recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Henryk Paweł Apostel** (s. 29. tammikuuta 1941) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.

Ura pelaajana
-------------

Apostel aloitti pelaajauransa Polonia Bytomin hyökkääjänä 1959. Hän oli mukana joukkueen kultavuosien ryhmässä, joka juhli Puolan mestaruutta hopeakauden jälkeen 1961/62. Apostel siirtyi menestyskauden jälkeen Legia Varsovaan, jonka paidassa pääsi lähelle mestaruutta 1968. Palkintokaappi täydentyi kuitenkin kahdella Puolan cupin mestaruudella. Lisäksi Apostel oli Legian kanssa Cup-voittajien Cupissa puolivälierissä 1965.

Kaudeksi 1969 Apostel siirtyi pieneen Orły Chicagoon, josta palasi seuraavana vuonna Legia Varsovaan voittamaan Puolan mestaruutta. Uransa lopun Apostel pelasi Orłyssä, Śląsk Wrocławissa ja Polonia Varsovassa. Hän lopetti pelaajauransa 35-vuotiaana 1976. 

### Meriitit pelaajana

* Puolan mestaruus (2): 1962, 1970
	+ Hopeaa (2): 1961, 1968
* Puolan cup (2): 1964, 1966

Ura valmentajana
----------------

Pelaajauransa jälkeen Apostel siirtyi valmennuspuolelle. Hän aloitti valmentamisen jo pelaajauransa loppuvaiheessa 1974 MKS Pogoń Siedlcessä ja siirtyi 1977 Puolan jalkapalloliiton palvelukseen alle 18-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Hän toimi nuorisovalmentajana 1980-luvulle saakka ja johdatti alle 18-vuotiaat EM-hopealle 1981 sekä alle 21-vuotiaat EM-puolivälieriin 1984. Tämän menestyksen jälkeen hän palasi entiseen seuraansa Śląsk Wrocławiin, jonka johdatti kaudella 1986/87 Puolan cupin sekä supercupin mestariksi.

Jätettyään Śląsk Wrocławin 1988 Apostel toimi lyhyen aikaa KKS Lech Poznańin ja Orły Chicagon päävalmentajana. Vuonna 1991 hän palasi Lech Poznańin peräsimeen ja luotsasi seuran kahteen peräkkäiseen Puolan mestaruuteen. Mestaruuskautensa jälkeen Apostel toimi hetken aikaa KS Górnik Zabrzen päävalmentajana, kunnes tuli 1994 valituksi Puolan maajoukkueen peräsimeen. Menestys jäi kuitenkin vaisuksi ja Puolan jäätyä rannalle EM-kisoista 1996 Apostel sai lähteä.

Maajoukkuepestinsä jälkeen Apostel toimi Wisła Krakovan, KS Górnik Zabrzen ja KSZO Ostrowiec Świętokrzyskin päävalmentajana, mutta menestys jäi vaatimattomaksi.

### Meriitit valmentajana

* Puolan mestaruus (2): 1992, 1993
* Puolan cup: 1987
* Puolan supercup (2): 1987, 1992
* U18 EM-hopeaa: 1981
* U21 EM-puolivälierät: 1984

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Lesław Ćmikiewicz** | **Puolan maajoukkueen päävalmentaja**1994–1995 | Seuraaja:**Władysław Stachurski** |

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Kotiseutuvaakuna** on kuntaliitoksen yhteydessä lakkautetun kunnan vaakuna.

Epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi jäänyt entisen Yli-Iin kunnan vaakuna.
Kuntajaon muutoksen jälkeen monet yhdistyneet kunnat saattavat menettää aiemman vaakunansa virallisen aseman, sillä se ei enää edusta itsenäistä kuntaa. Tämän seurauksena kyseinen vaakuna ei enää ole virallisesti käytössä. Tässä tilanteessa vanhasta vaakunasta tulee ikään kuin epävirallinen kotiseutuvaakuna, jota voidaan käyttää paikallisena tunnusmerkkinä. Esimerkiksi kunnan alueella toimivilla yhdistyksillä ja seuroilla voi olla mahdollisuus käyttää tällaista vaakunaa, vaikka se olisi poistettu virallisesta käytöstä viranomaisten toimesta.

Kaksikuntaliitoksissa on usein ratkaisuna valittu toisen kunnan nimi ja toisen kunnan vaakuna. Joskus yhteisymmärrykseen ei kuitenkaan päästä, ja tämän seurauksena on jouduttu luomaan uusi, keinotekoinen nimi ja suunnittelemaan vaakuna alusta alkaen.

Suomen Kotiseutuliitto näkee, että entisen lakkautetun kunnan vaakunan jatkokäyttö on mahdollista, kunhan kyse on alkuperäisen vaakunan heraldisen muodon käytöstä. Tämä tarkoittaa, että vaakunaa voidaan käyttää ilman entistä kuntanimeä erilaisissa yhteyksissä, kuten esimerkiksi rekisteröidyn yhdistyksen lipuissa, standaareissa tai muissa symboleissa, kotiseutuviireissä, yhdistysten lahjaesineissä, joissa on yhdistyksen nimi, sekä paikkakunnan identiteettiä vahvistavissa matkailu- tai muissa markkinoitavissa tuotteissa ja markkinoinnissa.

Lisäksi vaakunaa voidaan käyttää taajamamerkkien yhteydessä, kun pystytetään "kylä- tai kaupunginosaportteja", ja myös entisen kuntakeskuksen "tervetuloa" -kylttien yhteydessä. Tämä mahdollistaa vaakunan säilyttämisen osana paikallista kulttuuria ja identiteettiä monissa eri yhteyksissä, vaikka kunta olisikin lakkautettu.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnanvaakunat kuntajaon muutoksissa | Kuntaliitto.fi *www.kuntaliitto.fi*. Viitattu 7.10.2023.
2. ↑  Suomen kuntavaakunat *Suomen Kotiseutuliitto*. Viitattu 7.10.2023.
3. 1 2  Lakkautetun kunnan vaakunan käyttö *Suomen Kotiseutuliitto*. Viitattu 7.10.2023.
Anohni vuonna 2012.**Anohni** (s. 1971 Sussex, Iso-Britannia) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan erityisesti Antony and the Johnsons -nimisen yhtyeen solistina.

