recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Temenos** (m.kreik. τέμενος, mon. τεμένη, *temenē*), myös **hieron** (ἱερόν), oli antiikin Kreikassa jollekin jumalalle tai heerokselle pyhitetty ja erotettu maa-alue, kuten pyhäkköalue.

Temenos oli yleensä merkitty esimerkiksi piirtokirjoituksin varustetuilla rajakivillä tai aidattu peribolos-muurilla. Siksi temenos esiintyy joskus myös periboloksen synonyyminä. Temenos-alue saattoi olla suurikokoinen, kuten Delfoin ja Olympian (*Altis*) temenos-alueet, jotka oli aidattu muurilla, tai vain pieni pyhäkkö. Roomalaisessa käytössä samanlaista rajattua pyhää aluetta merkitsi *templum*.

Temenoksen sisäpuolella saattoi sijaita yksi tai useampia temppeleitä, pyhäkköjä ja/tai alttareita. Temenos-alueilla oli usein myös votiivilahjoja ja aarrekammioita. Monia temenoksia pidettiin alun perin jonkun myyttisen tapahtuman paikkana tai heeroksen hautapaikkana. Mikäli temenos oli aidattu muurilla, alueelle johti usein vain yksi (pää)sisäänkäynti, jonka kautta tulijat puhdistautuivat lähteessä tai vesialtaassa. Sisään saivat astua vain näin puhdistautuneet. Temenosten sisäpuolella ei saanut suorittaa epäpuhtaina pidettyjä toimituksia; siksi niissä ei saanut syntyä, kuolla, suorittaa hautauksia tai olla sukupuoliyhteydessä.

* Apollonin temenos-aluetta Delfoissa.Apollonin temenos-aluetta Delfoissa.
* Artemidoroksen temenos, Thera.Artemidoroksen temenos, Thera.
* Olympian temenos-aluetta eli Altista, etualalla peribolos-muurin ja taustalla Zeuksen temppelin rauniot.Olympian temenos-aluetta eli Altista, etualalla peribolos-muurin ja taustalla Zeuksen temppelin rauniot.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: τέμενος, τό *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Burkert, Walter: *Greek Religion*, s. 84–92. (Griechische Religion der archaischen und klassischen Epoche, 1977.) Käännös John Raffan. Cambridge: Harvard University Press, 1985. ISBN 0-674-36281-0.
3. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Temenos, Templum, Temppeli", *Antiikin käsikirja*, s. 563. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
4. ↑  Dinsmoor, William Bell: "Hieron, Temenos", *The Architecture of Ancient Greece*, s. 392, 396. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
5. ↑  Smith, William: "Templum", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*, s. 1104. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
**Pasmajärvi** (*Basmajávri*) on soiden ympäröimä matala ylänköjärvi Enontekiön kuntakeskuksen Hetan itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,6 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 215 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Pasmajärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 4,4 kilometriä. Järvi muodostuu laajasta selkävedestä sekä pohjoisosan Laattulahdesta ja Kovatuslahdesta, joita erottaa Lammasniemi. Kartan mukaan Pasmajärven syvin kohta on kaksi metriä. Järven pohjoisosassa sijaitsee useita saaria (Petsalmensaari, Kovatuslahdensaari), kaakkoisrannan läheisyydessä sijaitsee Ylijoensaari.

Pasmajärveen virtaa Ylijoki idästä ja useita pienempiä laskuojia eri ilmansuunnista. Pasmajärven luoteisrannalta alkaa Pasmajoki, joka virtaa noin kaksi kilometriä länteen sijaitsevan Peltovuoman kylän halki Angelijärveen (298,1 metriä mpy). Virta vie edelleen länteen Käkkälöjokeen, joka laskee Ounasjokeen.

Pasmajärvi (65.678.1.001) kuuluu Pasmajärven alueeseen (65.678), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Käkkälöjoen valuma-alue (65.67) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6). Pasmajärvi on laajin Pasmajärven alueen 71:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Sattajärvi. Suurella osalla alueen järvistä ei ole virallista nimeä.

Pasmajärvi on viidenneksi laajin Enontekiön yli 3 000 järvestä. Sitä seuraa Ketojärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pasmajärvi, vakavesi, Enontekiö
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.1.2022.
3. ↑  Pasmajärvi. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
4. ↑  Pasmajärven alue (65.678). Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
5. ↑  Enontekiö. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
**Tessvärr** on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Ulkoluodon saaren pohjoisosassa.

Tessvärrin kylä käsittää Ulkoluodon pohjoisosan ja muita pienempiä lähisaaria. Melkein Ulkoluotoon kiinni kasvanut Björnholmenin saari kuuluu Perniön Latokartanon kylään. Valtaosa kylän alueesta on asumatonta kallioista metsämaata ja osa ranta-alueista on kesäasutuskäytössä. Kylässä sijaitsee Tessvärin kartano, joka on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Tessvärr lienee asutettu 1200-luvun aikana. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1475. Tessvärin kartano perustettiin 1580-luvulla yhdistämällä kylän kantatilat. Kartano siirtyi kruunulle ison peruutuksen seurauksena 1683 ja siitä tuli kruunun ratsutila 1753. Kartanon nykyiset rakennukset ovat peräisin 1800-luvulta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. Helsinki: Maanmittaushallitus, 1981.  2012 05. kartan verkkoversio (viitattu 19.1.2019)
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 19.1.2019.
3. 1 2  Tessvärin kartano RKY:  Museovirasto. Viitattu 19.1.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Särkisalo |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Förby

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Aisböle
* Bastböle
* Falkki
* Finnari
* Förby
* Hakkala
* Heikberg
* Hästö
* Kaukassalo
* Kiviniemi
* Kota
* Kraila
* Montola
* Muuri
* Niksaari
* Norrby
* Pensalo
* Pettu
* Seppälänmäki
* Siksalo
* Suutarkylä
* Särkisalon kirkonkylä
* Söderby
* Taamarla
* Tessvärr
* Verkkoranta

 |

 |
**Alabugatin tataarit** ovat Venäjällä Kalmukian tasavallassa elävä turkkilainen etninen ryhmä. He asuvat Laganin piirin Severnojen kylässä (kalmukiksi ja tataariksi *Mangyt*). Ryhmän virallinen nimitys perustuu Kaspianmeren rannalla sijaitsevaan Alabugat-nimiseen paikkaan. Omakielisiä nimityksiä ovat *utarlar* ("utarilaiset") ja *nogai*. Vuonna 1852 Alabugatin tataareja laskettiin olleen 1200 henkeä. Vuonna 1987 heitä oli 422.

Ryhmä on muodostunut paimentolaisuutta harjoittaneiden nogaiden, uzbekkien, kalmukkien, turkmeenien, kazakkien ja tataarien sekoittumisen tuloksena. Tärkeimmän elementin muodostivat nogait. Alabugatin tataarien kieltä voidaan pitää erillisenä turkkilaisena kielenä, jossa on voimakasta kalmukkilaisvaikutusta. Kirjakielenä oli vanhastaan tataari, joka toimi kouluopetuksen välineenä vuoteen 1960 saakka. Nykyään Alabugatin tataarit osaavat äidinkielensä lisäksi venäjää ja kalmukkia, vanhempi sukupolvi myös tataaria.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Jazyki mira: Tjurkskije jazyki*, s. 172. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-061-2.
2. ↑  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom 1*, s. 57. Moskva: Nauka, 1997. ISBN 5-02-011237-2.
3. ↑  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom 1*, s. 57–58. Moskva: Nauka, 1997. ISBN 5-02-011237-2.
**Oiva Raitis Kyrö** (8. maaliskuuta 1883 Orimattila – 5. huhtikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja.

Kyrön vanhemmat olivat tilallinen Karl Kyrö ja Karolina Lagervik. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa jonkin aikaa. Kyrö toimi lehtimiehenä vuodesta 1902 alkaen. Hän oli Nuori Suomi- ja Päivä-lehtien toimitussihteerinä, Pohjanmaa-lehden päätoimittajana 1910–1912 sekä Sanomalehtien Tietotoimiston ja Suomen Tietotoimiston toimitussihteerinä 1912–1918. Kyrö oli Helsingin Sanomien vakinaisena toimittajana ja toimitussihteerinä vuodesta 1918 alkaen aina kuolemaansa saakka. Kyrö oli Tuulispää-pilalehden päätoimittajana 1920–1928 ja Dagens Nyheter-lehden kirjeenvaihtajana 1919–1928. Hän toimi myös Onni V. Tuiskun säätiön hallituksen puheenjohtajana.

Kyrö oli naimisissa vuodesta 1921 Toini Maria Oksalan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Helsingin Norssin matrikkeli 1867-1992, numero 526
2. 1 2  Oiva R. Kyrö.  *Helsingin Sanomat*, 06.04.1928, nro 96, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 06.04.2018.
**Alppihiihdon maailmancup 1983–1984** oli historian 18. alppihiihdon maailmancup -kausi.

Loppupisteet
------------

### Miehet

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Sveitsi Pirmin Zurbriggen | 256 |
| 2. | Ruotsi Ingemar Stenmark | 230 |
| 3. | Luxemburg Marc Girardelli | 222 |
|

### Naiset

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Sveitsi Erika Hess | 247 |
| 2. | Liechtenstein Hanni Wenzel | 238 |
| 3. | Yhdysvallat Tamara McKinney | 195 |
|

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 6*, s. 231. Oy Scandia Kirjat Ab, 1985. ISBN 951-9466-41-X.

  

AlppihiihtoAlppihiihdon maailmancupit
67 | 68 | 68–69 | 69–70 | 70–71 | 71–72 | 72–73 | 73–74 | 74–75 | 75–76 | 76–77 | 77–78 | 78-79 | 79–80 | 80–81 | 81–82 | 82–83 | 83–84 | 84–85 | 85–86 | 86–87 | 87–88 | 88–89 | 89–90 | 90–91 | 91–92 | 92–93 | 93–94 | 94–95 | 95–96 | 96–97 | 97–98 | 98–99 | 99–00 | 00–01 | 01–02 | 02–03 | 03–04 | 04–05 | 05–06 | 06–07 | 07–08 | 08–09 | 09–10 | 10–11 | 11–12 | 12–13 | 13–14 | 14–15 | 15–16 | 16–17 | 17–18 | 18–19 | 19–20 | 20–21 | 21–22 | 22–23
**Oiva Henrik Rytövuori**, vuoteen 1926 **Rosenberg** (9. kesäkuuta 1901 Helsinki – 1. lokakuuta 1983 Tampere) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Rytövuoren vanhemmat olivat liikemies Karl Andreas Rosenberg ja Hilda Josefina Grönroos ja puolisot 1930–1959 Elli Vilhelmiina Talvio, aiemmin Taxel, ja vuodesta 1964 Terttu Maija Tellervo Muurikoski. Rytövuori valmistui Tampereen teknillisesta opistosta insinööriksi vuonna 1923 ja Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1928. Hän oli valmistuttuaan Manchesterissa Englannissa korkeakouluharjoittelija 1929–1931 ja siirtyi sieltä palattuaan Strömbergin Turun konttorin johtajaksi vuoteen 1938 asti.

Tampereen teknillisen opiston sähkötekniikan lehtorina Rytövuori toimi 1938–1944, mutta oli samaan aikaan vuodesta 1941 Insinööritoimisto Sähkötyön toimitusjohtaja, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1965 asti. Tämän lisäksi hän perusti vuonna 1943 oman betonituotealan yrityksen, josta kehittyi Cellit Oy. Tämän yhtiön johdossa Rytövuori toimi aina vuoteen 1972 saakka. Vuodesta 1960 hän toimi myös Tampereen Rakennustyön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Teollisuusneuvoksen arvonimen Rytövuori sai vuonna 1972.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oiva Rytövuori *Biografiasampo*. Viitattu 13.3.2022.
2. 1 2  60-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 9.6.1961, s. 10.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Uramo** on pieni humusjärvi Joensuun ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 26 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Uramon pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Pitkät niemimaat jakavat järviallasta, joten se koostuu suurelta osin lahdista. Uramon keskiosan selkävesi on laajalti vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla. Järven luoteisosan lahdessa on joitakin syvänteitä, eteläiset ja itäiset lahdet ovat sitä vastoin matalia. Noin kuudesosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Uramon pohjoisrannan Pitkäniemi ja sitä reunustavat vedet kuuluvat Kontiolahteen. Niemimaa jatkuu kapeana, noin puoli kilometriä pitkänä kaistaleena Joensuun alueelle.

Uramon saariluku on 18. Saarista 14 on alle aarin laajuisia luotoja. Kaksi saarta, Ingansaari ja Summansaari, on yli hehtaarin laajuisia. Uramon rannat ovat metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Uramonvaara järven luoteisrannalla kohoaa noin 185 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 60 metriä Uramon pintaa korkeammalle.

Uramo sijaitsee vedenjakajalla. Järvi kuuluu Jänisjoen vesistöön (01), sen luoteispuoleinen Kaita-Uramo (123,4 metriä mpy) kuuluu Vuoksen vesistöön (04). Uramoa ja Kaita-Uramoa yhdistää Uramonsalmi. Uramoon virtaa laskuojia lähistön pikkujärviltä ja suoalueilta. Uramon luusua sijaitsee järven itäosassa, josta se laskee Sulamon ja Mäntylammen kautta itään Pitkäjärveen (121,2 metriä mpy), josta alkaa Kotajoki.

Uramo (01.044.1.010) kuuluu Kotajoen valuma-alueeseen (01.044), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Sonkajärven valuma-alue (01.04). Uramo on Kotajoen valuma-alueen laajin vakavesi; seuraavaksi laajimmat ovat Pirttilampi, Saarilampi ja Hiiretynjärvi. Kotajoen valuma-alueeseen kuuluu 25 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Veden laatu
-----------

Uramoa tutkittiin kesällä 2005. Tuolloin järven käyttökelpoisuusluokitus määriteltiin hyväksi näkösyvyyden (1,8 metriä), kokonaisfosforin ja klorofyllipitoisuuden perusteella. Uramon vesitilavuus on 18 790 000 kuutiometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Uramo, vakavesi, Joensuu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.10.2021.
3. ↑  Uramo. Järviwiki. Viitattu 19.10.2021.
4. 1 2  Kasviplankton ja vedenlaatu Pohjois-Karjalan metsäjärvissä (pdf) *Pohjois-Karjalan ympäristökeskuksen raportteja 6 / 2007*. Joensuu:  Pohjois-Karjalan ympäristökeskus. Viitattu 19.10.2021.
5. ↑  Kaita-Uramo. Järviwiki. Viitattu 19.10.2021.
6. ↑  Kotajoen valuma-alue (01.044). Järviwiki. Viitattu 19.10.2021.
**BG 74 Göttingen** on saksalainen koripalloseura Göttingenistä.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1974 Göttingenissä. Seuran edustusjoukkue voitti 2. Basketball-Bundesligan kaudella 2006–2007 ja nousi Bundesliigaan. Kaudella 2008–2009 joukkue ylsi historiansa parhaaseen saavutukseen oltuaan runkosarjan toinen. Pudotuspelit Göttingen kuitenkin hävisi ensimmäisellä kierroksella Brose Basketsille. Ensimmäistä kertaa joukkue oli mukana eurocupeissa kaudella 2009–2010, jolloin se osallistui EuroChallengeen. Kauden päätteeksi seura voitti sarjan loppuottelussa BC Krasnye Krylya Samaran, ja voitti näin seurahistorian ensimmäisen mestaruuden.

Seuran naisten edustusjoukkueella oli kauden 2007–2008 jälkeen talousvaikeuksia, joiden takia joukkueen paikka naisten Bundesliigassa oli epävarma. Seura onnistui kuitenkin hankkimaan tarvittavat varat ennen kauden alkua.

Lähteet
-------

1. ↑  Meister der 2. Basketball-Bundesliga 2. Basketball-Bundesliga.  Arkistoitu 23.9.2010. Viitattu 7.3.2010. (saksaksi)
2. ↑  BBL Season 2008-09 Euroliiga. Viitattu 7.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  A EuroChallenge baptism of fire for MEG Göttingen  23.11.2009. FIBA Europe. Viitattu 7.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  Göttingen win EuroChallenge in thrilling final  5.2.2010. FIBA Europe. Viitattu 3.5.2010. (englanniksi)
5. ↑  Starting five geht mit den Damen in die nächste Saison!  22.5.2008. BG 74 Göttingen.  Arkistoitu 27.5.2008. Viitattu 7.3.2010. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
Belgian ilmavoimien Fairey Fox Mk.4.
**Fairey Fox** oli brittiläinen kaksitasoinen hävittäjälentokone, jota käytettiin myös kevyenä pommittajana sekä tiedustelulentokoneena. Konetyyppi kehitettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen, saapuen palveluskäyttöön vuonna 1932. 1930-luvulla oli lentokoneiden sekä niiden moottorien kehitys kiivasta. 1940-luvulle saavuttaessa, oli tämä tyyppi jo ehtinyt pahoin vanheta. Toisen maailmansodan syttyessä oli tämä tyyppi käytössä ainakin Belgian ilmavoimissa.

Sulavasti muotoillussa lentokoneessa oli taka-ampujan paikka. Laskeutumisteline oli kiinteä, ja myöhemmin se sai muotosuojukset. Fox Mk.1 oli varustettu Curtiss D-12 -rivimoottorilla. Mk. II oli varustettu Rolls-Royce Kestrel -moottorilla. Mk.VI ja VII olivat Hispano-Suizan tehokkaammalla, 860 hevosvoiman (641 kW) tehoisella V12-moottorilla varustetut. Osa eri kehitysversioista oli merikäyttöön (Seafox) laivastolle tarkoitettuja ja osa koulutuskoneita, jopa kolmipaikkaisia.

Koneen lakikorkeus oli 10 000 metriä, mikä oli tuohon aikaan varsin hyvä saavutus. Tämä edesauttoi sen käyttökykyä tiedustelutoiminnassa. Huippunopeus oli 365 km/h. Enimmäisen mallin toimintamatka oli 600 kilometriä.

Konetyypin aseistukseen saattoi kuulua kaksi 7,62 millimetrin eteenpäin kiinteästi ampuvaa konekivääriä. Lisäksi taka-ampumoon voitiin asentaa yhdestä kahteen samankaliiperista liikuteltavaa konekivääriä. Koneen ulkoista, ripustimiin kiinnitettävää pommikuormaa saatettiin kuljettaa enimmillään 100 kilogrammaa.

Britannian kuninkaalliset ilmavoimat poisti tämän tyypin ensilinjan käytöstä, jo hyvissä ajoin ennen toisen maailmansodan alkamista. Belgian ilmavoimien käyttämät, arviolta 50 lentokonetta kärsivät raskaita tappioita Saksan aloitettua hyökkäyksensä länteen vuonna 1940.

Lähteet
-------

* Chant, Chris: *II Maailmansodan lentokoneet*, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 124)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Chant, 2008: s. 124
2. ↑   (Viitattu 2.5.2014)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* (englanniksi)
* (venäjäksi)
**Northrop YF-17 Cobra** oli yhdysvaltalaisen Northropin valmistama kaksimoottorisen hävittäjäkoneen prototyyppi, jonka kehitys käynnistyi vuonna 1972 osana Yhdysvaltain ilmavoimien LWF-hävittäjähanketta (engl. *Lightweight Fighter*, *kevyt hävittäjäkone*). Ensilento tapahtui 9. kesäkuuta 1974. Jack Northropin perustama Northrop-yhtiö teki yhteistyötä YF-17:n suunnitteluaikana McDonnell-Douglas -konsernin kanssa. Northrop liittyi Grummaniin vuonna 1994. Jotkin osat uuden konetyypin muotoilusta ovat osin tuttuja F-5 Freedom Fighter -konetyypistä. YF-17 ei koskaan edennyt F-17 -tyyppinä tunnettuna tuotantokoneena sarjavalmistukseen. Alun perin esitetty alkuperäismalli esiteltiin kevyenä ilmaherruushävittäjänä, jonka nopeus ylitti 2 Machia. Sen pohjalta kuitenkin kehitettiin McDonnell Douglas F/A-18 Hornet, joka tunnetaan parhaiten laivastohävittäjän ja rynnäkkökoneen roolistaan, missä se korvasi F-14 Tomcatin, A-7 Corsair II:n, A-6 Intruderin ja F-4 Phantom II:n.

Kuvan siluettikuvissa vertailu YF-17 Cobran ja F/A-18 Hornetin kesken.
Parilentomuodostelmassa YF-16 ja YF-17, jotka kehitettiin samassa LWF-hävittäjähankkeessa.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&017.07000017,07 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&010.067000010,67 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&05.0300005,03 m
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&010400.&&&&0010 400 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × General Electric YJ101 -jälkipolttavaa suihkumoottoria

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** Mach &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002,0
* **Siirtolentomatka:** &&&&&&&&&&&04810.&&&&004 810 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&015000.&&&&0015 000 m

**Aseistus**  

* + 1 × 20 mm M61A1 Vulcan -tykki
	+ 2 × AIM-9 Sidewinder -ilmataisteluohjusta

Lähteet
-------

1. 1 2  Northrop YF-17 *nationalmuseum.af.mil*. Yhdysvaltain ilmavoimamuseo.  Arkistoitu 3.9.2014. Viitattu 9.9.2018. (englanniksi) (archive.org)
2. ↑  Pike, John: YF-17 Cobra *GlobalSecurity.org*. Viitattu 9.9.2018. (englanniksi)
3. ↑   Viitattu 10.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Northrop YF-17**.
* 
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Alppihiihdon maailmancup 1980–1981** oli historian 15. alppihiihdon maailmancup -kausi.

Loppupisteet
------------

### Miehet

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Yhdysvallat Phil Mahre | 266 |
| 2. | Ruotsi Ingemar Stenmark | 260 |
| 3. | Neuvostoliitto Aleksandr Žirov | 185 |
| 4. | Yhdysvallat Steve Mahre | 155 |
| 5. | Sveitsi Peter Müller | 140 |
| 6. | Jugoslavia Bojan Križaj | 137 |
|

### Naiset

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Sveitsi Marie-Theres Nadig | 289 |
| 2. | Sveitsi Erika Hess | 251 |
| 3. | Liechtenstein Hanni Wenzel | 241 |
| 4. | Yhdysvallat Christin Cooper | 198 |
| 5. | Länsi-Saksa Irene Epple | 181 |
| 6. | Ranska Perrine Pelen | 176 |
|

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 3: 1980–81*, s. 173. Oy Scandia Kirjat Ab, 1981. ISBN 951-9466-28-2.

### Viitteet

1. ↑  
	* Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 31–32. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.

  

AlppihiihtoAlppihiihdon maailmancupit
67 | 68 | 68–69 | 69–70 | 70–71 | 71–72 | 72–73 | 73–74 | 74–75 | 75–76 | 76–77 | 77–78 | 78-79 | 79–80 | 80–81 | 81–82 | 82–83 | 83–84 | 84–85 | 85–86 | 86–87 | 87–88 | 88–89 | 89–90 | 90–91 | 91–92 | 92–93 | 93–94 | 94–95 | 95–96 | 96–97 | 97–98 | 98–99 | 99–00 | 00–01 | 01–02 | 02–03 | 03–04 | 04–05 | 05–06 | 06–07 | 07–08 | 08–09 | 09–10 | 10–11 | 11–12 | 12–13 | 13–14 | 14–15 | 15–16 | 16–17 | 17–18 | 18–19 | 19–20 | 20–21 | 21–22 | 22–23
**Fairey Firefly** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialushävittäjä, jonka käyttäjän oli Fleet Air Arm toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla 1941–1955.

Kone oli edeltäjäänsä Fairey Fulmaria suoritukykyisempi, ja sen tulivoima oli suurempi, mutta se saatiin palveluskäyttöön vasta sodan loppupuolella. Kone oli suunniteltu laivaston vaatimusten mukaisesti kaksipaikkaiseksi ja siten tiedustelukäyttöön soveltuvaksi. Sen rakenne oli kestävä, toimintasäde pitkä ja muutenkin soveltuva tukialuskoneeksi, mutta rajoittavana tekijänä oli heikohko voimanlähde raskaalle rungolle.

Se palveli sodan päätyttyä rynnäkkökoneena sekä sukellusveneentorjuntatehtävissä, joissa kone palveli aina 1950-luvun puoleenväliin saakka. Sekä Kuninkaallisen laivaston että Australian laivaston Fireflyt palvelivat Korean sodassa tukialuksilta. Muualla kone palveli Kanadassa, Intiassa ja Alankomaissa, jonka koneet osallistuivat Hollannin Uuden-Guinean taisteluihin 1962.

Lähteet
-------

* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. Lontoo, Englanti: Naval Institute Press, 1974. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fairey Firefly** Wikimedia Commonsissa
**Contra** (jap. 魂斗羅, tunnetaan myös nimillä *Gryzor* ja *Probotector*) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up. Peli julkaistiin vuonna 1987 kolikkopelinä ja Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1988 sekä useille muille alustoille tämän jälkeen.

Pelaaminen
----------

Kuvakaappaus pelin NES-version ensimmäisestä tasosta.
Pelaajan tehtävä on ohjata toista aseistautunutta armeijan komentajaa, Billiä tai Lanceä, riippuen pelimoodista. Lancellä voi pelata vain kaksinpelimoodissa. Heidän tehtävänään on tuhota Red Falcon -niminen organisaatio, joka aikoo valloittaa maailman. Pelaaja voi ampua aseellaan eri ilmansuuntiin, myös hypätessään ja ollessaan maassa.

Pelin nimi on peräisin Nicaragualaisista Contra-sisseistä. Nimi on kirjoitettu atejilla, eli kanjilla, joka on tarkoitettu enemmän lausumista varten kuin merkitystä.
Peli on saanut inspiraationsa 1980-luvun toimintaelokuvista kuten *Rambo*, *Predator* ja *Aliens*.

Sivustakuvattujen kenttien ohella pelissä oli myös muutama kenttä, joissa ammuttiin ensimmäisestä persoonasta esteiden takaa. 

Peli käytti näytön vieritystä lukuun ottamatta MSX-versiota, joka liikkui näyttö kerrallaan. MSX-versio oli vain yksin pelattava ilman yhteistyöpeliä.

Peliä on sanottu hyväksi muun muassa haastavien vastustajien ja ympäristön vaarojen vuoksi. Pelissä pystyi myös aiheuttamaan harmia kanssapelaajalle eri tavoilla.

Juoni
-----

Pelin alussa mystinen meteoriitti on törmännyt Maahan. Kaksi sotilasta nimeltä Bill Rizer ja Lance Bean lähetetään tutkimaan. He löytävät muukalaisia, joita johtaa Red Falcon -organisaatio tavoitteenaan laajentaa vaikutusvaltaansa ja hallita maailmaa.

Vastaanotto ja merkitys
-----------------------

Nintendo Power -lehti äänesti Contran seitsemänneksi parhaaksi NES-peliksi.*lähde?*

Peli esiintyy useilla parhaimpina pidettyjen videopelien luetteloissa.
Peli on tunnettu yhtenä parhaimmista yhteistyöpeleistä.
Peli on tunnettu yhtenä vaikeimmista peleistä läpäistä.

Peli myös teki Konami-koodin tunnetuksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kurt Kalata: *Hardcore Gaming 101 Presents: Contra and Other Konami Classics*. Second Printing (Kindle/Digital Edition). Hardcore Gaming 101. ISBN 978-1546928034. (englanniksi)
2. 1 2  Contra MSX *contra.kontek.net*. Viitattu 9.7.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Contra *gamespot.com*.  Arkistoitu. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  Contra *gamespot.com*.  Arkistoitu. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Top 10 Tuesday: Toughest Games to Beat *games.ign.com*.  Arkistoitu. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  Gene Park: Kazuhisa Hashimoto, creator of the famous ‘Konami Code,’ has died *washingtonpost.com*.  26.2.2020. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Contra* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Contra* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Contra* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Contra* Arcade History -sivustolla (englanniksi)
* *Contra* Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
* Gryzor (Arkistoitu – Internet Archive) spectrumcomputing.co.uk
*
**Fairfield Shipbuilding and Engineering Company** oli brittiläinen laivanrakennusyritys, joka toimi Govanin alueella Clyde-joen varrella Glasgowissa Skotlannissa. Fairfields, kuten yhtiötä usein lyhyesti kutsutaan, oli aikansa tärkeimpiä sotalaivojen valmistajia maailmassa, se myi maailmansotien välillä runsaasti aluksia Kuninkaalliselle laivastolle sekä laivastoille ympäri maailmaa. Yhtiö valmisti myös risteilyaluksia kuten ennätyksiä rikkoneita Cunard Linen ja Canadian Pacificin aluksia. Se valmisti myös Kanaalin liikenteeseen nopeita postialuksia sekä erilaisia lauttoja esimerkiksi Bosporin salmen liikenteeseen sekä Niilin turisimia varten.

Historia
--------

Telakka-alue Glasgow'ssa 1909
Charles Randolph aloitti 1834 yhtiön liiketoiminnan toimittaessaan valmistamiaan kaivostarvikkeita toiminimellä *Randolph & Elliott*. Hän valmisti tuotteensa Tradestonissa Glasgowissa. John Elder liittyi yhtiöön 1852 ja laivanrakennus eriytettiin 1858 Govanin vanhalle telakka-alueelle toiminimelle *Randolph, Elder and Company*, jonka ensimmäinen alus *No 14* valmistui 1861.

Toiminta siirtyi 1868 uudelle Fairfieldin maatilalle rakennetulle telakalle, ja yhtiön nimi muutettiin 1886 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyksi. Tällöin yhtiön pääomistajana oli Sir William Pearce.

Yhtiö perusti 1905 Coventry Ordnance Worksin yhdessä Yarrow Shipbuildersin ja muutamien muiden kanssa. Yhtiö liitettiin 1919 Northumberland Shipbuilding Groupia, jolloin Alexander Kennedystä tuli toimitusjohtaja. Kennedystä tehtiin 1930 Fairfieldin hallituksen puheenjohtaja, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1935, jolloin Lithgows valtasi yrityksen. 

Yhtiöstä tuli 1968 osa Upper Clyde Shipbuilders konsernia, joka kaatui 1971. Yhtiö perustettiin uudelleen Govan Shipbuildersin nimellä, joka 1977 kansallistettiin sekä liitettiin osaksi British Shipbuilders yhtymää. Kansallistetun yhtymä myytiin 1988 paloina, jolloin entinen Fairfieldin telakka myytiin Kvaernerille. Telakasta muodostettiin Kvaerner Govan. Telakka myytiin 1999 edelleen BAE Systems Marinelle ja nykyisin se tunnetaan nimellä BAE Systems Surface Ships.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Clyde-joen telakat

|  |
| --- |
| 

Ferguson
Lithgows
Scott
Stephen
Fairfield
H&W
Yarrow
Connell
Barclay Curle
Henderson
Inglis
Denny
John Brown
Lobnitz
Beardmore

 |
**Puolipäivän riitit** on Octavia E. Butlerin *Xenogenesis*-trilogian toinen osa. Se ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1988 nimellä *Adulthood Rites*, ja suomennos ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana ja Matti Kannoston kääntämänä vuonna 1991.

Juoni
-----

Puolipäivän riitit alkaa kymmenen vuotta *Aamunkoiton* tapahtumien jälkeen. Ihmiskunta on jakaantunut kahtia: kauppakylissä asuvat elävät oankalien kanssa ja saavat koostelapsia, jotka ovat sekoituksia ihmisten ja oankalien parhaista ominaisuuksista. Vastarintakylissä taas asuvat ne, jotka eivät halua olla tekemisissä oankalien kanssa ja joista on näin ollen tehty steriilejä.

Lilith Iyapo synnyttää pojan, Akinin, joka ihmismäisen ulkomuotonsa vuoksi joutuu vastarintakyläläisten sieppaamaksi. Oankalit käyttävät tilaisuutta hyväkseen oppiakseen enemmän ihmisistä ja kun Akin viimein pelastetaan, hän on oppinut enemmän kuin kukaan arvasikaan. Hän haluaa tarjota ihmisille uuden mahdollisuuden itsenäiseen elämään senkin uhalla, että he tuhoavat itsensä toistamiseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Ronni: Puolipäivän riitit. Aikakone 2/1991.
**Norton David Zinder** (7. marraskuuta 1928 New York, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2012 New York) oli yhdysvaltalainen biologi, joka tuli tunnetuksi molekyylibiologian tutkimuksestaan. Zinder väitteli Wisconsin-Madison -yliopistosta. Jo väitöskirjaa tehdessään hän tuli tunnetuksi geneettisen transduktion löytäjänä työskennellessään Joshua Lederbergin alaisuudessa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi myös bakteriofageja, jotka sisälsivät RNA:ta, koskevista havainnoistaan.

Zinderistä tuli Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen 1969. Hänellä oli myös tärkeä rooli ihmisen geenistön kartoittamiseksi suunnatun tutkimuksen tiedepoliittisessa tukemisessa. Hän työskenteli Rockefeller-yliopistossa johtaen omaa laboratoriotaan lähes kuolemaansa saakka.

Zinderille myönnettiin Yhdysvaltain tiedeakatemian palkinto molekyylibiologiassa vuonna 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicholas Wade: Norton D. Zinder, Researcher in Molecular Biology, Dies at 83 *New York Times*.  7.2.2012. Viitattu 11.2.2012. (englanniksi)
2. ↑  NAS Award in Molecular Biology *nas.nasonline.org*.  2012. National Academy of Sciences.  Arkistoitu 22.7.2012. Viitattu 11.2.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rómulo Ernesto Betancourt Bello** (22. helmikuuta 1908 – 28. syyskuuta 1981) oli venezuelalainen poliitikko, joka tunnetaan "Venezuelan demokratian isänä". Hän oli maan presidentti 1945–1948 ja uudelleen 1959–1964 sekä Venezuelan 1900-luvun tärkeimmän puolueen Acción Democrátican perustaja ja johtaja.

Betancourt osallistui Venezuelan niin sanottuun sotilas- ja kansalliskapinaan 1928, joutui vangiksi ja eli vapauduttuaan pitkään maanpaossa. 1940-luvulla hänen kirjoituksensa El País -lehdessä herättivät huomiota läpi Etelä-Amerikan. Betancourt tunnettiin diktatuurien vastustajana.

Varhainen ura
-------------

Rómulo Betancourt syntyi Guatiressa lähellä pääkaupunkia Caracasta. Oppikoulun jälkeen hän opiskeli Venezuelan keskusyliopistossa. Hänet karkotettiin maasta poliittisen agitaation vuoksi. Hän siirtyi Costa Ricaan, jossa hän perusti ja johti kommunistisia ryhmiä. Hänestä jopa tuli 22-vuotiaana maan kommunistipuolueen johtaja.

Vuonna 1937 hän erosi kommunistipuolueesta ja palasi kotimaahansa ja perusti Partido Democrático Nacional -puolueen, jonka nimeksi vuonna 1941 otettiin Acción Democrática (AD).

Betancourt nousi ensi kerran presidentiksi vuoden 1945 sotilasvallankaappauksessa. Hän toteutti monia uudistuksia kuten yleisen äänioikeuden ja ryhtyi ottamaan maassa toimivien öljy-yhtiöiden voitosta puolet valtiolle yritettyään ensin kansallistaa ne.

Lähteet
-------

1. 1 2  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rómulo Betancourt** Wikimedia Commonsissa

Venezuelan presidentin lippuVenezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rómulo Betancourt
**Rómulo Gallegos** (2. elokuuta*lähde?* 1884 Caracas, Venezuela – 7. huhtikuuta*lähde?* 1969 Caracas, Venezuela) oli venezuelalainen kirjailija ja poliitikko. Hän toimi Venezuelan presidenttinä vuonna 1948 kolme kuukautta.

Rómulo Gallegos ja Harry S. Truman
Gallegos oli kotoisin köyhistä oloista. Hän aloitti 1903 uransa opettajana ja toimittajana. Esikoisromaani *Dona Barbara* ilmestyi 1929. Siinä arvosteltiin maan vallanpitäjiä, joten Gallegoksen oli lähdettävä maanpakoon Espanjaan, missä hän kirjoitti tunnetuimmat romaaninsa *Cabtaclaron* ja *Canaiman* (*Pahan valta*).*lähde?*

Gallegos palasi Venezuelaan 1936, ja hänet valittiin opetusministeriksi. Vuonna 1947 hän oli osallisena vallankaappauksessa. Hän oli presidenttiehdokkaana ja voitti vaalit mutta menetti viran kolme kuukautta myöhemmin sotilasvallankaappauksessa. Tällöin Gallegos pakeni ensin Kuubaan ja myöhemmin Meksikoon. Gallegos palasi Venezuelaan 1952.

Gallegos kuoli Venezuelassa arvostettuna kirjailijana ja senioripoliitikkona.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Donna Barbara* (*Dona Barbara*), suom. Jarno Pennanen, Kansankulttuuri, 1961
* *Pahan valta* (*Canaima*), suom. Kaj Kauhanen, Kirjayhtymä, 1961

Suomennosnäytteitä Gallegosin teoksista on antologiassa *Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja*, toim. Tyyni Tuulio, (WSOY 1954)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Gallegos, Rómulo", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 233. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. ↑  Rómulo Gallegos *Biografias Vidas*. Viitattu 3.11.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rómulo Gallegos** Wikimedia Commonsissa

Venezuelan presidentin lippuVenezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dunedin Multidisciplinary Health and Development Study** (kirj. suom. Dunedin monitieteellinen terveys- ja kehitystutkimus) on uusiseelantilainen pitkittäistutkimus, jossa on seurannut yli tuhatta vuonna 1972 syntynyttä lasta heidän koko ikänsä. Siinä tutkitaan henkilöiden yksilönkehitystä ja terveyttä. Ainutlaatuinen projekti on tuottanut niin lääketieteellistä kuin sosiologista tietoa sydänterveydestä addiktioihin, neurotieteestä kriminologiaan. Tutkimus kertoo myös asioita geenien ja ympäristön vaikutuksesta yksilön käyttäytymiseen ja terveyteen.

Dunedinin kaupungissa Uudessa-Seelannissa vuonna 1972 syntyneet 1 037 ihmistä ovat olleet tutkijoiden seurannassa koko elämänsä ajan. Yli neljä vuosikymmentä myöhemmin, 38-vuotis -tutkimuksessa, 96 prosenttia heistä on yhä mukana tutkimuksessa, mikä on poikkeuksellisen suuri osuus pitkäkestoisessa tutkimuksessa. Tutkimukseen osallistujia on tutkittu perusteellisesti ja monimuotoisesti ikävuosina 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 18, 21, 26, 32 ja viimeisimpänä 38 (2010-2012). Seuraavat tutkimukset on tarkoitus suorittaa ikävuosina 44 ja 50.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikä meitä odottaa *yle.fi*. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Dunedinin tutkimuksen omat sivut (englanniksi)

* Mikä meitä odottaa - Tiededokumentti tutkimuksesta (Predict My Future: The Science of Us, Uusi-Seelanti, 2015)
|  |
| --- |
| Artikaiini |
| Artikaiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| Metyyli-4-metyyli-3-[2-(propyyliamino)propanoyyliamino]tiofeeni-2-karboksylaatti |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 23964-58-1 |
| ATC-koodi | N01BB08 |
| PubChem | 32170 |
| DrugBank | DB09009 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C13H20N2O3S |
| Moolimassa | 284,37 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | maksassa |
| Puoliintumisaika | 30 minuuttia |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Artikaiini** on yleisesti hammaslääketieteessä käytettävä amidityyppinen paikallispuudutusaine. Artikaiini estää palautuvasti vegetatiivisten hermosäikeiden, tuntohermosäikeiden ja motoristen hermosäikeiden ärtyvyyttä. Artikaiinin vaikutusmekanismina pidetään hermosäikeiden membraaneissa sijaitsevien jänniteriippuvaisten Na+-kanavien salpausta. Paikallispuudutteissa apuaineena käytettävä adrenaliini aiheuttaa paikallisen vasokonstriktion ja verenkierron vähenemisen, jolloin artikaiinin imeytyminen hidastuu. Tuloksena on suurempi paikallispuudutteen pitoisuus vaikutuskohdassa ja pitempi vaikutus, jolloin myös systeemisten haittavaikutusten esiintyminen vähenee. Lisäksi verenvuototaipumus vähenee kirurgisten toimenpiteiden yhteydessä.

Kudoksiin annostelun jälkeen puutuminen tapahtuu noin 1–3 minuutissa infiltraatiopuudutuksen yhteydessä ja hieman hitaammin johtopuudutuksen yhteydessä (enintään 9 minuutin kuluttua injektiosta). Pulpaalipuudutuksessa artikaiinin vaikutus kestää vähintään noin 45 minuuttia ja pehmytkudospuudutuksessa 120–240 minuuttia.

Artikaiinin kemiallinen kaava on C13H20N2O3S, moolimassa 284,37 g/mol ja CAS-numero 23964-58-1.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valmisteyhteenveto: Ubistesin (pdf) *spc.nam.fi*.  12.1.2016.  Arkistoitu 7.8.2016. Viitattu 10.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Articaine (englanniksi)
* DrugBank: Articaine (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Articaine (englanniksi)
Kemin kaupunginkirjasto sijaitsee kulttuurikeskuksessa.
**Kemin kaupunginkirjasto** sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa. 
Kemin kaupunkiin perustettiin kirjasto vuonna 1879. Varat kirjaston perustamiseen saatiin tanssiaisten ja arpajaisten avulla. Kirjaston ylläpitämiseksi kerättiin lainamaksuja ja annettiin sakkoja myöhässä palautetuille kirjoille. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi Matti Niemelän kartanossa (nyk. Meripuistokatu 29), josta se muutti vuonna 1886 Sauvosaarenkadulle ja vuonna 1896 Lukuhuoneelle (nyk. Sauvosaarenkatu 14).

Vuonna 1954 kirjasto osti silloiseen kymmenen miljoonan markan hintaan tilat osoitteesta Sauvosaarenkatu 11, jossa sijaitsi Kemin historiallinen museo. Tilat alkoivat käydä pian ahtaaksi, ja kirjaston osastoja, kuten lasten- ja musiikkiosastot, siirrettiin muualle. Ensimmäinen kirjastoauto aloitti toimintansa vuonna 1973.

Uudet tilat avattiin vihdoin 8. joulukuuta 1990 nykyisessä kulttuurikeskuksessa. Kaikki sivukirjastot on lakkautettu. Siirtokokoelmia kirjastolla on vuoden 2010 alusta enää poliisilaitoksen vankilassa, vanhainkoti Nestorissa, Terveyskeskussairaalassa, keskustan Palvelutalolla Kemin vanhainkotisäätiön talossa, Länsi-Pohjan keskussairaalan lastenosastolla sekä Rytikarin neuvolassa.

Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri kirjaston remontti. Silloin lainaustiski sijoitettiin aulaan, lukusaliin rakennettiin esiintymislava, musiikkikirjasto vaihtoi paikkaa ja kirjaston tiloja järjestettiin uudelleen.

Kemin kirjastonjohtajat
-----------------------

* 1879–1898 "kirjastonhoitajina" toimivat kansakoulunopettajat
* 1898–1899 väliaikaisina hoitajina toimivat poliisi P. Lahdenperä ja opettaja E. V.Siikanen
* 1899–1918 Lukusalin ja Lainakirjaston vakinaiseksi hoitajaksi tuli yhteiskoulun rehtori Vihtori Friman
* 1918–1931 kirjastoa ryhtyi hoitamaan rouva Hanna Tolvanen
* 1932–1933 sivutoimisen kirjastonhoitajan virassa toimi kansakouluntarkastaja K. V. Jussila
* 1934–1936 virassa toimi kansakouluntarkastaja Aarne Lehtinen
* 1936–1956 filosofian maisteri Aino Piispanen hoiti virkaa aluksi väliaikaisena ja vuodesta 1946 vakituisesti
* 1957–1966 kirjastonjohtajana filosofian kandidaatti Raoul Palmgren
* 1966 vt. kirjastonjohtajana apulaiskirjastonjohtaja Samppa Liedes
* 1967 Kirjastonjohtajana May Ruutu
* 1968–1971 vt. kirjastonjohtajana jälleen apulaiskirjastonjohtaja Samppa Liedes
* 1971–1998 Kirjastonjohtajana (myöh. kirjastotoimenjohtajana) filosofian maisteri Timo Kukkola
* 1998–2002 vt. kirjastotoimenjohtajana kirjastonhoitaja Leena Pitkänen
* 2002–2018 kirjastotoimenjohtajana FM Hilkka Heikkinen
* 2018 – vs. kirjastotoimenjohtaja Esko Nousiainen

Lähteet
-------

1. 1 2  Kemin kaupunginkirjasto Kemin kaupunki . Viitattu 23.5.2015.


1. ↑  Historiikki *Kemin kaupunki*. Viitattu 8.11.2019.
**Kallinos Efesoslainen** (m.kreik. Καλλῖνος ὁ Εφέσιος, *Kallinos ho Efesios*, lat. *Callinus Ephesius*; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen elegiarunoilija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Hän on lajityypin varhaisimpia edustajia, ja häntä on pidetty elegiamuodon kehittäjänä yhdessä Arkhilokhoksen kanssa.

Elämä
-----

Kallinos oli kotoisin Joonian Efesoksesta. Hänen tarkka elinaikansa ei käy antiikin ajan lähteistä ilmi, ja jo antiikin aikana tutkijat yrittivät päätellä sitä hänen runoissaan olevista viittauksista. Jotkut ovat sijoittaneet hänet noin vuoteen 680 eaa. ja toiset noin vuoteen 635 eaa. Tärkeimmät lähteet Kallinoksen ajoitukselle ovat Strabon, Klemens Aleksandrialainen ja Athenaios. Ne mainitsevat kimmerialaisten hyökkäyksen Vähään-Aasian, josta myös eräs Kallinokselta säilynyt katkelma kertoo, mutta senkään tarkkaa ajoitusta ei tunneta, sillä samanlainen hyökkäys vaikuttaa tapahtuneen historiassa kolme kertaa. Strabonilta käy ilmi, että Kallinos mainitsee eräässä runossaan Magnesian Maiandroksen varrella edelleen olemassa olleena kaupunkina, joka soti Efesosta vastaan. Kyseisen runon on täytynyt syntyä jonkin verran ennen erästä Arkhilokhoksen varhaisimpiin kuuluvaa runoa, joka mainitsee kimmerialaisten aiheuttaman Magnesian tuhon.

Teokset
-------

Kallinos kirjoitti elegioita, joista on säilynyt vain joitakin vähäisiä katkelmia. Pisin niistä, joka käsittää 21 säettä, on osa sotaelegiaa, ja varhaisin tunnettu esimerkki elegiarunoudesta. Kyseisessä katkelmassa runoilija kehottaa maanmiehiään rohkeuteen ja kestävyyteen vihollisia vastaan. Joskus nämä on tulkittu magnesialaisiksi, mutta runon neljännestä rivistä käy ilmi, että mitä ilmeisimmin tarkoitetaan kimmerialaisia. Elegiaa on arvioitu hyvin kauniiksi, ja sen perusteella Kallinos on ollut hyvin kyvykäs runoilija. Katkelma on julkaistu useissa *Poetae Graeci Minores* -kokoelmissa eli Kreikan vähäisempien runoilijoiden teosten kokoelmissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Callinus (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  The Greek Anthology - Introduction *About ancient history*.  Arkistoitu 2.5.2014. Viitattu 12.7.2013.
3. ↑  Strabon: *Geografika* XIV, s. 647.
4. ↑  Klemens Aleksandrialainen: *Stromateis* I, s. 333.
5. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* XII s. 525.
6. ↑  Johannes Stobaios: *Florilegium* 51.19.
7. ↑  Callinus Encyclopedia Britannica. Viitattu 12.7.2013.

Kirjallisuutta
--------------

* Callinus. Teoksessa Tyrtaeus, Solon, Theognis, Mimnermus: *Greek Elegiac Poetry: From the Seventh to the Fifth Centuries BC*. Edited and translated by Douglas E. Gerber. Loeb Classical Library 258. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kallinos** Wikimedia Commonsissa
**Lou** (perint. 樓; yksinkert. 楼 lóu) on kiinalainen rakennus, jossa on vähintään kaksi kerrosta ja kiinalaistyyppinen aumakatto. Rakennustyyppi on ollut käytössä Taistelevien läänitysvaltioiden (475 – 221 eaa.) ajalta asti. Sen ajan kirjallisissa lähteissä mainitaan ensi kertaa "kerrostetut talot" (chenglou). Lasitetuin tiilin koristellulla katolla voi olla kaksin- tai kolminkertaiset räystäät. Rakennusta ympäröivät terassi sekä dougong (鬥拱 dǒugǒng) -konsolit, jotka tukevat räystäitä. Perinteisen *loun* rakentamisessa kaikki liitokset on tehty puuliitoksina, ilman metallia tai minkäänlaista liima-ainetta. Monet *lout* ovat nykyään suosittuja matkailunähtävyyksiä.

*Loulla* oli erilaisia käyttötarkoituksia.

**Yksityiskodin** pienemmän kaksikerroksisen *loun* toinen kerros oli yleensä perheenpään kirjasto tai makuuhuone. 

Loisteliaampia olivat puistoihin tai näköalapaikoille rakennetut *lout*. Niitä voi kutsua **paviljongeiksi** tai **näköalatorneiksi**. Niiden konsolit ovat värikkäät ja veistoksin koristellut.

Jingminglou 景明楼
Entisaikaan oli tapana jokaiseen suurempaan kaupunkiin rakentaa **kellotorni** (鐘樓 zhōnglóu) ja **rumputorni**  (鼓樓 gǔlóu). Nämä ovat näyttäviä rakennuksia. 

Alun perin tornien tarkoituksena oli toimia musiikin näyttämönä. Sittemmin niitä käytettiin ajan ilmoittamiseen ja tämä oli niiden tehtävä Yuan-, Ming- ja Qing-dynastioiden ajan. Aamulla kaupungin porttien avaaminen ilmoitettiin kellonsoitolla ja illalla porttien sulkemista julistettiin rummulla.

* Xianin kellotorni
* Xianin rumputorni

**Nuolitorneja** (箭樓 jiànlóu) rakennettiin erityisesti Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kaupunginporttien yhteyteen. Ne toimivat vartiotorneina. 

Zhengyangmeninin nuolitorni
**Kulmatornit** (角樓 jiǎolóu) olivat kaupunginmuurin kulmissa sijaitsevia vartiotorneja.

Kielletyn kaupungin kulmatorni
**Porttitornissa** (城樓 chénglóu) on sen koosta riippuen yksi tai useampia portteja. Esimerkiksi Beijingin Tiananmen-porttitornissa on viisi porttia, joista keskimmäistä sai käyttää vain keisari.

Porttitorni Dalissa
**Hakka-kansa** kehitti omaleimaisen arkkitehtuurin, johon kuului toisistaan poikkeavia lou-muotoja. Ilmeisesti vanhinta tyyppiä edustaa *viiden feeniksin talo* (五鳳樓 wǔfènglóu), joka jäljitteli keskushallinnon ja hovin loisteliasta tyyliä. Kun Fujianissa asuva Hakka-kansa alkoi tuntea turvallisuutensa uhatuksi, kehitettiin puolustukseen tarkoitettu *maa-lou* (土樓 tǔlóu), joka on pyöreä tai neliskulmainen linnoitusmainen rakennelma, johon on vain yksi sisäänkäynti. Guangdongissa rakennettiin *neliskulmaisia louta* (四角楼 sìjǐaolóu).

* Tulou-rakennuksia Tianluokengissä
* Viiden feeniksin talo

Aiheesta muualla
----------------

* Drum Tower Performance Video ja valokuvia