recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vasile Andrei** (s. 28. kesäkuuta 1955 Albești, Ialomița) on romanialainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija sadan kilogramman painoluokassa. Hänen uransa suurin saavutus on olympiakulta 1984 Los Angelesista.

Seuratasolla Steaua Bukarestia edustanut Andrei pääsi Romanian kovatasoisista karsinnoista ensi kertaa aikuisten arvokisoihin vuonna 1979 EM-kisoihin Bukarestiin, missä hän saavutti heti pronssia voitettuaan muun muassa Hans-Günter Kleinin, Tamas Gasparin ja Roman Bierlan, mutta kärsi tappion venäläiselle suurmestarille Nikolai Balbošinille. Myöhemmin samana vuonna San Diegon MM-kisoissa Andrei voitti jälleen Kleinin ja Bierlan mutta hävisi USA:n Brad Rheingansille sekä Balbošinille ja jäi neljänneksi.

1980 EM-kisoissa Andrei voitti Refik Memiševićin ja Svend Studsgaardin, mutta hävisi Kleinille sekä viimeisessä ottelussaan Bulgarian Georgi Raikoville ja sijoittui lopulta hopealle. Samana vuonna Moskovan olympialaisissa Andrei voitti sekä Memiševićin että loukkaantumisista kärsineen isäntämaan Balbošinin, mutta hävisi Bierlalle ja Raikoville ja sijoittui pronssille. Vuonna 1981 Andrei jäi EM-Göteborgissa neljänneksi eikä osallistunut lainkaan MM-kisoihin. 1982 Andrei uusi EM-kisojen nelossijansa, mutta sijoittui Katowicen MM-kisoissa hopealle voitettuaan muun muassa Nikolai Inkovin, mutta hävisi kultamitalin melko yllätyksellisesti isäntämaan Roman Wrocławskille. 1983 Andrei jäi kokonaan ilman arvokisamitaleita, ja 1984 Jönköpingin EM-kisoissa hän oli jälleen neljäs. Los Angelesin olympialaisista puuttuivat kovimmat painijat muiden itäblokin maiden boikotoidessa kisoja. Saavutettuaan lopulta voitot Kreikan Georgios Pikilidisista ja yhdysvaltalaisesta Gregory Gibsonista Andrei sai kaulaansa kultaisen mitalin. Los Angelesissa Andrei osallistui myös vapaapainiin yli 100-kiloisissa, kun Romanialla ei ollut lähettää sarjaan muuta edustajaa, ja sijoittui kuudenneksi hänelle vieraassa painimuodossa. 

Olympiakultansa jälkeen Andrei saavutti vielä 1986 hopeaa Budapestin MM-kisoista ja 1987 Tampereen EM-kisoista, ja MM-pronssia 1987 Clermontissa. Hän lopetti uransa 1988 Minskin EM-kisoihin, joissa sijoittui viidenneksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Vasile Andrei FILA:n tietokannassa
Vasikkaluoto nähtynä Tammisalon itärannalta.
**Vasikkaluoto** (ruotsiksi *Kalvholmen*) on matala saari Helsingissä Vartiokylän lahdella, Vartiosaaren pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Saaren on vuodesta 1970 omistanut Helsingin kaupunki. Nykyisin se on vuokrattu partioliikettä lähellä olevalle taholle. Saaressa on viime vuosina pidetty partioleirejä ja prometheus-leirejä. Saarelle on vuonna 2007 hyväksytty asemakaava.

Vasikkaluodossa oli Itä-Helsingin varhaisin herrashuvila jo 1840-luvulla. 1860–1870-luvuilla pienessä saaressa asui yksinään ympärivuotisesti "onnettomasti rakastuneeksi aatelimieheksi" mainittu entinen nimismies ja merikapteeni Kristian Fredenborg (1809–1882). Hän kutsui saarta nimellä Kristiansö. Vuosista 1949 ja 1952 vuoteen 1970 saaren omisti Kone Oy. Tuolloin saarta kutsuttiin Konekariksi. Paikka toimi konelaisten virkistyssaarena. 1970-luvulta 2000-luvun alkuun saari oli vuokrattuna sotainvalideille. Saaren rakennuksista vanhimmat ovat 1800-luvulta ja uusimmat 1950-luvulta.

Lähteet
-------

1. ↑  Strang, 2016. Sivut 207–215.

Kirjallisuutta
--------------

* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. – ISBN 978-951-98135-2-3
**Panu Majala** (s. 7. helmikuuta 1979) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Majala saavutti urallaan kaksi SM-hopeaa ja yhden Suomen cupin hopean. Hän edusti muun muassa Torpan Poikia ja Pussihukkia ja pelasi myös Saksan toisella sarjatasolla sekä Yhdysvaltain yliopistosarjassa. ToPossa pelatessaan hän pelasi myös EuroCupia/Saporta Cupia. Majala pelasi maaotteluita Suomen miesten maajoukkueessa ja nuorisomaajoukkueissa muun muassa alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1995.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Helsingin NMKY:n kasvatti Majala pelasi kauden 1997–1998 Yhdysvaltain yliopistosarjassa The Citadelin joukkueessa. Yliopistokauden jälkeen hän pelasi Suomeen ja pelasi kaksi kautta Torpan Pojissa osallistuen myös EuroCupiin/Saporta Cupiin. Vuonna 2000 hän saavutti ToPossa SM-hopeaa. ToPon jälkeen Majala pelasi yhden kauden Panttereissa ja tämän jälkeen puolitoista kautta Saksassa 2. Bundesligassa. Joulukuussa 2003 Majala palasi Suomen pääsarjaan Pussihukkiin, jota hän edusti kauden loppupuolikkaan jälkeen vielä kolme kautta saavuttaen SM-hopeaa vuonna 2005. Vuosiksi 2007–2009 Majala palasi vielä ToPoon, joka ylsi vuonna 2008 Suomen cupissa hopeasijalle.

### Maajoukkue

Majala pelasi B- ja A-nuorten sekä alle 22-vuotiaiden maaotteluita. U16-maajoukkueessa hän pelasi ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 1995 Suomen sijoittuessa kymmenenneksi. Suomen miesten maajoukkueessa Majala pelasi vuonna 1999 kolmessa valmistavassa maaottelussa ja vuonna 2000 neljässä ottelussa Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa. Majala teki seitsemässä pelaamassaan miesten maaottelussa keskimäärin 1,7 pistettä ja otti 2,4 levypalloa per ottelu.

Saavutukset
-----------

* SM-hopeaa 2000 ja 2005
* Suomen cupin hopeaa 2008

Yksityiselämä
-------------

Majala on työskennellyt vuosikymmenen kestäneen koripalloammattilaisuutensa jälkeen muun muassa koripallo- ja muiden urheilutarvikkeiden maahantuojana. Urheilu-ura aiheutti hänelle pitkäaikaisia terveysvaivoja, muun muassa kipua kävellessä vielä kaksi vuotta uran päättymisen jälkeen. Hän on asunut Keravalla.

Lähteet
-------

* Panu Majala Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot[vanhentunut linkki] Suomen Koripalloliitto
* Panu Majala College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
2. ↑
3. ↑  Panu Majala – Suomen Koripalloliitto
4. ↑  Maajoukkuetilastot
5. ↑  Panu Majala omistautui koripallolle Keski-Uusimaa 13.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Panu Majala Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)
**Dobri Dimitrov Dobrev** (bulg. Добри Димитров Добрев) (20. heinäkuuta 1914 – 13. helmikuuta 2018) oli bulgarialainen askeetti, joka tuli tunnetuksi laajasta hyväntekeväisyydestä.

Dobrev oli kotoisin Bailovon kylästä. Hän oli kuuroutunut lähes täysin toisessa maailmansodassa. Elämänsä viimeiset noin 25 vuotta hän oli säännöllinen näky Aleksanteri Nevskin katedraalin sisäänkäynnillä Sofiassa. Hän oli siellä kerjäämässä mutta ei pitänyt tällä tavoin hankkimiaan rahoja itse vaan eli noin 80 euron arvoisella kuukausieläkkeellä. Sen sijaan hän antoi keräämänsä rahat eteenpäin kirkkojen ja luostarien kunnostukseen ja ylläpitoon. Hän lahjoitti elämänsä aikana ainakin yli 40 000 euroa, joista osa oli hänen omia rahojaan, osa taas lahjoituksena kerjäämällä saatuja. Vuonna 2005 hän lahjoitti 5 000 euron arvoisen summan kotikylänsä Bailovon kirkolle. Vuonna 2007 hän lahjoitti 12 500 euron edestä Eleshniskin luostarille, mikä raha käytettiin luostarin kunnostukseen. Hän lahjoitti rahaa myös Gorno Kamartsin kylän kirkolle. Vuonna 2008 hän lahjoitti rahaa Kaloferin kirkon kunnostukseen. Vuonna 2009 hänestä tuli Aleksanteri Nevskin katedraalin historian suurin yksittäinen lahjoittaja hänen annettuaan kirkolle 35 700 levan eli 18 200 euron lahjoituksen.

Dobri eli vaatimattomasti Bailovossa pienessä mökissä kirkon pihamaalla. Mökin sisustuksena oli vain sänky ja pöytä. Hänestä tuli internet-kuuluisuus hänen ihailijoidensa perustettua useita hänelle omistettuja Facebook-sivuja, jotka keräsivät tuhansia seuraajia. Katutaiteilijat maalasivat sofialaisen rakennuksen seinään suuren kuvan valkotukkaisesta kynttilää pitävästä miehestä, ja media alkoi kutsua häntä "Bailovon eläväksi pyhimykseksi". Häntä kutsuttiin myös "isoisä Dobriksi" ja "vanhus Dobriksi". Hänen nimensä on "hyvä" bulgariaksi, ja hänestä tulikin hyvyyden symboli monille bulgarialaisille maassa, joka kärsii korruptiosta ja köyhyydestä.

Dobri Dobrev kuoli 13. helmikuuta 2018. Heti seuraavana päivänä pidettiin hänelle pyhille Kyrillokselle ja Methodiokselle omistetussa Bailovon kirkossa muistopalvelus.

Lähteet
-------

1. ↑  Goldberg, Eleanor: This 99-Year-Old Man Begs Every Day And Gives It All Away To Churches And Orphanages  27.2.2014. HuffPost. Viitattu 22.2.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Elder Dobri passes away at 103  13.2.2018. Radio Bulgaria. Viitattu 22.2.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Bulgarian beggar, dubbed a 'living saint', dies aged 103  14.2.2018. New Straits Times. Viitattu 22.2.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dobri Dobreville omistetut nettisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Hakkala** on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon mantereenpuoleisessa osassa meren rannalla Verkkorannan ja Taamarlan välissä.

Hakkalan asutus sijaitsee rannan tuntumassa Hakkalan tilan ympäristössä. Osa asutuksesta on muuttunut kesämökeiksi. Yhtenäinen asutus yltää Taamarlan puolelle. Hakkalan asutus on pitkälti entisen Hakkalan höyrysahan peruja. Saha sijaitsi merenlahden vastarannalla Hästön puolella. Kylässä on toiminut Finbyn osuuskauppa ja Mannermaan kansakoulu. Kylä hiljeni sahan lakkauttamisen myötä sotien jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Särkisalon kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 30. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Särkisalo |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Förby

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Aisböle
* Bastböle
* Falkki
* Finnari
* Förby
* Hakkala
* Heikberg
* Hästö
* Kaukassalo
* Kiviniemi
* Kota
* Kraila
* Montola
* Muuri
* Niksaari
* Norrby
* Pensalo
* Pettu
* Seppälänmäki
* Siksalo
* Suutarkylä
* Särkisalon kirkonkylä
* Söderby
* Taamarla
* Tessvärr
* Verkkoranta

 |

 |
**Quds-joukot** (pers. ‏سپاه قدس‎ *sepāh-e quds*) ovat Iranin vallankumouskaartin eli Pasdaranin yksikkö, joka on erikoistunut epätavanomaiseen sodankäyntiin ja sotilastiedusteluun. Quds-joukkojen johtajalla on suuri vaikutusvalta Iranin harjoittamaan ulkopolitiikkaan varsinkin Lähi-idässä.*lähde?*

Käytännössä Iranin Quds-joukot tukevat ja kouluttavat Iranin liittolaisjoukkoja monissa maissa. Näistä tunnetumpia ovat Hizbollah ja Irakissa toimivat shiiamilitiat.*lähde?* Arviot joukkojen vahvuudesta ovat liikkuneet 3 000 ja 50 000 sotilaan välillä.

Quds-joukot perustettiin vuonna 1980 alkaneen Irakin–Iranin sodan alussa. Niiden ensimmäinen tehtävä oli etsiä Irakin sisältä liittolaisia Saddam Husseinia vastaan. Joukkoja johti vuosina 1980–1998 kenraali Ahmad Vahidi ja vuodesta 1998 kuolemaansa vuoden 2020 aluessa Qassem Suleimani. Yhdysvallat surmasi Suleimanin ilmaiskussa tammikuussa 2020. Yhdysvallat on julistanut Qudsin terroristijärjestöksi ja koko vallankumouskaartinkin äskettäin. Tämän vuoksi Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ei katsonut tarvitsevansa kongressin lupaa Suleimanin eliminoimiseen. Suleimanin seuraajaksi nousi Esmail Ghaani.

Kanada, Saudi-Arabia, Bahrain ja Yhdysvallat on luokitelleet Quds-joukot terroristijärjestöksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakala, Pekka: USA:n ilmaiskussa kuollut Qassim Suleimani johti Iranin asevoimien salaperäisintä ryhmää, josta tiedetään vain vähän – Keitä ovat Quds-joukot? *Helsingin Sanomat*.  5.1.2020. Viitattu 7.1.2020.
2. ↑  Currently listed entities Public Safety Canada. Viitattu 15.8.2022.
3. 1 2  Saudi, Bahrain add Iran's IRGC to terror lists - SPA Access to the comments Euronews. Viitattu 15.8.2022.
4. ↑  U.S. Labels Iran's Revolutionary Guard As A Foreign Terrorist Organization National Public Radio. Viitattu 15.8.2022.
"Vaijennut miinanheittäjä länsirintamalta". Hakkapeliitta 49/1929.
**Hakkapeliitta** oli Suomen Suojeluskunta -järjestön lehti vuosina 1925–1944. Se korvasi aikaisemman julkaisun *Suojeluskuntalaisten lehti*. Hakkapeliitta ilmestyi viikoittain ja sillä oli kymmeniätuhansia tilaajia. Hakkapeliittaa on pidetty Suomessa ilmestyneistä maanpuolustuslehdistä merkittävimpänä.

Hakkapeliitan toimitussihteerinä oli Tauno Karilas ja sen taiteellisesta ulkoasusta vastasi Erkki Tanttu. Viimeiseksi päätoimittajaksi jäi Yrjö Ylänne.

Suojeluskuntien päällikkö Lauri Malmberg antoi viimeisen päiväkäskynsä Hakkapeliitta-lehdessä 6. marraskuuta 1944. 

Lehdessä ilmestyivät sarjakuvat Pölhölä ja Pöhköläinen ja Rymy-Eetu, sen monivärisistä kansikuvista vastasi Aarno Karimo.

Lähteet
-------

* Lehtinen, Marja: Hakkapeliitta-lehden historiankuva.  *Historiallinen aikakauskirja*, 1987, 85. vsk, nro 2, s. 96-104.
* Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): "Tiedotustoiminta (kirj. Antti Juutilainen)", *Talvisodan pikkujättiläinen*, s. 277-288. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23536-9.

### Viitteet

1. ↑  Juutilainen 1999, 277

Aiheesta muualla
----------------

* Hakkapeliitta-lehden digitoituja numeroita *digi.kansallisarkisto.fi*. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.7.2021.
**Vignerons indépendants de France** (VIF) (*Ranskan itsenäiset viininvalmistajat*) on Pariisissa toimiva ranskalaisten viininviljelijöiden perustama järjestö. Se edistää ja tukee pienten itsenäisten viininvalmistajien toimintaa. Jäsenet voivat käyttää tuotteissaan yhdistyksen logoa. Se perustettiin vuonna 1978 nimellä *Confédération nationale des caves particulières* (CNCP) mutta muutti nimensä ja sääntönsä vuonna 2003 voidakseen toimia yhdyselimenä ja tukea itsenäisiä viininvalmistajia sekä auttaa niitä säilyttämään itsenäisyytensä vahvojen viiniosuuskuntien paineessa. Sillä on noin 6 000–10 000 jäsentä eri puolilla Ranskaa (2009).

Säännöt
-------

Yhdistyksen sääntöjen tärkeimmässä osassa määrätään, että jäsenten pitää:

* kunnioittaa omaa maaperäänsä
* työskennellä omassa viinitarhassa ja korjata siitä sato
* valmistaa viini itse
* pullottaa viini itse
* noudattaa viininviljelyn perinteitä

Lähteet
-------

1. ↑  *Confederation Européenne des Vignerons Indépendants - VIF info (Arkistoitu – Internet Archive)* (accessed 26/01/2009)
2. ↑  *Vin-du-Sud - Vignerons indépendants du Languedoc-Roussillon (Arkistoitu – Internet Archive)*
3. ↑  Charte du vigneron independant  9.3.2006. www.vigneron-independant.com.  Arkistoitu 24.6.2011. Viitattu 27.10.20107.

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön sivusto
**Do the Right Thing – Kuuma päivä** on Spike Leen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1989, jossa hän myös näyttelee.

Elokuva kertoo tarinan rasismista monikulttuurisessa kaupunginosassa Bedford-Stuyvesant (Brooklyn, New York City) vuoden kuumimpana päivänä. 

Elokuvan pääosissa ovat Spike Lee, Danny Aiello, Ossie Davis, Ruby Dee, Richard Edson, Giancarlo Esposito, Bill Nunn ja John Turturro.

Juoni
-----

Elokuvan tarina tapahtuu yhden vuorokauden aikana, kesän kuumimpana päivänä, afroamerikkalaisten asuttamassa Bedford-Stuyvesantin lähiössä New Yorkin Brooklynissä. Helteen lisäksi ilmassa on eri poliittisia kantoja edustavien ihmisten välisiä jännitteitä. Tarinan pääkonflikti koskee paikallisen pizzerian sisustusta. Toiset haluavat peräseinälle kuuluisien mustaihoisten, toiset kuuluisien amerikanitalialaisten kuvia. Syntyy mellakka.

Tuotanto
--------

Elokuvassa käytetään joitakin erikoisia kerronnallisia tekniikoita, kuten erittäin nopeat kamera-ajot ja henkilöhahmojen välisen dialogin kuvaaminen tavanomaisten vastakuvien sijasta suoraan kameraan katsovina näkökulmaotoksina tai nopeina käsivarapanorointeina puhujasta toiseen.

Myöhempi arvostus
-----------------

Elokuva valittiin vuonna 1999 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Triviaa
-------

* Rap-ryhmä Public Enemyn esittämä kappale "Fight the Power", joka soi Radio Raheemin (Bill Nunn) ghettoblasterissa, soi elokuvassa 15 kertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Do the Right Thing (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*. Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.
2. ↑  Klawans, Stuart. "Do the Right Thing." (Arkistoitu – Internet Archive) The Nation. The Nation Institute. 1989. Haettu 21.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen)
3. ↑  Complete National Film Registry Listing *National Film Preservation Board, Library of Congress*. Viitattu 5.7.2016. (englanniksi)
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 5.7.2016. (englanniksi)
| "Do They Know It's Christmas?"Band Aid |
| --- |
| Singlen "Do They Know It's Christmas?" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 28. marraskuuta 1984 |
|  Formaatti | 7" single  12" maxisingle |
|  Tuottaja(t) | Midge Ure  Trevor Horn |
|  Tyylilaji | pop, joululaulu |
|  Kesto | 03.48 (7" versio)  06:16 (12" versio) |
|  Levy-yhtiö | Phonogram |

**Do They Know It's Christmas?** on vuonna 1984 julkaistu Band Aidin hyväntekeväisyyssingle, jolla kerätiin varoja Etiopian nälänhädän uhrien hyväksi.

Projektin ideoi Bob Geldof nähtyään televisiouutisissa raportteja Etiopian tilanteesta. Hän otti yhteyttä Ultravox-yhtyeessä vaikuttaneeseen Midge Ureen, jonka kanssa Geldof teki kappaleen *Do They Know It's Christmas?*. Hän keräsi nopeasti ryhmän tunnettuja brittiartisteja ja laulu nauhoitettiin lokakuussa 1984.

Listamenestys
-------------

Marraskuun lopussa julkaistusta kappaleesta tuli nopeasti Britannian singlelistan kaikkien aikojen myydyin single. Pelkästään ensimmäisen viikon aikana sitä myytiin miljoona kappaletta ja single pysyi listaykkösenä viiden viikon ajan. Se nousi ykköseksi myös yli kymmenessä muussa maassa sekä lisäksi European Hot 100 -listalla.

*Do They Know It's Christmas?* säilyi Britannian myydyimpänä singlenä vuoteen 1997 saakka, jolloin sen ohitti Elton Johnin prinsessa Dianan muistoksi julkaisema *Candle in the Wind 1997*. Yhteensä singleä myytiin 1980-luvun loppuun mennessä maailmanlaajuisesti lähes 12 miljoonaa kappaletta.

Myöhemmät levytykset
--------------------

Kappale on levytetty uudestaan kolmesti; vuonna 1989 sen julkaisi Stock Aitken Waterman -ryhmän kokoama Band Aid II, vuonna 2004 Band Aid 20 ja vuonna 2014 Band Aid 30. Kaksi ensimmäistä keräsivät myös varoja nälänhädän uhreille ja jälkimmäisin Länsi-Afrikan ebolaepidemian uhrien auttamiseksi.

Katso myös
----------

* Live Aid
* We Are the World
* Hear 'n Aid
* Maksamme velkaa

Lähteet
-------

1. 1 2  UK's million-selling singles: the full list  4.11.2012. The Guardian. Viitattu 8.2.2014.
**Mestaus-patsas Teerikangas** on Muhoksen Teerikankaalla sijaitseva muistomerkki. Se on noin 10 kilometrin päässä Muhoksen kirkonkylältä Utajärven suuntaan valtatie 22:n varrella entisessä teloitusmaastossa. Patsas paljastettiin kansanjoukon läsnä ollessa 25. heinäkuuta 2020. Se on asianajaja Antero Kassisen suunnittelema ja Kassisen Asianajotoimisto Oy:n toteuttama oikeushistoriallinen muistomerkki ajalta, jolloin syytetyillä ei ollut asianajajaa, vaikka heitä uhkasi kuolemanrangaistus.

Teerikankaalla toimeenpantiin täytäntöön neljän ihmisen kuolemantuomiot vuosien 1766 ja 1802 välisenä aikana. Täytäntöönpanon päivämäärä ja kellonaika kuulutettiin kirkossa, jotta kansa tulisi sankkana joukkona katsomaan toimitusta. Papit olivat kirkkokäsikirjan mukaisesti valmistelleet tuomittua päivien ajan "autuaaliseen kuolemaan". Toimituksessa oli uskonnollisen rituaalin piirteet. Tuomittua rääkättiin teilinpyörässä tai kehonosat jätettiin siihen ihmisille pelotukseksi ja varoitukseksi tai linnuille. Teloituspaikat olivat vilkkaiden teiden varsilla kuten tämäkin oli Kainuuseen johtavan tien varrella.

Mestaus-patsas Teerikangas on nyt Suomen ainoa teilipyörällinen muistomerkki, vieläpä historiallisesti tutkitulla paikalla, ja kaikista tuomituista löytyvät oikeuden pöytäkirjat. Muistomerkin pääkalloon kiinnitetty kirves on tarkka replika Kuopion lääninpyövelin kirveestä. Muistomerkin viereisessä infotaulussa on selostettu kukin oikeustapaus.

Lähteet
-------

* Mikko Moilanen, Suomen Pyövelit, Docendo 2019
* Sanomalehti Kaleva, Mestaukset ovat osa pimeää historiaa, 26.7.2020
**Kim Thayil** (s. 4. syyskuuta 1960 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Soundgardenin kitaristina. Kim oli yksi Soundgardenin perustajajäsenistä yhdessä Chris Cornellin ja Hiro Yamamoton kanssa vuonna 1984.

Thayilin vanhemmat ovat kotoisin Keralan kaupungista eteläisestä Intiasta. Thayil syntyi Seattlessä ja kasvoi Chicagon Park Forestissa. Hän vietti lapsena paljon aikaa myös vanhempiensa kotimaassa Intiassa. Thayil on yksi tunnetuimpia intialais-amerikkalaisia. Hän tapasi Hiro Yamamoton Rich East High Scoolissa, Park Forrestissa. Valmistumisen jälkeen he muuttivat Washingtonin osavaltioon, missä Thayil opiskeli Washingtonin yliopistossa.

Chris Cornell oli silloin Thayilin huonekaveri. He ystävystyivät ja perustivat Yamamoton kanssa Soundgardenin vuonna 1984. Soundgarden oli seattlelaisista grunge-yhtyeistä ensimmäinen, joka sai levytyssopimuksen suurelta levy-yhtiöltä. Soundgarden julkaisi kolme platinaa saanutta albumia ja sai kaksi Grammy-palkintoa.

Soundgardenin hajottua vuonna 1997 Thayil on soittanut muun muassa Pigeonhedissä, The Presidents of the United States of American kanssa, Dave Grohlin Probotissa ja No WTO Combossa Jello Biafran ja Krist Novoselicin kanssa sekä lukuisissa muissa projekteissa.

Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti sijoitti Thayilin sijalle 100 tekemässään luettelossa *Kaikkien aikojen 100 parasta kitaristia*.

Soundgarden

| 
* Chris Cornell
* Kim Thayil
* Matt Cameron
* Ben Shepherd

 |
| --- |
| 
* Scott Sundquist
* Hiro Yamamoto
* Jason Everman

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit: | 
* *Ultramega OK*
* *Louder Than Love*
* *Badmotorfinger*
* *Superunknown*
* *Down on the Upside*
* *King Animal*

 |
| EP:t: | 
* *Screaming Life*
* *Fopp*
* *Loudest Love*
* *SOMMS*
* *Songs from the Superunknown*

 |
| Kokoelma: | 
* *Screaming Life/Fopp*
* *A-Sides*
* *Telephantasm*

 |
| Videot: | 
* *Louder Than Live*
* *Motorvision*

 |
| Singlet: | 
* "Hunted Down"
* "Flower"
* "Loud Love"
* "Hands All Over"
* "Room a Thousand Years Wide"
* "Jesus Christ Pose"
* "Outshined"
* "Rusty Cage"
* "Spoonman"
* "Black Hole Sun"
* "Fell on Black Days"
* "My Wave"
* "The Day I Tried to Live"
* "Superunknown"
* "Pretty Noose"
* "Burden in My Hand"
* "Blow Up the Outside World"
* "Ty Cobb"
* "Bleed Together"

 |
| Aiheeseen liittyvää: | 
* Grunge
* Audioslave
* Hater
* Temple of the Dog

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Dobet Gnahoré Festival du bout du monde -tapahtumassa (2018)
**Dobet Gnahoré** (s. 1983) on norsunluurannikkolainen laulaja, lauluntekijä, lyömäsoittaja ja tanssija.

Gnahoré syntyi musikaaliseen perheeseen, jonka isä Boni Gnahoré oli Norsunluurannikolla tunnettu lyömäsoittaja ja laulaja. Isä Gnahoré oli myös mukana perustamassa Abidjaniin Ki-Yi M'Bock -muusikkokylää. Dobet Gnahoré lopetti koulunkäynnin 12-vuotiaana ja asettui muusikkokylään oppimista varten. Ranskalaisen kitaristi Colin Laroche de Felinen saavuttua vierailulle Dobet Gnahoré aloitti tämän kanssa yhteistyön duossa nimeltään Ano Neko. Kaksikko vietti aikaa sekä Afrikassa että Ranskassa kiertämisen ja esiintymisen merkeissä. Vuonna 2004 ilmestyi duon ensimmäisenä albumina *Ano Neko*, josta tuli arvostelumenestys. Albumilla yhdistetään Norsunluurannikon melodiat ja kielet ghanalaiseen highlifen soitinnukseen. Sittemmin hän on kiertänyt pitkin Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja omaksunut vaikutteita eri puolilta maanosaa. Esimerkiksi albumilla *Miziki* (2017) on vaikutteita Zimbabwen ja Kongon demokraattisen tasavallan musiikkityyleistä.

Gnahoré kypsyi laulajana Marseillessa, sillä hän pakeni Ranskaan kotimaansa levottomuuksia vuonna 1999. Hän osallistui Putumayo World Musicin *Acoustic Africa* -kiertueelle, joka suuntautui eri puolille Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Gnahoré ja Laroche ovat yhdessä myös esiintyneet Vusi Mahlaselan ja Habib Koitén kanssa. Parilla on yhteinen tytär, jonka kanssa se asuu Ranskan maaseudulla. Gnahorén toinen levytys oli *Na Afriki*. Vuonna 2010 Gnahoré sai India Arien kanssa tekemästään coverversiosta laulaja Saden kappaleesta "Pearls" Grammy-palkinnon kategoriassa *Best Urban/Alternative Performance*. Gnahorésta tuli näin ensimmäinen Grammy-palkinnon saanut norsunluurannikkolainen muusikko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dobet Gnahore AllMusic, viitattu 15.1.2023
2. 1 2 3 4 5 6  Dobet Gnahoré Mintaka Music, viitattu 15.1.2023
3. ↑  Dobet Gnahore Grammy Awards, viitattu 15.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Pingyuan** (kiin. 平远) oli Kiinan Qing-dynastian Beiyangin laivastolle 1890 valmistunut panssariristeilijä. Keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen vuonna 1895 liittäen sen laivastoonsa nimellä *Heien*. Alus haaksirikkoutui osuttuaan miinaan 18. syyskuuta 1904 Port Arthurin länsipuolella.

Valmistus
---------

*Pingyuan* tilattiin Foochowin laivastontelakalta Mawwista, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1883. Alus laskettiin vesille 1888 ja valmistui vuonna 1890.

Palvelus
--------

Alus liitettiin valmistuttuaan Beiyangin laivastoon, jonka mukana se osallistui ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa Jalujoen taisteluun 27. heinäkuuta 1894. Alus pakeni muun laivaston mukana Port Arthuriin ja edelleen Weihaiweihin, jonka kukistuttua keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen helmikuussa 1895. Se otettiin 16. maaliskuuta palvelukseen nimellä *Ping Yuen Go*, ja alus osallistui sodan lopun taistelutoimiin keisarillisen Japanin laivastossa.

Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta ensimmäisen luokan tykkiveneeksi, ja se nimettiin *Heieniksi* vuonna 1900. Samalla aluksen saksalaisvalmisteiset Kruppin tykit vaihdettiin brittiläisiksi ja alus sijoitettiin tykistökoululaivaksi. Venäjän–Japanin sodassa alus kuului 3. laivueeseen, jonka mukana se osallistui Port Arthurin piiritykseen. *Heien* osui miinaan Port Arthurin länsipuolella Pigeon Bayssä 18. syyskuuta 1904 menettäen liikuntakykynsä, ja se haaksirikkoutui vielä samana päivänä kovassa merenkäynnissä. Alus poistettiin alusluettelosta 21. toukokuuta 1905.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Jingyuan-luokka** | **Kiinan keisarillisen laivaston panssariristeilijät** | Seuraaja:**ei** |

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002, s. 220.
**Lehtosen Liikenne Oy** oli joensuulainen linja-autoyhtiö. Se oli tärkein Joensuun paikallisliikenteen liikennöitsijä vuoteen 2014.

Yhtiön perustaja, Viipurista kotoisin ollut Eino Lehtonen (1904–1986) aloitti työuransa asentajaoppilaana autokorjaamossa. Suoritettuaan asevelvollisuutensa hän ryhtyi taksiautoilijaksi toimien sen ohella myös autoliikkeen myyjänä. Muutettuaan Simpeleelle vuonna 1929 hän perusti autokorjaamon ja työskenteli samalla kuorma-autoilijana hoitaen Yhtyneiden Paperitehtaiden kuljetuksia. Välirauhan aikana hän osallistui Petsamon ja Rovaniemen väliseen tavaraliikenteeseen Liinahamarin reitillä.

Linja-autoliikenne alkoi Lehtosen muutettua Joensuuhun vuonna 1950 linjalla Joensuun tori-Utra. Yrityksestä tuli osakeyhtiö vuonna 1957. Vuonna 1961 Lehtosen Liikenne osti Torvisen Liikenne Oy:n, minkä jälkeen koko Joensuun kaupunkiliikenne oli yhden yrityksen hoidossa. Vuonna 1962 Lehtosen Liikenteelle siirtyivät Antti Toivasen perikunnalta linjat Joensuusta Liperiin ja Rääkkylään. Eino Lehtonen sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1967. Hänen poikansa, toimitusjohtajana isänsä jälkeen toiminut Kyösti Lehtonen (s. 1934) aloitti yhtiössä 1963. Yrityksen toinen omistaja on hänen poikansa Mika Lehtonen. Yrityksessä oli vuonna 2013 40 työntekijää. Toimipaikka halleineen sijaitsi Teollisuuskadulla. Kyösti Lehtonen sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 2002.

Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2014. Yhtiön mukaan paikallisliikenteen kannattavuus on heikentynyt eikä yhtiö osallistunut enää EU-säädösten mukaiseen hankintakilpailuun Joensuun paikallisliikenteestä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Linja-auto-lehti 6/1986*, s. 49. Helsinki: Linja-autoliitto, 1986.
2. ↑  *Linja-auto-lehti 4/1984*, s. 52. Helsinki: Linja-autoliitto, 1984.
3. ↑  *Linja-auto-lehti 2/1984,* s. 71. Helsinki: Linja-autoliitto, 1984.
4. ↑  *Linja-auto-lehti 4/1984*, s. 52.
5. ↑  *Bussiammattilainen 1/2002*, s. 11. Helsinki: Linja-autoliitto, 2002.
6. ↑  Lehtosen Liikenne lopettaa.  *Karjalainen*, 12.11.2013, s. 4.
Kim Yong-nam (2015)
**Kim Yong-nam** (s. 4. helmikuuta 1928) on pohjoiskorealainen poliitikko ja maan parlamentin, Korkeimman kansanneuvoston, puheenjohtaja. Häntä pidetään maan toiseksi vaikutusvaltaisimpana henkilönä.

1950-luvulla Kim opiskeli Neuvostoliitossa. Vuonna 1956 hän alkoi työskennellä Korean työväenpuolueen keskuskomitean ulkopolitiikan osastolla. Vuonna 1961 hänestä tuli Korean työväenpuolueen varakansanedustaja, ja vuonna 1972 hänet valittiin keskuskomitean ulkopolitiikan osaston jäseneksi. Ulkoministerinä hän toimi vuosina 1983–1998. Nykyisessä virassaan Kim on ollut vuodesta 1998.

Kim Jong-nam oli 1940-, 1980- ja 1990-luvuilla usein presidentti Kim Il-sungin mukana tämän ulkomaanmatkoilla. Nykyään hän on ollut usein edustamassa maataan esimerkiksi valtiovierailuilla ja olympialaisissa. Teoriassa Kim Yong-nam, Kim Jong-un ja pääministeri Choe Yong-rim ovat maan kolmijäseninen valtionjohto, mutta käytännössä kaikki valta oli Kim Jong-Unin käsissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mystery of Kim’s successor deepens *The National*.  13.9.2009. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Chae Byung-geon: North’s morning parade and Kim are ‘no-shows’ *JoongAng Daily*.  10.11.2008. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Quinones, Kenneth C.: Kim Yong Nam—The Decision-Maker Arms Control Association. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Kim Yong-nam Africa Confidential. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  After Kim Jong-il  3.11.2008. Al Jazeera English. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
Suksunin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Suksunin piiri** (ven. Суксунский район, *Suksunski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1 977 neliökilometriä. Asukkaita on 20 800 henkeä (vuonna 2009).

Suksunin piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Etelässä se rajoittuu Oktjabrskin, lännessä Ordan, luoteessa Kungurin ja pohjoisessa Kišertin piireihin sekä idässä ja kaakossa Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kivennäisvedet, parantavat mudat, kupari, turve, tiilisavi ja travertiini. Suurin joki on Sylva

Piiriin kuuluu Suksunin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä neljä maalaiskuntaa: Kiselevo, Kljutši, Pojedugi ja Tis. Hallinnollinen keskus on Suksun. Asutuskeskuksia on yhteensä 63.

Asukkaista 83,4 % on venäläisiä, 8 % tataareja ja 6,9 % mareja. Marit ovat muuttaneet seudulle 1500–1700-luvuilla Volgan keskijuoksulta ja nykyisen Baškortostanin alueelta. Kaupunkiväestön osuus on 40,0 %.

Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie. Suksunissa on kone- ja laite- sekä elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon, viljan ja perunan tuotantoon.

Piirissä toimii ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, teatteri ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Novaja žizn* ("Uusi elämä"). Vuonna 1996 perustettiin marien kansallinen kulttuurikeskus *Sulii* ("Sylva").

Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Suksunin ja maalaiskylien ortodoksiset kirkot sekä Suksunin entisen metallitehtaan rakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Suksunski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  Entsiklopedija Permi: Marijtsy *enc.permkultura.ru*.  Arkistoitu 25.5.2012. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Permski regionalnyi server: Suksunski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
Alejandro Solalinde 2012.
**Alejandro Solalinde Guerra** (s. 19. maaliskuuta 1945 Texcoco, Meksiko) on meksikolainen katolilaispappi. Hän on tullut tunnetuksi siirtolaisten auttamistyöstään Meksikossa.

Alejandro Solalinde on perustanut vuonna 2007 Hermanos en el Camino -turvakodin ja toimii sen johtajana. Turvakodissa käy vuosittain noin 50 000 siirtolaista, joille tarjotaan ruokaa, suojaa, terveydenhoitoa ja keskusteluseuraa. Hän on saanut palkintoja maahanmuuttajien hyväksi tekemästään työstä ja ihmisoikeusjärjestö Desarrollo Social Sin Fronteras on esittänyt hänelle Nobelin rauhanpalkintoa.

Dokumentaristi Alejandra Islas on tehnyt Solalinden toiminnasta vuonna 2012 valmistuneen dokumenttielokuvan El Albergue.

Lähteet
-------

1. ↑  Padre Solalinde *Coalición Humanitaria Internacional Pro-immigrante*.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 13.10.2013.
2. 1 2  Kauppinen, Touko: Isä Alejandro Solalinde auttaa siirtolaisia ja on gangstereiden tappolistalla *Helsingin Sanomat*.  12.10.2013. Viitattu 13.10.2013.
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Isä Solalinde Amnestyn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Alejandro Solalinden haastattelu Yle Radio 1:n Kultakuume-ohjelmassa 11.10.2013

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Railroad Tycoon** on Martin Wallacen ja Glenn Droverin suunnittelema rautatieaiheinen lautapeli. Pelin julkaisi Eagle Games vuonna 2004 ja sen mekaniikka muistuttaa Wallacen aiempaa junailupeliä Age of Steamiä. Railroad Tycoonissa pelaaja ohjaa Yhdysvaltain alueella toimivaa rautatieyhtiötä kilpaillen parhaista yhteyksistä ja siirrellen rahtia kaupunkien välillä.

Tarina
------

Peli sijoittuu vuoteen 1830, tapahtumapaikkana on Yhdysvaltain itäosa. Pelaajat saavat kukin roolin, josta jokainen on eräs merkittävä rautatien alkuajan pioneeri. Roolihenkilöllä on visio rautatieliikenteen kehittämisestä ja tämän vision toteuttamisesta pelaaja saa pelin päätyttyä ylimääräisiä pisteitä.

Pelin kulku
-----------

Heksaruudutetulla pelilaudalla on joukko kaupunkeja ja kyliä, joihin arvotaan sattumanvaraisia rahtilaatikoita. Pelaajat saavat pisteitä kuljettamalla rahtilaatikoita omia rautatielinkkejään pitkin kaupunkiin, jonka kysyntä (väri) vastaa rahtilaatikon laatua (väri). Saavuttaakseen tämän pelaajan on rakennettava rautatieyhteys kaupunkien välille ja hankittava riittävän voimakkaita vetureita.

### Raha

Alussa pelaajilla ei ole lainkaan rahaa. Missä tahansa pelin vaiheessa pelaaja voi päättää ottaa osakkeita, joista saa otettaessa kertatuoton. Otetut osakkeet ovat pelaajan painolastina loppupelin ajan, sillä hän joutuu maksamaan niistä osinkoa joka vuoro. Pelaaja saa rahaa joka kierroksen lopussa pisteidensä mukaan. Rahaa tarvitaan kiskojen rakentamiseen, veturin päivittämiseen ja kylien muuttamiseen kaupungeiksi.

### Pisteet

Pelin päättyy, kun riittävän monta kaupunkia on tyhjennetty rahtilaatikoista. Voittava pelaaja on se, jolla on eniten pisteitä. Pisteitä kertyy jokaisesta rahtilaatikon kuljetuksesta, joka kulkee pelaajan junarataa pitkin. Lisäpisteitä voi saada toimintakorteista, joissa on sattumanvaraisia tehtäviä tai toteuttaessaan pelin alussa jaetun vision.

Strategiaa
----------

Pelissä tarvitaan kykyä suunnitella tulevia vuoroja sekä itsensä että vastustajian kannalta. Toisten pelaajien kanssa voi tehdä yhteistyötä tai ainakin yrittää rakentaa sellaisia yhteyksiä, joita muut pelaajat mielellään käyttäisivät rahdin kuljettamiseksi. Rahan hallinta on tärkeää, mutta se ei ole elämän ja kuoleman kysymys Age of Steamin tapaan, sillä rahaa on aina saatavilla osakkeiden muodossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin sääntövihkonenEagle Gamesin(Arkistoitu – Internet Archive) sivuilla
* Boardgamegeekin sivu pelistä
**Aleks Revel** on Ilpo Koskelan luoma sarjakuvahahmo, joka edustaa Suomessa melko harvinaiseksi jäänyttä historiallista gangsteri- ja seikkailusarjakuvaa. Sarjakuvassa on esiintynyt myös kauhukirjallisuuden aineksia. Päähenkilö Aleks Revel on vuonna 1906 syntynyt virolainen seikkailija ja karismaattinen ammattirikollinen. Revel on melko hyväsydäminen, mutta saa toistuvasti huomata, että järjestäytyneen rikollisuuden maailmassa ei ole helppo säilyttää kunniaa tai ystäviä. Revelin elämäntarina kietoutuu 1900-luvun levottomuuksien ja jännitteiden ympärille. Aleks Revel esiintyi ensi kertaa vuonna 1985 Kemin sarjakuvakilpailuissa, jotka Ilpo Koskela voitti.

Aleks Revel -sarjakuvien tapahtumia
-----------------------------------

Aleks Revel on hyvän perheen poika, jonka yliopisto-opinnot keskeytyvät 1930-luvun alussa okkultistisen skandaalin johdosta. Tämän jälkeen hän päätyy Viron alamaailmaan ja ryhtyy pirtutrokariksi. Alkoholin salakuljettaminen kieltolain aikaiseen Suomeen tarjoaa rohkeille ja neuvokkaille miehille rikastumisen mahdollisuuksia. Aleks Revel menestyy trokausoperaatioissa hyvin ja nousee pirtukeisari Uuge Reisin luottomieheksi. Hänen kumppanikseen vakiintuu Kotkan Kalleksi kutsuttu lupsakka karjalaismies. Myöhemmin Revelin onni kääntyy. Hän menettää Uuge Reisin suosion ja saa kintereilleen sekä Suomen poliisin että suomalaisia rikollisia. Näitä tapahtumia kuvaillaan sarjakuvanovelleissa, jotka on alun perin julkaistu eri yhteyksissä 1980-luvun jälkipuolella. Vuonna 1997 ne julkaistiin yksin kansiin koottuna *Aleks Revel* -sarjakuva-albumina. Tapahtumat saivat jatkoa *Irlantilainen*-sarjakuvaromaanissa, joka ilmestyi vuonna 1991. Vuonna 1992 ilmestyi *Sarjakuvakeittokirja*, joka kertoi Aleks Revelin myöhemmistä vaiheista Espanjan sisällissodassa ja sen jälkeen Pariisissa. Teokseen sisältyi myös Aleks Revelin vaiheisiin liittyviä ruokareseptejä.

Pitkän tauon jälkeen Aleks Revel palasi vuonna 2009 sarjakuvaromaanissa *Paholaisen kuiskaus*. Tarina sijoittuu 1960-luvun alun Kuubaan. Aleks Revel on ikääntynyt 55-vuotiaaksi, mutta elää yhä seikkailijan ja hämärämiehen elämää.
**Dobroljot** (ven. Добролёт) on venäläinen Aeroflotin hallinnoima halpalentoyhtiö. Se on perustettu 2013 ja suoritti ensimmäiset lentonsa 1. kesäkuuta 2014. Yhtiön tukikohtana on Moskovan Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema. Muut kohteet ovat Volgograd ja Krimillä sijaitseva Simferopol. Yhtiön toimitusjohtajana on Vladimir Gorbunov. 

Dobroljotin lentolaivastoon kuuluu yksi venäläisvalmisteinen lyhyen matkan Suhoi Superjet 100 -matkustajakone, jossa on paikat 98 matkustajalle, sekä kaksi yhdysvaltalaista Boeing 737-800NG -matkustajakonetta, kummankin kapasiteetti 189 matkustajaa. Kuusi Boeingia oli tilauksessa, ja yhtiön lentoreitistöä suunniteltiin laajennettavaksi, kunnes läntiset talouspakotteet Itä-Ukrainan kriisin vuoksi aiheuttivat sen, että yhtiön oli ajettava toimintansa alas 3. elokuuta 2014. Yhtiö ei kuitenkaan ole konkurssitilassa, vaan voi tulevaisuudessa periaatteessa jatkaa, mikäli talouspakotteet puretaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Jegor Popov, Jelizaveta Kuznetsova, Natalia Barhatova: "Доблролетом" не кончится *Газета Коммерсантъ*.  5.8.2014. Viitattu 5.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dobroljot** Wikimedia Commonsissa
**Kustaa Oskari Eränen** (19. helmikuuta 1872 Ikaalinen – 17. maaliskuuta 1931 Ikaalinen) oli suomalainen eläinlääkäri ja nimimerkkiä *Sepeteus* käyttänyt pakinoitsija.

Eräsen vanhemmat olivat kauppias Kustaa Nestor Eränen ja Vilhelmiina Filppula. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 Porin lyseosta ja valmistui eläinlääkäriksi Dresdenissä vuonna 1900. Eränen toimi piirieläinlääkärinä Ikaalisissa vuodesta 1900 alkaen. Lisäksi hän opetti seitsemisen vuotta eläinlääkintää Osaran maamies- ja maanviljelyskoulussa ja hoiti monia luottamustoimia Ikaalisten seudulla.

Teoksia
-------

Omalla nimellä:

* *Tavallisimmat nautakarjan taudit*. Kyläläisten kirjasia; n:o 48. WSOY 1904, 1908

Nimimerkillä *Sepeteus*:

* *Nytkytyksiä*, pakinoita. Ikaalinen Oy, Ikaalinen 1979

Lähteet
-------

* Sepeteus. Kirjasampo. (Viitattu 11.9.2018)
* ERÄNEN Kustaa Oskari. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

### Viitteet

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 20.3.1931, s. 7. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo halkeamasta jäässä. Muita merkityksiä luetellaan täsmennyssivulla.*
Vuorikiipeilijöitä ylittämässä railoa.
**Railo** on jäätikköön tai jäähän muodostunut halkeama.

Varsinaiseen jäätikköön syntyvien railojen lisäksi esiintyy myös **reunarailoja**, jotka syntyvät alaspäin liikkuvan jäätikön ja sen yläpuolella olevilla rinteillä olevan liikkumattoman jään väliin. Reunarailoista käytetään vuorikiipeilyn yhteydessä maailmanlaajuisesti saksankielistä nimitystä *Bergschrund*.

Myös meren tai järven jäässä voi olla railoja. Tällainen railo voi katkaista esimerkiksi jäätien.

Jäätiköllä liikkuville railot ovat vaarallisia ja niihin putoaminen voi aiheuttaa jopa kuoleman. Jäätiköllä railojen riski on aina olemassa. Niiden määrä ja koko riippuu muun muassa jäätikön koosta ja muodosta, lumen laadusta ja määrästä, tuulesta, aurinkoisuudesta ja korkeudesta. Hyvin tyypillistä on, että railojen päälle muodostuu lumisiltoja, jotka eivät kestä ylittäjän painoa ja jotka entisestään vaikeuttavat railojen havaitsemista. Siksi jäätiköllä liikkuessa tulisi turvautua köysiin ja railopelastukseen tarvittavaan välineistöön. Lumen määrä ja sääolosuhteet voivat vaikeuttaa pelastusoperaatiota.

Kuvia
-----

* Railo Mount Bakerilla Washingtonissa.Railo Mount Bakerilla Washingtonissa.
* Syvä railo ylhäältä katsottuna Mount Rainierilla Washingtonissa.Syvä railo ylhäältä katsottuna Mount Rainierilla Washingtonissa.
* Reunarailo Itävallan Alpeilla.Reunarailo Itävallan Alpeilla.

Katso myös
----------

* Lumiturvallisuus

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaispoika putosi Alpeilla railoon ja kuoli – kokenut vuoristo-opas varoittaa: "Riski on aina olemassa" *Ilta-Samomat*. Viitattu 2.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Railo** Wikimedia Commonsissa
**Kussai** (m.kreik. Κούσσαι, *Kūssai* tai *Koussai*, myös Χοῦσαι, *Khūsai* tai *Khousai*, Κάσος, *Kasos*, Ἀκούασα, *Akūasa* tai *Akouasa*; lat. *Cusae, Chusis*) eli **Qis/Kis** (egypt. 𓀫𓋴𓏭𓊖, *Qjs*; kopt. *Ⲕⲱⲥ, Ⲕⲱⲥⲕⲁⲙ, Ⲕⲱⲥⲕⲟⲱ, Ⲕⲟⲥⲅⲁⲙ, Ⲕⲟⲥⲕⲁⲙ*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului alun perin Kussiteen nomokseen (U14), jonka pääkaupunki se oli, ja myöhemmin Hermopoliteen nomokseen (U15).

Maantiede
---------

Kussai sijaitsi Niilin länsirannalla yläjuoksun puolisen Lykopoliin ja alajuoksun puolisten Hermopoliin ja Antinoopoliin välillä, noin 40 kilometriä etelään Hermopoliista. Kussain ja Hermopoliin välillä sijaitsi lyhytikäinen Amarna-kauden pääkaupunki Akhetaten.

Vanha kartta Kussain arkeologisesta kohteesta.

Historia
--------

Kussain seutu toimi tärkeänä rajakohtana pohjoisemman Keski-Egyptin eli Heptanomiin ja eteläisemmän Ylä-Egyptin eli Thebaiksen välillä. 1000-luvulla eaa. se toimi tullirajana. Kaupunki sai kreikkalaisen nimensä hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana. Kussaissa palvottiin Hathoria, joka kuvattiin valkoisenä lehmänä. Kreikkalaiset yhdistivät tämän Afroditeen.

Kussain Hathor-Afroditen temppelille omistettu perustamislaatta, n. 222–204 eaa.
Roomalaisella kaudella Kussai toimi Legio II Flavia Constantian asemapaikkana. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Sen piispoista tunnetaan kaksi, Akhilles vuonna 325, sekä Theonas, joka osallistui Konstantinopolin toiseen kirkolliskokoukseen vuonna 553. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä *Cusiensis*.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kussaissa oli Hathor-Afroditelle omistettu temppeli. Kaupungin päähautausmaa sijaitsi Moiraissa (nyk. Meir) noin seitsemän kilometriä lännempänä. Sieltä on löydetty muumioita naamioineen.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Simon D.: Qjs *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 19.10.2020.
2. 1 2  Koussai/Koskam *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
3. 1 2 3  Smith, William: "Cusae", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2  Koussai (El-Qusiya) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
5. 1 2  Riggs, Christina: *The Beautiful Burial in Roman Egypt: Art, Identity, and Funerary Religion*, s. 105. Oxford Studies in Ancient Culture & Representation. OUP Oxford, 2006. ISBN 9780191534874. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Petrie, W. M. Flinders: The Nomes of Egypt *Coins of Roman Egypt*. Viitattu 19.10.2020.
7. ↑  Itinerario nei nomoi dell'alto e del basso Egitto *L'Archipendolo*. Viitattu 19.10.2020.
8. 1 2  Shaw, Ian: *The Oxford History of Ancient Egypt*, s. 188. OUP Oxford, 2003. ISBN 9780192804587. Teoksen verkkoversio.
9. ↑  Pétridès, Sophrone: Cusæ *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)
10. ↑  Cusae (Titular See) - Cusiensis *Catholic Hierarchy*. Viitattu 19.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kussai** Wikimedia Commonsissa