recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Samarskiitti-(Y)
**Samarskiitti** on rakenteeltaan kompleksinen, harvinaisia maametalleja sisältävä oksidimineraali. Tarkemmin sanoen samarskiitti on joukko toisistaan hieman poikkeavia mineraaleja riippuen siitä, mitä kaikkia metalleja ja missä suhteessa toisiinsa niitä mineraalissa esiintyy.

Alkuaine samarium löytyi 1800-luvulla samarskiittimineraalista spektroskooppisesti. Samarskiitti, ja sen kautta samarium, on nimetty tuntemattoman venäläisen kaivosvirkamiehen Vasilij Evgrafovič Samarskij-Byhovecin (1803–1870) mukaan.

Samarskiittien kemiallinen kaava on muotoa XXO4, jossa ensimmäisen X:n kohdalla on jonkin yhden tai useamman harvinaisen maametallin, yttriumin, toriumin, uraanin tai kalsiumin ioneja ja jälkimmäisen X:n kohdalla niobium- tai tantaali-ioneja. Lisäksi osa kumman tahansa X:n kohdalla olevista metalli-ioneista voi korvautua rauta- (Fe2+ tai Fe3+) tai titaani-ioneilla. Yttriumrikkaassa samarskiitti-(Y):ssä ensimmäisen X:n kohdalla on jonkin tai joidenkin harvinaisten maametallien ioneja sekä yttriumioni, joista yttriumia on eniten. Kalsiumsamarskiitissa ensimmäisen X:n kohdalla on puolestaan runsaimmin kalsiumioneja ja ishikawaiitissa uraani- tai toriumioneja.

Lähteet
-------

* Simmons, W. B. Hanson, S. L. & Falster, A. U. 2006: Samarskite-(Yb): A new species of the samarskite group from the Little Patsy pegmatite, Jefferson County, Colorado — *The Canadian Mineralogist*, vol. 44, s. 1119–1125 (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Fontani, Marco; Costa, Mariagrazia & Orna, Mary Virginia: *The Lost Elements: The Periodic Table's Shadow Side*, s. 123. Oxford University Press, 2014. ISBN 978-0-19-938334-4. Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
**Andéramboukane** on Malissa Gaon alueen Ménakan piirissä sijaitseva maalaiskunta ja sen keskuskylä. Se sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymäalueella 90 kilometriä Ménakasta kaakkoon. Kunnassa on 18 700 asukasta (vuonna 2009).

Anderamboukanen kunnan pinta-ala on 12 500 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Ménakan ja pohjoisessa Inekarin kuntiin sekä idässä ja etelässä Nigeriin. Kuntaan kuuluu yksi kylä ja 16 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja ja arabeja.

Seudun pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit, kamelit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista maanviljelyä, kaupankäyntiä ja käsityöläisammatteja.

Kunnassa on seitsemän alkeiskoulua ja keskuskylässä myös yläkoulu. Terveysasemia on kolme.

Andéramboukanessa järjestetään joka toinen vuosi tuaregien kulttuurifestivaali.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Ménaka *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire Anderamboukane 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Synthèse des Plans Communaux de Securité Alimentaire du Cercle de Ménaka 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
5. ↑  Visit Gao Mali *visitgaomali.com*. Viitattu 16.9.2014. (englanniksi)
**Purppuraköynnösvehka** (*Philodendron erubescens*) on kiiltävälehtinen köynnöskasvi. Se on tunnettu huonekasvina 1800-luvun puolivälistä saakka, ja on parhaiten huonekasviksi sopivia köynnöskasveja.

Tämän Kolumbiasta kotoisin olevan vehkakasvin nuolimaiset lehdet ovat noin 25 cm pitkiä ja niissä on vaaleammat suonet. Lehtiruoti on punertava ja suunnilleen lehden pituinen. On olemassa myös lajikkeita, joita kasvatetaan niiden viininpunaisten lehtien vuoksi. 

Köynnösvehkaa voidaan lisätä ottamalla pistokkaita verson nivelkohdasta ja juurruttamalla pistokkaat kosteassa mullassa. Purppuraköynnösvehka on muiden köynnösvehkojen tapaan helppohoitoinen ja se pitää lämmöstä ja kosteudesta. Rentovartisena kasvina se on kiinnitettävä turvekeppiä vasten tai sille on järjestettävä muunlainen tuki. Sammaleella peitetty pitkä turvekeppi imee itseensä runsaasti kosteutta ja tämä taas lisää kasvin viihtyvyyttä. Köynnösvehka on hyvä huoneilman puhdistaja. Köynnösvehkoista juuri purppuraköynnösvehka on eräs helppohoitoisimmista huonekasveista.

Hoito
-----

Purppuraköynnösvehka viihtyy puolivarjossa ja varjossa. Ihanteellisin lämpötila on 16–21 °C. Kasvi kestää kuitenkin 13–24 °C:n lämpötiloja. Kasvi viihtyy hyvin multaviljelyssä tavallisessa tai altakastelevassa ruukussa. Se sopii mainiosti myös hydroviljelyyn. Köynnösvehkassa voi olla satunnaisesti kirvoja, kilpikirvoja ja villakilpikirvoja. Juuret mätänevät, jos multa on liian kylmää ja märkää. Juuripaakku on pidettävä tasaisen kosteana, mutta ei liian märkänä kasvukauden aikana. Talvella kastelua tarvitaan vähemmän. Lehtiä on hyvä sumuttaa usein ja pyyhkiä niitä silloin tällöin kostealla rievulla.

Lähteet
-------

* Wolverton, B. C.: *Raikas vihreä koti*. Gummerus, 1997. (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  *Philodendron erubescens* K.Koch & Augustin *finto.fi*. Viitattu 3.1.2020.
2. ↑  Philodendron Erubescens *gardeningcentral.org*. Viitattu 12.10.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Philodendron erubescens - Blushing Philodendron University of Oklahoma Department of Botany & Microbiololgy.  Arkistoitu 25.6.2010. Viitattu 12.10.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4484253
* Wikispecies: Philodendron erubescens
* CoL: 4G82S
* EoL: 1135389
* EPPO: PIOER
* GBIF: 2871297
* GRIN: 27727
* iNaturalist: 327366
* IPNI: 87759-1
* IRMNG: 10244955
* NCBI: 400857
* Open Tree of Life: 24792
* Plant List: kew-151587
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:87759-1
* Tropicos: 2103212
* WFO: wfo-0000268620

 |

 |
Tuulten tornin friisi; kuvassa näkyvissä Boreas (vasemmalla) ja Skiron (oikealla)
**Anemokset** (m.kreik. Ἄνεμοι, *Ánemoi*, lat. *Venti*, "tuulet") olivat kreikkalaisessa mytologiassa tuulen jumalia, jotka kukin liitettiin johonkin pääilmansuunnista. Niissä henkilöityi kyseistä suunnasta puhaltava tuuli. Samalla kukin niistä liitettiin tähän tuuleen liittyvään vuodenaikaan ja sen mukanaan tuomiin sääoloihin. Välistä anemoksia kuvattiin vain tuulen henkäyksiksi, mutta varsinaisina henkilöityminä heitä kuvattiin kahtena erilaisena hahmona: siivekkäinä miehinä[1] tai tuulispäisinä hevosina, joita pidettiin Aioloksen talleissa.[2][3] Anemoksien vanhemmiksi nimetään Astraios ja Eos[4][5].

Tuulien neljä pääjumaluutta olivat pohjoistuuli Boreas (lat. *Aquilo*), joka toi mukanaan kylmän talvisen tuulen, etelätuuli Notos (lat. *Auster*), joka toi mukanaan loppukesästä ja syksyllä myrskyt, ja länsituuli Zefyros (lat. *Favonius*), joka toi mukanaan leudon sään keväällä ja alkukesästä; itätuuli Euros (lat. *Vulturnus*) ei liittynyt mihinkään kreikkalaisten vuodenaikaan, ja se onkin näistä ainoa, jota ei mainita Hesiodoksen *Jumalten synnyssä*. Näiden lisäksi vähäisempiä tuulten jumaluuksia olivat *Kaikias* koillistuulelle (lat. *Caecius*), *Apeliotes* kaakkoistuulelle (lat. *Apeliotus*), *Skiron* luoteistuulelle (lat. *Corus*) ja *Lips* lounaistuulelle (lat. *Africus*). Nämä kahdeksan tuulen jumaluudet on kuvattu Tuulien tornissa, joka pystytettiin Ateenaan 100-luvulla eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* i.262–273 (engl. käännös)
2. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* 12.164–227 (engl. käännös)
3. ↑  Nonnos, *Dionysiaka* 2.414–435 (engl. käännös)
4. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty* 378–382 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.2.5 (engl. käännös)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anemokset** Wikimedia Commonsissa
**Brave Murder Day** on metalliyhtye Katatonian toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996.

Taustaa
-------

Katatonia oli ollut tauolla vuoden 1995 ajan ja yhtyeen perustajajäsenet Anders Nyström ja Jonas Renkse olivat soittaneet muissa projekteissa. Talvella 1996 Nyström otti Renkseen yhteyttä kysyäkseen, olisiko hän halukas laulamaan Nyströmin ideoimalla goottityylisellä Katatonia-albumilla *Where Hearses Go...*. Renkse oli kuitenkin kyllästynyt goottimusiikkiin, eikä innostunut ideasta. He kuitenkin huomasivat olevansa kumpikin Kentin ja Slowdiven faneja ja päättivät tehdä albumin, joka yhdistäisi kyseisten yhtyeiden vaikutteet metalliin. Ideana oli soittaa minimalistisesti ja yksipuolisesti, sekä kitaravalleja ja dissonanssia hyödyntäen. Renksen kanssa October Tidessa soittanut Fredrik Norrman liittyi Katatoniaan ja he alkoivat työstää albumia.

Äänittäminen
------------

*Brave Murder Day* sävellettiin kokonaan studiossa, lukuun ottamatta kappaletta "12", joka on uudelleennauhoitettu versio kappaleesta "Black Erotica". Dan Swanö oli mukana tuottamassa albumia, mutta hän vetäytyi pelkäksi äänittäjäksi, koska ei pitänyt Katatonian uudesta tyylistä. Jonas Renkse menetti kykynsä laulaa murinavokaaleja yritettyään laulaa kahdessa kappaleessa. Yhtye pyysi Opethin Mikael Åkerfeldtia studioon laulamaan murinat hänen puolestaan. Renkse laulaa kuitenkin puhtaat osuudet albumilla. *Brave Murder Day* julkaistiin alun perin tuntemattomasta syystä masteroimattomana, minkä vuoksi albumin äänenvoimakkuus oli hiljainen. Vuonna 2007 Peaceville Records julkaisi albumin uudelleen, tällä kertaa masteroituna ja sisältäen *Sounds of Decay* -EP:n bonusmateriaalina.

Vastaanotto
-----------

Anders Nyströmin mukaan monet Katatonian aiemmasta tuotannosta pitäneet vihasivat albumia sen erilaisuuden vuoksi. Nykyään *Brave Murder Dayn* vaikutus kuitenkin kuuluu monen yhtyeen musiikissa ja sitä on kehuttu paljon.

### Arvostelut

* Imperiumi (10/10) linkki
* Noise.fi () linkki
* Allmusic () linkki

Kappaleet
---------

Sävellykset: Katatonia, sanoitukset: Jonas Renkse

1. Brave – 10.16
2. Murder – 4.54
3. Day – 4.28
4. Rainroom – 6.31
5. 12 – 8.18
6. Endtime – 6.46

Jäsenet
-------

* Jonas Renkse – rummut, puhdas laulu
* Blakkheim (Anders Nyström) – kitara, basso
* Fredrik Norrman – kitara
* Mikael Åkerfeldt – murinalaulu (sessiojäsen)

Lähteet
-------

* Anders Nyströmin esipuhe albumin uusintapainoksessa

### Viitteet

1. ↑  Peltola, Toni: Katatonia: Rohkeiden eilispäivien syndrooma Noise.fi. Viitattu 18.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Brave Murder Day Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Brave Murder Day* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Arndt Johan Winter** (29. elokuuta 1744 Helsingin pitäjä – 13. marraskuuta 1819 Ispoisten kartano Kaarina) oli suomalainen kamarineuvos, kartanonomistaja ja maanviljelijä.

