recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lappilan seisake
**Lappila** on Kärkölän kylä. Sen asukasluku on noin 600. Se on Kärkölän kylistä nuorin, asutettu vasta 1500- ja 1600-luvuilla ollen sitä ennen Vanajan metsästysmaata. Kylä sijaitsee Riihimäki–Lahti-rautatien varrella. VR:n lähijunat pysähtyvät Lappilan seisakkeella. Lappilan ohittaa pohjoispuolelta kantatie 54, jonka pohjoispuolella Lappilan kohdalla virtaa Teuronjoki. 

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa kylä mainitaan nimellä "Lappila by" ja siellä on kolme taloa

Lappilaan rakennettiin koulu 1890-luvulla ja otettiin käyttöön 1898. Opetus siirrettiin 1951 uuteen kivikouluun, jonka toiminta lakkautettiin 2012. Puisessa koulussa toimi myöhemmin muun muassa kirjasto. Vuonna 1934 kylään rakennettiin nuorisoseurantalo Lappilinna. Lappilassa on ollut myös urheilukenttä. Urheiluseura Lappilan Nousu järjesti rantapainin SM-kilpailut vuosina 2015-2019.

Lappilassa toimi vuosina 1928–2014 tiilitehdas. Siitä tuli vuoden 1985 uudistuksen jälkeen Pohjoismaiden suurin raakatiilitehdas, jonka maksimikapasiteetti oli 30 miljoonaa tiiltä.

Lappilasta tuli vuonna 2001 viides Päijät-Hämeen vuoden kylä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kalmbergin kartasto: Koottu kartasto, suoraan: kartalle (fc20050966.jpg), 1855-56
2. ↑  Henrik Wager: *Päijät-Hämeen rakennettu kulttuuriympäristö*. Päijät-Hämeen Liitto, 2006. ISBN 9516371388. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kärkölä kauppaa vanhaa Lappilan koulua *Yle Uutiset*. Viitattu 25.2.2019.
4. ↑  YLE Lahti: Kärkölä lopettaa Lappilan koulun *yle.fi*.  11.10.2011. Viitattu 14.10.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kärkölän sivukirjastojen aukiolo supistuu *ESS.fi*.  9.2.2005. Viitattu 25.2.2019.
6. ↑  Seurantalot - Lappilinna *www.seurantalot.fi*. Viitattu 25.2.2019.
7. ↑  Lappilan kylätiedote - PDF *docplayer.fi*. Viitattu 25.2.2019.
8. ↑  Oriharo Beach Games, OBG 2017 & Rantapainin SM - Lappilan Nousu ry *www.lappilannousu.fi*. Viitattu 25.2.2019.
9. ↑  Kokko-Parikka, Riitta: Lappilan historia *lappila.fi*. Viitattu 30.5.2021.
10. ↑  Kolsan tiilitehdas *www.tiilitehdasperinne.com*. Viitattu 17.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Päijät-Hämeen kylät: Lappilan verkkosivut uutisarkisto
Johan Possieth (Maalaus Tukholman Suurkirkossa)
**Johan Possieth** (31. joulukuuta 1667 Säbende, Söderby Karl, Uplanti, Ruotsi – 27. heinäkuuta 1728 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja oppinut kirjailija.

Possieth opiskeli Uppsalassa, toimi kotiopettajana sekä vihittiin papiksi 1698. Hän toimi kreivi Fabian Wreden kotisaarnaajana vuodesta 1700, sotilaspappina vuodesta 1705, kuninkaan hovisaarnaajana vuodesta 1709 ja vuodesta 1722 Riddarholmenin sekä Bromman kirkkoherrana. Hän oli tiukan puhdasoppisuuden kannattaja ja pietismin ankara arvostelija. Hän on ilmiantanut viranomaisille Nackan Sicklassa seuroja pitäneitä pietistejä 1723. Heidän joukossaan on ollut myös Suomesta lähteneitä turvapaikkaa etsineitä pietismin kannattajia, muun muassa Suomen kirkkohistoriassa mainitut oululaiset veljekset Jaakko ja Eerik Eriksson.

Possiethia pidettiin oman aikansa parhaana saarnaajana. Hän julkaisi useita hartauskirjoja, ruumissaarnoja, yli 2 000 saarnaa sekä ruotsin- ja latinankielisiä runoja. Vuonna 1709 julkaistiin hartauskirja nimeltä *Vera Via Vitae Eller En Rätt Wäg til thet Ewiga Lifet*. Kirja oli alkuaan tanskalainen, Riben piispan Jens Diensen Jersinin hartauskirja ja se oli ilmestynyt jo 1683. Vuoden 1709 painoksessa oli Possiethin kirjoittama johdanto ja kirja päättyi runoon, jonka alkusanat olivat "I Jesu namn, med Jesu nåd". Runo oli akrostikon, sen 13 säkeistön alkusanojen alkukirjaimet muodostivat nimen Iohan Possieth, ja tämän mukaan virren tai runon tekijäksi on mainittu Possieth, joskin siitä ei ole täyttä varmuutta. Se voi olla myös Possiethille omistettu onnitteluruno, koska hän tuona vuotena oli nimitetty hovisaarnaajaksi.

Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjan yksisäkeistöinen virsi 498 "Ett, Jesus, än påminner jag" on kyseisen runon viimeinen säkeistö ja tullut vuoden 1939 virsikirjaan. Virren tekstin on muokannut K. G. Hildebrand 1983. Suomenkielisessä virsikirjassa se on Anna-Maija Raittilan 1999 tekemänä käännöksenä "Vain yhtä pyydän, Jumala". Virren sävelmä on Philipp Nicolain koraali "Wie schön leuchtet der Morgenstern".

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 537. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Possieth Johan *runeberg.org*. Viitattu 18.3.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Jens Dinesen Jersin *snl.no*. Viitattu 18. 3. 2022. (norjaksi)
4. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700*, s. 187. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Puola

 |

 |
**Ypäjän Musiikkiteatteri ry** toimii Kanta-Hämeessä, Ypäjän kunnan kotiseutumuseon alueella.

Historiaa
---------

Ypäjän Musiikkiteatteri aloitti toimintansa Jokiläänin kansalaisopiston musiikkiharrastus- ja näytelmäpiirinä vuonna 1985, mutta varsin nopeasti musiikin ja kuoron johtajana toimineet Riikka Jaakkola ja Osmo Jaakkola ryhtyivät puuhaamaan ensimmäistä musiikkiteatteriesitystä. Teosten esittäminen aloitettiin ensin siten, että kutakin teosta esitettiin kahtena kesänä, jonka jälkeen pidettiin lepovuosi ja sen jälkeen aloitettiin uuden teoksen tuotanto. Työtä tehtiin talkoilla ja vain avainhenkilöille maksettiin palkkioita. Varsinaisesti Ypäjän Musiikkiteatteri ry perustettiin vuonna 1991. Ypäjän Musiikkiteatteri ry:llä on n. 220 jäsentä.

Ypäjän Musiikkiteatteri toimii Ypäjän kotiseutumuseon alueella ja se tarjoaa katsojilleen myös mahdollisuuden tutustua Ypäjän kunnan historiaan.

Esitykset
---------

Ypäjän Musiikkiteatteri ry on esittänyt kolme kantaesitystä. Ensimmäinen oli *Sammon tarina*, johon yhdistys tilasi sävellystyön Pekka Kostiaiselta. Tämän teoksen libretto on Paavo Liskin Ypäjän Musiikkiteatterille kirjoittama. Sammon tarinaan saatiin myös Ypäjän kunnalta arvokasta tukea, kun kunta rakensi teatterin käyttöön 500 hengen maakatsomon. Tämän katsomon ylle musiikkiteatteri pystytti sadekatoksen.

Toinen teos oli *Täällä Pohjantähden alla*. Musiikin sävelsi yhdistyksen musiikinjohtajana vuonna 2006 aloittanut Kari Mäkiranta. 

Kolmas oma tuotanto oli paikkakuntalaisen Matti Malin käsialaa oleva *Prättäkitti ja Yrjä Pytyn tapaus*. Teoksen musiikki on Kari Mäkirannan käsialaa. Tuotanto oli päänavaus musiikkiteatterille: yhdistys tuotti Ypäjän kunnan 140-vuotisen taipaleen kunniaksi lasten musiikkinäytelmän. Ypäjän Mannisten kylään sijoittuva tarina perustui ypäjäläiseen kansanperinteeseen noita Prättäkitistä.

Ypäjän Musiikkiteatteri tekee yhteistyötä Ypäjän Hevosopiston kanssa: tavoitteena on tuoda jokaiseen esitykseen ainakin yksi hevonen. Poikkeuksen tähän ovat tehneet Prättäkitti ja Yrjä Pytyn tapaus sekä vuoden 2019 esitykset, joissa ei ollut hevosta.

Vuosi 2018 oli välivuosi teatterin toiminnassa, kun teatterin katsomoon rakennettiin uutta kattoa.

Katsomon sivuseinää keväällä 2019.
Vuonna 2019 päätettiin järjestää musiikkiteatterifestivaali ja esittää kolme eri teosta. Näin esiintyjämäärää saatiin kasvatettua huomattavasti ja esitysten määrä kasvoi aiemmasta 18 esityksestä 31:een.

Lähteet
-------

1. ↑  Seitsemän veljestä *ypajanmusiikkiteatteri.fi*. Viitattu 31.5.2019.
2. ↑  Sammon tarina
3. ↑  Virtanen Pekka, Virtanen Henna: *Ypäjän Musiikkiteatteri 25 vuotta 1985-2010*. Ypäjän Musiikkiteatteri, 2010.
4. ↑  Täällä Pohjantähden alla
5. ↑  Teoston sävellysrekisteri *teosto.fi*.
6. ↑  Prättäkitti & Yrjä Pytyn tapaus, vuosi 2016 Ypäjän musiikkiteatteri.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.6.2019.
7. ↑  Musiikkiteatterin historiaa Ypajanmusiikkiteatteri.fi.

Aiheesta muualla
----------------

* Teatterin aikaisemmat tuotanto.
**Agentti** on kielitieteessä semanttinen rooli, joka ilmaisee lauseen tekijän. Esimerkiksi lauseessa "Henrik löi palloa" Henrik on agentti eli tekijä.*lähde?*

Tavallisimmin tekijän ilmaisee lauseen subjekti, mutta kaikki subjektit eivät ole agentteja. Esim. lauseessa "Henrik kuoli" Henrik on pikemminkin patientti.*lähde?*

Passiivin agentti
-----------------

Monissa kielissä passiivin yhteydessä tekijä voidaan ilmaista lauseenjäsenellä, joka koodataan jollakin adpositiolla tai obliikvisijalla. Tässä muodossa agentti esiintyy esimerkiksi ruotsissa ja englannissa. Näin merkittyä agenttia kutsutaan passiiviagentiksi tai englanninkielisellä termillä *by-agent*.*lähde?*

Esimerkiksi edellä mainitussa lauseessa "Henrik löi palloa" 'Henrik' on subjekti. Lause on ruotsiksi "Henrik slog bollen" ja englanniksi "Henrik hit the ball." Nämä voidaan muuntaa passiivilauseiksi ruotsissa muotoon "Bollen slogs av Henrik" ja englannissa "The ball was hit by Henrik", jolloin Henrik on agentti.*lähde?*

Suomen kielessä agentti esiintyy erityisen *-ma* tai *-mä* -loppuisen partisiippimuodon yhteydessä, jolloin se ilmaisee, kuka on tehnyt jollekin esineelle jotakin, esimerkiksi *Henrik* ilmaisussa "Henrikin lyömä pallo".*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Nordquist, Richard: Agents in English Grammar *ThoughtCo*.  3.8.2018. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)
**The Verkkars** on suomalainen elektronisen musiikin / pop-musiikin yhtye. Yhtyeen kappaleet liittyvät pääsääntöisesti Counter-Strike: Global Offensive (CS:GO) videopeliin ja sen kilpapelaamiseen. Yhtyeen singlet *EZ4ENCE* ja *Flashbang Dance* on valittu CS:GO pelin virallisiksi musiikkipakkauksiksi.

Yhtyeen kappaleita on kuunneltu eri alustoilla yhteenlaskettuna yli 38 miljoonaa kertaa.

Yhtye on esiintynyt livenä muun muassa PGL Major Stockholm 2021 -tapahtumassa.

Historia
--------

The Verkkarsin tarina alkoi vuonna 2019 kun yhtye julkaisi kappaleen *EZ4ENCE*. Sen sanoitus koostuu pääosin erilaisista CS:GO-aiheisista meemeistä, jotka käsittelevät suomalaista CS:GO-joukkuetta ENCEä. Kappaleen suosio räjähti, kun kappaleen pääaiheena toimiva suomalainen CS:GO-joukkue ENCE eteni ensimmäisenä suomalaisjoukkueena major-turnauksen finaaliin IEM Katowice 2019 -tapahtumassa. ENCE:n saapuessa lavalle IEM Katowice 2019 -tapahtuman finaaliin soitettiin areenalla EZ4ENCE-kappaletta. Turnauksen aikana kappale nousi myös Spotifyn Suomen TOP50-listalla sijalle 4. Kappale nousi myös useissa eri maissa Viraalit kappaleet -listoille.

Maaliskuussa 2019 CS:GO-pelin valmistaja Valve ilmoitti lisäävänsä EZ4ENCE-kappaleen peliin virallisena musiikkipakkauksena. Marraskuussa 2021 Valve lisäsi Flashbang Dance-kappaleen peliin virallisena musiikkipakkauksena.

Maaliskuussa 2024 The Verkkars julkaisi uuden singlen *God Mode* jossa on mukana Aleksi "Aleksib" Virolainen.

Singlet
-------

* *EZ4ENCE* (Warner Music Finland, 2019)
* *Winlandia* (Warner Music Finland, 2019)
* *Huutista* (Warner Music Finland, 2019)
* *Jingle Dens* (Warner Music Finland, 2020)
* *Flashbang dance feat. n0thing* (Warner Music Finland, 2021)
* *God mode feat. Aleksib* (Warner Music Finland, 2024)

Lähteet
-------

1. ↑  EZ4VERTIGO *blog.counter-strike.net*. Viitattu 23.11.2022.
2. ↑  Release Notes for 11/9/2021 *blog.counter-strike.net*. Viitattu 23.11.2022.
3. ↑  The Verkkars - Spotify *open.spotify.com*. Viitattu 23.11.2022.
4. ↑  The Verkkars - YouTube *youtube.com*. Viitattu 23.11.2022.
5. ↑  Fani­laulusta tuli yllätys­hitti – nyt Tomi ja Iiro esiintyivät Ruotsissa täydelle areenalle *is.fi*. Viitattu 23.11.2022.
6. ↑  ENCE Enter The Final With EZ4ENCE by The Verkkars *youtube.com*. Viitattu 23.11.2022.
7. ↑  Finland TOP50 *twitter.com*. Viitattu 23.11.2022.
8. ↑  EZ4ENCE is currently TOP 4 Viral in Norway *reddit.com*. Viitattu 23.11.2022.
**Škoda Superb Typ 3V** on Škoda Superbin kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuosina 2015–2023 lähtien.

Škoda Superb Typ 3V (2015–2023)
-------------------------------

Kolmannen sukupolven Superb esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015. Se nousi luokkaa ylemmäs E-segmenttiin, ja D-segmentissä mallin paikan otti suuremmaksi kasvanut Škoda Octavia. Superb perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Edellismalliin verrattuna se kasvoi 2,8 senttimetriä pituudeltaan, viisi senttimetriä leveydeltään ja kahdeksan senttimetriä akseliväliltään.

Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Škoda Superb III Combi
Bensiinimoottorit ovat 1,4- (125/150 hv), 1,8- (180 hv) ja 2,0-litraiset (220/280 hv) TSI:t. Dieselvaihtoehtoina puolestaan olivat aluksi 1,6 TDI (120 hv) ja 2,0 TDI (190 hv). Vuoden 2017 lopulla markkinoille tuli myös 2,0-litraisen 150-hevosvoimainen versio. 

Škoda Superb Sportline
Superb Sportline -mallissa on 15 millimetriä madallettu alusta sekä korin urheilullisia yksityiskohtia. Sisustukseen kuuluu urheiluistuimet ja -ohjauspyörä sekä alumiinipolkimet. Sportline-varustelu on saatavana kaikkien vähintään 150-hevosvoimaisten moottorien yhteyteen.

Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Vuonna 2019 Superb koki kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin erityisesti sen keulan ilmettä uudella etusäleiköllä ja -puskurilla. Takaosassa tehtiin muutoksia valoihin, ja keskelle takaluukun kanteen tuli teksti Škoda. Mallivalikoimaan lisättiin ladattava hybridimalli Superb iV, jossa on sama 1,4-litraisesta bensiinimoottorista ja 13 kilowattitunnin sähkömoottorista muodostuva voimalinja kuin Volkswagen Passat GTE:ssä. Toinen uutuus on Superb Scout, jossa on korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia. Malli on saatavana ainoastaan farmarikorisena ja nelivetoisena.

Škoda Superb Scout

Lähteet
-------

1. 1 2  Skoda Superb goes even bigger for its third-generation *Autoblog*.  5.3.2015. Viitattu 14.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Skoda Superb on entistä massiivisempi edustusauto *Iltalehti*.  18.5.2015. Viitattu 14.11.2017.
3. ↑  Škoda Superb 2015 Euro NCAP. Viitattu 14.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Odotettu virityssarja – Škoda Superb Sportline *Moottori*.  2.1.2017. Viitattu 19.11.2017.
5. ↑  New 2019 Skoda Superb facelift revealed with plug-in hybrid option *Auto Express*.  23.5.2019. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)
6. ↑  New Skoda Superb Scout joins facelifted line-up *Auto Express*.  23.5.2019. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Škoda Superb (2015)** Wikimedia Commonsissa
*Isoa Inaria kiertämässä* on Antti Tuurin ja Erno Paasilinnan yhteistyönä kirjoittama matkakuvaus purjehdusretkestä, jonka he tekivät heinäkuussa 1998 Inarijärven ympäri. Kirja ilmestyi 1999 Otavan kustantamana.

Tausta
------

Tuuri ja Paasilinna olivat tehneet erävalluksia Lapissa 1960- ja 1970-luvuilla. He olivat pitkään harkinneet vaellusta Lapin halki ja keskustelleet siitä. Purjehdustaitoinen Tuuri ehdotti purjehdusretkeä jollakin Suomen suurista järvistä, jolloin Paasilinna ehdotti Inarijärveä. Tuuri tilasi retkeen sopivan purjeveneen, sen varusteet ja sopi kuljetuksesta kun taas Paasilinna huolehti muun retkellä tarvittavan.
Suunnitellessaan teosta kirjailijat sopivat tekstin jaosta siten, että Paasilinna painottaisi matkaosuuksien kuvauksessa Inarin kylien ja talojen historiaa ja henkilöitä. Tuuri puolestaan kirjoittaisi matkaosuuksista painottaen purjehdustekniikkaa, suunnistamista ja muuta navigointia.

Sisältö
-------

Tuuri ja Paasilinna kuvailevat retkeä matkaosuus kerrallaan siten, että kumpikin kuvaa saman osuuden painottaen näkökulmia sovitun mukaisesti. Samalla he kuvailevat jonkin verran toistensa tekemisiä ja puheita. Joissakin paikoissa he ovat vierailleet viimeksi vuonna 1970 tekemällään vaelluksella Timo K. Mukan ja Jaakko Kariston kanssa. Havaittua muutosta kuvaillaan ja kommentoidaan.

Paasilinna tuo esiin vähän tunnettua Inarin ja Lapin historiaa, kuten tuhoisan espanjantautiepidemian Inarissa ja nälänhädät.
Kommenteissaan Lapin historiasta ja tapahtumista hän on paikoin hyvin kriittinen verraten esimerkiksi Suomen Saksan-politiikkaa 90-luvulla Neuvostoliiton aikaiseen suomettumiseen. Hän toteaa Suomen tosiasiallisesti luovuttaneen Lapin Saksalle 2. maailmansodan aikana Karjalan eduksi ja että tätä on peitelty. Toisaalta saamelaisten sisäinen politiikka ja jakautuminen saavat osansa kritiikistä.

Antti Tuuri kuvailee kirjassa osuudet purjehdusteknisesti. Hän kommentoi jonkin verran, mutta kuvaukset painottuvat enemmän itse purjehdukseen sekä sää- ja luonnonilmiöihin sekä matkan suorittamiseen. Kirjailijat pyrkivät välttämään päällekkäisyyksiä, mutta toisaalta niissäkin on hieman eri näkökulma esimerkiksi kuvauksessa Kuuvan kanavalta.

Lähteet
-------

* Erno Paasilinna, Antti Tuuri- *Isoa Inaria kiertämässä* Otava 1999 ISBN 951-1-15658-6

### Viitteet

1. ↑  s.7-12 esipuhe
2. ↑   Paasilinna 142-154
3. ↑  Paasilinna s.171
| Peloponnesolaissodan taistelut |
| --- |
| Sybota – Poteidaia – Naupaktos – Khalkis – Plataia – Tanagra – Olpai – Pylos – Sfakteria – Delion – Megara – Amfipolis – Mantineia – Syrakusa – Syme – Kynossema – Kyzikos – Notion – Arginusai – Aigospotamoi |

**Arginusain taistelu** käytiin vuonna 406 eaa. osana peloponnesolaissotaa Arginusain saarten ja Kanain kaupungin edustalla Lesboksen saaren itäpuolella. Taistelussa Ateenan laivasto, johtajanaan kahdeksan *strategosta*, voittivat Kallikratidaan komentaman Spartan laivaston.

Taistelu oli seurausta siitä, että Kononin komentama laivasto-osasto oli spartalaisten saartamana Mytilenessä. Ateenalaiset kokosivat laivaston, joka koostui enimmäkseen uusista laivoista ja kokemattomasta miehistöstä, auttamaan Kononia. Kokematon laivasto oli taktisesti alakynnessä, mutta kykeni yllätysvoittoon käyttämällä epätavallista taktiikkaa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Arginusae
**Maria Widnäs** (7. huhtikuuta 1903 Pietari – 1972) oli suomalainen filosofian tohtori, professori, kirjastonhoitaja ja kielenkääntäjä.

Maria Widnäsin vanhemmat olivat kenraalimajuri Bernhard Otto Widnäs ja Vera Mihailov. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1927 sekä filosofian tohtoriksi 1952. Widnäs suoritti kääntäjätutkinnot suomen, englannin, venäjän ja ruotsin kielissä 1950 sekä saksan kielessä 1952. Hän teki opintomatkoja Saksaan ja Alankomaihin 1955, Moskovaan 1957, Ruotsiin ja Neuvostoliittoon useita kertoja 1955–1961, Varsovaan ja Krakovaan 1958-1960 sekä Leningradiin 1965. 

Widnäs oli Suomen Luotonantajayhdistyksen arkistonhoitajana 1921–1926 ja Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1927–1939, nuorempana alikirjastonhoitajana 1939–1954 ja vanhempana alikirjastonhoitajana 1954–1970. Hän työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä vuodesta 1950 alkaen ja oli apulaisprofessorina Oklahoman yliopistossa 1961–1962 sekä Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1962–1972.

Widnäs oli Kääntäjäyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1960 alkaen, Suomen slavistipiirin sihteerinä vuodesta 1964 ja Babel-aikakauslehden kirjeenvaihtojäsenenä vuodesta 1964.

Julkaisuja
----------

* *Jacob Grot och universitetets ryska bibliotek*. 1947 (Julkaisu Doriassa)
* *La position de l'adjectif épithète en vieux Russe XIe-XVIIe siècle*, väitöskirja. 1952
* *Yhteisluettelo Suomen tieteell. kirjastoissa olevista aikakaus- ja sarjajulkaisuista*. 1953
* *Leninbiblioteket i Moskva*. Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen 45/1958
* *Les synaxaires slavo-russes des "Fragments finlandais"*. Commentationes humanarum litterarum 38,1. Societas scientiarum Fennica, Helsinki 1966
* *Brev till Georg Stiernhielm*; utg. och kommenterade av Per Weselgren med bistånd av Gerhard Bendz och Maria Widnäs. Skrifter utgivna av Vetenskapssocieteten i Lund 60. Gleerup, Lund 1968
* *La collection des manuscrits de la Section Slave de la Bibliothèque Universitaire de Helsinki*. 1971 (Julkaisu Doriassa)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vem och vad? Biografisk handbok 1967 (Projekt Runeberg)
2. ↑  Veronica Shenshin : Venäläiset ja venäläinen kulttuuri Suomessa - Kulttuurihistoriallinen katsaus Suomen venäläisväestön vaiheista autonomian ajoilta nykypäiviin. 2008, sivu 82
3. ↑  Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918-2000 (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Puola

 |

 |
**Armas Johan Pohjola** (3. maaliskuuta 1912 Pyhtää – 13. lokakuuta 1997 Forssa) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Pohjolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pohjola, aiemmin Vanhala, ja emäntä Amanda Daniels ja puoliso vuodesta 1941 Toini Sylvia Suonio. Pohjola tuli ylioppilaaksi Loviisassa vuonna 1932 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1936. Työskenneltyään ensin Thomén Metsätoimistossa hän siirtyi vuonna 1938 metsäosaston johtajaksi Finlayson-Forssan palvelukseen, missä tehtävässä hän oli koko työuransa, vuoteen 1977 asti. Pohjola osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1968). Kokoomuksen kunnallispoliitikkona Pohjola oli Forssan kauppalan- ja kaupunginvaltuuston sekä -hallitusten pitkäaikainen jäsen ja toimi myös valtuuston varapuheenjohtajana. Hänellä oli myös useita oman alansa sekä maanpuolustustyön ja muita luottamustehtäviä. Ansioistaan sotaveteraanityössä Pohjola sai ensimmäisenä Suomen Sotaveteraaniliiton ansioristin vuonna 1985. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armas Pohjola *Biografiasampo*. Viitattu 21.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 742. Viitattu 21.5.2022.
Johann Christoph Adelung
**Johann Christoph Adelung** (8. elokuuta 1732 Spantekow, Etu-Pommeri, Preussi – 10. syyskuuta 1806 Dresden, Saksin kuningaskunta) oli saksalainen kielitieteilijä. Hänen on arvioitu olleen vaikutusvaltaisin saksan kielen auktoriteetti ennen Jacob Grimmiä.

Elämä
-----

Adelung opiskeli Anklamin ja Klosterbergenin kouluissa sekä Hallen yliopistossa. Hän toimi lukion opettajana Erfurtissa vuosina 1759–1761 ja omistautui sen jälkeen Leipzigissa mitä moninaisimmille julkaisutoiminnoille ja tieteelliselle kirjoittamiselle. Vuonna 1787 hänet nimitettiin Saksin kruunun kirjastonhoitajaksi Dresdeniin, jossa hän asui kuolemaansa saakka 10. syyskuuta 1806. Hän keskittyi saksan kieleen, ja vaikka hän oli enemmänkin keräilijä ja järjestäjä kuin tutkija, hänestä tuli alan auktoriteetti epätavallisen ahkeruutensa ja metodisen logiikkansa ansiosta.

Hänen laaja sanakirjansa *Versuch eines vollständigen grammatisch-kritischen Wörterbuchs der hochdeutschen Mundart* (viisi nidettä, 1774–1786) oli erittäin arvostettu, ja sitä pidettiin saksan kielen standardina 1800-luvun puoliväliin asti, aivan kuten hänen kielioppi-, tyyli- ja oikeinkirjoitusoppaansa hallitsivat pitkään saksan oppikirjoja.

Adelungin tunnusmerkkinä oli kielellinen korrektius, ja sen mittapuuksi hän asetti yksipuolisesti Meissenin kaupungin ympäristössä puhutun murteen. Hänellä oli suuri kyky löytää sääntöjä kielten käytöstä. Adelung aloitti kokoelman kaikista maailman kielistä, *Mithridates oder allgemeine Sprachenkunde*, niteellä I (Aasian kielet, 1806). Johann Severin Vater täydensi sitä kolmessa niteessä. Adelungin hyvin lukuisista teoksista voidaan lisäksi mainita *Deutsche Sprachlehre für Schulen* (Berliini, 1781) ja aikakauslehti *Magazin für die deutsche Sprache* (Leipzig, 1782–1784).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johann Christoph Adelung *Nordisk familjebok*.  1904. Viitattu 24.3.2022.
2. 1 2 3 4  Johann Christoph Adelung *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 24.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann Christoph Adelung** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karl Arvid Ohlsson** (28. toukokuuta 1893 Hämeenlinna – 10. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rehtori, kauppalanjohtaja, toimittaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Ohlssonin vanhemmat olivat puutarhuri Johan Alfred Ohlsson ja Anastasia (Nasta) Nikitin ja puoliso 1920–1958 Edith (Etti) Elise Dahlström. Ohlsson tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1911 ja suoritti opintoja Helsingin yliopistossa ja Marburgin yliopistossa 1911–1918. Hän oli Kuopion lääninvankilan kanslia-apulainen 1912–1913, konttoriapulainen Saimaan kanavalla 1915, Hämeenlinnan lyseon vt. saksan ja ranskan kielen lehtori 1915, Saimaan kanavan kanavakirjuri 1916–1918, Valkeakosken kanavakaitsija 1918–1927, Etelä-Suomen Pankin, vuodesta 1928 Liittopankin ja vuodesta 1931 Helsingin Osakepankin Hämeenlinnan konttorin johtaja 1927–1936, Aulanko-Karlberg Oy:n toimitusjohtaja 1927–1938, Suomen Matkailijayhdistyksen talousjohtaja, Suomen Matkaravinto ja Maja Oy:n eli sittemmin Matkaravinto-yhtiön apulaisjohtaja 1936–1938 ja toimitusjohtaja 1938–1964. Ohlsson oli myös *Sääksmäen Sanomien* eli vuodesta 1928 *Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomien* toimittaja 1921–1930, Valkeakosken kauppalan johtaja 1922–1927, Valkeakosken yhteiskoulun rehtori 1923–1926, Valkeakosken Työväenopiston va. johtaja 1924–1925 ja Hämeenlinnan Höyrylaiva Oy:n isännöitsijä 1927–1929. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Ohlsson sai 1953.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arvid Ohlsson *Biografiasampo*. Viitattu 14.9.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 588. Viitattu 14.9.2022.
**Taproot** on vuonna 1997 perustettu nelihenkinen nu metal -yhtye Ann Arborista, Michiganista. Se on saavuttanut tunnettavuutta nu metal -piireissä ja kiertänyt muun muassa Linkin Parkin ja Kornin kanssa. 

Taproot lähetti vuonna 1998 ensimmäisen demonsa Fred Durstille, joka tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta Interscope Recordsin kanssa. Levy-yhtiö vaihtui kuitenkin pian Atlantic Recordsiin. Taprootin esikoisalbumi oli *Gift*, joka ilmestyi kesäkuussa 2000. Single "Headbangers Ball" esitettiin myös MTV2:n Headbangers Ball -show'ssa. Samana vuonna yhtye esiintyi Ozzfestillä. 

Taproot vietti seitsemän kuukautta Los Angelesissa äänittämässä *Giftin* seuraajaa. Albumi *Welcome* nousi ilmestyessään lokakuussa 2002 Billboard 200 -listan seitsemännelletoista sijalle. Kappale "Poem" pääsi Mainstream Rock Tracks -listan viidenneksi. Welcome on Taprootin tähän mennessä kaupallisesti menestynein albumi. Esiinnyttyään Disturbedin Music as a Weapon Tour -kiertueella ja tehtyään kiertueen Euroopassa Taproot piti kahden vuoden tauon.

Taproot julkaisi vuonna 2005 kolmannen albuminsa, *Blue-Sky Researchin*. Sen julkaisun yhteydessä yhtye piti kiertueen Evans Bluen ja From Satelliten kanssa. Levytyssopimus Atlantic Recordsin kanssa loppui 2006.

Jäsenet
-------

* Stephen Richards - laulu, kitara (1997-)
* Mike DeWolf - kitara (1997-)
* Phil Lipscomb - basso (1997-)
* Dave Coughlin - rummut (2013-)

### Entiset jäsenet

* Jarrod Montague - rummut (1997-2008)
* Nick Fredell - rummut (2008-2013)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Gift*  (2000)
* *Welcome*  (2002)
* *Blue-Sky Research*  (2005)
* *Our Long Road Home*  (2008)
* *Plead the Fifth*  (2010)
* *The Episodes*  (2012)
* *SC\SSRS*  (2023)

### Singlet

* *Again & Again*  (2000)
* *I*  (2001)
* *Poem*  (2002)
* *Mine*  (2003)
* *Calling*  (2005)
* *Birthday*  (2005)
* *Wherever I Stand*  (2008)
* *Path Less Taken*  (2009)
* *Fractured (Everything I Said Was True)*  (2010)
* *Release Me*  (2010)
* *"No Surrender"*  (2012)
* *"The Everlasting"*  (2012)
* *"V\CT\M \ PLAY"*  (2023)

Lisäksi yhtye julkaisi alkuaikoinaan omakustanteet *...Something More Than Nothing* (1998) ja *Upon Us* (1999).

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Paul Brandt** (s. 21. heinäkuuta 1972) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä.

Brandt lauloi gospelia ja opetteli soittamaan kitaraa lapsena. Lukioiässä hän alkoi esittää omia kappaleitaan. Brandt opiskeli terveydenhuoltoa collegessa.

Brandt voitti parhaan alkuperäisen kanadalaisen country-laulun ensimmäisen palkinnon kappaleella "Calm Before the Storm" kanadalaisen musiikkialan järjestön SOCANin sponsoroimassa kilpailussa. Kilpailun jälkeen Brandt solmi levytyssopimuksen Reprise Recordsin kanssa.
Esikoisalbumi *Calm Before the Storm* ilmestyi kesäkuussa 1996. Kappaleet "My Heart Has a History" ja "I Do" pääsivat country-listan kymmenen parhaan joukkoon sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa. Vuonna 1997 albumi *Outside the Frame* nousi Kanadan country-listan kärkeen.

Brandt valittiin Kanadan country-musiikin Hall of Famen jäseneksi vuonna 2017.

Vuonna 2017 Brandt ja hänen puolisonsa Liz perustivat Not in My City -järjestön, jonka tarkoituksena on lisätä tietoisuutta ihmiskaupasta ja tuoda yhteen niitä, jotka toimivat ihmiskaupan torjumiseksi.

Brandtilla on ukrainalaisia sukujuuria.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Calm Before the Storm* (1996)
* *Outside the Frame* (1997)
* *That's the Truth* (1999)
* *This Time Around* (2004)
* *Risk* (2007)
* *Give It Away* (2011)
* *Just As I Am* (2012)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   *allmusic.com*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
2. ↑   *ccma.org*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Fighting human trafficking 'personal responsibility': country star Paul Brandt *cbc.ca*.  24.5.2020. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  [ *canadaehx.com*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
5. ↑  [ *ivanfranko.ca*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
**Fredrik Sjöström** (s. 6. toukokuuta 1983 Färgelanda, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Sjöström pelasi ammattilaisurallaan vuosina 2000–2013 seitsemän kautta NHL-liigassa ja neljä kautta kotimaansa Elitserienissä. Ruotsin maajoukkueessa hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2004.

Sjöström aloitti uransa Ruotsin Elitserienissä Västra Frölundan riveissä kaudella 2000–2001. Phoenix Coyotes varasi Sjöströmin vuoden 2001 varaustilaisuudessa varausnumerolla 11. Sjöström siirtyi kanadalaiseen WHL-juniorisarjaan seuravaaksi kaudeksi. Hän aloitti pelaamisen Phoenixissä kaudella 2003–2004.

Kaudella 2007–2008 Sjöström siirtyi New York Rangersiin osana isompaa pelaajakauppaa, jossa Phoenix sai Marcel Hossan ja Al Montoyan ja Rangers sai Sjöströmin lisäksi David LeNeveun ja Josh Grattonin. Kaudeksi 2009–2010 Sjöström teki sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Kauden aikana hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin jälleen kerran osana isompaa pelaajakauppaa, jossa Calgary sai neljä pelaajaa ja Toronto Sjöströmin lisäksi tähtipuolustaja Dion Phaneufin sekä Keith Aulien.

Pelattuaan 10 kautta Pohjois-Amerikassa Sjöström palasi Ruotsiin. Hän ehti pelaamaan yhteensä 489 NHL-ottelua, pääasiassa puolustavassa roolissa. Kesällä 2011 hän teki sopimuksen Elitserienissä pelaavan Färjestadin kanssa. Färjestad vapautti 20 pelin jälkeen Sjöströmin sopimuksestaan, kun hän oli tehnyt vain yhden maalin ja saanut viisi pistettä. Tämän jälkeen Sjöström teki kolmivuotisen sopimuksen Frölunda HC:n kanssa. Sjöström ilmoitti lopettavansa pelaajauransa kauden 2012–2013 jälkeen.

Lähteet
-------

* Fredrik Sjöström *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 3.8.2011
* Fredrik Sjöström The Internet Hockey Databasessa (englanniksi) Viitattu 31.7.2010
* Fredrik Sjöström Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi) Viitattu 31.7.2010

### Viitteet

1. ↑  Coyotes, Rangers trade five Sports Forecaster. Viitattu 15.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Maple Leafs nab Phaneuf, Giguere *nhl.com*. Viitattu 15.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Pettersson, Robert: Färjestad värvar Sjöström *Hockeysverige.se*.  29.7.2011. Viitattu 3.8.2011. (ruotsiksi)
4. ↑  Pettersson, Robert: "Göteborg är väldigt hemma för mig" *hockeysverige.se*.  14.11.2011. NewsMe. Viitattu 26.11.2011. (ruotsiksi)
5. ↑  Ratad SHL-spelare lägger av Aftonbladet. Viitattu 15.3.2024. (ruotsiksi)
Max Hussarek von Heinlein vuonna 1918.
**Max Hussarek von Heinlein** (3. toukokuuta 1865 Pressburg, Slovakia – 6. maaliskuuta 1935 Wien) oli itävaltalainen paroni, oikeustieteilijä ja virkamies, joka toimi Itävallan pääministerinä ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa heinäkuusta lokakuuhun 1918.

Hussarek toimi vuosina 1895–1897 kanonisen oikeuden professorina Wienin yliopistossa ja sen jälkeen virkamiehenä Itävallan kulttuuri- ja opetusministeriössä, vuodesta 1906 osastopäällikkönä. Vuosina 1911–1917 hän oli opetusministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa. Hussarek nimitettiin pääministeriksi 25. heinäkuuta 1918. Hän uskoi hajoamaisillaan olevan valtakunnan olevan pelastettavissa vain muuttamalla se liittovaltioksi. Hän ehdotti autonomisen Kroatian valtion luomista ja esitteli 16. lokakuuta keisari Kaarle I:lle niin sanotun lokakuun manifestin. Siinä kaksoismonarkian itävaltalainen puolisko julistettiin liittovaltioksi, joka koostuisi neljästä osasta: saksalaisesta, tšekkiläisestä, eteläslaavilaisesta ja ukrainalaisesta. Puolalaisille annettiin oikeus erota valtakunnasta ja liittyä Puolaan. Vaikka Unkari jäikin manifestin ulkopuolelle, unkarilaiset saivat vastarinnallaan vesitettyä tämän viimeisen yrityksen uudistaa Itävalta-Unkaria. Seurauksena oli kuitenkin kansallisten neuvostojen perustaminen valtakunnan eri osiin, mikä käytännössä johti Habsburgien valtakunnan sisäiseen hajoamiseen. Hussarek erosi pääministerin tehtävistä 27. lokakuuta 1918. Hän jatkoi myöhemmin yliopistonopettajana ja toimi Punaisen Ristin paikallisena johtajana Wienissä ja Ala-Itävallassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Max Hussarek, Baron Hussarek von Heinlein (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2013.
2. 1 2  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1924), s. 513–514 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013.
3. ↑  Austria (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Elpinike** (m.kreik. Ἐλπινίκη, *Elpinikē*, lat. *Elpinice*; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Miltiades nuoremman ja Hegesipylen tytär ja Kimonin sisko tai joidenkin tietojen mukaan sisarpuoli.

Elpiniken sanotaan olleen ensin Kimonin vaimona, sillä Ateenan lait sallivat avioliiton sisarpuolen kanssa, jos tämä ei ollut samasta äidistä (ὁμομήτριος, *homomētrios*). Hänet annettiin kuitenkin myöhemmin vaimoksi Kallias II:lle, joka oli rakastunut häneen, ja joka maksoi Kimonille tämän isälle Miltiadeelle määrätyn suuren sakon.

Antiikin lähteet antavat huonon kuvan Elpiniken luonteesta, ja hänellä kerrotaan olleen suhde taidemaalari Polygnotoksen kanssa. Kun Kimonin syytettiin ottaneen lahjuksia Makedonian kuninkaalta Aleksanterilta, Elpinike meni Perikleen luo anomaan häneltä kärsivällisyyttä, ja niin Perikles pidättäytyi ajamasta voimakkaasti syytettä Kimonia vastaan. Kimonin kerrotaan myös neuvotelleen Perikleen kanssa Elpiniken kautta ehdoista, joilla hänen oli määrä palata maanpaosta.

Plutarkhos sanoo, että Elpinike haudattiin Kimonin perhehautaan. Tätä on joskus arveltu merkiksi siitä, että Kallias ja Elpinike olisivat eronneet.

Lähteet
-------

1. ↑  Sealey, Raphael: *A History of the Greek City States, 700–338 B. C.*, s. 167. University of California Press, 2023. ISBN 9780520342750. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2 3  Smith, William: "Elpinice", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. 1 2 3  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Kimon 4, 14, Perikles 10; Cornelius Nepos: *Kuuluisia miehiä*, Kimon 1.
4. ↑  Nails, Debra: *The People of Plato: A Prosopography of Plato and Other Socratics*, s. 172–173. Indianapolis: Hackett, 2002. ISBN 0-87220-564-9. (englanniksi)
**Lokakuun 16. päivän liike** oli Suomessa 1965 alkanut kansanliike, joka pyrki kumoamaan voimassa olleen neljän vuosittaisen rukouslauantain huvikiellon, jolloin tanssitilaisuudet olivat kiellettyjä. Liikkeen sytykkeenä toimi 17. heinäkuuta 1965 tapahtunut Korson kapina. 

Lokakuun 16. päivän liike perustettiin noin neljä viikkoa ennen ensimmäistä mielenosoitusta. Liikkeellä oli löyhä organisaatio, eikä sitä rekisteröity. Sillä oli kuitenkin johtoelin, toimeenpaneva komitea, johon kuuluivat Pentti Järvinen, Tauno-Olavi Huotari, Risto Koivisto, Valde Kantonen, Reijo Martikainen, Raimo Oksanen, Matti Ollikainen, Rauno Matikainen, Matti Puolakka, Raimo Vista ja Heikki Timonen. Tiedotuskampanjassaan liike kertoi vastustavansa kirkon etuoikeuksia ja järjestävänsä mielenosoituksia jokaisena rukouslauantaina, kunnes huvikielto on poistettu.

Liikkeen julkilausuman mukaan "kirkon erioikeudet ovat tsaristinen jäänne, joka ylläpitää enemmistölle vastenmielisiä rajoituksia ja alistaa muiden uskontokuntien kannattajat luterilaisen valtionkirkon mielivaltaan".

Liike järjesti Helsingissä mielenosoituksia, joissa suurimmillaan oli yli 1000 osallistujaa. Hallitus asetti ylipoliisipäällikkö Fjalar Jarvan johtaman toimikunnan pohtimaan muutoksia huvi- ja kokoontumislainsäädäntöön. Jarvan toimikunta ehdotti sääntöihin lievennyksiä, "koska yleinen mielipide on kallistunut siihen suuntaan". Myös piispainkokous puolsi lievennyksiä. Eduskunta päätti lakkauttaa rukouslauantain huvikiellon keväällä 1968.

Liikkeen perustajajäsenen Pentti Järvisen (1936–2001) mukaan Lokakuun 16. päivän liike oli ensimmäinen "yhden asian liike", joka on saavuttanut tavoitteensa.

Aiheesta muualla
----------------

* Bjarne Nitovuori: Barrikadimaisteri - Pentti Järvinen ja 60-luvun marssijat. Into Kustannus, 2013.
* Yle Elävä arkisto: Nuoriso kapinoi huvikieltoa vastaan
**Hugo Alexander Helander** (24. joulukuuta 1873 Turku – 16. toukokuuta 1963 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Helanderin vanhemmat olivat kenkätehtailija, suutarimestari Johan Helander ja Augusta Magdalena Jansson ja puoliso vuodesta 1902 Thyra Elisabeth Gyberg. Pappi, kirjailija ja kansanedustaja Bror Hannes Päivänsalo oli Helanderin veli. Helander kävi Turun ruotsalaista klassillista lyseosta ja Turun kauppaopiston 1892. Ylioppilas hänestä tuli 1895 ja oikeustieteen opintoja hän harjoitti 1896–1898. Helander oli konttoripäällikkö John Dalberg & Co -yhtiössä, Axel Wiklundin yhtiön prokuristi 1895–1900, toiminimi W:m Helanderin yhtiömies 1900–1904 ja Kauppahuone Hugo Helanderin, myöhemmin Hugo Helander & Poika ja Oy Hugo Helander & Poika, pääosakas ja -johtaja vuodesta 1904. Hänen poikansa Bror Päiväsalo (1913–1993) tuli kangas- ja lyhyttavarakauppaa harjoittaneen yhtiön johtajaksi 1950. Helander oli myös osakas ja johdossa muissa yhtiöissä, Puolan konsuli Turussa 1939–1941 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1944 saanut Helander tunnettiin myös lahjoittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hugo Helander *Biografiasampo*. Viitattu 1.8.2022.
2. ↑  Helander Hugo Alexander *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 1.8.2022.
3. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 198. Viitattu 1.8.2022.
**Antti Rautiainen** (s. 1979 Helsinki) on suomalainen kansalaisaktivisti, totaalikieltäytyjä kirjailija ja anarkisti, joka on kirjoittanut myös salanimellä Veli Itäläinen. Hän on Voima-lehden Fifi-verkkolehden kolumnisti ja on kirjoittanut myös Väärinajattelija- ja Kapinatyöläinen-lehtiin.

Rautiainen asui vuodet 1999–2012 Venäjällä, jossa hän opiskeli matematiikkaa Moskovassa Kansojen ystävyyden yliopistossa ja työskenteli myöhemmin it-alalla. Rautiainen oli myös mukana paikallisten anarkistiryhmien toiminnassa ja osallistui muun muassa väkivaltaisiin yhteenottoihin paikallisten uusnatsien kanssa. Huhtikuussa 2012 Venäjän viranomaiset luokittelivat hänet turvallisuusuhaksi, eikä Rautiaisen oleskelulupaa enää uusittu vaan hänet karkotettiin maasta. Marraskuussa 2013 Tjumenin kaupungin syyttäjänvirasto kielsi Rautiaisen kahta vuotta aikaisemmin venäläisessä mielipidelehdessä julkaiseman artikkelin "ekstremistisenä".

Rautiaisen ensimmäinen kirja *Planeetan suurin ja viilein – tositarinoita Venäjältä* ilmestyi huhtikuussa 2012. Lisäksi Rautiainen on kääntänyt Suomesta turvapaikan saaneen venäläisen kirjailijan Pjotr Silajevin teoksen *Eksodus* salanimellä Veli Itäläinen.

Teokset
-------

* *Planeetan suurin ja viilein – tositarinoita Venäjältä*, Into-kustannus 2012. ISBN 978-952-264-132-8

Lähteet
-------

1. 1 2  Turvallisuusuhka Antti Rautiainen: "Ilman väkivaltaa Venäjällä ei voi tehdä politiikkaa"  6.6.2012. Suomen Kuvalehti. Viitattu 8.12.2013.
2. ↑  Дмитрий Волчек: Анархист Антти Раутиайнен – о том, почему ему пришлось покинуть Россию *Радио Свобода*.  14.4.2012. Viitattu 1.10.2023. (venäjäksi)
3. ↑  Antti Rautiainen: "Tämä kirjoitukseni on nyt kielletty Venäjällä" (Arkistoitu – Internet Archive) Uusi Suomi 3.12.2013. Viitattu 8.12.2013.
4. ↑  Antti Rautiaisen Planeetan suurin ja viilein julkistetaan 19.4 (Arkistoitu – Internet Archive) Into-kustannus. Viitattu 8.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen mies: Antti Rautiainen Yle Areena.
* Antti Rautiainen Fifi-verkkolehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paalijärvi** on Riihimäellä sijaitseva Vantaanjoen vesistöön kuuluva järvi. Järvi on kooltaan 76 hehtaaria ja sen keskisyvyys on 1,6 m ja suurin syvyys 2,2 m. Se on rehevä ja hieman hapan järvi, jonka vesi on tummanväristä ja runsasravinteista. Paalijärveen virtaa Välijoki viereisestä Vähäjärvestä ja sieltä alkaa myös Paalijoki, joka kulkee kohti Hyvinkäätä yhdistyen lopulta Vantaanjokeen.

Paalijärvi on luonnostaan rehevöitynyt. Lähialueen ojitetuista soista kohdistuu järveen luontaista kuormitusta ja valuma-alueella harjoitettava maatalous kuormittaa järveä lisää, kun järveen pääsee rehevöitymistä edistävää fosforia.

Luontaisen rehevyytensä ja mataluutensa sekä ulkoisten ravinnekuormituksien ansiosta alueella on laaja ja monipuolinen vesikasvikasvusto. Hallitsevat kasvilajit ovat ilmaversoiset ja kelluslehtiset lajit, kuten järviruoko. Muita järvellä esiintyviä kasvilajeja ovat muun muassa leveäosmankäämi, järvikaisla, uistinviita ja ulpukka. Etelärannalla on myös harvinainen hernesaraniitty, jossa hernesaran lisäksi kasvaa myös luhtarölliä, suo-orvokkia, rantavihvilää, silmäruohoa, valkoapilaa ja pikkulaukkua. Muita rannalla tavattavia kasvilajeja ovat suoputki, luhtakuusio, purtojuuri ja punasänkiö. Alueella on myös metsäpuro, jonka itäpuolella on tehty avohakkuita. Puron varrella kasvaa harvinaista jänönsalaattia. 

Paalijärvi on myös paikallisesti arvokas levähdys- ja ruokailupaikka linnuille. Varsinkin länsi- ja pohjoisrannat sekä Paalijoen suisto ovat linnustoille tärkeitä alueita. Järven alueella esiintyviin lintulajeihin kuuluvat muun muassa kalatiira, naurulokki, pikkulokki, nokikana, telkkä, sinisorsa ja tavi. Kalasto on järven pienen koon ja mataluuden vuoksi harvaa. Tästä huolimatta järvi kuitenkin soveltuu virkistyskalastukseen. Järven kalastoon kuuluvat muun muassa hauki, lahna, ruutana, karppi, särki ja ahven.

Paalijärven etelärannalla on uimaranta, jonka läheisyydessä on myös lintutorni ja laavu. Järven ympärillä kiertää myös luontopolku. Järven rannan asukkaat ovat sopineet moottoriveneiden käyttökiellosta järvellä. Paalijärven eteläranta rauhoitettiin vuonna 2023 luonnonsuojelualueeksi osana Metso-suojeluohjelmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Järviwiki, Suomen ympäristökeskusView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Riihimäki Kotikaupunki - Riihimäen kaupungin ympäristön tila 2017 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 38), *riihimaki.fi*, viitattu 21.4.2020.
4. 1 2 3 4 5  Paalijärvi (21.025.1.001) - Järviwiki *järviwiki.fi*, viitattu 23.5.2020
5. ↑  Paalijärven eteläranta - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimäki.fi*, viitattu 23.5.2020.
6. ↑  Riihimäen kaupunki - Uimapaikat ja virkistysalueet (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 21.4.2020.
7. ↑  Luonnonsuojelualueet - Riihimäki, *riihimaki.fi*, viitattu 19.3.2024.
**Kaarlo Heikki Mikkola** (17. joulukuuta 1891 Hauho – 28. toukokuuta 1940 Hämeenlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Juho Mikkola ja Iida Koivisto. Hän kävi lyseota ja suoritti maanviljelystutkinnon. Mikkola oli maanviljelijänä Hauholla, Teiskossa ja Janakkalassa vuosina 1914–1921. Hän oli sitten Valtionrautateiden puutavarakonttorin metsäkasöörinä 1919–1921 ja kartanonomistajana Hämeenlinnan maalaiskunnassa 1921–1940.

Mikkola oli kansanedustajana 1939–1940 valittuna Hämeen läänin eteläisestä vaalipiirstiä. Hän kuoli toukokuun lopulla 1940 kesken edustajakautensa, ja hänen paikalleen eduskuntaan tuli edistyspuolueen Akseli Nikula. Mikkola oli Hämeenlinnan maalaiskunnassa kunnanvaltuuston jäenenä ja kunnallislautakunnan esimiehenä. Hän oli Hämeenlinnan seudun osuuskassan hallituksen puheenjohtaja ja Hämeen Heimoliiton hallituksen jäsen.

Kaarlo Mikkola oli naimisissa vuodesta 1918 Anni Hellin Halmelan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Kaarlo Mikkola *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1939–1945 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(56) | 
* Arhama
* Asikainen
* Brander
* Halonen (1940–1942†)
* Hannula (1939–1944)
* Heikkinen (1939–1940)
* Heljas
* Hirvensalo
* Huittinen
* Ikonen (1942–1945)
* Inkinen
* Janhonen (1939†)
* Joukanen
* Junes
* Kaijalainen
* Kalliokoski
* Karvetti
* Kekkonen
* Kemppi
* Kirra
* Kivioja
* Kleemola
* Koivisto
* Koivuranta
* Kukkonen
* Kämäräinen
* Lahtela
* Lampinen
* Leinonen (1944–1945)
* Leppälä
* Lohi
* Luoma-aho (1939–1943†)
* Luostarinen
* Luukka
* Löthman-Koponen
* Miikki
* Mikkola (1939–1940†)
* Murtomaa
* Niukkanen
* Nurmesniemi
* Paksujalka
* Pilppula
* Pitkänen
* Pyörälä (1939–1945)
* Pärssinen
* Rantamaa
* Salakivi (1944–1945)
* Salo
* Saukkonen
* Schildt
* Soininen
* Suurkonka
* Takala (1940–1945)
* Tarkkanen
* Tolppanen
* Tukia
* Vesterinen
* Vilhula
* Virranniemi

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Juho Taavi Siltanen** (5. tammikuuta 1878 Sippola – 15. marraskuuta 1953 Kouvola) oli suomalainen insinööri, kaupunkineuvos ja Viipurin apulaiskaupunginjohtaja.

Siltasen vanhemmat olivat kelloseppä Antti Siltanen ja Vilhelmiina Koivusilta. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Viipurin klassillisesta lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1903. Siltanen teki useita opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan.

Siltanen oli eri rakennusliikkeiden johtajana vuosina 1903–1917 ja insinööritoimisto Tehon omistajana ja johtajana 1917–1930. Hän oli Viipurin teknillisenä apulaiskaupunginjohtajana 1929–1946 ja hän sai kaupunkineuvoksen arvon 1943. Siltanen oli myös opettajana Viipurin teollisuuskoulussa, merikoulussa ja jatkokoulussa ja hän toimi Viipurin piirin laivojen rungon ja koneistojen tarkastajana. Siltanen oli Viipurin kaupungin rahatoimikunnan jäsenenä 20 vuoden ajan ja Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 10 vuoden ajan.

Taavi Siltanen oli naimisissa vuodesta 1906 Olga Stavenhagenin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934

Aiheesta muualla
----------------

* Insinööri Taavi Siltanen nuorena työssään työpöytänsä ääressä 1910-luvulla, Wiipuri-museon kokoelma (Finna)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |