recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kogin osavaltio Nigerian kartalla.
**Kogi** on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan keskiosassa Niger ja Benue -jokien yhtymäkohdan ympärillä.
Kogin pääkaupunki on Lokoja, josta on linnuntietä noin 164 kilometriä Nigerian pääkaupunki Abujaan (pohjoiskoilliseen). 

Osavaltio muodostettiin 1991 aiemmin laajemman Kwaran osavaltion itäosista ja aiemman Benuen osavaltion länsiosista. Kogin osavaltion naapureina ovat Nasarawa koillisessa, Benue idässä, Enugu, Anambra ja Delta etelässä; Ondo, Ekiti ja Kwara lännessä; Niger ja pääkaupukiterritorio (Abuja) pohjoisessa.

Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Kogissa oli runsas 3 278 000 asukasta. Vuoden 2020 väkilukuennuste oli runsas 4 253 000. Kogin pinta-ala on 28 989 neliökilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kogi *Encyclopaedia Britannica, britannica.com*. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Federal Republik of Nigeria: 2006 Population Census (pdf) (arkistoitu, via archive.org) National Bureau of Statistics (of Nigeria), nigerianstat.gov.ng.  Arkistoitu 5.3.2012. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Demographic Statistics Bulletin 2021 (pdf) (Annex 3: National Projected Population by State and Year)  2022. National Bureau of Statistics (of Nigeria), nigerianstat.gov.ng. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Thomas Brinkhoff: Nigeria: Administrative Division - States and Local Government Areas - Kogi *citypopulation.de*. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kogi** Wikimedia Commonsissa

Nigerian lippuNigerian osavaltiot

Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara  

Pääkaupunkiterritorio
**Kämäri** on jääpallo- ja pesäpallokenttä Varkaudessa. Se sijaitsee Varkauden keskustan läheisyydessä. Arkkitehti Yrjö Lindegrenin suunnitelutyö Kämärin urheilukeskuksesta, *The Centre of Athletics*, palkittiin 1948 Lontoon olympialaisten taidelajien kaupunkisuunnittelussa kultamitalilla. Tekojäärata ja hiekkatekonurmi valmistuivat kentälle vuonna 2002. Kämäri on jääpalloseura Warkauden Pallo -35:n ja pesäpalloseura Puurtilan Kisa-Poikien kotikenttä.

Kämärillä on osittain katettu katsomo, joka on talvisin seisomakatsomo. Kämärin kentän koko jääpallossa on 60 × 100 neliömetriä, ja se on valaistu.

Kämärin yleisöennätys on 4174 mestaruussarjan pesäpallo-ottelusta Puurtilan Kisa-Pojat–Sotkamon Jymy vuodelta 1963. Vuonna 1964 Kämäri isännöi pesäpallon Liitto-Lehdistö-ottelua. 1975 Kämärillä pelattiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailuiden ottelu Suomi–Norja. Kentän vieressä on Luode Areena, jossa jääkiekkojoukkue Warkis pelaa kotiottelunsa.

Lähteet
-------

* Jääurheilu Varkauden kaupunki.  Arkistoitu 26.11.2011. Viitattu 21. elokuuta 2011.
* Kämäri Puurtilan Kisa-Pojat.  Arkistoitu 27.8.2011. Viitattu 21. elokuuta 2011.
**Sota-artikla** (lat. *articulus*, pikku jäsen) oli joidenkin valtioiden puolustusvoimissa käytössä ollut painettu luettelo, joka sisälsi otteita sotilasrikoslaista ja sotilaallisista ohjesäännöistä. Tavallisesti käytetään monikollista sota-artiklat-muotoa, koska luetteloon oli koottu monta pykälää. Pykälävalikoima sisälsi aliupseeriston ja miehistön velvollisuudet ja laiminlyöntien rangaistukset sotapalveluksen aikana.

Rooman keisari Justinianus julkaisi kirjoitelmia sotalaeista 100-luvulla, mutta varsinaisia sota-artikloja alettiin laatia Euroopassa 1300-luvulla. Sota-artiklat olivat 1500–1700-luvuilla kunkin rykmentin komentajan omalle miehistölleen laatima artiklakirje, joka luettiin värväyksen yhteydessä. Sota-artikloja kutsuttiin aiemmin myös artiklakirjoiksi. Suomessa sota-artiklat olivat sisäpalvelusohjesäännön alussa. Nimitys sota-artikla (engl. *Articles of War*) oli käytössä Yhdysvalloissa vuoteen 1951 ja Britanniassa vuoteen 1957.

Ruotsissa Kustaa II Aadolf laati kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1621 sota-artiklat ruotsalaisia joukkoja varten. Nämä 150 artiklaa muodostivat maan ensimmäisen sotalain, joka kuninkaan 1632 tapahtuneen kuoleman jälkeen ei enää taannut siviiliväestön suojelua. Kaarle XI:n aikana 1683 astuivat voimaan uudet sota-artiklat, jotka muun muassa takasivat suojaa sotavangeille. Ruotsin laivastoa varten julkaistiin erilliset meriartiklat 1570 ja 1685. Sota-artikloiksi kutsuttiin myös niitä vuoteen 1987 Ruotsin rikoskaaren 22 luvussa olleita säännöksiä, jotka koskivat esimerkiksi huhujen levittämistä, loikkaamista vihollisen puolelle ja maanpetosta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tietosanakirja*, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919
2. 1 2  *Iso tietosanakirja*, Otava 1931–1939
3. 1 2  *Encyclopædia Britannica*, Encyclopædia Britannica Inc 1967, hakusana military law
4. 1 2  *Nationalencyklopedin*, Bokförlaget Bra Böcker 1993, hakusana krigsartiklar
**Annikka Hurme** (s. 1964 Helsinki) on Valion toimitusjohtaja vuoden 2014 lokakuusta lukien. Hän on valmistunut elintarviketieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta.

Ura
---

Annikka Hurme on työskennellyt Valiossa eri tehtävissä vuodesta 1989 lähtien. Vuonna 2000 hänestä tuli Valion markkinointijohtaja ja konsernin johtoryhmään hän liittyi vuonna 2004. Vuosien 2007-2014 aikana hän on vastannut vuorotellen lähes kaikista Valion liike- ja konsernitoiminnoista. Hurmeen edeltäjä toimitusjohtajana oli Pekka Laaksonen.

Luottamustoimet
---------------

Hurme on ollut Huoltovarmuuskeskuksen Elintarvikehuoltosektorin puheenjohtaja vuodesta 2011 lähtien. Hän on ollut Altian hallituksen jäsen vuodesta 2010 lähtien, vuodesta 2014 lähtien palkitsemisvaliokunnan jäsen ja toimii nykyään sen hallituksen varapuheenjohtajana.

Tunnustukset
------------

Markkinointi & Mainonnan ja Talouselämän asettama raati valitsi toukokuussa 2015 Hurmeen vuoden markkinointijohtajaksi.

Yksityiselämä
-------------

Hurmeen perheeseen kuuluu aviomies ja kaksi aikuista poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valion uudeksi toimitusjohtajaksi Annikka Hurme *Helsingin Sanomat*.  6.10.2014.  Arkistoitu 8.1.2015. Viitattu 4.6.2015.
2. 1 2  Venäjä-kriisi ja maitosakot - Valion uusi pomo ei silti murehdi *Kauppalehti Optio*.  19.3.2015. Viitattu 4.6.2015.
3. 1 2 3  Haastattelussa Valion toimitusjohtaja Annikka Hurme: Valio aikoo edetä tiukassa markkinassa *Osuustoiminta-lehti*.  31.10.2014. Viitattu 4.6.2015.
4. 1 2  Altian hallitus *Altia*.  Arkistoitu 13.3.2015. Viitattu 4.6.2015.
5. ↑  Valion Annikka Hurme on Vuoden markkinointijohtaja *Markkinointi & Mainonta*.  7.5.2015. Viitattu 4.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Annikka Hurmeen LinkedIn-profiili
* Annikka Hurme Twitterissä
Tobias Kammerlander
**Tobias Kammerlander** (s. 25. marraskuuta 1986) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joka edusti Skiclub St. Johann -seuraa.

Yhdistetyn maailmancupissa Kammerlander kilpaili ensimmäisen kerran Oberhofissa joulukuussa 2008 sijoittuen 22:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Seefeldin kilpailussa tammikuussa 2011 oltuaan yhdeksäs. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa maailmancupin kilpailuissa. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kerran kolmannen sijan.

Nuorten MM-kilpailuissa Kranjissa vuonna 2006 Kammerlander saavutti hopeaa Itävallan joukkueen mukana.

Kammerlander lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tobias Kammerlander Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tobias Kammerlanderin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tobias Kammerlander** Wikimedia Commonsissa
**Turkkilainen angora** on kissarotu, joka on kotoisin Ankaran vuoristoseudulta, jonka nimi ennen oli Angora. Jo 1400-luvulta tunnettu kissarotu on yksi vanhimmista.

Ulkonäkö
--------

Turkkilaisen angoran jalostuksessa on korostettu erisävyisiä silmiä, mutta nykyään jalostuksessa sallitaan kaikki värit. Silmät ovat hieman vinot, ja korvat kohtuullisen suuret. Pää on kiilanmuotoinen ja otsaa kohti levenevä. Korkealle päälaelle sijoittuneiden korvien kärjissä on yleensä tupsut. Turkkilaisen angoran tulee näyttää viehkeältä ja ylväältä. Se kuuluu puolipitkäkarvaisiin kissoihin, joista sen karva on lyhimmästä päästä. Karva on hieman pidempää kaulassa, mahassa ja hännässä. Turkki on sileä ja silkkinen, sillä aluskarvaa ei ole juuri ollenkaan ja karvanlähtö on melko vähäistä.

Turkkilainen angora on liikkuvainen kissa. Se on rakenteeltaan notkea ja siroudestaan huolimatta lihaksikas. Se on vartaloltaan keskikokoa ja sopusuhtainen. Jalat ovat pitkät ja hoikat, takajalat hiukan korkeammat kuin etujalat. Naaraat painavat yleensä 2,5–4 kg, ja urokset ovat jonkin verran naaraita suurempia (4–6 kg painoltaan).

Luonne
------

Turkkilainen angora on yksi maailman lempeimmistä kissaroduista. Se on luonteeltaan hyvin seurallinen ja vielä vanhanakin utelias. Turkkilaista angoraa pidetään useimmiten yhden ihmisen kissana mutta toki se antaa huomiota muillekin.

Lähteet
-------

1. ↑  Ad Agency User 1: Turkish Angora Introduction *tica.org*. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Turkisk angora *Kattförbundet SVERAK*.  5.4.2015. Viitattu 30.1.2019. (ruotsiksi)
3. 1 2  ARTS-CULTURE - The white beauty of Ankara: Ankara Cat *web.archive.org*.  20.12.2016.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 30.1.2019.
4. ↑  FIFE - Turkkilaisen angoran rotumääritelmä (PDF) *.fifeweb.org*. Viitattu 31.10.2018.
5. ↑  Breed Profile: The Turkish Angora *cfa.org*.  Arkistoitu 22.5.2016. Viitattu 30.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkkilainen angora**.
* Vangora
**Sotades Maroneialainen** (m.kreik. Σωτάδης, *Sōtadēs*; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä palindromien kirjoittajista.

Sotades syntyi Maroneiassa, minkä katsotaan yleensä viittaavan Traakian Maroneiaan, tosin joskus hänet mainitaan kreetalaisena. Hän eli Aleksandriassa Ptolemaios II Filadelfoksen aikana (285–246 eaa.). Eräs hänen runoistaan arvosteli sitä, että Ptolemaios oli nainut oman sisarensa Arsinoën. Tämän vuoksi hänet vangittiin. Hän onnistui pakenemaan Kaunoksen saarelle, mutta Ptolemaioksen upseereihin kuulunut Patroklos sai hänet kiinni. Sotades surmattiin ja heitettiin mereen.

Sotades kirjoitti joonian murteella satiirisia runoja, joista käytettiin nimitystä *flyakes* tai *kinaidoi*. Hän käytti omaa runomittaansa, joka on nimetty hänen mukaansa *sotadiseksi* runomitaksi. Siinä runosäe oli etu- ja takaperin sama. Siksi säkeitä on pidetty varhaisimpina tunnettuina palindromeina, ja Sotadesta muodon kehittäjänä.

Sotadeelta on säilynyt vain muutama aitoja katkelmia. Hänen runojensa nimiä olivat muun muassa *Adonis*, *Amazon*, *Ilias* ja *Priepos*. Stobaioksen kautta säilyneitä katkelmia pidetään yleisesti epäperäisinä. Ennius käänsi eräitä sotadisen tyylin mukaisia runoja latinaksi ja sisälsi ne osaksi satiireitaan sisältänyttä kirjaa nimellä "Sola".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Sotades (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  (Pseudo-)Plutarkhos: *Lasten kasvattamisesta* (*On the Education of Children*), 11a; Athenaios: XIV. 621a.
3. 1 2  Sotades *1911encyclopedia.org*.   
*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.
Hirvisaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Iso ja Pieni Hirvisaari |
| Sijainti | 
Vuoksi, Käkisalmenselkä, NorsjokiKäkisalmen piiriVenäjä |
| Vesialue | 
KäkisalmenselkäView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Hirvisaari** (v:sta 1948 ven. остров Олений, *ostrov Oleni*) on saari Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän keskellä. Saari käsitti ennen Vuoken laskua Ison ja Pienen Hirvisaaren, mutta veden pinnan laskun myötä saaret kasvoivat yhteen. Samoin Ison Hirvisaaren koillispuolella ollut Linnansaari kasvoi yhteen Hirvisaaren kanssa. Hirvisaari sijaitsee Norsjoen kunnallishallintoalueella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Hirvisaari sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. 

Suomelle kuuluessaan Ison Hirvisaaren pohjois-, keski- ja kaakkoisosat sekä Pienen Hirvisaaren itäosa kuuluivat Käkisalmen maalaiskunnan Hirvisaaren kylään ja Pienen Hirvisaaren pääosa sekä Ison Hirvisaaren luoteis- ja itäosat Räisälän kunnan Särkisalon kylään. Hirvisaaren erottaa saaren kaakkoispuolella olevasta Marjolanniemestä vain noin 300 metrin levyinen Kaasalaisensalmi.

Lähteet
-------

1. ↑  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 140 ja 159. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
2. ↑  Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*, s. 943. Lahti: Käki-säätiö, 1959.
3. ↑  Rapo, Seppo: Käkisalmen mlk (kartta) *luovutettukarjala.fi*.  27.5.2001. Viitattu 24.8.2008.
Piirros rauhansopimuksen allekirjoitustilaisuudesta.
**Turkmantšain rauha** oli Venäjän ja Persian välillä vuonna 1826 alkaneen sodan päättänyt rauhansopimus. Se solmittiin Turkmantšain kylässä lähellä Täbriziä 22. helmikuuta 1828. Sopimuksen allekirjoittivat Venäjän joukkoja johtanut Ivan Paskevitš ja Persian armeijan komentaja, Fath Ali Šah‎in poika Abbas Mirza. Rauhanehtojen laatimiseen osallistuivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov sekä välittäjänä toiminut Britannian lähettiläs John MacDonald.

Persian sodassa kokeman tappion jälkeen Venäjä pystyi sanelemaan ehtonsa, jotka määrittivät maiden välisiä suhteita lähes vuosisadan ajan. Persia luovutti Venäjälle Jerevanin ja Nahitševanin kaanikunnat, suostui armenialaisten muuttoon Venäjälle, lupautui maksamaan suuren sotakorvauksen ja myönsi Venäjälle yksinomaisen oikeuden pitää sotalaivastoa Kaspianmerellä. Samalla Venäjä tunnusti Abbas Mirzan Persian kruununperijäksi ja maat solmivat kauppasopimuksen, joka antoi venäläisille kauppiaille oikeuden toimia koko Persian alueella. Rauhan seurauksena britit myönsivät Persialle taloudellista tukea, mutta luopuivat vuoden 1814 Teheranin sopimuksen ehdosta, jonka mukaan Britannian tuli auttaa Persiaa sotilaallisesti. Samalla Venäjä korvasi Ranskan brittien tärkeimpänä kilpailijana vaikutusvallasta Persiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 26*, s. 341. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.
2. 1 2  Lorentz, John H.: *Historical Dictionary of Iran, Second Edition*, s. 338. Lanham, Maryland – Toronto – Plymouth, UK: The Scarecrow Press, Inc. 2007. ISBN 0-8108-5330-2.
3. ↑  Lorentz, John H.: *Historical Dictionary of Iran, Second Edition*, s. 337–338. Lanham, Maryland – Toronto – Plymouth, UK: The Scarecrow Press, Inc. 2007. ISBN 0-8108-5330-2.
Tobias Clausnitzer
**Tobias Clausnitzer** (5. helmikuuta 1618 Thum, Saksa – 7. toukokuuta 1684 Weiden in der Oberpfalz) oli saksalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Clausnitzer syntyi 5. helmikuuta 1618 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneessa Saksin Thumissa; samana vuonna alkoi kolmikymmenvuotinen sota. Clausnitzer opiskeli useissa yliopistoissa ja valmistui Leipzigin yliopistosta vuonna 1643. Kun hänet vihittiin papiksi vuonna 1644, sota yhä jatkui. Hänestä tuli Ruotsin armeijan rykmentin kenttäpappi. Sodan päätyttyä hän toimi kuolemaansa asti kirkkoherrana Baijerin Weidenissa. Hän oli myös konsistorineuvos ja Weidenin superintendentti.  

Hän on kirjoittanut hartaus- ja saarnakirjoja ja joitakin virsiä. Tunnetuin niistä on useille kielille käännetty virsi "Liebster IEsu! wir sind hier". Suomeksi sen ovat kääntäneet Jakob ja Abraham Frosterus ja se tuli Suomen ev. lut. kirkon virsikirjaan vuonna 1886. Vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 201 "Tänne, Jeesus, tulimme". Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 406, Seurakunta laulaa-kirjassa numerolla 91 ja Hengellisessä laulukirjassa numerolla 168.

Lähteet
-------

1. ↑  T. Clausnitzer *hymnary.org*. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 130. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  virsi 201 *virsikirja.fi*. Viitattu 8. 2. 2020.
4. ↑  *Seurakunta laulaa*. Kirjatoimi ISBN 952-629-430-8, 2001.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Tobias Reinholt** (s. 4. heinäkuuta 1995 Horsens) on tanskalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Reinholt on pelannut Tanskan ja Suomen pääsarjoissa.

Pelaajaura
----------

Reinholt on Horsens IC:n kasvatti ja pelasi seuran edustusjoukkueessa Tanskan pääsarjaa kaudella 2012–2013. Hän vietti myös muutaman kuukauden kroatialaisen KK Splitin akatemiassa. Reinholt muutti Suomeen syksyllä 2013 tehtyään nelivuotisen sopimuksen pääsarjajoukkue Kouvojen kanssa. Kouvot hyötyi Reinholtista pystyttyään peluuttamaan juniorijoukkueessa omia kasvattejaan luontaisilla pelipaikoillaan. Lisäksi Reinholt täytti Korisliigan herrasmiessopimuksen kriteerit. Kaudella 2013–2014 Reinholtin vahvistama Kouvojen A-juniorijoukkue voitti ikäluokan Suomen mestrauuden, ja seuran edustusjoukkueessa Reinholt pelasi 11 runkosarjaottelussa 1,3 pisteen ja 0,9 levypallon keskiarvoilla.

Syksyllä 2014 Reinholtin peliaika Kouvoissa jäi vähäiseksi. Hän pelasi neljässä Korisliigaottelussa vähäisiä minuuttimääriä. Marraskuussa Reinholt siirtyi loppukaudeksi vuokralle Tampereen Pyrinnön reservijoukkueeseen. Samassa organisaatiossa työskenteli Reinholtille maajoukkueesta tuttu valmentaja Pieti Poikola. Elokuussa 2015 Reinholt sirtyi Belgian pääsarjajoukkue Base Oostendeen.

Reinholt on pelannut myös Tanskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.

Reinholtin veli Esben Reinholt on myös koripalloilija.

Katso myös
----------

* Korisliigan herrasmiessopimus

Lähteet
-------

* Tobias Reinholt (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com
* Tobias Reinholt (Arkistoitu – Internet Archive) fiba.com (englanniksi)
* Tobias Reinholt basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. ↑
4. 1 2 3  baskethotel.com
5. ↑
6. ↑
**Sosthene Taroum Moguenara** (s. 17. lokakuuta 1989 Sarh, Moyen-Chari, Tšad) on saksalainen pituushyppääjä. Hän edustaa TV Wattenscheid -seuraa ja on pituudeltaan 180 cm.

Moguenara sijoittui neljänneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 tuloksella 674, mutta karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa.

Moguenara sijoittui 2012 Helsingin EM-kilpailuissa neljänneksi tuloksella 666, mutta karsiutui loppukilpailussa Lontoon olympialaisissa. Hän oli kahdestoista Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 ja oli yhdeksäs Zürichin EM-kilpailuissa.

Moguenara saavutti Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hopeaa tuloksella 683. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kymmenenneksi. Hän saavutti pronssia Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 tuloksella 685, mutta karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Berliinin EM-kilpailuissa 2018.

Moguenara hyppäsi ennätyksensä 716 cm Weinheimissa 28. toukokuuta 2016. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 686 cm Saarbrückenissä 11. tammikuuta 2015.

Moguenara on voittanut Saksan-mestaruuden ulkoradoilla 2013 sekä sisäradoilla 2009, 2010, 2014 ja 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Sosthene Moguenara *sports-reference.com*.  Arkistoitu 10.6.2016. Viitattu 29.6.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Sosthene Moguenara Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Sosthene Moguenara Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Turkkilainen kahvi** (turk. *Türk kahvesi*) on Turkissa ja lähialueilla valmistettu suodattamaton kahvijuoma. Kreikassa samanlainen kahvi tunnetaan kansallisista syistä nimellä **kreikkalainen kahvi** (kreik. ελληνικό καφέ, *ellinikó kafé*) ja Kyproksella nimellä **kyproslainen kahvi** (κυπριακό καφέ, *kypriakó kafé*).

Turkkilaista kahvia valmistettaessa paahdetut ja hienoksi jauhetut kahvipavut haudutetaan (ei keitetä) pienessä kuparisessa tai sinkkisessä kannussa (*cezve*, kreik. *bakirénio* tai *bríki*), valinnaisesti sokerin kanssa. Kahvi tarjoillaan pienessä kupissa, jossa purujen annetaan hautua, ja sen kanssa tarjoillaan usein vesilasillinen. Kreikkalaisittain kahvi voidaan tilata ilman sokeria (*skéto*), puolimakeana (*métrio*) tai makeana (*glykó*). Turkkilaisesta kahvista jää kupin pohjalle paksu kerros kahvinporoja, joita käytetään joskus ennustamiseen.

Turkkilaistyyppisen kahvin perinteisiä alueita ovat entisen Osmanien valtakunnan alueet Vähässä-Aasiassa, Balkanilla ja Itä-Euroopassa, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa, mutta sitä nautitaan aina Indonesiassa saakka. Turkkilaisella kahvilla on Unescon myöntämä aineettoman kulttuuriperinnön asema.

* Turkkilainen kahviTurkkilainen kahvi
* Kahvinporoja kupin pohjassaKahvinporoja kupin pohjassa
* KahvikannujaKahvikannuja

Lähteet
-------

1. ↑  Getting Your Buzz with Turkish Coffee *ricksteves.com*. Rick Steves' Europe. Viitattu 27.4.2017. (englanniksi)
2. ↑  Cohen, Brad: The complicated culture of Bosnian coffee *bbc.com*. Viitattu 27.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  Eating Out *Only Crete*.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018. (englanniksi)
4. ↑  Turkish Coffee Reading *Turkish Style Coffee*.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 18.6.2018. (englanniksi)
5. ↑  Turkish coffee culture and tradition *Intangible Heritage - Culture Sector*. Unesco. Viitattu 27.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkkilainen kahvi** Wikimedia Commonsissa
Robert Templetonin vesivärimaalaus. Mooren huomautuksia vasemmassa marginaalissa
**Frederic Moore** (13. toukokuuta 1830 Lontoo–10. toukokuuta 1907 Lontoo) oli brittiläinen hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.

Moore toimi apulaiskuraattorina, Thomas Horsfieldin apulaisena, Itä-Intian komppanian museossa Lontoossa aina vuoteen 1879 saakka, jolloin museo lakkautettiin.

Moore kirjoitti 12-osaisen teoksen Intian päiväperhosista *Lepidoptera indica* (1890–1913). Mooren kuoleman jälkeen teossarjan viimeisteli Charles Swinhoe. Moore nimesi lukuisia perhoslajeja.

Moore oli *Linnean Society of London*in ja *Entomological Society of London*in jäsen sekä *Entomological Society of Stettin*in ja *Entomological Society of the Netherlands*in kirjeenvaihtajajäsen.

Moore nimesi linnuista, yhdessä Horsfieldin kanssa, muun muassa räystäspääskyjen suvun *Delichon* ja tamariskipyrstötiaisen (*Aegithalos leucogenys*).

Teoksia
-------

* *Lepidoptera indica* (1890–1913).
* *A catalogue of the birds in the museum of the East-India Company*, yhdessä Horsfieldin kanssa) (1854–1858).
* *The Lepidoptera of Ceylon* (1880–1887).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Fredensborgin linna
**Fredensborgin linna** (tansk. *Fredensborg Slot*) on kuninkaallinen linna Tanskan Fredensborgissa, pohjoisessa Själlannissa. Se sijaitsee Esrumin järven rannalla. Linna toimii Tanskan kuningasperheen kevät- ja syysresidenssinä, ja se on kuninkaallisista linnoista kuningasperheen useimmin käyttämä. Linnassa järjestetään myös usein valtiovierailuja sekä muita kuninkaallisia tapahtumia. 

Linnan rakennutti Tanskan kuningas Fredrik IV ranskalaissävytteiseen barokkityyliin 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Myöhemmin linnaan on tehty useita uudistustöitä. Linnan puutarhat kuuluvat puolestaan Tanskan suurimpiin historiallisiin puutarhoihin. Puutarhojen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Nordmandsdalen, jossa on esillä noin 70 veistosta norjalaisista ja färsaarelaisista maanviljelijöistä ja kalastajista.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredensborgin linna**.
* Tietoa Fredensborgin linnasta Tanskan linnahallinnon sivuilla (tanskaksi) (englanniksi)

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanska Tanskan linnat |
| --- |
|  |
| 
* Aalborghus
* Aalholm
* Amalienborgin linna
* Bernstorffin linna
* Borreby
* Charlottenlundin linna
* Christiansborg
* Clausholm
* Dragsholmin linna
* Dronninglundin linna
* Egeskovin linna
* Engelsholmin linna
* Eremitagen
* Fredensborgin linna
* Frederiksbergin linna
* Frederiksborgin linna
* Gamleborg
* Gavnø
* Gjorslev
* Haderslevhus
* Holckenhavnin linna
* Hvedholmin linna
* Jægersprisin linna
* Kaløn linna
* Katholmin linna
* Koldinghus
* Kongsgård
* Kronborgin linna
* Kööpenhaminan linna
* Lerchenborg
* Lilleborg
* Liselund
* Lykkesholm
* Marienlyst
* Meilgaard
* Nordborg
* Nykøbingin linna
* Rosenborgin linna
* Rosenholm
* Schackenborg
* Sorgenfrin linna
* Sønderborgin linna
* Valdemarin linna
* Vallø
* Vanha Estrupin kartano
* Vanha Ryomgård
* Voergaard
* Vordingborg

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo korukivestä. Turkoosia värinä käsittelevät artikkelit turkoosi (väri) ja syaani.*

**Turkoosi** (ranskan sanasta *turquoise* ’turkkilainen’) eli kalaiitti on muun muassa kuparia, alumiinia ja vettä sisältävä fosfaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on CuAl6(PO4)4(OH)8 · 5 H2O. Se on läpinäkymätön ja väriltään tasaisen taivaansininen tai turkoosi. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 5–6 ja ominaispaino 2,50–2,85. Turkoosi on suosittu korukivi. Hiotun turkoosin pinta on vahakiiltoinen tai matta.

Turkoosi esiintyy lähes aina tiiviinä massoina alumiinipitoisten kivilajien raoissa ja onkaloissa. Pieniä trikliinisiä turkoosikiteitä on tavattu harvoin. Joskus turkoosia lävistävät lukuisat tummien mineraalien juovat, ja tällaista kiveä kutsutaan *turkoosimatriksiksi*.

Turkoosi on yksi jäljitellyimmistä ja manipuloiduimmista kivistä. Haljennutta ja huokoista turkoosia voidaan lujittaa keinotekoisella hartsilla, haaleanväriset tai liian vihertävät kivet voidaan värjätä ja jopa pienistä turkoosinpalasista tai jauheesta valmistetaan massiivista kiveä hartsin avulla (niin sanottu *rekonstruoitu turkoosi*). Rakenteeltaan turkoosin kaltainen magnesiitti voidaan värjäämällä saada muistuttamaan suuresti turkoosia, ja tällaisen jäljitelmän lohkaiseminen paljastaa kiven valkeat sisäosat. Turkoosin manipulointi on erityisen suosittua Yhdysvalloissa, jossa mineraalia esiintyy runsaasti. Se on osaltaan vähentänyt kiven arvostusta, mutta myös lisännyt aitojen, kauniinväristen kivien kysyntää.

Lähteet
-------

1. ↑  Turquoise *mindat.org-sivusto*. Hudson Institute of Mineralogy, New York, USA. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  Turquoise *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)
3. ↑  Turquoise *geology.com-sivusto*. Viitattu 19.7.2016. (englanniksi)
Aiemmin Scanraff-nimellä tunnettu jalostamo Lysekilissä.
**OK Petroleum AB** oli ruotsalainen öljy-yhtiö, joka jalosti raakaöljyä ja myi öljytuotteita OK-tuotemerkillä.

OK Petroleum AB perustettiin vuonna 1986 kun Svenska Petroleum AB ja Oljekonsumenternas förbund (OK) yhdistivät toimintojaan, johon osallistui myös Suomen valtion omistama Neste Oy. KF Industri AB siirtyi myöhemmin Oljekonsumenternas förbundin omistukseen. Uusi yhtiö sisälsi osuuden BP:n Göteborgissa sijaitsevasta jalostamosta ja Lysekilissä sijaitsevasta Scanraffista sekä huoltoasemat, jotka myivät polttoainetta SP- ja OK-tuotemerkeillä.

OK Petroleum AB osti 50% Texacon ruotsalaisesta huoltoasemaketjusta vuonna 1989. Vuonna 1991 ostettiin loput BP:n Göteborgin jalostamon osuudesta. Vuonna 1994 OK Petroleum osti loput 50% Texacon Ruotsin toiminnoista.

Mohammed Al-Amoudin omistama Corral Petroleum Holdings osti vuonna 1994 OK Petroleum AB:n. Yhtiö jaettiin vuonna 1995, jonka jälkeen suurin osa siitä muuttui Preemiksi vuonna 1996. Jäljelle jäänyt osa jatkoi OK-brändin käyttöä kunnes Oljekonsumenternas förbund otti sen haltuunsa vuonna 1998, jolloin nimeksi vaihtui OKQ8.
Freddy Milton (2008)
**Freddy 'Fred' Milton** (s. 18. huhtikuuta 1948 Viborg, Tanska) on tanskalainen sarjakuvataiteilija. Hänet tunnetaan Aku Ankka-, Nakke Nakuttaja- ja *lohikäärmeperhe Gnuff* -sarjoistaan.

Milton valmistui kuvaamataidon opettajaksi vuonna 1973, mutta on työskennellyt ammatikseen sarjakuvien parissa 1970-luvun puolivälistä asti. Hänen uransa alkoi vuonna 1972 sarjakuvalla *Zenit*, jota hän teki yhdessä veljensä Ingo Miltonin kanssa Jyllands-Posten -sanomalehteen. Vuonna 1974 Freddy Milton alkoi julkaista fanzinea *Carl Barks & Co*, joka nimensä mukaisesti oli omistettu suositulle sarjakuvapiirtäjä Carl Barksille. Seuraavana vuonna Milton alkoi itse piirtää ja käsikirjoittaa Ankka-sarjoja hollantilaiselle kustannusyhtiö Oberonille yhdessä hollantilaisen Daan Jippesin kanssa. Heidän yhteistyönsä loppui 1980-luvun alussa Jippesin lähdettyä Yhdysvaltoihin töihin.

1980-luvulla Milton teki pari Nakke Nakuttaja -albumia, joita pidetään yleisesti varsin korkeatasoisina. Hän alkoi samoihin aikoihin tehdä *Gnuff*-sarjakuvia. Lohikäärmeperhe Gnuff perustuu Miltonin kokonaan itse kehittämiin hahmoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timo Ronkainen: Jippes ja Milton Suomeen! Aku Ankka 43/2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Freddy Milton Akupediassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Svangaskarð** on Färsaarilla Toftirin kylässä sijaitseva jalkapallostadion. Alueella on lisäksi yhdistetty yleisurheilu- ja jalkapallokenttä. 

Stadion on Färsaarten pääsarjassa Effodeildinissä pelaavan B68 Toftirin kotiareena. Svangaskarð toimi myös Färsaarten jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä vuosina 1991–1999, jonka jälkeen sen korvasi pääkaupunkiin Tórshavniin rakennettu uusi kansallisareena Tórsvøllur.

Historia
--------

Svangaskarð valmistui vuonna 1980. Ensimmäiset kaksi vuotta jalkapallokenttä oli hiekkapintainen ja pukusuojina toimivat yksinkertaiset parakit. Vuonna 1984 rakennettiin kunnolliset pukuhuonetilat ja 1987 kenttä sai tekonurmen. Yleisurheilukenttä valmistui vuonna 1989 järjestettyjä kansainvälisiä Saarikisoja varten.

Maajoukkueen kotikentäksi
-------------------------

Svangaskarðin laajentaminen maajoukkueen kotistadioniksi sai alkunsa vuonna 1990, kun Färsaaret oli voittanut Itävallan Ruotsin Landskronassa pelatussa EM-karsintaottelussa. Färsaarilla ei tuolloin ollut Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n määräyksiä täyttävää stadionia, joten maajoukkue joutui pelaamaan ottelunsa ulkomailla.

Vanhan jalkapallokentän päälle rakennettiin uusi tekonurmi. Lisäksi valmistuivat uudet pukuhuonetilat sekä katsomo. Remontoidun stadionin avausottelu pelattiin lokakuussa 1991. Svangaskarðin yleisöennätys on vuodelta 1998, jolloin Färsaarten ja Maltan välistä ottelua oli seuraamassa 6 642 katsojaa.

B68:n lisäksi stadionilla ovat pelanneet kansainvälisiä otteluitaan myös muut färsaarelaiset seurajoukkueet, muun muassa Gøtu ÍF.

Lähteet
-------

* B68 Toftirin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (fääriksi)
**OP-ryhmän taidesäätiö**  (säätiörekisterissä **OP Ryhmän Taidesäätiö**, aiemmin Pohjola Pankin Taidesäätiö, sitä ennen *OKOn taidesäätiö*) omistaa arvokkaan jousisoitinkokoelman ja tukee kuvataiteita hankkimalla nykytaiteilijoiden teoksia finanssiryhmä OP:n toimitiloihin.

Taidesäätiö perustettiin vuonna 1987 hallinnoimaan Osuuspankkien keskuspankin 1980-luvun puolivälissä hankkimia soittimia.

Soittimet
---------

Taidesäätiö omistaa yhdeksän historiallista jousisoitinta, joita se lainaa lahjakkaille nuorille soittajille.

Soittimet haltijoineen vuonna 2018:

* Stradivarius-viulu, "Iiriläinen", 1702 (Kasmir Uusitupa)
* Carlo Antonio Testore -viulu, 1730 (Emma Mali)
* Charles Gaillard -viulu, 1867 (Leena Jaakkola)
* Pierre & Hippolyte Silvestre -viulu, 1843 (Rebecca Roozeman)
* Ferdinandus Gagliano -viulu, 1767 (Otto Antikainen)
* Leonhard Maussiel -alttoviulu, 1722 (Kristian Sallinen)
* Joannes Florenus Guidantus -alttoviulu (Riina Piirilä)
* Giovanni Grancino -sello, 1698 (Klaus Mäkelä)
* Nicolas Lupot -sello, 1795 (Leonardo Chiodo)
* John Terry -sello, 1989 (Maria Morfin Venäläinen)

Säätiön Stradivarius-viulu kuului 1900-luvun alkupuolella viipurilaisen Harry Wahlin omistukseen. Hän ryhtyi 1900-luvun alussa keräämään soittimia ja sai vuonna 1924 haltuunsa "iiriläiseksi" kutsutun Stradivarin. Viulisti Onni Suhonen pelasti viulun talvisodasta, mutta valtaosa muista Wahlin keräämistä arvosoittimista jäi Viipuriin. Viulu ajautui Wahlin perillisten mukana Yhdysvaltoihin. Vuonna 1986 viulu tuli myyntiin Japanissa, ja sellisti Seppo Kimanen ja hänen viulistipuolisonsa Yoshiko Arai saivat silloisen OKO-pankin kiinnostumaan viulun ostamisesta pankin taidesäätiölle.

Taidekokoelma
-------------

Säätiön toinen tehtävä on tukea suomalaista kuvataidetta hankkimalla nykytaiteilijoiden töitä suoraan taiteilijoilta. Kokoelmaan kuuluu maalauksia, veistoksia ja grafiikkaa. Taidesäätiö kartuttaa kokoelmaansa vuosittain, jolloin hyödynnetään alan asiantuntijoita.

Lähteet
-------

* OP Ryhmän Taidesäätiö

### Viitteet

1. ↑  OP Ryhmän Taidesäätiö sr Kauppalehti.
2. ↑  Arvosoittimet ja niiden haltijat OP Ryhmän Taidesäätiö.
3. ↑  Valtonen, Veikko: Stradivarius ei paljasta salaisuuttaan *Turun Sanomat*.  25.8.2009.  Arkistoitu 1.10.2015. Viitattu 30.9.2015.
**Seuilly** on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Toursin kaupungista lounaaseen.

Kunnan alueella oleva maatila *Manoir de la Devinière* on kirjailija François Rabelaisin syntymäkoti, jossa hän syntyi noin vuonna 1483 – 1494. Historiallisen muistomerkin statuksen saaneesta talosta ja sitä ympäröivistä maatalousrakennuksista tehtiin kirjailijalle omistettu museo *Musée Rabelais* vuonna 1951.

Château du Coudray Montpensier
Seuillyssä on myös keskiaikainen linna *Château du Coudray Montpensier*. Sen alkuperä juontuu vuoteen 1090. Nykyinen linna on rakennettu 1300-luvulla, ja sitä laajennettiin huomattavasti 1400-luvulla. Linnan puutarha on perustettu vuonna 1736. Puutarhan ja linnan entisöinti alkoi vuonna 1930, kun lentokonevalmistaja Pierre-Georges Latécoère hankki linnan omistukseensa. Nykyisin linna toimii kokous ja juhlapaikkana.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Musée Rabelais – Manoir de la Devinière L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 5.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Coudray Montpensier Château du Coudray Montpensier.  Arkistoitu 31.3.2021. Viitattu 5.4.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seuilly** Wikimedia Commonsissa
Pyhä Egidius. Keskiaikaisen maalauksen osa.
**Pyhä Egidius** (lat. *Aegidius*) oli keskiaikaisen Euroopan palvotuimpia pyhimyksiä. Hän syntyi legendojen mukaan Ateenassa mutta vietti suurimman osan elämästään Etelä-Ranskassa Arlesin ja Nîmesin seuduilla. Hän kuoli noin vuonna 710.

Egidius eli erakkona eteläranskalaisessa metsässä, jossa hänen seuranaan oli metsäkauris. Visigoottien kuninkaan Wamban kerrotaan jahdanneen kaurista ja ampuneen nuolen, mutta nuoli ei osunut kauriiseen vaan Egidiukseen. Kuningas hyvitti tekonsa rakennuttamalla alueelle luostarin, jonka ympärille kasvoi kylä, Saint-Gilles-du-Gard, joka sai nimen Egidiuksen mukaan. Siitä tuli Santiago de Compostelaan tai Pyhään maahan matkaaville tärkeä pyhiinvaelluskohde. Joillekin pääkohde oli itse Saint-Gilles.

Pyhä Egidius on yksi neljästätoista hädässäauttajasta. Hän on rampojen, spitaalisten, kerjäläisten ja seppien suojelija. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 1. syyskuuta. Pyhä Egidius on ainoa hädässäauttaja, josta ei tullut marttyyria.

Lähteet
-------

1. 1 2  About the Saint Giles *St Giles, Alderton*. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Who was St Giles *St Giles Church, Durham*. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Farmer, David Hugh: *The Oxford Dictionary of Saints*. Oxford: Clarendon Press, 1978. ISBN 0-19-869120-3. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Egidius** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Laserskater** on naamioitunut hyväntekijä, joka partioi Helsingin ja Vantaan katuja rullaluistellen. Häntä pidetään Suomen ainoana "tosielämän supersankarina". Laserskater aloitti hyväntekeväisyytensä vuonna 1996 rullaluistelu- ja sarjakuvaharrastuksensa pohjalta. Rullaluistelua harrastaessaan hän oli usein päässyt auttamaan muita ihmisiä, ja päätti luoda auttajaminälleen hahmon esikuvanaan amerikkalainen sarjakuvahahmo Skateman. Skatemanista julkaistiin vain yksi sarjakuva vuonna 1983. Laserskater muun muassa antaa tippiä katusoittajille ja neuvoo turisteja, mutta ei varsinaisesti taistele rikollisuutta vastaan.

Laserskater ei ole paljastanut oikeaa nimeään, mutta on kertonut työskentelevänsä IT-alalla ja opiskelleensa humanistisia tieteitä. Hän on osa kansainvälistä Real Life Superheroes -liikettä, jonka jäsenet pukeutuvat vapaa-ajallaan trikoisiin ja auttavat muita ihmisiä. Laserskaterin varustukseen kuuluu muun muassa kolikkopussi, useita erilaisia työkaluja ja ensiapuvälineet; nimenmukainen laservalo on vain koriste. Tunnusomaiseen asuun kuuluvat valkoiset shortsit ja napapaita sekä aurinkolasit. Laserskater alkoi pitää kirjaa hyvistä teoistaan vuonna 2003.

Suomalainen rock-yhtye The Shafts julkaisi vuonna 2023 Laserskateristä ja sarjakuvahahmosta Skatemanistä kertovan kappaleen *Laserskater.*

Lähteet
-------

1. ↑  Granlund, Kristina: Kylmyys ei hidasta rullaluistelevaa supersankaria *Utain*.  25.10.2011.  Arkistoitu 13.4.2016. Viitattu 31.3.2016.
2. 1 2 3  Matilainen, Ville: Laserskaterin legenda *Yle*.  29.10.2013. Viitattu 31.3.2016.
3. 1 2  Kartastenpää, Tero: Laserskater – Yön ritari *Image*.  8.6.2011. Viitattu 31.3.2016.
4. 1 2 3  Krulos, Tea: Heroes in the Night: Inside the Real Life Superhero Movement  2013. Chicago Review Press. Viitattu 31.3.2016. (englanniksi)
5. ↑   "The Shafts - Laserskater (Official video)". fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Wildernessin Youtube-video Laserskaterista
**Santeri Koivisto** on suomalainen notkeusakrobaatti ja vogue-tanssija. Kurikasta kotoisin oleva Koivisto aloitti yhdeksänvuotiaana tanssi- ja sirkusharrastuksen Eira Nevanpään johdolla ja nousi tunnettuuteen 14-vuotiaana notkeusakrobaattina *Talent Suomi* -kykyjenetsintäohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2007. Hän kävi ilmaisutaidon lukion Tampereella, jossa hän opiskeli myös sirkusalaa Sorin Sirkuksessa ja jatkoi sitten opintojaan Brysselin sirkuskorkeakoulussa (*École Supérieure des Arts du Cirque*). Hän on opiskellut myös muun muassa Marco Bjurströmin StepUp-tanssikoulussa.

Koivisto on voittanut useita kansainvälisiä tanssikilpailuja, muun muassa Pariisissa järjestettävän Voguing Ball -kisan. Hän on esiintynyt muun muassa Las Vegasissa ja Los Angelesissa ja myös opettanut akrobatiaa ja tanssia Brasiliassa ja Meksikossa.

Vuonna 2018 Koivisto ja nelinkertainen tankotanssin maailmanmestari Oona Kivelä tekivät yhdessä kiertueen Eurooppaan, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Amerikkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Santeri Koivisto Workshopit la 29.8.2015  2015. North Pole Dance Company.  Arkistoitu 29.7.2018. Viitattu 29.7.2018.
2. 1 2  Jokinen, Juha Veli: Tässä on Erika Vikmanin kanssa hämmentävällä videolla tanssinut mies: "Hän on minulle läheisin" *Iltalehti*.  20.3.2017. Viitattu 29.7.2018.
3. 1 2 3  Tapaninen, Joonas: Tankotanssin tähtipari aloittaa maailmankiertueensa Imatralta — Oona Kivelä ja Santeri Koivisto johdattavat imatralaiset tankotanssin, voguen ja käsilläseisonnan saloihin *Uutisvuoksi*.  12.1.2018. Viitattu 29.7.2018.
**Roswitha Stadlober** (o.s. **Steiner**, s. 19. kesäkuuta 1963 Radstadt, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Skiclub Radstadt -seuraa. Hänen päälajinsa oli pujottelu. Hänen puolisonsa on maastohiihtäjä Alois Stadlober.

Steiner jakoi pujottelun maailmancupin voiton Erika Hessin kanssa kaudella 1985–1986. Hän voitti pujottelucupin toistamiseen 1987–1988. Lisäksi hän sijoittui toiseksi kaudella 1983–1984 ja viidenneksi 1982–1983. Hän voitti kahdeksan pujottelun maailmancup-osakilpailua, sijoittui neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.

Steiner sijoittui Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 pujottelussa seitsemänneksi ja suurpujottelussa kymmenenneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli pujottelussa neljäs. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän sai Erika Hessin jälkeen hopeaa pujottelussa. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli samassa lajissa neljäs.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 8. maaliskuuta 1983 | Yhdysvallat Waterville Valley | Pujottelu |
| 17. joulukuuta 1983 | Italia Piancavallo | Pujottelu |
| 18. maaliskuuta 1984 | Tšekkoslovakia Jasna | Pujottelu |
| 8. joulukuuta 1985 | Italia Sestriere | Pujottelu |
| 5. tammikuuta 1986 | Jugoslavia Maribor | Pujottelu |
| 26. tammikuuta 1986 | Ranska St. Gervais | Pujottelu |
| 18. maaliskuuta 1986 | Yhdysvallat Waterville Valley | Pujottelu |
| 6. maaliskuuta 1988 | Yhdysvallat Aspen | Pujottelu |

Lähteet
-------

1. 1 2  Roswitha Steiner *sports-reference.com*.  Arkistoitu 24.10.2012. Viitattu 31.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Roswitha Steiner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Lasikatto** on kielikuva, joka kuvaa näkymätöntä estettä, joka estää jotain väestöryhmää nousemasta hierarkiassa. Esteellä tarkoitetaan ylimääräistä työtä, jota naiset tai vähemmistöt joutuvat tekemään päästäkseen samaan asemaan kuin vastaavassa asemassa oleva mieshenkilö työelämässä ja myös työelämän ulkopuolella. Erityisen vaikeaa "lasikaton rikkominen" on, jos kuuluu useampaan kuin yhteen vähemmistöön tai on nainen ja kuuluu johonkin vähemmistöön.

Termiä käyttivät ensimmäisenä feministit kuvaamaan naisten urakehityksen esteitä. Nykyään sitä käytetään myös muiden vähemmistöryhmien, kuten rodullistettujen tai sukupuolivähemmistöjen, etenemisesteitä kuvatessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Recommendations of the Federal Glass Ceiling Commission  12.8.2018. United States Department of Labor.  Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 26.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  The Environmental Scan  3.12.2018. United States Department of Labor.  Arkistoitu 3.12.2018. Viitattu 26.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kimberle Crenshaw: *Feminist Legal Theory*, s. 57–80. Routledge, 2018-02-19. ISBN 9780429500480. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.4.2019).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Santeri Jehkonen** (26. maaliskuuta 1887 Kaitajärvi, Suojärvi – 8. elokuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja.

Jehkonen kävi kiertokoulunopettajaseminaarin ja sitten Sortavalan opettajaseminaarin josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1909. Hän oli opettajana vuoden verran Suistamolla kunnes hän siirtyi Sortavalaan opettajaksi toimien samalla rajaseudun kotien viikkolehden Omahisen toimittajana. Jehkonen jätti opettajantoimensa 1911 siirtyen kokonaan sanomalehtialalle. Hän oli aluksi Laatokka-lehden toimitussihteerinä vuoteen 1917 saakka ja sitten Karjala-lehden toimitussuhteerinä syksyyn 1918 saakka. Jehkonen osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella Karjalan armeijakunnan tykistöpatterissa.

Jehkonen oli Sortavalan Sanomat- ja Laatokka-lehden päätoimittaja 1914–1916 sekä 1918–1919 ja Uusi Kotka-lehden päätoimittaja 1919–1920. Hän oli sen jälkeen Tampereella ilmestyneen Maaseudun Sanomat-lehden toimitussihteerinä vuoteen 1922 saakka ja sen jälkeen Helsingissä Maaseudun Tulevaisuus-lehden toimitussihteerinä vuoteen 1926 saakka. Jehkonen oli tammikuussa 1921 mukana perustamassa Tampereen Sanomalehtimiesyhdistystä ja toimi yhdistyksen sihteerinä. Jehkonen toimi Lappeenrannassa ilmestyneen Etelä-Saimaa-lehden päätoimittajana 1927–1939. Hän erosi tästä toimesta heinäkuussa 1939 siirtyen eläkkeelle.  Jehkonen julkaisi syksyllä 1939 Suojärvellä Itä-Karjalan sanomat-lehteä mutta talvisota katkaisi lehden ilmestymisen. Jehkonen oli jatkosodan aikana Suojärven kunnan palveluksessa ja viimeksi hän oli Etelä-Saimaa-lehden toimitussihteerinä syksystä 1943 alkaen. 

Jehkonen oli Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteerinä 1922.

Julkaisuja
----------

* *Matkan varrelta Tallinnasta*. Eripainos Etelä-Saimaasta. Lappeenranta 1929
* *Lappeenranta : "Saimaan helmi" uusi Karjalan kaupunki*. Viena-Aunus-lehti syyskuu 1938

Lähteet
-------

1. 1 2  Viena-Aunus n:o 3-4/1937, sivu 52
2. 1 2 3  Toimittaja Santeri Jehkonen, Laatokka 12.08.1944, nro 182, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  "Etelä-Saimaan" uusi päätoimittaja, Käkisalmen Sanomat 20.07.1939, nro 80, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Itä-Karjalan sanomat-lehden tiedot Fennicassa[vanhentunut linkki]
5. ↑  Pirkanmaan Journalistit : Historia
6. ↑  Jenni Karimäki : Tulevaisuuden lähtökohdista kansanvallan kolmiliittoon. Kansallinen Edistyspuolue ja kansallisen eheytymisen politiikka 1919–1939. Poliittisen historian väitöskirja, Turun yliopisto 2016, sivu 363
**Thomas Åhlén** (s. 8. maaliskuuta 1959 Gävle) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta vuonna 1984 Sarajevon olympialaisissa, joissa hän saavutti pronssia, ja Kanada-cupissa, jossa hän saavutti hopeaa. Hän voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1977.

Åhlén siirtyi vuonna 1977 Hofors IK:sta Ruotsin pääsarjaan, jossa hän edusti Leksands IF:ää kausina 1977–1979, Skellefteå AIK:ta kausina 1979–1985 ja solnalaista AIK:ta kausina 1985–1990. Kaudella 1984–1985 hän oli liigan jäähytilaston ykkönen. NHL-seura Los Angeles Kings varasi Åhlénin vuoden 1983 varaustilaisuuden kymmenennellä kierroksella 187. varausvuorolla mutta Åhlén ei koskaan pelannut NHL:ssä.

Thomas Åhlénin isä Valter Åhlén on jääkiekon maailmanmestari vuodelta 1957.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Åhlen Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Thomas Åhlén *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Valter Åhlén *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
**Thomsoniitti** on hohkasilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali. Se kuuluu stilbiitteihin, jotka kuuluvat puolestaan zeoliitteihin. Thomsoniitti muistuttaa natroliittia. Se on nimetty skotlantilaisen kemistin Thomas Thomsonin mukaan. Väriltään se on valkoinen tai ruskea. Viiru on valkoinen. Kovuus on 5–5,5 Mohsin asteikolla. Kiilto on lasinkiilto tai helmiäiskiilto. Kidejärjestelmä on monokliininen. Kemiallinen kaava on
NaCa2(Al5Si5)O20 · 6 H2O.

Esiintyminen
------------

Thomsoniittia esiintyy mafisissa magmakivissä ja hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy kalsiittia, prehniittiä, kvartsia ja muita zeoliitteja. Sitä on löydetty Italiasta, Yhdysvalloista, Skotlannista,Färsaarilta, Grönlannista ja Norjasta.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook & Wendy L. Kirk: "Thomsoniitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 298. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Thomsonite-Ca Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Thomsonite-Ca (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Thomsonite (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)