recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elli Kallioranta** (16. huhtikuuta 1903 Jämsä – 2001 Helsinki) oli suomalainen kotitalousteknikko ja kansanvalistaja, joka työskenteli pitkään Pienviljelijäin Liiton neuvojana. Hän oli merkittävä suomalaisen maaseudun ruokakulttuurin vaikuttaja.

Elämä
-----

Kallioranta syntyi Jämsän Kähössa torppari Kalle Kalliorannan (1877–1977) ja Maria Valkkisen (1876–1913) perheeseen. Hän oppi lukemaan jo kolmivuotiaana ja kävi myöhemmin kiertokoulua sekä kansakoulua. Äidin kuoltua Kalliorannan isä avioitui uudelleen ja Kallioranta joutui maataloustöiden ohella hoitamaan sisarpuoliaan. Vuodesta 1921 lähtien Kallioranta opiskeli Jämsän kansanopistossa, Otavan opistossa ja Reitkallin puutarhakoulussa, josta hän valmistui kotitalousneuvojaksi vuonna 1926. Kallioranta työskenteli muun muassa Oulussa, Leppävirralla ja Muhoksella, kunnes hänet palkattiin Pienviljelijäin Liiton naistoiminnan ohjaajaksi vuonna 1932.

Työssään Kallioranta kiersi eri puolilla maata luennoimassa emännille. Hän vastasi yksinään liiton kotitalousneuvonnasta pääkonsultti Ragni Karlssonin keskittyessä maatalousneuvontaan. Lisäksi hän laati oppimateriaalia sekä kirjoitti artikkeleita, ohjeita ja pakinoita, joita julkaistiin muun muassa Pienviljelijäin Liiton lehdessä sekä esitettiin Yleisradiossa. Liiton jakautuessa vuonna 1949 Kallioranta jatkoi sosiaalidemokraattien muodostamassa Suomen Pienviljelijäliitossa. Viimeiset vuotensa hän työskenteli liiton kirjanpitäjänä ja jäi eläkkeelle vuonna 1970. Kallioranta kuoli perheettömänä Helsingissä 98-vuotiaana.

Teokset
-------

* Karlsson, Ragni ; Kallioranta, Elli: *Pula-ajan pakinaa pienviljelijäemännille*. Helsinki: Pienviljelijäin Liiton naistoimikunta, 1941.

Kirjallisuutta
--------------

* Nisula, Anne: *Puhutaanpas siitä toisen kerran : Kalliorannan Ellin tarina*. Tampere: tekijä, 2010. ISBN 978-952-92830-3-3.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nisula, Anne: Elli Kallioranta - elämäntyönä pienviljelystilojen emäntien valistaminen *Naisten Ääni*.  2017. Suomalainen Naisliitto. Viitattu 6.4.2022.
2. 1 2  Manninen, Kirsti: *Omat avaimet : maa- ja kotitalousnaisten yhteistyön ja neuvonnan historiaa*, s. 161. Helsinki: Maa- ja kotitalousnaisten Keskus, 2016. ISBN 978-952-53024-7-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Suuran 27 alkua. Koraanin katkelma 1100-luvulta Irakista. 
**Al-Naml** (arab. النمل‎, *an-naml*) eli **Muurahaisen suura** on Koraanin 27. suura ja sisältää 93 jaetta. Nöldeken ikäluokituksessa suura on mekkalainen.

Sisältö
-------

Suura alkaa varoituksella, että uskottomia odottaa rangaistus (jakeet 4–6). 

### Profeettojen tarinoita

Suurin osa suuran tekstistä kertoo profeetoista. Mukana ovat Mooseksen tarina (7–14), Salomon tarina (15–44), Salihin tarina (45–53), ja Lootin tarina (54–58). 

### Varoituksia ja kehotuksia

Lopussa korostetaan, että Jumala on suurempi kuin epäjumalat (59–66), polemisoidaan uskottomia vastaan (67–75), puhutellaan ja rohkaistaan nimettömäksi jäävää profeettaa "sinä" (76–81) ja varoitetaan tuomion päivästä (82–90). Jakeissa 91-92 nimetön profeetta puhuu minä-muodossa velvollisuuksistaan. Viimeinen jae käyttää "sano!" -toposta profeetan puheeseen.

Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan suuran lopussa on kyse Muhammedista. Tämä on kuitenkin Koraanin tulkintaa, sillä profeetan nimeä ei mainita.

Lähteet
-------

* Hämeen-Anttila, Jaakko: *Koraanin selitysteos*. Helsinki: Basam Books, 2008. ISBN 952-9842-15-5.
* *Koraani - Muurahaisten suura (Al-Naml). Koraani - opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen*. Z.I. Ahsen Böre, 1942. Teoksen verkkoversio.
* *Koraani (suom. Jaakko Hämeen-Anttila)*. Basam Books, 1995.

### Viitteet

1. 1 2  Hämeen-Antila 2008, s. 124-125
**Euroopan interaktiivinen termipankki** (engl. *Inter-Active Terminology for Europe*, lyhennys **IATE**) on Luxemburgissa toimivan Euroopan unionin elinten käännöskeskuksen (CdT) vuonna 1999 perustama maailman suurin termitietokanta. Se sisältää EU:ta koskevaa terminologiaa ja jargonia sekä keskeisiä termejä monelta alalta, kuten oikeustieteen, maatalouden ja tietotekniikan piiristä.

Kesäkuussa 2016 IATE:ssä oli 8,4 miljoonaa (toisen lähteen mukaan 8,7 milj. jo 2007) termiä EU:n 24 virallisella kielellä, mukaan luettuna noin 540 000 lyhennystä ja 130 000 fraasia. Tietokantaa täydennetään päivittäin ja ylläpidetään säännöllisesti. Termipankki avattiin yleisölle vuonna 2007. Vuonna 2016 termitietokannan yleiseseen versioon tehtiin 36 miljoonaa hakua ja EU:n henkilöstön käytössä olevaan sisäiseen versioon 18 miljoonaa hakua.

Termitietokanta on vapaasti saatavissa pakattuna zip-tiedostona. Tämä suo esimerkiksi kääntäjille ja käännösteknologian parissa toimiville mahdollisuuden kehittää omia sovelluksiaan tietokannan ja termistön pohjalta. Elokuussa 2017 IATE-termitietokannan koko oli pakattuna 120 MB ja purettuna 2,1 GB.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Inter-Active Terminology for Europe The Basel Register of Thesauri, Ontologies & Classifications (BARTOC), bartoc.org. Viitattu 15.9.2017. (englanniksi)
2. 1 2  IATE Euroopan unionin elinten käännöskeskus, cdt.europa.eu. Viitattu 15.9.2017. (suomeksi)
3. 1 2  Arkistoitu kopioKäännöskeskuksen historia Euroopan unionin elinten käännöskeskus, cdt.europa.eu.  Arkistoitu 15.9.2017. Viitattu 15.9.2017. (suomeksi)
4. 1 2  Yksi tietokanta, 23 kieltä – EU-terminologiaa sisältävä IATE-tietokanta avataan yleisölle  28.6.2007. Bryssel:  europa.eu. Viitattu 15.9.2017. (suomeksi)
5. ↑  Download IATE and the IATE extraction tool IATExtract IATE, iate.europa.eu. Viitattu 15.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Termihaku IATE-tietokannasta (käännökset mahdollisia 25 kielten välillä, mukana myös latina) (suomeksi) (iate.europa.eu)
**Galaxy** on suomalais-senegalilainen yhtye, joka soittaa senegalilaiseen mbalax-musiikkiin perustuvaa populaarimusiikkia. Yhtye koostuu pääasiassa senegalilaisista maahanmuuttajamuusikoista. Musiikissa on vaikutteita senegalilaisen musiikin lisäksi muun muassa salsasta, reggaesta ja bolerosta. Pääasiassa ovat silti länsiafrikkalaiset sabar-, tama- ja djemberummuilla tuotettavat rytmit. Koko Mbalax-musiikki perustuu aika pitkälti improvisoinnille, vaikka rytmikuviot ovatkin perinteisiä ja soitto kurinalaista.

Musiikki on rytmikästä ja tanssittavaa ja se on saavuttanut suurta suosiota Senegalin ja Suomen lisäksi mm. Ruotsissa ja Virossa. Yhtye vierailee lähes joka talvi toisessa kotimaassaan Senegalissa.

Galaxya pidetään yhtenä Euroopan korkeatasoisimpana afrikkalaisyhtyeenä. Yhtye aloitti Suomessa vuonna 1992. Yhtyeen alkuna oli Hasse Wallin perustama Asamaan-yhtye, joka aloitti jo 1980-luvun lopulla senegalilaisen populaarimusiikin esittämisen.

Alkuaikojen jäsenistä Rane Diallo on ollut mukana Youssou N'Dourin kuuluisassa  Super Etoile De Dakar -bändissä. Eräs Asamaanin alkuperäisjäsenistä, senegalilainen Badu Ndjay käytännössä myös perusti Youssou N'dourin yhtyeen ennen Suomeen muuttoaan.

Yhtye on tehnyt yhteistyötä myös kosketinsoittaja Seppo Kantosen ja saksofonisti Eero Koivistoisen kanssa yhtyeessä Senegalese Drums.

Yhtyeen esiintymiseen on kuulunut spontaani ja suora yhteys yleisöön ja soiton ja musiikin ilo. Yhtyeen keikoilla on esiintynyt myös monia vierailevia artisteja mm. Hasse Walli, Sakari Kukko, Ismaila Sane, Christer Hackman, Carl-Johan Häggman ja moni muu.

Galaxylle myönnettiin 2005 kulttuuriministeriön Suomi-palkinto. Alajärven kaupunki myönsi yhtyeeseen kuuluvalle Yamar Thiamille kaupungin kulttuuripalkinnon 2006. Ismaila Sane on saanut Kalevala korun kulttuurisäätiön tunnustuspalkinnon 2005 sekä Vuoden Lempon 2003, Lempäälän kunnan antaman tunnustuksen.

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Bintou Korhonen (Gambia), tanssi
* Ousseynou M'Baye, rummut
* Goran Mrdja (Jugoslavia), koskettimet
* Rane Diallo, saksofoni
* Pape Sarr, basso
* Yamar Thiam, tama eli puhuva rumpu
* Libasse Sall, kitara
* Ismaila Sane, djembe, bougarabou, laulu

Diskografia
-----------

* 90-luvulla äänitetty kolme kasettia Senegalin markkinoille.
* Nobeel (Global Music Centre GMCD 9705, 1997)
* L'Insécurité (Global Music Centre GMCD 0308, 2003)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Markus Ojala: Galaxy soittaa monikulttuurista perinnemusiikkia  1.4.2001. Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepa ry. Viitattu 5.4.2008. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Senegalilaista modernia ja perinteistä musiikkia Maailman musiikin keskus.  Arkistoitu 5.9.2007. Viitattu 5.4.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Galaxy (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
* Kuukauden pelimanni Yamar Thiam  1998. Suomen Kansanmusiikkiliitto.  Arkistoitu 30.1.2011. Viitattu 3.4.2008.
**Eva Kuhlefelt-Ekelund** (5. syyskuuta 1892 Loviisa – 7. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti..

Henkilöhistoria
---------------

Kuhlefelt-Ekelund tuli ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska samskolanista vuonna 1910 ja opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1916. Naimisiin hän meni toisen arkkitehdin, Hilding Ekelundin, kanssa vuonna 1920. Saatuaan valtion stipendin Kuhlefelt-Ekelund jatkoi opiskelua Tukholmassa vuosina 1919–1921. Hän teki myös opintomatkoja muihin maihin kuten Italiaan, Ranskaan ja Pohjoismaihin. Kuhlefelt-Ekelund työskenteli valmistuttuaan Helsingissä ja Tukholmassa eri arkkitehtitoimistojen palveluksessa. Hän myös kartoitti ja dokumentoi ruotsalaisten kartanoiden ja linnojen puutarhoja toisen suomalaisen arkkitehdin, Elsi Borgin, kanssa. Vuonna 1930 tämän työn pohjalta julkaistiin heidän tekemiään piirustuksia sisältävä kirja *Svenska Trädgårdskonsten*. Miehensä kanssa Kuhlefelt-Ekelund perusti yhteisen suunnittelutoimiston Helsinkiin 1927.

Toiminta arkkitehtina
---------------------

*Loviisan vapauttamisen muistomerkki* (1928).
Kuhlefelt-Ekelund teki uraauurtavaa työtä erityisesti pientalojen tyyppipiirustusten suunnittelussa ja Helsingin Apollonkadulle vuonna 1929 valmistuneesta pohjoismaista klassismia edustavasta ruotsinkielisestä yksityisestä tyttökoulusta (Privata svenska flickskolan). Hänen arkkitehtuurilleen oli tyypillistä monumentaalisuus, mikä käy ilmi hänen Loviisaan suunnittelemastaan sankarihauta-alueesta. Toisaalta hän suunnitteli myöhemmin myös kodikkaita sisustuksia ja keittiöitä.

Kuhlefelt-Ekelundin suunnittelemia kohteita ovat muun muassa seuraavat:

* Pientalojen tyyppipiirustusten suunnittelu *Bostadsföreningen för Svensk-Finland* -yhdistyksen arkkitehtina
* Privata svenska flickskolan, Apollonkatu, Helsinki, 1929
* Loviisan sankarihauta-alue, 1920
* Loviisan vanhainkoti
* Käpylän vanhainkoti
* Mariebergin kartano, Lapinjärvi
* Lastentarha, Tammisaari.

Eva Kuhlefelt-Ekelund oli naisarkkitehtien Tuumastukki-kerhon ja Architectan perustajajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lindegren Y. & Jäntti, T.: *Suomen rakennustaiteen museon arkisto: Piirustuskokoelma*, s. 136-139. Helsinki: Suomen rakennustaiteen museo, 1989. ISBN 951-9229-60-4.
2. ↑  Eva Kuhlefelt-Ekelund *Arkkitehtuurimuseo*. Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 15.5.2015. Viitattu 30.7.2013.
3. ↑  Riitta Kormano: Sotamuistomerkki Suomessa, s. 114. Turun yliopisto 2014.
4. ↑  Tuumastukin päiväkirja, Kansallisarkisto
5. ↑  Ilmi Haapio: *Architecta 1942–1952*. Architecta.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Arcticaborg** (samoin kuin sen sisaralus **Antarcticaborg**) on jäätämurtava öljynporaustasanteiden huoltotehtäviin tarkoitettu laiva, joka on suunniteltu toimimaan ympärivuotisesti Kaspianmeren pohjoisosissa. Alankomaalaisen Wagenborg Kazakhstan BV:n omistaman aluksen työllistää Offshore Kazakhstan International Operating Company.

Arcticaborg liikennöi aluksi Alankomaiden lipun alla tunnuskirjaiminaan PJRT. Vuonna 2004 alus siirrettiin Kazakstanin lipun alle ja se sai tunnuskirjaimikseen UNA. Myös Antarcticaborg siirrettiin 2004 Alankomaiden lipun alta Kazakstanin lipun alle, jolloin tunnuskirjaimet PJRZ vaihtuivat UNB:ksi.

Laiva
-----

Kaksitoiminen laiva on suunniteltu kulkemaan avovedessä ja ohuessa jäässä keula edellä. Vaikeammissa jääoloissa se liikkuu perä edellä. Keula edellä se pystyy etenemään 60-senttisessä jäässä ja takaperin kulkiessaan metrisessä kiintojäässä. Myöskään jäävallit eivät laivaa pidättele, vaikka ne Kaspianmerellä toisinaan ulottuvat merenpohjaan asti.

Koska laiva murtaa jäätä perällään, on kansirakennus sijoitettu lähelle keulaa, jotta hytit olisivat vähämeluisessa paikassa. Kaikissa hyteissä on oma pesuhuone sekä päällikön ja konemestarin hyteissä lisäksi erillinen päivähuone.

Kuivalasti kuljetetaan suurella (350 m²) ja avoimella lankkupäällysteisellä peräkannella. Peräkannen alapuolisen ruuman luukut on mitoitettu niin, että niistä mahtuu 20 jalan kontti. Öljynporauksessa tarvittavien irtoaineiden ja nesteiden kuljettamista varten laivassa on erilliset säiliöt. Sementtiä laiva voi kuljettaa 110 tonnia viidessä säiliössä. Sementinpuhallusjärjestelmän on toimittanut Merewido ja sen tarvitsemat kompressorit Atlas Copco.

Hydraulik & Maschinenbau Buxtehude on rakentanut aluksen kansinosturin, jonka ulottuma on 19,5 metriä ja nostokyky 4 tonnia. Laivaa voidaan käyttää myös perinteisenä jäänmurtajana avustamaan muiden alusten jäissäkulkua, sillä sen varusteisiin kuuluu myös 100 kilonewtonin Ten Horn -hinausvintturi. Hinaushaarukkaa laivassa ei ole.

Laiva on varustettu myös tulipalojen sammutukseen. Kvaerner Eureka -palopumput syöttävät paloruiskuihin vettä 1 500 kilopascalin paineella 1 500 kuutiometriä tunnissa.

Koneisto
--------

Dieselsähköisessä koneistossa on kaksi Wärtsilä 6L26 -dieselmoottoria, jotka kierrosnopeudella 1 000 kierrosta minuutissa tuottavat tehoa 2 x 1 950 kilowattia eli yhteensä 3,9 megawattia. Kahden van Kaick DGS -päägeneraattorin teho on 2 x 2 250 kVA ja jännite 690 volttia. Varsinaisena propulsiokoneistona on kaksi 360 astetta kääntyvää ABB Azipod 11-ruoripotkuria, joiden teho on 2 x 1 620 kW. Myös koneiston sähköpäätaulut ja säätöautomaatio ovat ABB:n toimittamia. 

Satamadieselgeneraattorissa ja hätädieselgeneraattorissa on Valmet 612 -dieselmoottori ja Stamford-generaattori. Uudisrakennuksen keulassa on 150 kilowatin ohjailupotkuri.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia ja tietoja englanniksi  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuva  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuvia  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuva  (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

* Navigator 1998:7 s. 10–11 ja 1999:5 s. 33
* Svensk Sjöfarts Tidning 1998:47 s. 37
Maico 500 vuodelta 1957
**Maico** on vuosina 1926–1986 toiminut moottoripyörien ja autojen valmistaja. Maico valmisti pieniä kääpiöautoja vuosina 1955–1958 ostettuaan pienen saksalaisen Champion-autotehtaan.

Maico-autot
-----------

Maicon autoissa oli Heinkelin valmistama kaksitahtinen kaksisylinterinen rivimoottori, tilavuudeltaan 400 ja 452 cm³. Tehoa autoissa oli 11-13 kW (15-18 hv). Huippunopeus oli 80-90 km/t.

**Maico 500** oli Maico-tehtaan menestynein automalli, jota valmistettiin 6301 kappaletta vuosina 1956–1958. Championin tekniikkaan ja koriin perustuva Maico oli nelipaikkainen ja kaksiovinen. Vaihteita oli kolme. Kaksitahtisen kaksisylinterisen 452 cm³ rivimoottorin teho 13 oli kilowattia (18 hv). Huippunopeus 95 km/t. Moottori sijaitsi takana.

Maico 500 Sport vuodelta 1958

Mitat (Maico 500)
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 3430 mm |
| **Leveys** | 1470 mm |
| **Korkeus** | 1355 mm |
| **Akseliväli** | 2070 mm |
| **Raideleveys** (e/t) | ? |
| **Omapaino** | 575 kg |

**Maico 500 Sport** oli 500-mallin urheilullinen erikoismalli, johon mahtui vain kaksi ihmistä. Tehoa oli 14,5 kilowattia (20 hv). Huippunopeus 110 km/t. Moottori oli muiden Maicojen tapaan takana. Paino 585 kiloa. Kääntösäde 5,5 metriä. Maico 500 Sport -mallia valmistettiin vain neljä kappaletta, joista yksi on yhä jäljellä saksalaisessa museossa.

Lähteet
-------

* Tekniikan Maailma 10/1957, pikkuautokatsaus, Maico 500 ja Maico 500 Sport
* Tekniikan Maailma 10/1955, sivu 332, Maicon ensiesittely

Aiheesta muualla
----------------

*
**Ludvig Härkönen** (11. huhtikuuta 1891 Kurkijoki – 1. elokuuta 1939) oli suomalainen Käkisalmen kaupunginjohtaja.

Härkönen pääsi ylioppilaaksi Käkisalmessa 1912. Hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa 1912–1914 ja Kauppakorkeakoulussa 1915–1917 suorittaen loppututkintonsa jälkimmäisessä 1917. 

Härkönen oli Leppäkosken paperitehtaan kirjanpitäjänä ja kirjeenvaihtajana 1917–1918. Hän oli sitten Käkisalmen Sanomien kirjapainon toimitusjohtajana 1918–1920 ja sen jälkeen Käkisalmen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin sihteerinä 1920–1925. Härkönen hoiti myös vuodesta 1919 alkaen opettajantoimia Käkisalmen yhteiskoulussa sekä opetti kirjanpitoa kansalaisopistossa. Hänestä tuli Käkisalmen kaupunginkamreeri 1931 ja hän hoiti vt. kaupunginjohtajan tointa vuonna 1937 kaupunginjohtaja, kunnallisneuvos A. V. Komulaisen sairastuttua. Komulaisen kuoltua kesäkuussa 1937 Härkönen valittiin Käkisalmen kaupunginjohtajaksi elokuussa 1937.

Härkönne oli useiden lautakuntien, toimikuntien ja komiteoiden jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli Käkisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1929-1930 ja toimi Käkisalmen suojeluskunnan talouspäällikkönä ja paikallispäällikkönä. 

Ludvig Härkönen kuoli 1. elokuuta 1939 sydänkohtaukseen ollessaan moottoriveneellä matkalla Vuoksen saaressa olleelle kesähuvilalleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kaupunginjohtaja Ludvig Härkönen, Käkisalmen Sanomat 03.08.1939, nro 86, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Naea Tommy Irving Bennett** (s. 8. heinäkuuta 1977 Tahiti) on tahitilainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija ja nykyinen beachfutispelaaja. Bennett oli jalkapallossa pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi myös Tahitin jalkapallomaajoukkueessa. 

Bennettin isä Erroll Bennett oli urallaan myös jalkapalloilija, joka pelasi Tahitin maajoukkueessa. Bennettin serkku Marama Vahirua on pelannut myös Tahitin maajoukkueessa ja toinen serkku Pascal Vahirua Ranskan maajoukkueessa.

Ura jalkapallossa
-----------------

### Seurajoukkueura

Bennett edusti 19-vuotisella urallaan kahta seuraa, AS Vénusta vuodet 1995-2002 ja AS Piraeta. Vénuksen kanssa Bennett voitti viidesti Tahitin mestaruuden ja Piraen kanssa saman tittelin kolme kertaa. Piraen paidassa Bennett pelasi myös OFC Champions Leagueta. Bennett lopetti uransa vuonna 2014.

### Maajoukkueura

Bennett debytoi Tahitin jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1996. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua viimeistellen niissä hienot 12 maalia. Bennett pelasi viimeiset maaottelunsa vuonna 2010.

Ura beachfutiksessa
-------------------

Bennett kuuluu nykyisin Tahitin beachfutismaajoukkueeseen. Hän on edustanut maajoukkuetta kolmissa MM-kilpailuissa, vuosina 2011, 2013 ja 2015. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Bennett saavutti Tahitin kanssa hopeaa. Bennettin pelipaikka beachfutiksessa on hyökkääjä.

Saavutukset
-----------

### Jalkapallo

**AS Vénus**

* Tahitin jalkapalloliigan mestaruus 1997, 1998, 1999, 2000 ja 2002
* Tahitin cup 1998, 1999 ja 2001

**AS Pirae**

* Tahitin jalkapalloliigan mestaruus 2003, 2006, 2014

### Beachfutis

* MM-kilpailut: hopeaa (2015)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nadozerje** tai myös **Nadozerskoje** (ven. Надозерье, Надозерское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 68 hehtaaria. Järvellä on kaksi pohjoiseen työntyvää alle 500 metriä pitkää lahtea, joiden väliin jää kulmikas 400 metriä leveä niemi. Järven lounaispää on kahden pienen niemen osittain suojaama lahti, jonka suu on matalikkoa. Järvellä ei ole saaria. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja syvimmillään se on 2,8 metriä. Etelärannat ovat metsämaata ja sen pohjoisrannat suomaata. Sen itäpuolella on vanhaa peltomaata, joka on alkanut pusikoitumaan. Alueella elää Nadozerjen kylän asukkaita.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, sorva, ruutana, suutari, mutakala ja rantanuoliainen. Järvessä on mutapohja ja sen rannat ovat alavia ja paikoin lievästi rinteisiä. Soiden puolella rannat kasvavat hetteikköä ja metsämaan rannat ovat hiekkarantoja, jonka pohjan peittää muta ja metsästä veteen kaatuneet kuolleet puut. Itäranta on asutuksen siistiksi raivaamaa rannikkoa. Järvessä esiintyy kalakuolemia.

Vesistösuhteita
---------------

Nadozerje sijaitsee Želtšan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosjanka on Želtšan sivujoki. Želtša laskee Peipsijärveen, jonka alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 4,6  tai 2,7 neliökilometriä. Siihen laskee pohjoisen Nekrytuje Dubjagin (ven. Некрытые Дубяги) kylän pelojen lyhyt kuivatusoja. Läntisen lahden pohjoispäähän laskee vielä lyhyt laskuoja pienestä Užovon (ven. Ужово) lammesta. Järven nykyinen Volosjankan (ven. Волосянка) laskuoja on kuin viivoittimella suoraksi piirretty. Se alkaa 2,2 kilometriä pitkällä länteen johtavalla suoralla uomalla, joka kääntyy 400 metriä lounaaseen. Sitten se jatkaa kilometrin verran luontaisena uomana ja sitten taas 1,1 kilometriä viivoittimen suorana. Täällä se yhtyy Želtšaan noin 0,5 kilometriä Nižnjaja Belkan yhtymiskohdan alapuolella. Järvi sijaitsee aivan Pljussan valuma-alueen vedenjakajalla.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nadozerje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 28.5.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 28.5.2020. (venäjäksi)
3. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 28.5.2020
5. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 9 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 28.5.2020
**Nadja Franck** (vuoteen 1887 **Nadeschda Antipin**, vuodesta 1899 **Nadja Sandqvist**; 15. huhtikuuta 1867 Helsinki – 7. tammikuuta 1932 Helsinki) oli Suomen ensimmäinen naispuolinen kansainvälisen uran tehnyt taitoluistelija.

Franckin vanhemmat olivat kauppias Wasili Antipin ja Maria Antipin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1888 oli kauppias Johan Gustaf (Gösta) Franck (1864–1892) ja toinen vuodesta 1899 pankin kamreeri Väinö Hjalmar Rafael Sandqvist (1871–1933). Hänen perheensä lienee ollut kotoisin Kiovasta, mutta Franckin syntyessä molemmat vanhemmat olivat jo Suomen kansalaisia. Taitoluistelussa Franck ja hänen sisarensa Maria Antipin saivat ohjausta John Catanilta ja Rudolf Sundgrenilta. Ensimmäisen kerran Franck osallistui taitoluistelukilpailuun Suomessa 1886 ja ulkomailla Tukholmassa helmikuussa 1889 voittaen molemmat kilpailut. Tukholmassa 25 000 hengen yleisön joukossa olivat myös Ruotsin kuninkaalliset. Franckista ja Sungrenista tuli Tukholman kilpailun voittojensa myötä ensimmäiset suomalaiset urheilijat, jotka voittivat ulkomaisen kilpailun. Ensimmäisen miehensä kuoltua 1892 Franck jatkoi uraansa ammattilaisena. Hän käytti entistä nimeään taiteilijanimenä vielä mentyään uudestaan naimisiin 1899. Franck esiintyi Suomen lisäksi kaikissa Pohjoismaissa, Englannissa, Ranskassa, Venäjällä ja Saksassa. Pariisissa hän opetti taitoluistelua 1890-luvulla ja piti myöhemmin taitoluistelukoulua Helsingissä Thyra Brandtin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laine, Leena: "Franck, Nadja (1867–1932)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 64–65. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Raevuori, Antero: "Sata vuotta sitten", *Urheilu 2000 - osa 1*, s. 19–20. WSOY, 1994. ISBN 951-19377-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Asaduddin Owaisi** (s. 13. toukokuuta 1969) on intialainen poliitikko, joka on toiminut All India Majlis-e-Ittehadul Muslimeenin (AIMIM) puheenjohtajana vuodesta 2008. Hyderabadin vaalipiiriä hän on edustanut Lok Sabhassa neljä kautta vuodesta 2004, jolloin hänen isänsä ja puolueen entinen puheenjohtaja Sultan Salahuddin Owaisi ei terveyssyistä asettunut ehdolle. Hänet valittiin puheenjohtajaksi isänsä kuoltua vuonna 2008.

Owaisi sai poliittisia vaikutteita lapsuudessaan lakimiehenä ja poliitikkona työskennelleeltä isältään. Hän kouluttautui itsekin lakimieheksi Lontoon Lincoln's Inn -opistosta ja aloitti poliittisen uransa tulemalla valituksi Andhra Pradeshin osavaltioparlamenttiin vuonna 1999. Hän toimi kaksi kautta osavaltiparlamentissa, kunnes hänet valittiin vuonna 2004 ensimmäistä kertaa Lok Sabhaan, missä hän on vaikuttanut yhtämittaisesti neljä kautta. Hänet tunnetaan aktiivisena keskustelijana Lok Sabhassa, minkä vuoksi hänet palkittiin vuonna 2014 Sansad Ratna -palkinnolla.

Hänen puheenjohtajakaudellansa AIMIM on laajentunut perinteisen kannatusalueensa Hyderabadin ulkopuolelle saamalla edustajia useiden osavaltioiden parlamentteihin. Hänen johdollaan puolue on myös esittänyt suunnitelmia Länsi-Bengalin vuoden 2021 osavaltiovaaleihin osallistumisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  AIMIM chief Asaduddin Owaisi secures comfortable 4th term from Hyderabad *The News Minute*.  23.5.2019. Viitattu 16.3.2020.
2. 1 2  Lakshmi, Rama: Why a rising star of Muslim politics in India stirs hope and fear *The Washington Post*.  17.8.2015. Viitattu 16.3.2020.
3. ↑  Madhykalya, Amrita: Sharp and fiery, AIMIM’s Asaduddin Owaisi puts his points across *Hindustan Times*.  11.12.2019. Viitattu 16.3.2020.
4. ↑  Seventeenth Lok Sabha Members Bioprofile: Owaisi, Shri Asaduddin *164.100.47.194*. Viitattu 16.3.2020.
5. ↑  Asaduddin Owaisi *Milli Gazette*.  11.8.2014. Viitattu 16.3.2020.
6. ↑  Das, Madhuparna: Mamata has a new opponent in Bengal — ‘extremist Muslim’ Owaisi *The Print*.  19.11.2019. Viitattu 16.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asaduddin Owaisi** Wikimedia Commonsissa

* Asaduddin Owaisin henkilötiedot Lok Sabhan sivuilta
**Asaita** tai **Asayita** (entinen **Awsa** tai **Aussa**) on kaupunki Etiopian Afarin osavaltiossa. Asaita eli entinen Awsa perustettiin 1500-luvulla ja Awsan sulttaanikunta oli itsenäinen vielä 1800-luvulla. Asiata oli myös Afarin osavaltion pääkaupunki vuodesta 1995 vuoteen 2007, jolloin pääkaupunki siirtyi Semeraan. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan Asaitan asukasluku oli 16 052.

Maantiede
---------

Awashjoki lähellä Asaitaa.
Asaita sijaitsee Etiopian Afarin osavaltiossa Asaitan *weredassa* eli piirikunnassa. Matkaa Asaitasta Etiopian pääkaupunki Addis Abebaan on 649 kilometriä. Lähellä kulkee Awashjoki, jonka tulvat ovat ajoittain aiheuttaneet vahinkoja.

Vuotuinen sadanta Asaitassa on 157 mm ja keskimääräinen lämpötila 28,4 °C.

Historia
--------

Nykyinen Asaita tunnettiin alkujaan nimellä Awsa tai Aussa. 1500-luvulla aluetta hallitsivat hararilaiset ja afarien Awsan sulttaanikunta perustettiin 1700-luvun alussa. Sulttaanikunta oli pitkään itsenäinen muusta Etiopiasta, mutta Menelik II pakotti sen maksamaan tribuuttia vuonna 1895. Awsan sulttaanin jälkeläiset ovat myöhemmin toimineet politiikassa.

Asaitasta vuonna 1934 lähtenyt Wilfred Thesiger oli ensimmäinen Awashjoen loppuun asti kulkenut eurooppalainen. 1970-luvulla Etiopian Derg-sotilashallinto päätti kansallistaa Etiopian maaseudun. Tämä kosketti erityisesti Awsan sulttaania Asaitassa, joka tuolloin oli yksi suurimmista etiopialaisista maanomistajista. Kun neuvottelut maanomistuksen siirrosta eivät tuottaneet tulosta, Derg lähetti sotilaita Asaitaan vuonna 1975. Syttyneissä taisteluissa kuoli sulttaanin mukaan jopa 1 000 afaria. Hallinto syytti taas sulttaanin joukkoja Afarin ulkopuolelta tulleiden maataloustyöläisten surmista.

Vuonna 1995 Asaitasta tuli Afarin osavaltion pääkaupunki. Uutta pääkaupunkia alettiin kuitenkin rakentaa Semeraan, jonne pääkaupunki siirtyi vuonna 2007.

Väestö
------

Asaitan kaupungin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 16 052. Vuonna 1993 asukasluku oli arviolta 10 385. Asukkaiden valtaosa on uskonnoltaan muslimeja ja etniseltä taustaltaan afareja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and Housing Census 2007 – Affar Statistical (pdf) (s. 8) Central Statistics Agency. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Bernhard Lindahl: Arga - Assussili (s. 13-16) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Philip Briggs: *Bradt Travel Guide Ethiopia*, s. 379. Bradt Travel Guides, 2018. ISBN 9781784770990. Google-kirjat (viitattu 30.8.2021). (englanniksi)
4. ↑  Asta - Azzazzo (s. 37-39) The Nordic Africa Institute. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
**Mittakenttäteoria** tarkoittaa hiukkasfysiikassa fysikaalista kenttäteoriaa, joka perustuu ajatukseen, että systeemi on invariantti tietyissä symmetriamuunnoksissa.

Monia fysikaalisia systeemejä voidaan kuvata käyttäen niin sanottua Lagrangen formalismia. Systeemin tilaa kuvataan Lagrangen funktiolla, joka on invariantti tietyn symmetriamuunnosryhmän suhteen. Valittu symmetriaryhmä sanelee systeemin fysikaaliset ominaisuudet. Mikäli Lagrangen funktio on invariantti, kun symmetriamuunnos tehdään samalla tavoin avaruuden jokaisessa pisteessä, systeemin sanotaan olevan globaalisti invariantti. Mittakenttäteoriassa globaalisuuden vaatimusta lievennetään niin, että systeemin vaaditaan olevan invariantti ainoastaan lokaaleissa muunnoksissa, toisin sanoen kussakin avaruuden pisteessä erikseen. Jotta Lagrangen funktio olisi edelleenkin symmetrinen lokaalin muunnoksen suhteen, on teoriaan usein lisättävä uusia kenttiä, joita kutsutaan mittakentiksi.

Esimerkki mittakenttäteoriasta on sähkömagnetismi ja sen kvanttimekaaninen vastine kvanttisähködynamiikka. Jotta elektronia kuvaava teoria olisi symmetrinen lokaalin muunnoksen suhteen, on teoriaan lisättävä uusi mittakenttä, fotoni.

Modernissa fysiikassa mittakenttäteoriat ovat erittäin tärkeitä, sillä niiden avulla voidaan kuvata sähkömagneettisen, heikon ja vahvan vuorovaikutuksen yhdistävä kvanttikenttäteoria standardimalli.
**Mitsuo Fuchida** (jap. 淵田 美津雄 - Fuchida Mitsuo, 3. joulukuuta 1902 – 30. toukokuuta 1976) oli keisarillisen Japanin laivaston kommodori toisessa maailmansodassa. Hän tuli lähinnä tunnetuksi Pearl Harborin ilmahyökkäyksen johtajana.

Fuchida haavoittui Midwayn taistelussa, mutta pelastui nilkka murtuneena *Akagille*. Lisäksi hän oli silminnäkijänä todistamassa Hiroshiman atomipommitusta. Hänen käyttämänsä lentokone, jossa oli matkustajana, laskeutui Hiroshimaan hyvin pian atomipommituksen jälkeen.

Midwayn tappio oli japanilaisille niin vaikea pala niellä, että muiden joukossa Fuchida kannettiin salaa sairaalalaivasta. Taistelussa japanilaisten neljä merkittävintä lentotukialusta tuhoutui. Amerikkalaiset menettivät vain *Yorktownin*, jonka japanilainen sukellusvene torpedoi.

Kapteeni Fuchida kääntyi buddhalaisuudesta kristityksi ja aloitti saarnaajan uran. Fuchida kuoli vuonna 1976. Ennen diabeteksesta johtunutta kuolemaansa Fuchida kävi saarnamatkoilla Yhdysvalloissa. Hän sai vieläkin kohtalaisen jäätävän vastaanoton kuitenkin siellä. Fuchida ei ollut enää kovin ilahtunut saamistaan tunnustuspalkinnoista Japanista. Näitä olivat erilaiset mitalit ja kunniamaininnat.

Lähteet
-------

* Davis, Burke: Kuolema amiraalille, Kirjayhtymä, 1971, Helsinki, suom. Aarne Valpola, Alkuteos: (englanniksi) Get Yamamoto, Random House, 1969. (ei isbn-tunnusta)
* Richard Humble: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7.
* Thomas, Gordon; Witts, Max Morgan: Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä. Suom. Nuuttila, Antti. Porvoo: WSOY, 1981. ISBN 951-0-10695-X.

### Viitteet

1. ↑  Humble: s. 53
2. 1 2  Davis: s. 74
3. ↑  Thomas & Witts: s. 353
4. ↑  Humble: s. 55
5. ↑  Thomas & Witts: s. 369-370

Aiheesta muualla
----------------

* (englanniksi)
* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fokino** (ven. Фо́кино) on suljettu kaupunki ja kaupunkipiirikunta Primorjen aluepiirissä Venäjän kaukoidässä Tyynenmeren rannalla. Kaupungissa on noin 31 600 asukasta (2013). 

Fokino sijaitsee Pietari Suuren lahden suulla, 130 km Vladivostokista maanteitse Nahodkan suuntaan, johon on 50 km. Kaupungissa sijaitsee Venäjän Tyynenmeren-laivaston tukikohta, minkä takia se on suljettu ulkomaalaisilta. 

Fokino perustettiin 1891 ja kaupunki siitä tuli 1980.

Putjatin ja Askold
------------------

Kaupungin edustalla sijaitseville ja siihen hallinnollisesti kuuluville Putjatinin ja Askoldin saarille kuitenkin päästetään matkailijoita. Putjatinilla käykin vuosittain noin 2000 vierailijaa, joita houkuttaa saarta ympäröivän alueen ja vedenalaisen ympäristön ainutlaatuinen kasvi- ja eläinmaailma. Putjatinin saarella on Putjatinin kaupunkimainen taajama, jossa on noin 2 400 asukasta. Tärkeimmät elinkeinot ovat merenantimien pyynti ja jalostus sekä minkin ja aksiskauriin kasvatus. 

Ulompana sijaitsevalla Askoldilla puolestaan ei ole vakituista asutusta eikä sinne ole säännöllisiä yhteyksiä, joten turisteja käy harvoin. Askoldilla on huomattavia kultaesiintymiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Fokinon kaupunginhallinnon sivut

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fokino (Primorjen aluepiiri)** Wikimedia Commonsissa

Primorjen aluepiirin *kaupunkipiirit* ja piirit
Anutšino •
*Arsenjev* •
*Artjom* •
*Bolšoi Kamen* •
*Dalnegorsk* •
*Dalneretšensk* •
Dalneretšensk •
*Fokino* •
Hanka •
Hasan •
Horol •
Jakovlevka •
Kavalerovo •
Kirovski •
Krasnoarmeiski •
Lazo •
*Lesozavodsk* •
Mihailovka •
Nadeždinskoje •
*Nahodka* •
Oktjabrski •
Olga •
*Partizansk* •
Partizansk •
Pogranitšyi •
Požarskoje •
Škotovo •
Spassk •
*Spassk-Dalni* •
Ternei •
Tšernigovka •
Tšugujevka •
*Ussurijsk* •
*Vladivostok*
Merpatin Fokker 100 Yogyakartan lentokentällä
**Fokker 100** on Fokkerin valmistama kaksimoottorinen keskipitkän kantaman lentokone. Konetyyppi lensi ensilentonsa 30. marraskuuta 1986, ja sen tuotanto päättyi vuonna 1997, jolloin sitä oli valmistettu yhteensä 283 kappaletta. Konetyypin pienempi malli tunnetaan nimellä Fokker 70.

Kone esiteltiin yhdessä Fokker 50:n kanssa 24. marraskuuta 1983. Fokker 100 oli Fokker F.28 Mk 4000 -koneen seuraaja. Edeltäjäänsä verrattuna Fokker 100:ssa oli pidempi runko, suuremmat ja uudistetut siivet, Rolls-Roycen suihkumoottorit, uudistettu ohjaamo ja matkustamo sekä modernimpaa tekniikkaa.

Ulkonäkö
--------

Rakenne on alataso sekä kaksimoottorinen ratkaisu rungon perään asennettuna. Peräsintä kutsutaan niin sanotuksi T-malliseksi peräsimeksi, jossa korkeusvakain on sivuvakaimen huipussa eli äärimmäisenä ylhäällä.

Tunnistamista saattaa helpottaa ohjaamon ikkunoiden muotoilu, joka vaikuttaa lähestulkoon identtiseltä nykyisien Airbusin valmistamien liikennelentokoneiden kanssa. F-100:aa muistuttavalla siipi- ja runkoprofiililla ei vuoteen 2010 mennessä ole esiintynyt vastaavia ratkaisuja ollenkaan. Kaikkien Airbusien moottorit sijaitsevat siivissä.

Konetyypin konstruktio on samankaltainen silloisen McDonnell Douglas DC-9:n kesken. Myös brittiläisvalmisteinen BAC 1-11 sekä neuvostoliittolaisvalmisteinen Tupolev Tu-134A muistuttavat Fokker F-100:aa. Konstruktion niin sanottuna esi-isänä voitaneen pitää ranskalaisvalmisteista Sud-Aviation SE-210 Super Caravelle-suihkumatkustajakonetta. Sekin käytti Fokkerin tapaan, Rolls-Roycen valmistamia suihkumoottoreita.

Tekniset tiedot
---------------

Taulukossa kuvattu tekniset tiedot Rolls-Royce Tay 620 -moottoreilla.

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&035.053000035,53 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&028.08000028,08 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&08.05000008,50 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&093.050000093,5 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&024373.&&&&0024 373 kg (Tay 650 -moottoreilla 24 541 kg)
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&043090.&&&&0043 090 kg (Tay 650 -moottoreilla 44 450 kg)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0837.&&&&00837 km/h
* **Laskunopeus:** &&&&&&&&&&&&0239.&&&&00239 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&02483.&&&&002 483 km (Tay 650 -moottoreilla 2 956 km)
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&010670.&&&&0010 670 m

Katso myös
----------

* Douglas DC-9
* Tupolev Tu-134
* BAC 1-11

Lähteet
-------

1. 1 2  Lambert, Mark (toim.): *Jane's All the World's Aircraft 1990–91*, s. 185–187. Jane's Information Group Limited, 1990. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fokker 100**.
* Future100 Executive Jet (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rekkof Project (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fokker F100 info
PainonnostoPainonnosto
**Vuoden 1928 kesäolympialaisten painonnosto** järjestettiin 28. – 29. heinäkuuta 1928 Amsterdamin olympiastadionilla Amsterdamissa, Alankomaissa. Tämä oli viides kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 95 osanottajaa 19 eri maasta. Tapahtumia oli viisi, joista kaikki olivat ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Höyhensarja−60 kg |  ItävaltaFranz Andrysek |  ItaliaPierino Gabetti |  SaksaHans Wölpert |
| Kevytsarja60–67,5 kg |  ItävaltaHans Haas | *Ei hopeamitalistia* |  RanskaFernand Arnout |
|  SaksaKurt Helbig |
| Keskisarja67,5–75 kg |  RanskaRoger François |  ItaliaCarlo Galimberti |  AlankomaatGuus Scheffer |
| Kevyt raskassarja75–82,5 kg |  EgyptiEl Sayed Nosseir |  RanskaLouis Hostin |  AlankomaatJan Verheijen |
| Raskassarja+82,5 kg |  SaksaJosef Straßberger |  ViroArnold Luhaäär |  TšekkoslovakiaJaroslav Skobla |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2. |  Itävalta | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3. |  Ranska | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4. |  Egypti | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Italia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 6. |  Viro | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Alankomaat | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8. |  Tšekkoslovakia | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Weightlifting at the 1928 Amsterdam Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The ninth olympiad Amsterdam 1928 offical report, sivut 808–819 (englanniksi)

PainonnostoPainonnosto olympialaisissa
1896 |
1900 |
1904 |
1908–1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1928 lajit ja kilpailutapahtumat
Friisiläinen käsipallo (*Näytöslaji*) | Haavipallo (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Korfball (*Näytöslaji*) | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | *Taidelajit* | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**P-Max** on Stena Bulk -varustamon käyttämä nimitys tietyistä öljynjalosteita kuljettavista tuotesäiliöaluksista englanniksi *product tankers* mistä lyhenne P on peräisin. Laivasarjan ensimmäinen kantavuudeltaa 49 900 tonnin alus luovutettiin vuonna 2005. Laivat on rakentanut Brodosplitin telakka Kroatiassa. P-Max - laivan pituus on 182,9 metriä, leveys 40,0 metriä, syväys 11,3 metriä ja koneteho 2 x 7 860 kilowattia. Lastia laiva voi ottaa 69 400 kuutiometriä ja kuljettaa sitä 14,5 solmun (27 km/h) nopeudella. Turvallisuussyistä laivoissa on kaksoisrunko ja kaksinnettu koneisto: kaksi moottoria, kaksi potkuria ja kaksi peräsintä. Tällaisia säiliöaluksia käytetään öljyn kuljetuksiin myös jäisillä merillä, sillä laivat on vahvistettu jäissäkulkua varten.

Max-kokoiset alustyypit

* Aframax
* Baltimax
* Chinamax
* Dunkirkmax
* Handymax
* Japanamax
* Kamsarmax
* Malaccamax
* Medimax
* Newcastlemax
* Panamax
* Saimax
* Seawaymax
* Setouchmax
* Suezmax
* Supramax
* B-Max
* C-Max
* P-Max
* Q-Max
* V-Max
Lollarin P-90 -mikrofoni. Kuvassa niinkutsuttu "koirankorvamalli" joka on saanut nimensä mikrofonin kuoren muodosta.
P-90 -mikrofoni
**P-90**, lempinimeltään *saippuapala*, on Gibsonin valmistama passiivinen yksikelainen mikrofoni, jota on valmistettu vuodesta 1946. Toisin kuin esimerkiksi Fenderin valmistamat yksikelaiset mikrofonit, on P-90 isokokoisempi, ja siksi sitä usein erehdytään luulemaan humbuckeriksi.

Historia
--------

Gibson toi P-90 -mikrofoninsa markkinoille 1946. Alkujaan sitä käytettiin etumikrofonina muutamissa Gibsonin kitaramalleissa, kuten ES-150, mutta jo muutaman vuoden kuluttua se oli yleisesti käytössä kaikissa Gibsonin sähkökitaroissa, mukaan lukien vuonna 1952 esitelty Les Paul-malli. Gibsonin esiteltyä ensimmäisen humbucker-mikrofonin (PAF) vuonna 1957 ryhtyi se pikkuhiljaa käyttämään sitä kaikissa malleissaan. Tämän jälkeen P-90:tä käytettiin lähinnä halvemmissa kitaroissa, kuten Gibson ES-330, Les Paul Junior ja SG Special, kunnes 1970-luvun alussa muut yksikelaiset mikrofonit, mini-humbuckerit ja koteloimattomat humbuckerit korvasivat P-90:n myös halvemmissa kitaroissa.

Yleistä
-------

P-90 -mikrofoneissa on isokokoinen litteä kuparisesta käämilangasta käämitty kela, napapaloina säädettävät teräksiset ruuvit, ja pari käämin alle sijoitettua litteää AlNiCo-tankomagneettia. Säädettävät naparuuvit poimivat ja myös johtavat magneettisuutta kielille. Soundiltaan kyseinen mikrofonimalli sijoittuu rinnakkaiskelaisen Gibson-humbuckerin ja yksikelaisen Fender-mikrofonin välimaastoon. 

Koska P-90 on tyypiltään myös yksikelainen, 50 Hz hurinaongelma kuuluu mikrofonin ominaisuuksiin. Korkeammasta induktanssista johtuen hurinan on luonnehdittu olevan voimakkaampaa kuin Fenderin yksikelaisissa. Tästä huolimatta se on saanut lukemattomien kitaristien suosion. Jäljellä olevaan hurinaongelmaan toivotaan ratkaisua ominaissoundin eli *tonen* siitä kuitenkaan kärsimättä. Tätä varten on P-90:sta on kehitetty myös ns. stack-humbucker -versioita, jotka eivät soundiltaan poikkea alkuperäisestä, mutta siinä olevat kaksi kelaa ehkäisevät humbuckereiden tavoin hurinaa.

Tunnettuja P-90 -mikrofonia käyttäviä kitaristeja
-------------------------------------------------

* Eddie Cochran
* Carlos Santana
* Pete Townshend
* Leslie West
* Bob Marley
* Hank Thompson

Lähteet
-------

* Denyer, Ralph, 1992: Suuri kitarakirja (ISBN 951-0-20072-7)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **P-90** Wikimedia Commonsissa
**Juan Ignacio Sánchez Brown** (tunnetaan myös nimellä **Pepe Sánchez**; s. 8. toukokuuta 1977 Bahía Blanca) on argentiinalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.

Ura
---

Sánchez aloitti koripallon peluun 12-vuotiaana Club Bahiense del Nortessa. 17-vuotiaana hän siirtyi Deportivo Rocaan, joka pelasi Argentiinan pääsarjaa. Hän sai tarjouksen Temple Universitysta, mutta pelasi vielä kauden 1995–1996 Estudiantes de Bahía Blancassa. Vuonna 1996 hän siirtyi Philadelphiaan Temple Owlsiin. Vuonna 1998 hänet kutsuttiin Argentiinan maajoukkueeseen ja hän pelasi MM-kisoissa 1998. 

Sánchez siirtyi NBA:han vuonna 2000 ollen ensimmäinen argentiinalainen koripalloilija NBA:ssa. Hän ei kuitenkaan saanut paljon peliaikaa, jolloin myös tilastos jäivät vaatimattomiksi. Sánchez pelasi kauden 2001–2002 Panathinaikosissa ja voitti Euroliigan mestaruuden. Hän palasi vielä Detroit Pistonsiin, mutta vierailu oli vain kauden mittainen. 

Sánchez palasi Eurooppaan ja CB Lucentum Alicanteen, joka pelasi ACB:ssä. Seurasta hän siirtyi Unicaja Málagaan, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Vuonna 2007 hän meni FC Barcelona Bàsquetiin. Kauden jälkeen hän siirtyi Barcelonan pahimman kilpailijan, Real Madrid Balonceston riveihin, jonka riveistä hänet vapautettiin huhtikuussa 2009. Helmikuussa 2010 Sánchez palasi kotimaahansa Obras Sanitariasin riveihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pepe Sanchez NBA.  (englanniksi)
2. ↑  AXA F.C. Barcelona lands passing wizard Sanchez Euroliiga. Viitattu 13.8.2007. (englanniksi)
3. ↑  Madrid adds Sanchez at point Euroliiga. Viitattu 3.7.2008. (englanniksi)
4. ↑  El Real Madrid corta a Pepe Sanchez  14.4.2009. altaspulsaciones.com.  Arkistoitu 17.6.2009. Viitattu 7.3.2010. (espanjaksi)
5. ↑  Pepe Sánchez fue presentado en Obras para jugar la LNB. Podría debutar el domingo  12.2.2010. ESPN. Viitattu 7.3.2010. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pepe Sánchez Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Sánchez |
5 Ginóbili |
6 Montecchia |
7 Oberto |
8 Herrmann |
9 Fernández |
10 Sconochini |
11 Scola |
12 Gutiérrez |
13 Nocioni |
14 Delfino |
15 Wolkowyski |
Valmentaja Magnano
Jack White vuonna 1965
**Jack White** (oikea nimi **Horst Nußbaum**; 2. syyskuuta 1940 Köln, Saksa) on saksalainen säveltäjä ja musiikkituottaja. Jack Whiten tallissa ovat työskennelleet useat tunnetut saksalaiset iskelmä- ja poplaulajat, kuten Tony Marshall, Jürgen Marcus, Roberto Blanco, Andrea Jürgens sekä Lena Valaitis. Myös yhdysvaltalaiset Paul Anka, Tony Christie, David Hasselhoff, Audrey Landers ja Laura Branigan ovat tehneet yhteistyötä Whiten kanssa. 

Nuoruudessaan Jack White pelasi jalkapalloa Viktoria Köln -joukkueessa. Hän oli Hennes Weisweilerin "löytö". Hänen jalkapallouransa jatkui FK Pirmasensin kautta PSV Eindhoveniin, jossa hän päätti ammattilaisuransa vuonna 1966.

Vuonna 1967 Jack White julkaisi ensialbuminsa taiteilijanimellään ilman suurta menestystä. Hän keskittyi tuottamiseen ja säveltämiseen. 1970-luvun aikana hänen kynästään syntyi noin tuhat sävellystä, muun muassa kappale *Fußball ist unser Leben* Saksan jalkapallomaajoukkueelle vuonna 1974. Whiten tuottamia levyjä on myyty arviolta 600–700 miljoonaa yksikköä, kulta- ja platinalevyjä on kertynyt yli 400. Syyskuussa 1999 Jack White perusti Berliinissä Jack White Productions AG -yhtiön, jonka yhteistyökumppaneihin lukeutuu muun muassa Hansi Hinterseer. Jack Whiten uusiin löytöihin kuuluu israelilainen laulajatar Liel Kolet. Vuonna 2005 Jack White Productions AG tuotti puertoricolaisen VI Music -yhtiön kanssa Daddy Yankeen esittämän hitin *Gasolina*. Syyskuussa 2006 Jack White tuotti saksalaisen kansanmusiikki-ikonin Heinon kanssa sävelmän *Wir tanzen Polka, denn wir lieben Germany*.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Musikproduktion Jack White (Virallinen kotisivu)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |