recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arkhestratos** (m.kreik. Ἀρχέστρατος; 300-luvun eaa. puoliväli) oli antiikin kreikkalainen runoilija. Hän oli kotoisin Gelasta tai Syrakusasta.

Arkhestratos matkusteli eri maissa tutustuen ruokapöydän nautintoihin. Hänet tunnetaan teoksestaan *Hedypatheia* eli *Gastronomia*. Se oli heksametrimuodossa kirjoitettu runoelma, joka antoi lukijoille gastronomisia neuvoja muun muassa siitä, mistä päin nämä voivat löytää Välimeren alueen parasta ruokaa. Tekijä, jonka antiikin aikana kuvattiin olevan mässäilyjen Hesiodos tai Theognis, parodioi varhaisempien gnoomisten runoilijoiden tyyliä.

Arkhestratoksen teosta on luonnehdittu maailman ensimmäiseksi keittokirjaksi. Se kuvailee tuon ajan ruoka-aineita ja ruoanlaittotapoja. Teos käsitteli erityisesti kalaruokia, mutta myös muun muassa alkuruokia ja viinejä. Arkhestratoksen runoelma oli aikanaan suhteellisen maineikas, ja siihen viittaavat muun muassa komediarunoilijat Antifanes ja Lynkeus Samoslainen, sekä filosofit Aristoteles, Khrysippos ja Klearkhos. Arkhestratoksen kuvaukset joistakin luontokappaleista olivat niin täsmällisiä, että Aristoteles käytti tämän teosta kirjoittaessaan kalojen luonnonhistoriasta. Muutoin kommentit teoksesta olivat usein väheksyviä, ja teos liitettiin yhteen Filainiksen sukupuolisia nautintoja käsittelevän teoksen kanssa siinä, että sen katsottiin turmelevan lukijansa.

Runoelmasta on säilynyt 62 katkelmaa. Ne kaikki ovat peräisin Athenaioksen teoksesta *Deipnosofistai*. Ennius teki runoelmasta latinankielisen käännöksen tai mukaelman nimeltä *Carmina Hedypathica* eli *Hedypathica*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 265. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Koromilas, Kathryn: Feasting with Archestratus.  *Odyssey*, November/December 2007. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Esim. Athenaios: *Deipnosofistai* 335b.

Kirjallisuutta
--------------

* Dalby, Andrew: "Archestratos: where and when?". Teoksessa Wilkins, John et al. (toim.): *Food in antiquity*, s. 400–412. Exeter: Exeter University Press, 1995.
* Olson, S. Douglas & Sens, Alexander: *Archestratos of Gela: Greek Culture and Cuisine in the Fourth Century BCE*. Oxford: Oxford University Press, 2000.  Katkelmien standardilaitos. Sisältää kreikankielisen alkutekstin, englanninkielinen käännöksen sekä kommentaarin.
* Wilkins, John & Hill, Shaun: *Archestratus: The life of luxury*. Johdanto, käännös, kommentaari. Totnes: Prospect Books, 1994. Teoksen johdanto.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**KNM Tordenskjold** oli Norjan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Tordenskjold-luokan rannikkopanssarilaiva, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan huhtikuussa 1940.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tordenskjold-luokka*
Alus tilattiin 1896 Armstrongin Low Walkerin telakalta Elswickistä. Suunnittelijana oli Phillip Watts. Köli laskettiin 18. maaliskuuta 1896 telakkanumerolla 649. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1898. Aluksen viimeiset telakan koeajot päättyivät vielä samana vuonna 10. kesäkuuta ja se luovutettiin tilaajalle 2. huhtikuuta.

Palvelus
--------

*Tordenskjold* siirrettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä 1918 koululaivaksi, missä tehtävässä se teki kahdeksantoista koulutuspurjehdusta. Alus todettiin sotaan kelpaamattomaksi 1930-luvun puolivälissä. Saksan hyökättyä Norjaan huhtikuussa 1940 alus jäi saksalaisille.

Nymphe
------

Saksan laivasto muutti aluksen ilmatorjuntatehtäviin aseistettuna 10,5 cm ilmatorjuntatykeillä ja nimesi sen *Nympheksi*.

Toisen maailmansodan jälkeen
----------------------------

Alus palautettiin Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä Norjan laivastolle, joka sijoitti sen majoituskäyttöön. Alus myytiin romutettavaksi 1948.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867–1927*. Kent, Englanti: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brook, Peter s. 205

*Tordenskjold*-luokan rannikkopanssarilaivat

|  |
| --- |
| *KNM Tordenskjold* - *KNM Harald Haarfagre* |
| Edeltäjä: Ei edeltäjää – Seuraaja: Eidsvold-luokka |
**Sari Elfving** (s. 1974) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa *Taivaat jotka ansaitsemme* ilmestyi keväällä 2019 kustannusosakeyhtiö Teoksen kustantamana.

Elämä ja ura
------------

Elfving on kotoisin Hämeenlinnasta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kaurialan lukiosta vuonna 1993. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä, tiedotusoppia ja sosiologiaa, valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2001 ja yhteiskuntatieteiden tohtoriksi vuonna 2008.*lähde?* Tiedotusopin alaan kuuluva väitöskirja *Taikalaatikko ja tunteiden tulkit* käsittelee suomalaisen televisioviihteen historiaa 1960- ja 70-luvuilla. Väitöskirjassa tarkastellaan mm. populismin ja elitismin suhdetta televisiota koskevassa aikalaiskritiikissä ja amerikkalaisen Peyton Place -melodraamasarjan vastaanottoa suomalaisissa lehdissä.

Elfving on työskennellyt myös tutkijana, opettajana, käytettävyysasiantuntijana ja sanataideohjaajana. Hän valmistui sanataideohjaajaksi Hämeen kesäyliopistosta vuonna 2020.

Tuotanto
--------

#### Romaanit

* *Taivaat jotka ansaitsemme*. Teos, 2019. ISBN 978-951-851-924-2

##### Tutkimuskirjallisuus

* *Tele-visioita. Mediakulttuurin muuttuvat muodot*. toim. Mari Pajala ja Sari Elfving. Gaudeamus, 2011. ISBN 9789524951869
* *Taikalaatikko ja tunteiden tulkit*. Akateeminen väitöskirja. Tampere University Press 2008. ISBN 978-951-44-7326-5

Lähteet
-------

1. ↑  Kirja-arvostelu | Sari Elfvingin esikoisteoksessa on painavaa asiaa ihmisenä olemisesta, mutta sanomisen ydin hämärtyy ajoittain *Helsingin Sanomat*.  19.8.2019. Viitattu 28.3.2021.
2. ↑  Kirja-arvio: Sari Elfvingin esikoisromaanissa muisti ja muistot voivat harhauttaa *Turun Sanomat*.  26.8.2019. Viitattu 28.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Charles Bulfinch, muotokuva vuodelta 1842.
**Charles Bulfinch** (8. elokuuta 1763 Boston – 4. huhtikuuta 1844 Boston) oli yhdysvaltalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita hallintorakennuksia. Hän oli yksi ensimmäisistä merkittävistä syntyperäisistä yhdysvaltalaisista arkkitehdeista.

Bulfinch opiskeli Harvardissa vuosina 1778–1781 ja kiersi opintomatkalla Euroopassa vuosina 1785–1787. Hän toi Amerikkaan skotlantilaisen Robert Adamin uusklassisen arkkitehtuurityylin, johon hän oli tutustunut Lontoossa. Bulfinch suunnitteli useiden Yhdysvaltain osavaltioiden kongressitalot: Massachusetts State Housen Bostonissa (suunniteltu 1787–1788, rakennettu 1795–1798), Connecticut State Housen Hartfordissa (1792–1796, nykyään eri käytössä) ja Maine State Housen Augustassa (1828–1831). Hän suunnitteli lähinnä Uuteen-Englantiin myös hienoja yksityistaloja ja kirkkoja. Bulfinchilla oli keskeinen rooli Bostonin kehittämisessä siirtokunta-ajan englantilaisesta kaupungista 1800-luvun amerikkalaiseksi suurkaupungiksi. Hän kuului Bostonin kaupunginhallitukseen (*Boston board of selectmen*) vuosina 1791–1795 ja 1799–1817, ja osallistui kaupungin katujen ja puistojen kehittämiseen.

Bulfinch oli vuosina 1818–1829 Washingtonissa presidentti James Monroen nimittämänä julkisista rakennushankkeista vastaavana virkamiehenä (*commissioner of public buildings*). Hän sai jatkaa Benjamin Latrobelta kesken jäänyttä Yhdysvaltain kongressitalon (*United States Capitol*) rakentamista, ja hänen katsotaan olleen järjestyksessä kolmas Capitolin arkkitehti. Bulfinch saattoi talon siipiosat valmiiksi vuonna 1819 Latroben suunnitelmia noudattaen, mutta laati itse piirustukset vuosina 1818–1826 rakennetulle kupolikattoiselle keskiosalle. Talon valmistuttua hänen virkansa lakkautettiin vuonna 1829 ja hän vetäytyi eläkkeelle. Bulfinchin suunnittelema kongressitalon kupoli korvattiin myöhemmin suuremmalla, mutta Rooman Pantheonin innoittama rotunda on säilynyt.

Bulfinch tuki kapteeni Robert Grayta, jonka *Columbia*-alus kiersi ensimmäisenä amerikkalaisena laivana maailman ympäri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Charles Bulfinch (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 13.1.2021.
2. 1 2 3 4 5  Charles Bulfinch (englanniksi) Architect of the Capitol. Viitattu 13.1.2021.
3. ↑  Boston: Postcolonial expansion (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 13.1.2021.
4. ↑  Capitol Rotunda (englanniksi) Architect of the Capitol. Viitattu 13.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Bulfinch** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**KNM Seagull** oli Norjan merivoimien 16-tykkinen tykkinen sotalaiva, joka valmistui Britannian kuninkaallisen laivaston Seagull-luokan prikitakiloituna sluuppina.

Valmistus
---------

*HMS Seagull* tilattiin 12. joulukuuta 1804 John Kingiltä Doverista, missä köli laskettiin helmikuussa 1805. Se laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1805 ja valmistui 8. heinäkuuta - 21. lokakuuta 1805 Sheernessissä. Alus otettiin palvelukseen elokuussa ensimmäisenä päällikkönään komentaja Robert Cathcart.

Palvelus
--------

Se aloitti aktiivipalveluksensa Pohjanmerellä ja Downsissa. Sen ollessa Tanskan aluevesillä 19. kesäkuuta 1808 Tanska-Norjan laivaston priki *KDM Lougen* ja kuusi tykkivenettä upottivat sen, jolloin aluksen miehistöstä sai surmansa kahdeksan ja 20 haavoittui. Tanskalaiset nostivat aluksen ja kunnostivat sen oman laivastonsa tarpeisiin. Se palveli 1814 Tanskan laivastossa, ennen kuin se luovutettiin perustettavana olevalle Norjan laivastolle. Se poistettiin palveluksesta 1817.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 306-307
2. ↑  Winfield, Rif s. 307
*Tämä artikkeli kertoo Norjan laivaston Oslo-luokan fregatista. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**KNM Oslo** oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti, joka oli palveluksessa vuodesta 1966 uppoamiseensa saakka vuonna 1994.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Oslo-luokka*
Alus tilattiin 1960 Hortenin telakalta, missä köli laskettiin 1963. Se laskettiin vesille 17. tammikuuta 1964 ja valmistui 29. tammikuuta 1966.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin 1987–1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633 kaikuluotain, MSI 3000 tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin Bofors 40 mm/L70 -ilmatorjuntatykillä.

*Oslo* lähti viimeiselle purjehdukselleen Haakonsvernistä 24. tammikuuta 1994. Pari tuntia lähdön jälkeen aluksella todettiin konerikko. Puoli tuntia myöhemmin se ajautui karille, mistä aluksen päällikkö Torbjörn Tellefsen ilmoitti tukikohtaan. Hinaaja *Lars* irrotti aluksen seuraavana päivänä karilta, mutta fregatti upposi hinattaessa. Hylky nostettiin 24. huhtikuuta ja siirrettiin Haakonsverniin, jossa todettiin vaurioiden olevan liian pahoja korjattavaksi. Alus romutettiin seuraavana vuonna.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 291

*Oslo*-luokan fregatit

|  |
| --- |
| *KNM Oslo* - *KNM Bergen* - *KNM Trondheim* - *KNM Stavanger* - *KNM Narvik* |
| Edeltäjä: *River*-luokka – Seuraaja: *Fridtjof Nansen* -luokka |
**Arvoanalyysi** on menetelmä tuotteen kustannusten alentamiseksi ilman että sen tuottama arvo vähenisi. Arvoanalyysissä selvitetään tuotteen tai palvelun ominaisuuksia ja kustannuksia ja tarkastellaan niiden suhdetta tavoitteena löytää tähän mahdollisimman hyvä tasapaino. Tarkastelun tuloksena voidaan joko kehittää ominaisuuksia tai vähentää kustannuksia tai molempia. Menetelmää voidaan soveltaa osana tuotekehitysprojektia tai rakennusprojektia eri suunnitteluvaihtoehtojen arvioinnissa tai olemassa olevan tuoteen kustannusten hallinnassa. 

Arvoanalyysi kehitettiin toisen maailman sodan aikana Yhdysvalloissa. Alkujaan General Electric käytti tekniikasta nimitystä *Value analysis*, joka suomennettiin nimellä arvoanalyysi, kun tekniikka tuotiin Suomessa koneensuunnitteluun opetukseen 1970-luvulla. Nykyään englanninkielessä tekniikasta käytetään nimitystä *Value engineering*.

Arvoanalyysin ideana on toimintokustannusanalyysi (hyötykustannusanalyysi), jossa luetteloidaan kaikki tuotteeseen sisältyvät ominaisuudet tai toiminnot. Näille annetaan painokertoimet. Sen lisäksi selvitetään kunkin osan osto-, valmistus-, kokoonpano- ja laatukustannukset. Lisäksi arvioidaan, kuinka paljon kukin osa vaikuttaa kuhunkin ominaisteen. Nämä ristiintaulukoidaan ja siitä saadaan laskettua, kuinka paljon kukin toiminto tuottaa kustannuksia. Työmäärän kohtuullistamiseksi sovelletaan yleensä Pareton periaatetta, jonka mukaan 20% osista aiheuttaa 80% kustannuksista, ja tarkastellaan vain noin 20% osista. Tulosten perusteella arvioidaan, onko jokin ominaisuus liian kallis tuottamaansa hyötyynsä nähden ja mitä asialle voidaan tehdä.

Jos tehdään kahden suunnitteluvavaihtoehdon arviointia, voidaan arvoanalyysi tehdä ilman kustannuksia, kun annetaan vaihtoehdoille arvosana siitä, kuinka hyvin se toteuttaa kunkin ominaisuuden. Arvoanalyysillä voidaan tarkoittaa myös pelkästään sitä, että alihankkijan kanssa tuote puretaan osiin ja tarkastellaan, kuinka tuotetta voidaan kehittää vastaamaan paremmin tilaajana tarpeita.

Katso myös
----------

* Laatu
* Suunniteltu vanheneminen

Lähteet
-------

1. ↑  Taloussanomien taloussanakirja Sanomaosakeyhtiö. Viitattu 16.11.2014.
2. ↑  Pentti Routio: Taideteollisen korkeakoulun avoimen yliopiston kurssimateriaali Aalto yliopisto.  Arkistoitu 12.1.2015. Viitattu 16.11.2014.
3. ↑  H. Hernesniemi, T. Nikinmaa (toim.): KoneCranes hakee alihankkijoilta lisävauhtia kasvuun, sivu 28  2009. SITRA. Viitattu 16.11.2014.
Lineaarialgebrassa **kolmiomatriisi** on neliömatriisin erikoistapaus. Kolmiomatriisin päälävistäjän ylä- tai alapuolella olevat alkiot ovat kaikki nollia.

Koska matriisiyhtälöt ovat kolmiomatriisien tapauksessa helppo ratkaista, ne ovat käyttökelpoisia numeerisessa analyysissä. LU-hajotelma antaa algoritmin, jolla jokainen kääntyvä matriisi *A* voidaan hajottaa alakolmiomatriisin *L* ja yläkolmiomatriisin *U* tuloksi.

Määritelmä
----------

Matriisia

 \mathbf{L}=
\begin{bmatrix}
l\_{1,1} & & & & 0 \\
l\_{2,1} & l\_{2,2} & & & \\
l\_{3,1} & l\_{3,2} & \ddots & & \\
\vdots & \vdots & \ddots & \ddots & \\
l\_{n,1} & l\_{n,2} & \ldots & l\_{n,n-1} & l\_{n,n}
\end{bmatrix}

sanotaan **alakolmiomatriisiksi** eli **vasemmaksi kolmiomatriisiksi**, ja toisaalta matriisia muotoa

 \mathbf{U} =
\begin{bmatrix}
u\_{1,1} & u\_{1,2} & u\_{1,3} & \ldots & u\_{1,n} \\
 & u\_{2,2} & u\_{2,3} & \ldots & u\_{2,n} \\
 & & \ddots & \ddots & \vdots \\
 & & & \ddots & u\_{n-1,n}\\
 0 & & & & u\_{n,n}
\end{bmatrix}

sanotaan **yläkolmiomatriisiksi** tai **oikeaksi kolmiomatriisiksi**.

Kolmiomatriisi, jonka päälävistäjän alkiot ovat nollia, on **vahvasti** ala-tai yläkolmiomatriiseja. Kaikki kolmiomatriisit ovat nilpotentteja matriiseja.

Jos kolmiomatriisin päälävistäjän alkiot ovat kaikki ykkösiä, on matriisi **yksikkö**ylä/alakolmiomatriisi eli **normitettu** ylä/alakolmiomatriisi. Jos lisäksi kaikki muut kuin lävistäjäalkiot ovat yhtä lukuun ottamatta nollia, on matriisi **atominen** ylä/alakolmiomatriisi. Tätä matriisia sanotaan **Gaussin muunnosmatriisiksi** tai lyhyemmin **Gaussin matriisiksi**. Atominen alakolmiomatriisi on muotoa

 \mathbf{L}\_{i} =
\begin{bmatrix}
 1 & & & & & 0 \\
 & \ddots & & & & \\
 & & 1 & & & \\
 & & l\_{i+1,i} & \ddots & & \\
 & & \vdots & & \ddots & \\
 0 & & l\_{n,i} & & & 1 \\
\end{bmatrix}.

Atomisen kolmiomatriisin käänteismatriisi on atominen kolmiomatriisi. Tarkemmin, 

 \mathbf{L}\_{i}^{-1} =
\begin{bmatrix}
 1 & & & & & 0 \\
 & \ddots & & & & \\
 & & 1 & & & \\
 & &-l\_{i+1,i} & \ddots & & \\
 & & \vdots & & \ddots & \\
 0 & & -l\_{n,i} & & & 1 \\
\end{bmatrix},

eli käänteismatriisin ne alkiot, jotka eivät ole päälävistäjällä, ovat alkuperäisen matriisin vastalukuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013), s. 676–677 (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.
**George Washington-luokka** oli Yhdysvaltain merivoimien ensimmäinen ydinkäyttöinen strateginen ohjussukellusveneluokka.

Suunnittelu ja rakentaminen
---------------------------

Luokka suunniteltiin pohjautumaan Skipjack-luokan sukellusveneiden jatkamalla runkoa 39,6 metrin ohjusosastolla. Ensimmäiset kaksi venettä tilattiin Electric Boatin Grotonin telakalta 31.12.1957. Telakalla oli tuolloin juuri aloitettu Skipjack-luokan kolmannen veneen, *USS Scorpionin* rakennustyöt. Veneen aloitettu runko katkaistiin kahtia, ja väliin sijoitettiin ohjusosasto. Näin syntynyt ohjusvene laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1959 ja se sai nimekseen *USS George Washington*. Luokan toisen veneen, *USS Patrick Henryn* rakennustyöt aloitettiin samalla telakalla keväällä 1958. Loput kolme venettä rakennettiin kukin eri telakoilla, ja ne otettiin käyttöön vuoden 1961 loppuun mennessä.

Alukset
-------

* USS George Washington (SSBN-598)
* USS Patrick Henry (SSBN-599)
* USS Theodore Roosevelt (SSBN-600)
* USS Robert E. Lee (SSBN-601)
* USS Abraham Lincoln (SSBN-602)

USS Robert E Lee ampuu Polaris A3-ohjuksen 20. marraskuuta 1978

Aseistus
--------

Kussakin veneessä oli 16 siiloa SLBM-ohjuksille. Alun perin veneissä käytettiin Polaris A1-ohjuksia. Vuodesta 1965 lähtien kaikki veneet käyttivät pidemmän kantaman omaavia Polaris A3-ohjuksia.

Taktisena aseistuksena oli 6 torpedoputkea. Alkuvuosina aseistuksena olivat Mark16 mod 6 tai Mark37 -torpedot, kunnes vuonna 1974 veneet varustettiin uudenaikaisilla Mark48-torpedoilla.

Käytöstä poistuminen
--------------------

Veneistä poistettiin ohjukset 1980-luvun alussa Ohio-luokan ohjusveneiden valmistumisen, sekä SALT II-sopimuksen asettamien aserajoitusten myötä. *George Washington*, *Patric Henry* ja *Robert E. Lee* palvelivat tämän jälkeen vielä muutaman vuoden tavanomisilla aseilla varustettuina taisteluveneinä, kunnes ne poistettiin käytöstä lopullisesti vuoteen 1985 mennessä. 

Kaikki veneet romutettiin, *George Washingtonin* torni säilytettiin, ja siitä tehtiin myöhemmin muistomerkki New Londoniin, Connecticutiin.

Lähteet
-------

* Adcock, Al: *U.S. Ballistic Missile Subs in action*. Carrolton, Texas: Squadron signal Publications, 1993. 0-89747-293-4. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (ed.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert s. 610

Aiheesta muualla
----------------

* FAS George Washington-Class FBM Submarines
**Maurizio Gucci** (26. syyskuuta 1948 – 27. maaliskuuta 1995) oli italialainen liikemies ja Guccin muotitalon johtaja. Hän oli Rodolfo Guccin poika ja Guccio Guccin pojanpoika.

Elämäkerta
----------

Maurizio Gucci syntyi 26. syyskuuta 1948 Firenzessä, Rodolfo Guccille ja Sandra Ravellille.

Toukokuussa 1983 Rodolfo Gucci kuoli Milanossa. Maurizio Gucci peri isänsä enemmistöosuuden yhtiöstä ja aloitti oikeussodan setäänsä Aldo Guccia vastaan Guccin muotitalon täydestä hallinnasta (syyte, jota johti kaupunginsyyttäjä Rudolph Giuliani ja jossa Domenico de Sole edusti Guccin perhettä).

Vuonna 1988 Maurizio Gucci myi lähes 47,8 prosenttia Guccista Bahrainissa toimivalle sijoitusrahasto Investcorpille (Tiffanyn omistaja vuodesta 1984) ja säilytti 50 prosentin omistusosuuden. Guccin talous oli miinuksella vuodesta 1991 vuoteen 1993. Maurizio Guccia syytettiin siitä, että hän tuhlasi valtavia summia yhtiön pääkonttoriin Firenzessä (Via delle Caldaie palazzo) ja Milanossa.

Vuonna 1993 Maurizio Gucci myi osakkeensa Guccissa Investcorpille 170 miljoonalla dollarilla. Vuonna 1995, puolitoista vuotta Guccin myynnin jälkeen, palkkamurhaaja ampui hänet. Hänen ex-vaimonsa Patrizia Reggiani tuomittiin tapon järjestämisestä vuonna 1998.

Marraskuussa 2021 julkaistiin Ridley Scottin ohjaama elokuva *House of Gucci*. Se kertoo tarinan siitä, kuinka Patrizia Reggiani (Lady Gaga) juonitteli tappaakseen miehensä Maurizio Guccin (Adam Driver). Muita näyttelijöitä ovat Jeremy Irons Rodolfo Guccina, Jared Leto Paolo Guccina ja Al Pacino Aldo Guccina.

Lähteet
-------

1. ↑  Forden, Sara G. (8 May 2012). *The House of Gucci: A Sensational Story of Murder, Madness, Glamour, and Greed* (in en). Harper Collins, 16. ISBN 978-0-06-222267-1.
2. ↑
3. ↑  Gucci, Patricia (10 May 2016). "chapter 21", *In the Name of Gucci: A Memoir* (in en). Crown/Archetype. ISBN 978-0-8041-3894-9.
4. ↑  INVESTCORP BUYS HALF OF GUCCI | JOC.com *joc.com*.
5. ↑  Tagliabue, John. "INTERNATIONAL BUSINESS: Gucci Gains Ground With Revival of Style;Belt-Tightening in the Work Force And Lavish Spending on Marketing", *The New York Times*, 14 December 1995. (en-US)
6. ↑  Dana Thomas, *Deluxe: How Luxury Lost Its Luster*, p. 59.
7. ↑  Sara Gay Forden, *The House of Gucci: A Sensational Story of Murder, Madness, Glamour, and Greed*, HarperCollins  ISBN 0-688-16313-0, 2001.
8. ↑  Stanley, Alessandra. "Former Wife Given 29 Years for Ordering Gucci Slaying (Published 1998)", *The New York Times*, 4 November 1998. (en-US)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Maurizio Gucci 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Alexander Mauritz Hirn** (23. heinäkuuta 1851 Helsinki – 25. heinäkuuta 1937 Heinlahti, Säkkijärvi) oli suomalainen Säkkijärvellä asunut tehtailija, venesuunnittelija ja purjehduksen ja ampumaurheilun harrastaja.

Käytyään koulunsa Viipurissa Mauritz Hirn oli liikealalla ensin Hackman & Co:n palveluksessa ja sen jälkeen eri puutavaraliikkeiden palveluksessa. Hirn harjoitti teollista toimintaa Säkkijärvellä 1880-luvulta alkaen, hänellä oli siellä muun muassa veneveistämö, kalanjalostustehdas ja viimeksi mylly- ja sahalaitos Heinlahdessa. 1890-luvulla Hirn oli valtion kalastuskomission jäsenenä.

Hirn kuului Viipurin läänin purjehdusseuraan ja oli aikanaan tunnettu etevänä purjehtijana saaden palkintoja purjehduskilpailuissa. Hän suunnitteli myös useita kilpaveneitä ja valmisti ne omassa veneveistämössään. Hirn suunnitteli lisäksi Itä-Suomen rannikolle soveltuneen kalastusvenetyypin, joka oli käytössä vielä 1930-luvulla. Purjehduksen lisäksi Hirn harrasti metsästystä ja ampumaurheilua. Hän osallistui menestyksellä ampumakilpailuihin ja oli Suomen Ampujaliiton ja Viipurin Ampumaseuran kunniajäsen.

Suomen sisällissotaan Hirn osallistui valkoisten puolella Savitaipaleen rintamalla. Sodan jälkeen hän oli aktiivisesti mukana Säkkijärven suojeluskunnan toiminnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tehtailija Mauritz Hirn kuollut, Karjala, 27.07.1937, nro 198, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Tehtailija A. M. Hirn, Suomen paperi- ja puutavaralehti : Suomen paperi-insinöörien yhdistyksen äänenkannattaja, 31.07.1937, nro 14, s. 41, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Kuolleita, Uusi Suomi, 28.07.1937, nro 199, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli kertoo arvonimestä yleisesti. Suomessa myönnettävistä arvonimistä katso artikkelia arvonimet Suomessa.*
**Arvonimi** voidaan antaa ansioituneelle henkilölle, joka on kunnostautunut hallitsijan palveluksessa tai muuten teoillaan tai sanoillaan edistänyt yhteistä hyvää. Arvonimet voivat olla perinnöllisiä, jolloin puhutaan aatelista, tai henkilökohtaisia virka-aatelin arvonimiä. 

Hallitsijoilla on usein kymmeniä, ellei satoja arvonimiä, jotka protokollan mukaan kirjoitetaan virallisiin asiakirjoihin aina hallitsijan nimen jälkeen. Hallitsijoiden arvonimien merkitys on perustunut siihen, että niissä on lueteltu ne alueet, joita asianomaisen monarkin on katsottu hallitsevan. Esimerkiksi Venäjän keisarit ovat käyttäneet seuraavia arvonimiä:

*Koko Venäjän, Moskovan, Kiovan, Vladimirin ja Novgorodin Keisari ja itsevaltias, Kasanin, Astrakanin, Puolan, Siperian ja Taurian Kersonessoksen Tsaari, Pihkovan herra ja Smolenskin, Liettuan, Volhynian, Podolian ja Suomen suuriruhtinas, Viron, Liivinmaan, Kuurinmaan ja Semgallenin, Samogitian, Białystokin, Karjalan, Tverin, Jugorian, Permin, Vjatkan, Bulgarian ja muiden maiden ruhtinas, Nižni Novgorodin, Tšernigovin, Rjazanin, Polotskin, Rostovin, Jaroslavin, Beloje Ozeron, Udorian, Obdorian, Vitebskin ja Mstislavin ja koko pohjoisen alueen herra ja suuriruhtinas, Iberian, Kartalinian, Georgian ja Kabarinian ja Armenian herra ja hallitsija, Tšerkessien ja vuoristoruhtinaiden ym. Perintöruhtinas ja Hallitsija, Norjan perillinen, Schleswig-Holsteinin, Dithmarschenin ja Oldenburgin herttua jne. jne.*. Monissa asiakirjoissa tosin käytettiin lyhempää, ainoastaan Venäjään, Puolaan ja Suomeen viittaavaa arvonimiluetteloa.

Ruotsin nykyinen kuningas Kaarle XVI Kustaa puolestaan lopetti vuosisatoja vanhan perinteen ja valitsi arvonimekseen yksinkertaisesti *Kaarle XVI Kustaa, Ruotsin kuningas* (*"Carl XVI Gustaf, Sveriges konung"*).

Arvonimet Suomessa
------------------

*Katso artikkeleja*
* Arvonimet Suomessa
* Luettelo Suomessa itsenäisyyden aikana myönnetyistä arvonimistä

Katso myös
----------

* Rankijärjestelmä – Pietari Suuren käyttöön ottama arvotaulukko

Lähteet
-------

1. 1 2  Matti Klinge: Suomen sinivalkoiset värit, Kansallisten ja muidenkin symbolien vaiheista ja merkityksistä, s. 237, Otava 1982, ISBN 951-1-06877-6
2. ↑  Kungl. Maj:ts kungörelse (1973:702) med anledning av konung Gustaf VI Adolfs frånfälle (ruotsiksi). Viitattu 11.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arvonimi** Wikimedia Commonsissa
**Luhanskin kansallinen yliopisto** (lyhennys **LNU** (ukr. ЛНУ) tai täsmällisemmin **Luhanskin kansallinen Taras Ševtšenkan yliopisto** (ukr. Луганський національний університет імені Тараса Шевченка, *Luhanskyi natsionalnyi universytet imeni Tarasa Ševtšenka*, lyhennys (englanniksi) **LTSNU**) on Ukrainassa kansallinen yliopisto.

Puhujia ja kuulijoita LNU:n luentosalissa (2005).
Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1921 käynnistetyistä opettajakoulutuksen kursseista. Vuodesta 1924 lähtien opetusta jatkettiin Donetskin kansankoulutusinstituutin haaraosastona. Vuonna 1931 perustettiin opettajankoulutuslaitos, joka vuonna 1934 nimettiin Luhanskin opettajankoulutusinstituutiksi (korkeakoulu). Vuonna 1993 korkeakoulusta tuli osa Itä-Ukrainan valtionyliopistoa, mutta jo 1997 Luhanskin korkeakoulu erkani jälleen itsenäiseksi. Vuonna 1998 siitä muodostettiin Luhanskin kasvatustieteellinen valtionyliopisto. Kansallisen yliopiston aseman yliopisto sai vuonna 2003. Venäjän vuodesta 2014 lähtien osin nukkehallinnon nimissä käymissä sotatoimissa monia yliopiston toimipaikkoja on tuhottu tai otettu miehittäjien käyttöön. Vuonna 2014 yliopisto siirsi keskustoimintonsa Starobilskiin, Venäjän hyökkyssodan alettua Pultavaan vuonna 2022. Sivutoimipisteet sijaitsevat Myrhorodissa ja Lubnyssä. Vuonna 2020 yliopistossa opiskeli noin 9 300 opiskelijaa.

Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 43.

Lähteet
-------

1. 1 2  University Nowadays Luhanskin kansallinen yliopisto, luguniv.edu.ua. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Serhiy Bilenky: Luhansk National University *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  2020. University of Toronto Press & Canadian Institute of Ukrainian Studies, Encyclopedia of Ukraine, encyclopediaofukraine.com. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  O. M. H’orunža: Luhanskyi natsionalnyi universytet im. T. Ševtšenka *Entsyklopedija Sutšasnoji Ukrajiny - Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2017. Viitattu 27.11.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  History of the university Luhanskin kansallinen yliopisto, luguniv.edu.ua. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Webometrics Ranking of World Universities: Ukraine (espanjalaisen tutkimuskeskus Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC):n yliopistolistaus)  July 2022. Cybermetrics Lab/ CSIC, webometrics.info. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luhanskin kansallinen yliopisto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Rimminkankaan koulu** oli Pudasjärven kaupungin keskustaajamassa Kurenalla Rimminkankaan asuinalueella sijainnut peruskoulu. Koulussa opiskelivat pudasjärveläiset luokka-asteiden 7–9 oppilaat vuoteen 2016 asti, jolloin koulu pitkään jatkuneiden sisätilaongelmien vuoksi suljettiin ja opetus siirrettiin samana vuonna valmistuneeseen Hirsikampukseen. Lisäksi koululla annettiin erityisopetusta sekä maahanmuuttajien valmistavaa opetusta. Vuosina 2007–2016 koulun tiloissa toimi myös vuonna 1960 toimintansa aloittanut Pudasjärven lukio, joka alun perin toimi Lakarin asuinalueella sijainneessa koulurakennuksessa.

Alun perin vuosina 1964–65 rakennetussa koulukeskuksessa toimi kansalais- ja keskikoulu ja 1970-luvun alusta koulun elinkaaren loppuun saakka yläaste. Koulukeskuksen alkuperäiseen kokonaisuuteen kuuluivat luokkarakennukset sekä oppilaiden ja opettajien asuntolat. Luokkatilojen lisäksi alueella oli erillinen erityisopetusrakennus, jossa olivat muun muassa teknisten töiden tilat, liikuntasali, kouluruokala ja koulukanslia. Myöhemmin koulun entiset asuntolarakennukset toimivat muun muassa ammattikoulun ja lukion asuntolana sekä vanhusten palvelukotina.

Lähteet
-------

1. ↑  Rimminkankaan koulu *Docplayer.fi*. Viitattu 18.5.2022.
2. ↑  Koulun esittely (Pudasjärven hirsikampus) *Pudasjärven kaupunki*. Viitattu 18.5.2022.
3. ↑  Rimminkankaan koulun tiedote *Docplayer.fi*.  8.8.2014. Viitattu 18.5.2022.
4. ↑  Pudasjärven lukion vuosikertomus 2016–2017 *Docplayer.fi*. Viitattu 18.5.2022.
5. ↑  Rimminkankaan koulu (Suomen rakennuskulttuurin yleisluettelo) (PDF) Suomen museovirasto. Viitattu 18.5.2022. [vanhentunut linkki]
Heorhi Narbut, noin vuonna 1920.
Narbutin kuvitus Ivan Kotljarevskyin Enejidaan
Heorhi Narbutin suunnittelema Ukrainan kansantasavallan postimerkkisarja vuodelta 1918.
**Heorhi Ivanovytš Narbut** (ukr. Георгій Іванович Нарбут; 9. maaliskuuta (J: 25. helmikuuta) 1886 Narbutivka - 23. toukokuuta 1920 Kiova) oli ukrainalainen graafikko. Hän teki kuvitustöitä ja suunnitteli Ukrainan kansantasavallan seteleitä ja postimerkkejä.

Elämänvaiheita
--------------

Narbut syntyi vanhaa liettualaista aatelia edustaneeseen perheeseen. Äiti oli papin tytär, ja isä työskenteli Kiovan yliopistossa. Heorhi Narbut opiskeli taidetta aluksi itsenäisesti. Hän muutti 20-vuotiaana yhdessä veljensä Volodymyr Narbutin kanssa Pietariin opiskelemaan taidetta. Veljestä tuli runoilija.*lähde?*

Heorhi Narbut oli vuonna 1909 muutaman kuukauden jatko-opiskelijana Münchenissä ja palasi sitten Pietariin. Siellä hän pääsi osaksi Mir iskusstva -ryhmää, jossa hän sai mainetta kuvittajana. Hän kuvitti muun muassa Hans Christian Andersenin satuja. Huomiota herättivät myös hänen symbolistiset akvarellinsa.

Heraldiikasta kiinnostunut Narbut suunnitteli setelien ja postimerkkien lisäksi vaakunoita. Vuonna 1915 hän kuvitti vanhaa galitsialaista arkkitehtuuria käsitelleen teoksen ja vuonna 1917 kirjan Harkovan alueen vanhoista kartanoista. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän palasi Ukrainaan ja asettui asumaan Kiovaan. Hän suunnitteli lyhytaikaisen kiovalaisen aikakauskirjan *Naše mynulen*(1918-1919) kannet.

Uusi Ukrainan kansantasavalta päätti perustaa myös taideakatemian. Narbut nimitettiin sinne syyskuussa 1917 professoriksi, ja vuonna 1918 hänestä tuli sen rehtori. Hän halusi, että oppilaitos olisi ajanmukainen, eurooppalainen taidekoulu. Graafinen suunnittelu oli hänen erikoisalansa. Hallitus pyysi häntä suunnittelemaan seteleitä, postimerkkejä ja arvopapereita. Yhdessä Myh’ailo Boitšukin kanssa hän oli luomassa uutta ukrainalaista taidetta. Hän myös uudisti käytössä ollut aakkostoa.

Narbut menehtyi lavantautiin vuonna 1920. Hänen tyttärestään Marina Berezovskista tuli merkittävä australialainen balettitanssija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Serhii Bilokin: Narbut, Heorhii *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 19.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Nashe mynule *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 19.7.2022. (englanniksi)
3. ↑   Great leader and teacher of dance

Aiheesta muualla
----------------

* Heorhi Narbut. The making of a Ukrainian brand

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
**St Albansin ensimmäinen taistelu** oli 22. toukokuuta 1455 käyty taistelu Yorkin ja Lancasterin kannattajien välillä, jota yleensä pidetään ruusujen sodan ensimmäisenä taisteluna. Taistelu käytiin St Albansin kaupungissa, joka sijaitsee noin 35 kilometriä Lontoosta pohjoiseen.

Taistelussa Yorkin joukkoja johtivat Yorkin herttua Rikhard, Warwickin jaarli Rikhard Neville ja samanniminen Salisburyn jaarli. Lancasterin (ja istuneen kuninkaan Henrik VI:n) joukkoja taas komensi Somersetin herttua Edmund Beaufort. Taistelu päättyi Yorkin kannattajien voittoon. Salisburyn herttua Edmund Beaufort kuoli ja kuningas Henrik VI vangittiin taistelun aikana.

Taistelun jälkeen Yorkin kannattajat vapauttivat Henrik VI:n ja saattoivat hänet sotilaiden mukana Lontooseen. Henrik VI sai pitää kruununsa, mutta Yorkin kannattajat saivat itselleen kaikki valtakunnan merkittävimmät virat. Yorkin herttuasta tuli Lontoon Towerin ja Warwickin jaarlista Calais'n ylin komentaja. Salisburyn jaarlista olisi luultavasti tullut Englannin lordikansleri ellei virkaan olisi jo aiemmin nimitetty Yorkin sukuun kuulunutta Thomas Bourchieria; oman nimityksensä sijaan Salisburyn jaarli tyytyikin ratkaisuun, jossa hänen poikansa nimitettiin johonkin merkittävään virkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kendall, Paul: "St. Albans", *Warwick the Kingmaker*, s. 25-32. Lontoo: George Allen & Unwin, 1957. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Cambrigen yliopiston collegesta. Oxfordin yliopistossa on St Edmund Hall.*

St Edmund's Collegen kappeli.
**St Edmund’s College** on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se aloitti toimintansa Cambridgessa vuonna 1896 neljän katolisen opiskelijan muutettua paikalle, jossa nykyään sijaitsee collegen omistama rakennus *Norfolk building*. Roomalais-katolisten opiskelijoiden paluun Cambridgen yliopistoon ensimmäistä kertaa 1500-luvun uskonpuhdistuksen jälkeen mahdollisti Test Act -lain kumoaminen 1871. Collegen perustamisessa aloitteellisia olivat paroni Anatole von Hügel ja Henry Fitzalan Howard, Norfolkin 15. herttua. Instituutio tunnettiin aikaisemmin nimellä *St Edmund's House* ja se olikin aluksi asuinpaikka opiskelijoille, jotka olivat jäseninä toisissa collegeissa. Collegen kappeli vihittiin käyttöön 1916. Vuonna 1939 collegeen rakennettiin lisää opiskelija-asuntoja ja ruokasali. Nimi muutettiin St Edmund's Collegeksi vuonna 1986. Vuonna 1996 St Edmund's College sai Cambridgen yliopistolta täysivaltaisen collegen statuksen.

College on saanut nimensä Edmund Rikkaan eli Canterburyn arkkipiispana 1234–1240 toimineen Abingdonin Pyhän Edmundin mukaan.

St Edmund's College on yksi kuudesta jatko-opiskelijoille tai varttuneille opiskelijoille tarkoitetusta Cambridgen yliopiston collegesta. Se hyväksyy opiskelijoiksi ainoastaan jatko-opiskelijoita ja yli 21-vuotiaita perustutkinto-opiskelijoita.

Lähteet
-------

* Michael Walsh: 1896-1996 - A Commemorative History (pdf) St Edmund's College, Cambridge.  Arkistoitu 19.2.2014. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)

1. ↑  University of Cambridge: Taulukko 12a: Opiskelijamäärät collegeittain 2008-09 (pdf) (s. 19) *Cambridge University Reporter*.  8.10.2009. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Queens' College (Cambridge): College twinnings *quns.cam.ac.uk*. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)
3. 1 2  St Edmund's College (Cambridge): History *st-edmunds.cam.ac.uk*.  Arkistoitu 3.2.2014. Viitattu 21.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  Walsh, s. 9
5. ↑  Walsh, s. 11
6. ↑  St Edmund's College (Cambridge): About the College *st-edmunds.cam.ac.uk*.  Arkistoitu 5.9.2006. Viitattu 25.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **St Edmund’s College** Wikimedia Commonsissa

  

Cambridgen yliopiston vaakuna.Cambridgen yliopiston colleget

* Christ’s
* Churchill
* Clare
* Clare Hall
* Corpus Christi
* Darwin
* Downing
* Emmanuel
* Fitzwilliam
* Girton
* Gonville and Caius
* Homerton
* Hughes Hall
* Jesus
* King’s
* Lucy Cavendish
* Magdalene
* Murray Edwards (New Hall)
* Newnham
* Pembroke
* Peterhouse
* Queens’
* Robinson
* St Catharine’s
* St Edmund’s
* St John’s
* Selwyn
* Sidney Sussex
* Trinity
* Trinity Hall
* Wolfson
**Sony** on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Lany-Tounka sijaitsee Senegaljoen rannalla noin 90 kilometriä Kayesista luoteeseen. Kunnassa on 8 700 ja keskuskylässä 1 000 asukasta (vuonna 2009).

Sonyn kunta rajoittuu lännessä Kayesin piirin Tafacirgan, etelässä Féguin ja Falémén, idässä Kéméné Tambon ja koillisessa Guidimakan Keri-Kaffon kuntiin sekä luoteessa Mauritaniaan.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on bambaroita, bozoja ja somonoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja metsien hyödyntäminen. Palveluihin kuuluvat kolme alakoulua, yläkoulu ja kaksi terveyskeskusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 18.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.2.2018.
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sony 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 18.2.2018. [vanhentunut linkki]
**Bennie G. Adkins** (1. helmikuuta 1934 – 17. huhtikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen sotilas. Adkins palveli Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukoissa ja sai Medal of Honor -ansiomitalin toiminnastaan puolustaessaan tukikohtaa A Sầussa Vietnamin sodassa. Adkins kuoli koronaviruspandemiaan.

Elämäkerta
----------

Tiedotustilaisuudessa syyskuussa 2014.
Bennie G. Adkins syntyi Waurikassa Oklahomassa 1. helmikuuta 1934. Hän astui palvelukseen Yhdysvaltain armeijaan 5. joulukuuta 1956. Hän suoritti koulutuksen Fort Blississä Texasissa, ja sen jälkeen hän palveli ensin Gießenissä Saksassa ja sittemmin 2. jalkaväkidivisioonan joukoissa Yhdysvalloissa Fort Benningissä Georgiassa. Adkins meni laskuvarjohyppykouluun ja valmistuttuaan Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukkoihin vuonna 1961.

Erikoisjoukoissa Adkins palveli Vietnamissa Vietnamin sodan aikana. Vuosien 1963 ja 1971 välillä hän oli Vietnamissa kaikkiaan neljän kierroksen ajan. 9.–12. maaliskuuta 1966 Adkins oli A Sầun erikoisjoukkojen tukikohdassa suuren pohjoisvietnamilaisen hyökätessä tukikohtaa vastaan. Adkins haavoittui useampaan otteeseen hänen puolustaessaan kiitotietä, jolta amerikkalaiset alkoivat tehdä evakuointilentoja. Lopulta myös hän ja pieni joukko vielä jäljellä olleita saivat evakuointikäskyn. Joukot tuhosivat tukikohdan viestilaitteet ja asiakirjat, mutta eivät päässeet evakuointipaikalle Adkinsin yrittäessä kantaa haavoittunutta sotilasta. Adkins johti sen sijaan joukon selviytyneitä läheiseen viidakkoon, josta heidät saatiin viimein evakuoitua 48 tuntia myöhemmin. Adkins oli haavoittunut kaikkiaan 18 kertaa ja hänen arvioitiin tappaneen 135–175 vihollissotilasta. Adkins sai toiminnastaan A Sầun taistelun aikana Medal of Honor-ansiomitalin, jonka myönsi presidentti Barack Obama seremoniassa Valkoisella talolla syyskuussa 2014.

Vietnamin sodan jälkeen Adkins jatkoi palvelusta armeijassa esimerkiksi Fort Braggissä Pohjois-Carolinassa ja opetti Fort Sherman's Jungle School-koululla Panaman kanavavyöhykkeellä. Eläkkeelle hän jäi armeijasta vuonna 1978 sotilasarvoltaan vääpelinä. Armeijan jälkeen Adkins opiskeli Troyn yliopistossa Alabamassa ja perusti kirjanpitoyrityksen. Adkins asui sittemmin pitkään Opelikassa Alabamassa. Hänen perustamansa Bennie Adkins Foundation myönsi stipendejä collegeen entisille erikoisjoukkojen jäsenille. Adkins kuoli 17. huhtikuuta 2020 sairastuttuaan koronaviruksen aiheuttamaan tautiin. Ennen kuolemaansa hän oli tehohoidossa opelikalaisessa sairaalassa. Adkinsin vaimo Mary Adkins oli kuollut 2019. Myös kaksi poikaa olivat kuolleet ennen isäänsä, mutta häneltä jäi kuitenkin vielä poika ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bennie G. Adkins City of Auburn. Viitattu 15.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Command Sergeant Major Bennie G. Adkins *The United States Army Medal of Honor*. Viitattu 15.9.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Richard Goldstein: Bennie G. Adkins, 86, Dies; Honored for Vietnam Heroics *The New York Times*. Viitattu 15.9.2020. (englanniksi)
4. ↑  Kyle Rempfer: Medal of Honor recipient Bennie Adkins has died of coronavirus *Army Times*. Viitattu 15.9.2020. (englanniksi)
**Tomahawk** on yhdysvaltalainen, vuonna 2000 perustettu alternative rock/alternative metal -musiikkia soittava superyhtye. Se perustettiin vuonna 2000, kun Fantômasissa, entisissä Faith No Moressa ja Mr. Bunglessa laulajana toiminut Mike Patton ja entisen The Jesus Lizardin kitaristi Duane Denison alkoivat tehdä yhdessä demoja. Denison hankki yhtyeen rumpaliksi entisen Helmetin rumpalin, John Stanier, ja Patton basistiksi sellaisissakin yhtyeissä kuin The Melvins ja Cows vaikuttaneen Kevin Rutmanisin.

Historia
--------

Vuonna 2001 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Tomahawk, tuottajana Joe Funderburk. Vuonna 2003 ilmestyi toinen Tomahawk albumi, Mit Gas, tuottajana Joe Barresi.

Tomahawk teki monta kiertuetta ennen kuin julkaisivat seuraavan albuminsa. Yhtye soitti monissa maissa Pohjois-Amerikassa, Australiassa, Euroopassa ja Itä-Aasiassa. Tomahawk oli mukana "Geek Tour" nimisellä kiertueella, jossa soittivat mm. Fantômas ja The Melvins. Yhtye soitti myös monilla festivaaleilla, kuten Big Day Out-festivaaleilla Australiassa.

Yhtyeen kolmas albumi, Anonymous julkaistiin kesällä 2007. Kevin Rutmanis lähti yhtyeestä tämän albumin jälkeen. Syytä lähtöön ei tiedetä. Vähän aikaa sitten saatiin tietää, että Mr. Bunglen basisti, Trevor Dunn, liittyi Tomahawkiin.

Yhtye aikoo julkaista neljännen albuminsa vuoden 2012 syksyllä. Ennen neljättä albumia, tulee kolmen edellisen albumin vinyylikokoelma nimeltään: "Eponymous To Anonymous", ja se tulee 21.4.2012. Bändi esiintyy myös Helsingissä 4.9.2013, joka on heidän ensimmäinen Suomen vierailu.
Uuden albumin nimi on: Oddfellows.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Tomahawk*  (2001)
* *Mit Gas*  (2003)
* *Anonymous*  (2007)
* *Oddfellows*  (2013)
* *Tonic Immobility*  (2021)

### Boksisetti

* *Eponymous To Anonymous*  (2012)

### Singlet

* Rape This Day (2003)
* Sun Dance (2007)
* Stone Letter (2012)
* M.E.A.T. (2014)

### Musiikkivideot

* Rape This Day (2003)
* Stone Letter (2012)
* Oddfellows (2013)
* South Paw (2014)

Aiheesta muualla
----------------

* Ipecac - Levy-yhtiö
**Mark Duane Morton** (s. 25. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen kitaristi. Morton toimii yhtyeen soolokitaristina, vaikka yhtyeen uusinta levyä, vuoden 2006 *Sacramentia* ennen soolo-osuudet studiossa usein hoitikin vieraileva kitaristi, kuten entinen Megadeth-kitaristi Chris Poland. Morton on hoitanut yhtyeen live-esiintymisissä vierailevien kitaristien soolo-osuudet. Lisäksi *Sacramentin* myötä yhtyeen kappaleet alkoivat sisältää enemmän kitarasooloja ja -melodioita, jotka ovat antaneet Mortonin soolokitaristitittelille enemmän arvoa.

Ura
---

Morton oli mukana perustamassa Lamb of Godin kantamuotoyhtyettä Burn the Priestiä Lamb of Godissa soittavien basisti John Campbellin ja rumpali Chris Adlerin kanssa. Vuonna 1999 yhtye muotoutui nykyiseen Lamb of God -muotoonsa, jolloin siihen liittyi myös yhtyeessä nykyään soittava Mortonin kitaristipari Willie Adler.

Ensimmäisellä albumillaan Lamb of Godin kanssa Morton on nimetty albumin kansilehteen toisella nimellään **Duane**. Morton on soittanut jokaisella yhtyeen albumilla. Morton on kirjoittanut useita Lamb of Godin arvostettuja kappaleita, kuten *Sacrament*-albumin kolmannen kappaleen *Redneckin*, josta on tehty myös musiikkivideo.

Diskografia
-----------

### Burn the Priest

* *Burn the Priest* (1998)

### Lamb of God

* *New American Gospel* (2000)
* *As the Palaces Burn* (2003)
* *Ashes of the Wake* (2004)
* *Sacrament* (2006)
* *Wrath* (2009)
* *Resolution* (2012)
* *VII: Sturm und Drang* (2015)

Lähteet
-------

1. ↑  (en) DiscogsView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mark Morton**.
* Lamb of Godin virallinen kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sonores Antiqui** on suomalainen vanhan musiikin yhtye. Se on lähtöisin Vantaalta ja perustettu vuonna 1967. Sonores Antiquin ohjelmisto on koostunut pääasiassa keskiajan musiikista, renessanssimusiikista ja varhaisbarokin musiikista.

Sonores Antiqui on konsertoinut lukuisissa Euroopan maissa. Vuonna 1981 se aloitti säännöllisen yhteistyön Köyhät Ritarit -lauluyhtyeen kanssa. Sonores Antiquin ja Köyhien Ritarien albumi *Piae Cantiones – Codex potatorum* valittiin Yleisradion Vuoden levyksi 1983.

Alkuperäiset jäsenet
--------------------

* Olli Ruottinen (nokkahuilu, poikkihuilu, krumhorn; Ruottisen kuoltua 1986 seuraajaksi tuli Herman Rechberger)
* Roy Asplund (fidel, viola d'amore, viulu, nokkahuilu, krumhorn)
* Kimmo Hakasalo (cembalo, nokkahuilu, krumhorn, tamburo)
* Teppo Tuominen (viola da gamba, sello, nokkahuilu, krumhorn)
* Arto Juusela (luuttu, vihuela, kitara)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. ↑  Vuoden levyt kautta aikojen Yle, 18.2.2021, viitattu 25.12.2022