recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Synnynnäinen peililiikehäiriö** (CMM) on harvinainen neurologinen sairaus. Sen aiheuttamalle liikehäiriölle tyypillisiä ovat yhden käden pakkoliikkeet, jotka peilaavat toisen käden tahdonalaisia liikkeitä. Peililiikkeet ovat yleisiä myös terveiden alle 7-vuotiaiden kehityksessä, mutta poikkeavia ovat aikuisuuteen asti jatkuvat peililiikkeet. Lisäksi muut sairaudet saattavat aiheuttaa vastaavia pakkoliikkeitä.

Synnynnäisen peililiikehäiriön yleisiä oireita ovat pakkoliikkeiden lisäksi koordinaation vaikeudet ja kohonnut väsymistaipumus. Sairauden oireet ilmenevät jo varhaislapsuudessa tai lapsuudessa. Sillä ei ole vaikutusta elinikään eikä älykkyystasoon. Synnynnäinen peililiikehäiriö periytyy yleensä autosomissa vallitsevasti, mutta harvinaisissa tapauksissa autosomissa peittyvästi. Myös sporadisia tapauksia esiintyy. Sairauteen on yhdistetty muutoksia geeneissä RAD51, DCC, DNAL4 ja NTN1.

Synnynnäisen peililiikehäiriön on arvioitu esiintyvän harvemmalla kuin yhdellä ihmisellä miljoonasta. Synnynnäisestä peililiikehäiriöstä Yhdysvalloissa kärsivien määrä on arvioitu vähäisemmäksi kuin tuhat. On kuitenkin esitetty, että lievästi oireilevia potilaita jää diagnosoimatta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Congenital mirror movement disorder (Arkistoitu – Internet Archive) Genetic and Rare Diseases Information Center, viitattu 7.6.2023
2. 1 2 3 4 5  Congenital mirror movement disorder MedlinePlus Genetics, viitattu 7.6.2023
Legioonalaisten standardikilpiä.
**Scutum** on latinankielinen nimi kilvelle, vaikka se nykyään yhdistetään Rooman legioonalaisten kantamaan puolisoikeaan vakiokilpeen. Tasavallan aikaan kilpi oli muodoltaan soikea, mutta aikaisin keisarikaudella se kehittyi enemmänkin suorakulmaiseksi.

Kaarevat kilvet valmistettiin usein limittäin asetetuista vanerilevyistä. Rakenteensa ansiosta kilpi oli vahva mutta silti tarpeeksi keveä, jotta sitä pystyttäisiin kantamaan pitkiä matkoja.

Parhaiten säilynyt, Syyriasta peräisin oleva kilpi on 5-6 mm paksu, 106 cm korkea ja 66 cm leveä, sen leveyden ollessa pintaa pitkin 86 cm kaarevuuden takia. Kilpi on valmistettu vanerista, se on värjätty punaiseksi ja sitä koristavat kaksi siivekästä Victoriaa, kotka ja leijona. Kilven kaarevan ulkopinnan takia siihen tulleet iskut ja nuolet "liukuivat" osittain pois, koska reunat viettivät poispäin hyökkääjästä. Täten scutum saattoi selvitä raskaistakin iskuista, koska kaikki iskun voima ei välittynyt kilpeen ja sen kantajaan. Raskaasta raudasta tai pronssista tehtyä kupuraa keskellä kilpeä ("umboa") käytettiin sellaisenaan hyökkäävästi, sillä se on itsessään kyllin raskas ja kestävä tainnuttamaan vihollinen tai tönäisemään tätä, helpottaen legioonalaista iskemään miekallaan gladiuksella.

Legioonalaisia kilpien suojissa taistelunäytöksessä.
Sotilaat etenivät joskus scutumin suojissa aivan kiinni vihollisiin, estäen normaalipituisten miekkojen käytön. Tällöin legioonalaiset nostivat hieman kilpeä iskeäkseen lyhyellä miekalla vastustajaa. Scutumin reunat olivat pronssisia lujittaakseen kilpeä, ja reunojakin voitiin käyttää hyökkäävästi.

Nimi *scutum* on kantasanana romaanisten kielten "kilpeä" tai "vaakunaa" tarkoittaville sanoille, kuten italian *scudo*, ranskan *ecu*, espanjan ja portugalin *escudo*, katalaanin *escut* jne.

Lähteet
-------

* James, Simon (2004). Excavations at Dura-Europos 1928--1937. Final Report VII. The Arms and Armour and Other Military Equipment. London: British Museum Press. ISBN 0-7141-2248-3.
* Robinson, H.R. (1975). The Armour of Imperial Rome. London: Arms and Armour Press. ISBN 0-85368-219-4.

Viitteet
--------

1. ↑  Object Lesson: Scutum *Features, Issue 96, Museum*.  20.8.2019. Current World Archaeology. Viitattu 28.12.2020. (englanniksi)
**White Australia** oli Australiassa noudatettu rasistinen politiikka, jolla pyrittiin rajoittamaan muiden kuin valkoisten maahanmuuttoa. Lainsäädännössä siihen kuului ryhmä toisen maailmansodan jälkeen kumottuja Australiassa voimassa olleita lakeja. White Australia -politiikkaa harjoitettiin 1901–1973, joskin sitä alettiin karsia jo vuonna 1949.

White Australia -politiikan historia jakaantuu kolmeen vaiheeseen. Sen juuret juontuvat vuoteen 1851, kun Australian kultavarantojen löytymisen jälkeen maa sai runsaasti maahanmuuttajia Kiinasta. Samaan aikaan Queenslandin puuvilla- ja sokeriruokoteollisuus paikkasi huutavaa työvoimapulaansa rekrytoimalla arviolta 62 000 työläistä Melanesian saarilta. Maahanmuuttokehitys edisti rasistista politiikkaa, joka lainsäädännössä aluksi ilmeni vuonna 1901 säädettyinä Immigration Restriction Act ja Pacific Island Labourers Act -lakeina ja josta kehittyi liittovaltiollinen White Australia -politiikka.

Vuodesta 1901 toiseen maailmansotaan politiikkaa kehitettiin ja vahvistettiin monilta osin. Yksi sen pääpiirteistä oli brittiläisten maahanmuuttajien suosiminen muiden kustannuksella. Politiikasta luovuttiin asteittain toisen maailmansodan jälkeen, ensin edistämällä ei-brittiläistä ja myöhemmin ei-valkoista maahanmuuttoa. Vuosien 1949 ja 1966 välillä Robert Menziesin ja Harold Holtin hallitukset lopettivat politiikan toteuttamisen käytännössä. Vuonna 1973 Gough Whitlamin hallitus hyväksyi lait, jotka poistivat rodun merkityksen maahanmuutossa. Vuonna 1975 Whitlamin hallitus hyväksyi Racial Discrimination Act -lain, joka kriminalisoi rotupohjaisen valintakriteeristön.

Lähteet
-------

1. ↑  Immi.gov.au (Arkistoitu – Internet Archive)
**Janne Teemu Koivukoski** (s. 1958 Perho) on toiminut sisäministeriön osastopäällikkönä ja pelastusosaston pelastusylijohtajana vuonna 2018. Hän on toiminut valmiusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2019. Vuodesta 2019 lähtien hän ollut pelastusneuvos, ja hän johti organisaation *Strategia- ja ohjausyksikköä*. eläköitymiseensä 1.7.2023 asti.

Koulutus
--------

Koivukoski väitteli filosofian tohtoriksi 26.4.2021 Itä-Suomen yliopistossa. Koivukoski valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1983 pääaineenaan fysiikka. Hän on erikoistunut säteilyfysiikkaan.

Ammatit ja luottamustoimet
--------------------------

Koivukoski aloitti uransa sisäasiainhallinnon palveluksessa opettajana Valtion väestönsuojelukoulussa Lohjalla vuonna 1983. Vuodesta 1985 alkaen hän on työskennellyt sisäministeriön palveluksessa eri tehtävissä. Aluksi suunnittelijana ja ylitarkastajana omatoimisen suojelun sekä säteilyvalvonnan kehitystehtävissä. Hänellä oli merkittävä rooli sisäministeriön säteilyvalvonnan järjestelyissä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden aikana.

Koivukoski on kehittänyt Suomen hätäkeskusjärjestelmästä, ulkoisen säteilyn valvontajärjestelmästä sekä viranomaisradioverkosta kansainvälisesti korkeatasoisen esimerkin. Hän on johtanut suomalaisen hätäkeskusjärjestelmän perustamista ja kehittämistä vuodesta 1996 ja toimi Hätäkeskuslaitoksen ensimmäisenä johtajana laitoksen käynnistyessä vuonna 2001. Hän on toiminut merkittävässä roolissa Suomen viranomaisradioverkko VIRVEn kehittämisessä, muun muassa VIRVE-yksikön johtajana vuoden 2003 ajan ja VIRVE-yhteistyöryhmän puheenjohtajana vuodet 2005–2017. Koivukoski toimi Suomen Erillisverkot Oy:n hallituksen jäsenenä 2018 alkaen vuoden 2021 loppuun, 2020 lähtien hallituksen varapuheenjohtaja.

Koivukoski on ollut turvallisuuskomitean jäsen sekä jäsenenä useissa neuvottelukunnissa, Näitä ovat muun muassa Säteilyturvallisuusneuvottelukunta, säteilysuojausasiain neuvottelukunta, metrologian neuvottelukunta ja pelastushallinnon neuvottelukunta. Lisäksi Koivukoski on ollut 2012–2015 Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen (MPK) hallituksen jäsenenä ja VERIFIN-neuvottelukunnan jäsenenä.

Koivukoski on toiminut Suomen matemaatikko- ja fyysikkoliiton hallituksessa hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Lisäksi Koivukoski on ollut hallituksen jäsen Korkeakoulujen ja opetusalan henkilökuntaliitossa (KHL) vuonna 1984. Kansainvälisissä tehtävissä Koivukoski on ollut YK:n, EU:n, Naton ja Pohjoismaisissa työryhmissä sekä delegaatioiden jäsenenä ja johtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteystiedot. Pelastustoimi. Viitattu 27.4.2021.
2. ↑  Tshernobylin ydinonnettomuus oli säteilyvalvonnan kehittämisen käännekohta. Uef.fi 12.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Hätäkeskuksia kallion sijasta betonin sisään. Helsingin Sanomien arkistoartikkeli Hätäkeskuslaitoksesta 14.1.2001.
United States Space & Rocket Centerissä esitteillä olevia raketteja. Vasemmalta: Saturn IB, V1-ohjus, Jupiter IRBM, Juno II, Redstone, Mercury-Redstone ja Jupiter-C.
**U.S. Space Camp** (nykyisin U.S. Space & Rocket Center and Space Camp, alun perin U.S. Space Camp) on Huntsvillessä Yhdysvaltain Alabamassa ympäri vuoden järjestettävä kesäleiri. Leirin teemoina ovat avaruustekniikka, raketit, lentokoneet jne. tekninen. Leiritoiminta alkoi vuonna 1982. 

Leiritoiminta laajeni myöhemmin kansallisina toimina Norjaan, jossa nykyisin toimii European Space Camp, sekä Belgiaan, Kanadaan jne. Yhdysvalloissa oli myös 1989 aloittanut Space Camp Florida, jonka leiri oli Titusvillessä. Tämä lopetti toimintansa talousvaikeuksiin vuonna 2002, lisäksi viimeisenä vuotena hakijoita oli vain 14, kun leiri oli tarkoitettu noin 300 lapselle. Vuonna 2002 kaatui myös Space Camp California, joka oli aloittanut vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. ↑  , Fla. Space Camp's Mission Is to Remain Open.|date=14-SEP-02|publisher=Orlando Sentinel
2. ↑   Camp California Closes for Lack of Funds|last=Kwan|first=Joshua L. |date=08-JAN-02|publisher=San Jose Mercury News

Aiheesta muualla
----------------

* Official Website for U.S. Space Camp and Aviation Challenge Programs
* Official Website for Space Camp and Aviation Challenge Alumni (Arkistoitu – Internet Archive)
* Community Site for Space Camp and Aviation Challenge Alumni
* Grassroots Website of Alumni Andi
* Space Camp for Interested Visually Impaired Students (SCI-VIS) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Youth U.S. Space Camp (Arkistoitu – Internet Archive) for Hong Kong students to U.S. Space and Rocket Center in August each year.
**Nelson Filipe Santos Simões Oliveira** (s. 6. maaliskuuta 1989 Vilarinho do Bairro, Aveiron piiri) on portugalilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Xacobeo-Galicia-tallissa 2010, edusti Team RadioShackia 2011, RadioShack-Nissan / RadioShack-Leopard -joukkuetta 2012–2013, Lampre-Meridaa 2014–2015 ja Movistar Teamia kaudesta 2016.

Oliveira saavutti Mendrision MM-kilpailuissa 2009 hopeaa alle 23-vuotiaiden aika-ajossa 19 sekuntia Jack Bobridgelle hävinneenä. Hän voitti Tarazonaan päättyneen 13. etapin Espanjan ympäriajossa 2015 minuutin erolla Julien Simoniin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2004
Noviisien aika-ajon Portugalin-mestaruus
2006
Junioreiden aika-ajon Portugalin-mestaruus
2008
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
2009
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa hopeaa
2010
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa hopeaa, aika-ajossa pronssia
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa neljäs
2011
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
2012
Ster ZLM Toer, mäkikirikilpailun voitto
2013
MM-kilpailut, aika-ajossa viidestoista
2014
Maantieajon ja aika-ajon Portugalin-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa seitsemäs
2015
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Espanjan ympäriajo, 13. etapin voitto, 19. etapilla toinen
MM-kilpailut, aika-ajossa kolmastoista
2016
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
Olympialaiset, aika-ajossa seitsemäs
2017
MM-kilpailut, aika-ajossa neljäs
2018
MM-kilpailut, aika-ajossa viides
2019
Euroopan kisat, aika-ajossa hopeaa
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
2020
MM-kilpailut, aika-ajossa yhdestoista
Espanjan ympäriajo, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
2021
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen
MM-kilpailut, aika-ajossa kolmastoista
2022
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
2023
MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
EM-kilpailut, aika-ajossa kuudes

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nelson Oliveira *procyclingstats.com*.  Arkistoitu 7.3.2014. Viitattu 22.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Nelson Oliveira *cyclingarchives.com*. Viitattu 15.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  2009 » 76th World Championships U23 - ITT (WK) Individual Time Trial » Mendrisio *procyclingstats.com*. Viitattu 15.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  2015 » 70th Vuelta a Espana (2.UWT) Stage 13 » Calatayud › Tarazona (178k) *procyclingstats.com*. archive.org.  Arkistoitu 4.11.2015. Viitattu 15.9.2015. (englanniksi)
**Sarazm** on kunta (*jamoat*) Tadžikistanissa, Sugdin maakunnassa. Kunnan alueella sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva arkeologinen kohde. Sarazm oli Keski-Aasian varhaisen kaupungistumisen keskus, ja siellä on ollut kaupunkimaista asutusta jo 3000-vuosituhannella eaa.

Historia
--------

Sarazmin ensimmäinen kaupunkimainen asutus on 3000-vuosituhannen eaa. ensimmäiseltä puoliskolta. Se saattoi kehittyä neoliittisen kauden viljelijöiden kylästä. Sarazmin varhaisimpien löytöjen perusteella kaupunki oli merkittävä keskus 3500 eaa. Sarazm kehittyi paikallisen maanviljelyn ympärille, mutta se oli myös kulttuurinen keskus.

Kaupungista kehittyi 2000-vuosituhannella eaa. ensimmäinen Keski-Aasian kaupunki, jonka vaikutus levittyi laajalle alueelle. Sen vaikutuspiiri ulottui lännessä Turkmenistaniin Araljärvelle, koillisessa Euraasian aroille Siperiaan asti, lounaassa Iranin ylätasangolle ja Mesopotamiaan sekä etelässä Baktriaan, Balochistaniin ja Induksenlaaksoon. Sarazmista löytyi tinaa, pronssia, kuparia ja lyijyä. Kaupungissa valmistettiin lisäksi mm. keramiikkaa ja työkaluja. Vaurautta kaupunkiin toivat lisäksi paikallisten korukivien, kuten turkoosin, akaatin, lapislatsulin, ja villan sekä nahan hyödyntäminen.

Pronssikaudella Sarazm vauraustui entisestään, ja kaupunkiin rakennettiin koristelluita suuria rakennelmia. Sarazmiin kehittyi monipuolinen yhteiskunta, jossa oli tilaa monille eri ammattiryhmille. Arkkitehtuurista muodostui omaleimaista. Kaupunki joutui kuitenkin rappiolle vuosituhannen loppuun mennessä. Alueelta ei ole löytynyt myöhempää kaupunkimaista asutusta, ja nomadipaimentolaiset valtasivat uudestaan alueen. Sarazmin hylkäämiselle ei ole tiedossa syytä. Tutkijat ovat esittäneet hypoteeseinä muuttoliikettä, tautiepidemiaa tai sotilaallisia syitä.

Sarazm löydettiin uudestaan vahingossa 1976. Kaivaukset alueella aloitettiin 1979. Tämän jälkeen kaivauksia on tehty 13 kohteessa, noin 2,5 hehtaarin alueella. Vuonna 2010 Unesco listasi Sarazmin maailmanperintöluetteloonsa ensimmäisenä kohteena Tadžikistanista.

Lähteet
-------

* ICOMOS: Sarazm: Advisory Body Evalution *UNESCO World Heritage Centre*.  17.3.2010. United Nations. Viitattu 19.10.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  ICOMOS, s. 3
2. 1 2  ICOMOS, s. 4
3. ↑  Tajikistan’s Sarazm ruins named World Heritage Site  4.8.2010. Central Asia Newswire. Viitattu 29.10.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Sauli Saarinen, Temppeliaukion kirkko 2022
**Sauli Saarinen** on suomalainen kapellimestari ja muusikko. Hän on opiskellut trumpetin soittoa Tampereen konservatoriossa ja musiikin johtamista Sibelius-Akatemiassa, Universität für Musik und darstellende Kunst Wien -musiikkikorkeakoulussa, sekä professori Jorma Panulan luotsaamassa Panula-Akatemiassa. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2022. 

Saarinen työskentelee kapellimestarina Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa. Aikaisemmin hän työskenteli trumpetistina Kaartin soittokunnassa, sekä trumpetistin sijaisena Vaasan ja Porin kaupunginorkestereissa. Saarinen on johtanut mm. Juhani Nuorvalan *Flash Flash* -oopperan Espoon kaupunginteatterin ensi-illan vuonna 2019, sekä Tze Yeung Hon *Minn(i)e* -oopperan maailman ensi-illan Tallinnassa vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotilaskapellimestari Sauli Saarinen: "Sanoin että haluaisin soittaa sellaista torvea. Päättivät että tarkoitin trumpettia." *yle.fi*. Viitattu 10.1.2021.
2. ↑  Author Sauli Saarinen: From Finland to mdw *International experiences at & with the mdw – University of Music and Performing Arts Vienna*.  17.12.2020. Viitattu 10.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Esittely *Sauli Saarinen*.  Arkistoitu 30.4.2023. Viitattu 30.4.2023.
Naantalin luostarin lääke- ja yrttikirjan aloitussivu *Naantalin luostarin kirjassa*
**Naantalin luostarin lääke- ja yrttikirja** on 1400-luvulla koottu, Naantalin luostarissa käytössä ollut lääkekirja. 16 käsikirjoitussivun mittainen kirja sisältyy osana laajempaan koodeksiin *Naantalin luostarin kirja*, johon se on liitetty joskus vuoden 1442 jälkeen. Tekstin kirjoittajaa tai valmistuspaikkaa ei tiedetä. Se on voitu kirjoittaa Vadstenan luostarissa, mutta se voi olla myös Naantalin veljien tai sisarten käsialaa. Muinaisruotsiksi kirjoitettu Naantalin luostarin lääke- ja yrttikirja on Suomen vanhin kansankielinen lääkintää käsittelevä kirja.

Sisältö
-------

Kirja esittelee kahdeksan parantavaa yrttiä tai muuta lääkeainetta ja kertoo niiden ominaisuuksista. Kirjassa käsiteltävät aineet ovat *thus*-suitsuke, katajanmarja, mirha, sinappi, koiruoho, nokkonen, myrtti ja majavanhausta. Kirjan tiedot on koottu ainakin Bartholomeus Anglicuksen 1200-luvulla laatimasta *De proprietatibus rerum* -teoksesta, Henrik Harpestrengin yrttikirjasta ja Plinius vanhemman vuonna 77 jaa. kirjoittamasta teoksesta *Naturalis historia*.

Lähteet
-------

* Tirri, Rauno & Seija Tirri 2017. Luostarin yrtti- ja lääkekirja. *Naantalin luostarin kirja*. Toim. Mikko Kauko ja Marko Lamberg. Helsinki: SKS, s. 261–271.

### Viitteet

1. ↑  Tirri & Tirri 2017.
2. ↑  Tirri & Tirri 2017, s. 261–262.
*Tämä artikkeli kertoo suomalaisesta laulusta ja runosta. Puhu minulle rakkaudesta on myös Dorothy Edenin romaanin Speak to Me of Love suomenkielinen nimi.*
**Puhu minulle rakkaudesta** on Aulikki Oksasen runo ja Kaj Chydeniuksen siihen säveltämä laulu.

Kappaleen levytti vuonna 1969 nuori Arja Saijonmaa ensimmäisenä singlejulkaisunaan. Chydenius oli kirjoittanut laulun varta vasten Ylioppilasteatterissa näytelleelle Saijonmaalle. Syyskuussa 2023 Saijonmaa esitti laulun tv-ohjelmassa *Elämäni biisi* (toivojana kirjailija Tommi Kinnunen) ja kertoi häpeävänsä, miten levytyksessä huusi kertosäkeen kohdalla "kuin sika teurastamossa". Hän olisi halunnut tulkita kappaleen nyt pehmeämmin, mutta tv-ohjelman muut muusikot pitivät alkuperäislevytyksen rock-henkistä laulutapaa juuri oikeana.

Saijonmaan jälkeen kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Amadeus Lundberg, Taljanka-yhtye, Philomela-naiskuoro, Taru Nyman ja Monna Kamu.

Lähteet
-------

1. ↑  Åkerberg, Frans: Arja Saijonmaa esitti ensilevytyksensä Elämäni Biisissä *Yle*.  11.09.2023. Viitattu 14.9.2023.
2. ↑  Haku "Puhu minulle rakkaudesta" *Fono-äänitetietokanta, Yle*. Viitattu 14.9.2023.
**Jaisalmer** on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii Jaisalmerin piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki sai alkunsa vuonna 1156, jolloin sen perustanut hallitsija teki Jaisalmerista uuden pääkaupunkinsa. Kaupungissa sijaitsee vanha linnoitus, joka valittiin vuonna 2013 Unescon maailmanperintökohteeksi muiden Rajasthanin kukkulalinnoitusten kanssa.

Alle 20 kilometrin päässä Jaisalmerista sijaitsee hylätty kylä nimeltä Kuldhara, joka on turistien suosima matkakohde.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Jaisalmerin väkiluku on 65 471 henkeä. Hindujen osuus väestöstä on lähes 90 % ja muslimeiden 8 %. Jaisalmerin linnoituksen muurien sisällä asuvat kuuluvat useimmiten korkeampiin kasteihin kuten bramiineihin ja rajputeihin. Muurien ulkopuolella asuva väestö jakautuu, kastin mukaisesti määrittyviin, naapurustoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jaisalmer Population Census 2011 - 2019 *census2011.co.in*. Viitattu 12.10.2019.
2. ↑  History of Jaisalmer *jaisalmer.rajasthan.gov.in*. Viitattu 12.10.2019.
3. ↑  Jaisalmer *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 12.10.2019.
4. ↑  Abandoned For Centuries, "Haunted" Rajasthan Village Has A Tale To Tell *NDTV*.  8.8.2019. Viitattu 12.10.2019.
5. ↑  Bhattacharjee, Yudhijit: Desert Drummers: The struggle of Sarwar Khan *Caravan Magazine*.  1.8.2013. Viitattu 12.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jaisalmer** Wikimedia Commonsissa
**Pohjoinen koulu** on Riihimäen Suokylässä sijaitseva alakoulu.

Oppilasmäärien kasvaessa tuolloin vielä Hausjärveen kuuluvalla Riihimäellä 1900-luvun alussa oli koulutiloista jatkuva pula, etenkin asemakylän pohjoispuolella. Lokakuussa 1911 hyväksyi Hausjärven kuntakokous uuden koulun perustamisesityksen. Koululle sopiva tonti löytyi ns. Istuinkiven vierestä, joskin tonttia pidettiin kalliina, koska se maksoi 9 900 markkaa. Rakennusmestari J. Emil Valorinnan suunnittelema Pohjoisen koulun jugendtyylinen rakennus valmistui 1913. Koulu oli kaksikerroksinen: alakerrassa oli luokat ja veistosali ja yläkerrassa opettajien asunnot. Koulun ensimmäinen kerros rakennettiin kivestä ja yläkerros hirrestä. 

Rakennusta laajennettiin 1920-luvun lopulla, kun Rautatien koulu lopetettiin. Tuolloin yläkerrassa sijainneet opettajien asunnot sekä alakerran veistosali muutettiin luokkahuoneiksi ja rakennukseen tehtiin lisäosa, johon tuli voimistelusali ja yläpuolelle uusi veistosali. Koulun tiloja laajennettiin myös 1953 rakentamalla kellarikerrokseen uusi veistosali, luokkahuone sekä ruokasali. Koulu peruskorjattiin vuonna 2005 ja samalla valmistui arkkitehtitoimisto Pääsky & Siitosen suunnittelema merkittävä uudisosa, joka on nivelletty kiinni vanhaan koulurakennukseen. Samana vuonna valmistui koulun viereen myös Istuinkiven liikuntahalli.

Pohjoinen koulu muodostaa arkkitehtonisesti ja historiallisesti arvokkaan kokonaisuuden, joka on arvotettu maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vanhempi koulurakennus on suojeltu vuoden 2003 asemakaavassa kaupunkikuvallisesti arvokkaana. Kun Suomessa siirryttiin peruskoulujärjestelmään ehdotettiin, että Pohjoisen koulun nimi vaihdettaisiin Istuinkiven ala-asteeksi. Silloiset kaupunginpäättäjät kuitenkin päättivät pitää vanhan nimen säilyttämisen arvoisena.

Koulun vieressä on myös 1920-luvun laajennuksen yhteydessä hankittu johtajaopettajan asunnoksi hankittu puutalo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivut 210-211, kohteet 185-186), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.
2. 1 2 3  Pohjoinen koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 23.9.2020.
3. ↑  Arkkitehtejä Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäkiseura, riihimakiseura.fi, viitattu 23.9.2020.
4. ↑  Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 34, kohde 30 - Pohjoinen koulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.
**Joni Juhani Nelimarkka** (s. 3. elokuuta 1979 Seinäjoki) on seinäjokelainen yrittäjä, autoliike Bayerncar Oy:n pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja. Bayerncar Oy toimii Seinäjoen Ideaparkissa. Seinäjoen yrittäjät palkitsivat hänet Seinäjoen Vuoden Yrittäjänä 2018.

Joni Nelimarkka perusti Bayerncar Oy:n vuonna 2003 Seinäjoelle ja myy nyt autoja koko Suomeen. Yritys tuo premium-luokan käytettyjä henkilöautoja Suomeen Saksasta, etenkin Münchenin alueelta. Tämä toiminta alkoi jo 1998. Vuonna 2019 Nelimarkan verotettavat tulot, lähes 900 000 euroa pääosin pääomatuloa, olivat Etelä-Pohjanmaan 11:nneksi suurimmat. Nelimarkan yritys on sponsoroinut monia urheiluseuroja, konsertteja ja hengellisiä tapahtumia.

Kesäkuussa 2021 Nelimarkka sijoitti noin 150 000 euroa Alfa-tv:n emoyhtiöön Brilliance Communicationsiin osakeannissa, jossa mukaan tulivat myös muun muassa Hjallis Harkimo, Eero Lehti, Toivo Sukari ja Heikki Salmela. Nelimarkka oli keskeisiä vaikuttajia tv-kanavan viime vaiheiden pelastusyrityksissä. Hänet valittiin yhtiön hallitukseen, mutta hän erosi siitä marraskuussa 2022 viimeisenä uusista "ankkurisijoittajista", kaksi päivää ennen kuin yhtiö jätti konkurssihakemuksen.

Nelimarkka on ollut mukana Verge Motorcycles Oy:n hallitusta vuodesta 2022 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Bayerncar Seinäjoen ideaparkkiin *ilkkapohjalainen.fi*.
2. ↑  Vuoden yrittäjinä palkittiin IT-alan yrittäjä ja autokauppias *Seinäjoen Sanomat*.  26.10.2018. Viitattu 16.7.2021.
3. ↑  Naakka, Anna-Maija: "Elämäntapa-autokauppias" teki huipputilin *Ilta-Sanomat*.  3.11.2020. Viitattu 27.11.2022.
4. ↑  Yritys *bayerncar.com*. Viitattu 27.11.2022.
5. ↑  Kuuntele: Viikon suomalainen yrittäjä: Bayerncar Oy/ Joni Nelimarkka *Radio Dei*.  29.1.2018. Viitattu 27.11.2022.
6. ↑  Noponen, Sami: Hjallis Harkimo, Eero Lehti, Toivo Sukari ja Heikki Salmela lähtivät tv-kanavan omistajiksi *Ilta-Sanomat*.  17.6.2021. Viitattu 12.2.2022.
7. ↑  Harry Harkimo menetti satatuhatta euroa Alfa-tv:n konkurssissa *Yle Uutiset*.  25.11.2022. Viitattu 27.11.2022.
8. ↑  Suonpää, Samuli: Alfa-tv:n toimittaja: Vaadin puuttuvia palkkioita, tulikin potkut – Ankkuri­sijoittajat jättivät uppoavan laivan.  *Helsingin Sanomat*, 25.11.2022. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.11.2022.
9. ↑  Verge Motorcycles Oy liikevaihto ja yritystiedot | Vainu *vainu.io*. Viitattu 22.9.2023.
**Kustaa Adolf Lietsalo**, sukunimi vuoteen 1928 *Lietzén* (15. toukokuuta 1873 Sammatti – 22. lokakuuta 1953) oli suomalainen taidemaalari.

Lietsalo kävi Taideteollista keskuskoulua 1896–1899, 1900 ja 1901 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1900–1903. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä ulkomailla Pariisissa ja Pietarissa 1903–1906. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1905-1909 mutta hän vetäytyi sitten 1910-luvulla syrjään näyttelytoiminnasta jatkaen kuitenkin maalaamista. Lietsalo toimi myös vt. piirustuksenopettajana talouskoulussa. Lietsalo asui suurimman osan elämästään Sammatin Oravaniemessä ja häntä kutsuttiin Oravaniemen erakoksi. Lietsalo osti Oravaniemessä sijainneen Oravanokan talon 1906 ja hän testamenttasi sen Suomen Taiteilijaseuralle seuran jäsenten virkistys- ja työskentelypaikaksi. Lietsalon hirsinen ateljee- ja asuinrakennus purettiin 1970-luvun alussa uuden ateljeen tieltä. Seura myi Oravaniemen kiinteistön vuonna 2006.

Kirjallisuutta
--------------

* Liisa Murtti : *Adolf Lietsalo (Lietzén) 1873-1953 : taiteilija Sammatista* ; näyttelyesite, Linderinsali, Lohjan pääkirjasto, 12.6.-15.8.2009. Lohja 2009

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuvataiteiljamatrikkeli
2. ↑  A. Lietsalon muotokuvia ja maisemia Linderinsalissa, Länsi-Uusimaa 23.2.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  A. Lietsalo 1873-1953 Taiteilija Sammatista : Lohjan Museon kesänäyttely Lohjan pääkirjaston Linderinsalissa (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Taiteilijat menettävät Oravaniemen, Turun Sanomat 16.8.2006
5. ↑  Adolf Lietsalon ja Helene Schjerfbeckin yhteiset esivanhemmat, Sammatis-blogi 10.7.2015
Nykyaikainen piirustus Aglaonikesta.
**Aglaonike** (m.kreik. Ἀγλαονίκη, *Aglaonikē* < αγλαὸς, *aglaos* ’valovoimainen’ + νίκη, *nikē* ’voitto’; lat. *Aglaonice*) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä, joka eli 2. tai 1. vuosisadalla eaa. Hänet mainitaan Plutarkhoksen kirjoituksissa ja Apollonios Rhodoslaiselle osoitetussa skoliassa naispuoliseksi tähtitieteilijäksi. Häntä pidettiin velhona, koska hän (oman lausumansa mukaan) pystyi "hävittämään kuun taivaalta", ja sekä Plutarkhos että nykyajan tähtitieteilijät ovat olettaneet tämän tarkoittaneen, että hän osasi määrittää kuunpimennyksen ajan ja paikan.

Lähteet
-------

1. ↑  Isaksson, Eva: *Nainen ja maailmankaikkeus*, s. 10. (PDF)
2. ↑  Women in Astronomy: Philosophers and Priestesses. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Plutarkhos: *Oraakkeleiden häviämisestä* (*De defectu oraculorum*). Goodwin (toim.).
4. ↑  Forces of Nature: The Women who Changed Science
5. ↑  Ancient Library  
16 Women Scientists Who Changed History into Herstory.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Aglaonice
Pilapiirros stereotyyppisestä chav-nuoresta.
**Chav** on englanninkielinen puhekielen termi, jolla viitataan Britanniassa tietyntyyppisiin työväenluokkaisiin nuoriin. Ilmiöön tavallisesti yhdistettäviä asioita ovat oppimattomuus, vastuuntunnottomuus, väkivaltaisuus ja huono maku, sekä pukeutumistyyli, johon kuuluu koruilla koreilu, valkoiset urheilujalkineet ja merkkivaatteilla leveily. Ilmiöllä on useita erilaisia nimityksiä alueesta riippuen. Muun muassa Skotlannissa vastaavaa ilmiötä kutsutaan nimellä *neds*.

Sekä sanat *chav* että *neds* lisättiin 2000-luvun alussa englannin kielen sanakirjoihin. Samoihin aikoihin ilmiö sai runsaasti huomiota myös tiedotusvälineissä. Huumoriohjelma Pikku-Britanniassa esiintyvä Vicky Pollard -hahmo on stereotypia naispuolisesta chav-kulttuurin edustajasta. 

Suomalaisia pissiksiä on verrattu chav-nuoriin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Pissikset" saivat palstatilaa Viron mediassa  4.5.2005. Suomen ulkoasiainministeriö. Viitattu 10.9.2008.
**Pyhä autuas Feodor Novgorodilainen** (ven. Блаженный Феодор Новгородский, s. ? – 19. tammikuuta 1392) oli Venäjällä Veliki Novgorodissa 1300-luvulla vaikuttanut niin sanottu Jumalan hullu eli Kristuksen tähden houkka.*tarvitaan parempi lähde*

Feodor syntyi hurskaiden ja varakkaiden vanhempien perheeseen. Jo nuorena hän tutki Raamattua. Täysi-ikäisenä Feodor omistautui kokonaan Jumalan palvelemiseen. Harjoitettuaan itseään paastossa ja hyveissä Feodor alkoi kilvoitella Veliki Novgorodin kauppiaiden kaupunginosassa. Hän jakoi omaisuutensa köyhille ja eli lopun elämäänsä äärimmäisessä köyhyydessä vailla kotia ja ilman lämpimiä vaatteita talvipakkasilla. Solvaajiaan ja loukkaajiaan hän siunasi.

Samaan aikaan Olhavanjoen toisella puolella kilvoitteli toinen houkka, Nikolai Kaalinpää (Kotšanov), joka tunnetaan myös nimellä autuas Nikolai Novgorodilainen (k. 1392). Nämä kaksi houkkaa olivat olevinaan koko ajan vihoissa keskenään ja kävivät heti toistensa kimppuun, jos toinen erehtyi tulemaan "väärälle" puolelle jokea. Nikolai Kaalinpää sai lisänimensä siitä, että hän kerran heitti Feodoria kaalinkerällä. Hulluttelullaan houkat parodioivat kaupungin eri väestönosien välistä vihanpitoa ja keskinäistä kahinointia.

Feodor oli kertonut saaneensa selvänäkemisen lahjan. Hänen väitettiin ennustaneen muun muassa erään tulipalon ja nälänhädän. Lähestyvästä kuolemastaan Feodor sanoi kaikille tapaamilleen ihmisille: "Jääkää hyvästi, olen lähdössä kauas."

Feodor Novgorodilainen kuoli 19. tammikuuta 1392. Siksi ortodoksinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä 19. tammikuuta. Hänen pyhäinjäännöstensä päälle Veliki Novgorodiin on rakennettu tsasouna.*tarvitaan parempi lähde* Hänet kanonisoitiin pyhäksi kirkonlaajuisesti vuonna 1981.

Seinäjoella toimi ortodoksinen maallikkoyhdistys nimeltä Pyhän autuaan Feodor Novgorodilaisen seura ry.

Kirjallisuutta
--------------

* Synaksarion. Tammikuu (toim. munkki Serafim) Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 2006

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Munkki Serafim (toim.): *Synaksarion. Tammikuu*. Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 2006.
2. ↑  Feodor Novgorodilainen ortodoksi.net
3. ↑  Kotšanov
4. ↑  Righteous Theodore of Novgorod the Fool-For-Christ *Ortodox Church in America*. Viitattu 23.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  Theodore of Novgorod orthodoxwiki (englanniksi)
6. ↑  Канонизация святых в Русской Православной Церкви (venäjäksi)
7. ↑  Jurkka, Johanna: Ortodoksien välirikko johti yhdistyksen lakkauttamiseen.  *Ilkka*, 21.2.2018.  I-Mediat Oy.
Yhdysvaltojen kartta, jossa Keskilänteen kuuluvat osavaltiot on väritetty punaisella.
**Keskilänsi** (engl. *Midwestern United States* tai *Midwest* tai *Middle West*) tarkoittaa Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston väestönlaskennassa osavaltioita, jotka sijaitsevat Yhdysvaltojen keski- ja pohjoisosassa. Keskilänteen lasketaan tavallisesti kuuluvaksi Etelä-Dakota, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Michigan, Minnesota, Missouri, Ohio, Nebraska, Pohjois-Dakota ja Wisconsin. Vuoden 2019 väestönlaskennassa asukasluvuksi arvioitiin 68 miljoonaa. Keskilänsi sijaitsee Appalakkien ja Kalliovuorten välillä, Ohiojoen pohjoispuolella.

Alun perin 1800-luvulla Keskilännellä tarkoitettiin Mississippijoen länsipuolista aluetta. Keskilänsi ei ole tarkka määritelmä, vaan riippuu asiayhteydestä ja lähteestä. Maantieteellinen, kielialueellinen ja kulttuurillinen Keskilänsi poikkeavat toisistaan. Keskilännen kulttuuria pidetään tyypillisenä yhdysvaltalaisena kulttuurina, ja amerikanenglannista puhuttaessa tarkoitetaan yleensä keskilännen englantia.

Keskilännen suurin kaupunki on Chicago, jonka jälkeen suurimpia ovat Detroit ja Indianapolis. Muita suuria kaupunkeja ovat Bismarck, Cincinnati, Cleveland, Columbus, Des Moines, Fargo, Fort Wayne, Grand Rapids, Kansas City, Lincoln, Madison, Milwaukee, Minneapolis, Omaha, Rapid City, Sioux Falls, Saint Louis, Saint Paul, Toledo ja Wichita. 

Keskilännen vanhin kaupunki on Michiganissa sijaitseva Sault Ste. Marie, jonka ranskalaiset lähetyssaarnajat perustivat vuonna 1668.

Suurimmat kaupungit
-------------------

Chicago
Indianapolis

| Sija | Kaupunki | Osavaltio | Väkiluku(arvio 2019) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Chicago | Illinois Illinois | 2 695 598 |
| 2 | Indianapolis | Indiana Indiana | 829 718 |
| 3 | Columbus | Ohio Ohio | 787 033 |
| 4 | Detroit | Michigan Michigan | 713 777 |
| 5 | Milwaukee | Wisconsin Wisconsin | 594 833 |
| 6 | Kansas City | Missouri Missouri | 459 787 |
| 7 | Omaha | Nebraska Nebraska | 432 958 |
| 8 | Cleveland | Ohio Ohio | 396 815 |
| 9 | Minneapolis | Minnesota Minnesota | 387 753 |
| 10 | Wichita | Kansas Kansas | 382 368 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Region Map, Census.gov (englanniksi)
2. ↑  2019 *Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Midwest *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Regional American English Accents *Go Natural English*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
5. ↑  North American Waterways: Lakes, Islands & French Canada *Alumni Association*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
6. ↑  The Oldest City In Michigan *saultstemarie.com*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
7. ↑  The Largest Cities in the Midwest *WorldAtlas*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keskilänsi** Wikimedia Commonsissa
Ching Shih.
**Ching Shih** (1775–1844) oli kuuluisa kiinalainen naispuolinen merirosvokapteeni, joka vaikutti Etelä-Kiinan merellä 1800-luvun alussa.
Hän johti 300 džonkin laivastoa, jossa oli 20 000–40 000 merirosvoa. Toinen arvio on, että džonkkeja oli ollut peräti 1 800 ja merirosvoja 80 000. Hänen miehistöönsä kuului miehiä, naisia ja jopa lapsia. Hän taisteli urallaan niin brittiläistä kuin portugalilaistakin siirtomaavaltaa vastaan sekä tietysti Kiinan Qing-dynastiaa vastaan. Häntä pidetään nykyään yhtenä maailmanhistorian mahtavimmista merirosvoista. Hän oli myös yksi harvoista merirosvokapteeneista, joiden ura päättyi eläköitymiseen eikä kuolemaan. Myöhemmin Ching Shih on ollut aiheena niin kirjoissa, videopeleissä kuin elokuvissakin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ching Shih *Badass of the Week*.  20.10.2008. Viitattu 16.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  Murray, Dian,(1987), *Pirates of the South China Coast, 1790–1810*, pg 71, Stanford University Press, ISBN 0-8047-1376-6


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Oscar Chelimo** (s. 12. joulukuuta 2001) on ugandalainen kestävyysjuoksun MM-mitalisti.

Chelimo sijoittui Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 viidenneksi 3 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa seitsemäs 5 000 metrillä ja saavutti hopeaa nuorten Afrikan kisojen 3 000 metrillä. Buenos Airesin nuorten olympialaisissa 2018 hän saavutti kultaa 3 000 metrillä ajalla 8.08,20 ja pronssia maastojuoksussa.

Chelimo saavutti Århusin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2019 alle 20-vuotiaiden sarjassa pronssia henkilökohtaisessa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän oli 5 000 metrillä kuudes ja Rabatin Afrikan kisoissa viides. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli samalla matkalla kuudestoista.

Chelimo saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 pronssia 5 000 metrillä ajalla 13.10,20. Seuraavan vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän keskeytti 5 000 metrin loppukilpailujuoksun.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **1 500 m** | 3.47,48 | Milano | 26. huhtikuuta 2019 |
| **3 000 m** | 7.43,00 | Ostrava | 19. toukokuuta 2021 |
| **5 000 m** | 13.00,42 | Bryssel | 2. syyskuuta 2022 |
| **5 km** | 13.17 | Bolzano | 31. joulukuuta 2020 |
| **10 km** | 28.06 | Arezzo | 19. elokuuta 2021 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Oscar Chelimo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Oscar Chelimo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
**Uozu** (jap. 魚津市, *Uozu-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren Toyamanlahden rannikolla prefektuurin koillisosassa. Kaupungin läpi mereen virtaa Katakaijoki. Sisämaassa sen alue nousee Japanin Alpeille Kekachin kolmelle vuorelle yli 2 400 metrin korkeuteen. Uozussa on 41 296 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 200,61 neliökilometriä.

Uozu kehittyi historiallisesti kalastajakylänä ja paikallisena hallintokeskuksena. Japanin keskiajalla sinne rakennettiin Uozun linna, joka kuitenkin hylättiin 1600-luvun alussa. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Uozu sai vuonna 1952, kun Uozun maaseutukaupunkiin liitettiin 11 ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 1956 kaupungin keskusta tuhoutui suurpalossa, mutta on sittemmin rakennettu uudelleen. Kaupungissa on esimerkiksi kemian- ja elektroniikkateollisuutta sekä lakkatöiden tuotantoa. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus ja maaseutualueilla riisin ja omenoiden viljely.

Uozun nähtävyyksiä ovat kaupungin rannikolla alkukesästä näkyvät kangastukset ja Uozun sataman rakennustöiden yhteydessä vuonna 1930 löydetty hiekkaan hautautunut metsä, joka koostuu pääosin jopa tuhat vuotta vanhoista sugipuista. Sille on rakennettu Uozun uponneen metsän museo. Kaupungin rannikolla toimii myös Uozun akvaario. Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon on hyväksytty kaupungissa elokuisin juhlittava festivaali Tatemon-matsuri. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Chūbu-sangakun kansallispuistoon. Uozua palvelevat Ainokaze Toyama -rautatien Ainokaze Toyama -rautatielinja (entinen Hokuriku-päälinja) ja Toyama chihō -rautatien päälinja.

Kuvia
-----

* Uozun keskustaaUozun keskustaa
* Toyamanlahden kangastuksiaToyamanlahden kangastuksia
* KekachivuoretKekachivuoret
* Uozun kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassaUozun kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassa
* Uozun kaupunginkirjastoUozun kaupunginkirjasto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  魚津市の概要 Uozu City. Viitattu 28.12.2020.
2. 1 2  魚津市の人口調べ Uozu City. Viitattu 28.12.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 魚津市 Kotobank. Viitattu 28.12.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 魚津（市） Kotobank. Viitattu 28.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uozu** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Toyaman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Himi
* Imizu
* Kurobe
* Namerikawa
* Nanto
* Oyabe
* Takaoka
* Tonami
* Toyama (pääkaupunki)
* Uozu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Naka-Niikawan piirikunta** (Funahashi · Kamiichi · Tateyama) · **Shimo-Niikawan piirikunta** (Asahi · Nyūzen) |

 |
**Dzeržinsk** (ven. Дзержи́нск) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Nižni Novgorodin alueella, Okajoen varrella Venäjällä, 32 km miljoonakaupunki Nižni Novgorodista ja noin 400 km itään Moskovasta. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 240 742 ja kaupunkipiirikunnan 251 016 henkeä. Jälkimmäinen sisältää kolme pienempää kaupunkityyppistä taajamaa ja runsas 5 000 maaseutuasukasta.

Kaupunki perustettiin 1920-luvulla ja tunnettiin aluksi nimellä **Rastjapino**, mutta nimettiin 1929 puolalaisen bolševikin ja Tšekan ensimmäisen johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan.

Dzeržinsk on kemianteollisuuden keskus. Kaupunki oli Neuvostoliiton kemiallisten aseiden tuotantopaikka ja siten pitkään suljettu ulkomaailmalta. Kemiallisten aseiden tuotanto päättyi 1945, jonka jälkeen jätteet haudattiin tehtaiden kaatopaikoille. Nykyisin teollisuuden omistaa NORSI ja siihen on investoinut saksalainen Wella AG.

Kaupunki on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman saastunein ja keskimääräinen elinikä jää siellä miehillä 42:een ja naisilla 47:ään ikävuoteen.

Dzeržinskin merkittävin maamerkki ovat tiedemies Vladimir Šuhovin suunnittelemat kaksi 128 metristä hyperboloidosta tornia Okan rannassa.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Väkiluku** | **1939** | **1959** | **1970** | **1979** | **1989** | **2010** |
| Dzeržinsk | 103 000 | 164 000 | 221 000 | 257 100 | 285 800 | 240 742 |

*Neuvostoliitossa järjestettiin väestönlaskenta 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002 ja 2010.*

* Ilmakuva kaupungin keskustasta.Ilmakuva kaupungin keskustasta.
* Majakovskin aukio.Majakovskin aukio.
* Torni Okajoen rannalla.Torni Okajoen rannalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 10.7.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Dzeržinsk *Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio*. Viitattu 10.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dzeržinsk (Venäjä)** Wikimedia Commonsissa

  

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**World Snowboard Tour** (**WST**) (entinen TTR) on Terje Håkonsenin, Drew Stevensonin ja Reto Lammin vuonna 2002 perustama lumilautailun maailmankiertue. Kilpailukiertueella on rankingjärjestelmä, joka yhdistää yli 180 itsenäistä eri tasoista lumilautailutapahtumaa. Kaiken tasoiset lumilautailijat kilpailevat kiertueen eri osakilpailuissa keräten rankingpisteitä, joiden perusteella kauden päätteeksi jaetaan *WST World Snowboard Champion* – titteli.

Swatch World Snowboard Tour on voittoa tuottamaton organisaatio, jonka tavoitteena on kehittää lumilautailua huippu-urheilulajina ja säilyttää kilpailujen korkealaatuinen taso. WST tekee töitä sen eteen että laji säilyttää perinteisen hauskuutensa ja lajin luovat piirteet huolimatta siitä että kilpaillaan pisteistä freestyle kiertueella.

Formaatti
---------

WST-kilpailuja järjestävät ympäri maailmaa yksittäiset kisajärjestäjät. Kilpailuja on eriarvoisia asteikolla 1–6 tähteä. Yksi kiertue kestää noin 10 kuukautta ja huipentuu finaaliin, johon pääsevät eniten pisteitä keränneet laskijat sekä suurempien kisojen voittajat.

### Kilpailut

Kaudella 2012-2013

6 tähteä

* Oakley And Shaun White Present Air & Style Beijing
* O’Neill Evolution
* Winter X Games
* Billabong Air & Style Innsbruck
* Burton European Open
* Burton US Open
* The Arctic Challenge

### Lajit

WST-kisoissa on neljä lajia:

* Slopestyle
* Big air
* Halfpipe
* Quarterpipe

Aiemmat voittajat
-----------------

| Kausi | Miehet | Naiset |
| --- | --- | --- |
| 2005–2006 | Ranska Mathieu Crépel | Alankomaat Cheryl Maas |
| 2006–2007 | Yhdysvallat Shaun White | Australia Torah Bright |
| 2007–2008 | Yhdysvallat Kevin Pearce | Yhdysvallat Jamie Anderson |
| 2008–2009 | Suomi Peetu Piiroinen | Yhdysvallat Kelly Clark |
| 2009–2010 | Suomi Peetu Piiroinen | Suomi Enni Rukajärvi |
| 2010–2011 | Suomi Peetu Piiroinen | Yhdysvallat Jamie Anderson |
|

WST Suomessa
------------

* Battery Catfight 4-tähden kilpailu, Levi (Slopestyle, Halfpipe ja Railjam)
* Stars of the Stadium 5-tähden kilpailu, Lahti (Big Air)
* Lumilautailun SM-kilpailut 2-tähden kilpailu (Slopestyle, Half Pipe)
* Burton AM Tour 2-tähden kilpailu (Slopestyle)
* Youngster Tour 1-tähden kilpailu (Slopestyle, Half Pipe)

Lähteet
-------

1. 1 2  TTR Sivusto  3.3.2010. ttrworldtour.com.  Arkistoitu 1.8.2012. Viitattu 3.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  TTR Tour Structure  3.3.2010. ttrworldtour.com.  Arkistoitu 22.8.2011. Viitattu 3.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* WST:n sivusto
**Oljokminsk** (ven. Олёкминск, jak. Өлүөхүмэ, *Ölüöxüme*) on kaupunki Sahan tasavallan eteläosassa Oljokminskin piirissä 651 kilometriä Sahan pääkaupungista Jakutskista lounaaseen. Oljokminsk sijaitsee Lenan vasemmalla rannalla lähellä paikkaa jossa Oljokma-sivujoki liittyy siihen oikealta.

Historia
--------

Paikkakunta syntyi kasakoiden linnoituksena (*ostrog*) jokien yhtymäkohtaan jo vuonna 1635. Siitä tuli tärkeä tukikohta kauemmas Siperiaan suuntautuvalle toiminnalle. Kaupunkioikeudet Oljokminsk sai 1783. 

Asukasluvun kehitys

* 7 600 (1959)
* 11 478 (1989)
* 10 003 (2002)
* 10 200 (2005)
* 8 500 (2010)

Ilmasto
-------

Oljokminskin ilmasto on koko Sahan tasavallan tapaan hyvin kuiva ja mantereellinen. Talvella siellä on mitattu alimmillaan –66 °C sekä kesällä korkeimmillaan +45 °C.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oljokminsk**.
* Google maps – Oljokminsk

  

Sahan vaakuna**Sahan tasavallan kaupungit**
Sahan lippuSahan lippu
**Pääkaupunki: Jakutsk** (Djokuuskaj)  
  

Aldan |
Lensk (Lenskej) |
Mirnyi (Mirnej) |
Nerjungri |
Njurba |
Oljokminsk (Ölüöxüme) |
Pokrovsk (Pokrovskaj) |
Srednekolymsk (Orto Xalyma) |
Tommot |
Udatšnyi (Udatšnaj) | 
Verhojansk (Verxojanskaj) |
Viljuisk (Bülüü)
Mikko Linkola (1970-luku)
**Mikko Linkola** (vuoteen 1935 *Yrjö Aksel Mikael Collan*) (3. helmikuuta 1913 Lempäälä – 11. helmikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen ilmavoimien upseeri ja maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1969.

Linkolan vanhemmat olivat ministeri, kansanedustaja, maaherra Mikko Collan ja Minna Elisabet Väisälä (aiemmin Veisell) ja puoliso vuodesta 1943 Lyyli Liisa Orvokki Puupponen. Linkola kirjoitti ylioppilaaksi, kävi Kauhavan Ilmasotakoulun ja aloitti 1938 ilmavoimien palveluksessa. Linkola osallistui talvi- ja jatkosodan taisteluihin lentolaivueiden 26 ja 24 päällikkönä. Hän jäi eläkkeelle ilmavoimista 1949 majurina ja ryhtyi viljelemään sukunsa omistamaa Vaaniin kartanoa Kiukaisissa ja Eurassa. Hän osallistui aktiivisesti maatalousjärjestöjen ja osuusliikkeiden toimintaan ja toimi Osuuskauppojen Keskuskunnan hallintoneuvoston puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikko Linkola *Biografiasampo*. Viitattu 28.9.2022.
2. 1 2  Helsingin Sanomat. 17.02.1983. Kuolleita.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |