recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tuulienergiaa käyttävä Flettner-roottorilla kulkeva alus *Buckau*, joka myöhemmin nimellä *Baden Baden* ylitti Atlantin.
**Roottoripurje** on putkilomainen "purje", joka hyödyntää työntövoimaa synnyttävää paine-eroilmiötä eli Magnuksen efektiä. Ilmiö perustuu siihen, että pyörivä pinta vetää ilmaa esineen eri puolilla eri paineella, jolloin esine siirtyy pienemmän paineen suuntaan.

Suomalaisen Norsepower-yrityksen kehittämä roottoripurje on laivan kanteen kiinnitettävä jopa 30-metrinen putkilo. Vuosina 2014–2015 Boren ro-ro-rahtilaivaan *Estradeniin* asennettiin kaksi tällaista roottoripurjetta. Roottoripurjeen avulla aluksen polttoainekuluissa säästyi noin viisi prosenttia, mutta Norsepower on arvioinut osuuden voivan nousta isoilla laivoilla jopa 20 prosenttiin ja säästävän mahdollisesti satojatuhansia euroja vuodessa. Keväällä 2018 asennettiin Viking Linen *Viking Graceen* yksi roottoripurje, josta luovuttiin myöhemmin säästöjen jäätyä pieniksi. Lisäksi Maerskin öljytankkeriin on asennettu roottoripurje, jonka Maersk on arvioinut maksavan hankintahintansa takaisin noin neljässä vuodessa.

Aiemmin roottoripurjeen kehittäminen kaupalliseen käyttöön ei ole ollut kannattavaa muun muassa öljyn halvan hinnan vuoksi, mutta 2000-luvulla siitä on tullut kannattava teknologia ympäristövaatimusten tiukennuttua. Lisäksi roottoreihin käytettävä materiaali on entistä kestävämpää.

Roottoripurjeteknologiaa kehitti 1920-luvulla saksalainen keksijä Anton Flettner. Sitä kokeili 1920-luvulla puuveneessään suomalainen insinööri Sigurd Savonius, mutta laajempaa kiinnostusta esimerkiksi suurilla laivoilla se on alkanut herättää 2000-luvulla. Maersk-varustamo on saavuttanut suomalaisen Norsepower Oy:n roottoripurjeella noin kahdeksan prosentin polttoainesäästön.

Katso myös
----------

* DynaRig

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Teemu Luukka: Purjeet palaavat valtamerille.  *Helsingin Sanomat*, 3.4.2017, s. A 26–27.
2. ↑  Teemu Luukka: Paine-ero tekee putkilosta purjeen.  *Helsingin Sanomat*, 3.4.2017, s. A 27.
3. ↑  Perttu Pitkänen: Viking Line luopuu Grace-aluksen tornista, jonka piti kutistaa polttoainelaskua reippaasti – "Säästöt jäivät marginaaleihin" *Ilta-Sanomat*.  28.4.2021. Ilta-Sanomat. Viitattu 27.2.2023.
4. ↑  Testing begins on first product tanker vessel utilising wind propulsion technology - Norsepower Rotor Sails *www.norsepower.com*. Viitattu 13.5.2020. (englanniksi)
5. ↑  Successful installation of second Norsepower Rotor Sail onboard M/V Estraden  27.11.2015. Bore Ltd.  Arkistoitu 22.4.2018. Viitattu 22.4.2018.
6. ↑  Tuulen voimalla! Viking Grace sai huipputeknisen purjeen *Iltalehti*.  12.4.2018. Viitattu 22.4.2018.
7. ↑  Viking Grace muuttuu purjealukseksi 12. huhtikuuta (PDF)  11.4.2018. Viking Line Abp. Viitattu 22.4.2018.
8. ↑  Norsepower, Maersk Shipping: NORSEPOWER ROTOR SAILS CONFIRMED SAVINGS OF 8.2% FUEL AND ASSOCIATED CO2 IN MAERSK PELICAN PROJECT  24.9.2019. Norsepower, Maersk Shipping. Viitattu 3.12.2019.
**Jaasin kieli** oli jaasien puhuma iranilainen kieli. Kieli oli samanlainen kuin alaanin ja nykyisen osseetin kieli. Kieli säilyi osittain 1500−luvulle saakka, mutta katosi sittemmin jaasien sulautuessa unkarilaisiin.

Kirjalliset lähteet
-------------------

Yksi tärkeimmistä jaasien kielestä jäljelle jääneistä kirjallisista lähteistä on unkarilaisten viranomaisten aikanaan tekemä 40 sanan lista, jota he olivat käyttäneet apuna Jászfalun kylän iasien kanssa keskustelemisessa. Lista sisältää esimerkiksi eläinten, ruokien ja viljatuotteiden jaasinkielisiä nimiä. Lista alkaa jaasinkielisellä tervehdyksellä *daban horz nachechsa* ("hyvää päivää herra") ja jatkuu nimityksillä *khefev* (leipä), *fit* (liha), *fana* (viini), *dan* (vesi), *bah* (hevonen), *fus* (lammas), *dicega'* (lehmä) ja niin edelleen.

Toinen tärkeä lähde on vuonna 1323 tehty iasien anomus oikeuksistaan, jossa on lueteltu useiden iasien edustajien nimet. Nimistä voidaan johtaa yhtäläisyyksiä iranilaisiin kieliin ja osseetin kieleen. Listassa käytetään esimerkiksi termiä *Furduh*, jota vastaa osseetin *furt*. Termi merkitsee nimen yhteydessä jonkun poikaa. Listassa mainittuja nimiä ovat esimerkiksi *Chatharch*, *Byk* ja *Karachin*. Iranilaistaustaisten nimien lisäksi joillakin oli myös selvästi turkkilaistaustaisia nimiä, jotka oli ehkä lainattu kumaanista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  András Pálóczi−Horváth: *Pechenegs, Cumans, Iasians – Steppe Peoples in medieval Hungary*, s. 64−66. Budapest: Corvina Kiadó, 1989. ISBN 963 13 2740 X. (englanniksi)
Rakiuran kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
SouthlandUusi-Seelanti |
| Lähin kaupunki | 
Oban |
| Pinta-ala | 
1 570 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2002 |
| Hallinto | 
Department of Conservation |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Kansallispuiston kasvillisuutta.
**Rakiuran kansallispuisto** on Uuden-Seelannin Stewartinsaarella sijaitseva kansallispuisto, joka on perustettu vuonna 2002. Kansallispuiston pinta-ala on 1 570 neliökilometriä ja se kattaa 85 prosenttia koko saaresta. Stewartinsaari sijaitsee lähellä Uuden-Seelannin Eteläsaarta, josta sen erottaa Foveaux’nsalmi.

Historia
--------

Kansallispuisto avattiin virallisesti 9. maaliskuuta 2002. Avajaisseremoniassa olivat läsnä muun muassa pääministeri Helen Clark, luonnonsuojelusta vastaava ministeri Sandra Lee ja vuorikiipeilijä Edmund Hillary.

Suojelu
-------

Saari sijaitsee alueella, missä tapahtuu häiriöitä maan magneettikentässä ja tämän vuoksi siellä nähdään paljon revontulia. Alueella elää paljon kiivejä. Siellä esiintyy myös muita lintulajeja, kuten makomakoja, viuhkamonarkkeja ja papukaijoja. Alueen metsissä kasvaa saniaisia ja orkideoita. Kansallispuiston alueella on 36 kilometriä pitkä vaellusreitti.

1970-luvulla alueelta löydettiin erittäin uhanalaisiksi luokiteltuja kakapoja, mutta linnut siirrettiin varsinaisen kansallispuiston alueelta läheiselle Codfishin saarelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stewart Island national park created *NZ Herald*.  10.3.2002. Viitattu 26.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  "Rakiuran kansallispuisto", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 435. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.
3. ↑  Kakapo on Stewart Island *The Encyclopedia of New Zealand*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rakiuran kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
Lasi juuriolutta
**Root beer**, josta on käytetty suomenkielistä nimitystä **"juuriolut"**, on perinteinen yhdysvaltalainen virvoitusjuoma, joka on pääasiassa lasten suosiossa. Nykymuodossaan sitä valmistettiin ensi kertaa Philadelphiassa vuonna 1866. Siinä on yleensä keinotekoinen sassafrasin juuren maku, ja siinä on käytetty lisäksi muun muassa sarsaparillaa. Juoma on yleisimmin kofeiiniton. Siitä kuitenkin on olemassa myös kofeiinipitoisia versioita, ja lisäksi alkoholipitoista juuriolutta on valmistettu.

Tunnettuihin juuriolutmerkkeihin kuuluu A&W Root Beer. Suomessa juuriolutta valmistaa ainakin Nokian Panimo.

"Root beer" suomennetaan joskus virheellisesti inkivääriolueksi, joka on kuitenkin aivan eri juoma.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirjastot.fi: Kysy kirjastonhoitajalta Viitattu 12.4.2012
2. ↑  Raholan syötäviä sanoja: Ruokasanastot Q-R (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.4.2012
3. ↑  Route 66 Sodas
4. ↑  How Root Beer Changed the Business World

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Root beer** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Root beer
Aleksandar Ranković vuonna 1966.
**Aleksandar Ranković** (1909–1983) oli jugoslavialainen kommunistipoliitikko ja kansallisuudeltaan serbi. Hän oli Jugoslavian sisäministeri vuosina 1946–1953 sekä sotilaallisen järjestön (OZNA) ja poliittisen turvallisuuspoliisin (UDBA) päällikkö.

Ranković oli vankeudessa toimittuaan laittomassa kommunistipuolueessa 1930-luvulla. Ranković oli Politbyroon jäsen vuodesta 1940. Hän oli Gestapon kidutettavana ja vangittuna vuonna 1941. Rankovic kuului partisaanisodan aikana Titon lähipiiriin. Hän oli Titon hallituksen sisäministerinä vuosina 1946–1953. Tito nimitti Rankovićin Jugoslavian varapresidentiksi vuonna 1963. Hän pyrki kommunistipuolueen pääsihteerin virkaan vuonna 1964. Tämä koitui kuitenkin hänen kohtalokseen. Hän oli epäsuosittu turvallisuuspoliisin taustansa vuoksi. Puoluetoveri sloveeni Kardelj uhkasi, että Slovenia eroaisi koko Jugoslavian liittovaltiosta, jos Ranković hyväksyttäisiin puolueen johtoon. Tito päätti suostua Kardeljin uhkauksiin vuonna 1964. Rankovićia syytettiin vallankaappausyrityksestä Titon ulkomaan matkan aikana vuonna 1966. Kävi ilmi, että hänen johtamansa järjestö UDBA oli asentanut Titon asuntoon mikrofoneja ja järjestön jäseniä oli ylen määrin puolue- ja valtiokoneistossa. Ranković erotettiin Jugoslavian kommunistipuolueesta kesällä 1966.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Aleksander Iljin-Genevski vuonna 1927.
**Aleksander Iljin-Genevski** (oik. **Aleksander Fjodorovitš Iljin**, ven. Алекса́ндр Фёдорович Ильи́н-Жене́вский, 28. marraskuuta 1894 – 3. syyskuuta 1941 Leningrad) oli venäläinen bolševikki ja shakkimestari, joka tunnetaan myös toimittajana, historioitsijana ja diplomaattina. Puoluenimensä *Genevski* eli "geneveläinen" hän sai asuttuaan usean muun venäläisen vallankumouksellisen tavoin maanpaossa Sveitsissä.

Vallankumouksellinen toiminta
-----------------------------

Iljin-Genevski liittyi sosialidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1912, mutta joutui jo vuotta myöhemmin lähtemään maanpakoon Sveitsiin. Hän opiskeli Geneven yliopistossa ja voitti myös kaupungin shakkimestaruuden vuonna 1914. Venäjälle palattuaan hän työskenteli muun muassa *Pravdan* toimittajana ja myöhemmin usean Itämeren laivaston merisotilaille tarkoitetun sanomalehden toimituskunnassa. Yksi lehdistä oli Helsingissä julkaistu *Volna*, jota Iljin-Genevski oli tekemässä bolševikkien Helsingin neuvoston jäsenenä vuonna 1917. Hän kuului myös helmikuun vallankumouksen jälkeen maaliskuussa 1917 perustettuun Pietarin neuvostoon. Saman vuoden lokakuun vallankumouksesta lähtien Iljin-Genevski toimi erilaisissa tehtävissä sotilaskomissaarina, kunnes hänet 1921 nimitettiin diplomaatiksi Latviaan. Myöhemmin 1920-luvulla Iljin-Genevski työskenteli muun muassa useiden eri lehtien päätoimittajana sekä lokakuun vallankumouksen historiaa kirjoittaneen valtiollisen viraston Istpartin apulaisjohtajana.

Shakki
------

Iljin-Genevskiä pidetään shakin neuvostoliittolaisen koulukunnan luojana. Hän ajoi peliä myös osaksi sotilaskoulutusta, jossa sitä käytettiin erilaisten taistelutaktiikoiden ja strategioiden opettamiseen. Iljin-Genevski oli itse kolminkertainen Leningradin shakkimestari 1920-luvulla. Vuonna 1925 hän voitti yhden pelin kuubalaista maailmanmestaria José Raúl Capablancaa vastaan, yhtenä harvoista pelaajista koko maailmassa. Vuosina 1920 ja 1933 Iljin-Genevski järjesti Mikhail Botvinnikin ja Salo Flohrin väliset ottelut Neuvostoliiton mestaruudesta. Yksi hollantilaisen puolustuksen variaatio on myös nimetty hänen mukaansa.

Kuolema
-------

Aleksander Iljin-Genevskin uskotaan kuolleen Leningradin piirityksen aikana syyskuussa 1941 Laatokalla tapahtuneessa saksalaisten ilmaiskussa, mutta joidenkin väitteiden mukaan hän olisi kuollut Stalinin vainojen uhrina.

Perhe
-----

Iljin-Genevskin veli oli Neuvostoliiton laivaston amiraali Fjodor Raskolnikov, joka toimi muun muassa Kaspian- ja Itämeren laivastojen komentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ильин-Женевский Александр Фёдорович Академик. Viitattu 12.3.2016. (venäjäksi)
2. ↑  Передовой отряд революции Военная литература. Viitattu 12.3.2016. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**John Curtis Thomas** (3. maaliskuuta 1941 Boston – 15. tammikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.

Thomas aloitti yleisurheilu-uransa opiskellessaan bostonilaisessa Rindge Technical High Schoolissa. Ollessaan 17-vuotias Bostonin yliopiston opiskelija hän ylitti ensimmäisenä miehenä sisäradoilla seitsemän jalan korkeudella olleen riman. Hän paransi sisäratojen maailmanennätystä hallikaudella 1959 neljä kertaa ja sivusi sitä kahdesti: tuloksesta 211 tulokseen 216,5. Seuraavana talvena hän hyppäsi ensin kahdesti 217, sitten 218 ja viimeisen sisäratojen maailmanennätyksensä 219,5 Chicagossa 11. maaliskuuta 1960.

Thomas hyppäsi ensimmäisen ulkoratojen maailmanennätyksensä 217 Philadelphiassa 30. huhtikuuta 1960. Hän sivusi ennätystään toukokuussa Yhdysvaltojen Cambridgessa ja hyppäsi kesäkuussa Bakersfieldissä 218. Hän paransi maailmanennätystä kahdesti Stanfordissa 1. heinäkuuta 1960 hypättyään 219,5 ja 222. Tämä jäi hänen viimeiseksi maailmanennätyksekseen ja sen rikkoi Valeri Brumel vuonna 1961.

Thomas saavutti Rooman olympialaisissa 1960 pronssia tuloksella 214. Tokion olympialaisissa 1964 hän sai hopeaa samalla tuloksella 218 kuin kilpailun voittanut Valeri Brumel, jolla oli vähemmän pudotuksia kilpailun aikana.

Thomas voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 1960 ja 1962 sekä sisäradoilla 1959, 1960, 1962, 1964 ja 1966. Hän voitti myös kaksi NCAA:n mestaruutta. Hän ylitti seitsemän jalan korkeudella olleen riman 191 kertaa ja hävisi urallaan vain kahdeksan kilpailua. Hän oli myös hyvä pika-aitajuoksija.

Thomas valmistui 1963 Bostonin yliopistosta, jossa toimi aktiiviuransa jälkeen yleisurheiluvalmentajana. Myöhemmin hän toimi myyntipäällikkönä suuressa puhelinyhtiössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hoover, Brett: Millrose Legend John Thomas Passes  16.1.2013. Armory Track.  Arkistoitu 20.1.2013. Viitattu 17.1.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  John Thomas *sports-reference.com*.  Arkistoitu 24.9.2013. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  John Thomas *usatf.org*. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)
4. 1 2  Men, High Jump Indoor *Track and Field statistics*. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)
5. ↑  Men, High Jump Outdoor *Track and Field statistics*. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)
6. ↑  UNITED STATES CHAMPIONSHIPS (MEN 1943-) *gbrathletics.com*. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)
7. ↑  UNITED STATES INDOOR CHAMPIONSHIPS (MEN) *gbrathletics.com*. Viitattu 20.10.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Rakkaat toverit** (ven. Дорогие товарищи, *Dorogije tovarištši*) on Andrei Kontšalovskin käsikirjoittama ja ohjaama venäläinen draamaelokuva vuodelta 2020. Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo vuoden 1962 mellakoista Novotšerkasskin kaupungissa Neuvostoliitossa sen jälkeen, kun kommunistihallinto laski työläisten palkkoja ja nosti ruoan hintaa. Kommunistihallinto lopetti mellakat armeijan verilöylyyn ja salasi tapahtumat Neuvostoliiton romahdukseen asti. Mustavalkoinen elokuva sai Venetsian elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnon ja toi Venäjän elokuva-akatemian palkintogaalassa Kontšalovskille parhaan ohjaajan palkinnon.

Juoni
-----

Ljudmila on uskollinen kommunistipuolueen jäsen pienessä Novotšerkasskin kaupungissa, jonka suuri työnantaja on sähköveturitehdas. Tehtaan työläiset alkavat mellakoida palkanalennuksia ja ruoan hinnan korotuksia vastaan, ja armeija tulee lopettamaan mielenosoitukset hyvin väkivaltaisesti. Verilöylyn yhteydessä Ljudmilan tytär katoaa monien muiden tavoin. Ljudmila saa selville, että mellakkaan osallistuneita haudattiin väärillä nimillä tai nimettöminä toisten vainajien hautoihin hautausmaille.

Lähteet
-------

1. ↑  Rakkaat toverit *Yle Areena*.  8.10.2021. Viitattu 14.10.2021.
2. ↑  Dear Comrades (2020) *Kino Regina*.  4.1.2021. Viitattu 14.10.2021.
3. ↑  Dorogie Tovarischi! (Dear Comrades!), synopsis *Venetsian elokuvajuhlien sivusto*. Viitattu 14.10.2021.
4. ↑  Kenny, Glenn: Dear Comrades *Rogert Ebertin muistosivusto*.  24.12.2020. Viitattu 14.10.2021.
Fregatti Earl of Zetland
Höyryvetureita puretaan Earl of Zetlandin ruumasta Sydneyn satamassa tammikuussa 1884
**Earl of Zetland** oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti, joka oli rakennettu 1875. Fregatti oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1898-1905. Laiva ajoi karille Bornholmin rannikolla 5. lokakuuta 1905. Miehistö pelastui ja myöhemmin myös osa lastista saatiin pelastettua.

Earl of Zetlandin rakensi Archibald McMillan & Son Dumbartonissa Skotlannissa vuonna 1875 Alexander Thomson and Nephew-varustamolle Grangemouthista. Laivan vetoisuus oli 1 469 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 200 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 71,00 metriä, leveys 11,65 metriä ja syväys 6,69 metriä. Fregatti kuljetti siirtolaisia Uuteen Seelantiin.

Suomeen Earl of Zetland ostettiin J. R. Menzies-varustamolta Glasgowista vuonna 1898. Toukokuussa 1900 laivan keularuumassa syttyi tulipalo myrskyn aikana laivan ollessa kappaletavaralastissa matkalla Lontoosta Melbourneen. Tulipalo saatiin kuitenkin sammumaan kun kanteen hakatun reiän kautta ruumaan mennyt vesi sammutti sen. Myöhemmin samana vuonna laiva joutui kovaan myrskyyn ollessaan fosfaattilastissa hinauksessa lähellä Irlannin Skerriesia. Hinausköyden katkettua laiva välttyi täpärästi ajautumusta rantaan. Fregatti Earl of Zetland oli viimeisellä matkallaan puutavaralastissa matkalla Ruotsin Sundsvallista Etelä-Afrikan Delagoa Bayhin kun se ajoi karille Vangin tienoilla Bornholmin rannikolla lähellä Haslea aamuyöllä 5. lokakuuta 1905. Fregatti jäi hylyksi mutta miehistö ja osa laivan kalustosta ja lastista saatiin pelastettua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Earl of Zetland (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Rautafregatti Earl of Zetland (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Wrecksite.eu : Earl of Zetland (+1905)
Machinin alkuperäinen muotokuva Elisabet II:sta.
Machinin Elisabet II:sta tekemällä muotokuvalla varustettuja *Machin definitive* -postimerkkejä.
**Arnold Machin** (1911 – 8. maaliskuuta 1999) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hänen tekemänsä muotokuva kuningatar Elisabet II:sta oli vuosikaudet käytössä Englannin punnan kolikoissa ja Royal Mailin postimerkeissä.

Machin syntyi Stoke-on-Trentissä Staffordshiressä perheeseen, jolla oli pitkät perinteet savenvalannassa. Hän pääsi 14-vuotiaana oppipojaksi Mintonsin posliinitehtaaseen. Hän kävi useita taidekouluja, joista yksi oli Lontoon Royal College of Art. Toisen maailmansodan aikana hän oli aseistakieltäytyjä ja oli tämän vuoksi jonkin aikaa vankilassa.

1940-luvulla kolme Machinin terrakottatyötä pääsi Tate-taidegalleriaan. 1950-luvulla hän teki rintakuvia useista merkkihenkilöistä, kuten Winston Churchillistä, prinssi Philipistä ja Franklin D. Rooseveltistä.

Vuonna 1965 Postmaster General Tony Benn pyysi Machinia yhtenä muiden taiteilijoiden joukosta toimittamaan oman ehdotuksensa uudeksi postimerkkeihin painettavaksi kuningattaren muotokuvaksi. Machinin ehdotus valittiin, ja ensimmäiset hänen kuvaansa kantavat Royal Mailin postimerkit tulivat myyntiin 5. kesäkuuta 1967. Samaa kuvaa käytettiin postimerkeissä 50 vuoden ajan yli 130 erivärisessä merkissä. Se lyötiin myös punnan kolikoihin vuosien 1968–1984 välillä.

Machin kuoli 8. maaliskuuta 1999 kotonaan Staffordshiressä. Hänen vaimonsa Patricia Newton oli tunnettu kukka-aiheiden maalari ja heidän poikansa Francis arkkitehti.

Kunnianosoitukset ja arvonimet
------------------------------

Machinista tehtiin vuonna 1965 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen arvolla *Officer*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arnold Machin – Historical Royal Mint Artists *The Royal Mint Museum*.  Arkistoitu 12.11.2018. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas, Robert McG. Jr.: Arnold Machin, 87, Creator Of Ubiquitous Royal Portrait *The New York Times*.  14.3.1999. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Royal Mail celebrates a modern masterpiece *Royal Mail Group*.  5.6.2007. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Anniversary of 'Queen's head' design marked with new stamps *BBC News*.  5.6.2017. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ilmastokokoukset** 

 

* Earth Summit, 1992
	+ YK:n ilmastonmuutos­konventti
* COP11: Montreal, 2005
* COP13: Bali, 2007
* COP15: Kööpenhamina, 2009
* COP21: Pariisi, 2015
	+ Pariisin ilmastosopimus
* COP26: Glasgow, 2021
* COP27: Sharm el-Sheikh, 2022
* COP28: Dubai, 2023

Raportit ja vetoomukset 

* Kioton pöytäkirja
* Sternin raportti, 2006
* Oregonin vetoomus

**Earth Summit** (maapallon huippukokous) tai UNCED (*United Nations Conference on Environment and Development*) oli Yhdistyneiden kansakuntien Rio de Janeirossa, Brasiliassa vuonna 1992 järjestämä ympäristö- ja kehityskonferenssi. Rion kokouksesta alkoi konferenssien sarja, jota jatkettiin Kiotossa ja Montrealissa. Rion kokous oli yksi ensimmäisistä kansainvälisistä suurista korkean tason huippukokouksista, jossa maapallon johtajat ilmaisivat huolensa ympäristöasioista. Edeltävä kokous oli järjestetty 20 vuotta aikaisemmin Tukholmassa. Rion kokoukseen osallistui 172 valtiota, joista 108:aa edusti valtionpäämies.

Kokouksessa tehtiin YK:n ilmastonsuojelun puitesopimus. Riossa hyväksyttiin myös YK:n ilmastonmuutoskonventti eli UNFCCC. Kioton pöytäkirja on lisäys tähän ilmastonmuutoksen puitesopimukseen. Kaikki UNFCCC:n osapuolet voivat allekirjoittaa tai ratifioida Kioton pöytäkirjan. 

20.–22. kesäkuuta 2012 Rio de Janeirossa järjestettiin YK:n kestävän kehityksen huippukokous otsikoilla Earth Summit 2012 tai Rio+20.

Lähteet
-------

1. ↑  Earth Summit un.org. Viitattu 16.6.012. (englanniksi)
2. ↑  Earth Summit 2012 earthsummit2012.org. Viitattu 16.6.2012. (englanniksi)
**Pyhän Tituksen kirkko** (kreik. Ναός του Αγίου Τίτου, *Naós tou Agíou Títou*) on ortodoksinen kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Kreetan ensimmäisenä piispana pidetylle apostoli Titukselle.

Kirkko sisältä.
Kirkko sijaitsee Iraklionin vanhassakaupungissa Ágios Títoksen aukion laidalla lähellä venetsialaisaikaista Loggiaa. Paikalla alun perin ollut Pyhälle Titukselle omistettu kirkko oli kolmilaivainen basilika. Se rakennettiin Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella, jolloin saaren keskus siirrettiin Gortynistä Iraklioniin eli tuolloiseen Khandakakseen. Näin kirkko peri Gortynin Pyhän Tituksen kirkon aseman toimien Kreetan kirkollisena keskuksena, ja sinne siirrettiin kyseisestä kirkosta pyhäinjäännöksiä ja muuta esineistöä.

Venetsialaisvallan aikana kirkko toimi Kreetan katolisen arkkihiippakunnan katedraalina. Osmanivallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi. Se tuhoutui vuoden 1856 maanjäristyksessä. Tämän jälkeen rakennettiin uusi moskeija eli nykyinen kirkko. Sen arkkitehti oli Athanásios Moúsis, joka suunnitteli myös Pyhän Menaksen katedraalin. Moskeija valmistui käyttöön vuonna 1871. Moskeijan minareetti purettiin Kreikan ja Turkin väestönvaihdon aikaan 1920-luvulla. Rakennus muutettiin kirkoksi vuonna 1925.

Kirkkorakennus edustaa eklektistä tyyliä. Se on pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen, ja siinä on nartheks ja neljän pylvään tukema kupoli. Kirkon julkisivu on koristeltu kivikaiverruksin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Αγιος Τίτος στο Ηράκλειο *Explore Crete*. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3 4  Ναός Αγίου Τίτου *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Tituksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
Pyhän Trofimuksen kirkon julkisivu.
Kirkon torni on 1100-luvulta.
**Pyhän Trofimuksen kirkko** (St. Trophime, ransk. *Église Saint-Trophime*) on Etelä-Ranskan Arles'ssa sijaitseva kirkko. Sen rakentaminen on aloitettu 700-luvulla. Kirkko on romaanisen arkkitehtuurin huomattava edustaja.

Kirkon rakenteessa toistuu roomalaisajan basilikan muoto. Julkisivua ei ole korostettu torneilla, kuten reininmaalaisissa romaanisissa kirkoissa. St. Trophimen torni on valmistunut vasta 1100-luvulla. Rakennus edustaakin romaanisen tyylin varhaisvaihetta.

Keisari Fredrik Barbarossa kruunattiin keisariksi St. Trophimen katedraalissa kesällä 1178 ja keisari Kaarle IV kesällä 1365.

Vuodesta 1981 lähtien kirkko on ollut Unescon maailmanperintökohde yhdessä Arles'n muiden roomalaisaikaisten ja romaanisten rakennusten kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Litzen, Veikko: *Keskiajan kulttuurihistoria*, s. 46. Helsinki: Gaudeamus, 1974. ISBN 951-662-073-6.
2. ↑  Arles, Roman and Romanesque Monuments Unesco. Viitattu 16.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Trofimuksen kirkko**.
* St. Trophime, Arles (Arkistoitu – Internet Archive), Christine M. Bolli, Smarthistory.
**Pyhän Yrjön katedraali** (ukr. Собор Святого Юра, *Sobor Svjatoho Jura*) on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon Lvivin arkkihiippakunnan katedraali. Kirkon on suunnitellut Bernard Meretyn, ja se rakennettiin vuosina 1744–1760.

Katedraali sijaitsee Svjatojurskan eli Pyhän Yrjön mäellä, jonne rakennutti ensimmäisen kirkon noin vuonna 1280 Kiovan ruhtinas Lev I Danylovytš. Sen lähistölle perustettiin myös luostari. Kirkko tuhottiin vuonna 1340 Kasimir III Suuren valtakaudella, ja sen tilalle rakennettiin uusi tiilikirkko vuosina 1363–1437. Vuonna 1539 luostarista tuli Galitsian ja Lvivin piispojen istuin, ja kirkosta tehtiin katedraali. Nykyinen katedraalirakennus rakennettiin vuosina 1744–1760, ja sen koristelutyöt jatkuivat vuoteen 1780 asti. Katedraalin alttarin on suunnitellut kuvanveistäjä Sebastian Fessinger, julkisivun veistokset on tehnyt kuvanveistäjä Johann Pinsel, ja sisätilojen koristelut on suunnitellut kuvanveistäjä Myh’ailo Filevytš. Katedraalissa on Juri Radyvylivskyin, Frantsysk Smuhlevytšin, Luka Dolynskyin ja Eram Fabijanskyin teoksia.

Vuonna 1946 katedraali joutui Venäjän ortodoksisen kirkon hallintaan, ja vuonna 1990 sen hallinta palautettiin Ukrainan kreikkalaiskatoliselle kirkolle. Paavi Johannes Paavali II vieraili katedraalissa vuonna 2001. Katedraali toimi Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispan istuimena vuoteen 2005 asti, jolloin se siirtyi Kiovaan.

Galleria
--------

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Архикатедральний собор Святого Юра Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko.  Arkistoitu 4.2.2023. Viitattu 31.1.2023. (ukrainaksi)
**Supreme Headquarters Allied Powers Europe** (**SHAPE**) on Nato-joukkojen Euroopan-komentokeskus. Se sijaitsee Casteaussa Belgiassa. Vuodesta 1951 SHAPE oli Euroopan operatiivisten joukkojen päämaja (Allied Command Europe, ACE), mutta vuodesta 2003 SHAPE on Allied Command Operationsin (ACO) päämaja ohjaamalla kaikkia liittoutuneiden toimintaa maailmanlaajuisesti.

SHAPE on säilyttänyt Eurooppaan viittaavan nimensä oikeudellisista syistä, vaikka maantieteellisesti sen toimintaa laajennettiin vuonna 2003. Tuolloin Naton komento Lissabonissa ja historiallisesti osa Atlantin herruutta siirrettiin ACO:lle. ACO:n komentava upseeri on myös säilyttänyt tittelinsä "Supreme Allied Commander Europe" (SACEUR), ja on aina Yhdysvaltojen neljän tähden kenraali tai upseeri, joka toimii myös Yhdysvaltain Euroopan-komentajana. 

SHAPE:n päämaja sijaitsi aikaisemmin Ranskassa, mutta maan presidentti Charles de Gaulle ei pitänyt Yhdysvaltojen liiallisesta sekaantumisesta Euroopan politiikkaan ja karkotti vuonna 1967 Naton koko organisaation Ranskan maaperältä, jonka takia Naton Euroopan-päämaja oli siirrettävä Belgiaan. Uusi päämaja rakennettiin Brysseliin, Monsiin ja Casteauhon, missä ne sijaitsevat yhä.

Lähteet
-------

* Ganser, Daniele: *Naton salaiset armeijat*. Like, 2009.

### Viitteet

1. 1 2  Brief History *SHAPE*. shape.nato.int. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Supreme Headquarters Allied Powers Europe** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nato Pohjois-Atlantin liitto |
| --- |
|  |
| Jäsenvaltiot | 
* Alankomaat
* Albania
* Belgia
* Bulgaria
* Espanja
* Islanti
* Italia
* Kanada
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Luxemburg
* Montenegro
* Norja
* Pohjois-Makedonia
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Slovakia
* Slovenia
* Suomi
* Tanska
* Tšekki
* Turkki
* Unkari
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
* Yhdysvallat

 |  |
|  |
| Rakenne | 
* Päämaja
* Pääsihteeri
* Supreme Headquarters Allied Powers Europe
* Parlamentaarinen yleiskokous
* Standardointisopimus

 |
|  |
| Kahdenväliset suhteet | 
* Major non-NATO ally
* Naton rauhankumppanuus

 |
|  |
| Tunnukset | 
* Naton lippu

 |

 |
**Earvin N’Gapeth** (s. 12. helmikuuta 1991 Saint-Raphaël) on ranskalainen lentopalloilija, joka edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Pallavolo Modenaa ja Ranskan lentopallomaajoukkuetta. 194 senttimetriä pitkä ja 93 kilogrammaa painava N’Gapeth on pelipaikaltaan yleispelaaja. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 358 senttimetrin korkeuteen ja torjunta 327 senttimetriin. Faneille.com -sivusto pitää N’Gapethia maailman viihdyttävimpänä lentopalloilijana.

N’Gapeth pelasi vuodet 2008–2011 kotimaansa Pro A:n Tours VB:ssä, jossa hän voitti kolmesti Ranskan cupin ja kerran mestaruuden. Vuodet 2011–2013 N’Gapeth pelasi Italian A1-liigan Piemonte Volleyssä. Vuonna 2013 hän pelasi venäläisessä VK Kouzbass Kemerovossa. Kaudeksi 2014–2015 N’Gapeth siirtyi italialaisen Pallavolo Modenan riveihin. Hän voitti avauskaudellaan Italian cupin mestaruuden. Kaudet 2018–2019 Earvin pelasi Zenit-Kazanin joukkueessa Venäjän superliigassa. Earvin saavutti Zenitin riveissä muun muassa Mestareiden liigan finaalipaikan.

N’Gapeth palasi Modenan joukkueeseen kaudeksi 2021–2022.

Kahdesti alle 19-vuotiaiden EM-kultaa, kerran alle 21-vuotiaiden EM-kultaa ja kerran alle 19-vuotiaiden EM-pronssia saavuttanut N’Gapeth debytoi Ranskan lentopallomaajoukkueessa vuonna 2010. Hän oli mukana vuoden 2014 MM-kilpailuissa Puolassa. Vuoden 2015 maailmanliigassa, jonka Ranska voitti, N’Gapeth valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Ranska voitti kultaa N’Gapethin ratkaistessa finaalin. Hänet valittiin myös turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi pelipaikallaan.

Pelaajana N’Gapeth tunnetaan erityisesti kovista iskulyönneistään verkolta. Lisäksi hänellä on tapana tehdä yllättäviä ja yleisöä viihdyttäviä ratkaisuja pelissä. Hän esimerkiksi on lyönyt 2015 EM-finaalin ottelupallon selkä verkkoon päin. 

N’Gapeth on myös räppäri ja hän tekee Spotifyhin musiikkia etunimellään Earvin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑  faneille.com: Lentopallokenttien viihdyttäjät *faneille.com*. Viitattu 12.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Joni Jalmari Karvinen** (s. 7. helmikuuta 1994 Lahti) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti urheilu-urallaan vuoteen 2014 asti Ylöjärven Urheilijoita, vuosina 2015–2017 Tampereen Pyrintöä ja vuodesta 2018 Joensuun Katajaa. Häntä valmensi uransa aikana Jarmo Pusa (2007–2011), Erkki Helanoja (2009–2011), Kari Ihalainen (2011–2014), Viljo Toivanen (2014–2015) ja vuodesta 2015 Olavi Parjanen. Karvinen lopetti aktiiviuransa kesän 2021 jälkeen.

Karvisella on useita SM-mitaleja nuorten sarjoista. Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Karvinen oli kuudes tuloksella 74,49 m. Kisojen karsinnassa hän heitti 700-grammaisella keihäällä ennätyksensä 80,05 m. Karvinen oli kuudes myös Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 tuloksella 70,90 m. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän oli seitsemäs tuloksella 71,40 m ja Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kahdeksas tuloksella 74,10 m.

Karvinen voitti keihään Suomen hallimestaruuden 2015 ja 2019.

Karvisen ennätys on 80,04 m, jonka hän heitti 12. kesäkuuta 2016 Karjaalla Raaseporissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Joni Karvinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 20.7.2023.
2. ↑  Kujanpää ylitti kauden kärkituloksen 560 – Örn myötätuuleen 10,25 ja Kemppinen 11,22 *Yleisurheilu.fi*.  5.7.2023. Viitattu 20.7.2023.
3. ↑  Suomalaisnuorelta hirmukaari MM-avauksessaan *MTV3.fi*.  9.7.2011. Viitattu 9.7.2011.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Rivers vuonna 2010.
**Austin James Rivers** (s. 1. elokuuta 1992 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän pelaa NBA-seura Houston Rocketsissa. Hänet varattiin kymmenentenä pelaajana NBA:n varaustilaisuuden 2012 ensimmäisellä kierroksella.

Ennen ammattilaisuraansa Rivers pelasi neljä kautta (2007–2011) floridalaisen Winter Park High Schoolin joukkueessa ja yhden kauden (2011–2012) pohjoiscarolinalaisen Duken yliopiston joukkueessa.

Vuonna 2012 alkaneella ammattilaisurallaan Rivers on edustanut New Orleans Hornetsia, joka vaihtoi nimensä New Orleans Pelicansiksi, tammikuusta 2015 Los Angeles Clippersiä sekä kesästä 2018 alkaen Washington Wizardsia. Joulukuussa 2018 hän siirtyi Phoenix Sunsiin mutta ei pelannut siellä otteluakaan vaan esiintyi seuraavaksi Houston Rocketsissa, jonka kanssa hän teki sopimuksen jouluaattona 2018.

Riversin isä, Doc Rivers, on entinen ammattilaiskoripalloilija ja NBA-seura Los Angeles Clippersin päävalmentaja. Tammikuussa 2015 Austin Riversistä tuli ensimmäinen isänsä valmentamassa joukkueessa pelannut NBA-pelaaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Austin Rivers *Basketball-Reference.com*. Viitattu 12.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Austin Rivers Bio *GoDuke.com*.  9.8.2011. Viitattu 12.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Austin Rivers heads to NBA draft *ESPN.com*.  27.3.2012. Viitattu 12.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  L.A. Clippers acquire Marcin Gortat from Washington Wizards  26.6.2018. NBA. Viitattu 17.11.2018. (englanniksi)
5. ↑  Phoenix Suns Complete Trade with Washington Wizards  17.12.2018. NBA. Viitattu 18.12.2018. (englanniksi)
6. ↑  Phoenix Suns Waive Austin Rivers  18.12.2018. NBA. Viitattu 19.3.2019. (englanniksi)
7. ↑  Rockets Sign Free Agent Austin Rivers  24.12.2018. NBA. Viitattu 19.3.2019. (englanniksi)
8. ↑  Markazi, Arash: Father knows best in second Rivers battle *ESPN.com*.  18.12.2013. Viitattu 12.7.2014. (englanniksi)
9. ↑  Friday, January 16, 2015: Cavaliers – Clippers *NBA.com*. Viitattu 14.1.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Austin Rivers** Wikimedia Commonsissa
**Coca-Cola-kamera** on suomen kielen puhekielessä käytetty ilmaisu, jolla viitataan hyvin yksinkertaiseen kameraan, esimerkiksi Kodak Instamaticiin.

Alkuperäinen Coca-Cola-kamera oli Agfan Iso-Rapid If -kamera, joka oli jossain määrin monimutkaisempi laite kuin Kodak Instamatic. Toisin kuin viimemainitussa, siinä valotusta pystyi säätämään. Valotusaikoja löytyi kaksi erilaista, ja himmenninaukon arvoja kolme erilaista.

Nimen Coca-Cola-kamera tämä laite sai siitä, että suomalainen Coca-Colan pullottaja järjesti vuonna 1965 tai 1966 kampanjan, jossa pullonkorkkeja keräämällä saattoi saada omakseen Agfan Iso-Rapid Ifin. Keräämällä 20 pullonkorkkia ja lähettämällä niiden sisällä olleet tarrat ja maksamalla 16 markkaa postiennakkona saattoi saada itselleen tämän kameran, jonka arvo oli 44 markkaa. Kampanja onnistui hyvin, sillä kameran menekki oli 125 000 kappaletta puolen vuoden aikana.

Kamera käytti Afgan Rapid-järjestelmän filmiä, joka oli ladattu kasettiin. Negatiivin koko oli 24 × 24 mm.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomo: Coca-cola -kamera *Kulttuuriankka.*.  10.8.2013. Viitattu 27.4.2018.
2. ↑  Mariju Myy *marijumyy.fi*. Viitattu 27.4.2018.
**Jongunjoki** on erämainen joki Itä-Suomessa. Se alkaa Kuhmon puolelta Kainuusta Jonkerinjärvestä ja jatkaa monia pieniä mutkia tehden kulkuaan Lieksaan, Pohjois-Karjalaan ja yhtyy Lieksanjokeen. Joen pituus on 76 km ja valuma-alue 1 135 km². Keskivirtaama on 14 m³/s, huippuvirtaama 155 m³/s ja keskimääräinen pienin virtaama 3 m³/s. Joki on tärkeä melontareitti. Joen latvajärvi Jonkeri on 196 metriä merenpinnasta, ja putousta on 68 km pitkällä melontareitillä 80 m. Reitti on luonnonkaunis, ja se sisältää monia helppolaskuisia koskia.

Jongunjoen vanhojen metsien suojelualue
---------------------------------------

Jongunjoen vanhojen metsien suojelualue sijaitsee Lieksan pohjoisella rajalla Lieksa-Kuhmo-tien molemmilla puolilla. Se ei ulotu Jongunjoen rantaan. Sen pinta-ala on 337 ha. Jongunjoen suojelualue on merkittävä Lieksan pohjoisosan vanhojen metsien suojelun kannalta. Alue on ollut aiemmin Metsähallituksen luonnonhoitometsä.

Lähteet
-------

* Härkönen T. Laitinen J. Räntilä K.: *Luontomatkailijan Suomi*. Otava, 1993. ISBN 951-1-11522-7.
* Tunne järvet, saaret ja joet.  *Suomen Kuvalehti*, 15.6.1987 Numero = 24B, s. 103.
* *Suomen Melontaopas*, Edita Prima Oy, 2004

### Viitteet

1. ↑  Jongunjoen yläjuoksu *Kalapaikka.net*. Viitattu 18.5.2014.
2. ↑  Jongunjoen alajuoksu *Kalapaikka.net*. Viitattu 18.5.2014.
**Ruskosirppisiipi** (*Drepana curvatula*) on eteläisemmässä Suomessa melko yleinen, lämpimän ruskea yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ruskosirppisiiven etusiipien pohjaväri on selkeästi ruskea. Siivet ovat muodoltaan hieman pitkänomaiset, ja etusiiven kärki muodostaa pitkän ja selkeän, sirppimäisen kaarteen. Etusiivissä on useita mustanruskeita, kevyesti aaltoilevia poikkiviiruja. Siiven takareunasta etureunaan saakka ulottuu punertavan ruskea, hieman kaareva poikkijuova, joka tekee siiven kärjen kohdalla terävän mutkan siiven kärkeä kohti. Keskitäplä muodostuu kahdesta, mustanharmaasta, keskenään lähes samankokoisesta pilkusta. Takasiivet ovat vain hivenen vaaleamman ruskeat, ja niissä on selvät, tummanruskeat poikkiviirut sekä pieni keskitäplä. Siipiväli on 30–39 mm.

Ruskosirppisiiven voi sekoittaa yleisempään täpläsirppisiipeen (*Drepana falcataria*). Pohjavärin lisäksi lajit erottaa etusiiven punertavan juovan muodosta, keskitäplien kokoerosta sekä takasiipien kuvioinnista.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajia tavataan Portugalista aina Japaniin saakka ulottuvalla alueella. Suomessa lajia esiintyy vain Etelä- ja Keski-Suomessa, suunnilleen Vaasa-Lieksa-linjalle saakka. Keski-Euroopassa ruskosirppisiivellä on kesän aikana kaksi päällekkäistä sukupolvea, mutta Suomessa toinen sukupolvi on harvinainen. Ruskosirppisiipi aloittaa lentonsa hieman sukulaislajejaan myöhemmin, ja perhosia voi tavata kesäkuun puolivälistä elokuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ruskosirppisiipi lentää öisin ja elää toukan pääasiallista ravintokasvia, leppää, kasvavilla paikoilla, kuten metsänlaidoilla ja kosteikoissa. Ruskosirppisiipi tulee valolle, mutta lähtee häirittynä lentoon myös päivällä. Aikuisen perhosen suuosat ovat surkastuneet, eikä se nauti ravintoa. Täysikasvuinen toukka asettautuu lehden ja kehräämänsä verkon väliin ja koteloituu. Kotelo talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää pääasiassa lepillä (*Alnus*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7 s. 38
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Ruskosirppisiipi
* toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pertti Pakkanen: *Drepana curvatula*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1268391
* Wikispecies: Drepana curvatula
* BioLib: 51840
* BOLD: 109508
* CoL: 37M9B
* EoL: 372955
* EPPO: DRPNCU
* EUNIS: 307025
* Fauna Europaea: 443439
* Fauna Europaea (new): f75e0eb9-66ee-4fbd-8462-a3005646ef2e
* GBIF: 5143147
* iNaturalist: 464302
* IRMNG: 10331023
* LepIndex: 84378
* LoB: 6085
* NBN: NBNSYS0000005721
* NCBI: 104427

 |

 |
**Ananassalvia** (*Salvia elegans*) on huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) heimoon, salvioiden (*Salvia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa luontaisena Meksikossa sekä Guatemalassa, ja sitä käytetään myös yrttinä ja koristekasvina.

Ananassalvia on luontaisessa ympäristössään monivuotinen kasvilaji. Sen varret ovat nelisärmäisiä ja )lehdet sijaitsevat varressa vastakkaisesti. Lehtilavat ovat vaaleanvihreitä, pehmeäkarvaisia, muodoltaan soikeita ja enintään noin 7,5 cm pitkiä. Hienonnetuista lehdistä lähtee ananasmainen aromi, josta lajin kansanomainen nimikin tulee. Ananassalvian kukat ovat kirkkaanpunaisia, ja ne sijaitsevat harsuina kiehkuroina enintään noin 20 cm pitkissä latvatähkissä. Ananassalvia kukkii loppukesästä syksyyn. Kukat houkuttelevat kolibreja ja perhosia.

Ananassalvia kasvaa luontaisena Meksikossa ja Guatemalassa, missä sitä kasvaa tyypillisesti suurina mättäinä syrjäseutujen vuoristometsissä 1 800–2 700 metrin korkeudessa.

Ananassalviaa voidaan kasvattaa koristekasvina esimerkiksi reunaistutuksissa, kukkapenkissä tai kasvatusastioissa tai hyötykasvina yrttitarhassa. Ananassalvia on luontaisesti monivuotinen, mutta viileämmän ilmaston alueilla sitä voi kasvattaa yksivuotisena. Se kasvaa parhaiten humuspitoisessa ja kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa. Laji sietää jonkin verran kevyttä varjoa, huonolaatuisempaa maaperää ja kuivuutta mutta ei erityisemmin märkää maaperää. Maanalaisten rönsyjensä avulla laji voi levitä ympäristöönsä kasvustoja muodostaen.

Ananassalvian kukkia voi käyttää ruokien koristeina tai lisätä hedelmäcocktaileihin tai salaatteihin. Myös lehtiä voi käyttää salaateissa tai yrtti- tai jääteessä. Kuivatut lehdet sopivat myös maustesekoituksiin.

Lähteet
-------

* Missouri Botanical Garden: *Salvia elegans* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Ananassalvia (*Salvia elegans*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1521008
* Wikispecies: Salvia elegans
* CoL: 6XGX2
* EoL: 6342081
* GBIF: 6412418
* GRIN: 467449
* iNaturalist: 153386
* IPNI: 456162-1
* ITIS: 832880
* MoBotPF: 292043
* NCBI: 888065
* NZOR: 6f3b3e08-aae7-4549-8d50-6844214d08c2
* Open Tree of Life: 1078939
* Plant List: kew-182583
* PLANTS: SAEL6
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:456162-1
* Tropicos: 50147217
* WFO: wfo-0000300934

 |

 |
**Frank E. Powell** (1886 Hamilton, Ontario – 1957 New York, New York) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.

Powell aloitti uransa teatteriohjaajana ja ohjasi muun muassa Augustus Thomasin ja Kirk LaShellen näytelmiä. Powell ohjasi myös tuotantoja Euroopassa, jonka jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja teki ensiesiintymisensä teatterinäyttelijänä Broadwayllä vuonna 1904. Teatterin jälkeen hän näytteli Biograph Studiosin mykkäelokuvissa vuodet 1909–1915. Biograph Studiosilla hän toimi myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. Powell työskenteli monille elokuvastudioille, joita olivat muun muassa Fox Film Corporation ja World Film Company.

Powell muistetaan ehkä parhaiten Theda Baran löytäjänä. Hän ohjasi Baraa elokuvassa *A Fool There Was* (1915), joka teki Barasta kansainvälisen supertähden. Vuotta aikaisemmin Powell oli ohjannut Baraa elokuvassa *The Stain*, jossa Bara oli sivuosassa. *The Stain* oli Baran ensiesiintyminen elokuvissa. Powell ohjasi myös Mary Pickfordia 16 elokuvassa, kuten myös muita varhaisia tähtiä: Florence Lawrence, Robert Harron, Kate Bruce, Blanche Sweet, Donald Crisp, Henry B. Walthall ja Mabel Normand. Powell perusti oman tuotantoyhtiön, Frank Powell Productions Inc. loppuvuodesta 1916. Powell perusti vuonna 1919 toisen tuotantoyhtiön, Sunset Pictures Corporationin, Texasin San Antoniossa. Powell ohjasi viimeisen elokuvansa vuonna 1921, jonka jälkeen hän laati muutamiin brittiläisiin elokuviin käsikirjoituksen vuoteen 1923 asti.

Frank Powell kuoli vuonna 1957 New Yorkissa noin 71-vuotiaana.

Aiheesta muualla
----------------

* Frank Powell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Frank Powell Elonetissä.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dan Clarke tallin Dallara-Mugen-Honda autolla Britannian Formula 3-kaudella 2005.
**Double R Racing** (tunnettu aiemmin nimellä **Räikkönen Robertson Racing**) on brittiläinen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Euroopan F3 ja MSA Formula-sarjoissa. Tallin perustivat vuonna 2004 suomalainen F1-mestari Kimi Räikkönen ja hänen managerinsa Steve Robertson. Talli voitti Britannian F3-sarjan kuljettajien mestaruuden vuonna 2006 Mike Conwayn voimin. Vuonna 2010 talli myytiin Anthony Hieattille, joka uudelleennimesi tallin Double R Racingiksi. Talli on aiemmin kilpaillut Euroopan Formula BMW-sarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Raikkonen to Set Up F3 Team *F3 News*.  3.11.2004. Autosport.com. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Asher, Richard: Conway Wins Race 1 and Title *F3*.  24.9.2006. Autosport.com. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Anderson, Ben: Raikkonen Sells Stake in F3 Team *F3 News*.  25.11.2010. Autosport.com. Viitattu 8.7.2017. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Analyyttinen hermeneutiikka** on hermeneutiikan muoto, joka on saanut vaikutteita analyyttisestä filosofiasta, ennen kaikkea Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofiasta.

Analyyttisen hermeneutiikan taustalla ovat ennen kaikkea Peter Winch, Georg Henrik von Wright ja Charles Taylor. He arvostelivat positivismia ja metodologista monismia: he katsoivat, että ihmistieteiden tutkimuskohde eroaa olennaisesti luonnontieteiden tutkimuskohteesta, koska ihmiset ovat intentionaalisia. Tämän vuoksi ihmistieteet eivät heidän mukaansa voi pelkästään pyrkiä selittämään, niiden täytyy myös pyrkiä ymmärtämään. 

Analyyttinen hermeneutiikka pyrkii yhdistämään tieteellisen selittämisen ja kulttuurisen ymmärtämisen, ainakin historiallisen ja yhteiskunnallisen selittämisen rajatuilla alueilla. Siitä on kuitenkin jätetty pois varhaiselle hermeneutiikalle tyypillinen psykologinen lähestymistapa, jossa keskeisenä oli eläytyminen. Sen sijaan ymmärtämisessä on kyse kohteen merkityssisällön tajuamisesta. Von Wright (*Explanations and Understanding*, 1971; *Causality and Determinism*, 1974) ja Winch (*Social Science and Its Relation to Philosophy*, 1958) kehittivät toiminnan logiikkaa tämän avuksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Halonen, Ilpo: Johdatus tieteenfilosofiaan *helsinki.fi*. Viitattu 27.11.2007.
2. ↑  Hermeneutics *textetc.com*. Viitattu 27.11.2007. (englanniksi)