**Pyhä Raamattu**, yleisesti myös **Raamattu** sekä evankelis-luterilaisen kirkon käyttämissä yhteyksissä myös **vanha kirkkoraamattu**, on Raamatun suomennos, joka otettiin käyttöön kokonaisuudessaan vuonna 1938. Tämä raamatunkäännös on käytössä paikoittain nykyäänkin, ja se on tekijänoikeuksista vapautettu teos. *lähde?*

Kirkkohistorian professori Simo Heinisen mukaan Mikael Agricolan käännöstyön jälki näkyi vielä vuoden 1938 Raamatussa. Rovasti ja kirjailija Risto Santala kirjoittaa vuoden 1938 käännöksestä: "Edellisen Kirkkoraamattumme kielellinen ja merkitysopillinen taso ovat olleet niin kovaa luokkaa, että sitä voitaneen pitää yhtenä maailman parhaista käännöksistä."

Historia
--------

Käännöksen tekeminen kesti 80 vuotta, ja sen aikana myös osa käännökseen kohdistuneista vaatimuksista ja tavoitteista muuttui. Käännöskomitea asetettiin Johan Mauritz Nordenstamin johtaman Suomen senaatin päätöksellä 11. huhtikuuta 1861. Komitean puheenjohtaja oli professori Gabriel Geitlin, ja siihen kuului arvovaltaisia jäseniä, kuten professori A. W. Ingman. Tarkoituksena oli käyttää apuna Ingmanin aikaisempaa, *Koetusraamattu 1859* -nimistä käännöstä ja tehdä muutokset Raamatun alkutekstin pohjalta. Komitean saamat ohjeet olivat kuitenkin epämääräiset, ja myös työtavoista oltiin erimielisiä. Vanhan testamentin käännösehdotus valmistui mutta ei saanut kirkolliskokouksen hyväksyntää. Komitea hajaantui vuonna 1886, kun kirkolliskokous hylkäsi ehdotuksen.

Kirkolliskokous asetti samana vuonna uuden raamatunkäännöskomitean, joka keskittyi lähinnä Uuden testamentin kääntämiseen. Tärkeät välityöt olivat vuoden 1906 evankeliumisuomennos sekä vuoden 1913 Uuden testamentin väliaikainen suomennos. Käännöksen pohjana käytettiin kreikankielistä alkutekstiä. Lopullisen ehdotuksen laati vuosina 1920–1930 neljän hengen komitea: A. F. Puukko, Aug. F. Peltonen, Juho Mannermaa ja Otto Manninen. Tarkoituksena oli saada raamatunkäännöstyö lopulta valmiiksi. Tärkeänä pidettiin vanhan Raamatussa käytetyn kielen suurempaa huomioon ottamista ja kieliasun yhtenäistämistä. Monista raamattukieltä kahlinneista vieraista piirteistä päästiin lopulta eroon. Pohjateksteinä olivat sekä Vanhan että Uuden testamentin osalta tieteellisesti toimitetut laitokset. Tunnettua kuitenkin on, että komitean työn kantavana periaatteena oli: 

> »Raamattu- ja kirkkokielemme, joka on suomalaisen kirjakielen vanhin ja samalla mitä arvokkain tyylilaji, tulee kaiketi saada säilyä ja kehittyä omalla pohjallansa.» 
> 
>

Evankelis-luterilaisessa kirkossa
---------------------------------

Käännös hyväksyttiin virallisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon raamatunkäännökseksi XI yleisessä kirkolliskokouksessa vuonna 1933 (Vanha testamentti) ja XII yleisessä kirkolliskokouksessa vuonna 1938 (Uusi testamentti).*lähde?* Käännös korvasi vuodelta 1776 peräisin olleen suomennoksen luterilaisessa kirkossa. Uusi kirkkoraamattu korvasi luterilaisessa kirkossa vanhan käännöksen virallisessa käytössä vuonna 1992, eli se ehti toimia tuoreimpana käännöksenä 54 vuotta.

Käyttö ja suosio tänään
-----------------------

Ristin Voitto -lehden tekemän tutkimuksen mukaan suurin osa Suomen helluntaiherätyksen työntekijöistä käyttää vuoden 1938 käännöstä eniten henkilökohtaisessa raamatuntutkistelussa, opetuksessa tai evankelioinnissa. Se on säilyttänyt ykkösaseman kaikissa tutkimuksen osa-alueissa. Mielipiteensä antoi 490 vastaajaa. Helluntailaiset eivät tutkimuksen perusteella ole innostuneet käännöskäytön yhdenmukaistamisesta herätysliiketasolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aarne Toivanen: Aarne Toivanen Suomalaisen Raamatun vaiheita (5. Kirkkoraamattu 1933/38, viitattu suomentajiin) *web.me.com*. Viitattu 19.3.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  credo.fi: Pyhä Raamattu (Viitattu nimeen Pyhä Raamattu) *credo.fi*.  Arkistoitu 9.9.2011. Viitattu 19.3.2011.
3. ↑  bible-discovery.com: License – FinPR: Finnish Pyhä Raamattu (1933/1938) (Viitattu nimeen Pyhä Raamattu) *bible-discovery.com*. Viitattu 19.3.2011.
4. ↑  Pauli Juusela: Suomen kieltä tarvittiin kirkossa (Jumala ymmärtää Suomea: "Agricolan käännöstyön jälki näkyi vielä vuoden 1938 kirkkoraamatussa, joten kirkko on hänelle paljon velkaa, Heininen mainitsee.") *Vantaan Lauri*.  11.1.2007. Viitattu 19.3.2011.
5. ↑  Väinö Hotti: Uusi raamatunkäännös – liberaaliteologian luomus (Santala käsittelee aihetta lujalla otteella, mutta maltillisesti. Tarvittaessa myös uusi käännös saa tunnustusta. Kokonaisnäkemys on kuitenkin selvä: vanha (1938) käännös ajaa kirkkaasti edelle. "Edellisen Kirkkoraamattumme kielellinen ja merkitysopillinen taso ovat olleet niin kovaa luokkaa, että sitä voitaneen pitää yhtenä maailman parhaista käännöksistä") *kotisivu.dnainternet.net*.  1999.  Arkistoitu 14.8.2010. Viitattu 19.3.2011.
6. ↑  Santala, Risto: *Suudelma hunnun läpi*, s. 21. Edellisen Kirkkoraamattumme kielellinen ja merkitysopillinen taso ovat olleet niin kovaa luokkaa, että sitä voitaneen pitää yhtenä maailman parhaista käännöksistä. Kuva ja sana, 1997. ISBN 9789515850522.
7. 1 2  mikaelagricola.fi: Vuosien 1933/1938 käännös [vanhentunut linkki], viitattu 18.3.2011
8. ↑  Raamattu 1933/-38 (KR38) Raamattu.fi, viitattu 28.1.2024
9. ↑  Tiittanen, Anssi: Helluntailaiset sitoutuneet melko vahvasti 1933/38-raamatunkäännökseen *Ristin Voitto*.  30.3.2011. Viitattu 7.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raamattu** Wikimedia Commonsissa

**Pyhä Raamattu verkossa**

* Pyhä Raamattu
* Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen vuosina 1933 ja 1938 käyttöön ottama suomennos (Arkistoitu – Internet Archive)
* Raamattu.uskonkirjat.net: Useita Raamatun eri käännöksiä myös alkukielillä ja rinnakkain, tarkka raamattuhaku
* Kustannusosakeyhtiö Koivuniemen Raamattuhaku
* Finbible Suomalaiset Raamatunkäännökset 1933/38, 1776 1642 apokryfikirjoineen, Se Wsi Testamentti 1548 ja Vanha Testamentti 1552.

**Raamatun vuoden 1933/1938 suomennos ääneen luettuna**

* 1933/1938 Kirkkoraamattu mp3-muodossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Radioraamattukoulu – Raamattu kannesta kanteen
*