recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nakayoshi** (jap. なかよし, *"ystävykset"*) on vuonna 1954 perustettu japanilainen aikakauslehti, joka julkaisee pääasiassa *shōjo*-mangaa. Lehden kussakin numerossa on keskimäärin 448 sivua. Lehti saa tulonsa lähes täysin myynnistä, eikä sen numeroissa ole kuin hyvin vähän mainoksia.

Alun perin *Nakayoshissa* julkaistiin myös jatkokertomuksia, artikkeleja ja taidetta, mutta se muutettiin sittemmin pelkästään mangaa sisältäväksi.

Vuonna 1990 *Nakayoshin* päätoimittajaksi tuli 34-vuotias Yoshio Irie, joka pyrki muuttamaan lehden imagoa perinteisten romanttisten "poika tapaa tytön" -tarinoiden sijasta fantasian suuntaan ja samalla ohittamaan kilpailevan *Ribon*-lehden myyntiluvut. Joulukuussa 1991 lehdessä alkoi ilmestyä Naoko Takeuchin piirtämä *Bishōjo Senshi Sailor Moon*, jossa oli vaikutteita erityisesti perinteisesti pojille suunnatusta *Super Sentai* -sarjakokonaisuudesta ja joka vetosi niin lapsiin kuin vanhempaan *otaku*-kohderyhmäänkin. Sarjasta tuli suosittu, ja siihen perustuva animesarja alkoi ilmestyä maaliskuussa 1992. Sarja päättyi *Nakayoshissa* vuonna 1995 ja televisiossa maaliskuussa 1997.

*Nakayoshin* myyntiluvut kasvoivat *Sailor Moonin* suosion ja Irien aggressiivisen markkinointikampanjan myötä, ja vuoteen 1995 mennessä se oli saavuttanut jo lähes kahden miljoonan kuukausittaisen lehden levikin. Levikki on sittemmin laskenut merkittävästi – vuonna 2008 se oli noin 300 000 ja vuonna 2016 noin 100 000 lehteä kuukaudessa.

*Nakayoshissa* ilmestyneitä mangasarjoja
----------------------------------------

* Osamu Tezuka: *Ribon no Kishi*
* Yumiko Igarashi: *Candy Candy*
* CLAMP: *Mahō Kishi Rayearth*

Lähteet
-------

* Brienza, Casey: *Manga in America: Transnational Book Publishing and the Domestication of Japanese Comics*. Bloomsbury Academic, 2016. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Saitō, Tamaki: *Beautiful Fighting Girl*. University of Minnesota Press, 2011. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Schott, Frederik L.: *Dreamland Japan: Writings on Modern Manga*. Berkeley, California: Stone Bridge Press, 1996/2011. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Schott 1996/2011, s. 92
2. ↑  McNally, Victoria: A Ridiculously Comprehensive History of Sailor Moon – Part 1: Made In Japan *The Mary Sue*.  18.6.2014. Viitattu 20.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Brienza 2016, s. 50
4. ↑  Saitō 2011, s. 121
5. ↑  Schott 1996/2011, s. 95
6. ↑  Weekly Shonen Jump manga magazine sales decline 10 percent in a year *Japan Trends*.  13.2.2017. Viitattu 20.5.2020. (englanniksi)
7. ↑  Schott 1996/2011, s. 94
**Campeonato Brasileiro Série B** lyhyemmin **Série B** on Brasilian jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Série B:hen osallistuu 20 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Neljä parasta nousee Série A:han ja neljä huonointa putoaa Série C:hen.

Série B perustettiin vuonna 1971 samalla kun koko sarjajärjestelmä Campeonato Brasileiro kehitettiin. Série B:n säännöt ja pelijärjestelmä ovat muuttuneet monta kertaa sen olemassaolon aikana ja vuosina 1973-79, 1986-87, 1993 ja 2000 Série B:tä ei pelattu ollenkaan. Kaudesta 2006 lähtien pelijärjestelmä on ollut samanlainen kuin Série A:ssa.

Kaudella 2009 pelaavat joukkueet
--------------------------------

| Joukkue |
| --- |
| ABC |
| América de Natal |
| Atlético Goianiense |
| Bahia |
| Bragantino |
| Brasiliense |
| Ceará |
| Campinense |
| Duque de Caxias |
| Figueirense |
| Fortaleza |
| Guarani |
| Ipatinga |
| Juventude |
| Paraná |
| Ponte Preta |
| Portuguesa |
| São Caetano |
| Vasco da Gama |
| Vila Nova |
|

Campeonato Brasileiro Série B kaudella 2009
ABC | América de Natal | Atlético Goianiense | Bahia | Bragantino | Brasiliense | Ceará | Campinense | Duque de Caxias | Figueirense | Fortaleza | Guarani | Ipatinga | Juventude | Paraná | Ponte Preta | Portuguesa | São Caetano | Vasco da Gama | Vila Nova

Campeonato Brasileiro Série B kaudella 2008
ABC | América de Natal | Avaí | Barueri | Bragantino | Brasiliense | Ceará | Corinthians | CRB | Criciúma | Fortaleza | Gama | Guarani | Juventude | Marília | Paraná | Ponte Preta | Santo André | São Caetano | Vila Nova

BrasiliaBrasilian jalkapallo
Lajiliitto: Brasilian jalkapalloliitto   

Sarjat:Campeonato Brasileiro Série A | Campeonato Brasileiro Série B | Campeonato Brasileiro Série C | Campeonato Brasileiro Série | Osavaltiosarjat   

Cup-kilpailut: Copa do Brasil   

Maajoukkueet: Brasilian maajoukkue | Brasilian naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Nakanoshima  
中之島View and modify data on Wikidata Nakanoshiman saaren eteläkärki.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
中之島 |
| Sijainti | 
OsakaJapani |
| Vesialue | 
Dōjima River (d) (käännä suomeksi), TosaborigawaView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
0,5 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Nakanoshima** (jap. 中之島) on noin kolme kilometriä pitkä ja noin 50 hehtaarin laajuinen saari Osakan keskustassa. Se erottaa toisistaan Dojimagawa- ja Tosaborigawajoet. Edo-kaudella saarella oli asuttuja varastorakennuksia, joista myytiin riisiä eteenpäin. Saaren talous kukoisti, ja siitä tuli taloudellinen keskus 1800-luvulla rautatieverkoston kehittymisen jälkeen. Saari on edelleen taloudellisesti merkittävää aluetta, ja saarella on muun muassa Japanin pankin Osakan-konttori. Lisäksi saarella on Kansallinen kansainvälisen taiteen museo, Osakan tiedemuseo ja Osakan yliopiston kampusalue.

Lähteet
-------

1. ↑  Nakanoshima Tour, Guided by University Staffer: An Oasis Where Mercantile City Heritage Meets Cutting-Edge Technology Osaka Prefecture.  Arkistoitu 6.1.2014. Viitattu 6.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nakanoshima** Wikimedia Commonsissa
Piirros akryylisestä klaffista merkintöineen.

**Klaffi** (myös **klaffitaulu**, **synkroni** tai **tahdistuslauta**) on elokuvien filmituotannossa käytettävä merkinantolaite, joka helpottaa kuvan ja kuvauksessa tallennetun äänen synkronointia eli kohdistamista materiaalin jälkituotannossa. Kun kamera ja äänityslaite ovat käynnistyneet otoksen kuvauksen alussa, klaffilaite tuodaan kameran tarkennuskohtaan antamaan näkyvä ja kuuluva merkki, jonka perusteella otoksen kuva ja ääni kohdistetaan. Perinteinen klaffi on liitutaulusta ja saranoidulla palkilla varustettu väline. Otoksen alussa klaffipalkki kalautetaan alustaansa, jolloin syntyy sekä lyhyt ääni äänitallenteelle että tietty filmiruutu, jossa klaffipalkki koskettaa klaffitaulua. Klaffipalkki ja taulun yläreuna on maalattu mustavalkoraidallisiksi, mikä helpottaa oikean filmiruudun löytymistä materiaalista myöhemmässä synkronointivaiheessa. Klaffitauluun on edeltä käsin kirjoitettu liidulla tarvittavat tiedot, erityisesti kohtauksen, kuvan ja otoksen järjestysnumerot, jotka klaffinkäyttäjä, useimmiten 2. kamera-assistentti, myös kuuluttaa suullisesti äänimateriaalilla kuuluvaksi. Sen jälkeen klaffia kalautetaan, klaffi viedään kameran edestä pois ja näytelty toiminta voi alkaa ohjaajan antaessa siihen käskyn.

Nykyisin on olemassa myös elektronisia klaffimalleja, joissa kalautuksen sijaan taulussa on välähtävä merkkivalo, voimakas terävä merkkiääni sekä digitaalinen aikakoodinäyttö joko ilman tai perinteisellä saranoidulla palkilla.

Klaffitaulun käyttö on alkujaan syntynyt äänielokuvien filmikuvauksessa tarpeesta, jossa filmikameran lisäksi kuvaustilanteessa tallennettu ääni erillisellä ääninauhurilla on pitänyt saada tahdistettua keskenään kuvan kanssa elokuvaa leikattaessa. Klaffitaulun avulla elokuvan leikkaaja voi hyvin tarkasti ajoittaa filmikuvan ja ääninauhan keskenään samaan tahtiin. Lisäksi klaffitaulun filmikuvassa näkyvien tietojen perusteella leikkaaja voi varmistua ääninauhalta kuullen, että leikkauspöydällä ovat saman otoksen kuvafilmi ja ääninauha.

Klaffi lyödään yleensä otoksen alussa, mutta myös jälkiklaffi otoksen jälkeen on mahdollinen. Silloin klaffia pidetään lyödessä ylösalaisin. Tätä voidaan käyttää erityisen pitkissä yhtenäisissä otoksissa varmistukseksi leikkaajalle, että ääni ja kuva ovat pysyneet otoksen alusta loppuun saakka samassa tahdissa.

Videokuvaustuotannossa klaffitaulua käytetään samasta syystä kuin filmikuvauksissakin, jos kuvaustilanteen ääni tallennetaan erillisellä äänentallennuslaitteella tai otos kuvataan usealla videokameralla samanaikaisesti. Editoija tahdistaa erillisen videokuvan ja ääniraidan tai useamman kameran kuvan ja äänimateriaalin keskenään samalla tavalla kuin filmileikkauksessa.

Taulu
-----

Tauluun merkitään muun muassa seuraavat tärkeät asiat:

* Elokuvan nimi
* Kohtauksen numero
* Oton tai kuvan numero
* Monesko filmi/nauha kamerassa on
* Ohjaajan nimi
* Kuvaajan nimi
* Kuvauspäivämäärä
* INT/EXT
* DAY/NIGHT
* Tuotantonumeroita ja koodeja

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **klaffit**.
* Elokuvantaju: Klaffi
Toscani vuonna 2008
**Oliviero Toscani** (s. 1942 Milano) on tunnettu italialainen valokuvaaja, joka suunnitteli kohua herättäviä mainoskampanjoita Benettonille 1980- ja 1990-luvuilla. Suurin osa hänen tekemistään mainoksista Benettonille olivat kiistanalaisia valokuvia, joissa näkyi vain yrityksen logo vain hyvin vähän. 

Yksi Toscanin tunnetuimmista kampanjoista Benettonille sisälsi AIDS:iin kuolevan miehen makaamassa sairaalavuoteella surevien läheisten ympäröimänä. Tärkeimpiä teemoja Toscanin kuvissa olivat rasismi, sota, uskonto ja jopa kuolemanrangaistus.

Toscani opiskeli valokuvausta Hochschule für Gestaltungissa Zürichissä vuosina 1961—1965 ja hän on perustanut kulttuurilehti Colorsin ja kansainvälisen nykytaiteen ja viestinnän tutkimuskeskuksen. Toscani asuu nykyään Toscanassa kolmen lapsensa ja vaimonsa kanssa. Hänellä on kuusi lasta kolmen eri naisen kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oliviero Toscani**.
* Interview to Oliviero Toscani
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Campeonato Brasileiro** (lempinimeltään **Brasileirão**, suom. *Iso brasilialainen*) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol).

Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan.

Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. *Apertura* eli avauskausi (elo-joulukuu) ja *Clausura* eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan.

Sarjajärjestelmä
----------------

Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro (suom. *Kulta Cup*), Série B oli Taça de Prata (suom. *Hopea Cup*) ja Série C oli Taça de Bronze (suom. *Pronssi Cup*). 

Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin.

Aiheesta muualla
----------------

* Brasilian jalkapalloliiton sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mélanie Meillard** (s. 23. syyskuuta 1998) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Hérémenciaa.

Malbunin Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2015 Meillard saavutti pronssia suurpujottelussa. Lillehammerin nuorten talviolympialaisissa 2016 Meillard voitti kultaa suurpujottelussa ja hopeaa alppiyhdistetyssä. Nuorten MM-kilpailuissa Sotšissa 2016 hän saavutti suurpujottelussa pronssia. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa kolmastoista.

Meillard kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Åressa joulukuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016 oltuaan 18:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Levin pujottelussa marraskuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Oslon kaupunkitapahtumassa uudenvuodenpäivänä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mélanie Meillard Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mélanie Meillardin kotisivut
*Tämä artikkeli kuvaa Espanjan laivaston Blas de Lezo -luokan risteilijää. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Méndez Núñez** oli Espanjan laivaston vuonna 1923 vesille laskettu Blas de Lezo -luokan kevyt risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Blas de Lezo -luokka*
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta (SECN) Ferrolista, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen toukokuussa 1925.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus operoi Marokon rannikolla Rifin sodan lopun. Vuonna 1927 se siirrettiin Kiinaan suojaamaan Espanjan etuja Shanghain levottomuuksien aikana. Espanjan sisällissodan alkaessa alus oli Päiväntasaajan Guineassa, mistä se palasi kotimaahan tasavaltalaisten kutsumana. Alus miehistöineen osallistui aktiivisesti sotatoimiin, ja se osallistui muun muassa sodan ensimmäiseen meritaisteluun Cabo de Palosissa 25. huhtikuuta 1937. Tämän jälkeen se osallistui 7. elokuuta Cabo de Chechelin taisteluun ja toiseen Cabo de Palosin taisteluun, jossa *Baleares* upposi. Sodan päättymisen lähestyessä tasavaltalaisten laivaston alukset siirtyivät 5. maaliskuuta 1939 Cartagenasta Bizerteen, missä ne internoitiin. Huhtikuussa sotatoimien päätyttyä Ranska palautti alukset Espanjan hallitukselle.

Alus siirrettiin 1944 Ferroliin, missä se muutettiin ilmatorjuntaristeilijäksi. Aluksen aseistus ja kansirakenteet poistettiin, savuhormit yhdistettiin kahteen hormiin. Mahdollisuudesta huolimatta hiilikattiloista ei luovuttu. Aluksen aseistukseksi asennettiin kahdeksan Vickers-Armstrongin 4,7 tuuman 45 pituuskaliiperin tykkiä yksiputkisina kilvinsuojattuina asennuksina. Tykkien maksimielevaatio oli 80 astetta. Tykeistä kuusi asennettiin keskilinjaan kolme keulaan ja kolme perään yliampuviin asemiin, kuten Britannian kuninkaallisen laivaston Dido- tai Yhdysvaltain laivaston Atlanta-luokkien aluksilla. Loput kaksi tykkiä asennettiin kyljille taaemman tulenjohtotornin viereen. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin neljä kaksiputkista 37 millimetrin ja kaksi neliputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmen sarjaa torpedoputkia, jotka palautettiin alukselle. Komentosilta rakennettiin kokonaan uudelleen ja ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä asennettiin sekä etu- että takakannelle.

Ilmatorjuntaristeilijänä alus palveli aina vuoteen 1963, jolloin se poistettiin alusluettelosta.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 379
2. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 215

*Blas de Lezo* -luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Blas de Lezo* - *Méndez Núñez* |
| Edeltäjä: *Reina Victoria Eugenia* – Seuraaja: Almirante Cervera -luokka |
**Marko Jaakko Nygård** (s. 20. heinäkuuta 1981 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija.

Ykkösvahtina pelaava Nygård on edustanut urallaan kasvattajaseuransa Vimpelin Vedon lisäksi myös Puijon Pesistä sekä Kouvolan Pallonlyöjiä. Kaudella 2014 hän teki neljän vuoden tauon jälkeen paluun Superpesiskentille Kankaanpään Mailan riveissä. Kaudella 2015 Nygård on pelannut Ykköspesistä Ulvilan Pesä-Veikoissa ottelukohtaisella sopimuksella.  Nygård on toiminut myös Ulvilan Pesä-Veikkojen Ykköspesisjoukkueen valmennusportaassa. Heinäkuussa 2015 hän palasi kasvattajaseuransa Vimpelin Vedon riveihin ottelukohtaisella sopimuksella.

Nygårdin isä, Jaakko Nygård oli huipputason pesäpalloilija, ja muun muassa kaksinkertainen Suomen mestari.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-kulta: 2010
* 2 SM-hopeaa: 2009, 2015
* 1 SM-pronssi: 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Marko Nygård Pesiksen Maailma -sivustolla
2. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
**Serhi Mykolajovytš Lubnin** (ukr. Сергій Миколайович Лубнін, ven. Сергей Николаевич Лубнин, *Сергеи Николаевич Лубнин*; s. 9. syyskuuta 1959, Glazov, Udmurtiаn ASSR *lähde?*) on neuvostoliittolainen ja ukrainalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, ja jääkiekkovalmentaja. Hänellä on Neuvostoliiton urheilun mestarin arvonimi.

Hän aloitti pelaamisen Glazov Progress -joukkueessa liigakaudella 1976–1977. Hän pelasi myös SKA MVO -joukkueessa. Kaudella 1979–1980 hän aloitti pelaamisen Iževskin Ižstalissa. Hän pelasi joukkueessa vuoden 1986 loppuun asti. Ižstal-seurassa hänellä on pisteiden, maalien ja syöttöjen ennätys Ižstalin puolustajien keskuudessa koko siltä ajalta, kun seura pelasi Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa. Lubnin kuuluu viiden parhaan seuran pelaajan joukkoon.

Ennen seuraavaa kautta hän siirtyi Kiovan Sokiliin.

Kaudella 1991–1992 hän siirtyi unkarilaiseen Újpestiin.

Hän oli valmentajana suomalaisessa SuPS-seurassa (1995–1996). Lubnin päätti pelaajauransa Kiovan Berkutissa (1997–1998). Uran aikana hän pelasi myös Britanniassa.
**Viljelykasvien nimistö – Kulturväxternas namn** sisältää Suomessa säännöllisesti viljeltävien tai maahan tuotavien kasvien nimiä. Luettelo sisältää noin 9 000 nimeä, sekä tieteelliset nimet että niiden suomen- ja ruotsinkieliset vastineet. Nimistöä on ollut laatimassa Viljelykasvien nimistötoimikunta yhteistyössä Suomen biologian seura Vanamon kanssa. Nimiehdotuksia on tullut runsaasti myös alalla työskenteleviltä.

Jos kasvi on nimetty useaan kertaan, alalla noudatettavan prioriteettiperiaatteen mukaisesti vanhin on oikea ja muut synonyymeja. Lähtökohtana pidetään Carl von Linnén teosta *Species Plantarum* (1753). Tästä syystä nimiin tulee aika ajoin muutoksia. Muutoksia aiheuttavat myös uudet tutkimustulokset lajien tai muiden taksonien välisistä sukulaisuussuhteista.

Painokset
---------

Puutarhaliitto (silloinen Puutarhaviljelijäin liitto) julkaisi ensimmäisen nimistöoppaan vuonna 1951 nimellä *Yleisimpien puutarhakasvien nimistö*. Seuraavat painokset julkaistiin 1956, 1967 (*Puutarhakasvien nimistö*), 1983 (*Viljelykasvien nimistö*, toimittaneet Annikki Palmén ja Pentti Alanko), 1993, 1996, 2004 (toimittaneet Ella Räty ja Pentti Alanko) ja 2012 (toimittanut Ella Räty). Luettelon yhdeksäs, uudistettu painos ilmestyi 2017, ja sen on toimittanut Ella Räty.

Lähteet
-------

1. ↑  Lukijalle, Viljelykasvien nimistö, s. 4
2. ↑  Kasvien tieteellisistä nimistä, Viljelykasvien nimistö, s. 5
3. ↑  Annikki Palmén, Pentti Alanko: *Viljelykasvien nimistö*, s. 5. Puutarhaliitto, 1983. ISBN 951-95425-0-7.
**Leri Gabrielovitš Habelov** (s. 5. heinäkuuta 1964 Tbilisi) on georgialainen vapaapainija, joka edusti kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa, IVY:ä ja Venäjää. Kansallisuudeltaan hän on osseetti.

Habelov voitti "IVY:n joukkueen" edustajana olympiakultaa sadan kilon painoluokassa 1992 Barcelonan olympialaisissa. Neljä vuotta aiemmin Soulin kisoissa hän oli jäänyt hopealle. Maailmanmestaruuksia Habelov saavutti viisistä kisoista: 1985 Budapestista, 1987 Clemond-Ferrandista, 1990 Tokiosta, 1990 Varnasta ja 1993 Torontosta. 1995 Atlantan MM-kisoista hän saavutti pronssia. 

Euroopan mestaruuden Habelov voitti neljästi: 1984 Jönköpingistä, 1987 Veliko Tărnovosta, 1988 Manchesterista ja 1992 Kaposvárista. 1995 Fribourgin EM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Habelov lopetti uransa 1996 Atlantan olympialaisiin, missä hänen sijoituksensa oli neljästoista. Hänet on valittu painin Hall of Fameen. Aktiiviaikoinaan hän oli 188 senttimetriä pitkä ja painoi 88 kilogrammaa. Hänen valmentajanaan toimi Arsen Fadzajev.

Sittemmin Habelov on toiminut Georgian olympiakomitean varapuheenjohtajana ja hakenut myös puheenjohtajan tehtävää.

Lähteet
-------

* Leri Habelov painin Hall of Famessa
* Leri Habelov FILA:n tietokannassa
* 

### Viitteet

1. ↑
**Giórgos Theofánous** (kreik. Γιώργος Θεοφάνους, äännetään [ˈʝorɣos θeoˈfanus], kansainvälisesti usein *George Theofanous*, s. 9. tammikuuta 1968 Larnaka, Kypros) on kyproksenkreikkalainen säveltäjä ja tuottaja. Hän on myynyt enemmän kuin kaksi miljoonaa äänitystä ja kirjoittanut yli 500 kappaletta 1990- ja 2000-luvuilla. Artisteja, joille hän on kirjoittanut ja tuottanut kappaleita, ovat esimerkiksi Nána Moúschouri ja Giórgos Ntaláras. Hänen työnsä on saavuttanut yhdeksän Arion Awardsia, joka oli IFPI Greecen palkintogaala. Hän oli tuomarina kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella Kreikan The X Factorissa.

Theofánous opiskeli kitaran ja pianon soittoa sekä musiikin teoriaa Kreikan kansallisessa konservatoriossa. Hän jatkoi opintojaan Berklee College of Musicissa Bostonissa, USA:ssa pääaineenaan järjestely. Hän on saanut useita palkintoja lauluntekijänä/tuottajana sekä Kreikassa että Kyproksella.*lähde?* Vuonna 1990 hän asettui Ateenaan, Kreikkaan, jossa hän aloitti uransa kreikkalaisen musiikin tuotannossa. Huhtikuussa 1993 hän meni naimisiin kreikkalaisen laulajan Evrídikin kanssa, jonka kanssa hän on tehnyt laajasti yhteistyötä. Theofánous sävelsi ja sanoitti Evridikin esittämät, Kyprosta Eurovision laulukilpailussa edustaneet kappaleet *Tairiázoume* (*Teriazoume*) vuonna 1992 ja *Eímai ánthropos ki egó* vuonna 1994. Hän johti euroviisuorkesteria kaikkiaan neljä kertaa, edellä mainitun kahden vuoden lisäksi vuonna 1993 ja 1995. Theofánouksella ja Evrídikillä on yksi yhteinen poika, Ángelos, joka syntyi vuonna 1996. Pariskunta erosi vuonna 2000.

Vuonna 1999 Theofánous perusti yhtyeen *boy band ONE*, josta tuli hyvin kuuluisa Kreikassa ja Kyproksella ja he ovat saavuttaneet myynnissä platinaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography of Evridiki (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 6.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Giorgos Theofanous
**Ekumeniikka** on teologinen oppiaine, joka luetaan systemaattisen teologian alaan. Ekumeniikka tutkii ekumeniaa ja ekumeenista liikettä sekä yleisesti kristillisten kirkkojen yhteys- ja yhdistymispyrkimyksiä sekä niihin sisältyviä teologisia ongelmia. 

Uskontojen välistä keskustelua eli uskontodialogia tutkitaan uskontoteologiassa, joka on varsin vakiintumaton systemaattisen teologian ala. Uskontoteologiaa tutkitaan myös uskontotieteessä.

Ekumenia on syntynyt samoihin aikoihin kuin itse ekumeeninen liike eli kirkkojen pyrkimys yhteistyöhön ja keskinäiseen yhteyteen jakautuneisuudestaan huolimatta. Ekumeenisen liikkeen puolestaan synnytti 1800-luvulla eri kirkkojen lähetystyössä kohtaamat keskinäiset ongelmat eli missiologiset kysymykset

Ekumeniikka jaetaan tavallisesti seuraaviin osa-alueisiin:

* ekumeeniset liikkeet ja niiden historia
* ekumeeninen teologia
* kirkkojen tunnustukset
* kirkkokuntien väliset oppikeskustelut
* ekumeeninen sosiaalietiikka
* ekumenian edellytysten tutkiminen

Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksella myös missiologiaa harjoitetaan erityisesti ekumeniikan yhteydessä, koska sillä ei ole omaa oppituolia.Metodinaan ekumeniikka käyttää systemaattista analyysia. Historiallisissa katsauksissa apumetodina voi olla myös historiatieteen metodit. Ekumeniikan keskeinen kysymyksenasettelu liittyy yleensä siihen, mitä loogisia eroavaisuuksia kirkkokuntien erilaisilla käsityksillä jostakin asioista lopulta on ja mihin eroavaisuuteen se ehkä pelkistyy. 

Toinen keskeinen kysymyksenasettelu liittyy kirkkokuntien ekumeenisessa työskentelyssä käyttämien ekumeenisten metodien selvittämiseen. Kristilliset kirkot ovat käyneet 1900-luvun alusta lähtien lukuisia oppikeskusteluja, joissa on myös päästy hyviin tuloksiin. Kirkkokunnat ovat kyenneet löytämään eri opillisista käsityksistä yhteisymmärrystä ja jopa päätyneet lopputulokseen, että kirkkoja eroattavia asioita ei enää olekaan. 1900-luvulla solmittiin useita kirkkojen välisiä unioita, kirkkoliittoja ja opillisia sopimuksia. Ekumeniikka tutkii näissä sitä, millä teologisella menetelmällä yhteys tai yhteisymmärrys on saavutettu.

Ekumeniikka Suomessa
--------------------

Ekumeniikka alkoi Suomessa 1960-luvulla. Seppo A. Teinonen toimi ekumeniikan henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina vuosina 1966-1970. Helsingin yliopiston teologiseen tiedekuntaan perustettiin 1970-luvulla oppiaineen professuuri.

Ekumeniikan professorit Helsingin yliopistossa:

* Kalevi Toiviainen 1976-1978
* Tuomo Mannermaa 1980-2000
* Risto Saarinen 2001-

Kirjallisuutta
--------------

* Risto Saarinen: Johdatus ekumeniikkaan. Kirjaneliö, 1994.
* Kari Räntilä (toim.), Hyvät satamat. Suomen kristillisten kirkkojen ja yhteisöjen opinkäsityksiä. Helsinki: Suomen ekumeeninen neuvosto 1995.
* Pekka Metso ja Esko Ryökäs (toim.), Kirkkotiedon kirja. Ekumeeninen johdatus kirkkojen oppiin ja elämään. Helsinki: Kirjapaja 2005.
Englantilainen siirtomaasotilas *(Sergio Toppi)*.**Sergio Toppi** (11. lokakuuta 1932 Milano, Italia – 21. elokuuta 2012 Milano, Italia) oli italialainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija.

Toppi aloitti kuvittajana ja piirsi eri tyyleillä toimeksiantojen mukaan. Hänen omia, yleensä lyhyitä tarinoitaan julkaistiin italialaisissa ja ranskalaisissa sarjakuvalehdissä.

Toppin tuotannosta on ilmestynyt suomeksi Jack Londonin kertomuksiin perustuva *Erämaatarinoita*. Lehtimiehet julkaisi sen vuonna 1979 Maailman parhaita nuorisokirjoja sarjakuvina -sarjan kahdeksantenatoista osana. Vuonna 1981 ilmestyneessä Otavan kustantamassa Historian suuret seikkailut -sarjan kuudennessa osassa oleva *Pizarro: Andien sydämessä* on myös Toppin kuvittama.

Lähteet
-------

1. ↑  The Collected Toppi – Magnetic Press *magnetic-press.com*. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Historian suuret seikkailut *sarjakuvat.eurocomics.info*. Viitattu 5.11.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
| "We Can’t Stop"Miley Cyrus |
| --- |
| Singlen "We Can’t Stop" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Bangerz* |
|  Julkaistu | 3. kesäkuuta 2013 |
|  Tyylilaji | pop, tanssimusiikki, R&B |
|  Kesto | 03.51 |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Miley Cyrusin muut singlet |
| "Who Owns My Heart"2010 | "We Can’t Stop"2013 | "Wrecking Ball"2013 |

**"We Can’t Stop"** on yhdysvaltalaisen laulaja-näyttelijä Miley Cyrusin kappale sekä ensimmäinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan *Bangerz*. Kappale julkaistiin 3. kesäkuuta 2013 ja levy-yhtiönä toimi ensimmäisen kerran RCA Records. Singlen kirjoittivat Mike L. Williams II, Pierre Ramon Slaughter, Timothy Thomas ja Theron Thomas (joka tunnetaan nimellä Rock City), Cyrus, Douglas Davis ja Ricky Walters. Singlen tuottivat Williams II ja Mike Will Made-It. Tyyliltään kappale on poppia, R&B:tä ja tanssimusiikkia. Kappaleen sanat puhuvat pääasiassa kotijuhlista.

*Bangerz* on Cyrusin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2013. Vaikka Cyrusin alkuperäinen suunnitelma oli pitää taukoa musiikista, hän alkoi suunnittelemaan kyseistä albumia vuonna 2012. Albumin työstäminen jatkui vuoteen 2013, jonka aikana Cyrus jätti entisen levy-yhtiönsä Hollywood Recordsin ja siirtyi RCA Recordsiin.

Single ylsi sijalle kaksi Billboard Hot 100 -listalla. Cyrus on esittänyt kappaleen livenä useaan otteeseen ja media on antanut paljon kritiikkiä Cyrusin vieläkin radikaalimpaan suuntaan menneestä lavashow’sta ja asukokonaisuuksista. Singleä seuraa albumilta samana vuonna julkaistu "Wrecking Ball".
**Ella ja Aleksi** on Teleks-yhtyeen Markus Koskisen ja Egotrippi-yhtyeen Sampo Haapaniemen musiikkiprojekti.

Ellalta ja Aleksilta ilmestyi vuonna 2004 albumi *Lenni Lokinpoikanen*, joka myi platinaa ja pysyi Suomen virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla neljä viikkoa vuodenvaihteessa 2004–2005. Emma-gaalassa 2005 Ella ja Aleksi palkittiin vuoden yllättäjinä. *Lenni Lokinpoikanen* sai jatkoa syksyllä 2005, jolloin julkaistiin *Kolme muskettisopulia* -albumi. Kummallakin albumilla on 13 kappaletta, joka on Ellan ja Aleksin mielestä ainoa oikea määrä*lähde?*. Vuonna 2008 ilmestyi 14 kappaleen levy nimeltään *Talventörröttäjät*.

Ellan ja Aleksin tuotanto on konemusiikkipohjaista ja taustojen päälle räppäävät oikeat lapset, jotka ensilevyn aikaan olivat nelivuotiaita. Lasten henkilöllisyyttä ei ole haluttu paljastaa heidän suojelemisekseen julkisuudelta. Heidän oikeat nimensä eivät ole Ella ja Aleksi. Itse asiassa vuonna 2008 ilmestyneelle kolmannelle levylle oli valittu uudet artistit (Pop-Talk (Arkistoitu – Internet Archive), osa 50, Sampo Haapaniemi)

Kappaleiden sanoitukset koskevat ihmissuhteita, perheitä ja lähiympäristöä. Esimerkiksi radiohitin "MC koppakuoriainen" sanoitukset kertovat kotikasvatuksen tärkeydestä ja kehottavat olemaan kiusaamatta. Koskinen ja Haapaniemi ovatkin kertoneet tuoreen isyytensä vaikuttaneen sanoitusten näkökulmiin*lähde?*.

Projekti sai alkunsa Helsingin kaupungin rakennusviraston ympäristöaiheiselle lastenlevylle, "Siistin stadin snadeille", tehdystä kappaleesta "Laulu kaupungin puista". Suomen Ympäristökasvatuksen Seura ry antoi Koskiselle ja Haapaniemelle levystä vuoden 2005 ympäristökasvatuksen ruusun.

Diskografia
-----------

* *Lenni Lokinpoikanen* (2004)
* *Kolme muskettisopulia* (2005)
* *Talventörröttäjät* (2008)
* *Takapihan tavikset* (2009)
Xéra Asáni  
Ξέρα Ασάνη

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Notiodytikí Asáni (Νοτιοδυτική Ασάνη) |
| Sijainti | 
40°46′48″N, 26°01′06″E, AlexandroúpoliÉvros, Itä-Makedonia ja TraakiaKreikka |
| Merialue | 
Traakianmeri, Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,08 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Xéra Asáni** (kreik. Ξέρα Ασάνη, "Riutta-Asáni") eli **Notiodytikí Asáni** (Νοτιοδυτική Ασάνη, "Lounais-Asáni") on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Länsi-Traakian rannikolla Évros-joen suistossa. Saaren pinta-ala on 0,08 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Xéra Asáni kuuluu Alexandroúpolin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Xéra Asáni on muodoltaan pitkä riuttamainen saari, jonka sisäpuolelle jää Asániksen saari. Saaret ovat osa Évroksen suiston kansallispuistoa sekä kahta Natura 2000 -aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ν.Δ. Ασάνη *Ελληνικά νησιά στο Β.Α. Αιγαίο*. Viitattu 1.9.2022.
2. ↑  Στο Δέλτα του Εβρου *Ριζοσπάστης*. Viitattu 1.9.2022.
3. ↑  GR1110006 Delta Evrou *Natura 2000*. Viitattu 1.9.2022.
4. ↑  GR1110007 Delta Evrou kai Dytikos Vrachionas *Natura 2000*. Viitattu 1.9.2022.
**Di-isopinokamfeyyliboraani** (C20H35B) on organoboraaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä hydroboraatioreaktioissa ja muiden kiraalisten katalyyttien valmistamiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa di-isopinokamfeyyliboraani on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa. Se liukenee eettereihin, muun muassa tetrahydrofuraaniin, dioksaaniin ja dimetoksietaaniin. Yhdiste on optisesti aktiivinen, ja siitä tunnetaan sekä (+)-että (-)-enantiomeerit.

Di-isopinokamfeyyliboraani valmistetaan pineenistä hydrobooraamalla sitä boraanin ja dimetyylisulfidin muodostamalla kompleksilla. Muodostuva enantiomeeri riippuu lähtöaineena käytetyn pineenin enantiomeerista. Pineenin (+)-enantiomeeri johtaa (-)-di-isopinokamfeyyliboraaniin ja (-)-pineenistä muodostuu di-isopinokamfeyyliboraanin (+)-enantiomeeria. Di-isopinokamfeyyliboraani on yleisesti käytetty reagenssi alkeenien ja enamiinien hydroboraatioreaktioissa. Yhdiste on voimakkaasti steerisesti estynyt, minkä vuoksi se reagoi vain *cis*-isomeerien kanssa. Hydroboraatioreaktioiden lisäksi sitä voidaan käyttää kiraalisena pelkistimenä pelkistettäessä hydroksikarbonyyliyhdisteitä. Yhdiste toimii myös lähtöaineena muiden kiraalisten katalyyttien, kuten monoisopinokamfeyyliboraanin, valmistukselle.

Lähteet
-------

1. ↑  (-)-Diisopinocampheyl borane – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 17.7.2017.
2. 1 2 3  Raj K. Dhar, Kanth V. B. Josyula, Robert Todd, Pravin D. Gagare & Veeraraghavan Ramachandran: *Diisopinocampheylborane, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Teoksen verkkoversio Viitattu 17.7.2017
3. 1 2  Marek Zaidlewicz: *Hydroboration, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 17.7.2017.
4. ↑  Narayan S. Hosmane: *Boron Science*, s. 745. CRC Press, 2016. ISBN 9781439826638. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.7.2017). (englanniksi)
**Involutiini**, tarkemmin (–)-involutiini, on aromaattinen yhdiste, joka on eristetty ja saanut nimensä pulkkosienestä (*Paxillus involutus*). Se on kemiallisesti 2,5-aryylisyklopentenoni, C17H13O6. Sinimukulasta (*Chamonixia caespitosa*) eristetty *(+)-chamoniksiini* muistuttaa involutiinia, mutta sillä on yksi happiatomi vähemmän. Näillä yhdisteillä on taipumus aiheuttaa sieniin ruskeita ja sinisiä värireaktioita kosketeltaessa. Involutiinia on epäilty pulkkosienimyrkytyksen aiheuttajaksi, mutta mahdollisesti oletus ei ole oikea, koska myös lepänpulkkosienessä (*Paxillus filamentosus*) on samaa ainetta eikä sen aiheuttamia myrkytyksiä ole todettu; toisaalta sen ravintokäyttö lienee vähäisempää.

Lähteet
-------

1. ↑  Mauri Korhonen: "Pulkkosienimyrkytys", *Tunnista sieni*, s. 49–50. Otava, 2005. ISBN 951-1-19892-0.
2. ↑  Robert Feling, Kurt Polborn, Jörg Mühlbacher and Gerhard Bringmann: The absolute configuration of the mushroom metabolites involutin and chamonixin (ss. 7857–7863) *Tetrahedron 57*.  2001. Elsevier Science Ltd. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Ella Mäkelä** (s. 14. elokuuta 1998) on suomalainen pesäpalloilija. Mäkelä edustaa Superpesiksessä pelaavia Kirittäriä. Mäkelä on Kirittärien oma kasvatti ja on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Lappajärven Veikkoja. Hän pelaa ulkokentällä siepparina tai polttajana. Mäkelä on saavuttanut Kirittärissä pelatessaan kaksi SM-kultaa kaudella 2018 ja kaudella 2020 sekä yhden SM-hopean kaudella 2021. Mäkelä on pelannut urallaan 66 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 63 tavallista juoksua, tuonut 15 juoksua ja kerännyt 172 kärkilyöntipistettä. Mäkelä on pelannut urallaan 12 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt yhdeksän tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 21 kärkilyöntipistettä. Mäkelä on pelannut urallaan kolme Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt seitsemän kärkilyöntipistettä. Mäkelä on pelannut urallaan kolme Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2021 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Rachida Dati 2016.
**Rachida Dati** (s. 27. marraskuuta 1965) on ranskalainen poliitikko. Hän toimi Ranskan oikeusministerinä toukokuusta 2007 kesäkuuhun 2009. Vuodesta 2009 lähtien hän on ollut Euroopan parlamentissa. Dati on lisäksi Pariisin seitsemännen kaupunginosan pormestari.

Dati syntyi Saint-Rémyssa Burgundissa toisena lapsena kahdestatoista marokkolaisen muurari-isän ja algerialaisen äidin perheeseen. Hän aloitti työnteon kuusitoistavuotiaana ja joutui äitinsä kuoleman jälkeen huolehtimaan nuoremmista sisaruksistaan. Dati opiskeli taloustiedettä ja oikeustiedettä ja pääsi vuonna 1997 École nationale de la magistratureen, josta valmistui lakimieheksi. Vuonna 2002 hänestä tuli sisäministeri Nicolas Sarkozyn neuvonantaja. Hän oli myös Sarkozyn edustajana tämän presidentinvaalikampanjan aikana.

Dati ilmoitti syyskuussa 2008 olevansa raskaana. Dati synnytti tyttärensä Zohran 2. tammikuuta 2009. Hän palasi töihin viiden päivän kuluttua.

Lähteet
-------

* BBC, Profile: Rachida Dati (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ranskalaispoliitikko sekoitti inflaation ja suuseksin *Helsingin Sanomat*.  27. 9. 2010. Sanoma. Viitattu 27. 9. 2010.
2. ↑  'Superwoman' Dati riles French *news.bbc.co.uk*.  9.1.2009. BBC. Viitattu 9.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rachida Dati** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Neptunbrunnen, taustalla St. Marienkirche -kirkko.
**Neptunbrunnen** on Berliinin keskustassa sijaitseva suihkulähde, jonka veistosryhmä esittää roomalaista merenjumala Neptunusta.

Monumentaalisen Neptunbrunnenin toteutti kuvanveistäjä Reinhold Begas vuosina 1888–1891 ja se sijaitsi alkujaan Schlossplatzilla Berliinin kaupunkilinnan edustalla. Begas suunnitteli veistosta pitkään omin päin, kunnes Berliinin kaupunki suostui vuonna 1888 rahoittamaan ja pystyttämään sen. Neptunbrunnen vaurioitui jonkin verran toisessa maailmansodassa, ja vuonna 1951 se siirrettiin purettuna varastoon samassa yhteydessä kun viereinen linna purettiin. Fernsehturm-televisiotornin valmistuttua vuonna 1969 Neptunbrunnen pystytettiin uudestaan sen viereiselle aukiolle, Berliinin raatihuoneen eteen. Aukio oli syntynyt, kun paikalla aiemmin olleet korttelit tuhoutuivat sodassa.

Vesiallas on 18 metriä leveä ja Neptunuksen patsas yltää kymmenen metrin korkeuteen, mikä teki Neptunbrunnenista valmistuessaan yhden maailman suurimmista suihkukaivoveistoksista. Veistos esittää Neptunusta istumassa valtavalla simpukankuorella, jota kannattelee neljä Tritonia ja jota ympäröi joukko vettä suihkuttavia puttoja ja merieläimiä. Altaan reunoilla on neljä naishahmoa, jotka symboloivat Saksan keisarikunnan neljää suurta jokea: Reiniä, Oderia, Elbeä ja Veikseliä. Uusbarokkinen teos muistuttaa tyyliltään Berninin Roomaan toteuttamia suihkulähteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Neptunbrunnen[vanhentunut linkki] (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 31.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neptunbrunnen** Wikimedia Commonsissa
**Raclette** (suomeksi myös **rakletti**) on sekä juustotyyppi että siitä valmistettu fonduen kaltainen ruokalaji.

Juusto
------

Perinteinen raclette on puolikova, sisältä kypsytetty ja täysrasvainen lehmänmaidosta tehty juusto. Se on muodoltaan pyöreä kiekko, painoltaan noin 6 kg. Valmistukseen käytettävä maito voi olla pastöroimatonta tai pastöroitua. Juuston kypsytys kestää 3–6 kuukautta. Raclettea valmistetaan myös savustettuna sekä valkoviinillä, pippurilla tai yrteillä maustettuna.

Raclette on lähtöisin Sveitsistä Valais’n kantonista, mutta sitä valmistetaan nykyään myös Ranskassa Savoijin, Franche-Comtén ja Bretagnen alueilla sekä Kanadan Québecissä. Valais’lainen raclette on nimisuojattu tuote (ransk. *Raclette du Valais AOP*, saks. *Walliser Raclette AOP*).

Ruokalaji
---------

Raclette on ominainen Sveitsin ja lähellä Sveitsin rajaa sijaitsevien Ranskan alueiden ruokalaji. Juustokiekkoa lämmitetään joko avotulen edessä tai grillillä. Tämän jälkeen osittain pehmennyt juusto kaavitaan ruokailijoiden lautasille. Sana *raclette* tuleekin ranskan ilmaisusta *racler*, tarkoittaen "raapia/kaapia". Perinteisiä lisukkeita ovat pienet, kiinteät perunat, hillosipulit, etikkakurkut, kuivattu liha (kuten ilmakuivattu kinkku), viipaloidut paprikat, tomaatit, sipulit, sienet sekä mustapippuri. Raclette valmistetaan nykyisin usein erityisellä sähkökäyttöisellä raclette-pöytägrillillä. Grillin yhteydessä on jokaiselle ruokailijalle pieni pannu, jossa hän voi sulattaa juustopaloja.

Sveitsin Vaud’ssa racletten kanssa juodaan usein teetä tai muuta lämmintä juomaa taikka fendant-valkoviiniä. Ranskassa racletten kanssa nautitaan yleensä valkoviiniä kuten rieslingiä tai pinot gris’tä. Sanotaan, että veden juominen raclette-aterialla häiritsisi ruoansulatusta, mutta väitteelle ei ole tieteellistä näyttöä.

Raclette on mainittu keskiaikaisissa kirjoituksissa erityisen ravitsevana ateriana, jota sveitsiläiset talonpojat söivät. Tuolloin se tunnettiin saksankielisellä alueella nimellä *Bratchäs* (paistettu juusto). Perinteisesti sveitsiläiset lehmäpaimenet ottivat juustoa mukaansa kulkiessaan karjan mukana. Iltaisin leirinuotion äärellä he sulattivat juustoa ja kaapivat sitä leivän päälle.

Lähteet
-------

* Tietoa rakletista (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Walliser Raclette (Racletten tietoja Sveitsin nimisuojayhdistyksen verkkosivuilla) Schweizerische Vereinigung der AOP-IGP. Viitattu 3.11.2018. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raclette** Wikimedia Commonsissa
**Gabriel Arcand** (s. 4. kesäkuuta 1949 Deschambault-Grondines, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen näyttelijän työlleen sekä teatterissa että elokuvissa on ollut ominaista epätavanomainen intensiteetti, poikkeuksellinen syvyys ja magneettinen läsnäolo.

Ura
---

Arcand aloitti näyttelijän uransa 17-vuotiaana kiertueteatteri La Roulottessa. Hän opiskeli filosofiaa McGill-yliopistossa ja muutti 1971 Ranskan Marseille'hin opiskelemaan teatteria. Arcand oli debytoinut veljensä Denys Arcandin ohjaamassa elokuvassa *La Maudite Galette* 1972. Palattuaan Quebeciin Gabriel Arcand jatkoi elokuvanäyttelijän uraansa.

Syksyllä 1973 Arcand oli mukana perustamassa ryhmäteatteria Groupe de la Veillée, joka toimi Kanadan ohella Yhdysvalloissa. Teatteri sai 1999 uudeksi nimekseen Théâtre Prospero. Arcandin taiteellisia voittoja on muun muassa *Tartuffen* nimirooli (Théâtre du Nouveau Monde 1997). Valkokankailla Arcand on loistanut muun muassa elokuvissa *Le Crime d'Ovide Plouffe* ja *The Decline of the American Empire*.

Arcandin muista elokuvista mainittakoon *Suzanne*, *Les Portes tournantes*, *Post Mortem* ja *La Turbulence des fluides*. Elokuvat, joissa Arcand on näytellyt, ovat valtaosin draamoja. Hänen teatteriroolejaan Tartuffen lisäksi ovat ruhtinas Myškin näytelmässä *Idiootti*, Claudius näytelmässä *Hamlet*, nimirooli näytelmässä *Don Juan*, Artaud näytelmässä *Artaud / Tête à tête* ja useat muut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gabriel Arcand *The Canadian Encyclopedia*. Historica Canada. Viitattu 2.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Gabriel Arcand Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
3. ↑  Gabriel Arcand (Actors) *Rappels.ca*. RAPPELS. Viitattu 2.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act** (lyhenteenä **RICO Act** tai **RICO**) on Yhdysvaltojen organisoidun rikollisuuden hallitsemiseen tarkoitettu laki, jonka perusteella henkilö voidaan tuomita rikolliseen järjestöön kuulumisesta. Tätä lakia käytetään yleensä mafiaa vastaan, mutta sitä käytetään muihinkin järjestäytyneisiin jengeihin ja rikollisjärjestöihin. RICO on osa *Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntalaista* (Organized Crime Control Act) vuodelta 1970 (18 U.S.C.A. § 1961 et seq. [1970]). Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon allekirjoitti lain 15. lokakuuta 1970. Lain perusteella myös rangaistukset ovat tavanomaista kovempia. Laki on osin ristiriitainen, koska sen perusteella voidaan haastaa oikeuteen muitakin järjestöjä tai organisaatioita kuin pelkkiä rikollisjärjestöjä.

Lain lyhenne *RICO* (kirjoitetaan aina isoilla kirjaimilla) tulee Edward G. Robinsonin esittämän roolihahmon kutsumanimestä gangsterielokuvasta *Little Caesar* (1931). Lain nimi valittiin siten, että sen alkukirjaimista muodostuu bakronyymi "Rico".

Lähteet
-------

1. ↑  Law as a weapon
2. ↑  Meksikonlahden öljyvuodon oikeudellinen jälkipyykki #21 Archive.org
3. ↑  Etymology of RICO
4. ↑  Ciolli, 1988: "The drafters [of the RICO statute] deliberately named the law the rather awkward Racketeer-Influenced and Corrupt Organizations Act so they could obtain the acronym RICO — the name of the gangster portrayed by Edward G. Robinson in the film "Little Caesar"."

Aiheesta muualla
----------------

* *RICO Act* Cornellin yliopiston sivulla (englanniksi)
* RICO: Origins, Crimes, Effects, Penalties, Civil Remedies, Influences, Bibliography (englanniksi)
* Rico-law answers.com (englanniksi)
**Carlos Mastropietro** (s. 1958 Buenos Aires) on argentiinalainen säveltäjä.

Mastropietro opiskeli sävellystä Mariano Etkinin, Gerardo Gandinin ja Manuel Juárezin johdolla La Platan kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1987. Hän sai myöhemmin sävellysopetusta myös Nicolaus A. Huberilta lyhyessä seminaarissa Montevideossa 1993 ja Coriún Aharoniánilta laajemmassa seminaarissa Buenos Airesissa 1994.

Mastropietro on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia eri maissa. Hänen teoksiaan on esitetty Argentiinassa, Chilessä, Kolumbiassa, Ranskassa, Saksassa, Perussa, Sveitsissä, Uruguayssa ja Yhdysvalloissa. Hän on 1990-luvulta asti opettanut sävellystä ja orkestraatiota La Platan kansallisessa yliopistossa.

Teoksia
-------

* *D. A. K.* kitaralle ja viululle (1984)
* *Hermógenes Cayo* sopraanolle ja pienelle soitinkokoonpanolle (1985)
* *Sieteis* orkesterille (1985)
* *Aparecida* kahdelle sopraanolle, huilulle ja viululle (1986)
* *La Otra Orilla* huilulle, alttoviululle ja pianolle (1994–95)
* *En una cara* kontrabassolle (1996)
* *Memoria del borde* oboelle, klarinetille, viululle, sellolle ja pianolle (1996)
* *Viejo final de partida* – musiikki Samuel Beckettin näytelmään *Leikin loppu* (1998)
* *Violín hechizo* kitaralle (1998)
* *Reconstrucción* pianolle (2002–06)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: Carlos Mastropietro


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |