recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dragsfjärdin myrkkyskandaali** oli tapahtumasarja, joka liittyi laivuri Jukka Ojarannan 1980-luvun alussa tekemään törkeään ympäristörikokseen. Ojaranta upotti Oy Euro Industrin toimeksiannosta vaarallisia, PCB:tä sisältäviä ongelmajätteitä mereen Dragsfjärdin saaristoon.

Myrkkyastialöytö saaristosta
----------------------------

Dragsfjärdin pieneltä ulkoluodolta löytyi 1. heinäkuuta 1982 ajelehtimasta kolme 200 litran tynnyriä, jotka sisälsivät myrkyllisiä aineita. Tynnyreissä oli eri kokoisia pulloja ja astioita, joihin oli liimattu myrkkyvaroituksia, sekä etikettejä, joissa oli maahantuojien ja käyttäjien nimiä. Osa aineista oli ilmeisesti jo valunut mereen.

Keskusrikospoliisi sai nopeasti selville että kysymyksessä olivat Nokian ja Keskuslaboratorio Oy:n jätemyrkyt, jotka Oy Euro Industri-niminen yhtiö oli sopinut toimittavansa Itä-Saksaan tuhottavaksi. Hävitettäväksi viennin sijaan yhtiö upotutti myrkyt tynnyreissä mereen. Kysymyksessä oli törkeä jätehuoltorikos ja myrkkylain rikkominen.

Myrkkyjen upotus
----------------

Ongelmajätteen kuljetukset ja upotukset oli suorittanut turkulainen laivuri Jukka Ojaranta *Normandie*-nimisellä troolarillaan. Ojaranta oli tuomittu useita kertoja muun muassa alkoholin salakuljetuksesta, sekä varastetun tavaran kätkemisestä.

Alueella aloitettiin laajat tuloksettomiksi jääneet etsinnät sukeltajien, palomiehen sekä varusmiesten voimin. Väliin Ojarannan epäiltiin upottaneen mereen jopa 20 000 kiloa vaarallisia teollisuusmyrkkyjä. Todellinen määrä oli kuitenkin huomattavasti vähäisempi, 33 tynnyriä.

Oikeudenkäynti
--------------

Poliisi etsintäkuulutti Ojarannan ja pidätti 5. heinäkuuta Euro-yhtiön puolesta asiaa hoitaneen asianajajan, sekä useita muita asiaan sekaantuneita henkilöitä, muun muassa Ojarannan puolison. Jukka Ojaranta antautui poliisille ja pidätettiin 4. elokuuta Tampereella. Syyttäjä vaati 19. elokuuta alkaneessa oikeudenkäynnissä kaikille syytetyille rangaistusta törkeästä jätehuoltorikoksesta. Marraskuussa 1982 käräjäoikeus jakoi tuomiot, jotka vaihtelevat kahden vuoden ja neljän kuukauden ehdottomista vankeusrangaistuksista kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Kovimmat tuomiot luettiin Ojarannalle sekä Euro Industri -yhtiön lakimiehelle. Yhteisvastuulliset korvaukset ovat liki miljoona markkaa. Hovioikeudessa tuomiot ja korvaukset kuitenkin alenivat. Ongelmajätteen tuottajat saivat sakot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Vuosikirja 82*, s. 166. Myrkkyskandaali saaristossa. KG Bertmark Kustannus Oy.
2. ↑  *Kronikka 1900-1999: Suomen ja maailman tapahtumat*, s. 517. Ympäristörikoksia ja metrosotkuja. Weilin+Göös. ISBN 951-35-6529-7.
Liselundin kartanon puisto on tanskalainen maisematyylinen puisto.

**Maisema-arkkitehtuuri** tarkoittaa ympäristön esteettistä olemusta*selvennä* ja muotoilua, arkkitehtuuria. Maisema-arkkitehtuuri sisältää aisteilla havaittavien ympäristöä muovaavien*selvennä* tekijöiden lisäksi kulttuurisidonnaisia*selvennä* ja sosiaalisia*selvennä* arvoja*selvennä*, sekä on sidoksissa vahvasti luontoon ja luonnon mekanismeihin*selvennä*. Maisema-arkkitehtuurissa korostuvat usein ekologiset ja humanistiset arvot, sekä ihmisen ja luonnon välisen suhteen tutkiminen. Maisema-arkkitehtuuri on sekoitus taidetta, luonnontieteitä ja tekniikkaa.

Toisin kuin perinteinen tilataide tai plastinen sommitelma, maisema-arkkitehtuuri on aikasidonnaista ja elää vuodenaikojen mukaan*selvennä*. Luonnon prosessit kuten veden kiertokulku, vuodenaikojen vaihtelu ja sääolot vaikuttavat maiseman ja sen arkkitehtuurin luonteeseen. Maisema-arkkitehtuurin rakennusaineita ovat perinteisten rakennusmateriaalien, kuten puun, kiven ja betonin lisäksi kasvillisuus, maaperä, vesi, valo ja varjo.

Maisema-arkkitehtuuriin voidaan katsoa lukeutuvaksi muun muassa puistot ja puutarhat, kadut, aukiot ja kaupunkitilat, kulttuurimaisemat ja erityyppiset viheralueet. Maisema-arkkitehtuurin ammattilainen on maisema-arkkitehti, joita kutsuttiin ennen puutarha-arkkitehdeiksi. Suomessa kansainvälisesti tunnetuin maisema-arkkitehtuurin kohde on Tapiolan kaupunginosa Espoossa.

Kirjallisuutta
--------------

* *Puutarhataiteen historian perusteet*. Helsinki: Viherympäristöliitto ry. 1997. ISBN 951-97417-9-8.
* *The Landscape of Man*. Lontoo: Thames and Hudson, 1996. ISBN 0-500-27819-9.

Katso myös
----------

* Ympäristötaide

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maisema-arkkitehtuuri**.
* Arkkitehtuurimuseo
* Aalto-yliopisto  (Arkistoitu – Internet Archive)

Taiteen ja ympäristön peruskäsitteet

* Installaatio
* Julkinen taide
* Kuvanveisto
* Maataide
* Maisema-arkkitehtuuri
* Maisemataide
* Paikkasidonnainen taide
* Prosenttiperiaate
* Rakennustaide
* Tilataide
* Valotaide
* Ympäristötaide
**Charlotte Björkman** (synt. **Face** 1833 – 26. kesäkuuta 1893) oli suomalainen kirjakauppias Kokkolassa. Hän sai vuonna 1867 kauppaoikeuden Suomen kustannusyhdistykseltä yhtenä ensimmäisistä naisista. Aiemmin samana vuonna oli oikeudet saanut myös Alexandra Elving, mutta hän aloitti kirjakauppatoiminnan vasta seuraavana vuonna. Kustannusyhdistyksestä riippumaton ensimmäinen naiskirjakauppias oli luultavimmin kajaanilaisen apteekkarin puoliso Alviina Malmgren, joka piti kirjakauppaa jo 1860. 

Charlotte joutui varhain elämään äitinsä kanssa kaksin, koska hänen isänsä, joka työskenteli tehtaan työnjohtajana, joutui rikoksesta vankilaan. Äiti toimi kätilönä Vaasassa, kutoi kangasta ja myi kynttilöitä elättääkseen pienen perheen. Charlotte Face oli kiinnostunut kirjoista, vaikka tiukka uskonnollinen ympäristö ei rohkaissut siihen. Häntä tukivat kirjakauppiaaksi ryhtymisessä Vaasan kymnaasin lehtori G. J. Hallstén ja tuomari Paul Roschier. 

Kirjakaupat oli ensimmäisiä yrityksiä, joissa naiset saattoivat toimia kauppiaina itsenäisesti. Suomen Kustannusyhdistys kannusti naisia alalle, mutta suositteli sitä vuoden 1867 vuosikertomuksessa vain perheettömille, sillä kirjakauppatoiminnan ei katsottu elättävän perheellisiä. Vuoteen 1873 mennessä Suomessa oli aloittanut jo toistakymmentä naispuolista kirjakauppiasta. 

Charlotte Face ryhtyi pitämään Kokkolassa lehtori K. A. Alfströmin vuodesta 1848 pitämää kirjakauppaa. Kirjakaupalla oli ollut vielä kaksi omistajaa, ennen kuin Charlotte Face aloitti vuonna 1867. Vuosisadan lopulla kirjakauppa oli hänen puolisonsa John Björkmanin nimissä.

Perhesuhteet
------------

Vanhemmat isä työnjohtaja sukuaan Face ja äiti kätilö. Puoliso 1878 konttoristi, raatimies John Björkman.

Lähteet
-------

* Hellsten, Tanja: Charlotte Björkman *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Top Fuel Dragster. Anita Mäkelä (FI)
**Dragster** on kiihdytysajossa käytettävä pitkä ja kapea, normaalisti yksipaikkainen ja takavetoinen auto. Dragsteria saatetaan sen ulkonäön vuoksi kutsua myös putkeksi. Dragsterissa ei yleensä ole lainkaan lokasuojia sen pienten etupyörien ja suurten takapyörien päällä. Nopeimmissa dragstereissa käytetään huomattavan suurta takaspoileria eli ilmanohjainta joka parantaa pyörien pitoa. Dragsterit ovat tavallisten autojen tapaan ohjattavissa kääntyvillä etupyörillä, mutta pitkän akselivälinsä ja kapean raidevälinsä ansiosta dragster kulkee vakaasti suoraan kilpailusuorituksen aikana. Dragstereiden akselistot eivät ole jousitettuja, vaan kiinnittyvät suoraan auton runkoon.

Ensimmäisissä dragstereissa kuljettaja istui aivan auton takaosassa, taka-akselin päällä, mutta äärimmilleen viritettyjen moottoreiden ja voimansiirron osien räjähdykset asettivat kuljettajat suureen vaaraan, ja niinpä vuosien saatossa dragsterit kehittyivät niin, että ohjaamo-osa siirrettiin moottorin etupuolelle. Vanhan mallisia etumoottorisia dragstereita käytetään nykyään enimmäkseen vain näytösluonteisessa kilpakäytössä. Tosin jotkin etumoottoridragsterit ovat säilyneet myös aivan aktiivisessa kilpakäytössä, joskaan ei enää kaikkein nopeimmissa autoryhmissä.

Nopeimmat dragsterit kisaavat *top fuel* -ryhmässä, jossa 8,2-litraisen mekaanisesti ahdetun V8-polttomoottorin polttoaineena käytetään nitrometaania. Tehoa näissä autoissa on jopa 8000 hevosvoimaa (5880 kW) ja ne kiihtyvät 0-100 km/h alle 0,4 sekunnissa ja 200 km/h noin kahdessa sekunnissa. Neljännesmailin (noin 400 metrin) matka seisovalla lähdöllä taittuu jopa alle 4,5 sekunnissa loppunopeuden ollessa jopa 540 km/h.

Lähteet
-------

* Miller, Timothy: *Drag racing : the world's fastest sport*. Buffalo: Firefly Books, 2009. ISBN 978-1-54407-446-4. (englanniksi)
**Bruno Alexandre Vilela Gama** (s. 15. marraskuuta 1987 Vila Verde, Bragan piiri, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa ja on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Gama pelasi kasvattajaseurassaan Bragassa yhden ottelun vuonna 2004, minkä jälkeen hän siirtyi Portoon, jonka reservijoukkueessa Porto B:ssa pelasi parin kauden ajan. Vuosina 2005–2009 hän pelasi Porton edustusjoukkueessa vain yhden ottelun. Kaudeksi 2006–2007 Gama lainattiin takaisin Bragaan, jossa hän pelasi 15 ottelua ilman maalia ja kausiksi 2007–2009 Vitória Setúbaliin, jossa hän pelasi 53 ottelua tehden kuusi maalia.

Kaudeksi 2009–2010 Gama siirtyi Rio Aveen, jossa teki kahden kauden aikana 59 ottelussa viisi maalia. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelanneeseen Deportivo La Coruñaan, jossa teki ensimmäisellä kaudellaan 29 ottelussa seitsemän maalia. Deportivo nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin.

Gama pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 20. elokuuta 2012 Osasunaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 4. marraskuuta 2012 Mallorcan verkkoon.

Maajoukkueura
-------------

Gama edusti Portugalia vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa. Vuonna 2006 hän osallistui alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuihin ja seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

* Bruno Gama FootballPortugal-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Bruno Gama BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Bruno Gama Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Bruno Gama FIFA:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Deportivo – Primera División
1 Aranzubia |
2 Manuel Pablo |
3 Evaldo |
4 Álex |
5 Zé Castro |
6 Aythami |
7 Saúl |
8 André Santos |
9 Pizzi |
10 Juan Domínguez |
11 Riki |
12 Pinto |
13 Lux |
14 Aguilar |
15 Laure |
16 Gama |
17 Ayoze |
18 Camuñas |
19 Roderick |
20 Jesús Vázquez |
21 Valerón |
22 Salomão |
23 Bodipo |
24 Marchena |
25 Oliveira |
Valmentaja Oltra
**Rhodri Mawr ap Merfyn** tai **Rhodri Suuri** oli walesilaisen Gwyneddin kuningaskunnan hallitsija. Valtakautensa aikana hän levitti valtaansa käsittämään suuria osia nykyisestä Walesista ja häneen viitataankin myöhemmissä lähteissä joskus Walesin kuninkaana.

Elämäkerta
----------

Walesin kartta Rhodriin valtakaudella. Rhodrin hallitsemat alueet suurimmillaan vihreällä.
Rhodrin isä Merfyn Frych oli Gwyneddin kuningaskunnan toisen dynastian perustaja. Annales Cambriaen mukaan Merfyn kuoli vuonna 844 ja Rhodri nousi hänen seuraajakseen.

Irlantilaisten annaalien mukaan Rhodri voitti viikingit taistelussa vuonna 856, mikä ilmeisesti toi hänelle kansainvälistäkin huomiota ja voitolla uskottiin omana aikanaan olleen suurempikin merkitys jopa Britannian ulkopuolella viikinkien muodostaman uhan kannalta. Kuuluisuudesta kertoo esimerkiksi irlantilaisen munkin Sedulius Scottuksen Rhodrille (*Roricus*) omistama latinankielinen runo.

Valtakautensa aikana Rhodri ulotti ilmeisesti valtansa Powysiin, jonka kuningas Cyngenille hän oli sukua. Hän meni myös naimisiin Ceredigionin kuningas Gwgon ap Meurigin tytär Angharadin kanssa. Näin joko jo Rhodrin valtakaudella tai hänen poikiensa valtakaudella gwyneddiläiset ulottivat valtansa myös Ceredigioniin. Rhodri hallitsi näin suuria osia Walesista ja häntä kutsutaankin joissakin yhteyksissä Walesin kuninkaaksi. Ainoat muut samalla tittelillä tunnetut walesilaiset historialliset hahmot ovat Gruffudd ap Llywelyn ja Hywel Dda, joskin arvonimeä alettiin käyttää vasta Englannin normannivalloituksen jälkeen. Vuonna 877 Rhodri pakeni viikinkien hyökkäystä Irlantiin ja Annales Cambriaen mukaan hän sai surmansa vuonna 878 taistelussa sakseja vastaan. Surmansa sai myös Rhodrin poika Gwriad. Sakseilla viitattiin todennäköisesti Mercian kuningas Ceolwulf II:n johtamiin joukkoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John T. Koch: *Celtic Culture - A Historical Encyclopedia*, s. 1501. Volume IV M–S. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1-85109-445-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rhodri Mawr ap Merfyn** Wikimedia Commonsissa
**Esteettinen asenne** on teoria, jonka mukaan kokijan erityinen suhtautumistapa kokemuksiin tai kohteisiin tuottaa esteettisen kokemuksen.

Esteettisen asenteen teoriat pyrkivät antamaan selityksen sille, miksi voimme pitää hyvin erilaisia kokemuksia, tapahtumia ja objekteja esteettisesti arvokkaina. Arthur Schopenhauer (1788-1860) esittää kenties ensimmäisen esteettisen asenneteorian teoksessaan Die Welt als Wille und Vorstellung (1819; "Maailma tahtona ja mielteenä"), jossa hän sivuuttaa kantilaisen esteettisen arvostelman kysymyksen painottaakseen esteettistä kontemplaatiota, joka puolestaan on pyyteetön asenne suhteessa tarkastelun kohteeseen. Esteettinen kokemus on mahdollista vain kun suhtaudumme siihen intresittömästi ja käytännön elämästä erkaantuneena. Tämä käsitys on helppo ymmärtää, jos ajattelemme yleisöä museoissa tai konserttisaleissa, mutta voimme ulottaa sen esim. luonnonilmiöiden tarkasteluun: tietty asennoituminen sallii meidän ihailla auringonlaskun värejä arvokkaina itsessään.

Asenneteoriaa kehittelivät monet angloamerikkalaiset filosofit, kuten Edward Bullough (1880-1934) ja Jerome Stolnitz (s. 1925), jotka myös painottivat jyrkkää eroa käytännön intressien ja esteettisen asenteen pyyteettömyyden välillä. Bullough'n terminologian mukaan tarvitsemme psyykkisen distanssin esteettiseen objektiin voidaksemme tarkastella sitä käytännöllisestä elämästämme irrotettuna eli objektiivisesti.
Angloamerikkalaisen estetiikan asenneteoriat ovat kuitenkin hiipuneet pois suosiosta, etenkin George Dickien (s. 1926) intressin ajatusta kohtaan esittämän kritiikin jälkeen. Dickie väittää, etteivät intressi ja intressittömyys muodosta todellista vastakohtaa, vaan voimme joko kohdistaa huomiomme esteettiseen objektiin tai sitten kohdistamme sen johonkin muualle, esim. objektin herättämiin assosiaatioihin - näillä vaihtoehdoilla ei ole todellista arvoeroa eivätkä ne voi toimia myöskään esteettisen arvon mittareina.

Lähteet
-------

* esteettinen asenne (Artikkelin sisältö on alun perin tuotu tältä sivulta.) *Tieteen termipankki*. Viitattu 8.3.2019.
**Bruno Erat** (s. 20. maaliskuuta 1939 Arbon, Sveitsi) on sveitsiläinen arkkitehti, joka on toiminut ekorakentamisen edelläkävijänä Suomessa.

Erat valmistui arkkitehdiksi Sveitsissä 1962. Hän hakeutui 1965 Suomeen tavoitteenaan työskennellä suuresti ihailemansa Alvar Aallon toimistossa ja päästä tapaamaan hiihtäjä Veikko Hakulista. Aluksi Erat työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa 1965–1966 ja sitten Aallon toimistossa 1966–1968. Suomesta hän löysi vaimokseen suomalaisen sisustusarkkitehti Eva Eratin (o.s. Grann), jonka kanssa avioitui 1968. Bruno Erat suuntasi vierailevaksi professoriksi Yhdysvaltoihin Minnesotan yliopistoon, jossa suoritti myös master of architecture -tutkinnon 1970. Yhdysvalloissa vietetyt vuodet 1968–1970 saivat hänet kiinnostumaan maailman ekologisesta tilasta ja ympäristökysymyksistä.

Suomeen palattuaan Erat työskenteli Olli Parviaisen arkkitehtitoimistossa osastopäällikkönä 1970–1974 ja Benito Casagranden yhtiökumppanina 1974–1975. Ekosolar Oy:n toimitusjohtajana Erat aloitti 1976 ja Erat Oy:n toimitusjohtajana hän työskenteli 1977–2002. Bruno Eratin jälkeen Erat Oy:tä on johtanut arkkitehti Sebastian Lönnqvist. Bruno Erat suoritti tekniikan lisensiaatin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa 1995. Sivutoimenaan hän on ollut Jyväskylän yliopiston vieraileva professori, Teknillisen korkeakoulun luennoitsija 1979–2004 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun luennoitsija 1979–2004. Erat on työskennellyt YK:n asiantuntijana Mongoliassa ja Bhutanissa.

Suunnittelutöitä
----------------

* EKO-Koetalot Solbranten, 1976–1977
* Polar-Yhtymän pääkonttori Helsingin Lassilassa, 1990–1992
* Marina Congress Center, Helsinki, 1991–1992
* Ympäristön parannushankkeet Helsingin Jakomäessä, 1996–2002
* Suomen EU-puheenjohtajakauden 1999 pääarkkitehti kaksi vuotta, suunnitteli kaiken kokoussalien somistuksista esitteiden ulkoasuun
* Bromarvin ekokylä, 2001–2003

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit 2011, osa 1*, s. 150. Helsinki: Tekniikan Akateemisten Liitto, Tekniska Föreningen i Finland, Suomen Arkkitehtiliitto, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto, 2012. ISBN 978-952-5633-65-8.
2. 1 2  Erat arkkitehdit Erat Oy. Viitattu 18.11.2021.
3. ↑  Salmela, Marja: Bruno Erat (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  11.3.2005. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 18.11.2021.
**Estanislao Struway** (s. 25. kesäkuuta 1968) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 74 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 1991–2002. Struway pelasi MM-kilpailuissa 2002 sekä vuosien 1991, 1993, 1995, 1997 ja 2001 Copa Américassa.

Kotimaassaan Struway edusti muun muassa Cerro Porteñoa ja Club Libertadia. Lisäksi hän pelasi Argentiinassa Racing Clubissa 1994–1995 ja Los Andesissa 1995–1996, perulaisessa Sporting Cristalissa 1996 sekä Brasiliassa Portuguesassa 1997 ja Coritibassa 1998–1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Estanislao Struway *Transfermarkt*. Viitattu 13.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: Estanislao Struway - International Appearances  9.1.2008. RSSSF. Viitattu 13.2.2019. (englanniksi)

  

Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Chilavert |
2 Arce |
3 Sarabia |
4 Gamarra |
5 Ayala |
6 Struway |
7 Báez |
8 Alvarenga |
9 Santa Cruz |
10 Acuña |
11 Campos |
12 Villar |
13 Paredes |
14 Gavilán |
15 Bonet |
16 Morínigo |
17 Franco |
18 Cáceres |
19 Sanabria |
20 Cardozo |
21 Caniza |
22 Tavarelli |
23 Cuevas |
Valmentaja Maldini
**Koskenniska** on kylä Iitin pohjoisosassa Kymijoen itärannalla. Vastarannalla on Vuolenkosken kylä sekä kylän posti- ja kauppapaikka Huutotöyry. Koskenniskassa on asukkaita alle 100, mutta väkiluku kasvaa kesäisin "mökkiläisten" ansiosta merkittävästi. 

Koskenniska on noin 80–120 metrin korkeudella merenpinnasta, korkeimpana kohtana Ojamäki.
Itä–länsi-suunnassa Koskenniskan kylän läpi kulkee osa Salpausselän harjua, johon vesi on puhkaissut aikanaan uoman, josta kohtaa varsinainen Kymijoki alkaa. Uomaan on tehty maantie- ja kävelysillat vehnämyllyn viereen. Silloilta näkyy joen alajuoksulla Koskenniskaan rakennettu vesivoimalaitos, jonka länsipuolella kuohui ennen voimalaitoksen rakentamista Pietilän koski. Yläjuoksulta, entisen Koskenniskan kosken alueelta, alkaa kesämökkien reunustama Konnivesi. Vesireitti jatkuu Heinolaan, jonne on matkaa vajaa 20 kilometriä, ja sieltä aina Päijänteelle asti. Kimolan uittokanava alkaa Koskenniskasta ja päättyy alajuoksulla Jaalaan Pyhäjärvelle. Vierumäki ja sen urheiluopisto vapaa-ajanviettomahdollisuuksineen on 15 km:n ja Lahti noin 35 km:n päässä. Kouvolaan matkaa kertyy noin 50 km.

Iitin kylät

* Haapa-Kimola
* Kauramaa
* Kausala
* Kimola
* Kirkonkylä
* Koliseva
* Koskenniska
* Lyöttilä
* Muikkula
* Niinimäki
* Perheniemi
* Radansuu
* Saaranen
* Sitikkala
* Säyhtee
* Sääskjärvi
* Taasia
* Tapola
* Vuolenkoski
**Kamerunin departementit** (Departements du Cameroun) ovat Kamerunin aluehallinnon yksiköitä. Kymmenen maakuntaa jaetaan 58 departementtiin. Departementit jaetaan edelleen arrondissementteihin ja osa niistä vielä piirikuntiin.

Maan pohjoisosa
---------------

### Adamaoua

Divisions of Adamawa province
Adamaouan maakunta on jaettu viiteen departementtiin

1. Djérem
2. Faro-et-Déo
3. Mayo-Banyo
4. Mbéré
5. Vina

### Extrême-Nord

Divisions of Far North province
Extrême-Nordin maakunta on jaettu kuuteen departementtiin

1. Diamaré
2. Logone-et-Chari
3. Mayo-Danay
4. Mayo-Kani
5. Mayo-Sava
6. Mayo-Tsanaga

### Nord

Divisions of North province
Nordin maakunta on jaettu neljään departementtiin

1. Bénoué
2. Faro
3. Mayo-Louti
4. Mayo-Rey

Maan eteläosa
-------------

### Centre

Divisions of Centre province
Centren maakunta on jaettu kymmeneen departementtiin 

1. Haute-Sanaga
2. Lekié
3. Mbam-et-Inoubou
4. Mbam-et-Kim
5. Méfou-et-Afamba
6. Méfou-et-Akono
7. Mfoundi
8. Nyong-et-Kéllé
9. Nyong-et-Mfoumou
10. Nyong-et-So'o

### Est

Divisions of East province
Est maakunta on jaettu kymmeneen departementtiin 

1. Boumba-et-Ngoko
2. Haut-Nyong
3. Kadey
4. Lom-et-Djerem

### Sud

Divisions of South province
Sud maakunta on jaettu neljään departementtiin

1. Dja-et-Lobo
2. Mvila
3. Océan
4. Vallée-du-Ntem

Maan länsiosa
-------------

### Littoral

Divisions of Littoral province
Littoralin maakunta on jaettu neljään departementtiin

1. Moungo
2. Nkam
3. Sanaga-Maritime
4. Wouri

### Nord-Ouest

Divisions of Northwest province
Nord-Ouest maakunta on jaettu seitsemään departementtiin

1. Boyo
2. Bui
3. Donga-Mantung
4. Menchum
5. Mezam
6. Momo
7. Ngo-ketunjia

### Sud-Ouest

Divisions of Southwest province
Sud-Ouest maakunta on jaettu kuuteen departementtiin

1. Fako
2. Koupé-Manengouba
3. Lebialem
4. Manyu
5. Meme
6. Ndian

### Ouest

Divisions of West province
Ouest maakunta on jaettu kahdeksaan departementtiin

1. Bamboutos
2. Haut-Nkam
3. Hauts-Plateaux
4. Koung-Khi
5. Menoua
6. Mifi
7. Ndé
8. Noun

Lähteet
-------

1. ↑  Departments and Arrondissements *Citypopulation*. Viitattu 7.11.2022.
**Neil Dudgeon** (s. 2. tammikuuta 1961 Doncaster, Yorkshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten ylikomisario John Barnabyn roolista ITV:n sarjassa *Midsomerin murhat*. Dudgeon on näytellyt sarjassa pääroolia 13 kaudesta lähtien (2011–), kun John Nettlesin hahmo lähti sarjasta. Vuonna 2012 Dudgeon oli ehdokkaana Golden Nymph -palkinnon saajaksi roolistaan kyseisessä sarjassa.

Hänet tunnetaan myös roolistaan Greg Lestradena televisioelokuvassa *Sherlock Holmes: Tapaus silkkisukka* (2004).

Lähteet
-------

1. ↑  Neil Dudgeon - Awards - IMDb (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Kynähame puvun osana, Saksa 1954.
**Kynähame** on suora, kapean mallinen hame, jossa helma ulottuu polveen tai vähän sen alapuolelle. Nimensä kynähame on saanut mallistaan, joka on kapea ja pitkä kuten kynä.

Helma ulottui 1950-luvulla jopa puoleen sääreen, mikä vaikeutti liikkumista. Tästä syystä kynähametta kutsuttiin myös "nilkutushameeksi".

Historia
--------

Ihmiset kaipasivat toisen maailmansodan jälkeen uutta tyyliä ja kynähameesta muodostui nopeasti työssäkäyvän naisen vaatekappale. Kynähameen suoran mallin ansiosta sen tekemiseen ei tarvittu paljon kangasta, joka sodan jälkeisinä vuosina oli kallista.

Christian Dior esitteli kynähameen mallistossaan 1940-luvun lopulla ja sen jälkeen kynähameesta tuli nopeasti suosittu. Kynähameen vyötärölle ulottuva, tyköistuva malli korosti vartalon muotoja, jotka aikaisemmin olivat jääneet A-linjaisen hameen peittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rowena Ritchie: Now & Then: The History of the Pencil Skirt *Eco Salon*.  2012. Viitattu 29.12.2022.
2. ↑  1940– ja 1950 -lukujen vivahteita juhlakauteen *Turun Tilda*.  2012. Viitattu 29.12.2022.
3. ↑  Speak Fashion (Arkistoitu – Internet Archive)
**Neil Edward Hopkins** (s. 13. toukokuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on koulutettu näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten Charlien heroiiniriippuvaisen veljen Liamin esittämisestä *Lostissa*. Hän esitti *Stargirlissa* sen kolmella tuotantokaudella superpahis Lawrence "Sportsmaster" Crockia.

Nuoruus
-------

Hopkins syntyi Trentonissa, New Jerseyssä. Myöhemmin hän muutti perheineen Auroraan Coloradoon, jossa hän valmistui Regis Jesuit High Schoolista vuonna 1995. Tämän jälkeen hän opiskeli College of the Holy Crossissa Worcesterissa, Massachusettsissa, vuosina 1996–1999. Hän on valmistunut American Conservatory Theatre -teatterin MFA-ohjelmasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Neil Hopkins *m.imdb.com*.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**KuruFest** on kolmipäiväinen kamarimusiikkifestivaali, joka tuo korkeatasoisia, klassisen musiikin konsertteja eri puolille Ylöjärveä. KuruFest juhli 2016 vuonna 10-vuotisjuhlavuottaan. Vuonna 2018 KuruFest järjestetään 8.–10. kesäkuuta.

Kolmen päivän aikana konsertteja kuullaan Kurun kirkossa, Parkkuun Seuratalolla ja Ylöjärven kirkossa. Festivaalin taiteellisina johtajina toimivat sisarukset, pianisti Heini Lehto ja sellisti Tuomas Lehto. Heidät palkittiin joulukuussa 2016 KuruFestin ja Ylöjärven eteen tekemästään kulttuurityöstä paikallislehtien jakamalla Antti-patsaalla.

Kurufestiä järjestää Ylöjärven kaupungin kulttuuripalvelut.

Lähteet
-------

1. ↑  KuruFest on löytänyt paikkansa *ylojarvenuutiset.fi*. Viitattu 20.3.2018.
2. ↑  Visit Tampere *visittampere.fi*.  Arkistoitu 20.3.2018. Viitattu 20.3.2018.
3. ↑  Tuomas Lehto, Tampere Chamber Music *Tampere Chamber Music*.  27.11.2016.  Arkistoitu 20.3.2018. Viitattu 20.3.2018. (englanniksi)
4. ↑  Eput ja Lehdot saivat Antin *ylojarvenuutiset.fi*. Viitattu 20.3.2018.
5. ↑  Pirkanmaan paikallislehdistö palkitsi Eput, paikallinen kunnianosoitus KuruFestille *www.ylojarvi.fi*. Ylöjärven kaupunki.  Arkistoitu 20.3.2018. Viitattu 20.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* www.ylojarvi.fi/kurufest[vanhentunut linkki]
Instituutin logo.
**Kurtšatov-instituutti** (ven.  vuodesta 2010 lähtien Hациональный исследовательский центр "Курчатовский Институт" 1991-2010 Роcсийский научный центр "Курчатовский Институт", *Rossijski nautšnyi tsentr "Kurtšatovski institut"*) on Venäjän johtava ydinenergian tutkimus- ja kehityslaitos. Neuvostoliiton aikana sen nimi oli **I. V. Kurtšatovin atomienergiainstituutti** (ven. Институт Атомной Энергии им. И.В. Курчатова) eli KIAE (КИАЭ). Moskovassa sijaitseva tutkimuslaitos on nimetty Igor Kurtšatovin mukaan.

Venäjän (Neuvostoliiton) ensimmäisen ydinvoimalaitoksen ohjauspaneeli (käynnistetty 12/1946).
Kurtšatov-instituutti perustettiin 1943, jolloin ensisijaisena tehtävänä oli ydinaseiden kehittäminen. Vuoteen 1955 se toimi peitenimellä "Venäjän tiedeakatemian laboratorio No. 2". Laitoksessa suunniteltiin suurin osa Neuvostoliiton ydinreaktoreista. Vuodesta 1955 siellä tehtiin myös keskeistä lämpöfuusion ja plasmafysiikan tutkimusta. Siellä kehitettiin ensimmäiset tokamak-reaktorit, joista onnistuneimmat olivat T-3 ja T-4. Vuoteen 1991 instituutti toimi Venäjän atomienergiaministeriön alaisena. Marraskuussa 1991 instituutista tuli valtiollinen tiedekeskus ja suoraan Venäjän hallituksen alainen. Johtosäännön mukaan Kurtšatov-instituutin johtajan nimittää pääministeri, Rosatomin esityksestä. Helmikuusta 2005 instituutin johtaja on Mihail Kovaltšuk. Aiemmin johtajana on ollut mm. Venäjän nykyinen Suomen suurlähettiläs Aleksandr Rumjantsev.

Helmikuussa 2007 Kurtšatov-instituutti valittiin Venäjän nanoteknologian kehittämistä koordinoivaksi yksiköksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tokamak (Arkistoitu – Internet Archive). slovari.yandex.ru

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kurtšatov-instituutti** Wikimedia Commonsissa

* Instituutin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Esteban de Jesús** (2. elokuuta 1951 Carolina – 11. toukokuuta 1989 San Juan) oli puertoricolainen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja WBC-liiton kevyen sarjan maailmanmestari.

Ammattilaisura
--------------

Ammattilaiskehiin jo 17-vuotiaana vuonna 1969 siirtynyt de Jesús voitti MM-tittelin Guts Ishimatsuilta toukokuussa 1976, ja puolusti vyötään kolmesti ennen tappiota Roberto Duránille. Puolitoista vuotta aiemmin de Jesús oli aiheuttanut Duranille tämän ammattilaisuran ensimmäisen tappion Madison Square Gardenissa käydyssä ottelussa.

Viimeisen kerran de Jesús otteli heinäkuussa 1980.

Nyrkkeilyuran jälkeen
---------------------

Marraskuussa 1981 de Jesús ampui kokaiinin vaikutuksen alaisena liikennekahakassa 17-vuotiaan Roberto Cintron Gonzalezin. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.

Vuonna 1985 de Jesúsin havaittiin saaneen HIV-tartunnan likaisista huumeneuloista. Heikentyneen terveydentilan takia de Jesús armahdettiin huhtikuussa 1989, ja hän menehtyi AIDS:iin kuukausi vapautumisensa jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2   Viitattu 21.4.2016.
Jacques de Molay
**Jacques de Molay** (1243 – 18. maaliskuuta 1314) oli ranskalainen aatelinen ja Temppeliherrain ritarikunnan viimeinen suurmestari.

Jacques de Molay syntyi Burgundissa. Hänen tarkkaa syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta luultavasti hän syntyi vuosien 1243–1245 välillä aateliseen ylhäisöön; tiettävästi hän oli perheensä nuorin, koska aatelisperheiden nuorimmat pojat yleensä hakeutuivat joko papeiksi tai temppeliherroiksi.

Jacques de Molayn henkilökohtainen sukuvaakuna
Jacques de Molay kertoi liittyneensä Temppeliherrain ritarikuntaan vuonna 1265. Hän osallistui taisteluihin Syyriassa ja siirtyi vuoden 1291 jälkeen Kyprokselle. Hänet valittiin temppeliherrain 23. suurmestariksi noin vuonna 1298. Kun Ranskan kuningas Filip IV Kaunis aloitti temppeliherrojen vainot, Jacques de Molay pidätettiin vuonna 1307. Vankeudessa hän tunnusti, että osa ritarikuntaa vastaan kohdistetuista syytteistä piti paikkansa, joskin hän torjui väitteet sodomiasta. Myöhemmin Molay kielsi tunnustuksensa sanoen, että hänet oli pakotettu siihen kidutuksella. Vuonna 1314 paavi Klemens V lakkautti Temppeliherrain ritarikunnan. Maaliskuussa 1314 Jacques de Molay poltettiin roviolla kerettiläisenä.

Jacques de Molayn vaakuna ritarikunnan suurmestarina
Legenda kertoo, että Jacques de Molay kirosi roviolla kuningas Filipin ja paavi Klemensin sekä ennusti, että vuoden sisällä he olisivat hänen kanssaan helvetissä. Klemens V kuoli vain kolme viikkoa myöhemmin ja Filip kuoli vuoden loppupuolella marraskuussa.

Kirjailija Maurice Druon on kirjassaan *Rautakuningas* lisännyt kirottujen joukkoon myös Temppeliherroja pahiten kiduttaneen kuningaskunnan pääsihteeri Guillaume de Nogaretin, joskin tämä on tiettävästi epähistoriallista. Varmuutta ei sen sijaan ole siitä, kuoliko samalla roviolla myös toinen temppeliherra, Normandian piirimestari Geoffroy de Charnay kuten Druon kertoo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jacques de Molay *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 30.11.2009. (englanniksi)
2. ↑  Druon: *Rautakuningas, s. 202*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacques de Molay** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hylocereeae** on kaktuskasvien heimon Cactoideae-alaheimoon kuuluva tribus.

Tuntomerkit
-----------

Tribukseen kuuluvat kaktukset ovat kiipeileviä tai päällyskasveina kasvavia (epifyyttisiä) pensaita. Juuret ovat varteen kasvavia jälkijuuria (adventiivijuuria). Varret ovat litteitä tai muutamasärmäisiä; varressa ei ole erilaistunutta kukkaverso-osaa. Lehdet eivät ole silminnähtäviä. Kukat sijaitsevat varren sivulla lateraalisesti ja ovat keskikokoisia tai suuria. Kasvit kukkivat öisin tai toisinaan päivällä. Kukkapohjuksen areolit ovat paljaita, piikkisiä, sukasellisia tai karvaisia. Hedelmä on mehevä ja avautumaton. Siemenet ovat keskikokoisia tai isoja, kannattimen arpi (hilum) ja itureiän kohta (mikropyle) ovat yhtyneet, ja koko siementä peittää limainen vaippa.

Levinneisyys
------------

Tribus kasvaa Keski-Amerikan trooppisissa metsissä.

Suvut
-----

Hylocereeae-tribukseen kuuluu kuusi sukua.

* *Disocactus* – hovikaktukset
* *Epiphyllum* – lehtikaktukset
* *Hylocereus* – metsäkaktukset
* *Pseudorhipsalis*
* *Selenicereus* – yökaktukset
* *Weberocereus*

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.

### Viitteet

1. 1 2 3  Anderson 2001: 101.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q781660
* Wikispecies: Hylocereeae
* GRIN: 1899
* iNaturalist: 471788
* NCBI: 186273
* Open Tree of Life: 801072
* Tropicos: 100470591

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee linnun tekemää pesää. "Linnunpesä" on myös kutsumanimeltään Pekingin kansallinen stadion.*
Haikaroiden rakentama risupesä
Hiekkaan kaiverrettu pesä
Palokärki kaivertaa pesänsä puuhun
**Linnunpesä** on paikka, johon lintu munii ja jossa se kasvattaa poikasensa.

Lintu rakentaa pesänsä paikkaan, jossa se on suojassa pedoilta. Siksi eristyneillä saarilla ja vaikeakulkuisilla kalliojyrkänteillä on suuria pesimäyhdyskuntia. Monet trooppiset lintulajit pesivät lähellä aggressiivisten ampiaisten tai muurahaisten pesiä. Jotkin linnut pesivät lähelle äkäisen pöllön pesää.

Pesä tarjoaa linnun munille suojaa ja poikasille lämpöä, sillä niillä ei syntyessään ole höyheniä. Pesän lämpöeristeinä toimivat höyhenet ja karvat.

Lintulajit tekevät hyvin erilaisia pesiä. Esimerkiksi keijutiiran pesänä toimii pelkkä syvennys oksalla. Keisaripingviini ei rakenna pesää lainkaan, vaan koiras hautoo munaa jalkojensa päällä. Sarvinokkanaaras taas muuraa puunkolossa sijaitsevan pesänsä miltei umpeen sisäpuolelta ja viettää siellä koko pesinnän ajan hautomassa ja kasvattamassa poikasia. Jotkin lintupariskunnat saattavat rakentaa pesää neljän kuukauden ajan. Isojen petolintujen ja haikaroiden pesät ovat monivuotisia ja kasvavat mahtaviksi risulinnoiksi.

Eri lajit tekevät pesänsä eri menetelmin, esimerkiksi kaivertamalla puuhun tai hiekkatörmään, pinoamalla oksista, muuraamalla tai kutomalla. Yleisimpiä pesien rakennusmateriaaleja ovat oksat, kuivat heinät ja muut kasvimateriaalit. Hyönteisten tuottamalla seitillä sidotaan joskus muita materiaaleja yhteen. Viisi prosenttia lintulajeista käyttää yhtenä pesämateriaalinaan savea ja jotkin harvat pelkästään sitä. Pesän muuraamisessa jotkin linnut, kuten tervapääskyt, käyttävät myös omaa sylkeään. Koiras ja naaras osallistuvat yleensä kumpikin pesän rakentamiseen, mutta joillakin lajeilla toinen tekee pesän yksin. Pesänrakentaminen on joillekin lajeille huomattava rasitus: esimerkiksi kyläkutojakoiras saattaa lentää yli 300 kilometriä rakennusmateriaalia etsiessään.

Katso myös
----------

* Linnunpönttö

Lähteet
-------

* Södersved, Jan (päätoim.): *Luonnossa: Linnut 2*. Weilin+Göös, 2007. ISBN 978-951-0-31884-3.

### Viitteet

1. ↑  *Luonnossa: Linnut 2*, 2007, s. 144–145.
2. ↑  *Luonnossa: Linnut 2*, 2007, s. 145.
3. ↑  *Luonnossa: Linnut 2*, 2007, s. 144.
4. ↑  *Luonnossa: Linnut 2*, 2007, s. 145–147.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linnunpesä** Wikimedia Commonsissa
Jacques Thibaud
**Jacques Thibaud** (27. syyskuuta 1880 – 1. syyskuuta 1953) oli ranskalainen viulisti.

Thibaud opiskeli Pariisin konservatoriossa Martin Marsickin oppilaana vv. 1893-96. Hän voitti konservatorion viulupalkinnon vuonna 1896 yhdessä sittemmin kapellimestarina kuuluisaksi tulleen Pierre Monteuxin kanssa.

Opiskelun ohessa Thibaud soitti leipätyönään hän soitti viulua pariisilaisen Café Rougen orkesterissa, josta kapellimestari Édouard Colonne löysi ja kiinnitti hänet orkesteriinsa. Sen solistina hän sai vuonna 1898 suuren menestyksen ja lentävän lähdön solistiuralleen. Hän esiintyi Euroopan eri maissa ja Yhdysvalloissa, usein yhdessä veljiensä kanssa muodostamassaan pianotriossa. 

Thibaud osallistui 1. maailmansotaan jossa hän haavoittui ja joutui sen tuloksena rakentamaan soittotekniikkansa uudestaan. Toisen kuuluisan pianotrion Thibaud muodosti 1930-luvulla Alfred Cortot'n ja Pablo Casalsin kanssa. Vuonna 1943 Thibaud perusti yhdessä pianisti Marguerite Longin kanssa Long-Thibaud -kilpailun pianisteille ja viulisteille. Eugène Ysaÿe omisti hänelle toisen sooloviulusonaattinsa.

Thibaud menehtyi lento-onnettomuudessa Mt. Cemet -vuorella Ranskan Alpeilla vuonna 1953. Hänen vuonna 1720 rakennettu Stradivarinsa tuhoutui omistajansa mukana.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* YLE:n Musiikin Mestareita -sarjan Alfred Cortot'ta koskevassa osassa voi kuulla myös Thibaudin soittoa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
PK-huset Hamngatanin puolelta.
**PK-huset** on toimistorakennus ja tavaratalo Tukholman Norrmalmilla Hamngatanin ja Norrlandsgatanin kulmassa, Kungsträdgården-puiston pohjoispäässä. Arkkitehtitoimisto Backström & Reiniuksen suunnittelema talo rakennettiin vuosina 1971–1974 Ruotsin valtion omistaman PK-Banken-pankin pääkonttoriksi. Se toimi sittemmin fuusioiden kautta syntyneen pohjoismaisen Nordea-pankkikonsernin pääkonttorina vuoteen 2017, jolloin Nordea siirsi pääkonttorinsa Helsingin Teollisuuskadulle. PK-husetiin jäi yhä Nordean Ruotsin-haaraosaston pääkonttori. Talon alakerrassa on kauppoja. Siihen kuuluu vuonna 1981 valmistunut laajennusosa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 79. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Nordea lämnar Sverige – men inte PK-huset *www.mitti.se*.  6.9.2017. Viitattu 17.10.2022. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PK-huset** Wikimedia Commonsissa
**Katsina** on paikallishallintoalue ja Katsinan osavaltion pääkaupunki Nigerian pohjoisosassa. Paikallishallintoalueella on 429 400 asukasta (vuonna 2016, arvio).

Nigerian ja Nigerin alueella sijainnut Katsina oli yksi Keski-Sudanin hausavaltioista. Se lienee syntynyt viimeistään 1100–1200-luvulla. Katsina kuului 1500-luvun alussa Songhain valtapiiriin ja taisteli sen jälkeen Kanon kanssa hausamaan johtoasemasta. Sen mahti saavutti huippunsa 1700-luvulla.

Pyhää sotaa käynyt fulbe Umaru Dallaji valtasi Katsinan vuonna 1807 ja siitä tuli osa Sokoton kalifaattia. Britit liittivät alueen Katsinan emiraattina Pohjois-Nigerian protektoraattiin 1900-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Katsina (Local Governement Area) *City Population*. Viitattu 30.7.2020.
2. 1 2  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 1*, s. 638. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
3. ↑  Falola, Toyin & Genova, Ann: *Historical Dictionary of Nigeria*, s. 193. Lanham: Scarecrow Press, 2009. ISBN 978-0-8108-5615-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katsina** Wikimedia Commonsissa
**PKZIP** on tiedonpakkausohjelma, jonka kirjoitti Phil Katz, ja jota markkinoi hänen perustamansa yhtiö PKWARE. PKZIP on akronyymi sanoista **P**hil **K**atz **ZIP**. PKZIPin ensiversio julkaistiin 1989, ja se oli täysin komentorivipohjainen shareware-ohjelma, jonka rekisteröinti maksoi 25 Yhdysvaltain dollaria.

Historia
--------

Tiedostojen arkistointi oli yleistä jo 1970-luvulla, sillä siihen tarvittavat työkalut (ar, shar, tar) sisältyivät Unix-käyttöjärjestelmiin. Nämä apuohjelmat oli tarkoitettu tiedostojen varmuuskopiointiin ja levitykseen yhtenä suurena pakettina.

1980-luvulla *System Enhancement Associates* -yhtiö (SEA) kehitti ARC-nimisen shareware-ohjelman, joka pohjautui edellä mainittuihin Unix-apuohjelmiin, mutta tiedostojen arkistoinnin lisäksi se kykeni myös pakkaamaan datan pienempään tilaan. Tämä ominaisuus oli tärkeä, koska levytila oli kallista ja tietoliikenneyhteydet hitaita. ARC-ohjelman tiedostopääte oli arc.

Myöhemmin Phil Katz kehitti ARCista omat versionsa PKARC ja PKXARC, joista edellinen pakkasi ja jälkimmäinen purki pakatun tiedoston. PKARC oli ARCia nopeampi ja sen muistivaatimukset olivat pienemmät, koska pakkaus- ja purkuohjelmat olivat erilliset toisin kuin esikuvansa ARC. Pienempi koodi mahdollisti myös itsepurkautuvien pakettien luomisen, sillä purkuohjelma voitiin sisällyttää pakattuun tiedostoon. Vastaanottaja saattoi näin avata paketin vain antamalla tiedoston nimen komentokehotteessa, vaikka hänellä ei olisi ollutkaan itse pakkaus- ja purkuohjelmaa hallussaan.

SEA haastoi Katzin oikeuteen tavaramerkki- ja tekijänoikeusrikkomuksesta, koska heidän mukaansa Katz oli käyttänyt ARCin koodia omassa ohjelmassaan. Katz hävisi oikeuskäsittelyn ja tuomittiin maksamaan 62 500 dollaria SEA:n oikeudenkäyntikuluja. Oikeuskäsittelyn aikana kävi ilmi, että Katz oli käyttänyt melkein pelkästään ARCin lähdekoodia ja oli ainoastaan parantanut sitä toimimaan nopeammin. Pääasiassa hän oli muuttanut algoritmin sananpituutta kahdestatoista bitistä kolmeentoista, mikä nosti binääritiedostojen pakkausastetta tavallisissa tapauksissa. Oikeuskäsittelyn seurauksena Katz muutti ohjelmansa nimeä PKPAKiksi ja PKUNPAKiksi ja kehitti sitten uudet PKZIPin and PKUNZIPin, jotka perustuivat erilaiseen pakkaustekniikkaan. SEA:n oikeustoimet ärsyttivät monia sharewaren käyttäjiä, koska SEA nähtiin "suurena kasvottomana yrityksenä" ja Katz "tavallisena kadunmiehenä", vaikka todellisuudessa molemmat olivat siihen aikaan pieniä autotalliyrityksiä. Siitäkin huolimatta monet tietokoneharrastajat suosivat Katzia, koska hänen ohjelmiensa pakkauskyky oli kilpailijaansa parempi. SEA:n ARC jäi vähitellen syrjään, jolloin PKZIPistä ja PKUNZIPistä tuli MS-DOS -ympäristön hallitseva pakkausohjelma.

1980-luvulla ilmaantui myös muita pakkausohjelmia, kuten Rahul Dhesin ZOO, Dean Cooperin DWC, Robert K. Jungin ARJ sekä Haruhiko Okomuran ja Haruyasu Yoshizakin LHarc.

Katso myös
----------

* ZIP
* RAR

Aiheesta muualla
----------------

* PKWAREn viralliset sivut
* PKZIP 2.50 DOSille
* SEA vs. PKWARE(englanniksi)
* PKZIPin käyttöohjeet(englanniksi)
| Pöytätenniskesäolympialaisissa 2000Pöytätennis |
| --- |
| Kaksinpeli |
| Miehet  Naiset |
| Nelinpeli |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 1996 | 2004 > |

 |

**Sydneyn 2000 olympialaisten pöytätenniksessä** kilpailtiin tutusti neljässä kilpailutapahtumassa. Kaksi miehille ja naisille. Kiina voitti mitalitaulukon peräti kahdeksalla mitalillaan, joista neljä oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Pelipaikkana toimi State Sports Centre, jonka kapasiteetti oli 5 006 katsojaa. Turnauksessa oli myös viimeistä kertaa olympialaisissa käytössä 21 pisteen erävoitot.

Mitalistit
----------

### Miesten kaksinpeli


| Sija | Maa | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Kong Linghui |
| 2 |  Ruotsi | Jan-Ove Waldner |
| 3 |  Kiina | Liu Guoliang |
| 4 |  Ruotsi | Jörgen Persson |

  

  

### Miesten nelinpeli


| Sija | Maa | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Yan Sen / Wang Liqin |
| 2 |  Kiina | Liu Guoliang / Kong Linghui |
| 3 |  Ranska | Jean-Philippe Gatien / Patrick Chila |

  

  

### Naisten kaksinpeli


| Sija | Maa | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Wang Nan |
| 2 |  Kiina | Ju Li |
| 3 |  Kiinan Taipei | Chen Jing |

  

  

### Naisten nelinpeli


| Sija | Maa | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Li Ju / Wang Nan |
| 2 |  Kiina | Sun Jin / Yang Ying |
| 3 |  Etelä-Korea | Moo-Kyo Kim / Ji-Hye Ryu |

Lähteet
-------


* ITTF: Sydney 2000 Table Tennis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Sports-Reference.com - Table Tennis at the 2000 Sydney Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Pöytätennis olympialaisissa
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 2000 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykykaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taitouinti | Taekwondo | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Lavian kotiseutumuseo** on kotiseutumuseo, joka esittelee lavialaista elämää ja esinekulttuuria. Pääosassa on agraaritalouden aika ja esillä on siihen liittyvää maa- ja kotitaloustavaraa. Lisäksi museossa esitellään kalastusta ja metsästystä sekä kirkollista elämää. 

Kotiseutumuseo sijaitsee vuonna 1853 valmistuneessa lainajyvästömakasiinissa Lavian kirkon vieressä. Se on osa Lavian kirkonkylän raittia, joka on osa valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Näytteillä on lisäksi paikallisen harrastajan Antti Kampin lahjoittama kivi- ja mineraalikokoelma. Lavian kotiseutumuseossa esitellään myös esihistoriaa.

Historia
--------

Museotoiminta Laviassa alkoi vuonna 1949, jolloin perustettiin Lavian Museo- ja kotiseutuyhdistys. Kotiseutumuseolle löydettiin sopivat tilat vuonna 1954, jolloin kunta osoitti museoyhdistyksen käyttöön lainajyvästömakasiinin. Varsinaisesti museotoiminta ja kokoelmien kerääminen aloitettiin vuonna 1957, jolloin kunnanvaltuusto nimesi kunnallisen museotoimikunnan ja sen puheenjohtajaksi kunnanvaltuutettu Eljas Virtasen.

Vuoden 2015 kuntaliitoksen myötä Lavian kotiseutumuseo siirtyi Porin kaupungille ja osaksi Satakunnan museota.

Lähteet
-------

1. ↑  *Satakunnan Museon toimintakertomus 2015*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Lavian kotiseutumuseo – Satakunnan museoportaali *aikamatkasatakunnassa.fi*. Viitattu 25.1.2019.
3. ↑  Lavian kotiseutumuseon esineluettelon esipuhe, Satakunnan Museon arkisto.
4. ↑  Satakunnan Museon toimintakertomus 2015


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Lavian kotiseutumuseo (Q58685153)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo, kotiseutumuseo, kulttuurihistoriallinen museo, paikallismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Pori |
|  |
| katuosoite | Tampereentie 26, 38600 Lavia |
|  |
| koordinaatit | 61°35′42″N 22°35′53″E﻿ / ﻿61.594883°N 22.59805°E﻿ / 61.594883; 22.59805 |
|  |
|  |

 |
Lavaudieun luostarirakennuksia.
**Lavaudieu** on kunta Ranskan Auvergnen alueella Haute-Loiren departementissa. Sen asukasluku vuonna 2010 oli 225. Sanouire-joen varressa sijaitseva kylä on rakentunut 1000-luvulla perustetun benediktiiniläisluostarin ympärille. Kunnan nimi on lyhentynyt sanoista *la vallée de Dieu*, "Jumalan laakso". Luostarista on säilynyt poikkeuksellisen monta rakennusta, muun muassa kirkko. Luostarirakennukset ovat avoinna kesäisin.

Lavaudieu on valittu kauneimpien ranskalaiskylien *Les Plus Beaux Villages de France* -järjestön jäseneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Lavaudieu, France This Way -sivusto. Viitattu 8.7.2017.
2. ↑  Lavaudieu (Arkistoitu – Internet Archive), Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 8.7.2017.
3. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lavaudieu** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Lavaudieu