recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Griselinia*** on ainoa suku heimossaan **Griseliniaceae**, joka kuuluu Apiales-lahkoon. Suvussa on kuusi lajia, jotka ovat kasvumuodoiltaan vaihtelevia. Pääosa lajeista on puita ja pensaita, mutta on myös kiipeileviä köynnöksiä ja päällyskasveja eli epifyyttejä. Lajit kasvavat Uudessa-Seelannissa sekä hajanaisesti Etelä-Amerikan eteläosissa.

Tuntomerkit
-----------

*Griselinia*-lajien lehdet sijaitsevat usein kahdessa rivissä. Lavan laidat ovat hampaiset tai eheät; kanta, ruodin reuna ja adaksiaalinen palle saattavat ympäröidä varren. Kukat ovat yksineuvoisia. Emikukat saattavat olla teriöttömiä ja mesiäinen eli nektario puuttuu. Sikiäin on yhdislehtinen ja kehänalainen. Hedelmä on marjamainen.

Kasveissa on värillisenä välkehtivää eli iridoivaa griselinosidi-nimistä yhdistettä. Ruodin johtojänteet ovat kaarevia poikkileikkaukseltaan. Lehdessä on limasoluja, ja ilmaraot ovat syklosyyttisiä, mikä tarkoittaa, että vähintään viisi pientä apusolua on huulisolujen ympärillä, ei kuitenkaan säteittäisesti. Lehden pinnalla on solukarvoja (trikoomia). Hedekukkien ponnet kiinnittyvät palhoihin selästään. Siemenaiheessa on sen varresta eli funikuluksesta kasvanut siltarakenne, joka helpottaa siiteputken kasvua kohden nukellusta. Kromosomiluku on n = 18.

Luokittelu
----------

Aiemmin *Griselinia*-sukua on pidetty kanukkakasvien (Cornaceae) sukulaisena. Nykyisten tutkimusmenetelmien johdosta se liitetään Apiales-lahkossa osaksi ryhmää, johon kuuluvat myös kielopuukasvit (Pittosporaceae), araliakasvit (Araliaceae), heimo Myodocarpaceae ja sarjakukkaiskasvit (Apiaceae). Tämän ryhmän ominaisuuksia ovat petroseleenihapon esiintyminen, tanniinien puuttuminen, erittävien karvojen harvinaisuus, tietynlainen lehden silmuasento (vernaatio) ja siemenaiheen sisäisen päällysketon (endoteelin) olemassaolo.

### Lajit

*Griselinia*-suvussa on kuusi tai seitsemän lajia:

* *Griselinia carlomunozii* M.O.Dillon & Muñoz-Schick
* *Griselinia jodinifolia* (Griseb.) Taub.
* *Griselinia littoralis* (Raoul) Raoul
* *Griselinia lucida* (J.R.Forst. & G.Forst.) G.Forst.
* *Griselinia racemosa* (Phil.) Taub.
* *Griselinia ruscifolia* (Gay) Ball
* *Griselinia scandens* (Ruiz & Pav.) Taub.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.
* The Plant List. A working list of all plant species.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–. Viitattu 5.11.2014
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q135212
* Wikispecies: Griselinia
* CoL: 4R5W
* EoL: 3014404
* EPPO: 1GRSG
* FoAO2: Griselinia
* GBIF: 3232523
* GRIN: 5171
* iNaturalist: 200846
* IPNI: 30027711-2
* NBN: NHMSYS0000459153
* NCBI: 16912
* NZOR: 2bc1c072-8a91-413b-a2fe-f192c7087523
* Open Tree of Life: 694035
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:12082-1
* WFO: wfo-4000016251

 |

 |
**Rakkautta Karibialla** (*Coupled*) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla vuonna 2016. Sarjassa joukko nuoria miehiä ja naisia etsivät itselleen kumppania Karibian Anguillalla. Ohjelmaa juontaa näyttelijä Terrence J. Sarja jäi yhden tuotantokauden mittaiseksi.

Suomessa Sub alkoi esittää sarjaa 15. elokuuta 2017.

Juoni
-----

Karibian saarella on 12 naista, jotka etsivät sitä oikeaa. Sinkkumiehet saapuvat paikalle yksitellen tavatakseen kunkin naisen erikseen kasvokkain. Ensikohtaamisen jälkeen naiset päättävät, haluavatko he jatkaa tapailua. Jos nainen poistuu vasemmalle, hän ei halua enää tavata miestä, kun taas kiinnostuneet naiset kulkevat oikealle (perustuen deittisovellus Tinderiin).

Suhteissa valta vaihtuu nopeasti, ja sen jälkeen on miehen vuoro valita kaksi hänestä kiinnostunutta naista, joiden kanssa hän haluaa tehdä lähempää tuttavuutta. Vuorokauden jälkeen miehen on päätettävä kummalle hän antaa pakit, jolloin toisen naisen on palattava odottamaan seuraavaa miestä. Ohjelman aikana muodostuu useita pareja ja lopulta he itse päättävät suhteensa jatkosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mark Burnett’s Fox Dating Reality Series ‘Coupled’ Canceled After One Season *Deadline.com*.  8.8.2016. Viitattu 23.8.2017. (englanniksi)
2. ↑  Rakkautta Karibialla *Telsu.fi*. Viitattu 23.8.2017.
3. ↑  Mark Burnett on Infusing Diversity Into Dating Shows, Schwarzenegger's 'Apprentice' Appeal *Hollywood Reporter*.  17.5.2017. Viitattu 23.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Rakkautta Karibialla* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sähkölaitos räjähdyksen jälkeen. Vain julkisivun seinät olivat pystyssä.
Räjähdyksen aiheuttamaa tuhoa.
**Turun sähkölaitoksen räjähdys** tapahtui 12. toukokuuta 1920. Räjähdyksen syynä oli laitoksen yhden höyrykattilan rakennevika. Onnettomuudessa kuoli kahdeksan työntekijää. Tapaus aiheutti Turussa pitkäaikaisen sähköpulan, ja esimerkiksi raitioliikenne oli 87 päivää keskeytyksissä.

Sähkölaitos rakennettiin Linnankadulle vuonna 1906, ja se alkoi tuottaa sähköä vuonna 1908. Se oli aluksi AEG-yhtiön omistama, mutta siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1919. Kaupunki aikoi laajentaa laitosta, koska sähkönkulutus kasvoi. Tätä varten tilattiin uusia höyrykoneita ja tutkittiin energian saamista kauempaakin.

Onnettomuudessa räjähti yksi sähköaseman vanhimmista komponenteista, vuonna 1908 asennettu Steinmüller-höyrykattila. Syynä oli kattilan rakenteen vika: onnettomuustutkinnassa paljastui yläkattilan päätelevyn murtuma, joka syntyi kattilan suuren läpimitan ja päätelevyn liian jyrkän taivutuksen vuoksi. Kattilan huollossa ja testauksessa ei ollut puutteita. Nämä havainnot aiheuttivat maailmanlaajuisen kattilakonstruktiomääräysten muuttamisen.

Räjähdys näkyi usean kuukauden ajan kaupunkilaisten arkielämässä, sillä yli 60 % Turun asunnoista oli sähköistetty. Paikallisia sanomalehtiä ei voitu julkaista, lukuun ottamatta käsivoimin pyöritettäviä lisälehtiä. Aluksi vallitsi melkoinen pimeys, ennen kuin kaduille saatiin vanhoja karbidilamppuja. Satamaa valaistiin "Lux-lampuilla" ja rautatieasemaa tilapäisesti kynttilöillä. Useat tehtaat pysähtyivät ja huvitilaisuudet peruutettiin joksikin aikaa.

Katso myös
----------

* Turku Energia

Lähteet
-------

1. 1 2  Hirweä räjähdys Turussa. *Etelä-Suomen Sanomat* 13.5.1920. Kansalliskirjasto.
2. 1 2 3 4  Yrttiaho, Johannes: *Kamppailu kaupungin sähköstä: Pääomaleirit ja kunnallispolitiikka Turun sähköjärjestelmän kehityksessä 1919–1929*, s. 9, 25, 77, 101. Pro gradu. Turku: Turun yliopisto, 2013. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.3.2017).
3. ↑  Sirkiä, Hanna: *Hyvästi ny sitt: Turun raitiovaunuliikenteen lakkautus 1961–1972*, s. 15. Pro gradu. Turku: Turun yliopisto, 2003. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.3.2017).  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Tuhoisa räjähdys Turussa. *Savon Jääkäri* 16.5.1920 (useissa lehdissä julkaistu kiertoartikkeli). Kansalliskirjasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Räjähdys Turun sähkölaitoksella, Suomen Kuvalehti, 22.05.1920, nro 21, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Norontaus, Katariina: Kun Turun sähkölaitos räjähti: kahdeksan kuollutta, kaupunki kuukausikaupalla vailla virtaa *Turun Sanomien verkkosivusto ts.fi*.  12.5.2020. Turku:  Turun Sanomat Oy.
**Julius Nico Nestori Taskinen** (s. 20. elokuuta 1999 Eisenstadt, Itävalta) on suomalainen kestävyysurheilija. Taskisen edustama urheiluseura on Lappeenrannan Urheilu-Miehet.

Ura
---

Julius Taskinen aloitti pyöräilyuransa maastopyöräilyn parista kesällä 2012. Aikaisemmin Taskisen oli harrastanut aktiivisesti kilpahiihtoa ja alppihiihtoa. Vuonna 2016 Taskinen siirtyi maantiepyöräilyn pariin tultuaan valituksi alle 19-vuotiaiden Fincycling-joukkueeseen. Syksyllä 2017 hän edusti Suomea Bergenissä järjestetyissä maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa. Kauden 2017 hyvien tulosten ja otteiden johdosta Taskinen siirtyi syksyllä 2017 edustamaan TWD-Länkeniä. Kesällä 2021 Taskinen teki lajivaihdoksen pyöräilystä juoksuun.

Yksityiselämä
-------------

Taskinen on syntynyt Itävallan Eisenstadtissa. Hän kävi lukion Lappeenrannan Kimpisen lukiossa. Taskinen suoritti varusmiespalveluksensa Puolustusvoimien Urheilukoulussa Kaartin jääkärirykmentissä Santahaminassa 2018–2019. Taskinen aloitti vuonna 2020 opiskelemaan Jyväskylän ammattikorkeakoulun Sport Business -opinto-ohjelmassa.

Saavutuksia
-----------

### Juoksu

2022
Finlandia Marathon, puolimaraton, voitto
2021
Paavo Nurmi Marathon, puolimaraton, pronssia
2020
Vaarojen Maraton, 9. sija
2019
Itämeri Maraton, 2. sija
### Pyöräily

2019
Lattomeriajo, Ulvila, 10. sija
Ole Wackströmin muistoajo, 11. sija
2018
Maantiepyöräilyn SM-kisat, joukkueaika-ajo, hopeaa
Rosendahl GP, 6. sija
Pyöräilyn kortteliajon SM-kilpailut, 9. sija
2017
Maantiepyöräilyn SM-kisat, alle 19-v, henkilökohtainen aika-ajo, kultaa
Maantiepyöräilyn SM-kisat, alle 19-v, maantieajo, hopeaa
Kalevan Kierros, aika-ajo, alle 23-v. hopeaa
Ole Wackströmin muistoajo, alle 23.v, hopeaa
Izegem Kermis, Belgia, 6. sija
Velm Kermis, Belgia, 12. sija
Bioracer Evoc GP, alle 19-v. voitto
2016
Maantiepyöräilyn SM-kisat, alle 19-v, henkilökohtainen aika-ajo, 6. sija
Seutulan kierros, 8. sija
Kalevan Kierros, aika-ajo, yleinen, 4. sija
2015
Peurunka XCM, alle 17-v. voitto
Maastopyöräilyn maratonmatkan (XCM) SM-kilpailut, alle 19-v. pronssia

Lähteet
-------

1. ↑  Julius Taskinen *procyclingstats.com*. Viitattu 12.8.2018.
2. ↑  Reponen, Tuomo: Willimiesajojen korttelikisaan osallistuva Julius Taskinen tähtää isoihin ympäriajoihin — taipalsaarelaispyöräilijä odottaa lauantailta kovavauhtista kilpailua rajulla reitillä *Etelä-Saimaa*.  17.7.2018. Viitattu 12.8.2018.

* 
* 
*
**Lalla Rookh** oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1876. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1926–1928. Laiva myytiin romutettavaksi Belgiaan 1928.

Lalla Rookhin rakensi R.J. Evans & Co. Liverpoolssa vuonna 1876 liverpoolilaiselle Lever Brothersille joka käytti laivaa kopran kuljetukseen Etelämerellä sijainneilta plantaaseiltaan. Laivan vetoisuus oli 825 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 250 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 63,00 metriä, leveys 9,70 metriä ja syväys 5,70 metriä. Suomeen Lalla Rookh ostettiin Norjasta vuonna 1923. Parkin omistivat Werner Hacklin ja muut porilaiset laivanvarustajat vuoteen 1926 saakka jolloin sen omistajaksi tuli Gustaf Erikson. Porilaisomistuksessa laivan nimenä oli **Karhu** mutta Erikson palautti sille alkuperäisen nimen. Ollessaan helmikuussa 1925 painolastissa matkalla Kööpenhaminasta Jamaikan Savanna-la-Mariin Lalla Rookh kärsi vaurioita myrskyssä ja se hinattiin Norjan Haugesundiin korjattavaksi.

Viimeisen puutavaralastinsa Lalla Rookh kuljetti Porvoosta Lontooseen lokakuussa 1928. Se myytiin marraskuussa 1928 romutettavaksi Belgiaan ja se saapui Belgian Brüggeen joulukuun alussa 1928.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Lalla Rookh ex Karhu ex Belona ex Efjendi ex Lalla Rookh (Arkistoitu – Internet Archive)
**Roomalainen agora** oli antiikin aikainen agora eli tori Delfoissa Kreikassa. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen muurien ulkopuolella alueen pääportin edustalla. Se oli alueen ensimmäinen kohde niin kutsutun pyhän tien varrella.

Roomalaisen agoran pylväshallin raunioita.
Agora rakennettiin roomalaisella ajalla kauppapaikaksi, sillä kaikki alueelle saapuvat kulkivat sen kautta. Se korvasi mahdollisesti varhaisemman kreikkalaisen agoran. Agoran koillis-, kaakkois ja luoteislaidalla oli pylväshallit. Osa luoteisen pylväshallin pylväistä on kunnostettu.

Kristillisellä ajalla paikalle rakennettiin kirkko, jossa käytettiin agoran rakennusten osia. Tätä perua monissa kivissä on kaiverrettuja ristejä. Myös nykyisin tie arkeologiselle alueelle kulkee agoran läpi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agora, Delphi, Greece *Virtual Tourist*. Viitattu 25.11.2015.
2. ↑  Delphi *Odyssey Adventures*. Viitattu 25.11.2015.
3. ↑  Tour of Delphi *classics.upenn.edu*. Viitattu 25.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roomalainen agora** Wikimedia Commonsissa
**Roomalaismysteerit** (*The Roman Mysteries*) on Caroline Lawrencen kirjoittama lapsille ja nuorille suunnattu 17-osainen romaanisarja. Sarjan kirjat ilmestyivät vuosina 2001–2009. Kaikki kirjat on kustantanut Orion Books. Sarjaa ovat kuvittaneet muuan muassa Fred van Deelen, Peter Sutton ja Richard Carr. Vain kolme ensimmäistä kirjaa, *Ostian koirat*, *Vesuviuksen salaisuudet* ja *Pompejin merirosvot* on suomennettu. 

Kirjojen tapahtumat sijoittuvat 70-luvun ja 80-luvun vaihteeseen. Sarjan toisessa osassa *Vesuviuksen salaisuudet* kuvaillaan Vesuviuksen purkaus. Kirjan viimeinen osa, jota ei ole vielä suomennettu, sijoittuu vuoteen 81. Sarjan päähenkilö on 12-vuotias Flavia Gemina. Hänen ystäviään ovat Jonatan ben Mordokai, Lupus sekä orjatyttö Nubia. He ratkaisevat sarjassa monia mysteereitä. Sarjassa esiintyy näiden lisäksi myös useita muita hahmoja.

Lähteet
-------

1. ↑  The Roman Mysteries Book Series *www.amazon.com*. Viitattu 20.5.2019.
2. ↑  FAQs | Roman Mysteries *www.romanmysteries.com*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Kirjavinkki: Vesuviuksen salaisuudet | Helmet *www.helmet.fi*. Viitattu 20.5.2019. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Flavia | Roman Mysteries *www.romanmysteries.com*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivut
Lars Krogius nuorempi 1910-luvulla.
**Lars Karl Krogius** (5. elokuuta 1860 Ajan, Itä-Siperia – 13. lokakuuta 1935 Huopalahti [nyk. Helsinki]) oli suomalainen laivanvarustaja ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
---------------

Lars Krogiuksen isä oli laivanvarustaja Lars Krogius vanhempi ja veli Ernst Krogius. Lars Krogiuksen poika Birger Krogius toimi Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1946–1969. Krogius sai kauppaneuvoksen arvon 1898. Hän oli Ab Lars Krogius & C:o Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1882, Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtaja 1890–1920, sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1920–1935. Hän kehitti Krogius-yritystä suuryritykseksi ja aloitti talviliikenteen. Suomen sisällissodan aikana Krogiuksen alus Arcturus toi jääkärit Suomeen ja hänen muut laivansa kuljettivat maahan aseita ja ammuksia. Krogius oli myös huomattava urheiluvaikuttaja, hänen oma lajinsa oli pyöräily.

Krogius oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905.

Julkaisuja
----------

* *En resa till Sverige vid upprorets utbrott: En farlig och äventyrlig färd.* 1919.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sjöblom, Kenth: "Krogius, Lars (1860–1935)", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 452–453. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 4, p. 1505. Otava 1968.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 171–173. Helsinki: Otava, 1921.

Aiheesta muualla
----------------

* Krogius, Lars hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Ihon kuorinta** on kosmeettinen ihonhoitotoimenpide, jossa ihon pinnalta poistetaan kuolleita soluja, jotka tekevät ihon himmeäksi ja kuivaksi. Kuorinta puhdistaa, pehmentää ja kirkastaa ihoa, ja lisäksi sen avulla parannetaan ihon uusiutumista, verenkiertoa ja aineenvaihduntaa.

Kuorinnassa iholle levitetään keratolyyttistä eli keratiinia liuottavaa kemiallista ainetta. Kuorinta-aine voi vaikuttaa joko entsymaattisesti tai mekaanisesti, ja mahdollisia raaka-aineita on useita. Kuorinta-aine turvottaa ihon sarveiskerroksen kuolleita, hilseileviä soluja, jotka saadaan sitten helposti irrotettua hieronnan avulla. Eläviä ihosoluja kuorinta ei poista.

Kuorinta suoritetaan yleisimmin kasvoille, mutta sen voi tehdä myös vartalon iholle. Normaalille iholle kuorinnan voi suorittaa kerran viikossa, joidenkin suositusten mukaan kevyessä muodossaan jopa päivittäin. Rasvaiselle iholle kuorinnan voi suorittaa normaalia ihoa tiheämmin ja kuivalle harvemmin. Kuorinta saattaa olla epäsuositeltavaa iholle, joka on ohut, erittäin kuiva ja arka, ärtynyt tai tulehtunut, tai joka kärsii jostain sairaudesta tai allergiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nuotio, Una: *Kerro, kerro kuvastin: kauneudenhoidon käsikirja*, s. 98–105. Otava, 2012. ISBN 978-951-1-18076-0.
Ihor Tereh’ov vuonna 2020.
**Ihor Oleksandrovytš Tereh’ov** (ukr. Ігор Олександрович Терехов, ven. Игорь Александрович Терехов, *Igor Aleksandrovitš Terehov*; s. 14. tammikuuta 1967) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Harkovan pormestarina marraskuusta 2021 lähtien.

Tereh’ov syntyi Harkovassa. Vuonna 1990 hän valmistui Harkovan insinööri- ja rakennusinstituutista rakennusinsinööriksi pääaineenaan teollisuus- ja yhdyskuntarakentaminen, minkä jälkeen hän työskenteli instituutissa tutkimusharjoittelijana. Vuonna 1994 hän alkoi työskennellä teollisuusyritys Ukrkondytsionerilla, ja vuonna 1997 hänet nimitettiin harkovalaisen Kondytsioner-tehtaan hallituksen puheenjohtajaksi.

Vuosina 1999–2006 Tereh’ov työskenteli Harkovan kaupunginhallinnossa. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Tereh’ov oli ehdolla Verh’ovna Radaan Meidän Ukrainamme -puolueen listalla, muttei tullut valituksi. Saman vuonna hän valmistui kansallisen julkishallintoakatemian Harkovan alueinstituutista julkishallinnon maisteriksi. Maaliskuussa 2007 hänet nimitettiin Harkovan alueen valtionhallinnon varapäämieheksi. Huhtikuussa 2010 hänet nimitettiin Harkovan varapormestariksi ja syyskuussa 2015 ensimmäiseksi varapormestariksi.

Vuonna 2015 Tereh’ov valittiin Harkovan kaupunginvaltuustoon Uudestisyntyminen-puolueen (ukr. Відродження, *Vidrodžennja*) listalta. Syyskuussa 2020 hänet valittiin valtuustoon Hennadi Kernesin puolueesta Kernesin blokki – Menestyvä Harkova (ukr. Блок Кернеса — Успішний Харків, *Blok Kernesa – Uspišnyi H’arkiv*). Hänet valittiin joulukuussa valtuuston sihteeriksi. Samassa kuussa hänet nimitettiin virkaatekeväksi pormestariksi Hennadi Kernesin kuoltua COVID-19-tautiin. Lokakuussa 2021 hänet valittiin Harkovan pormestariksi, jossa virassa hän aloitti marraskuussa 2021.

Tereh’ov ei osaa ukrainaa vaan käyttää julkisissa esiintymisissäkin venäjää; hän on kuitenkin luvannut opetella ukrainaa. Marraskuussa 2022 Tereh’oville langetettiin 3400 hryvnian sakko, koska hän oli käyttänyt televisiolähetyksessä venäjää. Tereh’ov kertoi käyttävänsä virallisissa yhteyksissä ukrainaa mutta harkovalaisten kanssa kommunikoidessaan venäjää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Терехов Ігор Олександрович Harkovan kaupunki.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (ukrainaksi)
2. 1 2  Терехов Ігор Олександрович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (ukrainaksi)
3. ↑  Pavlenko, Olena; Lysenko, Mykyta: "Дякуємо, приходьте ще!" Як магазини, ресторани і комунальні служби Харкова перейшли на українську *Kharkiv Today*.  18.1.221.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  Tsvjetkova, Sofija: Штраф за порушення мовного закону: Терехов прокоментував постанову омбудсмена *Суспільне Новини*.  25. marraskuuta 2022.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (ukrainaksi)
DLE-läiskä kasvoissa
**Ihon punahukka** eli **Discoid lupus erythematosus** (**DLE**; nimenä myös **Lupus Erythematosus Discoides**, **LED**) on ihon autoimmuunitauti. Tauti ilmenee läiskinä yleensä kasvoissa, korvissa ja päänahassa, toisinaan myös muissa ruumiinosissa. Läiskät tulevat, kun immuunivaste tässä taudissa iskee ihon tyvikalvoon. [1]

Ihon punahukka eroaa niin paljon SLE:stä, että sitä pidetään omana sairautenaan.[2] Joka viidennellä SLE-potilaalla on ihossaan DLE-oireita ja 5–10 %:lle DLE-potilaista kehittyy ajan mittaan yleistynyt muoto (SLE). DLE on krooninen sairaus, joka on kaksi kertaa yleisempi naisilla kuin miehillä. Ihon punahukkaan liittyy harvoin muita sairauksia. [3]

Oireet
------

Tauti alkaa tavallisesti 20–40 vuoden iässä, jolloin auringonvalolle altistuneille alueille kasvoihin, hiuspohjaan, kaulaan ja joskus hartioihin ilmestyy punoittavia, melko kiinteältä tuntuvia tarkkarajaisia läiskiä, jotka alkavat pian hilseillä. Joskus hilseilevä alue voi vuotaa verta hilsettä irrotettaessa. Auringon ultraviolettisäteily pahentaa iho-oireita varsinkin keväällä ja kesällä, myös pakkanen voi olla haitaksi. Läiskien parannuttua jäljelle jää arpi; päänahassa hiukset irtoavat läiskästä ja arpi jää hiuksettomaksi.[2] DLE-läiskiä voi tulla myös suun limakalvolle. Joka toisella on yleisoireina väsymys, särkyä lihaksissa ja nivelissä tai lievää kuumetta.

Toteaminen
----------

Tauti diagnosoidaan ihosta otetulla koepalalla sekä verikokeilla. Suun limakalvomuutosten diagnosointiin tarvitaan yleensä koepala.[2]

Hoito
-----

Hoitona käytetään voimakkaita kortisonivoiteita tai takrolimuusivoidetta, joillakin potilailla myös suun kautta nautittavia lääkkeitä, kuten malarialääkkenä tunnettua klorokiinia tai hydroksiklorokiinia. Myös todettu talidomidin auttavan iho-oireisiin[4]. Lisäksi pitää suojautua auringolta ja muulta ultraviolettisäteilyltä vaatetuksen ja vahvan auringonsuojavoiteen avulla. Suojautuminen ehkäisee myös uusien DLE-läiskien muodostumista. Muita tehokkaita ehkäisykeinoja ei tunneta.[2]

Katso myös
----------

* Systeeminen lupus erythematosus

Lähteet
-------

1. ↑  LE Discoides
2. 1 2 3 4  Ihon punahukka (DLE)
3. ↑  Yle.fi/akuutti:Punahukka
4. ↑  Talidomidin uusi tuleminen

Aiheesta muualla
----------------

* Terveyskirjasto: Ihon punahukka
*Tämä artikkeli käsittelee Bysantin keisaria. Samaa nimeä käytetään myös Serbian ruhtinaasta Mikael Obrenovićista.*
Tämä Theodoran hallituskaudella lyöty solidus osoittaa miten Mikael oli vähäpätöisempi kuin äitinsä, joka esitetään yksin hallitsijana, ja jopa vähäpätöisempi kuin sisarensa Thecla, jonka kanssa hän on yhdessä kääntöpuolella.
Mikael III
**Mikael III** (839–867) oli Bysantin keisari vuodesta 842 kuolemaansa asti. Hänen isänsä oli keisari Theofilos jonka isä taas oli amorialaisen hallitsijasuvun perustajan Mikael II.

Mikaelista tuli keisari vuonna 842 kun hänen isänsä kuoli. Hän oli tuolloin vain kolmevuotias. Hänen ollessaan alaikäinen valtakuntaa hallitsi hänen äitinsä Theodora, joka antoi taas luvan ikonien käytölle (ks. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa). Pian Mikael joutui enonsa Bardasin vaikutuksen alaiseksi. Bardas sai vallan käsiinsä lopullisesti vuonna 857 kun hän sai Mikaelin karkottamaan äitinsä luostariin.

Vuonna 866 Bardasin murhasi Basileios Makedonialainen joka oli ollut Mikaelin henkivartijana. Basileios nimitettiin caesariksi. Seuraavana vuonna Basileios murhasi myös Mikaelin ja hänestä tuli uusi keisari.

Kirjallisuutta
--------------

* John Julius Norwich: *Byzantium: The Apogee*. Viking, 1991. ISBN 0-394-53779-3.
* Georg Ostrogorsky: *History of the Byzantine State*. Rutgers University Press, 1969. ISBN 0-8135-1198-4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Theofilos** | **Bysantin keisari** | Seuraaja:**Basileios I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Mikael (Mike) Lickteig** (s. 4. toukokuuta 1987, Little Falls, Minnesota Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääpalloilija, joka aloitti urheilu-uransa jääkiekkoilijana, mutta siirtyi vuonna 2013 jääpalloon ja on edustanut sen jälkeen Yhdysvaltain jääpallomaajoukkuetta.

Jääkiekkoura
------------

Jääkiekkourallaan Lickteig pelasi ensin kaksi kautta NAHL-liigaa Alexandria Blizzardin riveissä vuosina 2006-2008. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Michigan Tech-yliopistoon ja pelasi yliopiston jääkiekkojoukkueessa Michigan Tech Huskies neljä kautta NCAA-liigaa eli vuodet 2008-2013.

Jääpalloura
-----------

Lopetettuaan jääkiekkouransa Lickteig pelasi jääpalloa Yhdysvaltain liigassa ja edusti ensin Twin City Ice Tigersia ja sen jälkeen Dinkytown Dukesia. Molemmat jääpalloseurat ovat Minneapoliksen alueen jääpalloseuroja.

Syksyllä 2015 Lickteig siirtyi Ruotsiin ja Allsvenskanin Surte BK:n riviehin. Koska peliaika jäi Surtessa minimaaliseksi, hän siirtyi vuoden 2016 alusta Norjaan Harmar IL:ään.

Mikael Lickteig valittiin ensimmäisen kerran Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Sen jälkeen hän on edustanut Yhdysvaltoja kaksissa seuraavissa kisoissa 2015 ja 2016.

Lähteet
-------

* Bandysidan: Mikael Lickteig (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Eliteprospect - Mikael Lickteig  2013. eliteprospects.com. Viitattu 31.1.2016 (englanniksi).
2. ↑  Tung vecka för Surte BK  1.12.2015. alekuriren.se. Viitattu 31.1.2016 (englanniksi).
3. ↑  Mikael Lickteig(USA) er klar for HiL Bandy Elite  20.1.2016. Hamar IL Bandy. Viitattu 31.1.2016 (ruotsiksi).
4. ↑  USA Bandy Team Heading to Russia Far East for World Bandy Championships  23.3.2015. USA Bandy. Viitattu 29.1.2016 (englanniksi).
**Mikael Hising** (22. huhtikuuta 1687 Köping, Ruotsi – 15. lokakuuta 1756 Ådö, Ruotsi) oli Suomessa toiminut Hisinger-suvun edustaja, ruotsalainen liikemies ja rautaruukkien omistaja

Hisingin isä oli pormestari Karl Hising, äiti Barbro Petré ja puoliso vuodesta 1717 Margareta Frodbom (k. 1761). Hisingillä oli kauppaliike Tukholmassa, jonka johtajana hän vaurastui huomattavasti. Omaisuuttaan hän sijoitti vuonna 1723 Hising hankkimalla veljensä kapteeni Johan Vilhelm Hisingin kanssa Suuren Pohjan sodan takia rappiolle jääneet Fagervikin, Pinjaisten eli Billnäsin ja Skogbyn rautaruukit sekä useita maatiloja Länsi-Uudeltamaalta. 1725 hän osti myös Taalintehtaan Kemiöstä ja perusti sen läheisyyteen Björkbodan rautatehtaan. Hisingin poika Johan Hisinger muutti Fagervikiin ja hänen tyttärensä poika Johan Adam Petersen Björkbodaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 588. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 296.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Mikael Lax** (s. 30. kesäkuuta 1988 Huittinen) on suomalainen salibandypelaaja. Hän pelaa puolustajana. Kaudesta 2009–2010 lähtien hän on pelannut salibandyliigassa SSV:ssä. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 hän pelasi TPS:ssä. Kaudella 2009–2010 hän voitti SSV:ssä Suomen-mestaruuden.

Suomen salibandymaajoukkueessa hän on pelannut 13 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia ja antanut 12 maalisyöttöä (24.5.2010 mennessä). Alle 19-vuotiaiden poikien maajoukkueessa hän pelasi 16 ottelua, joista 13 ottelua kapteenina. Pelaamissaan otteluissa hän teki 9 maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Vuonna 2005 hän oli mukana alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa toiseksi sijoittuneessa joukkueessa.

Mikael Laxin isä on kymmenottelija Kari-Pekka Lax. Hänen veljensä Petteri Lax on pituushyppääjä ja serkkunsa Matti ja Mikko Oivanen ovat maajoukkuelentopalloilijoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikael Lax Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Puolustaja Mikael Lax SSV:n paitaan *plaza.fi*.  23.7.2009. plaza.fi.  Arkistoitu 19.7.2010. Viitattu 1.8.2010.
3. ↑  Runkosarjan tilastot › La-Leh › SSBL Salibandy Oy.  Arkistoitu 10.10.2011. Viitattu 1.8.2010.
4. ↑  Pelaajatilastot  24.5.2010. SSBL Salibandy Oy.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 1.8.2010.
5. ↑  Pelaajatilastot  8.6.2010. SSBL Salibandy Oy.  Arkistoitu 11.10.2011. Viitattu 1.8.2010.
6. ↑  Ennätykset  8.6.2010. SSBL Salibandy Oy. Viitattu 1.8.2010.
7. ↑  Poikien tyytyminen MM-hopeaan  31.10.2005. SSBL Salibandy Oy.  Arkistoitu 16.12.2010. Viitattu 1.8.2010.
8. ↑  Pajuriutta, Satu: Petteri Lax hyppäsi karsinnan pisimmän hypyn *hs.fi*.  12.7.2007. Helsingin Sanomat. Viitattu 1.8.2010.
9. ↑  Petteri Lax: Finaalipaikka merkitsee paljon *yle.fi*.  31.7.2010. Yle.fi. Viitattu 1.8.2010.

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2014
5 Manninen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
11 Moilanen |
13 Töllikkö |
15 Kailiala |
16 Koskelainen |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Hänninen |
27 Hyvärinen |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
33 Lax |
48 Ikonen |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
**Jensen Hughes** on yhdysvaltalainen maailmanlaajuisesti toimiva turvallisuussuunnitteluun erikoistunut konsultti- ja insinööripalveluita tarjoava yritys. Yrityksellä on yli 90 toimistoa eri puolilla maailmaa. Nykyinen Jensen Hughes muodostui vuonna 2014, kun kaksi perinteikästä paloturvallisuusalan yritystä, Hughes Associates ja Rolf Jensen & Associates (RJA), fuusioituvat. Yritys on historiansa aikana hankkinut ja integroinut itseensä yli 30 yksityistä suunnittelu- ja konsulttialan yritystä, joista vanhimmat on perustettu jo vuonna 1939.

### Jensen Hughes Suomessa

Jensen Hughes laajeni Suomeen 2020 ostamalla paloturvallisuussuunnittelutoimisto L2 Paloturvallisuus Oy:n.  L2 Paloturvallisuus siirtyi Jensen Hughes -brändin alle joulukuussa 2021. Yritys toimii koko maassa.

Lähteet
-------

1. ↑  About *Jensen Hughes*. Viitattu 28.11.2021.
2. ↑  Maailman paloteknisen suunnittelun markkinajohtaja Jensen Hughes ostaa suomalaisen L2 Paloturvallisuus Oy:n *L2 Lehdistötiedote*. Viitattu 28.11.2021.
3. ↑  L2 Fire Safety, Finland's top fire engineering firm, completes brand integration into Jensen Hughes *Tiedote*.  16.12.2021. Viitattu 21.12.2022.
**Keski-Suomen Viikko** oli Jyväskylässa vuosina 1981–2014 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen viikkolehti. Vuoteen 1996 saakka sen nimenä oli *Vastin*.

Jyväskyläläisen *Työn Voiman* lakattua Keski-Suomen sosiaalidemokraattien äänenkannattajana toimi tamperelainen *Kansan Lehti*. Oma piirilehti perustettiin uudelleen vuonna 1981 nimellä *Vastin*. Julkaisuyhtiö Keski-Suomen Sanomalehti Oy:n toimitusjohtajaksi valittiin Erkki Syrjä, lehden päätoimittajaksi Kauko Hirvonen ja toimitussihteeriksi Unto Tikkanen. Ensimmäiset kuusi näytenumeroa julkaistiin vuoden 1981 lopulla. Levikki kasvoi nopeasti ja ylitti 10 000 kappaleen rajan kesällä 1985. Lehtiyhtiö perusti Radio Jyväskylän, meni mukaan muuhun liiketoimintaan ja eriytti *Vastimen* Keski-Suomen Viikkolehti Oy:ksi vuonna 1990.

*Vastimen* levikki kääntyi laskuun ja julkaisuyhtiön talous alkoi heikentyä 1990-luvun alussa. Radioyhtiö Jyväskylän seudun paikallisradio Oy jouduttiin myymään laman takia. Lehden nimi muutettiin vuonna 1997 *Keski-Suomen Viikoksi*, jonka levikki saatiin nostettua yli 7 700 kappaleen. Päätoimittajina työskentelivät 1990-luvulla Paula Siltari, Vesa Karvinen ja Risto Eronen. 2000-luvun alussa päätoimittajaksi valittiin Hannu Tuovinen.

*Keski-Suomen Viikon* toiminta muuttui epävarmaksi, kun SDP päätti keskittää viestintätukensa pää-äänenkannattajalleen ja puolueen omaan viestintään. Lehden julkaisemista kuitenkin jatkettiin puolueen myöntämän pienen tuen ja alueen työväenjärjestöjen avulla. *Keski-Suomen Viikon* ilmestyminen lakkasi maaliskuussa 2014 taloudellisten vaikeuksien ja levikin laskemisen vuoksi.

Lähteet
-------

* Hämäläinen, Reijo: *Työväenlehden arktinen taival*. Vantaa: Kellastupa, 2015. ISBN 978-952-5787-18-4. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 265. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  Hämäläinen, s. 204–205.
3. 1 2  Patrikainen, Seppo - Joensuu, Miikka. Se olkoon vapauden työ. SDP:n Keski-Suomen piiri 1906-2006, s. 311-312, 373-374. Jyväskylä, 2007. ISBN 978-952-92-2586-6
4. ↑  Hämäläinen, s. 206.
5. ↑  Hämäläinen, s. 206–207.
6. ↑  Hämäläinen, s. 208–209.
7. ↑  Hämäläinen, s. 209.
**Turun synagoga** on Juhani Kostetin ja Marita Söderströmin toimittama kirja, joka kertoo Turun synagogan historiasta ja nykyisyydestä sen täyttäessä sata vuotta. Teoksen on kustantanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, ja julkaisussa ovat olleet yhteistyössä mukana Turun Museokeskus ja Turun juutalainen seurakunta.

Teoksessa kerrotaan itse synagogan lisäksi juutalaisuuden historiasta Suomessa, Turun juutalaisesta hautausmaasta ja synagogasta suojelukohteena. Teoksen kirjoittajina ovat toimineet Jacob Seela, Janina Miriam Hasan, Kaarin Kurri ja Juhani Kostet.

Teoksen toimitustyön ongelmia olivat kulttuurin tuntemuksen puute ja aiheeseen liittyvien valokuvien vähäisyys. Teoksessa on historiallisia kuvia, synagogan piirustukset ja juutalaisuuteen ja synagogaan liittyviä nykykuvia.

Teos saa valmiiksi kuvan Suomen keskeisistä juutalaisista yhteisöistä. Tapani Harviainen antaa arviossaan Tieteessä tapahtuu -lehdessä erityiskiitoksen teoksen kuvituksesta vastanneille. Hän toteaa, että Turun juutalaista yhteisöä on ennen tätä teosta käsitelty kovin vähän, ja hän luonnehtii eri aihealojen kuvauksia ansiokkaiksi. Muutamat aiheet herättivät hänessä toiveen saada lukea niistä lisää, esimerkiksi kuinka vaatealasta tuli menestystarina ja miten painotus on yhteisössä muuttunut uskonnosta kulttuuriin, mitä heijastelee nimenmuutos Turun mooseksenuskoisten seurakunnasta Turun juutalaiseksi seurakunnaksi.

Kirja oli ehdokkaana vuoden 2013 kotiseutukirjaksi.

Sisällys
--------

* Ruth Hasan ja Tomer Huhtamäki: Esipuhe
* Olli Immonen ja Juhani Kostet: Lukijalle
* Jacob Seela: Oikeudettomasta vähemmistöstä samanarvoisiksi kansalaisiksi. Turun juutalaisen yhteisön elämää ensimmäisen vuosisadan aikana (1875–1975)
* Janina Mirima Hasan: Tila jumalanpalvelukselle, opiskelulle ja kokoontumiselle. Synagogan merkitys Turun juutalaisille sadan vuoden aikana
* Kaarin Kurri: Turun 100-vuotias synagoga. "Tämä on varmaan Jumalan asuinsija ja itse taivaan portti"
* Jacob Seela: Turun juutalainen hautausmaa
* Juhani Kostet: Miten Turun synagogasta tuli rakennussuojelulain mukainen suojelukohde.
* Lähteet
* Henkilöhakemisto
* Liite (luettelot seurakunnan rabbiineista ja hengellisistä johtajista sekä puheenjohtajista)

Lähteet
-------

1. ↑  *Turun synagoga*, Lukijalle s. 9
2. ↑  Tapani Harviainen, Keskipiste yhteisölle ja identiteetille, Tieteessä tapahtuu, (pdf) viitattu 12.10.2013
3. ↑  Vuoden kotiseutukirja julkistetaan 6.10. Turun kirjamessuilla. Kotiseutuliitto.fi, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 12.10.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Teos SKS:n sivulla[vanhentunut linkki]
**Valmistusvirhe** on tuotekappaleita tehtäessä yksittäiseen tai pieneen joukkoon tuotteita tullut vika, jolloin tuote poikkeaa hyväksyttävästä laadusta. Tuotantoprosessissa on tällöin ollut hetkellisiä ongelmia. Poikkeamat voivat johtua esimerkiksi heikosta tai toimimattomasta laadunvalvonnasta tai raaka-aineen virheellisyydestä. Jos virhe kohdistuu kokonaiseen tuotesarjaan, puhutaan rakenne- ja suunnitteluvirheestä.

Virheiden syiden tyypittelyllä ei ole suoraa oikeudellista merkitystä, sillä tuotevastuulaki (694/1990) koskee samalla tavoin ohjevirheitä, rakenne- ja suunnitteluvirheitä sekä valmistusvirheitä. Tuotevastuulaki koskee yksityiseen käyttöön tai kulutukseen tarkoitettuja tuotteita, joista aiheutuu vahinkoa ihmisille tai omaisuudelle. Laissa pidetään tuotteena myös sähköä. Laki ei koske tuotteelle itselleen syntynyttä vahinkoa, eikä ydinlaitoksen aiheuttamaa vahinkoa, jota koskee ydinvastuulaki (484/1972).

Korjaamattomana tuotteen toimimattomuuden aiheuttava valmistusvirhe ei kuulu tuotevastuuvakuutuksen piiriin, ellei se aiheuta esine- tai henkilövahinkoa. Tuotteita valmistavien yritysten on mahdollista vakuuttaa riski siitä, ettei tuote toimi tai täytä vaatimuksia. Tällaista vakuutusta nimitetään valmistustakuuvakuutukseksi. Se korvaa myydyn tai luovutetun tuotteen virheellisyyden korjaamisesta aiheutuvia kustannuksia tai tuotteen vaihtamisen uuteen tuotteeseen, jos se on korjaamista halvempaa. Vakuutus korvaa enintään omakustannushinnan.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 957–958.
2. ↑  Tuotevastuulaki.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Myyjän vastuu viallisesta tai puutteellisesta tavarasta (KKV)
Olympialippu liehuu Vancouverin talviolympialaisissa 2010
**Olympialippu** on olympialaisten tunnus. Lipussa on valkoinen pohja ja olympiarenkaat, joiden värit ovat salosta lukien sininen, keltainen, musta, vihreä ja punainen.

Symbolismi
----------

Olympialipun suunnitteli olympialiikkeen isä Pierre de Coubertin. Lippu esiteltiin vuonna 1914 Kansainvälisen olympiakomitean 20. vuosikokouksessa Pariisissa. Lipun viisi rengasta symboloivat Coubertinin mukaan "maailman viittä osaa", joissa olympialiike tuolloin toimi. Renkaiden värit ja taustaväri kattavat kaikki senaikaisten kansallislippujen värit.

Käyttö
------

Olympialippu nostetaan salkoon kesäolympialaisten ja talviolympialaisten avajaisseremoniassa. Olympiavalan vannojat pitelevät lippua vasemmalla kädellään vannoessaan valaa kisojen avajaisissa.

Olympialippuja liehuu kisojen ajan lippusaloissa yleisurheilustadionilla ja muilla kisa- ja harjoituspaikoilla sekä olympiakylässä. Kisajoukkueet saavat käyttää olympialipun kuvaa kisa-asuissaan.

Lippu lasketaan alas kisojen päättäjäisissä ja luovutetaan Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajalle, joka välittää sen seuraavien kisojen järjestäjille.

Historiaa
---------

Vuoden 1920 kesäolympialaiset Antwerpenissa Belgiassa olivat ensimmäiset kisat, joissa olympialippu liehui.

Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa osa maista, mukaan lukien Iso-Britannia, Ranska, Italia ja Australia, marssi olympialipun alla oman maansa lipun sijaan, koska isäntämaa Neuvostoliitto miehitti Afganistania. Kansainvälinen olympiakomitea oli tehnyt ennen kisoja sääntöihinsä tämän mahdollistavan muutoksen. Yhden pyöräilykilpailun palkintojenjaossa salkoihin nousi kolme olympialippua.

Pakolaisurheilijoiden joukkue kilpaili Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 olympialipun alla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Whitney Smith: Flag of the Olympic Games *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 6.9.2020.
2. ↑  Olympic Charter (s. 92, 94)  17.7.2020. Kansainvälinen olympiakomitea. Viitattu 6.9.2020.
3. ↑  Ninety-nine years ago, the Olympic flag was flown for the first time  19.8.2019. KOK. Viitattu 6.9.2020.
4. ↑  Philip Barker: Showing the Flag in Moscow International Society of Olympic Historians. Viitattu 6.9.2020.
5. ↑  Petri Burtsov: Pakolaisurheilijat kisaavat Riossa omana joukkueenaan – Lue koskettavat tarinat *Yle uutiset*.  7.8.2016. Viitattu 6.9.2020.
**Martialis heureka** on eteläamerikkalainen muurahaislaji. Lajin löytymisen myötä luotiin uusi muurahaisten alaheimo Martialinae ja suku *Martialis*, johon se ensimmäisenä lajina sijoitettiin.

Ominaispiirteet
---------------

*M. heurekan* perusrakenne vastaa tavallista muurahaista, mutta se on kalpea ja silmätön. Koska monet sen piirteet vaikuttavat primitiivisiltä, sitä voidaan pitää elävänä fossiilina. Itse lajin arvellaan kehittyneen noin 50 miljoonaa vuotta sitten, mutta monet sen piirteet ovat periytyneet varhaisimmilta alkumuurahaisilta. DNA-analyysin mukaan *M. heureka* kuuluu vanhimman tunnetun muurahaishaaran sisarhaaraan.

Lajin löytyminen
----------------

*M. heureka* löydettiin sattumalta. Manfred Verhaagh Saksan luonnonhistoriallisesta museosta löysi kaksi ensimmäistä yksilöä suorittaessaan maaperätutkimuksia brasilialaisessa sademetsässä lähellä Manausin kaupunkia. DNA-analyysiin toimitetut näytteet kuitenkin kuivuivat pilalle ennen kuin niitä päästiin tutkimaan ja vahvistettu lajinmääritys jäi tekemättä.

Kolme vuotta myöhemmin Texasin yliopiston tohtoriopiskelija Christian Rabeling löysi samalta alueelta uuden yksilön. Hän oli tutkimassa toisia muurahaisia, kun huomasi hämärässä oudon näköisen yksilön liikkuvan karikkeen seassa. Yllättävän uudelleenlöydön vuoksi lajille annettiin nimeksi heureka.

Aiheesta muualla
----------------

* Rabeling, Christian; Brown, Jeremy M. & Verhaagh, Manfred (2008-09-15). "Newly discovered sister lineage sheds light on early ant evolution". *Proceedings of the National Academy of Sciences*. doi:10.1073/pnas.0806187105. Viitattu 2008-09-16.
* 'Living Fossil' Ant Species Dates to Late Cretaceous

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q310952
* Wikispecies: Martialis heureka
* EoL: 10648440
* GBIF: 7437085
* NCBI: 557288
* Plazi: B846B950-355A-5DA3-45BB-DDB1CF38896C

 |

 |
**Vuoden 776 eaa. Olympian kisat** olivat ensimmäiset Olympian kisat, jonka voittaja on kirjattu muistiin. Ne järjestettiin Olympiassa Kreikassa.

Antiikin aikana käytettiin ajan laskemiseen neljä vuotta käsittänyttä olympiadia. Useat antiikin aikaiset kirjoittajat sijoittivat *ensimmäisen olympiadin* alkamisajankohdan vuoden 776 eaa. kisoihin. Antiikin aikana uskottiin, että kisoja oli kuitenkin järjestetty aikaisemminkin. Erään lähteen mukaan ensimmäiset olympiakisat pidettiin vuonna 1581 eaa.

Vuonna 776 eaa. kilpailulajeja oli tiettävästi vain yksi: stadionin juoksu. Myöhemmin olympiadit nimettiin stadioninjuoksun voittajan mukaan. Ensimmäinen voittaja, Koroibos, oli ammatiltaan kokki.

Varmuudella olympialaisia on vietetty jo huomattavasti aikaisemminkin. Vuosisatoja kisojen isännyydestä taistelivat pisalaiset ja elisläiset ja taistelun tuoksinassa kisat kärsivät suuresti ja ovat jääneet ajoittain pitämättäkin ja unohtuneet.

Vuonna 884 eaa. tekivät Eliin ja Pisan kuninkaat Ifitos ja Kleisthenes sopimuksen kisojen aikana noudatettavasta jumalanrauhasta. Siitä lähtien kisoja pidettiin säännöllisesti joka neljäs vuosi, kunnes keisari Theodosius lakkautti ne vuonna 394. Stadioninjuoksun voittajista on luettelot säilyneet vuodesta 776 eaa. ja 200-luvulla eaa. tuo vuosi otettiin ajantiedon pohjaksi (= 1. olympiadin 1.vuosi).

Lähteet
-------

* The Olympic Victors *From Ancient Olympia to Athens of 1896*. Foundation of the Hellenic World.
* Christesen, Paul: *Olympic victor lists and ancient Greek history*. Cambridge University Press, 2007. ISBN 9780521866347. Teoksen verkkoversio.
* Pihkala, Lauri & Jukola, Martti (toim.): *Olympialaiskisat ennen ja Pariisissa 1924*. 1. osa. Porvoo: WSOY, 1924.

### Viitteet

1. ↑  Christesen 2007, s. 20.
2. ↑  Pihkala & Jukola 1924, s. 67.
3. ↑  Pihkala & Jukola 1924, s. 37–38.
**HMS Mallow** (viirinumerot M68, T27 ja T59) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1915 vesillelaskettu Acacia-luokan sluuppi, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Acacia-luokka*
Alus tilattiin tammikuussa 1915 Barclay Curle and Companyltä. Alus laskettiin vesille 13. heinäkuuta.

Palvelus
--------

Alus oli Välimerellä miinanraivaajana. Aluksen miehistö pelasti 30. joulukuuta 1915 Kreetan edustalla Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *U-38* torpedoiman *SS Persian* eloonjääneet. Samoin miehistö pelasti sukellusvene *UB-105*:n Libyan rannikolla 14. heinäkuuta 1918 upottaman ranskalaisen *Djemnahin* eloonjääneet.

Alus purjehti 1919 *HMS Geraniumin* ja *HMS Margueriten* kanssa Australiaan raivaamaan miinoja, jotka Saksan keisarikunnan laivaston kaappari *Wolf* oli laskenut Uuden-Seelannin vesille. Alukset saapuivat 8. kesäkuuta Sydneyyn, mistä ne jatkoivat edelleen Uuteen-Seelantiin raivaamaan North Capen ja Cookinsalmen välistä aluetta. Raivausoperaatio päättyi Cape Everardin edustan raivaamiseen 8.-20. syyskuuta.

Raivauksen päätyttyä alukset poistettiin palveluksesta ja ne siirrettiin reserviin Sydneyssä 18. lokakuuta. Britannian Amiraliteetti ehdotti alusten siirtämistä Australialle koululaivoiksi miinanraivauksen kouluttamiseksi. *Mallow* palautettiin palvelukseen 7. elokuuta 1923 miinanraivauksen koululaivana. Alus harjoitteli Broken Bayn, Jervis Bayn ja Newcastlen sataman edustalla ennen kuin se palautettiin reserviin 4. syyskuuta.

Alus palautettiin palvelukseen 4. kesäkuuta 1924 päällikkönään Rupert Garcia. Alus oli varasto- ja esikunta-aluksena tukien henkilöstöhallintotehtävissä Sydneyssä reservissä olevia aluksia. Alus palautettiin reserviin 30. marraskuuta.

Tämän jälkeen alus oli vielä kahdesti Sydneyn alueen reserviläisten koululaivana: helmikuusta huhtikuuhun syyskuusta 20. marraskuuta 1925. Alus siirrettiin 1927 Western Portiin Victoriaan, missä se oli edelleen reserviin sijoitettuna. Alus osallistui vuosittaisiin reserviläisten koulutuspurjehduksiin heinäkuussa 1927, helmikuussa 1928 ja maaliskuussa 1929, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Western Portissa.

Alus oli 11.-30 maaliskuuta 1930 ja 27. huhtikuuta - 7. toukokuuta 1931 Williamstownissa telakalla huollettavana. Kesäkuun lopulla 1932 alus hinattiin Sydneyyn ja sen varustus purettiin Cockatoon Islandilla. Aluksen hylky oli tykistömaalina, kunnes se upotettiin Sydneyn edustalle 1. elokuuta 1935.

Päälliköt
---------

Aluksen päällikköinä olivat:

* Ralph W. Roberts 14. elokuuta 1915 - 10. tammikuuta 1918
* Charles W. A. Baldwin 27. joulukuuta 1917 -

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  dreadnoughtproject.org
2. 1 2 3 4 5 6  navy.gov.au
**HMS Ludlow** (viirinumero G57) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Caldwell-luokan hävittäjä *USS Stockton*, joka luovutettiin Kuninkaalliselle laivastolle tukikohtia aluksista sopimuksen mukaisesti.

Alus oli sisaraluksensa *HMS Leedsin* kanssa kuuden vanhimman luovutetun aluksen joukossa ja siten eniten muista poikkeava. Aluksella oli suorasaantimoottoriin kytkettynä kolme akselia, joista keskimmäinen oli kytketty risteilykoneeseen.

Palvelus
--------

Yhdysvaltain laivasto palautti 16. elokuuta *USS Stocktonin* palvelukseen ja se siirrettiin Halifaxiin Nova Scotiaan, missä alus luovutettiin 23. lokakuuta 1940 Kuninkaalliselle laivastolle. Alus otettiin samana päivänä Kuninkaallisen laivastoon nimellä *HMS Ludlow*. Se lähti Englantiin, missä se siirrettiin 17. marraskuuta Devonportin telakalle. Alus vapautui telakalta 2. maaliskuuta 1941, jolloin sen voimansiirtoa ja aseistusta oli muutettu ja polttoainetäyttöä suurennettu paremmin saattajalle sopiviksi.

Palveluksensa alus aloitti Rosythin saattajaosastossa. Elokuussa alus siirrettiin koneremonttiin Liverpooliin, mistä se palasi palvelukseen marraskuussa. Syksyllä 1942 alukselle asennettiin tyypin 271 merivalvontatutka, ja sen toiminta-alueeksi määrättiin Methilin ja Southendin välinen alue. Vuoden 1943 aikana alukselle asennettiin tyypin 291 ilmavalvontatutka.

Kesäkuussa 1944 alus siirrettiin Englannin kanaalin alueelle tukemaan Normandian maihinnousua, minkä jälkeen se palasi itärannikolle suojaamaan saattueita. Aluksen kaikuluotain tuhoutui 15. lokakuuta, kun se ajoi karille *SS William Bradieta* hinatessaan. Alus ajoi uudelleen karille 26. tammikuuta 1945 samoin vaurioin.

Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1945. Alus ajettiin 15. heinäkuuta maihin Fidran edustalla Firth of Forthissa ilmavoimien rakettiammuntojen maaliksi. Ensimmäiset raketit osuivat vesirajan alapuolelle ja upottivat aluksen.

Lähteet
-------

* Hague, Arnold: *Destroyers for Great Britain - A History of the 50 Town Class Ships Transferred from the United States to Great Britain in 1940*. Annapolis, MAryland: Naval Institute Press, 1990. ISBN 0-87021-782-8. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hague, Arnold s. 55

*Caldwell*-luokan hävittäjät

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdysvaltain laivasto | *USS Caldwell* - *USS Craven/Conway* - *USS Gwin* - *USS Conner* - *USS Stockton* - *USS Manley* |
| Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat | *HMS Leeds* - *HMS Lewes* - *HMS Ludlow* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Sampson-luokka – Seuraaja: Wickes-luokka |