recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mihail Aleksejevitš Štalenkov** (ven. Михаил Алексеевич Шталенков, s. 20. lokakuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkomaalivahti.

Ura
---

### Dynamo Moskova

Štalenkov aloitti seurajoukkueuransa Dynamo Moskovassa vuonna 1986 ja hänet valittiin vuonna 1987 Neuvostoliiton liigan vuoden tulokkaaksi. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden vuosina 1990, 1991 ja 1992.

### Milwaukee Admirals ja Mighty Ducks of Anaheim

Hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan vuonna 1992 ja pelasi kaudella 1992–1993 IHL-liigan Milwaukee Admiralsissa. Štalenkov valittiin liigan vuoden tulokkaaksi, minkä jälkeen Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:ään vuoden 1993 varustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 108.

Štalenkov aloitti uransa NHL:ssä hänet varanneessa Mighty Ducksissa. Venäläismaalivahdin täytyi aluksi tyytyä farmikiekkoon San Diego Gullsin riveissä mutta hänet kutsuttiin ylös seuraavaksi kaudeksi kun Ron Tugnutt myytiin Montreal Canadiensiin 1994. Štalenkov pääsi pelaamaan kakkosmaalivahtina heti Guy Hebertin jälkeen.

Štalenkov menestyi kansainvälisellä tasolla hyvin, pelaten 1998 Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa tärkeänä osana NHL-tähtiä vilisseissä kisoissa. Kansainvälisestä menestyksestä huolimatta Štalenkov ei koskaan saanut osakseen suurta roolia NHL:ssä kuten muun muassa Nikolai Habibulin onnistui saamaan.

### Edmonton Oilers, Phoenix Coyotes ja Florida Panthers

Nashville Predators valitsi Štalenkovin 1998 NHL:n laajennusvaraustilaisuudessa, mutta hän ei koskaan pelannut kyseisessä joukkueessa otteluakaan. Štalenkov myytiin Nashvillestä Edmonton Oilersiin. Oilersissa Štalenkov jakoi ykkösmaalivahdin paikan yhdessä Bob Essensan kanssa. Edmontonin visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi kun Štalenkov siirrettiin Phoenix Coyotesiin, jossa hän pelasi aina kauden 1999–2000 alkuun asti, jolloin hänet myytiin Florida Panthersiin. Floridassa Štalenkov pelasi NHL-uransa viimeiset ottelut.

### Dynamo Moskova ja uran loppu

Štalenkov palasi kasvattajaseuraansa Dynamo Moskovaan vuonna 2000. Hän päätti uransa Dynamossa kaudella 2001–2002.

Ura maajoukkueessa
------------------

Štalenkov pelasi myös Neuvostoliiton, Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Venäjän maajoukkueissa. Hän voitti olympiakultaa Albertvillen talviolympialaisissa vuonna 1992 ja olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998.

Palkinnot
---------

* 1993 IHL Garry F. Longman Memorial Trophy

Yksityiselämä
-------------

27. maaliskuuta 2012 uutisoitiin Štalenkovin kadonneen hänen palattuaan Moskovaan Magnitogorskista valmentamasta maalivahteja. Hän soitti vaimolleen sunnuntaina 25. maaliskuuta 2012 Moskovan Vnukovon lentokentältä, mutta ei palannut enää kotiinsa. Štalenkovin vaimo teki tämän jälkeen katoamisilmoituksen miehestään.

Lähteet
-------

1. ↑  Venäläinen ex-kiekkotähti katosi sunnuntaina *Iltalehti.fi*.  27.3.2012. Viitattu 27.3.2012.

* Mihail Štalenkov The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Mihail Štalenkov Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Arja Hannus** (s. 1960) on entinen ruotsalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistaja.

Suunnistuksessa hän voitti nuorten Pohjoismaiden mestaruuden 1980 jättäen toiseksi seuraavien vuosien ykkössuunnistajan Annichen Kringstadin. Seuraavana vuonna molemmat olivat Thunin MM-kisoissa voittamassa viestin maailmanmestaruutta. Seuraavat vuodet Hannus keskittyi hiihtosuunnistukseen mutta Gérardmerin MM-kisoissa 1987 hän voitti suunnistuksen henkilökohtaisella matkalla kultaa 16 sekunnin erolla maannaiseensa Karin Rabeen. Viestissä Hannus suunnisti jälleen ensimmäisen osuuden ja tuloksena oli hopeamitali. Skövden MM-kisoissa 1989 Hannus sai viestissä kultaa suunnistettuaan tällä kertaa toisen osuuden. Mariánské Lázněn MM-kisoissa 1991 hän huolehti jälleen avausosuudesta, ja Ruotsi voitti kultaa.

Sekä Venlojen viestin että Tiomila-viestin Hannus voitti kerran.

Hiihtosuunnistuksessa Arja Hannus sai 14 MM-mitalia. Ensimmäiset mestaruutensa hän sai Aigenin kisoissa 1982 ja seuraavat Chapelle de Boisin kisoissa 1992. Hän palasi vielä välivuosien jälkeen takaisin huipulle Windischgarstenin MM-kisoissa 1998, jossa hän sijoittui molemmilla henkilökohtaisilla matkoilla neljänneksi ja sai viestissä hopeaa. Viimeisen maailmanmestaruutensa hän voitti Krasnojarskin MM-kisoissa 2000.

Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hannus voitti kahdesti.

