recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eugen Sterpu** (kutsumanimeltään **Gicu**, s. 10. kesäkuuta 1963 Dămăşcani, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on virolainen taidemaalari, joka asuu ja työskentelee Tallinnassa.

Opiskelu
--------

Eugen Sterpu opiskeli vuosina 1975–1981 Moldavian Taidekorkeakoulussa ja vuosina 1981–1989 Eesti Riiklik Kunstiinstituutissa ( vuodesta 1989 Eesti Kunstiakadeemia ) erikoistuen kuvanveistoon. Vuosina 1994–1995 hän opetti Moldovan Taidekorkeakoulussa.

Näyttelyitä
-----------

Eugen Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Moldovassa, Romaniassa, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ruotsissa sekä Venäjällä. 
Yhteisnäyttely Viive Sterpun kanssa huhtikuussa 2012 Turussa Galleria Reginassa.

Tekniikka
---------

Sterpu on keksinyt erikoisen ja omatakeisen tavan työstää pastelleilla. Hän piirtää hiekkapaperille ja käyttää siinä lakkaa. Tuloksena on voimakkat ja selvät värit. Kuvaan käytetään sopivaa paspartuta, jonka avulla värien kontrasti ja kirkkaus saadaan hienovaraisesti esille. Kuvanveistäjäkoulutus on syventänyt hänen käsitystään arkkitehtuurista ja sitä hän mielellään kuvaa töissään. Sterpun oman tekniikan avulla hänen käsistään syntyvä työ on kolmiuloitteista. 

Hänen taiteensa kokijat muodostavat oman käsityksensä Sterpun taisteesta, joidenkin mielestä hän on surrealisti ja joidenkin taas postmodernisti. Taiteilija itse ei halua olla sidottuna mihinkään ismiin.

Jäsenyydet
----------

Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liit (Viron taiteilijaliiton) jäsen.

Perhesuhteet
------------

Eugen Sterpu oli naimisissa taiteilija Viive Sterpun kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eugen Sterpu** Wikimedia Commonsissa

* Eugen Sterpun taidetta

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Josselin Ouanna** (s. 14. huhtikuuta 1986 Tours) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 88 ja nelinpelissä sijalle 220. Parhaana saavutuksenaan Grand Slam -turnauksissa hän selviytyi kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2009.

Ura
---

Australian avoimien 2004 poikien kaksinpelissä Ouanna eteni finaaliin asti. Finaalin hän hävisi Gaël Monfilsille lukemin 6–0, 6–3. Samana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi.

Ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Ouanna selviytyi karsintojen kautta Ranskan avoimissa 2008. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Juan Martín del Potrolle lukemin 3–6, 2–6, 3–6. Lokakuussa 2008 hän eteni Lyonin ATP-turnauksen kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ivan Ljubičićin, toisella kierroksella Nicolás Lapenttin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Gilles Simonille.

Ranskan avoimissa 2009 villikortin saanut Ouanna eteni kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Marcel Granollersin. Toisella kierroksella hän voitti entisen maailmanlistan ykkösen ja turnauksen 20:nneksi sijoitetun Marat Safinin lukemin 7–6(2), 7–6(4), 4–6, 3–6, 10–8. Hän hävisi kolmannella kierroksella turnauksen 12:nneksi sijoitetulle Fernando Gonzálezille lukemin 5–7, 3–6, 5–7.

Yhdysvaltain avoimissa 2009 karsintojen kautta pääsarjaan selviytynyt Ouanna voitti ensimmäisellä kierroksella yhdysvaltalaisen Rajeev Ramin lukemin 7–6(4), 6–4, 3–6, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen 11:nneksi sijoitetulle chileläiselle Fernando Gonzálezille lukemin 4–6, 7–6(5), 3–6, 4–6.

Lähteet
-------

* Josselin Ouannan ATP-profiili

### Viitteet

1. ↑  *ATP:n kotisivut*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Draws - Men's singles The US Open 2009. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
György Gedó
**György Gedó** (s. 23. huhtikuuta 1949 Budapest) on entinen unkarilainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Gedó osallistui neljiin olympialaisiin kevyimmässä eli alle 48-kiloisten sarjassa. Méxicon 1968 olympialaisissa hän hävisi avausottelussaan australialaiselle Joseph Donovanille kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa. Hän voitti thaimaalaisen S. Surapongin luovutuksella kolmannessa erässä, australialaisen D.A. Talbotin pistein 5–0, neuvostoliittolaisen Vladimir Ivanovin pistein 3–2, brittiläisen Ralph Evansin pistein 5–0 sekä loppuottelussa pohjoiskorealaisen Kim U-Gilin pistein 5–0. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti iranilaisen S. Bashirin tyrmäyksellä toisessa erässä ja mongolialaisen S. Batsukhin pistein 5–0 mutta hävisi puolivälierissä thaimaalaiselle Payao Pooltaratille pistein 1–4 ja päätyi sijoille 5–8. Moskovan 1980 olympialaisissa hän voitti ugandalaisen C. Lubulwan kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä mutta hävisi puolivälierissä kuubalaiselle Hipolito Ramosille pistein 0–5 ja päätyi sijoille 5–8.

Gedó voitti Euroopan-mestaruuden 48 kilogramman sarjassa Bukarestissa 1969 ja Madridissa 1971. Katowicessa 1975 hän saavutti EM-pronssia.

Seuratasolla Gedó edusti Vasas Budapestia.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 762, 763. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 68, 273, 400, 497, 722. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 183. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* György Gedón olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.10.2016. Viitattu 8.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Sports Reference LLC (Klugen mukaan syntymävuosi on 1948)
2. 1 2  Sports Reference LLC
3. 1 2 3  Kluge, s. 400
4. ↑  Kluge, s. 68
5. ↑  Wallechinsky, s. 183
6. 1 2  Kluge, s. 273
7. ↑  Kluge, s. 497
8. ↑  Kluge, s. 722
9. ↑  Lounasheimo, s. 762
10. ↑  Lounasheimo, s. 763
**Stevie Christopher Brown** (s. 17. heinäkuuta 1987 Dallas, Texas) on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan takapuolustaja. Hänet varasi NFL:ään Oakland Raiders vuonna 2010 varausnumerolla 251. Tätä ennen Brown pelasi University of Michiganin yliopistojoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Player bio: Stevie Brown *mgoblue.com*.  Arkistoitu 1.3.2011. Viitattu 26.9.2010. (englanniksi)

Oakland Raidersin pelaajat
5 Bruce Gradkowski - 
7 Kyle Boller - 
8 Jason Campbell - 
9 Shane Lechler - 
11 Sebastian Janikowski - 
12 Jacoby Ford - 
15 Johnnie Lee Higgins - 
18 Louis Murphy - 
20 Darren McFadden - 
21 Nnamdi Asomugha - 
22 Walter McFadden - 
23 Jeremy Ware - 
24 Michael Huff - 
25 Rock Cartwright - 
26 Stanford Routt - 
29 Michael Bush - 
31 Hiram Eugene - 
32 Michael Bennett - 
33 Tyvon Branch - 
34 Mike Mitchell - 
37 Chris Johnson - 
45 Marcel Reece - 
50 Travis Goethel - 
52 Quentin Groves - 
53 Thomas Howard - 
54 Sam Williams - 
55 Rolando McClain - 
57 Ricky Brown - 
59 Jon Condo - 
60 Daniel Loper - 
64 Samson Satele - 
66 Cooper Carlisle - 
68 Jared Veldheer - 
69 Khalif Barnes - 
70 Langston Walker - 
72 Erik Pears - 
74 Bruce Campbell - 
75 Mario Henderson - 
76 Robert Gallery - 
77 Matt Shaughnessy - 
79 John Henderson - 
80 Zach Miller - 
81 Chaz Schilens - 
83 Brandon Myers - 
85 Darrius Heyward - Bey - 
89 Nick Miller - 
90 Desmond Bryant - 
91 Trevor Scott - 
92 Richard Seymour - 
93 Tommy Kelly - 
94 Jay Alford - 
96 Kamerion Wimbley - 
99 Lamarr Houston  

**Harjoitteluryhmä**
10 Shaun Bodiford - 
27 Stevie Brown - 
28 Joe Porter - 
41 Manase Tonga - 
56 Quentin Scott - 
65 Alex Parsons - 
67 Kellen Heard - 
88 Kevin Brock
Paweł Skrzecz
**Paweł Ludwik Skrzecz** (s. 25. elokuuta 1957 Varsova) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.

Skrzecz saavutti neljästä arvokisamitalistaan ensimmäisen Kölnin EM-kilpailuissa 1979: pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Hän sai algerialaisesta M. Bouchichesta luovutusvoiton sekä voitti romanialaisen Georgica Donicin pistein 4–1 ja kuubalaisen Ricardo Rojasin pistein 3–2. Loppuottelussa hän hävisi jugoslavialaiselle Slobodan Kačarille pistein 1–4.

Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultaa voitti kuubalainen Pablo Romero. Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Viktor Kohanovskille. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.

Paweł Skrzeczin kaksosveli Grzegorz Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 751, 765, 766. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 726. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 203. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Paweł Skrzeczin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 2.3.2012. Viitattu 11.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Paweł Skrzecz *mos7.home.pl*. Viitattu 20.5.2019. pl
2. 1 2 3  Sports Reference LLC
3. ↑  Lounasheimo, s. 765
4. ↑  Wallechinsky, s. 203
5. 1 2  Kluge, s. 726
6. ↑  Lounasheimo, s. 751
7. ↑  Lounasheimo, s. 766


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Edward Madden** (17. heinäkuuta 1878 New York, New York – 11. maaliskuuta 1952 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän valmistui Fordhamin yliopistosta. Hän alkoi kirjoittaa lauluja esimerkiksi Fanny Bricelle vaudevillea varten ja siirtyi lopulta Broadwaylle. Hän teki yhteistyötä useiden säveltäjien, muiden muassa vaimonsa Dorothy Jardonin sekä Ben Jeromen, Joseph Dalyn, Gus Edwardsin, Julian Edwardsin, Louis Hirschin, Theodore Morsen, Percy Wenrichin ja Jerome Kernin kanssa.

Maddenin lauluja on ollut myös lukuisissa elokuvissa. Hän oli American Society of Composers, Authors and Publishersin alkuperäisjäsen, ja hänet on otettu Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.

Lauluja
-------

* "By the Light of the Silvery Moon"
* "Moonlight Bay"
* "Down in Jungle Town"
* "Blue Bell"
* "Look Out for Jimmy Valentine"
* "Aren't You the Wise Ole Owl"
* "My Only One"
* "What Could Be Sweeter?"
* "The World Can't Go 'Round Without You"
* "Red Rose Rag"
* "Silver Bell"
* "Arra Wanna"
* "I've Got a Feelin' for You"
* "A Little Boy Called Taps"
* "I'd Rather Be a Lobster Than a Wise Guy"

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Songwriters Hall of Fame: Edward Madden

Aiheesta muualla
----------------

* 

* Lisää luettavaa aiheesta **Edward Madden** on Wikiaineistossa (englanniksi)
* Edward Madden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Jouni Grönroos** (s. 11. helmikuuta 1967) on suomalainen koripallovalmentaja ja -vaikuttaja, joka toimii kesästä 2018 lähtien Korisliigassa pelaavan Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajana.

Ura
---

Grönroos toimi Panttereiden organisaatiossa parikymmentä vuotta, kunnes siirtyi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2000–2001. Seuraavan kauden hän toimi Torpan Poikien päävalmentajana ja valmensi seuran I-divisioonan kolmanneksi. Kaudet 2002–2005 Grönroos toimi Kouvojen päävalmentajana. Kaudella 2003–2004 hän johdatti seuran Suomen-mestaruuteen saakka. Vuonna 2005 hän siirtyi KTP:n päävalmentajaksi, mutta toimi päävalmentajana vain kymmenen ottelua, joista joukkue voitti yhden. Paluun valmentajaksi Grönroos teki kauden 2008–2009 aikana Porvoon Tarmossa. Grönroos valmensi eri pätkissä Tarmoa vuosina 2009–2014.

Grönroos siirtyi heinäkuussa 2016 forssalaisen FoKoPon päävalmentajaksi. Toukokuussa 2017 Grönroos teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FoKoPon kanssa.

Elokuussa 2018 Grönroos nimitettiin Korisliigassa pelaavan uusikaupunkilaisen Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salmi, Pentti: *Koripallokirja kaudella 2010/11*, s. 331. Suomen Koripalloliitto, 2010.
2. ↑  Jouni Grönroos Kouvojen uusi valmentaja  17.4.2002. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 1.10.2010.
3. ↑  FoKoPolle viisi pelaajasopimusta, Jouni Grönroos päävalmentajaksi|FoKoPo - Forssan Koripojat *www.fokopo.fi*. Viitattu 22.5.2018.
4. ↑  Jouni Grönroos jatkaa FoKoPon päävalmentajana|FoKoPo - Forssan Koripojat *www.fokopo.fi*. Viitattu 22.5.2018.
5. ↑  Uudenkaupungin Korihait | Vahvaa lajiosaamista Korihaiden organisaatioon *www.korihait.fi*. Viitattu 2.8.2018.
**Serge Le Dizet** (s. 27. kesäkuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesäkuusta 2011 lähtien hän on toiminut SCO Angersin apulaisvalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Le Dizet aloitti pelaajauransa Stade Quimperois'n takalinjoilla 1981. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Stade Rennais'hin, jossa pelasi kolme kautta. Hän palasi takaisin Quimperiin 1985 ja jälleen Rennes'een 1987. Viiden Rennes-kauden jälkeen Le Dizet siirtyi FC Nantes Atlantiquehen, jota edusti uransa loppuun vuoteen 1998 saakka. Nantes'n kanssa Le Dizet juhli Ranskan mestaruutta kaudella 1994/95. 

### Meriitit pelaajana

* Ranskan mestaruus: 1995
* Division 2: 1983

Ura valmentajana
----------------

Valmennusuransa Le Dizet aloitti FC Nantes Atlantiquen organisaatiossa alle 18-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana. Hänen johdollaan juniorit voittivat vuonna 2002 Coupe Gambardellan. Mestaruuden jälkeen Le Dizet siirtyi Nantes'n valmennuskeskuksen johtajaksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Nantes'n reservijoukkueen päävalmentajaksi.

Tammikuussa 2005 Le Dizet nousi Nantes'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi Loïc Amissen saatua potkut. Seura taisteli Le Dizet'n johdolla putoamista vastaan ja onnistui lopulta välttämään putoamisen voitettuaan päätöskierroksella FC Metzin 1–0. Ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan Le Dizet johdatti Nantes'n sijalle 14 ja sai jatkaa tehtävissään. Kausi 2006/07 alkoi kuitenkin varsin kehnosti ja hän sai potkut syyskuussa 2006 joukkueen hävittyä Coupe de Francessa Toulouselle. 

Nantes-potkujensa jälkeen Le Dizet toimi kaudella 2007/08 Dubai Clubin ja 2008/09 US Concarneaun päävalmentajana.  Kesällä 2009 hän siirtyi Ligue 1:een nousseen US Boulognen apulaisvalmentajaksi.  Le Dizet luotsasi Boulognea yhdessä Laurent Guyot'n kanssa onnistumatta säilyttämään seuran paikkaa liigassa. Valmennusjohto sai kuitenkin jatkaa, mutta odotuksia heikompi syyskausi 2010 toi potkut joulukuun lopussa. 

Kesäkuussa 2011 Le Dizet siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SCO Angersin apulaisvalmentajaksi. 

Varsinaisten työtehtäviensä ohella Le Dizet on toiminut myös Bretagnen epävirallisen maajoukkueen valmentajana 2000 ja 2008.

### Meriitit valmentajana

* Coupe Gambardella: 2002

Lähteet
-------

1. ↑  Nantes coach Le Dizet sacked after Cup defeat (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Effectifs de la saison 2008 / 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Guyot signe deux saisons (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Le Président Jacques Wattez s'exprime quant au départ de Laurent Guyot... (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Le Dizet deux ans à Angers (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Loïc Amisse** | **FC Nantes Atlantiquen päävalmentaja**1/2005–9/2006 | Seuraaja:**Georges Eo** |
**Ulrika Wilhelmina (Mina, Minna) Ahnger** ['aŋŋer] (o.s. **Nyberg**; 20. joulukuuta 1842 Helsinki – 21. maaliskuuta 1890 Helsinki) oli varhainen suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija joka käytti nimimerkkiä *Moster Ulla*.

Mina Ahnger syntyi yläluokkaiseen perheeseen. Hän avioitui vuonna 1867 esittelijäsihteeri Berndt Ahngerin kanssa. Hän julkaisi pari teosta 1880-luvun lopulla nimimerkillä *Moster Ulla*. Niistä toinen, *Den lifegna*, oli romanttinen rakkaustarina tsaari Aleksanteri II:n ajalta 1860-luvun alusta. Kertomuksessa maaorjan tytär on joutumassa pakolla avioliittoon mutta Aleksanteri II:n lakkauttaessa maaorjuuden Venäjällä 1861 hän vapautuu ja pääsee itse valitsemaan puolisonsa.

Teoksia
-------

* *Moster Ullas berättelser för barnen*. 1888.
* *Den lifegna: Berättelse för ungdom af Moster Ulla*. Söderström 1889.

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat -tietokanta. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mina Ahnger Kirjasampo.fi:ssä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tšulymilaiset** (muita nimityksiä *tšulyminturkkilaiset*, *tšulymintataarit*) ovat Venäjällä Tomskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä asuva, turkkilaista tšulymin kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.

Tšulymilaiset elävät Tšulymin ja sen sivujokien Jajan ja Kijan varsilla. 1800-luvun lopussa heitä oli 4 800 henkeä. Neuvostoaikana heidät luettiin hakasseiksi. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 656 tšulymilaista ja 270 tšulymin kielen puhujaa. Heistä kaikki osaavat venäjää. Nykyään suurin osa tšulymilaisista asuu Tomskin alueen Teguldetin piirissä.

Tšulymilaisten esi-isiä ovat Etelä-Siperian turkkilaiset heimot, joihin on sekoittunut selkuppeja, kettejä ja mongoleja. Myöhemmin osa tšulymilaisista on sulautunut Siperian tataareihin ja venäläisiin.

Perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja keräilytalous. Venäläisiltä omaksuttiin maanviljely. 1800–1900-lukujen vaihteessa tšulymilaiset asuivat erillisissä kesä- ja talvileireissä, jotka sittemmin korvattiin venäläismallisilla vakituisilla asutuksilla. Ruokavalion perustan muodostivat kala, riista ja villikasvit. 1800-luvulla alettiin syödä vilja- ja maitotuotteita sekä kotieläinten lihaa. Sukuyhteisön korvasi 1600–1700-luvuilla naapuriyhteisö. Patriarkaalisista suurperheistä luovuttiin 1800-luvun aikana. Uskonnoltaan tšulymilaiset ovat ortodokseja. Kristinuskon rinnalla säilyi 1900-luvun alkuun saakka perinteisiä uskomuksia ja šamanismi.

Katso myös
----------

* Tšulymin kieli

Lähteet
-------

1. ↑  O jedinom peretšne korennyh malotšislennyh narodov RF *severcom.ru*. Viitattu 13.7.2009. (venäjäksi)
2. ↑  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 410–411. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.1. Natsionalnyi sostav naselenija. *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 6.2.2009. Viitattu 13.7.2009. (venäjäksi)
4. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.4. Rasprostranjonnost vladenija jazykami (krome russkogo). *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 29.3.2012. Viitattu 13.7.2009. (venäjäksi)
5. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.2. Naselenije po natsionalnosti i vladeniju russkim jazykom. *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 17.2.2007. Viitattu 13.7.2009. (venäjäksi)
6. ↑  Jazyki narodov Sibiri, nahodjaštšijesja pod ugrozoi iztšeznovenija: Jazyk tšulymskih tjurkov *lingsib.iea.ras.ru*. Viitattu 10.3.2010. (venäjäksi)
7. ↑  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 411. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
8. ↑  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 411–412. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
*Tämä artikkeli käsittelee jääkiekkoilijaa. Poliitikko ja ministeri Marty Walshista on eri artikkeli.*
Marty Walsh vuonna 1911.
**Martin J. Walsh** (16. lokakuuta 1883 – 27. maaliskuuta 1915) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka aloitti uransa amatöörinä ja päätti sen ammattilaisena. Hyökkääjänä pelannut, Ottawa Senators -seuraa edustanut Walsh voitti kolmesti Stanley Cupin ja kuuluu Hockey Hall of Fameen. Kiekkouran jälkeen Marty Walsh muutti työn perässä Edmontoniin vuonna 1914, sairastui ja kuoli Muskokan parantolassa.

Pelaajaura
----------

Marty Walsh edusti Queen's University -yliopistoa vuosina 1902–1906 ja saavutti vuonna 1905 mestaruuden joukkueen riveissä. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 1906–07 Canadian Soo -seurassa, joka pelasi International Professional Hockey Leaguessa (IPHL). Loukkaantumisten takia hän pääsi kentälle vain seitsemässä ottelussa.

Vuonna 1907 hän vaihtoi seuraa Ottawa Senatorsiin ja pelasi siellä viisi kautta, joihin mahtui kolme Stanley Cupia (1909, 1910, 1911). Armoitettuna maalintekijänä tunnettu Walsh teki vuoden 1909 kaudella 42 maalia 12 pelissä. Vuonna 1911 hän teki 10 maalia Stanley Cup -haasteottelussa Port Arthuria vastaan; enempään on pystynyt vain Frank McGee 14 osumallaan yhdessä ottelussa. Marty Walsh kelpuutettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1963.*lähde?*

Lähteet
-------

* Hockey Hall of Fame (2003). *Honoured Members: Hockey Hall of Fame*. Bolton, Ontario: Fenn Publishing. ISBN 1-55168-239-7.

1. ↑  "Marty Walsh dies at Muskoka", March 29, 1915.
**SWS** oli Suomen Autoteollisuuden, Wiiman ja Strömbergin yhteistyönä valmistama johdinauto, joka oli hybridiajoneuvo. Nimi oli muodostettu yritysten alkukirjaimista. Autoja valmistettiin koemielessä vuonna 1979 yksi prototyyppi, jota pidettiin erittäin edistyksellisenä.

HKL tilasi ajoneuvon vuonna 1977. Uudella tekniikalla pyrittiin parantamaan johdinautoliikenteen tehokkuutta. Tämän arveltiin enteilevän HKL:n halua kehittää johdinautoliikennettä.

Suomen Autoteollisuus toimitti autoa varten Sisu BT-69 -sarjan alustan, jossa oli akselistot ja ohjauslaitteet, mutta moottori ja vaihteisto puuttuivat. Wiima valmisti korin ja Strömberg toimitti elektroniikan. Loppukokoonpanosta vastasi Wiima. Autossa oli erillinen Deutz-dieselmoottori, jonka avulla voitiin tuottaa virtaa, mikäli ulkoinen virransyöttö katkesi.

Autolla suoritetut koeajot sujuivat menestyksekkäästi ja autoa kokeiltiin myös normaalissa linjaliikenteessä. Valmistusmäärä jäi yhteen kappaleeseen, sillä HKL päätti 1980-luvun alussa luopua johdinautoista.

Auton suunnittelun aikana kehitettyä tekniikkaa myytiin jälkeenpäin ulkomaisille johdinautoja valmistaville yrityksille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Blomberg, Olli: *Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi*, s. 315; 318. Karjaa: Oy Sisu Auto Ab, 2006. ISBN 952-91-4918-2.
2. 1 2 3  Miller, Denis (toim.): *Maailman moottoriajoneuvot – Hyötyajoneuvot vuodesta 1769 nykypäivään – SWS*, s. 285. Turku: Tekninen Kustannusliike Oy, 1987. ISBN 951-9364-32-3.
**Bruno Taajamaa** (s. 1948 Kuopio) on suomalainen lääkäri ja tietokirjailija. Taajamaa valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1981 Helsingin yliopistosta ja on toiminut sen jälkeen yksityislääkärinä. Lääkintöneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2006.

Tieteellisissä julkaisuissaan Taajamaa on käsitellyt lääketieteellistä informaatiota, tiedon perillemenoa ja hoitomyönteisyyttä. 

Taajamaa toimi pitkään myös kustannusalalla perustamansa Recallmed Oy:n hallituksen puheenjohtajana 1981-2017.

Teoksia
-------

* Eino Vesalainen – Monipuolinen kuvantekijä (1981)
* Terho Sakki – Monumentaaliveistäjä (1982)
* Matti Lehtinen – Laulajan matkassa (1983)
* Atlas of Cigar Smoking (1997)
* Well Over 500 (2000)
* Jorma Panula – Maestron muotokuva (2002)
* Open Golf - kokemuksia kentiltä (2006)
* Tapaamiani golfareita (2010)
* Golfantiikkia (2011)
* Psychology of Golf (2020)

Harrastuksia
------------

Taajamaa on ollut kansainvälisen suomalaisen golflehden FGF – Finnish Golf Finland vastaava päätoimittaja vuodesta 1989. 

Bruno Taajamaa on jäsen R&A - The Royal and Ancient Golf Club of St Andrewsissa, joka maailman vanhimpana ja arvostetuimpana golfklubina mm. säätelee golfin sääntöjä ja päättää golfvälineiden kelpoisuudesta yms. 

Hän on ainoana maailmassa pelannut kaikki Skotlannin golfkentät (n. 600). Aiheesta hän on julkaissut kirjan *Well over 500*. Taajamaa on pelannut maailmalla kaikkiaan yli 1500 eri golfkenttää, mm. kaikki Belgian golfkentät. Hänen monet golf-teoksensa kertovat näistä golfkokemuksista.

Aiheesta muualla
----------------

* Recallmed Oy
* R&A
* The Royal of Ancient Golf Glub of St Andrews

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Donald Segretti** (s. 17. syyskuuta 1941 San Marino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen lakimies, jonka presidentti Richard Nixonin erityisavustaja Dwight L. Chapin värväsi 1970-luvun alussa sabotoimaan demokraattisen puolueen toimintaa. Segrettin toimet tulivat esille Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin Watergate-tutkimusten aikana.

Segretti kertoi myöhemmin senaatin komitealle eräänä päätehtävänään olleen senaattori Edmund Muskien maineen vahingoittaminen, sillä Nixon piti tätä vaarallisimpana mahdollisena vastaehdokkaanaan vuoden 1972 presidentinvaalissa. Osana maineen pilaamista eräs Segrettin avustajista murtautui Muskien kampanjatoimistoon, josta hän varasti Muskien kampanjassaan käyttämää kirjepaperia. Kolmellesadalle Muskien esivaalikilpailijoiden Hubert Humphreyn ja Henry M. Jacksonin tukijalle lähetettiin kirje, jossa väitettiin Jacksonin saaneen aviottoman lapsen vuonna 1929, ja että hän olisi ollut pidätettynä homoseksuaalisten suhteiden takia vuosina 1957 ja 1959. Humphreyn taas väitettiin tulleen vuonna 1967 pidätetyksi rattijuopumuksesta ollessaan prostituoidun seurassa. Kirjeiden tarkoituksena oli antaa kuva, että Muskie olisi lokakampanjan takana, mikä olisi vahingoittanut hänen mainettaan rehellisenä poliitikkona. Floridassa Muskien kannattajina esiintyneet Segrettin apulaiset soittivat äänestäjille keskellä yötä. New Hampshiren esivaalien aikaan paikallinen Manchester Union Leader -sanomalehti julkaisi kirjeen, jossa Muskien väitettiin puhuneen halventavasti kanadanranskalaisista ja Muskien vaimon kerrottiin käyttävän runsaasti alkoholia. Lehden saama kirje osoittautui myöhemmissä FBI:n tutkimuksissa väärennökseksi.

Oikeudessa Segretti myönsi syyllistyneensä laittoman kampanjamateriaalin välittämiseen ja asiakirjojen väärentämiseen. Hän sai kuuden kuukauden vankeustuomion, josta hän vapautui neljä ja puoli kuukautta sitä suoritettuaan.

Segretti palasi myöhemmin lakimiehen tehtäviin. Vuonna 1995 hän pyrki Kaliforniassa Orangen piirikunnan ylioikeuden tuomariksi, mutta joutui vetäytymään paikallisten sanomalehtien muistutettua hänen yhteydestään Watergate-skandaaliin. Segretti toimi Orangen piirikunnassa John McCainin kampanjaryhmän varapuheenjohtajana presidentinvaalien esivaalissa vuonna 2000.

Elokuvassa *Presidentin miehet* Segrettiä näytteli Robert Walden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Simkin, John: Donald Segretti Spartacus Educational. Viitattu 6.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  The Nation: The Other Nixon Watergate Men  11.3.1974. Time.  Arkistoitu 15.10.2010. Viitattu 6.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Donald Segretti The Washington Post. Viitattu 6.10.2010. (englanniksi)
4. ↑  All the President's Men allmovie.  Arkistoitu 5.10.2009. Viitattu 6.10.2010. (englanniksi)
Alfred Grünfeld 1906.
**Alfred Grünfeld** (4. heinäkuuta 1852, Praha, Itävallan keisarikunta – 4. tammikuuta 1924, Wien, Itävalta) oli itävaltalainen pianisti, pedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli aluksi Prahan konservatoriossa ja sitten Berliinissä, jossa häntä opetti Theodor Kullak. Grünfeld esiintyi pianistina laajoilla konserttikiertueilla 1880-luvulta lähtien. Hänet tunnettiin erityisesti sovittamiensa Straussin valssien tulkinnoista. Grünfeld konsertoi myös veljensä sellisti Heinrich Grünfeldin (1855–1931) kanssa. Grünfeld nimitettiin kuninkaalliseksi preussilaiseksi hovipianistiksi ja vuonna 1913 hänestä tuli professori. Grünfeld sävelsi muun muassa oopperan *Die Schönen von Fogaras* (1907), operetin *Der Lebemann* (1903) ja joukon pianokappaleita, kuten esimerkiksi *Ungarische Fantasie* (opus 55).

Oppilaita
---------

* Elli Rängman
* Karl Ekman

Lähteet
-------

1. 1 2  *Sohlmans musiklexikon,* Sohlmans Förlag 1975–1979, ISBN 91-7198-020-2.
2. 1 2  *Otavan iso musiikkitietosanakirja,* Otava 1976–1979, ISBN 951-1-02380-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM

 |

 |
Gigo Gabašvili
Gigo Gabašvili: *Samarkandin basaari*, 1890-luku.
**Giorgi "Gigo" Gabašvili** (georg. გიორგი [გიგო] გაბაშვილი, 9. marraskuuta 1862 – 28. lokakuuta 1936) oli georgialainen taidemaalari ja kouluttaja. Hänen teoksillaan oli erityisen suuri vaikutus, sillä hän oli ensimmäinen georgialainen realisti, joka maalasi lukuisia erilaisia aiheita sekä öljy- että vesiväreillä, kuten muotokuvia, maisemia ja kohtauksia jokapäiväisestä elämästä.

Elämä ja teokset
----------------

Gabašvili syntyi Tbilisissä, Georgiassa (joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan). Hän sai koulutuksensa Pietarin (1886–1888) ja Münchenin (1894–1897) akatemioissa. Palattuaan kotimaahansa hän teki debyyttinsä ensimmäisenä taiteilijana, joka sai kunnian vuonna 1891 järjestää yksityisnäyttelyn Tbilisissä. Vuosina 1900–1920 hän opetti Kaukasian kuvataiteiden edistämisseuran ylläpitämässä taidekoulussa. Gabašvili oli yksi Tbilisin taideakatemian perustaneista professoreista vuonna 1922 ja hänelle annettiin Georgian SNT:n kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1929. Gabašvili pysyi vannoutuneena realistina ja vastusti näkyvästi vasemmistolaista taidetta. Hän kuoli Tsikhisdzirissä, Adžariassa vuonna 1936. 

Hänet tunnetaan parhaisen talonpoikia, kaupunkilaisia ja aatelisia esittävistä elävistä muotokuvasarjoistaan ("Kolme kaupunkilaista", 1893; "Nukkuva khevsuri", 1898; "Humalainen khevsuri", 1899; "Kurdi", 1903–1909; "Kolme kenraalia", 1910) sekä usean hahmon kohtauksista, jotka kuvaavat georgialaista ("Alaverdoba-festivaali", 1899) ja itämaista elämää – monet niistä perustuivat hänen Keski-Aasian matkallaan vuonna 1894 tekemiinsä luonnoksiin ("Basaari Samarkandissa", 1894–1897; "Divan-Beyn allas Buharassa", 1897). Suurin osa hänen töistään on nykyisin näytteillä Kuvataiteen kansallismuseossa Tbilisissä. Hänen vuoden 1895 kopionsa teoksesta "Basaari Samarkandissa", jonka hän loi Kaukasuksen matkan aikana tapaamansa yhdysvaltalaisen diplomaatin ja liikemiehen Charles R. Cranen pyynnöstä, myytiin 1,36 miljoonalla dollarilla Sotheby’sin huutokaupassa vuonna 2006.

Lähteet
-------

* Gigo Gabashvili's Picture Gallery Georgian parlamentti.  [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gigo Gabašvili** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Enrico Gasparotto** (s. 22. maaliskuuta 1982 Sacile, Pordenonen maakunta, Italia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2005–2020. Hän on kaksinkertainen Amstel Gold Race -kilpailun voittaja.

Gasparotto aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Liquigas-tallissa, jota hän edusti kolmen vuoden ajan. Heti tulokasvuonnaan hän voitti Italian maantiepyöräilymestaruuden sekä toisen etapin Katalonian ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän voitti Memorial Cimurri -kilpailun.

Gasparotto kuului Liquigasin joukkueeseen, joka voitti vuoden 2007 Italian ympäriajon ensimmäisenä etappina ajetun joukkueaika-ajon. Ylitettyään maalilinjan ensimmäisenä hän sai kokonaiskilpailun johtajan maglia rosa -paidan. Hän menetti paidan seuraavana päivänä tallitoverilleen Danilo Di Lucalle, mutta sai sen takaisin kolmannen etapin jälkeen yhden päivän ajaksi. Myöhemmin samalla kaudella Gasparotto sijoittui toiseksi Tanskan ympäriajossa voittaen lisäksi nuorten kilpailun.

Kaudella 2008 Gasparotto edusti Barloworld-tallia. Hän sijoittui toiseksi Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa 16 sekuntia Fabian Cancellaralle hävinneenä. De Pannen kolmen päivän ajossa hän voitti ensimmäisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Kesäkuussa hän voitti Ster Elektrotoer -kilpailun kokonaiskilpailun ja kolmannen etapin. Syyskuussa hän voitti Giro di Romagna -kilpailun ja oli toinen Coppa Placci-ajossa.

Gasparotto edusti Lampre-Farnese Vini -joukkuetta vuoden 2009. Kausina 2010–2014 hän ajoi Astana-tallissa. Hän voitti viidennen etapin Tirreno–Adriaticossa 2010. Saman vuoden Amstel Gold Racessa hän oli kolmas. Espanjan ympäriajossa 2011 hän oli 20. etapilla toinen.

Gasparotto otti ensimmäisen voittonsa klassikkokilpailuissa voittamalla vuonna 2012 Amstel Gold Race -kilpailun. Liège–Bastogne–Liègessä hän oli 2012 kolmas ja 2013 kuudes. Lombardian ympäriajossa 2013 hän sijoittui viidenneksi.

Gasparotto ajoi UCI Continental Circuits -tason Wanty-Groupe Gobert -joukkueessa vuosina 2015–2016. Hän sijoittui toiseksi Brabantse Pijl -kilpailussa 2016. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti Amstel Gold Racen kukistettuaan kahden miehen loppukirissä Michael Valgrenin. Saman kevään La Flèche Wallonne -klassikossa hän oli viides.

Gasparotto edusti Bahrain-Meridaa vuosina 2017−2018. Hän sijoittui 2018 kolmanneksi Amstel Gold Racessa ja kuudenneksi Liège–Bastogne–Liègessä. Viimeiset ammattilaiskautensa 2019–2020 hän edusti Dimension Data / NTT Pro Cycling -tallia.

Lähteet
-------

* Enrico Gasparotto Trap–Friis-tietokannassa (englanniksi)
* Enrico Gasparotto Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gasparotto nabs second career Amstel Gold Race title *velonews.com*.  17.4.2016. Viitattu 17.4.2016. (englanniksi)
**Johannes Pelkonen** (ven. Иоганн Пельконен, noin 1847 Viipurin lääni – 1876) oli suomalaissyntyinen venäläinen narodnikki.

Johannes Pelkonen työskenteli suutarina Pietarissa. Vuoden 1874 alussa Ivan Selivanov toi hänet Porfiri Voinaralskin Moskovaan perustamaan suutarinverstaaseen, joka toimi narodnikkien vallankumouksellisen propagandan keskuksena. Toukokuun alussa Voinaralski lähetti Pelkosen Saratoviin perustamaan suutarinverstasta, jonka oli tarkoitus toimia propagandatyön tukikohtana Volgan alueella. Verstaassa sidottiin Ippolit Myškinin maanalaisessa kirjapainossa painettuja julkaisuja ja laadittiin väärennettyjä passeja. Verstaassa 31. toukokuuta 1874 suoritetun etsinnän seurauksena Pelkonen pidätettiin. Hän oli tutkittavana narodnikkien vallankumouksellista toimintaa koskeneessa ns. 193:n oikeusjutussa, mutta hänen kuolemansa takia syyte raukesi.

Lähteet
-------

1. ↑  Dejateli revoljutsionnogo dviženija v Rossii: Biobibliografitšeski slovar  1927–1934. Moskva:  Izdatelstvo Vsesojuznogo obštšestva polititšeskih katoržan i ssylno-poselentsev. Viitattu 3.1.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Gusakova, Zoja: P.I. Voinoralski: "Rabotaite energitšno po našemu delu". (Pelkosen Saratovin-verstaan historia.) *Volga*, 1999, nro 12. Artikkelin verkkoversio.
**Kevin Cyril Davies** (s. 26. maaliskuuta 1977 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Davies edustaa Valioliigassa pelaava Bolton Wanderersia.

Ura
---

Daviesin ammattilaisura alkoi 3. divisioonan Chesterfieldissä. Hänen hyvät peliesitykset kaudella 1996–1997 johtivat siirtymiseen Southamptoniin 750 000 punnan siirtosummalla. Davies pelasi Southamptonissa vakuuttavasti ja kesällä 1998 Blackburn Rovers osti hänet 7,5 miljoonalla punnalla. Hän pelasi kuitenkin heikosti ja teki vain yhden maalin kaudella 1998–1999, minkä jälkeen hän palasi takaisin Southamptoniin. Davies ei paluunsa jälkeen onnistunut myöskään Southamptonissa ja seura vapautti hänet sopimuksesta kauden 2002–2003 päätteeksi.

Kesällä 2003 Davies teki sopimuksen Bolton Wanderersin kanssa. Hänen uransa kääntyi nousuun ja parhaimmillaan Bolton ylsi Valioliigassa kuudenteen sijaan kauden 2004–2005. Davies on siirtonsa jälkeen ollut avauskokoonpanon pelaaja ja nykyään hän on myös Boltonin kapteeni.

Davies valittiin Englannin maajoukkueeseen 33-vuotiaana 12. lokakuuta 2010 pelattuun maaotteluun Montenegroa vastaan. Hän tuli ottelussa kentälle vaihdosta ja samalla hänestä tuli vanhin Englannin maajoukkueessa debytoinut pelaaja 60 vuoteen.

Lähteet
-------

### Tilastot

* Kevin Daviesin pelaajatilastot Soccerbase.  Arkistoitu 1.4.2010. Viitattu 13.10.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Kevin Daviesin profiili ESPN Soccernet. Viitattu 13.10.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  England 0 - 0 Montenegro  13.10.2010. ESPN Soccernet.  Arkistoitu 14.10.2010. Viitattu 13.10.2010. (englanniksi)
**Sergei Voinov** (s. 26. helmikuuta 1977) on uzbekistanilainen keihäänheittäjä. Voinovin henkilökohtainen ennätys on 84,80 metriä, jonka hän heitti Villeneuve-d'Ascqissa 17. kesäkuuta 2000.

Voinov voitti lajissaan junioreiden maailmanmestaruuden 1996 Sydneyssä 79,78 metriä kantaneella heitollaan. Aasian kisoissa hän voitti kultaa 1998 tuloksella 79,70 ja pronssia 2002 tuloksella 78,74 metriä. Yleisurheilun Aasian-mestaruuskilpailuissa Voinov saavutti pronssia 1995 ja 2003 sekä hopeaa 2002. Kesäolympialaisiin hän osallistui 1996, 2000 ja 2004, mutta karsiutui jokaisella kerralla loppukilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Voynov Sergey *IAAF.org*.  2009. IAAF. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Athletics: World Junior Championships: Men: Javelin Throw *Sports123.com*.  2009. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Asian Games *gbrathletics.com*. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Asian Championships *gbrathletics.com*. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Sergey Voynov Sports Reference LLC.  Arkistoitu 2.11.2012. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sergei Voinov Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Gertsel Baazov** (georg. გერცელ ბააზოვი, 28. lokakuuta 1904 Oni – 12. syyskuuta 1938 Tbilisi) oli georgianjuutalainen runoilija ja näytelmäkirjailija, joka joutui Stalinin suurten puhdistusten uhriksi.

Hän syntyi Onissa, Georgiassa (joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan) maan johtavan sionistin Davit Baazovin perheeseen. 14-vuotiaana vuonna 1918 hän julkaisi ensimmäiset runonsa Ger-Bi-nimimerkillä. 1920-luvulla hän julkaisi järjestelmällisesti runoja, historiallisia kertomuksia ja journalistisia esseitä georgianjuutalaisissa lehdissä ja hänen vuoden 1924 Laulujen laulun georgiankielistä käännöstään ylistettiin. Vuonna 1925 hän perusti Tbilisissä toimineen georgianjuutalaisen "Kadima"-teatteriseurueen ja alkoi kirjoittaa georgianjuutalaisten elämää käsitteleviä näytelmiä. Vuonna 1927 hän valmistui Tbilisin valtionyliopiston lakitieteen tiedekunnasta ja toimi lyhyen aikaa lakimiehenä.

Dodo Abašidzen lavastus Kote Mardžanišvilin ohjaamaan näytelmään *Mundžebi alaparakdnen* vuonna 1932.
Vuoden 1928 näytelmänsä *Dilleamari* (georg. დილლეამარი) avulla Baazov nousi johtavaksi georgianjuutalaisia aiheita käsitteleväksi kirjailijaksi. Hän oli ensimmäinen juutalainen kirjailija, joka toi georgianjuutalaisten elämäntyylin, luonteen ja rutiinit maan kirjallisuuteen. Huomattavan lyhyessä ajassa Baazov kirjoitti kymmenen näytelmää (joista huomionarvoisia ovat esimerkiksi *Mundžebi alaparakdnen* [მუნჯები ალაპარაკდნენ, "mykät alkavat puhua" 1931], *Ganurtševlad pirovnebisa* [განურჩევლად პიროვნებისა, "ilman kunnioitusta ihmisiä kohtaan", 1933] ja *Itska Rižinašvili* [იცკა რიჟინაშვილი, 1936]), joista suurin osa nousi 1930-luvulla vakituisiksi näytelmiksi georgialaisten teattereiden ohjelmistoissa. Varhain 1930-luvun alussa hän suunnitteli kirjoittavansa trilogian georgianjuutalaisista, ja sen ensimmäinen osa – *Pethaim* – ehti ilmestyä georgiaksi (georg. ფეთხაინი, 1934) ja venäjäksi (ven. Петхайн, 1936). Neuvostoliiton poliittinen sorto keskeytti hänen työskentelynsä Josif Stalinin kaudella. Vuonna 1937 hänet pidätettiin Moskovassa ja luovutettiin Tbilisiin, jossa hänet joko ammuttiin tai kidutettiin kuoliaaksi kuulustelujen aikana. Hänet rehabilitoitiin myöhemmin vuonna 1955. Gertsel Baazovin mukaan on nimetty katu hänen synnyinkaupungissaan Onissa.

Lähteet
-------

* Georgian Jews World Culture Encyclopedia.
* Баазов Герцль Online Jewish Encyclopedia.  [vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sergei Vladimirovitš Novikov** (ven. Сергей Владимирович Новиков, s. 28. elokuuta 1980 Dolinsk) on venäläinen maastohiihtäjä.

Olympialaisissa Novikovin paras henkilökohtainen sijoitus on kahdeksas sija 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa Torinossa 2006. Sekä Salt Lake Cityssä 2002 että Torinossa 2006 hän hiihti kuudenneksi sijoittuneessa Venäjän viestijoukkueessa. Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 14. sija vapaan tyylin sprintissä Val Di Fiemmessä 2003. Samojen kilpailuiden 4 × 10 kilometrin viestissä hän sijoittui neljänneksi.

Hiihdon maailmancupissa Novikov on henkilökohtaisessa kilpailussa sijoittunut yhden kerran palkintokorokkeelle; 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa Otepäässä 2006. Maailmancupin viesteissä hän on voittanut yhden kilpailun ja ollut kerran kolmas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sergey Novikov (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC
2. 1 2  Sergei Novikov Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Albert Becker.
**Albert Ernst Anton Becker** (13. kesäkuuta 1834 Quedlinburg, Saksa – 10. tammikuuta 1899 Berliini, Saksa) oli saksalainen viulisti ja ennen kaikkea säveltäjä. Hän opiskeli Quedlinburgissa Hermann Bönicken ja 1853–1856 Berliinissä Siegfried Dehnin oppilaana. Vuodet 1858–1869 Becker työskenteli Potsdamissa ja Ohlaussa (nykyisin Oława) Sleesiassa ennen kuin asettui Berliiniin. Vuonna 1881 hänet nimitettiin Berliinin Schwarwenka-konservatorion sävellyksen opettajaksi, ja 1891 hän alkoi johtaa Berliner Domchor -kuoroa. Preussin kuninkaalliseen taideakatemiaan hänet nimitettiin 1892.

Beckerin elinaikana hänen sävellyksistään julkaistiin pääasiassa laulumusiikkia. Sinfonioita hän sävelsi kolme, joista toinen (g-molli-sinfonia vuofelta 1859) voitti palkinnon Wienissä 1861. Hänen kamarimusiikkituotantoonsa kuuluvat muun muassa pianokvartetto d-molli op. 19, pianosonaatti f-molli op. 40 ja pianokvintetto op 49. Hänen ensimmäisiä menestyksiään olivat Julius Wolffin (1834–1910) tekstiin sävelletyt laulut *Rattenfänger* ja *Wilder Jäger* vuodelta 1877. Beckerin parhaana sävellyksenä pidetään b-molli-messua, ja kehuttuja ovat myös oratorio *Selig aus Gnade* op. 61 (1890) ja *Reformationskantate* op. 28 (1882). Saksassa hänen pienimuotoisia liturgisia teoksiaan esitetään nykyäänkin.

Albert Becker oli säveltäjä Günter Raphaelin isoisä.

Oppilaita
---------

* Karl Ekman
* Johan Halvorsen
* Oskar Merikanto
* Jean Sibelius

Lähteet
-------

1. 1 2  *The New Grove dictionary of music and musicians,* Grove 2001. ISBN 0-333-60800-3 ja ISBN 1-56159-239-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Antonio Di Pietro
**Antonio Di Pietro** (s. 2. lokakuuta 1950) on italialainen poliitikko ja korruptiotuomari. Hän toiminut myös Euroopan parlamentin jäsenenä, Italian senaattorina sekä ministerinä. Kansanedustaja Antonio Di Pietro johtaa pientä Italia dei Valori –puoluetta. 

Di Pietro oli paljastamassa Italian poliitikkojen lahjusskandaaleja 1990-luvun alussa. Satoja huippupoliitikkoja epäiltiin lahjonnasta ja mafiakytkennöistä. Milanon tangentopoli-oikeudenkäyntien aikaan Di Pietro jahtasi Silvio Berlusconin kummisetää sosialisti Bettino Craxia.

Antonio Di Pietro julkaisi sivun mainoksen G8-kokouksen aikaan IHT-lehdessä vuonna 2009. Ilmoituksen mukaan Italian demokratia on vaarassa ja uhkaa luisua kohti diktatuuria. Di Pietron mukaan vaaraksi demokratialle on pääministeri Silvio Berlusconi ja Berlusconin ajama presidentin syytesuoja. Arvostelijoiden mukaan laki syytesuojasta asettaa ihmiset eriarvoiseen asemaan lain edessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ristiretkellä Berlusconia vastaan, Kuulu korruptiosyyttäjä huolissaan demokratian tilasta Italiassa, HS Tellervo Yrjämä-Raitinoja 10.7.2009 A12


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bolšelug** (ven. Большелуг, komiksi Ыджыдвидз, *Ydžydvidź*) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Višerajoen rannalla 75 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Kylässä on 750 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2007).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1608. Sen venäjän- ja kominkielisten nimien merkitys on ’suuri niitty’. 1800-luvulla Bolšelugista tuli kirkonkylä. Sen asukkaista valtaosa on komeja.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Ivanovskajan (ven. Ивановская, komiksi Джиян, *Džijan*), Vylybin (ven. ja komiksi Выльыб) ja Zulebin (ven. Зулэб, komiksi Зулöб, *Zulöb*) kylät. Tärkein työnantaja on maatalous. Kunnassa toimii maatalousyritys Istok. Palveluja ovat Bolšelugin lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo ja kirjasto, Vylybin ja Zulebin alakoulut ja kerhotalot sekä Bolšelugin, Vylybin ja Zulebin ensiapuasemat. Nähtävyyksiin kuuluu 1900-luvun alussa rakennettu Bolšelugin kirkko.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 801. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Administratsija Kortkerosskogo raiona: Munitsipalnoje obrazovanije selskoje poselenije "Bolšelug" *kortkeros.ru*. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Markku Susimäki** (26. heinäkuuta 1947 Joutsa – 25. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja lavastaja. Susimäen maalauksissa oli usein primitiivisiä ihmis- ja eläinhahmoja sekä köynnöksiä, jotka punoutuivat toisiinsa. 

Susimäki aloitti lavastajana Suomen kansallisoopperassa ja Suomen kansallisteatterissa ja työskenteli myöhemmin muun muassa Teatteri Jurkalle. Hän on tehnyt lavastuksia myös mainoselokuviin. Susimäki kuului Harakan taiteilijayhteisöön. Hän teki puukaiverruksia, mutta hän myös maalasi akvarelleja ja öljyväritöitä.

Hänelle siirrettiin 1992 uusi sydän ja keuhkot, ja leikkauksen ansiosta hän työskenteli vielä pitkään.

Susimäen puoliso oli muotitaiteilija Ilona Pelli, jonka kanssa hän piti yhteisnäyttelyitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heimo J. Aho: Taiteilija Markku Susimäki. (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*, 18.7.2009, s. C8. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Design forum (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 22.7.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |