recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leiopelma pakeka** on yksi Uuden-Seelannin neljästä primitiivisestä sammakkoeläimestä.

*L. pakeka* elää vain kahdella pienellä, Maudin ja Motuaran, saarella Marlborough Soundsilla Uuden-Seelannin Eteläsaaren pohjoisosissa.

Sammakolla on esihistoriallinen häntälihas, vaikkei sillä häntää olekaan. Sen silmät ovat pyöreät ja sillä ei ole ulkoista tärykalvoa. Sammakot eivät elä nuijapäävaihetta, vaan ne kehittyvät munassa olevan hyytelömäisen massan sisällä, joten ne eivät tarvitse kehittyäkseen vettä, jossa uida. Sen sijaan aikuiset sammakot tarvitsevat ehdottomasti kostean elinympäristön, sillä ne kuolevat nopeasti kuivissa olosuhteissa. Sammakot elävät yleensä kosteissa onkaloissa lohkareiden alla suojassa.

*L. pakeka* -sammakkoa on vaikea löytää harvinaisuutensa vuoksi sekä siksi, että niiden suojaväri on hyvä, ne ovat yöeläimiä eivätkä ne kurnuta. Sammakot ovat tavallisimmin tummanruskeita ja niissä on vaaleanruskeita sekä tummia laikkuja.

Suojelu
-------

Vuoteen 1996 asti sammakoita eli ainoastaan Maudin saarella. Koska elinala oli erittäin pieni ja mahdollisen luonnonkatastrofin sattuessa olisi laji voinut kuolla sukupuuttoon, noin 300 sammakkoa siirrettiin 25 kilometrin päähän Motuaran saarelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Bell, B. Tocher, M. P. Waldman, B. & Angulo, A.: *Leiopelma pakeka* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 5.8.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Terranature *terranature.org*. Viitattu 14.7.2007. (englanniksi)
3. ↑  Amphibia Web


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q428881
* Wikispecies: Leiopelma pakeka
* AmphibiaWeb: 5471
* ARKive: leiopelma-pakeka
* CoL: 3SZ22
* EoL: 332765
* GBIF: 2429807
* iNaturalist: 23271
* IRMNG: 10595565
* ITIS: 663270
* IUCN: 56298
* NCBI: 118231
* NZOR: 455309fa-5337-4d77-970b-f06b08339f68
* Plazi: CB59F52E-0AEF-2479-0EA6-3450B9C18EE8
* uBio: 4803145
* ZooBank: 965C70AE-8996-4DE4-BAE0-5C6C46DAF343

 |

 |
Maailman ensimmäinen konseptiauto Buick Y-Job vuodelta 1938.
Peugeot Proxima -konseptiauto.
**Konseptiauto** on prototyyppi, jossa esitellään automerkin tai mallin uutta muotoilua ja tekniikkaa.  Autot esitellään yleensä ensimmäistä kertaa suurissa autonäyttelyissä. Valmistaja testaa näin uudistuksia medialla ja yleisöllä ja kehittää palautteen pohjalta tulevaa tuotantoautomallia. Autot saattavat olla hyvinkin moderneja ja niitä valmistetaan harvoin useita kappaleita eivätkä ne myöskään päädy sellaisenaan tuotantoon. Kuuluisan automuotoilijan Harley J. Earlin luoma Buick Y-Job vuodelta 1938 oli ensimmäinen tunnettu konseptiauto.

Tunnettuja konseptiautoja
-------------------------

* Buick Y-Job (1938) – Ensimmäinen konseptiauto.
* General Motors Firebird (1953, 1956, 1959) – Harley Earlin suunnitelemat kolme suihkuhävittäjien näköistä urheiluautoa.
* Audi Avus Quattro (2001) – Tokion autonäyttelyssä esitelty tehokas urheiluauto.
* Holden Efijy (2005) – Australialaisen Holdenin suunnittelema retrohenkinen kunnianosoitus merkin alkuajoille.
* Saab Aero-X (2006) – Saabin palkittu bioetanolilla toimiva merkin lentokonehistoriaa kunnioittava urheiluauto.
* Volvo YCC (2004) – Auton suunnittelijoina oli pelkästään naisia, joka korostui useissa käytännöllisissä yksityiskohdissa.

Katso myös
----------

* Facelift (tuote)
* Autoteollisuus

Lähteet
-------

1. ↑  What's the point of concept cars? *BBC Business*. BBC.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **konseptiauto**.
**Konrad Gabriel Hällstén** (18. elokuuta 1835 Paltamo – 10. toukokuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen fysiologi, joka sai valtioneuvoksen arvon 1899.

Hällsténin vanhemmat olivat kappalainen Berndt Gustaf Hällstén ja Sanna Sofia Stenbäck. Ylioppilaaksi hän tuli 1856 ja valmistui maisteriksi 1860 ja lääketieteen tohtoriksi 1866. Fysiologian dosentti hänest tuli 1869, Helsingin yliopiston anatomian ja fysiologian professori hän oli 1874–1882 ja fysiologian professori 1882–1899. Hällstén tutki hermo- ja lihasfysiologiaa sekä keskushermoston ja silmän fysiologiaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 310. Viitattu 3.12.2019.
2. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 1002


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Konsensus-päätöksenteko** on päätöstentekoprosessi, jossa ei ainoastaan tyydytä enemmistön haluamaan lopputulokseen, vaan pyritään myös ottamaan huomioon vähemmistöön jäävien vastustus ja sisällyttämään se lopputulokseen, luoden hyväksyttävimmän ja parhaan mahdollisen päätöksen (*konsensus* = yhteisymmärrys, jonkinasteinen yksimielisyys). Konsensuksen vastakohdaksi voidaan määrittää sen puute, *dissensus* (eng.).

Menetelmän yksi tavoite on vähentää ryhmien äänivaltaa ja nostaa esiin yksittäisiä ääniä.*selvennä**lähde?* Koska konsensus-päätöksenteko pyrkii vähimmäistämään vastustuksen, se on suosittu kansalaisjärjestöissä, joissa päätöksiä noudatetaan mieluiten, jos niillä on suurin mahdollinen tuki. Konsensusta vaaditaan silloin, kun päätöksen noudattamisen valvominen on mahdotonta, ja päätöksen noudattaminen jää yksittäisten yksilöiden harteille. Tällaisissa tapauksissa enemmistö ei voi yksinkertaisesti pakottaa haluaan vähemmistön päälle kuulematta heidänkin ääntään. Koska tarkemman konsensuksen hakeminen on useimmiten aikaavievää ja kuluttavaa, järjestöissä varataan konsensus-päätöksenteko useimmiten vain tärkeimpiä päätöksiä varten.

Katso myös
----------

WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **konsensus**.
* Poliittinen filosofia
* Dialogi
* Kollektiivinen tietoisuus
* Virheellinen konsensusefekti
* Tieteellinen konsensus
Ilmakuva Tukholman cityn alueesta. Oikealla muun muassa Klaaran kirkko ja Sergels torg, vasemmalla Hötorget.
**Tukholman city** on epävirallinen nimitys, jota käytetään Norrmalmille sijoittuvasta Tukholman ydinkeskusta-alueesta. Erään määritelmän mukaan city käsittäisi Kungsgatanin eteläpuoliset alueet. Alueen merkittäviä aukioita ovat Brunkebergstorg ja Sergels torg.[1] Nimitys *city* on saanut innoituksena Lontoon Citystä.

Alue rakennettiin alun perin 1600- ja 1700-luvuilla, ja se alkoi muodostua Tukholman keskustaksi 1800-luvun puolivälistä alkaen. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymeninä cityn aluetta saneerattiin purkamalla suuri osa vanhasta rakennuskannasta uudisrakennusten tieltä. Tässä yhteydessä rakennettiin muun muassa niin sanottu Hötorgcityn alue. Arvostelu purkamista kohtaan lisääntyi 1970-luvun alussa, joten yksi vanha kortteli säästettiin Gamla Brogatanin luona Hötorgetin keskuksen länsipuolella.[1]

Katso myös
----------

* Tukholman keskusta

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 13, 15, 97–98. Norstedts, Tukholma 2012.
Suuri skisma
**Suuri skisma** oli roomalaiskatolisen kirkon hajaannus 1378–1417, jolloin kaksi ja jopa kolmekin paavia hallitsi yhtä aikaa. Hajaannuksen syyt eivät olleet opilliset vaan lähinnä poliittiset. Toinen paavi asui Vatikaanissa, vastapaavi Avignonissa. 

Skisma sai alkunsa sen jälkeen, kun Gregorius XI oli valtakautensa lopulla siirtänyt paavinistuimen Avignonista takaisin Roomaan. Hänen jälkeensä paaviksi valittiin Urbanus VI, mutta eräät ranskalaiset kardinaalit eivät tätä valintaa hyväksyneet, vaan valitsivat oman paavinsa Klemens VII:n Avignoniin. Kumpikin paavi julisti toisensa kannattajineen pannaan.

Kummallekin paaville ehdittiin valita jo seuraajiakin, ennen kuin Pisassa vuonna 1409 kokoontui kirkolliskokous, joka yritti tehdä skismasta lopun. Kokouksessa valittiin paaviksi Aleksanteri V, mutta kumpikaan entisistä paaveista ei suostunut eroamaan eikä tunnustanut päätöstä päteväksi tai edes tätä kirkolliskokousta lailliseksi. Niinpä tämän jälkeen eri tahoilla paaveina pidettyjä henkilöitä oli kolme. Aleksanteri V:tä seurasi vuotta myöhemmin Johannes XXIII.

Vasta Konstanzin kirkolliskokous (1414–1418) onnistui lopettamaan skisman. Se erotti kaikki kolme silloista paavia ja valitsi uudeksi paaviksi Martinus V:n, jonka lopulta kaikki hyväksyivät.

Myöhempinä aikoina katolinen kirkko on tunnustanut skisman aikaisista paaveista laillisiksi vain ns. Rooman linjan paavit, Urbanus VI:n seuraajineen. Muita samanaikaisia, Avignonin ja Pisan linjan paaveja pidetään vastapaaveina.

Luettelo skisman aikaisista paaveista ja vastapaaveista
-------------------------------------------------------

### Rooman linja

* 1378–1389 Urbanus VI
* 1389–1404 Bonifacius IX
* 1404–1406 Innocentius VII
* 1406–1415 Gregorius XII

### Avignonin linja (vastapaavit)

* 1379–1394 Klemens VII
* 1394–1418 Benedictus XIII

### Pisan linja (vastapaavit)

* 1409–1410 Aleksanteri V
* 1410–1415 Johannes XXIII
Maakäräjätalon pääjulkisivu toscanolaisine pylväineen
**Tukholman maakäräjätalo** (ruots. *Stockholms landstingshus*) on Kungsholmenin saarella Tukholman keskustassa sijaitseva rakennus, joka toimii Tukholman läänin maakäräjien istuntopaikkana. Ennen maakäräjäuudistusta rakennus tunnettiin käyttöhistoriansa vuoksi nimellä *Varuskuntasairaala*. Nykyisin rakennuksessa on maakäräjien luottamushenkilöiden, poliittisen johdon, kirjaston ja kanslian toimitilat. Muilla maakäräjien viranomaistoiminnoilla on toimitiloja läheisissä rakennuksissa.

Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl Christoffer Gjörwell. Se edustaa uusklassista tyylisuuntaa näyttävällä temppelimäisellä julkisivulla, joka perustuu toscanalaiseen pylväsjärjestelmään. Se on valmistunut 1800-luvun alussa. Rakennus toimi yli sata vuotta 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa sotilassairaalana.

Vuoden 1971 hallintouudistuksen jälkeen Tukholmaan muodostettiin uusi maakäräjähallinto, joka otti vastuulleen joitakin aiemmin Tukholman kaupungin hoitamia tehtäviä. Kasvanut maakäräjähallinto tarvitsi isompia toimitiloja, ja tuolloin vajaakäytöllä ollut Varuskuntasairaala päätettiin peruskorjata perusteellisesti uutta käyttötarkoitusta varten. Muutostyöt suunnitteli arkkitehti Nils Sterner. Rakennuksen eteläsivustalle rakennettiin lisäkerros ja aurinkoterassi. Terassin alapuolella on maakäräjien istuntosali Maakäräjäsali, aula ja henkilöstöravintola. Sairaalan kirkosta remontoitiin maakäräjähallituksen kokoustila ja hoitotiloista tehtiin toimisto- ja muita kokoustiloja.

Rakennusta ympäröivä Maakäräjätalonpuisto ja suurin osa rakennuksestakin on avoinna yleisölle. Maakäräjätalon ja Pohjoisen Mälarinrannan välisellä alueella on useita pienempiä sairaalaan kuuluneita rakennuksia, joita hyödyntävät esimerkiksi maakäräjäjohtaja, hallinto ja konsernin tukiosastot. Alueelle on rakennettu myös kokonaan uusi, ympäristöönsä sulautuva toimistorakennus. Alueella on myös esikoulu.

Maakäräjätalon eteläisen sisäänkäynnin eteläpuolella on Graverin talo, jonka on rakennuttanut Jacob Graver vuonna 1754. Rakennuksessa on toimistotilojen lisäksi maakäräjien esittelytilat, jotka on entisöity alkuperäiseen, 1700-luvun asuunsa.

Kuvia
-----

* Maakäräjät kokoontuu MaakäräjäsalissaMaakäräjät kokoontuu Maakäräjäsalissa
* Gjörwellin sali, maakäräjähallituksen kokoustilaGjörwellin sali, maakäräjähallituksen kokoustila
* SuurportaikkoSuurportaikko
* PorraskäytävääPorraskäytävää
* Graverin talo vuodelta 1754, nykyisin toimistokäytössäGraverin talo vuodelta 1754, nykyisin toimistokäytössä

Lähteet
-------

* Välkommen till Landstingshuset, Tukholman läänin maakäräjät, 2008

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Landstingshus, Stockholm
**Långträsk** on rehevä metsäjärvi Siuntion itäosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,7 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta on 37 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Långträskin länsi–itäsuuntainen pituus on noin 600 metriä. Saaria ei ole. Järveä ympäröi metsämaa, idässä on jonkin verran asutusta. Maasto kohoaa sekä järven etelä- että pohjoispuolella yli 70 metriä merenpinnan yläpuolelle.

Långträsk (22.002.1.003) Tjusträskin alueeseen (22.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Tjusträskin alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Siuntiossa on toinenkin Långträsk, se sijaitsee noin 2,5 kilometriä Tjusträskin alueen Långträskistä kaakkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Långträsk, vakavesi, Siuntio
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.5.2021.
3. 1 2  Långträsk *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 18.5.2021.
4. ↑  Långträsk. Järviwiki. Viitattu 18.5.2021.
5. ↑  Tjusträskin alue (22.002). Järviwiki. Viitattu 18.5.2021.
**Långträsk** on järvi Hammarlandissa Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 37,1 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on kymmenen kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Långträsk on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkänomainen. Altaan pituus etelästä pohjoiseen on kaksi kilometriä, suurin leveys lännestä itään on 330 metriä. Saaria ei ole. Järveen kuuluu myös pieni soistunut vesialue pääaltaan luoteispuolella. Soistuneelta vesialueelta lähtee laskuoja Strumpoström pohjoiseen kohti Västmyra träskiä, joka laskee Korsbroströmmeniä pitkin mereen.

Päätie 1 on rakennettu aivan Långträskin itärantaa pitkin. Itäinen ranta on osin jyrkähkö, tie kulkee rannan ja 20 metrin korkeuskäyrän välistä. Enimmillään itäisen rannan metsämaat kohoavat noin 50 metriä merenpinnan yläpuolelle. Länsiranta on alavampaa. Aivan järven rannalla ei ole peltomaata.

Långträsk (82.A36.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.036A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.036A kuuluu Långträskin ohella Västmyra träsk ja Tjärnaträsk.

Långträsk on toiseksi laajin Hammarlandin kahdestatoista järvestä. Laajin on Vargsundet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Långträsk, vakavesi, Hammarland
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 9.6.2021.
3. ↑  Långträsk. Järviwiki. Viitattu 19.6.2021.
4. 1 2  Ahvenanmaalla (82.036A). Järviwiki. Viitattu 19.6.2021.
Léo Dubois lokakuussa 2015.
**Léo Dubois** (s. 14. syyskuuta 1994 Segré) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia.

Dubois pelasi Nantesin junioreissa vuodesta 2008 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran toukokuussa 2015, jolloin hän pelasi kaksi Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Ligue 1:ssä 24 ottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa, ja seuraavalla kaudella jo 36 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi 34 liigaottelua sekä teki liigassa kolme ensimmäistä maaliaan, joista ensimmäisen ja kolmannen Strasbourgia vastaan.

Kesällä 2018 Dubois siirtyi Lyoniin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Ligue 1:ssä 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 16 ottelua. Saman kauden Mestarien liigassa Lyon eteni välieriin ja Dubois pelasi yhdeksän ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ligue 1:ssä 37 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.

Dubois pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 ystävyysottelussa Boliviaa vastaan. Sen jälkeen hän pelasi vielä vuonna 2019 kolme EM-karsintaottelua, kahdesti Andorraa ja kerran Albaniaa vastaan. Vuonna 2020 hän pelasi Kansojen liigan ottelun Ruotsia ja ystävyysottelun Suomea vastaan. Seitsemännen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2021 MM-karsinnassa Kazakstania vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Léo Dubois Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Kimpembe |
4 Varane |
5 Lenglet |
6 Pogba |
7 Griezmann |
8 Lemar |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Tolisso |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Zouma |
16 Mandanda |
17 Sissoko |
18 Digne |
19 Benzema |
20 Coman |
21 Lucas |
22 Ben Yedder |
23 Maignan |
24 Dubois |
25 Koundé |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
Tunneliviljelmiä vierekkäin Skotlannissa.
**Tunneliviljely** on viljelytekniikka, jossa viljelykasvit sijaitsevat maassa tai viljelypöydällä, ja niiden yläpuolelle on asennettu kalvorakenne, joka kohottaa alapuolista lämpötilaa. Tunneliviljely ei ole kasvihuoneviljelyä, sillä asennettu kalvorakenne ei ole kasvihuone. Asennettua kalvorakennetta kutsutaan kasvutunneliksi tai kausihuoneeksi. Tunneliviljelyllä voidaan kasvattaa esimerkiksi puutarhamansikkaa ja vadelmaa.

Kasvutunnelin muovit otetaan talveksi pois. Kasvutunneli on sen verran vahvaa tekoa, että se kestää Suomessa rannikkoalueen kovat tuulenpuuskat ja myrskyt.

Tekniikka
---------

Suomessa on tunneliviljelyä käyttäen mahdollista saada Tanskaa vastaava tehoisa lämpösumma ja esimerkiksi puutarhamansikan sato aikaistuu sekä toisen sadon tuottaminen elo-syyskuussa mahdollistuu: molemmista on viljelijälle taloudellista hyötyä, sillä hinnat ovat tavanomaisen sesongin ulkopuolella korkeampia. Tunneliviljelyssä viljelykasvit ovat suojassa liialliselta sateelta, mutta toisaalta niitä täytyy kastella. Mansikan viljelyssä tunneliviljely vähentää homehtumista. Tunneliviljelyllä mansikkaa saa vielä syyskuun puolivälissä.

Piikkiössä tehdyssä kokeessa pensasmustikka tuotti kasvutunnelissa 13,8 tonnia hehtaarilta, mikä on 2,8-kertaisesti avomaaviljelyyn verrattuna.

Kesäkaudella 2017 puolet Suomen vadelmasadosta tuli tunneliviljelmiltä. Kasvutunnelissa vadelma kypsyy kuukautta aikaisemmin kuin avomaalla, heinäkuun puolivälissä.

Galleria
--------

* Tukirakenteet joi­den pääl­le muo­vi­kal­vo pi­ngoi­te­taan.Tukirakenteet joi­den pääl­le muo­vi­kal­vo pi­ngoi­te­taan.
* Tunneli si­sä­puo­lel­ta, Pakistan.Tunneli si­sä­puo­lel­ta, Pakistan.
* Sadonkorjuuta tun­ne­lissa, Pakistan.Sadonkorjuuta tun­ne­lissa, Pakistan.
* Tunneliviljelyä Nepalissa.Tunneliviljelyä Nepalissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kokkonen, Anne: Vadelma ja mansikka siirtyvät kasvutunneleihin *Kymen Sanomat*.  25.7.2017. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2  Riestola, Minna-Liisa: Vadelmaa ja mansikkaa saa pitempään tunneliviljelyllä *Itä-Savo*.  4.7.2017. Viitattu 11.5.2018.
3. 1 2  Tyynismaa, Kia–Frega: Tunnelivadelma on avomaan ystäväänsä maukkaampi *Yle Uutiset*.  15.7.2015. Viitattu 11.5.2018.
4. ↑  Johanna Leppänen: Pensasmustikan kausihuoneviljely osoittautui menestykseksi Luonnonvarakeskuksen (Luke) kokeissa Piikkiössä (Julkaistu Maaseudun Tulevaisuudessa 21.8.2017) *Luonnonvarakeskus (LUKE)*.  21.8.2017.  Arkistoitu 11.5.2018. Viitattu 11.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tunneliviljely** Wikimedia Commonsissa

* Kasvutunnelit *Taimituotanto.net*.  Arkistoitu 1.9.2020. Viitattu 1.9.2020.
* Kasvutunnelit ja viljelypöydät *Peltosirkun Tila*. Viitattu 1.9.2020.
* Raatikainen, Arja: Mansikan viljely tunneleissa *ProAgria*.  2.2.2017. Viitattu 1.9.2020.
* Niskanen, Anne-Maria: Tunnelikasvatuksesta kilpailuase kotimaiselle marjantuottajalle – Tuo mansikan entistä aikaisemmin keväällä kauppoihin *Yle Uutiset*.  6.7.2016. Viitattu 1.9.2020.
* Holopainen, Heini: Marjanviljely on muuttumassa – yhä useampi mansikka ja vadelma kypsyy säältä suojassa *Yle Uutiset*.  16.8.2019. Viitattu 1.9.2020.
**Sädehitsaus** on suurienergiaisen säteen synnyttämän lämmön avulla tehtävää hitsausta. Hitsauksessa käytetään elektronisuihkua ja lasersäteitä. Näiden hitsausmenetelmien etuina on pieni lämmöntuonti ja siten vähäiset hitsausjännitykset ja muodonmuutokset. Toisaalta kapea hitsi vaatii tarkkaa railonvalmistelua ja säteen suuntausta. Sädehitsaukseen tarvittavat laitteet ovat kalliita.

Hitsausta voidaan tehdä sulattavana tai lävistävänä hitsauksena.

Laserhitsaus
------------

Laserhitsaus perustuu lasersäteeseen ja valon infrapuna-aaltoalueen käyttöön. Riittävän suuritehoisen lasersäteen tuottaa hiilidioksidi-, Nd:YAG-, diodi-, kuitu- tai kiekkolaser. Hitsaukseen käytettävän lasersäteen teho voi olla välillä 0,5–30 kW. Hitsaus tapahtuu konepajasovelluksissa ns. avaimenreikätekniikalla. Hitsisulaa suojataan hapettumista vastaan suojakaasulla (typpi/argon/helium). Kaasuvirtauksen tehtävänä on osittain myös suojata hitsauslaitteen optisia osia.

Laserhitsaus on tarkkaa. Se mahdollistaa kapeat hitsit ja aiheuttaa hitsattaviin kappaleisiin vain pieniä muodonmuutoksia. Toisaalta se vaatii hitsattavilta kappaleilta tarkat sovitukset ja kiinnittimien käyttöä, joten sitä ei ole taloudellista käyttää yksittäisten kappaleiden liittämiseen.

Nd:YAG-, diodi- ja kuitulaserin sädettä voidaan kuljettaa optisella kuidulla, joten hitsaus on helposti robotisoitavissa nivelvarsirobotille. Hiilidioksidilaserin sädettä ohjataan metallipeilien avulla, joten sen käyttö edellyttää hieman monimutkaisempaa mekanisointiratkaisua, ja esim. 3D-hitsauksessa tarvitaan portaali ja kallistuva/pyörivä hitsauspää.

Laserhitsausta voidaan suorittaa myös lisäaineen kanssa, jolloin sovitusten tarkkuusvaatimus pienenee.

Elektronisuihkuhitsaus
----------------------

*Electron Beam Welding (EB)*

Elektronisuihkuhitsauksessa elektronitykin avulla saadaan aikaan elektronisuihku, joka fokusoimalla ja ohjaamalla liitettävään kohtaan sulattaa erittäin suurella energiatiheydellään esimerkiksi terästä hyvin suurella tunkeumalla. Elektronisuihkulla tehty hitsi on vielä laserhitsiä huomattavasti kapeampi ja tunkeuma suurempi. Elektronisuihkuhitsausta tehdään pääasiassa suuressa kammiomaisessa tyhjössä, mutta myös ilma-atmosfäärissä. Hitsaussovellukset ovat erittäin paksuseinäisiä (alumiini esimerkiksi 200 mm ja teräs esimerkiksi 100 mm) tarkkasovitteisia erikoisrakenteita, joissa ei saa syntyä vetelyä ja joissa lämmöntuonnin on oltava hyvin pieni.
Sädelihas (engl. *ciliary muscle*) kuvassa ylhäällä
**Sädelihas** on silmässä lähellä kovakalvoa oleva lihas, jonka tehtävänä on akkommodaatio eli tarkennus katseltavaan kohteeseen. Se on parasympaattisesti hermotettu, sileä, rengasmainen lihas, jossa on rengasmaisesti, viistosti ja säteittäisesti kulkevia lihassyitä. Sädelihas on heikosti kiinni kovakalvossa, ja irtoaa helposti mikäli väliin joutuu nestettä, varsinaisesti se on etureunastaan kammiokulmassa kovakalvon kannuksessa, sekä takareunastaan suonikalvon elastisissa säikeissä.

Sädelihaksen supistuminen aiheuttaa tarkennuspisteen siirtymisen lähemmäksi, koska mykiö muuttuu kuperammaksi ja sen taittovoima lisääntyy.

**Sykloplegia** eli **akkommodaatiohalvaus** tarkoittaa sädelihaksen lamautumista. Esimerkiksi monilla antikolinergeillä eli asetyylikoliinireseptorien estäjillä on sädelihasta lamaava ominaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  HY Silmäklinikka: Värikalvon rakenne
2. ↑  Kolinergisiä muskariinireseptoreja salpaavat aineet (Arkistoitu – Internet Archive)
Torben Grutin suunnittelema paloasema oli käytössä 1912-2012Pietarsaaren nykyinen paloasema
**Pietarsaaren paloasema** sijaitsee Ahlströminkadulla. Paloasema muutti nykyisiin tiloihin entisen aluehälytyskeskuksen yhteyteen tammikuussa 2012. Paloaseman noin 2500 neliön tiloissa on ajoneuvohalleja, toimistoja, kuntosali ja koulutustiloja. Tiloista löytyy myös pelastussukellusallas, missä palokunnan sukeltajat voivat harjoitella. Rakennuskustannukset olivat 5,9 miljoonaa euroa.

Pietarsaaren vanha paloasema
----------------------------

Vuonna 1906 vapaapalokunta sai Strenbergin tupakkatehtaalta 50 000 markan lahjoituksen palokunnantalon rakentamiseksi. Pietarsaaren kaupunki päätti osallistua rakennuskustannuksiin sillä ehdolla, että rakennukseen tulee yleisiä tiloja, kuten juhlasali ja voimistelusali, sekä tilat palonsammutusvälineille. Vakuutusyhtiö Fennia tuki rakennushanketta 3 000 markalla. Paloasema sijoitettiin tupakkatehtaan länsipuolelle Pietarsaaren kaupungin lahjoittamalle tontille. Tupakkatehdas lupasi viemäri- ja vesijohtoverkkonsa paloaseman käyttöön. Lopulliset kustannukset olivat 225 000 markkaa, ja VPK otti lainan kustannuslaskelman ylittäviä kuluja varten. Paloaseman suunnitteli Torben Grut, ja se valmistui vuonna 1912. Nykyisin Pietarsaaren vanhan paloaseman tiloissa toimii Station 23 -ravintola.

Lähteet
-------

* Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: *Pietarsaaren historia osa IV*. Pietarsaaren kaupunki, 2002

### Viitteet

1. ↑  Pietarsaaren palokunta muutti uusiin tiloihin *keskipohjanmaa.fi*.  9.1.2012.  Arkistoitu 10.8.2019. Viitattu 10.8.2019.
2. ↑  Pietarsaaren uusi paloasema valmistui *yle.fi*.  3.1.2012. Viitattu 5.6.2022.
3. 1 2  Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 101
4. ↑  Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 102-103
5. 1 2  Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 103
6. ↑  Pirkko Högkulla: Vanhalla paloasemalla sammutetaan nyt janoa ja nälkää *pietarsaarensanomat.fi*.  13.7.2021. Viitattu 5.6.2022.
**Lauri Turunen** (s. 24. tammikuuta 1950 Pyhäselkä) on suomalainen ravivalmentaja ja -ohjastaja.Turunen oli useilla radoilla ratavalmentajana. Ensiksi hän toimi Joensuun Lintuaidan tallilla vuodesta 1980 ja jatkoi Lappeen ratavalmentajaksi vuonna 1982, sitten Kouvolan ratavalmentajaksi 1992 ja takaisin Lappeeseen 1998, jossa Turunen oli vuoteen 2002 saakka.

Turunen vähensi valmennustoimintaansa muutamiin hevosiin vuonna 2002 Lappeenrannan ravitallien myymisen sekä oman terveytensä vuoksi, kun hänen molemmat lonkkansa leikattiin ja toimintakykyyn vaikutti myös synnynnäinen sydänvika.

Turunen saavutti muun muassa kuningatarkilpailun toisen sijan Messillä Turun Kuninkuusraveissa 1999, jossa hän myös voitti Pikkuprinssin M.A. Vikillä. Lämminveristen ohjissa hän oli Suur-Hollola-ajon kolmas Chance to Trotilla, Villinmiehen Tammakilpailun Turunen voitti Noves E.L.L.:llä ja Tammaderbyn Pamela Bagilla.

Turunen voitti Joensuun, Lappeen ja Mikkelin raviratojen vuosittaiset ohjastajaliigat yhteensä toistakymmentä kertaa. Ensimmäisen voittonsa Turunen ajoi Apri-oriilla Pyhäselän jäällä vuonna 1969. Tuhannen voittonsa Lauri Turunen ohjasti 18. joulukuuta 1998 Smileboyn rattailla Lappeenrannassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aalto, Jouni: "Jokin kuljetustuki olisi paikallaan".  *Hevosurheilu*, 20.1.2010.
2. ↑  Henkilön perustiedot, Turunen Lauri, (3602) - HEPPA-JÄRJESTELMÄ - Hippos *heppa.hippos.fi*. Viitattu 12.8.2023.
3. 1 2 3  Aalto, Jouni: Lauri Turunen, 50 v. tuntee ravivalmentajan arjen.  *Hevosurheilu*, 21.1.2000.
4. 1 2 3  Lind, Harri: Suhmurasta Suomen huipulle.  *Hevosurheilu*, 22.1.2020.
5. ↑  Aalto, Jouni: Lauri Turusen 1000. voitto juhlisti ravikauden päätöstä.  *Hevosurheilu*, 23.12.1998.
**Pyhän Johanneksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Ιωάννη στο Καστρί, *Naós Agíou Ioánni sto Kastrí*, myös Άη Γιάννης στο Καστρί, *Ái Giánnis sto Kastrí*) on ortodoksinen kirkko Skópeloksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Johannes Kastajalle.

Kirkko sijaitsee Skópeloksen pohjoisrannikolla noin 30 kilometriä luoteeseen Skópeloksen kaupungista ja noin kahdeksan kilometriä itään Glóssan kylästä. Se on rakennettu pienessä niemessä olevalle noin sata metriä korkealle kukkulalle. Ylös kirkolle johtaa portaat, joissa on eri lähteiden mukaan 105 tai noin 200 askelmaa.

Kirkko on rakennettu 1700-luvulla. Kerrotaan, että paikallinen kalastaja näki ylhäällä kukkulalla toistuvasti valon. Kun hän lopulta kiipesi paikalle, sieltä löytyi pyhän Johannes Kastajan ikoni. Kun ikoni vietiin pois, se palasi ihmeellisellä tavalla löytöpaikalle. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin pyhälle omistettu kirkko. Nykyisin kirkko tunnetaan siitä, että se esiintyy *Mamma Mia!* -elokuvan (2008) hääkohtauksessa, vaikkakin kirkon sisälle sijoittuneet tapahtumat kuvattiin muualla. Kirkko juhlii vuosittain 29. elokuuta.

Kirkon lähellä sijaitsee ranta, joka tunnetaan myös nimellä Ágios Ioánnis kirkon mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ai Giannis at Kastri *Skopelos Web*. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2 3  Agios Ioannis beach *Greeka.com*. Viitattu 1.9.2021.
3. 1 2  Agios Ioannis Kastri - Skopelos (Greece) *Just Greece*. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  Agios Ioannis *Feel Greece*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Johanneksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Yhdysvaltain perustuslain kolmas lisäys** (engl. *Third Amendment* tai *Amendment III*) on Yhdysvaltain perustuslain lisäys, joka kieltää sotilaiden majoittamisen yksityiskoteihin rauhan aikana. Lisäys kuuluu Bill of Rights -lisäyksiin. Se hyväksyttiin yhdessä muiden Bill of Rights -lisäysten kanssa Yhdysvaltain kongressissa 25. syyskuuta 1789 ja ratifioitiin 15. joulukuuta 1791.

Yhdysvaltain perustuslain kolmas lisäys on yksi vähiten kiistellyistä lisäyksistä, sillä Yhdysvalloilla ei ole ollut puutetta sotilaiden majoitustiloista sitten Amerikan vallankumouksen 1700-luvulla. Lisäyksen taustalla olivat alun perin siirtokunta-ajan lopulla Britannian parlamentissa hyväksytyt niin sanotut majoituslait, jotka olivat herättäneet vastustusta amerikkalaisissa. Yhdysvaltain korkein oikeus ei ole koskaan antanut päätöstä, jonka pääasiallinen peruste olisi ollut kolmas lisäys, ja liittovaltion alemmatkin tuomioistuimet ovat antaneet vain harvoja suoraan lisäykseen liittyviä tuomioita. Merkittävin tällainen tapaus oli tuomio tapauksessa Engblom vastaan Carey vuonna 1982. Kyseisessä tapauksessa newyorkilaisen vankilan vartijat olivat järjestäneet lakon, ja osavaltio oli lähettänyt kansalliskaartin jäseniä täyttämään heidän tehtäviään lakon aikana. Osavaltio oli myös häätänyt lakkoilevat vanginvartijat työsuhdeasunnoistaan ja antanut nämä kansalliskaartin käyttöön. Vetoomustuomioistuin katsoi tuomiossaan, että osavaltion toiminta rikkoi perustuslain kolmatta lisäystä.

Teksti
------

> »No soldier shall, in time of peace be quartered in any house, without the consent of the owner, nor in time of war, but in a manner to be prescribed by law.» 
> 
> 

Suomennos:

> »Sotilasta älköön rauhan aikana majoitettako taloon ilman omistajan suostumusta, eikä sodan aikana muutoin kuin laissa säädettävällä tavalla.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (s. 103)

**Yhdysvaltain perustuslaki**

|  |  |
| --- | --- |
| Säätäminen | Perustuslaillinen konventti (1787) |
| Lisäykset | **1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27** |
| Muuta | Bill of Rights • Reconstruction Amendments |
| Ratifioimattomatlisäysehdotukset | Article the First • Titles of Nobility Amendment • Corwin Amendment • Child Labor Amendment • Equal Rights Amendment • District of Columbia Voting Rights Amendment |
**Pyhän Irenen luostari** (kreik. Μονή Αγίας Ειρήνης, *Moní Agías Eirínis*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on nunnaluostari ja omistettu Pyhälle Irenelle.

Luostarin kirkko.
Luostari sijaitsee siitä nimensä saaneessa Agía Eirínin kylässä noin viisi kilometriä etelään Réthymnon kaupungista Roussospítin kylään johtavan tien varressa. Se on rakennettu Vrýsinas-vuoren pohjoisrinteeseen noin 260 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Luostari on perustettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella eli ennen vuotta 1204. Ensimmäinen varma tieto luostarin olemassaolosta on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1362. Tämä tekee siitä yhden saaren vanhimmista. Se oli alun perin munkkiluostari. Turkkilaiset tuhosivat luostarin Kreetan vapaustaistelun aikaan vuonna 1867. Sen toiminta päättyi vuonna 1900. Luostarin kunnostaminen alkoi vuonna 1989 ja se valmistui jälleen käyttöön vuonna 2011. Tuolloin luostarissa oli kahdeksan nunnaa. Luostarin kunnostamisen toteutus sai Europa Nostra -palkinnon vuonna 1994.

Luostarin vanha pääkirkko eli *katholikon* on kolmilaivainen ja osittain kaiverrettu kallioon. Se sijaitsee poikkeuksellisesti varsinaisen luostarirakennusten kokonaisuuden ulkopuolella. Varsinainen luostarirakennus muistuttaa muureineen linnoitusta. Sen sisällä ovat nuorempi Pyhän Irenen kirkko sekä Rafaelin, Nikholaksen ja Irenen kappeli, munkkien keljat, oliivinpuristamo, työpajoja ja luostarin museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ἱερά Μονή Ἁγίας Εἰρήνης Ρεθύμνης Ιερά Μητρόπολη Ρεθύμνης και Αυλοποτάμου.  Arkistoitu 6.8.2020. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2  Μονή Αγίας Ειρήνης Ρεθύμνου *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Irenen luostari** Wikimedia Commonsissa
**Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus** on Yhdistyneiden kansakuntien laatima kansainvälinen sopimus, jonka tavoitteena on, että vammaisilla on samat yhteiskunnalliset oikeudet kuin muilla ihmisille.

Sopimuksen allekirjoittaneiden maiden on varmistettava, että lainsäädäntö, politiikka ja erilaiset ohjelmat noudattavat yleissopimuksessa esitettyjä määräyksiä vammaisten oikeuksista. Sopimuksen voimaan saattaneiden maiden tulisi mahdollistaa vammaisten pääsy koulutukseen, työelämään, joukkoliikenteeseen ja julkisiin rakennuksiin, varmistaa äänioikeus vammaisille, parantaa vammaisten mahdollisuutta poliittisen osallistumiseen ja taata täysi oikeustoimikelpoisuus. Maiden on lisäksi säännöllisesti ilmoitettava YK:lle toimenpiteistä sopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Sopimus sisältää yhteensä 50 artiklaa. 

Esimerkiksi artikla 24 (Koulutus) sisältää velvoitteen inklusiivisesta koulutuksesta (engl. *inclusive education*).

Sopimuksen voimaantulo ja valvonta
----------------------------------

YK:n yleiskokous asetti vuonna 2001 komitean neuvottelemaan yleissopimuksesta. Komitea kokoontui ensimmäisen kerran elokuussa 2002, ja sopimusluonnoksen hahmottelu alkoi toukokuussa 2004. Sopimusteksti oli valmis elokuussa 2006. Sopimus hyväksyttiin yleiskokouksessa 13. joulukuuta, ja se astui voimaan 3. toukokuuta 2008, kun 20 maata oli allekirjoittanut sen. Sen oli 30. elokuuta 2013 mennessä allekirjoittanut 156 maata, joista sen oli ratifioinut 133.

Lähteet
-------

1. ↑  EU ratifioi vammaisten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen *Europa.eu*.  21.8.2013. European Union. Viitattu 30.8.2013.
2. ↑  Why a Convention? United Nations. Viitattu 30.8.2013. (englanniksi)
3. ↑  Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus *Globalis*. Suomen YK-liitto.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 30.8.2013.
4. ↑  15. Convention on the Rights of Persons with Disabilities *United Nations Treaty Collection*.  30.8.2013. United Nations.  Arkistoitu 19.8.2012. Viitattu 30.8.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Convention on the Rights of Persons with Disabilities and Optional Protocol United Nations. Viitattu 11.8.2023.
* Yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista Finlex. Viitattu 11.8.2023.
**Virtsaputken syöpä** on virtsaputken pahanlaatuinen kasvain. Se on molemmilla sukupuolilla harvinaisimpia syöpätyyppejä mutta naisilla hieman yleisempi. Maailmanlaajuisesti sairaus on äärimmäisen harvinainen.

Vaikka todetuissa tapauksissa potilaat ovat olleet 13–90-vuotiaita, sairaus on yleisin vanhoilla ihmisillä. Ennuste riippuu suuresti kasvaimen koosta ja tarkasta sijainnista, syövän levinneisyydestä, potilaan yleiskunnosta ja muista tekijöistä. 

Todetuissa tapauksissa sairaus ei yleensä ole levinnyt kauas; silloin, kun etäpesäkkeitä on, niitä saattaa esiintyä esimerkiksi virtsarakon kaulassa tai eturauhasessa. 

Virtsaputken syövän riskitekijöitä tunnetaan melko huonosti. Vaikka tupakointi todetusti kasvattaa virtsarakon syövän riskiä, yhteyttä sen ja virtsaputken syövän välillä ei tunneta. Huomattavaa on, että varsin monella potilaalla on aiemmin ollut sukupuolitauteja tai virtsarakon syöpä. Ihmisen papilloomaviruksella (HPV) uskotaan olevan vaikutusta taudin syntyyn. Myös pitkäaikainen tulehdustauti saattaa kasvattaa riskiä, mutta asiasta saatu tutkimustieto on ollut hyvin ristiriitaista. 

Virtsaputken syövän oireet ovat monesti epämääräisiä ja vaihtelevia. Sekä miehillä että naisilla sairaus voi olla myös oireeton. Tämän vuoksi sairauden havaitseminen saattaa kestää pitkäänkin. Mahdollisia merkkejä ovat hematuria, tihentynyt virtsaamisen tarve ja kipu virtsatessa. 

Todennäköisesti myös ikä vaikuttaa virtsaputkisyövän syntyyn, ja riski alkaa kasvaa yli 60-vuotiailla.

Virtsaputken syöpä saattaa muodostaa kaikista virtsaelinten syövistä 1–2 prosenttia, mutta kaikista todetuista syövistä sen osuus on huomattavasti alle prosentin luokkaa. Suomessa todetaan noin 10 tapausta vuodessa. Leikkaus on oleellisin hoitomuoto.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Virtsaputken syöpä *miesklinikka.com*.  Arkistoitu 28.5.2019. Viitattu 29.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkeli virtsaputken syövästä (englanniksi)
**Sea Finland** oli Britannian kansallisessa merimuseossa Lontoon Greenwichissä vuonna 1985 pidetty laaja näyttely, joka esitteli suomalaisen merenkulun historiaa. Suomen Museoviraston tuottama näyttely oli siihen asti suurin ulkomailla toteutettu Suomen kulttuurihistorian esittely. Se sai Lontoossa seitsemän kuukauden aikana yli 500 000 kävijää, oli sitten esillä supistettuna ja sovitettuna Turussa ja pystytettiin kesäksi 1988 Yhdysvaltojen Philadelphiaan suomalaisen Amerikan-siirtolaisuuden 350-vuotisjuhlan merkeissä.

Historiaa
---------

Ajatus Suomen merenkulun esittelystä Lontoossa sai alkunsa 1980-luvun alussa *Helsingin Sanomien* Lontoon-kirjeenvaihtajan Erkki Arnin keskusteluista National Maritime Museumin johtajan Basil Greenhillin kanssa. Hanketta varten koottuun työryhmään kuului museoalan, merialan ja talouselämän edustajia. Näyttelyn suunnittelija ja komissaari oli mainosgraafikko, tietokirjailija ja meriharrastaja Erkki Riimala ja hankeen johtaja Museoviraston Aarne Kopisto. Näyttelyn suojelijoina toimivat tasavallan presidentti Mauno Koivisto ja Edinburghin herttua, prinssi Philip. Näyttely rakennettiin Lontoon merimuseon 1 200 neliömetrin galleriatilaan, ja se käsitti 60 pienempää osastoa. Näyttelyn avasi Suomen pääministeri Kalevi Sorsa 22. toukokuuta 1985. Jäänmurtaja Urho oli *Sea Finlandin* avajaisviikon ajan kiinnitettynä Thamesjoen laituriin merimuseon edustalla, ja sitä käytettiin tapahtumaan liittyviin edustustilaisuuksiin.

Näyttely oli avoinna Greenwichissä vuoden 1985 loppuun ja keräsi puolisen miljoonaa kävijää. Kesällä 1986 näyttely sovitettiin suomalaiselle yleisölle Turun satamassa, jossa se sai 85 000 vierasta. Kesällä 1988 *Sea Finland* pystytettiin siirtolaisaiheilla täydennettynä Yhdysvaltojen Pennsylvanian osavaltioon, Philadelphian Port of History -museoon (samoissa tiloissa toimii nyt Independence Seaport Museum). Tähän näyttelyyn liittyi miinalaiva *Pohjanmaan* vierailu Philadelphiaan.

Näyttelyyn liittyi Henry Forssellin toimittama, myös ruotsiksi ja englanniksi julkaistu kirja *Sea Finland, kuvia Suomen merihistoriasta*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kopisto, Aarne: "Merinäyttely Sea Finland", *Navis Fennica. Suomen merenkulun historia, osa 4: Meren aalloilla ja sisävesillä*, s. 288–290. WSOY, 1995.
**Helvi Nuorgam-Poutasuo**, o.s. **Nuorgam** (15. lokakuuta 1943 Utsjoki – 16. heinäkuuta 2017 Utsjoki) oli saamen kielen opettaja, kielenkääntäjä ja luottamushenkilö. 

Helvi Nuorgamin vanhemmat olivat Niiles Nuorgam (*Niillas-Jon Niillas*) ja Magga Nuorgam, o.s. Helander (*Ápparan-Mággá*). Isänpuoleinen suku oli kotoisin Utsjoelta ja Inarista, äidinpuoleinen suku Utsjoelta. Hän kävi keskikoulun Ivalossa ja kirjoitti ylioppilaaksi Mäntsälässä. Vuonna 1967 hän meni naimisiin Kari Poutasuon kanssa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa.

Helvi Nuorgam-Poutasuo oli saamen kielen lehtori Oulun yliopistossa 1970–1972. Hän oli mukana saamenkielisen *Sápmelaš*-lehden toimituksessa Pekka Sammallahden, Samuli Aikion ja Sulo Aikion kanssa. *Sápmelaš*-lehden toimituskunta palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla sanomalehtityöstä vuonna 1976.

Vuosina 1976–1987 ja 1992–1995 hän oli saamelaisparlamentin jäsen (varapuheenjohtajana 1977–1979 ja 1992–1995). Vuosina 1996–1999 hän oli saamelaiskäräjien jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Inarilainen* 9.8.2017, s. 6
2. 1 2 3   Yle Uutiset Sápmi: Helvi Nuorgam-Poutasuo áŋgirušai giela gáhttemiin ja servodatáššiiguin. Viitattu 10.9.2017
3. ↑  Jouni Kitti: Sapmelas-lehden historiaa *jounikitti.fi*. Viitattu 10.9.2017.
4. ↑  *Inarilainen* 16.8.2017, s. 20. Jouni Kitti: Helvi Poutasuo – saamelaiskulttuurin pioneeri.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee saarta Naantalissa Luonnonmaan lähellä. Naantalissa sijaitsee myös Velkualla Palva-niminen saari.*
Palva

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
NaantaliVarsinais-SuomiSuomi |
| Merialue | 
Saaristomeri |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Palva** on Naantalissa Luonnonmaan kaakkoispuolella sijaitseva pieni saari. Saaressa on jonkin verran avokalliota, etenkin itärannalla. Saaren metsät ovat havupuuvaltaisia ja rantoja reunustaa pääosin järviruoko. Palva on maankohoamisen myötä kuroutunut kiinni sen länsipuolella sijaitsevaan Palvaa pienempään Vapakariin. Luonnonmaalle Palvasta on matkaa hieman alle 300 metriä. Palvan eteläpuolella sijaitsee pieni Tammikari ja lounaassa suurempi Lapilan saari. Idässä sijaitsevaan Ruissalon saareen Palvalta on hieman alle kilometri matkaa. Saarten välissä kulkee Naantalin väylä.

Saarella on kymmenisen mökkiä ja se kuului vuonna 2005 ainoana Luonnonmaan eteläpuolisista lähisaarista sähköverkkoon. Saari on kokonaisuudessaan asemakaavoitettu tai tarkoitettu asemakaavoitettavaksi loma-asuntoalueeksi. Varsinais-Suomen Turun kaupunkiseudun maakuntakaavassa Palvan saari on maa- ja metsätalousvaltainen alue, joka kuuluu Ruissalon alueen valtakunnallisesti arvokkaaksi osoitettuun maisema-alueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 5.11.2010.
2. ↑  Luonnonmaan ja Lapilan ym. saarien osayleiskaavan tarkistus – Lähtötietoraportti (pdf) (sivu 33)  20.12.2005. Naantalin kaupunki. Viitattu 5.11.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Rajala, pasi & Broman, Iris: Luonnonmaan ja Lapilan ym. saarien osayleiskaavan tarkistus – Osayleiskaavaehdotus 8.9.2009. (pdf)  8.9.2009. Naantalin kaupunki. Viitattu 5.11.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Lounaispaikka *lounaispaikka.fi*.  Arkistoitu 9.2.2019. Viitattu 5.11.2010.
Pilvimetsää Panamassa
**La Amistadin suojelualue** (esp. *Parque Internacional La Amistad*) on Costa Rican ja Panaman yhteinen luonnonsuojelualue Keski-Amerikassa. Alueen pinta-ala on 221 000 hehtaaria. Suojelualue on UNESCOn maailmanperintökohde.

Suurin osa puistosta on Costa Rican alueella, missä siihen kuuluu osia Talamanca-vuorista ja rantaviivaa sekä Karibianmeren että Tyynenmeren puolella San Josén, Cartagon, Limónin ja Puntarenasin maakuntien alueella. Puisto on pääosin vaikeakulkuista, ja sinne pääsee helpoimmin Panamasta käsin.

Alueen ytimessä on noin 6 000 neliökilometriä trooppista sademetsää, jossa elää monia endeemisiä ja harvinaisia kasvilajeja. Puistossa on tavattu seitsemän erilaista tammilajia, noin 400 lintulajia, noin 260 matelija- ja sammakkoeläinlajia. Harvinaisten nisäkäslajien joukossa ovat Länsi-Panaman viimeiset isot kissaeläimet kuten puuma, oselotti, jaguarundi, tiikerikissa ja jaguaari.

Costa Rican ja Panaman korkeimmat vuoret, 3 819 metrin korkuinen Cerro Chirripó ja 3 475 metriä korkea Volcán Barú sijaitsevan alueella. Parun tulivuoren läheltä on löytynyt jäänteitä esihistoriallisesta ihmisasutuksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  UNESCOn arviointi
2. ↑  EDU.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Aarnio, Juuso (käänt.): *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 113. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC News: Bio-rich Costa Rica's new marvels (englanniksi)
**Palvelimeton tietojenkäsittely** on pilvipalvelumuoto, jossa taustasovelluksen tarvitsema määrä palvelimia otetaan käyttöön tarpeen mukaan. Palvelintietokoneita käytetään edelleen, mutta sovelluskehittäjän ei tarvitse olla niistä tietoinen.

Palvelimettomassa mallissa fyysisten palvelinten, virtuaalikoneiden ja säiliöiden hallinta on palvelun tarjoajan käyttämän ratkaisun hallinnoima eikä sovelluskehittäjän. Sovelluskehittäjä toteuttaa ainoastaa liiketoimintaan tarvittavan logiikan ja lataa sen palvelimelle: palvelin käsittelee laitteistotarpeen. Palvelimettomat sovellukset käyttävät tapahtumapohjaisia toimintoja. Palvelimeton ratkaisu ei sovellu hyvin pitkäkestoista käsittelyä vaativille tehtäville: useat palvelun tarjoajat eivät salli suorittaa toimintoa kuin muutaman minuutin kerrallaan eikä edellisestä suorituksesta säilötä käyttökelpoista tilatietoa.

Palvelimettomaan tietojenkäsittelyyn tarjotaan usean tyyppisiä vaihtoehtoja kuten laskenta, tallennus, tietokanta, viestintä ja niin edelleen.

Historia
--------

Verkkopalveluiden alkuaikoina verkkosovelluksen ylläpitäjällä piti olla tietty määrä fyysisiä laitteita palvelun suorittamiseen. Myöhemmin tulivat pilvipalvelut, joissa kehittäjät ja yritykset vuokrasivat tietyn määrän palvelinkapasiteettia, josta saattoi osa mennä käyttämättä tai olla riittämätön käyttöpiikkien aikana. Myöhemmin tuli palvelimeton malli, jossa palvelun tarjoaja toteuttaa palvelinratkaisun ja palveluista maksetaan käyttötarpeen mukaan.

Katso myös
----------

* Mikropalvelu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  What Is Serverless Computing? - Serverless Definition *cloudflare.com*. Viitattu 2.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Josh Fruhlinger: What is serverless? Serverless computing explained *infoworld.com*.  15.7.2019. Viitattu 2.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  FaaS (Function-as-a-Service) *ibm.com*.  20.7.2019. Viitattu 2.9.2020. (englanniksi)
4. ↑
**La Bussière** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 77 kilometriä Orléansin kaupungista itään.

Château de La Bussière
Kunnan nähtävyys on alkujaan 1100-luvulta peräisin oleva linna *Château de La Bussière*. Du Tilletin aatelissuku muutti linnan asuinkäyttöön 1600-luvulla. He olivat Ranskan kuninkaan läheisiä palvelijoita. Vuonna 1814 Chassevalin perhe osti linnan. Nykyään linnan omistavat heidän jälkeläisensä. Kreivi ja kreivitär de Chasseval avasivat linnan vuonna 1962 yleisölle. He olivat perustaneet merkittävän kokoelman kalastustarvikkeita ja kalastusaiheisia taideteoksia. Tämän kokoelman keskipiste on coelecanth, poikkeuksellinen esihistoriallinen varsieväkala, joka on nyt esillä linnan kellarissa.

Linnan puiston suunnitteli 1600-luvulla André Le Nôtre, joka oli suunnitellut myös Versailles’n palatsin puiston. 1900-luvun alussa maisemasuunnittelija Edouard André palautti puiston entiseen loistoonsa.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  The Castle Château de La Bussière. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  The Park Château de La Bussière. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Bussière (Loiret)** Wikimedia Commonsissa