Elämänvaiheet
-------------

Anohnin perhe muutti Amsterdamiin 1977 ja sieltä Kaliforniaan 1981. Ennen musiikin pariin siirtymistä Anohni opiskeli teatterialaa New Yorkissa, jonne hän on sittemmin pysyvästi asettunut.

Teini-iässä Anohni innostui ajan brittiläisestä synteettisestä popista, etenkin sellaisista tunteikkaista laulajista kuin Marc Almond, Alison Moyet ja Boy George. Hän muutti 1990 Manhattanille ja perusti performanssikollektiivin nimeltä Blacklips, jossa hänen yhteistyökumppaninaan oli Johanna Constantine.

Kokeellinen brittimuusikko David Tibet yhtyeestä Current 93 kuuli Anohnin demon ja tarjoutui julkaisemaan tämän musiikkia Durtro-levymerkillään. Esikoisalbumi *Antony and the Johnsons* ilmestyi 1998. Vuonna 2001 siitä julkaistiin EP *I Fell in Love with a Dead Boy*, jolla nimikappaleen lisäksi oli cover-versio eräästä David Lynchin ja Angelo Badalamentin laulusta sekä lisäksi yksi Current 93:n laulu.

Antony and the Johnsonsin albumi *I Am a Bird Now* sai 2005 arvostetun brittiläisen palkinnon Mercury Prize, ja *Mojo*-lehti valitsi sen vuoden albumiksi. 

Anohni on ollut yhteistyössä islantilaisen muusikon Björkin levytyksissä Jamaikalla ja Islannissa. Hänen työhönsä ovat vaikuttaneet muun muassa Devendra Banhart, Boy George, Marc Almond, Björk ja Rufus Wainwright.

Anohni on käynyt konsertoimassa Suomessa vuosina 2005, 2007, 2009 ja 2012.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Henry Thomas Colebrooke, Henry Weekesin veistämä rintakuva vuodelta 1837.
**Henry Thomas Colebrooke** (15. kesäkuuta 1765 Lontoo – 10. maaliskuuta 1837) oli englantilainen orientalisti. 

Henry Thomas Colebrooke oli Gattonin 2. baronetin George Colebrooken kolmas poika. Hänet koulutettiin kotona, ja jo 15-vuotiaana hän oli huomattavan edistynyt antiikintutkimuksessa ja matematiikassa. Colebrooke asui 12–16-vuotiaana Ranskassa.

Vuonna 1782 Colebrooke nimitettiin kirjuriksi Intiaan. Noin vuosi saapumisensa jälkeen hänestä tuli tilinpitäjien lautakunnan jäsen Kalkuttaan. Hänet siirrettiin 1789 Purnean piirikuntaan kartoittamaan alueen resursseja. Vuonna 1795 hän julkaisi raportin *Remarks on the Husbandry and Commerce of Bengal*, jossa hän kannatti Britannian ja Intian välistä vapaakauppaa.

Asuttuaan Intiassa 11 vuotta Colebrooke aloitti sanskritin opiskelun. Hän sai tehtäväkseen kääntää suuren hindujen lakien kokoelman, joka oli William Jonesin aloittama monumentaalinen hindulainsäädännön tutkielma. Hän käänsi kaksi perintölakia koskevaa tutkielmaa *Mitacshara of Vijnaneshwaran* ja *Dayabhaga of Jimutavahanan* nimikkeen *Law of Inheritance* alle. 

Vuonna 1805 Arthur Wellesley nimitti hänet hindulainsäädännön ja sanskritin professoriksi Fort Williamin collegeen. Kalkutassa asuessaan hän kirjoitti sanskritin kieliopin (*Sanskrit Grammar*, 1805), artikkeleita hindujen uskonnollisista seremonioista ja esseen Veda-kirjoista (*Essay on the Vedas*, 1805), joka oli merkittävä englanninkielinen tutkimus aiheesta. Hän palasi Englantiin 1814. Hän oli Royal Asiatic Society -seuran puheenjohtaja. 

Hänen poikansa Sir T.E. Colebrooke julkaisi postuumisti isästään elämäkerrallisen esseen 1873 osaksi uusintapainosta Colebrooken esseekokoelmasta *Miscellaneous Essays*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Woldemar Feodor Toppelius** (11. heinäkuuta 1858 Kostroma, Venäjä – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen majuri ja meriaiheita maalannut taidemaalari.

Toppelius lähti aluksi sotilasuralle käyden Kiovan sotilaslukion ja Konstantinovin sotaoppilaitoksen sekä vuosina 1883–1884 Nikolajevin yleisesikunta-akatemian. Hän palveli Suomen Kaartinpataljoonassa 1879–1894 toimien viimeksi esikuntakapteenina. Toppelius yleni luutnantiksi 1885 ja alikapteeniksi 1894. Toppelius erosi sitten armeijasta mutta palasi vielä 1918 lyhyeksi aikaa Suomen armeijan palvelukseen yleten majuriksi. Hän oli tällöin asevarikon johtajana Tampereella.

Toppelius aloitti taideopinnot käymällä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1880-1882 ja hän opiskeli sitten Hjalmar Munsterhjelmin johdolla 1883–1885, valtionstipendillä Pariisissa 1887 sekä Peder Severin Krøyerin johdolla Kööpenhaminassa 1894–1896. Toppelius teki opintomatkoja Ranskaan, Italiaan ja Englantiin. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin. Toppelius oli erikoistunut merimaalauksiin ja hän maalasi muun muassa rantamaisemia Suomen, Ruotsin, Englannin ja Bretagnen rannikoilta. Hän työskenteli useina vuosina Saksassa tai Ruotsin länsirannikkolla.

Toppeliuksen vanhemmat olivat valtioneuvos Fredrik Toppelius ja Anna Magilansky. Hän oli naimisissa vuodesta 1888 taidemaalari Marga Kiseleffin kanssa.

Kuvia teoksista
---------------

* Merimaisema, 1897*Merimaisema*, 1897

Palkinnot
---------

* I palkinto dukaattikilpailussa 1886
* II palkinto valtion maisemamaalauskilpailussa 1894 ja 1897
* Kunniamaininta Pariisin maailmannäyttelyssä 1900

Aiheesta muualla
----------------

* Woldemar Toppeliuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli

1. 1 2 3 4  Woldemar Toppelius, Aamulehti, 14.10.1933, nro 276, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Orani João Tempesta** (s. 23. kesäkuuta 1950 São José do Rio Pardo) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänestä tuli sisterssiläinen 2. helmikuuta 1969, ja hän sai pappisvihkimyksensä Tomás Vaquerolta 7. joulukuuta 1974. Hänet nimitettiin Rio Preton piispaksi 26. helmikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. huhtikuuta José de Aquino Pereira, jota avustivat Dadeus Grings ja Luiz Gonzaga Bergonzini.

Tempesta sai 24. maaliskuuta 1999 lisäksi nimityksen Claravalin apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 11. joulukuuta 2002. Hän jatkoi toimintaansa Rio Preton piispana, kunnes sai 13. lokakuuta 2004 nimityksen Belém do Parán arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 8. joulukuuta.

Tempesta nimitettiin 27. helmikuuta 2009 São Sebastião do Rio de Janeiron arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. huhtikuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Orani João Tempesta, O. Cist.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orani João Tempesta** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Portugali

 |

 |
William Rosecrans
**William Starke Rosecrans** (6. syyskuuta 1819 – 11. maaliskuuta 1898) oli keksijä, öljy-yhtiön johtaja, diplomaatti, poliitikko, Yhdysvaltain armeijan upseeri ja Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.

Rosecrans syntyi Little Taylor Runissa Delawaren piirikunnassa Ohiossa. Hän valmistui West Pointista 1842. Ennen sisällissotaa hän oli öljy-yhtiön johtaja ja 1859 paloi pahoin öljylampun räjähdettyä. Hän toipui vammoistaan juuri kun sisällissota alkoi, ja hän liittyi Unionin armeijaan George B. McClellanin kenttäadjuntattina, ja kohosi pian 23. jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hänet ylennettiin sodan alussa prikaatinkenraaliksi ja myöhemmin kenraalimajuriksi.

Rosecrans sai komentoonsa Unionin Mississippin armeijan vasemman sivustan toukokuussa 1862. Hän saavutti mainetta kenraalina, ja voitti useita taisteluita läntisellä taistelunäyttämöllä, kuten toisen Corinthin taistelun, jossa hän saavutti verisen voiton Konfederaation kenraali Earl Van Dornista, Stones Riverin taistelun ja Tullahoma-sotaretken. Hänen sotilasuransa päättyi Chickamaugan taisteluun 1863, jossa hän kärsi tappion ja vetäytyi Chattanoogaan, jonne Braxton Braggin Tennesseen armeija piiritti hänet. Tämän jälkeen Ulysses S. Grant siirsi hänet pois komennosta. Hän siirtyi Missouriin, jossa taisteli Sterling Priceä vastaan tämän ryöstöretkellä. Sodan jälkeen hän palveli ministerinä Meksikossa ja Ohion kuvernöörinä 1869.

Rosecrans kuoli Redondo Beachissä Kaliforniassa ja on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaahan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:William Rosecrans
**Shunga-dynastia** oli Intiassa vallalla ollut Pushyamitran noin 185 eaa. perustama kuningaskunta, joka seurasi Maurya-valtakuntaa. Pushyamitra syrjäytti Maurya-valtakunnan viimeisen hallitsijan Brihadrathan sotilasvallankaappauksella. Shunga-dynastian perustaja Pushyamitra oli brahmaani ja hän vastusti buddhalaisuutta. Kuitenkin Shunga-dynastian aikana joillakin valtakunnan alueilla buddhalaisuutta harjoitettiin merkittävissä määrin. Shunga-dynastian aikaisia kaupunkeja olivat Pataliputra, Ayodhya ja Vidisha. Shunga-dynastia otti joitakin kertoja yhteen Baktriasta valtaansa laajentamaan pyrkineen Intialais-kreikkalaisen kuningaskunnan kanssa. Shunga-dynastian valtakausi kesti viimeiselle vuosisadalle ennen ajan laskun alkua. Tämä valtakunta ei ollut yhtä laaja kuin Maurya-valtakunta laajimmillaan. Shunga-dynastian aikana jotkut taiteen muodot olivat yleisiä, kuten terrakottakuvat, kuvanveisto ja arkkitehtuuri.

Lähteet
-------

1. ↑  Shunga dynasty *Britannica*. Viitattu 14.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Shunga dynasty The Metropolitan Museum of Art. Viitattu 14.10.2023. (englanniksi)
Robinson vuonna 2018
**Thomas Earl Robinson** (s. 17. maaliskuuta 1991 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan Houston Rocketsissa. Robinson oli vuoden 2012 NBA:n varaustilaisuuden viides varaus.

NBA-ura
-------

Yliopistokoripalloa Kansasin yliopiston joukkueessa pelannut Robinson oli yksi neljästätoista vuoden 2012 varaustilaisuuteen NBA:n paikan päälle kutsumasta pelaajasta. Sacramento Kings varasi hänet tilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, viidentenä pelaajana.

Helmikuussa 2013 Robinson siirtyi kesken tulokaskautensa Houston Rocketsiin pelaajakaupassa, jossa Rockets sai hänen lisäkseen Francisco Garcían sekä Tyler Honeycuttin ja jossa Kingsiin siirtyivät Cole Aldrich, Toney Douglas sekä Patrick Patterson. Robinson oli ehtinyt pelata Kingsissä 51 ottelua keskiarvoin 4,8 pistettä ja 4,7 levypalloa per ottelu.

Lähteet
-------

1. ↑  Rockets Acquire Robinson, Garcia and Honeycutt *NBA.com/Rockets*.  20.2.2013. Viitattu 21.2.2013. (englanniksi)
**Roelof Petrus "Roelf" Meyer** (s. 16. heinäkuuta 1947 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen entinen Kansallispuolueen poliitikko ja ministeri sekä liikemies. Meyer toimi Kansallispuolueen muodostaman hallituksen pääneuvottelijana apartheid-järjestelmän päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa.

Mayer oli siviiliammatiltaan lakimies ja toimi juristina Johannesburgissa ja Pretoriassa ennen kuin tuli valituksia maan parlamenttiin vuonna 1979. Poliittisen uransa aikana, joka jatkui tammikuuhun 2000 asti, Meyer toimi muun muassa lain ja järjestyksen apulaisministerinä, puolustusministerinä ja vuosina 1991–1996 perustuslakiasiain ministerinä. Kansallispuolueen pääneuvottelijana Meyer vaikutti ANC:n Cyril Ramaphosan kanssa keskeisesti uuden Etelä-Afrikan perustuslain muotoiluun. Ensimmäisten vapaiden vaalien jälkeen huhtikuussa 1994 Meyer jatkoi perustuslakaiasiain ministerinä myös Nelson Mandelan hallituksessa. 

Nykyisin Meyer toimii liikemiehenä ja rauhanprosesseihin erikoistuneena konsulttina. Hän on osallistunut muun muassa Pohjois-Irlannin, Sri Lankan ja Ruandan konfliktien ratkaisuyrityksiin.

Lähteet
-------

* CURRICULUM VITAE: ROELF MEYER The Institute for Security Studies (ISS).  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 27.6. 2007. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Mihail Grigorjevitš Rošal** (ven. Михаил Григорьевич Рошаль, 22. toukokuuta 1897 Pietari – 1985) oli venäläinen bolševikki, joka toimi sittemmin puolue- ja hallintotehtävissä.

Mihail Rošal syntyi kauppiaan perheeseen. Hänen veljensä oli Venäjän sisällissodassa ammuttu bolševikki Semjon Rošal. Mihail liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1915 ja perusti helmikuun vallankumouksen jälkeen sotilasneuvoston Novgorodiin. Puolueen keskuskomitea lähetti hänet huhtikuussa Helsinkiin, jossa hän toimi puoluekomitean sihteerinä, perusti *Volna*-lehden ja osallistui Itämeren laivaston edustajainkokoukseen.

Rošal pidätettiin heinäkuussa 1917 ja vietiin Pietariin Krestyn vankilaan, mutta päästettiin pian vapaaksi. Hän palasi Novgorodiin, jossa hän toimi bolševikkipuolueen kuvernementtikomitean sihteerinä ja sotilaiden vallankumouskomitean jäsenenä sekä johti paikallista neuvostojen sanomalehteä. Rošal toimi myöhemmin puolue-, neuvosto- ja taloushallinnon tehtävissä Voronežissa, Kazanissa, Harkovassa ja Moskovassa osallistuen puolueen ja neuvostojen edustajainkokouksiin. Hän valmistui Moskovan Baumanille nimetystä mekaaniikan ja koneenrakennusinstituutista vuonna 1935 ja sai komennuksen asetehtaan johtajaksi Penzaan.

Rošal pidätettiin vuonna 1937 ja tuomittiin vuonna 1940 viideksitoista vuodeksi pakkotyöhön neuvostovastaisesta toiminnasta syytettynä. Hänet vapautettiin ja rehabilitoitiin vuonna 1954, ja samana vuonna hänelle myönnettiin valtion eläke. Rošal on kirjoittanut vallankumoushistorialliset teokset *Sobytija oktjabrja v Novgorode* (1957), *Na putjah revoljutsii* (1957) ja *Zapiski iz prošlogo* (1966).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 22*, s. 330–331. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1975.
2. 1 2 3  Rošal Mihail Grigorjevitš *Putevoditel po rossijskim arhivam*. Viitattu 27.7.2021.
3. ↑  Rošal Mihail Grigorjevitš *Vospominanija o GULAGE i ih avtory*.  Arkistoitu 27.7.2021. Viitattu 27.7.2021.
John Negroponte
**John Dimitri Negroponte** (s. 21. heinäkuuta 1939 Lontoo) on yhdysvaltalainen diplomaatti ja entinen tiedustelupalvelun johtaja.

Negroponte syntyi Lontoossa Dimitri John ja Catherine Coumantaros Negropontelle. Hänen isänsä oli kreikkalainen laivanvarustamagnaatti. Negroponte varttui Lontoossa, Sveitsissä ja New Yorkissa ja kävi Phillips Exeter Academya ja valmistui Yalesta 1960.

Hän palveli kahdeksassa ulkoministeriön tehtävässä Aasiassa, Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa sekä piti tehtäviä sisäministeriössä ja valkoisessa talossa. Hän oli diplomaattina Vietnamissa vuosina 1964–1968 ja vuodesta 1972 ulkoministeri Henry Kissingerin avustajana Pariisin rauhanneuvotteluissa. Vuonna 1981 hänet nimitettiin lähettilääksi Hondurasiin, jossa Yhdysvallat tuki tuolloin naapurimaa Nicaraguan hallitusta vastaan taistelevia contra-sissejä ja El Salvadorin hallitusta sen taistelussa FMLN:ta vastaan.

1980-luvulla hän oli ulkoministeri Colin Powellin varamiehenä kansallisessa turvallisuusneuvostossa. Vuosina 1985–1987 hän oli sisäministeriössä vastuussa meristä ja kansainvälisistä ympäristöasioista. Presidentti Reaganin kansallisen turvallisuuden varaneuvonantajana hän oli mukana kampanjassa poistaa Manuel Noriega vallasta Panamassa. Tämän jälkeen hän oli lähettiläänä Meksikossa 1989–1993 ja Filippiineillä 1993–1996. Vuonna 1997 presidentti George W. Bush nimitti hänet lähettilääksi Yhdistyneisiin kansakuntiin. Hän oli oleellisessa asemassa saadessaan turvallisuusneuvoston hyväksymään päätös vaatia Saddam Husseinia myöntymään YK:n vaatimuksiin aseriisunnasta.

YK-mandaattinsa jälkeen Negroponte nimitettiin 2004 lähettilääksi Irakiin Yhdysvaltain johtamien miehitysjoukkojen luovutettua maalle suvereniteetin. 17. helmikuuta 2005 presidentti George W. Bush nimitti Negroponten ensimmäiseksi kansallisen tiedustelun (DNI) johtajaksi, joka on ministeritasoisen asema United States Intelligence Communityn johdossa. Asema seurasi keskustiedustelun (CIA) johtajan asemaa, johon yhdistettiin 16 liittovaltion virastoa ja toimistoa. Sen budjetti on noin 40 miljardia dollaria vuodessa.

Negroponte ilmoitti erostaan 5. tammikuuta 2007 ja siirtyi Bushin hallinnon varaulkoministeriksi.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Negroponte**.
* YLE: 11.05.2005 Ulkolinja: Suurlähettiläs Negroponte

Yhdysvaltain Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläät

* Stettinius
* Austin
* Lodge
* Wadsworth
* Stevenson
* Goldberg
* Ball
* Wiggins
* Yost
* Bush
* Scali
* Moynihan
* Scranton
* Young
* McHenry
* Kirkpatrick
* Walters
* Pickering
* Albright
* Richardson
* Holbrooke
* Negroponte
* Danforth
* Bolton
* Khalilzad
* Rice
* Power
* Haley
* Craft
* Thomas-Greenfield


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Burl Icle Ivanhoe Ives** (14. kesäkuuta 1909 Hunt City, Illinois – 14. huhtikuuta 1995 Anacortes, Washington) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija ja folklaulaja.

Ura
---

Burl Ives aloitti laulajanuransa 1940-luvun alussa. Hän julkaisi uransa aikana noin 90 albumia, ja lukuisat hänet laulunsa sijoittuvat Yhdysvalloissa hittilistoilla. Hänen viimeinen albuminsa oli vuonna 1979 julkaistu *Live in Europe*. Vuonna 1963 hän voitti parhaan kantrilevytyksen Grammy-palkinnon kappaleella "Funny Way of Laughin'".

Burl Ives Paul Newmanin kanssa elokuvassa *Kissa kuumalla katolla*
Hänen elokuvadebyyttinsä oli *Villi ori Smoky* (Smoky, 1946), josta alkoi menestynyt elokuvaura. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa James Deanin tähdittämä *Eedenistä itään* (East of Eden, 1955), Paul Newmanin ja Elizabeth Taylorin tähdittämä *Kissa kuumalla katolla* (Cat on a Hot Tin Roof, 1958) sekä *Suuri maa* (The Big Country, 1958), jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat muun muassa Gregory Peck, Jean Simmons ja Charlton Heston. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi sheriffin rooli elokuvassa *Kuuma suhde* (Two Moon Junction, 1988). Hän voitti sekä parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon että parhaan miessivuosan Golden Globen elokuvasta *Suuri maa*.

Tämän lisäksi hän näytteli runsaasti Broadwaylla, niistä huomattavampina "Big Daddyn" rooli Tennessee Williamsin näytelmässä *Kissa kuumalla katolla* (24. maaliskuuta 1955 – 17. marraskuuta 1956), jonka roolin hän teki myöhemmin myös elokuvassa. Sen lisäksi hän näytteli myös runsaasti televisiossa. Hän teki runsaasti radio-ohjelmia 1940- ja 1950-luvuilla. Hän kirjoitti useita kirjoja, mukaan lukien vuonna 1948 julkaistu omaelämäkerta.

Yksityiselämä
-------------

Burl Ives oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa, joista toinen avioliitto kesti hänen kuolemaansa saakka. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta yksi lapsi ja toisesta avioliitosta kolme. Hän kuoli suusyövän aiheuttamiin komplikaatioihin 85-vuotiaana.

Aiheesta muualla
----------------

* Burl Ives NNDB:ssä
* Burl Ivesin fanisivut
* The Golden Years (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Burl Ives**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
	+ 2
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Sterling Price
**Sterling "Old Pap" Price** (20. syyskuuta 1809 – 29. syyskuuta 1867) oli missourilainen poliitikko ja etelävaltioiden armeijan kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. 

Hän oli syntynyt Farmvillessä, Prince Edwardin piirikunnassa Virginiassa. Hän kävi Hampden-Sydneyn collegen, jossa opiskeli lakia. 1831 hän muutti perheineen Missouriin, jossa hän työskenteli hotellinjohtajana ja sekatavarakaupassa. 1833 hän nai Martha Headin, jonka kanssa sai seitsemän lasta. Hän taisteli vuoden 1838 mormonisodassa ja Meksikon-Amerikan sodassa, jossa hän yleni everstiksi. Hän oli myös Missourin edustajainhuoneessa seitsemän vuotta 1840-1847. Meksikossa hän yleni prikaatinkenraaliksi ja palveli sodan jälkeen Missourin kuvernöörinä 1853-1857. Hän toimi myös rautateillä ja tupakkafarmarina.

Sisällissodan alussa hän liittyi konfederaation läntiseen armeijaan kenraalimajurina. Hän osallistui Wilson's Creekin, Lexingtonin, Pea Ridgen, Corinthin, Helenan, Carthagen, Prairie D'Anen, Pilot Knobin, Westportin ja Mine Creekin taisteluihin. Useimmat taisteluista päättyivät hänen tappioonsa. Hän johti 1864 konfederaation epäonnista yritystä kaapata Missouri takaisin Unionilta. Sodan lopussa hän vei joukkonsa ennemmin Meksikoon kuin antautui Unionille.

Hän johti konfederaation siirtokuntaa Velacruzissa, ja hankkeen epäonnistuttua hän palasi Missouriin. Hän kuoli St. Louisissa Missourissa ja on haudattu Bellafontainen hautausmaahan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sterling Price
**Janne Petteri Halmela** (s. 1962 Parkano) on suomalainen muusikko ja säveltäjä/sovittaja.

Yhtyeet
-------

Janne Halmela on toiminut yhtyeen Kikka Laitinen Co. trumpetistina ja puhallin- ja viulusovitusten tekijänä. 90-luvulla hän soitti trumpettia Gasoline Girls And Petrol Boys -yhtyeessä. Janne Halmela toimii nykyisin Ilmavoimien Soittokunnan soittajaupseerina soittimenaan trumpetti sekä Jyväskylän Työväenyhdistyksen soittokunta Kajastuksen kapellimestarina Jyväskylässä.

Huomionosoitukset
-----------------

Halmela on voittanut useita sävellyskilpailuja yhdessä Kikka Laitisen kanssa, sekä säveltänyt ja sovittanut useita teoksia yhteistyössä Laitisen kanssa, mm. *"Pienet jutut"*, *"Sun mielikielisuudelma"*, *"Jos oot down"*, *"Sydän valvoo"* ja *"Vaikka yhden keskikaljan"*, joissa esittäjänä Kikka Laitinen Co. sekä *"Oljenkorsia ruutupaidassa"* (es. Heli Ruotsalainen), "Minä taistelen" (es. Arja Koriseva) ja "Myrskyn maa" (es. Jari Sillanpää).

Diskografia
-----------

### Albumit

Kikka Laitinen Co:

* *Kikka Laitinen CO.* (AXR, 1994)
* *Sydän valvoo* (AXR, 1997)
* *Sinistä* (Kikanor, 1999)
* *Suomalaisia rakkaustarinoita* (Humble House Records, 2006)
* *Suomalaisia rakkaustarinoita 2* (Humble House Records, 2008)

Palkinnot
---------

* Seinäjoen tangosävellys- ja sanoituskilpailun 1. sija 2005 "Tulit varjojen takaa" (säv. Kikka Laitinen & Janne Halmela, san. Jorma Toiviainen).
* Somero soikoon -sävellys- ja sanoituskilpailun 1. sija 2006 "Oljenkorsia ruutupaidassa" säv. Kikka Laitinen & Janne Halmela, san. Kikka Laitinen).
* Unto Monosen sävellys- ja sanoituskilpailun 12. parhaan joukossa 2008 "Ei se ole vielä rakkautta (säv. Kikka Laitinen & Janne Halmela, san. Jorma Toiviainen).
* Seinäjoen tangosävellys- ja sanoituskilpailun 12. parhaan joukossa 2009 "Minä taistelen" (säv. Kikka Laitinen & Janne Halmela, san. Jukka Saarinen).

Lähteet
-------

* Ilta-Sanomat/Viihde 21.-22.7.2012

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Baden Cooke** (s. 12. lokakuuta 1978 Benalla, Victoria) on entinen australialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili viimeksi UCI ProTour -tason GreenEDGE Cycling -joukkueessa. Kirimiehenä tunnettu Cooke aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000.

Cooke on osallistunut Ranskan ympäriajoon vuosina 2002, 2003, 2004 ja 2005 Française des Jeux -joukkueen riveissä, vuonna 2008 Barloworld-joukkueen mukana ja vuonna 2012 Orica GreenEDGE -joukkueen mukana.

Vuonna 2003 Cooke voitti Ranskan ympäriajon pistekilpailun eli vihreän paidan. Pistekilpailun voitosta käytiin tiukka kamppailu Cooken ja hänen maanmiehensä Robbie McEwenin välillä. Cooke starttasi viimeiselle etapille 2 pistettä McEweniä perässä, mutta vei vihreän paidan nimiinsä sijoittumalla viimeisellä etapilla toiseksi ennen McEweniä, joka oli kolmas. Cooke voitti vihreän paidan kahden pisteen erolla McEweniin.

Cooke päätti uransa kauden 2013 jälkeen.

Saavutuksia
-----------

2000
1. Prix de Bles d'Or
1. etappi 7 & pistekilpailu Vodacom Rapport Tour
1. etapit 2, 5 & 9 Herald Sun Tour
2001
1. etapit 6, 10 & pistekilpailu Tour de l'Avenir
1. etappi 4 Sea Otter Classic
2002
1. Dwars door Vlaanderen
1. Tro-Bro Léon
1. etapit 2, 4 & kokonaiskilpailu Herald Sun Tour
1. etappi 1 & kokonaiskilpailu Paris-Corrèze
1. etappi 1 GP du Midi Libre
1. etappi 8 Circuit des Mines
2. Kansainyhteisön kisat, maantieajo
2003
Ranskan ympäriajo
1. etappi 2
1. pistekilpailu (vihreä paita)
Kantoi vihreää paitaa kahdentoista etapin ajan
Kantoi valkoista paitaa kahden etapin ajan
1. etappi 9 Sveitsin ympäriajo
1. etapit 1 & 4 Tour Down Under
1. etappi 3 Välimeren ajo
1. Kampioenschap van Vlaanderen
1. GP de Fourmies
2004
1. etappi 6 Tour Down Under
1. GP d'Ouverture La Marseillaise
1. etapit 1 & 3 Välimeren ajo
1. etapit 2, 3 & 5 Herald Sun Tour
1. etappi 2 De Pannen kolmen päivän ajo
2005
1. etappi 1 Puolan ympäriajo
1. etappit 4 & 5 Herald Sun Tour
2006
1. GP d'Ouverture La Marseillaise
1. etappi 1 Rauhanajo
1. Halle-Ingooigem
1. etappi 5 Tour de Wallonie
2007
1. Kampioenschap van Vlaanderen
1. etappi 3 Tour Down Under
1. etappi 2 Étoile de Bessèges
1. Australian Criterium-mestaruuskilpailut
2008
1. etappi 1 Jayco Bay Series Classic
1. etappi 2 Clasica Internacional a Alcobendas y Collado Villalba
1. etappi 3 Herald Sun Tour

Lähteet
-------

* Baden Cooke Trap–Friis-tietokannassa (englanniksi)
* Baden Cooke Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)
* Baden Cooke announces retirement (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Baden Cooken virallinen kotisivu (englanniksi)
* Profiili Saxo Bank-SunGard -joukkueen sivulla (englanniksi)
**Carl Fredrik Forsman** (13. lokakuuta 1820 Vaasa – 5. tammikuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen esittelijäsihteeri, valtioneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies.

Forsmanin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden presidentti Johan William Forsman ja Elisabet Charlotta Böcker.. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1838 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1842. Forsman sai varatuomarin arvon 1845.

Forsman oli Viipurin hovioikeuden ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1842, Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina vuodesta 1843, kopistina vuodesta 1845, kanslistina vuodesta 1851, protokollasihteerinä vuodesta 1855 ja viimeksi esittelijäsihteerinä 1862-1875. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1875. Forsman osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fredrik Forsman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 21.4.2019.
2. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, ss. 431-433.
3. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, ss. 1903-1907.
**Juha Ilmari Tuominen** (6. marraskuuta 1941 Helsinki – 11. syyskuuta 2022 Hämeenlinna) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 2003.

Tuominen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1959 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1966. Hän työskenteli ensin projekti-insinöörinä Oy Kaukas Ab:n teknillisellä osastolla, vuodesta 1967 käyttöinsinöörinä ja lopuksi tuotantopäällikkönä vaneri- ja rullatehtaalla. Hän oli sitten prosessiasiantuntija Insinööritoimisto Jaakko Pöyry & Co:ssa Helsingissä 1971–1973, Enwen projektijohtaja Lahdessa 1973–1975, Inforin toimitusjohtaja 1975–1980, Metsäliiton Teollisuus Oy:n levyteollisuuden johtaja 1980–1986, Metsä-Serlan varatoimitusjohtaja vuodesta 1987, Vapon varatoimitusjohtaja vuodesta 1991 ja Vapo Timberin toimitusjohtaja vuodesta 1993. Eläkkeelle hän jäi 2003, mutta toimi eläkkeellä muun muassa hallituksen jäsenenä Pölkky Oy:ssä.

Tuominen vaikutti muun muassa Puuteollisuusinsinöörien yhdistyksessä puheenjohtajana 1987–1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 9.10.2023.
2. 1 2 3  Eino Nordström, Marko Tuominen: Juha Tuominen 1941–2022  31.10.2022. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.10.2023.
**Georg Korkman** (s. 15. huhtikuuta 1940) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja apulaisohjaaja. 

Korkman tunnetaan erityisesti Matti Kassilan elokuvan *Vodkaa, komisario Palmu* (1969) ja Edvin Laineen *Täällä Pohjantähden alla* -elokuvaversion (1968) käsikirjoittajana, vaikka komisario Palmu -elokuvan yhteydessä häntä luultiin Mika Waltarin nimimerkiksi. Korkman toimi myös apulaisohjaajana kummassakin elokuvassa. Apulaisohjaajana hän toimi myös Jarno Hiilloskorven toistaiseksi viimeiseksi jääneessä ohjaustyössä *Rakkaus alkaa aamuyöstä* (1966).

Korkman on ollut myös mukana suunnittelemassa erityisesti koulumaailmaa käsitteleviä lyhyitä dokumenttielokuvia. Korkmanin ainoaksi omaksi filmiohjaukseksi on jäänyt *Aloittelijana keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa* (1966), niin ikään koulumaailmaan sijoittuva lyhyt fiktio. 

Korkman on työskennellyt myös koulutusvastaavana Suomen Teatterikorkeakoulun täydennyskoulutuskeskuksessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Georg Korkman Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Gustaf Adolf Schultz** (6. marraskuuta 1821 Hämeenlinna – 24. maaliskuuta 1901 Turku) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.

Schultzin vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Karl Zacharias Schultz ja tämän ensimmäinen puoliso Judit Charlotta Ståhlberg. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulun ja Turun lukion ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1840. Schultz opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1847.

Schultz työskenteli Turun yläalkeiskoulun opettajana vuodesta 1847 ja sai vakinaisen viran vuonna 1850. Hän siirtyi Turun ala-alkeiskoulun rehtoriksi vuonna 1852. Schultz nimitettiin Turun lukion apulaisopettajaksi vuonna 1861 ja Turun ruotsalaisen lyseon suomen kielen opettajaksi vuonna 1874. Vuonna 1874 hän sai myös lehtorin arvonimen. Schultz erosi opettajanvirastaan vuonna 1888, mutta jatkoi lyseon kirjastonhoitajana vuoteen 1892 saakka. Hän toimi 1860-luvulla opettajana myös Heurlinin koulussa ja Turun muissa oppilaitoksissa.

Schultz työskenteli *Åbo Underrättelserin* päätoimittajana vuosina 1850–1859. Hän avusti *Sanomia Turusta* -lehteä ja toimi *Åbo Underrättelserin* musiikkiarvostelijana vuosina 1880–1888.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schultz Gustaf Adolf *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Viitattu 10.3.2020.
2. 1 2 3  Gustaf Adolf Schultz.  *Åbo Underrättelser*, 26.3.1901, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3  Gustaf Adolf Schultz.  *Sanomia Turusta*, 27.3.1901, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Kaarna, Väinö & Winter, Kaarina: *Suomen sanomalehdistön bibliografia 1771–1963*, s. 89. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 31, 1965.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Stanislav Vasiljevitš Tarasov** (s. 18. maaliskuuta 1937) on tverinkarjalainen runoilija, kirjailija ja säveltäjä. Hän asuu sulat ajat syntymäkylässään Vasilkovalla, joka on yksi monista Medveditša-joen varrella olevista elävistä karjalaiskylistä. Kylä on tunnettu joen törmällä olevista ikiaikaisista hautakummuista *kurgaaneista*, joiden tarkkaa ikää ei liene vieläkään selvitetty. Nyttemmin Vasilkova on tunnettu myös Tarasovin sinne rakentamasta tsasounasta, joka on muutaman vuoden ollut käytössä ylhäällä jokitörmällä. 

Stanislav Tarasov oli ennen eläkkeelle pääsyään ammatiltaan metsänvartija. Tämä ammatti oli hänelle lähes ihanteellinen, koska luonto ja sen vuodenkierto ovat runoistakin päätellen hänelle hyvin tärkeitä. Talvet hän elää nyt ikäännyttyään vaimonsa kanssa "linnassa", eli Lihoslavlin kaupungissa.Hän on kirjoittanut runsaasti karjalan- ja venäjänkielistä runoutta josta osa julkaistu kirjassa *Oma randa*, mikä suoraan käännettynä merkinnee *minun maani* tai *kotiseutuni*. Tarasovin voi kesäaikaan löytää kotikylästään talonsa portailta, jossa istuen hän usein mandoliinilla itseään säestäen laulaa säveltämiään ja sanoittamiaan lauluja.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Maalaus Immanuel Ilmonista.

**Immanuel Ilmoni** (29. maaliskuuta 1797 Nummi – 14. huhtikuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston professori.

Ilmonin vanhemmat olivat lukkari Kristian Ilmonius ja Fredrika Lovisa Woivalén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1814 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1819, lääketieteen kandidaatiksi 1822, lääketieteen lisensiaatiksi 1824 ja lääketieteen tohtoriksi 1832. Ilmoni teki ulkomaisia opintomatkoja Tukholmaan 1823–1824 sekä Heidelbergiin, Triesteen ja Pariisiin 1828–1830.

Ilmoni toimi Helsingin yliopiston anatomian prosektorina (leikkelyavustajana) sekä anatomian ja fysiologian apulaisena 1826–1834. Hän oli teoreettisen ja käytännöllisen lääketieteen professorina 1834–1856. Lisäksi Ilmoni toimi lääketieteellisen tiedekunnan promoottorina 1847 ja Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1847–1852.

Ilmoni oli Suomen lääkäriseuran puheenjohtaja 1838–1839, 1843 ja 1846 sekä Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1848–1849. Hän kuului jäsenenä myös Uppsalan tiedeseuraan, Hallen *Akademia Leopoldinaan* sekä useisiin ulkomaisiin lääkäriseuroihin. Hän sai professorin arvonimen 1831.

Ilmonin kirjoittama kolmiosainen *Bidrag till Nordens Sjukdomshistoria* luetteloi Pohjoismaiden, Suomen, pohjois-Venäjän ja Baltian alueilla vanhoilta ajoilta aina 1700-luvun loppuun saakka esiintyneitä epidemioita sekä ihmisten ja eläinten sairauksia. Omaa käsitystään lääketieteestä ja lääkärin ammatista Ilmoni kuvasi kirjassa *Om läkarens yrke och pligter*. Ilmoni kirjoitti myös kaunokirjallista tekstiä: kertomuksia, näytelmiä ja paljon tilapäisrunoutta.

Ilmoni oli naimisissa kaksi kertaa:

* 1833–1849 Sofia Charlotta Liljenstrandin (1812–1849) kanssa
* Maria Crohnsin (1826–1911) kanssa

Hänellä oli liitoistaan seitsemän lasta joista kolme kuoli jo pieninä.

Ilmoni kuoli keväällä 1856 Helsingissä riehuneeseen lavantauti-epidemiaan. Hänet on haudattu Nummen vanhalla hautausmaalle.

Teoksia
-------

* *Physiologia systematis ossium*. 1825–1826
* *De pathologica systematis nervorum gangliosi dignitate*. 1833
* *Medicinskt kliniska iakttagelser från universitetets klinik*. 1841–1846
* *Bidrag till Nordens sjukdomshistoria I-III*. 1846–1853
* *Om läkarens yrke och pligter*. 1847
* *Analecta clinica iconibus illustrata*. 1851–1854 (Lars Henrik Törnrothin kanssa)

Lähteet
-------

* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O
* Arno Forsius : Immanuel Ilmoni (1797–1856) – teoreettisen ja käytännöllisen lääketieteen professori (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Albert Backman** (25. helmikuuta 1861 Joensuu – 11. lokakuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri, lääkintöneuvos ja professori.

Gustaf Albert Backmanin vanhemmat olivat suutari Gustaf Johan Backman ja Elisabet Jääskeläinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1882, filosofian maisteriksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1884 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1888.

Backman oli aluksi Lapuan kunnanlääkärinä ja Kauhavan lavantautisairaalan lääkärinä. Hän oli Uudenkaarlepyyn piirin vt. piirilääkärinä 1889–1898 ja sen jälkeen Tampereen yleisen sairaalan lääkärinä 1898–1911 ja ylilääkärinä 1911–1917. Backman oli sitten lääkintöhallituksen lääkintöneuvoksena 1917-1927 ja vankeinhoitolaitoksen ylilääkärinä 1927. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1916.

Backman oli mukana perustamassa 7. toukokuuta 1898 Tampereen Lääkäriseuraa Engströmin kahvilassa Tampereella ja hänet valittiin seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Backman oli liittynyt Duodecim-seuraan jo 1882 ja oli osallistunut aktiivisesti seuran toimintaan. Tampereella oli Tampereen Lääkäriseuran perustamisvuonna 10 lääkäriä, joista seuran perustamiskokoukseen osallistui 8. Alpuksi Tampereella kutsutun Backmanin mukaan on nimetty Pohtolan kaupunginosan Alpunkuja.

Backman oli naimisissa vuodesta 1888 Julia Josefina Grönroosin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Gustaf Albert Backman
2. 1 2 3  G. A. Backman, Aamulehti, 13.10.1927, nro 276, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Timo Pitkäjärvi : Tampereen Lääkäriseuran ensimmäinen vuosisata (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Timo Pitkäjärvi ja Pauli Ylitalo : Tampereen Lääkäriseura 100-vuotias, Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim, 11/1998
5. ↑  Tampereen kaduilla 2.6.2018, Facebook
**Ullin T. Place** (1924 – 2000) oli brittiläinen filosofi ja psykologi. Hän kehitti yhdessä J. J. C. Smartin kanssa mielenfilosofian tyyppi-identiteettiteorian.

Place syntyi Yorkshiressä ja opiskeli Oxfordin yliopistossa Gilbert Rylen oppilaana. Oxfordissa hän tutustui mielenfilosofiaan loogisen behaviorismin hengessä. Myöhemmin hän kuitenkin hylkäsi behaviorismin ja siirtyi kannattamaan tyyppi-identiteettiteoriaa. Hän kuitenkin suhtautui edelleen myönteisesti behavioristiseen lähestymistapaan psykologiassa yleisesti. Hän jopa puolusti B. F. Skinnerin radikaalin behaviorismin mukaisia kantoja Noam Chomskyn ja nousussa olleen kognitivismin kannattajien esittämää kritiikkiä vastaan.

Place ja Smart ovat saaneet eniten mainetta analyyttisessä filosofiassa kehitettyään identiteettiteorian, joka syrjäytti behaviorismin mielenfilosofisena teoriana. Teoksessaan *Is Consciousness a Brain Process?* Place muotoili ajatuksensa siitä, ettei henkisiä tiloja tullut esittää käyttäytymisen kautta. Sen sijaan ne tuli identifioida neuraalisiksi tiloiksi. Näin Placesta tuli yksi materialistisen mielenfilosofian päävirran perustajista.

Placen sisar Dorothy E. Smith on tunnettu kanadalainen sosiologi ja institutionaalisen etnografian perustaja.

Julkaisuja
----------

* *Identifying the mind. Selected papers*, OUP, Oxford 2004, ISBN 0-19-516137-8
* "Is consciousness a brain process?" julkaisussa *British Journal of Psychology* 47 (1956), ss. 44-50
* "Skinner's Verbal Behavior - why we need it" teoksessa *Behaviorism*, 1981.

Aiheesta muualla
----------------

* Placen aivot Adelaiden yliopiston anatomian museossa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ullin Place