recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eduardo Jesús Vargas Rojas** (s. 20. marraskuuta 1989 Santiago, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Hän edustaa meksikolaista Tigresiä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

23. joulukuuta 2011 italialaisseura Napolin puheenjohtaja Aurelio De Laurentiis ilmoitti seuran hankkineen Vargasin, josta he maksoivat 17,9 miljoonaa dollaria. Vuodet 2015–2017 Vargas edusti saksalaista Hoffenheimia.

Maajoukkueura
-------------

Chilen maajoukkueessa Vargas on pelannut vuodesta 2009 lähtien. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2014, jossa teki yhden maalin.

Vargas on Copa Américan kaksinkertainen mestari ja maalikuningas. Hän jakoi Copa Américassa 2015 maalikuninkuuden neljällä maalilla yhdessä Perun Paolo Guerreron kanssa. Vuoden 2016 Copa América Centenariossa hän oli yksinään turnauksen paras maalintekijä kuudella maalillaan. 

Vargas on pelannut 82 maaottelua ja tehnyt niissä 35 maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Eduardo Vargas Signs With Napoli, Snubs Move to English Premier League NESN. Viitattu 15.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Mamrud, Roberto: Eduardo Jesús Vargas - Goals in International Matches  19.4.2018. RSSSF. Viitattu 14.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eduardo Vargasin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Bravo |
2 Mena |
3 Albornoz |
4 Isla |
5 Silva |
6 Carmona |
7 Sánchez |
8 Vidal |
9 Pinilla |
10 Valdivia |
11 Vargas |
12 Toselli |
13 Rojas |
14 Orellana |
15 Beausejour |
16 Gutiérrez |
17 Medel |
18 Jara |
19 Fuenzalida |
20 Aránguiz |
21 Díaz |
22 Paredes  |
23 Herrera |
Valmentaja Sampaoli

Chilen joukkue – Copa América 2015
1 Bravo |
2 Mena |
3 Albornoz |
4 Isla |
5 Silva |
6 Fuenzalida |
7 Sánchez |
8 Vidal |
9 Pinilla |
10 Valdivia |
11 Vargas |
12 Garcés |
13 Rojas |
14 Fernández |
15 Beausejour |
16 Pizarro |
17 Medel |
18 Jara |
19 Gutiérrez |
20 Aránguiz |
21 Díaz |
22 Henríquez |
23 Herrera |
Valmentaja Sampaoli

Chilen joukkue – Copa América Centenario
1 Bravo |
2 Mena |
3 Roco |
4 Isla |
5 Silva |
6 Fuenzalida |
7 Sánchez |
8 Vidal |
9 Pinilla |
10 Hernández |
11 Vargas |
12 Toselli |
13 Pulgar |
14 González |
15 Beausejour |
16 Castillo |
17 Medel |
18 Jara |
19 Orellana |
20 Aránguiz |
21 Díaz |
22 Puch |
23 Herrera |
Valmentaja Pizzi
Pariisin koulukunnan taiteilijoiden näyttelyn mainos vuodelta 1928.
**Pariisin koulukunta** (ransk. *École de Paris*) oli modernin taiteen koulukunta, joka vaikutti Pariisissa noin vuodesta 1900 aina 1960-luvulle saakka. Se muodostui kaupungissa vaikuttaneista ranskalaisista ja ulkomaalaisista taiteilijoista, joihin lukeutui taidemaalarien lisäksi kuvanveistäjiä sekä myös joitakin muiden alojen tekijöitä. Koulukunnan keskus oli aluksi Montmartren alueella, mutta siirtyi jo 1910-luvulla Montparnassen kaupunginosaan. Merkittävimpiä Pariisin koulukunnan taiteilijoita olivat muun muassa Pablo Picasso, Marc Chagall ja Henri Matisse.

Suomessa Pariisin koulukunnan teoksia oli ensimmäistä kertaa esillä tiettävästi vuonna 1951, jolloin Helsingin taidehallissa nähtiin Nykytaide ry:n tuottamana Pohjoismaita kiertänyt näyttely Klar Form. Sillä oli ratkaiseva merkitys abstraktin taiteen sekä konstruktivismin läpimurtoon Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑  School of Paris The Metropolitan Museum of Art. Viitattu 22.9.2014.
2. ↑  Klar Form Suomen kuvataiteen bibliografia. Viitattu 22.9.2014.
3. ↑  Maire Gullichsen (1907 – 1990) (Arkistoitu – Internet Archive) Porin taidemuseo. Viitattu 22.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ecole de Paris – School of Paris -verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariisin koulukunta** Wikimedia Commonsissa
**Marinos Neapolislainen** (m.kreik. Μαρίνος ο Νεαπολίτης) (400-luvun puoliväli) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Palestiinasta, ja hän kääntyi jo varhain vanhaan kreikkalaiseen uskontoon.

Marinos tuli Ateenaan kun uusplatonilaisella koululla oli Proklosta lukuun ottamatta suuri puute arvovaltaisista filosofeista. Marinos pääsi koulun johtoon Prokloksen jälkeen enemmänkin tästä syystä kuin siksi, että hänen kykynsä filosofina olisivat olleet erityisen silmiinpistäviä. Marinoksen aikaan vanhan kreikkalaisen uskonnon harjoittajat kärsivät suurissa kristittyjen toimeenpanemissa vainoissa. Marinoskin joutui pakenemaan Epidaurokseen. 

Marinoksen merkittävin teos oli Prokloksen elämäkerta, joka on säilynyt. Se julkaistiin ensimmäistä kertaa yhdessä Marcus Antoninuksen töiden kanssa vuonna 1559. Myöhemmin Fabricius julkaisi sen Hampurissa vuonna 1700 ja Boissonaden toimittamana uutena editiona korjausten ja huomautusten kera vuonna 1814.

Marinoksen nimiin on laitettu myös muita filosofisia teoksia. Näihin sisältyy muun muassa Aristoteleen teosten ja *Filebuksen* kommentaarioita. Kerrotaan, että hän olisi tuhonnut jälkimmäiset, sillä hänen seuraajansa Isidoros oli ilmaissut paheksuntansa niitä kohtaan.

Antiikin filosofia – Platonismi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akatemia | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Vanha: | Platon · Speusippos · Ksenokrates · Menedemos · Eudoksos · Filippos · Polemon · Krantor · Krates |
|  Keskimmäinen: | Arkesilaos · Lakydes · Euandros · Telekles · Hegesinos |
|  Uusi: | Karneades · Kleitomakhos · Kharmadas · Metrodoros Stratonikeialainen · Filon Larissalainen |

 |
| Keskiplatonismi | Antiokhos Askalonlainen · Aristos Askalonlainen · Eudoros Aleksandrialainen · Theomnestos · Filon Aleksandrialainen · Plutarkhos Khaironeialainen · Onasandros · Albinos · Alkinoos · Maksimos Tyroslainen · Apuleius · Attikos · Numenios · Kassios Longinos · Origenes Pakana |
| Uusplatonismi | Ammonios Sakkas · Plotinos · Amelios · Porfyrios · Iamblikhos · Marius Victorinus · Sopatros · Sosipatra · Aidesios · Deksippos · Khrysanthios · Salustios · Maksimos · Eusebios · Plutarkhos Ateenalainen · Hypatia · Macrobius · Hierokles · Syrianos · Hermias · Aidesia · Proklos · Marinos · Asklepigenia · Asklepiodotos · Isidoros · Ammonios Hermias · Kalkidios · Damaskios · Simplikios · Priskianos · Eulalios · Olympiodoros |
**Timo Antero Vitikainen** (s. 21. lokakuuta 1946 Vehkalahti) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Lapin jääkäripataljoonan komentajana.

Vitikainen syntyi palopäällikkö Olli Vitikaisen ja Hilkka Vierusalon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on Leena Kupias.

Vitikainen tuli ylioppilaaksi Haminan yhteisyhteislyseosta 1966 ja suoritti Kadettikoulun 1970 ja Sotakorkeakoulun 1979. Hän toimi Uudenmaan rakuunapataljoonassa opetusupseerina 1970–1974, komppanian varapäällikkönä 1974–1976 ja komppanianpäällikkönä 1976–1977. Keski-Suomen sotilasläänin esikunnassa Vitikainen oli toimistoupseeri 1979–1983, Taistelukoulussa opetusupseeri 1983–1986, Pääesikunnassa toimistoupseeri 1986–1988 ja Sotakorkeakoulussa opettaja 1988–1990. Lapin jääkäripataljoonaa hän komensi 1991–1993 ja toimi vielä sen jälkeen Maanpuolustuskorkeakoulun kurssinjohtajana vuodesta 1993 vuoteen 1995, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Vitikainen ylennettiin vänrikiksi 1967, luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1973, kapteeniksi 1977, majuriksi 1983 ja everstiluutnantiksi 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 850. Vitikainen, Timo Antero. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Edunvalvontavaltuutus** on valtuutus, jonka valtuuttaja on määrännyt tulemaan voimaan siinä tapauksessa, että hän tulee sairauden, henkisen toiminnan häiriintymisen, heikentyneen terveydentilan tai muun vastaavan syyn vuoksi kykenemättömäksi huolehtimaan asioistaan. Edunvalvontavaltuutus on marraskuusta 2007 alkaen käytössä oleva uusi oikeudellinen instituutio, joka on luotu vaihtoehdoksi perinteisille edustuksen muodoille. Edunvalvontavaltuutuksen tarkoitus on samankaltainen kuin edunvalvojan määräämisellä, mutta erona on se, että edustus perustuu valtuuttajan omaan tahdonilmaisuun ja valtuuttajan tekemään valtakirjaan. Riittävän yksilöidyllä edunvalvontavaltuutuksella on mahdollista antaa valtuutetulle oikeus toimia myös sellaisissa asioissa, joiden hoitaminen ei edunvalvojan toimesta onnistuisi tai olisi erillisen luvan varaista.

Edunvalvontavaltuutettu
-----------------------

*Edunvalvontavaltuutettu* on valtuuttajan itsensä määräämä henkilö, joka edustaa valtuuttajaa niissä asioissa, jotka on yksilöity valtakirjassa. Edunvalvontavaltuutettu on aina luonnollinen henkilö. Valtuutettu osoittaa kelpoisuutensa edunvalvontavaltakirjalla ja holhousviranomaisen vahvistamispäätöksellä. Valtakirja laaditaan valtuuttajan vielä ollessa toimintakykyinen. Valtuutus tulee voimaan kun valtuuttaja on tullut kykenemättömäksi huolehtimaan niistä asioistaan, joita valtuutus koskee, ja holhousviranomainen on vahvistanut sen.

Itsemääräämisoikeuden kannalta edunvalvontavaltuutuksesta annetun lain keskeisiä elementtejä ovat: 

* valtuuttaja itse määrää valtuutetun,
* valtuuttaja itse määrittelee ne asiat, jotka kuuluvat valtuutuksen piiriin, ja
* valtuuttaja itse voi vaikuttaa siihen kuinka intensiivisesti holhousviranomainen valvoo valtuutetun toimintaa.

Lähteet
-------

* Antila, Tuomo: *Edunvalvontavaltuutus*. WSOYpro, 2007 Julkaisupaikka = Helsinki. ISBN 978-951-0-33179-8.
* Laki edunvalvontavaltuutuksesta (25.5.2007/648) *Finlex*. Helsinki:  Edita. Viitattu 20.7.2011.

### Viitteet

1. ↑   Laki edunvalvontavaltuutuksesta 1 §.
2. ↑  Antila, s. 1–2.
3. ↑  Näin laadit edunvalvontavaltakirjan *dvv.fi*. Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 5.4.2022.
4. ↑  Laki edunvalvontavaltuutuksesta 2 §.
5. ↑  Laki edunvalvontavaltuutuksesta 3 §.
6. ↑  Laki edunvalvontavaltuutuksesta 6, 10 ja 24 §.

Aiheesta muualla
----------------

* Noora Manninen: Edunvalvontavaltuutus ja sen vaikutukset holhousviranomaisen toimintaan (Opinnäytetyö. Turun ammattikorkeakoulu, Liiketalouden koulutusohjelma)  Huhtikuu 2009. Theseus.
* Edunvalvontavaltuutuksen polku - Lexly.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**István Timár** (7. tammikuuta 1940 Budapest – 4. joulukuuta 1994 Budapest) oli unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan-mestari.

Timár edusti Unkaria Méxicon kesäolympialaisissa 1968, joissa hän saavutti hopeaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan Csaba Giczy ja pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa Unkarin joukkueessa. Joukkueeseen kuuluivat Timárin ja Giczyn lisäksi Imre Szöllősi ja István Csizmadia. Timár saavutti Jajcessa 1963 kaksi maailmanmestaruutta 10 000 metrin kajakkikaksikossa ja 1 000 metrin kajakkinelosessa sekä Moskovassa 1969 Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin kajakkikaksikossa. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa Belgradissa 1971, MM-pronssia Kööpenhaminassa 1970 sekä kaksi EM-pronssia Duisburgissa 1967 ja Moskovassa 1969.

Timár edusti seuratasolla Újpesti TE -seuraa. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen ja painoi 79 kilogrammaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  István Timár *Olympedia*. Viitattu 19.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kayak Fours, 1,000 metres, Men *Olympedia*. Viitattu 19.1.2021. (englanniksi)
**Marussia Motors** oli venäläinen urheiluautoja valmistanut automerkki, joka perustettiin vuonna 2007 ja lakkautettiin vuonna 2014. Marussia oli ensimmäinen venäläinen urheiluautonvalmistaja. Sen perustivat venäläiset Nikolai Fomenko (johtaja), Andrei Tsheglakov ja Jefim Ostrovskiy ja sen päämaja sijaitsi Moskovassa. Nykyisin Marussia tunnetaan Formula 1-talli Marussia F1 Teamin pääsponsorina.

Mallit
------

Marussia valmisti kolme automallia, Marussia B1:n, Marussia B2:n sekä Marussia F2:n. Ensimmäiset kaksi ovat urheiluautoja, kun taas viimeinen, F2 on katumaasturi, jota on valmistettu myös Suomessa.

### B1

Marussia B1
Marussia B1 on ensimmäinen venäläinen urheiluauto ja Marussia Motorsin ensimmäinen malli. Mallia tehtiin 2999 kappaletta. Moottorina B1:ssä on Cosworthin V6-moottori, joka tuottaa 300-420 hevosvoimaa.

### B2

Marussia B2
Marussia B2 on ikään kuin paranneltu versio edeltäjästään B1:stä. B2:ssa on tarjolla samat moottorit kuin edeltäjässään. Hintakin on suurin piirtein sama; 250 000 euroa.

### F2

Marussia F2
Marussia F2 poikkeaa muista merkin autoista siten, että se on katumaasturi. Auto esiteltiin vuonna 2010 ja kahden vuoden päästä tästä suomalainen Valmet Automotive sai tehtäväkseen valmistaa 300 Marussia F2:sta.

Moottoriurheilussa
------------------

*Pääartikkeli: Marussia F1 Team*
Marussia Motors siirtyi vuonna 2011 Formula 1-sarjassa tuolloin kilpailleen Virgin Racingin pääsponsoriksi ja kaudella 2012 talli tunnettiin jo uudella nimellä Marussia F1 Team. Marussia Motorsin lakkauttamisen jälkeen Marussia F1 Team kilpailee yhä formula ykkösissä kaudella 2014 kuljettajinaan Max Chilton ja Jules Bianchi.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marussia Motors
Isä Damien
**Isä Damien** eli **Molokain Pyhä Damien**, alkuperäisnimeltään **Joseph de Veuster** (3. tammikuuta 1840 Tremelo, Belgia – 15. huhtikuuta 1889 Molokai, Havaiji) oli belgialainen pappi, joka teki lähetystyötä Havaijin leprapotilaiden keskuudessa ja pääsi katolisen kirkon pyhimykseksi.

Isä Damien syntyi vanhempiensa seitsemästä lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli Braine-le-Comtessa ja liittyi vuonna 1858 Leuvenissa Jeesuksen ja Marian Pyhien Sydänten kongregaatioon. Hän lähti Havaijille vuonna 1863, saapui Honoluluun vuonna 1864 ja sai samana vuonna pappisvihkimyksensä. Häntä liikuttivat Molokain Kalaupapaan karkotettujen leprapotilaiden huonot olot, joten hän otti vapaaehtoisesti vastuun leprasiirtolasta. Hän tarjosi sairastuneille henkistä, fyysistä sekä hengellistä tukea ja paransi monilla hankkeilla potilaiden oloja. Kuudestatoista Molokailla viettämästään vuodesta kuutena hän sai muilta papeilta apua. Veden- ja ruoansaannin sekä elinolojen parantamisen lisäksi Damien perusti kaksi orpokotia. Vuonna 1884 hän sairastui itse lepraan, mutta ei suostunut poistumaan. Hänet haudattiin leprasiirtolan alueille hänen pyyntönsä mukaisesti, mutta hänen jäänteensä siirrettiin Leuveniin vuonna 1936. Vuonna 1995 hänen oikea kätensä palautettiin alkuperäiseen hautaan.

Robert Louis Stevenson omisti Damienille tunnetun häntä puolustavan kirjoituksen haastateltuaan havaijilaisia vuonna 1889. Vuonna 1965 Damienin patsas sijoitettiin United States Capitolin National Statuary Halliin. Damien julistettiin autuaaksi vuonna 1995 ja kanonisoitiin vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saint Damien of Molokai Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isä Damien** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Marusja Klimova.
 **Marusja Klimova**  (ven. Маруся Климова; oikea nimi: **Tatiana Nikolajevna Kondratovitš**, s. 14. tammikuuta 1961 Leningrad) on venäläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän asuu Pietarissa.

Hän on yksi nykyaikaisen venäläisen kirjallisuuden vastakulttuurin huomattavista edustajista. Hänen teoksiaan on julkaistu ranskaksi, saksaksi, englanniksi, viroksi, serbiksi ja italiaksi. Hänet tunnetaan myös Louis-Ferdinand Célinen, Jean Genet'n, Pierre Guyotatin, Georges Bataillen, Monique Wittigin ja muiden kääntäjänä. Vuonna 2006 Marusja Klimova sai ranskalaisen Taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkkin (l’Ordre des Arts et des Lettres).

Teoksia
-------

* Sininen veri (1996)
* Pieni talo Bois-Colombesissa (1998)
* Valkotukkaiset veijarit (2001)
* Merikertomuksia (1999)
* Céline Venäjällä (2000)
* Minun venäjän kirjallisuuden historiani (2004)
* Pariisin kokouksia (2004)
* Minun kirjallisuusteoriani (2009)
* Taiteilijattaren omakuva nuoruuden vuosilta (2012)
* Hullu hämy (2013)
* Hölderlinin sivukuva englantilaisen runoilijan jalassa (2016)
* Kylma ja vieraantuminen (2019)

Lähteet
-------

* Kirjailija Marusja Klimovan kotisivu (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Marutit** olivat hindumytologiassa myrskyn jumalia, joiden isä oli Rudra, Shivan varhainen muoto. Maruteja on 27 tai 60, ja he käyttävät salamoita aseinaan. Ramayanan mukaan marutit syntyivät jumalatar Didin vaurioituneesta kohdusta sen jälkeen, kun Indra oli singonnut häneen salaman estääkseen jumalatarta synnyttämästä liian voimakasta poikaa. Didin oli ollut tarkoitus synnyttää vahva poika Indran vastustajaksi, mutta vahingoittuneesta sikiöstä saivatkin alkunsa marutit. 
Toisaalta heidät mainitaan myös Rudran ja lehmä Prisnin jälkeläisiksi. Rigvedan mukaan maruteilla oli kultaiset kypärät ja rintapanssarit, ja he lohkoivat taistelukirveillään pilvenreunoja, jotta sade voisi langeta maahan.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Cotterell 1996, s. 220
2. ↑  Lurker 1987, s. 121

**Hindulaiset jumalat**
**Miespuoliset**: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana

**Naispuoliset**: Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri | Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
**Fabián Pérez** (s. 1967 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen kuvataiteilija.

Pérezin isä omisti laittomia bordelleja ja yökerhoja Pérezin ollessa nuori. Hän on saanut inspiraatiota isältään taiteessaan; Pérez kuvaa muun muassa samanlaisia ihmisiä samanlaisissa yökerhoissa kuin joita hän näki isänsä kautta.

Nykyään Pérez asuu vaimonsa Lucianan kanssa Los Angelesissa. Heillä on kolme yhteistä lasta.

Pérez kertoo vaikutteikseen Henri de Toulouse-Lautrecin, Pablo Picasson, John Singer Sargentin sekä Paul Cézannen.

Teoksia
-------

* Man Lighting a Cigarette II*Man Lighting a Cigarette II*
* Dancer in Red*Dancer in Red*
* Untitled II*Untitled II*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pérez, Fabián: My Biography *fabianperez.com*. Viitattu 25.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fabián Pérezin kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Lars Mats Olof Huldén** (s. 17. lokakuuta 1949 Kokkola) on suomalainen basisti, tuottaja, sanoittaja ja kääntäjä. Hänet tunnetaan Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä basistina, mutta pisimmän päivätyönsä hän on tehnyt Kauko Röyhkän yhtyeissä Kauko Röyhkä & Narttu ja Kauko Röyhkä, ja on tuottanutkin useita näiden levyjä. Muita hänen tuottamiaan artisteja ovat mm. Don Huonot, Liisa Akimof, Neljä Ruusua ja YUP.

Kääntäjänä hän on saanut huomiota osuudestaan ruotsinkieliseen Kalevala-käännökseen (2000), jonka hän teki yhteistyössä isänsä Lars Huldénin kanssa. William Shakespearen tuotannosta hän on kokonaan tai osittain ruotsintanut ainakin näytelmät Macbeth, Othello, Miten haluatte ja Titus Andronicus. 

Laulujen sanoittajana Huldén on toiminut enimmäkseen ruotsin ja englannin kielillä, mutta on tehnyt myös joitakin suomenkielisiä tekstejä. Käännöksiä hän on tehnyt mm. Wigwamille, Jussi & The Boysille, Kalevalalle ja M. A. Nummiselle. 

Huldénin ainoa oma levytys on vuonna 1983 *Loop Garoo* -nimellä julkaistu maxi-single *Ghost Riders (In The Sky)* / *Le Baron Criminel*. Levy oli yhteishanke toisen Wigwam-basistin, tuottaja/äänittäjä Måns Groundstroemin, kanssa.

Huldénille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Mats Huldén Discography at Discogs Discogs.com. Viitattu 25.7.2013.  (englanniksi)
2. ↑  Ylimääräinen taiteilijaeläke 59 taiteilijalle *taike.fi*.  29.06.2016. Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 9.11.2018. Viitattu 9.11.2018. suomi

Aiheesta muualla
----------------

* Records with Involvement by Mats Huldén

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mirka Hintsanen** (s. 1976) on suomalainen psykologian tutkija. Hän on toiminut psykologian professorina Oulun yliopistossa vuodesta 2014.

Hintsanen väitteli psykologian tohtoriksi vuonna 2007 Helsingin yliopistossa ja kasvatustieteen tohtoriksi Tampereen yliopistossa 2013. Kasvatustieteen väitöskirjassaan hän tutki sitä, miten lapsuuden yksilölliset ja ympäristötekijät ennustavat koulu- ja uramenestystä. Hän on tehnyt monitieteistä tutkimusta muun muassa persoonallisuus- ja kehityspsykologian sekä terveyden ja työn psykologian alueilla. Hintsanen aloitti uransa työstressin ja valtimonkovettumataudin tutkimuksesta, minkä jälkeen hän on tutkinut muun muassa persoonallisuuspiirteiden merkitystä terveyden ja hyvinvoinnin ennustajina, persoonallisuuden kehitystä ja psykososiaalisten tekijöiden siirtymistä sukupolvelta toiselle. Hän tutkii myös myötätunnon kehitystä ja seurauksia. Tutkimuksessaan Hintsanen tekee yhteistyötä esimerkiksi genetiikan, lääketieteen ja psykiatrian tutkijoiden kanssa.

Hintsanen sai vuonna 2014 Suomalaisen Tiedeakatemian myöntämän Jutikkala-palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomalaisen Tiedeakatemian Jutikkala-palkinto 2014 professori Mirka Hintsaselle  10.10.2014. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 19.6.2023.
2. ↑  Hintsanen, Mirka: Individual and contextual factors predicting educational and occupational career success (Väitöskirja)  2013. Tampereen yliopisto. Viitattu 19.6.2023.
3. ↑  Mirka Hintsanen Oulun yliopisto. Viitattu 19.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Mirka Hitnsanen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
* Mirka Hintsanen Google Scholarissa
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Hawkins-luokan risteilijästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Frobisher** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1920 vesillelaskettu *Hawkins*-luokan raskas risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Hawkins-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin 2. elokuuta 1916. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1920 ja se otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1924.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon 1. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus sijoitettiin väliaikaisesti Kiinan asemalle 1926, josta alus palasi Britteinsaarille huoltoon vuonna 1927. Huollossa yksi aluksen 4 tuuman tykeistä korvattiin katapultilla ja nosturilla. Poistettu tykki sijoitettiin savupiippujen väliin neljännen tykin pariksi.

Seuraavan kerran alus oli huollossa vuonna 1929, jolloin kattilat vaihdettiin öljykäyttöisiksi. Aluksen palatessa palvelukseen syyskuussa se liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin reserviin marraskuussa 1930 ennen kadettien koululaivaksi muuttamista 1932.

Kadettien koululaivana alus oli vuodesta 1932 alkaen aina vuoden 1939 alkuun saakka, jolloin alus poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi 5. tammikuuta 1940, jolloin aluksen aseistukseksi muutettiin viisi 7,5 tuuman ja viisi neljän tuuman (102 mm) tykkiä. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin neljä kahdeksanputkista kahden naulan ja yhdeksäntoista Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Alus liitettiin maaliskuussa 1942 palvelukseen palatessaan Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön Intian valtamerellä. Alus osallistui Intian valtameren tapahtumiin ja saattoi saattueita Afrikan rannikolla. Alus palasi Englantiin maaliskuussa 1944.

Laivasto-osastot Normandian maihinnousussa
Alus otti osaa operaatio Neptuneen 6. maaliskuuta 1944 osana tulitukiosastoa Sword Beachilla. Tämän jälkeen alus oli jonkin aikaa maihinnousulaivastoa suojaavien moottoritorpedoveneiden emälaivana.

*Frobisher* ja korjauslaiva *HMAS Albatross* vaurioituivat Saksan laivaston E-veneiden laukaisemista Dackel-torpedoista elokuussa Seinen lahdella.

Alus riisuttiin osittain aseista ja se palasi kadettien koulutuslaivaksi. Alus myytiin romutettavaksi 26. maaliskuuta 1949 ja se saapui Cashmorelle Newportiin romutettavaksi 11. toukokuuta.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Whitley s. 80
2. ↑  Whitley s. 79

*Hawkins* eli *Cavendish*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Effingham* – *HMS Frobisher* – *HMS Hawkins* – *HMS Raleigh* – *HMS Vindictive* |
| Edeltäjä: *Danae*-luokka – Seuraaja: *Emerald*-luokka |
**Mats Thelin** (s. 30. maaliskuuta 1961 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sarajevon olympialaisissa 1984, missä hän saavutti pronssia, saman vuoden Kanada-cupissa, jossa tuloksena oli kakkossija, sekä vuosien 1982 ja 1983 MM-kilpailuissa.

Thelin edusti kotimaassaan AIK:ta kausina 1981–1984 ja 1987–1994. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1982 ja 1984. NHL-seura Boston Bruins varasi Thelinin vuoden 1981 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella 140. varausvuorolla. Thelin pelasi Bruinsissa kausina 1984–1987 yhteensä 163 runkosarjaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia ja antoi 19 maalisyöttöä, ja ensimmäisellä kaudellaan viisi pudotuspeliä ilman tehopisteitä.

Thelin on kirjoittanut elämäkertakirjan "Mördarn" yhdessä toimittaja Tore S. Börjessonin kanssa.

Mats Thelinin poika Joakim Thelin on pelannut jääkiekkoa Ruotsin pääsarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mats Thelin Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Mats Thelin *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  "Mördarn" – Debutbok från Mats Thelin *matsthelin.com*. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Wahlberg, Malin & Ros, Tomas: "Idag hade det blivit åtal och rättegång" *Sportbladet*.  24.9.2014. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
5. ↑  Joakim Thelin *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Galatea** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arethusa-luokka (1913)*
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1914 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1914.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin laivueenjohtajaksi Harwichiin sijoitettuun 2. hävittäjälaivueeseen, jonka tehtävänä oli valvoa Kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus siirrettiin helmikuussa 1915 Rosythiin 1. hävittäjälaivueen laivueenjohtajaksi, missä tehtävässä se oli aina syyskuuhun 1918.

*Galatea* ampui 4. toukokuuta 1916 alas yhdessä *HMS Phaetonin* kanssa saksalaisen ilmalaivan Zeppelin L 7:n. Alus osallistui Skagerrakin taisteluun 1. risteilijäviirikön komentajan kommodori E. S. Alexander Sinclairin lippulaivana. Alukselta havaittiin ensimmäisenä lähestyvät Saksan keisarikunnan laivaston alukset. Alus oli myös ensimmäinen, joka sai osuman, kun Saksan laivaston risteilijän *SMS Elbingin* tuli osui, mutta kranaatit eivät onneksi räjähtäneet. Alus joutui 12. heinäkuuta 1916 sukellusveneen maaliksi, mutta onneksi torpedot eivät osuneet. Alus muutettiin marraskuussa 1917 nopeaksi miinanlaskijaksi asentamalla sen kannelle 74 miinan kuljettamisen mahdollistavat kiskot. Se suoritti kolme miinanlaskumatkaa, joiden tuloksena se laski kaikkiaan 220 miinaa.

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus lähetettiin Mustalle merelle. Alkumatkasta se törmäsi 10. joulukuuta 1918 Northumberlandin rannikolla *SS Maloon*, joka upposi. Alus palveli Mustalla merellä viirikön mukana palaten huhtikuussa 1919 Britteinsaarille, missä se liitettiin 2. risteilijäviirikköön. *Galatea* poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1920 ja se liitettiin Portsmouthin reserviyksiköihin. Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1921.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Conway's s. 56

*Arethusa*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Arethusa* - *HMS Aurora* - *HMS Galatea* - *HMS Inconstant* - *HMS Penelope* - *HMS Phaeton* - *HMS Royalist* - *HMS Undaunted* |
| Edeltäjä: *Town*-luokka – Seuraaja: *C*-luokka |
Ron Arad Venetsian biennaalissa 2004.
**Ron Arad** (s. 24. huhtikuuta 1951 Tel Aviv) on israelilainen teollinen muotoilija, arkkitehti ja kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti veistoksellisten, teräväsärmäisiä metallipintoja sisältävien huonekalujen suunnittelijana. Hänen tunnetuin työnsä lienee seinällä mutkitteleva, taipuisa *Bookworm*-kirjahylly (Kartell 1994).

*Bookworm*-hylly.
Tel Avivissa syntynyt Arad opiskeli Jerusalemissa Bezalel Academy of Arts and Design -oppilaitoksessa 1971–1973 ja sitten Lontoon Architectural Associationin koulussa 1974–1979. Vuonna 1989 hän perusti arkkitehtuuri- ja muotoilutoimiston Lontooseen yhdessä Caroline Thormanin kanssa. Aradin ensimmäinen julkaistu huonekalu oli vanhasta autonistuimesta ja rakennustelineputkista koottu *Rover Chair*. Rakennuksista hänen tunnetuimpia töitään ovat Israelissa sijaitsevat Tel Avivin Bauhaus-museo ja yhdessä Bruno Asan kanssa suunniteltu Holonin muotoilumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Gillilan, Lesley: Interiors: Well-tempered rooms. Ron Arad's furniture is known for its cut metal, guillotine edges and tense sheets of steel, yet his Victorian home exudes warmth and domesticity. The Independent 23.5.1999. Viitattu 3.5.2015.
2. ↑  Ron Arad, Finnish Design Shop. Viitattu 4.5.2015.
3. ↑  Ron Arad, Bonluxat. Viitattu 3.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Juttu Aradin näyttelystä New Yorkin modernin taiteen museossa 2009 (englanniksi)[vanhentunut linkki]

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ron Arad** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ron Arad 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* ICIA (Israel)
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**HMS Frederick William** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 86-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 12. syyskuuta 1833 Portsmouthin telakalta Queen-luokan 110-tykkisenä ensimmäisen luokan linjalaivana nimellä *HMS Royal Sovereign*. Amiraliteetti keskeytti työt aluksella 7. toukokuuta 1834. Alus nimettiin 12. huhtikuuta 1839 uudelleen *HMS Royal Frederickiksi* ja sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1841, mutta työt etenivät hitaasti. Tilaus uudistettiin 29. kesäkuuta 1848 paranneltuna Queen-luokan aluksena ja uudelleen 28. helmikuuta 1857 höyrykoneen asentamiseksi.

Edelleen rakenteilla olleen Windsor Castle -luokan aluksen suunnitelmat muutettiin 86-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi 30. huhtikuuta 1859. Muutostyöt alkoivat 28. toukokuuta 1859, ja alus nimettiin *HMS Frederick Williamiksi* 28. maaliskuuta 1860. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1860 ja se valmistui kesäkuussa. Aluksen voimanlähteenä oli Maudslay, Sons and Fieldin valmistama 500 nhp:n höyrykone (2 276 hv), mikä mahdollisti 11,777 solmun nopeuden koeajoissa. Muutostöiden jälkeen aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kolmekymmentä 8 tuuman 65 cwt:n tykkiä ja ylemmällä tykkikannella kolmekymmentäkaksi 32 naulan 56 cwt:n tykkiä. Lisäksi puolikannella ja keulakannella oli kaksikymmentäkaksi 32 naulan 42 cwt:n ja kaksi 68 naulan 95 cwt:n tykkiä.

Palvelus
--------

Alus otettiin 1. heinäkuuta 1864 palvelukseen päällikkönään Edward Codd Portlandin vartiolaivana, missä tehtävässä se korvasi *HMS Colossuksen*. Alus siirrettiin 7. maaliskuuta 1865 Queenstownin vartiolaivaksi päällikkönään Edmund Heathcote. John James Kennedy vastaanotti 31. tammikuuta 1866 aluksen päällikkyyden. Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1868.

Alus nimettiin 19. lokakuuta 1876 uudelleen *HMS Worcesteriksi,* ja se lainattiin Thames Nautical Training Collegelle kauppalaivaston henkilöstön koululaivaksi Greenhitheen. Alus palautettiin vuonna 1945 amiraliteetin hallintaan ja se myytiin heinäkuussa 1948 Frary Industriesille romutettavaksi. Alus haaksirikkoutui hinattaessa Thamesilla 30. elokuuta 1948. Hylky nostettiin toukokuussa 1953, ja se romutettiin Tennant and Hornella Graysissä.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 151-152. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 16-17
2. ↑  Winfield, Rif s. 18
3. ↑  Winfield, Rif s. 21-22
4. ↑  Winfield, Rif s. 46-47
5. 1 2  Winfield, Rif s. 47
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista aluetta. Almopía on myös nykyinen kunta Kreikassa.*
Almopia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
**Almopia** (m.kreik. Ἀλμωπία, *Almōpia*) oli antiikin aikainen Makedonian valtakunnan osa. Se sijaitsi valtakunnan rajalla sen luoteisosassa, ja sen kaakkoispuolella sijaitsi Bottiaia, lounaispuolella Eordaia ja Lynkestis, länsipuolella Derriopos, pohjoispuolella Pelagonia ja Paionia ja koillispuolella Parorbelia.

Almopiaa asutti almopien heimo (*Almōpes*, Ἀλμῶπες). Antiikin lähteiden mukaan seutu oli Argeadien (*Temenidai*) varhaisia valloituksia alueella. Ptolemaioksen mukaan Almopiassa sijaitsivat kaupungit Horma, Europos ja Apsalos.

Kreikan nykyinen, samalla alueella sijaitseva Almopían kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Almopia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almopia** Wikimedia Commonsissa
Matroxin valmistama näytönohjain
**Matrox Electronic Systems Ltd** on kanadalainen yritys, jonka päämaja sijaitsee Dorvalissa, Quebecissa. Yritys valmistaa mm. PC-tietokoneisiin soveltuvia näytönohjaimia sekä videoeditointikortteja. Muita tuotteita ovat mm. konenäköön, laaduntarkkailuun ja turvatekniikkaan liittyvät kamerat ja kuvankaappaustuotteet. Yrityksen nimi Matrox on johdettu sen perustajien sukunimistä (Lorne Trottier ja Branko Matic).

Matrox Graphics on erikoistunut näytönohjaimiin, joihin voi liittää useamman kuin yhden monitorin samanaikaisesti. Matroxin näytönohjainten päämarkkina-alueet koostuvat seuraavista osa-alueista: 2D, 3D, video- ja kuvankäsittely, tiede ja tutkimus, sairaala ja terveydenhuolto, pörssi ja sijoitustoiminta. Matrox suunnittelee ja valmistaa kaikki näytönohjaimensa itse, eikä myy grafiikkapiirejään muille korttivalmistajille.

1990-luvulla, Matrox Millennium -näytönohjaimet huomattiin niiden erinomaisen 2D-nopeuden ja kuvanlaatunsa vuoksi. Vuonna 1999 Matrox julkaisi Millennium G400 -korttinsa, joka ensimmäistä kertaa mahdollisti kuluttajille kahden monitorin käytön. Tuolloin myös kortin 3D-pelinopeus oli vertailukelpoinen kilpailijoiden näytönohjaimiin verrattuna. Vuonna 2002 Matrox toi markkinoille Parhelia -korttinsa, joka ensimmäistä kertaa mahdollisti kuluttajille jopa kolmen monitorin käytön samanaikaisesti. Parhelian 3D-pelinopeus oli kuitenkin useille pettymys, joten Matrox Surround Gaming (pelaaminen kolmella näytöllä) jäi vain pienen käyttäjäkunnan huviksi. Vasta vuonna 2006 Surround Gaming on saanut laajempaakin suosiota, sillä Matroxin keväällä 2006 julkaisema Matrox TripleHead2Go mahdollistaa kolmen monitorin käytön myös ATIn ja NVIDIAn näytönohjaimilla.

Sittemmin Matroxin on ollut vaikeaa pitää entistä asemaansa näytönohjainvalmistajien joukossa, sillä sen valmistamat tuotteet ovat vähitellen jääneet yhä enemmän jälkeen kilpailijoistaan, niin 3D-suorituskyvyn kuin myös markkinaosuudenkin kannalta. Tämän vuoksi Matrox on siirtänyt painopistettään pois 3D-pelinäytönohjaimista kohti pieniä erikoismarkkinoita. Viime vuosina*milloin?* Matroxin markkinaosuus kaikista myydyistä näytönohjainpiireistä (mukaan lukien emolevyille integroidut piirit) on ollut alle yhden prosentin.

Aiheesta muualla
----------------

* Matrox (englanniksi)
* Matrox Users Resource Centre (englanniksi)
* MatroxRulez's Homepage (englanniksi)
* Matrox TripleHead2Go (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pariisin kaupungintalon julkisivu.
**Hôtel de Ville** eli **Pariisin kaupungintalo** on Pariisin kaupunginhallinnon toimitalo. Se sijaitsee kaupungin keskustassa 4. arrondissementin alueella aivan lähellä Seine-joen rantaa.

Kaupungintalo on sijainnut samalla paikalla vuodesta 1357 alkaen. Renessanssityylinen rakennus valmistui vuonna 1628. Rakentaminen oli aloitettu jo edellisellä vuosisadalla kuningas Frans I:n määräyksestä. Alkuperäinen rakennus tuhoutui tulipalossa Pariisin kommuunin kukistamisen yhteydessä toukokuussa 1871, mutta se rakennettiin uudelleen kopiona alkuperäisestä vuosina 1873–1882 arkkitehtien Théodore Ballu ja Edouard Deperthes suunnitelman mukaan.

Kaupungintalon julkisivua koristaa 108 kuuluisaa pariisilaista esittävää patsasta sekä 30 muita Ranskan kaupunkeja symboloivaa veistosta.

Kaupungintalon edessä oleva aukio tunnettiin keskiajalta alkaen Place de Grèvenä, kunnes se 1800-luvun alussa uudelleennimettiin Place de l'Hôtel-de-Villeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hôtel de Ville A view on cities. Viitattu 6.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariisin kaupungintalo** Wikimedia Commonsissa
**Milcah Chemos Cheywa** (s. 24. helmikuuta 1986 Mt. Elgon) on kenialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estajuoksu.

Chemos sai hopeaa Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ajalla 9.08,57. Alun perin hän oli sijoittunut kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiselle sijalle kun alkuperäinen voittaja Marta Domínguez hylättiin dopingin vuoksi. Saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti 2010 kultaa Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa ajalla 9.32,18 ja Delhin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 9.40,96. Hän voitti samana vuonna myös Kenian-mestaruuden ja sijoittui toiseksi Splitin maanosien cupissa.

Chemos saavutti Daegun MM-kilpailuissa 2011 hopeaa ajalla 9.17,16. Alun perin hän sijoittui kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiselle sijalle kun alkuperäinen voittaja Julija Zaripova hylättiin dopingin vuoksi. Samana vuonna Chemos voitti Kenian-mestaruuden. Vuonna 2012 hän voitti Kenian olympiakarsinnan ja sijoittui Lontoon olympialaisissa kolmanneksi. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmannelle sijalle alkuperäisen voittajan Julija Zaripovan dopinghylkäyksen takia.

Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Chemos voitti maailmanmestaruuden ajalla 9.11,65. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sai hopeaa ajalla 9.31,30. Hän on voittanut estejuoksun 16 kertaa Timanttiliigan kilpailuissa.

Chemos juoksi Afrikan ennätyksen 9.07,14 Oslossa 7. kesäkuuta 2012. 3 000 metrin juoksussa hän teki ennätyksensä 8.43,92 Zagrebissa 31. elokuuta 2009.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Milcah Cheywa**.
1. 1 2  Milcah Cheywa Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Marta Dominguez: Spanish athlete stripped of 2009 world title *BBC Sport*.  19.11.2015. Viitattu 16.12.2015.
3. 1 2  Milcah Cheywa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi) Viitattu 16.12.2015
4. 1 2  CAS upholds six appeals filed by the IAAF against Russian athletes (pdf)  24.3.2016. CAS. Viitattu 4.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Almirante Brown-** tai **Veinticinco de Mayo-luokka** oli Argentiinan laivaston kahden Italiasta 1926 tilatun risteilijän muodostama alusluokka.

Hankinta
--------

Nämä kaksi alusta olivat merkittävin hankinta, joka tilattiin 75 miljoonan kultapeson arvoisen vuoden 1926 laivasto-ohjelman toteuttamiseksi. Kahden risteilijän ja yhden hankintaoption hankintakilpailun voitti italialainen Odero-Terni-Orlando (OTO) esityksellään, joka pohjautui Italian laivastolle toimitettaviin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisiin Trento-luokan aluksiin. *RN Trenton* kölinlasku oli tapahtunut vasta helmikuussa 1925 eli luokka oli todella moderni aikanaan.

### Aseistus

Alusten pääaseet 190 mm/L52 olivat poikkeuksellisia raskaille risteilijöille. Tykit oli sijoitettu pareittain kolmeen torniin, joista kahden eteen asennetun korkeuskulma oli mahdollisesti jopa 46 astetta. Täten aseilla saavutettiin 27 300 metrin kantama.

Alusten apuaseina oli kuusi kaksiputkista 102 mm Odero-Terni tykkiä, jotka oli asennettu keskilaivaan ylemmälle kannelle. Näiden aseiden maksimi korotuskulma oli 80 astetta, jolloin niitä oli mahdollisuus käyttää ilmatorjunta-aseina. Tykkeihin oli aluksella 3 000 laukausta. Lisäksi aluksella oli kuusi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle oli asennettu kaksitoista torpedoputkea.

### Lentokone

Alukselle asennettiin kiinteä Gagnotto-katapultti etukannelle kuten Italiassa rakennettuihin raskaisiin sotalaivoihin. Niihin oli myös rakennettu kahden lentokoneen hangaari. Aluksi lentokoneina olivat Vought Corsair O2U ja myöhemmin Grumman G5, jotka korvattiin myöhemmin Supermarine Walrus -lentoveneillä. Viimeisenä lentokonekalustona aluksilla olivat Grumman J2F:t.

### Suoja

Alusten suoja oli keskitetty keskilaivaan suojaamaan konehuoneita, ammusvarastoja ja muita aluksen toiminnalle tärkeitä alueita. Näiden alueiden suojana oli 25 millimetriä paksu kansi ja kyljissä 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui 0,6 metriä vesirajan alapuolelta aina alimmankannen tasolle saakka, minkä jälkeen ohentuen ylimmälle kannelle saakka.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almirante Brown -luokka (risteilijä)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Whitley, M.J. s. 12

Aiheesta muualla
----------------

* HISTARMAR - Argentiinan laivaston risteilijöiden historiaa (espanjaksi)

*Almirante Brown*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *ARA Almirante Brown* – *ARA Veinticinco de Mayo* |
| Edeltäjä: Garibaldi-luokka – Seuraaja: *ARA La Argentina* |
*Tämä artikkeli kertoo Marinon kaupungista. Muita Marino-sanan merkityksiä on täsmennyssivulla.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Marino** on kaupunki Rooman metropolikaupungissa, Latiumin alueella Italiassa. Sen naapurikuntia ovat Grottaferrata, Castel Gandolfo, Albano Laziale, Rocca di Papa ja Ciampino. Vuoteen 1974 asti Ciampino oli Marinon kunnan osa. Kaupungissa on noin 43 000 asukasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lazio, Provences & Communes *citypopulation.de*. Citypopulation.de. Viitattu 30.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marino** Wikimedia Commonsissa

Rooman metropolikaupunki
Affile | Agosta | Albano Laziale | Allumiere | Anguillara Sabazia | Anticoli Corrado | Anzio | Arcinazzo Romano | Ardea | Ariccia | Arsoli | Artena | Bellegra | Bracciano | Camerata Nuova | Campagnano di Roma | Canale Monterano | Canterano | Capena | Capranica Prenestina | Carpineto Romano | Casape | Castel Gandolfo | Castel Madama | Castel San Pietro Romano | Castelnuovo di Porto | Cave | Cerreto Laziale | Cervara di Roma | Cerveteri | Ciampino | Ciciliano | Cineto Romano | Civitavecchia | Civitella San Paolo | Colleferro | Colonna | Fiano Romano | Filacciano | Fiumicino | Fonte Nuova | Formello | Frascati | Gallicano nel Lazio | Gavignano | Genazzano | Genzano di Roma | Gerano | Gorga | Grottaferrata | Guidonia Montecelio | Jenne | Labico | Ladispoli | Lanuvio | Lariano | Licenza | Magliano Romano | Mandela | Manziana | Marano Equo | Marcellina | Marino | Mazzano Romano | Mentana | Monte Compatri | Monte Porzio Catone | Monteflavio | Montelanico | Montelibretti | Monterotondo | Montorio Romano | Moricone | Morlupo | Nazzano | Nemi | Nerola | Nettuno | Olevano Romano | Palestrina | Palombara Sabina | Percile | Pisoniano | Poli | Pomezia | Ponzano Romano | Riano | Rignano Flaminio | Riofreddo | Rocca Canterano | Rocca Priora | Rocca Santo Stefano | Rocca di Cave | Rocca di Papa | Roccagiovine | Roiate | Rooma | Roviano | Sacrofano | Sambuci | San Cesareo | San Gregorio da Sassola | San Polo dei Cavalieri | San Vito Romano | Sant’Angelo Romano | Sant’Oreste | Santa Marinella | Saracinesco | Segni | Subiaco | Tivoli | Tolfa | Torrita Tiberina | Trevignano Romano | Vallepietra | Vallinfreda | Valmontone | Velletri | Vicovaro | Vivaro Romano | Zagarolo