recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**HMS Campania** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva, joka oli muutettu tehtäväänsä ensimmäisen maailmansodan alussa valtameriristeilijästä. Muutostöiden valmistuttua vuoden 1915 alkupuoliskolla se oli koeajoissa ja koulutettavana Suuressa laivastossa. Tällöin todettiin tarve pidemmälle suurempien koneiden lentoonlähdön mahdostavalle lentokannelle, ja alus modernisoitiin myöhemmin ehdotuksen mukaisesti.

RMS Campania
------------

Alus valmistui vuonna 1893 Cunard Linen risteilyaluksena RMS *Campania*, joka palveli reitillä Liverpoolista New Yorkiin. Se oli uransa alkuvaiheessa reittinsä nopein alus. Lokakuussa 1914 alus myytiin romutettavaksi T. W. Wardille, jolta kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen 32 500 punnalla.

Muutostyöt
----------

Aluksen ensimmäinen muutos ei ollut onnistunut, koska se kykeni operoimaan koostaan huolimatta vain muutamalla lentokoneella. Aluksella tehtiin lisää muutoksia vuosina 1915–1916 Cammell Lairdin telakalla Birkenheadissä, jolloin sille rakennettiin lentoonlähtöalusta ja kaksi savuhormin jakamaa lentokonesuojaa, joiden välillä oli ramppi. Aluksen komentosiltaa korotettiin, jotta savuhormit eivät estäisi näkyvyyttä. Aluksen takamasto poistettiin, ja kansirakenteita madallettiin. Alukselle asennettiin kolmen tuuman ilmatorjuntatykki. Muutostöiden valmistuessa huhtikuussa 1916 alus kykeni operoimaan 10–11 lentokoneella.

Alus on historian ainoa lentotukialus, jolle suunniteltiin omat nimikkolentokoneet, Fairey Campaniat.

HMS Campania
------------

Alus ei osallistunut Skagerrakin taisteluun toukokuussa 1916 tietokatkoksen vuoksi, mutta se teki partiomatkoja Suuren laivaston osastojen mukana. Se ei kuitenkaan osallistunut näillä matkoilla taistelutoimiin, ja alus siirrettiinkin koulutustehtäviin moottorivikojen vuoksi. Marraskuussa 1918 alus oli Firth of Forthissa ankkurissa myrskyn yllättäessä. Aluksen ankkuri irtosi pohjasta, ja se törmäsi *HMS Gloriousiin* ja *HMS Royal Oakiin*. Aluksen runko repeytyi aiheuttaen vuodon, joka upotti aluksen hitaasti. Onnettomuudessa ei sattunut henkilövahinkoja.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Campania**.
* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Chesneau, Roger s. 83–84
2. ↑  Chesneau, Roger s. 84

Kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivat

|  |
| --- |
| *HMS Hermes* –
*HMS Ark Royal* –
*HMS Empress* –
*HMS Riviera* –
*HMS Engadine* –
*HMS Campania* –
*HMS Anne* –
*HMS Raven II* –
*HMS Pegasus* –
*HMS Ben-my-Chree* –
*HMS Vindex* –
*HMS Manxman* –
*HMS Nairana* |
| Edeltäjä: ei edeltäjää – Seuraaja: *HMS Argus* |
**N’Tossoni** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 6 700 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).

N’Tossonin kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Karagouana Mallén, idässä N’Golonianasson, etelässä Konséguélan ja lännessä Miénan kuntiin. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de N’Tossoni 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 10.3.2018.
Kultakolikko
**Kultakolikko** on joko osittain tai kokonaan kullasta valmistettu kolikko. Kultakolikoita on valmistettu käytännössä aina. Nykyisin kultakolikoita hankkivat yleensä numismaatikot. Osaa kultakolikoista säilytetään sijoituksena kultaan. Tällöin kolikolla ei itsessään ole rahallista arvoa, vaan sen arvo määräytyy kolikon sisältämän kullan arvon perusteella.

Kultaa on käytetty rahana useasta syystä. Kullan arvo perustuu ainoastaan massaan, eli samanpainoiset määrät kultaa ovat saman arvoisia. Kullan osto- ja myyntiarvo ovat lähellä toisiaan. Kultaa on myös helppo kuljettaa, sillä sen arvo massaan suhteutettuna on korkea. Sama määrä kultaa on arvokkaampaa kuin vastaava määrä hopeaa. Kultaa voidaan jakaa pienempiin yksiköihin ilman arvon menetystä. Kulta voidaan myös sulattaa ja jakaa uudelleen kolikoiksi. Kulta on tiheämpää kuin useimmat muut metallit, mikä tekee siitä vaikeasti väärennettävää. Kulta on myös kemiallisesti äärimmäisen vakaata. Lisäksi kullan harvinaisuus vakiinnuttaa sen arvoa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gold coin
**Yrjö Rolf Hjalmar Roschier** (6. lokakuuta 1878 Rautalampi (ylioppilasmatrikkelin mukaan Suonenjoki) – 7. helmikuuta 1955 Helsinki (Rautalampi)) oli suomalainen tilanomistaja ja runoilija.

Roschierin vanhemmat olivat piirilääkäri Johan Wilhelm Roschier ja Emilia Charlotta Schoultz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio) ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa jonkin aikaa.

Roschier toimi maanviljelijänä Rautalammilla jossa hän omisti Karjalan kartanon. Hän oli naimisissa vuodesta 1910 Hulda Agnes Ingrid Stenlundin kanssa.

Runoilija Eino Leino oli Karjalan kartanossa Rolf Roschierin vieraana viitenä kesänä muun muassa kesällä 1915.

Teoksia
-------

* *Ehtoopaisteessa* : runoja. Jarl W. Roschier, Rautalampi 1973

Lähteet
-------

* Rolf Roschier SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* ROSCHIER Yrjö Rolf Hjalmar. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Rolf Roschier (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kainuun Eino Leino-seura : Eino Leinon paikkoja (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kultakala** (latinaksi *Dorado*, genetiivimuoto *Doradus*) on eteläisen taivaanpuoliskon melko vaatimaton tähdistö, jonka loivat yhdentoista muun eteläisen tähdistön ohessa Pieter Dirkszoon Keyser ja Frederick de Houtman 1595–1597. Kultakala esiintyi ensimmäisen kerran Johann Bayerin *Uranometriassa* vuonna 1603.

Kultakalan tunnetuin kohde on Linnunradan epäsäännöllinen seuralaisgalaksi Suuri Magalhãesin pilvi, josta suurin osa sijaitsee Kultakalan alueella ja osa viereisessä Pöytävuoren tähdistössä. Myös muut merkittävimmät syvän taivaan kohteet, kuten Tarantellasumu NGC 2070, sijaitsevat galaksin alueella.

Kultakalassa ei ole lainkaan kolmatta magnitudia kirkkaampia tähtiä. Alfa Doradus on näennäiseltä kirkkaudeltaan +3,27 ja Beta Doradus +3,76 magnitudia. Suuressa Magalhãesin pilvessä sijaitseva S Doradus on sininen hyperjättiläinen, jonka massa on yli 100 kertaa Aurinkoa suurempi. Se on oman muuttujatyyppinsä, S Doradus -muuttujien eli *valovoimaisten sinisten muuttujien* (LBV) prototyyppi. Samaan ryhmään kuuluu myös muun muassa η Carinae. Toinen muuttuja, R Doradus, on puolestaan läpimitaltaan yksi suurimmista tähdistä. Se on kooltaan noin 370 kertaa Aurinkoa suurempi. Jos R Doradus sijaitsisi Auringon paikalla, ulottuisi sen pinta Marsin radan taakse.

Linnunrata-galaksista poistuva suurinopeuksinen tähti HE 0437-5439 löydettiin vuonna 2005 tähdistöstä. Tähden nopeuden takia se on poistumassa galaksienväliseen avaruuteen.

  

Kultakalan tähdistö (Dorado) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | α Dor, β Dor, γ Dor, δ Dor, 36 Dor, ζ Dor, θ Dor, η2 Dor, ν Dor, ε Dor, λ Dor, WZ Dor, κ Dor, 28 Dor, π2 Dor, π1 Dor, R Dor, η1 Dor, AZ Dor, AB Dor, HD 30177, S Dor, HE 0437-5439, BB Dor, SN 1987A |
| Eksoplaneetat | HD 30177 b |

Tähdistöt

* Ajokoirat
* Ajomies
* Alttari
* Andromeda
* Bereniken hiukset
* Delfiini
* Eridanus
* Etelän kala
* Etelän kolmio
* Etelän kruunu
* Etelän risti
* Etelän vesikäärme
* Feeniks
* Harppi
* Heilurikello
* Herkules
* Härkä
* Ilmapumppu
* Ilves
* Intiaani
* Iso karhu
* Iso koira
* Jousimies
* Joutsen
* Jänis
* Kaksoset
* Kalat
* Kameleontti
* Karhunvartija
* Kassiopeia
* Kaukoputki
* Kauris
* Kefeus
* Kentauri
* Kettu
* Kilpi
* Kirahvi
* Kolmio
* Kompassi
* Korppi
* Kotka
* Krapu
* Kulmaviivoitin
* Kultakala
* Kurki
* Kuvanveistäjä
* Kyyhkynen
* Kärpänen
* Käärme
* Käärmeenkantaja
* Köli
* Leijona
* Lentokala
* Lohikäärme
* Lyyra
* Maalari
* Malja
* Mikroskooppi
* Neitsyt
* Nuoli
* Oinas
* Oktantti
* Orion
* Paratiisilintu
* Pegasus
* Perseus
* Peräkeula
* Pieni hevonen
* Pieni karhu
* Pieni koira
* Pieni leijona
* Pohjan kruunu
* Purje
* Pöytävuori
* Riikinkukko
* Sekstantti
* Sisilisko
* Skorpioni
* Sulatusuuni
* Susi
* Tukaani
* Vaaka
* Valaskala
* Veistotaltta
* Verkko
* Vesikäärme
* Vesimies
* Yksisarvinen
**Jakovlev Jak-25** (ven. Яковлев Як-25, Nato-koodi *Flashlight*) on neuvostoliittolainen kaksipaikkainen ja kahdella suihkumoottorilla varustettu torjuntahävittäjä. Sillä on ollut jokasään toimintakyky, lisäksi se oli tutkalla varustettu konetyyppi.

Konetyypin ensilento tapahtui 19. heinäkuuta 1952. Koneen Tumanski RD-9-suihkuturbiinimoottorit on kiinnitetty koneen nuolisiipiin. Jak-25 varustettiin *Sokol*-tutkalaitteistolla, joka valmistui konetyypin tuotantoon pääsyä myöhemmin, vuonna 1955.

Koneen aseistuksena on kaksi 37 mm lentokonetykkiä nokan alaosassa. Tämän konetyypin ensisijainen käyttötarkoitus oli torjua pohjoisen suunnasta saapuvia Naton raskaita suihkupommittajia, kuten: B-36, B-47 ja B-52. Lockheed U-2:n torjuntaan ei koneen suorituskyky yltänyt.

Konetyypin sarjatuotanto alkoi vuonna 1953 ja loppui vuonna 1958. Jak-25 vedettiin pois asepalveluksesta 1960-luvun puolivälissä. Valmistusmäärä oli noin 480 konetta.

Jakovlev Jak-25:n seuraaja oli monikäyttöinen taistelukone Jak-28. Jak-26 *Mandrake* ei koskaan valmistunut suurin tuotantomäärin, sillä vain 9 koneyksilöä valmistui tästä alatyypistä.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&015.067000015,67 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&011.&&&&0011,00 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&04.03200004,32 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&028.094000028,94 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&07300.&&&&007 300 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&010900.&&&&0010 900 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Tumanski RD-9 -suihkuturbiini; &&&&&&&&&&&&&023.&&&&0023 kN per moottori

**Suoritusarvot**

* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&01090.&&&&001 090 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&02730.&&&&002 730 km

Lähteet
-------

* Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft – an illustrated history of war planes from 1945 to the present day*, s. 125. Lontoo, Englanti: Southwater/Anness Publishing, 2004. ISBN 1-84215-991-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Air Vectors: The Yakovlev Yak-25 & Yak-28 (englanniksi)
* Airwar.ru: Як-25 (Як-120) (venäjäksi)
* Як-25 (venäjäksi)
* Yakovlev Yak-25 'Flashlight', le Vautour soviétique (ranskaksi)
**Renstrandsträsket** on rannoiltaan soistunut järvi Porvoon itäosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 27,9 hehtaaria. Etäisyys Porvoon keskustasta on kolmetoista kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Renstrandsträsketin pituus etelästä pohjoiseen on noin 600 metriä. Saaria ei ole. Renstrandsträsketiä reunustaa Järvikylän viljelysalue. Pohjoisrannalla on metsää. Järveen virtaa laskuojia peltojen halki kaikista ilmansuunnista, järven eteläkolkasta lähtee laskuoja Storängsbäckeniin, joka virtaa länteen kohti Pientä Pernajanlahtea.

Renstrandsträsket (81.034.1.001) kuuluu Långängsbäckenin valuma-alueeseen (81.034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Renstrandsträsket on Långängsbäckenin valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen järvi.

Renstrandsträsket on viidenneksi laajin Porvoon 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Kuudenneksi laajin on Storträsket.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Renstrandsträsket, vakavesi, Porvoo
2. 1 2 3  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.7.2021.
3. ↑  Renstrandsträsket. Järviwiki. Viitattu 12.7.2021.
4. ↑  Långängsbäckenin valuma-alue (81.034). Järviwiki. Viitattu 12.7.2021.
5. ↑  Porvoo. Järviwiki. Viitattu 12.7.2021.
*Tämä artikkeli käsittelee demoskenetapahtumaa. Breakpoint voi viitata myös tietokoneohjelman suorituksen pysäytyskohtaan, "breakpointtiin", tyypillisesti ohjelman debuggauksen yhteydessä.*
**Demoskene**

**Käsitteitä** 

* Demo
* Kompo
* Demoparty


**Verkkosivustoja** 

* Mod Archive
* Pouët.net
* Scene.org
* demoscene.info


**Nykyisiä partyja** 

* Abduction
* Alternative Party
* Assembly
* The Gathering


**Entisiä partyja** 

* Breakpoint
* The Party


Kuva vuoden 2004 Breakpointista. Vasemmalla Pilvari "Nosfe" Pirtola
**Breakpoint** oli Saksassa vuosina 2003–2010 järjestetty demoparty. Yli 1000:n henkilön kävijämäärällään se oli maailman suurin puhtaasti demoskenelle omistettu tapahtuma.

Historia
--------

Breakpoint syntyi tarpeesta järjestää Keski-Euroopassa suuremman luokan demoskenetapahtuma pääsiäisenä järjestetyn Mekka & Symposiumin järjestäjien ajauduttua sisäisiin riitoihin ja siten lopetettua tapahtuman järjestäminen. Osittain järjestäjät olivat sen jälkeenkin entisiä, mutta suurin ero M&S:ään oli tapahtumapaikka, joka siirtyi Pohjois-Saksasta eteläisempään Reinin varrella sijaitsevaan Bingenin pikkukaupunkiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Breakpoint** Wikimedia Commonsissa

* – Viralliset kotisivut
* Pouet.netin Breakpoint-sivu
**Sven Gunnar Hernberg** (25. huhtikuuta 1934 Helsinki – 10. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen tutkija ja professori, joka erikoistui työlääketieteeseen.

Hernberg opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1967 tutkielmalla *Life span, potassium fluxes and membrane ATPases of erythrocytes from subjects exposed to inorganic lead*. Hän työskenteli pitkään Työterveyslaitoksessa, aloitti apulaislääkärinä 1960 ja toimi tutkimusjohtajana 1974–1994. Hänellä oli työterveysopin dosentuuri Helsingin yliopistossa 1970–1999.

Hernberg hoiti kansainvälisiä luottamustehtäviä muun muassa työterveysjärjestön International Commission on Occupational Health (ICOH) hallituksessa sekä puheenjohtajana 1993–2000. Hän oli perustamassa aikakauskirjaa *Scandinavian Journal of Work Environment & Health* ja hoiti päätoimittajan tehtävää 1975–2000. Hän julkaisi noin 300 tieteellistä kirjoitusta.

Sven Hernbergin isä oli vuorineuvos Gunnar Hernberg. Sven Hernbergin puoliso vuodesta 1958 oli Isabella Cedercreutz (1936–1973), ja heillä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hernberg, Micaela – Rantanen, Jorma: Nekrolog: Sven Hernberg.  *Hufvudstadsbladet*, 14.7.2019, s. 35.
2. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 175. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  *Vem och vad 1996*, s. 177. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X

Aiheesta muualla
----------------

* Hernberg, Sven hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Sven Hernbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Scopus

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Suomalaismiekkailijoita kesä­olympialaisissa 1952: Rolf Wiik, Kauko Jalkanen ja Erkki Kerttula.
**Rolf Reinhold Wiik** (30. tammikuuta 1929 Tampere – 9. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen miekkailija.

Wiik edusti Suomea kolmien olympialaisten kalpamiekkailussa. Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960 hän karsiutui alkuerissä niin henkilökohtaisessa kilpailussa kuin joukkuekilpailussakin. Melbournessa 1956 hän osallistui vain henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Se on yhä suomalaismiekkailijoiden kaikkien aikojen paras sijoitus olympialaisissa.

Maailmanmestaruuskilpailuihin Wiik osallistui kuudesti vuosina 1951–1963. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti kalvalla vuonna 1951.

Kotimaassaan "Rolle" Wiik edusti Miekka-Miehiä. Hän voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kalvalla vuosina 1954, 1956, 1959 ja 1960 sekä säilällä 1956. Joukkuemestaruuksia hän voitti kalvan ja säilän lisäksi myös floretilla. Hän oli toinen suomalainen miekkailun suurmestari. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi Suomen Miekkailuliiton valmentajana ja hallituksen jäsenenä.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat: Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 372. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Peltola, Vesa-Matti: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 13.  *Urheilutietäjän joulu*, 2007, s. 49.
**Jakov Moisejevitš Taits** (ven. Яков Моисеевич Тайц, 12. huhtikuuta 1905 Smorgon – 4. huhtikuuta 1957 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Jakov Taitsin isä oli juutalainen kirjailija Moiše Taitš. Hän valmistui Moskovan taideteollisesta instituutista vuonna 1929 ja julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1930. Taits kirjoitti lastenkirjoja, joita hän myös itse kuvitti. Monissa niistä kuvataan pienten juutalaisasutusten arkea. Taits toimi myös jiddišinkielisen kirjallisuuden kääntäjänä.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Löytö: kertoelma* (*Nahodka*). Suom. Lyyli Pikkuvirta. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
* *Signalisti: kertomuksia puna-armeijalaisten elämästä* (*Signalist*). Suom. A. Lindros. Leningrad: Kirja, 1936.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taits Jakov Moisejevitš *Kratkaja literaturnaja entsiklopedija*. Viitattu 26.3.2021.
2. ↑  Taits Jakov Moisejevitš *Rossijskaja jevreiskaja entsiklopedija*. Viitattu 26.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Latvia
* Japani
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Svipdagr ja Menglöð. W.G. Collingwoodin piirros.
**Svipdag** (muinaisnorjaksi  *Svipdagr*) on skandinaavisessa mytologiassa sankari, joka esiintyy kahdessa runossa, *Grógaldrissa* ja *Fjölsvinnsmálissa*, jotka on yhdistetty runoelmaksi *Svipdagsmál*. Svipdag on Sólbjartrin ja völva Gróan poika. Svipdagin äitipuoli lähetti hänet etsimään kohtalon määräämää morsianta Menglödiä seudulta, josta ei ole paluuta. Svipdag herättää äitinsä kuolleista pyytääkseen tältä neuvoa. Gróa lausuu poikansa avuksi yhdeksän loitsua ja palaa sitten takaisin hautaansa. Loitsujen vahvistama Svipdag lähtee etsimään Menglödiä.

Pitkien etsintöjen jälkeen Svipdag saapuu suuren talon luo. Tulenlieskat nousevat sen seinistä, ja talon edustalla seisoo jättiläinen. Jättiläinen kertoo nimekseen Fjölsviðr ja vakuuttaa, ettei Svipdag pääse koskaan sisälle taloon. Sitten jättiläinen kysyy, mitä sukua Svipdag on. Svipdag vastaa olevansa Vindkaldr, Várkaldrin poika, joka taas on Fjölkaldrin poika. Näin hän yrittää vakuuttaa olevansa jääjättiläisten sukua.

Sitten Svipdag kysyy Menglödiä, hänen kotiaan ja sen ympäristöä sekä muita asioita koskevia kysymyksiä. Jättiläinen vastaa niihin kaikkiin. Lopulta Svipdag kysyy, onko Menglödillä miestä. Siihen jättiläinen vastaa, ettei kukaan muu saa syleillä Menglödiä, paitsi Svipdag, sillä Menglödin kohtalona on olla Svipdagin morsian. Silloin Svipdag paljastaa kuka todella on ja jättiläinen päästää hänet taloon. Talossa Menglöd vaatii Svipdagia todistamaan, kuka on ja Svipdag lausuu runon, joka vahvistaa, että hän todella on Svipdag. Menglöd kertoo sitten Svipdagille, että on pitkään istunut kukkulallaan odottaen häntä, ja se, mitä hän on hartaasti toivonut, on nyt käynyt toteen – Svipdag on vihdoin tullut hänen saliinsa.

Svipdagin ja Menglödin tarinaan ei viitata muualla Runo-Eddassa eikä myöskään Proosa-Eddassa. Proosa-Eddassa Svipdag mainitaan kuitenkin Odinin pojan Vegdegin jälkeläisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Svipdagr *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 14.2.2021. (englanniksi)
En svensk tiger -kampanjan tunnus.
**En svensk tiger** on ruotsalaisen Bertil Almqvistin toisen maailmansodan aikana luoma iskulause ja vakoilun vastaisen kampanjan tunnus. Lause on kaksimerkityksinen. "En svensk tiger" (suom. *ruotsalainen tiikeri*) viittaa toisaalta tunnuksessa kuvattuun tiikeriin, mutta toisaalta ruotsin kielessä *tiger* on verbin *tiga* (suom. *vaieta*) preesensmuoto, eli lause on myös luettavissa *ruotsalainen vaikenee*.

Almqvist loi tunnetun piirrostiikerin vuonna 1941 Ruotsin tiedotusviranomaisen Statens informationsstyrelsen tiedotuskampanjaa varten. Sen tavoitteena oli edistää ulkovaltojen Ruotsissa harjoittaman vakoilun torjuntaa. Kun Almqvist kuoli vuonna 1972, tiikeritunnuksen tekijänoikeudet siirtyivät ruotsalaiselle valmiusajan historiaa vaalivalle Beredskapsmuseetille. Ruotsin puolustusvoimien käytettyä tunnusta omassa toiminnassaan se haastettiin oikeuteen tunnuksen luvattomasta käytöstä. Vuonna 2008, 11 vuoden oikeustaistelun jälkeen, Ruotsin puolustusvoimat määrättiin maksamaan Almqvistin tyttärille vahingonkorvausta 300 000 kruunua kummallekin ja lisäksi 100 000 Beredskapsmuseetille.

Lähteet
-------

1. ↑  Tvisten om En svensk tiger är över *Aftonbladet*.  24.9.2008. Viitattu 20.6.2012. (ruotsiksi)
**Paul Lazarus** (s. 4. syyskuuta 1962 Stepney, Englanti, Iso-Britannia) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.

Ura
---

Charltonin junioreissa pelannut Lazarus debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1980–81. Hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueessa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Wimbledoniin. Wimbledonissa hän pelasi 18 peliä ja teki niissä kuusi maalia.

Charltonissa pelatun kauden jälkeisen kesän 1981 Lazarus oli pelannut Suomessa Kuopion Elossa ja nostanut seuran maan pääsarjaan. Samalla Lazarus oli sopinut seurajohdon kanssa, että hän palaisi joukkueeseen myös seuraavaksi kesäksi. Lazaruksen uusi seura Wimbledon sopi kuitenkin toisen kuopiolaisen seuran Kuopion Pallotovereiden kanssa yhteistyösopimuksen ja näin siirto Eloon ei ollut enää mahdollinen. Lazarus pelasikin kauden 1982 KPT:ssa. Kausi oli menestys. Koparit kamppaili loppuun asti mitalista ja Lazarus oli koko sarjan toiseksi paras maalintekijä. 

Kausi 1983 meni Lazarukselta vielä KPT:ssa, jossa hän pelasi yhteensä 49 pääsarjaottelua ja teki 24 maalia. Sieltä hän siirtyi FinnPaan, jossa pelasi kaudet 1984–85 ja 1987–88. Kaudet 1990–91 Lazarus pelasi HIFK:ssä ja kaudet 1993–97 Gnistanissa. Vielä kaudella 2000 Lazarus pelasi muutaman ottelun Kontulan Urheilijoissa.
**Enclave** (suom. *enklaavi*) on tietotekniikassa suojattu tietoliikenneverkko, jonka kautta luottamuksellista tietoa käsitellään.
Se on joukko järjestelmäresursseja samalla tietoturva-alueella, jotka jakavat yhden yhteisen ja jatkuvan turvarajan.

Sovelluksien ja tiedon suojaamiseksi muodostetaan eriytetty muistialue, jota käytetään sovellusohjelman suorittamiseen luotetussa ympäristössä (engl. *trusted execution environment*, TEE). Toteutustekniikoita ovat muun muassa ARM TrustZone, AMD Secure Encrypted Virtualization ja Intel Software Guard Extensions. Amazon EC2-pilvipalvelussa on Nitro Enclave -ominaisuus.

Ongelmat
--------

Intelin SGX-toteutuksesta on löydetty haavoittuvuuksia.

Applen Macintosh-koneissa käytetystä T2-piiristä on löydetty haavoittuvuuksia, joilla koneen saa täyteen hallintaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Data Enclave *nnlm.gov*.  Arkistoitu 19.10.2020. Viitattu 18.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  RFC 4949
3. ↑  Why Enclaves are Taking over the Security World *infosecurity-magazine.com*.  6.9.2019. Viitattu 18.10.2020. (englanniksi)
4. ↑  Add support for Nitro Enclaves *lwn.net*.  21.4.2020. Viitattu 18.10.2020. (englanniksi)
5. ↑  Intel SGX 'safe' room easily trashed by white-hat hacking marauders: Enclave malware demo'd *theregister.co.uk*.  12.2.2019. Viitattu 8.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  Apple's T2 chip has an unfixable vulnerability that could allow root access *appleinsider.com*. Viitattu 18.10.2020. (englanniksi)
**Sviblo** (ven. Свибло) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 5,5 kilometriä pitkä, 5,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 13,72 neliökilometriä eli 1 372 hehtaaria. Järvellä on suuri järvenselkä, jonka itä- ja länsipäässä on pieniä lahtia. Järvellä on viisi saarta, joiden yhteispinta-ala on 25,5 hehtaaria. Suurin saari on lähes 800 metriä pitkä. Itäpään lahti jää suurimman saaren taakse suojaan. Kaakkoisrannassa työntyy järvelle noin 600-metrinen harju. Järven keskisyvyys on 3,5 metriä, vaikka siinä on 11 metriä syvä syvänne.

Järven länsi- ja pohjoisrannat ovat metsämaata, mutta itäpuolella on asutusta. Siellä kulkee tie rannanmyötäisenä kahden kylän, Staritsyn (ven. Старицы) ja Žeglovon (ven. Жеглово), kautta. Kylien välissä sijaitsee järven rannassa kappeli Tšasovnja Georgija Pobedonostsa (ven. Часовня Георгия Победоносца).

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää runsaasti kalalajeja: hauki, lahna, ahven, pasuri, karppi, ruutana, suutari, mutakala, säyne, made, allikkosalakka, rantanuoliainen ja törö, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Siinä elää myös rapu. Seutu on soistunutta, mutta rannat ovat korkeintaan kapeasti ruohottuneita. Yhtä eteläpään lahtea lukuun ottamatta mikään kohta järvestä ei ole ruohottunut umpeen.

Vesistösuhteita
---------------

Sviblo sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Sviblon laskujoki on Svibljanka (ven. Свиблянка), joka yhtyy Nevedrjankaan lyhen jokiosuuden aikana, kun se virtaa Sutokskojesta Mogilnoon. Svibloon laskee neljä muutakin ojaa, joista kaksi alkaa pienistä järvistä. Osa näistä järvistä ovat Pustoje Mogilno, Orehovno ja Pnjovno. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen joko 109,0  tai 104,5 neliökilometriä .

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 35 (Arkistoitu – Internet Archive) ja sivu 41 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 29.12.2019
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.12.2019. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4 5  Sviblo (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 29.12.2019. (venäjäksi)
4. ↑  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000
*Tämä artikkeli kertoo suomalaisesta a capella -yhtyeestä. Yhdysvaltalaisesta Enchant-rockyhtyeestä on erillinen artikkeli.*

**Enchant** on vuonna 2009 perustettu suomalainen poprock-lauluyhtye.

Jäsenet
-------

* Matias Hämäläinen (tenori)
* Rene Romppanen (basso)
* Lassi Silventoinen (baritoni)
* Sami Ulmanen (tenori)

Ura
---

Enchant sai alkunsa vuonna 2009 sen jäsenten ollessa oppilaina Tiirismaan lukion musiikkilinjalla Lahdessa. Kaikki yhtyeen jäsenet lauloivat lukion kamarikuorossa. Rene Romppanen ja Sami Ulmanen ovat olleet yhtyeessä alusta lähtien. Lassi Silventoinen ja Matias Hämäläinen tulivat mukaan, kun kaksi alkuperäiseen kokoonpanoon kuulunutta naispuolista jäsentä jätti yhtyeen lukiosta valmistumisen jälkeen.

Vuonna 2010 Enchant sai laajempaa tunnettuutta kilpailemalla X Factorissa. Yhtye sijoittui neljänneksi yhdeksän finalistin joukosta. Samana vuonna syyskuussa Enchant allekirjoitti levytyssopimuksen Magnum Musicin kanssa. Enchant esiintyi Ruotsin kruununprinsessa Victorialle ja prinssi Danielille heidän vieraillessaan Tiirismaan lukiossa 1. marraskuuta 2010. Samana vuonna Lahti-seura ry antoi yhtyeelle Vuoden nuori lahtelainen -tunnustuksen.

Vuonna 2011 Enchantilta ilmestyi single *Vastenmielistä* sekä pitkäsoitto *Tässä hetkessä*. Kesällä 2011 Enchant jäi vuoden 2013 alkuun asti ulottuvalle tauolle yhtyeen jäsenten varusmies- ja siviilipalvelusten vuoksi. Keikkatauon jälkeen lauluyhtye on keikkaillut harvakseltaan.

Levytykset
----------

* ***Vastenmielistä*** (single)

Enchantin ensimmäinen single *Vastenmielistä* ja sen musiikkivideo julkaistiin 1. tammikuuta 2011. Musiikin on säveltänyt Petri Munck ja laulusovituksesta vastaa Enchant.

* ***Tässä hetkessä*** (pitkäsoitto)

Enchantin ensimmäisen pitkäsoiton *Tässä hetkessä* julkaisi Magnum Music, ja se ilmestyi 2. huhtikuuta 2011.. Pop-musiikin lisäksi levy sisälsi mm. Enchantin a capella -version Juha Tapion kappaleesta *Raikas tuuli*.

Lähteet
-------

1. ↑  Enchantin Faniblogi: Alkutaipaleen muisteloita *lefablogi.blogspot.com*. Viitattu 13.12.2010.
2. 1 2  Etelä-Suomen Sanomat *ess.fi*. Viitattu 12.9.2010.
3. ↑  Iltalehti *iltalehti.fi*. Viitattu 15.12.2010.
4. ↑  Lahti-seura ry:n Vuoden nuori lahtelainen -sivu *lahtiseura.fi*. Viitattu 20.11.2011.
5. ↑  Enchantin Faniblogi: Intti alkaa *lefablogi.blogspot.com*. Viitattu 19.11.2011.
6. 1 2  Extra Viihde *extraviihde.fi*. Viitattu 15.12.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Enchantin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Levy-yhtiö Magnum Music
* Fanisivu
**Erik Woldemar Stjernvall** (10. huhtikuuta 1905 Sysmä – 28. marraskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen meriupseeri, merikapteeni ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvon.

Stjernvallin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Voldemar Stjernvall ja Johanna (Hanna) Emilia Tandefelt ja puolisot 1929–1952 Gurli Majlis Annikki Nordberg ja 1955–1990 Ingrid Margaretha Magnusson. Stjernvall kävi seitsemän luokkaa yhteiskoulua, mutta meni 1924 merikadettikurssille ja valmistui meriupseeriksi 1927. Seuraavana vuonna hän suoritti vielä tähystäjän tutkinnon ilmavoimissa. Stjernvall oli 1929–1933 komppanianpäällikkö rannikkotykistössä ja laivanpäällikkö rannikkolaivastossa, 1933–1934 panssarilaiva Ilmarisen merenkulku-upseeri ja 1935–1939 Suomen Joutsenen ensimmäinen upseeri ja vahtipäällikkö koululaivan kolmella purjehdusmatkalla. Sotien aikana hän palveli panssarilaiva Ilmarisella, panssarilaiva Väinämöisellä ja päämajan huoltoesikunnassa. Loukkaannuttuaan Helsingin suurpommituksissa 1944 hän erosi puolustusvoimien palveluksesta. Stjernvall oli 1945–1946 Wahlroos-yhtiöiden toimitusjohtaja, Suomen Höyrylaiva-yhtiössä hän oli liikenneosaston päällikkö 1945–1955 ja liikennetarkastaja 1946–1955. Merikapteenin tutkinnon 1948 suorittanut Stjernvall toimi sitten yli kymmenen vuotta Suomen Lastauttajain Liiton ja Suomen Lastauttajain Työantajaliiton toimitusjohtajana. Hänellä oli myös lukuisia luottamustoimia, kuten yhteensä 26 vuoden ajan eri tehtäviä Suomen Laivastoliiton hallintoelimissä. Eläkkeelle Stjernvall jäi 1969. Merenkulkuneuvoksen arvonimen 1966 saanut Stjernvall oli sotilasarvoltaan komentajakapteeni (1941).

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Erik Stjernvall Viitattu 25.9.2021.
2. ↑  Auvinen, Visa: *Laivastoyhdistyksestä Meriliitoksi*, s. 148–149. Meriliitto, 2001. ISBN 952-91-3370-7.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Merenkulkuneuvos Erki Stjernvall. *Helsingin Sanomat*, 18.12.1992. (Tilaajille), Viitattu 25.9.2021.
Raffaello Giovagnoli.
**Raffaello Giovagnoli** (13. maaliskuuta 1838 Rooma – 15. heinäkuuta 1915 Rooma) oli italialainen kirjailija.

Giovagnoli osallistui nuorena Italian yhdistymistaisteluun Giuseppe Garibaldin johdolla. Hän työskenteli historian opettajana ja toimi useaan otteeseen kansanedustajana. Giovagnolin tunnetuin teos on roomalaisten orjien ja gladiaattorien kapinasta kertova romaani *Spartakus* (*Spartaco*, 1874). Hän kirjoitti myös muita historiallisia romaaneja sekä tutkimuksia Italian itsenäisyystaistelusta. Giovagnolin omaan aikaan sijoittuvia romaaneja pidetään epäonnistuneina.

Suomennettu teos
----------------

* Giovanniuoli. *Spartakus: romaani*. Lyhennetystä painoksesta suom. Einari Rauhamäki. Leningrad: Kirja, 1927.
* Giovanniuoli. *Spartakus: romaani*. Astoria: Amerikan suomal. sosialististen kustannusliikkeiden liitto, 1928.

Lähteet
-------

1. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *Fundamentalnaja elektronnaja biblioteka Russkaja literatura i folklor*. Viitattu 20.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Magnus Paul Ky** on suomalainen maahantuonti- ja tukkuyritys. Sen perusti Viipurista Helsinkiin muuttanut liikemies Magnus Paul vuonna 1918. Aluksi liike myi muun muassa konttorikoneita. Magnus Paulin poika Harry Paul muokkasi yrityksestä agentuuri- ja maahantuontiliikkeen. Hän alkoi tuoda maahan esimerkiksi kiikareita ja kiikaritähtäimiä, ja optiset laitteet ovat edelleen tärkeä tuoteryhmä valikoimassa. Harry Paulin poika Göran Paul on jatkanut yrityksen kehittämistä uudistuvaksi, dynaamiseksi maahantuojaksi ja tukkuliikkeeksi.

Magnus Paul toimittaa tuotteita erikoispistejakeluun Suomen markkinoilla. Kansainvälisten brändien rinnalle on luotu yrityksen oma tuotemerkki, Magnus Paul 1918.

Kansainvälinen luottoluokitusyritys Soliditet on luokitellut Magnus Paulin luottoluokitusluokkaan AAA.

Lähteet
-------

1. ↑  magnuspaul.fi / maahantuonti ja tukkuliike | Yritys *magnuspaul.fi / maahantuonti ja tukkuliike*. Viitattu 5.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  magnuspaul.fi / maahantuonti ja tukkuliike *magnuspaul.fi / maahantuonti ja tukkuliike*. Viitattu 5.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Magnus Paul Ky 90 vuotta - P.S. (Pekka Suuronen) *eralehti.fi*. Viitattu 5.10.2018.
**Ramona** on musiikkikappale, joka on muodostunut monien levytysten kautta ikivihreäksi kevyen musiikin sävelmäksi sekä laulettuna että instrumentaaliesityksinä. Vuodelta 1927 peräisin olevan laulun on säveltänyt Mabel Wayne ja sanoittanut Tin Pan Alleyn tunnettu lauluntekijä L. Wolfe Gilbert. Alun perin valssitahtinen sävelmä tuli tunnetuksi Helen Hunt Jacksonin samannimiseen romaaniin perustuvan mykkäelokuvan *Ramona* (1928) yhteydestä: elokuvan markkinoimiseksi sen nimiosaa esittävä Dolores del Río levytti laulun gramofonilevylle. Näin "Ramonasta" tuli maailman ensimmäinen elokuvan tunnuskappale. Laulua käytettiin myös Henry Kingin uudelleenfilmatisoinnissa, äänielokuvassa vuodelta 1936. Mabel Wayne tunnetaan maailman ensimmäisenä naispuolisena hittikappaleiden säveltäjänä, jonka ensimmäinen hitti oli "Don’t Wake Me Up, Let Me Dream".

"Ramonan" tunnetuimpiin levytyksiin kuuluu Louis Armstrongin versio vuodelta 1953. Sen sovitus ei ole valssi, vaan nelijakoinen foxtrot. Muita "Ramonan" kansainvälisiä levyttäjiä ovat Paul Whitemanin yhtye, Jim Reeves sekä lauluduot Blue Diamonds ja The Everly Brothers.

Ramona suomeksi
---------------

Kappale levytettiin suomeksi ensi kerran melko tuoreeltaan vuonna 1929. Berliinissä tehdyllä levytyksellä laulaa Heikki Tuominen sikäläisen Odeon-studio-orkesterin säestämänä. Suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Reino Hirviseppä. Tämän sanoitusversion ovat levyttäneet Tuomisen lisäksi Georg Malmsten (1948), Jarkko Lehti (1980) ja Risto Nevala (1990). Tunnetumpi suomenkielinen teksti lauluun on Anja Eskonmaan käsialaa; se alkaa sanoilla "Tullos mun kanssani vuoristoon". Sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta (1953), Metro-tytöt (1959), lauluyhtye Neloset (1960), Leif Wager (1971), Teuvo Valo (1980) ja Henry Theel (1982).

Lähteet
-------

1. 1 2  Vuoristo, Aapeli (toim.): "Ramona", *Suuri toivelaulukirja 2*, s. 226. 18. painos, 1. painos 1977.. F-kustannus, 2005. ISBN 952-461-082-5.
2. ↑  L Wolfe Gilbert, Composer, Dead *The New York Times*.  13.7.1970. Viitattu 1.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Ramona (1928) American Film Institute. Viitattu 1.6.2018. (englanniksi)
4. ↑  First woman composer to publish a hit song *Songwriters Hall of Fame*.
5. ↑  Mabel Wayne, Biography & History *Allmusic.com*. Viitattu 1.6.2018. (englanniksi)
6. ↑  Louis Armstrong - Ramona YouTube. Viitattu 1.6.2018. (englanniksi)
7. ↑  Hakutulos kappaleelle Ramona (säv. Wayne) *Äänitearkisto*. Suomen Äänitearkisto r. y.. Viitattu 1.6.2018. [vanhentunut linkki]
**Sinivirnayökkönen** (*Lygephila craccae*) on virnayökkösten sukuun kuuluva harmaa yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Melko kookas ja rotevatekoinen yökkönen. Etusiipien pohjaväri on vaalean sinertävän harmaa, kärkiosasta ruskeampi. Siiven etureunassa on kolme hyvin erottuvaa mustanruskeaa täplää. Siipisuonet erottuvat vaaleina pitkittäisviiruina ja ne jakavat mustanruskean munuaistäplän 4–7 erilliseen täplään. Rengastäplä puuttuu kokonaan tai näkyy vain terävänä pisteenä. Takasiivet ovat harmaat, ulospäin tummenevat ja alapinnalla näkyy tumma reunavyö. Keskiruumis on pään takaa voimakkaasti tummentunut. Siipien kärkiväli 37–42 mm.

Erityisen samannäköinen on sumuvirnayökkönen (*Lygephila viciae*), johon verrattuna sinivirnayökkönen on rotevampi ja siiven etureunassa on enemmän tummia täpliä.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajia tavataan Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa laji on lounais- ja etelärannikon harvinaisehko asukki. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun alusta syyskuun alkupuolelle. Lentoaika on myöhempi kuin kahdella muulla virnayökkösellä.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Sinivirnayökkönen elää lämpimillä ja avoimilla paikoilla, kuten niityillä, kedoilla, tienpientareilla sekä erilaisilla joutomailla. Sitä tavataan tavallisesti yksitellen, mutta laji saattaa ajoittain olla myös runsas. Perhoset lentävät yöllä, käyvät kukilla ja tulevat sekä valolle että syötille. Toukka koteloituu maahan löyhään kotelokoppaan. Talvehtii munana.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö hiirenvirnaa (*Vicia cracca*) ja metsävirnaa (*Vicia sylvatica*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Sinivirnayökkönen – *Lygephila craccae* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 233
5. 1 2 3
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2163691
* Wikispecies: Lygephila craccae
* BioLib: 53261
* BOLD: 183506
* EoL: 3904297
* EUNIS: 311110
* Fauna Europaea: 446567
* Fauna Europaea (new): 8557c43d-794c-4871-bdbe-d8e483d2dc17
* GBIF: 4532412
* iNaturalist: 371983
* LepIndex: 282444
* LoB: 5181
* NBN: NHMSYS0021144436
* NCBI: 997512

 |

 |
Magnus Vaasan vaakuna Vadstenassa.
**Magnus Vaasa** (25. kesäkuuta 1542 Tukholma – 20. kesäkuuta 1595 Linköping), Itä-Götanmaan ja Dalslandin herttua, oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan ja hänen toisen vaimonsa, kuningatar Margareeta Leijonhufvudin neljäs poika.

Magnus syntyi vuonna 1542 Tukholman linnassa. Hän oli mielisairas, mistä ensimmäiset merkit näkyivät jo vuonna 1563. Hän oli myös musikaalinen. Magnus sai isältään testamenttina koko Taalainmaan sekä osia Itä-Götanmaasta, Smålandista, Länsi-Götanmaasta ja Närkestä herttuakunnakseen. Näiden läänitysten hallinnan hän menetti veljelleen Juhana III:lle vuonna 1574. 

Magnus asui Vadstenan linnassa. Hän oli koko elämänsä ajan naimaton, mutta sai aviottomia lapsia; nykyisin heistä tiedetään kolme tytärtä. Magnuksen tiedetään suunnitelleen avioituvan Katarina Jagellonican vanhemman sisaren Annan kanssa.

Magnus kuoli 52-vuotiaana Linköpingin ulkopuolella sijaitsevassa Kungsbron kartanossa vuonna 1595, ja hänet haudattiin Vadstenan luostarikirkkoon.

Lapset
------

Valborg Eriksdotterin (n. 1545— n. 1580) kanssa:

* Virginia Magnusdotter (1560— n. 1572?)
* Lucretia Magnusdotter Gyllenhielm (1562–1624), puoliso 1586 Christoffer von Warnstedt

Anna von Haubitzin kanssa:

* Helena Magnusdotter Gyllenhielm (1572—1630), puoliso n. 1590 Wollmar Yxkull

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Magnus Vasa (Gustavsson) Historiska-personer.nu.  Arkistoitu 19.5.2011. Viitattu 20.11.2010. (ruotsiksi)
2. ↑  Magnus Gustavsson Vasa Historiesajten. Viitattu 20.11.2010. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Magnus Vaasa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Inari** on Helsingissä Albertinkadulla sijaitseva ravintola. Se avautui kesällä 2018, ja sitä pitää ravintoloitsija-kokki Kim Mikkola. Ravintolan toinen omistaja Johan Borgar on aiemmin työskennellyt Chef & Sommelier -ravintolassa. Inarin annoksissa yhdistellään suomalaisia ja aasialaisia raaka-aineita ja tekniikkoja. Ravintolan nimi viittaa japanilaiseen tarustoon, jossa Inari on riisin, hedelmällisyyden ja yleisen hyvän henki. Inarille myönnettiin helmikuussa 2020 yksi Michelin-tähti. Saman vuoden maaliskuussa ravintola saavutti kolmannen sijan ruoka-alan ammattilaisten Suomen 50 parasta ravintolaa -äänestyksessä.

Ravintoloitsija Kim Mikkola sulki Inarin 2022. Ravintola avataan Mikkolan mukaan tulevaisuudessa uudestaan toiseen paikkaan.

Vuoden 2022 loppupuolella Mikkola pyöritti Tallinnassa popup-ravintolaa KIM x KAI. Maaliskuussa 2023 Mikkola avasi Tallinnaan ravintolan Kampai By Kim Mikkola. Kampai by Kim Mikkola -ravintolan omistaja on virolainen liikemies Indrek Kasela.

Lähteet
-------

1. ↑  Katja Nordlund, Teemu Leminen: Suomi sai uuden Michelin-ravintolan: Inarille yksi tähti *Helsingin Sanomat*.  17.2.2020. Viitattu 17.2.2020.
2. ↑  Katja Nordlund: Palace äänestettiin Suomen parhaaksi ravintolaksi – 50 parasta ravintolaa -listaus julkistettiin *Helsingin Sanomat*.  11.3.2020. Viitattu 11.3.2020.
3. ↑  Ravintolat | Michelin-palkittu ravintola suljetaan Punavuoressa *Helsingin Sanomat*.  4.7.2022. Viitattu 13.6.2023.
4. ↑  Petra Tuominen: Michelin-ravintola sulkeutui Helsingissä – Kim Mikkola avaa nyt uudenlaisen ravintolan Tallinnaan *mtvuutiset.fi*.  23.2.2023. Viitattu 13.6.2023.
5. ↑  Huippukokki Kim Mikkolan uuden ravintolan taustayhtiöllä kymmenien tuhansien eurojen verovelat *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.6.2023.
**Missile Technology Control Regime** (**MTCR**) on monikansallinen sopimus, jolla rajoitetaan ohjustekniikan siirtymistä sopijamaista muihin maihin. Sopimus koskee sekä ballistisia ohjuksia sekä risteilyohjuksia.

Sopimuksen pani alulle tohtori Richard H. Speier. MTRC sai alkunsa huhtikuussa 1987 Yhdysvaltojen, Ison-Britannian, Kanadan, Saksan, Japanin ja Ranskan allekirjoittaessa sopimuksen. Sopimus on edelleen epävirallinen. Sopimuksen on allekirjoittanut 34 maata. Suomi allekirjoitti sen alkaessaan toimia Euroopan avaruusjärjestössä. 

Rajoite koskee ohjuksia ja raketteja, jotka voivat kuljettaa yli 500 kilogrammaa yli 300 kilometrin matkalle. Sopimusosapuolet kokoontuvat kerran vuodessa. Vuonna 1992 Oslon kokous laajensi sopimuksen koskemaan myös UAV-lentokoneita. Nykyään 117 maata rajoittaa UAV-alusten ja niiden tekniikan vientiä.

Vuonna 2002 MTCR tuli International Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation (ICOC) eli "Hague Code of Conduct" -järjestelyn sopimusliitteeksi. Haagin sopimuksella on 119 osapuolta.

Sopimus on hidastanut useiden maiden ohjustekniikan ja avaruustekniikan kehitystä ja sittemmin UAV-aluksista tehtävää kaukokartoitusta. Kohdemaita ovat olleet muun muassa Argentiina, Egypti, Brasilia, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea ja Taiwan.

Jäsenmaat
---------

MTCR:n jäsenmaat maailmankartalla.
* Alankomaat, 1990
* Argentiina, 1993
* Australia, 1990
* Belgia, 1990
* Brasilia, 1995
* Bulgaria, 2004
* Espanja, 1990
* Etelä-Afrikka, 1995
* Intia, 2016
* Irlanti, 1992
* Islanti, 1993
* Italia, 1987
* Itävalta, 1991
* Japani, 1987
* Kanada, 1987
* Korean tasavalta, 2001
* Kreikka, 1992
* Luxemburg, 1990
* Norja, 1990
* Portugali, 1992
* Puola, 1997
* Ranska, 1987
* Ruotsi, 1991
* Saksa, 1987
* Suomi, 1991
* Sveitsi, 1992
* Tanska, 1990
* Tšekki, 1998
* Turkki, 1997
* Ukraina, 1998
* Unkari, 1993
* Uusi-Seelanti, 1991
* Venäjä, 1995
* Yhdistynyt kuningaskunta, 1987
* Yhdysvallat, 1987

Aiheesta muualla
----------------

* mtcr.info Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sarah Chankin-Gould & Ivan Oelrich, "Double-edged shield," *Bulletin of the Atomic Scientists*, May/June 2005.
* Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China
**Rudolf Edward Hellberg** (21. helmikuuta 1909 Porvoo – 12. kesäkuuta 1969 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hellbergin vanhemmat olivat mekaanikko Edward Hellberg ja Emma Lahtinen ja puoliso vuodesta 1960 Irja Laila Myllylä. Kauppaneuvokset Raul Hellberg ja Rakel Wihuri olivat hänen sisaruksiaan. Rudolf Hellberg kävi viisi luokkaa Porvoon suomalaista yhteiskoulua 1919–1925 ja teki opintomatkoja Euroopan maihin ja Yhdysvaltoihin. Hän oli Urheiluliike Raul Hellbergin, vuodesta 1943 Raul Hellberg Oy, palveluksessa 1926–1952 ja yhtiön osakas ja johtokunnan jäsen 1943–1964, Porvoon Panimo Oy:n toimitusjohtaja 1952–1961, Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab:n, vuodesta 1964 Oy Wiima Ab, toimitusjohtaja 1953–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967, Sanduddin Tehdas Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1955–1961, Wihuri-Yhtymän, vuodesta 1961 Wihuri-Yhtymä Oy, toimitusjohtaja vuodesta 1955 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1961, Metalliosa Oy:n toimitusjohtaja 1956–1961, Teijon Tehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1957–1961, Oy Witraktor Ab:n toimitusjohtaja 1957–1961, VW-Auto Oy:n toimitusjohtaja 1957–1966 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1966, Oy Wiima Ab:n toimitusjohtaja 1959–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967 sekä *Wihurin Uutisten* toimitusjohtaja ja toimitusneuvoston jäsen vuodesta 1959. Hellbergillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Hellberg sai 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rudolf Hellberg *Biografiasampo*. Viitattu 27.9.2022.
2. ↑  Kuolleita. Kauppaneuvos Rudolf Hellberg.  *Uusi Suomi*, 15.6.1969, nro 159, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.9.2022.