Winterin vanhemmat olivat pitäjänapulainen Johan Winter ja Helena Elgman ja puoliso vuodesta 1778 Margareta Loviisa Werner (k. 1788). Senaattori, keräilijä Johan Petter Winter oli heidän poikansa. Arndt Johan Winter tuli ylioppilaaksi 1766 ja työskenteli sitten lääninkonttoristina Helsingissä ja vuodesta 1773 lääninkamreerina Turussa, ensimmäiset neljä vuotta virkaatekevänä. Lääninkamreerin tehtävää hän hoiti yhteensä 34 vuotta. Kamarineuvoksen arvon Winter sai 1796. Hän laati useita asiantuntijalausuntoja ja mietintöjä, muun muassa Porvoon valtiopäivien käyttöön. Vuonna 1812 hänet nimitettiin kamari- ja tilintekotoimituskunnan päälliköksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Winter oli Suomen Talousseuran ensimmäinen rahastonhoitaja ja edisti sekä seuran toiminnan että omistamiensa Ispoisten kartanon ja maatilojen kautta maatalouden kehittämistä. Hän harjoitti myös mehiläishoitoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, V osa: Saari–Ö*, s. 635–636. Porvoo: WSOY, 1934.

Aiheesta muualla
----------------

* Teerijoki, Ilkka: Winter, Arndt Johan *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2019.
* Kotivuori, Yrjö: Arndt Johan Winter. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Guðný Halldórsdóttir** (s. 23. tammikuuta 1954) on islantilainen elokuvaohjaaja. 

Guðnýn kaksi tunnetuinta elokuvaa ovat *Karlakórinn Hekla* (Mieskuoro Hekla, 1992) ja *Ungfrúin góða og húsið* (Kunnian talo, 1999). Edellinen on naispuolisen säveltäjän vetämän islantilaisen mieskuoron Saksan matkasta kertova komedia. Yksi kuoron laulajista kuitenkin kuolee ennen lähtöä ja kuolinvuoteellaan hän toivoo, että hänelle pystytettäisiin muistomerkki Kölniin, johon kuoro on matkalla. TV2 esitti *Mieskuoro Heklan* matineanäytöksenä keväällä 1997. Jälkimmäinen puolestaan on kahdesta sisaruksesta kertova historiallinen perhedraama. 

Näiden kahden elokuvan lisäksi Guðný on ohjannut muun muassa elokuvan *Kristnihald undir Jökli* (Jäätikön alla, 1989). Se on tarina onnettomasta kaupungissa asuvasta miehestä, joka saapuu Islannin maaseudulle ja rakastuu elämänsä naiseen. Tämän lisäksi Guðný on ohjannut useita elokuvia Islannin televisiolle. 

Guðný Halldórsdóttir on Islannin ainoan Nobel-kirjailijan Halldór Laxnessin tytär.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Kuopion Hippakunnan Sanomia** oli Kuopiossa vuosina 1859–1860 ilmestynyt sanomalehti.

Lehtori ja kirjanpainaja Petter Adolf Aschan ja tuomiorovasti A. G. Borg perustivat *Kuopion Hippakunnan* (sic) *Sanomat* sen jälkeen kun Fredrik Ahlqvistin julkaisema *Ilmoitus-Lehti* oli kannattamattomana lopetettu. Lehti oli hyvin uskonnollissävyinen ja keskittyi uutisissaan ja artikkeleissaan kirkollisiin ja kouluasioihin.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät A. G. Borg (1859–1860) ja K. E. Roos (1860). Sen postilevikki oli ensimmäisenä vuotena 621 ja toisena 265 vuosikertaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 27. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  Kinnunen, Matti: *Sanan valtaa Kallaveden kaupungissa I: Kuopion sanomalehdistön historia 1844–1917*, s. 40. Kuopio: Savon Sanomain Kirjapaino Oy, 1982. ISBN 951-657-103-4.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kuopion Hippakunnan Sanomia* digitoituna kansalliskirjastossa
* Timo Salmela: *Kuopion Hippakunnan Sanomia 1859–1860*
**Guémonin alue** (ransk. *région du Guémon*) on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 6 695 neliökilometriä. Hallinnollinen keskus on Duékoué. Asukkaita on 919 400 henkeä (vuonna 2014).

Guémonin alue rajoittuu idässä Haut-Sassandran, etelässä Nawan, lounaassa Cavallyn ja luoteessa Tonkpin alueisiin. Päiväntasaajailmastoon kuuluu kaksi sade- ja kuivaa kautta. Vuotuinen sademäärä on 1500–2000 millimetriä. Alueella sijaitsevat Taïn ja Mont Pékon kansallispuistot.

Alue käsittää Bangolon, Duékouén, Facoblyn ja Kouiblyn departementit ja kunnat.

Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous, joka tuottaa muun muassa riisiä, maniokkia, banaania, kahvia, kaakaota ja kautsua. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, kalastusta ja kaivetaan kultaa. Teollisuutta edustaa puutavaran jalostus.

Lähteet
-------

1. ↑  RGPH 2014: Région du Guémon *Institut national de la statistique*. Viitattu 23.8.2020.
2. 1 2  Guemon *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 23.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mai 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 23.8.2020.
**Guðlaugur Þór Þórðarson** (s. 19. joulukuuta 1967) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin ympäristö-, energia- ja ilmastoministerinä vuodesta 2021 lähtien. Hän on aiemmin toiminut terveysministerinä ja ulkoministerinä.

Guðlaugur syntyi Reykjavíkissa. Hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 1996. Vuosina 1998–2001 hän toimi esimiehenä Fjárvangur-sijoitusyhtiössä ja vuosina 2001–2003 Búnaðarbanki Íslands -pankin vakuutusosastolla.

Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa Guðlaugur valittiin alltingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä. Vuosina 2009–2016 hän edusti Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiriä, ja vuodesta 2016 lähtien taas Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiriä. Hänet nimitettiin vuonna 2007 terveys- ja sosiaaliturvaministeriksi; vuoden 2008 alusta lähtien nimike oli terveysministeri, jossa virassa hän toimi vuoteen 2009 asti. Vuonna 2017 hänet nimitettiin ulkoministeriksi, ja vuonna 2020 nimikkeeksi tuli ulkoasiain- ja kehitysyhteistyöministeri. Vuodesta 2021 lähtien Guðlaugur on toiminut ympäristö-, energia- ja ilmastoministerinä.

Guðlaugur on naimisissa Ágústa Johnsonin kanssa. Heillä on kaksi vuonna 2002 syntynyttä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Guðlaugur Þór Þórðarson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 4.6.2022. Viitattu 4.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Kuontijärvi** on osin kulttuurimaiseman reunustama matala ylänköjärvi Rukatunturin lounaispuolella Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 205 kilometriä itäkoilliseen ja Kuusamon keskustasta noin 20 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Kuontijärvi muodostuu noin 5,4 kilometriä pitkästä kaakkois–luoteissuuntaisesta altaasta, jonka luoteisosasta kaartuu kohti koillista Pohjaslahti. Muita lahtia ovat länsiosan Jomppaisenlahti sekä eteläosan Repolahti, Paksuheinälahti ja Kukkarolahti. Laajin niemimaa on Pohjaslahtea pääaltaasta erottava Kuontivaara. Verraten laajoja ovat länsirannan Häikänniemi ja etelärannan Reponiemi. Noin 90 prosenttia Kuontijärvestä on enintään kolme metriä syvä. Yli kymmenen metrin syvyyteen sukelletaan vain Pohjaslahdella, jossa on järven syvin piste, noin 13 metriä.

Kuontijärven saariluku on yhdeksän. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto ja kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Laajimmat saaret ovat Kotasaari ja Kukkarosaari, kumpaisenkin pinta-ala on nelisen hehtaaria.

Kuontijärven rannoilla on suhteellisen paljon pientaloja ja peltoalueita. Pohjoisrannalla sijaitsee Kuontivaaran kylä. Kuontivaaran huippu on yli 330 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 50 metriä järvenpintaa korkeammalla. Järven lähellä ja osin rantoja viistäen kulkee useita 188-alkuisia yhdysteitä. Järven itäpuolitse kulkee valtatie 5.

Kuontijärveen laskee Pyhäjoki ja Pohjasjoki idästä sekä Hannonpuro lännestä. Kuontijärvi laskee noin 600 metriä pitkää uomaa länteen Jauraseen (283,9 metriä mpy), josta alavirta jatkuu Askinjokea etelään.

Kuontijärven vesitilavuus on 9 724 000 kuutiometriä. Noin puolet järven vedestä on enintään metrin syvyydessä.

Kuontijärvi (73.052.1.002) kuuluu Jaurasen alueeseen (73.052), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Naatikkajoen valuma-alue (73.05). Jaurasen alueeseen kuuluu 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kuontijärvi, Jauranen ja Kangerjärvi ovat laajimmat. Niitä seuraa 18 alle neliökilometrin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kuontijärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 12.2.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.2.2023.
3. ↑  Kuontijärvi (73.052.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.2.2023.
4. ↑  Jaurasen alue (73.052) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.2.2023.
**Guðrún Hafsteinsdóttir** (s. 9. helmikuuta 1970) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka valittiin Islannin parlamenttiin Alþingiin vuoden 2021 vaaleissa.

Guðrún syntyi Selfossissa. Hän opiskeli antropologiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2008; vuonna 2011 hän suoritti sovelletun tasa-arvotieteen tutkinnon. Vuosina 2008–2021 hän oli jäätelöyritys Kjörísin markkinointijohtaja.

Guðrún on istunut muun muassa Reykjavíkin yliopiston ja Sinisen laguunin sekä erinäisten yritysten, eläkerahastojen ja muiden järjestöjen hallituksissa. Vuosina 2014–2020 hän toimi Islannin teollisuusyritysten liiton puheenjohtajana.

Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Guðrún valittiin Alþingiin Suðurkjördæmi-vaalipiiristä. Vaalien jälkeen hänet valittiin talous- ja kauppavaliokunnan puheenjohtajaksi, minkä lisäksi hän istuu hyvinvointivaliokunnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Guðrún Hafsteinsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 21.9.2022. Viitattu 19.12.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Tapani Olavi Aartomaa** (7. toukokuuta 1934 Karuna – 27. lokakuuta 2009 Helsinki) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen graafinen suunnittelija ja professori. Hänet palkittiin taideteollisuuden valtionpalkinnolla vuonna 1986 ja nimettiin vuoden graafikoksi vuonna 2001.

Aartomaa toimi graafikkona mainostoimistoissa 1957–63, kunnes perusti oman Studio Aartomaan. Oman suunnittelutyönsä ohella Aartomaa toimi pitkään alan opettajana muun muassa MG-koulussa, Lahden muotoiluinstituutissa (1972–86) ja Pekka Halosen akatemiassa sekä apulaisprofessorina ja professorina Taideteollisessa korkeakoulussa 1986–99.

Aartomaa suunnitteli Päijät-Hämeen maakuntavaakunan vuonna 1997.

Aartomaa on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapani Aartomaan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 40–41. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  Tapani Aartomaa on kuollut. M&M 2009  
Artomaa, Ulla – Savolainen, Kari: *Julisteita Suomesta: Lahden julistemuseon kokoelmia*, s. 241, 269. Lahti: Lahden museot, 2013. ISBN 978-952-5749-43-4.
4. ↑  Maakuntatunnukset *Päijät-Hämeen liitto*. Viitattu 21.6.2020.
5. ↑  Taiteilijainmäki V21A (PDF) Helsingin seurakuntayhtymä.  Arkistoitu 14.7.2021. Viitattu 25.4.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Palatsi ja kirkko Guzówissa.
**Guzów** on kylä Keski-Puolassa. Se sijaitsee Masovian voivodikunnassa olevassa Wiskitkin kunnassa. Se kuului vuosina 1975–1998 Skierniewicen voivodikuntaan.

Historia
--------

Vuodesta 1765 Guzówin ja sen lähiseudun omisti Andrzej Ogiński. 1700-luvulla se joutui Feliks Łubieńskin omistukseen. Vuonna 1856 koko kiinteistö myytiin huutokaupassa Feliks Sobańskille. Guzówin alue palatseineen oli Sobańskien omistuksessa vuoteen 1944, jolloin se liitettiin kansallisomaisuuteen.

Valtiomies, kapinallinen ja säveltäjä Michał Kleofas Ogiński syntyi Guzówissa.

### Palatsi ja puutarha

Andrzej Ogiński rakennutti Guzówiin upean tiilisen kartanorakennuksen. 1800-luvun jälkipuoliskolla Feliks Sobańskin määräyksestä arkkitehti Władysław Hirschel kunnosti kartanorakennuksen palatsiksi ranskalaisten Loirejoen laakson linnojen esikuvan mukaan. Palatsin ympärille tehtiin maisemapuutarha, jonka suunnittelivat Walerian Kronenberg ja Franciszek Szanior.

Ensimmäisen maailmansodan aikana palatsi oli sairaalana rintaman lähellä, ja se ja puutarha vaurioituivat. Maailmansotien välisenä aikana ne kunnostettiin, mutta toisen maailmansodan aikana palatsin sisustus ja huonekalut ryöstettiin. Vuonna 1944 palatsi liitettiin kansallisomaisuuteen. Sodan jälkeen sitä käytettiin sokeritehtaan työläisten asuntona. Sobańskin suku sai palatsin takaisin 1992.

Palatsi on yhä huonossa kunnossa vuosikausien rappion jälkeen, samoin puutarha, joka on villiintynyt. Palatsin vanha kappeli, joka nykyisin on Pyhän Valoisin Felixin kirkko, on ainoa kunnostettu osa pienen puutarhaosuuden ohella.

Aiheesta muualla
----------------

* Sztuka.net, Guzów, valokuvia

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guzów**.
**Arne Valdemar Andersson** (14. maaliskuuta 1906 Helsingin maalaiskunta – 26. lokakuuta 1973 Lohja) oli yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvon.

Andersson syntyi maanviljelijän poikana, mutta aloitti liikennöinnin jo 20-vuotiaana omalla pakettiautolla. Vuonna 1927 hän aloitti linja-autoliikenteen Helsingin ja Seutulan välillä ja 1929 reitillä Helsinki–Kirkkonummi–Siuntio–Lohja, jolloin hänellä oli jo kolme linja-autoa. Andersson perusti vuonna 1935 sittemmin liikenneneuvoksen arvon saaneen Sigurd Wikströmin ja August Hongiston kanssa Lohjan Liikenne -yhtiön, ja Anderssonista tuli sen toimitusjohtaja. Lohjan Liikenne laajensi reittejään Uudellamaalla ja toimintaansa myös ostamalla muita yrityksiä, talvisotaan mennessä sillä oli jo kuusitoista linja-autoa. Sotien aikana Andersson toimi väestönsuojelu- ja ilmatorjuntajoukoissa. Kun liikennöintireittejä jouduttiin sotien jälkeen uusimaan Neuvostoliiton vuokrattua Kirkkonummen kunnan osia, Lohjan Liikenne kasvoi sekä uusien reittien että yrityskauppojen myötä. Vuonna 1966, kun Andersson sai liikenneneuvoksen arvonimen, yhtiöllä oli jo 47 linja-autoa ja se ajoi myös monia kaukoreittejä, esimerkiksi Hankoon ja Tammisaareen. Lohjan paikallisliikenne oli täysin yhtiön hoitamaa. Kun Andersson jäi eläkkeelle 1967, yhtiön toimitusjohtajana jatkoi hänen vävynsä Lauri Leikola, joka sai appensa tavoin liikenneneuvoksen arvonimen, vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Arne Andersson Viitattu 27.9.2021.
*Tämä artikkeli käsittelee Järvenpään kaupunginosaa. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Wärtsilä** on Järvenpään 10. kaupunginosa, ja sijaitsee kaupungin pohjoisrajalla pääradan ja Nummenkylän kaupunginosan välissä. Wärtsilä rajautuu pohjoisessa ja lännessä Tuusulan kunnanrajaan. Wärtsilä sijaitsee noin viisi kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen. Kaupunginosa on pääosin teollisuusaluetta. Wärtsilään kuuluvan Purolan rautatieasema sijaitsee Wärtsilässä. Väkiluvultaan - 74 asukasta vuoden 2014 lopussa - Wärtsilä on Järvenpään pienimpiä kaupunginosia.

Wärtsilänkatu johtaa Järvenpään keskustasta pohjoiseen radan itäpuolta Sorron ja Jampan kaupunginosien läpi päättyen Wärtsilään. Wärtsilän rajanaapureita ovat Tuusulan kunta sekä Nummenkylän, Jampan ja Saunakallion kaupunginosat.

Kaupunginosaa hallitsee 1970 valmistunut Wärtsilä-konsernin Helsingistä muuttama paperikoneita valmistava tehdas. Tehdas siirtyi 1986 Wärtsilän yhtiöjärjestelyissä Valmet Oy:lle, joka sulautui 1999 Rauma Oy:n kanssa Metso Oyj:ksi. Sittemmin Valmet perustettiin uudestaan, kun sellu-, paperi- ja voimantuotantoliiketoiminnat irrotettiin Metso Oyj:stä loppuvuonna 2013. Siten Järvenpään Wärtsilänkadun tehdas on nyt osa Valmet Oy:n sellu- ja paperitoimialaa.

Wärtsilän etelä- ja itäpuolella, pääradan vieressä on pieni asuinalue, jota kutsutaan Ala-Wärtsiläksi, ja se kuuluu Jampan kaupunginosaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.7.2017.
2. 1 2  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 20.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
Länsi-Afrikan valtiot vuonna 1625.
**Dendi** on historiallinen alue Nigerjoen laaksossa nykyisessä Nigerin tasavallassa ja sen lähialueilla.

Songhaivaltakunnan kaakkoisosassa Kukiyan ja Tillabérin eteläpuolella sijainnut Dendi oli läntisen Kurminan ohella valtakunnan suurin maakunta. Sen käskynhaltija oli songhaivaltakunnan kolmanneksi tärkein mies ja vastuussa sen etelärajan puolustamisesta. Askia Muhammadin kaapattua vallan Sonni Alin jälkeläiset siirtyivät Dendiin vieden mukanaan islamia edeltäneet songhaiperinteet.

Marokon hyökättyä songhaivaltakuntaan vuonna 1591 sen hallitsija askia Ishaq II vetäytyi Dendiin. Askia Dawudin poika Nuh jatkoi sissisotaa marokkolaisia vastaan, kärsi tappion Homborissa, ja hänet syrjäytti hänen veljensä Harun vuonna 1599. Harun johdatti armeijansa Homborin kautta Macinaan vuonna 1608 ja voitti seuraavana vuonna marokkolaiset kapinoivassa Djennéssä.

Askia al-Amin (1612–1618) vakautti olot Dendissa, ja hänen seuraajansa Dawud solmi rauhan Timbuktun paššan kanssa vuonna 1629. Dawudia kuvataan verenhimoiseksi hallitsijaksi, jonka veli Ismail pakeni murhayritystä Timbuktuun. Ismail palasi vuonna 1639 armojen kanssa Dendiin ja syrjäytti veljensä. Hän ei kuitenkaan halunnut luopua itsenäisyydestä, minkä johdosta armat valtasivat maan pääkaupungin Lulamin ja nimittivät uuden hallitsijan, jonka paikallinen väestö pian hylkäsi. Dendi oli jälleen itsenäinen, mutta hallitsijasuvun jäsenten kilpailu hajotti sen joukoksi pikkuvaltioita. Tuaregit valtasivat Nigerjoen laakson 1700-luvun lopulla, mutta he eivät onnistuneet alistamaan lännestä nykyisen Niameyn ympäristöön muuttaneita songhainkielisiä djermoja.

Dendin valtakunnan hajottua 1600-luvun lopulla osa songhaista muutti djermojen eteläpuolelle nykyisten Nigerian, Nigerin ja Beninin rajojen yhtymäkohtaan. He alistivat alueen kantaväestön tiengat ja muodostivat uuden Dendin, josta ei kuitenkaan tullut yhtenäistä valtiota. Alue joutui sittemmin Borgun alaisuuteen, ja yhteydet hausoihin voimistivat islamin vaikutusta.

Songhainkielisiä dendejä muutti 1700-1800-luvuilla etelään Hausamaan ja Gonjan välisille karavaanireiteille. He muodostivat Djougoussa, Parakoussa ja Nikkissä vaikutusvaltaisen vähemmistön, jonka kieli toimii Pohjois-Beninin muslimien lingua francana.

Lähteet
-------

* *The Cambridge History of Africa, volume 4*. Cambridge: Cambridge University Press, 1975. ISBN 0-521-20413-5. (englanniksi)
* *General History of Africa IV: Africa from the Twelfth to the Sixteenth Century*. Paris, London: Unesco, Heinemann, 1984. ISBN 0-435-94810-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  General History of Africa, s. 198.
2. 1 2  The Cambridge History of Africa, s. 165.
3. ↑  General History of Africa, s. 198–199.
4. ↑  The Cambridge History of Africa, s. 165–166.
5. ↑  The Cambridge History of Africa, s. 166–167.
6. ↑  The Cambridge History of Africa, s. 190–191.
7. ↑  The Cambridge History of Africa, s. 191.
**Wäinö Alarik Wuolio**, sukunimi aik. *Gustafsson* (24. toukokuuta 1880 Helsinki – 27. joulukuuta 1970) oli suomalainen rakennusalan diplomi-insinööri.

Wuolion vanhemmat olivat tehtailija Henrik Gustafsson ja Adolfina Rekolin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1904. Wuolio sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1906 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1913.

Wuolio toimi Vaasan Teknokemiallisen tehtaan konttoripäällikkönä 1907–1911, Turun rautabetonivalimon teknillisenä johtajana 1913–1917 sekä Ab Skånska Cementgjuterietin suunnittelijana ja työnjohtajana 1917–1927. Wuolio oli rakennustoimisto A. B. Kartion toimitusjohtajana ja hänellä oli oma rakennustoimisto vuodesta 1926 lähtien. Wuolio suunnitteli vuonna 1916 valmistuneen Alvettulan sillan joka oli yksi Suomen ensimmäisiä teräsbetonisiltoja. Silta rakennettiin Tapani-menetelmän mukaan suurista betonisista ontelotiilistä. Myöhemmin Wuolio toimi muun muassa Lasipalatsin rakennustyön valvojana ja oli rakennusinsinöörinä rakentamassa Outokumpu Oy:n vuonna 1937 Outokumpuun valmistunutta pääkonttorirakennusta jonka suunnitteli arkkitehti Uno Ullberg.

Wäinö Wuolio oli naimisissa 1908–1949 Anni Maria Weckmanin (k. 1949) kanssa ja vuodesta 1959 Vieno Cecilia Malleniuksen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1904 : matrikkelinumero 29380
2. 1 2  Helsingin Norssin matrikkeli 1867–1992, matrikkelinumero 445
3. ↑  Alvettulan vanhan sillan suojelupäätös vahvistettu (Hämeen ELY-keskus tiedote 18.2.2014)
4. ↑  Okun Konttori Oy
5. ↑  Lasipalatsin suunnittelijat ja tärkeimmät toteuttajat (lasipalatsi.fi arkistoitu sivu)
**Denard Xavier Robinson** (s. 22. syyskuuta 1990 Deerfield Beach, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edustaa AAF-liigan Atlanta Legendsia, ja ennen ammattilaisuraansa pelasi yliopistojalkapalloa pelinrakentajana Michiganin yliopiston joukkueessa. Robinson pystyy pelaamaan keskushyökkääjänä ja laitahyökkääjänä. Yliopistourallaan hän pelasi myös pelinrakentajana.

Robinsonin tavaramerkkinä on pitää kengännauhoja auki otteluissa, joka on myös tuonut hänelle lempinimen *"Shoelace"*.

Ura
---

Robinson pelasi Michiganin yliopiston joukkueen pelinrakentajana kaudesta 2009 kauteen 2012 saakka. Hänet tunnetaan poikkeuksellisesta nopeudestaan. Robinsonin virallinen ennätys 100 metrin juoksussa on vuonna 2009 juostu 10,44.

Ammattilaiskentille siirryttäessä Robinson vaihtoi pelipaikkansa pelinrakentajasta laitahyökkääjäksi. Jacksonville Jaguars varasi hänet vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden viidennellä kierroksella, 135. pelaajana. Robinson pelasi Jacksonvillessä neljä kautta sekä laitahyökkääjänä että keskushyökkääjänä. Jaguars ei uusinut Robinsonin sopimusta kauden 2016 jälkeen.

Robinson haki paikkaa Chicago Bearsin ja New York Jetsin harjoitusleireiltä syksyllä 2017. Hän neuvotteli myös CFL-liigan Saskatchewan Roughridersin kanssa. Syksyllä 2018 Robinson liittyi uuden AAF-liigan Atlanta Legendsiin.

Lähteet
-------

1. ↑  They call him Shoelace: The story of Denard Robinson Michigan Daily. Viitattu 19.7.2012.
2. ↑  Denard Robinson Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 1.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Michigan Football: Robinson and Gardner are on the same CFL team Fansided.  Arkistoitu 1.4.2019. Viitattu 1.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Former Jags RB Denard Robinson propels Legends to first AAF win with a touchdown Jags Wire:  USA Today. Viitattu 1.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Denard Robinson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Lentopotkaisija työssään.
**Lentopotkun potkaisija** (engl. *Punter*, lyh.*P*) on pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa. Hän on erikoisjoukkuepelaaja, jonka tehtävänä on potkaista pallo lentopotkulla (engl. *Punt*) vastustajalle ja tehdä näin heidän kenttäasemansa mahdollisimman huonoksi. Lentopotkaisijaa käytetään yleensä oman hyökkäysvuoron neljännellä yrityksellä, kun ei haluta vastustajan saavan palloa hyvistä kenttäasemista, mikäli neljännellä yrityksellä ei uutta yrityssarjaa saataisikaan.

Taidot
------

Lentopotkaisijoilta ("punttaajilta", kuten suomalainen lajislangin termi kuuluu) vaaditaan, kuten myös potkaisijoilta, kovaa potkuvoimaa. Ammattilaisliiga NFL:ssä hyvien lentopotkaisijoiden kauden potkujen keskimitta on 40-45 jaardia. Kuitenkin yhtä tärkeää kuin potkun pituus, on myös pallon lentoaika. Pallon pitää pysyä ilmassa useita sekunteja, jotta lentopotkujoukkue ehtisi lähelle vastustajan potkun vastaanottajaa ja taklaamaan tätä. Jotkut lentopotkaisijat saattavat toimia myös joukkueidensa aloituspotkujen potkaisijoina potkaisijoiden sijasta. Potkumaali- ja lisäpisteyrityksissä he toimivat yleensä *holderina* (pelaajana, joka vastaanottaa sentteriltä taaksepäinsyötön ja asettaa pallon maahan potkaisijaa varten).

Ura
---

Lentopotkaisijoilla on tyypillisesti keskimääräistä pidemmät pelaajaurat kuin muilla joukkueen pelaajilla. Tämä johtuu pienemmästä loukkaantumisriskistä, koska he ovat hyvin lyhyitä aikoja kentällä ja kokevat harvoin kontaktia: punttaajat saattavat joskus joutua taklaamaan potkunpalauttajia, mutta varsinkin itse potkun aikana heitä suojaavat tiukat säännöt koskemattomuudesta. Jeff Feagles, New York Giantsin lentopotkaisija pelasi vuonna 2007 yhteensä 20:nnen kautensa ja hänen virkaveljensä Sean Landetalla on takana yhteensä 22 vuotta ammattilaisliigoissa (19 NFL:ssä ja kolme edesmenneessä USFL:ssä).
Grönvoldin maalaus hävinneestä *Necropsittacus borbonicus* -papukaijasta vuodelta 1907.

**Henrik Grönvold** (6. syyskuuta 1858 – 23. maaliskuuta 1940 Bedford, Englanti) oli tanskalainen luonnontutkija ja taidemaalari.

Grönvold oli jo lapsena kiinnostunut luonnosta ja piirsi näkemiään lintuja ja muita eläimiä. Hän opiskeli piirtämistä Kööpenhaminassa ja pääsi piirtäjäksi tanskalaiseen taidegalleriaan 1880. Vuonna 1892 Grönvold päätti lähteä Amerikkaan. Hän matkusti Englannin kautta ja sattuman kautta sai työpaikan Lontoon Natural History Museumista (British Museum), missä hän alkoi preparoida lintuja. Hänestä kehittyi nopeasti taitava luokittelija ja samalla taiteilija. Hän työskenteli museossa muutamia vuosia, kunnes liittyi William Robert Ogilvie-Grantin johtamalle tutkimusmatkalle Selvagenssaarille 1895. Palattuaan matkalta Grönvold jatkoi työskentelyä museon epävirallisena taiteilijana vielä useita vuosia.

Grönvoldin teoksia julkaistiin useissa tieteellisissä julkaisuissa, kuten *Proceedings* ja *Transactions of the Zoological Society*, *Ibis* ja *Avicultural Magazine*. Hän maalasi lukuisia tauluja Walter Rothschildille, joka julkaisi niitä *Novitates Zoologicae*-aikakauslehdessään, ja monia tauluja lintujen munista, mikä oli epätavallista vielä tuohon aikaan. Hän kuvitti kapteeni George Ernest Shelleyn teoksen *Birds of Africa*, Walter Bullerin *The Birds of New Zealand*, Brabournen *Birds of South America*, McConnellin *Birds of British Guiana* ja H. K. Swannin *A Monograph of the Birds of Prey* (1930–1945). Gregory Mathewsin teokseen *The Birds of Australia* (1910–1927) hän maalasi 600 taulua; myös John Gerrard Keulemans osallistui tämän teoksen kuvittamiseen. Grönvold kuvitti myös Mathewsin kahta muuta teosta, *The Birds of Norfolk and Lord Howe Islands* (1928) ja *A Supplement to The Birds of Norfolk and Lord Howe Islands* (1936).

Grönvold maalasi myös muita eläimiä, varsinkin apinoita, ja kuvitti Rothschildin kirjoituksen *Notes to anthropoid apes* (1906).

Lähteet
-------

* Natural History Museum (englanniksi) [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henrik Grönvold** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
	+ 2
	+ 3
* Musée d'Orsay
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Walter Emanuel Jones** (s. 30. marraskuuta 1970 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjasta *Mighty Morphin Power Rangers*.

Ura
---

Valmistuttuaan Chula Vista High Schoolista Jones siirtyi opiskelemaan näyttelemistä, laulamista ja tanssimista. Muutamaa vuotta myöhemmin Jones päätyi näyttelijäksi esiintyen elokuvissa *Mustat donkkaa tykimmin* ja *Malcolm X*. Elokuvien jälkeen hän tuli tunnetuksi roolistaan Zack Taylorina ensimmäisenä Mustana Rangerina televisiosarjassa *Mighty Morphin Power Rangers*. Jones näytteli sarjassa vuosien 1993–1994 aikana yli 80 jaksossa ennen kuin jätti sarjan palkkaan liittyvien erimielisyyden vuoksi. Tuolloin myös Austin St. John ja Thuy Trang jättivät sarjan alipalkkauksen vuoksi. Jones jatkoi television parissa ja vieraili muun muassa sarjoissa *Step by Step*, *Family Matters* ja *C.S.I.*, sekä esitti merkittäviä rooleja televisiosarjoissa *Malibu Shores* ja *Space Cases*. Jälkimmäisessä Jonesilla oli uransa toinen televisiosarjan päärooli. Hän palasi vielä Power Rangersin pariin vuosina 1999 ja 2002 toimiessaan Nightmaren äänenä *Power Rangers Lost Galaxyssa* ja Gerrokin äänenä *Power Rangers Wild Forcessa*. 

Näyttelemisen ohella Jones toimii myös tanssijana ja tanssin opettajana. Hän muun muassa voitti vuonna 2004 Conga Room- ja Club Mayan World -tanssikilpailut.

Lähteet
-------

1. ↑  Solo Sabor.com *solosabor.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 26.2.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Walter Jones Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Den Harrow** on italialainen italodisko-musiikkiprojekti, jossa esiintyjänä toimii **Stefano Zandri** (s. 4. kesäkuuta 1962). Hän oli suosittu 1980-luvulla, jolloin Den Harrow -nimellä tehtiin useita hittejä, kuten "Don't Break My Heart", "Bad Boy", "Catch the Fox" ja "Future Brain". Projektin panivat alulle tuottajat Roberto Turatti ja Miki Chieregato.

Stefano Zandri ei kuitenkaan 1980-luvulla itse laulanut omia kappaleitaan, vaan hän oli ainoastaan hahmo, joka huulisynkkasi varsinaisten laulajien äänen. Aluksi Chuck Rolandon ääntä käytettiin kappaleissa "To Meet Me" ja "Taste of Love". Myöhemmin Silver Pozzoli valittiin laulamaan kappale "*Mad Desire*". Suurimman osan kappaleista, mukaan lukien hittibiisin "Don't Break My Heart", lauloi kuitenkin Tom Hooker. Tätä ei kuitenkaan aikoinaan yleisölle kerrottu minkä lisäksi Zandrin valehdeltiin olevan amerikkalaissyntyinen ja sukunimeltään Carry. Ensimmäinen kappale, jolla hän itse lauloi, oli vuonna 1991 julkaistu "Ocean". 

Stefanon ura alkoi, kun Roberto Turatti, joka tuohon aikaan oli DJ "American Disaster" yökerhossa Milanossa, huomasi hänen kykynsä. Turatti ja Miki Chieregato ryhtyivät hänen tuottajikseen, ja hänestä päätettiin tehdä tähti. Samaan aikaan myös tuleva nimi valittiin, joka oli väännös italian kielen rahaa tarkoittavasta sanasta denaro.

1990-luvulla Turatin ja Chieregaton sijaan Den Harrowille uutta musiikkia tuotti muun muassa Mauro Farina ja aikansa trendejä seuraten musiikki vaihtui italodiskosta eurodanceksi.

Diskografia
-----------

### Albumit

* 1985 *Overpower*
* 1987 *Day by Day*
* 1988 *Lies* (julkaistu samana vuonna myös nimellä *Born to Love*)
* 1995 *I, Den*
* 1999 *Back from the Future*

### Singlet

* 1983 *To Meet Me*
* 1983 *A Taste of Love*
* 1984 *Mad Desire*
* 1985 *Future Brain*
* 1985 *Bad Boy*
* 1985 *Charleston*
* 1985 *Overpower*
* 1986 *Catch the Fox (Caccia alla Volpe)*
* 1987 *Don't Break My Heart*
* 1987 *Tell Me Why*
* 1987 *Day by Day*
* 1987 *Energy Rain*
* 1988 *Born to Love*
* 1988 *My Time* / *You Have a Way*
* 1988 *You Have a Way*
* 1988 *Lies* / *I Wanna Go*
* 1989 *Holiday Night*
* 1989 *Take Me Back*
* 1991 *Ocean*
* 1992 *All I Want Is You*
* 1992 *Real Big Love*
* 1993 *Take Me*
* 1993 *You and the Sunshine*
* 1994 *The Universe of Love*
* 1995 *I Need a Lover*
* 1995 *Tomorrow Is Another Day*
* 1996 *I Feel You*
* 1999 *Go Away*
* 2000 *Future Brain 2000*
* 2000 *Don't Break My Heart 2000*
* 2006 *Push Push*

Katso myös
----------

* Italodisko
* Eurodance

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Kuninkaallisen laivaston viktoriaanisella ajalla palvelleesta Cruizer-luokan potkurisluupista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Alert** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu 17-tykkinen Cruizer-luokan potkurisluuppi viktoriaanisessa laivastossa. Alus tuli tunnetuksi arktisen alueen tutkimusmatkoistaan, joiden aikana se saavutti vuonna 1876 82 astetta pohjoista leveyttä. Alus romutettiin vuonna 1894.

Valmistus
---------

Puiset Cruizer-luokan sluupit oli suunniteltu lordi John Hayn ohjauksessa, ja hänen johtamansa komitean lakkauttamisen jälkeen työnohjausta jatkoi laivaston rakennustöiden valvoja Sir Baldwin Walker. Alus tilattiin saman aikaisesti sisaraluksensa *HMS Falconin* kanssa 2. huhtikuuta 1853. Sen köli laskettiin tammikuussa 1853 Pembroken laivastontelakalla. Alus varustettiin Chathamissa kaksi sylinterisellä höyrykoneella, jonka toimitti Ravenhill and Salkeld. Höyrykone maksoi 6 052 puntaa, ja se tuotti 383 hevosvoimaa. Koneisto oli kytketty yhteen akseliin, joka liikutti alusta maksimissaan 8,8 solmun nopeudella. Alus oli lisäksi varustettu prikitakilalla.

*Alert* varustettiin uudelle moottorilla vuonna 1875, jolloin siihen asennettiin R. & W. Hawthornin kaksisylinterinen 60 nhp:n compoundhöyrykone. Korkeapainesylinteri oli 25 tuumaa läpimitaltaan, ja matalapainesylinteri oli 48-tuumainen. Iskunpituus oli 18 tuumaa. Koeajoissa aluksen nopeus oli 7,684 solmua, jolloin se tuotti 312 hevosvoimaa. Samalla alus vahvistettiin kulkemaan jäissä, mikä kasvatti sen uppouman 1 240 tonniin. Alus teki vuosina 1875–1876 *HMS Discoveryn* kanssa arktisen tutkimusmatkan, jolloin sen päällikkönä oli George Nares.

Alus luovutettiin vuonna 1878 tutkimuskäyttöön, ja se lainattiin vuonna 1884 American Research Societylle.

Lähteet
-------

* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List - All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lyon & Winfield s. 213–215
2. ↑  Lyon & Winfield s. 215

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Alert (1856)** Wikimedia Commonsissa