recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Smila** (m.kreik. Σμίλα, myös *Smilla*, Σμίλλα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Krusiksessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Smilan historiasta tiedetään vain vähän. Herodotoksen mukaan se oli persialaissotien aikaan Persian vallassa ja antoi joukkoja Kserkseen käyttöön vuonna 480 eaa. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa kerran vuonna 434/433 eaa. Smilan mainitsevat myös Hekataios ja Stefanos Byzantionlainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "611. Smila", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Smith, William: "Crusis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.123.
4. ↑  Hekataios, fr. 148; Stefanos Byzantionlainen *Ethnika* 580.10.
Kreminnan metsien kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Luhanskin alue, Ukraina |
| Pinta-ala | 
72,69 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2019 (korvasi aiemman kansallispuiston) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kreminnan metsien kansallispuisto** (ukr. Національний природний парк «Кремінські ліси», *Natsionalnyi pryrodnyi park "Kreminski lisy"*) on kansallispuisto Ukrainan Luhanskin alueella. Vuonna 2019 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 72,69 neliökilometriä. Kansallispuisto korvasi aiemmin samalla paikalla sijainneen kansallispuiston (ukr. Сіверсько-Донецький НПП, *Siversko-Donetskyi NPP*).

Lähteet
-------

1. ↑  Указ Президента України від 10 вересня 2019 року № 678/2019 «Про створення національного природного парку «Кремінські ліси» » president.gov.ua. Viitattu 26.2.2022. (ukrainaksi)
2. ↑  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; valitse vasemmalta alasvetovalikosta "Національні природні парки") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Національний природний парк «Кремінські ліси»
**Agora** (kreik. Αρχαία Αγορά, *Archaía Agorá*, "Antiikin agora") tai **Roomalainen forum** on roomalaisaikainen agora eli forum Thessalonikissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustassa lähellä Pyhän Demetrioksen kirkkoa. Sitä reunustavat kadut Filíppou, Agnóstou Stratiótou, Olýmpou ja Makedonikís Amýnis.

Roomalainen odeion.
Agoran rakentaminen alkoi ilmeisesti 100-luvun lopulla. Se rakennettiin varhaisemman agoran paikalle. Tämä agora oli rakennettu varhaisella keisariajalla ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla tai ensimmäisellä vuosisadalla jaa. jolloin Rooman provinsseihin rakennettiin paljon samanlaisia forumeita. Agora toimi kaupungin poliittisena, kaupallisena, yhteiskunnallisena ja uskonnollisena keskuksena. Roomalaiseen tapaan se sijaitsi linnoitetun kaupungin keskellä kahden pääkadun risteyksessä.

Agora oli suorakulmion muotoinen ja sen sivujen pituudet olivat 146 × 97 metriä. Se oli reunustettu kaikilta paitsi pohjoislaidalta stoilla eli pylväshalleilla sekä muilla julkisilla rakennuksilla, mukaan lukien kylpylä ja rahapaja. Agoran itälaidalla oli odeion eli musiikkiteatteri, johon mahtui 2 000–2 500 kuulijaa. Länsilaidan stoaa kutsuttiin Kupariseppien stoaksi, koska siellä työskenteli lukuisia käsityöläisiä. Läheinen Chalkéonin kirkko on saanut nimensä siitä.

Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1966. Nykyisin esiin on kaivettu lähinnä alueen itä- ja etelälaidan rakennusten raunioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Ancient Agora (Roman Forum) *Enjoy Thessaloniki*. Viitattu 27.4.2015.
2. ↑  Ancient Agora of Thessaloniki *Ministry of Culture and Sports*. Viitattu 27.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thessalonikin agora** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee ン-merkkiä, jota ei tule sekoittaa ソ-merkkiin.*
**ん** hiraganalla tai **ン** katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Kanat ovat aakkostojensa viimeisellä sijalla. Ne ovat myös ainoat konsonanttiin päättyvät kanat.

Alkuperä
--------

Hiragana ん ja katakana ン on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 无.

Lausuminen
----------

Hiragana ん ja katakana ン voidaan lausua usealla eri tavalla, jotka kaikki muistuttavat nasaalikonsonanttia. Kanat eivät voi lähes koskaan esiintyä sanan alussa tai yksinään. Poikkeuksia ovat esimerkiksi jotkin lainasanat, kuten Ngorongoron japanilainen kirjoitusasu "ンゴロンゴロ", ja hymähdys "ん!".

* Sanan lopussa ん lausutaan [ɴ̩].
* Bilabiaalien [p], [b], [ɸ] ja [m] edessä ん lausutaan [m̩].
* Dentaalien [t], [d], [s], [z] ja [n] sekä niiden allofonien ja konsonanttien [h] (ja sen allofonien lukuun ottamatta äännettä [ɸ]), [ɺ] ja [j] edessä ん lausutaan [n̩].
* Velaarien [k] ja [g] edessä ん lausutaan [ŋ̩].
* Vokaalien [i], [ɯ] ja [e] edessä ん lausutaan seuraavan konsonantin mukaan.
* Vokaalien [a] ja [o] edessä vokaalit nasalisoituvat ja ん lausutaan seuraavan konsonantin mukaan.

Latinisaatio
------------

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « n ». Usein vokaalin tai y:n edessä olevan kanan perään laitetaan latinisoidussa tekstissä heittomerkki, ettei n-kana sekoittuisi n:llä alkavaan tavuun.

Kirjoitus
---------

Vetojen järjestys merkille ん.
Hiragana ん kirjoitetaan yhdellä vedolla:

1. Viistoveto ylhäältä alas, käännös takaisin ja aaltomainen viiva oikealle.

Vetojen järjestys merkille ン.
Katakana ン kirjoitetaan kahdella vedolla:

1. Lyhyt diagonaalinen veto vasemmalta oikealle.
2. Pitkä diagonaalinen veto vasemmalta oikealle ja alhaalta ylös.

Katakanat ン ja ソ ovat lähes samanlaisia, eikä niitä pidä sekoittaa toisiinsa.

Tietotekniikassa
----------------

* Unicode-merkinnät:
	+ ん: U+3093
	+ ン: U+30F3

Lähteet
-------

* Japanese Hiragana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Japanese Katakana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Hiragana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Katakana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
**Martin Hairer** on itävaltalainen matemaatikko. Hairer työskentelee professorina Imperial College London -yliopistossa, jota ennen hän opetti Warwickin yliopistossa Englannissa. Hän on yksi neljästä tutkijasta, jotka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Imperial College London - Professor Martin Hairer *imperial.ac.uk*. Viitattu 2.8.2020.
2. ↑  First female winner for Fields maths medal BBC. Viitattu 13.8.2014.

**Fieldsin mitalin saajat**
 
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska

muokkaa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ganvie** on Nokoué-järvessä sijaitseva veden päälle rakennettu kylä Beninissä, Afrikassa, lähellä Cotonouta. Nokoue-järven pojoisosassa sijaitsevaa Ganvieta kutsutaan usein Afrikan Venetsiaksi.

Kylän väkiluku on noin 20 000 henkilöä. Ganvie on luultavasti suurin järveen rakennettu kylä Afrikassa ja se on hyvin suosittu turistikohde. Perinteiset talot ovat paalujen varassa matalassa järvessä, ja asukkaat kulkevat ruuhilla. Naiset myyvät kalaa, hedelmiä ja vihanneksia haapioistaan, kun taas miehet viljelevät kalaa puilla ja aidoilla erotetuissa kalankasvatuspaikoissa kylän lähellä.

Historia
--------

Ganvien asukkaat ovat sukua Itä-Togon Adja-kansalle. Kylän perusti 1500-1600-luvuilla Tofinnu -kansa, joka pakeni järveen välttääkseen Fon -sotureita, jotka ottivat orjia myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. Kansa pelastui, koska dahomeylaisilla oli uskonnollinen käsitys, että taisteluita ei tulisi käydä vedessä. Ganvien kyläläisiä, jotka käyttävät matalaa Nokoué -järveä turvapaikkanaan, kutsutaan usein "vesi-ihmisiksi." Tofinnujen kielessa sana *gan* tarkoittaa "olemme pelastetut" ja *vié* "yhteisöä".

Alun perin maanviljelyyn perustuvan kylän pääelinkeinot ovat matkailun ohella kalastus ja kalanviljely.

Maailmanperintökohde
--------------------

Kylä lisättiin UNESCON maailmanperintöluetteloon alustavaan luetteloon 31. lokakuuta 1996 Kulttuuri-luokkaan.

Kuvia
-----

* Ganviehin lähtevien veneiden satama.Ganviehin lähtevien veneiden satama.
* Matkalla Ganviehin.Matkalla Ganviehin.
* Kalastajia Ganvien lähellä.Kalastajia Ganvien lähellä.
* Tavarankuljetusta Ganvien lähellä.Tavarankuljetusta Ganvien lähellä.
* Ganvien tori.Ganvien tori.
* Kampaamo.Kampaamo.
* Rakennustyöläisiä.Rakennustyöläisiä.
* Turisteja.Turisteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 181. The Scarecrow Press, 2013.
2. 1 2 3  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 181. The Scarecrow Press, 2013.
3. ↑  Ganvie Lake Village *Atlas Obscura*. Viitattu 29.12.2018. (englanniksi)
4. ↑  Site Lacustre de Ganvié - UNESCO World Heritage Centre

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ganvie** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ganvie
Nəriman Nərimanov vuonna 1913.
**Nəriman Nəcəf oğlu Nərimanov** (ven. Нарима́н Кербала́й Наджа́ф оглы́ Нарима́нов, *Nariman Kerbalai Nadžaf ogly Narimanov*; 14. huhtikuuta 1870 Tbilisi – 19. maaliskuuta 1925 Moskova) oli azerbaidžanilainen poliitikko ja kirjailija.

Nəriman Nərimanov syntyi kauppiasperheeseen. Hän valmistui Gorin opettajaseminaarista vuonna 1890 ja Odessan Novorossijskin yliopistosta lääkäriksi vuonna 1908. Hän työskenteli opettajana ja lääkärinä. Vuonna 1905 Nərimanov liittyi sosiaalidemokraattiseen Hümmət-ryhmään. Vuonna 1909 hänet pidätettiin ja karkotettiin Astrahaniin. Vuodesta 1913 lähtien hän teki puoluetyötä Bakussa. Vuonna 1917 Nərimanov toimi Hümmətin puheenjohtajana ja Bakun puoluejärjestön jäsenenä sekä keväällä 1918 Bakun kansankomissaarien neuvoston kaupungintalouden komissaarina. Vuonna 1919 hän työskenteli Moskovassa Neuvosto-Venäjän ulkoasiain kansankomissariaatissa sekä kansallisuusasiain kansankomissaarin sijaisena.

Vuonna 1920 Nərimanovista tuli Azerbaidžanin vallankumouskomitean ja Azerbaidžanin SNT:n kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Vuodesta 1922 lähtien hän toimi Taka-Kaukasian SFNT:n liittoneuvoston puheenjohtajana ja yhtenä Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajista. Nərimanov oli myös VKP(b):n keskuskomitean Kaukasian byroon ja Taka-Kaukasian puoluekomitean jäsen. Vuosina 1923 ja 1924 hän osallistui VKP(b):n edustajainkokouksiin, joissa hänet valittiin puolueen keskuskomitean ehdokasjäseneksi.

Nərimanov perusti Azerbaidžanin ensimmäisen azerinkielisen kansankirjaston, laati oppikirjoja ja toimi kääntäjänä. Hän on kirjoittanut näytelmiä, azerikirjallisuuden ensimmäisen historiallisen tragedian *Nadir şah* ("Nadir- saahi", 1899), realistisen romaanin *Bahadır və Sona* ("Bahadır ja Sona", 1896) sekä kaunokirjallisuutta käsitteleviä artikkeleita.

Nəriman Nərimanov on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen. Neuvostoliitossa hänen mukaansa nimettiin hallintopiirejä, paikkakuntia ja muita kohteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 17*, s. 251. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. 1 2  Strana ognei Azerbaidžan: Vidnyje azerbaidžantsy *files.preslib.az*. Viitattu 3.7.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nəriman Nərimanov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**N’Garadougou** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Gara sijaitsee 15 kilometriä Dioïlasta lounaaseen. Kunnassa on 15 600 ja keskuskylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

N’Garadougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Ténindougoun ja Kaladougoun, idässä Dégnékoron, etelässä Kémékafon ja lännessä Sikasson alueen Bougounin piirin Méridiélan kuntiin. Seutu on pinnanmuodoltaan lähinnä tasankoa. Länsirajalla virtaa Baouléjoki. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita ja fulbeja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanvilljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi ja hirssi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä ja seesami.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
4. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de N’Garadougou 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
**Serge Tšerepnin** (s. 2. helmikuuta 1941 Issy-les-Moulineaux, Ranska) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja elektronisen musiikin taitaja.

Tšerepnin opiskeli musiikkia yhdessä Nadia Boulangerin kanssa Harvardin yliopistossa vuosina 1958–1963. Hänen opettajansa olivat myös Pierre Boulez ja Karlheinz Stockhausen.

Vuosina 1966–1968 hän työskenteli Kölnin elektronisen musiikin studiossa ja vuosina 1968–1970 New Yorkissa ja Kaliforniassa elektronisen musiikin opettajana.

Myöhemmin hän perusti yrityksen nimeltään *Serge Modular Music Systems*in, jonka hän myi vuonna 1986 ja palasi Ranskaan. Nykyään hän esiintyy muun muassa kaddiš-juhlissa. 

Hänen pikkuveljensä Ivan Tšerepnin, isänsä Aleksandr Tšerepnin ja isoisänsä Nikolai Tšerepnin olivat myös säveltäjiä. Hänen äitinsä oli kiinalaissyntyinen pianisti Lee Hsien Ming.

Vuonna 1960 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Nəsimi neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
**Seyid Əli İmadəddin Nəsimi** (noin 1369 – 1417 Aleppo) oli azerbaidžanilainen runoilija.

Seyid İmadəddin, kirjailijanimeltään Nəsimi, kasvoi käsityöläisyhteisössä. Hän opiskeli teologiaa, logiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä sekä kierteli eri puolilla Lähi-itää. Nəsimi kuului šiialaiseen hurufiittien lahkoon, jonka mukaan jumaluus ilmenee ihmisessä. Hänet teloitettiin harhauskoisena elävältä nylkemällä.

Nəsimi tunnetaan ensimmäisen suuren azerinkielisen runokokoelman eli divaanin tekijänä. Hän loi myös persiankielisen divaanin sekä joukon arabiankielisiä runoja. Teoksissaan hän arvostelee yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta ja uskonnollista ahdasmielisyyttä sekä vetoaa totuuteen ja järkeen. Tärkeällä sijalla ovat myös sufilaiset aiheet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 17*, s. 517. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. 1 2 3  *Literaturnyi entsiklopeditšeski slovar*, s. 15. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1987.
3. 1 2  *Islam: Entsiklopeditšeski slovar*, s. 284. Moskva: Nauka, 1991. ISBN 5-02-016941-2.
4. ↑  Strana ognei Azerbaidžan: Vidnyje azerbaidžantsy *files.preslib.az*. Viitattu 5.3.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nəsimi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Nūmierņanjärvi** (latv. *Nūmiernes ezers, Numernes ezers*, latg. *Kaļvīnes azars, Nūmiernis azars* ) on järvi Itä-Latviassa Kārsavan kunnassa.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen pinta-ala on 73,8 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängön eteläpuolella pohjois-etelä-suuntaisella vedenjakaja-alueella. Järven pohjoispuolella sijaitsee pieni Kaļvīnen kylä, jonka peltomaita ulottuu järven pohjoisrantaan asti. Etelä- ja länsipuolella on pieni metsäalue. Järvi on noin neljä metriä syvä ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä. Siinä on mutapohja. Loivat ja paikoin hiekkaiset rannat ovat matalia ja kasvavat hyllyvää suohetteikköä. Järven länsipäässä esiintyy runsaasti vesikasvillisuutta. Järven rannat ovat autiot eikä järvellä ole saaria.

Luontoarvoja
------------

Järvi kuuluu pieneen luonnonpuistoon nimeltään "Numernes valnis" yhdessä kahden muun lammen ja niitä ympäröivän metsäalueen kanssa. Vain järven lounaspään rannat kuuluvat puistoon. Vesi on väritöntä ja kirkasta. Järven kalakanta on runsas ja siinä elää ainakin kiiski, salakka, made, sorva, särki, pasuri, lahna, suutari, hauki ja ruutana. Järvessä esiintyy myös jokirapu.

Vesistösuhteita
---------------

Nūmierņanjärvi sijaitsee Kuhvan valuma-alueella. Kuhva on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen laskee vain pohjoispuolen peltomaiden kuivatusojia ja lännessä sijaitsevan lammen laskuoja. Nūmierņan laskuoja lähtee järven etelärannasta kohti etelää, jossa se yhtyy itään vievään johto-ojaan. Laskuojaa kutsutaan Kuhvaksi, koska se katsotaan olevan Kuhvajoen lähdejärvi.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Nūmiernes ezers, ezeri.lv, viitattu 30.11.2019 (latviaksi)
2. 1 2 3 4 5  Nūmiernes ezers, Vietvārdu datubāze, viitattu 30.11.2019 (latviaksi)
3. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000
*Tämä artikkeli kertoo suomalaisesta näyttelijästä. Laulaja-muusikko Yrjö Saarniosta on erillinen artikkeli.*
**Yrjö David Saarnio** (18. syyskuuta 1890 Helsinki – 16. huhtikuuta 1933 Hämeenlinna) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja*lähde?*. Hän käytti myös nimiä Jori Sarno ja Jori Saarnio.

Yrjö Saarnio oli näyttelijä Kaarlo Saarnion nuorempi veli. Saarnion elokuvaura oli poikkeuksellinen; 1910-luvulla Saarnio esiintyi ranskalaisen Marcel L'Herbierin ohjaamassa elokuva *Résurrection* (1923) ja saksalaisen Fred Sauerin elokuvassa *Jugend* (1922), mutta vain yhdessä kotimaisessa elokuvassa.

Kuitenkin Saarnio oli pääasiassa teatterinäyttelijä. Saarnio esitti eversti Krasnoffia Yhdysvalloissa oppinsa saaneen, suomalaisen seikkailijan Carl von Haartmanin ohjaamassa elokuvassa "Kajastus" (1930). Saarnio kuului muun muassa Koiton näyttämön sekä Kansan Näyttämön henkilökuntaan. Hän toimi Kotkan Työväen Teatterin apulaisjohtajana 1920-luvulla.*lähde?*

Yrjö Saarnio oli naimisissa Dagmar Parmaksen kanssa vuosina 1916–1933.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Saarnio (näyttelijä) Elonetissä.
2. ↑  Finnish Hollywood (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Koiton näyttämö (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Virolais-suomalaista teatteriyhteistyötä (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Jori Sarno Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Montbazon** on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Indrejoen varrella, noin 13 kilometriä Toursin kaupungista etelään.

Forteresse de Montbazon
Kaupungissa on osittain raunioitunut linnoitus *Forteresse de Montbazon*. Se on Ranskan vanhimpia keskiaikaisia linnoja, jonka historia ulottuu vuoteen 991. Linnan pääpuolustustorni on 36 metriä korkea, ja maanpinnan tasolla sen seinät ovat kolme metriä paksut. Tornin rakennutti noin vuonna 1000 Anjoun kreivi Foulques III musta. Hänen tavoitteensa oli valloittaa Toursin kaupunki, joka oli hänen serkkunsa ja vihollisensa Bloisin kreivi Eudes II:n hallinnassa. Puolustustornin huipulle nostettiin vuonna 1866 Montbazonin neitsyen patsas.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Forteresse de montbazon L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 31.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montbazon** Wikimedia Commonsissa
Ernest MacMillan
**Ernest MacMillan** (18. elokuuta 1893 Mimico – 6. toukokuuta 1973 Toronto) oli kanadalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän aloitti urkujensoiton opiskelun Arthur Blakeleyn johdolla Torontossa 8-vuotiaana ja teki julkisen ensiesiintymisensä 10-vuotiaana. Hän jatkoi urkujensoiton opintojaan myöhemmin Skotlannissa ja Englannissa. Hän sai Oxfordin yliopistosta musiikin kandidaatin arvon.

MacMillan opiskeli nykyajan historiaa Toronton yliopistossa 1910-luvun alussa ja lähti sitten Pariisiin opiskelemaan pianonsoittoa Therese Chaigneaun johdolla. Hänet internoitiin ensimmäisessä maailmansodassa, mutta hän sai poissaolevana taiteiden kandidaatin arvon Toronton yliopistosta vuonna 1915. Vuonna 1918 hän sai Oxfordin yliopistosta musiikin tohtorin arvon.

Vapauduttuaan MacMillan palasi Torontoon, jossa hän työskenteli urkurina ja kuoromestarina. Hän oli myös Toronton musiikkikonservatorion rehtorina vuosina 1926–1942 ja Toronton yliopiston musiikin tiedekunnan dekaanina 1927–1952. Hän toimi Toronton sinfoniaorkesterian kapellimestarina 1931–1956 ja Mendelssohn-kuoron johtajana samassa kaupungissa 1942–1957. Hän myös esiintyi vierailevana kapellimestarina Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa, Euroopassa sekä Australiassa. Hän toimi Kanadan musiikkineuvoston puheenjohtajana 1947–1966. Vuonna 1935 hänestä tuli ensimmäinen ritariksi lyöty kanadalainen. Hän johti useiden perinteisten ja uusien teosten Kanadan-ensiesityksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Ernest MacMillan (Conductor)

Aiheesta muualla
----------------

* The Canadian Encyclopedia: Sir Ernest MacMillan (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee teollisuusneuvos Yrjö Sjöblomia. Amerikansuomalaisesta toimittaja Yrjö Sjöblomista (1889–1971) on eri artikkeli.*
**Yrjö Martti Sjöblom** (3. elokuuta 1910 Uudenkaupungin maalaiskunta – 4. tammikuuta 1979 Uusikaupunki) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sjöblomin vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Henrik Sjöblom ja Olga Fredrika Lydman ja puoliso vuodesta 1931 Ida Adele Mattson. Sjöblom valmistui rakennusmestariksi Turun teknillisestä koulusta vuonna 1943, toimittuaan jo vuodesta 1941 rakennustehtävissä puolustusministeriön työmailla. Valmistuttuaan hän työskenteli vuoteen 1946 asti vanhempana rakennusmestarina Turun laivastoaseman rakennustyömaalla ja sitten Pauli Lappalaisen Kivikartio-yhtiön palveluksessa.

Oman rakennusliikkeen Sjöblom perusti vuonna 1947 Martti Varpen kanssa. Vuonna 1950 siitä tuli Rakennustoimisto Laipio, jonka toimitusjohtaja Sjöblom oli vuoteen 1957 asti. Seuraavana vuonna hän perusti yhdessä muiden kanssa Rakennusvasara-yhtiön ja alkoi sen toimitusjohtajaksi. Yhtiö rakensi asuin-, liike- ja tuotantotiloja sekä kouluja etenkin Varsinais-Suomen alueella ja toteutti Uudessakaupungissa myös kokonaisen Sorvakon asuinalueen. Rakennusvasara-yhtiön toiminta jaettiin vuonna 1969 kolmeen eri yritykseen, jotka olivat Rakennusvasaran ohella Rakennusliike K. Uusitalo ja Varpe.

Liiketoimintansa ohella Sjöblom osallistui oman alansa yhteistyöhön ja kunnallispolitiikkaan. Hän oli muun muassa Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Sjöblom sai vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Sjöblom *Biografiasampo*. Viitattu 21.3.2022.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 13.1.1979, s. 10.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Yrjö Aarno Saari** (8. syyskuuta 1889 Kurikka – 29. maaliskuuta 1950) oli suomalainen liikemies, joka toimi Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin pääjohtajana vuosina 1939–1950.

Elämä
-----

Saaren vanhemmat olivat kansanedustaja Kaarlo Saari ja Naëma Mathilda Ottilia Heidenberg. Saari kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1908 ja valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1911. Hän työskenteli ensin Palovakuutus-Osakeyhtiö Pohjolan pääkirjanpitäjänä ja toimistoesimiehenä 1911–1917 ja Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin kamreerina 1917–1920. Tämän jälkeen hän oli töissä Maakuntain Keskus-Pankissa 1920–1922, kunnes hän palasi 1922 Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin johtokunnan jäseneksi. Vuonna 1939 hänet ylennettiin pankin pääjohtajaksi.

Lisäksi Saari toimi Jälleenvakuutusyhtiö Vakavan johtokunnan jäsenenä vuodesta 1917, Säästöpankkien lakikomitean jäsenenä vuonna 1924, Säästöpankkien kassavakuutusyhtiön johtokunnassa vuodesta 1928, Säästöpankkien eläkelaitoksen johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1929, Suomen kiinteistöpankin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1942 sekä Suomen säästöpankkien liiton valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 1945. Puoluekannaltaan Saari oli puolueeton.

Perhe
-----

Saari oli naimisissa kahdesti. Hän avioitui vuonna 1912 Hellin Maria von Schrowen kanssa. Avioliitto päättyi 1928 von Schrowen kuolemaan. Vuonna 1929 Saari meni naimisiin Satu Kaarina Johanna Lagerwallin kanssa. Saari sai yhteensä viisi lasta. Hänen veljensä oli liikemies Eero Saari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 646–647. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  Salonen, Erkki (toim.): "Kuolleita 1.1. – 30.9.1950", *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 31. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
**Valkosiipikiuru** (*Alauda leucoptera*) on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 17–19 cm. Kiurun kokoinen vahvanokkainen lintu, jonka siipi on huomiota herättävän kolmivärinen: etuosa ruskea, käsisiipi ja kyynärsulkien tyvet mustat ja kyynärsiiven ulko-osa valkoinen. Vatsa on valkoinen, rinnassa on tummaa viirutusta, selkäpuoli on harmaanruskea. Seisovalla linulla näkyy siivellä valkea kuvio. Juhlapukuisella koiraalla on punaruskea päälaki ja poski sekä siiven pienet ja keskimmäiset peitinhöyhenet. Naaraalla värit ovat haileat. Laulu muistuttaa kiurun laulua.

Esiintyminen
------------

Keski-aasialainen laji, joka pesii Kaukasukselta itään Kazakstaniin. Euroopassa pesii 20 000–65 000 paria Venäjän kaakkoisosissa. Se on muuttolintu pesimäalueensa pohjoisosissa ja talvehtii Mustanmeren ja Kaspianmeren ympäristöissä. Lajin kanta on elinvoimainen.

Valkosiipikiuru on tavattu Suomessa toistaiseksi kolmasti: 9.6.1971 Mustasaaressa, 21.–23.6.1999 Kalajoella ja 11.-13.4.2004 Luumäellä.

Elinympäristö
-------------

Viljelysmaat, arot ja muut kuivat seudut. Suosii elinympäristönään korkea- mutta harvakasvuista kasvillisuutta, kutea pujoa. Talvella voi muodostaa suuria parvia, joissa on noin 200 lintua, joskus jopa noin 4 000 yksilöä.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on hyvin piilotettuna maassa kasvien tai mättään suojassa. Munia on 3–8, tavallisimmin 5 tai 6. Muna painaa 3,23 g. Haudonta-aika on 12–13 päivää ja pääasiassa naaras huolehtii haudonnasta. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä.

Ravinto
-------

Valkosiipikiuru syö kesällä siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, talvella siemeniä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Alauda leucoptera* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan & Grant, Peter: *Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut*. Otava, 2008. ISBN 951-1-15727-2.
3. ↑  Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1137284
* Wikispecies: Alauda leucoptera
* BirdLife: 22717298
* BOW: whwlar1
* eBird: whwlar1
* EoL: 45513649
* EUNIS: 8747
* Euring: 9650
* Fauna Europaea: 97391
* Fossilworks: 370408
* GBIF: 7607411
* iNaturalist: 558524
* IUCN: 22717298
* NBN: NHMSYS0021275206
* NCBI: 2937395
* Xeno-canto: Alauda-leucoptera

 |

 |
**Prima Vista** on järvenpääläinen sekakuoro, joka perustettiin vuonna 1990. Kuoroa johtaa kanttori Heikki Ruokonen. Prima Vista aloitti Järvenpään seurakunnan nuorisokuorona, mutta myöhemmin jäsenten ikärakenne on laajentunut, joskin keski-ikä on alle 30. Järvenpään seurakunta on edelleen kuoron taustaorganisaatio. Prima Vista esittää klassista, gospelia, elokuvamusiikkia ja rockia, kaikenlaista musiikkia tarpeen mukaan. 

Kohokohtia Prima Vistan historiassa ovat olleet Jesus Christ Superstar -musikaali Savoy-teatterissa pääsiäisenä 2002 sekä Ariel Ramirezin Misa Criollan esitys Finlandia-talossa joulukuussa 2003 säveltäjän ja hänen espanjalaisten muusikoidensa kera. Prima Vista -nimi tarkoittaa suoraan nuoteista laulamista tai soittamista.

Keväällä 2011 Prima Vista osallistui menestyksellä TV 2:n Suomen Paras Kuoro -ohjelmaan tullen finaalissa kolmanneksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuoron kotisivu
* Arvostelu Kouvolan Sanomissa 22.11.2001 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jesus Christ Superstar Savoy-teatterissa[vanhentunut linkki]
* Historiikki: Kaupunki rakentuu musiikista – järvenpääläiset kuorot kaupunkitodellisuuden tulkkina[vanhentunut linkki]
**Yrjö Akseli Saarenpää** (15. heinäkuuta 1935 Rovaniemen maalaiskunta – 6. lokakuuta 2005) oli suomalainen rakennusmestari ja runoilija.

Saarenpää kävi kansakoulun. Helsingin teknillisessä koulussa Saarenpää oli vuosina 1959–1962. Rakennusmestarina hän oli Työtehoseura ry:ssä vuosina 1962–1970 ja Puutalo Oy:ssä vuodesta 1970.

Saarenpään vanhemmat olivat maanviljelijä Leo Akseli Saarenpää ja Hellin Maria (o.s. Takkunen). Puoliso oli kirjailija Tuovi Saarenpää (o.s. Leppäharju).

Saarenpää palkittiin J. H. Erkon kirjoituskilpailussa 1963.

Teoksia
-------

* *Kirvesvarrenveistäjän omakuva* : runoja. Weilin + Göös, Helsinki 1965

Lähteet
-------

* Yrjö Saarenpää SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjasampo.fi : Yrjö Saarenpää

### Viitteet

1. ↑  Saarenpää Yrjö Akseli, Paijalan hautausmaa, Tuusula, osasto 22, rivi 7, hautapaikka 214
2. 1 2 3  Suomen Kirjailijat 1945–1980, Saarenpää, Yrjö Akseli, sivu 585, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
**Montcornet’n taistelu** käytiin toisessa maailmansodassa 17. toukokuuta 1940 Montcornet'n kylässä eversti Charles de Gaullen komentaman Ranskan 4. panssaridivisioonan ja Saksan 1. panssaridivisioonan välillä. Taistelussa ranskalaiset onnistuivat ajamaan saksalaisjoukot pois kylästä, mutta joutuivat myöhemmin vetäytymään lähtöasemiinsa Saksan ilmavoimien ilmahyökkäysten ja tuen puutteen takia*selvennä*.

Taustaa
-------

*Pääartikkeli: Taistelu Ranskasta*
*Katso myös: Alankomaiden valtaus ja Belgian valtaus*
Saksa hyökkäsi 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin, Belgiaan ja Ranskaan. Saksalaisten saatua läpimurron Sedanissa 13. toukokuuta ranskalaisjoukot joutuivat vetäytymään.

Eversti Charles de Gaulle määrättiin 11. toukokuuta Ranskan 4. panssaridivisioonan (ransk. *4e Division cuirassée*) komentajaksi. Divisioonassa oli 5 000 miestä ja 83 panssarivaunua*lähde?*. De Gaulle päätti tehdä 17. toukokuuta divisioonalla vastahyökkäyksen strategisesti merkittävään Montcornet’hen, jonka kautta kulkivat tiet Reimsiin, Laoniin ja Saint-Quinteniin.

Taistelu
--------

17. toukokuuta 1940 kello 4.14 aamulla 4. panssaridivisioonan rykmentit saapuivat Montcornet’hen. Piiritettyään kylän keskipäivään mennessä Ranskan Char B1 -vaunut joutuivat saksalaisten panssarien ja 3,7 cm Pak 36 -panssarintorjuntatykkien maaleiksi. Lukuisia B1-vaunuja menetettiin, kun ne piti hylätä polttoaineen loputtua ja toisten upottua suohon.

De Gaulle määräsi jalkaväen tuhoamaan Saksan puolustuspesäkkeet Chivressä ja Char D2 -vaunut turvaamaan Clermont-les-Fermesin. Kello 16 de Gaulle määräsi uuden hyökkäyksen Montcornet’hen, mutta panssaroidut ryhmät*selvennä* eivät olleet saaneet yksityiskohtaisia karttoja hyökkäysalueesta ja ne joutuivat 8,8 cm Flak 18 -ilmatorjuntatykkien tuleen, jolloin hyökkäys ei saavuttanut tavoitteita. Kello 18 Saksan ilmavoimien lentokoneiden hyökätessä 4. panssaridivisioonan piti vetäytyä lähtöalueelle.

Taistelun tulos
---------------

Ranskalaiset menettivät 23 panssarivaunua hyökkäyksessä ja saksalaiset menettivät 100 miestä kaatuneina.

Aiheesta muualla
----------------

* Horne, Alistair: *To Lose a Battle France 1940*, s. 489-496. Lontoo: Penguin Books, 1990. ISBN 978-0-141-03065-4. (englanniksi)
* Goutard, Colonel A.: *The Battle of France 1940*, s. 191-192. Lontoo: Frederick Müller Limited, 1958. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Montcornet
**Metrodoros Lampsakoslainen** (m.kreik. Μητρόδωρος) (k. 464 eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraattinen filosofi. Hän oli kotoisin Lampsakoksesta, Hellespontoksen itärannalta. Hän oli Anaksagoraan aikalainen ja ystävä.

Metrodoros kirjoitti Homeroksesta. Hänen johtava tulkinta-ajatuksensa oli, että Homeroksen teoksissa esiintyvät jumaluudet ja kertomukset tuli tulkita allegorisina fysikaalisten voimien ja ilmiöiden kuvauksina. Metrodoros mainitaan Platonin dialogissa *Ion*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1870.
2. ↑  Platon: *Ion,* c. 2
3. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* II

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Metrodorus of Lampsacus (the elder) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tatarstanin jääpallomaajoukkue** edustaa Venäjän federaatioon kuuluvaa Tatarstanin tasavaltaa jääpallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Tatarstanin maajoukkuetta hallinnoi Venäjän jääpalloliitto, eikä Tatarstanilla ole omaa, Venäjän jääpalloliitosta erillistä jäsenjärjestöä Kansainvälisessä jääpalloliitossa, minkä vuoksi Tatarstanin maajoukkue kilpailee vain Venäjän jääpalloliiton alaisissa maajoukkuekilpailuissa kuten Russian Government Cupissa.

Kansainvälisen jääpalloliiton järjestämissä ja myös Venäjän jääpalloliiton alaisissa kilpailuissa tatarstanilaisten on mahdollista edustaa Kansainvälisen jääpalloliiton jäsenmaita, mikäli Kansainvälisen jääpalloliiton säätämät edustuskelpoisuuskriteerit täyttyvät. 

Tatarstanin maajoukkue osallistui vuonna 2000 Russian Government Cupiin Kazanissa, jossa se sijoittui toiseksi Venäjän jälkeen.

Saavutukset
-----------

* Russian Government Cupin hopeaa: 2000

Lähteet
-------

* Russian Government Cup 2000 (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Mäeküla järv** (myös *Samblajärv*) on Virossa Viljandimaalla Mulgin kunnassa Hirmukülassa, Mäekülassa ja Sudisten kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 64 hehtaaria ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen laskuoja on Vidva oja (Vidva jõgi), joka lähtee järven luoteispäästä ja laskee 12 kilometrin päässä sijaitsevaan Õisu järveen. Järven tulo-ojia ovat Ora oja, joka laskee järven eteläpäähän tekojärven kautta, ja Longi oja, joka laskee sen eteläpäähän Muti järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on 20,2 neliökilometriä. Noin kolmen kilometrin pässä sijaitsee Veisjärv.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 2,9 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0013 kuutiokilometriä eli 1,3 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä ja rannat ovat metsää, jota niityt ja pellot katkaisevat. Järven eteläpuolelta sen ohittaa Karksin ja Anikatsin välinen maantie (seututie 193).

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluutensa vuoksi lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Mäeküla järv (vee2099100) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
***Osteomeles subrotunda*** on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Osteomeles subrotunda* on noin kaksi metriä korkea, ainavihanta ja tiheä pensas, jonka lehdissä on 7–15 paria lehdyköitä. Sen kukat ovat noin yhden senttimetrin levyisiä. Heinäkuun ja syyskuun välillä kypsyvät sinimustat marjat ovat halkaisijaltaan 6–12 millimetriä.

Levinneisyys
------------

*Osteomeles subrotunda* esiintyy luonnonvaraisena ainoastaan Kiinassa Guangdongin pohjoisosissa Renhua Xianissa sekä Japanissa Kyūshūn eteläosassa, Yakushimalla ja Riukiusaarilla.

Elinympäristö
-------------

*Osteomeles subrotunda* kasvaa sekametsissä, vuortenhuippujen pensaikoissa ja tienvarsilla 200–500 metrin korkeudella.

Luokittelu
----------

*Osteomeles subrotunda*n kuvaili ensimmäisenä Karl Heinrich Koch vuonna 1864. Lajilla on kaksi alalajia:

* *Osteomeles subrotunda* subsp. *subrotunda*
* *Osteomeles subrotunda* subsp. *glabrata*

Käyttö
------

Samoin kuin läheisellä sukulaisellaan *Osteomeles schwerinae*lla, kasvilla on makeat, syömäkelpoiset hedelmät. Lajia kasvatetaan myös koristekasvina ja bonsaina.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Osteomeles subrotunda* *efloras.org*. Viitattu 3.1.2020.
2. ↑  *Osteomeles subrotunda* K. Koch *catalogueoflife.org*. Viitattu 3.1.2020.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Osteomeles subrotunda & sv:Osteomeles subrotunda 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5230051
* Wikispecies: Osteomeles anthyllidifolia var. subrotunda
* CoL: 6TBD2
* EPPO: OSESU
* FoC: 200010942
* GBIF: 7272419
* GRIN: 313629
* iNaturalist: 556416
* IPNI: 726919-1
* IRMNG: 10757718
* NCBI: 1881092
* Open Tree of Life: 5530054
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:726919-1
* Tropicos: 27806885
* WFO: wfo-0001015948

 |

 |
**Metrodoros Khioslainen** (m.kreik. Μητρόδωρος; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraattinen filosofi. Hän oli kotoisin Khioksesta. Metrodoros oli Nessoksen oppilas. Jotkut sanovat hänen olleen itsensä Demokritoksen oppilas. Hän oli Anaksarkhoksen, skeptikko Pyrrhonin ystävän, opettaja.

Metrodoros hyväksyi demokritoslaisen teorian atomeista ja tyhjyydestä sekä maailmojen moneudesta, mutta kehitti oman teorian, jonka mukaan tähdet muotoutuvat päivä päivältä auringon vaikutuksesta ilman kosteudesta. Metrodoros oli täydellinen skeptikko, ja hänen ajattelunsa muodostaa linkin atomismin ja myöhemmän skeptisyyden välille.

Metrodorokselta on säilynyt seuraava lause koskien maan ulkopuolista elämää:

> »Jos ajattelisi, että maa olisi ainoa asutettu maailma äärettömässä avaruudessa, se olisi yhtä absurdia, kuin jos kokonaisella hirssipellolla kasvaisi vain yksi jyvä.» 
> 
> 

Hänen kerrotaan myös sanoneen Sokrateen tyyliin:

> »Emme tiedä mitään, emme, emme edes sitä tiedämmekö vai emme!» 
> 
> 

Hän sanoi myös, että kaikki on kullekin ihmiselle ainoastaan sitä, miltä se hänelle näyttää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Metrodorus (*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.) *1911encyclopedia.org*. Viitattu 13.8.2008.
2. ↑  Aëtios: *Placita* i.5.4
3. ↑  Cicero: *Academica*, ii. 23 § 73
Johannes Klockars
**Johannes Klockars** (7. syyskuuta 1867 Maalahti – 2. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.

Klockars oli vuosina 1920–1926 Vasa-Postenin päätoimittaja. Tätä ennen hän oli työskennellyt toimittajana muun muassa lehdissä Balder ja Fram sekä vastaavana toimittajana Fritt Folk -lehdessä. Toimittajuuden lisäksi hän toimi Kruunupyyn ruotsalaisen kansanopiston johtajana, Osakeyhtiö Framin toimitusjohtajana ja Suomen ruotsalaisten maalaiskuntien liiton toiminnanjohtajana.

Klockars toimi kolmen vuoden ajan kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä, vuodesta 1924 vuoteen 1927. Hän oli eduskunnan talousvaliokunnan jäsen. Paitsi kansanedustajana, hän toimi poliittisella urallaan myös Kruunupyyn kuntakokouksen puheenjohtajana ja Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kruunupyyn edustajana.

Klockars perusti vuonna 1888 Suomen ensimmäisen ruotsinkielisen nuorisoseuran Maalahteen. Hänen luottamustehtäviinsä kuuluivat muun muassa Suomen ruotsalaisen raittiusliiton, Suomen ruotsalaisen nuorison liiton ja Suomen vegetarisen yhdistyksen puheenjohtajuudet. Klockarsille myönnettiin vuonna 1920 kunnallisneuvoksen arvonimi.

Klockars oli naimisissa kahdesti, vuodesta 1891 vuoteen 1910, puolisonsa kuolemaan asti, Maria Elisabet Häggmanin kanssa ja vuodesta 1911 Karin Anna Loide Wahlbäckin kanssa. Historioitsija Birgit Klockars (1912–1996) oli hänen tyttärensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Johannes Klockars *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 17.2.2011.
2. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 306. WSOY, 1999.
3. 1 2  Klockars, Johannes *Uppslagsverket Finland*. Schildts.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 1.4.2012. (ruotsiksi)
4. ↑  KLOCKARS Johannes. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 17.2.2011.
5. ↑  Klockars, Birgit *Uppslagsverket Finland*. Schildts. Viitattu 1.4.2012. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* Anderson
* Björk
* von Born
* Estlander
* Forsberg
* Furuhjelm
* Hornborg
* Hästbacka
* Inborr
* Jacobsson
* Jern
* Klockars
* Kulenius
* Laurén
* Lindberg
* Mangs
* Molin
* Palmgren
* Procopé (1924–1926)
* Sergelius (1926–1927)
* Schauman
* Witting
* Åkerblom
* Österholm

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (12) | 
* Estlander
* Isaksson
* Jacobsson
* Jern
* Klockars
* Kärki
* Mangs
* Pojanluoma
* Saari
* Tarkkanen
* Virkkunen
* Åkerblom

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiskt Lexikon
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |