recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Titaanidikloridi** eli **titaani(II)kloridi** (TiCl2) on titaani- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisten titaaniyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa titaanidikloridi on mustaa kiteistä ainetta, jolla on sinertävä kiilto. Yhdiste on erittäin voimakas pelkistin ja esimerkiksi vesi hapettaa sen Ti3+-ioneiksi ja pelkistyy muodostaen vetykaasua. Kuumennettaessa yhdiste disproportioituu metalliseksi titaaniksi ja titaanitetrakloridiksi.

TiCl2 + 2 H2O → Ti3+ + 2 Cl- + H2 + 2 OH-

Valmistus
---------

Tyypillisin tapa valmistaa titaanidikloridia on kuumentaa titaanitrikloridia n. 500 °C:n lämpötilaan alennetussa paineessa, jolloin se disproportioituu titaanidikloridiksi ja titaanitetrakloridiksi. Toinen tapa on kuumentaa titaanitetrakloridia titaanilastujen kanssa tai pelkistää titaanitetrakloridia vedyn, magnesiumin tai natriumamalgaamin avulla.

2 TiCl3 → TiCl2 + TiCl4

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tony Jones & Terry A. Egerton: *Titanium Compounds, Inorganic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 10.8.2016
2. ↑  E. M. Karamäki: *aanitkemikaalit*, s. 242. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
3. 1 2  Heinz Sibum, Volker Güther, Oskar Roidl, Fathi Habashi & Hans Uwe Wolf: *Titanium, Titanium Alloys, and Titanium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 10.8.2016
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1110. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**Anja Anitta Toivio** (s. 1953 Pielisjärvi) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä. Toivio asuu ja työskentelee Kangasalan Sahalahdessa. Hän on opiskellut kuvataidelinjalla vuosina 1991–1992 Oriveden Opistossa ja opiskeli taidehistoriaa 1993–1994 Tampereen yliopistossa. Vuosina 1994-1997 Toivio opiskeli kuvanveistäjäksi Kankaanpään taidekoulussa ja kävi vuonna 1996 vaihto-oppilaana Tallinnan taidekorkeakoulussa. Hän suoritti psykokuvataideterapian perusopinnot vuosina 2009–2019 ja osallistui ikonimaalauksen kursseille Valamon kansanopistossa Heinävedellä 2019 ja 2020. Toivio tekee myös ympäristö- ja yhteisötaidetta.

Kankaanpäässä on kaksi Anitta Toivion tekemää julkista taideteosta. Hautausmaan lähellä olevassa Kappelipuistossa on kiviteos *Kiven elämä*, joka valmistui vuonna 1995 ja taidekoulun lähellä on isokokoinen keraaminen veistos *Muotokuva*, joka on paljastettu vuonna 1996. Toivo on lisäksi tehnyt Kankaanpäähän yhdessä Arja Maarit Puhakan, Timo Hannusen, Tero Liljamon, Marko Mertalan, Ilpo Heinäsen ja Mikko Karvisen kanssa Kirkkokadun varren kallioleikkaukseen ympäristöteoksen *Löydetty aika*, joka valmistui vuonna 1998.

Sahalahden lähikirjaston edustalla Kangasalla on Toivion graniitti- ja teräsveistos *Suojelusenkeli*.

Toivio on pitänyt vuoden 2010 jälkeen liki 20 yksityisnäyttelyä Suomessa ja muun muassa Saksassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa. Hän on osallistunut myös yli 30 ryhmä- ja yhteisnäyttelyyn.

* Anitta Toivio, Lupaus, Luopioinen.Anitta Toivio, *Lupaus*, Luopioinen.
* Anitta Toivio, Suojelusenkeli 2001, Sahalahti.Anitta Toivio, *Suojelusenkeli* 2001, Sahalahti.
* Anitta Toivio, Paratiisin vartija, Aitoo.Anitta Toivio, *Paratiisin vartija*, Aitoo.

Lähteet
-------

1. ↑  Jäsenet: Anitta Toivio Tampereen Taiteilijaseura ry.  Arkistoitu 27.4.2021. Viitattu 28.4.2021.
2. 1 2  Arja Anitta Toivio *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 27.4.2021.
3. 1 2 3  Anitta Toivio CV *Anitta Toivion kotisivut*.  2020.  Arkistoitu 29.7.2021. Viitattu 27.4.2021.
4. ↑  Taidekehä (sivut 9, 11 ja 28)  2013. Kankaanpään kaupunki.  Arkistoitu 23.10.2018. Viitattu 28.4.2021.
**Per Adolph Lindskog** (4. joulukuuta 1751 Tukholma Ruotsi – 20. kesäkuuta 1836 Pietarsaari) oli kauppaneuvos, laivanvarustaja ja tehtailija.

Lindskogin vanhemmat olivat David Lindskog ja Sara Myhra, ja puoliso vuodesta 1781 Anna Catharina Malm (1762–1833). Pietarsaareen Tukholmassa syntynyt Lindskog saapui ensimmäisen kerran kesällä 1775 laivan perämiehenä, jäi maihin ja ryhtyi Malmin sukuun kuuluneen Niclas Malmin omistaman kauppahuoneen palvelukseen. Laivuriksi ja porvariksi kaupunkiin hänet hyväksyttiin muutaman vuoden päästä, vuonna 1781 hän avioitui ensimmäisen työnantajansa tyttären kanssa. Laivanpäällikkönä Lindskog toimi vuoteen 1788 asti, mutta appensa kuoltua 1785 hän sai perintönä osuuksia kauppalaivoihin ja paneutui laivojen rakentamiseen ja varustamiseen. Täydet porvarioikeudet Lindskogille myönnettiin 1786. Hän rakennutti yhteensä kuusitoista alusta ja oli vuodesta 1796 osakkaana Pietarsaaren kauppiaiden yhteisessä telakassa. 1800-luvun alussa Lindskog hankki Ähtävältä sahan ja myöhemmin Pietarsaaren tupakkatehtaan osake-enemmistön. Hän kohosi liiketoimiensa ansiosta maakunnan varakkaimpien joukkoon ja muun muassa rakennutti Pietarsaaren ensimmäisen kivitalon, joka tunnetaan yhä Lindskogin talona. Kauppaneuvoksen arvonimen 1819 saanut Lindskog oli luovuttanut edellisenä vuonna liikkeensä hoidon poikansa Carl Salomonin hoitoon, vanhemman pojan Niclas Adolphin muutettua Tukholmaan 1810. Kummankaan pojan liiketoimet eivät kuitenkaan onnistuneet, Carl Salomonin hoitamina liiketoimet joutuivat vararikkoon 1842. Jo sitä ennen vuonna 1835 Carl Salomon Lindskogin kaupunkitalo oli tuhoutunut Pietarsaaren tulipalossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: "Adolph Lindskog", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 212–213. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Volker Schlöndorff vuonna 2009.
**Volker Schlöndorff** (s. 31. maaliskuuta 1939 Wiesbaden) on saksalainen elokuvaohjaaja.

Schlöndorff baccalauréat-tutkinnon Ranskassa, johon hän oli 17-vuotiaana päätynyt vaihto-oppilaana ja jatkoi sen jälkeen opiskelua Pariisissa. Oppiaineina hänellä oli valtio-oppi ja elokuvataide. Tällöin hän tutustui ranskalaisohjaaja Louis Malleen. Schlöndorff työskenteli myöhemmin muun muassa Mallen, Jean-Pierre Melvillen ja Alain Resnais'n ohjausassistenttina. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Robert Musilin romaaniin *Oppilas Törlessin harhapolut* (1906) perustuva filmi *Olenko syyllinen* (*Der junge Törless*, 1966). Cannesin elokuvajuhlilen kilpasarjaan valittu elokuva oli ensimmäisiä merkkejä uudesta saksalaisesta elokuvasta eli nuorten elokuvantekijöiden esiinmarssista.

Vuonna 1975 Schlöndorff ohjasi yhdessä silloisen vaimonsa Margarethe von Trottan kanssa Heinrich Böllin samannimiseen romaaniin perustuvan elokuvan *Katharina Blumin menetetty maine* (Die verlorene Ehre der Katharina Blum). Se oli aiheeltaan ajankohtainen elokuva, jossa Angela Winkler esitti lehdistön riepottelemaa ja terroristiksi leimaamaa naista. Filmi kuvasi, miten nainen reagoi voimakkaasti kokemiinsa nöyryytyksiin. Samalla filmi hyökkäsi Springer-mediakonsernia vastaan. Springer-lehdistö puolestaan syytti Schlöndorffia Punaisen armeijakunnan tapaisten terroristien holhoamisesta.

Schlöndorff teki kansainvälisen läpimurtonsa vuonna 1979 Günter Grassin romaanin filmatisoinnilla *Peltirumpu* (*Die Blechtrommel*, 1979). Elokuva jakoi Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun yhdessä Francis Ford Coppolan ohjaaman *Ilmestyskirja. Nytin* kanssa sekä voitti myös parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Schlöndorffin ohjaama elokuva *Orjattaresi* tuli ensi-iltaan 1990. Se perustuu Margaret Atwoodin samannimiseen romaaniin, josta on tehty myös televisiosarja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pendergast, Tom & Pendergast, Sara (toim.): *International Dictionary of Films and Filmmakers, Vol. 2: Directors, 4th edition*, s. 878. St. James Press, 2000. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 30.5.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  *Otavan suuri ensyklopedia. Täydennysosa 1*, s. 9813–9814, art. Schlöndorff, Volker. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-05124-5.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volker Schlöndorff**.
* Volker Schlöndorff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Sclöndorff arkisto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vesivaaka
**Vesivaaka** eli **vatupassi** (*ruotsiksi "vattenpass"*) on mittaväline, jolla voidaan määrittää kallistuskulmia. Sillä tutkitaan tavallisesti, onko kappale tarkalleen vaaka- tai pystysuorassa. Lyhyillä matkoilla sitä voidaan käyttää vaaitukseen.

Vesivaaka perustuu nesteiden taipumukseen valua matalimpaan mahdolliseen tilaan. Yleisin sovellus on suljetun läpinäkyvän, lievästi tynnyrimäisen putken sisälle laitettu neste, johon on jätetty pieni ilmakupla; yleensä käytetään alkoholia. Putken ollessa vaakasuorassa kupla asettuu putken keskelle sen paksuimpaan kohtaan. Jos putki on vinossa, kupla hakeutuu sille puolelle, joka on toista korkeammalla. Tämä "anturi" on nimeltään libelli.

Joissain vesivaaoissa on vaakatason ja pystysuoran lisäksi erillinen 45 astetta kallistettu libelli, jota voidaan käyttää esimerkiksi kehyksiä ja tukiristikoita varten. Kehittyneemmissä vatupasseissa libelli voi olla kiertyvä ja varustettu astetaulukolla, josta voi lukea muitakin kallistuskulmia.

Yksinkertainen vesivaaka on nesteellä täytetty läpinäkyvä letku eli vaaitusletku. Päistään avoimessa letkussa nestepinta asettuu molemmissa päissä samaan tasoon.

*Häränsilmä-vesivaa'ssa* on kuperan lasikannen alla kupla, joka ilmaisee kallistuman riippumatta siitä, mihin kompassisuuntaan se asettuu. Sitä voidaan käyttää erityisesti tasojen kuten pöytien vaakasuoruuden toteamiseen ja säätöön yhdellä silmäyksellä.

Katso myös
----------

* Vaaitus

Vesivaa'an libelli lähikuvassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesivaa´at arkistot *Kiinnike-Kolmio Oy*. Viitattu 7.7.2022.
2. ↑  Motonet Oy: Hakutulokset | Motonet Oy *www.motonet.fi*. Viitattu 7.7.2022.
**Vesna Dekleva** (6. huhtikuuta 1975 Koper, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut kilpapurjehtija. Hänen pääluokkansa oli 470, mutta hän kilpaili myös Elliott 6m, Europe ja RS:X -luokissa.

Dekleva kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa yhdeksän kertaa: kuudesti 470-luokassa, kahdesti Europe-luokassa ja kerran Elliott 6m-luokassa. Hänen paras sijoituksensa tuli vuonna 2004, jolloin hän oli toinen Zadarissa käydyissä 470-luokan MM-kilpailuissa. Europe-luokassa hän parhaimmillaan 23 ja Elliot 6m-luokassa hän sijoittui sijalle 19.

Olympialaisissa Dekleva kilpaili Europe-luokassa vuonna 1996 ja 470-luokassa vuosina 2004 ja 2008. 470-luokassa hänen parinaa oli Klara Maučec.

Vuonna 1996 hän sijoittui sijalle 18. Hän oli parhaimmillaan lähdössään viides ja kuudes. Vuonna 2004 Dekleva ja Maučec sijoittuivat lopputuloksissa neljänneksi. He voittivat yhden lähdön, olivat kolmesti toisia ja kahdesti kolmansia. Vuonna 2008 pari oli lopputuloksissa sijalla 13, ollen kolmesti lähtöjensä kolmansia.

Dekleva oli 470-luokan maailmanrankingissä parhaimmillaan viides. Hänen ensimmäinen rankingsijoituksensa on huhtikuulta 1998. Ensimmäisen kerran Dekleva oli 20 parhana joukossa elokuussa 2003. Hän pysyi 20 parhaan joukossa aina huhtikuuhun 2006. Hän oli uudestaan vielä 20:nen joukossa helmikuusta 2009 saman vuoden huhtikuuhun. Hänen viimeinen rankingsijoituksensa on elokuulta 2010.

Lähteet
-------

* Vesna Dekleva bio, stats and results *sports-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 1.2.2010. Viitattu 26.2.2016. (englanniksi)
* Sailor Biography: Vesna Dekleva *sailing.org*. Sailing.org. Viitattu 26.2.2016. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  sports-reference.com
2. 1 2 3  sailing.org
3. ↑  Rank Progression: Vesna Dekleva *sailing.org*. Sailing.org. Viitattu 26.2.2016. (englanniksi)
Vanha Vesparax-lääkepakkaus
**Vesparax** on voimakas unilääkkeenä käytetty yhdistelmälääke. *Vesparax Novum*in sekä *Vesparaxette* -tablettien valmistaja on ollut belgialainen UCB Pharma S.A. Näitä lääkeitä käytettiin myös Suomessa.

Vaikuttavat aineet
------------------

Vesparaxin vaikuttavat aineet ovat 50 mg brallobarbitaalia, 150 mg sekobarbitaalia ja 50 mg hydroksitsiiniä (joka on voimakas antihistamiini ja myös *Atarax*-allergialääkkeen vaikuttava aine). Nämä kaikki ainesosat ovat rauhoittavia ja unettavia, ja hydroksitsiini lisäksi poistaa mahdollista allergisista oireista johtuvaa ja unensaantia häiritsevää kutinaa. Vesparax herätti myös huomiota narkomaanien keskuudessa, koska aine tehosi nopeasti, vaikutti pitkään ja sillä oli vähemmän haittavaikutuksia.*selvennä**lähde?* Vesparax on kuitenkin nykyisin useissa maissa kielletty.

Vesparax-tyylisten lääkeaineiden käyttö Suomessa
------------------------------------------------

Vesparaxette sisälsi 25 mg hydroksitsiinia, meballymaalia 75 mg sekä brallobarbitaalia 25 mg/tabletti. Valmiste oli tarkoitettu yksinomaan sairaalakäyttöön, ei kirjoitettavaksi reseptillä yksityishenkilöille.

Vesparax Novum sisälsi hydroksitsiinin sijasta: 16,5 mg etodroksitsiinia ja 33 mg brallobarbitaalia sekä 100 mg meballymaalia/tabletti.

Kumpaakin lääkevalmistetta varoitettiin antamasta herkästi addiktoituville eli lääkeriippuvaisille henkilöille.

Haittavaikutukset
-----------------

Vesparaxin pitkästä puoliintumisajasta johtuen siitä on aiheutunut krapula-tyyppisiä jälkivaikutuksia käyttöä seuraavana päivänä, Vesparax on kuitenkin poistunut markkinoilta uudempien lääkkeiden myötä. Nykyisin Vesparax-nimen alla myydään ketiapiinia joissakin maissa.

Vesparaxin sisältämät hydroksitsiini ja sekobarbitaali pidentävät brallobarbitaalin puoliintumisaikaa. Vesparax oli niin kutsuttu lh-lääke, eli liikennevälineillä tehtävää ajamiskykyä haittaavaa. Lääke voimistaa, muiden sedatiivien vaikutusta.

### Kuolemantapaukset

Muusikko Jimi Hendrix kuoli alkoholin ja Vesparax-unilääkkeiden yhteisvaikutuksesta johtuvaan oksentamiseen tajuttomana ja oksennukseen tukehtumiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pharmaca Fennica 1976, PF76: s. 1041
2. ↑  "Ai sä oot se Maukka" - Mauri Poikeljärven elämäkerta
3. ↑  Lhermann J. Clinical application of a new very active hypnotic associating sodium secobarbital, calcium brallobarbital and hydroxyzine (UC-8130). Gazette Medicale de France. 1964 Mar 10;71:961-2. (French)
4. ↑  Yih TD, Rossum JM. Peculiar pharmacokinetics of brallobarbital as a source of complications in Vesparax intoxication. Xenobiotica. 1976 Jun;6(6):355-62.
5. ↑  Fischbach R. Efficacy and safety of midazolam and vesparax in treatment of sleep disorders. British Journal of Clinical Pharmacology. 1983;16 Suppl 1:167S-171S.
6. ↑  Articles tagged with: Vesparax[vanhentunut linkki]
7. ↑  The Sunday Times: The truth about the night Hendrix died of an overdose

Aiheesta muualla
----------------

* Results of toxicological investigations on vesparax-poisonings Pubmed (englanniksi)
* Vesparax Drug Metabolism, Genetics, Side Effects, and Interactions (englanniksi)
**2 Wolves** on suomalainen metalliyhtye jonka musiikkityylissä yhdistyvät deathmetal, doom-metal ja gothic metal.

Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia.

Yhtyeen uusin albumi (...Our Fault) julkaistiin keväällä 2019.

Historia
--------

### 2010–2014

Aleksi Susi sekä Niko Pennanen perustivat 2 Wolvesin Lappeenrannassa vuonna 2010. Vuonna 2011 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Gentlemen, Pleasen. Pennanen soitti levyllä rumpuja sekä bassoa, Susi taas hoiti laulun sekä muut soittimet.

Debyyttialbumin julkaisun jälkeen yhtyeeseen liittyivät laulaja Ilkka Valkonen, kitaristi Ossi Viren sekä basisti Toni Rantala. Viisihenkinen ryhmä julkaisi toisen albumin Men of Honour jo samana vuonna 2012. Albumin julkaisun jälkeen yhtye soitti ensimmäiset live-esiintymisensä.

### 2014–2016

Alkuvuonna 2014 Valkonen lähti yhtyeestä, joka päätti olla etsimättä hänelle korvaajaa. Tämän jälkeen Susi alkoi laulaa murinalaulut ja Viren puhtaat osuudet. Vuonna 2015 yhtyeen kokoonpanossa tapahtui useita muutoksia. Samana vuonna se julkaisi kolmannen studioalbuminsa Shelterin.

Shelterin julkaisun jälkeen kokoonpanossa tapahtui taas useita muutoksia ja yhtye piti taukoa ja etsien uusia soittajia.

Valkonen liittyi takaisin riveihin ja yhtye alkoi valmistautua ensimmäiseen Euroopan kiertueeseen.

Syyskuussa 2016 yhtye soitti yhdeksän konsertin mittaisen Euroopan kiertueen.

Diskografia
-----------

* Gentlemen, Please (2011)
* Men of Honour (2012)
* Shelter (2014)
* ...Our Fault (2019)

Lähteet
-------

* 2 Wolves Facebook 2

### Viitteet

1. ↑  2 Wolves *The Metal Archives*. Viitattu 30.12.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  2 Wolves: Bio *2 Wolves*.  Arkistoitu 30.12.2016. Viitattu 30.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Kati Pullinen: 2 Wolves lähtee Euroopan-kiertueelle — levyn teko menee uusiksi *Etelä-Saimaa*.  15.9.2016.  Arkistoitu 30.12.2016. Viitattu 30.12.2016.
Emil Cedercreutz Ilmilinnan edustalla vuonna 1911.
**Ilmilinna** on Köyliössä Ilmiinjärven rannalla sijaitseva kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin entinen taiteilijakoti. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Gustaf Strengell ja se valmistui vuonna 1905.

Köyliönkartanossa syntynyt Cedercreutz piti Ilmilinnaa ateljeenaan vuoteen 1914 saakka. Samana vuonna hän muutti uuteen taiteilijakotiinsa Harjulaan, jonka oli rakennuttanut Harjavaltaan Kokemäenjoen rannalle. Ilmilinnan pihamaalla sijaitsi Cedercreutzin monumentaaliveistos *Työn jälkeen*, joka myöhemmin siirrettiin Harjavaltaan ja on nykyään nähtävissä Emil Cedercreutzin museon pihassa. 

Emil Cedercreutz ei itse milloinkaan pitänyt Ilmilinnasta. Sen rakennustyöt aloitettiin taiteilijan Rooman matkan aikana syksyllä 1904. Muistelmateoksessaan *Yksinäisyyttä ja ihmisvilinää* hän kertoo olleensa järkyttynyt nähdessään keskeneräisen rakennuksen ensimmäistä kertaa. Cedercreutz kuvaa muistelmissaan sen olleen "epäkäytännöllisen ja asuttavaksi kelpaamattoman" sekä sen arkkitehtuuria ja mittasuhteita "lahjattomiksi". 

Cedercreutzin jälkeen Ilmilinna oli pitkään Porin kaupungin omistuksessa ja se toimi lasten kesäsiirtolana. Rakennus palasi Cedercreutz-suvun omistukseen vuonna 1995, jolloin rakennuksessa suoritettiin mittavia kunnostustöitä.  Nykyään Ilmilinna on pelkästään yksityiskäytössä.

Lähteet
-------

* *Yksinäisyyttä ja ihmisvilinää*, Emil Cedercreutz 1939. Satakunnan Kirjallinen Kerho.
* Satakunnan kuntien arkkitehtuurikohteet kartalla[vanhentunut linkki]
* Harjavallan kaupunki/Emil Cedercreutzin henkilökuva (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Köyliö-seura
**Salarakkaat** on julkisuudessa "salarakkaina" tunnetuksi tulleiden Martina Aitolehden ja Marika Fingerroosin vuonna 2005 julkaistu albumi. Albumia edelsi *Salarakkaat*-single. 12 kappaleen lisäksi albumi sisältää videomateriaalia. Albumin kappaleisiin lukeutuu Martinan ja Marikan esittämänä viisi albumin teemaan sopivaa coveria Mascaran "Erittäin hyvä (ellei täydellinen)", Pelle Miljoonan "Tahdon rakastella sinua", Kikan "Sukkula Venukseen", Mikko Alatalon "Tytöt tahtoo pitää hauskaa" ja Sabrinan "Boys (Summertime love)" sekä suomenkielinen versio Aquan kappaleesta "Barbie Girl" nimellä "Salarakas oon".

Kappaleet
---------

1. Salarakas – 3.29
2. Erittäin hyvä – 3.36
3. Tahdon rakastella sinua – 3.09
4. Martina – Mä voin olla – 3.57
5. Marika – Sukkula Venukseen – 2.58
6. Martina – Tää ilta on mun – 3.11
7. Marika – Seksi myy – 3.12
8. Martina – Tahdon – 3.17
9. Marika – Salarakas oon – 3.06
10. Martina – Tytöt tahtoo pitää hauskaa – 3.20
11. Boys (Summertime Love) – 4.09
12. Chorale feat. Martina & Marika – Salajoulu – 3.36

Lähteet
-------

* Discogs.com

### Viitteet

1. ↑  Träskbäck Jocka: Salarakkaat  19.11.2005. Stara.fi. Viitattu 6.11.2020.
**Salar Jung I** (synt. **Mir Turab Ali Khan**, 1829 – 8. helmikuuta 1883) oli intialainen virkamies. Hän toimi Hyderabadin pääministerinä toukokuusta 1853 kuolemaansa asti. Hänen virkakautensa oli pääosin menestyksekäs.

Elämäkerta
----------

Salar Jung I:n isä oli Mir Muhammad Ali Khan, joka kuului Hyderabadiin asettuneeseen ylimyssukuun. Salar Jung I:n isoisä ja isoisoisä olivat molemmat olleet Hyderabadin valtion palveluksessa. Hän sai koulutusta yksityisesti ja liittyi sitten valtion palvelukseen.

Salar Jung I nimitettiin pääministeriksi virassa olleen setänsä Siraj-ul-mulkin kuoleman jälkeen. Pääministerinä hän oli tehokas ja sai nujerrettua valtakuntaa vaivaavat maantierosvot ja kerrytettyä uudelleen varoja aiemmin lähes tyhjänä olleeseen valtion kassaan. Osittain hänen vaikutuksestaan Hyderabad ja sen lähialueet myös pysyivät sepoy-kapinan aikana brittihallinnolle uskollisena.

Vuosina 1859–1869 Salar Jung I yritettiin syrjäyttää, ja häntä vastaan tehtiin ainakin kaksi salamurhayritystä.

Vuonna 1876 Salar Jung I vieraili Englannissa, missä yritti tuloksetta saada Berarin aluetta Hyderabadin hallintaan. Hänen sijaisenaan pääministerinä toimi tuona aikana Asman Jah.

Salar Jung I kuoli koleraan 8. helmikuuta 1883. Kuolemaa epäiltiin myös myrkyttämiseksi, mutta tästä ei ollut todisteita. Häntä seurasi seuraavana vuonna pääministerinä hänen poikansa Mir Laiq Ali Khan nimellä Salar Jung II.

Lähteet
-------

* Buckland, C. E.: *Dictionary of Indian Biography*. Haskell House Publishers Ltd. 1968 (ensijulkaisu 1906). Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  *Dictionary of Indian Biography*, s. 370
2. ↑  *Dictionary of Indian Biography*, s. 18
3. ↑  *Dictionary of Indian Biography*, s. 371


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo vuonna 2003 julkaistusta tarinasta, muista merkityksistä katso: Salatut sodat.*
Salattu sota -tarinajatkumo julkaistiin kokonaisuudessaan *MEGA*-lehden numerossa 4 (2006).
**Salattu sota** on Marvel-kustantamon julkaisema minisarja. Sarjan käsikirjoitti Brian Michael Bendis ja sen kuvitti Gabriele Dell'Otto. Salattu sota julkaistiin Suomessa *MEGA* -lehden numerossa 4 (2006). 

Tarinassa useat eri Marvel-kustantamon supersankarit kuten Hämähäkkimies, Kapteeni Amerikka, Wolverine, Luke Cage ja Nick Fury taistelevat monilukuista, korkeateknologisilla taisteluaseilla ja haarniskoilla varustautunutta superroistojoukkiota vastaan. 

Salattu Sota -tarinajatkumo ei liity mitenkään Marvel-kustantamon alkuperäiseen Salatut sodat- jatkumoon, siitäkin huolimatta, että Bendis on käyttänyt alkuperäisen tarinan nimikettä innoituksenaan.

Synopsis
--------

Vuonna 2003 Nick Fury, YPKVV:n johtaja selvittää Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin luoman juonen varustaa superroistoja korkeateknologisilla aseilla. Von Bardasin päämääränä on Amerikan heikentäminen ja terrorismin tukeminen (tarinan tapahtuma-aikana Latverian diktaattori Tohtori Doom oli oletettavasti kuollut). 

Fury esittää löytönsä välittömästi maansa korkeille viranomaisille, mutta hallitus haluaa vaalia ystävyyssuhdetta Latverian kanssa eikä halua toimia tiukasti Latveriaa vastaan. Fury raivostuu ylemmilleen ja päättää toimia itse vastoin ylempiensä käskyä. 

Fury värvääkin Kapteeni Amerikan, Hämähäkkimiehen, Daredevilin, Mustan Lesken, Luke Cagen, Wolverinen ja YPKVV:n supervoimaisen agentin, Daisy Johnsonin avukseen yrityksessään tuhota von Bardasin juonet. 

Tuhottuaan raa'asti Latverian pääkaupungin Doomstadtin Daisy Johnsonin voimien avulla, Fury aivopesee järkyttyneet sankarit unohtamaan kokemansa. 

Vuosi tapahtumien jälkeen von Bardas kuitenkin iskee New Yorkiin superroistoarmeijansa kera, mutta sankarit onnistuvat voittamaan tämän. Furyn aivopesu kuitenkin tulee ilmi ja raivostuneet sankarit vaativat hyvitystä (paitsi Musta Leski ja Daisy Johnson, jotka YPKVV:n agentteina saivat säilyttää muistinsa). Tapahtumien vuoksi Nick Fury siirtyi piiloon ja Maria Hill otti hänen paikkansa YPKVV:n johtajana.

Osallistuneet hahmot
--------------------

Seuraavassa tapahtumiin osaa ottaneet sarjakuvahahmot:

### Supersankarit

* YPKVV
	+ Nick Fury
	+ Musta Leski
	+ Daisy Johnson
* Kapteeni Amerikka
* Hämähäkkimies
* Daredevil
* Luke Cage
* Wolverine
* Ihmeneloset

### Superroistot

* Lucia von Bardas
* Kultakuoriainen
* Ristituli
* Viikatemies
* Mörkö V
* Lady Mustekala
* Pelko
* Skorpioni
* Tärisyttäjä
* Tinuri
* Ansamies
* Purppuradynamo IX
* Timanttiselkä II
* Ankerias II
* Lepinkäinen
* Mentallo
* Kärventäjä
* Velho
* Kuningas Kobra
Adolphe Guillaume Vorderman
Vordermanin tutkimuskohde aasiankukaali.
**Adolphe Guillaume Vorderman** (12. joulukuuta 1844 Haag – 15. heinäkuuta 1902 Jakarta, Jaava) oli alankomaalainen lääkäri ja lintutieteilijä, jonka tutkimus vaikutti ratkaisevasti vitamiinien löytymiseen.

Elämäkerta
----------

Vorderman opiskeli lääketiedettä Utrechtin yliopistossa. Tohtori Vorderman liittyi Alankomaiden laivastoon lääkintäupseeriksi 1866 ja siirrettiin 1871 siviilihallinnon palvelukseen Soemenepiin Madoeran saarelle Indonesiaan, silloiseen Alankomaiden Itä-Intiaan. 1881 hän sai siirron Bataviaan (nykyisin Jakarta), missä hän toimi johtavana terveystarkastajana vuodesta 1890 kuolemaansa saakka. Saavutuksistaan hänet palkittiin Utrechtin yliopiston kunniatohtorin arvonimellä.

Vorderman jatkoi beriberitutkimuksia, jotka oli aloittanut hänen maanmiehensä Christiaan Eijkman, joka kuitenkin joutui sairauden takia palaamaan kotimaahansa. Eijkmanin mielestä beriberin syynä saattaisi olla jokin ominaisuus riisissä. Vorderman lähti tästä oletuksesta ja kävi joissakin Jaavan vankiloissa tutkimassa vangeille annetun riisin laatua ja ominaisuuksia. Hän havaitsi, että joissakin vankiloissa riisi oli kuorittua eli kiillotettua, toisissa kuorimatonta, ja hän järjesti perusteellisen tutkimuksen. Hän kävi noin sadassa jaavalaisessa vankilassa, otti näytteitä riisiannoksista ja tutki vankiloiden sairauskertomuksia. Toimintansa hän piti salassa, jotteivät kiinalaiset riisikauppiaat olisi muuttaneet riisin myyntitapoja saatuaan tietää tutkimuksesta.

Vorderman havaitsi, että vankiloissa, joissa vangit söivät kiillotettua riisiä, joka 39. vanki sairastui beriberiin, kun taas vankiloissa, joissa riisi tarjottiin kuorimattomana, vain joka tuhannes vanki sairastui beriberiin. Hän myös osoitti, että vankiloiden hygieniatasolla tai muilla seikoilla ei ollut vaikutusta tulokseen. Myöhemmin muut tutkijat, kuten Gerrit Grijns, perehtyivät aiheeseen syvemmin ja löysivät vitamiinit. Beriberin aiheuttajaksi havaittiin riisin kuoriosaan sisältyvän B1-vitamiinin, tiamiinin, puute ravinnossa.

Vorderman julkaisi luonnon myrkyistä, huumeista, lääkkeistä ja ruoasta useita muitakin tutkimuksia, jotka julkaistiin lääketieteellisissä sarjoissa, kuten *Teysmannia* ja *Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië*. Hän myös kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita ja toimitti Colfsin jälkeen jääneistä papereista teoksen *Het journaal van Albert Colfs* (Batavia 1888).

Vordermanin kunniaksi on nimetty *Myristica vordermannii* Warb. Linnuista hän nimesi aasiankukaaliin (*Centropus sinensis*) alalajin *kangeanensis* ja isomalkohan (*Rhopodytes tristis*) alalajin *kangeanensis*.

Lähteet
-------

* National Herbarium Nederland (englanniksi)
* DBNL (hollanniksi)

### Viitteet

1. ↑  ITIS
2. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Adolph Herseth
**Adolph Sylvester "Bud" Herseth** (25. heinäkuuta 1921 Lake Park, Minnesota, Yhdysvallat – 13. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen trumpetisti, jota pidetään yhtenä 1900-luvun loppupuolen merkittävimmistä orkesteritrumpetisteista maailmassa. Yli 50 vuotta kestäneen uransa Herseth teki Chicagon sinfoniaorkesterissa. Kapellimestari Daniel Barenboim sanoi Hersethistä: "Jokainen huippuorkesteri tarvitsee muutaman tukipylväänsä, jonka avulla se pysyy huipputasolla. Chicagon orkesterille yksi sellainen on ollut Bud Herseth.

Lähteet
-------

1. ↑  von Rhein, John: *Famed CSO trumpeter Adolph Herseth dead at 91*, Chicago Tribune 15.4.2013, viitattu 11.3.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Signe Lagerborg-Stenius oli järjestyksessä toinen Suomessa arkkitehdin tutkinnon suorittanut nainen.
**Signe Lagerborg-Stenius** (4. huhtikuuta 1870 Helsinki – 15. heinäkuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, piirustuksen opettaja ja Helsingin kaupunginvaltuuston valtuutettu.

Lapsuus ja koulutus
-------------------

Signe Lagerborg-Steniuksen vanhemmat olivat Robert Olof Lagerborg (1835–1882) ja Carolina Lovisa Constance Furuhjelm (1837–1912). Hän oli naimisissa vuodesta 1905 arkkitehti Gunnar Steniuksen (1877–1965) kanssa. Heillä oli neljä poikaa, joista tunnetummat olivat matemaatikko, filosofi ja professori Erik Stenius (1911–1990) ja kaupunkisuunnitteluarkkitehti Olof Stenius (1907–1968).

Signe Lagerborg-Stenius valmistui arkkitehdiksi 1892 Polyteknillisestä opistosta ja hän opiskeli myös piirustuksenopettajaksi Helsingin yliopistossa. Arkkitehtiopintojensa yhteydessä hän teki useita opintomatkoja ulkomaille, mm. Ruotsiin, Tanskaan ja Keski-Eurooppaan.

Ura
---

Lagerborg-Stenius työskenteli yleisten rakennusten ylihallituksessa arkkitehtina vuodesta 1892 alkaen aina avioliiton solmimiseen asti, vuoteen 1905. Hän ja hänen kurssitoverinsa Ines Holming olivat Yleisten rakennusten ylihallituksessa ensimmäiset naispuoliset työntekijät. Naimisiinmenon jälkeen hän työskenteli miehensä Gunnar Steniuksen toimistossa sekä toimi myös yksityisenä arkkitehtina ja piirustuksenopettajana.

Lagerborg-Stenius osallistui aktiivisesti politiikkaan ja hän oli ruotsalaisen kansanpuolueen valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1926–1930 ja 1933–1944. Lagerborg-Stenius oli mukana myös naisasialiikkeen toiminnassa.

Signe Lagerborg-Stenius oli Architecta Suomen Naisarkkitehtien Yhdistyksen jäsen. Yhdistys myönsi hänelle kunniajäsenyyden vuonna 1955. Tätä ennen kunniajäsenyys oli myönnetty vain arkkitehti Wivi Lönnille Architectan perustamisen yhteydessä 1942.

Rakennuksia
-----------

* 1895 Kallion lasten turvakoti, Helsinki
* 1910 Lapsitoipilaiden turvakoti, Taka-Töölö, Helsinki
* 1914 Ljungbon keuhkotautiparantola, Hanko , tuhoutui 1940-luvulla
* 1928 Ruskeasuon siirtolapuutarhan kerhorakennus "Storstugan"
* 1932 Ruskeasuon siirtolapuutarhan kerhorakennus "Fylgiastugan", purettu 1967

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland : Signe Lagerborg[vanhentunut linkki]
* Signe Lagerborg-Steniuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa
* Rafael Olinin GeneaNet-tietokanta : Signe Lagerborg-Stenius
* Geni.com : Signe Lagerborg-Stenius

### Viitteet

1. ↑  Signe Lagerborg-Stenius *geni\_family\_tree*. Viitattu 24.2.2020.
2. ↑  Vepsäläinen, Kaisa (toim.): *Arkkitehteja*, s. 32-33. Helsingin kaupungin taidemuseo; Architectan julkaisuja, 1982.
3. ↑  Kunniajäsenet – Architecta *architecta.fi*. Viitattu 21.5.2022.
4. ↑  Arno Forsius : Viva Lagerborg (1871—1941) — lasten tuberkuloosihoidon uranuurtaja (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Helsingin kaupunginmuseon kulttuuriympäristöyksikkö : Ruskeasuon siirtolapuutarha[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Daniel Dąbrowski** (s. 23. syyskuuta 1983 Łódź) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metriä.

Dąbrowski voitti 2005 Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden 200 metrin juoksussa sekä 400 metrillä. Hän karsiutui samana vuonna Universiadeissa 400 metrin välierissä ajalla 47,12. Seuraavana vuonna hän voitti Puolan sisäratojen mestaruuden 200 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 46,61, mutta oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi ajalla 46,37. Göteborgin EM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi ajalla 45,56 ja oli mukana voittamassa EM-pronssia pitkässä viestissä. Kauden lopussa hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä, mutta oli mukana voittamassa 4 × 400 metrin viestissä MM-pronssia.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,58 (2006)
* 200 metrin juoksu: 20,74 (2006)
* 400 metrin juoksu: 45,33 (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Daniel Dąbrowski Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 59
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Bethany Hamilton vuonna 2007.
**Bethany Meilani Hamilton** (s. 8. helmikuuta 1990 Havaiji) on yhdysvaltalainen lainelautailija.

Lokakuussa 2003, ollessaan 13-vuotias, Hamilton joutui lautaillessaan haihyökkäyksen kohteeksi, jonka seurauksena hän menetti vasemman kätensä. Toivuttuaan hän teki pian paluun lainelautailun pariin ja sai vuonna 2004 ESPN:n ESPY Awardin sarjassa Best Comeback Athlete sekä Courage Award -erikoispalkinnon Teen Choice -palkintogaalassa. Hän on kilpaillut ammattilaisena ja voittanut muun muassa hopeaa Billabong ASP World Junior -mestaruuskilpailussa vuonna 2009.

Vuonna 2004 julkaistiin Hamiltonin kirjoittama kirja *Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board* ja vuonna 2011 sai ensi-iltansa hänestä kertova elokuva *Soul Surfer*, jonka ohjasi Sean McNamara, ja jonka pääosaa esitti AnnaSophia Robb.

Hamilton avioitui elokuussa 2013 Adam Dirksin kanssa. Vuonna 2014 he osallistuivat yhdessä *Amazing Race* -tositelevisiokilpailun 25. tuotantokaudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  About Me *bethanyhamilton.com*. Viitattu 26.3.2012. (englanniksi)
2. ↑  Surfer Girl Makes Comeback After Shark Attack *ABC News*.  7.4.2005. Viitattu 26.3.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Boudreau, Abbie: One-Armed Surfing Star Says Upcoming Biopic Is 'Spot On' *ABC News*.  29.3.2011. Viitattu 26.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  Cosgrove Baylis, Sheila: Bethany Hamilton Marries Adam Dirks *People.com*.  19.8.2013.  Arkistoitu 19.10.2014. Viitattu 31.7.2014. (englanniksi)
5. ↑  Pennington, Gail: New 'Amazing Race' teams include 'Survivors,' surfer *stltoday.com*.  31.5.2014. Viitattu 31.7.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Signor Blitz** (synt. Antonio van Zandt, 21. kesäkuuta 1810 Deal, Kent, Englanti – 28. tammikuuta 1877 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli brittiläinen taikuri ja esiintyjä.

Blitz aloitti julkiset esiintymiset jo 13 vuoden iässä. Muutaman Saksassa viettämänsä vuoden jälkeen hän otti nimekseen – mielestään houkuttelevamman – Signor Blitz. Hän oli suosittu esiintyjä kaikkialla. Suosio perustui hänen näytöksiinsä, joissa hän yhdisteli taikuutta ja humoristista lavaesiintymistä sekä muun muassa kesytettyjä eläimiä ja jongleerausta. Blitz oli ensimmäisiä henkilöitä, jotka toivat vatsastapuhumisen esityksiinsä nuken (*Bobby*) kera. Blitzin suuren suosion myötä toistakymmentä muuta henkilöä käytti hänen nimeään houkutellakseen väkeä näytöksiinsä.

Yhdysvaltoihin hän muutti vuonna 1834 asettuen asumaan Philadelphiaan. Hän meni naimisiin ja pariskunnalle syntyi neljä lasta. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua hän avioitui uudelleen vuonna 1863.

Eräs Signor Blitzin tunnetuimmista esityksistä oli temppu, jossa hän vaikutti nappavan aseesta ammutun luodin. Hän kuitenkin lopetti sen esittämisen tempun liiallisen vaarallisuuden vuoksi.

Blitz kirjoitti omaelämäkerran *Fifty Years In the Magic Circle*. Hän kuoli pitkällisen sairauden murtamana kotonaan Philadelphiassa 28. tammikuuta 1877.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Find A Grave
2. 1 2 3 4  Tieteen kuvalehti Historia 11/2013, s. 77.
3. 1 2 3  NY Times 29.1.1877
4. ↑  Magicpedia
**Sipori** (s. 17. heinäkuuta 1996 Ähtäri, k. 13. helmikuuta 2023) on vuosina 2000–2007 kilpaillut suomenhevosravuri. 

Toukokuussa 2003 ori saavutti Tukholmassa Solvallan raviradalla juostussa Elitkampenissa 1 609 metrin matkalla kilometriajan 1.19,4. Kyseessä oli paras suomenhevosen milloinkaan juoksema aika vuoteen 2016 saakka, jolloin Vitter voitti Elitkampenin ajalla 1.18,5. Sipori sijoittui kilpailussa toiseksi legendaarisen ruotsalaisen kylmäverisen Järvsöfaksin jälkeen. Koska kyseessä ei ole voittoaika, sitä ei Suomen ravikilpailusääntöjen mukaan hyväksytä Suomen ennätykseksi. Virallinen Suomen ennätys oli Siporin juokseman 19,4 tuloksen jälkeenkin Vieskerin vuonna 2002 Mikkelissä ravaama 1.19,9.

Sipori juoksi urallaan yhteensä 80 starttia, joista voittoja kertyi 16. Hevonen saavutti useita suurkilpailuvoittoja, joista merkittävimpänä voidaan pitää Pariisissa Vincennesin raviradalla juostun Prix des Pays Nordiquesin ykkössijaa vuonna 2003. Kotimaan klassisissa ikäluokkakilpailuissa Derbyssä ja Kriteriumissa Sipori sijoittui molemmissa toiseksi. Tukholman Elitkampenin lisäksi ori saavutti kakkossijan myös Oslon Bjerkessä ravatussa Gullsprint-kilpailussa vuonna 2004.

Kuninkuuskilpailuun Sipori osallistui neljästi, vuosina 2003, 2004, 2005 ja 2007. Lahdessa vuonna 2003 hevonen sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi, mutta muilla kerroilla menestystä ei tullut. Siporin ohjastuksesta vastasi oriin uran aikana useita eri kuljettajia. Suurimman osan kilpailuista ajoivat kuitenkin Esa Holopainen ja Ari Hartikainen. Hevosen valmennuksesta vastasi koko uran ajan Mika Mäkelä.
Kuollut 13.02.2023

Suurkilpailuvoitot
------------------

* Pikkupelimanni 2003
* Tawaststjernan muistoajo 2001
* Erilo-juoksu 2001
* Tähtisprintteri 2001
* Prix des Pays Nordiques 2003

Lähteet
-------

* Siporin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen Hippoksen tilastot

### Viitteet

1. ↑  16 6 2016 klo 21:08 Arto Sipakko: Nopsan Vauhdista seitsemäs superjuoksija *Hevosurheilu.fi*.  16.6.2016. Viitattu 26.7.2020.
2. ↑  Tommi Kela: Suomenhevosille jättipotti suurkilpailusta – kaksoisvoitto ja uusi hurja SE-tulos *Ilta-Sanomat*.  29.5.2016. Viitattu 26.7.2020.
3. ↑  Worldclass Trotting. Viitattu 10.2.2013.
4. ↑  Sukuposti – Gullsprint. Viitattu 10.2.2013.
5. ↑  Sukuposti – Kuninkuusravit. Viitattu 10.2.2013.
**Eva Sinikka Niemi** (o.s. Buss, 1975 asti; s. 21. huhtikuuta 1951 Vaasa) on suomalainen filosofian tohtori ja ruotsin kielen emeritaprofessori. Hän toimi professorina vuodesta 2005 lähtien Joensuun yliopiston, vuonna 2010 Itä-Suomen yliopistoksi muuttuneen yliopiston palveluksessa.

Niemi on filosofian kandidaatti vuodelta 1980 ja lisensiaatti vuodelta 1982 (Åbo Akademi). Lisäksi hän opiskeli Yhdysvalloissa Arizonan yliopiston kielitieteellisessä instituutissa (1989) ja Tarton yliopistossa (2000). Filosofian tohtoriksi Niemi valmistui Joensuun yliopistosta (2001). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2001) otsikkona oli *Swedish Syntax at Late Stages of Language Acquisition: Studies on Normal Monolingual, Bilingual and SLI Speakers*.

Ennen professuuriaan Niemi työskenteli Joensuun korkeakoulussa/yliopistossa assistentin viransijaisena (1980–1981), virkaatekevänä lehtorina (1981–1983) ja lehtori (1984–2004). Tähän sisältyi Suomen Akatemian tutkimusassistenttuuri (1989–1992) ja jatko-opintoja Arizonan yliopistossa (1989) ja tutkimustyötä Bostonissa (1989–1990). Hän toimi yliassistenttina (aluksi viransijaisena, 2002–2004).

Niemi on ollut vuodesta 1975 naimisissa Jussi Niemen (s. 1950) kanssa, joka nimitettiin vuonna 1998 yleisen kielitieteen professoriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 11 maaliskuuta 2019), s. 478View and modify data on Wikidata
2. 1 2 3  Ulla Paavilainen, Anneli Saikkonen ja Tuuli Virta, *Kuka kukin on 2015*, Otava (ISBN 978-951-1-28228-0, ISSN 1237-7570, viitattu 11 maaliskuuta 2019), s. 602–603View and modify data on Wikidata
3. ↑  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 11 maaliskuuta 2019), s. 477View and modify data on Wikidata
4. ↑  Ulla Paavilainen, Anneli Saikkonen ja Tuuli Virta, *Kuka kukin on 2015*, Otava (ISBN 978-951-1-28228-0, ISSN 1237-7570, viitattu 11 maaliskuuta 2019), s. 601View and modify data on Wikidata


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bergenstråhle** on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1693 ja vapaaherrallinen suku numero 371 ja 400. Suku on lähtöisin Jönköpingistä, jossa Nils Jonsson (k. 1670) oli raatimiehenä. Hänen poikansa Gabriel Wetterberg (1665–1729) oli Carlströmin ruukin omistaja ja hänet aateloitiin 1719 nimellä Bergenstråhle. Samalla kertaa aatelisarvon saivat hänen vaimonsa Agneta Flinkin pojat tämän edellisestä avioliitosta. Heistä Johan Rudman, aateloituna Bergenstråhle (1689–1761), toimi hovioikeuden asessorina ja Lorentz Rudman, aateloituna Bergenstråhle (1694–1760), oli Jönköpingin rykmentin kapteeni. Kenraalimajuri Gustaf Bergebstråhle (1771–1829) korotettiin vapaaherraksi vuonna 1829 ja eversti, Jönköpingin läänin maaherra Claës Gabriel Bergenstråhle (s. 1787) korotettiin vapaaherraksi vuonna 1855. Suomen ritarihuoneeseen nimellä Bergenstråle suvun kirjoitti Carl Johan Rudman sekä Per Rudman.

Suvun tunnettuja jäseniä
------------------------

* August Bergenstråhle (1829–1901), everstiluutnantti ja valtiopäivämies.

Lähteet
-------

* Anrep, G.: *Svenska Adelns Ättar-taflot*. Osa 1. Stockholm: P.A.Norstedt & Söner, 1858. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Anrep, s. 165
2. ↑  Anrep, s. 170
**Salve – 120-vuotias merimieskapakka Helsingin Hietalahdessa** on Sakari Nupposen kirjoittama kirja helsinkiläisestä ravintolasta Salvesta. Kirja on ilmestynyt vuonna 2017, ja sen on kustantanut Siltala.

Kirja kertoo ravintolan historian siitä alkaen, kun se perustettiin vuonna 1897 kioskina. Alkuvaiheista ei juuri ole tietoja, edes kioskin omistajaa ei tiedetä, joten kirja lähtee varsinaisesti liikkeelle vuodesta 1927, jolloin Hietalahdenranta 11:een valmistui rakennus, johon Salve muutti ja aloitti toimintanta kahvilana. Kirja kattaa Salven vaiheet aina siihen asti, kun ravintola siirtyi syksyllä 2016 uuteen osoitteeseen Hietalahdenranta 5:een satama-altaan toiselle puolelle.

Kirja ei kerro syvemmin Salven muuton taustoista, siitä kuinka taloyhtiö uskoi voivansa vuokrata ravintolan toiselle yritykselle, kun tosiasiassa se saattoi vuokrata vain liiketilan.

Kirjan mukaan ravintola oli alamaissa ja lähellä konkurssia 1990-luvun alussa laman aikaan, mutta nousu alkoi uuden ravintolapäällikön Jatta Heinon ansiosta. Silloin ravintolan ilme siistiytyi vanhasta merimieskapakasta nykyiseen muotoon, ja sen tavaramerkiksi tulivat silakat.

Kirjassa on runsas kuvitus, mutta kuvatekstit ovat erikseen kirjan lopussa, jossa on myös henkilöhakemisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Juho Jokinen: Salven tarinassa syntiä, tyrskyjä ja silakoita.  *Helsingin Sanomat*, 23.4.2017, s. A 16. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.5.2017.
2. ↑  Marko Jokela, Salve – viimeinen merimieskapakka, Moottori.fi 24.4.2017, viitattu 5.5.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan esittely, s. 34[vanhentunut linkki] Siltala Publishing (pdf)
* Tiina Vahtera: 120-vuotias ravintolalegenda Salve on palvellut herrat ja duunarit ja nähnyt kolme sotaa, Is.fi, Ruokala 24.4.2017
* Marketta Karjalainen, Taiteilijat herättivät Salven henkiin, Helsingin Uutiset 24.4.2017
**Ruotsinpuoliverinen** eli **SWB** (ruots. *svenskt varmblod*) on Ruotsista kotoisin oleva puoliverinen. Rotu jalostettiin käyttämällä arabianhevosia sekä saksalaisia puoliverirotuja, joista eniten vaikuttivat trakehnenin- ja hannoverinhevoset. Kaarle X Kustaa perusti 1600-luvun puolivälissä Malmöhön Flyingen kuninkaallisen siittolan, jossa rotua alettiin jalostaa Ruotsin hovin ja armeijan ratsuhevoseksi.

Ominaisuudet
------------

Ruotsinpuoliveriset ovat säkäkorkeudeltaan 155–170 cm. Väreinä hyväksytään kaikki yksiväriset. Rakenteeltaan ruotsinpuoliveriset ovat keskimäärin hieman suomenpuoliverisiä raskaampia mutta sopusuhtaisia. Runko on syvä, takaosa voimakas ja jalat terveet. Luonne on tasainen ja kiltti.

Ruotsinpuoliveriset ovat menestyneet kilparatsuina kansainvälisesti erittäin hyvin. Varsinkin kouluratsastuksessa ne ovat suosittuja, sillä erityisesti voimakas takaosa tekee ruotsinpuoliverisestä loistavan kouluhevosen. Ruotsinpuoliveriset menestyvät myös este- ja kenttäratsastuksessa ja niitä käytetään myös vaunuhevosina.

Aiheesta muualla
----------------

* Ruotsinpuoliverinen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ruotsinpuoliverisen rotujärjestö Ruotsissa (englanniksi)
**In Guezzam** (myös '**Ayn Qazzām**, **Aïn Guezzam**, **I-n-Guezzâm**) (arab. بلدية عين قزام‎) on kunta In Guezzamin piirikunnassa Tamanrassetin maakunnassa eteläisessä Algeriassa. Asukkaita kunnassa on 4 938 (1998).

In Guezzam sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Nigerin rajalta pohjoiseen. Algerian puolen rajamuodollisuudet tapahtuvat siellä. In Guezzamista pääsee 416 kilometrin päässä pohjoisessa sijaitsevaan Tamanrassetin kaupunkiin jaetuilla nelivetotakseilla, jotka lähtevät niiden ollessa täysiä. In Guezzamin kautta kulkee myös kuorma-autoja, jotka ottavat kyytiinsä myös matkustajia. Lisäksi Tamanrassetiin kulkee muutama linja-auto viikossa. Tamanrassetista liikennöi kerran viikossa lentokone In Guezzamin lentoasemalle.

In Guezzamissa on yksi ravintola, joka järjestää myös majoitusta. Esimerkiksi pankki kaupungista puuttuu.

Dakar-rallin reitti on kulkenut In Guezzamin kautta vuonna 1979.

Väestö
------

| In Guezzamin väkiluvun kehitys vuoden 1977 väestönlaskennasta vuoden 1998 väestönlaskentaan sekä vuoden 2010 arvio: |
| --- |
| Vuosi | Väkiluku | Lähde |
| 1977 | 1 195 |  |
| 1987 | 12 189 |  |
| 1998 | 4 938 |  |
| 2010 (arvio) | 29 951 |  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  'Ayn Qazzām World Gazetteer.  Arkistoitu 28.4.2013. Viitattu 5.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Algeria – Tamanrasset GeoHive. Viitattu 4.8.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Ham, Anthony et al.: *Algeria*, s. 190. Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74179-099-3. (englanniksi)
4. ↑  In Guezzam – Border Town LookLex.  Arkistoitu 4.4.2010. Viitattu 4.8.2010. (englanniksi)
5. ↑  Dakar retrospective 1979–2005 Dakar-ralli. Viitattu 5.8.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* In Guezzam Wikimapiassa (englanniksi)