Saavutukset
-----------

### Suunnistuksen MM-kisoissa

* Thun 1981
	+ Kultaa viestissä
	+ Kahdeksas henkilökohtaisella matkalla
* Gérardmer 1987
	+ Kultaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Hopeaa viestissä
* Skövde 1989
	+ Kultaa viestissä
	+ Kahdeksas henkilökohtaisella matkalla
* Mariánské Lázně 1991
	+ Kultaa viestissä

### Hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa

* Aigen 1982
	+ Kultaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Kultaa viestissä
* Lavarone 1984
	+ Viides henkilökohtaisella matkalla
* Batak 1986
	+ Hopeaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Hopeaa viestissä
* Kuopio 1988
	+ Pronssia viestissä
	+ Viides lyhyellä matkalla
	+ Seitsemäs normaalimatkalla
* Skellefteå 1990
	+ Hopeaa normaalimatkalla
	+ Hopeaa viestissä
	+ Pronssia lyhyellä matkalla
* Chapelle de Bois 1992
	+ Kultaa lyhyellä matkalla
	+ Kultaa viestissä
	+ Pronssia normaalimatkalla
* Windischgarsten 1998
	+ Hopeaa viestissä
	+ Neljäs lyhyellä matkalla
	+ Neljäs normaalimatkalla
* Krasnojarsk 2000
	+ Kultaa normaalimatkalla
	+ Hopeaa viestissä
	+ Seitsemäs lyhyellä matkalla

### Muita saavutuksia

* Venlojen viestin voitto 1991 (IFK Södertälje)
* Tiomila-viestin voitto 2000 (Domnarvets GoIF)
* Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun voitto 1991 ja 1999

Lähteet
-------

1. ↑
**Tatjana Ivanovna Šikolenko** (ven. Татьяна Ивановна Шиколенко) eli **Tatsjana Ivanauna Šykalenka** (valkoven. Тацяна Іванаўна Шыкаленка) (s. 10. toukokuuta 1968 Krasnodar, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen keihäänheittäjä.

Šikolenko edusti aluksi Valko-Venäjää, kunnes vaihtoi 1996 edustamakseen maakseen Venäjän. Hän voitti 1991 kultaa Universiadeissa. Vuonna 1998 hän voitti EM-hopeaa Budapestin EM-kisoissa ja oli kauden lopussa toinen GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Sevillan MM-kisoissa tuloksella 66,37. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli seitsemäs ja kauden lopussa GP-finaalissa neljäs. Hän sijoittui yhdeksänneksi Edmontonin MM-kisoissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Euroopan cupin sekä heitti Münchenin EM-kisoissa neljänneksi, GP-finaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän-mestaruuden, MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ja IAAF:n yleisurheilufinaalin.

Šikolenkon isosisko Natalja Šikolenko on myös menestynyt keihäänheittäjä.

Ennätykset
----------

* Keihäänheitto: 67,20 (2000)

Lähteet
-------

* Tatjana Šikolenko Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Antti Junkkari** (9. elokuuta 1886 Räisälä - 25. huhtikuuta 1970) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Tuomas Junkkari ja Anna Javanainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Laina Katri Läheniemen kanssa.

Opinnot
-------

Junkkari kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulun vuonna 1918.

Jääkärikausi
------------

Junkkari työskenteli maanviljelijänä Räisälässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Junkkari saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa ja itärajalla.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Junkkari palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin ensin nimellä Jääkäripataljoona n:o 2 ja myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoona. Armeijasta hän erosi 16. lokakuuta 1918 ja siirtyi sen jälkeen viljelemään maata Räisälään.

Talvi- ja jatkosota
-------------------

Junkkari osallistui talvisotaan 5. Kuormastokomppanian päällikkönä ja osallistui sotatoimiin Karjalankannaksella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 38. Polttoaineosaston päälliköksi, josta hänet siirrettiin myöhemmin Käkisalmen ilmasuojelu-alueen 1006. Ilmasuojelukomppanian päälliköksi, mistä hänet siirrettiin vuonna 1942 edelleen päälliköksi 1721. Ilmasuojelukomppaniaan. Ilmasuojelutehtävistä hänet kotiutettiin vielä vuonna 1942, mutta hän joutui muuttamaan evakkona sotien jälkeen Lohjalle sieltä hankkimalleen tilalle. Hänet haudattiin Lohjalle.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgewehrführer 24. joulukuuta 1917
* Vänrikki 11. helmikuuta 1918
* Luutnantti 6. joulukuuta 1937
* Kapteeni 1943
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinuhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaTalvisodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Talvisodan muistomitali
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5 6  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Andreas Erm** (s. 12. maaliskuuta 1976, Berliini) on saksalainen kävelijä.

Erm käveli 1997 kävelyn maailmancupissa kolmanneksikymmenenneksi 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.21.05. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli samalla matkalla viides ajalla 1.20.25. Vuonna 2003 hän voitti Saksan-mestaruuden 10 000 metrin ratakävelyssä sekä MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa 50 kilometrin kävelyssä ajalla 3.37.46. Seuraavana vuonna hän voitti Saksan sisäratojen mestaruuden 5 000 metrin ratakävelyssä.

Ennätykset
----------

* 3 000 metrin ratakävely: 11.11,20 (2001)
* 10 000 metrin ratakävely: 38.51,51 (2004)
* 10 kilometrin kävely: 39.33 (2004)
* 20 kilometrin kävely: 1.18.42 (2000)
* 30 kilometrin kävely: 2.11.38 (2003)
* 35 kilometrin kävely: 2.32.54 (2003)
* 50 kilometrin kävely: 3.37.46 (2003)

Lähteet
-------

* Andreas Erm Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Jan-Axel Alanko** (s. 18. joulukuuta 1982 Turku) on suomalainen koripalloilija.

Ura
---

Alanko aloitti koripallon Turun NMKY:n riveissä. Vuonna 2004 hän siirtyi Aura Basketin riveihin ja pelasi joukkueen kanssa SM-sarjassa. Joukkueen lopetettua toimintansa Alanko siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa I-divisioonaan, jossa hän pelasi yhden kauden. Talven 2007 Alanko vietti Venezuelassa opiskelijavaihdossa ja pelasi paikallisessa yliopistosarjassa. Takaisin SM-sarjaan Alanko siirtyi kaudeksi 2007–2008, jolloin Korihait palkkasi hänet. Kausi meni hänen osaltaan kuitenkin pilalle loukkaantumisen takia ja Alanko siirtyi seuraavaksi kaudeksi Ura Basketin riveihin hakemaan uutta tulemista pääsarjaan. Kesällä 2009 Alanko teki seuran kanssa jatkosopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jan-Axel Alanko Korihaiden paitaan  17.4.2007. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 25.12.2008.
2. ↑  Koskinen, Harri: Vyyryläinen valmentajaksi ja Alanko laitamieheksi  20.5.2008. Turun Sanomat. Viitattu 25.12.2008.
3. ↑  Tupamäki valmentaa Uraa  6.6.2009. Turun Sanomat. Viitattu 25.12.2008. [vanhentunut linkki]
Mogotšan piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Mogotšan piiri** (ven. Могочинский район, *Mogotšinski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 25 500 neliökilometriä. Asukkaita on 24 100 henkeä (vuonna 2009).

Mogotšan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tungirin-Oljokman piiri, idässä Amurin alueeseen, kaakossa Kiinaan, etelässä Gazimurski Zavodin ja Sretenskin piireihin sekä lännessä Tšernyševskin ja Tungokotšenin piireihin.

Piirin hallinnollinen keskus on Mogotšan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Amazarin, Davendan, Kljutševskin ja Ksenjevkan kaupunkimaiset taajamat sekä Sbegan ja Semiozernyin maalaiskunnat. Asutuskeskuksia on yhteensä 36.

Piirin läpi kulkee Trans-Siperian rautatie. Rakenteilla on Tšitan ja Habarovskin välinen M58-valtatie. Piirikeskuksesta on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan maanteitse 630 kilometriä.

Talous perustuu rautatieliikenteeseen, kultaesiintymien hyödyntämiseen ja metsäteollisuuteen. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa ja munia. Asukkaat harjoittavat myös metsästystä ja keräilyä.

Mogotšassa toimii rautatie- ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Mogotšinski rabotši* ("Mogotšan työläinen"). Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mogotšan piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Mogotšan piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
**Magdelín Martínez** (s. 10. helmikuuta 1976, Camagüey, Kuuba) on italialainen kolmiloikkaaja.

Martínez loikki Edmontonin MM-kisoissa 2001 kolmiloikassa neljänneksi tuloksella 14,52. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa neljäs. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli toinen Euroopan cupissa tuloksella 14,76 ja voitti MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa loikittuaan 14,90. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides. Martínez sijoittui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 viidenneksi ja Ateenan olympialaisissa seitsemänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa viides.

Martínez voitti 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän loikki Helsingin MM-kisoissa kahdeksanneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui kuudenneksi. Hän karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008, Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 ja Berliinin MM-kisoissa 2009.

Martínez on voittanut Italian mestaruuden kolmiloikassa vuosina 2002–2007 ja sisäratojen mestaruuden vuosina 2003–2005 sekä 2008 ja 2009.

Ennätykset
----------

* Pituushyppy: 667 (2004)
* Kolmiloikka: 15,03 (2004)

Lähteet
-------

* Magdelín Martínez Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Tore Sandvik** (s. 30. toukokuuta 1972) on norjalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Halden SK:ta. Aikaisemmin hän on edustanut NTHI:ta ja Indre Östfold OK:ta.

Maajoukkueura
-------------

Nuorten MM-kilpailuissa 1990 Sandvik voitti pronssia viestistä ja sijoittui yhdeksänneksi pitkällä matkalla. Hän osallistui samoihin kisoihin myös vuonna 1992, mutta ilman menestystä.

Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Sandvik voitti kultaa viestissä joukkuetovereinaan Bernt Bjørnsgaard, Petter Thoresen ja Bjørnar Valstad. Pikamatkalla hän sijoittui 12. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 hän sijoittui pikamatkalla pronssille. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa vuonna 2000 hän sijoittui toiseksi.

Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Sandvik voitti hopeaa pikamatkalla Pasi Ikosen voittaessa kultaa. Viestissä hän sijoittui Norjan joukkueen kanssa hopealle Suomen jälkeen. Viestissä hänen kanssaan juoksivat Bernt Bjørnsgaard, Carl Henrik Bjørseth ja Bjørnar Valstad. Samana vuonna Akitan World Gameseissa Sandvik voitti henkilökohtaisella matkalla hopeaa ja sekaviestissä kultaa.

Rapperwil-Jonan MM-kilpailuissa 2003 Sandvik sijoittui seitsemänneksi viestissä ja 11. sprintissä. Hän osallistui vielä vuoden 2005 Aichin MM-kilpailujen sprinttiin, mutta karsiutui finaalista.

Seuraura
--------

Sandvik on voittanut neljä kertaa Jukolan viestin vuonna 1995 NTHI:n joukkueessa ja vuosina 1998, 2000 ja 2003 Halden SK:n joukkueessa. Tiomilan on voittanut kahdeksan kertaa Halden SK:n joukkueessa vuosina 1998, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006 ja 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Profile: Tore Sandvik Runners World of O. Viitattu 14.5.2009.
2. ↑  Junior World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 17.8.2007. Viitattu 14.5.2009.
3. 1 2 3  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 14.5.2009.
4. ↑  2001 World Games, Akita, Japan orienteering.asn.au.  Arkistoitu 8.3.2011. Viitattu 14.5.2009.
5. ↑  Norway won the relay IOF.  Arkistoitu 12.8.2009. Viitattu 14.5.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Tore Sandvikin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fredrik Wilhelm Fabritius** (14. heinäkuuta 1845 Viipuri – 12. huhtikuuta 1895 Kiova) oli suomalainen tähtitieteilijä ja pikakirjoitusjärjestelmän laatija.

Elämä ja ura
------------

Wilhelm Fabritiuksen vanhemmat olivat lukionlehtori Gabriel Johan Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1865 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1870.

Fabritius työskenteli Helsingin observatoriossa vuosina 1869–1871 ja sen jälkeen muun muassa Bonnin, Pulkovan observatorioissa. Bonnissa työskennellessään hän kävi Helsingin yliopistossa väittelemässä filosofian tohtoriksi vuonna 1873. Vuodesta 1876 hän oli Kiovan observatorion observaattori-astronomi. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen.

Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius, eläinlääkäri Ludvig Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.

Pikakirjoitus
-------------

1870-luvun alkupuolella Fabritius kehitti suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka pohjautui saksalaisiin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin. Sitä käytettiin jonkin verran 1800-luvun loppupuolella, mutta käyttö hiipui, ja Lars Neoviuksen kehittämä järjestelmä jäi käytännössä ainoaksi suomen kielen pikakirjoitusjärjestelmäksi.

Fabritiuksen järjestelmä painui unholaan, eikä sitä enää 2000-luvulle tultaessa osattu tulkita. Kadonnut "avain" kirjoituksen tulkintaan löytyi 2000-luvun alussa.

Fabritiuksen järjestelmää käytti muun muassa Kaarle Krohn kerätessään kansanrunoutta ja satuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Dödsfall.  *Finlands Allmänna Tidning*, 24.4.1895, nro 93. Historiallinen sanomalehtikirjasto. Viitattu 21.8.2009.
2. 1 2 3  Wilhelm Fabritius. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Kallioniemi, Kaarlo: *Wilhelm Fredrik Fabritius*. Teoksessa *Kansallinen elämäkerrasto*. II osa. Porvoo: WSOY, 1929.
4. ↑  Markkanen, Tapio ym.: *Tähtitieteen vaiheita Helsingin yliopistossa*, s. 90. Helsingin yliopisto, 1984. ISBN 951-45-3372-0.
5. ↑  Veli-Matti Autio: / Fabritius (1600 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
6. ↑  Latvamaa, Esko: *Wilhelm Fabritiuksen pikakirjoitusjärjestelmä*, s. 7. Helsinki: Suomen Pikakirjoittajayhdistys ry, 2007. ISBN 978-952-92-1950-6.
7. 1 2  Kadonnut avain unohdettuun kirjoitustekniikkaan löytyi.  *Helsingin Sanomat*, 21.4.2007, s. C1. maksullinen verkkoversio. Viitattu 27.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Muuan unhoon häipyvä suomalainen pikakirjoitusjärjestelmä, Uusi Suomi, 09.02.1936, nro 38, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Pedro Horrillo
**Pedro Horillo Muñoz** (s. 27. syyskuuta 1974 Eibar) on entinen espanjalainen ammattilaispyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Vitalicio Seguros -joukkueessa kaudella 1998, jolloin joukkueessa olivat mukana myös Óscar Freire ja Juan Miguel Mercado. Kausilla 2001–2002 Merrillo kilpaili Mapei-tallissa ja kausilla 2003–2004 Quick Step-Innergetic-joukkueessa. Kaudesta 2005 lähtien hän kilpaili Rabobank-tallissa uransa loppuun, vuoteen 2009 saakka.

Kaudella 2005 Horrillo voitti etapin Katalonian ympäriajossa ja oli lähellä etappivoittoa myös Espanjan ympäriajossa. 

Horrillo on taitava kirjoittaja ja hän on kirjoittanut alankomaalaiseen sanomalehteen De Volkskrantiin kolumnia Ranskan ympäriajon aikana.

Vuoden 2009 Italian ympäriajon 8. etapilla Horrillo loukkaantui vakavasti pudottuaan rotkoon vuoristolaskussa.

Saavutuksia
-----------

Lähde: trap-friis.dk

2000
Portugalin ympäriajo, etapin 9 voitto
2001
Niedersachsen Rundfahrt, mäkikirikilpailun ja etapin 2 voitto
2002
Euskal Bizikleta, etapin 1 voitto
Ranskan ympäriajo, kolmas etapilla 7
2003
Uniqa Classic, etapin 1 voitto
2004
Pariisi–Nizza, etapin 2 voitto
Uniqa Classic, etapin 4 voitto
Espanjan ympäriajo, kolmas etapilla 13
2005
Katalonian ympäriajo, etapin 3 voitto
2006
Sachsen Tour, etapin 1 voitto

Lähteet
-------

1. ↑  Pedro Horrillo Muñoz *cyclingarchives.com*. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Pyöräilijä putosi rotkoon Italian ympäriajossa *hs.fi*.  16.5.2009. Viitattu 16.5.2009.
3. ↑  Pedro Horrillo Munoz *trap-friis.dk*. Viitattu 9.6.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pedro Horrillo
**Kristiina Lassus** (s. 21. maaliskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen muotoilija, joka on työskennellyt muun muassa Artekilla ja Alessilla.

Lassus valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi 1992 (Design Leadership) ja 1995 (Sisustusarkkitehtuuri ja huonekalusuunnittelu). Hän työskenteli valmistuttuaan eri sisustusarkkitehtitoimistoissa. Vuosina 1994–1997 hän oli Artekin desingkoordinaattori ja 1998–2004 Alessin designjohtaja. Vuodesta 2003 hänellä on ollut Milanossa oma toimisto, jonka nimissä hän toimii konsulttina suunnittelee muun muassa Intiassa ja Nepalissa valmistettavia mattoja. Matoista hän on saanut saksalaisen Red Dot -muotoilupalkinnon. Myös Alessi suunnittelemistaan astioista ja teräksisistä aterimista hän on saanut saman palkinnon. Hän on ollut myös Red Dotin tuomaristossa.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Red Dot -muotoilupalkinto matoista 2008

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Pöppönen: Suomi on kova sana Milanossa.  *Helsingin Sanomat*, 17.5.2009.
2. ↑  Kristiina Lassus Studio *kristiinalassus.com*.  Arkistoitu 3.6.2009. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Red Dot (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kristiina Lassus Studio
**Allan Viljam Visanen** (26.1.1903 Turku – 6. syyskuuta 1936 Petroskoi) oli suomalainen kommunisti ja Neuvostoliitossa toiminut kirjailija.

Visanen syntyi työläisperheeseen. 14-vuotiaana poikasena hän liittyi punakaartiin ja osallistui Suomen sisällissotaan. Vuonna 1921 hänestä tuli Suomen kommunistisen puolueen työntekijä. Vuonna 1928 hänet pidätettiin ja tuomittiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankilaan.

Vapauduttuaan vankilasta Visanen muutti vuonna 1931 Neuvostoliittoon. Hän työskenteli Petroskoissa teknikumin opettajana, opiskeli ja kirjoitti artikkeleita, kertomuksia ja kuvauksia suomenkielisiin lehtiin. Erillisinä kirjoina ilmestyivät *Punaista elämää* (1933), *Antero* (1934), *Nuotio palaa* (1934) ja näytelmä *Teppojevin keksintö* (1934).

Visanen kuoli 33-vuotiaana tuberkuloosiin.

Teoksia
-------

* *Punaista elämää*. Leningrad: Kirja, 1933. (Ilmestynyt myös New Yorkissa 1934.)
* *Antero*. Petroskoi: Kirja, 1934.
* *Nuotio palaa*. Petroskoi: Kirja, 1934.
* *Teppojevin keksintö: proloogi ja kuusi kuvaelmaa: tapahtumapaikka Neuvosto-Karjala*. Petroskoi: Kirja, 1934.

Lähteet
-------

* *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 28–30. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.

1. ↑  Allan Visanen (muistokirjoitus).  *Punainen Karjala*, 8.9.1936, s. 4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Thomas "Tom" Francis Kiely** (25. elokuuta 1869 – 6. marraskuuta 1951) oli irlantilainen yleisurheilija, kymmenottelun olympiavoittaja Saint Louisissa 1904.

Vuoden 1904 olympialaisten kymmenottelu poikkesi jonkin verran nykyisestä. Lajeina olivat 100 jaardin juoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, 880 jaardin kävely, moukarinheitto, seiväshyppy, 120 jaardin aitajuoksu, painonheitto, pituushyppy ja mailin juoksu. Kaikki kymmenen lajia käytiin saman päivän aikana. Kiely voitti kilpailun yli sadan pisteen erolla tuloksella 6 036.

Kiely oli kisojen aikaan jo 34-vuotias. Ison-Britannian joukkue tarjosi hänelle ilmaista kisamatkaa, samoin kuin amerikkalaiset sponsorit. Vannoutuneena nationalistina hän kuitenkin päätti edustaa itseään ja kotimaataan Irlantia.

Yhdysvalloissa hänelle tarjottiin useita kertoja mahdollisuutta liittyä joko Ison-Britannian tai Yhdysvaltain joukkueeseen, mutta Kiely kieltäytyi näistä kaikista. Irlanti ei tuohon aikaan ollut itsenäinen eikä edes KOK:n jäsen, joten mitalitilastoissa Kielyn kultamitali meni Ison-Britannian piikkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 12. Otava, 1970.

Miesten kymmenottelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1904: Thomas Francis Kiely |
1912: Jim Thorpe |
1920: Helge Løvland |
1924: Harold Osborn |
1928: Paavo Yrjölä |
1932: James Bausch |
1936: Glenn Morris |
1948: Bob Mathias |
1952: Bob Mathias |
1956: Milt Campbell |
1960: Rafer Johnson |
1964: Willi Holdorf |
1968: William Toomey |
1972: Nikolai Avilov |
1976: Bruce Jenner |
1980: Daley Thompson |
1984: Daley Thompson |
1988: Christian Schenk |
1992: Robert Změlík |
1996: Dan O’Brien |
2000: Erki Nool |
2004: Roman Šebrle |
2008: Bryan Clay |
2012: Ashton Eaton |
2016: Ashton Eaton |
2020: Damian Warner |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |

 |
**Gottfrid Hampf** (ven. Готтфрид Гуугович Гампф, *Gottfrid Guugovitš Gampf*; 12. heinäkuuta 1904 Turku – 16. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli neuvostoliitonsuomalainen agronomi ja kirjailija.

Hampf muutti Neuvostoliittoon vuonna 1923. Hän valmistui maatalousteknikumista ja työskenteli agronomina Tunkuan piirin Lehdon kylässä. Hän kirjoitti runoja *Nuori kaarti* ja *Rintama* -lehtiin ja toimi *Soihdun*, *Punakanteleen* ja *Rintaman* taiteilijana. Vuonna 1931 ilmestyi Hampfin ja Einari Leinon yhteiskokoelma *Radan varrelta*. Hän laati myös karjanhoitoa käsitteleviä oppaita.

1930-luvun lopun suomalaisvainojen aikana Hampf pidätettiin, tuomittiin vakoilijana kuolemaan ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1959.

Teoksia
-------

* Einari Leino, Gottfrid Hampf. *Radan varrelta: Runoja – lauluja*. Leningrad: Kirja, 1931.
* Runoja teoksessa *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940*. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 259–263.

Lähteet
-------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Gottfrid Hampf*** 

1. ↑  *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 21–23. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.
2. ↑  Fennica: Suomen kansallisbibliografia *fennica.linneanet.fi*. Viitattu 18.5.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Vozvraštšonnyje imena *visz.nlr.ru*. Viitattu 18.5.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Sheri-Ann Brooks** (s. 11. helmikuuta 1983) on jamaikalainen pikajuoksija.

Brooks voitti 2005 NCAA-mestaruuden 200 metrin juoksussa, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 24,20. Seuraavana vuonna hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 11,19 ja sijoittui 200 metrillä viidenneksi ajalla 23,07. Jamaikan joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän voitti kultaa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin henkilökohtaisessa kisassa välierissä, mutta oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa.

Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi alkuerissä Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla ilman Brooksia juossut joukkue keskeytti.

Kesällä 2009 Brooksin Jamaikan mestaruuskilpailuiden yhteydessä otetusta dopingnäytteestä löytyi kiellettyä metyyliksantiini-piristettä. Hänet kuitenkin vapautettiin dopingepäilyistä, kun B-näyte oli tutkittu ilman hänen lupaansa ja ilman hänen tai edustajansa läsnäoloa. Samassa yhteydessä kiinni jäänneet pikajuoksijat Yohan Blake, Marvin Anderson, Allodin Fothergill ja Lansford Spence saivat kolmen kuukauden kilpailukiellon.

Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 Brooks sijoittui 60 metrin juoksussa alun perin jaetulle neljännelle sijalle Ruddy Zang Milaman kanssa, mutta he nousivat pronssisijalle kun toiseksi sijoittunut LaVerne Jones-Ferrette hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
Ulkoradat
* 100 metrin juoksu: 11,05 (2007)
* 200 metrin juoksu: 22,70 (2008)
* 400 metrin juoksu: 53,95 (2006)

Sisäradat
* 50 metrin juoksu: 6,21 (2010)
* 60 metrin juoksu: 7,14 (2010)
* 200 metrin juoksu: 23,45 (2005)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sheri-Ann Brooks Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Kansainyhteisön kisat 2006 – Naisten 4×100 metrin tulokset (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Peking 2008 – Naisten 4×100 metrin tulokset (englanniksi)
6. ↑  Pikajuoksija Brooks pääsi dopingpiinasta *hs.fi*.  6.8.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 8.8.2009.
7. ↑  Jamaikalaiset pikajuoksijat kolmen kuukauden kisakieltoon *hs.fi*.  15.9.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 16.9.2009.
8. ↑  IAAF Newsletter No. 119 (PDF)  25.1.2011. IAAF. Viitattu 27.1.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Rami Rantanen** (s. 25. marraskuuta 1968 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Rantasen ura alkoi juniorina Pallokerho-35:ssä, josta hän siirtyi myöhemmin Helsingin Jalkapalloklubin juniorijoukkueisiin. Rantanen nousi HJK:n edustusmiehistöön kaudella 1987, jolla hän voitti heti ensimmäisen mestaruutensa. Myös toinen HJK-kausi päättyi kultaan. Rantanen siirtyi 1989 Lahden Reippaaseen ja sieltä 1991 Kuusysiin, jossa hän voitti taas Suomen mestaruuden. Kaudet 1992–1994 Rantanen pelasi jälleen Helsingin Jalkapalloklubissa. Hän voitti viimeisen mestaruutensa HJK:ssa 1992. HJK:sta Rantanen siirtyi Ruotsin pääsarjassa pelanneeseen Trelleborgiin, jossa hän pelasi kolme vuotta. Palattuaan Suomeen vuonna 1998 Rantasen uudeksi seuraksi tuli PK-35, joka seuraavalla kaudella muuttui FC Jokereiksi. Kaudeksi 2001 hän siirtyi Atlantis FC:hen ja 2002 Atlantiksen liigapaikan perineeseen AC Allianssiin. Hän lopetti uransa kauden 2004 päätteeksi. Neljän mestaruuden lisäksi Rantanen voitti Suomen Cupin HJK:n, Jokerien ja Atlantiksen riveissä. Kaikkiaan hän pelasi uransa aikana 322 pääsarjatason ottelua Suomessa.

Rantanen pelasi maajoukkueessa 18 A-maaottelua vuosina 1993–2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 167. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
2. ↑  Ala-Kivimäki, Petteri: Tyylitaituri siirtyi katsomoon.  *Helsingin Sanomat*, 17.11.2004. HS arkisto (maksullinen). Viitattu 18.5.2009.
3. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 148. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
**André da Silva** (s. 26. marraskuuta 1972) on brasilialainen pikajuoksija.

Ura
---

Da Silva karsiutui Barcelonan olympialaisissa 1992 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 10,78. Seuraavana vuonna hän karsiutui Toronton sisäratojen MM-kisoissa 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 21,66. Myöhemmin samana vuonna hän oli toinen Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 200 metrillä ja karsiutui Stuttgartin ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 20,99. Atlantan olympialaisissa 1996 da Silva karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä juostuaan 10,26, mutta oli mukana Brasilian joukkueessa, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksussa olympiapronssia. Seuraavana vuonna hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin juoksun alkuerissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna oli toinen Etelä-Amerikan-mestaruuskisoissa 100 metrillä ja karsiutui samassa lajissa Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 1999 da Silva voitti Etelä-Amerikan-mestaruuskisoissa kultaa sekä 100 metrin juoksussa ajalla 10,06 että pikaviestissä. Samana vuonna hän voitti Universiadeissa 100 metrin kilpailun sekä Pan-Amerikan kisoissa pikaviestin. Sevillan MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä ja 200 metrin alkuerissä, mutta oli mukana voittamassa MM-pronssia pikaviestissä.

Da Silva karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 200 metrin alkuerissä ajalla 20,95. Hän oli samoissa kisoissa mukana Brasilian pikaviestijoukkuessa, joka voitti olympiahopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti Etelä-Amerikan-mestaruuden 200 metrillä, mutta karsiutui Edmontonin MM-kisoissa saman matkan alkuerissä. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa 200 metrillä kahdeksas. Vuonna 2002 hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 200 metrin juoksussa. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän oli mukana voittamassa pikaviestistä MM-pronssia, joka jälkikäteen kirkastui hopeaksi Britannian juoksijan käryttyä dopingista. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Seuraavana vuonna da Silva karsiutui Helsingin MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 20,81.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,06 (1999)
* 200 metrin juoksu: 20,15 (2003)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  André da Silva Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 101
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
	+ 2
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Josef Doležal** (12. joulukuuta 1920 – 28. tammikuuta 1999) oli tšekkoslovakialainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.

Doležal hylättiin vuonna 1946 Oslon EM-kilpailujen 50 kilometrin kävelyssä. Neljä vuotta myöhemmin Brysselin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi ajalla 4.55.49. Helsingin 1952 olympialaisissa hän saavutti 50 kilometrillä hopeaa ajalla 4.30.17,8. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa 10 000 metrin kävelyssä ajalla 45.01,8 ja saavutti hopeaa 50 kilometrillä ajalla 4.25.07,2.

Doležal käveli eri matkoilla useita maailmanennätyksiä. Hänen viimeisimmät maailmanennätyksensä eri matkoilla olivat 20 000 metrin ratakävelyssä 1.30.26,4 (1. marraskuuta 1953, myös 15 kilometrin väliaika 1.07.54 oli uusi maailmanennätys), kahden tunnin ratakävelyssä 25 701 metriä (toukokuussa 1955), 30 000 metrin ratakävelyssä 2.21.38,6 (lokakuussa 1952), 20 kilometrin maantiekävelyssä 1.30.00 (heinäkuussa 1956) sekä 50 kilometrin maantiekävelyssä 4.16.06 (syyskuussa 1954).

Lähteet
-------

* Kamper, Erich: *Lexikon der 14 000 Olympioniken*, s. 64. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*, s. 38, 46, 56. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 474–476. IAAF, 2005. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1955*, s. 342. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1954.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Juho Petri Lipsanen** (s. 29. toukokuuta 1961) on suomalainen yritysjohtaja.

Lipsanen toimi vuosina 2002–2005 Alma Median toimitusjohtajana ja vuosina 2005–2008 TeliaSoneran johtajana, aluksi TeliaSonera Finlandin toimitusjohtajana ja vuoden 2007 alusta Integrated Enterprise Services -liiketoiminta-alueen, sittemmin Business Services -myyntidivisioonan, johtajana. Ennen siirtymistään Alma Median johtoon hän työskenteli vuodesta 1988 eri tehtävissä teollisuuskonserni ABB:ssä. Hän oli muun muassa ABB Automationin talousjohtaja ja ABB New Venturesin toimitusjohtaja.

Lipsasen luottamustehtäviin ovat lukeutuneet muun muassa Coronaria Hoitoketjun, Lamor Groupin, SSH Communications Securityn ja Vapon hallitusten puheenjohtajuudet. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri, joksi hän valmistui Turun kauppakorkeakoulusta.

Juho Lipsanen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on tukkukauppias, kauppaneuvos August Lipsasen (1876–1948) lapsenlapsi ja muusikko Ilkka Lipsasen serkku.

Lipsanen on kirjoittanut Hannu Laakson kanssa vuonna 2009 ilmestyneen yrityskirjan *Operaatio Täyskäännös*.

Teokset
-------

* Laakso, Hannu & Lipsanen, Juho: *Operaatio Täyskäännös : the art of turnaround*. WSOYpro, 2009. ISBN 978-951-0-36195-5.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Raeste, Juha-Pekka: Itsevarma telejohtaja *HS.fi*.  2009. Viitattu 2.1.2010.
2. 1 2 3 4  Hallituksen jäsenet *vapo.fi*. Viitattu 2.1.2010.
3. ↑  Lähteenmäki, Pekka: Lipsanen lipsahti pois Telia-Sonerasta *Talouselämä*.  12.5.2008.  Arkistoitu 5.1.2010. Viitattu 2.1.2010.
4. 1 2  Erola, Marko: ABB:n Juho Lipsanen palaa Suomeen Alma Median konsernijohtajaksi *Taloussanomat*.  17.1.2002. Viitattu 2.1.2010.
5. ↑  Vatanen, Reijo: Yhtiön etu on omistajien etu.  *VapoViesti*, 2008, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.8.2011.  (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Lampi, Ilkka: "Syvennä ajatteluasi" *Kauppalehti.fi*.  29.10.2009. Viitattu 2.1.2010. [vanhentunut linkki]
**Vicente de Lima** (s. 4. kesäkuuta 1977 Currais Novos) on brasilialainen pikajuoksija.

De Lima karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin alkuerissä ajalla 10,31, mutta oli kisoissa mukana Brasilian joukkueessa, joka voitti olympiahopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa.

De Lima karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä ajalla 10,28. Seuraavana vuonna hän voitti Brasilian mestaruudet 100 ja 200 metrin juoksussa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 100 metrillä ajalla 10,22, mutta karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,37. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin  ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Brasilian pikaviestijoukkueeseen. 

Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä.

Ennätykset
----------

* 50 metrin juoksu: 5,75 (2009)
* 60 metrin juoksu: 6,58 (2008)
* 100 metrin juoksu: 10,13 (2004)
* 200 metrin juoksu: 20,39 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vicente de Lima Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Georges Eo** (s. 7. marraskuuta 1948) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Eo aloitti peliuransa FC Lorientin juniorijoukkueessa. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki 1967 FC Nantes Atlantiquessa, jota edusti viisi kautta. Hän pelasi myöhemmin myös Paris FC:ssä, Olympique de Marseillessa ja Red Starissa. Hän lopetti pelaajauransa 34-vuotiaana 1983.

### Meriitit pelaajana

* Coupe de France: 1976
	+ Hopeaa: 1970

Ura valmentajana
----------------

Valmennusuransa Eo aloitti Red Starin pelaajavalmentajana 1980. Hänen johdollaan Red Star nousi 1980-luvun alussa neljänneltä sarjatasolta Division 2:een. Hän jätti seuran 1985 ja valmensi kaksi seuraavaa kautta SC Abbevillea. Vuonna 1987 Eo palasi FC Nantes Atlantiqueen organisaatioon, jossa toimi apulaisvalmentajana 16 vuoden ajan. Vuosina 1997–98 hän toimi myös Bretagnen maajoukkuevalmentajana.

Vuonna 2003 Eo siirtyi Nantes'n tekniseksi johtajaksi palaten tammikuussa 2005 jälleen apulaisvalmentajaksi. Kun Serge Le Dizet sai potkut syyskuussa 2006 nousi Eo seuran päävalmentajaksi.  Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään seuran kelkkaa ja sai potkut helmikuussa 2007.  Eo ei niellyt potkuja purematta ja lopulta syyskuussa 2008 Nantes määrättiin maksamaan Eolle lähes 900 000 euron korvaukset sopimusrikkomuksesta. 

Nantes-potkujensa jälkeen Eo valmensi amatööriseura Orvault Sportsia vuodet 2007–2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Nantes coach Le Dizet sacked after Cup defeat (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Eo out at Nantes
3. ↑  French Nantes ordered to pay 879,462 euros to ex-coach[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Serge Le Dizet** | **FC Nantes Atlantiquen päävalmentaja**9/2006–2/2007 | Seuraaja:**Michel Der Zakarian** |
**Vasili Borisovitš Kaptjuh** (ven. Василий Борисович Каптюх) eli **Vasil Barysavitš Kaptsjuh’** (valkoven. Васiль Барысавiч Капцюх) (s. 27. kesäkuuta 1967 Maladzetšna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen ja valkovenäläinen kiekonheittäjä.

Kaptjuh voitti pronssia 1985 nuorten EM-kisoissa sekä seuraavana vuonna Ateenan nuorten MM-kisoissa tuloksella 58,22. Hän sijoittui Splitin EM-kisoissa 1990 neljänneksi. Tokion MM-kisoissa 1991 hän selviytyi loppukilpailuun, mutta joutui jäämään siitä pois loukkaantumisen takia. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli seitsemäs tuloksella 61,64 ja kaksi vuotta myöhemmin Göteborgin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia 65,88 kantaneella heitollaan. Kauden lopussa hän heitti GP-finaalissa neljänneksi tuloksella 66,30. Seuraavana vuonna hän voitti Atlantan olympialaisissa olympiapronssia. Vuonna 1997 hän sijoittui Ateenan MM-kisoissa yhdenneksitoista ja GP-finaalissa seitsemänneksi.

Kaptjuh heitti Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi tuloksella 67,59. Seuraavana vuonna hän oli Edmontonin MM-kisoissa kuudes ja GP-finaalissa kahdeksas. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti MM-pronssia. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas. Vuonna 2004 hän sijoittui Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudenneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui.

Ennätykset
----------

* Kiekonheitto: 67,59 (2000)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vasili Kaptjuh Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Masato Katō** (jap. 加藤正人, *Katō Masato*, s. 28. maaliskuuta 1963) on japanilainen videopelisuunnittelija. Katō on osallitsunut Tecmon ja Squaren kehittämien pelien suunnitteluun. Hänen työnsä on koostunut lähinnä käsikirjoittamisesta, ja sen lisäksi hän on toiminut muun muassa ohjaajana.

Ura
---

Valmistuttuaan collegesta Katō toimi noin vuoden ajan osa-aikaisena animoijana ja siirtyi sen jälkeen pelisuunnittelun pariin. Hänen ensimmäinen pelityönsä oli Tecmon vuonna 1988 julkaisema Famicom-peli *Captain Tsubasa*, jossa hän keskittyi sprite-grafiikan luomiseen. Peliä seuranneissa *Ninja Gaiden* -peleissä hän työskenteli pelikuvien piirtäjänä (*Ninja Gaiden*,  *Ninja Gaiden II*), käsikirjoittana (*Ninja Gaiden II*) ja toimintakohtien ohjaajana (*Ninja Gaiden III*). Hänen työnsä käsikirjoittajana ja grafiikan työstäjänä jatkuivat animesarjan *Nadia: The Secret of Blue Waterin* videopelisovituksessa ja Gainaxin *Princess Maker 2*:ssa.

Katōn ensimmäinen projekti Squarella oli vuonna 1995 julkaistu *Chrono Trigger*, jossa hän käsikirjoittamisen ohella osallistui pelin alkuperäisen tarinan kirjoittamiseen. Peliä seuranneita käsikirjoitustöitä Squarella olivat *Radical Dreamers: Nusumenai hōseki*, *Final Fantasy VII*, *Xenogears* ja *Chrono Cross*. *Radical Dreamersissa* ja *Chrono Crossissa* hän toimi myös ohjaajan tehtävässä. Squarella hän vastasi myös vuonna 2002 ilmestyneen *Final Fantasy XI*:n juonesta.

Square-pelien jälkeen Katō on käsikirjoittanut esimerkiksi Namcon *Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanin* ja Square Enixin *Heroes of Mana* -pelin. Muissa *Seiken densetsu* -sarjaan kuuluvissa peleissä, *Children of Manassa* ja *Seiken densetsu 4*:ssä, hän keskittyi juonen laatimiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Masato Kato interview from Procyon Studio  1.11.1999. Square Haven.  Arkistoitu 22.4.2008. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Final Fantasy XI Tech Info GameSpot. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Game Credits for Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Ocean MobyGames. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)
4. ↑  Boulette, Brian: Square Enix Unveils Final Fantasy XII Sequel, Three More Games  13.9.2006. RPGamer.  Arkistoitu 3.4.2012. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)
5. ↑  Game Credits for Children of Mana MobyGames. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)
6. ↑  Dawn of Mana Tech Info GameSpot. Viitattu 22.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Masato Katō MobyGamesissa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |