recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edward Oskar Sjöberg** (10. huhtikuuta 1861 Oulu – 23. helmikuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja Päivälehden ensimmäisen toimituksen jäsen.

Sjöbergin vanhemmat olivat luotsivanhin Johan Sjöberg ja Anna Elisabet Schroderus. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1879 ja opiskeli sitten matematiikkaa Helsingin yliopistossa.

Sjöberg aloitti lehtimiehen uransa jo opiskeluaikanaan. Hän oli toimittajana Morgonbladet-lehdessä ja sitten toimitussihteerinä ruotsinkielisessä mutta suomenmielisessä Finland-lehdessä aina vuoteen 1889 saakka. Sjöberg toimi sitten vuonna 1889 perustetun Päivälehden toimitussihteerinä ja oli työssä lehdessä kymmenkunta vuotta. Sortovuosien aikana Sjöberg joutui siirtymään muutamaksi vuodeksi toiselle alalle ja hän oli työssä F. Swanljungin liike- ja asianajokonttorissa. Vuonna 1904 hän palasi lehtialalle ja ryhtyi Kuopioon perustetun nuorsuomalaisen Pohjois-Savo-lehden päätoimittajaksi. Kun tämä lehti lopetettiin kannattamattomana vuonna 1907 Sjöberg palasi Helsinkiin. Hän sai 1908 paikan Suomalainen Kansa-lehden toimituksessa, mutta sairastui pian sen jälkeen ja kuoli helmikuussa 1908 sairaalassa.

Sjöberg oli naimisissa vuodesta 1900 Maria (Maikki) Josefina Kreanderin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2  Erkki Kivijärvi : Päivälehden päivänä. Ensimmäinen näytenumero ilmestyi 50 vuotta sitten, Helsingin Sanomat, 16.11.1939, nro 310, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  E. O. Sjöberg, Helsingin Sanomat, 25.02.1908, nro 46, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Alan Nunn vuonna 1963.
**Alan Nunn May** (2. toukokuuta 1911 – 12. tammikuuta 2003) oli englantilainen ydinfyysikko, joka toimi Harwellin, mahdollisesti myös Aldermastonin (ellei tarkoittanut samaa, mahdollisesti nimeä muutettu brittiläis-tyypillisesti)*selvennä* ydintutkimuskeskuksessa Isossa-Britanniassa. Hän tuli tunnetuksi vuotamalla salaista ydintutkimustietoa Neuvostoliittoon. Nunn May oli käynyt Cambridgen yliopiston.

Englannin ensimmäinen ydinvoimala oli nimeltään Calder Hall. Sittemmin rakennettiin Windscale, jonka nimeksi muutettiin Sellafield. Calder Hall käynnistettiin vuonna 1956, ollen kaikkein ensimmäisiä kaupallista laatua koko maailmassa.

Nunn Mayta tunnetumpia Neuvostoliiton vakoojia olivat poliittiset diplomaatit Kim Philby ja Guy Burgess sekä hänen omasta ydintutkimusyksiköstään saksalaissyntyinen kommunisti Klaus Fuchs.

Katso myös
----------

* Cambridgen viitoset

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* (englanniksi)
* Pavel & Anatoli Sudoplatov: Stalinin erikoistehtävissä - kiusallisen todistajan muistelmat (Toim. Jerrold L. & Leona P. Schecter) Alkuteos: Special Tasks. The Memoirs of an Unwanted Witness - A Soviet Spymaster. WSOY, Juva, 1994 Suom. Kari Klemelä ISBN 951-0-19584-7 (s. 29, 313 & 321)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Karl Edvard Elfström** (14. marraskuuta 1821 Viipuri – 29. heinäkuuta 1883 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja kääntäjä.

Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch. Hän kävi Viipurin piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1841. Elfström valmistui filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hän toimi saksan kielen opettajana Kuopion lukiossa 1848–1853 ja Viipurin ala-alkeiskoulussa vt. opettajana 1854–1855 ja vakinaisena opettajana 1855–1858. Viipurin lukion saksanopettajana Elfström oli 1858–1861. Hän jäi sairauden takia virkavapaalle 1861 ja erosi virasta 1863. Elfström toimi myös Viipurin hovioikeuden saksan ja venäjän kielten kääntäjänä.

Elfström oli naimisissa vuodesta 1873 Constance Elisabet Bernitzin kanssa.

Saksannoksia
------------

* J. L. Runeberg : *Kann nicht! : Familienbild in 2 Aufzügen* ; ins Deutsche übertragen von Karl Eduard Elfström. N. A. Zilliacus, Wiburg 1863
* Aleksanteri Rahkonen : *Der Wuoksi und dessen Wasserfall Imatra, der bedeutendste in Finland und in ganz Europa*. Alm, Wiborg 1874
* Ludwig Heinrich von Nicolay : *Das Landgut Monrepos in Finnland 1804*. Elfström, Wiborg 1875

Lähteet
-------

* Karl Edvard Elfström SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Vanhentunut linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Karl Edvard Elfström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.2.2010.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Azazelin Tähti** on vuonna 2006 perustettu okkulttis-filosofinen seura. Seura pyrkii yhdistämään vastakohtaisina nähtyjä henkisen etsinnän muotoja. Tällaisina yhdistämisen työn kohteina nähdään esimerkiksi esoteerisen tradition piirissä perinteisesti vastakohtina pidetyt oikean käden tie ja vasemman käden tie. Azazelin Tähden filosofiassa on teosofisia piirteitä, mutta sen erottaa perinteisestä teosofiasta Saatanan merkityksen korostaminen. Seura allekirjoittaa Teosofisen seuran kolme ohjelmakohtaa:

* Muodostaa ihmiskunnan yleisen veljeyden ydin huolimatta rodun, uskontunnustuksen, sukupuolen, yhteiskuntaluokan taikka ihonvärin eroavaisuudesta.
* Antaa virikkeitä vertailevan uskontotieteen, filosofian ja luonnontieteiden tutkimukseen.
* Tutkia luonnon selvittämättömiä lakeja ja ihmisen piileviä voimia.

Seuran filosofia on panteistista: jumaluus nähdään absoluuttisena, eikä sitä voida pitää persoonallisena olentona. Saatanaa ei pidetä kristillisen näkemyksen tapaan yksiulotteinen pahana, vaan sen katsotaan kehittävän ihmistä eteenpäin. Kuolemaa pidetään merkityksellisenä, sillä elämä ja kuolema nähdään Azazelin Tähden filosofian mukaan luonnossa yhtä tärkeinä tapahtumina. Seura ei hyväksy rikollista tai rasistista toimintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uskonnot.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Azazel.fi
3. ↑  Nefastos, Johannes: *Adepti*. , 2008. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Azazelin Tähden seitsenkohtainen perusta, Azazel.fi

Kirjallisuutta
--------------

* Nefastos, Johannes: *Azazelin Tähti – Aatteesta ja veljeskunnasta*. Viides Askel, 2012. ISBN 978-952-67666 3-8.
* Nefastos, Johannes: *Polkujen kirja*. Viides Askel, 2012. ISBN 978-952-67666 0-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen satanistiyhteisö arvostaa Jeesusta Kotimaa24.fi
* Arman Alizad: Satanismi Yle Areena (radio)
* Perttu Häkkinen: Miksi suomalaiset eivät enää usko Saatanaan (radio)
**Kahden lautasen kysymys** (tunnetaan myös nimillä **kahden lautasen ongelma**, **lautaskiista**, **edustuskiista** ja **valtaoikeuskiista**) oli vuosien 1994–2009 ajan jatkunut epäselvyys Suomen edustuksesta Euroopan unionin huippukokouksissa. Pääasiallinen kysymys liittyi siihen, edustaisiko Suomea huippukokouksissa pääministeri vai presidentti. Suomen joukkotiedotusvälineiden antama nimitys viittasi hieman leikillisesti huippukokousten illallisiin: tulisiko Suomea varten kattaa pöytään yksi vai kaksi lautasta.

Kiista sai alkunsa pääministeri Esko Ahon allekirjoitettua Suomen EU-jäsenyyssopimuksen Korfun huippukokouksessa vuonna 1994. Kysymys Suomen edustuksesta jäi avoimeksi, mutta asia nousi uudestaan esiin Euroopan unionia uudistaneen Lissabonin sopimuksen myötä. Silloinen Suomen hallitus tulkitsi tilannetta niin, että Eurooppa-neuvostojen eli EU:n huippukokousten, roolin muuttuessa Suomen edustuksesta tulisi vastata vain pääministeri. Asian ollessa esillä presidentti Tarja Halonen ilmoitti vastustavansa edustuskäytäntöjen muutosta. Hän perusteli kantaansa sillä, että Suomen perustuslain mukaan presidentti johtaa ulkopolitiikkaa yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa. Toisaalta vuonna 2000 voimaan astuneessa perustuslaissa Euroopan unionissa käsiteltävät asiat katsotaan ensisijaisesti pääministerin hoidettavaksi Eurooppa-politiikaksi.

Kiista ratkesi loppuvuodesta 2009, kun silloinen pääministeri Matti Vanhanen ja presidentti Halonen pääsivät yhteisymmärrykseen Suomen edustuksesta. Euroopan neuvostossa ja sen kokouksissa edustaa pääministeri, kun taas EU-huippukokouksten osalta osallistujat päätetään tilanteen mukaan silloin kun kutsuja on useampi kuin yksi.

Lähteet
-------

1. ↑  EU-lautaskiista jatkuu. Yksi puhuu yhtä, toinen toista. Kuka antoi periksi?[vanhentunut linkki] Viitattu 21.4.2013
2. ↑  Lautaskiista ratkesi: Suomea edustaa vain Vanhanen  Viitattu 21.4.2013
**Tulkoon joulu** on Pekka Simojoen sanoittama ja säveltämä jouluaiheinen kappale.

Kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Jakaranda, Petri Laaksonen, Musarit, Suvi Teräsniska ja Mikko Harju. Versio kappaleesta löytyy myös *Raskasta joulua* -kokoelmalevyltä. Kappale on myös julkaistu Kauneimmat joululaulut -tapahtuman laulutekstivihkossa, ja *Nuoren seurakunnan veisukirjassa*.

Kappale
-------

Simojoki on kertonut kappaleen taustasta, että "vaikka joulusta oli jo kaikki sanottu ja kirjoitettu, niin paluu lapsuuden joulumaisemaan synnytti kuitenkin uuden tekstisisällön." Hän kuvailee kappaletta näin: "Se on ajatusten virta, eräänlainen sukellus lapsuusvuosien jouluihin, kuva siitä, mitä lauluntekijä haluaisi jouluna tehdä.".

Kappaleen ensimmäinen versio syntyi Simojoen opiskellessa Lähetystalolla Helsingissä 1979–1980, mutta hän ei tuolloin julkaissut sitä kokonaan valmiiksi. Vuonna 1986 hän otti kappaleen uudestaan työn alle, kun yksi hänen Jakaranda-kuoronsa jäsenistä oli pyytänyt uutta joululaulua Kauneimmat joululaulut -tilaisuuteen. Sekä alkuperäisen laulun sanoitus että sävellys muuttuivat, etenkin säkeistöjen kohdalla. Kertosäkeen perusidea jäi kuitenkin laulun kantavaksi teemaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tulkoon joulu Äänitearkisto. Viitattu 20.11.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Jakaranda: Lapsi ja tähti -CD levy, 1991
3. ↑  Suvi Teräsniskan Tulkoon Joulu -konsertti Lakeuden Risti, Seinäjoki 14.12.2010  15.12.2010. Yle. Viitattu 20.11.2013.
4. 1 2  Kauneimmat Joululaulut: Laulujen taustat ("Tulkoon joulu") Suomen Lähetysseura.  Arkistoitu 16.12.2013. Viitattu 20.11.2013.
5. ↑  Kauneimmat joululaulut koululla ("Tulkoon joulu") *Harjumaa.fi*.  Arkistoitu 11.6.2015. Viitattu 20.11.2013.
| Rettenbach31 Schwarze Piste |
| --- |
|  |
| Paikkakunta: | Itävalta Sölden, Itävalta |
| Talviurheilukeskus: | Skigebiet Sölden |
| Vuori: | Innere Schwarze Schneid |
| Rinneluokitus: | Musta |
| Yläasema: | 2 991 m |
| Ala-asema: | 2 674 m |
| Korkeusero: | 317 m |
| Pituus: | 3 200 m |
| Maksimijyrkkyys: | 68,2 % |
| Hissi |
| Hissi: | Schwarze Schneid I |
| Tyyppi: | Gondolihissi |
| Kapasiteetti: | 2 800 henkilöä/h |
| Ala-asema: | 2 674 m |
| Yläasema: | 2 991 m |
| Miehet ja naiset |
| Suurpujottelu |
| Lähtö: | 3 040 m |
| Maali: | 2 670 m |
| Korkeusero: | 370 m |
| Pituus: | 1 200 m |
| Maksimijyrkkyys: | 68,2 % |
| Minimijyrkkyys: | 15,5 % |
| Keskijyrkkyys: | 30,8 % |
| 1. MC-kilpailu: | 30.10.1993, 31.10.1993 |
| Stadion |
| Nimi: | Gletschner Stadion |
| Istumapaikat: | 1 500 |

**Rettenbach** on laskettelurinne Skigebiet Söldenin talviurheilukeskuksessa Rettenbach-jäätiköllä Söldenissä Itävallassa.

Miehet ja naiset avaavat maailmancupin Söldenin suurpujottelulla, joka pidetään tällä rinteellä lokakuun viimeisenä viikonloppuna. Jäätikön sulamisen takia rinteessä tehtiin maanrakennustöitä vuonna 2023, jotta vähemmällä säilölumella rinne voidaan lumettaa laskukuntoiseksi maailmancup-viikonloppua varten.

Reitti
------

Näkymä suurpujottelun maalialueelle.
Suurpujottelun lähtö sijaitsee 3 040 metriä merenpinnan yläpuolella. Rinne alkaa loivalla *Rettenbachjoch*-osuudella.

Rettenbachjochin jälkeen tulee lyhyt jyrkänne *Gletschertisch*, jossa rinne kääntyy melko jyrkästi oikealle. Sitä seuraa lyhyt loiva *Gletschertränke*-osuus. Gletschertränken jälkeen tulee *Gletscherkante*, josta alkaa rinteen pääjyrkänne *Eisfall*, jossa sijaitsee rinteen jyrkin kohta 68,2 %.

Eisfallin jälkeen tulee *Gletscherzunge*-osuus (jäätikön sulamisen jälkeen pelkkä *Zunge*), jossa rinne loivenee huomattavasti. Sitä seuraa rinteen loivin *Elefantentränke*-liukuosuus, jossa rinne kääntyy loivasti vasemmalle kohti maalia.

Suurpujottelu päättyy 2 670 metriä merenpinnan yläpuolella Gletschner Stadionille.

Lähteet
-------

* Race course Rettenbach Glacier-Sölden soelden.com (englanniksi)
* Alpine Slopes & Nordic Tracks in the Sölden Ski Area soelden.com (englanniksi)
* Mountain Lifts in the Sölden Ski Area soelden.com (englanniksi)
* Skimap (Arkistoitu – Internet Archive) oetztal.com (englanniksi)
* Results – Sölden fis-ski.com (englanniksi)
* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Sten-Ziemons, Andreas: Alpine Ski World Cup grapples with climate challenges *dw.com*.  30.10.2023. Deutsche Welle. Viitattu 31.10.2023.
2. ↑  Alppihiihdon MC, naisten suurpujottelun 2. kierros. Sölden, Itävalta Yle. Viitattu 19.11.2021.

Alppihiihdon maailmancupin rinteetAdelboden: Chuenisbärgli | Alta Badia: Gran Risa | Beaver Creek: Birds of Prey | Bormio: Stelvio | Garmisch-Partenkirchen: Gudiberg, Kandahar | Kitzbühel: Ganslern, Streif  
Val Gardena: Saslong | Wengen: Jungfrau / Männlichen, Lauberhorn
Jokohaman metron 3000V-sarjan juna
Higashi-Yamatan metroasemaa vihreällä linjalla
**Jokohaman metro** (jap. 横浜市営地下鉄, *Yokohama-shiei chikatetsu*) on Japanin Jokohaman kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Jokohaman kaupungin liikennelaitos (jap. 福岡市交通局, *Yokohama-shi kōtsūkyoku*). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, sininen linja ja vihreä linja, joiden yhteispituus on 53,4 kilometriä ja joilla on 40 asemaa. Vuonna 2015 Jokohaman metro kuljetti noin 232 miljoonaa matkustajaa; päivittäin käyttäjiä oli sinisellä linjalla noin 520 000, vihreällä 130 000.

Historia
--------

Jokohaman kaupunginvaltuusto päätti metrojärjestelmän rakentamisesta heinäkuussa 1966. Kaupungin maaperä tunnetaan heikkoudestaan: rakennustöiden edetessä kohdattuja vaikeita olosuhteita ratkaistiin eri keinoin, joilla oli oma vaikutuksensa maanrakennustekniikan kehittymiseen. Sinisen linjan ensimmäinen, 5,2 kilometrin pituinen osuus avattiin liikenteelle joulukuussa 1972. Sen jälkeen linjaa vähitellen pidennettiin niin, että se saavutti nykyisen yli 40 kilometrin mittansa vuonna 1999. Sitä lyhyempi vihreä linja avattiin vuorostaan vuonna 2008.

Linjat
------

Jokohaman metroon kuuluu virallisesti kolme linjaa, mutta niistä kahta liikennöidään yhtenä, 40,4 kilometrin pituisena sinisenä linjana. Se kulkee pohjois–eteläsuuntaisesti Azaminosta kaupungin keskiosien halki Shin-Yokohaman ja Jokohaman rautatieasemien kautta Totsukaan ja Fujisawan kaupungin Shōnandaihin saakka. Sinisellä linjalla ajetaan myös *kaisoku*-pikavuoroja, jotka ohittavat osan asemista. Vihreä linja palvelee puolestaan kaupungin pohjoisosien lähiöitä ja siltä on kahdelta asemalta vaihtoyhteys siniselle linjalle. Molemmilta linjoilta on lisäksi useita vaihtoyhteyksiä eri rautatieyhtiöiden, JR Higashi-Nihonin, Tōkyūn, Keikyūn, Sōtetsun, Jokohama-pikarautatien ja Odakyūn linjoille.

| Väri | No. | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sininen |  | 1 · 3 | Sininen linja | ブルーライン | Shōnandai–Azamino | 40,4 km |
| Vihreä |  | 4 | Vihreä linja | グリーンライン | Hiyoshi–Nakayama | 13,0 km |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  横浜市営地下鉄 日本地下鉄協会. Viitattu 11.11.2018.
2. 1 2  地下鉄事業 City of Yokohama. Viitattu 11.11.2018.
3. ↑  あゆみ City of Yokohama. Viitattu 11.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jokohaman metro** Wikimedia Commonsissa

* Jokohaman metron internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi) (koreaksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanin metrojärjestelmät |
| --- |
|  |
| Julkinen palvelu | Fukuokan metro · Jokohaman metro · Kioton metro · Kōben metro · Nagoyan metro · Sapporon metro · Sendain metro · Toei-metro (Tokio) |
|  |
| Yksityinen yritys | Hiroshiman pikaliikenne · Jokohama-pikarautatie · Osakan metro · Saitama-pikarautatie · Tōkyō metro (Tokio) · Tōkyō rinkai -pikarautatie · Tōyō-pikarautatie |

 |
**Atratsiini** (C8H14N5Cl) on triatsiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä. Euroopan unionin alueella atratsiinin käyttö on ollut kiellettyä vuodesta 2004 alkaen, mutta se on edelleen käytössä muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa atratsiini on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Atratsiini liukenee etanoliin, metanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja dikloorimetaaniin. Atratsiinin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää fotosynteesin osana olevan elektroninsiirtoketjun. Osalle kasveista kehittyy vastustuskyky atratsiinia kohtaan. Atratsiini ärsyttää erittäin voimakkaasti silmiä. Aine on myrkyllistä maksalle ja eläinkokeissa sen on todettu olevan karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava, mutta karsinogeenisuudesta ihmiselle ei ole varmaa tietoa. Atratsiini on umpieritysjärjestelmän häiritsijä eli niin kutsuttu hormonihäirikkö. Atratsiinia pääsee viljelyksiltä pohjaveteen ja vesistöihin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Atratsiinin valmistuksessa syanuurikloridi reagoi ensin etyyliamiinin ja tämän jälkeen isopropyyliamiinin kanssa. Atratsiinia käytetään maataloudessa runsaasti selektiivisenä rikkaruohomyrkkynä muun muassa maissi-, vehnä-, sokeriruoko-, koristekasvi- ja joulukuusiviljelmillä. Tämän lisäksi sitä käytetään myös puistoissa ja puutarhoissa muun muassa nurmikkoalueilla. Se on runsaimmin Yhdysvalloissa käytetty rikkaruohomyrkky ja sitä käytetään vuosittain useita tuhansia tonneja. Atratsiini levitetään joko jauheena tai liuoksena. Markkinoille atratsiini tuli vuonna 1958 Euroopan unionin alueella atratsiinin käyttö on ollut kiellettyä vuodesta 2004, koska käytöstä aiheutuvat pitoisuudet pohjavedessä ovat liian korkeat.

Lähteet
-------

1. ↑  Atrazine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 24.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 24.4.2018
3. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 147. 12th ed.. Merck & Co. 1996. ISBN 0-911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2 3  Ronald Eisler: *Eisler's Encyclopedia of Environmentally Hazardous Priority Chemicals*, s. 45-57. Elsevier, 2007. ISBN 9780444531056. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.4.2018). (englanniksi)
5. ↑  Atratsiinin kansainvälinen kemikaalikortti ILO. Viitattu 24.4.2018.
6. 1 2  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 41. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.4.2018). (englanniksi)
7. ↑  2004/248/EY: Komission päätös, tehty 10 päivänä maaliskuuta 2004, atratsiinin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja tätä tehoainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta Euroopan komissio. Viitattu 24.4.2018.
Adolf Carling (1920-luku)
**Kustaa Adolf Carling** (22. marraskuuta 1882 Helsinki – 1966 Helsinki) oli ensimmäinen reformaation jälkeinen katolinen suomenkielinen pappi, monsignore, Suomessa.

Carlingin vanhemmat olivat seppä Johannes Kalpa (ent. Carling) ja Birgitta Karppinen. Carling tuli ylioppilaaksi 1901, opiskeli Rooman katolisessa pappisseminaarissa 1906–1907 ja Rooman gregoriaanisessa yliopistossa 1907–1911. Hänet vihittiin papiksi Pietarissa 1911. Viipurin katolisen seurakunnan kirkkoherrana, venäläisen koulun uskonnonopettajana ja sotaväen kappalaisena Carling toimi 1911–1918, Helsingin katolisen seurakunnan palveluksessa 1920–1921 ja Terijoen katolisen seurakunnan esimiehenä 1921–1939. Helsingin katolisen seurakunnan pastoriksi Carling siirtyi 1940. Hän työskenteli myös Puolan lähetystön virkailijana 1920–1921, Terijoen kauppakoulun kielten opettajana 1928–1931 ja Terijoen yhteislyseon latinan tuntiopettajana 1929–1930. Sotilaspappina Carling toimi 1943–1944.

Carling julkaisi muun muassa teoksen *Kristinopin ensi alkeet* (1920) sekä rukouskirjat (1925, 1949) ja työskenteli *Uskon Sanomat* -lehden vastaavana toimittajana vuodesta 1925. Paavin kotiprelaatti hän oli vuodesta 1921.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 74. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  Adolf Carling. Kansallisbiografia. Viitattu 21.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Puolanopiskelija, patriootti ja pappiskokelas: Adolf Carling, osa 1. Viitattu 21.6.2018
* Pappi, profeetta ja puoltaja: Adolf Carling, osa 2. Viitattu 21.6.2018.
* Vuorela, Kalevi 1993. *Monsignore Adolf Carling: suomalainen pappi ja patriootti*. Helsinki: Studium Catholicum. 314 s.
* Työn ja sanan kansalaisia, Kansan kuvalehti, 12.08.1927, nro 32, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Propiolaktoni** eli **β-propiolaktoni** (C3H4O2) on laktoneihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Aikaisemmin yhdistettä käytettiin myös desinfiointiaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa propiolaktoni on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, mutta myös hydrolysoituu veden vaikutuksesta 3-hydroksipropaanihapoksi. Propiolaktoni liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Propiolaktoni reagoi monien nukleofiilien kuten amiinien ja alkoholien kanssa ja näissä reaktioissa yhdisteen neliatominen rengas hajoaa. Propiolaktoni polymeroituu kuumennettaessa tai happojen tai emästen vaikutuksesta Propiolaktoni on karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Propiolaktonia valmistetaan formaldehydin ja keteenin välisellä reaktiolla, jota katalysoivat Lewis-hapot kuten sinkkikloridi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös 3-halogenipropaanihapoista. Propiolaktonia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja siitä valmistetaan muun muassa hartseja, alaniinia ja muita yhdisteitä. Aine tappaa mikrobeja, minkä vuoksi sitä on käytetty desinfiointiaineena, mutta karsinogeenisuuden vuoksi tästä käytöstä on luovuttu.

Lähteet
-------

1. ↑  Propiolactone – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 11.7.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 846. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1344. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2  Propiolaktonin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 11.7.2018.
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 897–898. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. 1 2 3  Karlheinz Miltenberger: *Hydroxycarboxylic Acids, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 11.7.2018
7. 1 2 3  Tamotsu Fujisawa, Makoto Shimizu & Heedong Yun: *β‐Propiolactone, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Teoksen verkkoversio Viitattu 11.7.2018. (englanniksi)
**Trifenyylifosfiitti** (C18H15PO3) on orgaaninen fosforiyhdiste. Rakenteeltaan se on fenolin ja fosforihapokkeen esteri. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa trifenyylifosfiitti on väriltään kellertävää tai väritöntä nestettä tai amorfista kiinteää ainetta. Trifenyylifosfiitti ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, mutta voi reagoida alkoholien kanssa vaihtoesteröintireaktiolla. Trifenyylifosfiitti ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä aiheuttaen muun muassa yskää ja kurkkukipua.

Trifenyylifosfiittia valmistetaan fenolin ja fosforitrikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa valmistettaessa alkoholeista alkyylihalogenideja, peptidisynteeseissä ja yhdisteen additiotuotetta otsonin kanssa käytetään happiradikaalien muodostamiseen. Tämän lisäksi ainetta voidaan käyttää stabiloimaan ja liuottamaan muoveja ja hartseja, sekä metallipintojen puhdistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Triphenyl phosphite – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 17.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 501. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Jürgen Svara, Norbert Weferling, Thomas Hofmann: *Phosphorus Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 17.9.2018
4. 1 2  Michael J. Gallagher & Matthew L. Crowley: *Triphenyl Phosphite, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 17.9.2018.
5. ↑  Trifenyylifosfiitin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 17.9.2018.
**Neopentyyliglykoli** (C5H12O2) on dioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa polymeerejä ja voiteluaineita.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa neopentyyliglykoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja erittäin hyvin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja ketoneihin. Poolittomiin liuottimiin kuten hiilivetyihin neopentyyliglykoli on niukkaliukoista. Neopentyyliglykolin reaktiot ovat tyypillisiä alkoholeille. Se voi esimerkiksi muodostaa eettereitä, estereitä ja karbamaatteja sekä hapettua aldehydeiksi tai karboksyylihapoiksi. Karbonyyliyhdisteiden kanssa neopentyyliglykoli reagoi muodostaen rengasrakenteisen asetaalin. Neopentyyliglykoli on ärsyttävää ja sille altistumisesta oirena voivat olla yskä, ihon ja silmien punoitus sekä nieltäessä polttava tunne.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Neopentyyliglykolia valmistetaan isobutyraldehydin ja formaldehydin välisellä aldoliadditioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat emäkset kuten alkalimetallien hydroksidit tai asetaatitamiinit ja ioninvaihtohartsit. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu hydroksipivaldehydiä. Hydroksipivaldehydi voidaan joko pelkistää vedyttämällä siirtymämetallikatalyyttien läsnä ollessa tai käyttämällä butyraldehydin ja formaldehydin välisessä reaktiossa kahta ekvivalenttia formaldehydiä, jolloin toinen formaldehydimolekyyli toimii pelkistimenä. Tällöin kyseessä on Cannizzaro-reaktio.

Neopentyyliglykolia käytetään polymeerien esimerkiksi polyestereiden ja polyuretaanien valmistamiseen. Neopentyyliglykoli monomeerina parantaa näiden polymeerien kemiallista ja korkeiden lämpötilojen kestoa. Neopentyyliglykolista valmistettuja polymeerejä käytetään muun muassa maaleissa ja pinnoitteissa. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita sekä muovinpehmentimiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Neopentyl glycol – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 24.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1109. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  M. W. Forkner, J. H. Robson, W. M. Snellings, A. E. Martin, F. H. Murphy & F. E. Parsons: *Glycols, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 24.9.2018
4. 1 2  Neopentyyliglykolin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 24.9.2018.
5. 1 2 3  Peter Werle, Marcus Morawietz, Stefan Lundmark, Kent Sörensen, Esko Karvinen & Juha Lehtonen: *Alcohols, Polyhydric, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 24.9.2018.
6. ↑  Klaus Weissermel, Hans-Jürgen Arpe: *Industrial organic chemistry*, s. 214–215. Wiley-VCH, 2003. ISBN 978-3-527-30578-0. (englanniksi)
**Ftalonitriili** eli **1,2-disyanobentseeni** tai **o-disyanobentseeni** (C8H4N2) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä, erityisesti valmistettaessa väriaineita. Ftalonitriili on isoftalonitriilin ja tereftalonitriilin isomeeri.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa ftalonitriili on valkoista, kellertävää, ruskehtavaa tai ruskeaa. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Kuumennettaessa yhdistettä yli sulamispisteensä se reagoi muodostaen polymeerin. Ftalonitriili on myrkyllistä.

Tyypillinen tapa valmistaa ftalonitriiliä teollisessa mittakaavassa on o-ksyleenin ammoksidaatio, jossa se reagoi hapen ja ammoniakin kanssa noin 480 °C:n lämpötilassa. Katalyytteinä reaktiossa käytetään metallien kuten vanadiinin, antimonin, kromin ja molybdeenin oksidien seosta. Muita valmistustapoja ovat ftaalihapon ja sen johdannaisten kuten ftaalianhydridin, ftaaliamidin tai ftaali-imidin reaktio ammoniakin kanssa 300–500 °C:n lämpötilassa. Tässä menetelmässä katalyyttinä käytetään toriumin, kuparin, berylliumin, zirkoniumin tai volframin oksideja.

Ftalonitriiliä käytetään väriaineiden valmistuksessa. Kuumennettaessa sitä metalli-ionien läsnä ollessa muodostuu ftalosyaniinijohdannaisia esimerkiksi kupariftalosyaniinia. Ftalosyaniinista valmistetaan myös optisia kirkasteita, valokuvauskemikaaleja ja voiteluaineita. Yhdistettä voidaan myös käyttää hyönteismyrkkynä.

Lähteet
-------

1. ↑  O-Phthalodinitrile – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 2.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 680. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4 5  Peter M. Lorz, Friedrich K. Towae, Walter Enke, Rudolf Jäckh, Naresh Bhargava & Wolfgang Hillesheim: *Phthalic Acid and Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 2.10.2018
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 833. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**M/S Iberus** (IMO 7624013) oli vuonna 1978 rakennettu 129,15-metrinen kaapelialus. Alun perin alus oli rahtilaiva. Laivan rakensi Rauma-Repolan Rauman telakalla. Alus romutettiin 2000-luvun alussa Kiinassa.

Iberuksen sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Puerto Eden, M/S Dorrat Jeddah, M/S Kaduna sekä jo romutettu M/S Caribe.

Käyttöhistoria
--------------

28. lokakuuta 1977 alus laskettiin vesille ja 2. helmikuuta 1978 se luovutettiin Fanco N.V:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Curaçaon lipun alle *Buraidah* -nimisenä. Kotisatamaksi tuli Willemstad. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin YIT RoRo Linen liikenteeseen reitille Helsinki/Turku–Malmö–Bremerhaven–Amsterdam–Jedda–Al Hudaydah. 21. elokuuta 1979 suomalainen Bore Line -varustamo osti Buraidahin ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. 4. syyskuuta alus sai nimen *Bore Sea*, jonka jälkeen se aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Göteborg–Helsingborg–Helsinki. Toukokuussa 1981 alus aikarahdattiin Broströms Rederi AB:lle, joka teki aluksella kaksi matkaa Välimerelle. Heinäkuussa 1981 Bore Sea aikarahdattiin Mercandia Shippingin liikenteeseen. Elokuussa alus aikarahdattiin jälleen Broströms Rederi AB:n liikenteeseen. Toukokuussa 1982 rahtaus päättyi.

22. toukokuuta 1985 Compagnie de Navigation Transoceeanique Suisse S.A. osti aluksen ja rekisteröi sen Sveitsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Basel. 31. toukokuuta alus luovutettiin uudelle omistajalle ja samalla se sai nimen *Villars*. 7. kesäkuuta–7. lokakuuta 1995 väliseksi ajaksi alus aikarahdattiin TT-Linen Travemünden ja Trelleborgin väliseen liikenteeseen. Lokakuusta 1995 helmikuuhun 1996 Villars oli aikarahdattuna North Sea Ferriesin Middlesbroughin ja Rotterdamin väliseen liikenteeseen. Vuonna 1998 alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen. Myöhemmin samana vuonna Telecomunicaciones Marinas S.A. osti aluksen ja rekisteröi sen Espanjan lipun alle nimellä *Iberus*. Kotisatamaksi tuli Kanariansaarilla sijaitseva Santa Cruz de Tenerife. Omistajanvaihdoksen jälkeen Iberus muutettiin kaapelialukseksi. 2000-luvun alussa alus romutettiin Kiinassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  M/S BURAIDAH Fakta om Fartyg. Viitattu 21.3.2008. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Manuel M Martínez Rodriguez: Iberus  28.4.2003. Spanishshipping.com. Viitattu 21.3.2008. (espanjaksi) (englanniksi)
3. ↑  Petri Koskinen: Transfennica hankkii omat laivat.  *Talouselämä*, 7.10.2002. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.3.2008.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Buraidah (ruotsiksi)
**Carlos Noom Quomah Baleba** (s. 3. tammikuuta 2004 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. 

Baleba aloitti jalkapallouransa kotimaansa Brasseries -akatemiassa, josta hän siirtyi ranskalaiseen Lilleen tammikuussa 2022. Hän siirtyi Lillen pääjoukkueeseen heinäkuussa 2022 ja vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa kaudella 2022–2023. Elokuussa 2023 hän siirtyi Brightoniin.

Seurajoukkueura
---------------

### Lille

Baleba siirtyi kotimaastaan Lillen akatemiaan, Ranskaan tammikuussa 2022. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa Ligue 1:n kauden 2022–2023 avausottelussa AJ Auxerrea vastaan. Hän pelasi Ligue 1:ssa koko kaudella yhteensä 19 ottelua ja Ranskan cupissa kaksi ottelua.

Kaudella 2023–2024 Baleba ehti pelata kaksi ottelua Ligue 1:ta, ennen siirtymistään Englantiin.

### **Brighton**

Elokuussa 2023 Brighton hankki Baleban 27 miljoonan euron siirtokorvauksella ja sopimuksella vuoteen 2028 asti. Hän teki debyyttinsä joukkueessa Valioliigan ottelussa Bournemouthia vastaan syyskuussa 2019 ja pelasi ottelussa 16 minuuttia. Joulukuun 2023 lähes loppuun mennessä Baleba on pelannut Valioliigaa 11 ottelua ja muun muassa täydet minuutit Liverpoolia vastaan, Eurooppa-liigan lohkovaihetta neljä ottelua ja Englannin liigacupia yhden ottelun, tappiollisen ottelun Chelseaa vastaan kolmannella kierroksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carlos Baleba - Player profile 23/24 *www.transfermarkt.com*. Viitattu 22.12.2023. (englanniksi)

Brighton & Hove Albion – Englannin Valioliiga

* 1 Verbruggen
* 2 Lamptey
* 3 Igor
* 4 Webster
* 5 Dunk
* 6 Milner
* 7 March
* 8 Dahoud
* 9 João Pedro
* 10 Enciso
* 11 Gilmour
* 13 Groß
* 14 Lallana
* 15 Moder
* 18 Welbeck
* 20 Baleba
* 22 Mitoma
* 23 Steele
* 24 Adingra
* 28 Ferguson
* 29 Van Hecke
* 30 Estupiñán
* 31 Fati
* 34 Veltman
* 38 McGill
* 40 Buonanotte
* Manageri De Zerbi
Normannit kuljettavat hevosia Englantiin Bayeux’n seinävaatteessa, joka kuvaa normannien Englannin valloitusta vuonna 1066.
**Sydänkeskiaika** oli keskiajan jakso vuosina 1000–1300. Sitä edelsi varhaiskeskiaika vuosina 500–1000 ja seurasi myöhäiskeskiaika vuosina 1300–1500.

1000-luvun alussa myös vieraat kansat lopettivat osittain hyökkäyksensä. Viikingit asettuivat ryöstämisen sijasta paikoilleen, esimerkkinä siitä on Normandian perustaminen 900-luvun alussa. Muslimit hajaantuivat, mikä pienensi hiukan heidän uhkailuaan. Muiden valtioiden hyökkääjien uhkan kadottua Eurooppa vahvistui siirtyen puolustuksesta hyökkäykseen. Euroopassa oli jälleen suhteellisen rauhallista verrattuna edellisiin vuosisatoihin, mikä sai kaupankäynnin toimimaan ja kaupungistumisen pääsemään vauhtiin. Pikkuruhtinaiden keskinäiset taistelut jatkuivat kuitenkin vielä, sillä kuninkailla ei ollut tarpeeksi voimaa lopettaa heidän taisteluitaan. Katolinen kirkko alkoi painostaa pikkuruhtinaita rauhaan, sillä sotivat ruhtinaat ryöstivät silloin tällöin myös kirkon luostareita saadakseen rahaa sodankäyntiä varten. Ruhtinaiden sodista oli kuitenkin eniten haittaa maanviljelijöille, koska maatalousvaltaisessa taloudessa viholliselle aiheutettiin eniten vahinkoa tuhoamalla hänen alustalaisensa; peltoja poltettiin ja maanviljelijät surmattiin.

Vuonna 989 Bordeaux'n arkkipiispa Gunbald julisti Pax Dein, eli jumalanrauhan, joka kielsi ankarasti kaikki hyökkäykset pappeja ja köyhiä vastaan kirkonkirouksen uhalla. 1000-luvulla jumalanrauhaa laajennettiin Jumalan aselevolla. 27 vuotta myöhemmin katolinen kirkko määräsi ankarasti pitämään sotimisesta taukoa viikonlopun ajan lauantai-illasta maanantaiaamuun saakka. Myöhemmin aikaa pidennettiin keskiviikkoillasta maanantaiaamuun. Sen lisäksi sotiminen kiellettiin kirkollisina juhlapyhinä. Tämän jälkeen sotiminen oli sallittua vain 80 päivänä vuodessa. Määräykset muuttuivat yhä ankarammiksi, ja lopulta myös hyökkäykset kauppiaita, ristiretkeilijöitä ja pyhiinvaeltajia vastaan kiellettiin kirkonkirouksen uhalla.

Sydänkeskiajalla sekä ritariluokka että ritarikunnat kehittyivät. Varsinkin ristiretket vaikuttivat paljon ritariuden kehittymiseen. Pienruhtinaiden sotimishalut eivät kuitenkaan juuri vähentyneet katolisen kirkon Jumalanrauhan vuoksi. Lopulta pienruhtinaat yhdistyivät kirkon siunaamiin ristiretkiin, joiden tarkoituksena oli vapauttaa Pyhä maa muslimien vallan alta. Ristiretkien ansiosta kehittyivät myös ritarikunnat. Yhteensä ristiretkiä järjestettiin kahdeksan: ensimmäinen vuosina 1095–1101, ja viimeinen vuonna 1270.

Hyvin rauhallinen ajanjakso antoi vauhtia kaupankäynnille sekä kaupunkien laajenemiselle. 1150-luvulla saksalaiset kaupungit liittoutuivat keskenään. Liitolle annettiin nimeksi Hansa. Hansasta tuli kuitenkin löyhä kauppiaiden välinen liitto, jolla ei koskaan ollut johtajaa, vaan päätökset päätettiin epäsäännöllisesti Hansapäivien aikana. Ensimmäisiä Hansan kaupunkeja olivat Lyypekki ja Hampuri. Hansan valta kasvoi, ja lopulta saksalaiset hallitsivat koko Itämeren kauppaa lähes yksinään. Hansa myös vauhditti kaupungistumista ja perusti suuren määrän uusia kaupunkeja.

Lähteet
-------

*
3,7 cm Pak oli miesvoimin siirrettävissä
**3,7 cm Pak** eli **3,7 cm Panzerabwehrkanone** oli toisessa maailmansodassa käytetty saksalainen kevyt panssarintorjuntakanuuna, kaliiperiltaan 37 mm. 

Tykin suunnittelu aloitettiin vuonna 1925, ja ensimmäiset aseet luovutettiin Saksan Reichswehrille vuonna 1929. 3,7 cm Pak-tykkejä oli suurimmillaan käytössä 13 131 kappaletta vuoden 1940 toukokuussa; tämän jälkeen määrä kääntyi laskuun. Tykkimallin valmistus lopetettiin alkuvuonna 1942, jolloin se ei enää ollut ajanmukainen panssarintorjunta-ase. Tykistä oli olemassa myös panssarivaunukanuunana käytetty sähköisellä laukaisujärjestelmällä varustettu versio, 3,7 cm Kampfwagenkanone (3,7 cm KwK), jota käytettiin Pz III Ausf. A, D ja F-panssarivaunujen pääaseena.

Tykissä oli 45 kaliiperin pituinen putki, jonka lukkolaite oli puoliautomaattisesti toimiva, sivusuunnassa liikkuva kiilalukko. Lavetti oli putkihaaralavetti. Vuoteen 1934 asti tykissä oli puupuolapyörät, jolloin niihin vaihdettiin teräsvanteiset ja jousitetut moottorivetoon soveltuvat kumipyörät. Ampumatarvikkeita oli neljää päätyyppiä: panssarikranaatti, sirpalekranaatti, kiinteillä ohjausosilla varustettu alikaliiperiammus ja putken päästä erikoispatruunalla ammuttava Stielgranate 41-ylikaliiperiontelokranaatti.

3,7 cm Pak oli Suomen puolustusvoimien käytössä vuodesta 1940 alkaen. Suomessa tykistä käytettiin kahta eri nimikettä: 37 PstK/37 ja 37 PstK/40. Kaksi nimikettä oli käytössä siksi, että Suomessa eroteltiin näin putken valmistustekniikan osalta eroavat tykit toisistaan; Saksassa tällainen erottelu ei ollut käytössä.

Tekniset tiedot
---------------

* Täydellinen nimike: 3,7 cm Panzerabwehrkanone
* Tyyppi: vedettävä kevyt panssarintorjuntakanuuna
* Kaliiperi: 37 mm
* Patruuna: 37×250R
* Putken pituus: 45 kaliiperia, 1 665 mm
* Lukkolaite: puoliautomaattinen kiilalukko, sivusuunnassa liikkuva sulkukappale
* Tuliasemapaino: 450 kg
* Marssipaino: 440 kg
* Koro: -8°–+25°
* Sivusuuntausala: 60°
* Lähtönopeus, panssarikranaatti: 745 m/s
* Lähtönopeus, alikaliiperiammus: 1 020 m/s
* Putken elinikä: n. 4 000–5 000 laukausta
* Lavetti: putkihaaralavetti
* Hinta: 5 730 Reichsmarkia
**Joutsan Seutu** on kaakkoisessa Keski-Suomessa Joutsan seudulla keskiviikkoisin ilmestyvä paikallislehti, joka on perustettu vuonna 1971. Lehden kokonaislevikki vuonna 2019 oli 4 315 kappaletta. *Joutsan Seudun* päätoimittaja on ollut vuodesta 2000 alkaen Markku Parkkonen. Lehteä kustantaa Joutsan Seutu Oy, jonka omistajina toimii joukko yksityishenkilöitä ja yhteisöjä.

Lehden päätoimittajana Raimo "Rami" Nieminen toimi *Joutsan Seudun* päätoimittajana vuosina 1976–2000. Niemisen pakinoita *Joutsan Seudussa* on koottu kirjaan *Periaatteessa ja käytännössä : Ramin parhaat : Raimo Niemisen pakinoita*, joka julkaistiin vuonna 2011.

Verkkosivut *Joutsan Seutu* otti käyttöön vuonna 1995 yhtenä Suomen ensimmäisistä paikallislehdistä.*lähde?*

*Joutsan Seudun* sidotut vuosikerrat vuoden 1971 lopusta alkaen ovat Joutsan kirjaston kotiseutukokoelmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joutsan Seutu | Joutsan Seudun lyhyt historia *joutsanseutu.fi*. Viitattu 1.7.2021.
2. ↑  LT JA JT TARKASTUSTILASTO 2019 (PDF-dokumentti)  5.8.2020. Media Audit Finland. Viitattu 1.7.2020.
3. ↑  Raimo Nieminen: *Periaatteessa ja käytännössä : Ramin parhaat : Raimo Niemisen pakinoita*. [Joutsan Seutu], 2011. ISBN 978-952-92-9797-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.7.2021).
4. ↑  Kokoelmat *Joutsan kirjasto*. Viitattu 7.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Joutsan Seudun verkkosivut
**Juan Amat Fontalas** (10. heinäkuuta 1946 Terrassa – 12. toukokuuta 2022 Terrassa) oli espanjalainen katalaanitaustainen maahockeypelaaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.

Amat pelasi Espanjan miesten maajoukkueessa 144 ottelua voittaen Euroopan mestaruuden Espanjassa 1974 ja olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän oli 16 maalillaan Moskovan-olympiaturnauksen maalikuningas. Maaleista kahdeksan syntyi samassa alkusarjan ottelussa Kuubaa vastaan, ja Intiaa vastaan 4–3-tappioon päättyneessä loppuottelussa Amat teki kaikki Espanjan kolme maalia. Amat edusti Espanjaa kesäolympialaisissa myös Méxicossa 1968, Münchenissä 1972 ja Montréalissa 1976. Amatin veljet Pedro, Francisco ja Jaime olisivat myös olympiatason hockeypelaajia ja Pedro myös olympiamitalisti. Hänen sisarustensa lapsista Pol ja Jaime ovat myös hockeyn olympiamitalisteja. Amat kuoli Terrassassa 75-vuotiaana 12. toukokuuta 2022.

Lähteet
-------

* Juan Amat *Olympedia*.  (englanniksi)
* Profiili Espanjan olympiakomitea (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Olympedia
4. ↑  Espanjan olympiakomitea

Aiheesta muualla
----------------

* Juan Amat Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)
**Juan O’Gorman** (6. heinäkuuta 1905 Coyoacán, Meksiko – 17. tammikuuta 1982 México, Meksiko) oli meksikolainen taidemaalari ja arkkitehti.

Vaikka Juan O’Gorman sai nuoruudessaan vaikutteita isältään Cecil Crawford O’Gormanilta, joka oli irlantilais-meksikolainen taidemaalari, O’Gorman suuntautui arkkitehtuuriin. Hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1927. O’Gormanin ensimmäiset työt olivat tyyliltään funktionalismia. Hän oli saanut vaikutteita Le Corbusierilta. Tyypillinen esimerkki oli vuonna 1928 suunniteltu Diego Riveran talo. Hän olikin Meksikon ensimmäisiä funktionalistisia arkkitehteja.

Universidad Nacional Autónoma de Méxicon kirjastorakennus
O’Gorman jätti arkkitehtuurin hetkeksi 1930-luvun puolenvälin jälkeen, kun hän pettyi funktionalismmiin. O’Gorman jatkoi uraansa taidemaalarina ja erityisesti muralistina. Arkkitehtuuriin hän pelasi 1950-luvulla. O’Gormanin suurin vaikuttaja tässä vaiheessa oli Frank Lloyd Wright, jonka orgaanista arkkitehtuuria O’Gorman seurasi. Hän yhdisteli moderneja rakanteita paikalliseen arkkitehtuuriin.

O’Gormanin yksi merkittävimmistä töistä oli 1950-luvun alussa rakennettu Universidad Nacional Autónoma de Méxicon ikkunaton kirjastorakennus, jonka julkisivulla esitettiin mosaiikkien avulla Meksikon kulttuurihistoriaa. O’Gormanin oma talo on tehty osittain luonnon muovaamaan luolaan ja se oli suunniteltu olemaan sopusoinnussa laavamuodostumien ja ympäröivän luonnon kanssa. Talo rakennettiin 1953–1956 ja tuhottiin vuonna 1969.

O’Gorman ei jättänyt maalaustaidetta kokonaan. Hän teki seinämaalauksia 1960- ja 1970-luvulla Meksikon kansallismuseoon Chapultepecin linnaan.

O’Gorman teki itsemurhan tammikuussa 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Juan O’Gorman*. Encyclopædia Britannica, 2008. Teoksen verkkoversio (viitattu 21. syyskuuta 2008). (englanniksi)
2. 1 2  Juan O'Gorman *Great Buildings Online*. Artifice, Inc.. Viitattu 21. syyskuuta 2008. (englanniksi)
3. ↑  Juan O'Gorman- Architect behind the Casa- Estudio *museocasaestudio.com*. Viitattu 21. syyskuuta 2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juan O’Gorman**.
* O’Gorman Artcyclopediassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**House of Yahweh** on yhdysvaltalainen lahko. Se opettaa Yahshuan veren puhdistavan uskovat synnistä, mutta edellyttää myös Mooseksen lain noudattamista jopa siinä määrin, että sen katsotaan tuovan pelastuksen. Nimi Jeesus ei liikkeen opetuksen mukaan ole oikea, vaan muotoa Yahshua on käytettävä. Sapattina vietetään lauantaita. Liike kiistää kolminaisuusopin ja Yahweh ja Yahshua nähdään erillisinä olentoina.

Liikkeen johdossa toimii Yisrayl Hawkins (alun perin "Buffalo" Bill Hawkins). Lahko on saanut julkisuutta muun muassa moniavioisuuden ja jäsentensä tekemien rikosten johdosta. Myös Yisrayl Hawkins on ollut epäiltynä rikoksista, jotka liittyivät lapsityövoiman käyttöön ja moniavioisuuteen. Hänellä on väitetty olevan yli kolmekymmentä vaimoa.

Monet lahkon jäsenet ovat ottaneet käyttöön sukunimen Hawkins ja alkaneet käyttää etunimistään epätavallisia kirjoitusasuja, joihin yleensä sisältyy ainakin yksi y-kirjain.

Yisrayl Hawkins perusti lahkon vuonna 1980 lähdettyään veljensä Jacob Hawkinsin samannimisestä lahkosta, jonka toiminta sitten loppui johtajansa kuoltua. Nykyisen lahkon pääpaikka on Teksasin Abilene. Liikkeen on povattu voivan kehittyä tuhoisaksi kultiksi. Sen parista on noussut profetioita, joissa on ennustettu muun muassa ydinsotaa.

Yisrayl Hawkins johtaa liikettä autoritaarisesti. Hän esiintyy lopun aikojen profeettana, josta puhutaan Raamatussa.*selvennä* Muita kirkkoja pidetään saatanallisena eksytyksenä, ja House of Yahweh -liikkeen jättävän katsotaan hylkäävän Jumalan ja oman pelastuksensa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Cult Of The House of Yahweh
2. ↑  Which Day Is The Sabbath Of The New Testament? (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  House Of Yahweh: A Darker Sect Than FLDS
4. ↑  Yisrayl Hawkins on Nancy Grace tonight (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  House of Yahweh religious sect leader Yisrayl Hawkins in jail on $10 million bail; suspected of bigamy
6. ↑  Religioustolerance.org: House of Yahweh
7. ↑  Cult Help and Information (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
*