recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eetu Apila** (s. 8. tammikuuta 2002 Kiiminki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Apila pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.

Ura
---

Apila on Limingan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Oulun Kärppien C-nuoriin, jossa Apila voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kauden 2018–2019 päätteeksi hän voitti Kärppien ja Haukiputaan Ahmojen B2-nuorten yhdistelmäjoukkueessa SM-hopeaa. Kaudella 2019–2020 Apila toimi Kärppien B-nuorten varakapteenina. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Vaasan Sportin U20-joukkueeseen. Kaudella 2021–2022 Apila toimi joukkueen varakapteenina.

Kaudella 2022–2023 Apila debytoi Sportin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Apila merkittiin Sportin nelosketjun oikeaan laitaan Erik Riskan sekä toisen debytantin, Viljami Haaralan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.33 minuuttia. Apila sai myös syöttöpisteen Riskan tekemään maaliin. Syöttöpiste jäi hänen kauden ainoaksi tehopisteeksi Apilan pelaamassa 14 SM-liigan runkosarjaottelussa.

Muuta
-----

Apila valmistui liiketoiminnan merkonomiksi Oulun seudun ammattiopistosta toukokuussa 2021.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2020–2021 | Sport | U20-SM | 30 | 2 | 1 | 3 | 14 | – | – | – | – | – |
| 2021–2022 | Sport | U20-SM | 39 | 2 | 7 | 9 | 54 | – | – | – | – | – |
| 2022–2023 | Sport | U20-SM | 34 | 5 | 3 | 8 | 16 | – | – | – | – | – |
|  | Sport | SM-liiga | 14 | 0 | 1 | 1 | 2 | – | – | – | – | – |
| 1 kausi | yhteensä | SM-liiga | 14 | 0 | 1 | 1 | 2 | – | – | – | – | – |

Lähteet
-------

* Eetu Apila The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Eetu Apila Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Eetu Apila *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tilastot - Eetu Apila - Kausi 2022-2023 *liiga.fi*. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 28.12.2022.
2. 1 2 3  Eetu Apila *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  Lukko - Sport, 26.12.2022 *liiga.fi*.  26.12.2022. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 28.12.2022.
4. ↑  Lukko - Sport, 26.12.2022 *liiga.fi*.  26.12.2022. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 28.12.2022.
5. ↑  Valmistuneet opiskelijat *osao.fi*. Koulutuskuntayhtymä OSAO. Viitattu 28.12.2022.

Sport – SM-liiga
4 Suhonen |
7 Lerby |
10 Lööke |
11 Hjalmarsson (**A**) |
12 Stråka |
13 Riska (**A**) |
15 Vesala |
16 Johnsson |
17 Stålberg (**C**) |
21 Nalli |
24 Scarlett |
25 Holmström |
28 Sundstöm |
31 Härkönen |
36 Tommila |
40 Mattsson |
42 Heikkilä |
44 Kerkkänen |
49 Tiihonen |
37 Leppänen |
52 Hietanen (**A**) |
53 Aarnio |
55 Hult |
60 Reijola |
63 Heikkinen |
65 Hayes |
71 Nieminen |
86 Rantanen |
88 Miketinac |
91 Wännström |
95 Svoboda |
96 Mašič  

Päävalmentaja Dufva •
Valmentaja Hahl •
Valmentaja Nukari •
MV-valmentaja / joukkueenjohtaja Lipsanen •
Fysiikkavalmentaja Andersson
Denis Odoi Lokerenin pelaajana joulukuussa 2014.
**Denis Odoi** (s. 27. toukokuuta 1988 Leuven, Belgia) on belgialais-ghanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea. Hän on pelannut Belgian ja Ghanan maajoukkueissa.

Odoi nousi OH Leuvenin junioreista edustusjoukkueeseen keväällä 2007. Hän siirtyi kesällä 2009 pääsarjajoukkue Sint-Truideniin. Kaudet 2011–2013 hän edusti Anderlechtia ja kaudet 2013–2016 Lokerenia. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa pudotuspelit mukaan lukien seitsemän kauden aikana 212 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän voitti Belgian mestaruuden vuosina 2012 ja 2013 sekä Belgian cupin vuonna 2014.

Odoi siirtyi kesällä 2016 tuolloin Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Fulhamiin. Kauden 2018–2019 Fulham pelasi Valioliigassa, jossa Odoi pelasi 31 ottelua. Mestaruussarjassa hän on nousukarsinta mukaan lukien pelannut 126 ottelua ja tehnyt viisi maalia. Kauden 2019–2020 päätteeksi Fulham nousi karsintojen kautta jälleen Valioliigaan, jossa Odoi pelasi seuraavalla kaudella vain kolme ottelua. Tammikuussa 2022 Odoi siirtyi belgialaiseen Club Bruggeen, jossa hän on vuoden 2022 loppuun mennessä pelannut 29 liigaottelua ja tehnyt yhden maalin. Hän voitti keväällä 2022 kolmannen Belgian-mestaruutensa. Mestarien liigan alkulohkossa hän pelasi viisi ottelua syksyllä 2022.

Odoi pelasi muutaman ottelun Belgian alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Belgian A-maajoukkueessa hän pelasi kerran, toukokuussa 2012 ystävyysottelun Montenegroa vastaan. Vuodesta 2022 hän on edustanut Ghanan maajoukkuetta. Hän pelasi kaksi MM-karsintaottelua maaliskuussa 2022, yhden Afrikan kansojen liigan ottelun kesäkuussa 2022 ja yhden ystävyysottelun syyskuussa 2022. Marras-joulukuussa 2022 käydyissä MM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Denis Odoi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Okeleji, Oluwashina: Denis Odoi, a new star for the Black Stars *New Frame*.  30.6.2022.  Arkistoitu 12.8.2022. Viitattu 14.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Arkko, Simo: Fulham nousee ensi kaudeksi Valioliigaan – Joe Bryan nousi ratkaisijaksi jatko-ottelussa  5.8.2020. Yle. Viitattu 6.8.2020.

Ghanan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ati-Zigi |
2 Lamptey |
3 Odoi |
4 Salisu |
5 Partey |
6 Owusu |
7 Issahaku |
8 Kyereh |
9 J. Ayew |
10 A. Ayew |
11 Bukari |
12 Danlad |
13 Afriyie |
14 Mensah |
15 Aidoo |
16 Manaf Nurudeen |
17 Rahman |
18 Amartey |
19 Williams |
20 Kudus |
21 Abdul Samed |
22 Sulemana |
23 Djiku |
24 Sowah |
25 Semenyo |
26 Seidu |
Valmentaja Addo
**Sarte** (m.kreik. Σάρτη, *Sartē*, lat. *Sarta*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan alueella lähellä nykyistä Sártin kylää.

Maantiede
---------

Sarten kaupunki sijaitsi Sithonian niemen itärannikolla Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) rannalla. Niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin aikana Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata, mutta käsitti ainakin Sithonian niemen. Kaupunki sijoitetaan noin 1,5 kilometriä etelään nykyisestä Sártista. Pohjoisempana samalla rannikolla sijaitsi Singoksen kaupunki. Sisämaassa Sartesta luoteeseen sijaitsi Parthenopolis ja niemenkärjen lähellä Sartesta etelään Torone. Sarten kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Sarten historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Sarte oli yksi seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sarte kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosien 434/433 ja 429/428 eaa. välillä. 300-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla Sarte oli mukana Olynthoksen johtamassa Khalkidiken liitossa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Sartaios* (Σαρταῖος).

Nykyinen myöhemmin syntynyt Sártin kylä on ottanut nimensä antiikin ajan kaupungista. Kylän aiempi nimi oli Néa Afisiá.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "602. Sarte", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Smith, William: "Sarta", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Sarte *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023.
4. 1 2  Sarte (Chalkidike) 4 S Sarti - Σάρτη *ToposText*. Viitattu 27.11.2023.
5. 1 2  "51 B4 Sarte", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
7. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.122.
8. ↑  Sarti *Afisia*. Viitattu 27.11.2023.
9. ↑  Sarti *Halkidiki Greece*. Viitattu 27.11.2023.
**Singos** (m.kreik. Σίγγος, lat. *Singus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan alueella noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Ágios Nikólaoksen kylästä.

Maantiede
---------

Singoksen kaupunki sijaitsi Sithonian niemen itärannikolla kaupungista nimensä saaneen Singoksenlahden (Σιγγιτικὸς κόλπος, *Singitikos kolpos*, lat. *Singiticus sinus*, nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) rannalla. Niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin aikana Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata, mutta käsitti ainakin Sithonian niemen. Kaupunki sijoitetaan meren rannalle noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Ágios Nikólaoksen kylästä ja saman verran kaakkoon nykyisestä Schoinián kylästä. Singoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Singoksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Singos oli yksi seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin 400-luvulla eaa. Singos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä vuonna 421 eaa. Se saattoi osallistua vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan ja liittyä Olynthokseen *synoikismoksessa*. Kaupunki ilmeisesti tuhottiin tuolloin.

Vuoden 421 eaa. Nikiaan rauhan jälkeen Singos oli jälleen oma poliksensa. Makedonian Filippos II saattoi tuhota sen vallatessaan Khalkidiken. Singos ei ollut olemassa ainakaan enää roomalaisella kaudella Strabonin aikana. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Singios* (Σίγγιος).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Singoksen paikalta on löydetty kaupungin ja sen sataman jäänteitä. Kaupunki on ollut ympäröity muurilla, joka ajoitetaan klassiselle tai hellenistiselle kaudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "605. Singos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Singus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Singos *Pleiades*. Viitattu 1.11.2023.
4. 1 2 3  "51 B4 Singos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
6. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 7.122; Thukydides: *Peloponnesolaissota* 5.18; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 3.13.11; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Σίγγος; Plin. Nat. 4.17.
**Sinos** (m.kreik. Σίνος, lat. *Sinus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle.

Maantiede
---------

Sinoksen kaupunki sijaitsi mahdollisesti Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan länsiosassa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. *Barrington Atlas of the Greek and Roman World* -kartastossa kaupunki on sijoitettu Spartoloksen, Aioleionin ja Pleumen lähelle nykyisen Néa Tríglian kaupungin kaakkoispuolelle. Sinoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä *Sinaia* (Σιναία, lat. *Sinea*). Sen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Sinoksen historiasta tiedetään lähinnä se, että kaupunki kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433, 433/432 ja 421/420 eaa. Lisäksi Kassandroksen tiedetään antaneen maata Sinoksen alueelta Perdikkaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "606. Sinos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Sinos *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023.
3. ↑  Sinos *ToposText*. Viitattu 27.11.2023.
4. 1 2  "50 D4 Sinos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
Vuonna 1932 otettu valokuva *Lunch atop a Skyscraper*.
**Lunch atop a Skyscraper** on kuuluisa vuonna 1932 otettu mustavalkoinen valokuva. Se esittää työmiehiä syömässä lounasta teräspalkilla New Yorkin yllä. Time-lehti on valinnut kuvan sadan merkityksellisemmän julkaisemansa kuvan joukkoon. Alkuperäistä vedosta valokuvasta säilytetään Pennsylvaniassa. Valokuvan oikeudet omistaa nykyään Corbis Images.

Taustaa
-------

Valokuvassa 11 rakennustyöläistä istuu 260 metrin korkeudessa teräspalkilla New Yorkin yllä syömässä eväitä. Kuva on otettu 20. syyskuuta 1932 RCA Buildingin 69. kerroksessa. Kuvaa on epäilty lavastetuksi Rockefeller Centerin pilvenpiirtäjiä mainostavaksi kuvaksi, mutta kuvassa esiintyviä työmiehiä pidetään silti oikeina.

Kuvan ottamisen aikaan paikalla oli kolme valokuvaajaa, joten kuvan ottajaa ei tiedetä. Charles Ebbetsiä on epäilty pitkään kuvan ottajaksi, mutta myöhemmin tämä tieto on kyseenalaistettu.

Kuvan henkilöt
--------------

Suurin osa kuvassa esiintyvistä 11 työmiehestä on irlantilaisia siirtotyöläisiä, mutta kuvassa on myös muun maalaisia työmiehiä. Kuvassa viidentenä vasemmalta on ruotsalainen Albin Svensson. Kuvassa kuudentena vasemmalta on kanadalainen mohawk-intiaani Peter Rice. Kaikkein oikeanpuolimmainen mies on mahdollisesti slovakialainen Gusti Popovic.

Valokuvan oikeudet nykyään omistava Corbis Images on yrittänyt selvittää kuvassa esiintyvien työmiesten henkilöllisyyttä siinä kuitenkaan onnistumatta. Työmiesten henkilöllisyyttä on yritetty selvittää myös vuonna 2012 julkaistussa dokumentissa *Men at Lunch*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Erikoisartikkeli: Kuuluisa kuva mietityttää vuosikymmenten jälkeen – onko päätähuimaava otos aito? *MTV*.  26.12.2016.  Arkistoitu 27.12.2016. Viitattu 26.12.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Miehet lounaalla. (Lukijoilta-palsta) *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2016. vsk, nro 9, s. 2. Wittingen, Saksa:  Bonnier. ISSN 0806-5209.
**Punk Lurex** (ent. **Punk Lurex OK**) on tamperelainen melodista, yhteiskunnallisesti kantaa ottavaa 77-tyylistä punkkia soittava bändi. 
Yhtyeen musiikki on mollivoittoista, melankolista (pop)punkkia. Sanoituksissa puututaan usein yhteiskunnallisiin epäkohtiin ja tuetaan mm. ympäristön- ja eläintensuojelua, suvaitsevaisuutta, tasa-arvoa ja aktiivista kansalaisvaikuttamista. 

Punk Lurex OK perustettiin vuonna 1993. Alkuperäiskokoonpanossa soittivat basisti-laulaja Tiina Wesslin, kitaristi Riitta Suojanen, kitaristi Juha Helminen ja rumpali Jyrki Siukonen (ks. myös Kollaa kestää). Hiljaiset Levyt -yhtiö julkaisi bändin ensisinglen "Tappajan silmät/Paalimajassa" vuonna 1994. "Tappajan silmät" on alkujaan The Adverts-yhtyeen kappale "Gary Gilmore's eyes" vuodelta 1977. 

Vuonna 1995 Juha Helmisen korvasi kitaristi Jari "Kukka" Kukkaisniemi, ja rumpali Sami Päivärinnan tilalle tuli vuonna 2001 Markku Viippo. Punk Lurex OK toimi aktiivisesti vuoteen 2003, johon mennessä siltä oli ilmestynyt single, 8 kappaleen ep, kolme pitkäsoittolevyä sekä yhteis-ep brittilegenda TV Smithin kanssa. 

Vuoden 2003 loppupuolella Punk Lurex OK jäi lähes kuusi vuotta kestäneelle tauolle. Bändi palasi keikoille vuoden 2009 Puntala-rockissa. Seuraavana vuonna punk-levyihin erikoistunut Kämäset levyt -yhtiö julkaisi Punk Lurex OK -kokoelmavinyylin, jolle on kerätty bändin biisien parhaimmistoa vuosilta 1994-2003. Vuonna 2012 Punk Lurexilta ilmestyi neljäs pitkäsoitto "Puolesta ja vastaan".

Suomessa Punk Lurexin julkaisijana toimii Hiljaiset levyt. Useimmat levyt on julkaistu myös Saksassa, missä julkaisijana on ollut sikäläinen Teenage Rebel Records. Lukuisia Punk Lurexin biisejä on päätynyt myös saksalaisille punk-kokoelmille. Bändi on soittanut useita yhteiskeikkoja TV Smithin kanssa, ja yhteistyö jatkuu edelleen.

Kokoonpano
----------

* Tiina Wesslin (laulu, basso)
* Jari Kukkaisniemi (kitara)
* Markku Viippo (kitara)
* Markus Saastamoinen (rummut)

Diskografia
-----------

### Vinyylit

* Tappajan silmät / Paalimajassa (7" single; HIKS-042) 1994
* Veljet, Siskot! (7" EP; Teenage Rebel Records, Saksa) 1995 (yhden kappaleen ero Suomalaiseen cd-ep:hen verrattuna)
* Hatut ja Myssyt (LP; Teenage Rebel Records, Saksa) 1997 (samat kappaleet kuin cd-julkaisussa + Nasta kaupunki ja Turhuuden markkinat-kappaleet)
* TV Smith & Punk Lurex OK: The Future used to be better (ep) 2000

### CD:t

* Veljet, Siskot! (CD-EP; HILL-021) 1995
* Hatut ja Myssyt (CD; HILL-026) 1996
* Prolex (CD; HILL-031) 1999
* TV Smith & Punk Lurex OK: The Future Used to be Better (CD-EP; HICKS-051) 2000
* Aika Vapaa - Ajatuksia kaikille (CD Hiljaiset Levyt) 2003
* Puolesta ja vastaan (CD Hiljaiset levyt, LP Kämäset levyt) 2012

### Kokoelmat

* Punk Lurex OK 1994-2003 (LP; Kämäset levyt) 2010

### Muilla julkaisuilla

* "Nasta kaupunki"-kappale "Toinen\_käsittely\_–\_kunnianosoitus\_Alivaltiosihteerille" tribuuttialbumilla (Hiljaiset levyt 1995).

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Hepoasteiden sijainti
**Hepoasteet** ovat päiväntasaajan kummallakin puolen leveysasteilla 30–35 sijaitsevat subtrooppiset alueet. Hadleyn kiertoliikkeen vuoksi ilmavirtaus on näillä alueilla laskeva, mikä aiheuttaa lähes pysyvän korkeapaineen. Alueille ovat tyypillisiä kuumuus, kuivuus ja heikot tuulet. Tyynet alueet aiheuttivat purjelaiva-aikakaudella hepoasteita ylittäville laivoille usein huomattavia viivytyksiä. Manneralueilla hepoasteilla sijaitsevat maapallon suuret aavikot.

Hepoasteilta navoille päin vallitsevia tuulia ovat länsituulet, kun taas hepoasteilta päiväntasaajalle vallitsevana on idästä länteen puhaltava pasaati. Hepoasteilta napa-alueille kulkevat tuulivirtaukset aiheuttavat napa-alueilla sykloneja. Hepoasteilta, missä vallitsee yleensä korkeapaine, pasaatituulet virtaavat pohjoisella pallonpuoliskolla koillisesta ja eteläisellä pallonpuoliskolla kaakosta.

Käsitteen alkuperästä
---------------------

Hepoasteiden (engl. *Horse latitudes*) nimitystä on selvitetty kolmella teorialla. Länsi-Intiaan hevosia kuljettaneille espanjalaislaivoille nämä leveysasteet usein aiheuttivat siinä määrin viivytystä että hevosia jouduttiin teurastamaan vesivarastojen säästämiseksi, painolastin vähentämiseksi ja miehistön ravinnoksi. Nimi olisi siten tullut meressä kelluvista hevosenraadoista.

Toisena selityksenä käsitteen alkuperälle pidetään kuitenkin merimiesten käyttämää ns. kuolleen hevosen (dead horse) seremoniaa. Siinä merimiehet kiertelivät olkihevosella laivan kantta heittääkseen sen lopulta mereen. Miehistö sai usein osan palkastaan pestin alussa ja useilla palkka hupeni nopeasti. Seurasi rahaton niin sanottu "kuolleen hevosen aika", joka usein kesti kuukauden tai pari. Seremonialla juhlistettiin sitä että kuolleen hevosen velka oli kärsitty kun seuraava palkkaerä maksettiin. Usein seremonia sijoittui juuri tyvenille vesille, jolloin niitä alettiin kutsua rituaalin mukaan hepoasteiksi.

Kolmas selitys on englannin termi *work like a horse* kovalle fyysiselle raatamiselle. Tyypillinen tapa ylittää hepoasteet ja tyven oli laskea laivavene veteen, kytkeä hinausköysi ja komentaa miehet soutamaan. Laivan hinaaminen soutuveneellä soutamalla on ollut kovaa työtä, ja toisaalta laivavene on "valjastettu" työhevosen tavoin vetämään laivaa. Merimiehet ovat tällöin joutuneet "työskentelemään kuin hevonen" hepoasteilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Polaaririntama ja syklonit *Emaantieto 9-Suomi*. Peda.net.  Arkistoitu 10.8.2023. Viitattu 8.8.2023.
2. ↑  Jari Mäkinen: Pasaatituulia hepoasteilla *tiedetuubi.fi*.  15.6.2016. Viitattu 8.8.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Karttunen et al.: *Ilmakehä, sää ja ilmasto*, s. 124. Ursa, 2008. ISBN 978-952-5329-61-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Encyclopedia.com selitys
**Gnaeus Domitius Ahenobarbus** (kuoli vuonna 31 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 54 eaa. konsuli Lucius Domitius Ahenobarbus. 

Gnaeus Domitius Ahenobarbus jäi isänsä kanssa Caesarin vangiksi Corfiniumin ja Farsaloksen taisteluissa. Caesar armahti heidät kummallakin kerralla. Ahenobarbus liittyi Brutuksen joukkoon. Vuosina 43 ja 42 eaa. hän avusti tasavaltalaisia laivaston kanssa Adrianmerellä. Filippoin taistelujen jälkeen Ahenobarbus liittyi Marcus Antoniuksen leiriin. Antonius palautti Ahenobarbuksen kansalaisoikeudet ja teki tästä Bithynian maaherran vuonna 40 eaa. Ahenobarbus seurasi Antoniuksen mukana tämän Parthian sotaretkellä vuonna 36 eaa. Ahenobarbus oli vuoden 32 eaa. konsuli, mutta joutui pakenemaan Antoniuksen luokse. Ahenobarbus vihasi Kleopatraa ja luopui tämän takia Antoniuksesta. Pian loikattuaan Octavianuksen puolelle Ahenobarbus kuoli kuumeeseen.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Imperator Caesar Augustus II ja Lucius Volcacius Tullus** | **Rooman konsuli**Gaius Sosiuksen kanssa vuonna 32 eaa. | Seuraaja:**Imperator Caesar Augustus III ja Marcus Valerius Messalla Corvinus** |

Lähteet
-------

* John Hazel: *Who's who in the Roman World*. Routledge, 2002. ISBN 0415291623.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Suufilainen rukousnauha eli subha tai tasbih sisältää usein 99 helmeä, yhtä monta kuin Jumalalla nimiä. 
**Dhikr** (arab. ذِكْر‎) on islamissa rituaalinen rukous, jota suufit toistavat tarkoituksella ylistää Jumalaa ja saavuttaa hengellinen täydellisyys. Koraani sanoo: *Te, jotka uskotte, muistakaa Jumalaa, muistelkaa Häntä alinomaa* (33:41). Sen mukaisesti *dhikr* on Jumalan palauttamista mieleen toistamalla hänen nimiään. *Dhikr* kehittyi Koraanin resitaatiosta lyhyiksi toistettaviksi formuloiksi, kuten , *lā ilāha illa ʾllāh* (ei ole muuta Jumalaa kuin Jumala), *Allahu akbar* (Jumala on suurin) tai *al-ḥamdu līʾllāh* (ylistys Jumalalle).

Jotkut *dhikr -* lauseista ovat peräisin juutalais-kristillisestä perinteestä, kuten *al-ḥamdu līʾllāh*, joka on käännös heprean sanasta *halleluja*. Islamilaiseen uskontunnustukseenkin sisältyvä "Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala" (latinaksi *non deus nisi Deus* *solus)* tavataan 300-luvulta lähtien yleisenä juutalais-kristillisessä kirjallisuudessa ja etenkin samarialaisessa liturgiassa.

Suufit toistavat lauseita joko ääneen tai äänettömästi oikein hengittäen ja luonteenomaisessa asennossa. Kun alkoi syntyä suufilaisia veljeskuntia, kukin omaksui erityisen *dhikrinsä*, jota toistettiin yksin tai yhdessä esimerkiksi päivittäisten rukousten jälkeen. Näin pyrittiin kokemukseen ykseydestä Jumalan kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Muslim Prayer Beads (Tasbih or Subha) Dharmabeads. Viitattu 28.11.2023.
2. ↑  Koraani - Liittoutuneidensuura (AL-AHZAAB) Islamopas.com. Viitattu 13.11.2021.
3. 1 2  Dhikr *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 13.11.2021.
4. ↑  Halleluja *Sanasto*. Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
5. ↑  Y. Nevo & J. Koren: *Crossroads to Islam*, s. 271. Prometheus Books, 2003.
6. ↑  Ibn Warraq: *The origins of the Quran*, s. 31. Prometheus, 1998.
**Siperianleppälintu** (*Adelura erythronota*) on aasialainen varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 16 cm, siipien kärkiväli 25,5–27 cm ja paino keskimäärin noin 18 g. Kooltaan siperianleppälintu on hiukan leppälintua suurempi. Juhlapukuinen koiras muistuttaa koirasleppälintua, mutta sen päälaki on harmaa, naamari tummanharmaa ja kapeampi, ja siipien yläpeitinhöyhenistä muodostuu kaksi valkoista siipijuovaa. Naaras ja nuori lintu ovat ruskehtavaselkäisiä, vatsapuolelta harmaanpunertavia, ja niiltä puuttuvat selkeät siipijuovat. Kaikissa puvuissa hyvä tuntomerkki on ruosteenpunainen pyrstö, jota lintu nostelee ylösalas, toisin kuin pyrstöään värisyttävä leppälintu.

Esiintyminen
------------

Siperianleppälintu elää Etelä-Siperiassa, Tienšan-vuoristossa, Altain alueella ja siitä itään Luoteis-Mongoliaan. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afganistanissa, Turkmenistanissa, Pakistanissa ja Himalajan länsiosissa.

Elinympäristö
-------------

Siperianleppälintu asuu vuoristossa kuusen kasvualueen rajoille noin 5 400 metrin korkeudelle saakka. Se suosii kuivien rinteiden harvakasvuisia metsiä ja korkeakasvuisia pensaikkoja, ja välttelee tiheäkasvuisia sulkeutuneita metsiä ja matalia pensaikkoja. Talveksi se laskeutuu alarinteiden jokilaaksoihin ja puutarhoihin.

Lisääntyminen
-------------

Siperianleppälintunaaras rakentaa pesän maahan pensaan, mättään tai kiven suojaan. Se munii tavallisesti neljä tai viisi munaa, joita se hautoo 14–16 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 16–18 päivän ikäisinä. Pesii usein kahdesti kesän aikana, joskus jopa kolmasti.

Ravinto
-------

Siperianleppälinnun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat suurimman osan vuotta, talvella marjat ja hedelmät.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Adelura erythronota* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Birds of Kazakhstan


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q796489
* Wikispecies: Phoenicurus erythronotus
* ADW: Phoenicurus\_erythronota
* ARKive: phoenicurus-erythronotus
* Avibase: 03E448A1E6FA7895
* BirdLife: 22710034
* BOLD: 52633
* CoL: 4GKQS
* BOW: rubred2
* eBird: rubred2
* Euring: 11180
* GBIF: 5788889
* iNaturalist: 73225
* ITIS: 916335
* IUCN: 22710034
* NCBI: 670351
* Xeno-canto: Phoenicurus-erythronotus

 |

 |
Yksinkertainen maastomalli hiekkakasasta
**Digitaalinen maastomalli** on mallinnus maanpinnasta, joka sisältää pistemäistä geometriatietoa x-, y- ja z-koordinaattien muodossa pisteruudukon läpi. Maastomallista saadaan tyypillisesti esimerkiksi tietoja maaston korkeuksien vaihteluista ja maaston muodoista. Maastomallien erityismalleja ovat korkeusmallit ja pintamallit. Korkeusmalleissa maaston muotoja esitetään korkeuspisteiden avulla. Siinä missä tavallinen maastomalli sisältää informaatiota maan eri kerroksista, antaa korkeusmalli (DEM, Digital Elevation Model) tietoa pelkästään maan korkeuseroista maaston muotojen esityksenä. Korkeusmalli korvaa korkeuskäyrien mittaamisen, koska korkeusmallin avulla mallinnetaan maaston korkeuden vaihteluita. Ulottuvuuksina korkeusmallissa käytetään x-, y- ja z-koordinaatteja, joita yhdistetään säännöllisesti ruutu- tai kolmioverkolla. Korkeusmallin avulla voidaan maastosta saada uusia tietoja esimerkiksi kaltevuuksien ja kaarevuuksien muodossa. Pintamalleista puhutaan tavallisesti laserkeilauksen yhteydessä. Maastomallit sisältävät useita päällekkäisiä ja virtuaalisia rakenteita, joista esimerkkejä ovat maalajit tai metsäluokitukset. Niitä voidaan käyttää muun muassa 3D-esityksiin ja apuna geologiassa, biologiassa ja hydrologiassa.

Nykyään maastomaalit ovat digitaalisia maastomalleja (*DTM*, *Digital Terrain Model*). Tällainen maaston ominaisuuksia kuvaava ja käsittelevä malli perustuu siihen, että tietokoneen muistissa olevia, esimerkiksi fotogrammetrisestä aineistosta tuotuja, eli valokuvien perusteella luoduista kolmiulotteisista malleista. Tasokoordinaattien pisteitä järjestellään tietyllä tavalla, jotta malli saadaan aikaiseksi. Koordinaatit järjestetään kolmioverrkon avulla siten, että se vastaa vaihtelevia maaston muotoja.

Maastomallin avulla voidaan kuvata maastoa sellaisenaan kuin tämä luonnossa esittäytyy, joten sen takia mallissa voi olla mukana erilaisia kohteita, joita luonnossa esiintyy, kuten taloja tai puita. Vaikka malli kuvaakin luontoa, on se varsin pelkistetty esitys luonnosta, koska se perustuu pelkkiin viivoihin sen sijaan, että se kuvaisi luontoa pintojen avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Digitaalinen maastomalli European comission. Viitattu 14.9.2023.
2. ↑  Korkeusmalli Maanmittauslaitos. Viitattu 14.9.2023.
3. ↑  Jonas Terttula: 3D-mallin tuottaminen fotogrammetriaa käyttäen *Theseus*.  2019. Viitattu 14.9.2023.
4. ↑  Koordinaattimuunnos Maanmittauslaitos. Viitattu 14.9.2023. .
5. ↑  Maastomalli *Maanmitaustekniikan koulutusohjelma*.  2012. Rovaniemen ammattikorkeakoulu, Tekniikan ja tieteen ala. Viitattu 14.9.2023. [vanhentunut linkki]

Katso myös
----------

* Geodesia
Mourãon kunnan sijainti.
**Luz** on kylä (freguesia) Alentejossa, Portugalissa. Se sijaitsee Mourãon kunnassa, lähellä Espanjan rajaa.

Kylä tuli kuuluisaksi 2000-luvulla Alquevan padon rakennustöiden takia, jonka seurauksena muodostui Euroopan suurin tekojärvi. Tekojärvi peitti alleen vanhan Luzin kylän 350 rakennusta. 

Portugalin hallitus ja paikalliset viranomaiset perustivat uuden kylän noin kahden kilometrin päähän. Uusi kylä rakennettiin samanlaiseksi kuin vanha kylä kopioimalla kadut, talot, kirkko ja hautausmaa. 

Kylästä on tullut nyt turistinähtävyys. Kylän viereen on rakennettu museo (Museu da Luz), jossa kerrotaan kylän siirtoprojektista ja alueen kulttuurista.

Lähteet
-------

1. ↑  Reinventing Vernacular Architecture in Alentejo: the study case of Aldeia da Luz *tercud.ulusofona.pt*. Viitattu 28.3.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luz (Mourão)**.
* Junta de Freguesia de Luz (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
* Museu da Luz (portugaliksi)
**Sinikka Mirjam Kurkinen** (s. 3. lokakuuta 1935 Joutseno) on suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan abstrakteista ja koloristisista töistään.

Kurkinen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1955–1960, Vapaassa Taidekoulussa Sam Vannin johdolla 1956 ja Académie de la Grande Chaumièressä Pariisissa 1960–1961. Hän työskenteli Imatran taidemuseon intendenttinä ja Imatran taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajana 1961–1963.

Kurkinen debytoi Imatralla 1955 ja Helsingissä Nuorten näyttelyssä 1958. Hänen teoksiaan on esillä muun muassa Ateneumissa ja Imatran taidemuseossa.

Kurkinen on Imatran Taideyhdistyksen kunniajäsen. Hän on saanut Kymen läänin taidepalkinnon (1970) ja Imatran kaupungin taidepalkinnon (1983). Kurkinen oli Kymen läänin taidetoimikunnan jäsen 1983–1985. Hänelle myönnettiin vuonna 1985 Kymen läänin taidemitali.

Lähteet
-------

1. ↑  Curriculum Vitae (Arkistoitu sivu) *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 10.9.2022.
2. 1 2  Mäcklin, Harri: "Sinikka Kurkinen saattaa olla merkittävin suomalais­taiteilija, josta et ole vielä kuullut" – Taiteen tuntematonta suuruutta markkinoidaan kovilla panoksilla, mutta syystä *HS.fi*.  9.9.2022. Viitattu 10.9.2022.
3. 1 2 3  CV *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 10.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sinikka Kurkinen Suomen Taiteilijaseuran Kuvataiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vice Media Group LLC** on yhdysvaltalais-kanadalainen digitaalisen median ja lähetystoiminnan yritys. Se kehittyi Vice-lehdestä, jotka alun perin julkaistiin Montrealissa (aluksi nimellä *Voice of Montreal*) ja jonka perustivat Suroosh Alvi, Shane Smith ja Gavin McInnes vuonna 1994. Vice laajeni pääasiassa nuorille ja nuorille aikuisille suunnattuun digitaaliseen mediaan. Vice muutti New Yorkiin 2001.

Heinäkuuhun 2021 mennessä Vice Media Group sisälsi viisi pääliiketoiminta-aluetta: Vice.com (digitaalinen sisältö); Vice Studios (elokuva- ja TV-tuotanto) Vice TV (tunnetaan myös nimellä Viceland); Vice News; ja Virtue (luovia palveluja tarjoava osasto). Vice on mainittu maailman suurimpana riippumattomana nuorisomediayrityksenä, jolla on 35 toimistoa.

Vice Medialla on ollut lukuisia lehtiä ja verkkosivustoja:

| Nimi | Aloitus | Aihe |
| --- | --- | --- |
| *Vice* | 1996 | vastakulttuuri |
| Vice News | 2013 | uutiset |
| *Noisey* | 2012 | musiikki |
| *Motherboard* | 2010 | teknologia ja tiede |
| *Broadly* | 2015-2019 | naisten kiinnostuksen kohteet, LGBT |
| *Munchies* | 2014-2022 | ruoka |
| *Vice Sports* | 2014-2020 | urheilu |
| *i-D* | 2013 | 6 kertaa vuodessa Britanniassa ilmestyvä muotilehti |
| *Garage* | 2016-2021 | kaksi kertaa vuodessa ilmestyvä taidelehti |
| *Amuse* | 2015-2020 | lifestyle |
| *Vice Impact* | 2017-2020 | aktivismi |
| *Waypoint* | 2016-2023 | videopelit |
| *Tonic* | 2016-2018 | terveys ja hyvinvointi |
| *Free* | 2018 | raha-asiat |
| *Refinery29* | 2019 | kulttuuri |

Vuonna 2017 Vice arvostettiin 5,7 miljardin dollarin arvoiseksi.
Shane Smith toimi Vicen toimitusjohtajana sen perustamisesta vuoteen 2018, jolloin hänet korvasi Nancy Dubuc, joka ilmoitti erostaan helmikuussa 2023.
15. toukokuuta 2023 Vice Media ilmoitti hakevansa Chapter 11 -konkurssisuojaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Broadly Is Joining the New VICE.com *vice.com*.  6.5.2019.
2. ↑  Vice’s Munchies Is Over *grubstreet.com*.  12.12.2022.
3. ↑  Vice Media to stop publishing Garage Magazine *fashionunited.com*.  13.1.2021.
4. ↑  Vice shutting down Waypoint *gamesindustry.biz*.  28.4.2023.  en
5. ↑  Spangler, Todd. "Vice Is Launching Gaming Channel With 72-Hour Twitch Live-Stream", 28 October 2016. (en-US)
6. ↑  "Vice Is Launching a New Channel Focused on Healthcare as It Inevitably Changes".
7. ↑
8. ↑
**Heinrich August Wilhelm Stolze** (20. toukokuuta 1798 Berliini – 8. tammikuuta 1867 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Elämä ja ura
------------

Wilhelm Stolze syntyi Berliinissä vuonna 1798. Hänen isänsä kuoli jo vuonna 1812, ja nuori Stolze toimi koulunkäynnin ohella yksityisopettajana auttaakseen äitiään perheen elättämisessä. Vuonna 1817 hän siirtyi töihin palovakuutusyhtiöön, jossa työskenteli vuoteen 1835 asti. Hän toimi jonkin aikaa opettajana ja vuosina 1836–38 kauppiaana, mutta siirtyi sitten kokonaan pikakirjoituksen pariin.

Stolze julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuonna 1841, mutta jo tätä ennen hän oli toiminut pikakirjoituksen opettajana. Taloudellisesti opettaminen ei ollut kovin menestyksellistä, kunnes vuonna 1844 Stolze sai apua aikaisemmilta oppilailtaan Karl Kressleriltä ja Agathon Jaquet'lta, jotka auttoivat järjestelmän levittämisessä. Kressler ja Jaquet muun muassa perustivat Saksan ensimmäinen pikakirjoitusyhdistyksen, jossa Stolzekin toimi puheenjohtajana 1853–64. Vuodesta 1848 lähtien Stolze toimi Preussin maapäivillä pikakirjoittajana.

Stolze kuoli Berliinissä vuonna 1867. Hänen poikansa Franz Stolze jatkoi isänsä järjestelmän kehittämistä ja oppikirjojen uusien painosten toimittamista.

Pikakirjoitusjärjestelmä
------------------------

Stolzen järjestelmällä kirjoitettua tekstiä pikakirjoituksen oppikirjassa vuodelta 1852
*Katso myös: Stolzen järjestelmä*
Stolze opetteli vuonna 1820 Friedrich Mosengeilin pikakirjoitusjärjestelmän, jonka tämä oli julkaissut edellisenä vuonna. Stolze ei ollut tyytyväinen Mosengeilin järjestelmään, vaan alkoi perehtymään muihinkin järjestelmiin, muttei ollut mihinkään oikein tyytyväinen. Stolze pyrki luomaan järjestelmän, joka ei olisi ensisijaisesti ammattipikakirjoittajia varten, vaan sopisi yleisempäänkin käyttöön.

Vuonna 1841 Stolze julkaisi järjestelmänsä oppikirjassa *Theoretisch-praktisches Lehrbuch der deutschen Stenographie* ja vuonna 1845 yksinkertaisemman oppikirjan *Anleitung zur Deutschen Stenografie oder Kurzschrift*. Stolzen järjestelmä kilpaili suosiosta erityisesti Franz Xaver Gabelsbergerin järjestelmän kanssa; Stolze oli suositumpi Pohjois-Saksassa ja Sveitsissä, Gabelsberger Etelä-Saksassa.

Lähteet
-------

* Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940. (saksaksi)
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia, 2. osa*. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1929. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Johnen, s. 101, 103
2. ↑  Melin 1929, s. 106
3. ↑  Melin 1929, s. 116. Johnen, s. 102
4. ↑  Johnen, s. 103
5. ↑  Melin 1929, s. 121–122
6. ↑  Melin 1929, s. 107
7. ↑  Melin 1929, s. 116
8. ↑  Johnen, s. 102
9. ↑  Johnen, s. 77


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kaarlo Sakari Kallioniemi** (vuoteen 1904 **Jahnsson**, 12. toukokuuta 1883 – 12. joulukuuta 1953) oli suomalainen pikakirjoittaja, opettaja ja pikakirjoituksen oppikirjojen tekijä.

Elämä ja ura
------------

Kaarlo Sakari Jahnsson syntyi Turussa vuonna 1883. Hänen isänsä oli filosofian tohtori Adolf Waldemar Jahnsson, joka toimi tuolloin Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon lehtorina, ja äitinsä Ida Sofia Magdalena Helander. Perheeseen syntyi kahdeksan lasta. Vanhimmasta veljestä Yrjö Jahnssonista tuli taloustieteilijä ja professori ja Alli Kallioniemestä (vuoteen 1905 Jahnsson) kansanedustaja. Toinen veli oli rehtori, opetusneuvos Aarne Kallioniemi.

Kaarlo Jahnsson tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1901. Vuonna 1904 hän vaihtoi sukunimensä Kallioniemeksi. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1907 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1908.

Kallioniemi toimi Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa uskonnon ja historian nuorempana lehtorina 1912–1936 sekä pikakirjoituksen opettajana Suomen liikemiesten kauppaopistossa 1906–1936 ja siitä eriytyneessä kauppakorkeakoulussa 1911–1936.

Pikakirjoittajana Kallioniemi toimi valtiopäivillä ja eduskunnassa 1904–1953. Vuodesta 1936 alkaen hän toimi eduskunnan suomenkielisen pikakirjoituskanslian päällikkönä.

Kallioniemi oli naimisissa Lyyli Wartiovaaran kanssa vuodesta 1908, ja heille syntyi seitsemän lasta. Heidät on haudattu samaan hautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

Pikakirjoitus
-------------

Virkatöidensä ohella Kallioniemi toimi muutenkin ahkerasti pikakirjoituksen alalla. Hän oli Suomen pikakirjoittajayhdistyksessä useissa tehtävissä eri vuosina: rahastonhoitajana, opettajana, varapuheenjohtajana sekä vuodet 1937–1946 puheenjohtajana. Pikakirjoituslehden toimittajana hän toimi 1920–1935.

Kallioniemi julkaisi useita pikakirjoituskirjoja: sekä oppikirjoja että pikakirjoituksen historiaa käsitteleviä tietokirjoja. Lisäksi hän toimitti Neovius-Nevanlinnan *Pikakirjoituksen oppikirjan* painoksia tämän kuoleman jälkeen.

Teokset
-------

* *Pikakirjoituksen alkeet.* Otava, 1926
* *Valikoima ehtolyhennyksiä.* Otava, 1937
* *Neovius-Nevanlinnan pikakirjoitusjärjestelmän kehittyminen.* Otava, 1940
* *Pikakirjoituksen ehtolyhennysoppi.* Otava, 1945
* *Pikakirjoitus ja säätyvaltiopäivät.* Otava, 1946

Lähteet
-------

* *Kuka kukin oli. Henkilötietoja 1900-luvulla kuolleista julkisuuden suomalaisista*. Helsinki: Otava, 1961.
* Zetterberg, Seppo: *Yrjö ja Hilma Jahnsson*. ISBN 951-99361-4-9. Helsinki: Yrjö Jahnssonin säätiö, 1982.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kuka kukin oli
2. ↑  Zetterberg, s. 28
3. ↑  Zetterberg, s. 36
4. 1 2 3 4 5  Zetterberg, s. 391
5. ↑  Kaarlo Oskari Kallioniemi 1883-1953 *Hautahaku*. Viitattu 3.12.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Kuvakirjoitus** (piktogrammikirjoitus, piktografinen kirjoitus) on kirjoitusta, jossa jokin kuva merkitsee sanaa. Esimerkiksi tähden kuva voi merkitä tähteä tai jumalaa. Kuvia eli piktogrammeja voidaan yhdistellä. Veden ja kasvin kuvat yhdistettynä voivat merkitä kasteltua puutarhaa.

Synty Egyptissä
---------------

Egyptiläinen hieroglyfikirjoitus oli alkuaan ruukkuihin ja muualle piirrettyjä kuvia, joita alkoi ilmestyä viimeistään 3500 eaa. Varsinainen hieroglyfikirjoitus syntyi vuoteen 3100 eaa. mennessä. Hieroglyfejä saatettiin osata jo 3400–3300 eaa.

Synty Mesopotamiassa
--------------------

Varhaisin kuvakirjoitus oli Mesopotamian Uruk-kirjoitus, joka lienee kehittynyt savisista laskurahoista, joita käytettiin ehkä kaupassa ja verotuksessakin. Ne tulivat käyttöön noin 9000–8000 eaa. ja kehittyivät mutkikkaiksi vuoden 4000 eaa. jälkeen. Samoihin aikoihin niitä alettiin sulkea savikuoreen, johon alettiin painaa laskurahoilla kuvioita. Lopulta pelkkä savikappale toimitti kirjanpidon virkaa. Noin 3500/3400 eaa. alkaen savitauluihin piirrettiin numeroita. Noin 3200–3100 eaa. kuvakirjoitus alkoi levitä.
Näin kuvakirjoituksen synty vuosiin liittyy kaukokaupan syntyyn. Mesopotamian kuvakirjoitus alkoi kehittyä muutaman sadan vuoden sisään nuolenpääkirjoitukseksi ehkä jo 3000 eaa. alkaen.

Ennen kuvakirjoitusta maalattiin erilaisia kuvia muun muassa luolien seiniin. Nykyään käytetään kuvamerkkejä eli piktogrammeja muun muassa liikennemerkeissä.
Logogrammi on merkki, joka ilmaisee jonkin sanan.

Kiinalaisilla ja Keski-Amerikan intiaanikansoillakin on samankaltaisia kuvakirjoitusjärjestelmiä.

Laskurahojen kehitys
--------------------

*Pääartikkeli: Nuolenpääkirjoituksen synty#Laskurahoista nuolenpääkirjoitukseksi*
Varhaiset laskurahat ilmestyivät Lähi-idässä noin 9000 eaa. mutta alkoivat kehittyä noin 5000 eaa. viljelyn voimistuessa. Noin vuodesta 4000 eaa. ilmeni monipuolinen kokoelma laskurahoja.

Katso myös
----------

* Tallennetuotanto

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuvakirjoitus**.
* Escritura proto-sumeria Proel.org. (espanjaksi)
**Tragurion** (m.kreik. Τραγούριον, *Tragūrion* tai *Tragourion*, myös *Tragyrion*, Τραγύριον; lat. *Tragurium, Ragurium*) oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa nykyisen Kroatian alueella. Se sijaitsi nykyisen Trogirin kaupungin paikalla.

Maantiede
---------

Tragurion sijaitsi Illyrian rannikon edustalla Adrianmeressä olleella saarella, joka oli eritettu mantereesta keinotekoisella kanavalla. *Itinerarium Antonini Augustin* mukaan se sijaitsi 13 roomalaista mailia mailia länteen Salonasta, mikä vastaa hyvin nykyistä etäisyyttä Trogirista Soliniin.

Reliefi, jossa on kuvattuna illyrialainen Silvanus-jumala.
Herakleelle omistettu alttari. Trogirin kaupunginmuseo.

Historia
--------

Tragurion oli alun perin issalaisten *emporion* eli kauppa-asema, joka perustettiin 200-luvun eaa. loppupuolella. Tämä kuvaa kreikkalaisen asutuksen etenemistä alueella: kreikkalaiset asuttivat ensin alueen saaret, ja etenivät sitten myös mannermaan puolelle.

Roomalaisella kaudella Tragurion kuului Dalmatian provinssiin. Plinius vanhempi kutsuu kaupunkia nimityksellä "*Tragurium civium Romanorum*", ja sanoo, että se oli tunnettu marmoristaan. Kaupungin nimi on säilynyt nykyisen Trogirin, italialaisittain Traù, nimessä. Nykyinen Trogir on Unescon maailmanperintökohde.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Trogirista on löydetty muun muassa kreikkalais- ja roomalaisaikaisten rakennusten jäänteitä. Kaupungin ruutuasemakaavan on katsottu palautuvan jo hellenistiselle kaudelle. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä, kuten veistoksia, keramiikkaa ja rahoja, on esillä Trogirin kaupunginmuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Tragurium", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tragurium *Pleiades*. Viitattu 2.10.2023.
3. ↑  Tragourion (Adriatic) 9 Trogir - Τραγούριον *ToposText*. Viitattu 2.10.2023.
4. 1 2  Tragurium (Trogir) *Trismegistos*. Viitattu 2.10.2023.
5. ↑  "20 D6 Tragurium", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. 1 2  Polybios: *Historiai* 32.18; Strabon: *Geografika* II s. 124, VII s. 315; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 2.17.14; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 3.22 s 26; Pomponius Mela: *De situ orbis* 2.3; *Itinerarium Antonini Augusti* s. 272; *Tabula Peutingeriana*; *Ravennan kosmografia* 4.16.
7. 1 2  Trogir Through Time Austrian Academy of Sciences – Austrina Archaeological Institute. Viitattu 2.10.2023.
8. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ISSA (Vis) Croatia, Yugoslavia", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
9. 1 2  Historic City of Trogir UNESCO World Heritage Convention. Viitattu 2.10.2023.
10. ↑  Town Museum *Travel Agency Protal*. Viitattu 2.10.2023.
**Angela Yoffe** on latvialaissyntyinen, Israeliin asettunut pianisti.

Yoffe syntyi Riiassa muusikkoperheeseen. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Neuvostoliitossa ja Israelissa. Hän jatkoi opintojaan Joaquín Achúcarron sekä Jonathan Feldmanin johdolla Yhdysvalloissa ja pääsi Dorothy DeLayn assistentiksi Juilliard School of Musiciin.

Yoffe on esiintynyt resitalistina ja kamarimuusikkona New Yorkissa, Washington DC:ssa, Chicagossa, San Franciscossa, Lontoossa, Berliinissä, Pariisissa, Tel Avivissa, Genevessä, Roomassa ja Tokiossa. Hän on vieraillut lukuisten orkesterien solistina sellaisten kapellimestareiden kuin Andrei Boreikon, Gerard Schwarzin, Jens Nygaardin, Sebastian Lang-Lessingin ja Viktor Jampolskin johdolla. Hänet on kutsuttu esiintyjäksi useille kansainvälisille festivaaleille.

Vuonna 2010 Yoffe perusti Chicagossa vuosittaisen North Shore -kamarimusiikkifestivaalin, joka muun muassa myöntää Arkadi Fomin -stipendejä lupaaville esiintyjille. Hän perusti myös yhteistyössä Roosevelt-yliopiston Chicago College of Performing Artsin ja Betty Haag -musiikkiakatemian Creative Learning Programin välillä toimivan pianoluokan. Hänellä on eksklusiivinen levytyssopimus BIS Recordsin kanssa. Hän teki viulistimiehensä Vadim Gluzmanin kanssa ensimmäisen levytyksen Lera Auerbachin 24 preludista viululle ja pianolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Angela Yoffe (Arkistoitu – Internet Archive) BIS Records
2. 1 2 3 4  Angela Yoffe North Shore Chamber Music Festival
3. ↑  Angela Yoffe Faculty Profile Roosevelt University
**Korsholman musiikkijuhlat** on pääasiassa kamarimusiikkiin keskittynyt festivaali, joka on järjestetty joka kesä vuodesta 1983. Festivaalin perustamisessa tärkeimmät henkilöt olivat vaasalainen Olav Englund ja sellisti Seppo Kimanen. Festivaalin tärkeimpänä esikuvana olikin Kuhmon kamarimusiikkifestivaali, jonka taiteellisena johtajana Kimanen tuolloin toimi. 

Musiikkijuhlien pääpaikat ovat Vaasa ja Mustasaari, mutta konsertteja järjestetään ympäri Pohjanmaan rannikkoaluetta. Vuodesta 1989 Korsholman Musiikkijuhlat on kuulunut Finland Festivals -ketjuun.

Festivaalin muusikkokunta on aina ollut kansainvälinen. Vuosien varrella festivaalilla ovat esiintyneet mm. Mischa Maisky, Martin Fröst, Barnabás Kelemen, Olli Mustonen, Helena Juntunen ja Vertavo-kvartetti.

Taiteelliset johtajat
---------------------

* Cecilia Zilliacus 2018 - 2022
* Henri Sigfridsson 2013–2017
* Dmitri Slobodeniouk 2007, 2009
* John Storgårds 2004–2006
* Marko Ylönen 2003, 2008, 2010–2012
* Frans Helmerson 1994–2001
* Dmitri Sitkovetski 1984–1993, 2002
* Seppo Kimanen 1983

Lähteet
-------

1. ↑  Korsholm 1983-2012, 30 Years of Chamber Music -juhlakirja ISBN 978-952-93-0985-6
2. ↑
3. ↑