recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo kunnasta Meksikossa. Tulum on myös turkkilainen juusto.*

  

  

  

  

  

  

  

  

**Tulum** on kunta Jukatanin niemimaalla Quintana Roon osavaltiossa Meksikossa noin 130 kilometriä etelään Cancúnista Karibianmeren rannalla. Vuonna 2010 kunnassa oli noin 28 000 asukasta, joista noin 18 000 asui kunnan samannimisessä keskustaajamassa. Muita Tulumin kunnan kyliä ovat Akumal, Cobá ja Ciudad Chemuyil, joissa on noin 1300 asukasta kussakin.

Tulumin keskustaajama on merkittävä turistinähtävyys, koska siellä sijaitsevat esikolumbiaanisen mayakaupungin rauniot. Alue jakautuu kolmeen: arkeologinen kaivausalue, moderni *pueblo* (kylä) ja hotellikeskittymä.

Tulum merkitsee *muuria*, mutta entiset asukkaat kutsuivat sitä ilmeisesti nimellä *Zama*, eli *aamunkoitto*.

Historiaa
---------

Tulumin muinaiskaupungin kartta
Useimpien arkeologien mielestä Tulum oli asutettuna mayojen myöhäisellä jälkiklassisella kaudella (1200—1521). Varhaisin päiväys, joka alueelta on löydetty, munakoira vuodelta 564. Merkintä on steelassa, joka on nykyisin British Museumissa. Kivipaasi on luultavasti tuotu Tulumiin Tankahista, joka sijaitsee neljä kilometriä Tulumista pohjoiseen. Nykyisin jäljellä olevat rakennelmat ovat vuosilta 1200–1450. Kaupunki pysyi asutettuna espanjalaisten konkistadorien vallattua Jukatanin, mutta se hylättiin 1500-luvun loppuun mennessä.

Ensimmäisen yksityiskohtaisen kuvauksen raunioista julkaisivat arkeologit John Lloyd Stephens ja Frederick Catherwood vuonna 1843.

Tulum oli mayojen satamakaupunki, jonka kautta kulki turkooseja ja jadetta. Sen ympäri rakennettiin 784 metriä pitkä muuri, joka oli kolmesta viiteen metriä korkea ja seitsemän metriä paksu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tulum Ruins Tulum Ruins. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tulum (Muncipality) citypopulation.de. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Greg Benchwick: *Lonely Planet Cancun, Cozumel & the Yucatan*, s. 564. Lonely Planet, 2010. ISBN 9781742203218. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.2.2015).
4. ↑  Mark, Joshua J.: Early Explorers of the Maya Civilization: John Lloyd Stephens and Frederick  12.7.2012. Ancuent EU. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
5. ↑  Maestri, Nicoletta: John Lloyd Stephens and Frederick  8.3.2017. ThoughtCo.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tulum**.
* tulum.gob.mx (englanniksi)
* Tulum travel Information website (englanniksi)
Balttilaisten kielten puhuma-alat.
**Bal­to­lo­gia** eli **balttilainen filologia** on kielitieteen ala, joka tutkii balttilaisia kieliä. Alan tutkijaa kutsutaan baltologiksi. Balttilaiset kielet ovat kielitieteellisesti merkittäviä, koska niissä on säilynyt monia vanhakantaisia piirteitä indoeurooppalaisesta kantakielestä. Liettuaa pidetään indoeurooppalaisista nykykielistä kaikkien vanhakantaisimpana. Tieteenalalla tutkitaan myös kielikontakteja, erityisesti latvian ja suomalais-ugrilaisten kielten välillä. Suomessa myös suomalaisen ja latvialaisen tai liettualaisen kulttuurin, kirjallisuuden ja kansanperinteen vertailu kuuluu tutkimusalaan.

Suomessa baltologiaa voi opiskella Helsingin yliopistossa slavistiikan ja baltologian opintosuunnassa. Helsingissä baltologit vertailevat liettuan, latvian ja suomen sanastoja, muun muassa lainasanoja, balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten fraseologiaa sekä balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten lauseoppia. Lisäksi Helsingin yliopistossa tehdään balttilasten kielten nimistöntutkimusta ja sosiolingvistiikkaa ja tutkitaan balttilaisten ja suomalais-ugrilaisten kielten historiaa, balttilaista kirjallisuutta ja kulttuuria. Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin yksi baltologian alan väitöskirja.

Katso myös
----------

* Kuurin kieli
* Kuurit
* Latgallin kieli
* Latgallit
* Muinaispreussi
* Muinaispreussilaiset
* Samogiitti

Lähteet
-------

1. ↑  Opintosuunnat | Kielten maisteriohjelma | Helsingin yliopisto *www.helsinki.fi*. Viitattu 7.11.2023.
2. 1 2 3  Balttilainen filologia | Humanistinen tiedekunta | Helsingin yliopisto *www.helsinki.fi*. Viitattu 7.11.2023.
3. ↑  Henkilökunta *Rozentāls-seura ry.*. Viitattu 7.11.2023.
4. ↑  Slavistiikka ja baltologia, opintosuunnan rakenteet 2020-23 - Hum & Teol Opetussuunnitelma 2020-2023 - University of Helsinki Confluence *wiki.helsinki.fi*. Viitattu 7.11.2023.
5. ↑  Karlsson, Fred: Kielitieteiden tohtorinväitöskirjat Suomessa 1902–2001: määrällisiä suuntauksia.  *Virittäjä*, 1/2003.  Kotikielen Seura. Artikkelin verkkoversio.
Wealdin kartta teoksessa *Rain and Rivers; or Hutton and Playfair against Lyell and all comers* (1866).
**Weald** (muinaisenglanniksi *Andredsweald*) on vanha, kumpuileva metsäalue Lontoon altaan ja Englannin kanaalin rannikon välissä Kaakkois-Englannissa. Sen leveys lännestä itään on 64 kilometriä, ja se ulottuu Kentin, Surreyn, Sussexin ja pieniltä osin myös Hampshiren kreivikuntien alueelle.

Wealdin kohdalla kallioperässä on erilaisista kivilajikerroksista koostuva doomi, jota eroosio on kuluttanut voimakkaasti. North Downsin ja South Downsin kalkkikiviharjanteet ympäröivät aluetta hevosenkengän muotoisena, ja sieltä virtaa jokia harjanteiden läpi sekä pohjoiseen että etelään. Vaikka seudulta on kaadettu paljon metsää, se on yhä Englannin metsäisimpiä alueita.

Geologisesti Weald jaetaan kolmeen osa-alueeseen:

High WealdAlueen keskellä sijaitseva High Weald, mukaan lukien Ashdown Forest, on luokiteltu maisemallisesti arvokkaaksi. Sen maaperä on köyhää ja kallioperä koostuu enimmäkseen kovista hiekkakivilajeista. Seudulle ovat ominaisia vuolaat virrat, jotka virtaavat syvissä, metsäisissä kuruissa (engl. *ghylls*).
Low WealdLow Weald ympäröi High Wealdia pohjoisesta, lännestä ja etelästä. Maaperä on savea ja kallioperä koostuu pehmeistä hiekkakivilajeista. Seudulle ovat ominaisia pienet niityt ja laitumet, metsiköt ja pensasaidat.
Greensand RidgeGreensand Ridge sijaitsee Wealdin pohjois- ja länsireunalla. Sen alueella sijaitsee Wealdin korkein kohta Leith Hill (294 m) Surreyssa. Sen maaperälle ominainen vihreähiekka on vihreää vain vasta kaivettuna ja muuttuu ilman vaikutuksesta kullankeltaiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Weald *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Weald, The Merriam-Webster. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Gallois, R.W.: The Wealden district. British regional geology HMSO. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Geography and geology – High Weald, Low Weald and Greensand Ridge Wealden Buildings Study Group. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee koneen osaa. Pyörä on myös nimitys polkupyörälle tai moottoripyörälle.*
Kuvassa on puolapyörä, jonka pyörivä massa on pieni verrattuna täyspuiseen. Keveys paransi parihevosten vetämien sotavaunujen ominaisuuksia.
Krakovan arkeologisessa museossa on Bronocice:n kaivauksilta löytynyt ruukku, jossa oleva piirros on tulkittu vanhimmaksi nelipyöräisen härkävankkurin kuvaksi 3600–3200 eaa.
**Saatu jämsenin ilma veivi on hyvää katseltavaa Pyörä** on ympyrän muotoinen esine, joka voi pyöriä ympyrämuodon keskipisteessä, kohtisuoraan ympyräkehään nähden olevan akselinsa ympäri tai akselin pyörimisliikkeen mukana.

Ensimmäisiä käyttötarkoituksia pyörälle oli tavaroiden siirtämisen helpottaminen rakentamalla rattaita, kärryjä ja vaunuja. Pyörä muuttaa suuren liukukitkan kevyemmäksi vierimisvastukseksi ja siten helpottaa raskaiden taakkojen liikuttelua.

Pyörä on esihistoriallisen maailman merkittävimpiä keksintöjä. Pyörän synty liitetään yleensä 3000-luvun eaa. Mesopotamiaan, jossa sitä käytettiin savenvalua. Pyörän kanssa samaan tapaan on käytetty myös teloja, mutta alkuun ilman akselia. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset hyödynsivät teloja raskaiden kivien siirtämisessä rakennustyömaillaan*lähde?*.

Pyörää hyödynnetään paitsi rattaissa, vaunuissa ja kärryissä myös autoissa, moottoripyörissä ja työkoneissa. Hammaspyörä, hihnapyörä, väkipyörä ja ketjupyörä ovat myös pyörän sovellutuksia. Ajatusta liukukitkan muuttamisesta vierintävastukseksi hyödynnetään myös vierintälaakereissa. Vanhahtava nimitys pyörälle on "ratas". Ratas voi tarkoittaa myös hammasratasta, hammaspyörää tai muuta pyörivää koneenosaa.

Nykyisin ajoneuvoissa käytetään pyöriä, jotka muodostuvat renkaasta ja vanteesta. Yleisin rengastyyppi on ilmatäytteinen kumirengas. Vanteet valmistetaan yleensä teräksestä tai alumiinista. Vanne voi olla jäykkä levystä väännetty tai valamalla valmistettu vanne tai jännityksien avulla koossa pysyvä pinnavanne. Kiskoilla liikkuvien kulkuneuvojen kuten junien ja raitiovaunujen pyörät ovat yleensä kokonaan terästä.

Aiemmin pyörät valmistettiin puusta. Myöhemmin keksittiin liittää pyörän vierintäpinnan peittävä teräksinen rengas pyörän kestävyyden parantamiseksi.

Pyörän historia
---------------

Pyörän historia alkoi noin 3500 eaa. jolloin pyörä keksittiin. Tällöin pyörät olivat kiekkomaisia ja puisia. Näihin aikoihin hevonen valjastettiin ihmisen käyttöön. Seuraava edistyaskel oli puolapyörä, joka ilmaantui viimeistään noin 2000 eaa. Pyörä levisi laajalle Lähi-idässä, Euroopassa ja Keski-Aasiassa noin 2500 eaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.  Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyörä**.
*Tämä artikkeli käsittelee kertomusta. Kasvinosasta kertoo artikkeli tähkä.*
Johnny Gruellen kuvitusta satuun.
**Tähkäpää** (uusimmassa suomennoksessa *Persiljainen*) on yksi Grimmin saduista. Sadun alkuperäinen saksankielinen nimi on *Rapunzel*, joka on vuonankaalin yksi nimitys.

Juoni
-----

Tarina alkaa kertomuksella miehestä ja naisesta, jotka toivovat lasta itselleen. Heidän naapurissaan asuu noita, jolla on korkealla aidalla ympäröity puutarha, jossa kasvaa mitä herkullisimpia vihanneksia. Kun nainen tulee lopulta raskaaksi, hänen alkaa tehdä kuollakseen mieli puutarhan persiljaa. Puutarhan omistava noita ei kuitenkaan salli kenenkään astua jalallaan puutarhaan. 

Mies varastaa noidan puutarhasta persiljaa, kunnes eräällä kerralla jää kiinni, ja noita suuttuu. Mies kertoo kuitenkin, että hänen vaimonsa kuolee, jos ei saa persiljaa. Noita lupaa loputtomasti persiljaa miehelle, jos tämä antaa lapsensa noidalle. Lapsen syntyessä noita ottaa sen mukaansa. Noita ristii lapsen Persiljaiseksi. Persiljaisella on pitkä vaalea tukka. Noita vie tytön korkeaan torniin, jossa ei ole ovea eikä portaita, vain pieni ikkuna korkealla. 

Kun noita saapuu tornille, hän huutaa kohti ikkunaa: *Persiljainen, tyttöni, laske alas hiuksesi!"* Persiljainen laskee pitkät palmikoidut hiuksensa alas ikkunasta, ja noita käyttää niitä köytenä. Tämä tapahtui myös toisen kerran, samaan aikaan kun prinssi ratsasti hevosellaan kohti tornia. Prinssi huomaa puun takana noidan kiipeämän kohti ikkunaa pitkää hiuslettiä pitkin. Kun noita lähtee pois, prinssi lähtee uteliaisuuttaan myös kiipeämään ylös. Persiljainen kertoo, kuinka noita oli vanginnut hänet torniin. Prinssi haluaa auttaa Persiljaista. Hän alkaa vierailla iltaisin tornissa Persiljaisen luona suunnitellen Persiljaisen kanssa tytön pakoa, ja lopulta he rakastuvat.

Seuraava vierailija tornissa on jälleen noita. Persiljainen kertoo vahingossa prinssistä. Noita raivostuu ja leikkaa saksilla letin. Hän vie Persiljaisen erakon majaan. Noita jää torniin odottamaan prinssiä. 

Prinssi kiipeää torniin, muttei löydä tornista Persiljaista vaan noidan, joka käyttäytyy häijysti ja myrkyllisesti. Noita heittää prinssin alas tornista, ja niin prinssi putoaa maahan, jolloin ohdakkeet puhkaisevat hänen silmänsä. Hän etsii Persiljaista sokeana, syöden vain marjoja ja juuria. Hän saapuu erakon majalle, jonne noita on vienyt Persiljaisen. Persiljainen löytyy ja Prinssi vie hänet valtakuntaansa, jossa he menevät naimisiin ja saavat kaksi lasta.

