recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kovenantti** eli **sopimusvakuus** on luottosopimukseen otettava erityisehto, jolla velallinen sitoutuu tiettyihin maksukykyään turvaaviin järjestelyihin.

Kovenantti muistuttaa vakuutta, mutta siihen ei liity vakuusesinettä tai kolmannen osapuolen antamaa sitoumusta.

Kovenanttien tyyppejä
---------------------

Kovenanttien pääryhmiä ovat *tunnusluku-* eli *finanssikovenantit* ja *muut kovenantit*. 

Tunnuslukukovenantissa velallisen taloudellista asemaa mitataan jollain taloudellisella muuttujalla, esimerkiksi velkaantumisasteella. Tunnusluvulle sovitaan raja. Tunnusluvun muuttuminen sovittua negatiivisemmaksi johtaa seuraamukseen kuten luoton irtisanomiseen tai koron nousuun. Voidaan myös sopia sellaisesta kovenantista, että tunnusluvun positiivinen muutos vaikuttaa velallisen eduksi, esimerkiksi koron laskuun.

Muile kovenanteille on tyypillistä, että velallinen ei saa ryhtyä tiettyihin toimiin ilman luotonantajan lupaa. Kovenantti voi olla esimerkiksi omaisuuden panttaus- tai luovutuskielto. Velallisella voi myös olla tiedonantovelvollisuus taloudelliseen asemaansa vaikuttavista muutoksista.

Kovenanttien käyttö
-------------------

Kovenantteja käytetään tavallisimmin kansainvälisessä luottokaupassa. Kovenanttien käyttö perustuu vastaavaan tarpeeseen kuin vakuuksien: luotonantaja haluaa pienentää luoton takaisinmaksuun liittyvää riskiään. Riskin pienentäminen toteutetaan pyrkimällä varmistamaan luotonsaajan maksukyky tulevaisuudessakin puuttumalla jonkin verran velallisen toimintaan. Kovenantteihin ei liity vakuuksille tyypillisiä etu- ja erioikeuksia.

Kovenanttien avulla turvataan ensinnäkin velallisen liiketoiminnan pysyminen terveenä eli estetään maksukyvyttömyyden ajankohtaistuminen. Toisaalta niillä turvataan velkojan mahdollisuus saada hyvissä ajoin tietoja velallisen taloudelliseen asemaan vaikuttavista riskeistä. Kolmanneksi kovenantti voi turvata velkojan asemaa velallisen maksukyvyttömyystilanteessa esimerkiksi kieltämällä velallista antamasta vakuuksia muille velkojille (nk. *negative pledge*-sitoumus). 

Kovenanttien käyttö kansainvälisessä kaupassa johtuu velkojien yhdenvertaisuudesta ja käytännön syistä: rajat ylittävään luotonantoon liittyy useita käytännön hankaluuksia. Toisaalta vakuuksia ei ehkä voida pyytääkään, jos luotonhakija on merkittävämpi toimija kuin luotonantaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kovenantti on luottosopimuksen erityisehto. Laki24.fi. Viitattu 17.7.2017.
2. 1 2 3 4  Hoppu, Kari & Esko: *Kauppa- ja varallisuusoikeuden pääpiirteet*, s. 276. Talentum Pro, 2016. ISBN 978-952-14-2516-5.
**Durben järven taistelu** oli Saksalaisen ritarikunnan ja samogitialaisten välillä käyty taistelu Kuurinmaan alueella Durben järven lähellä. Samogitialaiset voittivat ritarit ja aiheuttivat heille ritarikunnan määrällisesti pahimman tappion 1200-luvulla. Saksalainen ritarikunta menetti 150 ritaria ja joukkoa johtaneen Burckhard von Hornhausenin kuolleina.

Taistelu
--------

Saksalaiset päättivät käydä taisteluun samogitialaisia vastaan Durben järven lähellä kuultuaan näiden olevan alueella ryöstöretkellä. Ritarien lisäksi heidän joukoissaan oli heidän virolaisia ja kuurilaisia liittolaisiaan, jotka pakenivat joukoista taistelun alussa. Samogitialaiset piirittivät ritarit aiheuttaen näille suuret tappiot. Taistelusta on yksityiskohtainen kuvaus Liivinmaan riimikronikassa, mutta se ei mainitse samogitialaisten johtajan nimeä. Simon Grunau mainitsee 1500-luvulla kirjoittamassaan kronikassa liettualaisten johtajan olleen Treniota.

Seuraukset
----------

Ritarikunnan tappio innoitti kuurit ja semgallit kapinaan ritarikuntaa vastaan ja näiden heimojen onnistuikin vapauttaa itsensä, vaikkakin ne alistettiin saksalaisvaltaan myöhemmin. Samoin muinaispreussilaiset kapinoivat taistelun innoittamina Herkus Mantasin johdolla. Tästä alkoi niin sanottu suuri preussilaiskapina, joka päättyi muinaispreussilaisten tappioon vuonna 1267.

Lähteet
-------

* Aulis Kallio: *Liettuan historia*. Tampere: Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009. ISBN 978-951-98665-3-6.
**Eric Bentley** (14. syyskuuta 1916 Bolton – 5. elokuuta 2020) oli englantilais-yhdysvaltalainen teatteriarvostelija, näytelmäkirjailija ja kielenkääntäjä. Hän kuului Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuodesta 1990.

Bentley syntyi Englannissa mutta sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1948 ja loi uransa siellä. Hän aloitti vuonna 1953 opettamisen Columbian yliopistossa ja tuli 1950-luvulla tunnetuksi myös työstään *The New Republic* -lehdessä. 

Bentley oli avoimesti homoseksuaali vuodesta 1969, ja *New York Timesin* haastattelussa 12. marraskuuta 2006 hän kertoi olleensa ennen 53 vuoden ikää kahdesti naimisissa. Hänet kelpuutettiin American Theatre Hall of Fameen New Yorkissa vuonna 1998.

Julkaisuja
----------

### Arvosteluja

* *A Century of Hero Worship* (1944)
* *The Playwright As Thinker* (1946)
* *Bernard Shaw* (1947)
* *What Is Theatre?* (1956)
* *The Life of the Drama* (1964)
* *Theater of War* (1972)
* *Brecht Commentaries* (1981)
* *Thinking About the Playwright* (1987)

### Näytelmiä

* *Are You Now or Have You Ever Been* (1972)
* *Lord Alfred's Lover* (1979)

Lähteet
-------

1. ↑  Eric Bentley, Critic Who Provoked Lovers of Broadway, Dies at 103


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Gabriel Poppius. Maalaus: Johan Gustaf Sandberg 1831.
**Gabriel Poppius** (12. joulukuuta 1770 Juva – 3. tammikuuta 1856 Tukholma) oli suomalaissyntyinen virkamies, joka toimi Ruotsin kauppakollegion presidenttinä sekä korkeimman oikeuden ja valtioneuvoston jäsenenä.

Poppiuksen vanhemmat olivat rovasti Henrik Poppius ja Katariina Nylander ja puoliso vuodesta 1809 Anna Gustava Hochschild (k. 1849). Poppius tuli ylioppilaaksi vuonna 1786 ja harjoitti lainopillisia opintoja Turun akatemiassa. Virkauran hän aloitti vuonna 1792 tuomarina Savossa, Turun hovioikeuden notaari hänestä tuli vuonna 1795. Poppiuksesta tuli vuonna 1799 Ylä-Satakunnan tuomari, ja vuonna 1801 hänet kutsuttiin Tukholmaan oikeusrevisioon Suomen maanjakoasioiden esittelijäksi. Vuodesta 1805 hän oli jäsen valtakunnan yleisten asioiden valmistelukunnassa ja vuonna 1809 hänestä tuli oikeusneuvos. Vuonna 1826 Poppiuksesta tuli kauppakollegion presidentti. Hallituksen jäsen hän oli vuosina 1833–1836 ja maanviljelysakatemian johtaja vuosina 1838–1851. Ruotsin tiedeakatemian jäsen Poppius oli vuodesta 1827 ja kolmeen otteeseen sen puheenjohtaja. Serafiimiritariksi Poppius nimitettiin 1843, lainopin kunniatohtoriksi hänet oli vihitty Uppsalassa jo 1818.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, IV osa: Malmström, K. R.–R.*, s. 383–384. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 6, palsta 1421


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Nuh** oli marokkolaisvalloitukselta säästyneiden songhaivaltakunnan jäänteiden hallitsija eli askia Dendissä vuosina 1592–1599.

Nuh oli askia Dawudin poika. Hän toimi päällikkönä, kapinoi veljeään askia Muhammad Bania vastaan vuonna 1586 ja joutui tämän vangiksi. Askia Ishaq II:n seuraaja Muhammad Gao vapautti Nuhin vuonna 1591.

Nuh valittiin askiaksi Marokon käskynhaltijan Mahmud bin Zarkunin vangittua ja tapettua Muhammad Gaon. Hän johti Dendiin vetäytyneiden songhaiden sissisotaa marokkolaisia vastaan kunnes Mahmud vetäytyi Dendistä ja sai surmansa vuonna 1594.

Uusi käskynhaltija Mansur löi askia Nuhin Homborissa kesäkuussa 1595. Hän vetäytyi armeijoineen, mutta suuri joukko siviilejä jäi vangeiksi. Heidät vietiin Timbuktuun, missä marokkolaiset olivat asettaneet nukkehallitsijaksi askia Sulaymanin.

Nuh jatkoi taistelua miehittäjiä vastaan, mutta hänen kannattajansa alkoivat väsyä sotimiseen. Nuhin veljet syrjäyttivät hänet vuonna 1599. Askiaksi tuli ensin Mustafa ja sitten Muhammad Sorko-ije, kunnes Harun Dankatayasta tuli pitempiaikainen hallitsija.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hunwick, John O.: *Timbuktu and the Songhay Empire: Al-Sa'di's Ta'rikh al-Sudan down to 1613, and other contemporary documents*, s. 337, 348. Leiden & Boston: Brill, 2003. ISBN 90-04-12560-4.
2. 1 2 3  *The Cambridge History of Africa, volume 4*, s. 165–166. Cambridge: Cambridge University Press, 1975. ISBN 0-521-20413-5.
3. ↑  *General History of Africa IV: Africa from the Twelfth to the Sixteenth Century*, s. 310. Paris, London: Unesco, Heinemann, 1984. ISBN 0-435-94810-5.
**Asklepioksen temppeli**, roomalaisittain **Asclepiuksen temppeli**, oli antiikin aikainen Asklepiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat nykyisen Agrigenton eteläpuolella, etelään Valle dei Templi ("Temppelien laakso") -nimellä tunnetusta arkeologisesta alueesta.

Asklepioksen temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin vuonna 400–390 eaa. Päin vastoin kuin useimpien Akragaan temppelien, kyseisen temppelin tunnistus on suhteellisen varma, sillä sen mainitsevat sekä Cicero että Polybios. Polybios mainitsee sen roomalaisten piirityksen vuonna 262 eaa. yhteydessä.

Temppeli sijaitsi kaupungin ulkopuolella nykyisellä San Gregorion tasangolla lähellä Akragas- ja Hypsas-jokien yhtymäkohtaa. Polybioksen mukaan sen etäisyys kaupungista oli 8,5 stadioninmittaa eli noin 1,5 kilometriä, mikä vastaa löydettyjen raunioiden sijaintia. Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu korkealle jalustalle ja sen koko oli noin 10,7 × 21,7 metriä. Sisällä temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos, jonka etupuolella oli kaksi pylvästä, ja vale-opisthodomos, jossa oli kaksi puolipylvästä. Ciceron mukaan temppelissä oli Myronin veistämä Apollonia esittänyt kulttipatsas, jonka Verres yritti varastaa itselleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "AKRAGAS later AGRIGENTUM (Agrigento) Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Sanctuary of Asclepios or Aesculapium *Agrigento's Valley of the Temples*. Viitattu 1.2.2018.
3. ↑  Polybios 1.18.
4. ↑  Cicero: *In Verrem* 2.4.43.
5. ↑  Smith, William: "Agrigentum", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
Asklepioksen sauva
**Asklepioksen sauva** on antiikin Kreikasta periytyvä lääkärien ja lääketieteen symboli sekä apteekkien tunnus, joka edustaa sairauksien parantamista lääkkeiden avulla. Asklepios, Apollonin poika, oli kreikkalaisessa mytologiassa lääketieteen jumala, joka kuvattiin parrakkaana miehenä nojaamassa sauvaansa, jota kiersi käärme.

Kreikkalaisessa mytologiassa Asklepioksen ja käärmeen yhteyden selitetään juontavan juurensa tapauksesta, jossa Minos oli määrännyt hänet herättämään poikansa Glaukoksen kuolleista. Hänen miettiessä, miten saisi tämän tehtyä, paikalle oli kiemurrellut käärme, joka oli kietoutunut hänen sauvansa ympärille. Asklepios oli tappanut käärmeen sauvallaan, mutta pian oli paikalle tullut toinen käärme, joka oli herättänyt ensimmäisen kuolleista mukanaan tuomalla yrtillä. Tällä samalla yrtillä Asklepios oli herättänyt kuolleista myös Glaukoksen. Myöhemmin lääkärit olisivat alkaneet käyttää käärmeitä esimerkin mukaisesti lääketieteessä, ja ylijumala Zeus nosti Asklepioksen itsensä taivaalle asumaan Käärmeenkantajan tähtikuvioksi.

Asklepioksen sauvan ympärille kiertynyt käärme on pensaskäärme (*Zamenis longissimus*), joka on Välimeren alueen yleisimpiä käärmeitä. Niitä pidettiin antiikin aikoina Asklepiokselle pyhitetyissä temppeleissä, jonne ihmiset tulivat pyytämään apua sairauksiinsa. Pensaskäärmeiden avulla saatiin apua lääkintätaidon jumalalta. Käärmeen nahanluonnin on katsottu symbolisoivan uudestisyntymistä ja voimien palaamista. 

Asklepioksen sauvan edeltäjiä ovat sumerilais-akkadilaisen parantamisen jumalan Ningišzidan sauva, jota kiersi kaksi käärmettä. Lisäksi foinikialaisten jumala Eschmun kuvattiin usein käärmeen kanssa.

Etenkin Yhdysvalloissa caduceus, kaupan ja talouselämän tunnus, sekoittuu ajoittain Asklepioksen sauvan kanssa. Kyseessä on kuitenkin kaksi erilaista ja eri yhteyksissä käytettävää symbolia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biederman, Hans (toim. Pentti Lempiäinen): *Suuri symbolikirja*, s. 181. Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
2. ↑  Hyginus, *Astronomica* ii.14 (engl. käännös)
3. ↑  Järvinen, Antero (toim.): *Käärme: jumalattaresta paholaiseksi*, s. 92-93. Helsinki: Kirjayhtymä Oy, 1997. ISBN 951-26-4264-6.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asklepioksen sauva**.
Asklepioksen kommentaari Aristoteleen *Metafysiikkaan*, käsikirjoitus vuodelta 1564. Biblioteca Medicea Laurenziana.
**Asklepios Tralleislainen** (m.kreik. Ἀσκληπιός, *Asklēpios*, lat. *Asclepius*; k. n. 560–570) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Tralleiksesta Vähästä-Aasiasta. Asklepios oli Aleksandriassa opettaneen Ammonios Hermiaan oppilas.

Asklepios kirjoitti kommentaareja, joista on säilynyt kaksi:

* Kommentaari Aristoteleen *Metafysiikkaan*, kirjat I–VII.
* Kommentaari Nikomakhoksen teokseen *Johdanto aritmetiikkaan*.

Kumpikin teos vaikuttaa koostuvan Ammonioksen luennoista tehdyistä muistiinpanoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Curnow, Trevor: *The Philosophers of the Ancient World: an A-Z guide*, s. 53. London: Duckworth, 2006. ISBN 0715634976.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Musikaalin ehtoolliskohtaus Brasilian Porto Alegressa 2015. Pöytäliinan alla näyttäisi olevan farmariauton kori.
**Godspell** on yhdysvaltalainen musikaali, joka kantaesitettiin Off Broadwaylla 1971. Stephen Schwartzin säveltämä ja John-Michael Tebelakin kirjoittama musikaali perustuu väljästi Matteuksen ja osin myös Luukkaan evankeliumiin. Musikaalin juonena on huumorilla sävytetty sarja raamatullisia vertauksia, joiden välillä kuullaan perinteisiin virsisävelmiin perustuvia moderneja lauluja. Musikaalin tunnetuin laulu on gospelmainen "Day by Day", josta coverversion teki muun muassa Fifth Dimension -yhtye.

Musikaali sai alkunsa Pittsburghissa toimivan Carnegie Mellon -yliopiston opiskelijoiden harjoitusprojektina ja siirtyi sieltä New Yorkin Greenwich Villageen kokeelliseen teatteriin erikoistuneelle La MaMa -klubille. Toukokuussa 1971 se sai osin uudelleensävellettynä kantaesityksensä Off Broadwayllä ja saman vuoden marraskuussa Lontoon Roundhouse Theatressa, josta se siirtyi Wyndham-teatteriin. Vuonna 1972 *Godspell* tuotiin näyttämölle Torontossa ja vuonna 1976 Broadwaylla. Sittemmin musikaalia on esitetty ammatti- ja harrastajateattereissa ympäri maailmaa.

Godspell-musikaalia on suomeksi esittänyt ainakin Kemin kaupunginteatteri keväällä 2002 Hannele Kauppisen ohjaamana. Musikaalin on suomentanut Sointu Angervo.

Vuonna 1973 musikaalin pohjalta tehtiin elokuva *Godspell – päivän sana*, ohjaajana David Greene.

Lähteet
-------

1. ↑  Godspell, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 14.4.2014.
2. ↑  Broadway-musikaali GODSPELL (1999), Naytelmat.fi, viitattu 14.4.2014.
3. ↑  *Godspell* Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Godspell** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Godspell
**Godomar II** (tai **Gundomar**) (k. 534) oli burgundien kuningas 524–534. Godomar nousi kuninkaaksi vanhemman veljensä Sigismundin kuoltua vuonna 524. Frankit olivat Klodvigin poikien johdolla hyökänneet burgundien kuningaskuntaan vuonna 523 ja lyöneet Sigismundin ja Godomarin taistelussa. Yksi Klodvigin pojista, Klodomir, oli vienyt Sigismundin vangiksi. Godomar hyökkäsi sillä aikaa Burgundiin jääneitä frankkeja vastaan ja onnistui valloittamaan takaisin alueensa. Klodomir teloitutti Sigismundin vuonna 524 ja marssi sen jälkeen veljensä  Teoderikin kanssa Burgundiin. Godomar onnistui pakenemaan frankkeja. Vuonna 534 frankit lopulta surmasivat hänet ja valloittivat burgundien kuningaskunnan.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Sigismund** | **Burgundien kuningas** 

 |

Lähteet
-------

1. ↑  Burgundian Kings *germantribes.org*. Viitattu 27.9.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Santa Catalinan kauppahalli Barcelonassa
**Enric Miralles i Moya** (25. helmikuuta 1955, Barcelona – 3. heinäkuuta 2000, Sant Feliu de Codines) oli espanjalainen arkkitehti. Miralles syntyi Barcelonassa vuonna 1955. Vuosina 1973–1983 hän teki yhteistyötä arkkitehtien Alberto Viaplana ja Helio Piñon kanssa. Vuonna 1985 hän aloitti oman uransa yhdessä Carme Pinosin kanssa. Vuodesta 1993 hän työskenteli Benedetta Tagliabuen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography Fundació Enric Miralles.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 3.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Enric Miralles** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Harvaa ajojäätä
Hyvin tiheää ajojäätä
**Ajojääksi** kutsutaan meren pinnalla kelluvia merijäälauttoja, jotka muodostavat laajoja kenttiä.

Ulapan jääpeitteeseen kohdistuu jatkuvasti kuormituksia johtuen tuulista, meren virtauksista ja vedenkorkeuden vaihteluista, aalloista sekä lämpötilan muutoksista. Ajojää syntyy, kun ulapan jääpeitte rikkoutuu jäälautoiksi. Ajojään muodostuminen riippuu tuulesta, ulapan laajuudesta ja jään paksuudesta. Meren jääkansi voi kovalla tuulella rikkoutua ajojäälautoiksi, kun jää on noin 50 senttimetriä paksua ja ulapan laajuus noin 100 kilometriä.

Ajojäälautat ovat yhdestä metristä sataan kilometriin leveitä. Ajojää voi kerääntyä jopa 50 metriä paksuihin ahtojääröykkiöihin. Lauttojen lomassa voi olla avovesialueita. Tärkeimmät avovesialueet ovat railot ja polinjat, joista jälkimmäinen tarkoittaa melko pysyvää avovesialuetta. Ajojäätä luokitellaan viisiportaisella asteikolla sen peittävyyden (A) mukaan. Hyvin harvaksi ajojää luokitellaan silloin, kun se peittää alle 30 prosenttia merestä. Seuraavat tasot ovat 50, 70, 90, ja 100 prosenttia eli yhtenäinen ajojää. Avoimissa jääkentissä (A < 70 %) jäälautat ajelehtivat vapaasti toisistaan riippumatta, ja kulku on vielä mahdollista jäävahvistetulla laivalla.

Kun tuulee ainakin 5 m/s, jään liike riippuu lähinnä vallitsevasta tuulesta. Silloin jää liikkuu nopeudella, joka on 1–3 prosenttia tuulen nopeudesta. Muita jään liikkeeseen vaikuttavia tekijöitä ovat jään ja veden suhteellisesta liikkeestä aiheutuva kitka, jääkentän sisäinen kitka ja Coriolis-ilmiö. Ajojään suunta poikkeaa 30–40 astetta tuulen suunnasta oikealle pohjoisella pallonpuoliskolla (etelässä vasemmalle) maapallon pyörimisestä johtuen. Kovalla tuulella jään liike on noin 10 kilometriä vuorokaudessa.

Jää voi kulkeutua merillä pitkiä matkoja ja viedä mukanaan kylmyyttä ja lähes makeaa vettä alueelta toiselle merkittäviä määriä. Jään kulkeutuminen vaikuttaa vesirungon kerrostuneisuuteen ja veden kiertoliikkeeseen. Jään mukana kulkee myös siinä olevaa ainesta, kuten pohja-ainesta matalilta rannikkoalueilta tai ilmakehästä laskeutuneita haitallisia päästöjä.

Lähteet
-------

1. ↑  European Environment Information and Observation Network (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Myrberg, Kai & Leppäranta, Matti: *Meret: maapallon siniset kasvot*, s. 69–75. Ursa, 2014. ISBN 978-952-5985-20-7.
3. ↑  Merijään liikkeet  28.3.2008. Merentutkimuslaitos. Viitattu 24.4.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ajojää** Wikimedia Commonsissa
**Flammenwerfer 35** (tunnetaan myös lyhyemmällä nimellä **FmW 35**) oli Wehrmachtin käyttämä liekinheitin toisessa maailmansodassa. Yksi sotilas riitti käyttämään liekinheitintä ja sitä käytettiin erityisesti rakennusten ja juoksuhautojen tyhjentämiseen vihollisista. Käytännössä ase paljastui erittäin tehokkaaksi lähitaisteluaseeksi.

Flammenwerfer 35 painoi noin 35,8 kiloa ja siinä oli 11,8 litran tankki polttoainetta, joka riitti noin 10 sekunnin yhtämittaiseen tulisuihkuun. Polttoaineena käytettiin bensiinin ja tervan sekoitusta, joka oli pelkkää bensiiniä painavampaa ja näin lensi kauemmaksi. Polttoaine sytytettiin aseessa olevalla vetysoihdulla.

Asetta käyttävällä sotilaalla oli yksiosainen tulenkestävä suojapuku ja suuret asbestikäsineet.

Asetta valmistettiin vuoteen 1941 asti, jolloin parannettu versio Flammenwerfer 41 korvasi sen valmistusohjelmassa. Suurista valmistusmääristä johtuen Flammenwerfer 35 oli kuitenkin uudemman mallin rinnalla saksalaisten joukkojen käytössä vuoteen 1945 ja toisen maailmansodan loppuun asti.

Katso myös
----------

* Einstossflammenwerfer 46
* M2-liekinheitin

Lähteet
-------

1. ↑   Bauer: Toinen maailmansota, osa 2, s. 335

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Flammenwerfer 35
**Cirebon** on satamakaupunki Indonesiassa Jaavan saaren pohjoisrannikolla. Se sijaitsee noin 200 kilometriä itään Jakartasta Länsi-Jaavan provinssissa lähellä Keski-Jaavan provinssirajaa. Cirebonin pinta-ala on 37,4 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 307 319. Varsinaista kaupunkia ympäröi tiheä metropolialue. Sen ja kaupungin yhteispinta-ala on 1 022 neliökilometriä ja yhteinen asukasluku vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 2 432 185.

Sijainti entisen Cirebonin sulttaanikunnan paikalla Länsi- ja Keski-Jaavan rajalla on vaikuttanut alueen kulttuuriin, koska sinne on kerääntynyt vaikutteita sundalaisesta, jaavalaisesta, arabialaisesta ja kiinalaisesta kulttuurista.

Lähteet
-------

1. ↑  Indonesia: West Jawa Province *citypopulation.de*. Viitattu 1.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cirebon** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cirebon
**Circus** (myös nimillä **Clowns** ja **Acrobat**) on Exidyn vuonna 1977 julkaisema kolikkopeli, jonka suosion myötä yrityksestä tuli merkittävä videopelivalmistaja*lähde?*. Pelin kehittivät Howard Ivey ja Edward Valley *Breakoutin* inspiroimana. 

Peliä myytiin noin 20 000 kappaletta.

Pelaaminen
----------

Pelissä ohjataan keinulaudalla pomppivia klovneja tavoitteena rikkoa ruudun yläreunassa vieriviä ilmapalloja. Ohjaamiseen on käytössä yksi *spinneri*-nuppi.

Ilmapallot ovat kolmessa rivissä ja mitä ylempänä ilmapallo on niin sitä enemmän siitä saa pisteitä. Kun kaikki ilmapallot ovat kerätty, niin klovni roikkuu hetken ilmassa fanfaarien soidessa ja peli jatkuu nopeampana. Mikäli klovni tippuu niin peli loppuu sirkusmusiikin soidessa.

Muut julkaisut
--------------

* *Clowns* (lisensoitu Midwaylle)
* *Acrobat* ja *Acrobat TV* (lisenoitu Taitolle)

Pelistä on julkaistu käännökset Commodore VIC-20:lle (1982) ja Commodore 64:lle (1983).

Lähteet
-------

1. ↑  Supercade, a visual history of the videogame age 1971-1984, van Burnham, s.161
2. ↑  Exidy’s Circus  6.3.2018. Retroist.  Arkistoitu 18.2.2019. Viitattu 17.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Circus* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Circus* Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
* *Circus* Arcade History -sivustolla (englanniksi)
**Alfa Romeo Giulia TZ**:n suunnittelu aloitettiin vuonna 1959 ja ensimmäinen koriprototyyppi toimitettiin vuonna 1961 Zagatolle. Auto esiteltiin yleisölle vuonna 1962 Torinon autonäyttelyssä. TZ-kirjaimet tulivat Tubolare Zagatosta. Auto oli tarkoitettu kilpakäyttöön, katukäyttöön tehdyissä moottorin teho oli pudotettu 112 hevosvoimaan.

Autossa on irrotettava kovakatto, takalasi on kiinteä. Auto muistutti keulasta Giulia SZ -mallia. TZ:n mekaniikka on peräisin Giuliasta, tosin suuresti muutettuna. Takana on erillisjousitus ja kaikissa pyörissä levyjarrut.
Automallin tuotanto alkoi vuonna 1963, rungon teki Ambrosini, mekaniikan Alfa Romeon kilpa-autoista vastannut Autodelta ja korin Zagato. Vuodesta 1963 vuoteen 1965 TZ-mallia rakennettiin yhteensä 112 kappaletta, 100 oli GT-luokituksen vaatima määrä. Mallilla otettiin monta luokkavoittoa muun muassa Sebringin 12 tunnin kisassa, Le Mansissa, Nürburgringin 1 000 kilometrin kilpailussa ja Targa Floriossa.

TZ2
---

Alfa Romeo Giulia TZ2
Vuonna 1964 esiteltiin edelleen kehitetty versio TZ2. Moottorina oli nyt 2 tulppaa/sylinteri sisältävä kuivasumppuvoitelulla varustettu nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti 170 hevosvoimaa. Kori oli edelleen Zagaton tekemä. Koripaneelit oli nyt tehty lasikuidusta ja koko auto oli aikaisempaa matalampi ja kevyempi. TZ2:sta valmistettiin vain kilpaversiona ja valmistusmääräksi jäi näin vain 12 kpl. Tuotanto loppui vuoden 1965 lopussa ja tilalle tuli GTA.

Moottori
--------

* **TZ1** 1 570 cm³ R4 DOHC 112 hv @ 6 500 r/min (kilpaversio 160 hv)
* **TZ2** 1 570 cm³ R4 DOHC 170 hv @ 7 000 r/min

Mitat
-----

* Akseliväli: 2 200 mm
* Raideleveys (etu/taka): 1 300/1 300–1 330 mm

Lähteet
-------

1. ↑  Alfa Romeo Giulia TZ Carsfromitaly.net. Viitattu 31.7.2021. (englanniksi)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
Geoidi
**Geoidi** on Maan tai taivaankappaleen muotoa kuvaava malli. Geoidi on se painovoimakentän potentiaalin tasa-arvopinta, joka parhaiten yhtyy levossa olevaan meren keskivedenpintaan joko globaalisti tai paikallisesti. Tasa-arvopinta (l. ekvipotentiaalipinta) tarkoittaa tässä yhteydessä, että pinnan kaikilla pisteillä on sama painovoiman potentiaalienergia ja geoidin pinta on kohtisuorassa painovoimavektoria vastaan. 

Todellisuudessa keskimerenpinta eroaa geoidista muun muassa veden lämpötila- ja suolaisuusvaihteluiden, ilmanpainevaihteluiden sekä vallitsevien tuulien ja merivirtojen vuoksi. 

Koska maapallon massa on epätasaisesti jakautunut, syntyy painovoimapoikkeamia ja geoidin pinta on epäsäännöllinen. Tietyillä alueilla geoidin pinta on siis kauempana maapallon massakeskipisteestä kuin joillain toisilla. Suhteessa maapallon pinnan paikalliseen etäisyyteen maapallon keskipisteestä, nämä vaihtelut ovat kuitenkin hyvin pieniä (alle 110 metriä). Vaihtelun suhteellisen pienuuden ansiosta maanmittauksessa geoidia yleensä approksimoidaan vertausellipsoidilla, joka on matemaattisesti yksinkertaisempi geometrinen malli.

Paikalliset geoidit, esimerkiksi paikallinen keskimääräinen merenpinta, voivat olla eri korkeuksilla. Ortometristen korkeuksien vertauspinta on paikallinen geoidi.

Vuoksikorjaus
-------------

Geoidille nimi voidaan tarkentaa riippuen siitä, miten se huomioi vuoksikorjauksen

* **nollageoidi** on geoidi  nollavuoksijärjestelmässä
* **keskigeoidi** on geoidi keskivuoksijärjestelmässä
* **vuoksivapaa geoidi** on geoidi vuoksivapaassa järjestelmässä

Tutkimus
--------

Geoidin aaltoilua eli undulaatiota tutkitaan kansainvälisesti satelliittien avulla. ESAn GOCE on vuonna 2009 laukaistu gravitaatiota ja geoidia mittaava satelliitti. Suomessa geoidia tutkii muiden muassa Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus.

Katso myös
----------

* Korkeus
* Vuoksikorjaus
* Geodesia
* GRACE
* Fysikaalinen geodesia

Aiheesta muualla
----------------

* Geoidista ESRI:n sivuilla (myös geoidikartta)
**Geofyysillinen neuvottelukunta** oli aiemmin Suomessa valtion elin, joka koordinoi erilaisten virastojen toimintaa. Se perustettiin valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1931.

Neuvottelukunnan kokoonpano
---------------------------

Geofyysillisen neuvottelukunnan muodostivat geodeettisen laitoksen, merentutkimuslaitoksen, meteorologisen keskuslaitoksen sekä tie- ja vesirakennushallituksen alaisen hydrografisen toimiston johtajat.

Neuvottelukunnan tehtävät
-------------------------

Geofyysillisen neuvottelukunnan tehtävänä oli tarpeen vaatiessa neuvotella kysymyksistä, jotka koskivat kahden tai useamman viraston toimialaa. Neuvottelukunnan puheenjohtajana toimivat vuorotellen virkaikänsä mukaan vuoden kerrallaan neuvottelukunnan jäsenet. Puheenjohtaja kutsui neuvottelukunnan kokoukseen, kun hän tai muu neuvottelukunnan jäsen katsoi kokouksen pitämisen tarpeelliseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Geofyysillinen neuvottelukunta", *Lakiasiain käsikirja*, s. 173. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Valtioneuvoston päätös geofyysillisestä neuvottelukunnasta (12.3.1931).
**Damiano Damiani** (23. heinäkuuta 1922 Pasiano di Porderone, Italia – 7. maaliskuuta 2013) oli italialainen elokuvaohjaaja. Damianin erikoisalaa olivat kantaa ottavat rikosdraamat, jotka kertovat koruttamalla tavalla mafiaan ja korruptioon liittyvistä yhteiskunnallisista ongelmista. Näistä elokuvista kuuluisin on vuonna 1971 Moskovan elokuvajuhlilla pääpalkinnon voittanut *Puuttuvat todisteet*, jonka pääosissa esiintyivät Franco Nero ja Martin Balsam. Muita ohjaajan mafiatrillereitä ovat mm. *Il giorno della chivetta* (1967), *Perché si uccide un magistrato* (1974) sekä televisiosarja *La piovra* (1984).

Damianin merkittävin elokuva on poliittisen westernin mestariteos *Naurava paholainen* (1966), Meksikon vallankumousvuosiin sijoittuva kertomus, joka erittelee köyhälistön taistelun moraalisia ongelmia. Teos tarjosi esikuvan kokonaiselle sarjalle italialaisia vallankumouslänkkäreitä. Damianin myöhemmistä elokuvista muistettavin on *L’Inchiesta* (1987), joka kertoo tarinan Jeesuksen ylösnousemuksesta mysteerithrillerin muodossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mereghetti, Paolo:  *Corriere della sera*.  8.3.2013. RCS Mediagroup S.p.a.. Viitattu 11.3.2013. (italiaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christy Nicole Turlington** (s. 2. tammikuuta 1969) on yhdysvaltalainen malli.

Lapsuus ja uran alku
--------------------

Turlington syntyi Walnut Creekissä, Kaliforniassa lentäjäisän ja El Salvadorista kotoisin olevan lentoemäntä-äidin tyttäreksi. Hänellä on kaksi sisarta.

Turlington aloitti uransa mallina työskennellen 14-vuotiaasta 16-vuotiaaksi mallina koulun jälkeen. Valmistuttuaan high schoolista hän muutti New York Cityyn ja alkoi työskennellä täyspäiväisenä mallina.

Ura
---

Turlington on menestyksekkään mallinuransa aikana toiminut muun muassa Maybellinen, Chanelin ja Calvin Kleinin mallina. Hän on esiintynyt yli 500 lehden kannessa.

2000-luvulla Turlington on ollut mukana erilaisissa liiketoimissa. Hän on esimerkiksi suunnitellut Pumalle vaatteita.

Turlington tunnetaan terveellisten elämäntapojen kannattajana. Hän on ollut mukana keuhkosyöpää ehkäisevässä työssä ja nuorten työllisyyttä edistävässä projektissa. Turlington on myös afrikkalaisen terveydenhoitoprojektin lähettiläs.

Yksityiselämä
-------------

Vuonna 1994 Turlington aloitti opinnot New York Universityssä. Hän valmistui vuonna 1999 pääaineenaan vertaileva uskonto ja filosofia. Vuonna 2009 Turlington aloitti maisterin tutkintoon johtavan koulutuksen Columbian yliopistossa, New Yorkissa.

Turlington avioitui näyttelijä Edward Burnsin kanssa 7. kesäkuuta 2003. Heillä on kaksi lasta: vuonna 2003 syntynyt tytär ja vuonna 2006 syntynyt poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maybelline - Maybelline kasvot - Christy Turlington (Arkistoitu – Internet Archive) Maybelline.fi
2. ↑  Model Mom - Christy Turlington Burns (Arkistoitu – Internet Archive) Heinäkuu 2009, Diablo
3. ↑  Model Christy Turlington Talks to Vogue's Joan Juliet Buck on Columbia, No Woman, No Cry, and CARE Elokuu 2009, Vogue

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Christy Turlington Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christy Turlington**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Damiano David** (s. 8. tammikuuta 1999 Rooma, Italia) on italialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän muodostaa rock-yhtye Måneskinin yhdessä Victoria De Angelisin, Ethan Torchion ja Thomas Raggin kanssa. David tuli tunnetuksi suurelle yleisölle voittaessaan Euroviisut Måneskinin kanssa vuonna 2021.

Ura
---

David syntyi Roomassa vuonna 1999. Vanhempien ammatin takia hän ja hänen veljensä matkustivat ympäri maailmaa jo nuorena. Hän pelasi koripalloa 17-vuotiaaksi asti paikallisessa joukkueessa pelintekijänä.

David aloitti laulamisen jo kuusivuotiaana. Hän oli lukiossa Roomassa, mutta keskeytti opintonsa musiikkiuransa vuoksi. Myös hänen vanhempansa tukivat hänen musiikkiuraansa. David tapasi Victoria De Angelisin ja Thomas Raggin lukiossa. Vuonna 2016 he perustivat Måneskinin. He soittivat aluksi Rooman kaduilla, mutta nousivat suosioon vuonna 2017 saavutettuaan toisen sijan Italian *X Factorin* yhdennellätoista kaudella. Seuraavana vuonna julkaistiin heidän debyyttialbuminsa "Il ballo della vita". He olivat myös kiertueella vuosina 2018 ja 2019. Vuonna 2021 julkaistiin heidän toinen albuminsa "Teatro d’ira: Vol. I". 

Euroviisujen voiton jälkeen David ajautui huumekohuun. Häntä syytettiin kokaiinin käytöstä live-lähetyksessä. Myöhemmin hän meni huumetestiin ja tulos oli negatiivinen. David sanoi Voguen haastattelussa, että he eivät ole stereotyyppisiä rocktähtiä jotka käyttävät paljon huumeita ja alkoholia.

Lähteet
-------

1. ↑  Måneskinin laulaja nousi yhdessä yössä Euroopan tuntemaksi seksisymboliksi ja kohautti huume-epäilyllään – kuka on salaperäinen 22-vuotias Damiano David? *mtvuutiset.fi*.  24.5.2021. Viitattu 22.6.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Damiano David 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Erkki Olavi Etola** (s. 14. tammikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen liikemies. 

Etola on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Etola johtaa perheyritys Etolaa. Lisäksi hän kuuluu Stockmannin johtoon. Etola omistaa Etola-konsernin yhtiöistä enemmistön eli yli 50 prosenttia, ja yhtiöidensä kautta viitisen prosenttia Stockmannista. Hän kuului myös Aldatan suurimpiin omistajiin.

Erkki Etolan vanhemmat olivat kauppaneuvos Nils A. Etola ja hammaslääkäri Irja Kahilus.

Etola on merkittävä omistaja ja vallankäyttäjä lukuisissa Helsingin pörssissä noteeratuissa yhtiöissä. Vuonna 2021 Etola kuului kolmen suurimman tunnetun omistajan joukkoon Incapissa, Dovre Groupissa, Aspocompissa, Suomisessa, Digiassa, Componentassa ja Aktiassa. Vuonna 2022 Etola omisti Helsingin pörssissä osakkeita yhteensä yli 600 miljoonan euron arvosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Pajala, Lasse & Lagerbohm, John (toim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2011*, s. 122. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Etola, Erkki (Arkistoitu – Internet Archive) Reuters
3. ↑  Verotiedt (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat
4. ↑  Erkki Etola tankkasi Aldataa alkuvuonna (Arkistoitu – Internet Archive) Arvopaperi 28.6.2011
5. ↑  Biografia-sampo: Nils Etola Viitattu 9.9.2021.
6. ↑  Ahti Terhemaa: Sijoita kuin Erkki Etola *Arvopaperi*.  16.12.2021. Viitattu 12.11.2022.
7. ↑  Tommi Melender: Pörssirikkaat 2022: Pörssin suurimmista salkuista suli valtavia summia *Arvopaperi*.  15.6.2022. Viitattu 12.11.2022.
Sharon Day-Monroe työntämässä kuulaa vuonna 2015.
**Sharon Day-Monroe** (o.s. *Day*, s. 9. kesäkuuta 1985 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen moniottelija ja korkeushyppääjä.

Day aloitti yleisurheilu-uransa korkeushyppääjänä. Hän sai korkeushypyssä pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2004. Vuonna 2007 hän oli Pan-Amerikan kisoissa kuudes. Pekingin olympialaissa 2008 Day ei päässyt loppukilpailuun.

Arvokisoissa Day kilpaili seitsenottelussa ensimmäisen kerran Berliinin MM-kisoissa 2009 ollen kymmenes. Korkeushypyssä hän karsiutui loppukilpailusta. Daegun MM-kisoissa 2011 Day oli seitsenottelussa 16:s. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli seitsenottelussa 14:s.

Moskovan MM-kisoissa 2013 Day oli seitsenottelussa kuudes ja Sopotin sisäratojen MM-kisoissa 2014 viisiottelussa neljäs. Pekingin MM-kisoissa 2015 Day-Monroe oli 14:s ja Lontoon 2017 MM-kilpailuissa 20:s.

Day kuuluu Asicsin yleisurheilutalliin. Hän teki valmistajan kanssa sopimuksen vuonna 2008 siirryttyään yliopistosta ammattilaiseksi. Hänen puolisonsa Dan Monroe on koripallovalmentaja.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 24,02 (2013)
* 800 metrin juoksu: 2.08,94 (2013)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,31 (2015)
* Korkeushyppy: 195 (2008)
* Pituushyppy: 615 (2012)
* Kuulantyöntö: 15,62 (2015)
* Keihäänheitto: 50,12 (2017)
* **Seitsenottelu: 6550 (2013)**

Sisäradat
* 800 metrin juoksu: 2.09,80 (2014)
* 60 metrin aitajuoksu: 8,43 (2014)
* Korkeushyppy: 193 (2009)
* Pituushyppy: 609 (2014)
* Kuulantyöntö: 15,59 (2014)
* **Viisiottelu: 4805 (2014)**

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Sharon Day-Monroe Asics.  Arkistoitu 5.9.2015. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Sharon Day-Monroe Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2  Sharon Day-Monroe Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Virgen, Steve: Multi-faceted Day finds success in heptathlon *Daily Pilot*.  26.6.2012. Viitattu 12.8.2013.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Erkki Aulis Annila** (s. 7. kesäkuuta 1937 Laihia) on suomalainen metsäntutkija ja professori.

Erkki Annila väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1969 ja maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1975. Hän teki työuransa Metsäntutkimuslaitoksen palveluksessa vuodesta 1965 alkaen ensin tutkijana ja erikoistutkijana ja sitten metsäeläintieteen professorina 1985–2000. Hänellä oli myös metsäeläintieteen dosentuuri Helsingin yliopistossa vuosina 1975–2002. Annila on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992 ja hallituksen jäsen vuosina 1995–2000. Hän on julkaissut runsaasti tieteellisiä tutkielmia metsänsuojelun alalta.

Erkki Annilan poika on professori Arto Annila.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2001*, s. 54. Helsinki 2000. ISBN 951-1-17007-4
2. 1 2 3  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 61. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**David Navarro Pedrós** (s. 25. toukokuuta 1980 Sagunto, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

Navarro on Valencian junioriakatemian kasvatti. Vuonna 2001 hän nousi edustusjoukkueeseen. Seuraavien kuuden kauden aikana Navarro ei saanut säännöllisesti peliaikaa, mutta oli mukana voittamassa muun muassa kahta pääsarjamestaruutta vuosina 2002 ja 2004. Euroopan kentillä hän onnistui maalinteossa 26. helmikuuta 2004 turkkilaista Beşiktaşia vastaan. Valencia eteni aina finaaliin asti vuoden 2004 UEFA Cupissa, ja kohtasi siellä Marseillen. Finaali päättyi Valencian 2–0-voittoon.

6. maaliskuuta 2007 Mestarien liigan kotiottelussa Internazionalen vastaan ottelun päätyttyä tasatulokseen 1–1 Navarro ryntäsi vaihdosta kentälle, jossa hän oli ollut koko pelin ajan. Ristiriitaa hänellä syntyi muun muassa Inter-pelaaja Nicolás Burdisson kanssa, jonka nenä murtui Navarron lyötyä häntä kasvoihin joukkuetovereiden estelyistä huolimatta. Tämän jälkeen Navarro pakeni joukkueen pukuhuoneeseen Julio Cruzin, Iván Córdoban ja Maiconin jahdatessa häntä. Myöhemmin vielä Inter-maalivahti Francesco Toldo kävi selvittelemässä tapahtunutta Valencian pukuhuoneessa.

7. maaliskuuta 2007 UEFA syytti Valencia-pelaajia Navarroa ja Carlos Marchenaa sekä Inter-pelaajia Cruzia, Córdobaa ja Maiconia epäurheilijamaisesta käyttäytymisestä. Myöhemmin Navarro pahoitteli tekojaan ja esitti anteeksipyynnön Burdissolle.

14. maaliskuuta 2007 UEFA:n tutkittua videolta ottelun tapahtumat, se rankaisi Navarroa kuuden kuukauden pelikielolla kaikista Euroopan sarjoista. Myöhemmin useiden valitusten jälkeen FIFA lievensi rangaistusta niin, että Navarro kykenee pelaamaan kansallisia pelejä ja maaotteluita. Näin hän pystyi pelaamaan vielä kauden 2006–2007 lopun otteluissa.

Kauden 2007–2008 Navarro pelasi lainalla Mallorcassa. Otteluita kaudella kertyi yhteensä 18. Heinäkuussa 2008 hän palasi Valenciaan, mutta hänet päätettiinkin lainata uudelleen vuoden sopimuksella Mallorcaan kaudeksi 2008–2009.

Kaudet 2009–2010 ja 2010–2011 Navarro pelasi jälleen Valenciassa, mutta kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin. Hän kuitenkin palasi kesken kauden Espanjaan, seuranaan tällä kertaa Levante.

Lähteet
-------

1. ↑  Fifa extends Navarro suspension *BBC*. Viitattu 16.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  La brutta rissa di Valencia *La Repubblica*. Viitattu 16.5.2009. (italiaksi)
3. ↑  Uefa charge Valencia and Inter over brawl *Guardian*. Viitattu 16.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* David Navarron tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Levante – Primera División
1 Jesús |
2 I. López |
3 Toño |
4 Navarro |
5 Uche |
6 Vyntra |
7 Barral |
8 El Zhar |
9 Martins |
10 R. García |
11 Morales |
12 Juanfran |
13 Mariño |
14 Ramis |
15 Nikos |
16 El Adoua |
17 Xumetra |
18 Víctor |
19 P. López |
20 V. Pérez |
21 Ivanschitz |
22 Sissoko |
23 Diop |
24 Simão |
25 José Mari |
26 Camarasa |
30 Jason |
Valmentaja Alcaraz
**Helsingin yliopiston vanha fysiologian laitosrakennus** sijaitsee Siltavuoressa Siltavuorenpenkereellä Snellmaninkadun päässä. Se on osa Minerva-oppimiskeskusta vuonna 2004 rakennetun rakennuksen ja 1960-luvulla rakennetun välirakennuksen kanssa.

Rakennus on alun perin suunniteltu fysiologian laitokseksi, ja se on nykyisin kasvatustieteellisen tiedekunnan käytössä osana keskustakampusta.

Rakennus sai alkunsa syyskuussa 1901 fysiologian professori Robert Tigerstedtin kirjeestä lääketieteelliselle tiedekunnalle, jossa hän muistutti, kuinka oli suostunut Helsingin yliopiston professoriksi sillä ehdolla, että fysiologian laitos saisi uuden laboratorion. Laboratoriorakennuksen rakentamisesta asetettiin konsistorin toimesta komitea marraskuussa 1901, ja Gustaf Nyströmin suunnitelma rakennuksesta hyväksyttiin vuonna 1902. Rakennustyö aloitettiin joulukuussa 1903 ja se valmistui kesäkuussa 1905. Virallisesti rakennus vihittiin käyttöön 1.2.1906.

Rakennuksen sisätilat on suunniteltu pitkälti Tigerstedtin toiveiden mukaisesti. Tigerstedt oli ollut mukana Ruotsin Karoliinisen instituutin fysiologian rakennuksen käyttöönotossa 1880-luvun lopulla, ja siten osasi esittää tarkat toiveet kerrosaloista, neliömääristä ja huoneiden sijoituksista. Rakennus rakennettiin suoraan peruskalliolle, mikä auttoi suuresti fysiologisten laboratoriokokeiden tekemisessä. Varsinaisia suuria harjoituslaboratoriosaleja ei kuitenkaan tarvinnut sijoittaa rakennukseen, sillä Keisarillisella Aleksanterin-Yliopistolla oli poikkeuksellisesti oma fysiologisen kemian laitos toisaalla.

Nyström kiinnitti erityistä huomiota rakennuksen pääjulkisivuun ja sen punaiseen risaliittiin, tiedostaen sen hallitsevan sijainnin Snellmaninkadun päässä. Valmistuessaan rakennuksen julkisivu oli vielä nykyistäkin hallitsevampi, kun kadun päässä olevia muita rakennuksia ei ollut rakennettu.

Rakennus muodostaa rappaamattomalla tiilijulkisivullaan yhtenäisen kokonaisuuden sen naapuriin vuonna 1910 valmistuneen Psychologicumin kanssa. Nyström oli suunnitellut Siltavuorelle myöskin yhtenäisen anatomian laitoksen vuonna 1914, mutta sitä ei koskaan toteutettu. Anatomian laitosrakennus rakennettiin lopulta alueelle vasta vuonna 1928 tyystin eri tyylisuunnan mukaisena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lukkarinen, Ville: *Fysiologian laitos*. Teoksessa *Yliopiston Helsinki*, s. 82–83. Helsingin yliopisto, Sanomaprint, 1989.  ISBN 951-875-148-X.
2. ↑  Yliopiston Helsinki, 1989, s. 103.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helsingin yliopiston vanha fysiologian laitosrakennus** Wikimedia Commonsissa

* Helsingin yliopiston fysiologian laitos; Siltavuorenpenger 20; Helsinki *Helsingin kaupunginmuseo*.  [vanhentunut linkki]
* Ragnar Granit : Fysiologinen laitos, Suomen Kuvalehti, 24.03.1928, nro 13, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot