recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tulirokko** eli **scarlatina** on A-ryhmän streptokokkien, etenkin *Streptococcus pyogenesin* aiheuttama sairaus. Sama bakteeri aiheuttaa angiinan. Tulirokko ei kuulu varsinaisiin rokkosairauksiin, joiden aiheuttajana on virus.

Tulirokkoon sairastuneelle nousee nopeasti korkea kuume. Muita oireita ovat kova kurkkukipu, pienipilkkuinen ja punainen, liekkejä muistuttava ihottuma sekä mansikkakieli (kielen pinta on rosoinen ja kirkkaan punainen). Ihottuma näkyy ensin kasvoissa ja kaulalla, mistä se leviää koko kehoon. Taudin itämisaika on 3–5 vuorokautta. Ihottuman voi saada vain kerran, mutta nielutulehdukseen voi sairastua useammankin kerran. 

Tulirokkoa esiintyy harvoin ihan pienillä lapsilla, yleisin se on 6–12-vuotiailla. Se voi tarttua myös aikuisiin. Tulirokko leviää nopeasti ilmassa pisaratartuntana, ja myös oireettomat taudinkantajat voivat levittää sairautta. Tartunnan voi saada myös esimerkiksi lelujen tai ovenkahvojen välityksellä.

Tulirokko oli aiemmin vaarallinen kulkutauti. Se aiheutti laajoja epidemioita. Penisilliinin keksiminen toi avun myös tulirokkoon. Antibioottihoidosta huolimatta tulirokon jälkeen voi esiintyä munuaisvaurioita tai reumakuumetta, mikä on kuitenkin erittäin harvinaista.

Lähteet
-------

* Tulirokko Sairas Lapsi -verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Forsius, Arno: Tulirokko eli scarlatina (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Scarlet Fever *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 2.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Olli Ruuskanen ja Pentti Huovinen: Jättääkö aika penisilliinistä? *Duodecim*.  2002. Viitattu 2.3.2023.
3. ↑  Scarlet Fever: All You Need to Know *Centers for Disease Control and Prevention*. Viitattu 3.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Tulirokko leviää – nämä oireet ovat syy mennä lääkäriin *Iltalehti*. Viitattu 3.3.2023.
5. ↑  Harri Saxén: Tulirokko *Lääkärikirja Duodecim*.  21.3.2022. Viitattu 2.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tulirokko**.
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Scarlet fever (englanniksi)
* Mayo Clinic: Scarlet feve (englanniksi)
Porin seudun kansalaisopiston opistotalo (Gallen-Kallelankatu 14)
**Porin seudun kansalaisopisto** on Satakunnan suurin vapaan sivistystyön oppilaitos, joka koostuu kansalaisopistosta ja Porin kesäyliopistosta. Oppilaitoksen omistaa Porin kaupunki. Porin seudun kansalaisopisto aloitti toimintansa nykyisellä nimellään 1.1.2011. Opisto syntyi, kun vuonna 1917 perustettu Porin kaupungin työväenopisto ja Ulvilan kansalaisopisto yhdistyivät. Vuonna 2017 Porin seudun kansalaisopisto juhli 100-vuotista taivaltaan. Päätös työväenopiston perustamisesta Poriin tehtiin monien vaiheiden jälkeen toukokuussa 1917 ja saman vuoden lokakuussa vietettiin jo avajaisia.

Porin seudun kansalaisopisto on vapaan sivistystyön oppilaitos, jonka tehtävänä on kannustaa kaupunkilaisia elinikäiseen oppimiseen ja aktiiviseen kansalaisuuteen. Opisto järjestää kaikille avointa kansalaisopistotoimintaa Porissa ja Ulvilassa. Kansalaisopisto tarjoaa monipuolisia ja edullisia kursseja mm. tieto- ja viestintätekniikassa, kielissä, kuvataiteessa, käsityössä, liikunnassa ja musiikissa. Kansalaisopiston alaisuudessa toimii Käsityökoulu Taitis, joka järjestää käsityön taiteen perusopetuksen yleistä oppimäärää 7-16-vuotiaille lapsille ja nuorille. Vuonna 2016 kansalaisopiston opetustuntimäärä oli 21165 ja osallistujia oli 14710. Osallistujista noin 80 % on naisia. Kursseja järjestettiin 909 ja niitä opettamassa oli 191 tuntiopettajaa.

Porin kesäyliopisto on perustettu vuonna 2014. Kesäyliopisto järjestää ammatillista täydennyskoulutusta ja avointa yliopisto-opetusta. 

Kansalaisopisto toimii opistotalossa Porin keskustassa osoitteessa Gallen-Kallelankatu 14. Lisäksi opiston käytössä on käsityökeskukset Porissa (Valtakatu 20) ja Ulvilassa (Lääkärinpolku 2). Näiden lisäksi opiston kursseja järjestetään kouluilla ja muissa toimipaikoissa eri puolilla Poria ja Ulvilaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Porin seudun kansalaisopiston verkkosivut
*Tämä artikkeli käsittelee vuosien 1641–1646 lääniä. 1900-luvulla perustettavaksi suunnitellusta Porin läänistä kertoo artikkeli Satakunnan lääni.*
**Porin lääni** (ruots. *Björneborgs län*) oli olemassa vuodet 1641–1646 (1647) ja esiintyy tiettyä aluetta tarkoittavana käsitteenä myöhemminkin 1600- ja 1700-luvuilla.

Turun maaherrakunta koettiin verohallinnon kannalta liian laajaksi alueeksi, sillä siihen kuuluivat Varsinais-Suomen lisäksi Ahvenanmaa ja Satakunta. Siksi perustettiin uusi maaherrakunta, johon kuuluivat Ala-Satakunnan, Ylä-Satakunnan ja Vehmaan kihlakunnat. Maaherran asuinpaikan piti olla Porin kaupungissa ja uuden läänin talousarviokin oli vuonna 1641 jo olemassa. Läänin maaherraksi aiottu Turun maaherrana 1637–1642 toiminut Melker von Falkenberg oleskeli Porissa, mutta kieltäytyi maaherran tehtävistä, koska ei osannut maan kieltä eikä halunnut joutua eroon vertaisistaan.

Porin läänille ei koskaan nimitetty omaa maaherraa, mutta lääni toimi omana hallintoyksikkönään ja piti omia tilejään. Alue siirrettiin uudelleen osaksi Turun lääniä, jonka nimeksi kuitenkin vaihdettiin Turun ja Porin lääni.

Lähteet
-------

* Eero Matinolli: *Varsinais-Suomen historia VI, 3. Lääninhallinto*. Turku 1976 ISBN 951-9054-02-2, sivut 9 ja 75.
* Jyrki Rautala: *Turun ja Porin lääninhallitus 350 vuotta*. Turku 1985 ISBN 951-46-8642-X.
* J. W. Ruuth: *Porin kaupungin historia II*. Pori 1958, sivu 305.

### Viitteet

1. ↑  Tilikirjojen nimissä käytetään 1641–1646 Björneborgs Lähn ja 1647– Åbo och Björneborgs Lähn.
**Porin Raatihuoneen** julkisivua koristaa kolme **sinkkiveistosta**. Veistokset liittyvät ruotsalaisen arkkitehdin J. E. Stenbergin suunnittelemaan vuonna 1891 toteutettuun muutostyöhön, jossa vuoden 1852 Porin yhdeksännessä suuressa kaupunkipalossa tuhoutunut raatihuoneen torni rakennettiin uudestaan vuonna 1891. Veistokset on valmistanut Tukholmassa toiminut taidevalimo Otto Meyer & Komp.

Sinkistä tehtyjen veistoksien korkeudet ovat 175–210 senttimetriä. Ne esittävät vaakaa ja miekkaa kädessään pitävää oikeudenmukaisuuden jumalatarta Justitiaa ja kahta sotilasta. Veistosten materiaali on sinkki, jota on Suomessa käytetty harvemmin. Ainoat samantyyppiset veistokset ovat Helsingin tuomiokirkon apostolit.

Veistokset ovat kuuluneet Porin kaupunkikuvaan yli sadan vuoden ajan. Aikojen kuluessa veistosten kunto on heikentynyt. Vuonna 2002 tehtiin veistosten edellinen kuntoarviointi. Heikentynyt kunto havaittiin toisen sotilaan jalustan tukirakenteiden petettyä vuonna 2012. Veistosten kunto herätti huolta ja sai paljon julkista huomiota. Patsaat poistettiin sijoiltaan odottamaan kunnostusta. Korjauksen toteutuksesta valmisteltiin yksityiskohtainen suunnitelma.

Sinkkiveistosten korjaus ja palauttaminen paikoilleen herätti Porissa suurta huomiota, jota seurattiin sekä paikallisessa mediassa että kaupunkilaisten keskusteluissa. Veistokset asetettiin takaisin paikoilleen 2.10.2014. Ennen palauttamistaan sijoilleen ehostetut patsaat olivat läheisemmin yleisön katsottavissa Porin taidemuseon veistospihalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Porin raatihuone. Sinkkiveistokset, Otto Meyer & Komp, 1891. Kunnostus 2013-2014.  2014. Porin taidemuseo.  Arkistoitu 22.3.2016. Viitattu 18.5.2016.
2. ↑  Porin raatihuoneen arvokkaat patsaat palaamassa vihdoin paikalleen *Yle Uutiset*. Viitattu 18.5.2016.
Sudenkuoppa Saksassa.
**Ansakuoppa** on metsästyksessä käytettävä ansa, maahan kaivettu kuoppa, johon eläimen on tarkoitus pudota. Ansakuopilla on metsästetty Suomessa jo kivikaudella. Suden kuoppapyynti on viimeinen ansakuoppametsästyksen perinne Suomessa, ja sekin päättyi viimeistään 1900-luvun alkupuolella. Suden ansakuoppia kutsuttiin **sudenkuopiksi** tai **hukanhaudoiksi**. Sudenkuoppiin on usein laitettu keskelle paalu, jonka päässä on syötti. Muita kuin lihansyöjiä on peloteltu ansoihin, tai ansat on tehty eläinten toivotuille kulkureiteille.

Kuopat on usein katettu risuin ja lehdin, jotta eläin ei huomaisi niitä. Kuopan pohjalle on voitu pystyttää teräviä seipäitä. Näin on ilmeisesti tehty petopyynnin yhteydessä ja vaivojen säästämiseksi: kuollut tai vaikeasti haavoittunut eläin ei pakene matalastakaan kuopasta eikä ole pyytäjälleen vaarallinen. Aitoja eli johteita on voitu rakentaa ohjaamaan saaliit kuoppaan.

Yllättävästi myös hylkeelle on voitu tehdä tietynlainen "ansakuoppa", johon se on pudonnut. Pyyntiteknisesti se on lähinnä loukku: Hylkeet lekottelevat mielellään kivillä. Hylkeenpyytäjät ovat laatineet puisen lavan, jonka kansi on saranoitu alasaukeavaksi. Lava on hinattu sopivaan paikkaan merialueelle tai rakennettu paikalla ja jätetty ankkuroituna tai pohjaan painotettuna pyyntiin. Kun hylje on noussut lavalle, sen kannet ovat auenneet hylkeen painosta ja hylje on pudonnut lavan alle rakennettuun ansaan.*lähde?*

Sodankäynnissä ansakuoppia voidaan kaivaa myös ihmisille. Näissä *punji*-ansoissa piikit on asennettu siten, että jalkaa on mahdotonta poistaa sieltä aiheuttamatta sille vahinkoa; piikit usein myrkytetään tai saastutetaan ulosteilla. Vietnamin sodan aikana Vietkong käytti tätä menetelmää, koska haavoittaminen sitoi enemmän vihollisen voimavaroja kuin surmaaminen.

Kuvagalleria
------------

* Karjalassa, Salavaisten kylässä sijaitseva sudenkuoppaKarjalassa, Salavaisten kylässä sijaitseva sudenkuoppa
* Ihmiselle tarkoitetun punji-ansakuopan malliIhmiselle tarkoitetun *punji*-ansakuopan malli

Lähteet
-------

1. ↑  Ansakuoppa, keihäs ja peuraväljä (Arkistoitu – Internet Archive) Luontoon.fi
2. ↑  Punji Online Etymology Dictionary.

Aiheesta muualla
----------------

* Pyyntikuoppa *Arkeologisen kulttuuriperinnön opas*. Museovirasto. Viitattu 27.11.2019.
**Ansa** on Markku Onttosen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1981. Se perustuu ranskalaisen Robert Thomasin näytelmään *Piège pour un homme seul* (1960). Näytelmän suomensi Erkki Kirjalainen. Tuolloinen aviopari Hannu ja Hannele Lauri näyttelevät toisiaan vastaan televisioelokuvan päätehtävissä.

Juoni
-----

Daniel ja Elisabet Gorban ovat melko tuore aviopari. He elelevät eteläranskalaisessa vuoristomajassa vuoden 1960 tienoilla. Elisabet on ollut riidan jälkeen kadoksissa jo yli viikon ja Daniel ottaa yhteyttä komisarioon asian selvittämiseksi. Pastori Maxim saapuu Danielin luo ja kertoo löytäneensä Elisabetin. Asiat vääntyvät solmuun kun Daniel ei tunnista Maximin mukanaan tuomaa naista Elisabetiksi. Nainen kertoo yksityiskohtaisen tarkkoja seikkoja Gorbanien elämästä ja sanoo, että Danielilla on ollut aiemminkin vastaavantapaisia muistinmenetyksiä. Elisabetin rikkaalta enolta tiedossa oleva perintö herättää myös jos jonkinlaista tunnekuohua. Komisario alkaa tuskaantua perin juurin outoon kuvioon ja päättää etsiä totuuden.

Julkaisut
---------

*Ansa* sai ensi-iltansa MTV:n Aitiopaikalla marraskuussa 1981. Teos on julkaistu myös DVD-tallenteena.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Hannu Lauri  | … |  Daniel
  |
|  Hannele Lauri  | … |  väitetty vaimo
  |
|  Martti Pennanen  | … |  komisario
  |
|  Jarkko Rantanen  | … |  Maxim
  |
|  Erkki Luomala  | … |  Brissard
  |
|  Eila Pehkonen  | … |  Berton
  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansallinen audiovisuaalinen instituutti: Ansa (1981) *Elonet*.  2013. Viitattu 20.7.2017.
Cuneon maakunnan kartta. Boves sijaitsee 6 kilometriä maakunnan pääkaupungista etelään.
**Bovesin verilöyly** oli Waffen-SS-yksikön Italiassa toisen maailmansodan aikana suorittama joukkomurha.

Länsiliittoutuneiden vallattua Etelä-Italian maa irtautui sodasta 8. syyskuuta 1943. Natsi-Saksa miehitti Italian keski- ja pohjoisosan. Fasisteja vastustanut vastarintaliike alkoi toimia uusia miehittäjiä vastaan. Cuneon maakunta oli yksi alueista, joissa partisaanitoiminta oli aktiivista. 

1. SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin kuulunut SS-majuri Joachim Peiperin komentama 3. pataljoona miehitti Cuneon alueen sunnuntaina 12. syyskuuta 1943. Pataljoona alkoi pidättää entisiä Italian armeijan sotilaita, joita se vangitsi alueella yhteensä noin 5 000. Vangit lähetettiin leireille Saksaan.

Verilöyly
---------

Joachim Peiper
19. syyskuuta 1943 partisaaniryhmä saapui Bovesiin tarkoituksenaan ostaa leipää kylästä. Kylässä sattui olemaan kaksi SS-miestä, jotka ryhmä vangitsi ja vei mukanaan. Vajaata tuntia myöhemmin paikalle saapui lisää SS-miehiä ja pieni tulitaistelu puhkesi. Molemmat puolet menettivät yhden miehen taistelussa. Hiukan myöhemmin paikalle saapui Peiperin johtama joukko SS-miehiä. Peiper vaati, että Bovesin seurakunnan pappi isä Giuseppe Bernardi ja eräs asukas, Antonio Vassallo ottaisivat yhteyden partisaaneihin ja palauttaisivat vangitut saksalaiset. Bernardi ja Vassallo tottelivat ja palasivat pian takaisin hengissä vapautettujen SS-miesten kera.

Palauttaminen ei kuitenkaan riittänyt Peiperille, joka määräsi kylän poltettavaksi. SS-miehet murhasivat 23-53 Bovesin asukasta ja tuhosivat noin 350 taloa kostotoimena. Isä Giuseppe Bernardi ja Antonio Vassallo olivat murhattujen joukossa. Heidät joko ammuttiin, jonka jälkeen heidän ruumiinsa poltettiin tai valeltiin paloöljyllä ja poltettiin elävältä.

Verilöylyn jälkeen
------------------

Bovesin jälkeen SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin miehet alkoivat pidättää partisaanien lisäksi myös Italian juutalaisia, jotka lähetettiin keskitysleireihin ja kuolemanleireihin Saksaan.

Sodan jälkeen 1966 joukko Bovesin asukkaita tunnisti Joachim Peiperin, joka työskenteli tuolloin Volkswagenille mainoksia tekevän mainostoimiston päällikkönä. Tutkinnan ja 7 kuukautta kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen syyte hylättiin todisteiden puuttuessa, vaikka oikeudessa vieraili 140 italialaista todistajaa. Hylkääminen oli seurausta lähinnä länsisaksalaisten lakimiesten haluttomuudesta syyttää maanmiehiään sodan aikaisista rikoksista.

Katso myös
----------

* Malmedyn verilöyly
* Oradour-sur-Glane

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Susan Zuccotti: *Holocaust Odysseys*. Yale University Press, 2007. ISBN 0300122942.  s. 172–174
2. ↑  Charles T. O'Reilly: *Forgotten Battles: Italy's war of liberation, 1943-1945*. Lexington Books, 2001. ISBN 0739101951.  s.214
3. ↑  Bovesin kunnan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  George Duncan: Massacres and Atrocities of World War II
5. ↑  Vinod K. Lall, Danial Khemchand et al: *Encyclopaedia of International Law*. Anmol Publications PVT. LTD, 1997. ISBN 8174885773.  s. 153–154
**Greg "FBT" Mueller** on kanadalainen pokeriammattilainen. Mueller oli alun perin jääkiekkoilija, mutta siirtyi pokeriin lopetettuaan kiekkouransa vuonna 1999. Hänet tunnetaan internetissä lempinimellä "FBT" ("Full-Blown-Tilt").

Mueller aloitti pokeriuransa limiittikäteispeleissä, joista siirtyi myös turnaus- ja no limit -pelaajaksi. Vuoden 2005 WSOP:ssa hän saavutti neljä rahasijaa (yksi finaalipöytä) ja sijoittui seuraavan vuoden World Poker Tourin World Poker Challengessa neljänneksi. World Series of Pokerissa hän sijoittui toiseksi vuonna 2007 5 000 dollarin mixed hold'em -turnauksessa samoin kuin vuonna 2008 5 000 dollarin no limit hold'em shootout -turnauksessa. 

Kesäkuussa 2008 Muellerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,0 miljoonaa dollaria. Muller edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.

Lähteet
-------

1. ↑   : Greg Mueller WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 23. kesäkuuta 2008.
2. ↑  Greg Mueller Full Tilt Poker.  Arkistoitu 18.6.2008. Viitattu 23.6.2008. (suomeksi)
3. ↑   : Greg Mueller stats The Hendon Mob. Viitattu 23. kesäkuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Muellerin sivu Full Tilt Pokerilla (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
* Greg Mueller The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kanadalaista kilpa-autoilijaa. Greg Moore on myös jääkiekkoilija.*

**Greg Moore** (22. huhtikuuta 1975 New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada – 31. lokakuuta 1999 Fontana, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen kilpa-autoilija.

Nuoruutensa Moore vietti Vancouverin esikaupungissa Maple Ridgessä. Nuoruudessaan hän kilpaili mikroautoissa, mistä siirtyi Formula Ford -luokkaan ja myöhemmin USF2000 Championship -sarjaan. 1993 hän aloitti CARTin Indy Lights sarjassa. Kaudella 1994 hän saavutti sarjassa kolme voittoa ja seuraavalla kaudella hallitsi sarjaa vieden kymmenen voittoa kaikkiaan 12 kilpailusta.

20-vuotiaana vuonna 1996 Moore siirtyi CART-sarjaan (nyk. *Champ Car*) Player's-Forsythe-talliin. Tulokaskaudellaan hän sijoittui loppupisteissä yhdeksänneksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti kesäkuussa 1997 Milwaukeen ovaalilla ja toisen heti perään viikkoa myöhemmin Detroitissa, kun sekä Mauricio Gugelminilta ja Mark Blundellilta loppui hänen edellään polttoaine viimeisellä kierroksella. Seuraavaan kauteen Moore lähti yhtenä ennakkosuosikeista tallikaveriinaan Patrick Carpentier. Moore saavutti kauden aikana kaksi voittoa: Jacarepaguassa, Rio de Janeirossa, missä hän ohitti Alex Zanardin ulkokautta ja ajoi voittoon, Michiganin ovaalilla hän ohitti viimeisellä kierroksella Zanardin ja Jimmy Vasserin viimeisellä kierroksella. Kokonaisuutena kausi oli kuitenkin pettymys ja keskeytysten sävyttämä. Moore sijoittui lopulta pisteissä viidenneksi.

Kauden 1999 Moore aloitti ajamalla voittoon Homesteadissa, mutta Mercedes-Benz-moottori oli muutoin kilpailukyvytön ja hän teki kesken kauden sopimuksen siirtymisestä seuraavaksi kaudeksi Penske Racingin riveihin. Fontanan California Speedwayllä Moore joutui skootterilla onnettomuuteen ja loukkasi kätensä, mutta pääsi kilpailuun mukaan viimeisestä ruudusta jouduttuaan jättämään aika-ajot väliin. Kilpailun yhdeksännellä kierroksella hän menetti autonsa hallinnan 200 mailin tuntinopeudessa ja auto sinkoutui ruohikon yli betoniseinään mennen moneen osaan, minkä jälkeen auton osat kimposivat takaisin ruohikolle ja pyöri monta kierrosta ympäri. Moore sai surmansa onnettomuudessa.

Mooren hautajaisiin hänen kotikaupungissaan Maple Ridgessä osallistui 300 ihmistä. Hänen isänsä on perustanut hyväntekeväisyyssäätiö Greg Moore Foundationin. Maple Ridgen vuonna 2003 perustettu nuorisokeskus on nimetty Greg Mooren mukaan.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kellokoneiston sisältävää rakennelmaa. Kampaniili ja kellotapuli käsittelevät kellosoittimen sisältäviä kirkkorakennelmia.*
Lontoon parlamenttitalon kellotorni on mahdollisesti tunnetuin kellotorni. Tornin sisällä oleva tasatunnein lyövä kello tunnetaan nimellä Big Ben.
**Kellotorni** on rakennelma, joka pitää sisällään yleensä suuren kellokoneiston ja monesti myös soittokellon, joita soitetaan tasatunnein. Aikaa näyttävä kellotaulu voi olla yhdellä tai useammalla rakennuksen sivulla.

Suuret kellotornit ovat monesti myös nähtävyyksiä. Sellainen on esimerkiksi Lontoon parlamenttitalon kellotorni, jossa oleva tunnit lyövä kello tunnetaan nimellä Big Ben. Kellotornit voivat olla joko vapaasti seisovia torneja, tai ne voivat olla osana erillistä rakennusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tom Burman: *Väärien käsitysten sanakirja*, s. 17, hakusana Big Ben. Suomentanut Kalevi Haikara. Otava, 1977. ISBN 951-1-04422-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kellotorni** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kelly Ayotte
**Kelly Ann Ayotte** (s. 27. kesäkuuta 1968 Nashua, New Hampshire) on yhdysvaltalainen juristi ja republikaanipoliitikko. Hän toimi New Hampshiren osavaltion senaattorina 2011–2017 ja ensimmäisenä naisena osavaltionsa oikeusministerinä (*Attorney General*) 2004–2009.

Ayotte valittiin senaattiin vuoden 2010 vaaleissa. Hän seurasi tehtävässä eläkkeelle jäänyttä Judd Greggiä. Vuonna 2016 haki uudelle kaudelle, mutta hävisi vaalit vastaehdokkaalleen Maggie Hassanille.

Ayotte opiskeli valtiotiedettä Pennsylvanian osavaltionyliopistossa valmistuen vuonna 1990 ja lakia Villanovan yliopistossa, josta valmistui vuonna 1993. Ayotte on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kelly Ayotte *Britannica.com*. Viitattu 22.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* AYOTTE, Kelly, (1968 - ) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 22.1.2020. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kelluva sauna** on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande & Rintalan Rosendalin kylään Norjassa rakentama Hardangervuonossa kelluva julkinen sauna vuonna 2002. Sauna on toteutettu yhdessä Bergenin taideakatemian opiskelijoiden kanssa.  Kelluvassa saunassa on läpinäkyvät seinät ja mereen avoin lattia. 

Työlle myönnettiin vuonna 2010 World Architecture Community Awards -palkinto  ja se valittiin ensimmäiseksi Architizerin maailman 10 parasta saunaa ja kylpylää listalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Floating Sauna  2002. Architizer. Viitattu 16.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  Floating Sauna  2010. Mimoa.  Arkistoitu 8.3.2010. Viitattu 16.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Floating Sauna  2002. Archiworld.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 16.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  6th Cycle of 20+10+X Architecture Awards  2002. World Architecture.  Arkistoitu 22.3.2010. Viitattu 16.3.2010. (englanniksi)
5. ↑  Top 10: Amazing Saunas And Baths Around The Globe  2012. Architizer. Viitattu 28.9.2012. (englanniksi)
**Fibonaccin alkuluvut** ovat Fibonaccin lukujonossa esiintyvät alkuluvut. Ensimmäiset Fibonaccin alkuluvut ovat:

2, 3, 5, 13, 89, 233, 1 597, 28 657, 514 229, 433 494 437, 2 971 215 073

Tunnetut Fibonaccin alkuluvut
-----------------------------

Ei tiedetä, onko Fibonaccin alkulukuja äärettömän monta. Fibonaccin jonon *F**n* ensimmäiset 33 alkulukujäsentä löytyvät seuraavista paikoista, kun alaindeksi n kertoo, monesko jonon jäsen on kyseessä:

n = 3, 4, 5, 7, 11, 13, 17, 23, 29, 43, 47, 83, 131, 137, 359, 431, 433, 449, 509, 569, 571, 2 971, 4 723, 5 387, 9 311, 9 677, 14 431, 25 561, 30 757, 35 999, 37 511, 50 833, 81 839.
Näiden todistettujen alkulukujen lisäksi sarjasta on löydetty seuraavat mahdolliset alkuluvut:

n = 104 911, 130 021, 148 091, 201 107, 397 379, 433 781, 590 041, 593 689, 604 711, 931 517, 1 049 897, 1 285 607, 1 636 007, 1 803 059, 1 968 721
Tapaus n=4 pois lukien kaikilla Fibonaccin alkuluvuilla on alkulukuindeksi, mutta kaikki alkulukuindeksit eivät osoita alkulukua.

*F**p* on alkuluku kahdeksalla ensimmäisestä kymmenestä alkuluvusta. Poikkeukset ovat *F**2* = 1 ja *F**19* = 4 181 = 37 × 113. Indeksin kasvaessa Fibonaccin alkuluvut ovat kuitenkin harvinaisempia, ja *F**p* on alkuluku vain kahdellekymmenellekuudelle 1 229 alkuluvusta, jotka ovat pienempiä kuin 10 000.

Suurin tunnettu Fibonaccin alkuluku on *F**81 839*. Sen osoittivat alkuluvuksi David Broadhurst ja Bouk de Water vuonna 2001. Suurin tunnettu mahdollinen Fibonaccin alkuluku on *F**1 968 721*. Siinä on 411 439 numeroa ja sen löysi Henri Lifchitz vuonna 2009.

Fibonaccin lukujen jaollisuus
-----------------------------

Alkulukuindeksisillä Fibonaccin luvuilla *F**p* ei ole lukua 1 suurempia yhteisiä jakajia identiteetin

syt(*F**n*, *F**m*) = *F*syt(*n*,*m*).
vuoksi.

Jokaiselle *n* ≥ 3, *F**n* jakaa *F**m*:n jos ja vain jos *n* jakaa *m*:n.

Jos oletetaan, että m on alkuluku p yllä mainitusta identiteetistä ja n < p, niin selvästi nähdään, että *F**p*:llä ei voi olla yhteisiä tekijöitä aikaisempien Fibonaccin alkulukujen kanssa:

syt(*F**p*, *F**n*) = *F*syt(*p*,*n*) = *F*1 = 1

Lähteet
-------

1. 1 2  PRP Top Records, Search for : F(n). Viitattu 6.6.2020.
2. ↑  Sloane's Malline:OEIS2C, Malline:OEIS2C
3. ↑  Number Theory Archives announcement by David Broadhurst and Bouk de Water *listserv.nodak.edu*.  22.4.2001. Viitattu 6.6.2020.
4. ↑  Chris Caldwell, The Top Twenty: Fibonacci Number. Viitattu 6.6.2020.
5. ↑  Paulo Ribenboim, *My Numbers, My Friends*, Springer-Verlag 2000
6. ↑  Wells 1986, s. 65 *lähde tarkemmin?*
**International Consortium of Investigative Journalists** (lyhennettynä **ICIJ**) on amerikkalaisen journalistin, Charles Lewisin vuonna 1997 perustama kansainvälinen tutkivien journalistien yhteenliittymä.
Verkostoa johtaa australialainen tutkiva journalisti Gerard Ryle ja se on osa The Center for Public Integrityä (CPI), joka on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon tutkivan journalismin järjestö.

Washington D.C.:ssä päämajaansa pitävään ICIJ:hin kuuluu 185 journalistia 65 maasta. Sen päämääränä on keskittyä erilaisiin maailmanlaajuisiin ongelmiin kuten kansainväliseen rikollisuuteen, korruptioon sekä vallan väärinkäytöksiin.

Ryhmän neuvoa antava elin koostuu tunnetuista kansainvälisen tutkivan journalismin nimistä, kuten: Bill Kovach, Chuck Lewis, Rosental Calmon Alves, Phillip Knightley, Gwen Lister, Goenawan Mohamad, Reginald Chua ja Brant Houston.

Ryhmän kirjoituksia on julkaistu laajalti kansainvälisessä lehdistössä (esim. BBC, Le Monde, Asahi Shimbun, Novaja Gazeta, NRK ja The Washington Post). Suomessa ICIJ:n juttuja on julkaissut mm. Yle.

Katso myös
----------

* Luxemburg-vuodot
* Panaman paperit

Lähteet
-------

1. ↑   International Consortium of Investigative Journalists:in kotisivut
2. ↑   Gerard Rylen kotisivut
**International Federation of Sports Climbing** eli **IFSC** on kansainvälinen kilpakiipeilyyn keskittynyt urheilujärjestö. Sen alle kuuluvat lead, boulder ja nopeuskiipeily eli speed. Järjestö perustettiin Frankfurtissa 27. tammikuuta 2007.

IFSC:n järjestämät kilpailut
----------------------------

### World cup

IFSC World Cup on joukko vuosittain järjestettäviä kilpailuja. Urheilijat kisaavat kolmessa lajissa; lead, boulder ja speed. Kisojen määrä ja kisapaikat vaihtelevat vuosittain. UIAA järjesti ensimmäisen World Cupin vuonna 1989, mutta vuodesta 2007, on IFSC toiminut järjestävänä tahona.

### World championship

IFSC Climbing World Championship eli kiipeilyn MM-kisat järjestetään joka toinen vuosi. Kisoissa ratkaistaan sekä miesten, että naisten sarjojen voittajat leadissa, boulderissa ja speedissä sekä para-kiipeilyssä.

### World Youth Championship

IFSC World Youth Championship eli junnujen kiipeilyn MM-kisat järjestetään vuosittain. Kisoissa ratkaistaan sarjojensa mestarit sekä tytöissä, että pojissa leadissa, boulderissa ja speedissä. Juniorit jaetaan kolmeen eri ikäryhmään: Youth B, Youth A ja juniors.

### European Championship

IFSC European Championship eli kiipeilyn EM-kisat järjestetään joka toinen vuosi, mutta eri vuonna, kuin MM-kisat. Kisoissa ratkaistaan sekä miesten, että naisten sarjojen voittajat leadissa, boulderissa ja speedissä.

### European Youth Cup

IFSC European Youth Cup on vuosittain järjestettävä kilpailujen sarja junioreille. Urheilijat kisaavat kolmessa lajissa; lead, boulder ja speed. Juniorit jaetaan kolmeen ikäryhmään: Youth B, Youth A ja juniors.
**Aleksei Jurjevitš Jesin** (ven. Алексей Юрьевич Есин; s. 3. joulukuuta 1987 Kolomna) on venäläinen pikaluistelija. Jesin on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.

Jesin on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Paras henkilökohtainen sijoitus on 16:s sija 500 metriltä vuodelta 2014 Sotšista. Samoissa kisoissa hän oli joukkuetakaa-ajossa kuudes. Jesin on osallistunut myös 17 kertaa MM-kilpailuihin: seitsemiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja kymmenen kertaa sprinttereiden MM-kilpailuihin. Hänellä on yksi pronssimitali vuoden 2015 sprinttereiden MM-kilpailuista Astanasta. Vuonna 2016 hän oli seitsemäs. Matkakohtaisissa kilpailuissa hän on ollut neljäs 1 000 metrillä ja viides 500 metrillä 2016. EM-kilpailujen sprinttiottelussa hän oli neljäs 2017.

Jesin on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2006–2007 alkaen. Hänen ainoa henkilökohtainen palkintosijansa on toinen tila 500 metrillä Heerenveenissä joulukuussa 2015. Joukkuetakaa-ajossa hän on ollut kaudella 2007-2008 kolmas Heerenveenissä. Joukkuesprintissä hänellä on kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Aleksey Yesin. ISU.
3. 1 2 3  Skater business card of Aleksej Jesin *speedskatingnews.info*. Viitattu 29.2.2016. (englanniksi)
**Verkkolevät** (*Chlorarachnea*) on pieni ryhmä yksisoluisia amebamaisia eliöitä, joiden solut voivat kasvaa yhteen ja muodostaa limasienten ja labyrinttisienten tapaan hitaasti liikkuvia verkkomaisia limakkoja. Limakossa olevien solujen välille muodostuu ohuita solulimasta koostuvia säikeitä, jotka yhdistävät soluja toisiinsa ja jotka samalla pyydystävät ravintohiukkasia. Niillä on viherhiukkasia, joilla ne kykenevät yhteyttämään. Toisaalta ne kykenevät myös toisenvaraiseen ravinnonottoon fagosytoimalla verkkorakenteeseen tarttuneita bakteereja ja muita yksisoluisia pieneliöitä. Verkkoleviä tavataan trooppisissa merissä.

Verkkoleväsolut voivat muodostaa paksuseinäisiä lepoitiöitä. Näistä puolestaan itää uusia amebamaisia soluja tai uintisiimallisia parveiluitiöitä.

Verkkolevien viherhiukkaset ovat peräisin endosymbionttiselta viherlevältä. Muinaisesta viherlevästä on nykyisin jäljellä viherhiukkasen ympärillä oleva ylimääräinen kalvopari ja näiden kalvoparien välissä oleva viherlevän pitkälle surkastunut tumarakenne eli nukleomorfi.

Uusimpien geneettisten tutkimusten perusteella verkkolevät luokitellaan Rhizaria-kunnan Cercozoa-pääjaksoon. Tätä ennen niitä pidettiin viherhiukkastensa perusteella kasvien ja viherlevien kehityslinjaan kuuluvina eliöinä.

Lähteet
-------

* Rikkinen, Jouko: Leviä, sieniä ja leväsieniä. Yliopistopaino, 1999. ISBN: 9789515703637

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q21446900
* Wikispecies: Chlorarachnea
* EoL: 10553219
* GBIF: 8594539
* IRMNG: 11905062
* WoRMS: 590917

 |

 |
**Hercule** (24. syyskuuta 1562 – 29. marraskuuta 1604) oli Monacon herra 17. toukokuuta 1589 – 29. toukokuuta 1604.

Hercule oli nuorin Honoré I (1522–1581) ja Isabella Grimaldin neljästä pojasta. Hänen vanhimmasta veljestään Kaarle II:sta tuli Monacon herra isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1581. Herculeksen kaksi vanhempaa veljeä Francois (1557–1586) ja Horace (1558–1559) kuolivat lapsena. Kaarle II kuoli 34-vuotiaana, ja valtaan nousi 27-vuotias Hercule.

Hercule avioitui Maria Landin kanssa 15. joulukuuta 1595, ja he saivat kaksi lasta:

* Honoré II (24. joulukuuta 1597 – 10. tammikuuta 1662)
* Giovanna Grimaldi (k. 1620)

Hercule murhattiin vuonna 1604, ja valtaistuimelle nousi hänen kuusivuotias poikansa Honoré, jonka ollessa alaikäinen Monacoa johti sijaisneuvosto, johtajana Frederico Landi. Honoré II sai Espanjalta arvonimen ruhtinas, ja hänen jälkeensä ovat Monacon valtiaat olleet ruhtinaita.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Kaarle II** | **Monacon herra**17. toukokuuta  1589 – 29. marraskuuta 1604 | Seuraaja:**Honoré II**  |

Lähteet
-------

1. ↑  cyberancestores.com, viitattu 19.7.2012
**Jean Silvandre** (27. tammikuuta 1896 Schoelcher, Martinique – 4. helmikuuta 1960 Périers, Manche) oli ranskalainen poliitikko, joka edusti maan kansalliskokouksessa Ranskan Sudania.

Silvandren isä oli notaari ja äiti opettaja. Hän suoritti lyseon Fort-de-Francessa ja muutti sen jälkeen Pariisiin. Sydänvikansa takia Silvandre ei joutunut ensimmäiseen maailmansotaan, vaan hänestä tuli virkamies. Vuonna 1916 Silvandre lähetettiin Ranskan Länsi-Afrikkaan, jossa hän työskenteli Ranskan Guineassa, Dahomeyssa, Ylä-Voltassa ja Ranskan Sudanissa. Työnsä ohessa Silvandre suoritti lakimiestutkinnon, erosi virastaan vuonna 1934 ja asettui Dakariin.

Ranskan sosialistipuolueeseen SFIO:on kuulunut Silvandre osallistui sosialistijärjestöjen perustamiseen Ranskan Länsi-Afrikassa. Hän oli vuonna 1936 perustetun Senegalin sosialistipuolueen jäsen ja johti länsi-intialaisyhdistyksen toimintaa. Toisen maailmansodan aikana Silvandre kannatti Ranskan Länsi-Afrikan liittymistä Charles de Gaullen Vapaan Ranskan puolelle, minkä johdosta hänet vangittiin vuonna 1941. Myöhemmin hänet lähetettiin solmimaan yhteyksiä vastarintaliikkeeseen Marokossa.

Silvandre valittiin Dakarin apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1945. Hän osallistui Ranskan perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleihin SFIO:n ehdokkaana Ranskan Sudanista ja Nigeristä vuosina 1945 ja 1946. Silvandre perusti Fily Dabo Sissokon kanssa Sudanin edistyspuolueen, jonka listalta hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen Ranskan Sudanista vuosina 1946 ja 1951. Senegalilaisen Lamine Guèyen vaikutuspiiriin kuulunut Silvandre oli aktiivinen kansanedustaja, joka kannatti siirtomaiden ja emämaan läheistä yhteistyötä.

Vuoden 1956 kansalliskokousvaaleissa Silvandre yritti luoda "kolmannen voiman" Sudanin edistyspuolueen ja Sudanin liiton välille. Hänen puolueensa Mouvement socialiste pour la défense des intérêts du Soudan, jonka toinen ehdokas oli Modibo Keïtan kanssa riitautunut Tiémoko Diarra, sai alle neljä prosenttia äänistä. Vuonna 1958 Silvandre liittyi Sudanin liittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jean Silvandre *Assemblée nationale*. Viitattu 8.9.2019.
2. ↑  Schachter Morgenthau, Ruth: *Political Paries in French-speaking West Africa*, s. 279–280, 422. Oxford: Clarendon Press, 1964.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Sycomore

 |

 |
**Jaakko Sakari Saari** (s. 3. marraskuuta 1957 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen judoka, joka kilpaili 1970–1980-luvuilla. 

Saari ei voinut osallistua Helsingin EM-kilpailuihin 1978 kuumeen vuoksi. Moskovan olympialaisissa 1980 hänen oli tarkoitus otella alle 95 kg:n sarjassa, mutta olympiakomitea oli ilmoittanut hänet vahingossa yli 95-kiloisiin. Hän osallistui avoimeen luokkaan sijoittuen jaetulle 15. sijalle. Pariisin EM-kilpailuissa 1983 hän oli alle 95 kg:n sarjassa seitsemäs. Sotilaiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa alle 95-kiloisissa 1984 sekä pronssia alle 86-kiloisissa 1978 ja alle 95 kg:n painoluokassa 1980 ja 1985.

Saari edusti seuratasolla jyväskyläläistä Jigotaita ja Helsingin Chikaraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden alle 86 kg:n painoluokassa 1978 sekä alle 95-kiloisissa 1979, 1980, 1981 ja 1983. SM-hopeaa hän sai 80 kg:n sarjassa 1976 ja alle 95-kiloisissa 1985.

Syyskuussa 2015 Saari aloitti Suomen judomaajoukkueen päävalmentajana.

Lähteet
-------

* Marttila, Jouko: *Joustavan tien kulkijat – Puoli vuosisataa suomalaista judoa*. Suomen Judoliitto ry, 2008. ISBN 978-952-92-4641-0.

### Viitteet

1. 1 2  Jaakko Saari *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 24.9.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Jaakko Saari *judoinside.com*. Viitattu 8.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Marttila 2008, s. 63
4. ↑  Marttila 2008, s. 64
5. ↑  Marttila 2008, s. 126–133
6. ↑  Päävalmentaja vaihtuu syyskuun alusta  1.7.2015. Judoliitto.  Arkistoitu 2.7.2015. Viitattu 3.9.2015.
**Jaakko Räikkönen** (5. lokakuuta 1830 Tipuna, Valkeasaari – 22. helmikuuta 1882 Tipuna, Valkeasaari; päivämäärät Venäjällä tuolloin käytetyn juliaanisen kalenterin mukaisia) oli Inkerissä elänyt suomalainen kansanrunoilija.

Räikkösen vanhemmat olivat Abraham Jaakonpoika Räikkönen (Repsi) ja Maria Vitikka. Räikkönen syntyi avioliiton ulkopuolella sillä hänen vanhempansa eivät olleet naimisissa, koska Abraham Räikkösellä ei ollut varaa maksaa maaorjana eläneestä Maria Vitikasta tämän isännän ruhtinas Lopuhinin määräämää 300 ruplan hintaa. Kun Lopuhin myi tiluksensa kreivi Levashoville vuonna 1844, kirkkoherra Konstantin Schröder vapautti Maria Vitikan orjuudesta. Jaakko Räikkösen vanhemmat saattoivat nyt mennä naimisiin laillisesti, mutta Jaakko itse jäi maaorjaksi. Räikkönen oppi isältään kirjoittamaan venäjää, ja suomea hän oppi kirjoittamaan kirkkoherra Schröderin avulla. Räikkönen toimi sittemmin kylänvanhimpana, kirkonmiehenä ja sunnuntaikoulun opettajana.

Kun keisari Aleksanteri II kumosi maaorjuuden vuonna 1861, Räikkönen yritti huonolla menestyksellä sovitella entisten maaorjatalonpoikien ja heidän isäntiensä välille syntyneitä erimielisyyksiä päivätöiden tekemisestä kahden vuoden siirtymäkauden aikana. Venäjän kielen taitoinen Räikkönen valittiin 1861 kylänvanhimmaksi, 1865 kunnanvanhimmaksi, ja 1866 hänestä tuli talonpoikaissäädyn edusmies maalaishallintoon ja 1868 piirioikeuden lautamies. Hän luopui näistä luottamustehtävistä 1869 ja keskittyi sitten kotitalonsa hoitamiseen.

Räikkönen hankki itselleen suomenkielisiä kirjoja ja tilasi myös suomenkielisiä lehtiä muun muassa *Maamiehen Ystävää*. Räikkösen tekemiä runoja julkaistiin *Suomettaressa*, *Ilmarinen*-lehdessä ja eniten *Pietarin Sanomat* -lehdessä.

Jaakko Räikkösen runoja
-----------------------

* *Suomelle*, vastine August Ahlqvist-Oksasen runoon *Meidän vieraissa käynnit*
* *Kenpä tuon on kaiken tehnyt, iloruno Suomen kielen edistymisestä*
* *Iloinen sanoma*, maaorjien vapauttamisen johdosta 1862
* *Ammattien valio*
* *Liekö totta vai valetta?*
* *Runoni*
* *Viinasta*
* *Mietteitäni*
* *Tyytymättömät*
* *Paavin maallisen vallan loppu v. 1870*
* *Miete*
* *Virsi jouluaattona*

Lähteet
-------

* Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa. Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Jaakko Räikkönen***
**Jaakko Juhani Lappeteläinen** (aiemmin **Sarlin**; 16. joulukuuta 1937 – 26. kesäkuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen judokouluttaja ja 1950-luvulla Ranskan muukalaislegioonassa palvellut sotilas.

Turusta kotoisin ollut Sarlin-Lappeteläinen liittyi legioonaan Pariisissa huhtikuussa 1954 vain 16-vuotiaana väärennettyään syntymäaikansa henkilöpapereihin. Hän sai jalkaväkikoulutuksen Algeriassa Mascaran koulutuskeskuksessa ja palveli sitten aluksi Orleansvillen autokomppaniassa. Sarlin-Lappeteläinen oli legioonassa vuoteen 1959 saakka ja hän osallistui sinä aikana Algerian sodan taisteluihin. Palattuaan Suomeen hän joutui vielä suorittamaan asevelvollisuutensa Sirkkalan kasarmilla 2. erillisessä autokomppaniassa.

1960-luvun alussa Sarlin-Lappeteläinen oli käynnistämässä judoharrastusta Turun seudulla. Hän toimi kouluttajana ja laati tammikuussa 1962 *Johdantoa itsepuolustusjärjestelmälle (J.G.J)* nimisen yleiskuvauksen opettamistaan tekniikoista. Näihin kuuluivat Jiu-Jitsu, *Glous-Gombat*-lähitaistelutekniikka ja judo. Jaakko Sarlinin isä Onni Sarlin toimi kesällä 1962 perustetun Turun Judoseura ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana. Jaakko Sarlin jatkoi judokouluttajana ensin Turun Judoseurassa ja sitten 1964 perustetussa Turun Akateemisessa Judokerhossa. 

Heli Santavuori tutustui Tukholmassa asuneeseen ja silloin jo alkoholisoituneeseen Sarlin-Lappeteläiseen 1980-luvun lopulla. Santavuori tallensi kuukausien ajan Sarlin-Lappeteläisen legioonamuistelmia yhteensä 80 kasetille. Useamman vuoden kestäneiden Sarlin-Lappeteläisen haastattelujen ja yksityiskohtien tarkistusten tukemana Santavuori kirjoitti aineiston pohjalta kirjan *Legioonan sotilas Suomalainen muukalaislegioonalainen Algerian sodassa 1954-59* (Readme.fi, 2010). Sarlin-Lappeteläisen oma ohje muistelmien kirjoittajalle oli ollut "totuutta, ei mitään Ramboa".

Lappeteläisen puoliso oli Suomessa syntynyt Seija Kyllikki Lappeteläinen vuodesta 1968. Seija Lappeteläinen kuoli Solnassa Tukholman läänissä vuonna 1978. Jaakko Lappeteläinen oli kuollessaan kirjoilla Götevessä Falköpingin kunnassa Ruotsissa.

Lähteet
-------

* Turun judoseuran historiaa[vanhentunut linkki]
* Itämaiset kamppailulajit Turussa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Lappeteläinen, Jaakko Juhani, Sveriges Dödbok (8/2021) 1830–2020, Sveriges Släktforskarförbund, ISBN 978-91-89310-09-4

Aiheesta muualla
----------------

* Katkelmia Sarlin-Lappeteläisen muistelmista

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kawhi Anthony Leonard** (s. 29. kesäkuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Los Angeles Clippersiä.

Leonard oli vuoden 2011 NBA:n varaustilaisuuden 15. varaus.

Kaudella 2013–2014 Leonard voitti San Antonio Spursissa NBA:n mestaruuden. Hänet valittiin myös finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosina 2015 ja 2016 Leonard voitti NBA:n vuoden puolustuspelaajan palkinnon. Vuonna 2016 hänet myös valittiin ensimmäisen kerran NBA:n tähdistöotteluun.

Kaudeksi 2018–2019 Leonard siirtyi Toronto Raptorsiin. Hän voitti kauden päätteeksi Raptorsissa mestaruuden ja jälleen finaalien arvokkaimman pelaajan palkinnon. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Los Angeles Clippersiin.

Muuta
-----

Leonardin isä Mark ammuttiin kuoliaaksi vuonna 2008 hänen omistamassaan autopesulassa Comptonissa, Kaliforniassa. Hän oli kuollessaan 43-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kawhi Leonard NBA& ABA Stats *sports-reference.com*. Sports Reference. Viitattu 14.6.2014. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Toronto Raptors Acquire Kawhi Leonard  18.7.2018. NBA. Viitattu 13.11.2018. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  Stein, Marc: Kawhi Leonard and Paul George to Join the Clippers in Stunner *The New York Times*.  6.7.2019. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
6. ↑  Sondheimer, Eric: Shooting death of his father drives Riverside King's Leonard *Los Angeles Times*.  8.3.2008. Hartenstein, Eddy W.. Viitattu 14.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kawhi Leonard** Wikimedia Commonsissa

  

San Antonio Spurs – NBA:n mestari 2014
2 Kawhi Leonard ·
3 Marco Belinelli ·
4 Danny Green ·
5 Cory Joseph ·
7 Damion James ·
8 Patrick Mills ·
9 Tony Parker ·
11 Jeff Ayres ·
15 Matt Bonner ·
16 Aron Baynes ·  

20 Manu Ginóbili ·
21 Tim Duncan ·
22 Tiago Splitter ·
23 Austin Daye ·
33 Boris Diaw   

Päävalmentaja Gregg Popovich   

Apuvalmentajat Jim Boylen · Chip Engelland · Chad Forcier · Sean Marks · Ime Udoka

Toronto Raptors – NBA:n mestari 2019
1 Patrick McCaw ·
2 Kawhi Leonard ·
3 OG Anunoby ·
7 Kyle Lowry ·
8 Jordan Loyd ·
9 Serge Ibaka ·
13 Malcolm Miller ·
14 Danny Green ·
15 Eric Moreland ·
17 Jeremy Lin ·  

20 Jodie Meeks ·
23 Fred VanVleet ·
24 Norman Powell ·
25 Chris Boucher ·
33 Marc Gasol ·
43 Pascal Siakam  

Päävalmentaja Nick Nurse   

Apuvalmentajat Nate Bjorkgren · Adrian Griffin · Phil Handy · Eric Khoury · Alex McKechnie · Patrick Mutombo · Jim Sann · Sergio Scariolo



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Cai E** (Wade-Giles: *Tsai O*; 18. joulukuuta 1882 Shaoyang, Hunan, Kiina – 8. marraskuuta 1916 Fukuoka, Japani) oli kiinalainen kenraali, jonka Yunnanissa käynnistämä kapinaliike pakotti presidentti Yuan Shikain keväällä 1916 luopumaan yrityksestä julistaa itsensä keisariksi.

Cai osallistui jo 18-vuotiaana Qing-dynastian vastaiseen kapinaliikkeeseen. Wuchangin kansannousun puhjetessa lokakuussa 1911 hän toimi prikaatinkomentajana Yunnanissa ja julisti välittömästi Yunnanin itsenäiseksi sekä itsensä sen sotilaskuvernööriksi. Myöhemmin presidentti Yuan Shikai asetti Cain kotiarestiin, koska hänet tunnettiin demokratian kannattajana ja Guomindangin ihailijana. Vuonna 1915 hän pakeni Pekingistä ja alkoi suunnitella kapinaa Yuania vastaan. Saman vuoden lopussa Yuan ryhtyi avoimesti puuhaamaan itsensä korottamista keisariksi. Cai palasi Japanin kautta Yunnaniin ja nostatti siellä kapinan. Häneen liittyi myös Yunnanin kuvernööri Tang Jiyao sekä eräitä muita kenraaleita, jotka yhdessä perustivat tasavaltaa suojelemaan tarkoitetun Kansallisen suojeluarmeijan (*Huguojun*). Kun Yuan ei heti suostunut peruuttamaan monarkiasuunnitelmiaan, Cai E marssi tammikuussa 1916 joukkoineen Sichuaniin, jonka hän myös menestyksekkäästi valtasi. Kapinalliset saivat haltuunsa myös muita alueita ja useiden eteläisten maakuntien sotilaskomentajat julistautuivat itsenäisiksi. Jäätyään ilman lähimpien alaistensa tukea Yuan Shikai peruutti maaliskuussa 1916 julkisesti keisarikuntasuunnitelmansa.

Yuanin kuoltua kesäkuussa 1916 Cai Esta tuli virallisesti Sichuanin kuvernööri, mutta hän kuoli itse myöhemmin samana vuonna vain 33-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ca-Ce (englanniksi) Rulers.org. Viitattu 30.3.2014.
2. 1 2 3 4  China: History (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cai E** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Le Café du Dôme.
**Le Café du Dôme** tai lyhyesti **Le Dôme** on Montparnassessa Pariisissa sijaitseva ravintola, joka avattiin vuonna 1898. Se oli ensimmäinen montparnesselaiskahvila, joka alkoi houkutella asiakkaakseen taiteilijoita ja kirjailijoita. Ravintolassa kokoontuneisiin kuuluisuuksiin lukeutuvat muun muassa Man Ray, Henry Miller, Anaïs Nin, Eva Kotchever, Kahlil Gibran, Pablo Picasso ja Ernest Hemingway. Se houkutteli erityisesti pohjois- ja keskieurooppalaisia kuvataiteilijoita, joita Guillaume Apollinaire kutsui nimellä "Dômiers", joihin kuuluivat aluksi Rudolf Levy, Hans Purrmann ja Walter Bondy. Dômiers-taiteilijaryhmä hajosi kuitenkin ensimmäisen maailmansodan alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Left Bank Writers Retreat in Paris Announces Six Hemingway Favorite Cafes that Every Writer Must Visit *PRWeb*. Vocus PRW Holdings. Viitattu 17.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  The Café du Dôme *alfredflechtheim.com*. Viitattu 17.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Café du Dôme** Wikimedia Commonsissa
**Sverigedemokratisk Ungdom** (SDU) oli ruotsalaisen Ruotsidemokraatit-puolueen nuorisojärjestö 12. syyskuuta 2015 asti, jolloin Ruotsidemokraatit ilmoitti lopettaneensa kaiken yhteistyön nuorisojärjestön kanssa erimielisyyksien takia. Syynä oli muun muassa se, että osalla nuorisojärjestön jäsenistä on yhteyksiä äärioikeistolaisiin ja uusnatsistisiin järjestöihin. Nuorisojärjestön puheenjohtaja on Jessica Ohlson. Järjestön toimisto sijaitsee Malmössä.

Nuorisojärjestö perustettiin vuonna 1993 nimellä Sverigedemokraternas Ungdomsförbund, mutta nimi muutettiin pian Sverigedemokratisk Ungdomiksi. Emopuolue hylkäsi järjestön, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1998.

Puheenjohtajat
--------------

* Robert Vesterlund (1993–1994)
* Jimmy Windeskog (1998–2000)
* Jimmie Åkesson (2000–2005)
* Martin Kinnunen (2005–2007)
* Erik Almqvist (2007–2010)
* William Petzäll (2010–2011)
* Gustav Kasselstrand (2011–2015)
* Jessica Ohlson (2015–)

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusisalo, Mikko: Ruotsidemokraatit erotti nuorisojärjestönsä puolueesta *Yle Uutiset*.  12.9.2015. Viitattu 15.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Sverigedemokratisk Ungdomin internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)