Elokuvia
--------

Seuraavat elokuvat perustuvat tähän satuun:

* *Barbie Tähkäpää*
* *Kaksin karkuteillä*
* *Into the Woods* (osittain)
* *Grimmin veljekset (osittain)*

Lähteet
-------

1. ↑  Raija Jänicke ja Oili Suominen (toim.): *Grimmin sadut I−III*. Helsinki: Tammi, 1999. ISBN 9513112241.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tähkäpää** Wikimedia Commonsissa

* Tähkäpää suomen kielellä perustuen Grimmin veljesten satuun
Pop Idolin tuomarit ohjelmassa.
**Pop Idol** on brittiläinen ITV-televisiokanavan esittämä kykyjenetsintäohjelma, jossa haettiin uusia nuoria laulajia. Samaan formaattiin perustuvia ohjelmia on sittemmin tuotettu ympäri maailmaa, esimerkiksi *American Idol* Yhdysvalloissa, *Deutschland sucht den SuperStar* Saksassa, *Australian Idol* Australiassa ja *Idols* Suomessa.

*Pop Idol* ei ollut ensimmäinen television kykyjenetsintäohjelma, sillä vuosina 1996-1997 näytettiin kaksi kautta brittiläistä sarjaa *The Big Big Talent Show*. *Pop Idolin* loi musiikkivaikuttaja Simon Fuller yhdistämällä perinteiseen kykyjenetsintäkilpailuun tositelevisioelementtejä. *Pop Idol* -ohjelma käytti television interaktiivisuutta vahvasti hyödyksi käyttämällä muun muassa puhelinäänestystä voittajien valinnassa. Ensimmäisen tuotantokauden finaali helmikuussa 2002 keräsi enemmän puhelinääniä kuin mikään brittiläinen yhden illan äänestysohjelma koskaan. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta: ensimmäisen kauden 2001–2002 voittaja oli Will Young (myös toiseksi tullut Gareth Gates on menestynyt kansainvälisesti), toisen kauden 2002–2003 Michelle McManus. Sittemmin *Pop Idolin* on korvannut toinen kykyjenetsintäohjelma, *The X Factor*.

*Pop Idolissa* kilpailijoita arvosteli nelihenkinen tuomaristo (Pete Waterman, Simon Cowell, Nicki Chapman ja Neil "Dr" Fox), joka karsi hakijoiden joukosta finalistit, joista katsojat äänestivät voittajan. Lahjakkaiden osallistujien lisäksi huonoimmat laulajat saivat usein lähetysaikaa ja he vastaanottivat usein kitkerää ja suoraa kritiikkiä tuomareilta (erityisesti Simon Cowellilta, jonka suorapuheinen kritiikki teki hänestä kuuluisan myös *American Idolissa*).

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Simon Fuller on how ‘Idol’ began *Variety*.  2011. Viitattu 25.3.2024.
Vanginlukko alkutilanteessa
**Vanginlukko** eli **siperianlukko** (engl. *Chinese Rings tai Patience Puzzle*; kiin. Ryou Kaik Tjyo) on älypeli, josta on useita muunnelmia. Pelin tarkoituksena on saada erotettua / yhdistettyä pelin kaksi osaa: kahva- ja rengasosa. Tämä tapahtuu pujottelemalla rengasosan renkaita tietyssä järjestyksessä ylös ja alas kahvaosan pitkulaisessa lenkissä. Renkaiden määrä - joka voi periaatteessa olla kuinka monta tahansa - määrittää ratkaisuun tarvittavien siirtojen määrän. Koska ratkaisu on mekaaninen siirtosarja, ei renkaiden lisääminen vaikeuta ratkaisuun pääsyä vaan ainoastaan lisää siihen tarvittavaa aikaa. Tyypillisessä vanginlukossa on noin 7 rengasta. Yhden renkaan peli ratkeaisi yhdellä siirrolla. Jokainen renkaan lisäys tuplaa (±1) ratkaisuun tarvittavien siirtojen määrän. Esimerkiksi seitsen-renkaisen pelin ratkaisuun tarvitaan 65 siirtoa.

Vanginlukko on eräs tunnetuimmista älypeleistä. Kiinalaisen tarun mukaan sotasankari *Hung-Ming* (181–234 jaa.) keksi pelin vaimolleen ajankuluksi, sotaretkiensä ajaksi. Skandinaviassakin peli on tunnettu jo useita satoja vuosia. Nimi *Siperianlukko* saattaa olla peräisin 1700-luvun alusta, kun Siperian vankeudesta palanneet karoliinit toivat pelin Suomeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Cimcorp Cimcorp Oy:n asiakaslehti 2/2009
2. ↑  PulmaPuoti - Vanginlukko (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jyväskylän kaupungin tiedotuslehti (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuninkaansaaren ruutikellarin räjähdys** tapahtui Helsingin edustalla olevalla Kuninkaansaarella 1. elokuuta 1906 noin kello 17 aikaan Viaporin kapinan ollessa käynnissä. Tsaarille uskolliset upseerit tulittivat kapinallisten hallussa ollutta saarta kahdella kenttätykillä, jotka olivat 600 metrin päässä Santahaminan lounaiskärjessä Kiviarkun niemellä. Tykeillä ammuttiin iltapäivän aikana kuusi laukausta, joista viimeinen osui tilapäisenä mustaruutivarastona toimineen Viaporin merilinnoituksen sähkömiinakentän voimalaitosrakennuksen avoinna olleeseen oviaukkoon räjäyttäen noin 50 000 kiloa ruutia. Voimalaitosrakennuksessa sijaitsivat polttomoottorigeneraattorit, joilla tuotettiin sähkövirtaa sähkömiinakenttien aktivointia varten. Rakennuksen katto ja seinät olivat puolitoista metriä paksua betonia ja rakennukseen pääsi vain pienestä panssariovesta, joka oli kuitenkin jäänyt auki. Räjähdyksessä sai surmansa useita kymmeniä henkilöitä.

Saarella oli noin 150 suomalaista punakaartilaista jotka oli tuotu sinne laivalla Hietalahdesta suojaamaan kapinallisten selustaa hallituksen joukoilta. Räjähdyksen tapahtuessa he olivat ruokailemassa kasarmissa eikä tiedetä kuinka moni heistä sai räjähdyksessä surmansa. Henkiin jääneet pakenivat saarelta viereiseen Vallisaareen tai sitten veneillä ja uimalla mantereelle ja moni heistä hukkui tässä vaiheessa. Räjähdyksen paineaalto aiheutti vahinkoja myös Helsingissä rikkoen muun muassa ikkunoita. Räjähdys saattoi vaikuttaa myös Viaporin kapinan kukistumiseen heikentäessään kapinallisten taistelutahtoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuula lensi sisään 580 metrin päästä – Viaporin pamaus Helsingissä 110 vuotta sitten vaikutti maailmanhistoriaan, Ilta-Sanomat 24.9.2016
**Yhdistelmä-DNA** on keinotekoinen DNA-molekyyli, joka on tehty yhdistämällä eri yksilöiden tai lajien DNA:ta.

Yhdistelmä-DNA:n valmistaminen
------------------------------

Yhdistettävät DNA:t on ensin katkottava tiettyjen pilkkoja- eli restriktioentsyymien avulla. DNA-pätkän on sisällettävä geeni tai geenejä, joten katkomisessa on käytettävä entsyymejä, joiden katkomat pätkät ovat riittävän pitkiä. Yleisin käytettävä restriktioentsyymi on *Escherichia coli* -bakteerista saatava EcoR1, joka katkaisee DNA-juosteet kuuden emäksen ollessa GAATTC. Näin muodostuu keskimäärin parituhatta nukleotidia käsittäviä pätkiä, joiden päihin jää viisi paritonta emästä.

Kun yhdistettävät DNA:t on pätkitty, ne liitetään toisiinsa liittäjä- eli ligaasientsyymeillä. Ligaasientsyymien toiminta on restriktioentsyymeihin verrattuna käänteinen – ne liittävät DNA-pätkiä, jotka päättyvät tietyllä tavalla (esimerkiksi GAATTC).

Yhdistelmä-DNA:n hyödyntäminen
------------------------------

Yhdistelmä-DNA-tekniikka mahdollistaa esimerkiksi joidenkin ihmisen proteiinien, kuten insuliinin, tuottamisen bakteerien avulla. Bakteeri saadaan tuottamaan ihmisen proteiineja, kun proteiinin käsittävä osa ihmisen DNA:ta yhdistetään bakteerin plasmidiin. Menetelmä on usein tehokas, sillä bakteerit lisääntyvät nopeasti ja niitä on helppo viljellä.

Lähteet
-------

* Johan Tast ym.: *Lukio 4, Koulun biologia: Solubiologia ja biotekniikka*, s. 109-111. Otava, 1999. ISBN 951-1-15670-5.
Roy Khan esiintymässä vuonna 2007.
**Roy Khan** (oik. **Roy Sætre Khantatat**, s. 14. maaliskuuta 1970 Elverum) on norjalainen laulaja. Hänen isänsä on kotoisin Thaimaasta. Khan alkoi musiikkiuransa alkuvaiheissa opiskella oopperaa ja klassista musiikkia, mutta kahden vuoden opiskelun jälkeen hän ajautui rockin pariin. Hän lopetti opiskelun ja liittyi norjalaiseen progressive metal -yhtyeeseen nimeltä Conception vuonna 1991. Vuonna 1997 hän liittyi yhdysvaltalaiseen power metal -yhtyeeseen nimeltä Kamelot, jonka kaksi jäsentä erosivat silloisesta yhtyeestä. Khanin mukana yhtyeeseen liittyi myös rumpali Casey Grillo.

Julkaisut
---------

### Conception

* *The Last Sunset* (1991)
* *Parallel Minds* (1993)
* *In Your Multitude* (1995)
* *Flow* (1997)

### Kamelot

* *Siége Perilous* (1998)
* *The Fourth Legacy* (2000)
* *The Expedition* (2000)
* *Karma* (2001)
* *Epica* (2003)
* *The Black Halo* (2005)
* *One Cold Winter's Night* (2006)
* *Ghost Opera* (2007)
* *Poetry for the Poisoned* (2010)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Erilaisia nokkahuiluja: tenori-, altto-, sopraano- (tavallisin koko) ja sopranino-nokkahuilu.
**Nokkahuilu** on puupuhallinsoitin, jossa soittaja puhaltaa erityiseen suukappaleeseen eli "nokkaan". Nokkahuiluja valmistetaan sekä puusta että muovista useita eri kokoja.

Historiaa
---------

Nokkahuilun syntyaikaa ei tiedetä, mutta se kehitettiin nykymuotoonsa 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa. Soitinta arvostettiin sen suloisen äänen vuoksi ja se nousi tärkeäksi renessanssin ja barokin aikana. Nokkahuilulle ovat säveltäneet muiden muassa Vivaldi, Händel, Telemann ja Bach. Esimerkiksi monet nykyään poikkihuilulla soitettavat Bachin sävellykset sävellettiin alun perin nokkahuilulle, huomattavimpana kaiketi neljäs Brandenburg-konsertto. 1800-luvun alkaessa nokkahuilu oli enää lähinnä harrastelijoiden soitin, eikä se enää kuulunut orkestereihin.

Nokkahuilut otettiin uudelleen käyttöön 1900-luvulla. Yhtenä tavoitteena oli vanhan musiikin esittäminen alkuperäisillä soittimillaan, mutta lisäksi havaittiin nokkahuilun soveltuvan hyvin musiikin opettamiseen. Nykyään nokkahuilua pidetään usein lasten soittimena, mutta maailmalla on useita ammattilaismuusikoita, jotka hyödyntävät nokkahuilua sen koko skaalalla. *lähde?*

Rakenne, toiminta ja ääni
-------------------------

Soittimen nokkamainen suukappale ohjaa puhalletun ilman ääniaukossa olevaan terävään kulmaan. Äänen korkeutta säädetään peittämällä sormilla soittimen varressa olevia aukkoja. Jotkin äänet vaativat aukkojen osittaista peittämistä tietyllä tavalla. Jotta puinen nokkahuilu toimisi moitteettomasti, sitä pitää öljytä säännöllisesti. Nokkahuilun pitää antaa myös kuivua siihen soiton aikana kerääntyneestä kosteudesta.

Nokkahuiluja valmistetaan 22 eri kokoa, joista yleisimmin käytössä on neljä kokoa. Soitinta valmistetaan pääasiassa kahdella erilaisella sormituksella.

* *Englantilainen, moderni* tai *barokkisormitus* kehitettiin Englannissa 1900-luvun alussa. Se ei ole yhtä johdonmukainen alimman nuotin diatonisella asteikolla kuin saksalainen sormitus, mutta mahdollistaa paremman vireen ja on yleisin sormitus nykypäivänä.
* *Saksalainen* sormitus kehitettiin 1900-luvulla. Se on yksinkertaisempi ja helpompi, mutta ei kykene tuottamaan tiettyjä säveliä puhtaasti tai lainkaan.

Nokkahuilun ääni on kirkas ja pehmeä, mikä johtuu osaksi yläsävelsarjojen heikkoudesta. Englannissa soitinta pidettiin aikanaan erityisen hyvänä lintujen äänten matkimiseen, ja sille onkin sävelletty erityisesti lintuja imitoivia kappaleita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nokkahuilu Lahden musiikkiopisto. Viitattu 12.2.2020.
2. ↑  Recorder Fingering Systems *aswltd.com*.  9.8.2014.
3. ↑  William Hill's Bird Fancyer's Delight flageolets.com. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nokkahuilu** Wikimedia Commonsissa
Stasin käyttämä vankienkuljetus-Barkas
**Barkas** on Itä-Saksassa vuosina 1961–1991 valmistettu pakettiauto. Tehdas sijaitsi Chemnitzissä, joka kommunistivallan aikaan oli uudelleen nimetty Karl-Marx-Stadtiksi. Barkasissa oli Wartburgin kaksitahtinen moottori, joka oli alitehoinen painavan pakettiauton kuljettamiseen: tehoa oli aluksi 31 kW (42 hv) ja myöhemmin 33 kW (45 hv).

Itä-Saksassa Barkasia käytettiin tavaroiden ja ihmisten kuljettamiseen. Barkasia käyttivät poliisi, palokunta ja muut viranomaistahot. Myös valtion pahamaineinen salainen poliisi Stasi käytti Barkasin erikoismallia vankien kuljettamiseen: jopa 5 vankia mahtui Barkasin erikoismallin ikkunattomiin ja pieniin selleihin.

Barkasia tuotiin 1950-luvun lopulla vähäisiä määriä myös Suomeen sekä umpipakettiautona että avolavamallina. Vuoden 2014 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli kolme Barkasia.

Yhteensä valmistettiin 175 740 kaksitahtista B1000-mallia. Viimeisinä valmistusvuosina valmistettiin nelitahtista B1000/1-mallia, mutta vain 1961 kappaletta ehti valmistua ennen valmistuksen päättymistä Itä-Saksan kommunistihallinnon vallan loputtua. Nelitahtisessa B1000/1-mallissa oli Volkswagenin 1,3-litran moottori, teholtaan 42,5 kW (58 hv).

Barkas poliisiautona

Lähteet
-------

1. ↑  Vauhtia kuljetuksiin. (Oy Auto-Alan Barkas-mainos) *Helsingin Sanomat*, 4.6.1958, s. 14. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Rekisterissä olevat pakettiautot merkeittäin 31.12.2014 *aut.fi*.  Arkistoitu 26.7.2019. Viitattu 26.7.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Barkas (van manufacturer)
**Huhtilampi** on kylä Joensuun Kiihtelysvaarassa. Joensuun keskustaan on matkaa noin 50 kilometriä, Kiihtelysvaaran kirkonkylälle noin 10 kilometriä.

Huhtilammen kylä sai asukkaansa 1500-luvun lopulla. Vuoden 1590 maakirjan mukaan ensimmäiset huhtilampilaiset ovat olleet Simana Ahponpoika, Wasila ja Michifara Togloinen, Kuisma Timonpoika ja Olexie Ertonpoika, kaikki karjalaissukuisia ortodokseja. Vuonna 1618 kylässä oli 14 tilaa, ja vuonna 1631 - 22 (kaikki karjalaissukujen hallussa).
Ensimmäinen luterilainen kylän asukas mainitaan vuonna 1645 (populi Niilo Tahvanpoika). Jo 1630-luvulla ja etenkin ruptuurisodan aikana alkoivat karjalaiset paeta Venäjän puolelle, Tveriin, Tihvinään ja Ilmajärven alueelle. Vuonna 1690 ei mainita enää lainkaan ortodoksisukuja kylässä.

1700-luvun alussa Huhtilammessa oli 11 taloa, vuosina 1810 ja 1855 - 32 taloa. Vuoden 1850 henkikirjan mukaan kylässä asui 589 ihmistä, niistä talolliset - 224, lampuodit - 74, torpparit - 62, käsityöläset - 3, palkolliset - 62, ja loiset - 164. Vuonna 1878 Huhtilammen väkiluvuksi saatiin 625 henkilöä. Vuoden 1938 henkikirjassa torppareiden ja lampuotien osuus on jyrkästi vähentynyt, loiset ovat muuttuneet positiivisemman termin mukaan työläisiksi. Koko kylän väkiluku oli silloin 787 henkeä.

Huhtilammessa avattiin koulu vuonna 1905. 1900-luvulla eri aikoina kylässä toimi 2-3 kauppaa, posti, puhelinkeskus, osuuskassa, työväenyhdistys, maamiesseura ja karjantarkkailuyhdistys. 

Kylän koulu loppui vuonna 2006, kauppa edellisenä vuonna.

Huhtilammen kyläsivujen mukaan "Huhtilammen kylä edustaa Vaara-Karjalassa järven rantaan syntynyttä asutusta viljelyksineen. Kaunis maisemakuva ja hyvin säilynyt perinteinen kylärakenne muodostavat kulttuurimaiseman keskeiset arvot. Lähistöltä löytyy myös monia ulkoilureittejä luontoon kaipaavalle."

Lähteet
-------

Veijo Ojanaho, toimittaja: *Huhtilampi - kylä Kiihtelysvaarassa*. Huhtilammin perinnetoimikunta, 1992.

Aiheesta muualla
----------------

* Huhtilammen kyläsivut (arkistoitu)
* Huhtilampi. Kiihtelysvaaran eteläiset kylät ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Telekom Baskets Bonn** on saksalainen koripalloseura. Joukkue ei ole koskaan voittanut mestaruuksia, jonka takia sitä nimitetään nimellä "ewiger Zweiter", *ikuinen kakkonen.* Joukkuetta sponsoroi Deutsche Telekom.

Historia
--------

Joukkueen juuret sijoittuvat kahteen joukkueeseen: vuonna 1970 perustettuun Godesberger TV:hen ja SC Fortuna Bonniin, joka perustettiin 1973. Godesberger TV nousi 1986 2. Bundesliigaan ja vuonna 1990 se nousi vielä Bundesliigaan. Seuraavana vuonna seura kuitenkin joutui tippumaan 2. Bundesliigaan ja pian alkoivat seuran rahaongelmat. 1992 Godesberg fuusioitui BG Bonn 92:n kanssa. 1993 seuraa ryhtyi tukemaan Deutsche Telekom. Heinäkuussa 1995 Telekom Baskets Bonn perustettiin. Vuonna 2008 joukkue muutti Hardtberghallesta nykyiseen kotihalliinsa, Telekom Domeen.

Joukkue
-------

|  |
| --- |
| **2008-2009**  **Telekom Baskets** |
| 4 | Yhdysvallat | Earl Jerrod Rowland |  |
| 5 | Yhdysvallat | Winsome Frazier |  |
| 6 | Saksa | Johannes Strasser |  |
| 7 | Saksa | Alex King |  |
| 8 | Senegal | Moussa Diagne |  |
| 9 | Yhdysvallat | John Bowler |  |
| 10 | Yhdysvallat | Tim Clifford |  |
| 11 | Saksa | Artur Kolodziejski |  |
| 12 | Yhdysvallat | Vincent Yarbrough |  |
| 13 | YhdysvallatLiberia | Patrick Flomo |  |
| 14 | Saksa | Matthias von Heydebrand |  |
| 15 | Yhdysvallat | Brandon Bowman |  |
| 16 | Saksa | Fabian Thülig |  |
| 17 | Saksa | Jonas Wohlfarth-Bottermann |  |
| 18 | Saksa | Kevin Lubanzadio |  |
| 19 | Yhdysvallat | Ken Johnson |  |

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
* Joukkue BBL:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Joukkue EuroChallengen sivuilla
Pietarin vuoden 1905 neuvoston johtajia, keskellä Lev Trotski. Ylärivissä kolmantena vasemmalta neuvoston edellinen puheenjohtaja Georgi Nosar-Hrustaljov ja viidentenä Nikolai Avksentjev.
**Pietarin neuvosto** oli Pietarin kaupungissa Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana perustettu työväestöä edustanut elin. Se toimi esikuvana vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen aikana perustetuille työläisten ja sotilaiden neuvostoille ja kaikille myöhemmille työläisneuvostoille eri maissa.

Kaikkein ensimmäinen työläisneuvosto vuoden 1905 vallankumouksen aikana perustettiin lakkokomiteaksi Ivanovo-Voznesenskiin. Pietarin neuvosto perustettiin vallankumouksellisen yleislakon yhteydessä 26. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1905. Perustava kokous pidettiin Pietarin teknologisen instituutin tiloissa ja siihen osallistui 40 kaupungin tehtaiden edustajaa. Myöhemmin neuvosto käytti kokouspaikkanaan Vapaan talousseuran tiloja. Marraskuun lopulla neuvostoon kuului jo 562 edustajaa lähes kahdestasadasta tehtaasta. Pääosa oli metallityöläisiä. Enemmistö edustajista oli sosiaalidemokraattisen puolueen kannattajia, mutta mukana oli myös sosialistivallankumouksellisia ja muita vasemmistoryhmiä. Neuvosto toimi työväestön vallankumouksellisena itsehallintoelimenä. Sergei Witten hallitus joutui neuvottelemaan Pietarin neuvoston kanssa erilaisista asioista, koska neuvosto kontrolloi tehtaiden ohella lehtipainoja ja siten sanomalehtien päivittäistä ilmestymistä. Neuvosto päätti muun muassa vastustaa rajatonta sensuuria, vaatia kahdeksantuntista työpäivää ja vannoa solidaarisuutta kapinoiville Kronstadtin merisotilaille ja Puolan työläisille.

Neuvoston ensimmäisenä puheenjohtajana toimi päivän ajan Zborovski-niminen työläinen ja hänen jälkeensä lakkoliikkeen johtajana tunnettu puolueisiin kuulumaton lakimies Georgi Nosar, oikealta nimeltään Pjotr Hrustaljov. Kun Nosar pidätettiin 9. joulukuuta (26. marraskuuta) 1905, puheenjohtajaksi valittiin 26-vuotias menševikki Lev Trotski. Kaikki loputkin neuvoston johtajat pidätettiin sisäministeri Pjotr Durnovon määräyksestä teknologisen instituutin tiloista viikkoa myöhemmin, 16. (3.) joulukuuta, sillä neuvosto oli julkaissut julistuksen, jossa kansalaisia kehotettiin lopettamaan verojen maksu ja vetämään rahansa pankeista. Pidätettyjen tilalle valittiin 23. (10.) joulukuuta uusi johto, jonka puheenjohtajana toimi menševikki Aleksandr Parvus, mutta heidätkin pidätettiin 15. (2.) tammikuuta 1906. Oikeudenkäynti Pietarin neuvoston 51 johtajaa vastaan alkoi lokakuun alussa 1906 ja heidät tuomittiin karkotettaviksi Siperiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Russian Revolution of 1905 (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.11.2016.
2. 1 2 3 4  Z. P. Solovjeva: Petersburg Soviet of Workers' Deputies (venäjäksi) Saint Petersburg Ecyclopaedia. Viitattu 20.11.2016.
3. ↑  Robert Service: *A History of Modern Russia – From Nicholas II to Putin*, s. 14. Penguin Books, Lontoo 2003.
4. 1 2 3  Christer Pursiainen: *Trotski*, s. 78–83, 87. Gummerus, Helsinki 2011.
5. ↑  Stephen Kotkin: *Stalin – Volume I: Paradoxes of Power, 1878–1928*, s. 85–86. Penguin Books 2014.
Löytölastenhuoneen imetysosasto vuonna 1913.
Voimistelutunti.
**Pietarin löytölastenhuone** (ven. Санкт-Петербу́ргский воспита́тельный дом, *Sankt-Peterburgski vospitatelnyi dom*) oli keisarillisella Venäjällä toiminut aviottomina syntyneiden, orpojen ja köyhälistön lasten kasvatuslaitos.

Ivan Betskoin aloitteesta vuonna 1770 perustettu kasvatuslaitos rahoitettiin pelikorttimonopolin, yksityishenkilöiden avustusten ja erilaisten veroluonteisten maksujen avulla. Synnytyksen ja mahdollisen imetysvaiheen jälkeen suurin osa lapsista lähetettiin Pietarin, Pihkovan ja Novgorodin läänien talonpoikaisperheisiin, joille maksettiin heidän ylläpidostaan viidenteentoista ikävuoteen saakka. Suomen suuriruhtinaskunnassa pietarilaisten kasvattilasten hoidosta luovuttiin vuonna 1859.

1700-luvulla 80–90 % lapsista kuoli ensimmäisen elinvuotensa aikana. 1800-luvun loppuun mennessä luku laski 10–20 prosenttiin. 1880-luvun aikana Pietarin löytölastenhuoneelle tuotiin yhteensä 95 000 lasta, joista valtaosa oli aviottomina syntyneitä. Kaksikymmenvuotiaiksi saakka Pietarin ja Moskovan kasvattilapsista eli 10–13 %. Hoidokkien suuren kuolleisuuden lisäksi järjestelmä aiheutti ongelmia maaseutuväestön keskuudessa. Suomessa ja Inkerinmaalla todettiin, että kasvattilasten pitäminen levittää syfilistä, lisää perheen omien lasten kuolleisuutta ja aiheuttaa "sopimatonta käytöstä imettäjiksi aikovien naimattomien naisten keskuudessa".

Eloon jääneet lapset saivat alkeis- tai harvemmin keskikoulutuksen. Löytölastenhuoneen yhteydessä toimi vuonna 1811 perustettu kätilöopisto, lastenhoitajakoulu (1851), välskäriopisto (1854), opettajankoulutuslaitos (1864, vuodesta 1867 opettajaseminaari) ja naisten opisto (1867). Laitos lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen tehtävät siirrettiin valistusasiain ja terveydenhuollon kansankomissariaateille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 130. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. 1 2  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom): Vospitatelnyje doma*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).

Aiheesta muualla
----------------

* Pietarin löytölastenhuone Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Mannerheimintien silta** Helsingin keskustassa sijaitseva tieliikennesilta. Se on osa pääkatu Mannerheimintietä, ja silta ylittää nykyään Baanaksi nimetyn pyöräilyn ja jalankulun väylän. Silta on valmistunut vuonna 1893. Tyypiltään Mannerheimintien silta on betoninen holvisilta.

Sillan rakentamisen aikoihin Mannerheimintien nimi oli Läntinen Viertotie. Ylikulkusilta rakennettiin Helsingin satamaradan yli. Katua korotettiin ja silta rakennettiin, jotta vilkkaasti liikennöityyn kohtaan ei tarvinnut rakentaa tasoristeystä.

Mannerheimintien silta on tiettävästi Suomen ensimmäinen betonisilta ja ainoa Suomessa säilynyt 1800-luvun betonisilta. Helsingin kaupunginmuseo on luonnehtinut sitä historiallisesti erittäin arvokkaaksi. Helsingin silloista Mannerheimintien silta on vanhin tai toiseksi vanhin; sitä vanhempana voidaan pitää vuonna 1893 rakennettua Hietalahden kääntösiltaa.

Rakenne
-------

Sillan holvi on raudoittamaton, ja sen betonoinnissa on käytetty säästökiviä. Holvin betonirakenteen paksuus on 50–60 senttimetriä, ja sen vapaa aukko on 5,60 metriä leveä. Sillan idänpuoleinen pitkä tukimuuri ja holvikaarien päädyt on päällystetty graniitilla. Sillan sementti on peräisin Ruotsista.

Uusiminen
---------

Silta on ylittänyt käyttöikänsä, ja vuosien 2023–2025 välisessä Mannerheimintien katuremontissa se korvataan uudella. Siltaholvin purkaminen alkoi heinäkuussa 2023. Uusi silta rakennetaan entisen näköiseksi.

Kuvia
-----

* Satamaradan tavarajuna alittamassa siltaa vuonna 2004.Satamaradan tavarajuna alittamassa siltaa vuonna 2004.
* Näkymä ratakuilusta itään vuonna 2009.Näkymä ratakuilusta itään vuonna 2009.

Huomioita
---------

1. ↑  Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan on tulkinnanvaraista, kumpi silta on todellisuudessa vanhempi. Eroa on joka tapauksessa vain muutamia kuukausia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Satamaradan Läntisen Viertotien silta osana Helsingin kehitystä  27.6.2023. Suomen luonnonsuojeluliitto. Viitattu 29.6.2023.
2. 1 2 3  Aitta, Seppo (vast. toim.): *Siltojemme historia*, s. 288. Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL ry, 2004. ISBN 951-758-446-6.
3. ↑  Holappa, Marika: Baanan alikulku suljetaan Helsingissä *Helsingin Sanomat*.  5.5.2023. Viitattu 7.5.2023.
4. ↑  Salomaa, Marja: Baanan historiallisen sillan purkaminen alkoi *Helsingin Sanomat*.  19.7.2023. Viitattu 20.7.2023.
5. ↑  Vesalainen, Suvi: Helsingin historian suurin ja vaikein työmaa alkaa Mannerheimintiellä – katso kartalta, miten sen voi kiertää *Yle Uutiset*.  5.3.2023. Viitattu 6.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mannerheimintien silta** Wikimedia Commonsissa
**Novoje vremja** (ven. Но́вое вре́мя, "Uusi aika") oli Pietarissa Venäjällä vuosina 1868–1917 ilmestynyt sanomalehti. Aluksi se ilmestyi viidesti viikossa ja vuodesta 1869 lähtien päivittäin. Vuodesta 1881 lähtien julkaistiin erillisiä aamu- ja iltapainoksia ja vuodesta 1891 kuvitettua viikkoliitettä. Lehden julkaisijoina toimivat aluksi Adam Kirkor ja N.N. Jumatov, vuosina 1872–1873 Fjodor Ustrjalov, vuosina 1873–1874 Osip Notovitš, vuosina 1874–1876 Konstantin Trubnikov, vuosina 1876–1912 Aleksei Suvorin ja vuodesta 1912 Suvorinin kustannusliike.

Vuosina 1872–1873 Novoje vremja edusti liberaalia linjaa. Myöhemmin se tuli tunnetuksi yhtenä konservatiivien pää-äänenkannattajista. Bolševikit lakkauttivat lehden marraskuussa 1917.

Vuodesta 1943 lähtien Moskovassa julkaistiin Novoje vremja -nimistä aikakauslehteä venäjäksi, englanniksi, ranskaksi ja eräillä muilla kielillä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 18*, s. 69. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 434–435. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novoje vremja**.
* Novoje vremja Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Malmö 1991.
**Sveriges Arbetares Centralorganisation** (lyh. **SAC**, myös **SAC Syndikalisterna**) on Ruotsissa toimiva syndikalistinen ammattiliitto. Vuonna 1910 Lundissa perustetun SAC:n jäsenistöön kuuluu kaikkien ammattialojen edustajia sekä lisäksi työttömiä, opiskelijoita ja eläkeläisiä. Jäseniä sillä on noin 4 500. SAC:lla ei ole puheenjohtajaa, vaan sen toiminnasta vastaa sihteeristö.

Liiton tavoitteena on anarkososialistinen yhteiskunta ilman poliittisia, taloudellisia tai sosiaalisia hierarkioita. Se ilmoittaa olevansa myös antikapitalistinen, seksismin ja militarismin vastainen sekä feministinen. SAC toimii yhteistyössä useiden anarkististen ryhmien kanssa. Se oli vuonna 1922 mukana perustamassa anarkosyndikalistista Kansainvälistä työväenliittoa, mutta vetäytyi järjestön toiminnasta 1950-luvulla. Liiton jäsenmäärä oli suurimmillaan vuonna 1924, jolloin sillä oli noin 37 000 jäsentä.

SAC julkaisee viikoittain ilmestyvää *Arbetaren*-lehteä. Liitolla on myös oma kustannusyhtiö Federativs, oma työttömyyskassa Sveriges Arbetares Arbetslöshetskassa (SAAK) sekä Tukholman Sveavägenillä sijaitseva toimitalo SAC-huset. Vuodesta 2000 lähtien SAC on jakanut Civilkuragepriset (Kansalaisrohkeuspalkinto) -nimistä tunnustuspalkintoa, joka perustettiin uusnatsien vuonna 1999 murhaaman ay-aktiivin Björn Söderbergin muistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Om SAC  11.7.2011. SAC Syndikalisterna.  Arkistoitu 28.10.2014. Viitattu 7.12.2013. (ruotsiksi)
2. ↑  Pejer, Mats: "SAC – svensk maffia"  11.7.2011. Arbetet. Viitattu 7.6.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sveriges Arbetares Centralorganisation** Wikimedia Commonsissa
**Lamine Yamal Nasraoui Ebana** (s. 13. heinäkuuta 2007 Esplugues de Llobregat, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa sekä Espanjan maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

  

### FC Barcelona

Yamal pelasi ensimmäisen ottelunsa Barcelonan ykkösjoukkueessa 29. huhtikuuta 2023 tullessaan vaihdosta kentälle Gavin tilalle 4-0 kotivoitossa Real Betisiä vastaan. Yamalista tuli 15-vuotiaana Barcelonan kaikkien aikojen nuorin pelaaja. Hänestä tuli eniten maaleja tehnyt 16-vuotias pelaaja LaLigassa, 2023-2024 kaudella. Yamal voitti kaudella 2022-2023 hänen ensimmäisen liigamestaruuden.

#### Kausi 2023-2024

20. elokuuta 2023 Yamal lisättiin ensimmäistä kertaa Barcelonan avauskokoonpanoon Cádizia vastaan. 19. syyskuuta 2023 Yamal teki Mestarien liiga debyyttinsä 5-0 voitossa Antwerpiä vastaan.

2. lokakuuta 2023 Yamal allekirjoitti jatkosopimuksen Barcelonan kanssa vuoteen 2026 saakka. Sopimuksessa oli miljardin euron ulosostopykälä.

Maajoukkueura
-------------

Vuonna 2023 Yamal edusti Espanjaa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Yamal teki kisoissa 4 maalia. Espanja tippui välierissä 

1. syyskuuta 2023 Yamal sai ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen vuoden 2024 EM-karsintoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑  Lamine Yamal *www.fcbarcelona.com*. Viitattu 18.3.2024. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
Stjepan Mesić vuonna 2007
**Stjepan Mesić**, tunnetaan lyhyemmin nimellä **Stipe Mesić** (s. 24. joulukuuta 1934) on kroatialainen poliitikko. Hän oli Jugoslavian viimeinen presidentti ennen maan hajoamista. Tämän jälkeen hän toimi Kroatian pääministerinä ja vuosina 2000–2010 presidenttinä.

Poliittinen ura
---------------

Mesić oli 1960-luvulla Kroatian parlamentin varajäsen. Hän kuitenkin kaikkosi politiikasta, kunnes liittyi Franjo Tuđmanin perustaman HDZ-puolueen jäseneksi vuonna 1990. Myöhemmin Mesić nousi Kroatian pääministeriksi sekä Jugoslavian presidenttineuvoston jäseneksi, varapresidentiksi ja lopulta presidentiksi. Keväällä 1991 serbit aluksi estivät Mesićin valinnan 45 päiväksi, mutta lopulta suostuivat siihen taktisista syistä.

Mesić yritti estää Jugoslavian liittoarmeijan sotatoimia Kroatiassa, mutta armeija ei totellut häntä, koska se oli Serbian komennossa. Lopulta Mesić joutui pakenemaan Serbian johdon palkkaamia tappajia Kroatiaan. Vuonna 1994 hän jätti HDZ:n, ja perusti oman puolueensa, "Kroatian itsenäiset demokraatit" (HND). Vuonna 1997 suurin osa HND:stä, myös Mesić, liittyi Kroatian kansanpuolueeseen HNS:ään. Mesić valittiin Kroatian presidentiksi vuosina 2000 ja 2005.

Presidenttinä Mesić on ottanut etäisyyttä edeltäjänsä poliittiseen linjaan, ja erottanut isänmaallisten piirien vastustuksesta huolimatta monia sodan aikaisia kenraaleja. Kroatian äärioikeisto pitää häntä Kroatian asian pettäjänä ja isänmaallisen sodan arvon vähättelijänä. Mesić on avannut oven Kroatian armeijan suorittamien sotarikosten tutkimiselle ja on halunnut lähentyä Eurooppaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Stipe Mesić, Encyclopedia Britannica. Viitattu 24.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stjepan Mesić** Wikimedia Commonsissa

Kroatian lippuKroatian pääministerit

* Stjepan Mesić
* Josip Manolić
* Franjo Gregurić
* Hrvoje Šarinić
* Nikica Valentić
* Zlatko Mateša
* Ivica Račan
* Ivo Sanader
* Jadranka Kosor
* Zoran Milanović
* Tihomir Orešković
* Andrej Plenković


Kroatian presidentin lippuKroatian presidentit
Franjo Tuđman (1990–1999) | Vlatko Pavletić (vt.) | Zlatko Tomčić (vt.) | Stjepan Mesić (2000–2010) | Ivo Josipović (2010–)

Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan lippuJugoslavian presidentit
Ribar | Tito | Koliševski | Mijatović | Kraigher | Stambolić | Špiljak | Đuranović | Vlajković | Hasani | Mojsov | Dizdarević | Drnovšek | Jović | Mesić



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Campari-pullo
**Campari** on tunnettu alkoholijuomamerkki. Sen kehitti italialainen Gaspare Campari vuonna 1860. Camparin kotikaupunki on Milano. Camparia valmistaa Campari Group, joka valmistaa myös Aperolin. Campari on yleensä aperitiivina nautittava katkero, jonka alkoholipitoisuus on 25 prosenttia.

Campari on tärkein ainesosa maailman suosituimmassa cocktailissa, eli Negronissa. Suomessa Camparia on perinteisesti juotu appelsiinimehun tai soodan ja jäiden kera – tämä cocktail tunnetaan nimellä Garibaldi. Campari Spritz on Italian toiseksi suosituin spritz-juoma.

Camparin maku on karvas. Juoman tunnusmerkkinä voidaan pitää sen punaista väriä. Punainen väri on alun perin saatu kokenillikirvasta, mutta tuote on nykyään vegaaninen eikä kirvoja käytetä värin saamiseksi.

Tunnettuja Campari-juomasekoituksia
-----------------------------------

* Negroni (giniä, punaista vermuttia ja Camparia)
* Americano (Camparia, punaista vermuttia ja soodavettä)
* Negroni Sbagliato
* Campari Spritz
* Campari-soda
* Campari-appelsiinimehu (Garibaldi)
* Campari-testarossa

Lähteet
-------

1. ↑  The World's Best-Selling Classic Cocktails 2022 - Drinks International - The global choice for drinks buyers *m.drinksint.com*. Viitattu 2.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Camparin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Sukevan vankila** on Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila, joka sijaitsee Kalliosuolla noin kuuden kilometrin päässä Sukevan kylästä Sonkajärven kunnassa. Aiemmin vankilan nimi oli *Sukevan keskusvankila*.

Sukevan vankila on 176-paikkainen suljettu vankila miehille. Sinne tulee vankeja Savosta, Keski-Suomesta, Pohjois-Karjalasta, Kymenlaaksosta, Pohjois-Pohjanmaalta ja Kainuusta. Vankilan johtajana toimii Pekka Kepanen. Vankilaan on sijoitettu korkeamman väkivaltariskin henkilöitä.

Lakkautetut osastot
-------------------

* Kukkopuron osasto
* Somerokosken osasto
* Kestilän osasto (lakkautettu 1969)
* Iskolan avo-osasto, 32 paikkaa (lakkautettu vuonna 2008)
* Korttikangas/Kortekangas (tuhoutui tulipalossa, paikalla on nykyään Korttikankaan asuntoalue)
* Mattilan osasto
* Viinijärven osasto (lakkautettu vuonna 1920)
* Nevalan osasto

Henkilöstö
----------

* vartiointi 85
* työnjohto 15
* kiinteistöjen lvis-huolto 4
* taloushuolto 9
* terveydenhoito 3
* koulutus, kuntoutus ja muu toiminta 9
* johto ja hallinto 19

Vankilan teollisuustoiminta
---------------------------

Sukevan Keskusvankilalla on ollut seuraavaa teollisuutta:

* Saha
* Tiilitehdas 1949–1999 ja Saukkosuon savirata
* Voimalaitos
* Metallityöpaja
* Puutyöpaja
* Veneveistämö

Teollisuustoimintaa varten Sukevan vankilalle on ollut Kalliosuon rata Iisalmi-Kontiomäki radalta. Vankilalla oli myös oma asema, Kalliomäen pysäkki pääradan varressa. Vankilaan kuuluneessa Iskolan vankilassa harjoitettiin maataloustoimintaa.

Lisäksi Sukevan Keskusvankilalla oli noin 300 metrin mittainen rata turvetuotantoalueella. Siellä vaunujen siirtely tapahtui miesvoimin ja vaunut vedettiin vinssillä lastaussillalle. Turvetta tuotettiin vuosina 1946–1949. Vankilan alkuvuosina siellä oli myös lyhyitä tilapäisiä maansiirtoratoja.

Sukevan keskusvankilalla oli laitospalokunta, jonka asematunnus oli 3. Kalustona on ollut esimerkiksi Ford-sammutusauto, tunnus SJ31.

Lähteet
-------

* Aro, Jari: Sukevan keskusvankilan historiikki, 1989. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haavikko, Jari: Sonkajärven rakennusperinnettä, 1992. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen vankilat, koonnut: Jouko Nevalainen, julkaisija: Oikeusministeriön vankeinhoito-osasto, Helsinki, 2. painos, 1961, s. 49-58

### Viitteet

1. ↑  Sukevan vankila Rikosseuraamuslaitos. Viitattu 12.10.2015.
2. ↑  Kangaspuro, Aino: IL selvitti: Tämä on Suomen vaarallisin vankila *Iltalehti.fi*.  13.3.2013. Viitattu 12.10.2015.
3. ↑  Sammutusauton kuva