recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lehtoinkylä** (ven. Ле́хтуси, *Lehtusi*) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Lieskulan kunnassa. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa seitsemän kilometriä Lieskulasta koilliseen. Kylän kautta kulkee Toksovasta Matoksiin johtava tie. Virallisesti siellä on vain seitsemän asukasta (vuonna 2007).

Kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Sen asukkaat olivat äyrämöisperäisiä inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Vuoleen luterilaiseen seurakuntaan. Vuoteen 1861 saakka Lehtoinkylän talonpojat olivat kartanonherrojen maaorjia. Sen osia olivat Saksanmäki ja Virkinmäki.

Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 457 asukasta, joista inkeriläisiä oli 440, venäläisiä 13 ja suomensuomalaisia neljä. Kuivaisin piiriin kuuluneen Lehtoinkylän suomalaisen kansallisen kyläneuvoston alueella asui 1323 suomalaista, 407 venäläistä ja 28 muiden kansallisuuksien edustajaa. Suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon viimeistään Leningradin piirityksen aikana.

Nykyään Lehtoinkylässä sijaitsee Možaiskille nimetyn avaruuspuolustuksen sotilasakatemian koulutuskeskus asuinalueineen. Pitkäjärven (ven. Pitkejarvi) länsipuolelle on sijoitettu Voronež-tyyppinen tutka-asema. Seudulle rakennetaan omakotitaloalueita.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 127. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Seuloskoin piirin väestö *vsevinfo.ru*. Viitattu 17.1.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Janson, P.M.: *Natsionalnyje menšinstva Leningradskoi oblasti (sbornik materialov)*, s. 22. Leningrad: Orgotdel Leningradskogo Oblispolkoma, 1929.
**Virginia "Ginny" McSwain** on yhdysvaltalainen Daytime Emmylla palkittu ääniohjaaja ja entinen ääninäyttelijä.

Ura
---

Valmistuttuaan Stephens Collegesta teatterin ja taiteen tutkinnolla McSwain muutti Los Angelesiin vuonna 1974, jossa hän sattumalta sai töitä Hanna-Barberalta esiteltyään taideteoksiaan.

Aluksi McSwaine aloitteli uraansa ääninäyttelijänä 1970-luvun lopulla tehden pieniä rooleja animaatioihin, kuten Scooby Goes Hollywood. Sittemmin hän jätti ääniroolit ja siirtyi 1980-luvun alussa nauhoittavan ohjaajan avustajaksi, kunnes vuodesta 1984 McSwain on työskennellyt pääsääntöisesti ääniohjaajana. Kenties parhaiten hänet muistetaan 1980-luvun lopulla ollessaan ääniohjaajana ja pääroolissa animaatiosarjassa Pikku ponit, sekä Lois Lanen roolista 1980-luvun Teräsmies animaatiosarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nancy Cartwright: Nancy Cartwright Chats With VO Director Ginny McSwain *Animation World Magazine*.  25.6.2007. Nancy Cartwright.  Arkistoitu 13.7.2007. Viitattu 25.11.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ginny McSwain Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ginny McSwain Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Otto Weddigen vuonna 1914.
**Otto Weddigen** (15. syyskuuta 1882 Herford, Westfalen – 18. maaliskuuta 1915 Pohjanmeri) oli yksi Saksan tunnetuimmista sukellusvenekapteeneista ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa.

Weddigen liittyi Saksan laivastoon vuonna 1901 ja osallistui Saksan U-veneiden kehittämiseen alusta alkaen. Hänestä tuli syyskuussa 1910 sukellusvenekapteeni ja lokakuussa 1911 sukellusvene *U-9:n* päällikkö. Weddigenistä tuli kuuluisuus, kun hän onnistui maailmansodan alussa 22. syyskuuta 1914 upottamaan Alankomaiden rannikon edustalla tunnin aikana kolme kuninkaallisen laivaston risteilijää, *Aboukirin*, *Hoguen* ja *Cressyn*, jolloin noin 1 400 miestä hukkui. *U-9* upotti 15. lokakuuta risteilijä *Hawken* Skotlannin rannikon edustalla, jolloin britit menettivät 500 miestä. Sittemmin Weddigen siirtyi uudenaikaisemman *U-29:n* päälliköksi ja upotti vielä helmikuussa 1915 neljä brittiläistä kauppalaivaa. Hän kuitenkin hukkui miehistöineen 18. maaliskuuta, kun taistelulaiva HMS *Dreadnought* ajoi *U-29:n* upoksiin Skotlannin Moray Firthin edustalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otto Weddigen (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 9.2.2014.
2. 1 2  Otto Weddigen (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 9.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Otto Weddigen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Landon Ronald** (1873, Liverpool – 1938) oli brittiläinen kapellimestari, säveltäjä ja pianisti. Ronald opiskeli Royal College of Music -korkeakoulussa vuosina (1884–1890). Opintojen jälkeen hän työskenteli Royal Opera Housen ja Covent Gardenin oopperataloissa. Vuonna 1894 hän oli Yhdysvalloissa kiertueella australialaisen sopraanon Nellie Melban säestäjänä.

Ronaldin sävellystuotanto sisältää yli 200 yksinlaulua, joista tunnetuin lienee *Espanjalainen serenadi* (*Serenade espagnole*), jonka levytti aikoinaan italialainen tenori Enrico Caruso.

Landon Ronald aateloitiin 1922.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Prinssi Edwardin saaren parlamentti** (engl. *Legislative Assembly of Prince Edward Island*, ransk. *Assemblée législative de l'Île-du-Prince-Édouard*) on provinssitason lainsäädäntöelin Prinssi Edwardin saarella. Siihen kuuluu 27 edustajaa, mikä tekee siitä Kanadan pienimmän provinssitason parlamentin. Parlamentin tehtävä on säätää lakeja provinssin tasolla.

Provinssin parlamentti on perustettu 7. heinäkuuta 1773, jolloin paikallisten asukkaiden valitsemat edustajat tapasivat Charlottetownissa. Aluksi parlamentti oli kaksikamarinen..

Suurin osa parlamenttityöstä tehdään kahdeksassa komiteassa.

Viimeisimmät vaalit pidettiin 2019 ja suuremmaksi puolueeksi nousi progressiivinen konservatiivipuolue.

Puhemiehen tuoli ja sauva.

Lähteet
-------

1. ↑  About  2020. PEI Legislative Assembly. Viitattu 11.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Our History and Timeline  2020. PEI Legislative Assembly. Viitattu 11.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Current Committees  2020. PEI Legislative Assembly. Viitattu 11.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Report of the Chief Electoral Officer of PEI  2019. Elections Prince Edward Island. Viitattu 11.3.2020. (englanniksi)
James Isbister
**James Isbister** (29. marraskuuta 1833 – 16. elokuuta 1915) oli kanadalainen métis-johtaja. Häntä pidetään Saskatchewanissa sijaitsevan Prince Albertin kaupungin perustajana.

Isbister oli lahjakas kielissä ja puhui englantia, gaelia, creetä, denen kieltä ja michifiä. Hän toimi useita vuosia tulkkina Hudson's Bay Companylle.

Vuonna 1866 Isbister asettui asumaan ja viljelemään maata alueelle, joka nykyisin tunnetaan Prince Albertin kaupunkina. Hän oli todennäköisesti ensimmäinen maanviljelijä Saskatchewanissa, joka viljeli vehnää omalla maatilallaan. Alueelle muutti useita muitakin siirtolaisperheitä, jotka kutsuivat aluetta Isbisterin asutuskeskukseksi. Isbister muutti pois alueelta 1886 mutta palasi vuosia myöhemmin takaisin perustettuun Prince Albertin kylään. Hän toimi myös *John Smith Reservaatissa* (nykyisin Muskoday First Nation) maatalousneuvojana.

Vuonna 1884 Saskatchewanjokilaakson eurooppalaiset siirtolaiset ja métisit kävivät neuvotteluja Kanadan hallituksen kanssa maaoikeuksista. Neuvotteluiden kariuduttua he lähettivät valtuuskunnan neuvottelemaan Louis Rielin kanssa hänen paluustaan Yhdysvaltojen Montanasta, jotta hän voisi johtaa neuvotteluja Kanadan hallituksen kanssa. Isbister valittiin yhdeksi neljästä matkaan lähtijästä. Riel oli helposti taivuteltavissa asian kannalle. Neuvottelut eivät sujuneet toivotulla tavalla ja tilanne lopulta kärjistyi Saskatchewanin kapinaksi vuonna 1885.

Isbister monien muiden anglo-metisien ohella oli osallisena neuvotteluissa hallituksen kanssa, mutta ei osallistunut kapinan vihollisuuksiin. Tästä huolimatta hänet vangittiin viideksi viikoksi ja Prince Albertin konservatiivinen lehdistö arvosteli hänen toimiaan kapinan aikana.

Kapinan jälkeen Isbister osallistui Prince Albertin alueella monipuolisesti Kanadan anglikaanisessa kirkon toimintaan. Hän vietti Prince Albertissa loppuelämänsä, ja hänet on haudattu kaupungissa sijaitsevalle hautausmaalle, joka on lähellä hänen entistä kotitilaansa.

Lähteet
-------

1. ↑  ISBISTER, JAMES *Dictionary of Canadian Biography Online*. University of Toronto. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi),(ranskaksi)
**Prioriteettijono** (engl. *priority queue*) on tietojenkäsittelytieteessä abstrakti tietotyyppi, joka säilöö alkioita ja niihin sisällytettyjä prioriteetteja. Tyypillinen käyttötapaus voisi olla vaikkapa käyttöjärjestelmän prosessien hallinta, jossa tärkeimmät prosessit saavat eniten suoritinaikaa. Prioriteettijonosta on kaksi symmetristä versiota: *minimiprioriteettijono* tukee pienimmän ja *maksimiprioriteettijono* suurimman prioriteetin omaavan alkion poimimista. Tyypillinen rajapinta on seuraava:

* insert(*x*): lisää alkion *x* prioriteettijonoon
* minimum/maximum: palauttaa alkion, jolla on pienin/suurin prioriteetti
* extract min/max: poistaa ja palauttaa alkion, jolla on suurin prioriteetti (vrt. pinon *pop*)
* decrease/increase key(*x*, *k*): laskee/korottaa alkion *x* prioriteettia arvoon *k*, joka on yhtä suuri tai pienempi/suurempi kuin *x*:n nykyinen prioriteetti

Toteutus
--------

Tyypillinen toteutus prioriteettijonolle on keko, jolla kaikki prioriteettijonon operaatiot onnistuvat vähintäänkin asymptoottisessa suoritusajassa log(*n*).

Lähteet
-------

* Cormen, Thomas & Leiserson, Charles & Rivest, Ronald & Stein, Clifford: "Chapter 6: Heapsort", *Introduction to Algorithms – 2nd ed.*, s. 127–140. MIT Press ja McGraw-Hill, 2001. ISBN 0-262-03293-7.
Gino Cervi ja Oreste Bilancia elokuvassa *Quattro passi fra le nuvole* (1942).
**Gino Cervi** (oikealta etunimeltään *Luigi*, 3. toukokuuta 1901 Bologna – 3. tammikuuta 1974 Punta Ala, Grosseto) oli italialainen näyttelijä.

Gino Cervi, Georges Simenon, Arnoldo Mondadori
Cervin näyttelijänura alkoi vuonna 1924 Alda Borellin teatteriseurueessa. 1930-luvulla hän työskenteli Tofanon ja Maltagliatin seurueen päänäyttelijänä ja vuosikymmenen lopulla roomalaisen Teatro Eliseon ohjaajana. Cervin ensimmäinen elokuva oli Gennaro Righellin ohjaama *L’armata azzurra* vuonna 1932. Hän esitti pääosia useissa Alessandro Blasettin elokuvissa kuten *Ettore Fieramosca* (1938), *Un’avventura di Salvator Rosa* (1940), *Rautakruunu* (*La corona di ferro*, 1941) ja *Quattro passi fra le nuvole* (1942) sekä Mario Camerinin romaanisovituksessa *I promessi sposi* (1941).

Toisen maailmansodan jälkeen Cervi muistetaan varsinkin monien Isä Camillo -elokuvien Pepponena. Hän esiintyi myös komisario Maigret’na suositussa televisiosarjassa. Cervin viimeinen elokuva oli *Il commissario Maigret a Pigalle* vuonna 1972.

Elokuvia
--------

* *La peccatrice*, 1940
* *Alaston Maja*, 1958
* *Nel segno di Roma*, 1959
* *Orjien kapina*, 1960

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 78. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.
2. 1 2  Enciclopedie on line *treccani.it*. Viitattu 20.6.2015. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gino Cervi**.
* Gino Cervi Elonetissä.
* Gino Cervi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Stirlingin linna
Linnan puutarha
**Stirlingin linna** sijaitsee jyrkkäreunaisella kukkulalla Stirlingissä, Skotlannin entisessä pääkaupungissa. Se on yksi Skotlannin suurimmista ja historiallisesti merkittävimmistä linnoista. Nykyiset rakennukset on pääsääntöisesti rakennettu vuosina 1490–1600.

Sijainti
--------

Stirling on sijainnut aina strategisesti merkittävällä paikalla Skotlannin halkaisevan Forthjoen matalimmalla kohdalla, joka on ollut tärkein kulkureitti Etelä- ja Pohjois-Skotlannin välillä.

Keskiaika
---------

Ensimmäinen maininta Stirlingin linnasta on noin vuodelta 1110, jolloin kuningas Aleksanteri I rakennutti kukkulalle kappelin. Hän myös kuoli siellä 1124. Skotlannin itsenäisyyssotien (1296–1357) aikana Stirlingin alueella käytiin lukuisia taisteluita ja linna oli vuoron perään skotlantilaisten ja englantilaisten hallussa. Kuuluisin taistelu käytiin 1297, jolloin skotlantilainen kapinallinen William Wallace voitti englannin kuninkaan Edward I:n joukot läheisellä kivisillalla.

Skotlannin itsenäistyttyä kuninkaat Robert II ja Robert III alkoivat rakennuttaa uutta linnaa Stirlingin kukkulalle. Vanhimmat yhä olemassa olevat linnan osat (esim. vuonna 1381 rakennettu pohjoinen portti) ovat tältä aikakaudelta.

Renessanssi
-----------

Stirlingin linna toimi Skotlannin Stuart-sukuisten kuninkaallisten virallisena asuinpaikkana 1600-luvulle asti. Traagisista elämänvaiheistaan tunnettu kuningatar Maria Stuart kruunattiin siellä vuonna 1543. Stuartien aikana linnaa vahvistettiin ja laajennettiin runsaasti. Tältä ajalta on peräisin muun muassa linnan kuninkaallinen palatsi, joka rakennettiin Jaakko V:n aikana 1540-luvulla. Palatsi on yksi parhaiten säilyneistä renessanssirakennuksista Iso-Britanniassa.

Uusi aika
---------

Stirlingin merkitys hallinnollisena keskuksena väheni Englannin sisällissodan ja Yhdistyneen kuningaskunnan syntymisen jälkeen. Viimeinen sotilaallinen tapahtuma Stirlingin linnassa oli Charles Edward Stuartin hyökkäys toisen Jakobiittikapinan aikana vuonna 1745. Tämän jälkeen linna toimi varuskuntana vuoteen 1964 asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Historic Scotland (viitattu 30.9.2011)
2. ↑  Stirling Castle (Arkistoitu – Internet Archive) (viitattu 30.9.2011)
3. ↑  Stirling Castle - Timeline (Arkistoitu – Internet Archive) (viitattu 4.10.2011)
4. ↑  inStirling.com (viitattu 4.10.2011)
5. ↑  Castles in Scotland (viitattu 4.10.2011)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stirlingin linna**.
**Prinés** (kreik. Πρινές) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 851 (vuonna 2011).

Prinésin kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä länsilounaaseen Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu noin 200 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimen katsotaan olevan peräisin venetsialaisvallan ajalta ja tulevan "prinssiä" tai "ruhtinasta" tarkoittavasta nimestä *Princeps* (Πρίνσεπς, *Prínseps*), joka taas palautuisi siihen, että seudulle oli asettunut bysanttilaisella kaudella joku ylimys. Kylän vanha rakennuskanta on venetsialaiselta ajalta. Merkittävimmät kirkot ovat Pyhän Nikolaoksen (*Ágios Nikólaos*) kirkko 900–1000-luvulta sekä kaksilaivainen Neitsyt Marian ilmestyksen (*Evangelismós*) ja Pyhän Antonioksen (*Ágios Antónios*) kirkko.

Prinés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πρινέ, *Topikí Koinótita Priné*), johon kuuluu varsinaisen Prinésin kylän lisäksi Vedéroin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 884.

Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Πρινές *TB*. Viitattu 1.9.2021.
**C. W. McCall** (oikealta nimeltään *William Fries*; 15. marraskuuta 1928 Audubon, Iowa – 1. huhtikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja.

Fries opiskeli Iowan yliopistossa taidetta. Hän pääsi omahalaisen mainostoimiston taidejohtajaksi 1960-luvun alussa ja loi itselleen siellä viettämänään aikana mainoksissa laulamista varten C. W. McCall -identiteetin. Omaksumanaan fiktiivisenä roolihahmona hän esiintyi kuvitteellisen Old Home Bread -yhtiön rekkakuskina, joka vietti suuren osan ajastaan ruokapaikassa nimeltään The Old Home Filler-Up-an'-Keep-On-a-Truckin' Cafe. McCallin hahmona Fries saavutti suuren suosion; hänen pitämänsä radiokampanja toi hänelle Clio-palkinnon. Vuonna 1975 hän julkaisi McCall-nimellä albumin *Black Bear Road*. Single "Convoy" nousi sekä pop- että countrylistojen ykköseksi. Sen sanoitukset teki Fries itse, ja musiikki on Chip Davisin. Kappaleesta tuli niin suosittu, että sen innoittamana Sam Peckinpah ohjasi Kris Kristoffersonin tähdittämän *Raivopäät*-elokuvan (1978). McCall julkaisi myös LP:t *Wolf Creek Pass* (1975) ja *Roses for Mama* (1977).

Fries jätti musiikkiteollisuuden 1970-luvun menestystensä jälkeen. Hän omistautui tämän jälkeen ympäristöliikkeen asialle ja muutti Coloradon Ourayhyn, jonka pormestariksi tuli valituksi vuonna 1982. Vuonna 1990 Fries yritti paluuta musiikkiuralle, mutta ei saavuttanut enää menestystä. Hänet otettiin vuonna 2009 Iowa Rock 'n' Roll Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. ↑  C.W. McCall, Who Had a #1 Novelty Hit, ‘Convoy,’ During CB Craze, Dies
2. 1 2 3 4  C.W. McCall AllMusic
3. 1 2 3  Iowa Rock 'N' Roll Music Association Hall of Fame Press Release C.W. McCall: An American Legend


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Prinssille morsian** (*Coming to America*) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut John Landis. Elokuvan pääosissa näyttelevät Eddie Murphy, James Earl Jones, Arsenio Hall ja John Amos.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Prinssi Akeem asuu varakkaassa Afrikan maassa nimeltä Zamunda. Akeem on kyllästynyt olemaan kuninkaallinen ja saamaan aina kaiken haluamansa. Prinssin isä kuningas Jaffa Joffer on järjestänyt poikansa syntymäpäiväksi tälle vaimon, jota prinssi ei ole itse ikinä nähnyt. Häät keskeytyvät, kun Akeem ilmoittaa isälleen haluavansa lähteä Amerikkaan etsimään itselleen kunnollista vaimoa jota hän oikeasti rakastaisi.

Akeemin isä ei alussa ymmärrä täysin poikansa tarkoitusperää, vaan ajattelee enemmänkin poikansa lähtevän jakamaan kuninkaallista siementään. Akeem lähtee luottopalvelijansa Semmin kanssa kohti Yhdysvaltoja. Akeem haluaa, että he käyttäytyisivät uudessa maassa niin kuin normaalit ihmiset ja menisivät normaaliin työhön. Akeem ja Semmi löytävät rähjäisen vuokra-asunnon Queensista ja saavat töitä paikallisesta McDowell’s-hampurilaisravintolasta. Akeem tapaa ravintolan omistajan tyttären Lisan ja ihastuu tähän ensisilmäyksellä. Lisa tapailee kuitenkin samaan aikaan Darryllia ja ongelmia aiheuttaa myös, ettei Lisan isä Cleo McDowell hyväksy köyhää afrikkalaista paimentolaista tyttärelleen.

Lisa ihastuu itsekin Akeemin vastustuksesta huolimatta ja kaikki näyttää hetken aikaa hyvältä, kunnes Akeemin isä ja koko kuninkaallinen perhe saapuu Amerikkaan ja näin Lisa saa tietää Akeemin olevan kuninkaallinen. Akeem vannoo rakkauttaan Lisalle, vaikkei kertonut hänelle olevansa prinssi. Lisa leppyy asiasta ja pari saa toisensa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Eddie Murphy  | … |  Akeem Joffer
  |
|  Arsenio Hall  | … |  Semmi
  |
|  James Earl Jones  | … |  Jaffa Joffer
  |
|  John Amos  | … |  Cleo McDowell
  |
|  Madge Sinclair  | … |  Aoleon
  |
|  Shari Headley  | … |  Lisa McDowell
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa teennäisen vanhahtavaksi komediaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Blauvelt, Christian: The 100 greatest comedies of all time  22.8.2017. BBC. Viitattu 22.8.2017.
**Virginia "Ginni" Rometty** (s. 1957 Chicago) on yhdysvaltalainen entinen yritysjohtaja. Hän on johtanut IBM:ää sen muuttuessa teknologiayhtiöstä datayhtiöksi. Hän valitsi tekoälysovellukset yrityksensä strategian keskiöön ja investoi rohkeasti lohkoketjujen ja kvanttilaskennan kehittämiseen. Forbes luokitteli vuonna 2018 Romettyn maailman vaikutusvaltaisimpien naisten joukossa sijalle 10. Rometty oli IBM:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 2012–2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Virginia M. Rometty *Horatio Alger*.  2016. Viitattu 21.4.2019.
2. ↑  Ginni Rometty Nr. 10. *Forbes*.  2018. Viitattu 21.4.2019.
3. ↑  IBM:n johtoon ensimmäistä kertaa nainen *Ylen uutiset*.  26.10.2011. Viitattu 19.10.2019.
4. ↑  Kolehmainen, Aleksi: IBM:n johtaja ottaa nuijan käteensä *Tivi*.  1.10.2012. Viitattu 19.10.2019.
5. ↑  IBM CEO Ginni Rometty to step down *Fortune*. Viitattu 24.9.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* DBLP

 |

 |
**Stirling Bridgen taistelu** oli skotlantilaisen Stirlingin kaupungin lähellä 11. syyskuuta 1297 Englannin ja Skotlannin joukkojen välillä käyty taistelu, joka päättyi Skotlannin voittoon.

Vuonna 1296 Skotlannin kuningas Aleksanteri III kuoli lapsettomana. Englantilaisjoukon johtaja kreivi John de Warenne oli saanut kuninkaaltaan Edvard I:ltä tehtäväkseen skottien kukistamisen. Hän hyökkäsi 10 000 miehen armeijan voimin Stirlingin kaupunkiin johtavalle, Forthjoen yli kulkevalle sillalle. Sitä puolusti huonosti koulutettu, enintään parituhantinen skotlantilaisjoukko, jota johti sissipäällikkö William Wallace. Englannin armeijaan kuului myös hyvin varusteltu 3 000 ritarin ratsuosasto. Englannin ylivoimasta huolimatta taistelu päättyi Skotlannin torjuntavoittoon ja lähes 5 000 englantilaista kaatui.

Stirling Bridgen taistelu Braveheart-elokuvassa
-----------------------------------------------

Vuoden 1995 historiallinen elokuva *Braveheart – taipumaton* perustuu William Wallacen tarinaan, mutta poikkeaa monin tavoin todellisesta historiasta. Skotit eivät esimerkiksi käyttäneet Wallacen aikaan kilttejä eivätkä sinisiä kasvomaalauksia. Elokuvallisista syistä Stirling Bridgen taistelua vastaava taistelukohtaus ei sijoitu Stirlingin sillalle vaan avoimelle kentälle.

Katso myös
----------

* Falkirkin taistelu

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Magnus Västerbro: Skotlannin vapaustaistelija.  *Maailman Historia*, 2014, nro 3, s. 32–35. Vimmerby, Ruotsi:  LRF Media AB. ISSN 2000-9720.
2. ↑  Braveheath Trivia. Internet Movie Database. Viitattu 4.1.2016.
**C. W. Ceram**, oik. **Kurt Willy Marek**, (20. tammikuuta 1915 Berliini, Saksa – 12. huhtikuuta 1972 Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen toimittaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut suosittuja arkeologiaa käsitteleviä teoksia. 

Marek asui vuodesta 1954 Yhdysvalloissa. Hän otti toisen maailmansodan jälkeen salanimen saadakseen etäisyyttä sodanaikaiseen työhönsä Saksan propagandan palveluksessa. Hänen nimeään kantaa tietokirjapalkinto Ceram-Preis, jonka myöntää Rheinisches Landesmuseum Bonn.

Ceramin tunnetuin teos *Muinaisaarteita etsimässä* (*Götter, Gräber und Gelehrte*) ilmestyi 1949, ja siinä hän kertoo arkeologian kehityksestä. Teoksesta tuli uudentyyppisen populaarin tietokirjan esikuva. Se on ilmestynyt lähes 30 kielellä yli viitenä miljoonana kappaleena. Ceramin sota-aikaisia teoksiaan ovat *Wir hielten Narvik* (1941) ja *Rote Spiegel – überall am Feind. Von den Kanonieren des Reichsmarschalls* (1943).

Marek vastasi anonyymin kirjoittajan teoksen *Nainen Berliinissä* alkuperäisestä julkaisusta Yhdysvalloissa 1959, ja esimerkiksi suomenkielisessä laitoksissa on hänen saatesanansa. Kirjan alkuperäinen kirjoittaja pysyi salassa Marekin eläessä, mutta teoksen ilmestyessä Saksassa 2003 tunnettu saksalainen kustannustoimittaja Jens Biskya paljasti nimen, Marta Hillers, joka oli saksalainen toimittaja. Nimen paljastaminen herätti Saksassa kohun. Saksankielisen laitoksen julkaissut Hans Magnus Enzensberger syytti paljastajaa "häpeämättömäksi".

Ceramin poika Max Marek on taidemaalari.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Muinaisaarteita etsimässä: arkeologian romaani*, alkuteos: *Götter, Gräber und Gelehrte*, suom. Lauri Hirvensalo. WSOY, 1951
* *Ensimmäinen amerikkalainen: intiaanien arvoitus*, alkuteos: *Der erste Amerikaner*, suom. Raija Mattila. Kirjayhtymä, 1973 ISBN 951-26-0311-X nid. ISBN 951-0313-6

Muita
* *Nainen Berliinissä: autenttinen päiväkirja Berliinistä 20.4.-22 6.1945* (*Eine Frau in Berlin*, esipuheen kirj. C. W. Ceram; suom. Mirja Rutanen, Jyväskylä: Gummerus 1960

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Ceram, C. W.", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 137. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. 1 2  Ceram C. W. knerger.de, viitattu 15.2.2021 (saksaksi)
3. ↑  Luke Harding, Jens Bisky The Guardian 5.10.2003, viitattu 15.2.2021 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Priozjornyi** (ven. Приозёрный, komiksi Каляты, *Kaljaty*) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla Kaljatyjärven luona 18 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Taajamassa on 820 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2007).

Taajama on perustettu vuonna 1956. Vuonna 1989 sen asukkaista 42 % oli komeja ja 40 % venäläisiä. Priozjornyin kuntaan kuuluu myös Važkurjan (ven. Важкурья, komiksi Важкуа, *Važkua*) kylä. Tärkeimmät työnantajat ovat maatalous ja metsäteollisuus. Kunnan alueella toimii maatalousyritys Važ Kurja. Palveluihin kuuluvat Priozjornyin lastentarha, keskikoulu ja kulttuuritalo, Važkurjan alakoulu sekä Priozjornyin ja Važkurjan kirjastot ja ensiapuasemat. Važkurjassa on kirkko ja miesluostari.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 791. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 28.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Administratsija Kortkerosskogo raiona: Munitsipalnoje obrazovanije selskoje poselenije "Priozjornyi" *kortkeros.ru*. Viitattu 28.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
Nykyaikaisen byretin malli.
**Byretti** on laboratorioväline, jota käytetään esimerkiksi titrauksessa vapauttamaan tarkkoja määriä nestemäistä reagenssia. Se on pitkä, asteikolla varustettu sylinterimäinen putkilo, jonka pohjalla on hana tai helmisuljin nesteen vapauttamista varten. Parhaimmillaan luokan A byretit kykenevät ± 0.05 cm3 tarkkuuteen.

Ranskalainen kemisti François Antoine Henri Descroizilles kehitti vuonna 1791 ensimmäisen byretin, joka muistutti enemmänkin asteikolla varustettua putkiloa. Joseph Louis Gay-Lussac kehitti tätä edelleen asettamalla nestettä vapauttavan kärjen ylös sivulle, ja vakiinnutti ensimmäisenä termit "pipetti" ja "byretti". Karl Friedrich Mohr loi nykyaikaisen byretin asettamalla sulkimella varustetun kärjen pohjaan.

Gay-Lussacin byretti.Mohrin byretti.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis Rosenfeld. *Four Centuries of Clinical Chemistry*. CRC Press, 1999, s. 72-75.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Byretti**.
* Byretin käyttö (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Laboratoriolaitteet ja tarvikkeet
Autoklaavi | Bunsenlamppu | Lämpökaappi | Lämpömittari | Mikroskooppi | Sentrifugi | Spaatteli | Spektrofotometri | Vaaka | Vesi-imu | Vetokaappi

**Lasi- ja posliinitarvikkeet**

Byhnersuppilo | Byretti | Erlenmeyer | Erotussuppilo | Imupullo | Kaasupipetti | Kellolasi | Keitinlasi | Koeputki | Kyvetti | Mittalasi | Mittapullo | Petrimalja | Pipetti | Ruiske | Soxhlet | Upokas
**Rikke Møller Pedersen** (s. 9. tammikuuta 1989 Odense) on tanskalainen uimari, joka on erikoistunut rintauintiin.

Møller Pedersen saavutti Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.20,08. Hän oli samoissa kilpailuissa neljäs 100 metrin ja kuudes 50 metrin rintauinnissa. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän sai 200 metrin rintauinnissa pronssia ajalla 2.22,76. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 100 metrin rintauinnissa kuudes ja 200 metrillä seitsemäs. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän oli 100 metrin rintauinnissa niin ikään kuudes.

Møller Pedersen saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 200 metrin rintauinnissa hän oli kahdeksas. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa neljänneksi ja 100 metrillä kahdeksanneksi.

Møller Pedersen voitti lyhyiden ratojen maailmanmestaruuden 200 metrin rintauinnissa Istanbulissa 2012 ajalla 2.16,08. Hän on voittanut lyhyillä radoilla kolme sekauintiviestin maailmanmestaruutta sekä saavuttanut kolme MM-pronssia rintauintimatkoilla. Pitkän radan EM-kilpailuissa hän on saanut neljä kultamitalia, kaksi hopeaa ja yhden pronssin, lyhyen radan EM-kilpailuissa kahdeksan kulta- ja viisi hopeamitalia.

Møller Pedersenin nimissä on pitkien ratojen 200 metrin rintauinnin maailmanennätys 2.19,11, jonka hän ui Barcelonassa 1. elokuuta 2013. Hän ui lyhyiden ratojen 200 metrin rintauinnin Euroopan ennätyksen 2.15,21 Herningissä 13. joulukuuta 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Rikke Møller Pedersen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 24.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  PEDERSEN, Rikke Moeller *swimrankings.net*. Viitattu 18.11.2018. (englanniksi)
**Lukion erityisopetus** on pedagogista tukea niille opiskelijoille, jotka tarvitsevat erityistä tukea oppimisvaikeuksien vuoksi. Lukion erityisopettaja voi antaa ohjausta tehokkaampiin opiskelustrategioihin myös opiskelijalle, jolla varsinaista oppimisvaikeutta ei ole todettu.

Erityinen tuki lukiossa
-----------------------

Erityinen tuki lukiossa tarkoittaa opetushallituksen opetussuunnitelman perusteiden (2003) mukaan kaikkea tukea niille opiskelijoille "jotka ovat tilapäisesti jääneet jälkeen opinnoissaan tai joiden opiskelun edellytykset ovat heikentyneet vamman, sairauden tai toimintavajavuuden vuoksi". Erityisen tuen suunnittelusta ja koordinoinnista vastaa lukion opiskelijahuoltoryhmä.

Erityisen tuen suunnitelma
--------------------------

Erityistä tukea saavalle opiskelijalle voidaan tehdä erityisen tuen suunnitelma, johon kirjataan ne tukitoimet, joilla opiskelijaa tuetaan opiskelussa. Tämä suunnitelma toimii myös tiedottamisen välineenä opiskelijan ja opettajien välillä. Suunnitelmaan voidaan kirjata myös mahdolliset ylioppilastutkinnon erityisjärjestelyt.

Katso myös
----------

* Erityisopetus
* Lukio
* Ylioppilastutkinto

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Erityiskoulutuspalvelun sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ylioppilastutkintolautakunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Byron K. Yasui** (s. 1940) on yhdysvaltalainen säveltäjä, kontrabasisti ja kitaristi. Hän on työskennellyt sekä klassisen musiikin että jazzin parissa.

Yasui suoritti kandidaatin arvon kasvatustieteissä ja opiskeli sivuaineenaan musiikkia Havaijin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1965. Northwestern Universitysta hän valmistui sävellyksessä musiikin maisteriksi vuonna 1967 ja musiikin tohtoriksi 1972. Hänen opettajinaan toimivat muiden muassa Richard Hillert, Armand Russell ja Alan Stout. Yasui liittyi Havaijin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1972.

Yasuin sävellyksiä on esitetty muun muassa Lincoln Center for the Performing Artsissa. Carnegie Hallissa kantaesitettiin kaksi hänen orkesteriteostaan. Kesäkuussa 2015 ukulelensoittaja Jake Shimabukuro ja JoAnn Fallettan johtama Honolulun sinfoniaorkesteri kantaesittivät Yasuin ukulelelle ja orkesterille säveltämän konserton *Campanella*.

Yasui on toiminut vapaana jazzkontrabasistina, osa-aikaisena Honolulun sinfoniaorkesterin kontrabasistina ja klassisen kitaraduon jäsenenä brasilialaisen Carlos Barboso-Liman yhteistyökumppanina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Composer Genealogies: A Compendium of Composers, Their Teachers and Their Students, s. 596 Scott Pfitzinger
2. 1 2 3 4 5  Dr. Byron K. Yasui The University of Hawai‘i at Mānoa, Music Department
3. ↑  Byron Yasui Pens a Ukulele Tour de Force for Jake Shimabukuro Ukulele Mag


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tahdonilmaisu** on ihmisen sisäisen pyrkimyksen sanominen tai esittäminen julki niin, että toisetkin saavat siitä tietää.[1] Tahdonilmaisu voi tapahtua esimerkiksi äänestämällä. Eduskunnan tahdonilmaisu tapahtuu muun muassa lakeja säätämällä.[2] Sellaista tahdonilmaisua, jolla perustetaan, muutetaan, siirretään tai kumotaan oikeuksia ja velvollisuuksia, nimitetään oikeustoimeksi.[3] Henkilö, jolla on oikeustoimikelpoisuus, voi tahdonilmaisunsa nojalla ryhtyä oikeudellisesti vaikuttaviin toimiin.[4] Edustaja voi antaa tahdonilmaisun toisen puolesta saamansa kelpuutuksen nojalla ja tämä tahdonilmaisu sitoo kelpuutuksen antajaa eli päämiestä.[5] Jos tahdonilmaisu saapuu vastaanottajalleen antajansa tahtoa vastaamattomassa muodossa, on kyseessä erehdys. Tällainenkin tahdonilmaisu sitoo antajaansa, jos vastaanottaja ei tiedä erehdyksestä.[6] Monissa tahdonilmaisuun liittyvissä oikeudellisissa tilanteissa on välttämätöntä todentaa henkilöllisyys luotettavasti ja saada tietää henkilön rooli kuten esimerkiksi onko hän edustaja tai viranomainen. Sähköisessä toimintaympäristössä tähän käytetään sähköistä identiteettiä.[7]

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4, hakusanat tahto ja ilmaista.
2. ↑  *Nykysuomen sanakirja,* WSOY 1951–1961, hakusana tahdonilmaisu.
3. ↑  Lasse Nikkarinen: *Lakitieto 4,* Otava 1983, ISBN 951-1-06460-6.
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palsta 392.
5. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* osa I palstat 84–85.
6. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* osa I palstat 121–122.
7. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* osa VII palstat 1112–1113.
| *Samurai Deeper Kyo* |
| --- |
| サムライ ディーパー キョウ  (*Samurai Dīpā Kyō*) |
| **Genre** | Seikkailu, toiminta
 |
| Manga |
| **Tekijä** | Akimine Kamijyo |
| **Julkaisija** | Japani Kodansha |
| **Sarjajulkaisulehti** | Weekly Shōnen Magazine |
| **Ensimmäinen painatus** | 15.10.1999 – 10.5.2006 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 38
 |
| TV-anime |
| **Ohjaaja** | Junji Nishimura |
| **Studio** | Studio Deen |
| **Lähetyskanavat** | Japani TV Tokyo |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 2.7.2002 – 23.12.2002 |
| **Jaksojen määrä** | 26
 |

**Samurai Deeper Kyo** (jap. サムライ ディーパー キョウ, *Samurai Dīpā Kyō*) on Akimine Kamijyon kirjoittama 38-osainen manga, jota julkaistiin alun perin Japanissa vuosien 1999–2006 aikana. Vuonna 2002 se päätyi myös animeksi ja Junji Nishimuran ohjaama sarja kesti 26 jakson verran.

Juoni
-----

Samurai Deeper Kyo seuraa Demon Eyes Kyon tarinaa, kun hän yrittää etsiä omaa kehoaan. Kyon sielu on sulkeutunut hänen arkkivihollisensa Mibu Kyoshiron kehon sisälle heidän viimeisessä taistelussa. Etsintämatkallaan Kyo saa mukaansa vasten tahtoaan palkkiometsästäjä Shiina Yuyan, sekä Benitoran ja Sanada Yukimuran.

Lähteet
-------

1. ↑  Samurai Deeper Kyo's Kamijyo Starts Shonen Mag Manga *animenewsnetwork.com*. Viitattu 3.8.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Animenfo (englanniksi)
* *Samurai Deeper Kyo*   Anime News Networkissa (englanniksi)
**Kaarle I** (*Karl*; 30. heinäkuuta 1569 – 12. helmikuuta 1627) oli ensimmäinen ruhtinas Liechtensteinin suvussa (hän ei kuitenkaan hallinnut nykyisen Liechtensteinin ruhtinaskunnan aluetta). Protestanttina syntynyt Kaarle kääntyi katolilaiseksi vuonna 1599, minkä ansiosta hänet nimitettiin nopeasti korkeisiin valtion virkoihin. Vuonna 1608 Habsburgin arkkiherttua Matthias antoi Kaarlelle perinnöllisen ruhtinaan arvonimen hänen oltuaan Matthiaksen puolella Habsburgin veljesten kiistoissa. Oltuaan vähän aikaa poissa politiikasta Kaarle otti sleesialaisen Troppaun herttuakunnan haltuunsa vuonna 1614. Vuonna 1622 Troppauhun liitettiin Jägerndorfin herttuakunta, jolloin alue muodosti ruhtinaan arvolle sopivan läänityksen.

Böömin kapinoiden aikana Kaarlelle annettiin tehtäväksi pidättää ja teloittaa kapinallisia, joilta takavarikoidun omaisuuden ansiosta Liechtensteinin suvun omaisuus kasvoi merkittävästi.

Lähteet
-------

1. ↑  Alpenstaaten Geschichte-Online. Viitattu 16.3.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaarle I (Liechtenstein)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**–** | **Liechtenstein Liechtensteinin ruhtinas**1608–1627 | Seuraaja:**Karl Eusebius** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hiostuskapalo** on aiemmin lääketieteessä käytetty kangaskääre, jonka avulla potilas pyrittiin saamaan hikoilemaan tai jolla hänen hermojaan yritettiin rauhoittaa. Aluksi lakana kastettiin huoneenlämpöiseen veteen ja kierrettiin valumattomaksi. Lakana levitettiin vuoteelle ja potilas asetettiin sen päälle, minkä jälkeen lakana käärittiin potilaan ympärille kaulaa myöten. Tämän jälkeen potilas peitettiin tiiviisti villahuovalla ja hänen annettiin maata 1–2 tuntia. Tarpeen vaatiessa päähän voitiin asettaa kylmään veteen kastettu jäähdyttävä kääre.

Hiostuskapalon vastakohta oli jäähdytyskapalo, jolla kuumeisen potilaan ruumiinlämpöä pyrittiin alentamaan. Jäähdytyskapalo valmistettiin hiostuskapalon tavoin, mutta potilaan annettiin maata siinä vain 4–5 minuuttia. Sen jälkeen kääre vaihdettiin ja potilas lepäsi uudessa kääreessä 10 minuuttia. Kääre vaihdettiin vielä kerran uudelleen ja potilas oli sen sisässä 15–20 minuuttia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja*, hakusana "kääre". Otava, 1931–1939.
**Luke Rowe** (s. 10. maaliskuuta 1990 Cardiff) on walesilainen maantiepyöräilijä, joka on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän on edustanut koko maantiepyöräilyn ammattilaisuransa, vuodesta 2012, Team Sky / Team Ineosta.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

### Ratapyöräily

2007
Pariajon (madison) Britannian-mestaruus
Junioreiden EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa
2008
Junioreiden EM-kilpailut, pariajossa kultaa, takaa-ajossa hopeaa, joukkuetakaa-ajossa hopeaa
2010
Pariajon Britannian-mestaruus
2011
Pariajon Britannian-mestaruus
Alle 23-v. EM-kilpailut, linja-ajossa (scratch) hopeaa
### Maantiepyöräily

2008
Junioreiden EM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
2009
ZLM Tour, voitto
2011
ZLM Tour, voitto
Thüringen-Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), 7. etapin voitto
2012
Britannian ympäriajo, 1. etapin voitto
Duo Normand (pariaika-ajo), toinen
2015
Pariisi–Roubaix, kahdeksas
2016
Flanderin ympäriajo, viides
2017
Cadel Evans Great Ocean Road Race, viides
Herald Sun Tour, 2. etapin voitto
Omloop Het Nieuwsblad, kuudes
Kuurne–Bryssel–Kuurne, kolmas
2019
Cadel Evans Great Ocean Road Race, kuudes
Dwars door Vlaanderen, kuudes

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Luke Rowe *procyclingstats.com*. Viitattu 6. huhtikuuta 2019. (englanniksi)
2. 1 2  Luke Rowe *cyclingarchives.com*. Viitattu 7.2.2020. (englanniksi)
**Kaarle McCulloch** (s. 20. tammikuuta 1988 Campbelltown, Uusi-Etelä-Wales, Australia) on australialainen ratapyöräilyn olympiamitalisti ja nelinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 168 cm.

McCulloch kuului Australian joukkueeseen, joka saavutti olympiapronssia joukkuesprintissä Lontoossa 2012. Hän voitti saman lajin maailmanmestaruuden Pruszkówissa 2009, Kööpenhaminassa 2010, Apeldoornissa 2011 ja Pruszkówissa ​2019. MM-hopeaa hän saavutti joukkuesprintissä Melbournessa 2012, Hongkongissa 2017 ja Berliinissä 2020 sekä keirinissä Pruszkówissa ​2019. MM-pronssia hän sai joukkusprintissä Yverlines'ssä 2015 ja Pruszkówissa ​2019.

McCulloch saavutti Kansainyhteisön kisoissa New Delhissä 2010 kultaa joukkuesprintissä ja hopeaa 500 metrin aika-ajossa sekä Gold Coastissa 2018 kultaa 500 metrin aika-ajossa ja joukkuesprintissä, hopeaa keirinissä ja pronssia eräajossa. Oseanian kisoissa hän on saavuttanut pronssia 500 metrin aika-ajossa ja eräajossa 2006. Pyöräilyn Oseanian-mestaruuden hän on voittanut 500 metrin aika-ajossa 2007, 2015, 2017, 2018 ja 2019, keirinissä 2007, joukkuesprintissä 2007, 2013, 2014, 2018, 2019 ja 2020 sekä eräajossa 2017. Hän on saavuttanut Oseanian-mestaruuskilpailuissa lisäksi hopeaa keirinissä 2012 ja eräajossa 2018 sekä pronssia eräajossa 2007, 2013, 2014, 2019 ja 2020 ja keirinissä 2018.

McCulloch on voittanut maailmancupin osakilpailun joukkuesprintissä Kööpenhaminassa 2009, Manchesterissa ja Astanassa 2011 sekä Aguascalientesissa 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarle McCulloch *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Kaarle McCulloch *cyclingarchives.com*. Viitattu 12.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Australian Women's Register

 |

 |
**Lukemista Kaikille** (ilmestyi 1927–1960) oli suomalainen viikoittain ilmestynyt runsaasti kuvitettu lukemistolehti, joka sisälsi viihteellisiä novelleja, jatkokertomuksia ja sarjakuvia. Lehteä kustansi Ilmarinen.

Ennen televisiota Suomessa ilmestyi suuri määrä erilaisia viihde- ja jännityslukemistoja.

Sotavuosien aikanakin *Lukemista Kaikille* -lehdessä julkaistiin amerikkalaisia ja brittiläisiä tarinoita; tosin osa suomalaisista kirjoittajista käytti englantilaistyylisiä salanimiä.

Lehteen ovat kirjoittaneet ja piirtäneet monet tunnetut suomalaiset kirjailijat ja taiteilijat, mm. Kari Suomalainen, Reino Helismaa, Mauri Sariola, Marton Taiga (Martti Löfberg), Matti Hälli ja Aarne Haapakoski. Kuvittajina olivat mm. Poika Vesanto, Seppo Arina, Mauno Seppälä ja Ami Hauhio. Kustannusosakeyhtiö Ilmarisen palveluksessa ollut Yrjö Halme keksi Aarne Haapakoskelle nimimerkin Outsider. Outsider-tarinoita ilmestyi siis ensiksi juuri *Lukemista kaikille* -lehdessä, ja sittemmin nimimerkistä tuli suomalaisen pulp-kirjallisuuden symboli.

Kari Suomalaisen piirtämä 25-sivuinen sarjakuva "Välskärin kertomuksia" julkaistiin 1949 *Lukemista kaikille* -lehdessä. Kari myös teki kansia sekä kirjoitti ja kuvitti lehteen tarinoita.

Lehden takakannessa oli aina Helge Forsslundin Heiska-sarjakuva, joka oli ruotsalaista alkuperää *Lektyr*-lehdestä.

Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä *Lukemista Kaikille* oli kaikista lehdistä vuonna 1933 sijalla 8, vuonna 1943 sijalla 11 ja vuonna 1953 sijalla 12.

Muita Ilmarisen pulp-lehtiä
---------------------------

Ilmarinen julkaisi muitakin lehtiä, tässä kustantajan mainostekstiä:

*Mikä tahansa Ilmarisen lukemisto tuottaa iloa ja nautintoa nuorille ja vanhoille!* 
*Viikonloppu* – tosikertomuksia. 3 mk.
*Jännityslukemisto – Jännäri. 2 mk.*
*Seikkailukertomuksia – Seikkari. 2 mk.*
*Yllätyslukemisto – 100 sivua. 5 mk.*

Lähteet
-------

1. ↑  Matti J. Kastemaa: *Rautakirjalla on puolensa*, s. 50–51. Tilasto perustuu kunkin vuoden heinä–syyskuun myyntiin. Helsinki: Rautakirja, 1985.
**Fred Gallagher** (s. 16. huhtikuuta 1952) on brittiläinen kartanlukija. Hän on toiminut kartanlukijana rallin MM-sarjassa muun muassa Juha Kankkuselle ja Björn Waldegårdille.

Ura
---

Gallagherin isä oli kiinnostunut autoista ja vei perheensä useisiin eri tapahtumiin. Kiinnostus karttoihin ja rallin pienemmät kustannukset johtivat hänet ralliuralle ratakilpailun sijaan. Hänen ensimmäinen rallinsa oli 17-vuotiaana Raymond McKnightin kanssa. Vuonna 1974 hän aloitti kartanlukijana Adrian Boydille. Vuonna 1977 hän sai ensimmäinen sopimuksensa tehdastalliin, jonka jälkeen hän toimi kartanlukijana pääasiassa Tony Pondille ja toisinaan Simo Lampiselle. Vuonna 1981 hän toimi kartanlukijana Henri Toivoselle ja vuonna 1984 hän siirtyi kartanlukijaksi Juha Kankkuselle ja Björn Waldegårdille. Lopetettuaan kartanlukijana hän on toiminut ratamestarina Ison-Britannian rallissa vuodesta 1996 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Fred Gallagher *ewrc-results.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Simon Arron: Lunch with Fred Gallagher *motorsportmagazine.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Gallagher, Fred *juwra.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)