recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"Wikipedia – vapaa tietosanakirja" klassisella mongolin kirjoituksella.
**Mongolin kirjaimisto** on mongolin kieltä varten uiguurilaisen kirjaimiston pohjalta kehitetty kirjoitusjärjestelmä. Sen vanhimmat muistomerkit ovat peräisin 1200-luvulta.

Mongolin kirjaimisto koostuu 20 kirjaimesta sekä 8 lisämerkistä, jotka välittävät vieraiden kielten äänteitä. Ne kaikki perustuvat 14 uiguurilaisen kirjaimiston merkkiin. Kirjaimilla on kaksi tai kolme varianttia riippuen niiden asemasta sanan alussa, keskellä tai lopussa. Kirjoituksen suunta on ylhäältä alas ja rivit luetaan vasemmalta oikealle.

Eräitä merkkejä käytetään useiden eri äänteiden merkintään, minkä ansiosta kirjaimistoa on voitu soveltaa useisiin mongolikieliin. 1200-luvun lopulla luotiin tiibetiläiseen kirjaimistoon perustuva nelikulmainen variantti ja 1600-luvulla Zaja-Panditan kehittämä "selkeä kirjoitus" eli todo bitšig, jota käytettiin varsinkin oiraatin ja kalmukin kielissä. Burjatiassa klassista mongolin kirjoitusjärjestelmää sovellettiin vuoteen 1931 ja Mongolian alueella vuoteen 1945 saakka. Kiinan Sisä-Mongoliassa asuvat mongolit käyttävät kirjaimistoa vielä nykyäänkin.

1990-luvulta lähtien Mongoliassa on pyritty palaamaan mongolilaiseen kirjaimistoon, mutta käytännön syistä kyrillinen aakkosto on edelleen vallitseva. Omaperäistä kirjoitusjärjestelmää on popularisoitu myös Burjatiassa ja Kalmukiassa. Vuonna 2020 Mongolian opetusministeriö ilmoitti, että mongolin kirjaimisto otetaan virallisesti käyttöön vuoteen 2025 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Lingvistitšeski entsiklopeditšeski slovar*, s. 307. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-031-2.
2. ↑  Mongolia to restore traditional alphabet by 2025 *News.MN*.  20.3.2020. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Flipping the script: China school reforms spark Mongolian writing revival *France 24*.  16.12.2020. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mongolin kirjaimisto**.
* Lingua Mongolia: the Mongolian (Uighur) script (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Luigi Kapaj: Mongol Scripts (englanniksi)
* Omniglot: Mongolian alphabet (englanniksi)
**Bror Erik Carl Emil Tollet** (10. heinäkuuta 1834 Pertteli – 29. maaliskuuta 1909 Tammisaari) oli suomalainen lääninkamreeri ja valtioneuvos.

Tolletin vanhemmat olivat Halikon kihlakunnan henkikirjuri Bror Arvid Tollet (k. 1856) ja Fredrika Charlotta Sandbäck. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852 Helsingissä. Tollet suoritti Helsingin yliopistossa suuremman kameraalitutkinnon 1857.

Tollet oli senaatin talousosaston ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1857, alisen Hollolan kihlakunnan henkikirjurina vuodesta 1861 sekä senaatin sotilastoimituskunnan 2. apukamreerina vuodesta 1871 ja 1. apukamreerina vuodesta 1874. Vaasan läänin lääninkamreerina hän oli vuodesta 1876 aina eroonsa saakka 1897. Tollet sai kamarineuvoksen arvon 1892 ja valtioneuvoksen arvon 1897.

Carl Emil Tollet oli naimisissa vuodesta 1878 opettajatar Anna Hägglundin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Bror Erik Karl Emil Tollet. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.7.2023.
2. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 01.04.1909, nro 75, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli käsittelee kirkkoa Thessalonikissa. Pyhän Demetrioksen kirkko on myös kirkko Mystraksessa.*

**Pyhän Demetrioksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Δημητρίου, *Naós Agíou Dimitríou*) on kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Kirkko on pyhitetty Thessalonikin suojeluspyhälle Demetrios Mirhanvuodattajalle (*Ágios Dimítrios*).

Kirkko sisältä.
Kirkko on rakennettu Pyhän Demetrioksen marttyyrikuoleman paikalle lähelle kaupungin antiikin aikaista roomalaista kylpylää. Ensimmäinen kirkko rakennettiin paikalle noin vuonna 313 heti sen jälkeen, kun kristinuskosta oli tullut Rooman valtakunnan valtionuskonto. Vuonna 413 paikalle rakennettiin suurempi kolmilaivainen basilikakirkko. Se paloi noin vuonna 636–634. Pian tämän jälkeen rakennettiin nykyisen kirkon alkuperäinen versio. Osmanivallan aikana vuonna 1493 kirkosta tehtiin moskeija. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1912. Kirkko paloi vuonna 1917 ja rakennettiin uudestaan samanlaiseksi kuin alkuperäinen. Kirkko otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1949.

Kirkko on viisilaivainen basilika. Se on yksi Kreikan suurimpia kirkkoja. Kirkko on tunnettu bysanttilaisista mosaiikeistaan ja seinämaalauksistaan, vaikkakin suuri osa niistä tuhoutui tulipalossa. Kirkon alla on krypta, joka on Pyhän Demetrioksen surma- ja hautapaikan paikalla. Siellä on nykyisin esillä palosta säilynyttä varhaista aineistoa. Kirkkoon on liitetty Pyhän Euthymioksen kappeli.

Lähteet
-------

1. ↑  Paleochristian and Byzantine Monuments of Thessalonika UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 22.4.2015.
2. ↑  Paleochristian and Byzantine Thessaloniki *Visit Greece*.  Arkistoitu 27.6.2015. Viitattu 22.4.2015.
3. 1 2 3  Church of Agios Dimitrios Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 31.3.2015.
4. 1 2 3  Church of Agios Dimitrios *Greeka*. Viitattu 31.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Demetrioksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Kristen Mary "Kris" Jenner** (o.s. **Houghton**, aik. **Kardashian**, s. 5. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen televisiopersoona, joka tuli kuuluisaksi vuodesta 2007 eteenpäin esitetystä tositelevisio-ohjelmasta *Kardashianit*.

Perhe
-----

Jenner on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäisen kerran lakimies Robert Kardashianin kanssa, ja myöhemmin urheilija Bruce Jennerin (nykyisin Caitlyn) kanssa. Krisillä on Kardashianin kanssa neljä lasta: Kourtney, Kim, Khloé ja Rob. Jennerin kanssa hänellä on kaksi tytärtä: Kendall ja Kylie Jenner. Näiden suhteiden jälkeen hän on seurustellut Corey Gamblen kanssa.

Jennerin ensimmäinen aviomies ja neljän ensimmäisen lapsensa isä kuoli syöpään vuonna 2003.

Hänellä on yhteensä 12 lastenlasta, joista kolme ovat hänen vanhimman tyttärensä Kourtneyn lapset vuonna 2009 syntynyt Mason, vuonna 2012 syntynyt Penelope ja päivälleen tasan viisi vuotta Masonia myöhemmin syntynyt Reign. Seuraavat neljä lastenlasta ovat Kimin lapset vuonna 2013 syntynyt North, vuonna 2015 syntynyt Saint, vuonna 2018 syntynyt Chicago sekä vuonna 2019 syntynyt Psalm. Lisäksi hänen lapsenlapsiinsa kuuluvat Robin syksyllä 2016 syntynyt tytär Dream, Kylien vuonna 2018 syntynyt tytär Stormi ja vuonna 2022 syntynyt poika Aire sekä Khloén vuonna 2018 syntynyt tytär True sekä vuonna 2022 syntynyt poika Tatum.

Jennerillä on yksi sisar nimeltään Karen. Hänen äitinsä nimi on Mary Jo. Perhe kutsuu häntä nimellä MJ.

Ura
---

Jennerillä on oma tuotantoyhtiö, jonka nimi on Jenner Communications. Kris toimii itse vuonna 2007 alkaneen *Kardashianit*-nimisen tositelevisio-ohjelman vastaavana tuottajana ja lastensa managerina. Vuonna 2013 hänellä oli oma talk-show, nimeltään *Kris*. Tämän lisäksi hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, jotka on julkaistu vuosina 2011 ja 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Kindon, Frances: Kylie Jenner reveals daughter's name - and it's very unusual *mirror*.  7.2.2018. Viitattu 10.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* The New York Times: Where would the Kardashians be without Kris Jenner?

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kris Jenner
**Turun tuomiokirkon Mustakirja** (*Registrum ecclesiae Aboensis*) on Suomen keskiajan historian tärkein lähdeteos. Se on kopiokirja, johon on koottu jäljennöksiä lähinnä Turun tuomiokirkkoon ja sen omistamiin tiloihin liittyvistä asiakirjoista. Asiakirjat ovat vuosilta 1229–1515, ja niitä on 727 kappaletta.

Mustankirjan on arveltu syntyneen Maunu Särkilahden tuomiorovastikaudellaan vuonna 1474 aloittaman kansliauudistuksen seurauksena. Kopiointityö palveli ensi sijassa käytännön tarpeita, mutta sen tarkoituksena oli kuitenkin myös historiankirjoituksen edistäminen.

Mustankirjan alussa on paavi Benedictus XII:n vuonna 1340 kirjoittama kirje, jossa hän julistaa pannaan joukon sääksmäkeläisiä talonpoikia, jotka olivat kieltäytyneet maksamasta ylimääräisiä oravannahkoja verona.

Mustakirja julkaistiin Reinhold Hausenin toimittamana vuonna 1890. Siitä on otettu uusintapainos vuonna 1996. Mustankirjan sisältö on myös Suomen keskiaikaisten asiakirjojen tietokannassa Diplomatarium Fennicum.

Julkaistuja laitoksia
---------------------

* Reinhold Hausen (toimittaja): *Registrum ecclesiae Aboensis eller Åbo domkyrkas Svartbok med tillägg ur Skoklosters codex Aboensis*. Helsingfors: Kansallisarkisto, 1890. (8) XXXIII. (ruotsiksi)
* *Registrum Ecclesiae Aboensis eller Åbo Domkyrkas Svartbok*. Art House, 1996. ISBN 951-884-179-9.

Katso myös
----------

* *Codex Aboensis*
* *Graduale Aboense*
* *Manuale Aboense*
* *Missale Aboense*
* Palmsköldin katkelma
* Aitolahden koodeksi
* Westhin koodeksi

Lähteet
-------

* Helsingin yliopiston kirkkohistorian laitos: Suomen kirkkohistorian tärkeimmät painetut lähdesarjat
* Turun arkkihiippakunta: Maunu III Särkilahti[vanhentunut linkki]
* Luomanen, Petri (toim.): Osa "Kirkkohistoria" teoksessa Teologia – johdatus tutkimukseen. Edita, Helsinki, 2001. ISBN 951-37-3456-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Gardberg C. J.; Heininen Simo; Welin P. O.: *Kansallispyhäkkö. Turun tuomiokirkko 1300–2000*. Helsinki 2000.
**Dag Skogheim** (17. toukokuuta 1928 Sømna – 4. joulukuuta 2015) oli norjalainen Brønnøysundista kotoisin ollut opettaja ja kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma *... gagns menneske* ilmestyi vuonna 1970. Skogheim julkaisi uransa aikana noin kolmekymmentä teosta, joista osa oli romaaneja ja osa tietokirjoja. Monet niistä käsittelevät tavallisen työläisen elämää Pohjois-Norjassa, ja häntä onkin verrattu muun muassa ruotsalaiseen Ivar Lo-Johanssoniin. Skogheimin läpimurto ja tunnetuin työ on vuosina 1980–1986 ilmestynyt neliosainen historiallinen *Sulis-Valby*-romaanisarja, joka sijoittuu 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun Pohjoiskalotille. Se kertoo alueen ihmisten vaelluksesta ja työväenliikkeen synnystä. Vuosisadan lopussa hän alkoi kirjoittaa tietokirjoja tuberkuloosista, jonka hän oli nuorena sairastanut ja joka yhä oli Norjassa vältelty aihe.

Lähteet
-------

1. ↑  Hagen, Rune Blix: Dag Skogheim *Norsk biografisk leksikon*.  29.6.2022. Viitattu 13.9.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dag Skogheim** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ilmakuva Vehoniemenharjusta.
**Vehoniemenharju** on Kangasalla, Roineen ja Längelmäveden välissä, Kaivannon kanavan eteläpuolella sijaitseva harju. Se on osa pitkää harjuketjua, johon kuuluvat myös Keisarinharju, Kuohunharju, Kirkkoharju ja Tampereen Pyynikinharju. Vehoniemen pohjoispuolella sijaitsee Roineen ja Längelmäveden yhdistävä Kaivannon kanava, joka erottaa Vehoniemenharjun Keisarinharjusta. Harjujakso jatkuu kaakkoon Pälkäneen puolelle Isokankaana, jolla on useita suppia eli lukkoja. Myös Vehoniemenharjulla on suppa, jossa sijaitsee pieni Uhkainlampi. Vehoniemenharjun korkein kohta on 135 metriä merenpinnan yläpuolella.

Vehoniemenharjun päällä kulkeva tie oli aikanaan osa historiallista kulkureittiä Hämeestä Pohjanmaalle. 1930-luvulla tiestä tuli osa Hämeenlinnan ja Tampereen välistä valtatie 3:a ja Tampereen ja Lahden välistä valtatie 12:ta. Toisen maailmansodan jälkeen valtatie rakennettiin uudelleen harjun pohjoissivulle, jossa se seuraa Längelmäveden rantaa. Tällöin vanha tie jäi yksityistieksi.

Suuri osa harjua on luonnonsuojelualuetta, ja sinne on tehty luontoreittejä. Harjun päällä sijaitsi vuonna 1928 rakennettu, rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnittelema retkeilymaja- ja ravintolarakennus, joka oli varsinkin 1930-luvulla suosittu automatkailukohde. Majalla vierailivat mm. Norjan kruununprinssi Olavi vuonna 1936, presidentti Kyösti Kallio vuonna 1938 sekä pääministeri Jukka Rangell ja Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkö Heinrich Himmler vuonna 1942. Retkeilymaja oli vuosina 1938–1967 Suomen Matkailuliiton ja viimeisinä vuosinaan yksityisten ravintolayrittäjien omistuksessa. Ravintolatoiminta loppui vuonna 1980, minkä jälkeen ränsistynyt rakennus purettiin nykyisen automuseon tieltä.
**Edvard Erland Lück** (3. marraskuuta 1876 Maaria – 15. heinäkuuta 1936 Oulu) oli suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja, suomentaja ja nimimerkkiä **Heikki Ansa** käyttänyt runoilija.

Lückin vanhemmat olivat puutarhuri Johan Ferdinand Lück ja Augusta Sofia Johnsson. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900. Lück teki opintomatkoja Saksaan, Sveitsiin ja Itävaltaan.

Lück oli aluksi kahdeksan vuotta opettajana Turun kuuromykkäinkoulussa ja sen jälkeen hän toimi Oulun kuuromykkäinkoulun johtajana 1910–1934. Lück oli kuuromykkäyhdistyksen puheenjohtaja ja hän kuului Oulun teatterin ja Pohjois-Pohjanmaan museon johtokuntiin. Hän oli myös suomentaja. Lück kirjoitti lisäksi runoja nimimerkillä *Heikki Ansa*. Tunnetuin hänen runoistaan on Oskar Merikannon säveltämä *Soi vienosti murheeni soitto*.

Edvard Erland Lück oli naimisissa vuodesta 1901 Jenny Maria Elisabeth Roschierin kanssa.

Suomennoksia
------------

Nimellä *Edv. Lück*:

* Clara Tschudi : *Goethen äiti*. Kirja, Helsinki 1917
* Clara Tschudi : *Napoleonin äiti*. Kirja, Helsinki 1918
* Valerian Tornius : *Hienoston salonkeja viideltä vuosisadalta*. Kustannusosakeyhtiö Kirja, Helsinki 1927

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 18.07.1936, nro 190, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Maisteri Edvard Luck, Kaiku, 16.07.1936, nro 159, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Heikki Ansa***
Raunioita Darassa.
  
{{{alt}}}Dara

**Dara** tai **Daras** (m.kreik. Δάρας) eli **Anastasiopolis** (m.kreik. Ἀναστασιούπολις, *Anastasiūpolis*) oli linnoitettu kaupunki Pohjois-Mesopotamiassa. Sen rakennutti Itä-Rooman keisari Anastasios I vuosina 505–507 linnoitukseksi Itä-Rooman ja Persian väliselle rajalle. Daran rauniot sijaitsevat Kaakkois-Turkissa, Mardinin maakunnassa lähellä Syyrian rajaa. Paikalla on nykyään turkkilainen Oğuzin kylä.

Kaupunki oli vuosina 527–532 Mesopotamian sotilaskomentajan eli *duxin* asemapaikka ja ehkä myös *magister militum per Orientemin* asemapaikka vuodesta 540 vuoteen 573, jolloin persialaiset valtasivat sen. Dara palautettiin roomalaisille vuonna 591, mutta persialaiset valtasivat sen uudestaan vuonna 604. Roomalaiset saivat sen takaisin vuonna 628, mutta se menetettiin lopullisesti arabeille vuonna 639.

Kaupungin lähellä käytiin Daran taistelu vuonna 530.

Lähteet
-------

* Alexander P. Kazhdan: *The Oxford dictionary of Byzantium*. Oxford University Press, 1991. ISBN 978-0-19-504652-6. (englanniksi)
* John Haldon: *The Byzantine Wars*. The History Press, 2008. ISBN 978-0-7524-4565-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Kazhdan, s. 588
2. ↑  Chris Lillington-Martin: Roman tactics defeat Persian pride: The battle of Dara.  *Ancient Warfare: Light infantry*, 2008, 2. vsk, nro 1, s. 36.  Karwansaray Publishers. ISSN 1874-7019.   (englanniksi)
3. 1 2  Haldon, s. 27

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dara** Wikimedia Commonsissa
**GOD TV** (alun perin **Christian Channel Europe**) on maailmanlaajuinen kristillinen tv-kanava. Sen perustivat Rory ja Wendy Alec Englannissa tammikuussa 1995.  Tammikuussa 2002 lähetykset siirrettiin Israeliin,  jolloin näkyvyysalue arvioitiin olevan 15 satelliitin avulla 80% maapallosta. Israelista se lähettää kuutta kanavaansa eri puolille maailmaa ympäri vuorokauden: *GOD TV USA; the GOD Channel UK; GOD Europe; the GOD Channel, Africa; the GOD Channel, Asia; and the GOD Channel, Australasia*. 

GOD TV:n pääkonttori on Washingtonissa ja maailmanlaajuisen ohjelmiston lähetyskeskus on Jerusalemin keskustassa. Kanavalla on studioita myös Englannissa, Yhdysvalloissa ja Israelissa. Toimistoja yhtiöllä on Englannissa, Saksassa, Tanskassa, Etelä-Afrikassa, Intiassa, Hongkongissa, Floridassa ja Norjassa. Vuonna 2007 yhtiön vuosibudjetti oli 20 miljoonaa puntaa, josta 68 % tuli lahjoituksina ja 19 % sponsoroituna ohjelma-aikana. Sen on sanottu olevan kolmanneksi suurin kristillinen TV-yhtiö Trinity Broadcasting Networkin ja texasilaisen Daystar Television Networkin jälkeen.

GOD TV:n vakituisia sisällöntuottajia ovat muun muassa Mike Bickle, Reinhard Bonnke, Benny Hinn, T. D. Jakes, Joyce Meyer, Nathan Morris, Hillsong-seurakunta, Brian Houston, David Pawson ja Andrew Wommack. Suomessa GOD TV näkyy Internetin lisäksi neljän satelliitin kautta maksuttomana kanavana.. Suomalainen Taivas TV7 on esittänyt aikaisemmin GOD TV:n ohjelmia.

Kanavaa on kritisoitu *menestysteologiasta* (*Prosperity Gospel*). The Daily Telegraph -lehdessä James Hall kirjoitti kriittisen artikkelin kanavasta otsikolla *Halo to Christian Profits*.

Lähteet
-------

1. ↑  BusinessDay - Digital evangelists share good news with Africa
2. 1 2 3  the Jerusalem Post - Live from Jerusalem, it's GOD TV!
3. ↑  Esittelyvideo: GOD TV (Arkistoitu – Internet Archive), Distribution from Jerusalem to end of the earth
4. ↑  God TV, How to tune in - Finland[vanhentunut linkki]
5. ↑  The Daily Telegraph - Halo to Christian profits

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
**Joseph Lee Burrow** (10. joulukuuta 1996 Ames) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edustaa seuratasolla Cincinnati Bengalsia. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Burrow oli NFL:n varaustilaisuuden 2020 ensimmäisenä varattu pelaaja. 

Burrow aloitti yliopistouransa Ohion osavaltionyliopistossa vuonna 2015. Hän ei pelannut kuitenkaan yhtään ottelua ensimmäisenä vuotenaan. Hän pelasi vuonna 2016 viisi ottelua heittäen kaksi touchdownia ja 226 jaardia. Vuonna 2017 hän heitti viidessä ottelussa 61 jaardia eikä yhtään touchdownia. Kauden 2017 jälkeen Burrow vaihtoi yliopistoa Louisianan osavaltionyliopistoon. Ensimmäisenä vuotenaan Louisianassa hän pelasi 13 ottelua heittäen 16 touchdownia ja 2894 jaardia. Yliopistouransa viimeisenä vuotenaan 2019 Burrow heitti 60 touchdownia ja 5671 jaardia. Kauden 2019 jälkeen Burrow voitti useita eri palkintoja, muun muassa Heisman Trophyn, joka jaetaan parhaalle yliopistopelaajalle.

Cincinnati Bengals varasi Burrow'n vuoden 2020 varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän aloitti ensimmäisenä vuotenaan kymmenen ottelua heittäen 13 touchdownia ja 2688 jaardia. Burrow loukkaantui marraskuussa 2020 ottelussa Washingtonia vastaan. Hän loukkasi polvensa.

Syyskuussa 2023 Burrow teki Bengalsin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 275 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joe Burrow NFL. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Sam Khan Jr.: QB Joe Burrow transferring to LSU for final two seasons  19. toukokuuta 2018. ESPN. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Joe Burrow - College Stats Sports Reference. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Adam Schefter ja Ben Baby: Torn ACL, MCL, plus more knee damage for Cincinnati Bengals QB Joe Burrow, sources say  23. marraskuuta 2020. ESPN. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
5. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Gustaf Magnus (Gösta) Nordenswan** (27. marraskuuta 1886 Kuopio – 27. syyskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sähköinsinööri, joka oli Etelä-Suomen Voimaosakeyhtiön toimitusjohtaja 1918–1937 ja Nokia Oy:n toimitusjohtaja 1929–1958. Hänestä tuli vuorineuvos vuonna 1948.

Nordensvanin vanhemmat olivat Kuopion lennätinaseman päällikkö, hovineuvos Karl Magnus Nordensvan (1850–1903) ja Mathilda Robertina Åberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Kuopion yksityislyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Mittweidan Technikumissa Saksissa Saksassa 1907. Nordensvan teki opintomatkoja Norjaan ja Ruotsiin tutustuen maiden vesivoimalaitoksiin ja voimansiirtoon.

Nordensvan työskenteli Yhdysvalloissa 1908–1913 ja hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen palveluksessa ylimääräisenä insinöörinä, osastopäällikkönä ja johtajan apulaisena 1913–1917. Hänestä tuli 1918 Etelä-Suomen Voima Oy:n, 1929 Nokia Oy:n ja vuonna 1934 Länsi-Suomen Voima Oy:n ja Kolsi Oy:n toimitusjohtaja. 

Nordensvan oli Suomen Sähköinsinööriliiton puheenjohtajana ja Suomen Sähkölaitosyhdistyksen varapuheenjohtajana vuodesta 1926 alkaen sekä Suomen Vesivoimayhdistyksen varapuheenjohtajana vuodesta 1929 lähtien. Hän toimi Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana Kööpenhamlnassa 1920. Göteborgissa 1923 ja Oslossa 1926 pidetyissä pohjoismaisissa sähköteknikkokokouksissa.

Gösta Nordensvan oli naimisissa vuodesta 1910 Anna Elvira Schmidtin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Herranen: Vuorineuvos Gösta Nordenswan (1886–1959). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1904 : matrikkelinumero 29183
3. 1 2 3  50-vuotias. Insinööri G. M. Nordensvan, Helsingin Sanomat, 27.11.1936, nro 322, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Magnus Nordensvan


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Osakeyhtiö Hermetic Aktiebolag** oli suomalainen Helsingissä toiminut tuubeja valmistanut yritys, joka oli toiminnassa 1920–1966. Hermetic valmisti tyhjiä tuubeja, tablettihylsyjä, pirskekorkkeja ja kapseleita aluksi lyijytinapellistä ja myöhemmin alumiinista. Yhtiö myi myös tuubintäyttökoneita.

Hermeticin tehdas sijaitsi vuoteen 1930 saakka Töölössä Villa Stenbacka 6:ssa, sen jälkeen Aleksis Kiven katu 52–54:ssä ja vuodesta 1939 Itämerenkatu 52:ssa. Toimitusjohtajana oli vuosina 1923–1945 Kaarlo Torsten (Torsti) Hursti (1891–1945) ja hänen jälkeensä Aijall Niilo Samuel Cornér (s. 1905). Vuonna 1940 yhtiön liikevaihto oli 1,6 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa oli 35. Yhtiön omistajiin kuuluivat toimitusjohtajien lisäksi Arvo A. Ojanen ja kunnallisneuvos Artturi Hiidenheimo.

Oy G. W. Sohlberg Ab osti yhtiön vuonna 1959 ja siirsi Hermeticin vanhentuneet koneet Jääkärinkadun tehtaalleen. Yhtiö fuusioitiin G. W. Sohlberg:iin vuonna 1965. Sohlbergin putkiloliiketoiminta myytiin 1969 vuonna 1952 perustetulle Printal Oy:lle, joka valmisti alumiiniputkiloiden ja -pakkausten lisäksi myös aerosolitölkkejä. Printalin tehdas sijaitsi Vallilassa, josta se siirrettiin 1977–1979 Hankoon Hangon Kudeneule Oy:n (Hyvon) entisiin toimitiloihin. Myöhemmin nimillä Cebal Printal Oy ja Cebal Finland Oy) toiminut Printal oli ranskalaisen Pechiney-Cebalin omistuksessa vuosina 1988–2002, se lakkautettiin vuonna 2005. Vuonna 2002 perustettu uusi Printal Oy valmistaa aerosolitölkkejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Täydentäviä yhtiötietoja : Osakeyhtiö Hermetic Aktiebolag, Pörssitieto G. Kock

Aiheesta muualla
----------------

* Kotimainen tuubivalmistus, Suomen Kuvalehti, 16.09.1922, nro 37, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Oikeussääntö** on oikeusteoriassa oikeusnormi, jonka osat ovat tunnusmerkistö ja oikeusvaikutus. Oikeussäännöt ilmentävät konkreettista, yksityiskohtaista ja teknistä oikeudellisen sääntelyn muotoa, ja ne ovat käyttäytymisen ohjeina yksiselitteisiä ja ehdottomia. Oikeussäännöt asetetaan oikeusnormeina vastakkain oikeusperiaatteiden kanssa. Yleisemmässä oikeudellisessa kielenkäytössä oikeussääntö ja oikeusnormi ovat toistensa synonyymejä.

Oikeussääntöjen voimassaolo ja soveltaminen
-------------------------------------------

Oikeussääntöjen voimassaolo perustuu niiden muodolliseen syntytapaan eli lainsäätäjän, tuomioistuimen tai muun viranomaisen päätökseen. Lainsäädäntö muodostaa oikeussäännöille yleensä yksiselitteisen ja ehdottoman normiauktorin, jolloin oikeussäännöt aina joko ovat voimassa tai eivät ole voimassa. Voimassaolevat oikeussäännöt voidaan pääsääntöisesti aina tunnistaa yksiselitteisesti niiden muodollisen syntytavan perusteella.

Oikeussäännöt soveltuvat yksittäiseen oikeustapaukseen joko/tai eli kaikki-tai-ei-mitään -tyyppisesti. Oikeussääntö joko soveltuu tapaukseen tai se ei siihen sovellu, mutta se ei voi soveltua siihen enemmän tai vähemmän. Oikeussääntöjen soveltamisessa on kyse subsumptiosta, jossa tapauksen oikeustosiseikasto alistetaan eräänlaiseen elementeittäin toteutuvaan yksi-yhteen kuvaussuhteeseen, jonka johtopäätös on, se, että oikeusvaikutuksista tulee säännön käskemiä. Oikeussäännöt ovat omalla sovellusalueellaan ehdottomia ja lopullisia, eli oikeussääntö kykenee yksinään määräämään tapauksen lopputuloksen, jos se soveltuu siihen. Kaksi keskenään ristiriitaista oikeussääntöä ei voi samanaikaisesti olla voimassa samassa oikeusjärjestyksessä, vaan jompikumpi säännöistä tulee katsoa osittain tai kokonaan pätemättömäksi normiristiriidan ratkaisemiseksi. Tällaiset oikeussääntöjen väliset ristriiidat ratkaistaan soveltamalla yleisiä ristiriitojen ratkaisuperusteita, joiden mukaan hierarkkisesti ylempi laki syrjäyttää alemman lain (lat. *lex superior derogat legi inferiori*), ajallisesti myöhempi laki syrjäytää aiemman lain (lat. *lex posterior derogat legi priori*) ja erityislaki syrjäyttää yleisen lain (lat. *lex specialis derogat legi generali*).

Lähteet
-------

* Mattila, Heikki E.S. (päätoim.): *Encyclopædia Iuridica Fennica VII: Oikeuden yleistieteet*. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1999.
* Siltala, Raimo: *Oikeudellisen ajattelun perusteet - Pääsykoekirja 2/2010*. Turku: Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2010.
* Tolonen, Hannu: *Oikeuslähdeoppi*. Vantaa: WSOY Lakitieto, 2003.

### Viitteet

1. ↑  Mattila (päätoim.) 1999, palsta 840–841
2. ↑  Tolonen 2003, s. 43
3. ↑  Tolonen 2003, s. 45
4. 1 2  Siltala 2010, s. 92–93
5. ↑  Tolonen 2003, s. 46–47
Rivian R1T -lava-auton esittely 27. marraskuuta 2018.
Rivian R1S -citymaasturin esittely 27. marraskuuta 2018.
**Rivian** on yhdysvaltalainen sähköautovalmistaja, jonka on perustanut Robert "RJ" Scaringe vuonna 2009. Rivian on yksityisessä omistuksessa ja siihen ovat sijoittaneet Amazon.com sekä Ford. Rivian on julkistanut kaksi erilaista automallia: lava-auton (R1T) ja citymaasturin (R1S) sekä jakelupakettiauton Amazonille (EDV). Kaikki autot perustuvat samalle alustalle, ja R1T:n sekä R1S:n komponenteista 91 prosenttia on samoja.

Rivian listautui Nasdaqiin marraskuussa 2021 ja sen arvo nousi viikossa 140 miljardiin dollariin ja siitä tuli markkina-arvoltaan suurempi kuin esimerkiksi Volkswagen, General Motors tai Ford.

Historia
--------

Kun Scaringe perusti Rivianin, hän suunnitteli urheilucoupéta. Yritys värväsi insinöörityön johtajaksi McLaren Automotivella työskennelleen ja muotoilua johtamaan värvättiin Jeepillä työskennellyt, joka oli johtanut Grand Cherokee- ja Wrangler-mallien muotoilua.

Organisaatio
------------

Rivian työllistää noin 700 henkilöä. Vuonna 2017 Rivian on hankkinut omistukseensa entisen Mitsubishin autotehtaan Normalissa, Illinoisissa. Rivianin tavoitteena on valmistaa yhteensä 50 000 sähköautoa vuosittain (sisältää sekä lava-auton että citymaasturin).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Amazon Buys In to Rivian Electric-Truck Startup, Has Reportedly Ordered 100,000 Delivery Vans *Car and Driver*.  19.9.2019. Viitattu 6.9.2023. (englanniksi)
6. ↑  "Inside the automotive startup taking EVs off-road", *Engadget*. (en-US)
7. ↑  Taloussanomat STT–AFP: Vasta toistasataa autoa valmistanut sähköautofirma on jo Volkswagenia ja Fordia arvokkaampi *Ilta-Sanomat*.  17.11.2021. Viitattu 17.11.2021.
8. 1 2
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rivian** Wikimedia Commonsissa

*
**Paul Emil Forsman** (3. kesäkuuta 1826 Kuopio – 11. kesäkuuta 1906 Hyvinkää) oli suomalainen senaattori ja Viipurin hovioikeuden presidentti.

Forsmanin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden presidentti Johan William Forsman (1788–1883) ja Elisabet Charlotta Böcker. Hän kävi Helsingin yksityislyseota 1838–1842, pääsi ylioppilaaksi 1844 yksityistodistuksella ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1848. Forsman sai varatuomarin arvon 1851.

Forsman oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1856–1858, aktuaarina 1858–1859, notaarina 1859–1862, varakanneviskaalina 1862–1864, apujäsenenä 1863–1867, sihteerinä 1864–1867, asessorina 1867–1869 ja hovioikeudenneuvoksena 1869–1875. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1875–1887 ja sen jälkeen Viipurin hovioikeuden presidenttinä 1887–1902.

Forsman oli naimisissa 1855–1883 Emma Sofia Viktorina Kuhlströmin (k. 1883) kanssa. Heidän poikansa oli Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos ja valtiopäivämies Arthur William Forsman.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Paul Emil Forsman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.7.2015.
2. ↑  Kuka kukin oli 1961, Wikiaineisto


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Karl Hjalmar Göös** (19. elokuuta 1868 Jyväskylä – 11. joulukuuta 1939 Janakkala) oli suomalainen filosofian tohtori, pääkonsuli ja maanviljelijä.

Göösin vanhemmat olivat lehtori Karl Gustaf Göös ja Fanny John. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1888 ja valmistui agronomiksi 1895, filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1910 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1913.

Göös oli aluksi opettajana Kurkijoen maanviljelyskoulussa 1902–1903 ja Mustialassa 1903–1904. Hän toimi Jokkis Gods Ab:n johtajana 1904–1908, Laborin II johtajana 1908–1910. Ab Ferrarian toimitusjohtajana 1910–1916, A. Ahlström Oy:n Varkauden tehtaiden johtajana 1916–1917, Elintarvehallituksen osastonjohtajana 1917–1918 ja Oy Rautakonttorin johtajana 1918–1919. Göös oli vuonna 1919 suomalaisten vapaaehtoisjoukkojen pääintendenttinä Virossa. Suomen itsenäistymisen jälkeen hän siirtyi vuonna 1919 ulkoasianhallinnon palvelukseen ja toimi konsulina Virossa 1919–1920, lähetystösihteerinä Berliinissä 1921–1923 sekä pääkonsulina Berliinissä 1923–1924 ja Hampurissa 1925–1933. Hän sai ensimmäisenä Suomessa pääkonsulin arvonimen 1921. Göös toimi maanviljelijänä Janakkalassa. Hän perusti vuonna 1923 perinnöksi saamilleen maille Klemolan kartanon kun Göösin isän omistama Irjalan kartano jaettiin perillisten kesken. Göös suunnitteli itse kaikki Klemolan kartanon rakennukset. Kartanon päärakennus paloi vuonna 1942. Kartanossa toimii nykyään juhla- ja kokouspaikka Willa Göös. 

Hjalmar Göös oli naimisissa vuodesta 1897 Sigrid Alfthanin kanssa ja toisen kerran vuodesta 1919 Edit Elisabeth Koistisen kanssa.

Teoksia
-------

* *Über den Einfluss des zugekauften Kraftfutters auf den Reinertrag der Milchviehhaltung*, väitöskirja. Abhandlungen der Agrikulturwissenschaftlichen Gesellschaft in Finland Heft 5. Helsingfors 1913
* *Ostoväkirehujen vaikutuksesta karjatalouden puhdastuottoon*. Suomen senaatti, Helsinki 1914

Suomennoksia
------------

* Niels Bendixen : *Mikroorganismit maitotaloudessa eli maitotalouden näkymätön maailma*.Maatalouskirjasto n:o 1. Otava 1897

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Vanhat Norssit : Kar Hjalmar Göös
3. ↑  Willa Göös : Unelmista totta[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Häme-Wiki : Kuvia Klemolan kartanosta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Ahmed Bouchiki** (13. huhtikuuta 1943 – 21. heinäkuuta 1973) oli algerialaissyntyinen Marokon kansalainen, joka työskenteli tarjoilijana Lillehammerissa, Norjassa.

Israelilaiset Mossadin agentit murhasivat hänet 21. heinäkuuta vuonna 1973.

Ahmed murhattiin tämän raskaana olevan norjalaisen vaimon eteen heidän palatessaan elokuvista.
Kuusi Mossadin agenttia pidätettiin tapauksen johdosta. Ahmedia luultiin Mossadin etsimäksi palestiinalaiseksi terroristiksi Ali Hassan Salamehiksi, joka oli yksi Musta syyskuu -järjestön johtajista. Musta syyskuu tuli tunnetuksi Münchenin verilöylyn järjestämisestä.

Kaksi murhaan osallistunutta Mossadin agenttia, Dan Ert ja Marianne Gladnikoff, pidätettiin, kun he palauttivat omilla nimillään vuokraamaansa autot Oslon lentoasemalle. Kuulusteluissa he paljastivat Mossadin piilopaikan osoitteen ja neljä muuta agenttia pidätettiin. Yksi murhaan osallistuneista Mossadin agenteista käytti kanadalaisen Patricia Roxboroughin henkilöllisyyttä, jonka passi varastettiin Montrealissa muutamia kuukausia aiemmin. 

Bouchikin murha oli vahinko, mutta tämän omaiset luulivat sitä tahalliseksi. 
Vuonna 1996 Israelin hallitus maksoi korvausta Bouchikin perheelle, mutta Israel ei ole koskaan tunnustanut olevansa syyllinen tapahtuneeseen. Tuomioistuimen tuomiot oli tavallisuudesta huomattavasti poikkeavan lievät. Viisi Mossadin agenttia sai lyhyen tuomion ja yksi vapautettiin syytteistä. Salameh kuoli vuonna 1979 Beirutissa Mossadin järjestämään autopommi-iskuun.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC News: Bungled Israeli killing revealed (englanniksi)
* CBS: An Eye For An Eye (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Katajanokan lentosatama** oli Helsingissä Katajanokan kaakkoisrannassa 1924–1936 toiminut lentoasema, jossa liikennöitiin vesilentokoneilla. Sen toiminta päättyi, kun Malmin lentoasema avattiin käyttöön 16. joulukuuta 1936.

Charles Lindbergh Katajanokan lentosatamassa Lockheed Model 8 Sirius Tingmissartoq -vesikoneellaan 1933, tultuaan neuvomaan uuden lentoaseman perustamisessa.
Aero Oy:n lennot alkoivat 20. maaliskuuta 1924 kello 15.40 yksimoottorisella liikennelentokoneella Junkers F 13 D-335, ja miehistönä oli aluksi saksalainen lentäjä ja mekaanikko. Ensimmäinen suomalainen lentäjä Gunnar Lihr aloitti kesällä 1924. Aero liikennöi lentosatamasta Tukholmaan, Tallinnaan ja Riikaan. Tallinnan vuoroja oli jo heti alkuvaiheessa kaksi kertaa päivässä viikon jokaisena päivänä. Tukholma ei ollut yhtä suosittu, vaan vuoroja oli kuusi viikossa. Lento Tukholmaan kesti kolme tuntia, joskin vastatuuli saattoi tuoda matka-aikaan puoli tuntia lisää.

Yhteistyökumppaneiden avulla Aerolla oli yhteydet Königsbergiin, josta oli jatkoyhteys Berliiniin junalla.

Lentosatamasta lensivät muutkin yhtiöt, ja sieltä järjestettiin yleisölennätyksiä.

Sulan aikana lentokoneissa oli kellukkeet, talviaikaan pyörät tai sukset. Kelirikkoaikaan keväällä ja syksyllä noin kahden kuukauden ajan ei lentoja ollut.

Lentotoimintaa yritettiin siirtää vuonna 1928 Kellosaareen, mutta se ei menestynyt ja toiminta keskittyi edelleen Katajanokalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marja Salomaa: Lentosatama avasi tien taivaalle.  *Helsingin Sanomat*, 26.7.2015, s. A 18.  Sanoma Oy.
2. ↑  Kysymykset: Missä sijaitsi Helsingin alueen ensimmäinen...  22.10.2008. Kysy.fi.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 26.7.2015.
3. ↑  Petra Himberg: Charles Lindbergh Suomessa 1933  06.03.2014. YLE. Viitattu 28.1.2020. Suomi
4. ↑  Vesikone laskeutui Katajanokalle *Lentoposti.fi*.  20.3.2014. Viitattu 26.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katajanokan lentosatama** Wikimedia Commonsissa
**Edvin Titus Feodor Reuter** (26. marraskuuta 1824 Oravainen – 2. marraskuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja rehtori sekä ensimmäisen lastenlehden toimittaja.

Reuterin vanhemmat olivat Kimon ruukin kirjanpitäjä Johan Fredrik Reuter ja Gustava Elisabet von Essen. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1845. Reuter opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1853. Hän työskenteli Turun lukion saksan kielen opettajana vuodesta 1852 ja sai vakinaisen viran vuonna 1857. Reuter nimitettiin lukion uskonnon lehtoriksi vuonna 1872 ja Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon uskonnon, logiikan ja ruotsin kielen lehtoriksi vuonna 1875. Hän toimi lyseon rehtorina vuodesta 1876. Erottuaan palveluksesta vuonna 1886 Reuter asui maatiloillaan Ispoisissa ja Paraisten Lofsdalissa.

Reuter toimi erilaisissa luottamustehtävissä sekä kasvatustieteellisissä ja uskonnollisissa järjestöissä. Hän kuului Suomen talousseuran hallitukseen vuosina 1863–1870. Reuter toimitti Suomen ensimmäistä lastenlehteä *Eosia* vuodesta 1854. Hän osallistui yhteiskunnalliseen kerkusteluun sanomalehtien sivuilla (*Åbo Underrättelserissä* nimimerkillä -ut-) ja toimi *Pedagogisk Tidskriftin* ja *Finsk Tidskriftin* avustajana.

Reuter oli naimisissa Turun hovioikeuden presidentin Karl Robert Procopén tyttären Aline Procopén kanssa. Heidän poikiaan ovat professorit Odo Morannal Reuter, Julio Nathaniel Reuter ja Enzio Rafael Reuter sekä agronomi Arno Reuter.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edvin Feodor Titus Reuter *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Viitattu 14.2.2020.
2. 1 2  Dödsfall.  *Nya Pressen*, 3.11.1899, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  Edvin Titus Feodor Reuter.  *Åbo Tidning*, 3.11.1899, s. 2. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**CTF Finance Centre** (kiin.: 广州周大福金融中心; Jyutping: *Gwong2zau1 Zau1daai6fuk1 Gam1jung4 Zung1sam1*; pinyin: *Guǎngzhōu Zhōudàfú Jinróng Zhōngxīn*) tai **East Tower** (kiin.: 广州东塔; Jyutping: *Gwong2zau1 Dung1taap3*; pinyin: *Guǎngzhōu Dōngtǎ*) on 530 metriä korkea monikäyttöinen pilvenpiirtäjä Kantonissa Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Rakennus valmistui lokakuussa 2016. Se on Kantonin korkein valmis rakennus, Kiinan kolmanneksi korkein ja maailman kahdeksanneksi korkein. Rakennuksessa on yhteensä 111 maanpäällistä ja viisi maanalaista kerrosta, ja siellä on ostoskeskus, toimistoja, huoneistoja ja hotelli. Pilvenpiirtäjän bruttopinta-ala on 507 681 neliömetriä, josta hieman yli 20 prosenttia ei kuulu itse pilvenpiirtäjään, vaan siihen liittyvään korokkeeseen.

CTF Finance Centre sijaitsee 27 000 neliömetrin tontilla Zhujiang donglun varrella Zhujiangin uudessa kaupungissa Kantonin keskeisellä bisnesalueella. Naapurustossa pilvenpiirtäjä sijaitsee keskiakselin itäpuolella, ja sen alla on maanalainen ostoskeskus ja yhteydet joukkoliikenteeseen. CTF-keskus on osa Kantonin kaksoistorneja. Parin toinen torni, 439 metriä korkea Guangzhou International Finance Center, sijaitsee akselin toisella puolella ja tunnetaan myös länsitornina. Rakennus tunnetaan siksi myös itätornina. Molemmilla torneilla on samanlainen korkeus, koko ja toiminta, ja ne sijaitsevat lähellä 604 metriä korkeaa Kantonin televisiotornia.

Chow Tai Fook Enterprises omistaa CTF Finance Centren, jossa on maailman nopeimmat hissit, joiden nopeus on jopa 21 m/s.

Lähteet
-------

1. ↑  Rostek Oy: Guangzhou CTF Finance Center *www.rostek.fi*. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)
**Onteloeläimet** (Coelenterata) on eläinkunnan luokittelussa aiemmin pääjaksona pidetty ryhmä, johon luettiin nykyiset polttiaiseläinten (Cnidaria) ja kampamaneettien (Ctenophora) pääjaksot. Onteloeläimiä olivat siis esimerkiksi polttiaiseläinten nykyiset luokat merivuokot, korallieläimet, meduusat ja polyyppieläimet. Uudemman käsityksen mukaan onteloeläimet eivät kuitenkaan muodosta yhteistä kehityslinjaa, eikä ryhmää siksi käytetä nykyluokituksessa.

Onteloeläimet ovat [[säteittäiss本Andrew康貴、1969年5月17日-）は、ゲームソフトのプロデューサー。アメリカ合衆国ニューヨーク州生まれ。

略歴
--

国際基督教大学在学中よりゲーム会社のCGデザインアシスタントや漫画制作に携わり、卒業後は株式会社日立製作所、コナミ株式会社(一時期、コンピュータエンターテインメントソフトウェア協会出向、事務局長代行として同協会の社団法人化に従事)を経て、株式会社グローバル・A・エンタテインメント(現GAE)の設立に参加。
ymmetrinen|säteittäissymmetrisiä]] eliöitä, joiden solukkorakenne on yksinkertainen. Se koostuu pääosin kahdesta solukerroksesta, uloimmasta ektodermista ja sisimmästä endodermista, sekä niitä tukevasta välikerroksesta. Niillä on erikoistuneita, supistuvia lihassoluja sekä eräänlainen hajanainen hermoverkko. Laajassa ruuansulatuskanavassa olevan aukon kautta eläin saa ravintoa ja poistaa jätteet samaa aukkoa hyväksi käyttäen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Daphne G. Fautin and Sandra L. Romano (1997) Cnidaria Tree of Life


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q387474
* Wikispecies: Coelenterata
* Fossilworks: 98621

 |

 |
**Karl Emil Granqvist** (8. marraskuuta 1830 Turku – 2. joulukuuta 1889 Pori) oli suomalainen opettaja ja sanomalehtien toimittaja.

Granqvistin vanhemmat olivat vaskiseppä Karl Johan Granqvist ja Anna Kristina Qvick. Hän kävi Turun triviaalikoulun ja lukion ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1852. Granqvist opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1859 ja maisteriksi vuonna 1860.

Granqvist työskenteli sanomalehti *Wiborgin* toimittajana vuosina 1860–1861. Oltuaan eri tehtävissä Turussa hän siirtyi vuonna 1866 Poriin yläalkeiskoulun matematiikan ja luonnonhistorian opettajaksi ja sai vakinaisen viran vuonna 1868. Granqvist työskenteli *Björneborgs Tidningin* päätoimittajana vuonna 1873 ja kuului sen toimitukseen vuoteen 1881 saakka. Hän toimi myös muiden lehtien kirjeenvaihtajana. Granqvistin koulumuistelmat on julkaistu erillisenä kirjana Svante Dahlströmin selityksillä varustettuna.

Näyttelijä ja floristi Beat-Sofi Granqvist oli Karl Emil Granqvistin ja hänen ensimmäisen vaimonsa Maria Sofia Nyströmin tytär.

Teoksia
-------

* *Skolminnen från ett sekel tillbaka*. Åbo: Förlaget Bro, 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karl Emil Granqvist *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Viitattu 16.2.2020.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 259. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.
3. ↑  Karl Emil Granqvist.  *Björneborgs Tidning*, 3.12.1889, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Suolahti, Eino E.: Turkulaisia koulumuistelmia.  *Historiallinen Aikakauskirja*, 1/1943, s. 49.
5. ↑  Beat-Sofi Granqvist (1869-1960) skådespelare, florist. (1900) Svenska Teaterns arkiv (Finna)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Marie Heiberg Simonsen** (s. 1. kesäkuuta 1962 Bodø) on norjalainen toimittaja. Hän aloitti uransa vuonna 1985 *Dagens Næringsliv* -lehdessä, ja oli sen Lontoon-kirjeenvaihtaja vuosina 1994–1997. Tämän jälkeen Simonsen siirtyi *Verdens Gangiin*, kunnes hänet vuonna 2003 nimettiin *Dagbladetin* politiikan toimituksen päälliköksi, joka hän oli vuoteen 2016. Nykyisin hän on politiikan kommentaattori samassa lehdessä. Simonsen on esiintynyt myös radiossa, muun muassa NRK:n pakinoitsijana, ja hän on osallistunut usein sukupuolten tasa-arvoa koskeviin keskusteluihin. Hän on opiskellut Oslon yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Garvik, Olav: Marie Simonsen *Store norske leksikon*.  6.11.2022. Viitattu 11.9.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marie Simonsen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Koiviston lentoasema** oli vuosina 1918-1924 Karjalankannaksen Koivistolla toiminut pieni sotilaslentoasema. Alkujaan vesilentokoneille tarkoitetun, Koiviston Kirkkoniemessä sijainneen aseman perustivat Suomen sisällissodan jälkeen saksalaiset, jotka käyttivät sitä Itäisen Suomenlahden tiedusteluun. Saksalaiset vetäytyivät alueelta Brest-Litovskin rauhansopimuksen jälkeen syksyllä, ja lentoasema siirtyi kokonaan suomalaisille. Syksyllä 1919 sitä käyttivät puolestaan englantilaiset laivaston koneet, joille rakennettiin myös maakenttä Kotterlahden kylään. Englantilaiset pommittivat aktiivisesti Kronstadtia ja Pietaria, mutta suomalaiset itse tekivät vain tiedustelulentoja. Englantilaisten vetäydyttyä Suomen oma sotilaslentotoiminta oli vilkasta syksyllä 1920 Venäjän kanssa solmittuun Tarton rauhaan asti, joskin koneiden määrä oli pieni. Vuonna 1924 lentoasema lakkautettiin, koska syysmyrsky tuhosi koneet ja konehallin, toiminta siirrettiin Viipuriin.

Lähteet
-------

* Koiviston viesti 1/2008, Koiviston lentoasema 1918 -1921 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oskar Ludvig Palmgren** (18. helmikuuta 1843 Paimio – 6. tammikuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Helsingin oikeuspormestari.

Palmgrenin vanhemmat olivat Paimion kappalainen, varapastori Karl Fredrik Palmgren (1798–1882) ja Antoinette Amalia Forsström (k. 1877). Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 Turun kymnaasista ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1866. Palmgren sai varatuomarin arvon 1869.

Palmgren tuli Helsingin maistraatin palvelukseen vuonna 1870 aluksi maistraatin sihteeriksi ja julkiseksi notaariksi. Hänestä tuli oikeusneuvosmies 1874 ja kunnallisneuvosmies 1875. Helsingin oikeuspormestariksi Palmgren nimitettiin 1887 ja hän oli tässä virassa kuolemaansa saakka.

Palmgren oli naimisissa vuodesta 1869 Agnes Maria Elisabet Renvallin (k. 1907) kanssa. Heidän poikansa oli ornitologi, Korkeasaaren eläintarhan intendentti ja Suomen ensimmäinen valtion luonnonsuojeluvalvoja Rolf Palmgren.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Oskar Ludvig Palmgren
2. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 07.02.1908, nro 31, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fredrik Palmgren. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.6.2022.
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Rolf Palmgren


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |