recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pörtsnäs** on kylä Kemiönsaaren kunnan Västanfjärdissä. Kylä sijaitsee Galtarbyvikenin itärannalla Västanfjärdin länsiosassa.

Pörtsnäsin naapurikylät ovat Östanå, Västanfjärd, Misskärr ja Galtarby. Pörtsnäsin kyläkeskus sijaitsee kallioniemekkeellä vanhassa madaltuneen Galtarbyvikenin pohjukassa. Vanhoissa kartoissa Galtarbyvikenin nimikin on Pörtsnäsviken. Lisäksi asutusta on kylän itäosan halki kulkevan Västanfjärdintien varressa. Meren rannalla on kesäasutusta.

Vuoden 1540 veroluettelon mukaan Pörtsnäsissä on ollut seitsemän maatilaa ja yksi palstatila. Isojaon aikaan 1787 kylässä oli enää kaksi maatilaa, jotka yhdistettiin yhdeksi suurtilaksi vuonna 1920. Tämä tila jaettiin kahteen osaan uudelleen 1930-luvulla. Västanfjärdintien ja Pörtsnäsin tien risteyksessä itsenäistyi kaksi torppaa 1930-luvulla ja samalle alueelle rakennettiin kaksi asuintilaa siirtoväelle sotien jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 13.1.2021.
2. ↑  *Suomen taloudellinen kartta*, s. II:4 Salo. Helsinki: Maanmittaushallitus, 1929. Kartan verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Västanfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Lammala

 |
|  |
| Rekisterikyliä Västanfjärdissä | 
* Billböle
* Brännboda
* Finsjö
* Galtarby
* Gräggnäs
* Kobböle
* Misskärr
* Nivelax
* Norrlammala
* Pörtsnäs
* Sirnäs
* Söderlammala
* Södersundvik
* Tappo
* Västanfjärd
* Vesterillo
* Östanå

 |

 |
**Kyynelten saari** (valkoven. Востраў слёз, *Vostrau sljoz*, ven. Остров слёз, *Ostrov sljoz*), virallisesti **Rohkeuden ja surun saari** (valkoven. Востраў Мужнасці і Смутку, *Vostrau Mužnastsi i Smutku*, ven. Остров Мужества и Скорби,  *Ostrov Mužestva i Skorbi*) on pieni, Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin läpi virtaavassa Svislatš-joessa sijaitseva muistosaari. Saari sijaitsee keskellä pääkaupunkia ja liittyy sillalla kaupungin vanhaan, jo 1100-luvulla asuttuun Troitskoje predmestje -kaupunginosaan (Kolminaisuuden kaupunginosa (mäki)).

Kyynelten saari on vaikuttava ulkomailla sotatoimissa kuolleiden valkovenäläisten muistomerkki. Saaren kokonaisuuteen kuuluu useita teoksia, muistokiviä ja kappeli. Niiden arkkitehtuuri veistoksineen syntyi kuvanveistäjä J. Pavlovin johdolla usean taiteilijan yhteistyönä. Muistosaaren rakennustyöt ajoittuvat vuosiin 1988–1996. Muistomerkki vihittiin käyttöön 3. elokuuta 1996. Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka lupasi vihkimistilaisuudessa erityisesti Afganistanin sodassa (1979–1989) menehtyneitä poikiaan surreille kansalaisille, "ettei yksikään tasavaltamme sotilas enää tule käymään sotaa ulkomailla". Afganistanin sotaan osallistui noin 30 000 valkovenäläistä tai Valko-Venäjällä syntynyttä henkilöä, joista 771 menehtyi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ostrov Mužestva i Skorbi minsk.gov.by.  Arkistoitu 4.11.2012. Viitattu 9.9.2013. (venäjäksi)
2. ↑  S. N. Maštšeno: *Minsk i okrestnosti (Minsk and Surroundings)*, s. 51-53 Minskin keskustan Kyynelten saarella sijaitsevasta "Ulkomailla menehtyneille Isänmaan pojille" pystytetystä muistomerkistä. Višeišaja škola, Minsk, 2008. ISBN 978-985-06-1420-9. (venäjäksi) ja (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kyynelten saari** Wikimedia Commonsissa

* Island of Tears (englanniksi) (inyourpocket.com)
* Ostrov sljoz ("Ostrov Mužestva i Skorbi") (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (minsk-old-new.com)
* Belorussija. Ostrov sljoz.  (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (artofwar.ru)
* Poklonimsja "Ostrovu sljoz"! (8/2006) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ng.by)
Valtatie 16 johtaa Brittiläisen Kolumbian poikki rannikolla sijaitsevasta Prince Rupertista Albertan rajalle McBrideen.
**Kyynelten valtatie** (engl. *Highway of Tears*) on Kanadan läntisimmän provinssin, Brittiläisen Kolumbian, poikki johtavasta valtatie 16:sta käytetty nimitys. Nimi johtuu siitä, että jopa 43 naisen uskotaan kadonneen sen varrella viimeisen kolmenkymmenen vuoden aikana. Monet uskovat, että katoamisten takana on sarjamurhaaja, joka saalistaa nuoria naisia. Toiset uskovat, että naiset olisivat joutuneet Kanadan karun luonnon uhreiksi.

Poliisi on Daily Mailin mukaan*lähde tarkemmin?* sanonut, että katoamisista kahdeksan näyttävät olevan yhteydessä toisiinsa ja niistä voidaan epäillä ihmistä. Ketään tiettyä henkilöä ei kuitenkaan ole koskaan esitetty epäillyksi.

Viimeisin tiellä kadonnut nainen on 20-vuotias Madison Scott, joka katosi lähellä Kyynelten valtatietä juhlien jälkeen toukokuussa 2011. Poliisi löysi Madisonin teltan ja auton, mutta nainen itse oli kadonnut jälkiä jättämättä. Madisonin kohtalosta ei ole vuosienkaan jälkeen mitään tietoa.

Poliisin tilastojen mukaan tiellä on kadonnut kahdeksantoista naista, mutta paikallisten alku­peräis­kansojen johtajien mukaan tapauksia on ainakin 43. Kadonneet naiset ovat iältään 14–33-vuotiaita. Monet kadonneista naisista elivät alkuperäiskulttuureissa ja liikkuivat liftaten.

Alueen kaupungit ovat kaukana toisistaan, eikä alueella aina ole kuuluvuutta. Poliisi varoittaa alueen naisia liftaamisesta, sillä se tekee heistä helppoja uhreja. Monelle paikalliselle se on kuitenkin ainoa keino liikkua pitkiä matkoja.

Ainoa läpimurron mahdollisuus vyyhdissä saatiin vuonna 2011, kun poliisi julkaisi piirroksen vanhemmasta miehestä, joka oli yrittänyt siepata 20-vuotiaan naisen lähellä valtatie 16:ta. Miestä ei ole koskaan löydetty.

Lähteet
-------

1. ↑  Highway of Vanishing Women  10.7.2011. Daily Beast. Viitattu 12.6.2012.
**Miguel Ángel Lozano Ayala**, yleensä vain **Miguel Ángel** (s. 16. syyskuuta 1978, Sabadell, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Miguel Ángel aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueesta Sabadellista. Vuonna 1996 hän siirtyi Barcelonan juniorijoukkueeseen. Vuosien 1997–1999 aikana hän pelasi Barcelonan reservijoukkueessa. Edustusjoukkueessa hän ei ole kuitenkaan pelannut koskaan.

Vuonna 1999 Miguel Ángel siirtyi Levanteen, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Málagaan, jossa hän nousi joukkueen luottopelaajaksi. Neljän kauden aikana hän teki muun muassa seitsemän liigamaalia ja voitti Intertoto Cupin vuonna 2002.

Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Real Betisiin 2 miljoonan euron siirtosummalla. Sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen. Ensimmäisellä kaudellaan hän loukkaantui, saaden polven nivelside vamman Mestarien liiga -ottelussa englantilaista Chelseaa vastaan.

Heinäkuussa 2007 Miguel Ángel palasi Levanteen, pelaten kauden 2007–2008 lainasopimuksella. Kauden jälkeen hän vapautui sopimuksestaan ja siirtyi pääsarjaan nouseesseen Málagaan. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin Gimnàsticiin. Kesällä 2010 hänet vapautettiin sopimuksestaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Betis make Miguel Ángel move UEFA. Viitattu 11.5.2009.  (englanniksi)
2. ↑  Miguel Ángel nightmare for Betis UEFA. Viitattu 11.5.2009.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
**Petros VII** (3. syyskuuta 1949 – 11. syyskuuta 2004), oikealta nimeltään **Petros Papapetrou**, oli Aleksandrian ja koko Afrikan paavi ja patriarkka.

Petros syntyi  Sicharissa, Kyreniassa, Kyproksella (nykyinen Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta). Petros vihittiin munkiksi vuonna 1969. Vuonna 1983 hänet valittiin Aleksandrian patriarkan apulaispiispaksi ja Länsi-Afrikan metropoliitaksi 1990. Aleksandrian patriarkaksi hänet vihittiin 9. maaliskuuta 1997, joulukuussa 1996 kuolleen Parthenioksen seuraajaksi. Hän oli ortodoksimaailman nuorin patriarkka kuollessaan helikopterionnettomuudessa matkalla Ateenasta Athos-vuoren munkkiluostariin.

Petros VII kävi muutaman kerran myös Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Greek Orthodox Patriarch of Alexandria died in a weekend helicopter crash *Pravda.Ru*.  12.9.2004. Viitattu 30.7.2017.
2. ↑  Bamber, Davis: Four Orthodox church leaders die in air crash *The Telegraph*.  12.9.2004. Viitattu 30.7.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |

 |
Kyynärluu. Näkymä mediaalisuunnalta
**Kyynärluu** (lat. *ulna*) on pikkusormen puolella sijaitseva, ranteen suuntaan kapeneva kyynärvarren luu.

Kyynärluun yhdistää vieressä sijaitsevaan värttinäluuhun niiden välissä kulkeva luuvälikalvo. Kyynärluu muodostaa yhdessä värttinäluun ja olkaluun kanssa kyynärnivelen (*articulatio cubiti*), joka on toiminnaltaan kaksiakselinen eli mahdollistaa koukistus/ojennus- ja kiertoliikkeen.

Piirteitä
---------

Kyynärluun proksimaalisessa päässä eli lähempänä kehoa on kyynärlisäke (*olecranon*), joka muodostaa kyynärpään. Anterolateraalisesti kyynärlisäkkeessä ovat nivelpinnat, jotka osallistuvat kyynärniveleen: anteriorinen *incisura trochlearis* olkaluun telaa ja lateraalinen *incisura radialis* värttinäluun päätä vasten.

Nivelpintojen muotoutumisessa tärkeä uloke on anteriorinen *processus coronoideus*. Sen alapuolella on kyynärluun kyhmy (*tuberositas ulnae*), johon olkaluu (*humerus*) kiinnittyy. Kyynärluun kyhmystä lateraalisesti eli *incisura radialiksen* alapuolella on *crista supinatoria*, johon osa uloskiertäjälihaksesta (*m. supinator*) kiinnittyy.

Kyynärluun varsi on poikkileikkauksessa kolmiomainen: Sen kolme reunaa ("kolmion kulmat") ovat välisärmä (eli luuvälisärmä, *margo interosseus*) värttinäluun suuntaan, takareuna (*margo posterior*) ja etureuna (*margo anterior*). Näiden reunojen väliin jäävät takapinta (*facies posterior*), sivupinta (*facies lateralis*) ja etupinta (*facies anterior*). Etureuna on pyöristynyt, muut reunat terävämpiä. Takareunan voi tunnustella ihon läpi koko pituudeltaan.

Distaalisesti ulnan päässä (*caput ulnae*) on kyynärluun nivelpinta ranneniveleen. Pieni dorsomediaalinen uloke, *processus styloideus ulnae*, työntyy distaalisesti.

Lähteet
-------

* Drake, Richard L. & al.: *Gray's Anatomy for Students*, s. 669–671, 689–690, 705. Churchill Livingstone, 2005. ISBN 978-0-443-06612-2. (englanniksi)
* MOT Lääketiede 2.0 -sanasto

### Viitteet

1. ↑  Liimatainen, Esa: Luuterminologia (Microsoft Word) Turun Ammattikorkeakoulu. Viitattu 7.3.2009. [vanhentunut linkki]
**Kyynelten muuri** (esp. *El Muro de las Lágrimas*) on Galápagossaarten Isabelalla oleva muuri, jota siellä olleet vangit rakensivat vuosien 1946–1959 aikana.

Galápagossaaret toimi vuosina 1946–1959 avovankilana. Saariston suurin rangaistussiirtola oli Isabelalla, ja sen oli toisen maailmansodan jälkeen perustanut Ecuadorin presidentti José María Velasco Ibarra. Vuoden 1950 tienoilla Galápagossaarilla oli noin 250 vankia.

Isabelan rangaistussiirtolassa otettiin käyttöön myös pakkotyö rangaistuskeinona. Vangit laitettiin joka päivä rakentamaan muuria vulkaanisesta kivestä. Miehet joutuivat kantamaan kiviä useiden kilometrien matkan. Olosuhteet olivat usein haastavat: aurinko lämmitti ilmaa ja vangit olivat aliravittuja eikä heillä ollut tarpeeksi juotavaa. Koska muuria rakennettaessa kuoli satoja vankeja, sitä alettiin kutsua kärsimysten takia Kyynelten muuriksi.

Muurin rakentaminen lopetettiin vuonna 1959, kun rangaistussiirtolaki lakkautettiin. Se on 190 metriä pitkä, 9 metriä korkea ja perustaltaan 6 metriä leveä rakennelma. Se sijaitsee Puerto Villamilista seitsemän kilometriä länteen, ja siitä on tullut turistikohde.

Lähteet
-------

1. ↑  Mena Erazo, Paul: La isla de Galápagos que alguna vez fue cárcel  25.11.2013. BBC. Viitattu 18.12.2018. (espanjaksi)
2. ↑  Sol Rizzo, Maria: Isla Isabela (Galápagos): la triste historia del Muro de las Lágrimas *Diario del viajero*.  13.11.2009. Viitattu 18.12.2018. (espanjaksi)
3. ↑  Humphreys, Sara & Küffner, Stephan: *The Rough Guide to Ecuador & the Galápagos Islands*, s. 362. London: Rough Guides, 2016. ISBN 978-0-24124-574-3.
4. ↑  Muro de las Lágrimas Lonely Planet. Viitattu 18.12.2018. (englanniksi)
**Petrojärvi** on osin kulttuurimaiseman reunustama ylänköjärvi Juuassa Pohjois-Karjalan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 55 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 70 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Petrojärven pituus lännestä itään on 1,9 kilometriä. Järven länsi- ja keskiosan leveys on 300–500 metriä, itäosa on kapeampi. Rannat muodostuvat loivapiirteisistä lahdista. Petrojärven länsi- ja keskiosassa on yhtenäinen vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke. Syvin kohta sijaitsee järven läntisimmässä osassa. Järven itäosa on matalaa.

Petrojärven ainoa saari on järven keskivaiheilla sijaitseva alle hehtaarin laajuinen Petronsaari. Järven läntisillä rannoilla on melko paljon pientaloja ja Pääkylän kulttuurimaisema. Petronsaaresta itään rannat ovat varsin luonnontilaisia. Etelärannalla kohoaa Mustanpuronvaara, jonka huippu on noin 265 metriä merenpinnan yläpuolella. Petrovaaran kylä sijaitsee noin kaksi kilometriä Petrojärveltä kaakkoon Saarijärven rannalla.

Petrojärveen laskee Mustapuro etelästä Mustanpuronvaaran itäpuolitse. Petrojärvi laskee järven itärannalta alkavaa Petropuroa pohjoiseen.

Petrojärven vesitilavuus on 3 308 000 kuutiometriä.

Petrojärvi (04.762.1.004) kuuluu Polvijärven valuma-alueeseen (04.762), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kajoonjärven valuma-alue (04.76) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Petrojärvi on Polvijärven valuma-alueen neljänneksi laajin vakavesi, laajimmat ovat Polvijärvi, Koppalanjärvi ja Kalliojärvi. Polvijärven valuma-alueeseen kuuluu 35 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Petrojärvi, vakavesi, Juuka
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 3.5.2022.
3. ↑  Petrojärvi. Järviwiki. Viitattu 3.5.2022.
4. ↑  Polvijärven valuma-alue (04.762). Järviwiki. Viitattu 3.5.2022.
Phnom Penhin L6-luokan meteoriitti.
**Petrologinen luokka** on numero, joka kertoo kivimeteoriitin muuntumisasteen 
alkuperäiseen nähden. Tarkemmin kondriitin petrologinen luokka on välillä 1-6, joskus käytetään luokkaa
7 akondriitiksi sulaneelle meteoriitille. Petrologinen luokka määritetään mm veden ja lämmön jättämistä jäljistä. 
Esimerkiksi LL5-kondriitin tyyppi on LL ja petrologinen luokka 5. Tällainen meteoriitti sisältää vähän metallista rautaa, paljon rautaoksidia niin kuin LL-tyypin meteoriitit, ja siinä näkyvät jyvämäiset muodostumat ovat pitkälti muokkautuneet pois.
Ensimmäisen petrolgiset luokittelun kehittivät Schmus ja Wood vuonna 1967.

Petrologinen luokka
-------------------

### Luokka 1

Veden vaikutusta. Vähiten muokkautunut.

### Luokka 2

Veden vaikutusta.

### Luokka 3

Selviä vaaleita pallomaisia jyviä.

### Luokka 4

### Luokka 5

### Luokka 6

Jyvät eivät näy.

### Luokka 7

Kokonaan sulanut, yksinkertaisin akondriitti.

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopedia britannica, petrologic type, classification of chondrites
2. ↑  A chemical-petrologic classification for the chondritic meteorites W.R. Van Schmus ,J.A. Wood Volume 31, Issue 5, 1967, Pages 747–754, IN7–IN10, 755–765
Johdinauto.
 Minibussi.
 Taksi Pohjola-hotellin edustalla.
**Petroskoin joukkoliikenne** perustuu johdinauto- ja minibussiliikenteeseen.

Johdinautot
-----------

Ensimmäiset johdinautot tulivat Petroskoihin 1961. Tällöin kyse oli yhdestä maailman pohjoisimmista johdinautolinjastosta Murmanskin jälkeen, missä johdinautoliikenne alkoi vuonna 1954. Vuodesta 2008 lähtien Petroskoissa linjoja on vain 8, kun taas aiemmin Petroskoissa linjoja oli 13. Johdinautoissa on rahastaja. Normaalitaksa vuodesta 2009 lähtien on 12 ruplaa (noin 27 senttiä).

* **1**: Keminkatu – Heikkosenkatu
* **2**: Hiihdonkatu – Talonrakennuskombinaatti
* **3**: Tehtaankatu – Leipätehdas
* **4**: Hiihtokatu – Lokakuunkatu (Lenta-hypermarketti)
* **5**: Hiihtokatu – Petroskoin tavara-asema
* **6**: Merimiehenkatu – Aleksanteri Nevalaisen katu – Antikaisenkatu – Petroskoin tavara-asema – Kirovinkatu – Aleksanteri Nevalaisen katu – Merimiehenkatu
* **8**: Tehtaankatu – Heikkosenkatu
* **9**: Merimiehenkatu – Aleksanteri Nevalaisen katu – Kirovinkatu – Petroskoin tavara-asema – Antikaisenkatu – Aleksanteri Nevalaisen katu – Merimiehenkatu

Bussit ja minibussit
--------------------

1990-luvun lopulla busseja alettiin korvata minibusseilla, jotka ovat alun perin minibusseja tai pakettiautoista tehtyjä minibusseja. Niissä on kuljettajarahastus. Taksa on vuodesta 2013 lähtien 20 ruplaa. Vuonna 2009 taksa oli 12–15 ruplaa. Alennusliput eivät ole käytössä minibusseissa.

Taksit
------

Petroskoissa on paljon taksiyhtiöitä, jotka tarjoavat erilaisia takseja pikkuautoista limusiineihin. Taksien yleinen taksa keskustan alueella lokakuussa 2008 oli 100 ruplaa.

Lautta
------

* Petroskoi - Pässinranta

Aiheesta muualla
----------------

Petroskoin johdinautoyhtiön sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Peter Kasper** (s. 20. joulukuuta 1974 Klagenfurt) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän laukoi oikealta.

Ura
---

### Seuraura

Kasper debytoi Itävallan pääsarjassa kaudella 1991–1992 Klagenfurter AC:n joukkueessa. Debyyttikaudellaan hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja. Ensimmäisen maalinsa pääsarjatasolla Kasper teki heti seuraavalla kaudella Klagenfurterin paidassa. Maali jäi hänen koko kauden ainoaksi tehopisteeksi. Kaudella 1993–1994 Kasper teki tehopisteet 3+12=15 pelaamassaan 46 ottelussa. Kasper rikkoi piste-ennätyksensä kaudella 1998–1999, jolloin hän pelasi 55 ottelua tehopistein 6+15=21 keräten 52 rangaistusminuuttia. Kaudella 1999–2000 Kasper siirtyi ECHL-seura Florida Everbladesiin, jossa hän teki 11 tehopistettä pelaamassaan 63 ottelussa.

Yhdysvalloissa pelatun kauden jälkeen Kasper palasi Itävaltaan, tällä kertaa HC Innsbruckin joukkueeseen. Kaudella 2000–2001 hän teki 41 ottelussa 31 tehopistettä, joka jäi hänen parhaaksi kaudekseen pääsarjatasolla. Neljän Innsbruckissa pelaamansa kauden jälkeen Kasper siirtyi Vienna Capitalsiin, jossa hän voitti Itävallan mestaruuden kaudella 2004–2005. Kasper edusti Vienna Capitalsia yhteensä kaksi kautta, kunnes hän siirtyi EC Salzburgiin. Kasper voitti jälleen mestaruuden kaudella 2006–2007, joka jäi hänen viimeiseksi kaudekseen pääsarjatasolla.

### Maajoukkueura

Kasper edusti Itävaltaa viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1996, 1999, 2000, 2001 ja 2003. Hän pelasi urallaan yhteensä 31 MM-ottelua tehden yhden tehopisteen, joka oli maali Saksan MM-kilpailuissa 2001. Rangaistusminuutteja Kasperille kertyi MM-uran aikana yhteensä 18.

Kasper kuului Itävallan joukkueeseen Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002, joissa hän pelasi neljä ottelua teholukemalla −4 ilman tehopisteitä rai rangaistusminuutteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Peter Kasper *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Peter Kasper *Olympedia*.  (englanniksi)
**Peter Lacovich** (2. huhtikuuta 1927 Linz – 3. joulukuuta 2013 Wien) oli itävaltalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Vuosina 1954–1958 ja 1960–1962 Lacovich johti Helsingin tuomiokirkon poikakuoroa Cantores Minoresia. Kuoron kanssa hän johti W. A. Mozartin Kruunajaismessun (nro. 15) Suomen kantaesityksen, josta tehtiin myös Suomen ensimmäinen klassinen lp-levy vuonna 1954. Lacovich opiskeli Wienin musiikkikorkeakoulussa, josta hän siirtyi harjoittajaksi Grazin oopperaan. Tämän jälkeen hän suoritti kapellimestarin tutkinnon ja aloitti vuonna 1949 Wiener Sängerknaben -kuoron yhtenä kuoronjohtajana. Kuoronjohtaja-aikansa jälkeen Suomessa hän siirtyi johtajaksi Kölniin, Wiesbadeniin ja Linziin. Vuodesta 1968 hän opetti Wienin musiikkikorkeakoulussa.

Lähteet
-------

* Otonkoski, Pirkko-Leena: Muistokirjoitus (Arkistoitu versio) Helsingin Sanomat.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Espanja

 |

 |
**Peter Kauzer** (s. 8. syyskuuta 1983 Trbovlje) on slovenialainen koskimeloja, joka kilpailee kajakkiyksikössä.

Kauzer saavutti olympiahopaa Rio de Janeirossa 2016. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 13:nneksi, Lontoossa 2012 kuudenneksi ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 12:nneksi. Hän toimi Slovenian lipunkantajana Lontoon olympialaisten avajaisissa.

Kauzer on voittanut kajakkiyksikön maailmanmestaruuden La Seu d'Urgellissa 2009 ja Bratislavassa 2011 sekä saanut MM-pronssia Paussa 2017. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän kuului Slovenian MM-pronssijoukkueeseen Penrithissa 2005, Paussa 2017 ja Bratislavassa 2021.

Kajakkiyksikön Euroopan-mestaruuden Kauzer voitti Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018. Hopeaa hän on saanut Tacenissa 2005, Liptovský Mikulášissa 2007 ja Prahassa 2020 sekä pronssia Ivreassa 2021. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän on saanut EM-kultaa Tacenissa 2005, L'Argentière-la-Besséessa 2006, Liptovský Mikulášissa 2007 ja La Seu d'Urgellissa 2011, hopeaa Paussa 2019 sekä EM-pronssia Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Peter Kauzer *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Peter Kauzer *the-sports.org*. Viitattu 12.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  K1-Men Team - 1st and 2nd Run *canoeslalom.com.au*.  Arkistoitu 26.3.2012. Viitattu 11.7.2012. (englanniksi)
Peter Kirui
**Peter Cheruiyot Kirui** (s. 2. tammikuuta 1988) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Vuonna 2011 hän voitti 10 000 metrin juoksussa Kenian mestaruuden. Daegun MM-kilpailuissa samana vuonna hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 27.25,63.

Kirui on toiminut jäniksenä useassa maratonkilpailussa. Vuonna 2010 hän toimi jäniksenä Rotterdamin maratonilla, jonka Patrick Makau voitti ajalla 2.04.48, ja Chicagon maratonilla, jonka Samuel Wanjiru voitti ajalla 2.06.27. Vuonna 2011 hän toimi jäniksenä Rotterdamin, Berliinin ja Frankfurtin maratoneilla. Berliinissä Patrick Makau voitti kilpailun uudella maailmanennätyksellä 2.03.38. Makau juoksi tuolloin myös 30 kilometrin maailmanennätyksen 1.27.38. Kirui johti kilpailua 30 kilometrin kohdalla, mutta ei saanut maailmanennätystä nimiinsä, koska ei juossut kilpailua loppuun vaan keskeytti 32 kilometrin kohdalla. Viisi viikkoa Berliinin maratonin jälkeen hän toimi jäniksenä Frankfurtin maratonilla, jonka Wilson Kipsang voitti ajalla 2.03.42. Kilpailussa Kirui pysähtyi hetkeksi 30 kilometrin kohdalla, mutta päätti kuitenkin juosta maaliin asti ja sijoittui lopulta kuudenneksi ajalla 2.06.31.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 3 000 metrin juoksu: 7.45,79 (2009)
* 5 000 metrin juoksu: 13.15,90 (2009)
* 10 000 metrin juoksu: 27.25,63 (2011)
* 10 km juoksu: 27.55 (2010)
* 15 km juoksu: 42.01 (2014)
* 20 km juoksu: 56.19 (2014)
* Puolimaraton: 59.22 (2014)
* 25 km juoksu: 1.13.08 (2011)
* 30 km juoksu: 1.27.38 (2011)
* Maraton: 2.06.31 (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  PETER CHERUIYOT KIRUI *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Powell, David: Beyond the Stats: Peter Kirui  15.3.2012. nyrrmedia.org:  NYRR.  Arkistoitu 18.4.2012. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)
3. ↑  Makori, Elias: Kirui’s unsung Berlin world record *nation.co.ke*.  26.9.2011. Daily Nation.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)
4. ↑  Peter Kirui Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Jeni Packalén** (s. 12. huhtikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on mezzosopraano. Hän aloitti ammattiin tähtäävät lauluopinnot Perheniemen opistossa 2002 ja jatkoi niitä Lahden konservatoriossa 2003–2005. Vuodesta 2005 lähtien hän on opiskellut Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa musiikin koulutusohjelmassa Brita Margareta Brandtin oppilaana. Lisäksi hän on osallistunut professori Irina Gavrilovicin, Colin Hansenin ja Lilli Paasikiven mestarikursseille.

Tammikuussa 2008 Packalén sai Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa naisten sarjan jaetun toisen palkinnon.

Packalénin rooleja oopperoissa ovat olleet

* anonyymin tekijän kirkkonäytelmä Visitio sepulchri, Maria Magdalenan rooli
* Giacomo Puccini: Suor Angelica, La Zia principessan rooli
* Georg Friedrich Händel: Almira, Raymondon rooli
* Wolfgang Amadeus Mozart: Taikahuilu, kolmannen naisen rooli

Packalénin laulamiin kirkkomusiikkiteoksiin kuuluvat Giovanni Battista Pergolesin Stabat Mater ja Camille Saint-Saënsin Jouluoratorio.

Lähteet
-------

1. ↑  Taidekeskus Salmelan Merikanto-laulukilpailu 2009 välierän laulajat Finland Festials
2. ↑  Packalen (Arkistoitu – Internet Archive) Fantastic Music

Aiheesta muualla
----------------

* Jeni Packalén kotisivu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jendrik Sigwart** (s. 27. elokuuta 1994 Hampuri, Saksa), tunnettu paremmin taiteilijanimellään **Jendrik**, on saksalainen laulaja. Hän edusti Saksaa kappaleella "I Don’t Feel Hate" vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Finaalissa hän saavutti 25. sijan ja sai kolme pistettä.

Nuoruus ja ura
--------------

Sigwart varttui Hampurissa ja hänellä on neljä sisarusta. Teini-ikäisenä Sigwart opetteli pianon ja kitaran soittoa ja opiskeli musikaalinäyttelemistä *Hochschule Osnabrück* -yliopiston musiikkikoulussa. Ollessaan vielä opiskelijana, hän esiintyi useissa musikaaleissa. Sigwart on muun muassa esiintynyt musikaalien *My Fair Lady*, *Hairspray* ja *Peter Pan* saksalaisissa tuotannoissa. Sigwart tekee myös omia kappaleita ja julkaisee niitä Youtube-palveluun. Hänen ensimmäinen singlensä nimeltä "Dibdibidi" julkaistiin vuonna 2016. Sigwart kertoo erityisesti ukulelen olevan tärkeä osa hänen musiikkiaan.

Diskografia
-----------

### Singlet

| Nimi | Vuosi | Albumi |
| --- | --- | --- |
| "I Don’t Feel Hate" | 2021 | Albumiton single |

Lähteet
-------

1. ↑  Jendrik Sigwart will sing for Germany in 2021  6.2.2021. eurovision.tv. Viitattu 6.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Farren, Neil: 🇩🇪 Germany: Jendrik to Eurovision 2021  6.2.2021. eurovoix.com. Viitattu 6.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jiandani, Sanjay (Sergio): Germany: Jendrik to Rotterdam!  6.2.2021. esctoday.com. Viitattu 6.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Grand Final of Rotterdam 2021 eurovision.tv. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee mytologian hahmoa. Muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*
Charles Paul Landon, *Daidalos ja Ikaros*, 1799.
**Daidalos** (m.kreik. Δαίδαλος, lat. *Daedalus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa taidetyön myyttinen edustaja. Daidalos rakensi kuningas Minoksen pyynnöstä Kreetalle labyrintin, johon hirviö Minotauros suljettiin. Kuningas kuitenkin pelkäsi, että Daidalos tekisi vastaavanlaisen labyrintin jollekin muulle hallitsijalle ja telkesi Daidaloksen ja hänen poikansa Ikaroksen labyrinttiin.

Keksijä Daidalos oli aiemmin rakentanut Minoksen puolison, Auringon tytär Pasifaen pyynnöstä keinolehmän, jossa Pasifae voisi piilossa Minokselta yhtyä kiihkeästi rakastamaansa uhkeaan sonniin. Yhtymisestä syntyi ihmissyöjähirviö Minotauros, jolla oli sonnin pää ja miehen ruumis. Häpeäntahran paljastumisen pelossa Minos rakennutti Daidaloksella mutkikkaan labyrintin, johon menneet eivät löydä tietä ulos ja telkesi Minotauros-hirviön labyrinttiin. Daidalos ja Ikaros pakenivat labyrintista Daidaloksen suunnittelemilla siivillä. Siivet muodostuivat vahalla käsiin kiinnitetyistä sulista, joten ilma-alus käytti ihmisvoimaa. 

Daidalos neuvoi Ikarosta: "Älä lennä liian lähelle aurinkoa tai vaha, jolla sulat ovat kiinni, sulaa. Äläkä myöskään lennä liian matalalla tai siivet kastuvat". Ikaros yritti totella, mutta aikansa lennettyään hän unohti isänsä neuvot ja lensi yhä ylemmäs, kunnes joutui liian lähelle aurinkoa. Aurinko sulatti sulkia liittävän vahan ja Ikaros putoaa hänestä nimensä saaneeseen Ikarianmereen lähelle Vähän-Aasian rannikkoa hukkuen. Daidalos lensi Ikarian saarelle ja kun Ikaroksen ruumis ajautui rannalle, hän hautasi poikansa.

Paetessaan Minosta Daidalos sai turvapaikan Sisiliasta kuningas Kokaloksen hovista. Minos jatkoi yhä Daidaloksen etsintää mukanaan kierresimpukan kuori luvaten suuren palkkion sille, joka pystyy vetämään langan simpukan läpi. Sisiliassa Kokalos otti tehtävän vastaan ja antoi simpukan Daidalokselle, joka kiinnitti langan muurahaiseen ja antoi sen kulkea simpukan läpi. Kun Minos sai kuulla tehtävän ratkaistuksi, hän ymmärsi Daidaloksen olevan ratkaisun takana ja vaati Kokalosta luovuttamaan tämän itselleen. Kokalos suostui tähän, mutta antoi surmata Minoksen kiehuvalla vedellä tämän ollessa kylvyssä ennen luovutusta.

Antiikin ajan kreikkalaiset pitivät Daidalosta muun muassa kuvanveiston perustajana, ja hänestä on saanut nimensä varhainen kreikkalainen Daidaloksen kuvanveisto.

Muuta
-----

Yhdysvaltain ilmavoimien astronauttiohjelma 1950-luvun jälkipuolella nimettiin Daidaloksen mukaan Daedalus-projektiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Daidaloksen kuvanveisto, Daidalos", *Antiikin käsikirja*, s. 115. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.1.14–15 (engl. käännös).
3. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* iv.79.1–2 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* xliv (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daidalos** Wikimedia Commonsissa
**Daidaloista Plataiaissa** (m.kreik. Περὶ τῶν ἐν Πλαταιαῖς Δαιδάλων, *Peri tōn en Plataiais Daidalōn*; lat. *De Daedalis Plataeensibus*) oli Plutarkhoksen kirjoittama tutkielma, joka kuului *Moralia*-kokoelmaan. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan kaksi katkelmaa.

Tutkielman aiheena olivat Plataiain kaupungissa Boiotiassa olleet daidala-veistokset sekä siellä vietetyt Daidala-juhlat. Teoksen säilyneet katkelmat ovat peräisin Eusebioksen teoksesta *Praeparatio evangelica* (III.1 ja III.8). Ne ovat suhteellisen pitkiä, ja osoittavat teoksen olleen dialogi, joka sijoittui mitä ilmeisimmin Kithairon-vuorelle.

Säilyneiden kohtien perusteella teos on antanut muun muassa etiologisen selityksen Heran ja Zeuksen kunniaksi vietettyjen Daidala-juhlien alkuperälle. Se esittää myös allegorisen tulkinnan, jossa Hera tulkitaan maaksi tai ilmaksi, Zeus tuleksi ja Apollon auringoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carriker, Andrew James: *The Library of Eusebius of Caesarea*. Vigiliae Christianae, Supplements. Brill, 2003. ISBN 9789047402312. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Chaniotis, Angelos: Ritual Dynamics: The Boiotian Festival of the Daidala Academia.edu. Viitattu 22.3.2021.
3. 1 2 3  Eusebios Kesarealainen: *Praeparatio evangelica* III.1 ja III.8

Kirjallisuutta
--------------

* Plutarch: *Moralia*, s. 282–297. Volume XV: Fragments. Translated by F. H. Sandbach. Loeb Classical Library 429. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1969.  Teoksesta säilyneet tekstikatkelmat.
**Dai Kaht** on suomalainen progressiivisen rockin yhtye. Vuonna 2013 Kajaanissa perustetun yhtyeen tyylisuuntana on progressiivisen rockin alalaji zeuhl. Esikuvansa ranskalaisen Magman tapaan Dai Kaht laulaa suurimman osan kappaleistaan omalla keinotekoisella kielellään nimeltä *kolöniel*.

Dai Kahtin kappaleet ovat osa konseptia, jonka keskiössä on tulevaisuuden avaruuskolonialismi. Yhtyeen tarinassa Maapallolta lähtee alus *Doover Üouh* (kolönieliksi "Isä 5") jonka tehtävänä on turvata ihmiskunnan säilyminen tulevaisuudessa. Tarinan keskiössä ovat uuden planeetan *Dai Kaht* (kolönieliksi "suuri planeetta") asuttaminen ja tästä seuraavat inhimilliset ongelmat.

Dai Kahtin levy-yhtiönä on helmikuusta 2020 lähtien ollut ranskalainen Soleil Zeuhl.

Nykyiset jäsenet
----------------

* Alemaahr Kempah (Atte Kemppainen) - laulu, basso
* Kaszpar Gorkeulhzennh (Roope Pelkonen) - koskettimet, laulu
* Willargh Shirow (Ville Sirviö) - kitara
* Ozamö Sharif (Osmo Saarinen) - rummut, laulu

Entiset jäsenet
---------------

* Zwerie Stöbah (Tommi Ruotsalainen) - komppikitara (2013–2018)
* Lairdou Andalai (Lauri Antikainen) - soolokitara (2013–2014)

Diskografia
-----------

**Albumit**

* *Dai Kaht* (2017)
* *Dai Kaht II* (2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Discogs.com *discogs.com*.
2. ↑  Progarchives.com *progarchives.com*.
3. ↑  Soleil Zeuhl *soleilzeuhl.com*.
**Niina Keitel** (s. 1975) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.

Keitel sai musiikin maisterin arvon Sibelius-Akatemiasta. Hän lauloi solistina Darmstadtin oopperassa (2007–2010), Mannheimin oopperassa (2010–2011) ja Suomen kansallisoopperassa (2011–2014). Vierailuja hän on tehnyt oopperataloissa eri puolilla maailmaa. Hän on myös esiintynyt oopperajuhlilla, kuten Savonlinnan oopperajuhlilla. Keitelin keskeisiin rooleihin ovat kuuluneet Carmen (*Carmen*), Judit (*Herttua Siniparran linna*), Octavian (*Ruusuritari*) ja Preziosilla (*Kohtalon voima*). Vuosina 2013–2018 Keitel oli Lemin musiikkijuhlien taiteellinen johtaja. Hänen seuraajakseen tuli Tuulikki Närhinsalo.

Konserttiteoksista Keitelin ohjelmistoon ovat kuuluneet muiden muassa *Kullervo* (Sibelius) ja *Das Lied von der Erde* (Mahler).

Kapellimestareita, joiden johdolla Keitel on laulanut:

* Dan Ettinger
* Lawrence Foster
* Mikko Franck
* Philippe Jordan
* Hannu Lintu
* Cornelius Meister
* Kent Nagano
* Erik Nielsen
* Santtu-Matias Rouvali
* Leif Segerstam
* Constantin Trinks
* Xian Zhang

Keitel on laulanut Naxoksen ja Ondinen levytyksillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Keitel, Niina, 1975–. *Finto*.  Arkistoitu 21.4.2023. Viitattu 21.4.2023.
2. 1 2  Niina Keitel Tampere Filharmonia. Viitattu 2.12.2020. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4  Niina Keitel (Ansioluettelo) Suomen Kansallisooppera ja -baletti. Viitattu 2.12.2020.
4. ↑  Väisänen, Riitta: Musiikin moniottelijasta Tuulikki Närhinsalosta Lemin musiikkijuhlien taiteellinen johtaja *Yle Uutiset*.  11.7.2018. Yleisradio Oy. Viitattu 2.12.2020.
5. ↑  Niina Keitel Hong Kong:  Naxos. Viitattu 2.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Ehrich vuonna 2008
**Hans Ehrich** (s. 25. syyskuuta 1942 Kulosaari [nyk. Helsinki]) on Suomessa syntynyt ruotsalainen teollinen muotoilija.

Ehrich syntyi Kulosaaren huvilakaupungissa saksalaisen Otto Ehrichin ja ruotsalaisen Karin Wennerholmin esikoisena. Perhe muutti Ruotsiin vuonna 1944. Ehrich kirjoitti ylioppilaaksi Roomassa ja aloitti opintonsa Ruotsissa Konstfackin taideteollisessa korkeakoulussa.

Opiskeluaikoinaan Ehrich tutustui Tom Ahlströmiin ja perusti tämän kanssa vuonna 1968 A&E Design -yrityksen, josta kehittyi myöhemmin erittäin menestynyt suunnittelutoimisto.

Ehrichin perhe menetti mittavan omaisuutensa Suomessa toisen maailmansodan päätyttyä Potsdamin konferenssin päätösten ja valvontakomission toimien seurauksena. He menettivät Neuvostoliitolle muun muassa suuren Villa Ehrichin kartanon Kulosaaressa, sillä kaikki saksalaisomistus Suomessa tuli luovuttaa Neuvostoliitolle. Hans Ehrich on ollut useasti yhteydessä eri Suomen viranomaisiin, kuten ulkoministeriöön, puolustusministeriöön ja presidenttiin saadakseen Kulosaaren rakennuksen takaisin suvulleen, mutta tuloksetta. Ehrich tahtoisi tehdä yksityisomistuksessa olevasta rakennuksesta kotimuseon.

Palkintoja
----------

* Ruotsin vuoden teollinen muotoilija 1987
* 14 Utmärkt Svensk Form -palkintoa 1983–1999
* 5 Red Dot -palkintoa 1997–2000
* Tukholman kaupungin erikoispalkinto 2005

Suunnittelutöitä
----------------

* Stockholm II ja Snupi -taittotuolit*Stockholm II* ja *Snupi* -taittotuolit
* Optima-pienoisautoOptima-pienoisauto
* A&E Designin tiskiharjan prototyyppejäA&E Designin tiskiharjan prototyyppejä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lyytinen, Jaakko: Suomessa syntynyt, Suomelle suuttunut.  *Helsingin Sanomat*, 28.7.2019, s. B1–B5. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Hans Ehrich *Ehrich.se*. Viitattu 24.2.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Svensk Form, "Levande Design 2008": Hela intervjun med Hans Ehrich (3 tim). (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art

 |

 |
**Stephen Edward Ambrose** (10. tammikuuta 1936 Decatur, Illinois – 13. lokakuuta 2002 Bay St. Louis, Mississippi) oli yhdysvaltalainen historioitsija. Laaja-alaisesti maansa historiaan perehtynyt Ambrose kirjoitti muun muassa presidenttien Dwight D. Eisenhower ja Richard Nixon elämäkerrat.

Ura
---

Ambrose opetti useissa oppilaitoksissa vuosina 1971–1995 ja toimi New Orleansin yliopiston historian professorina. Hänen kirjoittamansa Eisenhowerin elämäkerta ilmestyi 1983–1984 ja Nixonin elämäkerta 1987–1991. Yleisönsuosiota Ambrose sai 1994 julkaistulla teoksellaan *D-Day, June 6, 1944*. Hänen muita myyntimenestyksiään olivat Lewisin ja Clarkin tutkimusretkiä käsittelevä *Undaunted Courage* (1996), toisen maailmansodan loppuvaiheista kertova *Citizen Soldiers* (1997) ja Ensimmäisestä mantereen ylittävästä rautatiestä kertova *Nothing like It in the World* (2000).

Vuonna 1998 Ambrose toimi asiantuntijana elokuvassa *Pelastakaa sotamies Ryan*. Ambrosen teoksesta *Band of Brothers* (1992) filmatisoitiin saman niminen television draamasarja vuonna 2001. Teos kertoo Yhdysvaltain laskuvarjosotilaista toisen maailmansodan loppuvaiheissa.

Ambrose perusti New Orleansiin Eisenhower Center for American Studies -keskuksen ja National D-Day -museon.

Vuonna 2002 Ambrosea syytettiin plagioinnista teokseen *The Wild Blue* liittyen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stephen Edward Ambrose Encyclopædia Britannica, Inc.. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stephen E. Ambrose, Prolific Author and Historian, Dies at 66 The New York Times Company. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  As Historian's Fame Grows, So Do Questions on Methods The New York Times Company. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jonathan Dwight** (8. joulukuuta 1858 New York – 22. helmikuuta 1929 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Dwightin vanhemmat olivat Jonathan ja Julia Lawrence (Hasbrouck) Dwight. Hän meni opiskelemaan Harvardiin vuonna 1876 ja valmistui 1880. Seuraavat vuodet hän teki töitä ja omisti kesänsä tutkimusretkille Kanadaan. 1889 Dwight liittyi New Yorkin Kansalliskaartiin ja sen lääkintäjoukkoihin. Hän kiinnostui lääketieteestä ja meni opiskelemaan lääketiedettä Columbian yliopistoon, josta valmistui 1893. Hän työskenteli sitten joitakin vuosia New York Hospitalissa ja piti samaan aikaan yksityispraktiikkaa, josta hän lopulta luopui omistaakseen enemmän aikaa lintutieteelle.

Dwight oli kiinnostunut lintujen sulkasadosta, jota hän tutki intensiivisisesti, ja julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa aiheesta, *Sequence of Plumage and Moults of the Passerinc Birds of New York*. Vuonna 1909 hän sai oman työhuoneen American Museum of Natural Historyn rakennuksesta, missä hän työskenteli museon lintukokoelman parissa.

Dwight valittiin American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1886 ja toimi seuran puheenjohtajana 1923–1926 sekä hallituksen jäsenenä kaikkiaan 33 vuotta. Dwight oli kahdesti naimisissa, ensin 1901 Georgina Gertrude Rundlen kanssa, joka kuoli 1903, ja sitten 1914 Ethel Gordon Wishart Adamin kanssa.

Dwight nimesi linnuista kalifornianlokin sekä useita alalajeja.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Auk*, 1930) (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  ITIS (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Delfoin *omfalos*-kivi. Delfoin arkeologinen museo.
**Omfalos** (m.kreik. ὀμφαλός, "Napa") oli Delfoissa Kreikassa antiikin aikana ollut maailmannapaa merkinnyt kivi, joka oli yksi kulttipaikan symboleista.

Asklepios istumassa *omfalos*-kivellä. Votiivireliefi noin vuodelta 400 eaa. Akropolis-museo.
Kreikkalaisen mytologian kertomuksen mukaan Zeus lähetti Olymposvuorelta kaksi kotkaa lentämään päinvastaisiin suuntiin. Maailman ympäri lennettyään kotkat kohtasivat toisensa Delfoin kohdalla. Tästä lähtien Delfoita pidettiin maailmannapana eli maailman keskipisteenä. Paikka merkittiin kivellä.

Napakivi oli olemassa Delfoissa viimeistään arkaaisella kaudella. Sitä pidettiin sisällä Apollonin temppelin *adytonissa* eli kaikkein pyhimmässä. Kiven hellenistiseltä tai roomalaiselta ajalta peräisin oleva marmorista valmistettu kopio on säilynyt ja se on nykyisin esillä Delfoin arkeologisessa museossa. Se löydettiin alueen arkeologisissa kaivauksissa temppelin läheltä. Kivi muistuttaa muodoltaan munaa tai mehiläispesää. Sen korkeus on 1,23 metriä ja halkaisija 0,92 metriä. Sen koristelu jäljittelee alkuperäisen kiven päällä ollutta villasta tehtyä vaatetta. Omfaloksesta oli Delfoissa myös lukuisia muita kopioita.

Omfalos-kiviä tunnetaan lukuisia myös muualta. Niitä oli useita eri puolilla antiikin Kreikkaa, ja niitä on löydetty temppeleistä muun muassa Roomasta, Egyptistä ja Irakista.

Katso myös
----------

* Betyyli (Pyhä kivi)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delphi Archaeological Museum: Omphalos Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 16.5.2021. Viitattu 23.11.2015.
2. 1 2  Pesznecker, Susan: Gargoyles: From the Archives of the Grey School of Wizardry Career Press.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Omfalos** Wikimedia Commonsissa
Petronasin päämaja Petronas Towers Kuala Lumpurissa, Malesiassa
**Petronas** (lyhenne sanoista **Petroliam Nasional Berhad**) on 17. elokuuta 1974 perustettu malesialaisomistuksessa oleva öljy- ja kaasuyhtiö. Petronas on kokonaan hallituksen omistuksessa, ja sillä on käytössä kaikki Malesian kaasu- ja öljyvarat. 

Ajoista, jolloin Petronas oli vielä yhtymä, se on kasvanut kansainväliseksi öljy- ja kaasuyhtiöksi, jolla on liiketoimintaa 31 maassa. Marraskuun lopussa 2005 Petronas Groupiin kuului 103 kokonaisomistuksessa olevaa tytäryhtiötä, 19 osa-aikaisryhmää ja 57 liikekumppania. Näistä yhtiöistä koostuu Petronas Group, joka on tekemisissä erilaisissa öljyyn ja kaasuun liittyvissä asioissa.

Petronas rakennutti päämajakseen Petronas Towersin (avattu 1998), joka on yksi maailman korkeimmista rakennuksista.

Moottoriurheilu
---------------

Petronas oli yksi Sauber-tallin, ja BMW Sauberin, pääsponsoreista Formula ykkösissä. Yhtiö toimitti talleille voiteluaineita ja polttoainetta. Se myös omisti 40% Sauber Petronas Engineeringistä. Petronas on myös Malesian Grand Prix’n pääsponsori, ja Kiinan Grand Prix’n yhteistyösponsori.

Petronas on toiminut Mercedes-Benzin F1-tallin pääsponsorina kaudesta 2010 alkaen.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:petronas
**Hans Christensen Sthen** (s. 25. marraskuuta 1544 Roskilde, Tanska – 1610 Malmö) oli tanskalainen pappi, kirkkoherra ja virsirunoilija.

Sthen oli opiskellut saksalaisessa yliopistossa. Hänestä tuli Helsingörin latinankoulun rehtori jo 21-vuotiaana 1565 ja seuraavana vuonna kaupungin pappi sekä vuodesta 1583 Malmön kirkkoherra. Hän on kirjoittanut myös hartauskirjallisuutta, rukouksia ja virsiä sekä pieniä näytelmiä, joita esitettiin kouluissa. Vuonna 1589 hän julkaisi pienen rukouskirjan nimeltä *"En liden Vandrebog: Indeholdendis atskillige smucke Bøner oc trøstelige Sange, met nogle nyttige Lifs Regle i artige Rijm befattede 1589"*, jossa oli myös hänen kirjoittamiansa virsiä.

Sthen tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Hän käytti oman aikansa maallisia lauluja virsiensä innoittajina. Samoin hän lainasi niistä muodon virsilleen. Virsirunoilijana häntä on luonnehdittu 1500-luvun jälkipuoliskon etevimmäksi tanskalaiseksi virsirunoilijaksi.

Tanskan kirkon virsikirjassa on edelleen 17 hänen kirjoittamaansa tai kääntämäänsä virttä.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi hänen virttään: 295 "Oi Herrani, saan luoksesi "(Herre Jesu Christ! Min Frelser du est Du, Herre Krist, min frelser est, suom. arkkivirtenä 1683, uud. Kaarle Martti Kiljander 1867, virsikirjakomitea 1937, Niilo Rauhala 1984) ja 554 "Jo päivä ehtii ehtoolle" (Den lyse dag forgangen er, suom. virsikirjaan 1701, uud. Elias Lönnrot 1872, virsikirjakomitea 1984). 

Samat virret ovat myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, tosin eri käännöksinä: 501 "Jo päivä ehtii ehtoolle" (suom. vuoden 1701 virsikirjaan, uud. Pekka Kivekäs 1997, virsikirjatyöryhmä 2000) ja 552 "Oi Herrani, on toivoni" (suom. 1685, uud. suom. Pekka Kivekäs 1999).

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 665. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  *Den danske salmebog*. Det Kgl. Vajsenhus' Forlag. Köbenhavm, 2003. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bruno Mario Rossetti** (9. lokakuuta 1960 Troyes, Ranska – 9. helmikuuta 2018) oli italialainen ampuja, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

Rossetti voitti päälajissaan skeetissä olympiapronssia Barcelonassa 1992. Hän kilpaili myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Rossetti voitti skeetissä maailmanmestaruudet Perthissä 1991 ja Fagnanossa 1994 sekä muita MM- ja EM-mitaleita.

Rossettin poika Gabriele Rossetti on myös skeetin olympiavoittaja. Rossetti kuoli 57-vuotiaana 9. helmikuuta 2018.

Lähteet
-------

* Bruno Mario Rossetti Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympics at Sports-Reference.com
2. ↑

Miesten skeetin maailmanmestarit
1947: G. Kjellin •
1950: Gerard Batten •
1952: C. T. Edwinson •
1954: Chester Crites •
1958: Arkadi Kaplun •
1959: Oleg Losev •
1961: Carlos Plaza Marquez •
1962: Nikolai Durnev •
1965: Konrad Wirnhier •
1966: Jorge Jottar •
1967: Konrad Wirnhier •
1969: Juri Tsuranov •
1970: Jevgeni Petrov •
1971: Juri Tsuranov •
1973: Vladimir Andrejev •
1974: Wieslaw Gawlikowski •
1975: Juri Tsuranov •
1977: Benny Seiffert •
1978: Luciano Brunetti •
1979: Ole Justesen •
1981: Tamaz Imnaišvili •
1982: Daniel Carlisle •
1983: Matthew Dryke •
1985: Bernhard Hochwald •
1986: Matthew Dryke •
1987: Andrea Benelli •
1989: Claudio Giovannangelo •
1990: Andrea Benelli •
1991: Bruno Rossetti •
1993: Dean Clark •
1994: Bruno Rossetti •
1995+1997+1998: Abdullah Alrashidi •
1999: Pietro Genga •
2001: Shawn Dulohery •
2002: Harald Jensen •
2003: Andrzej Glyda •
2005: Vincent Hancock •
2006: Andrei Inešin •
2007: Geórgios Achilléos •
2009: Vincent Hancock •
2010: Valeri Šomin •
2011: Juan Jose Aramburu •
2013: Jesper Hansen •
2014: Aleksandr Zemlin •
2015: Vincent Hancock •
2017: Gabriele Rossetti •
2018: Vincent Hancock •
2019: Tomáš Nýdrle