recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keïta Mariam Travélé** (1920 Bamako – 14. huhtikuuta 2014 Bamako) oli malilainen opettaja, yhteiskuntavaikuttaja ja maan ensimmäisen presidentin Modibo Keïtan puoliso.

Mariam Travélé syntyi Ranskan Sudanin siirtomaahallinnon tulkin Moussa Travélén ja opettajana toimineen Ajibiyé Mintiénin perheeseen. Hän sai perinteisen islamilaisen kasvatuksen.

Travélé kävi Bamakon tyttökoulun ja valmistui vuonna 1939 opettajaksi Bamakon "metiisikoulusta" Foyer de Métissesestä. Travélé ja nuori opettaja Modibo Keïta solmivat vuonna 1937 rakkausavioliiton, jonka heidän perheensä hyväksyivät. Keïtalla oli myöhemmin myös kaksi muuta vaimoa, Fatoumata Haïdara ja Fatoumata Diallo, mutta heistä vain Travélé osallistui julkiseen elämän maan ensimmäisenä naisena.

Travélé seurasi miestään tämän työskennellessä opettajana eri paikkakunnilla ja tuki tämän poliittista toimintaa. Hän toimi Sudanin liiton naistoimikunnan puheenjohtajana. Travélé syrjäytti Aoua Kéitan puolueen naisjärjestöissä "aktiivisen vallankumouksen" aikana vuosina 1967–1968.

Travélé pidätettiin vuoden 1968 vallankaappauksen yhteydessä ja hän vietti kymmenen vuotta vankeudessa ilman oikeudenkäyntiä. Hänen ei sallittu osallistua miehensä hautajaisiin vuonna 1977. Travélé vapautettiin uudenvuodenpäivänä 1978.

Travélé kuoli 94-vuotiaana isänsä kotitalossa. Hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset, joihin osallistui presidentti Ibrahim Boubacar Keïta, maan hallitus, diplomaattikunta ja muita arvohenkilöitä. Travélélle myönnettiin hänen kuolemansa jälkeen Malin ritarin arvonimi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mariam Travélé, compagne de lutte du président Modibo Kéïta: fidèle jusqu’au martyre! *Malijet*. Viitattu 17.11.2019.
2. 1 2  Page noire: Amadou Djikoroni rend hommage à Mme Modibo Keita *Notre nation*. Viitattu 17.11.2019.
3. ↑  Internet-lähteiden mukaan vuonna 1939.
4. ↑  Diagouraga, Modibo: *Modibo Keïta, un destin*, s. 18. Paris: L’Harmattan, 2005. ISBN 2-7475-8614-6.
5. ↑  Premières dames du Mali: Le pilier caché du pouvoir *Dépêches du Mali*. Viitattu 17.11.2019.
6. ↑  *Dictionary of African Biography*, s. 323. New York: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-538207-5.
7. ↑  Obsèques nationales de Mme KEITA Mariam Travélé, première Première dame du Mali *aBamako*. Viitattu 17.11.2019.
**China Aviation Industry Corporation I** (**AVIC I**) on Kiinan kansantasavallan suurimpia lentokonevalmistuskonserneja, joka perustettiin 1. heinäkuuta 1999 jakamalla China Aviation Industry Corporation kahtia. Toimenpide oli päinvastainen kuin EU:ssa ja Yhdysvalloissa miltei samaan aikaan ja Venäjällä hieman myöhemmin. Niissä konsolidoitiin*selvennä* yhtiöitä kylmän sodan loputtua.

AVIC I valmistaa suuria pommikoneita (kuten Xi’an H-6 ja Xi’an JH-7), keskikokoisia matkustalentokoneita (Comac ARJ21) ja hävittäjiä (Chengdu J-7 ja Shenyang J-8, Chengdu J-10, Shenyang J-11 ja JF-17). AVIC II keskittyy pienempiin lentokoneisiin ja helikoptereihin. 

AVICit konsolidoituivat 28. lokakuuta 2008 yhdeksi yhtiöksi, millä pyrittiin tehostamaan toimintaa talouskasvun hidastuttua alle kymmenen prosenttiin vuodessa.

AVIC I:n tyttäret
-----------------

* Chengdu Aircraft Industry Group
* Guizhou Aircraft Industry Co.
* Shanghai Aviation Industrial Company
* Shenyang Aircraft Corporation
* Xi'an Aircraft Industrial Corporation

Aiheesta muualla
----------------

* AVIC I:n sivusto
**Kiinankirsio** (*Prinsepia uniflora*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja kirsioiden (*Prinsepia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas, joka voi kasvaa vajaat kaksi metriä korkeaksi. Kiinankirsion kukat kehittyvät edellisinä vuosina kasvaneisiin versoihin. Laji kukkii aikaisin keväällä ja pakkaset vaurioittavat kukkia helposti. Kukista kehittyy noin 1,5 cm halkaisijaltaan olevia kirsikankaltaisia hedelmiä, jotka ovat syötäviä, ja niitä kerätään paikallisesti ravinnoksi. Hedelmät ovat mehukkaita ja jokaisen hedelmän sisällä on yksi iso siemen.

Kiinankirsio kasvaa luontaisena Kiinan luoteisosissa. Sitä tavataan lössipohjaisilla tasangoilla, arojen ja metsien välisillä vaihettumisvyöhykkeillä, aurinkoisilla rinteillä sekä jokilaaksoissa 800–2200 metrin korkeudella merenpinnasta.

Kasvatettuna kiinankirsio menestyy keskiravinteisessa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Laji tosin tuottaa paremmin kukkia ja hedelmiä kasvaessaan täydessä auringon valossa.

Kiinankirsio muistuttaa läheisesti mantšuriankirsiota eli mantsuriankirsikkaa (*Prinsepia sinensis*).

Lähteet
-------

* Useful Temperate Plants: *Prinsepia uniflora* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Prinsepia uniflora* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Prinsepia uniflora* (englanniksi)
* Flora of China: *Prinsepia uniflora* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q645645
* Wikispecies: Prinsepia uniflora
* CoL: 4MDZC
* EoL: 301078
* EPPO: PRQUN
* FoC: 200011153
* GBIF: 3025403
* GRIN: 29723
* iNaturalist: 789367
* IPNI: 729395-1
* IRMNG: 10182695
* NCBI: 32240
* Open Tree of Life: 156920
* PfaF: Prinsepia uniflora
* Plant List: rjp-1363
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:729395-1
* Tropicos: 27805753
* WFO: wfo-0000986080

 |

 |
**Bror Hellström** (26. marraskuuta 1914 – 3. elokuuta 1992) oli ruotsalainen kestävyysjuoksija päämatkoinaan 5 000 ja 10 000 metriä.

Hellström nousi kansalliseen kärkeen 1930-luvun loppupuoliskolla. Hän sijoittui kolmanneksi Ruotsin vuoden 1936 mestaruuskisoissa 5 000 metrillä ja pääsi edustamaan Ruotsia Berliin olympiakisoihin. Hän pääsikin karsinnoista loppukilpailuun ja sijoittui 13:nneksi Suomen Gunnar Höckertin ja Lauri Lehtisen voittamassa kisassa. Vuonna 1940 Hellströmistä tuli kaksoismestari eli hän voitti niin 5 000 kuin 10 000 metrin Ruotsin mestaruuden. Kovimpana kilpakumppanina Ruotsissa 1930-luvun lopulla Hellströmillä oli Henry Jonsson (myöh. Kälarne), joka voittikin useita 5 000 metrin Ruotsin mestaruuksia. Hellström oli kolme kertaa voittamassa 4 x 1500 metrin Ruotsin viestimestaruuden; ensin 1936 SoIK Hellasin, 1940 ja 1941 Brandkårens IK:n riveissä. Suomalaisille Hellström tuli tunnetuksi kesällä 1940 voittamalla ensin elokuun alussa kansainvälisen 5 000 metrin kilpailun Helsingin olympiastadionilla ja sen jälkeen syyskuun alussa Suomi-Ruotsi-Saksa -maaottelun 10 000 metrin loppukiritaistelussa Saksan Max Syringin. Hellströmin 10 000 metrin tuloksesta tulikin hänen ennätyksensä.

Käynnistyneen maailmansodan aikaan Ruotsin kestävyysjuoksutaso oli ehdotonta maailman huippua. Nimet Henry Kälarne, Arne Andersson, Gunder Hägg olivat kärjessä, mutta Bror Hellström oli vahvasti heidän takanaan. Hellström uusi Ruotsin 5 000 metrin mestaruuden vielä kaksi kertaa eli vuosina 1941 ja 1942. Hän teki parhaan aikansa syyskuussa 1941 Tukholmassa ajan ollessa 14.15,8. Vuoden 1942 jälkeen Hellströmin ura kääntyikin laskuun eikä hän enää saavuttanutkaan menestystä.

Hellström nimitettiin uransa jälkeen Ruotsin yleisurheilun Stora Grabbareihin numerolla 96. Ammatiltaan hän oli palomies.

Lähteet
-------

1. ↑  sports-reference.com - Bror Hellström *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.11.2012. Viitattu 27.6.2019.
2. ↑  Ruotsalaisjoukossa iloa eilen.  *Helsingin Sanomat*, 9.9.1940, s. 10. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 26.6.2019.
3. ↑  brinkster.net - Bror Hellström *brinkster.net*. Viitattu 27.6.2019.
4. ↑  Friidrottens Stora Grabbar & Tjejer *brinkster.net*.  Arkistoitu 31.3.2016. Viitattu 27.6.2019.
**Bror Leonard Magnus Edvard Tawaststjerna** (26. tammikuuta 1832 Helsinki – 1903 Bjeloje, Varsova, Veikselin kenraalikuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Bror Leonard Magnus Edvard Tawaststjernan vanhemmat olivat everstiluutnantti Carl Gustaf Tawaststjerna (s. 1788) ja Sofia Vilhelmina Novitzky ja puoliso vuodesta 1857 Charlotta Vilhelmina Sofia Hising, senaattori Carl Gerhard Hisingin tytär. Bror Leonard Magnus Edvard Tawaststjerna tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1843 ja ylennettiin gardemariniksi Venäjän laivastoon 1849. Vuonna 1851 hänet määrättiin midshipsmaniksi ylennettynä 26. meriekipaasiin. Tawaststjerna purjehti 1851–1854 Itämerellä aluksilla Brienne, Berezina, Ingermanlandia ja Ne Tron. Hänet ylennettiin luutnantiksi toukokuussa 1854 ja hän osallistui soutulaivasto-osastossa ja Prohor-aluksella Viaporin puolustustaisteluihin Krimin sodan aikana 1854–1855.

Tawaststjerna siirrettiin 7. meriekipaasiin joulukuussa 1856 ja hän otti seuraavana vuonna osaa höyryfregatti Gromoboin Itämeren purjehdukseen. Vuonna 1859 hänet määrättiin kutteri Dymin päälliköksi Suomenlahdelle ja siirrettiin vuonna 1860 45. Kaspian meriekipaasiin. Hän palveli höyrykuunari Buharetsin päällikkönä Astrabadissa Kaspianmerellä Persiassa 1860–1865. Kapteeniluutnantiksi hänet ylennettiin 1865, mutta hän erosi samana vuonna sotapalveluksesta ja siirtyi Venäjän kauppalaivaston palvelukseen. Aktiivipalvelukseen Venäjän merivoimiin Tawaststjerna palasi tammikuussa 1873 2. luokan kapteenina ja hänet määrättiin Henkivartioväen meriekipaasiin Pietariin. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi 1877 ja eron sotapalveluksesta hän sai Venäjän amiraliteetin kenraalimajurina huhtikuussa 1884.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bror Leonard Magnus Edvard Tawaststjerna *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.5.2020)
**Chimediin Saikhanbileg** (mong. Чимэдийн Сайханбилэг; s. 17. helmikuuta 1969) on mongolialainen poliitikko. Hän toimi Mongolian pääministerinä vuosina 2014–2016. Demokraattista puoluetta edustava Saikhanbileg nimitettiin pääministeriksi edellisen pääministerin saaman epäluottamuslauseen ja väliaikaisen toimitusministerin jälkeen.

Elämä ja ura
------------

Saikhanbileg syntyi vuonna 1969 Mongolian Dornodissa. Hän opiskeli Mongolian kansallisessa yliopistossa, Moskovan valtionyliopistossa sekä Yhdysvalloissa George Washingtonin yliopistossa. Ennen poliittista uraansa hän toimi lakimiehenä.

Saikhanbileg toimi Mongolian Nuorisoliiton puheenjohtajana 1997–2002 ja ryhtyi sitten demokraattipuolueen poliitikoksi. Vuosina 2008–2012 hän toimi puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. ja sitten maan opetusministerinä, kunnes hänet nimitettiin pääministeriksi 21. marraskuuta 2014 edeltäjänsä Norovyn Altankhuyagin saatua epäluottamuslauseen.

Kesäkuun lopulla 2016 oppositio voitti parlamenttivaaleissa, ja Saikhanbileg joutui väistymään pääministerin tehtävästä. Hänen seuraajakseen valittiin Jargaltulgyn Erdenebat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saikhanbileg Elected Prime Minister, Mongolia Focus. Viitattu 17.3.2016.
2. 1 2  President Introduced the Nominee for the Prime Minister to the Parliament|, Mongolian presidentin kanslia 21.11.2014. Viitattu 17.3.2016.
3. ↑  Edwards, Terrence & Stanway, David: Saikhanbileg appointed as new Mongolian prime minister (Arkistoitu – Internet Archive), Reuters 21.11.2014Viitattu 17.3.2016.
4. ↑  Struggling Mongolia picks new premier, Deutsche Welle 21.11.2014. Viitattu 17.3.2016.
5. ↑  Kohn, Michael: Mongolia Picks Former Finance Minister to Lead New Government *Bloomberg*.  8.7.2016. Viitattu 6.12.2016. (englanniksi)
6. ↑  Mongolia country profile *BBC News*.  15.7.2016. Viitattu 6.12.2016. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chimediin Saikhanbileg
**China Aviation Industry Corporation II** (**AVIC II**) oli vuosina 1999-2008 Kiinan kansantasavallassa toiminut lentokoneteollisuuskonserni. Sen nimet brittiläisessä ilmailumediassa vaihtelivat, mutta AVIC-lyhenne on käytössä myös Kiinassa.

Yhtymä syntyi Kiinan ilmailuministeriön yhtiöitettyä suunnittelu- ja valmistusorganisaationsa. Se syntyi 1. heinäkuuta 1999 jakamalla AVIC-niminen organisaatio AVIC I:ksi ja AVIC II:ksi. AVIC I toteutti suuria lentokoneita ja hävittäjälentokoneita, AVIC II puolestaan pienempiä matkustajalentokoneita. Vuonna 2008 AVIC I ja II yhdistettiin jälleen AVICiksi.

Tuotantoa
---------

Air Vanuatun Harbin Y-12
AVIC II:n tuottamiin lentokoneisiin kuuluvat JL-8, L-15 ja CJ-6), syöttöliikennelentokone Harbin Y-12, keskimatkan kuljetuskone Y-8 ja helikopterit Z-8, Z-9, WZ-10 ja Z-11.

Konserniin kuuluvat tehtaat
---------------------------

* Harbin Aircraft Manufacturing Corporation
* Hongdu Aviation Industry Corporation
* Shaanxi Aircraft Company
* Changhe Aircraft Industries Corporation
* Shijiazhuang Aircraft Manufacturing Company

Lähteet
-------

1. 1 2  History avic.com. Viitattu 30.7.2022. (englanniksi)
**Brooklyn–Battery-tunneli**, virallisesti **Hugh L. Careyn tunneli**, on tietunneli New Yorkin kaupungissa, Yhdysvalloissa. Suunnitelmia tunnelin rakentamiseksi tehtiin jo 1920-luvulla mutta ne eivät edenneet kuin vasta 1936, jolloin New York City Tunnel Authority perustettiin. Sen jälkeen kun yritykset saada liittovaltiolta rahoitusta tunnelihankkeelle jäivät tuloksettomiksi, New Yorkin kaupunki ehdotti siltavaihtoehtoa. Sitä vastustettiin asevoimien taholta koska sen arvioitiin vaikeuttavan alusten pääsyä Brooklynin laivastotelakalle. Kaupunki ryhtyi selvittämään tunnelivaihtoehtoa uudelleen. Rakennustyöt aloitettiin lokakuun 28. päivä 1940, mutta ne viivästyivät käynnissä olleen toisen maailmansodan aiheuttaman materiaalipulan vuoksi. Tunneli saatiin valmiiksi ja avatuksi 25. toukokuuta 1950.

Kaksiputkisen tunnelin pituus on 2 779 metriä ollen Pohjois-Amerikan pisin yhtämittainen vedenalainen tietunneli. Tunneli on osa liittovaltion Interstate Highway System -verkostoa, sen kautta kulkeva tie on numeroitu Interstate 478:ksi. Vuoteen 1971 tunnelin osuus oli osa New Yorkin osavaltion tietä numero 27A. Tunneli sai nykyisen nimensä vuonna 2012 jolloin se nimettiin New Yorkin aiemman kuvernöörin Hugh Careyn mukaan.
Westland Lysander
**Edward Petter** (8. elokuuta 1908 – 1. toukokuuta 1968) oli englantilainen lentokonesuunnittelija, koko nimeltään William Edward Willoughby "Teddy" Petter (W. E. W. Petter).

Elämäkerta
----------

Edward Petter oli *Petters Limited* -insinööritoimiston omistaneen Sir Ernest Petterin poika. Hänen isänsä ja isän veli olivat perustaneet Westland-yrityksen vuonna 1915. Edward Petter valmistui koneinsinööriksi vuonna 1929. 

Petter pestautui Westlandiin, jossa hän nousi tekniseksi johtajaksi vuonna 1935. Tämä nepotistinen valinta johti monen Petterin syjäyttämäksi tulleen hyvän insinöörin lähtemiseen yrityksestä. Vuonna 1935 Westlandiin perustettiin Petterin koulutusta vastaava lentokoneosasto. 

Westland Whirlwind
Petter suunnitteli Westland Lysander -yhteyskoneen. Seuraava Petterin suunnitelma oli Westland Whirlwind (hävittäjälentokone), josta tehtiin vain muutama kappale. Viimeisin suunnitelma Westlandilla oli Westland Welkin, joita tehtii noin sata kappaletta. Westlandista tuli tähän aikaan Supermarine Spitfire -koneen osavalmistaja.

Vuonna 1944 Petter lähti English Electricille, jossa sai pääsuunnittelijan pestin. Hän suunnitteli 1950-luvun alussa English Electric Canberran. Kone perustui Westlandin pääsuunnittelijan Arthur Davenportin kaavailemaan pommikoneeseen. Hän aloitti English Electric Lightningin suunnittelun, mutta erosi yhtiöstä ennen sen varsinaista suunnittelua.

Folland Gnat
Petter siirtyi vuonna 1951 Follandille. Hän suunnitteli Folland Midge- ja Folland Gnat -koneet. Hän osallistui Red Dean -ohjuksen suunnitteluun ennen kuin sen siirrettiin Vickersille. Petteristä tuli Follandin toimitusjohtaja vuonna 1954, kun Henry Folland kuoli. Folland Aircraft sulautui Hawker Siddeley -yritykseen vuonna 1959. Petter muutti Sveitsiin.

Lähteet
-------

1. ↑  'Folland', *British Aircraft Directory* (1 May 2004) Retrieved 20 May 2005

Aiheesta muualla
----------------

* The Petter family
* History of the Lightning at RAF History
* Story of the English Electric Lightning

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Tyypillinen asuintalo Buston Terracen varrella.
Jesmondin kirkko
**Jesmond** on kaupunginosa Newcastlessa, Pohjois-Englannissa. Se sijaitsee Newcastlen keskustan pohjoispuolella. Alue on rakennettu vuosina 1870–1885. Aluetta rakennettiin aikana, jolloin kaupunki kasvoi nopeasti, ja raitiovaunut ja paikallisjunat helpottivat työmatkaliikennettä.

Jesmondin kirkko on rakennettu vuonna 1862, ja sen suunnitteli paikallinen arkkitehti John Dobson.

Vuonna 2001 South Jesmondin vaalipiirissä oli 8 077 asukasta, joista 91% valkoihoisia. Verrattuna koko kaupungin väestöön 16-21-vuotiaita oli enemmän ja eläkeikäisiä vähemmän kuin muualla. North Jesmondissa asukkaita oli 8 542. Molemmilla alueilla omakoti- ja paritalojen osuus selvästi pienempi kuin muualla Newcastlessa.

Jesmondin talot ovat suuria, usein 6–7 makuuhuonetta. Monissa niistä on opiskelijoita vuokralaisina. Alueelta on kävelymatka yliopistolle ja muutenkin hyvät liikenneyhteydet kahden metroaseman ja monien bussireittien ansiosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jesmond Newcastle (Arkistoitu – Internet Archive) Department for Communities and Local Government
2. ↑  Newcastle History (Arkistoitu – Internet Archive) Newcastle City Counsil
3. ↑  Jesmond Parish Church
4. ↑  South Jesmond - 2001 Census (Arkistoitu – Internet Archive) Newcastle city council
5. ↑  North Jesmond - 2001 Census (Arkistoitu – Internet Archive) Newcastle city council
6. ↑  Student guide to Jesmond BBC Tyne 2006

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jesmond**.
**Läppogubbenin kanava** on Uudessakaarlepyyssä sijainnut veneliikenteeseen käytetty avokanava joka kaivettiin noin vuosina 1850–1855 Lapuanjoen länsirannalta Djupstenin kohdalta Bådabuktenin lahden perukkaan. Kanava lyhensi venematkaa Uudenkaarlepyyn ulkosatamaan Alöreniin mutta koska käsin kaivettu kanava oli matala ja kapea sitä saattoivat käyttää vain pienet veneet. Talvella kanavaa käytettiin jäätienä. Kanavaa käyttivät myös monet kesähuviloiden omistajat muun muassa Zachris Topelius joka asui vuosina 1855–1868 perheineen kesäisin *Majniemi*-nimisessä huvilassa Stora Alörenin saarella.

Maankohoaminen mataloitti ajan kuluessa kanavan käyttökelvottomaksi veneille mutta kanavalla kuljettiin veneillä vielä 1900-luvun alkuvuosina korkean veden aikana. Nykyisin kanavan paikalla on vielä matala oja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lars Schalin : Djupsten och Leppogubben i forna tider (Nykarlebyvyer-sivusto)
2. ↑  Kirjamatka Suomessa : Uusikaarlepyy
3. ↑  Suomen kanavat : Läppogubbenin kanava
**Ravijoki** on rannikkokylä Virolahdella pohjoisesta Ravijärvestä virtaavan Ravijoen ympärillä. Kylän halki kulkee kuninkaantie. Ravijoen kylän länsipuolella ovat Järvenkylä ja Länsikylä, itäpuolella taas Hailila ja Alapihlaja.

1500-luvun asiakirjoissa Ravijoen kylällä on myös rinnakkaisnimenä Ravio. *Kijrriby* ja *Hemmelesby* –nimet esiintyvät vuoden 1544 savuluettelossa ja ovat ilmeisesti Ravijoen vanhoja kantataloja. Vuoden 1571 hopeaveroluettelossa Ravijoelle on merkitty 13 taloa. Tynne Pekanpoika perusti kylään 1586 pitäjän toisen kestikievarin. Vuonna 1608 Ravijoki läänitettiin Sander Bruunille, joka perusti kylään ratsutilan. 1645 läänitettiin pääosa Ravijokea kapteeni Wilhelm Klickille. Klickin asuinkartano oli vänrikki Sander Bruunin ratsutilan suora perillinen. Klickin leskeltä se siirtyi luutnantti Dietrich Rappille, joka vuokrasi sen kapteeni Fiechtingille. Reduktion jälkeen se siirtyi ratsumestari Hagenin omistukseen, jonka nimi elää edelleen Haakelinpellossa, jossa ovat kartanon vanhat rauniot. Isovihan jälkeen ratsumestarin leski myi 1722 tilan lampuodilleen Eerikki Tuomaanpojalle. 

Virolahden kolmannen sahan perusti Ravijoelle majuri Faber, joka omisti kylässä tilan no. 7. Saha lopetti toimintansa 1700- ja 1800 –lukujen taitteessa.

Pikkuvihan aikana koko Ravijoen kylä poltettiin.

1700-luvun lopulla kruununvouti Elfving perusti hankkimalleen Harjun tilalle kartanon. Vuonna 1794 eversti Jean Prevot de Lumian sai Venäjän keisarinna Katariinalta lahjoitusmaita Virolahdelta, johon kuuluivat mm. Ravijoen talot 1-8, 10,12-13. Nämä Harjun hovin lahjoitusmaat joutuivat myöhemmin Baeckman-suvulle ja erinäisten vaiheiden jälkeen 1885 valtiolle. Nykyisin Harjun hovin tiloissa toimii Harjun oppimiskeskus.

Kirjailija Samuli Paronen oli kotoisin kylästä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ravijoki**.
1. ↑  Enqvist, Johanna: Virolahti Osa II Historiallisen ajan muinaisjäännösten inventointi
2. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 222
3. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 229
4. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 246, 238-239, 284
5. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 417, 423
6. ↑  Priha, Seppo: Hagen-suku Suomessa. Genos 67(1996), s. 108-118, 143-144 (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 466
8. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 390
9. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 420
10. ↑  Kaukiainen, Yrjö: Virolahden historia I 1850-luvulle. Virolahden kunta 1970, s. 512-513, 598

Aiheesta muualla
----------------

* Ravijoki - Kuokan sukuseura
**Marv Albert** (s. kesäkuussa 1941 Brooklynissa, New Yorkissa) on yhdysvaltalainen entinen urheiluselostaja. Hänet tunnetaan Yhdysvalloissa erityisesti pitkästä urastaan koripallon NBA-liigan ja erityisesti New York Knicksin otteluiden selostajana.

Albert syntyi ja vietti nuoruutensa New Yorkin Brooklynissa. Albert oli jo nuorena kiinnostunut koripallosta. Albert pääsi selostamaan ensimmäisen kerran New York Knicksin ottelun tammikuussa 1963. Joukkueen vakituisena selostajana hän aloitti vuonna 1967.

1970-luvun puolivälissä Albert siirtyi selostamaan NBA-otteluita television puolelle. 1997 Albert jättäytyi hetkellisesti pois selostustehtävistä suurta mediahuomiota herättäneen pahoinpitelytuomionsa jälkeen, mutta palasi selostajaksi jälleen seuraavana vuonna.

NBA-otteluiden selostamisen lisäksi Albert selosti myös monien muiden urheilulajien otteluja.

Albert jäi eläkkeelle NBA:n kauden 2021 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Suomalaista seiväskairaa muistuttava kaira, josta kuitenkin puuttuu teline heinäseipäille.
**Seiväskaira** on heinän seiväskuivatuksen koneketjuun kuuluva traktorikäyttöinen maatalouskone. Sillä kairataan maahan reiät heinäseipäitä varten ja säästetään näin työtä verrattuna reikien tekoon rautakangella. Seiväskairalla saa hyvin maahan myös aitatolppia.

Yhdessä heinähännän kanssa seiväskaira kuuluu vasta traktoritekniikan käyttöönoton mahdollistamiin heinän seiväskuivatuksessa käytettyihin maatalouskoneisiin. Kun heinänkorjuussa siirryttiin paalaukseen, seiväskairat jäivät paljolti käytöstä. Varsinkin aidanteossa seiväskairaa saatetaan kuitenkin käyttää vielä nykyäänkin.

Katso myös
----------

* Luettelo maatalouskoneista vuodenkierron mukaan

Lähteet
-------

1. ↑  "Alholainen": Erään asutuskylän elinkaari.  *Kurkijokelainen*, 8.1.2010. Artikkelin verkkoversio Googlen välimuistissa. Viitattu 12.3.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Jääskeläinen, Toini: Katkelma muisteluista Salon Seudun Sotaveteraanit Ry.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 12.3.2010.
Merikarhujen jäsenviiri.
**Merikarhut** on suomalainen matkaveneilijäjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1933 matkapurjehtijoiden yhteiselimeksi; Suomen Veneilyliiton historiikin mukaan esikuvana käytettiin vastaavaa ruotsalaista järjestöä, Svenska Kryssarklubbenia.

Ensimmäiset vuodet menivät toimintaa kehitettäessä ja purjehtiessa, ja sitten tulikin pitkä tauko sodan ja sotakorvauksien johdosta. 

Vuonna 1951 käynnistyi seuran ehkä tunnetuin toimintamuoto, kun hankittiin ensimmäinen luonnonsatama. Tämän jälkeen seura hankki vähin erin omistukseensa useita muitakin luonnonsatamia. Nykyisin seuran satamaverkosto käsittää yhteensä kolmekymmentä satamaa.

Merikarhujen jäseneksi pääsee, kun omistaa matkapurje- tai matkamoottoriveneen. Lisäksi jäseneltä edellytetään veneilykokemusta ja sitä, että tulokas on sopiva liittymään yhteisöön, jossa kaikki tehtävät hoidetaan talkoilla ja joissa muiden veneilijöiden mahdollisuuksia käyttää seuran satamia kunnioitetaan. Seuran rekisteriin hyväksyttävillä veneille asetetaan tiettyjä matkavenekriteereitä, joskin jäsenet saavat omistaa muunkinlaisia veneitä. 

Jäsenehdokkaalla voi olla kolme lausunnonantajaa, joiden pitää olla vähintään viisi vuotta jäsenenä olleita. He takaavat tulokkaan sopivuuden Merikarhuksi. Kuten useimmissa seuroissa, hallitus seuloo ehdokkaat ja hyväksynnän tultua ehdokas maksaa liittymismaksun sekä vuosijäsenmaksun. 

Maksujen näennäinen hintavuus johtuu tasapuolisuudesta. Näin uusikin jäsen osallistuu investointeihin satamaverkon hyväksi, kuten vanhemmat jäsenet ovat jo tehneet. Tätä pidetään kohtuullisena siihen nähden mitä maksuilla saa käyttöönsä. Asian on varmistanut usea jäsenkysely. Uusi jäsen saa äänioikeuden kokouksissa sekä saa käyttää kerhosatamia sekä nostaa veneensä saalinkiin vihreän Merikarhuviirin. 

Suuri hyöty jäsenyydestä on nimenomaan satamaverkon käyttöoikeus. Sen avulla hitaan matkaveneen omistaja voi lyhyenkin loman aikana hyödyntää rajallisen ajan täyspainoisesti. Lisäksi Merikarhusaarten luontoa vaalitaan yhteisvoimin, joten saaret ovat vaativallekin lomailijalle erinomaisia kohteita. 

Yhdistyksellä on myös muuta toimintaa, talvella teemakokouksia, koulutusta, julkaisutoimintaa ja kesällä eskaadereita.

Lähteet
-------

Merikarhut ry:n kotisivut
**Meriketohanhikki** (*Argentina anserina* subsp. *groenlandica*) on ruusukasvien heimoon ja parihanhikkien sukuun kuuluvan ketohanhikin alalaji. Alalajista käytetään myös nimeä **merihanhikki**. Omana lajinaan pidetty *Argentina egedii* tai *Potentilla egedei* luetaan nykyisin kuuluvaksi meriketohanhikkiin.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Argentina egedei* on matalakasvuinen, monivuotinen ruohokasvi, jonka suikertavat punaiset rönsyt voivat olla jopa 80 senttimetriä pitkiä. Kasvin 10–40 senttimetrin pituiset lehdet ovat tasaisesti jakautuneet nyhälaitaisiin, 3–5 senttimetrin pituisiin ja kahden senttimetrin levyisiin lehdyköihin, joiden pinnalla on ohut kerros valkoisia, silkkimäisiä karvoja. *Argentina egedei* -lajin erottaa läheisestä sukulaisestaan ketohanhikista (*Argentina anserina*) juuri karvojen avulla, sillä jälkimmäisellä karvat ovat tiheämmässä.

*Argentina egedei* -lajin keltaiset, viisiteräiset kukat kasvavat yksittäin 5–15 senttimetrin pituisen kukkavarren päässä; kukkien halkaisija on 2–3,5 senttimetriä. Hedelmä on lukuisista kuivista pähkylöistä koostuva kertohedelmä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

*Argentina egedei* on suolankestävä kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla ja viileänlauhkeilla rannikkoseuduilla, erityisesti suolamarskissa. Lajin levinneisyysalueen eteläraja sijaitsee Pohjois-Amerikassa Kaliforniassa, Long Islandilla ja New Yorkissa, Euraasiassa Itämeren rannoilla ja Itä-Siperian rannikolla. Englanniksi lajia kutsutaan nimellä *Eged's silverweed*, mutta joskus siitä käytetään virheellisesti myös nimitystä *Pacific silverweed*. Nimitys *Pacific silverweed* viittaa tosin tavallisemmin lähisukuiseen *Argentina pacifica* -lajiin.

Luokittelu
----------

*Argentina egedei* on aiemmin luokiteltu sormihanhikkien (*Potentilla*) sukuun nimellä *Potentilla egedei*. Lajia pidetään osana *Argentina anserina* -lajikompleksia; jotkut kasvitieteilijät pitävät lajia vaihtoehtoisesti *Argentina anserina* -lajin alalajina.

Lähteet
-------

1. ↑  *Argentina anserina* subsp. *groenlandica* (Tratt.) Á.Löve *World Flora Online*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  *Argentina anserina* subsp. *groenlandica* (Tratt.) Á.Löve *Plants of the World Online*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Meriketohanhikki – *Argentina anserina* subsp. *groenlandica* *Laji.fi*. Viitattu 18.7.2022.
4. ↑  *Argentina anserina* subsp. *groenlandica* (Tratt.) Á.Löve *GBIF*. Viitattu 18.7.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Argentina egedei 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q85211296
* Wikispecies: Argentina anserina subsp. groenlandica
* CoL: 5FRMG
* GBIF: 5366874
* GRIN: 452070
* IPNI: 18880-2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:18880-2
* WFO: wfo-0001009505

 |

 |
**Bror-Axel Lamberg** (1. maaliskuuta 1923 Helsinki – 4. toukokuuta 2014) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston professori. 

Lambergin vanhemmat olivat konttoristi Axel Evert Lamberg ja Anna Perkowsky ja puoliso vuodesta 1947 lääketieteen lisensiaatti Carin Anita Emilia Olin. Lamberg tuli ylioppilaaksi 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1949. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1963. Lamberg erikoistui sisätauteihin, hän oli Helsingin yliopiston sisätautien dosentti 1957–1965, sisätautiopin apulaisprofessori 1965–1971 ja henkilökohtainen ylimääräinen professori 1971–1989. Hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 327–328. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 18.5.2014 s. C 29
3. ↑  Helsingin yliopisto, viitattu 18.5.2014

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Romy Tarangul** (s. 19. lokakuuta 1987 Frankfurt an der Oder) on saksalainen judon MM- ja EM-mitalisti.

Tarangul saavutti MM-kilpailujen 52 kg:n painoluokassa pronssia Rotterdamissa 2009 ja sijoittui viidenneksi Tokiossa 2010. Hän sai joukkuekilpailun MM-pronssia Tšeljabinskissa 2014. Hän sijoittui olympialaisissa 52 kg:n sarjassa yhdeksänneksi Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012.

Tarangul sai 52 kg:n painoluokassa EM-hopeaa Lissabonissa 2008 hävittyään loppuottelussa espanjalaiselle Ana Carrascosalle. Hän sai 52-kiloisissa EM-pronssia Tšeljabinskissa 2012 sekä sijoittui viidenneksi Istanbulissa 2011 ja seitsemänneksi Belgradissa 2007. EM-joukkuekilpailussa hän saavutti hopeaa Istanbulissa 2011 ja Montpellier’ssa 2014 sekä pronssia Tšeljabinskissa 2012.

Tarangul sai pronssia 52 kg:n sarjassa Kazanin universiadeissa 2013. Hän on sijoittunut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut neljä turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Saksan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Romy Tarangul *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 5.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Romy Tarangul - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 5.8.2015. (englanniksi)
Mackenzie Kingin saari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Mackenzie King Island |
| Sijainti | 
77°43′N, 111°57′WLuoteisterritoriot, NunavutQikiqtaalukin alueKanada |
| Saariryhmä | 
Kuningatar Elisabetin saaretKanadan arktiset saaret |
| Vesialue | 
Pohjoinen jäämeriView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
5 048 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mackenzie Kingin saari** (engl. *Mackenzie King Island*) on saari pohjoisessa Kanadassa.

Mackenzie Kingin saaren eteläpuolella on Melvillensaari ja pohjoispuolella Bordensaari, kuten nämä saaret, Mackenzie Kingin saari on suurimmalta osaltaan Luoteisterritorioiden puolella, saaren itäisimmät osat ovat Nunavutin puolella. Saari kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään.

Saaren pinta-ala on 5 048 km². Saari on 115. suurin maailmassa ja 26. suurin Kanadassa.

Tutkimusmatkailija Vilhjalmur Stefansson saapui saarelle vuonna 1915, myöhemmin saari nimettiin Kanadan pääministeri William Lyon Mackenzie King mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sea Islands (Arkistoitu – Internet Archive) Natural Resources Canada (englanniksi), (ranskaksi)
2. ↑  King, The Right Hon. William Lyon Mackenzie parl.gc.ca.  Arkistoitu 4.6.2011. Viitattu 18.5.2008.  (englanniksi)
*Hakusana "Remus" ohjaa tänne. Samannimisestä kuusta kerrotaan artikkelissa Remus (kuu).*
Romulus ja Remus yhdessä heitä ruokkineen suden ja heidät adoptoineen paimenen (oik.) kanssa
**Romulus** ja hänen kaksosveljensä **Remus** olivat roomalaisen mytologian mukaan Rooman kaupungin perustajat. He olivat sodanjumala Marsin ja papitar Rhea Silvian poikia. Romulusta pidetään myös Rooman ensimmäisenä kuninkaana. Veljekset perustivat Rooman tarun mukaan 21. huhtikuuta 753 eaa. He riitautuivat kaupunkinsa perustamisesta, ja Romulus tappoi Remuksen.

Rooman perustamistarina
-----------------------

*Pääartikkeli: Rooman perustamistarina*
*Capitoliumin susi*, tekijä tuntematon: Naarassusi imettää Romulusta ja Remusta. Alkuperäinen patsas on etruskilainen, mutta nykyaikaan on säilynyt sen keskiaikainen jäljennös, johon lapset on lisätty jälkikäteen legendan vaikutuksesta.
Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aineiaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä. Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa. Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.

Romulus ja Remus jättivät Alba Longan perustaakseen oman kaupungin paikalle, josta heidät oli löydetty. He valitsivat kumpikin oman paikkansa ja pyrkivät selvittämään enteiden avulla, kumpi oli parempi. Romulus vei voiton ja julistautui kaupungin perustajaksi. Hän kynti kaupunkinsa ympäri vaon, kuten etruskien tapana oli. Kun Remus hyppäsi pilkallisesti vaon yli, Romulus surmasi veljensä. Romuluksen nimestä juontuu Rooman nimi. Hän hallitsi legendan mukaan Rooman kuninkaana 38 vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  The Founding of Rome. Viitattu 26.1.2010
2. 1 2  Castrén, Paavo: *Uusi antiikin historia*, s. 84–87. Otava, 2011. ISBN 978-951-1-21594-3.
3. 1 2  Myths and Legends- Rome, the Wolf, and Mars (Arkistoitu – Internet Archive), About.com. Viitattu 1.3.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Romulus ja Remus** Wikimedia Commonsissa
Uspallatan asema noin vuonna 1900
Hammasrattaat Andien rautatiellä
**Transandinen rautatie** on vuonna 1910 liikenteelle avattu ja vuonna 1984 lakkautettu Andien poikki Argentiinasta Chileen vedetty rautatie. Se oli pituudeltaan 248 kilometriä ja sen kulki Argentiinan Mendozasta Chilen Los Andesiin. Rautatie yhdisti ensimmäisenä rautatielinjana Etelä-Amerikassa Atlantin ja Tyynen valtameren. Se oli samalla osa Buenos Airesin ja Valparaison välistä suhteellisen suoraa rautatielinjausta. Sen ideana oli välttää vaarallinen merireitti Magalhãesinsalmen kautta.

Rautatie kulki Uspallatan solan kautta. Rautatien korkein kohta oli 3,2 kilometrin mittaisen Cumbren tunnelin lähistöllä yli 3176 metrin korkeudessa Argentiinan Puente del Incan ja Chilen El Portillon välillä. Suurin jyrkkyys radalla oli kahdeksan prosenttia. Rautatie oli loppuvaiheessa sähköistetty. Nykyään se on osittain purettu, mutta säilyttämistä on vaadittu. 

Matka Buenos Airesista Valparaisoon transandisen rautatien kautta kesti 1930-luvulla 38 tuntia.

Radan rakentaminen alkoi jo vuonna 1887, ja rakennusyhtiönä toimi chiläisten Clark-veljesten yhtiö. Rautatie oli sittemmin Argentiinan ja Chilen valtioiden omistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jaakko Forsman ja toimituskunta: "Transandinen rautatie", *Iso Tietosanakirja XIII*, s. 1269. Helsinki: Otava, 1937.
2. ↑  Walter Hines Page & Arthur Wilson Page: *The World's Work, Nide 20*, s. 834. (Google Books). Doubleday, 1910. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Transandinen rautatie** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Transandine Railway
**Holger Lissner** (s. 15. heinäkuuta 1939 Rynkeby, Tanska) on tanskalainen pappi ja virsirunoilija.

Lissner on toiminut Løgumklosterserin kansankorkeakoulun opettajana 1971–1979 ja pappina Sønder Bjertissä 1980–2003. Hän on työskennellyt virsirunoilijana ja uusien virsi- ja kuoroteosten julkaisija. Hän on kirjoittanut myös jumalanpalvelustekstejä ja rukouksia, mm. tanskalaiseen pelimannimusiikkimessuun «Spillemandsmessen» sekä sarjan päivän rukouksia Tanskan kirkon kirkkokäsikirjan lisäykseen 1993. Lissnerin virret ovat teemoiltaan ajankohtaisia, moderneja ja ennakkoluulottomia.

Lissnerin virsiä on julkaistu lukuisissa virsikirjoissa ja virsikirjan lisäyksissä. Tanskan kirkon virsikirjassa on kahdeksan hänen kirjoittamaansa ja seitsemän hänen kääntämäänsä virttä. Norjan kirkon virsikirjassa on kaksi hänen kirjoittamaansa virttä. Ruotsissa hänen virsiään on julkaistu mm *Palmer i 2000-talet*-kirjassa seitsemän virttä  ja Ruotsin kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa "Den svenska psalmboken med tillägg" yksi virsi. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, sen lisävihkossa vuodelta 2017 on yksi hänen virtensä (virsi 969 "Päivä maillensa käy"). Hän on kääntänyt tanskaksi Anna-Mari Kaskisen kirjoittman virren "Herra, kädelläsi", "Gud, i dine hænder er det godt at bo".

Lähteet
-------

1. ↑  Holger Lissner *dendanskesalmebogonline.dk*. Viitattu 14. 4. 2019. (tanskaksi)
2. ↑  Samuli Koivuranta ja Jenni Urponen (toim.): *Laulun matka virreksi. Kertomuksia virsikirjan lisävihkosta*, s. 226. Hymnologian ja liturgiikan seura, Kirjapaja. Helsinki. ISBN 978-952-288-619-4, 2017.
3. ↑  *Den danske salmebog*. Det Kgl. Vajsenjus' Forlag, Køpenhavn, 2003. (tanskaksi)
4. ↑  *Norsk salmebok 2013*. Eide Forlag, Stavanger, 2013. (norjaksi)
5. ↑  *Psalmer i 2000-talet*. Verbum förlag AB, Stockholm, 2006. (ruotsiksi)
6. ↑  Gud i dine hænder *salmedatabasen.dk*. Viitattu 27.3.2020. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Rooman myyttisestä perustajasta. Nimen muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*
Romulus Quirinuksena kuvattuna roomalaisessa rahassa ensimmäiseltä vuosisadalta eaa.
**Romulus** oli legendan mukaan Rooman perustaja ja sen ensimmäinen kuningas vuosina 753–715 eaa. Romuluksen ja hänen kaksosveljensä Remuksen elämänvaiheet kerrotaan Rooman perustamistarinassa, joka on kirjoitettu satoja vuosia tapahtumisajankohdan jälkeen. Romulusta ei todellisuudessa ilmeisesti ollut koskaan olemassa.

Legendan mukaan Romuluksesta tuli Rooman kuningas 21. huhtikuuta 753 eaa. hänen surmattuaan veljensä Remuksen kiistassa siitä, kumman johtamalle kukkulalle Rooman kaupunki perustettaisiin.

Romulus hallitsi Roomaa aluksi yhdessä sabiinien kuningas Tatiuksen kanssa viiden vuoden ajan, kunnes Tatius kuoli. Romulus oli Rooman kuningas 38 vuoden ajan. Sen jälkeen hän katosi myrskyssä, ja hänen julistettiin varjelevan Roomaa taivaasta käsin Quirinus-jumalana.

Vaikka Romulusta ei ollutkaan todellisuudessa olemassa, hänen tiliinsä on historiankirjoituksessa pantu kaupungin kulttiin ja hallintoon kuuluvia ilmiöitä, perustamisen lisäksi esimerkiksi Rooman väestön jakaminen kolmeen tribukseen (*Tities*, *Ramnes* ja *Luceres*). Kaupungin ensimmäinen armeija oli Romuluksen aikana 3 000 jalkamiehen ja 300 ratsumiehen suuruinen. Romuluksen kerrotaan myös nimittäneen ensimmäiset senaattorit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Castrén, Paavo: *Uusi antiikin historia*, s. 84–87. Otava, 2011. ISBN 978-951-1-21594-3.
2. ↑  Myths and Legends- Rome, the Wolf, and Mars (Arkistoitu – Internet Archive), About.com. Viitattu 1.3.2017


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**--** | **Rooman kuningas**  | Seuraaja:**Numa Pompilius** |
**TransAmerica** on junailuaiheinen lautapeli. Pelin suunnitteli Franz-Benno Delonge ja Team Annaberg ja sen julkaisi vuonna 2001 Rio Grande Games Yhdysvalloissa. Peli sijoittuu teemaltaan Yhdysvaltain junarataverkoston rakentamisen aikaan ja siinä on tarkoituksena yhdistää kaupunkeja junaradalla toisiinsa mahdollisimman tehokkaasti.

Pelin kulku
-----------

Pelilautaan on painettu Yhdysvaltain kartta, joka on jaettu viiteen alueeseen. Jokaisella alueella on seitsemän kaupunkia. Pelikierroksen aluksi pelaajille jaetaan viisi korttia, yksi kutakin aluetta kohden. Jokaisessa kortissa on mainittu kaupunki ja pelaajien tehtävänä on yhdistää omat kaupunkinsa toisiinsa kiskoillaan. Pelaaja valitsee yhden kaupungeista aloituskaupungikseen.

Vuorollaan pelaaja asettaa kaksi kiskonpalaa pelilaudalle. Kiskojen on oltava yhteydessä pelaajan aloituskaupunkiin, mutta myös muiden pelaajien kiskoja voi käyttää yhteyden luomiseen. Ensimmäisenä kaupunkinsa yhdistänyt pelaaja voittaa kierroksen, muut saavat miinuspisteitä sen mukaan, kuinka monta kiskoa he olisivat vielä tarvinneet saadakseen rataverkoston valmiiksi.

Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä silloin, kun yksi pelaajista saavuttaa nollan pisteen rajan. Pelikierroksia pelataan niin monta, kunnes ensimmäinen pelaaja häviää pisteensä nollaan tai sen alle ja voittaja voidaan selvittää.

Aiheesta muualla
----------------

* BoardGameGeekin kuvia ja artikkeleita
* TransSib (Arkistoitu – Internet Archive), Javalla toteutettu tietokonesovellus pelistä
**Transantarktiset vuoret** on Etelämantereella sijaitseva vuorijono, joka jakaa Etelämantereen itä-länsi-suunnassa kahtia. Se koostuu sedimenttikivestä ja ulottuu lähes keskeytymättä Victorianmaan Kap Adaresta Coatsinmaalle. Vuorijono ei ole yhtenäinen, vaan se koostuu lukuisista nimetyistä vuoristoista, jotka on usein jaettu vielä pienempiin osiin.

Ensimmäisen kerran vuorijonon havaitsi James Clark Ross vuonna 1841 Rossin jäähyllyltä. Ensimmäisen kerran vuoret ylitti Discoveryn etelänaparetkikunta vuosina 1901–1904.

Maantiede
---------

Vuorijono on yhteensä 3 500 kilometriä pitkä ja se ulottuu aina Rossinmereltä Weddellinmerelle saakka. Se on koko Etelämantereen pituinen, mistä se on saanut nimensäkin. Transantarktiset vuoret on myös yksi maailman pisimpiä vuorijonoja. 100–300 km levyinen vuorijono muodostaa rajan Itä-Etelämantereen ja Länsi-Etelämantereen välillä. Vuorijono on kiinnittynyt koko sen itäisen pallonpuoliskon puoleltaan Itä-Etelämantereen mannerjäätikköön, kun taas läntisen pallonpuoliskon puolella se yhtyy niin Rossinmereen, McMurdonlahteen, Rossin jäähyllyyn kuin Länsi-Etelämantereen mannerjäätikköönkin.

Biologia
--------

Pingviinit, hylkeet ja merilinnut asuttavat Rossinmeren rantaviivaa Victorianmaalla, kun taas elämä vuorijonon sisäosissa rajoittuu bakteereihin, jäkäliin, leviin ja sieniin. Ennen Etelämantereella kasvoi runsaasti metsää ja muun muassa australianwollemiaa ja etelänpyökkiä. Gondwanan hajottua ilmasto alkoi kuitenkin vähitellen viiletä, jolloin puut katosivat. Uskotaan, että Etelämantereen viimeiset puut sijaitsivat Transantarktisilla vuorilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Eric R. Sokol, Craig W. Herbold, Charles K. Lee, S. Craig Cary, J. E. Barrett: Local and regional influences over soil microbial metacommunities in the Transantarctic Mountains *hdl.handle.net*.  18.11.2013.
2. 1 2  J. Woodford: *The Wollemi Pine*, s. 85–104. Melbourne: Text Publishing, 2000.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Transantarctic Mountains
Edward N. Zalta vuonna 2015.
**Edward N. Zalta** (s. 1952) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii tutkijana Stanfordin yliopiston Center for the Study of Language and Information -tutkimuskeskuksessa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tietoteoria, logiikan filosofia, kielifilosofia, intensionaalinen logiikka, matematiikan filosofia ja mielenfilosofia.

Zalta väitteli tohtoriksi filosofiasta Massachusettsin yliopistosta (Amherst). Hän on opettanut Stanfordin lisäksi Ricen, Salzburgin ja Aucklandin yliopistoissa, ja luennoinut monissa muissa yliopistoissa useassa eri maassa. Zalta on *Stanford Encyclopedia of Philosophyn* päätoimittaja.

Zaltan tunnetuin filosofinen kanta koskee abstrakteja olioita. Zaltan mukaan jotkut oliot (tavalliset konkreettiset oliot ympärillämme, kuten pöydät ja tuolit) "ilmentävät" (*exemplify*) ominaisuuksia, kun taas jotkut (abstraktit oliot, kuten luvut, sekä oliot, joita jotkut pitäisivät olemattomina, kuten pyöreä neliö) ainoastaan "enkoodaavat" (*encode*) ominaisuuksia. Ominaisuuksia ilmentävistä olioista tiedetään perinteisten empiiristen menetelmien kautta, kun taas ominaisuuksia enkoodaavista olioista tiedetään tiettyjen yksinkertaisten aksioomien joukon kautta. Jokaista ominaisuusjoukkoa vastaa täsmälleen yksi olio, joka enkoodaa juuri tämän ominaisuusjoukon, eikä muita. Kanta on sukua Alexius Meinongin ja Ernst Mallyn ajatuksille.

Aiheesta muualla
----------------

* Edward N. Zalta, University of Stanford (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Edward N. Zalta 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |