recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Disneyn Äärimmäisen Hessumaista Rullalautailua on Krome Studiosin kehittämä videopeli, joka julkaistiin syyskuussa 2001 PC:lle. Pelaajat voivat pelata joko Hessuna, jonka ääninäyttelijänä on Bill Farmer, tai Maxinä, jonka äänenä on Jason Marsden. Pelaajat voivat rullalautailla neljän "maailman" läpi, joista kukin koostuu kolmesta tasosta.

Pelin ääniraidan suunnitteli säveltäjä Jack Wall vuoden 2001 alussa.

Pelin kulku
-----------

Pelissä on useita eri tiloja. Pelaaja voi pelata Hessuna tai Maxinä. Siellä on myös opetusohjelmia, jotka osoittavat tempun suorittamisen. Pelatessasi opetusohjelmaa tai tasoja Hessu tai Max kommentoivat. Pelissä on neljä maailmaa; jokaisessa maailmassa on kolme tasoa tai paikkaa. Avain vaaditaan siirtyäksesi seuraavalle tasolle. Pelaaja voi valita rullalaudan ennen pelin aloittamista; jokaisella tasolla on kaksi tavoitetta tavoitteen suorittaminen palkitsee pelaajalle avaimen. Tietyistä tehdyistä temppuista palkitaan pisteillä. Jotkut tempuista ovat 50/50, nosegrind, unbelievable, kickflip jne.

Äänirooleissa
-------------

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Bill Farmer | Petri Liski | Hessu |
| Jason Marsden | Vili Toikka | Max |

Lähteet
-------
Sakkaran lintu
**Sakkaran lintu** on pieni, linnunmuotoinen puuesine, joka kaivettiin vuonna 1898 Egyptin Sakkarassa sijaitsevasta haudasta.

Sakkaran linnun arvioidaan olevan noin vuodelta 200 eaa. ja se on muotoiltu jotakuinkin sellaiseksi, jonka tunnistaisimme nykypäivän lentokoneeksi ja jolla on linnun pää. Kyseessä on kiistanalainen esine, sillä jotkut ovat arvelleet, että muinaiset egyptiläiset ovat saattaneet ymmärtää aerodynamiikan prosesseja ja että Sakkaran lintu on saattanut olla pienoismalli todellisesta toimivasta lentokoneesta tai jonkinlaisesta purjelentokoneesta.

Arkeologi Khalil Messiha julkaisi vuonna 1991 artikkelin "*African Experimental Aeronautics: A 2,000-Year-Old Model Glider"*, jossa hän kertoi yksityiskohtaisesti seuraavaa:

> »Siipi on tehty yhdestä puupalasta, ja sen jänneväli on tasan 18 cm. Rungon paksuin osa on 8 millimetriä. Sitten se kapenee paksuudeltaan kärkeä kohti. Voidaan myös huomata, että siivessä on dihedraalikulma, joka on hieman epätasainen molemmin johtuen ajan kulumisesta aiheutuneesta puun lievästä vääristymisestä.» 
> 
> 

Dihedraalikulma viittaa tässä tapauksessa samaan periaatteeseen, jota käytetään nykyajan lentokoneissa nostovoiman aikaansaamiseksi. Messiha rakensi linnusta vaakasuoralla pyrstöevällä varustetun mallin, jonka väitettiin käsin heittämällä lentävän muutaman metrin.

Vuonna 2023 Bremenin ilmailu- ja avaruustekniikan instituutin tutkijat tekivät ensimmäistä kertaa 3D-skannaukseen perustuvan virtausteknisen simulaation esineestä. Tulokset osoittivat, että esineellä on matala maksimiliukusuhde, joten sen liukuominaisuudet eivät riitä käytettäväksi käsiliukulaitteena. Esineen massakeskipiste sijaitsee myös siiven takareunassa ja siten neutraalipisteen takana. Tästä johtuva pitkittäisvakavuus ei täytä nykyisten lentokoneiden suunnitteluohjeiden vaatimuksia. Lisäksi epäsymmetrinen nostovoiman jakautuminen jännevälien suuntaisesti johtaa hallitsemattomaan kääntömomenttiin, jonka seurauksena esine ei voi seurata suoraa lentorataa, vaan se kääntyy. Näin ollen simuloinnilla saadut tulokset eivät voi vahvistaa, että Sakkaran lintu olisi ollut aerodynamiikkaa koskevan muinaisen tietämyksen kohde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Doug Aamoth: Cryptids: The Saqqara Bird *Time*.  9.6.2010. Viitattu 1.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Zierow, Michel; Lesemann, Leon: AERODYNAMIC INVESTIGATION ON THE ARTEFACT "BIRD OF SAQQARA".  *Acta Mechanica et Automatica*, 2023, 17. vsk, nro 3, s. 405-409. Artikkelin verkkoversio.
**Jonas Cajanus** (25. heinäkuuta 1716 Kalix, Ruotsi – 1. toukokuuta 1785 Kokkola) oli suomalainen maanmittari. Hän teki isojakoon liittyneitä mittaustehtäviä ja kaupunkimittauksia pääasiassa Pohjanmaalla.

Cajanuksen vanhemmat olivat Lohtajan kirkkoherra Gustaf Cajanus (1675–1722) ja Susanna Granberg. Hän kävi Kokkolan pedagogiota ja Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1736. Cajanus opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti maanmittaritutkinnon Tukholmassa 1744.

Cajanus oli komissiomaanmittarina Pohjanmaalla, Savossa ja Hämeen läänissä 1744–1750 sekä ylimääräisenä maanmittarina Pohjanmaan läänissä 1749. Cajanus kartoitti Paltamon pitäjän 1745–1746 ja Kemijärven pitäjän 1747. Hän laati 1750 Raahen, Kokkolan ja Vaasan asemakaavamittaukset, 1761 Pohjanmaan, Savon ja Hämeen läänien rajojen tarkistukset ja mittasi 1763 Pietarsaaren ja Kokkolan satamat sekä näihin satamiin johtaneet purjehdusväylät. Cajanus suoritti Kokkolan ja sen ympäristön isonjaon 1768 ja hänen tekemiinsä mittauksiin perustuivat myös Alavetelissä 1772, Ylävetelissä, Kaustisella ja Halsuassa 1776 sekä Kokkolan ympäristössä 1780 tehdyt isojaot.

