recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lean** on johtamisfilosofia, joka keskittyy turhien eli lopputuotteeseen arvoa tuottamattomien toimintojen poistamiseen jostain prosessista. Leanin avulla yritys pyrkii parantamaan asiakastyytyväisyyttä ja palvelunsa laatua, pienentämään toiminnan kustannuksia, vähentämään niiden palveluiden ja tuotteiden tuottamista, joille ei ole markkinoita ja lyhentämään tuotannon läpimenoaikoja eli aikaa tilauksen vastaanottamisesta tuotteen toimitukseen asiakkaalle.

Saavuttaakseen tavoitteensa yrityksen tulisi lean-menetelmän mukaan vähentää prosesseja, jotka ovat ennakoimattoman laajuisia ja joista puuttuu standardoitu työmalli, ja poistaa turhia toimintoja. Turhilla toiminnoilla tarkoitetaan ylimääräisiä, tuottamattomia toimintoja jotka hidastavat prosessia tai tuottavat tarpeettomia kustannuksia, ja niihin lasketaan ainakin tuotteen kuljetus, varastointi ja käsittely sekä odotusajat ja koneiden korjaus. Turhat toiminnot ovat seurausta prosesseissa tapahtuvista vioista ja virheistä, jotka vaihtelu aiheuttaa.

Kuvaus
------

Lean on muodostettu pääosin Toyota Production Systemin (TPS) periaatteiden pohjalta. Sanana Lean esiteltiin ensimmäisen kerran Womackin ja Jonesin kirjoittamassa 1990-luvulla julkaistussa kirjassa *The Machine That Changed the World*. Kirja kertoo Toyotan menestyksestä ja autoteollisuuden muutoksista Lean-tuotantoa kohti ja esittelee viisi ydinkonseptia:

1. Arvon määrittämisen perustuminen asiakkaan näkemykseen
2. Arvoketjun tunnistaminen ja kaiken arvoa tuottamattoman toiminnan poistaminen
3. Arvoketjun perustaminen asiakkaan tarpeisiin perustuvaan tuotannonohjaukseen
4. Työntekijöiden osallistaminen kehittämiseen
5. Toiminnan jatkuva kehittäminen

Viitteet
--------

1. ↑  What is Lean? *Process Excellence Network*.  8.6.2010. Viitattu 23.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lean-sanasto  12.11.2019. MCS Oy. Viitattu 15.4.2020.
3. ↑  Jenna: Mitä on lean tapahtumatoimisto, ja kuinka tapahtuma toteutetaan liinisti? *Huikea*.  24.5.2020. Viitattu 2.6.2020.
4. 1 2  Lean ja johtaminen *Sixsigma*.  Arkistoitu 7.10.2017. Viitattu 15.11.2017. (englanniksi)
5. ↑  Lean projektihallinnassa – mitä, miksi ja kenelle *eCraft*. Viitattu 15.11.2017.
6. ↑  Womack, James P. & Jones, Daniel T. & Roos, Daniel: *The Machine That Changed the World: The Story of Lean Production*. Harper Paperbacks, 1991. ISBN 978-0060974176. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lean** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |

 |
Kitukränn Kauppakadulta katsottuna.
**Kitukränn** on Vanhassa Raumassa sijaitseva Suomen kapein katu. Kuninkaankadun ja Kauppakadun yhdistävä kuja on mitattu vain 213 cm leveäksi. Rauman Kilta päätyi mittauksessaan lukuun 263,4 senttimetriä. Pituutta sillä on noin 60 metriä. Moottoriajoneuvolla ajo on Kitukrännillä kielletty.

Katu esiintyy ensimmäisen kerran kartoissa vuonna 1784, jolloin se on merkitty Daniel Gadolinin 1756 piirtämän kartan kopioon. Kitukränn on kuitenkin todennäköisesti vielä tätäkin vanhempi.

Kadun nimen jälkiosa tulee ruotsin kielen kujaa merkitsevästä sanasta "gränd". Etuosa tulee todennäköisesti "kituliaasta" tai "kitukasvuisesta".

Lähteet
-------

1. ↑  Rauma-info Rauman kaupunki. Viitattu 21.1.2012.
2. ↑  Vanha Rauma (ajassa 06:40) Ylen Elävä arkisto. Viitattu 13.1.2014.
3. ↑  Killan salat julki JN Kulttuurivideot / Jouko Nummela. Viitattu 14.1.2014.
4. ↑  Rauman kaupunkiarkeologinen inventointi Viitattu 21.1.2012.
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virtuaalinen Vanha Rauma (Arkistoitu – Internet Archive)
Pavlovon vaakuna.
**Pavlovo** (ven. Па́влово; myös *Pavlovo-na-Oke*, Па́влово-на-Оке́) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan rannalla 78 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Pavlovon piirin keskus. Siellä on Nižni Novgorodin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Okskajan asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita kaupungissa on 62 500 henkeä (vuonna 2006).

Pavlovon kylä tunnetaan 1500-luvun puolivälistä lähtien. 1700-luvulla se oli huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus. Erityisen kuuluisa paikkakunta oli lukoista ja aseistaan. Kaupunginoikeudet Pavlovo sai vuonna 1919. Nykyään siellä on linja-autotehdas sekä kone- ja laiteteollisuutta.

Kaupungin keskusta on säilyttänyt historiallisen asunsa. Nähtävyyksiin kuuluvat ylösnousemuksen (1778) ja taivaaseen astumisen (1795) kirkot, museona toimiva Gomolinin kauppiastalo, Šeremetjevin kreivisuvun konttorirakennus, kunnanhallituksen talo ym. Pavlovo tunnetaan myös siellä jalostetuista sitruunoista ja mandariineista. Kaupungista ovat kotoisin kemisti Aleksei Favorski ja kasvitieteilijä Nikolai Albov.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 340. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pavlovo (Nižni Novgorodin alue)**.
* Pavlovon kaupungille ja piirille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Michael Mallin
**Michael Mallin** (1874 Dublin – 8. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen kapinallinen ja sosialisti, joka otti aktiivisen aseman pääsiäiskapinassa vuonna 1916. 

Mallin oli Irlannin kansalaisarmeijan (ICA) johdossa arvojärjestyksessä toisena James Connollyn jälkeen. Pääsiäiskapinan aikana hän johti varuskuntaa St. Stephen's Greenillä Dublinissa yhdessä kreivitär Constance Markieviczin kanssa. Mallinia pidettiin yleisesti rohkeana ja pätevänä johtajana, vaikka hän ei miehittäessään St. Stephen's Greeniä valloittanutkaan ympäröiviä taloja.

Mallin antautui sunnuntaina 30. huhtikuuta 1916 Connollyn käskystä. Oikeudenkäynnissä Mallin tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan kapinaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kitulan kaivos**, tunnetaan myös nimellä **Lajun kaivos** on Puumalassa sijaitseva toimintansa lopettanut nikkeli-kuparikaivos, joka oli Virtasalmen kaivoksen sivukaivos. Malmio löydettiin vuonna 1950 lähetetyn kansannäytteen perusteella. Outokumpu Oy louhi kiveä avolouhoksesta talvella ja kesällä 1970 yhteensä 59 000 tonnia, josta malmikiveä oli 19 000 tonnia. Malmikivi sisälsi 0,87 % nikkeliä, 0,24 % kuparia ja 4,57 % rikkiä. Malmin rikastus tapahtui Virtasalmen kaivoksella. Louhintaa tehtiin jonkin verran myös kantatie 62:n alle kaivetuissa kahdessa lyhyessä vinotunnelissa. 

Avolouhos ja tunnelit ovat nykyisin täyttyneet vedellä. Noin 20 metrin syvyinen avolouhos on osittain aidattu. Avolouhoksen vesi on väriltään mustaa ja happamoitunut louhokseen ajettujen rikkipitoisten maamassojen vuoksi. Kaivoksen alueelta virtaa ylivuotovesi puroa pitkin Rommakonlahteen ja Naistenveteen. Sivukivien läjitysalue sijaitsee louhoksen kaakkoispuolella. Sivukivet voivat sisältää happoa tuottavia sulfidimineraaleja. Sivukivialue on osittain metsittynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 28.7.2018 : Kitulan kaivos
2. ↑  Perinnetietoa Puumalasta 26.7.2017 : Lajun kaivos
**Susanna Ruotsalainen** (s. 25. lokakuuta 1973 Uppsala, Ruotsi) on suomalainen markkinoija ja brändääjä ja entinen SM-tason lentopalloilija. Suurelle yleisölle Ruotsalainen tuli tunnetuksi ollessaan *Diili*-tv-ohjelman kilpailijana vuonna 2010. Hän oli myös yksi kilpailija *Viidakon tähtöset* -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän sijoittui toiseksi. Hän on kilpaillut myös vuoden 2005 *Suuri Seikkailu*-tv-ohjelmassa.

Yksityiselämä
-------------

Ruotsalainen seurusteli syksystä 2010 lähtien entisen mäkihyppääjän Matti Nykäsen kanssa. Pari meni kihloihin tammikuussa 2011 ja he asuivat sittemmin Jyväskylässä. Ennen Jyväskylään muuttoa Ruotsalainen asui Helsingin Punavuoressa kuusi vuotta. Hän hoiti jonkin aikaa myös Nykäsen keikkoihin ja mäkihyppyyn liittyneitä asioita. Kihlaus purkautui keväällä 2013. Ruotsalainen opiskelee urheilujohtamista maisteriohjelmassa Jyväskylässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liigajoukkue Alavieskan Viri.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 10.5.2013.
2. ↑  Julkimoiden urheilusaavutukset usein liioiteltuja Suomen Urheilutietäjät ry.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 10.5.2013.
3. ↑
4. ↑  Miehensä turvana.  *Metro*, 5.3.2012, s. 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.2.2019.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Makkonen, Nita: Tiesitkö? Tv:stä tuttujen tähtien oikeat työpaikat yllättävät – IS selvitti 15:n julkkiksen salaiset työt *is.fi*.  6.6.2017. Viitattu 6.6.2017.
**Minä & prinssi** (engl. *The Prince and Me*) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Sen on ohjannut Martha Coolidge. Pääosia näyttelevät Luke Mably ja Julia Stiles.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Edvard (Luke Mably) on Tanskan kruununprinssi, joka on kiinnostunut politiikan sijaan nopeista autoista ja kauniista naisista. Kuningasisänsä (Edward Fox) ja kuningataräitinsä (Miranda Richardson) vastustuksesta huolimatta raikulipoika päättää viettää vaihto-oppilaskauden Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa, missä on televisiomainoksen mukaan hieman villejä opiskelijatyttöjä. 

Wisconsinissa on kuitenkin myös rehti ja kunnianhimoinen maalaistyttö Paige (Julia Stiles), joka haluaa lääketieteelliseen ja halveksii turhanpäiväisiä Shakespeare-opintoja. Karismaattinen prinssi esiintyy uusille tovereilleen tavallisena yliopisto-opiskelijana, ja pian Romeon ja Julian säkeet heräävät Paigen korvissa aivan uuteen hehkuun.

Paige ja Eddie rakastuvat, kun Paige ottaa Eddien mukaansa kotiin maalle kiitospäiväksi. Eddie joutuu palaamaan Tanskaan kuninkaan huonon terveyden takia, mutta Paige seuraa tätä ja Eddie kosii Paigea. Paige suostuu ja alkaa valmistautua uuteen elämään Eddien rinnalla.

Ajatus kuningattaren roolista tuottaa Paigelle kuitenkin ongelmia ja hän päättää palata takaisin yliopistoon ja seurata unelmaansa lääkärin urasta. Eddien on jäätävä Tanskaan, kun hänet kruunataan kuninkaaksi. Hän ei kuitenkaan voi olla ilman Paigea ja tulee tämän luo Yhdysvaltoihin kertoen olevansa valmis odottamaan, kunnes Paige saa unelmansa toteutettua.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Julia Stiles  | … |  Paige 
  |
|  Luke Mably  | … |  Edvard
  |
|  Ben Miller  | … |  Soren
  |
|  James Fox  | … |  Edvardin isä, Tanskan kuningas
  |
|  Miranda Richardson  | … |  Edvardin äiti, Tanskan kuningatar
  |
|  Alberta Watson  | … |  
  |
|  John Bourgeois  | … |  
  |

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Minä & prinssi* on lajityyppinsä kuluneita uria raapiva romanttinen komedia, niin "kertakaikkisen hölmö hattara" että siinä voi nähdä tahallisen lisäksi myös tahatonta komiikkaa. Mielenkiintoisinta hänestä on Tanskan kuningaskunnan nostaminen amerikkalaisittain eksoottiseksi maaksi, kun studiokauden Hollywood-elokuvissa eurooppalaiset prinssit tai prinsessat olivat usein kotoisin keksityistä, itäiseen Eurooppaan sijoittuvista monarkioista.

Jatko-osat
----------

Elokuvalle on tehty kolme suoraan videolle julkaistua jatko-osaa: *Minä ja prinssi 2 – kuninkaalliset häät* (2006), *Minä ja prinssi: Häämatka* (2008) ja *Minä ja prinssi: Matka Aasiaan* (2010). Ne on ohjannut Catherine Cyran, ja naispääosaa näyttelee Stilesin sijaan Kam Heskin.

Lähteet
-------

* Aro, Tuuve: Minä & prinssi (The Prince and Me) *MTV Uutiset*. 6.5.2004.

### Viitteet

1. 1 2  The Prince and Me *Box Office Mojo*. Viitattu 14.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Valotie, Päivi: Jenkkityttö kesyttää *Turun Sanomat*.  8.5.2004. Viitattu 19.4.2019.
**Minä, Dosentti ja Jane** (*Dick, Docenten och Jane*) on vuonna 2009 ilmestynyt Fredrik Långin kirjoittama romaani, jonka on suomentanut Marja Kyrö.

Vastaanotto
-----------

Helsingin Sanomien Antti Majander toteaa Långin teoksen kohderyhmäksi "korkeakirjallisuuden hienopieruporukan". Toinen kriitikko*selvennä* taas kuvaa sitä poikkeukselliseksi teokseksi suomalaisessa tasapäistävässä kirjallisessa ilmastossa. Teos on irvokas hupailu kulttuurieliitin keskellä vellovasta kielteisten tunteiden ristiaallokosta ja akateemisen eliitin pöyhkeydestä. Se muistuttaa vuosikymmenien takaisia Jussi Kylätaskun satiireja. Teoksen nimi tuskin viittaa Hannu Salaman romaaniin, ellei sitten ironisesti.

Teos on näennäisesti muodoltaan trilleri. Tapahtumat keskittyvät suuren valtalehden kulttuuritoimitukseen, jonka keskushenkilö on Dosentti. Kertojaminä, Dick Soderstrom, purkaa katkeruuttaan, kun hänen erikoisalansa, Itävallan kirjallisuus ja siinä erityisesti Thomas Bernhardin tuotanto, ei enää lehden levikin laskiessa kelpaa ja hänet karkotetaan toimituksesta pelkäksi blogin pitäjäksi, jota ei lue kukaan. Dick joutuu vainoharhojen valtaan, pukeutuu suojaavaan alumiinifoliolla vuorattuun pipoon. Teoksen henkilöistä hän on epämiellyttävin, mutta juuri hänen ajatuksensa ja päätelmänsä herättävät lukijan kiinnostuksen, tosin miellyttävä ei ole Dosenttikaan.

Tarinan trillerillinen harkitun kuluneeseen ratkaisuun päätyvä juoni kertoo, kuinka dekkareita vihaava kirjallisuustoimittaja Dick joutuu epäillyksi, kun vaimo Jane löytyy murhattuna. Hänen on löydettävä murhaaja ja siinä onnistuakseen kaivettava esiin lajityypin kliseet.

Kirjan suomentaja Marja Kyrö toteaa, että Lång puolustaa kirjailijan oikeutta sulkeutua omaan norsunluutorniinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Antti Majander, Helsingin Sanomat[vanhentunut linkki]
2. ↑  Juhani Brander, Satakunnan Kansa[vanhentunut linkki]
3. ↑  Juhani Ruotsalo, Kriitikkosielun tragikoominen kiirastuli
4. 1 2 3  Tuomas Juntunen, Kohinaa monella taajuudella, Parnasso[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* *Minä, Dosentti ja Jane* Tammen sivulla[vanhentunut linkki]
* Teos sivustolla Kiiltomato.net (ruotsiksi)
**Ekniemi** (ruots. *Eknäs*) on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön luoteisosassa meren rannalla.

Ekniemi sijaitsee korkeiden kallioiden rajaamassa mereen laskevassa laaksossa. Kylän läpi kulkeva Mjösundintie yhdistää Ekniemen Pungbölen ja Degerdalin kyliin. Kylässä on hieman hajallaan muutamia maatiloja ja asuintiloja ja meren rannalla on lukuisia kesäasuntoja sekä Ekniemen lomakylä ja leirintäalue. Viime vuosina kunta on kaavoittanut Ekniemeen tiiviimpää kyläasutusta.

Ekniemen kolme kantatilaa mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Tilat ovat päätyneet samalle omistajalle 1800-luvun aikana ja nykyisin vain Västergård on jäljellä. Kylän rakenne oli varsin muuttumaton 1900-luvun alkuun saakka. Kylässä on ollut kaksi vesimyllyä ja venesatama. Isojako toteutettiin Ekniemessä vasta vuonna 1909, jolloin kylään lohkottiin kahdeksan uutta tilaa. 1930-luvun alussa kylän kaksi torppaa itsenäistyivät. Siirtoväkeä ei sijoitettu sotien jälkeen Ekniemeen.

Ekniemen lossi liikennöi kylästä mantereelle Sauvoon vuosina 1928–1972. 1970-luvulla kylän läpi rakennettiin uusi maantie Pungbölen suuntaan Hultaan vievän tien jäädessä kylätieksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 6.1.2021.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 6.1.2021.
3. ↑  Ekniemen lomakylä
4. ↑  Ekniemen kaavoitus alkaa Turun Sanomat. Viitattu 6.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kemiö |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Kemiön kirkonkylä

 |
|  |
| Rekisterikyliä Kemiössä | 
* Albrektsböle
* Berga
* Bjensböle
* Bogsböle
* Branten
* Brokärr
* Båtkulla
* Böle
* Dalby
* Dalkarby
* Degerdal
* Ekniemi
* Elmdal
* Engelsby
* Flugböle
* Fröjdböle
* Gammelby
* Gesterby
* Gräsböle
* Gundby
* Helgeboda
* Hova
* Hulta
* Högmo
* Kalkkila
* Kastkärr
* Kiila
* Kirkonkylä
* Koustar
* Kuggböle
* Kvarnböle
* Kylppy
* Kåddböle
* Kårkulla
* Labböle
* Lamkulla
* Lappdal
* Lemnäs
* Lillvik
* Linnarnäs
* Långholmen
* Lövböle
* Mainiemi
* Makila
* Mattböle
* Mattkärr
* Mjösund
* Måsa
* Nordvik
* Norrlångvik
* Norrsundvik
* Orrnäs
* Pajböle
* Pappila
* Pederså
* Pungböle
* Påvalsby
* Reku
* Rudå
* Rugnola
* Sjölax
* Skarpböle
* Skoböle
* Skogsböle
* Skålböle
* Skäggböle
* Smedaböle
* Smedsböle
* Stenmo
* Tavastrona
* Tjuda
* Tolvsnäs
* Torsböle
* Trotby
* Träskböle
* Träskö
* Vestlax
* Viks gård
* Viksvidja
* Villkärr
* Vreta
* Västankärr
* Västermark
* Östermark

 |
|  |
| Karunasta liitetty kylä | 
* Santasaari

 |
|  |
| Perniöön liitetyt kylät | 
* Germundsvidja
* Strömma

 |
|  |
| Muita alueita | 
* Suomenkulma

 |

 |
**Susanne Kujala** (s. 1976 Berliini) on saksalaissyntyinen, vuodesta 1998 Suomessa asunut urkuri ja harmonikkataiteilija.

Kujala ryhtyi soittamaan 7-vuotiaana harmonikkaa, 10-vuotiaana pianoa ja 13-vuotiaana urkuja. Hän aloitti muodolliset opintonsa Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa ja jatkoi harmonikan- sekä urkujensoiton opiskelemista Sibelius-Akatemiassa. Hän valmistui musiikin maisterin oppiarvolla vuonna 2006. Hän piti debyyttikonserttinsa Finlandia-talossa vuonna 2007 ja sai Vuoden nuoren urkurin tunnustukset Turun tuomiokirkosta (2006) sekä Turun Urkujuhlilta (2007). Kujala sai syksyllä 2013 musiikin tohtorin oppiarvon Sibelius-Akatemiasta keskityttyään urkuihin nykymusiikin soittimena.

Yhteistyö säveltäjien kanssa on ollut keskeinen osa Kujalan musiikillista työskentelyä. Hän on kantaesittänyt kymmeniä uusia teoksia, myös konserttoja. Kantaesityksiä hän on pitänyt myös mikrotonaalisilla uruilla Amsterdamissa. Kujala on levyttänyt musiikkia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Carl Philipp Emanuel Bachilta, Franz Lisztiltä, Juhani Nuorvalalta, Max Regeriltä ja mieheltään Veli Kujalalta. Kujala on myös improvisoinut ja esittänyt kamarimusiikkia muiden muassa Veli Kujalan ja Pip Eastopin kanssa.

Kujala aloitti Sibelius-Akatemiassa opettamisen vuonna 2009. Hän toimi Organum-seuran puheenjohtajana vuosina 2014–2016, ja hänestä tuli vuonna 2016 American Guild of Organistsin Suomen-osaston dekaani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biography Susanne Kujala


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Minä, Claudius : Rooman keisarin Tiberius Claudiuksen, joka syntyi vuonna 10 eKr. murhattiin ja julistettiin jumalaksi AD. 54 oman elämäkerran mukaan** (engl. *I, Claudius : From the Autobiography of Tiberius Claudius Born 10 B.C. Murdered and Deified A.D. 54*) on Robert Gravesin vuonna 1934 ilmestynyt historiallinen romaani. Teoksessa kuvataan omaeläkerralliseen tyyliin Rooman keisarin Claudiuksen elämää.

*Minä, Claudius* on Gravesin tunnetuimpia teoksia. Se ilmestyi Frithiof J. Pennasen suomennoksena vuonna 1936. Claudiuksen fiktiivinen omaelämäkerta jatkuu vuonna 1934 ilmestyneessä jatko-osassa *Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina*. Jatko-osa kertoo Claudiuksen vaiheista keisarina sekä hänen avioliitoistaan Messalinaan ja Agrippinaan. BBC on tuottanut molempiin teoksiin pohjautuvan menestyksekkään televisiosarjan *Minä, Claudius*.

Kirjan tarina ja henkilöhahmot
------------------------------

Kirjan tarina sijoittuu Rooman keisarikunnan aikaan ja kuvaa erityisesti Juliusten-Claudiusten hallitsijasuvun vaiheita ulottuen Julius Caesarin kuolemasta vuonna 44 eaa. aina vuoteen 41, jolloin keisari Caligula murhattiin ja Claudius nousi valtaan. Änkyttävä ja kömpelö Claudius oli hyvin epätodennäköinen keisarikandidaatti, joka selvisi romaanin tarinan mukaan Caligulan hirmuhallinnosta hengissä lähinnä hupia herättävän hahmonsa ja harmittoman asemansa vuoksi. Keskeisiä henkilöhahmoja teoksessa ovat muun muassa keisaripari Augustus ja Livia, Claudiuksen veli Germanicus, keisari Tiberius ja hänen uskottunsa Sejanus sekä Caligula.

Vaikutus Mika Waltariin
-----------------------

Panu Rajala on todennut Mika Waltarin elämäkerrassaan *Unio mystica*, että Waltari on ominut Gravesilta "historiallisen minä-kertojan mahdollisuudet". Waltari oli tutustunut *Minä, Claudius* -teokseen ennen ensimmäisen historiallisen romaaninsa *Sinuhe egyptiläisen* ilmestymistä. Rajalan mukaan Gravesin kirjoitustyyli miellytti Waltaria enemmän kuin Tatu Vaaskiven koristeellinen ja luettelomainen tyyli romaanissa *Yksinvaltias*, joka myös käsitteli keisari Tiberiuksen aikakautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Graves *Britannica.com*. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 22.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Robert Graves Resources *robertgraves.org*. St John’s College Robert Graves Trust.  Arkistoitu 28.11.2015. Viitattu 22.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Minä, Claudius *Kirjasampo*. Viitattu 22.9.2015.
4. ↑  Minä, Claudius *IMDb*. Viitattu 22.9.2015.
5. ↑  Rajala, Panu: *Unio Mystica. Mika Waltarin elämä ja teokset*, s. 439–440. WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-31137-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Minä, Claudius Kirjasampo-verkkosivulla
**Ekhelidai** (m.kreik. Ἐχελίδαι, lat. *Echelidae*) oli antiikin aikainen asutus Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion alueella Kreikassa. Se sijaitsi Pireuksen ja Tetrakomoin Herakleionin välisellä alueella lähellä Kefissos-joen suuta ja Faleroniin johtanutta Pitkää muuria, oletettavasti lähellä Ksypeteä.

Kreikkalaisessa mytologiassa Ekhelidai sai nimensä heeros Ekheloksesta. Ekhelidai oli tasankoa, ja joko soista aluetta tai sellaisen lähellä, ja tätä on myös pidetty sen nimen alkuperänä (< ἕλος, *helos*, 'suo'). Siellä sijaitsi Ateenan hippodromi, jossa järjestettiin hevosurheilukilpailut muun muassa Panathenaia-juhlissa. Ekhelidaita ei luettu ainakaan Attikan alkuperäisten, Kleistheneen uudistuksen mukaisten demosten joukkoon. Stefanos Byzantionlainen kuitenkin mainitsee sen demoksena. Ekhelidai kuului oletettavasti Ksypeten demoksen alaisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Echelidae *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 11.2.2019.
2. 1 2  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Echelidai *Pleiades*. Viitattu 11.2.2019.
4. ↑  Traill, John S.: *The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council*, s. 87. Hesperia. Supplement 14. American School of Classical Studies at Athens, 1975. ISBN 0876615140. Teoksen verkkoversio.
**Dexterin kolkko kutsumus** (*Dearly Devoted Dexter*) on Jeff Lindsayn vuonna 2005 julkaistu rikosromaani, joka on jatko-osa edeltävälle romaanille nimeltä *Dexterin pimeät unet*. Televisiosarja *Dexterin* toinen kausi ei perustu kyseiseen romaaniin. Jatko-osa *Dexter vailla varjoaan* ilmestyi vuonna 2007.

Päinvastoin kuin edeltäjänsä, *Dexterin kolkko kutsumus* ei keskity Dexterin suorittamiin murhiin vaan enemmänkin hänen tutkimukseensa jäljittää tohtori Dancoksi kutsuttu murhaaja.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ylikonstaapeli Doakes varjostaa Dexteriä, sillä tämä aavistelee Dexterin olevan jotenkin osallinen LaGuertan kuolemassa. Dexterin on pakko jättää tappaminen ja yritettävä elää mahdollisimman normaalilla tavalla. Väärinkäsityksen vuoksi Dexterin tyttöystävä Rita luulee Dexterin kosineen häntä ja Dexter miettiikin naimisiinmenoa, sillä Ritan poika Cody osoittaa samanlaisia sosiopaattisia piirteitä kuin Dexter.

Miamiin kaduille ilmestyy uusi tappaja, joka jättää uhrinsa eloon, mutta hänellä on erityinen tapa kiduttaa. Tappaja amputoi uhreiltansa kaikki raajat, sukuelimet ja kasvonpiirteet. Tutkimusten edetessä selviää tappajan olevan tuttu Doakesin menneisyydestä. Doakesin toimiessa armeijan erikoisjoukoissa El Salvadorin sisällissodan aikana hänen ryhmäänsä kuului tohtori Dancoksi kutsuttu mies, joka sai lempinimensä Danco-merkkisestä monitoimikoneesta, jonka myyntilause kuului: "Se viipaloi, se kuutioi". Paloitellessaan uhriansa kuulustelujen jälkeen hän pakotti uhrinsa katsomaan työnsä edistymistä. 

Vuosia myöhemmin Danco palaa kostamaan entisen ryhmänsä jäsenille, koska he yrittivät luovuttaa hänet vastapuolelle tapettavaksi. Doakes pyytää ylikomisario Matthewsia soittamaan Washingtonista apujoukkoja tapauksen tutkimiseen ja Washingtonista saapuu Kyle Chutsky, johon Dexterin sisar Deborah rakastuu.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Vološno** tai **Šalahovo** (ven. Волошно, Шалахово) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,77 neliökilometriä eli 177 hehtaaria. Järvellä on kolme niemeä, jotka erottavat sen kaarimaisia rantoja toistaan. Järvellä on yksi saari, jonka pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee lounaisrannan lahdessa. Järven suurin syvyys on 7 metriä ja sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven etelä- ja itärannat ovat metsämaata, mutta muualla on peltomaata tai asuinaluetta. Länsipuolella sijaitsee Šalahovon kylä, jonka läpi kulkee pohjoisesta tuleva tie etelään Jaznon järvelle ja länteen Nevedron järveä ympäröiviin kyliin.

Luontoarvoja
------------

Vološnon rannat ovat matalia ja ne kasvavat kapeana vyöhykkeenä vesikasvillisuutta. Rannat ovat hiekkaa, savea tai mutaa. Järven keskiosissa on mutapohja. Järven kalalajeja on runsaasti: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri ja ruutana, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.

Vesistösuhteita
---------------

Vološno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järvellä on karttojen mukaan laskuoja Orlejaan (tai vaihtoehtoisesti Nevedroon). Molemmat laskevat lopulta kuitenkin Nevedrjankaan. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 49,9  tai 62 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
3. 1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Волошно (озеро, Пустошкинский район), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.12.2019. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Vološno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 20.12.2019. (venäjäksi)
3. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Волошно (озеро, Пустошкинский район)
**Dexter** on Irlannista peräisin oleva nautarotu. Se on maailman pienin lihakarjarotu.

Ominaisuudet
------------

Dexter-rotuiset täysikasvuiset sonnit painavat 500-600 kg ja lehmät noin 350 kg. Säkäkorkeus aikuisilla eläimillä on vain hieman yli metrin. Vasikat syntyvät keskimäärin 21,5 kg painoisina. Rotu on pienestä koostaan huolimatta melko nopeakasvuinen. Se soveltuu myös kallioisille laitumille.

Dexterlehmät tuottavat paljon maitoa: sitä voi riittää kahdelle tai kolmellekin vasikalle. Rotua käytetään joskus myös lypsytarkoitukseen.

Esiintyminen
------------

Dexter-rotuinen härkä San Franciscon eläintarhassa.
Dexter on maailmanlaajuisesti melko harvinainen rotu. Sitä kasvatetaan muun muassa Tanskassa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Australiassa, Grönlannissa ja Suomessa. Suomessa rotu on hyvin uusi ja harvalukuinen; vuonna 2008 Suomessa oli 17 poikinutta dexterlehmää eli vain noin 0,01 prosenttia Suomen puhdasrotuisista emolehmistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sirkko, Kaisa: Dexter sopii rantamaisemaan.  *Nauta*, 5/2008, s. 68—69.  Faba Jalostus. ISSN 1238-268X.
2. ↑  Sirkko, Kaisa: Liharotuja löytyy joka makuun.  *Nauta*, 2008, 38. vsk, nro 4, s. 45.  Faba Jalostus.
**Pelin henki** (*House of Games*) on David Mametin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva. Jännitystarinan pääosia näyttelevät Mametin vaimo Lindsay Crouse ja Joe Mantegna. Taitavasta huijauksesta kertova tarina oli näytelmäkirjailijana ja elokuvakäsikirjoittajana paremmin tunnetun David Mametin esikoisohjaus.

Juoni
-----

Psykiatri-kirjailija Margaret Fordilla (Crouse) on potilaanaan peliriippuvainen mies. Yrittäessään selvittää tämän asioita hän törmää Mike-nimiseen mukavan tuntuiseen mieheen (Mantegna), joka on uhannut tappaa Fordin potilaan ellei 25 000 dollarin velkaa hoideta. Alkaa taitava huijaus, jonka tarkoituksena on viedä rahat tohtori Fordilta hänen heräävän pelihimonsa avulla.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Lindsay Crouse  | … |  Margaret Ford
  |
|  Joe Mantegna  | … |  Mike
  |
|  Mike Nussbaum  | … |  Joey
  |
|  Lilia Skala  | … |  tohtori Littauer
  |
|  J. T. Walsh  | … |  liikemies
  |

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomissa* Helena Ylänen kuvaa *Pelin henkeä* trilleriksi, jossa katsoja jätetään tietoisesti epävarmaksi siitä, mikä on totta ja mitä todella tapahtuu. Hän kehuu Crousen ja Mantegnan roolitöitä. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo *Pelin hengen* olevan kuin unta, välillä painajaista, välillä toiveunta. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Elokuva sai ensi-iltansa 4. syyskuuta 1987 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se voitti neljä merkittävää palkintoa ja oli ehdolla myös Kultaisen leijonan saajaksi. Se sai myös muun muassa Golden Globe -ehdokkuuden käsikirjoituksestaan. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Pelin hengen* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: Huijatuksi tulemisen tarve. (Elokuvan arvostelu.) *Helsingin Sanomat*, 19.12.1987, s. 32. Näköislehden aukeama (vain tilaajille).
2. ↑  *Pelin henki (vuoden 1987 elokuva)* Elonetissä.
3. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.11.2017. (Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:House of Games
**OAuth** (lyhenne sanoista *Open Authorization*) on protokolla pääsyoikeuksien välittämiseen palvelusta toiseen ilman salasanan tai tunnuksien uudelleen välittämistä. Ratkaisulla yhdelle sivustolle kirjautuminen toimii tunnistautumisena toiseen järjestelmään, ja sitä tukevat muun muassa Google, Facebook ja Twitter.

Historia
--------

OAuth sai alkunsa marraskuussa 2006, kun Blaine Cook työskenteli Twitterin OpenID-toteutuksen parissa. Cook otti yhteyttä Chris Messinaan, jotta OpenID:tä voisi käyttää Twitterin ohjelmointirajapinnan kanssa. He tapasivat David Recordonin ja Larry Halffin kanssa keskustellakseen olemassa olevista ratkaisuista. Lopputuloksena he totesivat, ettei pääsyn delegoimiseen ollut avointa standardia. Huhtikuussa 2007 Googlella muodostettiin ryhmä ehdotuksen muodostamiseen avoimelle protokollalle. Heinäkuussa 2007 ryhmällä oli alustava määrittely, ja 3. lokakuuta 2007 OAuth 1.0 julkaistiin.

Standardit
----------

* RFC 6749: The OAuth 2.0 Authorization Framework
* RFC 5849: The OAuth 1.0 Protocol

Lähteet
-------

1. ↑  Open Authorization *csrc.nist.gov*. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Whitson Gordon: Understanding OAuth: What Happens When You Log Into a Site with Google, Twitter, or Facebook *lifehacker.com*.  13.6.2012. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Introduction *oauth.net*. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
MustasaariMustasaari.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Svartholmen |
| Sijainti | 
60°10′21″N, 24°52′8″E, HelsinkiUusimaaSuomi |
| Vesialue | 
SuomenlahtiView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
0,06 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mustasaari** (ruots. *Svartholmen*) on saari Helsingin keskustan länsipuolella Seurasaarenselällä. Se kuuluu Lauttasaaren kaupunginosaan ja Lehtisaaren osa-alueeseen.

Helsingin Mustasaaren vesibussi ja yhteyslaituri (2006).
Helsingin Mustasaaren toimintakeskuksen päärakennus (2021).
Iso siirtolohkare Helsingin Mustasaaressa (2021).
Saari on pääosin metsän peittämä. Mustasaaren eteläpuolella on kaksi pienempää saarta, Hevossaari ja Haapasaari, jotka sijaitsevat muutaman kymmenen metrin päässä emäsaarestaan. Lähin asuttu saari on Kaskisaari 80 metriä Mustasaaresta länteen. Lauttasaaren pohjoiskärki sijaitsee noin 250 metrin päässä.

Saaren omistaa Helsingin seurakuntayhtymä. Siellä sijaitsee toimintakeskus sekä 1930-luvulla rakennettu puukappeli. Saari on avoin vierailijoille. Kesäisin pidetään päivittäin päivähartaus, torstai-iltaisin Taizé-rukoushetki ja sunnuntaisin jumalanpalvelus. 

Saaren päärakennus on Florentin Granholmin suunnittelema ja se valmistui vuonna 1888. Saarella on myös pieni uimaranta ja luontopolku. Kaikki yleisöliikenne saarelle tapahtuu Töölön Taivallahdesta, mutta saarelle johtaa Kaskisaaresta vain pelastus- ja huoltokäytössä oleva huoltosilta.

Mustasaarta ei pidä sekoittaa Suomenlinnan saariin Iso Mustasaari, Pikku Mustasaari ja Länsi-Mustasaari.

Lähteet
-------

* Mustasaaren toimintakeskus

### Viitteet

1. ↑  Helsingin karttapalvelu Helsingin kaupunki. Viitattu 18.5.2016.
2. ↑  Harva tajuaa, että Helsingissä kuka tahansa pääsee kesällä 26 saareen – katso kartalta kaikki saaret, reitit ja palvelut *Yle*.  2.7.2023. Viitattu 3.7.2023.
3. 1 2  Jokinen, Pauli: Tuntematon kesäidylli odottelee Lauttasaaren edustalla – Yhteysalus vie Töölöstä vartissa paikkaan, josta moni ei ole kuullutkaan.  *HS Helsinki*, 3.7.2021. Digilehti (maksullinen). Viitattu 4.7.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Hosio, Pia ym.: *Pala paratiisia – Mustasaaren tarina.* Helsingin seurakuntayhtymä, 2006. ISBN 952-99457-2-8.
Werner Schuster
**Werner Schuster** (s. 4. syyskuuta 1969 Hirschegg) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Kilpauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana, muun muassa Sveitsin mäkimaajoukkueen pääavalmentajana ja vuosina 2008–2019 Saksan mäkimaajoukkueen päävalmentajana.

Schusterin isä Willi oli niin ikään mäkihyppääjä ja valmentaja. Omalla hyppyurallaan Schuster osallistui vuosina 1986–1995 46 maailmancupin osakilpailuun ja saavutti yhden palkintokorokesijoituksen. 

Schuster on opiskellut Innsbruckin yliopistossa liikuntatieteitä ja psykolofiaa.

Lähteet
-------

* Werner Schuster Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Saksan hiihtoliitto: Werner Schuster löst Peter Rohwein ab (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  Werner Schuster geht, wenn es am schönsten ist *Der Tagesspiegel*.  24.3.2019. Viitattu 14.5.2019. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Takuya Izawa vuonna 2015.
**Takuya Izawa** (jap. 伊沢拓也, *Izawa Takuya*, s. 1. kesäkuuta 1984 Tokio) on japanilainen moottoriurheilija.

Ura
---

Hän aloitti Karting-uransa vuonna 1995 ja kilpaili aina vuoteen 2001 asti. Vuonna 2002 Izawa siirtyi Japanin Formula 4 -sarjaan sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Saksan Formula Renault -sarjassa. Izawa jatkoi samassa sarjassa vuonna 2003 sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Japanin Formula Dream -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2004 hän jatkoi samassa sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2005 hän sijoittui sarjan neljänneksi. 

Vuonna 2006 Izawa ajoi Japanin Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2007 hän sijoittui jälleen kuudenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Super GT -sarjassa. Vuodesta 2008 lähtien Izawa kilpaili sekä Super GT, että Formula Nippon -sarjassa. Formula Nipponissa hän sijoittui parhaimmillaan sarjan kolmanneksi vuonna 2012. Super GT -sarjassa Izawa sijoittui parhammillaan toiseksi vuonna 2009. Vuonna 2013 hän ajoi myös kaksi kilpailua WTCC -sarjassa. Vuonna 2014 Izawa siirtyi kilpailemaan Eurooppaan ja kilpaili GP2-sarjassa ART Grand Prix -tallin kuljettajana. Hän ajoi Unkarin pitkässä kilpailussa kolmanneksi ollen kaikkien aikojen vanhin kuljettaja joka on ajanut GP2-sarjassa palkintokorokkeelle. Hän keräsi kauden aikana lopulta 26 pistettä sijoittuen sarjan 18:ksi.

GP2-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ART Grand Prix | BHRFEA6 | BHRSPR12 | ESPFEA20 | ESPSPR13 | MONFEAKesk. | MONSPRKesk. | AUTFEA9 | AUTSPR8 | GBRFEA16 | GBRSPR23† | GERFEA13 | GERSPR19 | HUNFEA3 | HUNSPR21† | BELFEA16 | BELSPR22 | ITAFEAKesk. | ITASPR14 | RUSFEA20 | RUSSPR22 | ABUFEA13 | ABUSPR10 | 26 | 18. |

Lähteet
-------

1. ↑  Takuya Izawa *driverdb.com*. Viitattu 23.12.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Takuya Izawa
**Takuya Honda** (s. 17. huhtikuuta 1985 Kanagawa, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Honda oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2008. Hän edusti Japanin maajoukkuetta kahdessa ottelussa vuonna 2011.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2011 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 2 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 Iwamasa |
4 Konno |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endo |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Maeda |
12 Moriwaki |
13 Hosogai |
14 Fujimoto |
15 T. Honda |
16 Kashiwagi |
17 Hasebe |
18 K. Honda |
19 Lee |
20 Nagata |
21 Nishikawa |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni
Kompositapylvään kapiteeli.Kompositapylväitä.
**Kompositapylväsjärjestelmä** (< lat. *composita*, ’yhteen liitetty’) on roomalaisessa arkkitehtuurissa kehittynyt pylväsjärjestelmä, joka on yhdistelmä joonialaisesta ja korinttilaisesta pylväsjärjestelmästä.

Kompositapylvään kapiteelin eli pylväänpään alaosassa on kaksi kerrosta korinttilaiselle kapiteelille ominaisia akantinlehtiä, ja yläosassa joonialaiselle kapiteelille tyypilliset voluutit ja kyma. Pylväänvarret ja baasi eli jalusta ovat muutoin samanlaisia kuin joonialaisessa ja korinttilaisessa tyylissä. Kompositapylväsjärjestelmä on luettu omaksi järjestelmäkseen vasta renessanssiajasta lähtien.

Esimerkkejä
-----------

### Antiikin aikana

* Celsuksen kirjasto, Efesos
* Miletoksen portti, Miletos
* Santa Costanzan kirkko, Rooma (sisätiloissa)
* Septimius Severuksen riemukaari, Forum Romanum, Rooma
* Serapeion, Miletos
* Tituksen riemukaari, Forum Romanum, Rooma
* Trajanuksen nymfaion, Efesos

### Myöhemmin

* Il Gesù -jesuiittakirkko, Rooma
* Ospedale degli Innocenti, Firenze
* San Giovanni in Laterano eli Lateraanikirkko, Rooma

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Kompositapylväsjärjestelmä", *Antiikin käsikirja*, s. 272. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3  Order *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 10.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kompositapylväsjärjestelmä** Wikimedia Commonsissa
Etruskien sivilisaatio. Etrurian ydinalueella etruskien kaupunkiliiton 12 kaupunkia.
**Volsinii**, etruskiksi **Velzna**, oli yksi suurimmista ja rikkaimmista etruskien kaupunkivaltioista. Volsiniin alkuperäinen sijaintipaikka oli nykyisen Orvieton kaupungin kohdalla. Volsinii kuului etruskien 12 kaupungin liittoon, ja liiton keskus *Fanum Voltumnae* sijaitsi sen alueella. Liittolaiskaupunkien edustajat kokoontuivat Fanum Voltumnaella vuosittain. Kaupungin itäpuolella oli Belvederen temppelialue ja ympäristössä kaksi hautausmaata, Cannicella ja Crocifisso del Tufo, jotka olivat käytössä 500–400-luvuilla eaa.

Volsinii nousi kapinaan Roomaa vastaan ja kaupunki valloitettiin vuonna 264 eaa. Roomalaiset saivat sotasaaliina muun muassa 2 000 veistosta. Volsiniin asukkaat siirrettiin uuteen paikkaan nykyisen Bolsenan luo.

Bolsenan arkeologiset kaivaukset ovat paljastaneet valtavan kaksoismuurin, joka ympäröi pienille mäille rakennettua kaupunkia. Ympärysmuurin sisällä oli lisäksi sivusuuntaisia muureja, joiden avulla puolustajat saattoivat sulkea osia kaupungista ja vetäytyä sisempiin puolustusasemiin. Kaupungin akropolis sijaitsi korkeimmalla mäellä. Suurin osa asutuksesta taas oli levittäytynyt ympäröivälle Mercatellon tasangolle.

Katso myös
----------

* Dodekapolis

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s.635
2. 1 2  Volsinii *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 30.8.2019. (englanniksi)
**Sergio León Limones** (s. 6. tammikuuta 1989 Palma del Río, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

León liittyi Real Betisin junioriakatemiaan ollessaan 15-vuotias. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 27. maaliskuuta 2010 kotiottelussa Gironaa vastaan. Ottelu jäi edustusjoukkueen puolella toistaiseksi ainoaksi.

Kesällä 2013 León siirtyi Elcheen nelivuotisella sopimuksella, jossa hänet siirrettiin reservijoukkueeseen. Sieltä León lainattiin kauden 2013–2014 ajaksi Real Murciaan, mutta sai jo kolmen ottelun jälkeen kutsun takaisin emäseuraansa. Palattuaan kahden lainapestinsä jälkeen takaisin Elcheen kaudeksi 2015–2016, voitti León Segunda Divisiónin kauden maalikuninkuuden 22 osumallaan.

24. elokuuta 2016 León teki nelivuotisen sopimuksen pääsarjanousija Osasunan kanssa. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa ottelussa Real Sociedadia vastaan. 22. syyskuuta 2016 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa kotiottelussa Espanyolia vastaan. 17. lokakuuta 2016 hän osui kaksi kertaa vierasvoitossa Eibaria vastaan.

1. kesäkuuta 2017 León palasi takaisin kasvattajaseuraansa Betisiin nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin noin 3,5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet
-------

1. ↑  El Girona frena en seco la escalada del Betis Marca. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
2. ↑  El Elche cede al delantero Sergio León al Murcia Diario Información. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
3. ↑  Sergio León gana el pichichi de Segunda y está loco por volver a jugar con el Betis El Correo. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
4. ↑  Sergio León, nuevo jugador de Osasuna (Arkistoitu – Internet Archive) CA Osasuna. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
5. ↑  La Real bate al coraje de Osasuna Marca. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
6. ↑  El Espanyol respira a costa de Osasuna Marca. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
7. ↑  Sergio Léon alcanza los cuatro goles con un doblete ante el Eibar Mundo Deportivo. Viitattu 19.8.2017. (espanjaksi)
8. ↑  Real Betis signs Sergio León for the next four seasons (Arkistoitu – Internet Archive) Real Betis. Viitattu 19.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sergio Leónin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Sergio Leónin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Valladolid – Primera División
1 Masip |
2 L. Pérez |
3 Feddal |
4 Kike |
5 J. Sánchez |
6 Aguado |
7 León |
8 Monchu |
9 Weissman |
10 Plano |
11 Plata |
12 Olaza |
14 Malsa |
15 El Yamiq |
16 Guardiola |
17 Mesa |
18 Escudero |
19 Kenedy |
20 Narváez |
21 I. Sánchez |
23 Tuhami |
24 Joaquín |
25 Asenjo |
27 Fresneda |
Valmentaja Pacheta
Retroviruksen käänteiskopioijaentsyymin toiminta. Retrovirus vapauttaa RNA:nsa ja käänteiskopioijaentsyymin solulimaan, jossa käänteiskopioijaentsyymi muuntaa sen kaksijuosteiseksi DNA:ksi ja se siirtyy tumaan, jossa se liittyy osaksi kromosomia.
**Käänteiskopioijaentsyymi** on joissain viruksissa oleva entsyymi, joka kopioi viruksen yksijuosteisen RNA:n infektoidun solun käyttämäksi kaksijuosteiseksi DNA:ksi. Solun oma integraasientsyymi liittää tämän solun genomiin. Käänteiskopioijaentsyymeitä on muun muassa retroviruksilla ja hepatiitti B -viruksilla.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Monet käänteiskopioijaentsyymit koostuvat kahdesta alayksiköstä, α- ja β-yksiköstä. Entsyymi kykenee katalysoimaan kolmea erilaista reaktioita, RNA:sta riippuvaa DNA-synteesiä, RNA:n hajotusta ja DNA:sta riippuvaista DNA-synteesiä.

Sovellukset
-----------

Lääketieteessä käytetään hyväksi käänteiskopioijaentsyymin inhibiittoreita muun muassa AIDSia vastaan taistellessa. Tällaisia lääkkeitä ovat muun muassa tsidovudiini eli AZT ja dideoksinosiini (DDI).

Tsidovudiini eli AZT on ensimmäinen kliiniseen käyttöön hyväksytty inhibiittori. HI-viruksen käänteiskopioijaentsyymi käyttää mieluummin RNA-ketjuun AZT-trifosfaattia kuin dTTP:tä, mutta koska AZT:stä puuttuu 3'-hydroksyyliryhmä RNA-ketju ei voi pidentyä. Näin ollen AZT:lla ja muilla vastaavilla aineilla voidaan jossain määrin hidastaa immuunikadon leviämistä. AZT ei ole myrkyllinen T-lymfosyyteille, joita HIV infektoi, mutta vaikuttaa olevan myrkyllinen luuytimen soluille aiheuttaen anemiaa.

Käänteiskopioijaentsyymeitä käytetään myös hyödyksi geenitekniikassa. Ne mahdollistavat mRNA:lle komplementaarisen DNA:n eli cDNAn syntetisoimisen.

Historia
--------

Käänteiskopioijaentsyymin löysivät toisistaan tietämättä Howard Temin ja David Baltimore vuonna 1970. He saivat Nobelin lääketieteenpalkinnon vuonna 1975 yhdessä Renato Dulbeccon kanssa kasvaimia aiheuttavien virusten ja solun geneettisen materiaalin tutkimisesta .

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Heino, Matti Vuento: *Solubiologia*, s. 274–276. 2. uudistettu painos. WSOY, 2004. ISBN 951-0-28955-8. (suomeksi)
2. 1 2 3 4 5  Nelson DL, Cox MM: "Chapter 26 RNA Metabolism", *Lehninger - Principles of Biochemistry, Fourth Edition*, s. 1021–1023. New York: W. H. Freeman and Company, 2005. ISBN 0-7167-4339-6. (englanniksi)
3. ↑  The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1975 *NobelPrize.org*.  1975. Viitattu 19.5.2012. (englanniksi)