recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kalamaria lautasella.
**Italialaisen joulun** pääosat ovat perhe ja juhla-ateriat. Joulukausi Italiassa alkaa kahdeksan päivää ennen joulupäivää eli 17. joulukuuta. Kausi kestää aina loppiaiseen saakka, Italiassa 6. tammikuuta. Italialaiset pitävät tiukkaa paastoa 23. joulukuuta alkaneesta auringonlaskusta seuraavaan päivään saakka.

Italiassa on yleistä, ettei lihaa tai maitotuotteita syödä jouluaattona. Italialainen jouluruoka koostuu hyvin paljon merenelävistä: usein he syövät äyriäisiä ja myös kalaruokia, yleensä turskaa ja ankeriasta. Tyypillisiä mereneläviä italialaisessa joulupöydässä ovat simpukat, kalamari ja sardiinit. Joulupäivä on puolestaan lihapohjainen. Koko joulukauden aikana jälkiruoaksi syödään yleensä kakkua, joka on täynnä sokeroituja hedelmiä ja rusinoita. Aterian jälkeen italialaiset lähtevät jouluyön messuun, joka järjestetään Italian kaikissa pääkirkoissa keskiyöllä, mutta messussa voi vierailla myös joulupäivän aamuna.

Joulukoristeita ja kuusi löytyy myös Colosseumin edestä ja Piazza del Duomosta, Milanosta.

Joulupukki (ital. *Babbo Natale*) jakaa lahjat joulua edeltävänä iltana. Kiltti vanha Befana-noita vierailee 6. tammikuuta. Befana lentää luudalla jakamassa lahjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhdessäoloa ja herkuilla katettu pöytä – tällainen on joulu Italiassa! *Rantapallo*. Viitattu 18.12.2020.
2. 1 2  Italian Christmas History *Life in Italy*.  23.12.2019.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  whychristmas?com / JPC-DESIGN: Christmas in Italy on whychristmas?com *www.whychristmas.com*. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Italian Christmas Food *DeLallo*. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
5. ↑  Natalie: 7 Great Christmas Traditions in Italy *An American in Rome*.  17.12.2019. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
6. ↑  Italialainen joulu – Natale in Italia *yle.fi*. Viitattu 18.12.2020.
7. ↑  The Best Christmas Traditions in Italy *Walks of Italy*.  25.11.2013. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
8. ↑  Celebrate Christmas Italian Styles at These City Events *TripSavvy*. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joulu Italiassa** Wikimedia Commonsissa
**Joukojärvi** on ylänköjärvi Suomussalmella Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 153 kilometriä pohjoiskoilliseen. Järvi on osa Hossan kansallispuiston eteläreunalla sijaitsevaa lounais–koillissuuntaista järviketjua.

Maantiede
---------

Joukojärven pituus lounaasta koilliseen on 3,1 kilometriä. Järven eteläosan selkävesi kaventuu kohti koillista, missä kuljetaan kapean Kaljasalmen kautta Ensimmäiselle Kaljalammelle ja siitä niin ikään kapean salmen kautta Toiselle Kaljalammelle, joka muodostaa järven koillisen kolkan. Joukojärven koillispuolella on lisäksi Kolmas ja Neljäs Kaljalampi; niiden korkeustaso on hieman Joukojärveä ylempi. Lounaaseen työntyvä Kaljasärkkä ja sen jatkeena oleva puolen kilometrin pituinen Turvakkosaari erottaa Joukojärveä Virtajärvestä, jonka sijaitsee Joukojärven pohjoispuolella. Noin kuudesosa Joukojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä.

Joukojärven saariluku on kaksi. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on runsas 20 aaria. Toinen saari sijaitsee järven lounaisosassa ja toinen koillisosassa. Joukojärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Eteläisellä ja itäisellä rantavyöhykkeellä on jonkin verran rakennuskantaa.

Joukojärven vesitilavuus on 5 875 000 kuutiometriä.

Joukojärvi (59.581.1.026) kuuluu Lounajan alueeseen (59.581), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Lounajan alueeseen kuuluu 34 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Pitkä-Hoilua, Iso-Valkeainen ja Joukojärvi. Niitä seuraa Lounaja ja Virtajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joukojärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.9.2022.
3. ↑  Joukojärvi. Järviwiki. Viitattu 11.9.2022.
4. ↑  Lounajan alue (59.581). Järviwiki. Viitattu 11.9.2022.
**Allyylipalladiumklorididimeeri** ((C3H5)2Pd2Cl2) on palladiumin organometalliyhdisteisiin kuuluva yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä ja palladiumkatalyyttien valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa allyylipalladiumklorididimeeri on vaaleankeltaista kiteistä ainetta ja se on suhteellisen stabiili ilman vaikutuksia vastaan. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Allyylipalladiumklorididimeerin valmistamiseen on useita menetelmiä. Käytettyjä ovat muun muassa palladiumtrifluoriasetaatin reaktio propeenin kanssa ja vastaionin vaihto kloridi-ioneiksi tai natrium- tai kaliumtetrakloropalladaatin ja allyylikloridin reaktio vesiliuoksessa.

Allyylipalladiumkloridi on paljon käytetty reagenssi ja katalyytti orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään muun muassa allyylisissä alkyloinneissa, elektrofiilina allyyliyhdisteiden valmistuksessa, ristikytkentäreaktioissa, dieenien dimerisoinneissa, nukleofiilien additioissa dieeneihin ja atsoyhdisteiden ja alkeenien reagoidessa muodostaen syklopropaaneja. Allyylipalladiumklorididimeeri reagoi hiilimonoksidin ja alkoholien kanssa muodostaen tyydyttymättömiä estereitä karbonylointireaktiolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Allylpalladium chloride dimer – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 30.9.2016.
2. 1 2 3 4  André B. Charette: *Handbook of reagents for organic synthesis: Reagents for Heteroarene Functionalization*, s. 42–62. John Wiley and Sons, 2015. ISBN 978-1-118-72657-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2016). (englanniksi)
3. ↑  Nobuyuki Nagato: *Allyl Alcohol and Monoallyl Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 30.9.2016
Nazaire LeVasseur
**Louis Nazaire Zéphirin LeVasseur** (6. helmikuuta 1848 Québec City – 8. marraskuuta 1927 Québec City) oli kanadalainen historioitsija, urkuri, viulisti, kontrabasisti ja säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa 5-vuotiaana Antoine Dessanen johdolla. Viimeistellessään akateemisia opintojaan Québecin seminaarissa ja ottaessaan lääketieteen kursseja Lavalin yliopistossa hän samalla sai opetusta pianon- ja urkujensoitossa sekä Joseph Lyonnaisin johdolla viulunsoitossa.

Vuonna 1867 LeVasseur pääsi *L'Événement*-lehden toimittajaksi, ja vuosina 1872–1878 hän oli sen päätoimittaja. Vuonna 1869 hän oli mukana perustamassa Sainte-Cécilen musiikkiseuraa, jota hän johti vuosina 1873–1890. Hän oli myös perustamassa Septuor Haydnia. Hän johti vuonna 1878 Félicien Davidin *La perle du Brésilin* esityksen ja seurasi vuonna 1872 Dessanea Saint-Roch-kirkon urkurina.

Vuonna 1880 LeVasseur toimi kansallislaulun tilaamista varten perustetun musiikkikomitean sihteerinä. Hän soitti kontrabassoa Québecin sinfonisessa seurassa ja toimi sen varapuheenjohtajana. Hänen omien sävellystensä joukossa on lauluja, romanssi jousikvintetille ja sotilasmarssi. Hän palveli asevoimissa ja eteni majuriksi.

LeVasseurin historiallisten ja maantieteellisten artikkeleiden sarja julkaistiin vuosina 1884–1913 *Bulletin de la Société de géographie de Québecissä*. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten vuosina 1919–1922 tehdystä työstä *La Musique* -lehden sarjassa *Musique et musiciens à Québec* ja *Réminiscences d'antanissa*. *La Musique* -lehden sarjasta *Musique et musiciens à Québec: souvenirs d'un amateur* ja *Réminiscences d'antanista*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Nazaire LeVasseur


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |

 |
**Alma Maria Ahlman** (o.s. Härkönen, myös **Alma Auer**; 11. marraskuuta 1880 Viipuri – 1930) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä.

Elämä ja ura
------------

Alma Ahlmanin vanhemmat olivat ajuri August Härkönen ja Elisabeth Purho. Hän opiskeli laulua Dresdenin Kuninkaallisessa konservatoriossa 1898–1899. Syksyllä 1899 hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Teatteriin näyttelijäksi, ja hän näytteli siellä kuusi vuotta. Syksyllä 1905 Ahlman siirtyi Tampereen Teatteriin, josta hän erosi pian ja ryhtyi laulunopettajaksi. Sittemmin hän esiintyi vierailijana Tampereen Teatterissa. Vuosina 1919–1921 Ahlman työskenteli vakituisena laulajana Suomalaisessa Oopperassa.

Ahlman esiintyi ensisijaisesti lauluosissa. Hänen tehtäviään olivat muun muassa nimismiehen rouva näytelmässä *Kuopion takana*, Kätchen näytelmässä *Regina von Emmeritz* ja nimirooli näytelmässä *Salmin tyttö*. Ahlman oli ensimmäinen Annin roolin näyttelijä laulunäytelmässä *Tukkijoella*. 1900-luvulla suuren suosion saaneen maalaiskomedian kantaesitys annettiin Suomalaisessa Teatterissa lokakuussa 1899.

Suomalaisessa Oopperassa Ahlman debytoi keväällä 1913 Azucenana teoksessa *Trubaduuri*. Sittemmin hän näytteli useaan otteeseen muun muassa Mercedéksen roolin oopperassa *Carmen* ja Martan roolin oopperassa *Faust*.

Hän avioitui näyttelijä Paavo Ahlmanin kanssa 1905. Ennen avioliittoaan hän käytti nimeä Alma Auer.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 10–11
2. 1 2  Ahlman Alma *Ilona.tinfo.fi*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 30.8.2019. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Auer Alma *Ilona.tinfo.fi*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 30.8.2019.
4. ↑  Alma Ahlman *Encore.opera.fi*. Suomen Kansallisooppera. Viitattu 31.8.2019.
**Nayef Aguerd** (arab. نايف أكرد‎, *Nāyif Akard*, s. 30. maaliskuuta 1996 Kenitra, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja kuuluu myös Marokon jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Aguerd pelasi nuoruudessaan Mohammed VI Academyssa. Vuosina 2013−2018 hän edusti Marokon pääsarjaseura FUS Rabatia, jossa pelasi 72 Botolan ottelua ja teki viisi maalia. FUS:n voittaessa Marokon-mestaruuden kaudella 2015−2016 hän viimeisteli pelaamissaan 18 ottelussa kaksi maalia. Afrikan Mestarien liigassa hän pelasi seuraavalla kaudella kaksi ottelua ja teki yhden maalin.

Aguerd siirtyi 1,6 miljoonan euron siirtosummalla ranskalaiseen Dijoniin kesällä 2018. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 25 Ligue 1:n ottelua ja teki neljä maalia. Hän siirtyi saman sarjan Rennesiin neljällä miljoonalla eurolla kesällä 2020, ja pelasi kahdessa kaudessa 66 Ranskan pääsarjaottelua, joissa viimeisteli viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua.

Aguerd siirtyi Englannin Valioliigan West Hamiin 35 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2022. Hän oli debyyttikaudellaan loukkaantumisen vuoksi sivussa kentiltä lokakuun loppuun saakka. Kaikkiaan hän pelasi 18 valioliigaottelua ja teki kaksi maalia. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa, loppuottelu mukaan lukien.

Maajoukkueura
-------------

Aguerd pelasi ensimmäisen ottelunsa Marokon jalkapallomaajoukkueessa Albaniaa vastaan elokuussa 2016. Hän pelasi vuoden 2018 African Nations Championship -turnauksessa neljä ottelua Marokon hopeajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän viimeisteli MM-karsintaottelussa Sudania vastaan syyskuussa 2021. Hän pelasi täyden peliajan Marokon kaikissa viidessä ottelussa vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Qatarin MM-kilpailuissa 2022 Marokko selviytyi kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana MM-kilpailujen välieriin ja Aguerd oli avauskokoonpanossa Marokon neljässä ensimmäisessä ottelussa mutta loukkaantui neljännesvälierän varsinaisen peliajan loppupuolella eikä pelannut turnauksessa enää sen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nayef Aguerd Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Marokko juhli historiallista välieräpaikkaa – Portugalin MM-urakka päättyi *Salon Seudun Sanomat*.  10.12.2022. Viitattu 22.12.2022.

West Ham United – Englannin Valioliiga
1 Fabiański |
2 Johnson |
3 Cresswell |
4 Zouma |
5 Coufal |
7 Scamacca |
8 Fornals |
9 Antonio |
10 Lanzini |
11 Paquetá |
12 Downes |
13 Areola |
14 Cornet |
18 Ings |
20 Bowen |
21 Ogbonna |
22 Benrahma |
24 Kehrer |
27 Aguerd |
28 Souček |
33 Emerson |
41 Rice |
72 Mubama |
Manageri Moyes

Marokon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Bounou |
2 Hakimi |
3 Mazraoui |
4 Amrabat |
5 Aguerd |
6 Saïss |
7 Ziyech |
8 Ounahi |
9 Hamdallah |
10 Zaroury |
11 Sabiri |
12 Mohamedi |
13 Chair |
14 Aboukhlal |
15 Amallah |
16 Ezzalzouli |
17 Boufal |
18 El Yamiq |
19 En-Nesyri |
20 Dari |
21 Cheddira |
22 Tagnaouti |
23 El Khannous |
24 Benoun |
25 Attiyat Allah |
26 Jabrane |
Valmentaja Regragui
**Tornio-Haaparannan Kielikoulu** (ruots. Språkskolan) on vuonna 1989 perustettu Suomen ja Ruotsin valtioiden tukema peruskoulu, joka sijaitsee Haaparannalla. Koulussa on opetusta esikoulusta yläasteelle. Vuosittain kouluun otetaan 20 oppilasta sekä Torniosta että Haaparannalta. Koulun opetus seuraa ruotsalaista koulujärjestelmää ja lainsäädäntöä, mutta antaa valmiudet jatkaa opintoja sekä Suomessa että Ruotsissa. Opetussuunnitelma ja oppiainesisällöt ovat yhdistelmä molempien maiden kansallista opetussuunnitelmaa. 

Syksyllä 2016 koulussa opiskeli 307 oppilasta.

Muuta
-----

Vuonna 2010 torniolainen Jere Järlström kirjoitti ylioppilaskokeissaan 11 laudaturia ja yhden eximian Tornion yhteislyseon lukiossa, mikä on uusi Suomen ennätys. Järlström suoritti peruskoulunsa Kielikoulussa.

Torniolainen kansanedustaja Katri Kulmuni on opiskellut Kielikoulussa.

Lähteet
-------

* Språkskolan Haaparannan kaupunki.  Arkistoitu 29.6.2008. Viitattu 5.11.2009. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Om Språkskolan - Haparanda stad - HaparandaTornio *www.haparanda.se*.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 25.1.2017. (ruotsiksi)
2. ↑  Sveriges Radio: Jeren 11 laudaturia on uusi Suomen ennätys - Sisuradio *sverigesradio.se*. Viitattu 25.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Tainio: Haaparannan kielikoulu täyttää 20 vuotta *Sisuradio*.  18.2.2010. Sveriges radio. Viitattu 5.2.2017. (suomeksi)
**Kohtuus** tarkoittaa oikeustieteessä asioiden tilaa, joka ei ole liian ankara eikä liian lievä. Yleinen oikeudenmukaisuus eli yleistä oikeuskäsitystä vastaava toiminta soveltuu yleensä hyvin käytettäväksi yksittäisiin oikeustapauksiin, mutta joskus ne poikkeavat tavanomaisesta niin, että sen soveltaminen olisikin epäoikeudenmukaista. Yleiseen oikeudenmukaisuuteen liittyy piirre, että se yksinkertaistaa asioita, ja ottaa huomioon vain tyypilliset tapaukset. Kohtuus on yleistä oikeudenmukaisuutta tarkempaa oikeudenmukaisuutta.

Kohtuutta käyttää yleensä tuomari tapausta ratkaistaessaan. Lait ovat yleissääntöjä, joissa ilmenee pyrkimys oikeudenmukaisuuteen. Yksittäisessä tapauksessa lain sisällöstä on kohtuuteen vetoamalla mahdollista poiketa, jos lain soveltaminen sellaisenaan olisi epäoikeudenmukaista. Tällöin tuomari soveltaa lakia sen "hengen" mukaisesti "kirjaimen" asemasta. Hän painottaa ratkaisussaan olettamaansa lainsäätäjän tarkoitusta hylkäämättä kuitenkaan sinänsä pätevänä pitämäänsä lakia.

Yleensä kohtuutta pidetään luonnollisena ja välttämättömänä osana oikeusjärjestystä. Tällöin myönnetään, että yhteisöä säätelevillä yleisillä säännöillä on rajoituksensa. Joskus asiaan suhtaudutaan toisin, jolloin ollaan sitä mieltä, että yhteiskunnan toimintaa voidaan tehostaa ja parantaa yksityiskohtaisella sääntelyllä. Usein tähän yhdistyy ajatus siitä, että tuomarin harkinnanvapaus on epädemokraattista.

Kohtuuden käsite on varsin lähellä laintulkintaa. Kohtuuden käyttäminen on laintulkinnan rajatapaus, jossa lakia sovelletaan eri tavalla kuin se on kirjoitettu. Jos yleinen sääntö soveltuu tapaukseen helposti ja tyydyttävästi, on kyseessä rutiiniratkaisu. Jos niin ei ole, joudutaan muokkaamaan sääntöä, jotta se sopii ratkaisun perusteeksi. Joskus säännön muokkaaminenkaan ei riitä, vaan on turvauduttava kohtuuteen, jolloin tulkinta on lain sanamuodon vastaista. Tällöin tasapainoillaan lainmukaisuuden, yleisen oikeudenmukaisuuden, erityisen oikeudenmukaisuuden, ennustettavuuden ja joustavuuden välillä.

Lähteet
-------

* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 278–286

Aiheesta muualla
----------------

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Kohtuus***.
Ned Kelly, yksi viimeisistä bushrangereista oikeudessa. Aikalaiskuvitusta *The Illustrated Australian News* -lehdestä vuodelta 1880.
**Bushrangerit** olivat lainsuojattomia, jotka pakoilivat virkavaltaa Australian erämaissa, joista käytetään englanniksi nimitystä "The Bush". Bushrangerit toimivat pitkälti samoin kuin Britannian maantierosvot ja villin lännen lainsuojattomat, ja heidän rikoksiinsa kuuluivat postivaunujen ja pikkukaupunkien pankkien ryöstöt.

Britannian Australian-kolonisaation alkuvuosina termiä käytettiin karkureista. Vuodesta 1788 alkaen britit perustivat maahan rangaistussiirtoloita, joihin ehdittiin tuoda yli 100 000 rikollista. Bushrangereiksi kutsuttiin niitä rangaistusvankeja, jotka pakenivat siirtoloista metsiköihin. Myös nämä bushrangerit huolsivat itseään varastelemalla ja ryöstämällä tarvikkeita.

Aikaa myöten termiä alettiin käyttää niistä, jotka hylkäsivät oikeutensa ja velvollisuutensa yhteisön jäseninä elääkseen rikollisen ja henkipaton elämää käyttäen Australian metsäalueita tukikohtanaan. Varsinaisten rikollisjengien kulta-aika koitti vuoden 1850 aikoihin, kun Australiasta löytyi kultaa. Useat poliisit ja virkamiehet hylkäsivät tällöin tehtävänsä liittyäkseen mukaan kultaryntäyksiin nopean rikastumisen toivossa. Bushrangerit hyötyivät tästä virkavallan heikentymisestä ja yksittäisten pienien valtauksien syrjäisyydestä. Viimeiset heistä olivat vielä toiminnassa vuoden 1900 aikoihin.

Kuuluisia bushrangereita olivat muun muassa Ned Kelly ja Frank Gardiner, joka vuonna 1862 teki Australian historian suurimman kultaryöstön.

Lähteet
-------

1. ↑  Early Australian bushrangers Australian Government. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bushranger** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Haapaniemen linna** on raunioitunut kivikartano Salon Kiskossa, Kiskon kirkonkylän eteläpuolella, Kirkkojärven itärannalla. Se on rakennettu 1500-luvulla ja on yksi rannikkoseudun vanhimmista aateliskartanoista. Linna raunioitui ison vihan aikaan 1700-luvulla ja siitä on nykyään jäljellä vain holvattu kellarikerros. Museovirasto on luokitellut kivikartanon rauniot valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Historia
--------

Kellarin sisäänkäynnin aukko.
Alueella on ollut asutusta viimeistään 1300-luvulla, ja varhaisimmat säilyneet merkinnät Haapaniemestä on vuodelta 1469 säilyneessä asiakirjassa. Ensimmäinen Haapaniemen nimeltä tunnettu omistaja oli Krister Frille vuodelta 1463. Suomen 1500-luvun kivikartanot, joista valtaosa sijaitsi Varsinais-Suomessa, kuuluivat mahtisuvuille, kuten Horneille, Totteille ja Flemingeille. Haapaniemi oli Henrik Klaunpoika Hornin pääkartano 1540-luvun puoliväliin asti. 1600-luvun loppupuolella kartanon omistus siirtyi Flemingeille. Linna rakennettiin ilmeisesti vuosien 1450 ja 1525 välisenä aikana.

Linna rappeutui isonvihan aikana ja oli 1700-luvun lopulla rauniona. Naapuripitäjässä Pohjassa sijainnut Fiskarsin ruukki sai kartanon ja sen maat omistukseensa 1737, ja 1883 omistus siirtyi Fiskars Oy:lle.

Linnan tutkimuskaivaukset tehtiin 1910-luvulla. Tutkimuksia johti Juhani Rinne. Kunnostustyöt toteutettiin 1950-1958 muinaistieteellisen toimikunnan valvonnassa Kiskon kunnan rahoituksella. Jäljellä on kellarikerros.

Kiskon kirkon lähellä on ollut Horn-suvun hauta. Tarkkaa tietoa haudan hävityksestä ei ole jäänyt, mutta Helsingfors Dagblad -lehti kertoo vuonna 1871 tämän tapahtuneen ennen vuotta 1818. Lehden ilmestymiaikaan säterin silloiset omistajat olivat käyneet turhaa taistelua saadakseen takaisin kivisen hautakammion.

Linna ja alueen muut rakennukset
--------------------------------

Liuskekivestä tehtyä kellarin holvausta.
Jäljellä olevat ulkomuurit ovat harmaakiveä ja holvit liuskekiveä, jota on saatu läheisestä Hyypiänvuoresta. Linnanraunion läheisyydessä on 1700-luvulta peräisin oleva Haapaniemen rälssisäterin puinen, mansardikattoinen päärakennus.

Lähteet
-------

1. ↑  Kartta (Arkistoitu – Internet Archive) *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY.* Museovirasto.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Haapaniemen linnanraunio *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
3. 1 2 3  Rostedt, Tapani & Jussila, Timo (Mikroliitti Oy): Kisko, Haapaniemi. Kartanomäen muinaisjäännösinventointi 2004  2004. Museovirasto. Viitattu 17.2.2019.
4. ↑  Ett sköfladt fornminne, Helsingfors Dagblad nro 103, 19.4.1871 s. 2, 2. palsta vasemmalta

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haapaniemen linna** Wikimedia Commonsissa

* Haapaniemen linnan kukoistuskauden omistajat, artikkeli Salon Seudun Sukututkijat ry:n kotisivuilla
Finnish Navy Sailing team, Melges 24 -class
**Navy Sailing** on Merivoimien kilpapurjehdusjoukkue Melges 24  -veneluokassa. Joukkueessa on neljä purjehtijaa: Aleksi Lehtonen, Thomas Hacklin  Mika Malm ja Kim Westman. 

Navy Sailing logo
Lehtonen ja Malm sijoittuivat Kansanveneen Suomen mestaruuskilpailuissa hopealle vuonna 2012 

Westman kuului venekuntaan, joka voitti toistaiseksi ainoan sotilaspurjehduksen suomalaiskultamitalin vuonna 2001 Victoriassa Kanadassa
ja hopeaa vastaavissa kilpailuissa vuonna 2008  Lehtonen, Malm ja Westman sijoittuivat Sotilaiden maailmankisoissa  Rio de Janeirossa 2011 viidennelle sijalle. 

Hacklin, Finnjollien Suomen mestari 2012  voitti Lehtosen kanssa Mestareiden mestari -kilpailun vuonna 2012.

Kilpaveneluokka
---------------

Melges 24 on teknisesti vaativa ja kansainvälisesti korkeatasoinen kilpavene. Sen Euroopan  ja maailmanmestaruuskilpailuihin  osallistuu yli sata venekuntaa. Kymmenesosa kilpailijoista on ammattilaisia.

Kilpailut
---------

Kesällä 2013 Navy Sailing -joukkue osallistuu Suomen Melges 24 ranking-sarjan ja SM-kilpailujen lisäksi elokuussa Medemblikissä Hollannissa pidettäviin EM-kilpailuihin. Joukkue osallistuu myös 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin Geelongissa, Australiassa sekä edustaa Suomea 2015 sotilaiden olympialaisissa Etelä-Koreassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Finnish Melges 24 Fleet Finnish Melges 24 Fleet.  Arkistoitu 13.6.2013. Viitattu 31.3.2013. en
2. ↑  Sailor biography ISAF Sailor. Viitattu 31.3.2013. en
3. ↑  Kansanveneen SM-kilpailujen tulokset 2012 *files.kotisivukone.com*.  19.8.2012. www.sailwave.com.  Arkistoitu 23.8.2013. Viitattu 31.3.2013.
4. ↑  Kalle Virtapohja: [ Vara-amiraali Holmström tarjosi 
kakkukahvit meriottelijoille]  2.10.2008. Turun Sanomat. Viitattu 31.3.2013.
5. ↑  Suomen joukkue sotilaiden maailmankisoissa 2011 Puolustusvoimat. Viitattu 31.3.2013. [vanhentunut linkki]
6. ↑
7. ↑  Finnjolla-luokan Hacklin purjehti Suomen mestareiden mestariksi  1.10.2012. Suomen purjehdus ja veneily. Viitattu 31.3.2013. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Melges 24 European Championships 2013 Melges 24 European Championship. Viitattu 31.3.2013. en
9. ↑  Melges 24 World Championship International Melges 24 Class Association. Viitattu 31.3.2013. en

Aiheesta muualla
----------------

* Mlitary World Games
* Melges 24 -vene
* Purjehdus ja veneily ry[vanhentunut linkki]
* Kansainvälinen Melges24 -yhdistys
* Kansainvälinen purjehtijaliitto
**Pikku-Ätämö** on Karjaanjoen vesistöön kuuluva järvi Somerniemellä Somerolla. Järvi kuuluu Somerniemen Oinasjärveen laskevan Ropakonjoen valuma-alueeseen (23.077).

Pikku-Ätämön pinta-ala on 8,58 hehtaaria ja korkeus merenpinnasta 109,7 metriä. Muodoltaan järvi on lähes pyöreä. Järven suurin syvyys on noin 7 metriä. Se laskee pitkin nimetöntä suo-ojaa Ätämönuiton suon halki viereiseen Iso-Ätämöön, johon laskee Ätämönuiton suon kautta myös suon eteläreunaa koskettava laskujoeton pohjavesialueen harjujärvi Pikku-Valkee.

Pikku-Ätämön valuma-alue, johon sisältyy myös sen yläpuolisen Pikku-Valkeen valuma-alue, on noin 158 hehtaaria. Järven lähivaluma-alue on noin 59 hehtaaria, johon sisältyy myös järven oma pinta-ala. Lähivaluma-alueen maaperä koostuu hiekkamoreenista, jossa paikoin on kalliopaljastumia, rahkasammalturpeesta Ätämöiden ja Pikku-Valkeen välisellä Ätämönuiton suolla sekä karkeasta hiekasta Iso- ja Pikku-Ätämön välisellä kannaksella. Ison- ja Pikku-Ätämön ja Pikku-Valkeen väliin jäävä Ätämönuiton suo on pääosin ojittamaton. Järven valuma-alueella ei ole viljelystä eikä vakinaista asutusta. Vapaa-ajanasutusta sen sijaan on rannoilla.

Pikku-Ätämö, samoin kuin viereiset Iso-Ätämö ja Pikku-Valkee sijaitsevat Somerniemen Oinasjärven kylässä. Järville ulottuu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alue. Pikku-Ätämö ja sen lähivaluma-alueen suot kuuluvat Natura-alueeseen kokonaan, ympäröivät kivennäismaat idässä ja kaakossa sen sijaan jäävät Naturan ulkopuolelle. Järven lähivaluma-alueen länsi- ja lounaispuoli on myös pohjavesialuetta.

Lähteet
-------

* Tikander, Sanna & Jari Hietaranta; Iso- ja Pikku-Ätämön valuma-aluekartoitukset. *Julkaisussa:* *Iso- ja Pikku-Ätämön hoitosuunnitelma*, s. 5-29. Someron vesienhoitosuunnitelma, osaraportti VI. Somero: Someron kaupunki, 2005. julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 31.8.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Pikku-Ätämö *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 31.8.2015.
2. 1 2 3 4  Pikku-Ätämö (23.077.1.002) (Järvikin viranomaistieto) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 31.8.2015.
3. 1 2  Tikander & Hietaranta 2005: 14.
4. 1 2  Tikander & Hietaranta 2005: 17-18. kuva 3. kuva 4.
5. ↑  Ropakonjoen valuma-alue (23.077) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 31.8.2015.
6. ↑  Tikander & Hietaranta 2005: kuva 2. kuva 3.
7. 1 2  Tikander & Hietaranta 2005: 17-18.
8. ↑  Tikander & Hietaranta 2005: 21.
9. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 2024 07 Somerrniemi.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1959.  Kartta Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -palvelussa (jpg) (viitattu 31.8.2015)
10. ↑  Hyyppärän harjualue *Ymparisto.fi*. Uudenmaan ELY-keskus, Varsinais-Suomen ELY-keskus. Viitattu 30.8.2015.
Marquette Model 34 Sport Roadster vuodelta 1930.
**Marquette** oli vuosina 1929–1930 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Merkin perusti General Motors Buickia halvemmaksi vaihtoehdoksi. Halvemman merkin perustamisen taustalla oli Buick-automerkin kalleuden ohella muiden autoyhtymän merkkien esimerkki: esimerkiksi General Motorsin Cadillac-divisioona oli perustanut LaSallen vuonna 1927, ja se asettui hinnaltaan Cadillacin ja muiden GM:n automerkkien väliin. Buick oli sitä GM:n mallistossa seuraavana olevaa Oldsmobilea selvästi kalliimpi automerkki. Marquette oli hinnaltaan tarkoitettu näiden kahden automerkin väliin.*lähde?*

Marquettessa oli kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori ja se oli selvästi V8-moottorista Buickia kevyempi. Marquette ei ollut kaupallinen menestys: Marquetteja valmistettiin sen yhden vuoden elinkaaren aikana vain 35 007 yksilöä, joista 1404 valmistettiin amerikkalaisista koreista Yhdysvaltain ulkopuolella.

Yhdysvalloissa Marquettesta oli kuusi erilaista mallia: Model 37 neliovinen sedan, Model 30 kaksiovinen sedan, Model 36 kahden matkustajan coupe, Model 36S neljän matkustajan coupe, Model 34 neljän matkustajan avoauto (Sports Roadster) ja Model 35 eli viiden matkustajan Phaeton.

Marquette model 37 Sedan -mallissa oli kuusisylinterinen 3,5 litran rivimoottori, jonka suurin teho oli 50 kilowattia kierrosluvulla 2 300 (67 hevosvoimaa). Tämä Marquette-malli maksoi 1 060 dollaria.

Syyskuun 1929 pörssiromahdus heikensi autojen kysyntää, mikä vaikutti myös Marquetten myyntiin. Vuonna 1930 autojen kysyntä heikkeni laman myötä, ja Buick päätti jatkaa ilman Marquette-merkkiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Mobilisti Senior 3/2014, sivu 8
**Haapamäki–Seinäjoki-rata** on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka johtaa Haapamäeltä Ähtärin ja Alavuden kautta Seinäjoelle.

Rataosuudella on kahdeksan henkilöliikenteen nykykäytössä olevaa asemaa. VR liikennöi osuudella taajamajunia. Radalla kulkee neljä matkustajajunaa päivässä, kaksi kumpaankin suuntaan.

Historia
--------

Rataosuus Tampere–Haapamäki–Seinäjoki valmistui vuonna 1882. Se oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata.

Rataosuudella sijaitsivat aikanaan mm. Albergin sekä Kuoraksen (nyk. Koura) vekselit.

Nykytilanne
-----------

Rata on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Haapamäeltä on yhteys Jyväskylään sekä Oriveden kautta Tampereelle. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin rata on suurimmaksi osaksi edelleen olemassa. Seinäjoelta on yhteys edelleen Tampereelle, Kaskisiin, Vaasaan ja Kokkolan kautta Ouluun.

Nykyisin rataosan liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Junien kohtaamiset ovat nykyisin mahdollisia vain Alavuden, Ähtärin ja Pihlajaveden rautatieasemilla.

Liikenne
--------

Haapamäki–Seinäjoki-radalla on sekä VR:n henkilö- että tavaraliikennettä. Henkilöliikenne hoidetaan taajamajunilla, jotka kulkevat reitillä Jyväskylä–Seinäjoki. Päivittäisiä junavuoroja on kumpaankin suuntaan kaksi. Henkilöliikenteen asemat ovat Haapamäki, Pihlajavesi, Myllymäki, Eläinpuisto-Zoo, Ähtäri, Tuuri, Alavus ja Seinäjoki.

Seinäjoelle matkalla oleva taajamajuna kohtaa Dm12-kiskobussin Haapamäen asemalla

Tulevaisuus
-----------

Vuonna 2010 suunniteltiin, että nykyisten liikennepaikkojen lisäksi otettaisiin käyttöön myös Kouran sekä Sydänmaan liikennepaikat, mikäli kyliin tulee uutta asutusta. LVM oli suunnitellut, että radalla tehtäisiin 2020-luvulla parannustöitä; radan nopeustasoa nostettaisiin ja kiskot vaihdettaisiin.

Syyskuussa 2015 LVM kuitenkin ilmoitti säästötoimista, joka tarkoitti Haapamäki–Seinäjoki-radan lakkautamista matkustaliikenteeltä 27.3.2016. Ilmoitus herätti suurta vastustusta ja adressit.com-verkkosivustolle perustetun adressin on jo allekirjoittanut (18.9.2015) yli 5 000 henkilöä. Junaliikenne jatkui kuitenkin velvoiteliikenteenä toistaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  F 8/2009 Rataverkon kuvaus 1.1.2010 (pdf) (4.5. Radio-ohjatut rataosat)  1.1.2010. Helsinki:  Ratahallintokeskus. Viitattu 2.2.2010.
2. 1 2  VR:n aikataulut VR-Yhtymä Oy.  Arkistoitu 19.8.2017. Viitattu 10.11.2018.
3. ↑  Seinäjoki–Haapamäki ja Haapamäki–Orivesi -rataosien tulevaisuus *lvm.fi*. Viitattu 1.6.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Lähes kolmekymmentä asemaa hiljenee – ministeriö lakkauttaa junayhteyksiä *yle.fi*. Viitattu 18.9.2015.
5. ↑  Vastustamme Seinäjoki–Jyväskylä -junaradan lakkautusta! *adressit.com*. Viitattu 18.9.2015.
6. ↑  Ministeri: Henkilöjunaliikenne Tampere–Keuruun välillä jatkuu ensi vuoden *yle.fi*. Viitattu 6.9.2016.
**Villejuif** [vilʒɥif] on Ranskan kunta ja Pariisin esikaupunki 7 kilometriä Pariisin keskustasta etelään. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Val-de-Marnen departementtiin ja siellä asuu noin 57 000 ihmistä.

Villejuifissa sijaitsevat Pariisin metrolinjan 7 asemat Villejuif – Léo Lagrange, Villejuif – Paul Vaillant-Couturier ja linjan pääteasema Villejuif – Louis Aragon.

Villejuifissa toimii kolme merkittävää sairaalaa: syöpätutkimussairaala Institut Gustave Roussy sekä Paul-Broussen ja Paul Guiraud’n sairaalat. Kaupungissa sijaitsevia yksityisiä korkeakouluja ovat tietotekniikka-alan EFREI (École Française d’Électronique et d’Informatique) ja EPITA (École pour l’informatique et les techniques avancées) sekä biotekniikka-alan ISBP (Institut Sup’Biotech de Paris). 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Villejuif & en:Villejuif
**Haaparannan almanakka** oli Ruotsin tiedeakatemian julkaisema suomalainen almanakka, joka tehtiin vuosiksi 1811–1812 ja 1830–1900. Almanakka oli suomenkielinen, ja sen tiedot laskettiin Haaparannan horisontin mukaan. Nimipäivät ja nimet olivat erilaisia kuin Suomessa painetuissa almanakoissa.

Haaparannan almanakkaa ei saanut tuoda myyntiin Suomeen. Suomalaisilla oli kuitenkin mahdollisuus käydä ostamassa se rajan takaa.

Tausta
------

Ruotsin tiedeakatemia teki kaikki suomenkieliset almanakat vuosina 1749–1808. Suomen irtauduttua Ruotsista tämä perinne katkesi, sillä Venäjän keisari ei halunnut, että maahan tuodaan länsinaapurin propagandaa. Suomen almanakan julkaiseminen siirtyi näin Turun akatemian tehtäväksi. Ruotsalaiset alkoivat sen sijaan painaa kilpailevaa Haaparannan suomalaista almanakkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oja, Heikki: *Aikakirja 2013*, s. 246. Kuudes painos, verkkoversio Helsinki: Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, 2013.
2. ↑  Nivanka, Eino: Suomalaisen almanakan nimipäivät ja kiinteät juhlapäivät vuosina 1705–1955 – Kustaa Vilkuna, Eino Kaskimies, Gösta Hedström & Eino Nivanka (toim.) *Suomen almanakan juhlakirja*, s. 184–185. Helsinki: Helsingin yliopisto & Weilin+Göös, 1957.
3. ↑  Lempiäinen, Pentti: *Suuri etunimikirja*, s. 10. Kolmas tarkistettu painos. Toim. Raisa Vuohelainen. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29400-4.
4. ↑  Oja 2013, s. 239, 241, 246.
**Maroussi BC** (kreik. Μαρούσι K.A.E.) on kreikkalainen koripalloseura Suur-Ateenan Maroúsista.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1950, mutta Maroussi nousi Euroopan kärjen tuntumaan kaudella 1978–1979, kun se pääsi Korać Cupiin. Vuonna 1999 seura nousi Kreikan liigaan 18 divisioonavuoden jälkeen. Kaudella 2000–2001 Maroussi voitti Saporta Cupin, mikä on edelleen Maroussin paras saavutus. Seuraavalla kaudella joukkue oli Kreikan cupissa toinen hävittyään Olympiakosille luvuin 74–66. 

Kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui toiseksi EuroChallengessa. Samana vuonna se myös hävisi Panathinaikosille Kreikan liigan finaalissa suoraan otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2004-2005 joukkue pääsi ensikertaa ULEB Eurocupiin. Kaudella 2007–2008 Maroussi pääsi Kreikan liigan välieriin, jolloin se varmisti kaudeksi 2008–2009 paikan Eurocupissa.

Maroussi pelasi Euroliigassa ensimmäistä kertaa kaudella 2009–2010. Seura eteni aina kuudentoista parhaan joukkoon ennen putoamista. Kaudella 2011–2012 Maroussi sijoittui Kreikan liigassa viimeiseksi ja putosi pääsarjasta. Taloudellisten syiden takia seura putosi kolmannelle sarjatasolle.

Lähteet
-------

1. ↑  History Eurobasket. Viitattu 17.11.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (kreikaksi)
**Villefranche-d'Albigeois** (oksitaaniksi: *Vilafranca*) on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella, noin 17 kilometriä Albin kaupungista itään.

Villefranche d'Albigeoisin tunnettu historia juontaa juurensa 1200-luvulle. Kunnan pohjoisosassa kulkevasta Tarnjoesta tuli vuonna 1229 Pariisin rauhassa rajajoki. Rauhassa sovittiin, että joen pohjoispuoli oli Toulousen kreivi Raymond VII:n hallinnassa. Joen eteläpuoli taas kuului Ranskan kuninkaan Ludvig IX:n hallintaan, ja se uskottiin Castresin herra Philippe II de Monfortille. Hän perusti nykyisen kunnan paikalle bastiden vuonna 1269. Nykyään bastidesta ei ole enää mitään jäljellä. Vuonna 1896 rakennettiin Neitsyt Marian syntymäkirkko, joka korvasi bastiden vanhan 1400-luvun kirkon.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 3.8.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Histoire Mairie de Villefranche-d'Albigeois. Viitattu 3.8.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Rodez > Carcassonne Tour de France 2022. Viitattu 3.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villefranche-d'Albigeois** Wikimedia Commonsissa
**Villem Lüüs** (29. maaliskuuta 1971 Tallinna – 12. marraskuuta 2020) oli virolainen tammen pelaaja, FMJD-mestari kansainvälisessä tammessa ja kansainvälisen luokan tuomari.

Lüüs valmistui Tallinnan 1. lukiosta vuonna 1989. Hän opiskeli fysiikkaa Tarton yliopistossa, mutta ei valmistunut. *lähde?*

Vuonna 2000 Lüüsistä tuli Viron mestari kansainvälisessä tammessa. Vuonna 2000 hän saavutti Viron joukkueessa kuudennen sijan tammiolympialaisissa yhdessä Urmo Ilveksen ja Kaido Leesmannin kanssa.

Lüüsistä tuli Viron mestari myös brasilialaisessa ja englantilaisessa tammessa.

Vuonna 2010 hänet nimitettiin FMJD-tuomariksi ja vuonna 2018 kansainvälisen luokan tuomariksi.

Lüüs oli yksi Viron urheilun vuosikirjan (Eesti spordi aastaraamat) kirjoittajista, hän toimitti Viron urheilulehden (Eesti Spordileht) tammiosiota ja julkaisi artikkeleita latvialaisissa, venäläisissä, hollantilaisissa ja ukrainalaisissa tammiaiheisissa aikakauslehdissä. Hän kokosi pelikokoelmia. Hän oli Viron urheiluhistoriallisen seuran (Eesti Spordiajaloo Selts) jäsen.

Lüüs toimi valmentajana ja ohjaajana Tallinnan shakkikoulussa (Tallinna Malekool) ja Paul Keresin shakkikeskuksessa (Paul Kerese Malekeskus) vuosina 1998–2003 sekä Piritan urheilukeskuksessa (Pirita Spordikeskus) vuosina 2003–2011.

Villem Lüüs oli myös wikipedisti. *lähde?*

Yksityiselämä
-------------

Hänen äitinsä on sisustusarkkitehti Karin Lüüs, hänen isoäitinsä oli graafikko Ella Lüüs, hänen isoisänsä oli lakimies ja Viron SNT:n sosiaaliministeri Lembit Lüüs.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brita-Maria Alas: Lahkus Eesti tippkabetaja Villem Lüüs *Postimees*.  14.11.2020.
2. ↑  Vilnius: FMJD. 5.8.2018: Short report of the meeting of the FMJD Executive Council *fmjd.org*.
3. ↑  Eesti Entsüklopeedia *entsyklopeedia.ee*.  2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Elämäkerta ESBL:ssä
* Suri Eesti tippkabetaja Villem Lüüs, ERR, 14.11.2020

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Villem Lüüs
**Vincenzo Luvineri** (s. 5. lokakuuta 1977 Agrigento, Sisilia, Italia), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään **Vinnie Paz**, on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen rap-artisti. Paz on tullut tunnetuksi philadelphialaisessa rap-ryhmä Jedi Mind Tricksissä sekä hiphop-kollektiivi Army of the Pharaohsista. Oltuaan mukana ryhmäprojekteissa vuosien ajan, hän julkaisi debyyttisooloalbuminsa *Season of the Assasin* vuonna 2010. 

Pazin kappaleet ovat usein poliittisia, kaunistelemattomia ja aggressiivisesti räpättyjä ja artisti ammentaakin tekstiensä aiheet usein mm. historiasta, uskonnosta, mytologiasta, rikoksista, sodasta ja salaliittoteorioista. Hän on myös suuri nyrkkeilyfani ja käyttää runsaasti lajiin liittyviä viittauksia.

Elämä ja ura
------------

Vinnie muutti lapsena Sisiliasta Yhdysvaltoihin ja aloitti räppäämisen 16-vuotiaana, jolloin hän alkoi tehdä musiikkia kellarissaan ystävänsä Stoupen kanssa. Kaksikko muodosti sittemmin räppäri Jus Allahin kanssa tunnetuimman projektinsa Jedi Mind Tricksin, joka on toiminut vaihtelevasti duona ja triona Vinnien ollessa ainoa pysyvä jäsen.

Vinnie kasvoi katolisessa perheessä mutta kääntyi aikuisiällä muslimiksi kiinnostuttuaan uskonnosta lukiotoverinsa kautta. 

Vinnie kertoi "Carry on Tradition" -EP:llä kamppailleensa mielenterveysongelmiensa kanssa lähes kaksikymmentä vuotta ja kappale "Is Happiness Just A Word" kertoo hänen kokemuksistaan depersonalisaatiohäiriön ja syvän masennuksen kanssa.

Diskografia
-----------

### Sooloalbumit

* *Season of the Assassin* (2010)
* *God of the Serengeti (*2012)
* *The Cornerstone of the Corner Store* (2016)
* *The Pain Collector* (2018)
* *As Above So Below* (2020)

### Mixtapet & EP:t

* *Pazmenian Devil* (2005)
* *The Sound and the Fury* (2006)
* *Before the Assassin* (2010)
* *Prayer for The Assassin* (2010)
* *The Priest of Bloodshed* (2012)
* *Carry on Tradition* (2013)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vinnie Paz**.
* Vinnie Paz Myspacessa (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kvanttimekaanisen harmonisen värähtelijän aaltofunktio energiatasoilla n=0 - n=20. Todennäköisyystiheys on suurimmillaan valkoisilla alueilla ja pienimmillään mustilla alueilla.
**Kvanttimekaaninen harmoninen värähtelijä** on kvanttimekaaninen systeemi, jonka potentiaalienergia on suoraan verrannollinen tasapainoasemasta mitatun etäisyyden neliöön. Tässä suhteessa se on analoginen klassiselle harmoniselle värähtelijälle. Lähellä tasapainoasemaa mielivaltaisen muotoinen potentiaali voidaan approksimoida harmoniseksi värähtelijäksi.  Tätä ominaisuutta kvanttimekaanisten potentiaalien käsittelemisessä tarvitaankin.

1-ulotteinen värähtelijä
------------------------

Klassinen harmoninen värähtelijä kuvaa voimaa {\displaystyle \scriptstyle F=-kx}, missä \scriptstyle k on vakio ja \scriptstyle x poikkeama tasapainoasemasta. Merkitään nyt {\displaystyle \scriptstyle \omega ={\sqrt {\frac {k}{m}}}}, missä \scriptstyle \omega  on kulmanopeus ja \scriptstyle m massa, niin saadaan potentiaaliksi {\displaystyle \scriptstyle V(x)={\frac {1}{2}}m\omega ^{2}x^{2}}. 

### Ominaisenergia ja ominaistila

Kvanttimekaanisessa tapauksessa lasketaan hiukkasen ominaisenergia ja ominaistila ratkaisemalla Schrödingerin yhtälö edellä saadulle potentiaalille. Hamiltonin funktio on nyt

{\displaystyle H={\frac {p^{2}}{2m}}+{\frac {1}{2}}m\omega ^{2}x^{2}}
{\displaystyle ~H=-{\frac {\hbar ^{2}}{2m}}{\frac {\partial ^{2}}{\partial x^{2}}}+{\frac {1}{2}}m\omega ^{2}x^{2}},
missä ensimmäinen termi kuvastaa potentiaalikuopassa olevan hiukkasen liike-energiaa ja jälkimmäinen potentiaalienergiaa. Itse Schrödingerin yhtälö on

{\displaystyle H|\Psi \rangle =E|\Psi \rangle \,\!}.
Yllä oleva yhtälö on mahdollista ratkaista analyyttisesti (ratkaisua ei tehdä tässä). Ratkaisusta saadaan stationaarisille tiloille tulos 

{\displaystyle \Psi \_{n}(x)={\Big (}{\frac {m\omega }{\pi \hbar }}{\Big )}^{\frac {1}{4}}{\frac {1}{\sqrt {2^{n}n!}}}H\_{n}{\Big (}{\sqrt {\frac {m\omega }{\hbar }}}x{\Big )}e^{-{\frac {m\omega }{2\hbar }}x^{2}}},
missä siis {\displaystyle n=1,~2,~3\ldots } kertoo, monesko energiataso on kyseessä. Ratkaisut ovat muodoltaan Hermiten funktioita.

Hiukkasen ominaisenergia saa kvantittuneet arvot 

{\displaystyle E\_{n}={\Big (}n+{\frac {1}{2}}{\Big )}\hbar \omega }.
Energian kvantittuminen tarkoittaa, että energia voi saada vain tiettyjä diskreettejä arvoja. Esimerkiksi perustilallaan (*n*=0) ominaisenergia saa arvon {\displaystyle \scriptstyle E={\frac {1}{2}}\hbar \omega }.

Lähteet
-------

1. ↑  Greiner, Walter: "7", *Quantum Mechanics An Introduction, 4. painos*, s. 157. Springer. ISBN 3-540-67458-6. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Griffths, David J.: "2.3", *Introduction to Quantum Mechanics, 2. painos*, s. 40. Pearson, 2005. ISBN 0-13-191175-9. (englanniksi)
3. ↑  Griffths, David J.: "2.3.2", *Introduction to Quantum Mechanics, 2. painos*, s. 56. Pearson, 2005. ISBN 0-13-191175-9. (englanniksi)
4. ↑  Quantum Harmonic Oscillator (html) HyperPhysics.  (englanniksi)
Nurmes-talon polveilevaa julkisivua.
**Nurmes-talo** on Nurmeksen Kötsinmäellä sijaitseva monitoiminen kulttuuri- ja kirjastotalo, joka tarjoaa monenlaisia kulttuuripalveluja.

Talossa toimivat muiden muassa Nurmeksen kaupunginkirjasto, Kötsin museo, säveltäjä P. J. Hannikaisen mukaan nimetty Hannikaisen sali ja Tyko Sallisen mukaan nimetty galleria Tyko. Hannikainen ja Sallinen olivat syntyisin Nurmeksesta. Talossa on myös Pielisen Karjalan musiikkiopiston Nurmeksen toimipisteen tilat, Ylä-Karjalan kansalaisopiston tiloja sekä Palanderin sali. Muita palveluja ovat kahvio ja sivistyspalvelukeskuksen hallinto.

Nurmes-talo otettiin käyttöön tammikuussa 1991. Sen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Helasvuo & Co. Talon sisätiloista avautuva harju- ja järvimaisema on olennainen osa rakennuksen arkkitehtuuria. Nurmes-talon vieressä sijaitsee Elias Lönnrotin puisto, jossa sijaitsee Emil Cedercreutzin säätiön vuonna 2003 lahjoittama Lönnrot-patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nurmes-talo Nurmeksen kaupunki. Viitattu 27.12.2015.
Vastanainut pari viettämässä kuherruskuukauttaan Balilla Indonesiassa.
**Kuherruskuukausi** on häitä seuraava vastanaineiden siirtymäriitti ja irtiotto sosiaalisista ympyröistään ja avioliiton ulkopuolisista velvollisuuksistaan. Tuoreilla aviopareilla on nykyisin usein tapana viettää kuherruskuukautensa lomailemalla jossain eksoottisessa lomakohteessa.

Kuherruskuukausi on nykymuodossaan melko tuore perinne. Kuherruskuukausia alettiin pitää 1800-luvun lopulla, ja niistä tuli kulttuurinen tapa vasta 1900-luvun puolivälissä. Ennen sitä vastanaineet olivat viettäneet vain hääyön, joka ei kuitenkaan yleensä ollut edes täysin yksityinen. 1900-luvun alkupuolella jotkut tuoreet avioparit tekivät yhdessä lyhyen matkan lähiseudulleen. Nykyaikana moni vastanainut pari lähtee hääpäivänsä jälkeen viikoksi tai pidemmäksi aikaa romanttiselle ja tarkkaan suunnitellulle lomalle kauas eksoottisille kaukomaille.

Kuherruskuukausiperinnettä sen alkuaikoina tutkineiden sosiologien mukaan kuherruskuukausi on tärkeä vaihe avioliiton kehityksessä. Kuherruskuukauden aikana aviopari kehittää välilleen seksisuhteen ja kyvyn elää yhdessä. Nykyaikana kuherruskuukausi on nähty myös tapana, jolla aviopari vakuuttaa itselleen tehneensä oikean valinnan, jota "täydellinen" kuherruskuukausikokemus vahvistaa. Kuherruskuukauden eksoottinen ympäristö tarjoaa lisäksi aistikokemuksia ja antaa parille yhteisen identiteetin paikassa, jossa heidät nähdään vastanaineina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bulcroft, Richard (toim. Reis, Harry t. & Sprecher, Susan K.): "Honeymoon", *Encyclopedia of Human Relationships*, s. 811–813. Sage, 2009. ISBN 978-1-4129-5846-2.
**Nurkkanäyttämö** on haukiputaalainen harrastajateatteriryhmä. Se perustettiin vuonna 1982, ja sen ohjaajana on siitä asti toiminut Raija Päkkilä. Ryhmä on tehnyt parikymmentä näytelmää, joihin on kuulunut monia klassikkonäytelmiä, kuten *Tirlittan*, *Decamerone* sekä Mika Waltarin *Gabriel, tule takaisin!*. 

Näytelmien aiheet ovat vaihdelleet lastennäytelmistä *Ihmeiden kotiinkuljetus* ja *Kolme iloista rosvoa* vakaviin tragedioihin kuten *Solveigin Laulu* ja *Aina joku eksyy*. Ryhmä on tehnyt myös paikallisen kirjailijan, Joni Skiftesvikin teksteihin pohjautuvia näytelmiä, kuten *Tuulen pojan*, *Vastuullisen tehtävän* ja *Granfeltin sahalla* -näytelmän kantaesityksinä. Myös Maiju Lassilan *Manasse Jäppinen* ja *Tulitikkuja lainaamassa* ovat saaneet Nurkkanäyttämön tulkinnan.

Ryhmän jäsenet ovat vuosien aikana vaihdelleet paljon, mutta ryhmässä on myös vakiojäseniä. Näitä pitkäaikaisia nurkkanäyttämöläisiä ovat mm. Tarja Martti, Risto Viinamäki, Timo Rautio, Satu Alatalo-Rautio sekä Juha Virranniemi.

Nurkkanäyttämö on esiintynyt vuosien aikana useammilla eri näyttämöillä. Nykyään se esiintyy vakituisesti Haukiputaan Teatterikuopalla, jota ennen se on esiintynyt mm. liikuntakeskus Jatulissa ja Martinniemen vanhalla koululla. 

Nurkkanäyttämön saavutuksiin kuuluvat stipendi-voittojen lisäksi valinta Työväen näyttämöpäiville Mikkeliin näytelmillä *Niskavuoren nuori emäntä*, *Solveigin laulu* ja *Gabriel, tule takaisin!*.

Aiheesta muualla
----------------

* Nurkkanäyttämö

Haukipudas

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | Annalankangas · Asemakylä · Ervastinranta · Halosenniemi · Holstinmäki · Häyrysenniemi · Jokikylä · Kalimenkylä · Keiska · Kello · Kirkonkylä · Kiviniemi · Kurtinhauta · Martinniemi · Onkamo · Parkumäki · Putaankylä · Rivinnokka · Santaholma · Takkuranta · Taipaleenkylä · Ukonkaivos · Virpiniemi |
| Vesistöt | Halosenlahti · Hekkalanlahti · Kalimeenoja · Kiiminkijoki |
| Muuta Haukiputaaseen liittyvää | Ahmat · A. Santaholma Oy · Vapaa-aikakeskus Jatuli · Kirkko · Rautatieasema · Kellon asema · Martinniemen rata · Martinniemen asema · Martinniemen saha · Maunun saha · Nimettömänmatala · Nurkkanäyttämö · Rantapohja · Suurhiekka |