Jonas Cajanus oli naimisissa 1749–1764 Maria Helena Holstin (k. 1764) kanssa ja vuodesta 1765 Hedvig Chydeniuksen (k. 1817) kanssa. Hänen poikiaan olivat Raahen ja Saloisten kirkkoherra Jonas Cajanus (1757–1817) ja ylioppilas Jakob Cajanus (1779–1799). Cajanuksen tyttärenpoika oli komissiomaanmittari Anders Gustaf Nyman (1802–1869).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Jonas Cajanus. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 16.8.2020.
2. 1 2 3  BiografiaSampo : Jonas Cajanus

Aiheesta muualla
----------------

* Jonas Cajanuksen 1763 ja 1766 piirtämiä karttoja Kokkolan edustan merialueesta, laivaväylistä ja Kokkolan satamasta
* Jonas Cajanuksen 1749 piirtämä Hausjärven kappelikartta, Akin keräilysivut
* Jonas Cajanuksen karttoja Kansallisarkistossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Skaidejavri** tai **Skäidijävri** on järvi Utsjoen pohjoiskolkassa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 44,9 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 405 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Skaidejavrin pituus etelästä pohjoiseen on noin kilometrin ja leveys lännestä itään noin puoli kilometriä. Saaria ei ole. Rannat ovat alavaa suomaata. Noin kilometrin koilliseen sijaitsee Isonkivenvaara. Nuorgam sijaitsee viitisen kilometriä koilliseen. Kartan perusteella Skaidejavri on Suomen pohjoisin järvi, jonka pinta-ala lasketaan useissa kymmenissä hehtaareissa. Sen pohjoispuolella sijaitsee muun muassa pieni Gáhkkorjávri (130,9 metriä mpy).

Skaidejavrin luoteiskolkasta lähtee laskuoja Skáidejohka pohjoiseen; se laskee noin kahden kilometrin päässä Tenoon.

Skaidejavri (68.011.1.008) kuuluu Nuorgamin alueeseen (68.011), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tenojoen vesistössä (68). Toinen jakovaihe on Tenon alaosan alue (68.01). Skaidejavri on toiseksi laajin Nuorgamin alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Keädgejavri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Skaidejavri, vakavesi, Utsjoki
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.2.2022.
3. ↑  Skaidejavri. Järviwiki. Viitattu 10.2.2022.
4. ↑  Nuorgamin alue (68.011). Järviwiki. Viitattu 10.2.2022.
**Talonpoikaispurjehdus Helsingin pitäjässä 1500-luvulla – Bondesegling i Helsinge på 1500-talet** on vuonna 2009 julkaistu Bengt Erikssonin kirjoittama tietokirja, joka kertoo Helsingin pitäjän elämästä 1500-luvulla, jolloin pitäjä oli talonpoikaispurjehduksen ja maakaupan keskus Uudellamaalla. Kirjan on kustantanut Silvolan Pientaloyhdistys ry.

Jatkuvat sodat, merirosvous ja kaappaukset Suomenlahdella sekä kruunun kiellot asettivat melkoiset haasteet talonpoikien matkoille, mutta suolan ja viljan hankinta Tallinnasta oli välttämätöntä Uudenmaan rannikon väestölle, joka kärsi katovuosista ja sotien hävityksistä. Kirjassa on esitetty uutta tietoa 1500-luvun laivureiden aluksista analysoimalla Itämeren eri alueiden keskiaikaisia laivahylkyjä sekä talonpoikien myöhemmin käyttämiä venetyyppejä.

Kaksikielisen kirjan kuvituksena on satoja valokuvia, karttoja ja piirroksia Suomen historian eri ajoilta. Kirjoittaja on useiden vuosien haastattelujen, arkistotutkimusten ja analyysien avulla tuottanut uutta, ennen julkaisematonta materiaalia keski- ja renessanssiajan tapahtumista, olosuhteista ja merenkulusta. Hankkeen tuloksena on syntynyt nelivärinen noin 350-sivuinen hakuteos.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhdistyksen historiaprojektit Silvolan pientaloyhdistys.  Arkistoitu 10.6.2015. Viitattu 26.3.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Ekberg, Henrik: Mellannyländska bondesegel på Finska viken.  *Västra Nyland*, 27.6.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.3.2011.  (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
* Huhta, Matti: Vantaankoski oli keskiajalla kauppalaivureiden keskus.  *Helsingin sanomat*, 22.6.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.3.2011.
* Tieaho, Matti: Suomenlahden yli vaaroja uhmaten.  *Kymen Sanomat*, 25.11.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.3.2011.
**Jalkapallon olympiaturnaus** pelattiin toista kertaa vuoden 1904 St. Louisin olympialaisissa. Jalkapallo oli mukana alun perin näytöslajina eikä mitaleita jaettu, mutta Kansainvälinen olympiakomitea muutti tapahtuman myöhemmin viralliseksi. FIFA ei laske turnausta viralliseksi, sillä turnaukseen osallistuivat seurajoukkueet.

Turnaukseen osallistui kolme joukkuetta, joista yksi tuli Kanadasta ja kaksi Yhdysvalloista. Yhdysvaltain joukkueet olivat molemmat olympiakaupunki St. Louisin joukkueita. Turnauksen voitti kanadalaisjoukkue Galt FC.

Tulokset
--------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16. marraskuuta 1904 | Galt FC Kanada | 7–0 | Yhdysvallat Christian Brothers College | St. Louis |  |
|  |
|  |  |  |  |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. marraskuuta 1904 | Galt FC Kanada | 4–0 | Yhdysvallat St. Rose Parish | St. Louis |  |
|  |
|  |  |  |  |

  

Galt FC Kanadasta voitti turnauksen. Yhdysvaltalaisjoukkueet jäivät taistelemaan turnauksen kakkossijasta. Turnauksen kakkossijan ratkaisemiseksi tarvittiin kaksi uusintaottelua.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. marraskuuta 1904 | Christian Brothers College Yhdysvallat | 0–0 | Yhdysvallat St. Rose Parish | St. Louis |  |
|  |
|  |  |  |  |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21. marraskuuta 1904 | Christian Brothers College Yhdysvallat | 0–0 | Yhdysvallat St. Rose Parish | St. Louis |  |
|  |
|  |  |  |  |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. marraskuuta 1904 | Christian Brothers College Yhdysvallat | 2–0 | Yhdysvallat St. Rose Parish | St. Louis |  |
|  |
|  |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Jalkapallo sport.fi.  Arkistoitu 10.6.2016. Viitattu 8.6.2016.
2. ↑  History FIFA.  Arkistoitu 16.6.2015. Viitattu 8.6.2016. (englanniksi)
3. ↑  Olympic Football Tournament London 1908 FIFA.  Arkistoitu 1.12.2013. Viitattu 8.6.2016. (englanniksi)
4. ↑  Football / Soccer at the Olympics topendsports.com. Viitattu 8.6.2016. (englanniksi)
5. 1 2 3  Games of the III. Olympiad RSSSF. Viitattu 16.2.2014.
6. ↑  Men's Olympic Games - 1904 the-sports.org. Viitattu 16.2.2014.
7. 1 2  Football at the 1904 St. Louis Summer Games Sports-Reference.  Arkistoitu 15.6.2010. Viitattu 8.6.2016. (englanniksi)

  

JalkapalloJalkapallo olympialaisissa
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 1904 lajit ja kilpailutapahtumat
Golf | Haavipallo | Jalkapallo | Jousiammunta | Koripallo (*Näytöslaji*) | Köydenveto | Miekkailu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pyöräily | Roque | Soutu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Summerside** on kaupunki Prinssi Edwardin saarella Kanadassa. Summerside on saaren toiseksi suurin kaupunki Charlottetownin jälkeen. Summersiden väkiluku on 14 500 (2006) asukasta ja talousalueen väkiluku noin 45 000.

Historia
--------

Alueen ensimmäinen asukas oli Pennsylvaniasta kotoisin oleva kveekari ja brittiläinen lojalisti Daniel Green, joka kutsui aluetta nimellä "Green Shores Bedeque". Greenin pojan Josephin omistama pubi oli keskeisessä asemassa kaupungin nykyistä nimeä valittaessa. Tarinan mukaan eversti Henry Compton saapui kaupunkiin erittäin kylmänä päivänä ja lähestyttyään kaupunkia maasto suojasi viimalta ja aurinko tuli esiin pilvien takaa. Compton totesi tulleensa saaren kesäiselle puolelle (engl. *"summer side of the island"*). Joseph piti tästä lausahduksesta ja vaihtoi pubinsa nimeksi Summerside. Myöhemmin postipäällikkö Patrick Power ehdotti paikallishallinnolle kaupungin nimen vaihtamista Summersideksi. Summerside oli ainutlaatuinen eikä sillä ollut vaaraa sekaannuksiin muiden samannimisten paikkojen kanssa, joten nimi virallistettiin.

Summersiden asuttaminen sai varsinaisesti alkunsa 1840, kun ensimmäinen satamalaituri ja tie alueen hallinnollisena keskuksena toimivaan St. Eleanorsiin valmistui. Pian tämän jälkeen Joseph Pope perusti Summersideen laivanrakennustelakan, ja kaupungista muodostui merkittävä vientisatama muualle Prinssi Edwardin saarelle ja Nova Scotiaan. Summerside virallistettiin kaupungiksi (Town) 1. toukokuuta 1877 ja suuremmaksi kaupungiksi (City) 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Community profiles *Census*.  2006. Statistics Canada. Viitattu 8.9.2011. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Community Profile (PDF) City Of Summerside.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 8.9.2011. (englanniksi)
3. 1 2  History of Summerside SummersidePEI.ca. Viitattu 8.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Summerside** Wikimedia Commonsissa
**Torsten (Totti) Bruno Sanfrid Nygård** (6. lokakuuta 1919 Kokkola – 10. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi myös taiteilijana ja kuvittajana ja julkaisi teokset sota-ajan teksteistään, piirroksistaan ja akvarelleistaan.

Henkilöhistoria
---------------

Nygård valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949 ja työskenteli Hilding Ekelundin toimistossa 1948–1954 ja Woldemar Baeckmanin toimistossa 1955–1959, mutta loi varsinaisesti ammattiuransa Helsingin kaupungin asemakaava-arkkitehtina. Taiteellisesti lahjakas, hyvä piirtäjä Nygård julkaisi töitään kahdessa teoksessa, joista toinen perustui sota-ajan kirjeisiin, muistiinpanoihin, maalauksiin ja piirustuksiin. Myös kolmas postuumisti ilmestynyt teos sisälsi vastaavia sota-ajan töitä häneltä ja rintamatoveri Erik Kråkströmiltä. Musiikillisestikin lahjakas Nygård soitti muun muassa luuttua ja harrasti laulua.

Torsten Nygårdin vanhemmat olivat Otto Sanfrid Leandersson Nygård ja Fanny Alina Karlsdotter Qvarnström ja puoliso vuodesta 1943 Heidie Ingeborg Jakobsson.

Julkaisuja
----------

* *Östra Nyland: hamnar och leder för fritidsbåtar: om fritidslivet till sjöss: en inventering och analys*, 1974
* *Antecknat 1941–1944*, 1985, suom. Kalle Salo, *Päiväkirja Itä-Karjalasta 1941–1944: akvarelleja, piirroksia, valokuvia ja kenttäpostikirjeitä Aunuksen kannakselta 1941–1944*
* *Poterossa piirrettyä 1939–1944 = Korsu-skisser 1939–1944*, 2000, Torsten Nygård, Erik Kråkström, toim. Markku Nieminen, ruots. Anna Paulina Eklöf

Lähteet
-------

1. 1 2  Nygård, Torsten hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)(Viitattu 3.8.2019)
2. ↑  MyHeritage: Torsten Nygård (Viitattu 3.8.2019)
3. ↑  Torsten Nygård: *Päiväkirja Itä-Karjalasta 1941–1944: akvarelleja, piirroksia, valokuvia ja kenttäpostikirjeitä Aunuksen kannakselta 1941–1944*, s. 160. Helsinki: Otava, 1985. 951-1-08-347-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauhu purkautui siveltimellä ja kynällä, Raija Forsström, HS 15.6.2000 (Tilaajille, Viitattu 3.8.2019)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Neriglissar** oli Uus-Babylonian kuningas vuosina 560-556 eaa. Hän siirtyi kuninkaaksi vallankaappuksessa, jossa hän surmasi edeltäjänsä Amel-Mardukin. Vaikka Neriglissar ei liity aikaisempiin babylonialaisiin kuninkaisiin, hän oli mahdollisesti aramealaista syntyperää ja hän oli merkittävä virkamies ja kenraali Nebukadnessar II:n hallituskaudella ja tuli entistä vaikutusvaltaisemmaksi mentyään naimisiin Nebukadnessarin tyttären, mahdollisesti Kashshayan kanssa.

Neriglissarin hallituskauden parhaiten dokumentoitu tapahtuma on hänen onnistunut 557–556 eaa. kampanjansa Anatoliassa Kisilian pienen valtakunnan kuninkaan Appuwashua vastaan. Neriglissar vangitsi onnistuneesti Appuwashun pääkaupungin Uran sekä toisen kaupungin Kirshun. Pian palattuaan voittajana kotiinsa Babyloniaan Neriglissar kuoli huhtikuussa 556 eaa. Häntä seurasi kuninkaana hänen poikansa Labashi-Marduk, jonka hallituskausi kesti vain kaksi tai kolme kuukautta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Amel-Marduk** | **Babylonin kuningas**560–556 eaa. | Seuraaja:**Labashi-Marduk** |
**Ferdinand Alexander Kumlin** (12. kesäkuuta 1845 Turku – 10. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja senaattori.

Ferdinand Alexander Kumlinin vanhemmat olivat konsuli Alexander Kumlin ja Maria Charlotta Kingelin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1872 oli Selma Augusta Rikberg (k. 1900) ja toinen vuodesta 1901 Alma Klementina Walle (k. 1929). Kumlin tuli ylioppilaaksi 1865 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872, varatuomarin arvon hän sai 1875. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1873, Turun hovioikeuden kanslistiksi 1879 ja asessoriksi 1890. Turun elinkorkolaitoksen asiamiehenä hän toimi vuodesta 1881 vuoteen 1903, jolloin hänet erotettiin asessorin virasta. Erottamisen jälkeen Kumlin toimi Yhdyspankin Turun konttorin apulaisjohtajana 1903–1905. Suurlakon jälkeen 1905 hänestä tuli senaatin oikeusosaston jäsen ja seuraavana vuonna Viipurin hovioikeuden presidentti. Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä Kumlin toimi vuodesta 1880 alkaen ja tuli valtuuston puheenjohtajaksi 1894. Kumlin edusti porvarissäädyssä kotikaupunkiaan Turkua kaiken kaikkiaan kuusilla valtiopäivillä, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Useiden eri valiokuntien jäsenyyksien ohella hän toimi säätynsä varapuhemiehenä vuonna 1900.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 6.11.2020.
2. ↑  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 415. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
3. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 180. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
4. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 175–176. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Geórgios Papadópoulos** (kreik. Γεώργιος Παπαδόπουλος, 5. toukokuuta 1919 – 27. kesäkuuta 1999) oli Kreikan sotilasvallankaappauksen johtaja vuonna 1967 ja kaappausta seuranneen Kreikan sotilasjuntan johdossa vuosina 1967–1974.

Papadópoulos oli osallisena jo vuoden 1956 epäonnistuneessa vallankaappausyrityksessä. Vuonna 1964 hän nousi otsikoihin pidätettyään alaisiaan ja siviileitä syytettyinä armeijan ajoneuvoihin kohdistuneesta sabotaasista. Sabotaasi-isku todettiin*selvennä* Papadópouloksen itsensä teettämäksi, ja sen tarkoitus oli osoittaa, että silloisen hallituksen vallassa ollessa kommunistit saivat vaarantaa kansakunnan turvallisuuden.*lähde?*

Vuonna 1967 Papadópoulos yhdessä muiden oikeistolaisten upseerien kanssa käytti tilannetta hyväkseen, kun kuninkaalla ja pääministerillä oli erimielisyyksiä, ja Kreikan sotilasjuntta kaappasi vallan. Lähes ensi töikseen juntta vangitutti viisituhatta kommunistia. Kuningas Konstantin II:n yritettyä vastavallankumousta juntta luopui siviilien nukkehallituksen johtajanaan Konstantínos Kóllias tukemisesta, eversti Geórgios Zoitákis nimitettiin valtionpäämieheksi ja Papadópoulos pääministeriksi. Hän yhdisti pääministerin toimeen myös ulkoasiainhallinnon, puolustuksen, koulutuspolitiikan ja hallituspolitiikan. 

Geórgios Papadópoulos vannoi valan astuessaan Kreikan tasavallan presidentiksi.
Vallan keskittäminen jatkui kesäkuussa 1973, kun Papadópoulos seurasi Zoitákista presidentin virassa. Hän pysyi vallassa aina marraskuuhun 1973, jolloin Dimítrios Ioannídis syrjäytti hänet seuraavassa vallankaappauksessa. Vuonna 1974 järjestettiin vaalit, ja niiden jälkeen Papadópoulos vangittiin ja tuomittiin kuolemaan. Rangaistus muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Vankilassa ollessaan Papadópoulos kieltäytyi armahduksesta, koska hänen olisi se saadakseen ollut kaduttava tekojaan. Hän kuoli vankilassa 80-vuotiaana syöpään vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  S9 Biographical Dictionary (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Richard Clogg: Georgios Papadopoulos *The Guardian*.  1999. Viitattu 21.6.2018.
3. ↑  Kreikan poikkeustila *Elävä arkisto*. Yle.
4. ↑  *Vuosikirja 1975*, s. 183. Kuolemantuomio juntan johtomiehille. KG-Bertmark Kustannus Oy.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nikolai (Niklas) August Zilliacus** (29. syyskuuta 1828 Käkisalmi – 23. helmikuuta 1893 Viipuri) oli viipurilainen opettaja, sanomalehtimies ja kirjanpainaja.

N. A. Zilliacus syntyi henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacuksen perheeseen. Hän kävi koulua Käkisalmessa ja Viipurissa ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1845. Zilliacus opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1853. Sen jälkeen hän työskenteli opettajana useissa viipurilaiskouluissa, kunnes vuonna 1874 keskittyi tehtäviinsä kirjapainonomistajana ja sanomalehdenkustantajana, ja samalla myös kunnallisten asioiden hoitoon. Zilliacus oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1876 ja 1879–1893 ja vuosina 1876–1878 hän toimi kaupungin kassanhoitajana.

Zilliacus osti vuonna 1859 Johannes Alfthanin ja vuonna 1861 Cedervallerin kirjapainot, jotka hän siirsi Vartiotorninkadun varrella omistamaansa taloon. Vuonna 1870 kirjapainoon hankittiin uusi pikapainokone. Vuonna 1871 Zilliacus hankki myös pienen kivipainon, jonka hän vuonna 1878 siirsi Pietariin ja vuonna 1882 myi Georg Hildille. Painon faktorina työskenteli vuodesta 1874 lähtien Robert Ahlstedt ja vuodesta 1882 Johan Malmqvist.

Kirjapainon päätuotteita olivat sanomalehdet. Se painoi Viipurin suomalaisen kirjallisuusseuran julkaisemaa *Otavaa* (1860–1863), Zilliacuksen kustantamia ja aluksi toimittamiakin *Wiborgs Tidningiä* (1864–1881) ja *Ilmarista* (1866–1872 ja 1874–1888), Rietrikki Polénin *Suomenlehteä* (1872–1874) sekä *Wiborgsbladetia* (vuodesta 1882). Vuonna 1881 painettiin J. H. Erkon kirjallista kuukausilehteä *Ilmiötä*. Lisäksi tuotettiin melkoinen määrä kirjoja.

Zilliacuksen kuoltua yritystä johti hänen leskensä Sofie o.s. Söderhjelm, jonka aikana kirjapainon toimintaa jouduttiin supistamaan. Sofie Zilliacus kuoli vuonna 1917, ja seuraavana vuonna paino myytiin Julie Svendbladille. Hänen aikanaan sen liikenimenä oli edelleen *N. A. Zilliacuksen kirjapaino, N. A. Zilliacus tryckeri*.

Lähteet
-------

* Gardberg, Carl-Rudolf: *Kirjapainotaito Suomessa. Kolmas osa: Turun palosta vuoteen 1918*. Helsingin graafinen klubi, 1973.

### Viitteet

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Niklas August Zilliacus *ylioppilasmatrikkeli.fi*.  Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.4.2016.
2. ↑  Gardberg, s. 271.
3. ↑  Släktföreningen Zilliacus: Nikolai August Zilliacus *zilliacus.online.fi*.  Arkistoitu 8.5.2016. Viitattu 24.4.2016.
4. ↑  Gardberg, s. 271–272.
5. ↑  Gardberg, s. 272.
6. ↑  Gardberg, s. 272–273.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Charles Geschke
**Charles Geschke** (11. syyskuuta 1939 Cleveland - 16. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka yhdessä John Warnockin kanssa perusti ohjelmistoyritys Adoben. Geschke ja Warnock kehittivät PostScriptin 1980-luvulla ja PDF:n, joka julkaistiin vuonna 1993.

Geschke opetti matematiikkaa John Carrol Universityssä ennen valmistumistaan tietojenkäsittelytieteen tohtoriksi Carnegie Mellon Universitystä. Bill Wulfin kanssa hän kehitti ohjelmointikielen kääntäjän optimointeja ja kirjoitti kirjan *The Design of an Optimizing Compiler*.
Geschke tapasi Warnockin työskennellessään Xerox PARCissa. Xeroxilla he kehittivät sivunkuvauskielen nimeltä "Interpress", josta Xerox ei ollut kiinnostunut.
Geschke ja Warnock lähtivät Xeroxilta vuonna 1982 ja aloittivat oman yrityksen, jolloin Adobe syntyi.

Geschke toimi Adoben toimitusjohtajana vuosina 1986–1994 ja muissa tehtävissä sen jälkeen kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Charles "Chuck" Geschke *willamette.edu*. Viitattu 15.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Laura Dobberstein: Adobe co-founder and PostScript co-creator Charles Geschke dies, aged 81 *theregister.com*.  19.4.2021. Viitattu 15.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  Fabienne Lang: Charles Geschke, Co-Creator of PDF and Photoshop, Dies At 81 *interestingengineering.com*.  19.4.2021. Viitattu 15.9.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Association for Computing Machinery
* DBLP
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hakkarin koulu** (vuoteen 1976 **Lempäälän ja Vesilahden yläaste**, vuoteen 1992 **Lempäälän yläaste**) on peruskoulu Lempäälässä. Koulu sijaitsee Hakkarissa noin 3 kilometriä Lempäälän keskustasta pohjoiseen. Tampereelle matkaa on 20 kilometriä. Oppilaita on noin 600 *milloin?*vuosiluokilla 7 – 9 ja opettajia 50.*milloin?* Nykyinen koulurakennus on valmistunut 1983. Se edustaa Oulun koulukunnan punatiiliarkkitehtuuria. Rakennus koostuu viidestä solusta. Eri luokka-asteet piti alun perin sijoittaa omiin soluihinsa.Väliaikainen lisärakennus Viipale valmistui vuonna 1988 ja uusin lisärakennus Suikale siirrettiin Lempoisten koulusta Hakkariin vuonna 2014.

Opetus
------

Hakkarin koulussa voi opiskella kuutta kieltä englantia, ruotsia, saksaa, ranskaa, arabiaa ja venäjää. Urheiluluokka ja englannin luokka, joihin 6. luokan oppilaat voivat osallistua pääsykokeen kautta. Koulun englanninkielen luokat opiskelevat historiaa, biologiaa, matematiikkaa ja maantietoa englanniksi. Englannin luokalla on yleensä koulumatka johonkin englanninkieliseen maahan 9. luokan lopussa. Urheiluluokalla on enemmän liikuntatunteja ja heillä on myös koulumatka 9. luokan lopussa.

Rehtorit
--------

* Tapani Huhta 1983–1993
* Satu Procopé 1993–1994
* Heini Mäenpää 1994–2003
* Sanna Oikarinen 2003–2022
* Tommi Roininen 2022–2023
* Sanna Oikarinen 2023-

Nettivekkari-lehti
------------------

Nettivekkari oli Hakkarin koulun verkkolehti, joka perustettiin vuonna 1983. Nettivekkaria tuotti sähköisen median valinnaiseksi valinneet oppilaat. Vekkari tuli nimestä Hakkari. Nettivekkari-lehti lakkautettiin vuonna 2018 valinnaisaineiden vähenemisen takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Peruskoulujen (oppilaitostyypit 11, 12 ja 19) vuosiluokkien 1-9 oppilaat opetuksen järjestäjän ja oppilaitoksen mukaan 2018 (xlsx) Tilastokeskus, stat.fi.  Arkistoitu 7.7.2019. Viitattu 7.7.2019.
2. ↑  Nettivekkari *vps.virtuaalikoulu.org*. Viitattu 31.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Hakkarin koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Vekkari-lehti
Kauppaneuvos Waldemar von Frenckell. Valokuvaaja Daniel Nyblin.
**Waldemar von Frenckell** (15. toukokuuta 1853 Tampere – 28. toukokuuta 1936 Tukholma, Ruotsi) oli Frenckellska Tryckeri Ab:n omistaja, Leppäkoski Fabrikers Ab:n toimitusjohtaja ja J. C. Frenckell & Sonin isännöitsijä, joka sai kauppaneuvoksen arvon (1899).

Von Frenckellille myönnettiin myös todellisen valtioneuvoksen arvonimi. Hänen testamenttivaroillaan perustettiin Waldemar von Frenckellin säätiö 1938. Säätiön tarkoituksen oli edistää tieteellistä tutkimusta, palkita isänmaallista ja kulttuurityötä sekä tukea yhteiskunnallista ja tieteellistä toimintaa. Lisäksi perustettiin Waldemar von Frenckellin rahasto syöpätautien torjumiseksi.

Frenckellin vanhemmat olivat kauppaneuvos Frans von Frenckell ja Ida Matilda Bublina Kuhlström. Hänen veljensä oli Carl Theodor von Frenckell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1871. Waldemar von Frenckell oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1904–1905. Waldemar von Frenckell oli naimisissa vuodesta 1886 Sigrid Procopén kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niklas Jensen-Eriksen: Kauppaneuvos Waldemar von Frenckell (1853–1936). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.12.2012
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 1526


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Johan August Ferdinand Kuhlefelt** (14. lokakuuta 1824 Mäntsälä – 15. helmikuuta 1879 Porvoo) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies. 

Kuhlefeltin vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Ferdinand Kuhlefelt ja Antoinette Elisabet Munck ja puoliso vuodesta 1859 Amalia Lovisa Stjernvall (k. 1925). Kuhlefelt tuli ylioppilaaksi 1843 ja 
suoritti pienemmän kameraalitutkinnon 1847. Hän oli samasta vuodesta nuorempi aliupseeri Suomen kaartissa ja vänrikki venäläisessä Stavropolin jääkärirykmentissä vuodesta 1848 ja aliluutnantti vuodesta 1852. Erottuaan palveluksesta luutnanttina 1853 Kuhlefelt tuli jo seuraavana vuonna aliluutnanttina uudestaan palvelukseen samaan rykmenttiin, mutta siirtyi heti 1. Turun ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan ja sieltä 6. Hämeenlinnan ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan 1856. Hän yleni luuntantiksi samana vuonna ja erosi palveluksesta alikapteenina 1859. Kuhlefelt omisti Mäntsälässä Hautjärven kartanon vuodesta 1860. Valtiopäiväedustaja hän oli aatelissäädyssä 1863–1864 ja 1872.

Johan August Ferdinand Kuhlefeltin veli oli kruununvouti, valtiopäivämies Evold Oskar Alexander Kuhlefelt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan August Ferdinand Kuhlefelt. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.12.2020.
2. ↑  Adelswapen-Wiki: Adliga ätten Kuhlefelt nr 330, taulu 8. Viitattu 4.12.2020.
**Karl Alfred Wasastjerna** (19. kesäkuuta 1860 Helsinki – 13. tammikuuta 1945 Kemiö) oli suomalainen kartanonnomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1920.

Wasastjernan vanhemmat olivat valtiopäivämies Alfred Edgar Wasastjerna ja Maria Adelaide Boij ja puoliso vuosina 1890–1943 Bertha Alfthan. Heillä oli kaksi tytärtä. Karl Alfred Wasastjerna kirjoitti ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1877. Hän aloitti uransa Hackman & Co:n konttorissa Viipurissa ja siirtyi sitten Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konttoriin. Tilanomistajaksi Wasastjerna ryhtyi vuonna 1888, kun hän osti Kemiöstä Strömman kartanon, josta hän kehitti paikallisen mallitilan. Erityisesti hän kehitti tilan metsänhoitoa, ja toimi pitkään Turun ja Porin läänin lääninmetsälautakunnan puheenjohtajana sekä Suomen Metsänhoitoyhdistys Tapion hallituksen puheenjohtajana.

Strömman kartanoon kuuluneiden höyrysahan, höyrymyllyn, tiilitehtaan ja purje- ja moottorivenetehtaan myötä Wasastjerna säilytti yhteytensä liike-elämään. Wasastjerna toimi myös Saloon 1918 perustetun Suomen Raakasokeritehdas Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä, ja omasi yhteyksiä muutenkin suomalaiseen sokeriteollisuuteen.

Wasastjernalla oli useita kunnallisia ja muita luottamustehtäviä ja jäsenyyksiä. Hän oli muun muassa Suomen Talousseuran hallituksen jäsen 1910-luvulla sekä Sydvästra Finlands jordbrukarklubbin ja Perniön maamiesseuran jäsen. Wasastjerna oli myös mukana osuustoiminnassa, muun muassa Osuuskassojen Keskuslainarahasto Oy:n hallintoneuvostossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karl Alfred Wasastjerna *Biografiasampo*. Viitattu 9.8.2022.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Karl Alfred Wasastjerna. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 9.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Axel Henning Krabbe** (25. maaliskuuta 1823 Vaasa – 17. toukokuuta 1865 Vaasa) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies.

Krabben vanhemmat olivat Vaasan ja Oulun laamannikunnan laamanni Karl Arvid Krabbe ja Agata Sofia Krook. Krabbe tuli ylioppilaaksi 1841. Hän oli seuraavasta vuodesta nuorempi aliupseeri Suomen kaartissa ja sitten venäläisessä 1. tarkk’ampujapataljoonassa vänrikki 1845, aliluutnantti 1847, luutnantti 1852, alikapteeni 1855 ja kapteeni 1856. Majuri 16. tarkk’ampujapataljoonassa hänestä tuli 1861, siirron venäläiseen linnoituspataljoonaan hän sai 1864 ja erosi samana vuonna sotapalveluksesta everstiluutnanttina. Valtiopäiväedustaja Krabbe oli aatelissäädyssä 1863–1864.

Axel Henning Krabben velipuoli hänen isänsä ensimmäisestä avioliitosta oli juristi, valtiopäivämies Magnus Arvid Krabbe.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Axel Henning Krabbe. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 7.12.2020.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Arvid Krabbe. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 15.12.2020.
Lauri Kuoppamäki (1910-luvun loppu). Kuvaaja Thorvald Nyblin.
**Lauri Kuoppamäki (Mäkinen)** (23. tammikuuta 1877 Alavus – 2. tammikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kotiteollisuusmies ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Kuoppamäen vanhemmat olivat lehtori Eero Mäkinen ja Emilie Stenbäck, sukunimensä hän muutti 1924. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897, suoritti Helsingin teollisuuskoulun koneosaston kurssin seuraavana vuonna ja Reutlingenin kutomaopiston diplomin 1899. Toimittuaan 1901−1908 ísänsä perustaman ammattikoulun puusepäntehtaan johtajana Sortavalassa hän tuli 1908 teollisuushallituksen eli sittemmin maataloushallituksen tarkastajaksi. Kuoppamäki työskenteli kotiteollisuuden hyväksi eri tavoin, muun muassa perustamansa *Kotiteollisuus* -lehden päätoimittajana 1907−1921 ja julkaisemalla useita kirjoja alalta. Hän oli Suomen Messujen toimitusjohtaja 1920−1925. Kansanedustajana Kuoppamäki toimi 1917. Hän kuului useisiin valtionkomiteoihin, oli Suomen Näyttämöiden Liiton puheenjohtaja 1922−1927 ja toimi opetusfilmien levittämiseksi. Teollisuusneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1930.

Kuoppamäen ensimmäinen puoliso vuodesta 1899 oli Anna Matilda Nyberg (k. 1923) ja toinen vuodesta 1927 Katri (Elsa Katarina) Stenbäck, joka oli ministeri Heikki Ritavuoren leski. Laulaja Jukka Kuoppamäki on Lauri Kuoppamäen pojanpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2   Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 415-416. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. 1 2 3  Biografia-sampo: Lauri Kuoppamäki Viitattu 22.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Lauri Kuoppamäki *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Mäkinen (Kuoppamäki) Lauri
* Hellsten, Tanja: Kuoppamäki, Lauri (1877–1935) Kansallisbiografia

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(19) | 
* Alkio
* J. Haapanen
* S. Haapanen
* Juutilainen
* Kallio
* Kokko
* Kuoppamäki
* Lahdensuo
* Lantto
* Leinonen
* Lohi
* Luopajärvi
* Niukkanen
* Nurmela
* Pehkonen
* Saalasti
* Saarelainen
* Salovaara
* Raatikainen

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Johannes** (**Juhana**, **Jussi**) **Raekallio** (entinen **Hagelberg**, 25. elokuuta 1866 Piikkiö – 14. syyskuuta 1936 Raahe) oli suomalainen toimittaja ja virkamies.

Johannes Raekallion vanhemmat olivat rovasti Karl Edvard Hagelberg ja Maria Virtanen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1887 ja suoritti kameraalitutkinnon vuonna 1892. Raekallio toimitti sanomalehti *Suomalaista* vuodesta 1893 ja oli sen päätoimittajana vuosina 1895–1896. Hän työskenteli Kansallisosakepankin Jyväskylän konttorin johtajajana vuosina 1896–1900, postihallituksessa vuodesta 1903 ja Viipurin läänin köyhäinhoidontarkastajana vuosina 1919–1935. Raekallio toimi Punaisen Ristin varastojen johtokunnan ja pakolaisavustuksen puheenjohtajana vuosina 1921–1922 ja Rauhan piirimielisairaalan rakennustoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1923–1926. Hän oli puoluekannaltaan edistysmielinen ja toimi jonkin aikaa Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Raekallio oli naimisissa laulaja Dagmar Sarlinin kanssa vuodesta 1895. Hän suomensi aikanaan suuren määrän lauluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hagelberg Juhana (Johannes) *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 30.7.2021.
2. 1 2 3  Johannes Hagelberg (muistokirjoitus).  *Keskisuomalainen*, 15.9.1936, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Kuolinilmoitus.  *Karjala*, 15.9.1936, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Tommila, Päiviö: *Keski-Suomen lehdistö 2: 1886–1917*, s. 237. Jyväskylä: Oy Keskisuomalainen, 1973.
5. ↑  Tark. J. Raekallio kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 15.9.1936, s. 3. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld** (25. tammikuuta 1812 Kemiö – 4. maaliskuuta 1904 Turku) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies.

Jägerskiöldin vanhemmat olivat eversti Krister Ludvig Jägerskiöld ja Hedvig Gustava Kristina Taube ja puoliso vuodesta 1850 Johanna Ottiliana Taube (k. 1882). Juristi, valtiopäivämies Krister Robert Otto Edgar Jägerskiöld oli heidän poikansa. Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld tuli ylioppilaaksi 1828. Opiskeltuaan sotilaskoulussa Pietarissa hän oli henkikaartin Moskovan rykmentissä ensin alivänrikki ja sitten vänrikki 1833, aliluutnantti 1836, luutnantti 1839, kunnes erosi rykmentistä alikapteenina 1841. Kapteeniksi 1. Turun ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan Jägerskiöld tuli 1854, yleni majuriksi 1855 ja everstiluutnantiksi 1865 ja erosi palveluksesta everstinä 1868. Hän oli Kemiön Sjölaxin sääntöperintötilan haltija ja valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1863–1864.

Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöldin toisen pojan, Ludvigin, adoptoi 1906 Fridolf Leopold Hisinger veljensä Eduard Viktor Eugenie Hisingerin vävynä. Ludvig otti lapsineen sukunimen Hisinger-Jägerskiöld ja seurasi vapaaherrallista Hisinger-sukua samalla numerolla Suomen ritarihuoneessa. Jägerskiöldin veli oli kapteeni, valtiopäivämies Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 18.12.2020.
2. ↑  Biografiasampo: Fridolf L. Hisinger Viitattu 17.5.2021.
3. ↑  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Jägerskiöld nr 1100, Tab 15 Viitattu 11.8.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Johan Hjalmar Widbom** (7. lokakuuta 1859 Pori – 17. toukokuuta 1929 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja lahjoittaja.

Hjalmar Widbomin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Daniel Viktor Widbom (1824–1903) ja Katarina Josefina Nummelin (1832–1913). Widbomin isä piti Porissa siirtomaatavara- ja kangastavaraliikettä. Widbom kävi koulunsa Porissa ja kävi sitten Turun ruotsalaisen kauppaopiston sekä harjoitti kieli- ja kauppaopintoja Englannissa.

Widbom sai isänsä liikkeen haltuunsa vuonna 1885. Kun Widbomin veli maisteri Karl Widbom (1863–1896) tuli liikkeen toiseksi johtajaksi siihen yhdistettiin vuonna 1888 rautatavarain, rakennustarpeiden, maanviljelystarvikkeiden, ruudin ja dynamiitin erikoiskauppa. Widbomin liike erikoistui muutaman vuoden kuluttua kokonaan rautakauppaan ja liike luovutti siirtomaatavara- ja kangaskaupan toisiin käsiin. Maisteri Karl Widbomin kuoltua 1896 Hjalmar Widbom omisti yksin Widbomin rautakaupan vuoteen 1918 saakka, jolloin liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö *Oy D. V. Widbom Ab*. Hjalmar Widbom vetäytyi samalla pois liikkeen toiminnasta, mutta hän jäi kuitenkin uuden yhtiön osakkaaksi. Hän kuoli toukokuussa 1929 lyhyen sairauden jälkeen. Widbom oli naimaton.

Widbom oli Porin kaupunginvaltuuston ja 1891–1916 rahatoimikamarin jäsenenä. Hän toimi Porin kauppayhdistyksen valtuutettuna ja oli Porin säästöpankin hallituksen jäsenenä vuodesta 1900 sekä Vaasan Osake-Pankin ja sittemmin Liittopankin Porin-konttorin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1913 Widbom lahjoitti 50 000 markkaa Porin vesijohtolaitoksen pohjarahastoksi ja toimi sitten vesijohtokomitean puheenjohtajana. Hän oli Porin vapaapalokunnan kunniajäsen ja Satakunnan Museon johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1912. Widbom lahjoitti 60-vuotispäivänään vuonna 1919 50 000 markkaa ruotsalaisen sivistysrahaston perustamiseksi Poriin. Tämä Widbomin perustama Svenska Kulturfonden i Björneborg -säätiö toimii edelleen Porissa.

Widbom testamenttasi Porin Taide- ja Taideteollisuusyhdistykselle 300 000 markkaa taidemuseon aikaansaamiseksi Poriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kauppias Hj. Widbom, Kauppalehti, 22.05.1929, nro 115, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Kauppias Hj. Widbom, Satakunnan Kansa, 18.05.1929, nro 113, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Geni.com : Daniel Viktor Widbom
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Anshelm Widbom
5. ↑  Storartade testamentariska donationer av Hjalmar Widbom, Björneborgs Tidning, 31.05.1929, nro 44, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
|  |
| --- |
| Harmaliini |
| Harmaliini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 7-metoksi-1-metyyli-3,4-dihydro-2H-pyrido[3,4-b]indoli |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 304-21-2 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem CID |  ? |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C13H14N2O0 |
| Moolimassa | 214,263 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 232–234 °C |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

Harmaliinia ja harmiinia ultraviolettivalossa. Näytteistä keskimmäisessä on molempia alkaloideja.
**Harmaliini** on fluresoiva voimakas psykoaktiivinen indolialkaloidi joka kuuluu harmala- ja beetakarboliini -alkaloidiryhmiin. Harmaliini on harmiinin hydrogenoitunut muoto.

Harmala-alkaloideja esiintyy useissa kasveissa, näistä tunnetuimpana amazoninajahuaskaliaani (*Banisteriopsis caapi*), jota esiintyy Etelä-Amerikassa.

Harmala-alkaloidit ovat keskeinen osa ayahuasca-juoman vaikuttavia aineita. Harmaliinia on myös pilviharmikin (*Peganum harmala*) siemenissä.

Harmaliini eristettiin ensimmäisen kerran pilviharmikista vuonna 1841, ja syntetisoitiin vuonna 1930.

Vaikutus
--------

Harmaliini vaikuttaa keskushermostoon stimuloivasti, ja se kilpailee aivoissa tropaanin kanssa. Se toimii myös reversiibelinä MAO-estäjänä. Harmaliinilla on neuroneissa sekä suojaavia että myrkyttäviä vaikutuksia, lisäksi sen on havaittu toimivan histamiini N-transferaasi-inhibiittorina.

Harmaliini ei aiheuta fyysistä riippuvuutta.

Katso myös
----------

* Ayahuasca
* Soma
* Harmiini

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Massaro, Edward J. (2002). *Handbook of neurotoxicology*. Totowa, NJ: Humana Press, 237. ISBN 0-89603-796-7. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Harmaline (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Harmaline (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Harmaline (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* DrugBank: Harmaline (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Harmaline (englanniksi)
* ChemBlink: Harmaline (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Harmaline (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lars Olof Prytz** (4. heinäkuuta 1793 Turku – 7. elokuuta 1867 Espoo) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.

Lars Olof Prytzin vanhemmat olivat kapteeni Anders Johan Pryss, 1799 aateloituna Prytz, ja Hedvig Maria von Mell ja puoliso vuodesta 1835 Helena Rosalie Franzén (k. 1851). Laamanni, valtiopäivämies Lars Knut Prytz oli heidän poikansa. Lars Olof Prytz tuli ylioppilaaksi 1811. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1814. Hovioikeuden ylimääräinen notaari hänestä tuli 1816 ja samana vuonna senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti. Prytzistä tuli senaatin kansliatoimituskunnan kopisti 1817, kanslisti 1821 ja talousosaston anomusasiain kirjaaja 1829. Leimapaperikonttorin kamreerina hän toimi 1845–1866. Prytz sai protokollasihteerin arvonimen 1832 ja kamarineuvoksen arvonimen 1859. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Lars Olof Prytz. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852.* Verkkojulkaisu 2005. Luettu 22.12.2020
**Suzy Lamplugh** oli kiinteistönvälittäjä katosi Lontoossa 28. heinäkuuta 1986 lähdettyään asiakastapaamiseen "herra Kipperin" kanssa, minkä jälkeen häntä ei enää nähty. Poliisi käynnisti Britannian laajimman kadonneen etsinnän koskaan, joka jäi tuloksettomaksi.

Todistajien mukaan Lamplugh’n nähtiin väittelevän miehen kanssa Shorrolds Roadilla, Fulhamissa noin kello 13.00. Tämä on viimeinen kerta kun hänet nähtiin elossa. Hänen valkoinen Ford Fiesta -autonsa löydettiin lukitsemattomana noin puolentoista kilometrin päässä paikasta, jossa hänellä piti olla tapaaminen. Hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Fresh lead in Lamplugh case *BBC News*.  28.5.2000. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Gentleman, Amelia: The woman who disappeared: why is Britain still obsessed with Suzy Lamplugh? *theguardian.com*.  9.3.2021. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Suzy Lamplugh: What do we know about the missing estate agent? *BBC News*.  31.10.2018. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
**Ronela Hajati** (s. 2. syyskuuta 1989 Tirana, Albania), tunnettu myös nimellä **Ronela**, on albanialainen laulaja, lauluntekijä ja tanssija. Hän syntyi ja kasvoi Tiranassa, jossa hän aloitti esiintymisen lapsena erilaisissa laulu- ja tanssikilpailuissa ennen musiikin uraa. Voittuaan vuoden 2021 Festivali i Këngësin hänet valittiin Albanian edustajaksi vuoden 2022 Eurovision laulukilpailuun Torinossa kappaleella "Sekret". Ronela voitti 19 muun kilpailevan esiintyjän 60. Festivali i Këngësin finaalissa, joiden joukossa on Albanian kirkkaimpia popmusiikin nimiä. Ronela kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 12:nneksi eikä päässyt finaaliin. Ronelalle itselleen ei ole epätavallista erottua joukosta ja tehdä vaikutuksensa Albanian arvostetuimpien esitysten lavalla. Ronelan suuri osa menestyksestään johtuu hänen pyrkimyksestään ja sitoutumisestaan tuoda esiin itsensä. Hän on esiintynyt useilla festivaaleilla, kilpailuilla ja TV-kykyohjelmilla viimeisen vuosikymmenen aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  The 'Sekret' is out: Ronela Hajati will represent Albania 🇦🇱 *eurovision.tv*.  29.12.2021. EBU. Viitattu 1.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Turin 2022 *eurovision.tv*. Viitattu 19.5.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |