recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aminohappoparin käymisreaktio.
**Stickland-reaktio** on biokemiallinen reaktio, jossa aminohappoparista tuotetaan käymisreaktion eli fermentaation avulla energiaa. Sticklandin reaktiossa toisesta aminohaposta irrotetaan elektroni, jolloin aminohappo hapettuu. Irrotettu elektroni luovutetaan toiselle aminohapolle, joka siten pelkistyy. Reaktion avulla *Clostridium*-suvun bakteerit kykenevät tuottamaan energiaa aminohapoista hapettomissa oloissa. Reaktiossa syntyy karboksyylihappoja, ammoniakkia, hiilidioksidia ja ATP:tä.

Reaktion kulku
--------------

Esimerkki reaktiosta, jossa yksi molekyyli alaniinia ja kaksi molekyyliä glysiiniä fermentoidaan. Sticklandin reaktio on anaerobinen, joten solussa **hapen paikalla tulisi olla NAD+.**
Esimerkkireaktiona kuvassa on alaniinin ja glysiinin reaktio. 

Reaktion ensimmäisessä vaiheessa alaniinista irrotetaan kaksi elektronia, jolloin aminoryhmä ja vety irtoavat. Alaniinista syntyy palorypälehappo ja ammoniakkia. Elektronit luovutetaan kahdelle glysiinimolekyylille. Pelkistettyyn glysiinimolekyyliin voidaan liittää fosforiryhmä, jolloin syntyy glysiini-fosfaatti. Fosforiryhmä siirretään glysiini-fosfaatilta ADP:lle, josta syntyy ATP:tä. 

Alaniinista syntyneeseen palorypälehappoon taas lisätään Koentsyymi A-ryhmä (CoA), jolloin irtoaa hiilidioksidimolekyyli ja syntyy asetyyli-CoA. Koentsyymi A korvataan fosforiryhmällä, ja glysiinin tavoin alaniinista syntyy lopulta asetyyli-fosfaatti, josta saadaan jälleen ATP:tä. Reaktiossa syntyy yhteensä kolme ATP-molekyyliä.

**Reaktiokaava**:
  
 2 Alaniini + 2 Glysiini + 3 NADH + 3 ADP + 3 Pi → 3 Asetaatti + CO2 + 3 ATP + 3 NH4+

Esimerkiksi *Clostridium sporogenes* tuottaa energiaa glysiinistä ja alaniinista. Reaktiossa alaniini on elektronin luovuttaja ja glysiini on elektronin vastaanottaja.

Lähtöaineet
-----------

Sticklandin reaktiossa tulee olla aminohappopari, joista toinen voi hapettua ja toinen pelkistyä. Alla on taulukko näistä aminohappopareista, jotka voivat yhdessä hapettua ja pelkistyä.

**Aminohappoparit (Stickland-reaktio)**| **Hapettuva aminohappo** | **Pelkistyvä aminohappo** |
| --- | --- |
| Alaniini | Glysiini |
| Leusiini | Proliini |
| Isoleusiini | Hydroksiproliini |
| Valiini | Tryptofaani |
| Histidiini | Arginiini |

Katso myös
----------

* Käyminen

Lähteet
-------

* Madigan, Michael et al.: "21", *Brock Biology of Microorganisms*, s. 619. San Francisco: Pearson Benjamin Cummings, 2009. ISBN 0-321-53615-0. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sticklandin artikkeli PubMedin sivuilla (englanniksi)
* Nisman B.: "The Stickland Reaktion." PubMed. (englanniksi)
***Stichodactyla haddoni*** on lyhytlonkeroinen, laakea merivuokko, jota pidetään joskus meriakvaariossa, missä se on yksi helppohoitoisimmista lajeista kuplavuokkojen ohella.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Stichodactyla haddoni* kasvaa 50–65 cm leveäksi. Se on kevyesti poimuttunut levy, jossa on muutaman millin mittaisia lonkeroita. Väri voi olla vihreä tai sininen. 
 Lonkerot ovat pyöreäpäisiä, vihreän tai ruskean sävyisiä. Levyn alapuolella oleva vuokon valkoinen kanta uppoaa pohjahiekkaan.

Levinneisyys
------------

Stichodactyla haddoni on kotoisin Indopasifiselta merialueelta ja Punaiseltamereltä. Se elää hiekkapohjalla, mikä erottaa sen kivikossa elävästä lähisukulaisesta *Stichodactyla mertensii*.

Vesiolot
--------

Tämä vuokko elää 24–27 °C:n lämpötiloissa.

Elinkumppanit
-------------

*Zooxanthellae*-panssarisiimalevät elävät merivuokon sisällä endosymbioosissa. Muutamat vuokkokalalajit elävät vuokon välittömässä läheisyydessä. Vaikka Stichodactyla haddonilla on niin lyhyet lonkerot, ettei kala voi piileksiä niiden välissä, vuokon voimakas polttava vaikutus riittää pelotteeksi, joka suojaa vuokkokaloja. Samanlaista suojaa hakevat myös erräät rapu- ja kardinaalikalalajit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meerwasser-lexicon (upeita kuvia)
2. 1 2 3  Massimo Boyer: Haddon's sea anemone Edge of Reef.  Arkistoitu 6.10.2008. Viitattu 5.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Stichodactyla haddoni (englanniksi)
* ZipcodeZoo: Stichodactyla haddoni (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1273757
* ADW: Stichodactyla\_haddoni
* AFD: Stichodactyla\_haddoni
* BOLD: 668679
* CoL: 52J2B
* EoL: 704276
* GBIF: 2257035
* iNaturalist: 424142
* IRMNG: 11424107
* ITIS: 611999
* NCBI: 475174
* Open Tree of Life: 751447
* SeaLifeBase: 41338
* WoRMS: 291134

 |

 |
**Stian Eckhoff** (s. 3. syyskuuta 1979 Trondheim) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, viestin maailmanmestari.

Eckhoff osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003, jossa hän sijoittui yhteislähdössä yhdeksänneksi. 2004 MM-kisoissa Oberhofissa hän sijoittui takaa-ajossa yhdeksänneksitoista. Torinon olympialaisissa 2006 Eckhoff oli kuudestoista niin normaalimatkalla kuin sprintissä ja oli mukana Norjan viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi.

Eckhoff hiihti toisen osuuden Norjan viestikvartetissa, joka voitti MM-kultaa Hochfilzenissä 2005. Joukkueessa kilpailivat lisäksi Egil Gjelland, Ole Einar Bjørndalen ja Halvard Hanevold. Joukkue kukisti hopeajoukkue Venäjän 26 sekunnilla ja pronssijoukkue Itävallan noin 45 sekunnilla. Samoissa kisoissa Eckhoff oli lisäksi neljästoista yhteislähtökilpailussa.

Eckhoff on maailmancupissa voittanut kaksi kilpailua: Östersundin sprinttikilpailun kausina 2004–2005 ja 2005–2006. Palkintokorokkeelle hän on yltänyt yhteensä seitsemän kertaa. Hän sijoittui kauden 2004–2005 loppupisteissä kymmenenneksi.

Eckhoffin siskot Kaja ja Tiril Eckhoff ovat myös ampumahiihtäjiä.

Saavutuksia
-----------

* Olympialaiset
	+ Torino 2006: sprintissä ja normaalimatkalla kuudestoista, takaa-ajossa 22:n, viestissä viides
* MM-kilpailut
	+ Hochfilzen 2005: yhteislähdössä neljästoista, normaalimatkalla 27:s, viestissä kultaa
	+ Oberhof 2004: normaalimatkalla 48:s, sprintissä 28:s, takaa-ajossa yhdeksästoista, yhteislähdössä 25:s
	+ Hanti-Mansijsk 2003: normaalimatkalla 35:s, sprintissä 35:s, takaa-ajossa 33:s, yhteislähdössä yhdeksäs
* Maailmancup
	+ Osakilpailuvoitot:
		- Kausi 2004–2005 Östersund sprintti
		- Kausi 2005–2006 Östersund sprintti
* Kokonaispisteet
	+ Kausi 2002–2003 yhdestoista
	+ Kausi 2003–2004 yhdestoista
	+ Kausi 2004–2005 kymmenes
	+ Kausi 2005–2006 yhdeksästoista

Lähteet
-------

* Stian Eckhoff Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Askeland, Øyvind: Han er grunnen til at Tiril (24) ble skiskytter *VG Sporten*.  3.6.2014. Viitattu 15.3.2016. (norjaksi)
**Stick-slip-ilmiöllä** (toisinaan suomennetaan **tihkominen**) tarkoitetaan liukuvassa liikkeessä kahden pinnan välisen kitkan vaihtelusta syntyvää takertelevaa (engl. stick = juuttua, engl. slip = liukua) liikettä.

Kitkan vaihtelu
---------------

Stick-slip-ilmiö johtuu kitkan vaihtelusta liukupintojen välissä. Vaihtelua kitkan suuruuteen aiheuttaa pintojen epäsäännöllisyydet sekä liukupintojen lämpeneminen. Tyypillinen voimakasta värähtelyä aiheuttava stick-slip-ilmiö esiintyy usein polymeeri-tiivistyspinnoissa. Näissä pintapaine on suurehko ja muovipohjainen tiivistemateriaali johtaa lämpöä huonosti pois. Materiaalin lämpeneminen kasvattaa kitkakerrointa, jolloin liikevoima ei enää jaksa liikuttaa esimerkiksi paineilmasylinterin männänvartta, ja liike pysähtyy. Kun painetta on kertynyt tarpeeksi, mäntä lähtee uudelleen liikkeelle. Yleisemmässä muodossa liukuliikkeestä syntyvä värähtely, joka havaitaan äänen muodossa, johtuu kitkan vaihtelusta eli stick-slip-ilmiöstä. 

Oheinen kuva esittää stick-slip-ilmiön teoreettista mallia. 

V on liikevoiman tuottava toimilaite, R on järjestelmän jousivakio ja M on kuorma, jota siirretään vaakatasossa. Kun liike alkaa, jousi puristuu ja kerää energiaa. Kun voima ylittää lepokitkan, kuorma lähtee liikkeelle. Kitka vähenee liikkeen alkaessa ja jousi purkaa varaamansa energiaa nopeuttaen liikettä. Jousienergian purkautuessa järjestelmän voima ei enää riitä liukukitkan voittamiseen ja liike pysähtyy. Toimilaite kuitenkin jatkaa liikettä ja varaa jousen uudelleen.

Esimerkkejä
-----------

Stick-slip-ilmiö on konetekniikassa tunnettu kiusallinen ilmiö, joka usein havaitaan koneen koekäytössä. Tällöin joudutaan säätämään liikenopeuksia tai vaihtamaan liukupintojen materiaaleja tai voitelemaan liukupinnat. Tunnettuja esimerkkejä laitteista, joissa stick-slip-ilmiö voi aiheuttaa ongelmia, ovat paineilmasylinterit, hydrauliikkasylinterit ja työstökoneiden johteet. Liukuliikkeestä syntyvää värinää voidaan myös hyödyntää kuten jousisoittimissa.
**Hannele Laurila** on suomalainen iskelmäartistien manageri ja entinen malli. 

Hannele Laurila omisti manageri- ja ohjelmatoimisto Uniartists Oy:n, joka oli läheisessä yhteistyössä hänen miehensä Ari Laurilan johtaman levy-yhtiön Unirecords Oy:n kanssa. Uniartists edusti Suomessa uutta toimintakulttuuria, jossa artistit olivat taustavoimien kehittämiä palvelutuotteita. Toisin kuin siihen saakka oli totuttu, artisti oli manageritoimiston palkkalistoilla. Ari Laurila tuotti muun muassa Laura Voutilaisen ensialbumin. Ari Laurila on "Kerran"-kappaleen alkuperäinen säveltäjä ja sanoittaja. Laurilan ensimmäisiä kiinnityksiä olivat 1990-luvulla Laura Voutilainen, Isto Hiltunen, Janne Hurme, Johanna Siekkinen ja Taivassatama.

Vuoden managerointisuhteen jälkeen Laura Voutilainen riitaantui manageriyhtiön kanssa ja halusi purkaa kohtuuttomana pitämänsä kolmen vuoden määräaikaisen sopimuksen. Asiasta nousi oikeusjuttu, jossa Uniartist Oy vaati Voutilaiselta neljän miljoonan markan korvauksia sopimusrikkomuksesta. Kesällä 1995 Kouvolan hovioikeus ratkaisi asian siten, että Voutilainen pääsi managerisopimuksesta irti. Koska tällaisesta ei ollut Suomessa ennakkotapausta, Voutilainen ja Laurila joutuivat maksamaan omat oikeudenkäyntikulunsa. Sittemmin Laurilan ja Voutilaisen välit ovat kuitenkin korjaantuneet.

Uniartists ja Unirecords saivat 1990-luvulla julkisuutta myös Johanna Siekkisen kappaleisiin kohdistuneiden plagiointisyytösten vuoksi. Hannele Laurilan mukaan kappaleista vastasi jugoslavialaistaustainen säveltäjä Michael Goodman.

Vuosituhannen vaihteessa Laurila manageroi Maria Lundia ja ruotsalaista lapsitähteä Josefine Garlinea, joka kuitenkin lopetti uransa menetettyään isänsä ja veljensä Milanon lento-onnettomuudessa lokakuussa 2001. Tämän jälkeen Laurila vetäytyi pois julkisuudesta ja on toiminut terveydenhoidon tietojärjestelmien ja kiinteistönvälityksen parissa. Hän aloitti myös managerintyöt uudelleen vuonna 2014, jolloin hänen talliinsa kuuluivat lehtitietojen mukaan Nomi Enckell ja Mari Varjovirta.

Nuoruudessaan Laurila työskenteli mallina Laila Snellmanin Paparazzi-mallitoimiston listoilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lindfors, Jukka: Laura ja Uniartists käräjillä  22.9.2009. Yle Uutiset.
2. 1 2 3 4 5  Ahjopalo, Janne: Kohumanageri ryvettyi oikeussotkuissa 90-luvun musiikkibisneksessä – nyt hän on presidentin palkitsema yrittäjä *Yle Uutiset*. Viitattu 15.10.2018.
3. 1 2  Muistatko tämän jättiriidan? Kohumanagerin paluu *iltalehti.fi*. Viitattu 15.10.2018.
4. ↑  Upea ilmestys: Tässä on Hannele Laurilan uusin löytö *Iltamakasiini*. Web Archive.  Arkistoitu 8.9.2018. Viitattu 16.10.2018.
5. ↑  Tältä kohumanageri näyttää nykyisin! *iltalehti.fi*. Viitattu 16.10.2018.
**Hannele Tonna** (o.s. **Valkonen**, s. 3. tammikuuta 1978) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Hankasalmen Hankaa ja häntä valmentaa Eivind Tonna.

Tonna – tuolloin vielä Valkonen – aloitti menestyksekkään uransa jo nuorten sarjoissa: vuonna 1996 hän voitti viestissä MM-pronssia ja kaksi vuotta myöhemmin normaalimatkalla MM-pronssia ja viestissä MM-kultaa. Vuonna 2001 Valkonen osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin EM-kilpailuihin ilman suurempaa menestystä. Seuraavana vuonna hän voitti Pohjoismaiden mestaruuskisoissa viestihopeaa. Toisissa EM-kilpailuissaan Castelrottossa 2003 hän voitti hopeaa keskimatkalla nousten samalla Suomen kirkkaimpaan hiihtosuunnistuseliittiin. Hän on toistaiseksi voittanut urallaan seitsemän MM-mitalia, kolme EM-mitalia ja yhdeksän PM-mitalia. Ensimmäisen MM-kultansa Valkonen voitti 2004 Åsarnassa joukkuetovereineen Liisa Anttila ja Erja Jokinen. Rusutsussa Japanissa 2009 Tonna voitti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-kultansa sprintissä.

Hannele Tonna on saavuttanut menestystä myös suunnistuksessa, jossa hän edustaa Asikkalan Raikasta. Tonnalla on tilillään Venlojen viestin voitto kesältä 2007, jolloin hän vastasi Raikkaan avausosuudesta.

Tonnan isä on tunnettu hiihtosuunnistusvalmentaja Paavo Valkonen.

Lähteet
-------

* Hannele Tonnan profiili Suomen Suunnistusliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Suomelle kolme mitalia MM-hiihtosuunnistuksen avausmatkalta  4.3.2009. YLE. Viitattu 6.3.2009.
2. ↑  Venlojen viestin voittajat 1978- Kaukametsäläiset ry. Viitattu 15.8.2009.
**Michael Praed** (alk. **Michael David Prince**, s. 1. huhtikuuta 1960 Berkeley, Gloucestershire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Robin Hoodin (Robin of Loxley) roolista 1980-luvun kulttisarjassa *Robin of Sherwood*. Vuosina 1984–1986 valmistunut sarja saavutti suuren maailmanlaajuisen suosion.

Vuosina 1985–1986 Praed esiintyi yhdysvaltalaisessa *Dynastia*-saippuasarjassa. Vuonna 2000 hän näytteli Phileas Foggia *The Secret Adventures of Jules Verne* -tieteissarjassa. Hänet tunnetaan Isossa-Britanniassa myös teatterirooleistaan draama- ja musikaalinäytelmissä sekä dokumenttien kertojaäänenä. 

Vuodesta 2003 lähtien Praed on toiminut kertojana suositussa historiallisessa *Timewatch*-dokumenttisarjassa. Vuonna 2009 hän esitti teatterissa kapteeni von Trappia musikaalissa *The Sound of Music*.

Vuodesta 2016 Praed on näytellyt Frank Claytonia ITV:n draamasarjassa *Emmerdale*.

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Praedin viralliset kotisivut (englanniksi)
* Michael Praed Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Michael Praed Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Kozain resonanssi**, jota kutsutaan myös joskus **Kozain mekanismiksi**, on taivaanmekaniikassa esiintyvä prosessi, joka aiheuttaa taivaankappaleen rataan jaksollisen vaihtelun radan eksentrisyyden ja inklinaation välillä. Mekanismin kuvasi teoreettisesti ensimmäisenä japanilainen Yoshihide Kozai vuonna 1962. Kozain resonanssi on sittemmin osoittautunut tärkeäksi tekijäksi Aurinkokunnan rakenteen ymmärtämisessä, ja sen tiedetään vaikuttavan mm. eräiden Kuiperin vyöhykkeen kappaleiden liikkeeseen.

Kozain mekanismi esiintyy ainoastaan sellaisilla kappaleilla, joiden radan inklinaatio on suurempi kuin 39,2°. Mekanismi muuttaa kappaleen rataa siten, että kun radan eksentrisyys e on minimissään, saavuttaa inklinaatio i maksimin. Vaihtelu tapahtuu siten, että suure

{\displaystyle {\sqrt {1-e^{2}}}\cos i=vakio}

Huomattakoon erityisesti, että Kozain resonanssi ei muuta radan isoakselia a.

Kozain mekanismilla uskotaan olleen merkittävä tehtävä Aurinkokunnan alkuvaiheessa suuren inklinaation omaavien kappaleiden hävittämisessä, sillä sen ansiosta suuri-inklinaatioisten kappaleiden radat ovat muuttuneet hyvin soikeiksi, jolloin niiden radan pienin etäisyys Auringosta on vastaavasti tullut hyvin pieneksi (pienin etäisyys on {\displaystyle a(1-e)}) ja aikaa myöten tällaiset kappaleet ovat päätyneet Aurinkoon. Näin resonanssi on edesauttaa planeettajärjestelmän litistymistä tasoon. Vastaavasti voimakkaasti planeetan ekvaattoritasoon nähden kallelleen joutuneet kuut ovat aikaa myöten päätyneet liian lähelle emoplaneettaansa ja hajonneet vuorovesivoimien vaikutuksesta (ks. Rochen raja). Oortin pilvessä Kozain resonanssin arvellaan myös aiheuttavan säännöllisesti havaittavat Aurinkoa hipovat (tai sinne syöksyvät) komeetat.

Katso myös
----------

* Keskiliikeresonanssi
* Lindbladin resonanssi
* Sekulaarinen resonanssi
* Spin-rataresonanssi

Aiheesta muualla
----------------

* Painovoimasimulaattori: Kozai
**Koviojärvi** on järvi Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 7,3 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 165 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Koviojärven pituus lounaasta koilliseen on 5,6 kilometriä. Järven selkävedet ovat Vaaraselkä ja Isoselkä. Järven lounaisosan muodostaa Eteläperä, koillisessa on Itäperä. Koviojärvessä on useita saaria, joista isoimmat ovat Vaaraselkää ja Isoselkää erottavat Kurvinsaari ja Pylkönsaari. Eteläperässä sijaitsee lukuisia pieniä saaria ja luotoja.

Koviojärven luusua sijaitsee Salmenniemen kohdalla, josta alkaa länteen Tyräjärveen virtaava Hutunsalmi. Koviojärven ja Tyräjärven välisellä kannaksella on peltomaata ja suota. Koviojärven pohjoisrannalla on kulttuurimaisemaa, järven pohjoispuolisen Koviovaaran huippu on noin 285 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven itäpuolitse kulkee valtatie 5.

Koviojärvi (61.382.1.001) kuuluu Koviojärven valuma-alueeseen (61.382), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Tyräjärven valuma-alue (61.38) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Koviojärvi on laajin Koviojärven valuma-alueen yhdeksästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Iso-Nuottilampi.

Koviojärvi on viidenneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Jokijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koviojärvi, vakavesi, Taivalkoski
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.1.2022.
3. ↑  Koviojärvi. Järviwiki. Viitattu 14.1.2022.
4. ↑  Koviojärven valuma-alue (61.382). Järviwiki. Viitattu 14.1.2022.
5. ↑  Taivalkoski. Järviwiki. Viitattu 14.1.2022.
**Johannes (Jussi) Haltia** (3. elokuuta 1897 Salmi – 31. tammikuuta 1969 Helsinki) oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos, joka toimi myös johtajana Kansaneläkelaitoksessa ja Valtion tapaturmavirastossa.

Haltian vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksanteri Haltia ja Matja Miihkinen ja puoliso vuodesta 1932 lääkäri ja hammaslääkäri Maila Metsäpelto (1900–1955). Hän tuli ylioppilaaksi Nurmeksen yhteiskoulusta ja siirtyi sitten työelämään mutta aloitti muutaman vuoden päästä oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui 1926. Lakitieteen lisensiaatti Haltiasta tuli 1945. Hän toimi 1930-luvun vaihteeseen Maalaiskuntien Liiton lakimiehenä. Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräiseksi virkamieheksi hän tuli 1931 ja sosiaaliministeriön nuoremmaksi hallitussihteeriksi 1936. Ministeriöstä hän siirtyi kahden vuoden päästä Valtion tapaturmaviraston johtajaksi ja syksyllä 1945 Lainvalmistelukuntaan, jossa hän toimi lainsäädäntöneuvoksena vuoteen 1950 asti, jolloin hän meni uudelleen työskentelemään Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Sen jäsen ja vakinainen hallintoneuvos Haltiasta tuli keväällä 1952, aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka eli vuoteen 1967. Hän toimi kuitenkin 1950-luvun puolivälissä lyhyen aikaa johtajana Kansaneläkelaitoksessa. Samalla vuosikymmenellä Haltia työskenteli sivutoimisesti myös muun muassa sotavakuutuslautakunnan jäsenenä. Haltian lapsista Jyrki (s. 1933) seurasi isänsä uraa: hänestä tuli Helsingin hovioikeuden laamanni. Toinen poika Matti (s. 1939) taas seurasi äitinsä uraa: hänestä tuli neuropatologian professori.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kautto, Timo: "Jussi Haltia", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 531-532. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Michael Parkes
**Michael Parkes** (s. 12. lokakuuta 1944 Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taiteilija, joka asuu nykyisin Espanjassa. Hänen tunnetuimmat teokset ovat tyyliltään fantasiaa. Hänen taiteenaloja ovat maalaus, veisto ja litografia. Hän on naimisissa Maria Sedoffin kanssa.

Parkes opiskeli taidetta Kansasin yliopistossa, jossa kiinnostui etenkin litografiasta. Vaimonsa tavattuaan he lähtivät Yhdysvalloista, ja matkustivat Euroopan kautta Intiaan, Pakistaniin ja Nepaliin. Kaikista eniten heitä kietoi Intia ja Parkes opiskeli siellä filosofiaa ja itä- ja länsimaiden esoteerisia oppeja, jotka ovat vaikuttaneet suuresti hänen taideteoksiinsa. Alkujaan Parkesin tyyli oli suurimmilta osiltaan abstraktia ekspressionismiä, mutta myöhemmin hän alkoi maalata yksityiskohtaisempia ja realistisempia töitä. Parkesin nykyinen tyyli on realismia, mutta hänen töissään esiintyy usein taianomaisia hahmoja, kuten siivekkäitä henkilöitä tai erilaisia otuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Parkes Complete Art Collection *Artifacts Gallery*. Viitattu 29.03.2018 (englanniksi).
2. 1 2  Michael Parkes *Steltman Galleries*. Viitattu 29.03.2018 (englanniksi).
3. ↑  Michael Parkes biography *Onessimo Fine Art*.  Arkistoitu 9.2.2017. Viitattu 29.03.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Serendipity: On looking beyond the veil by Jenni Fagan (englanniksi)
* How Disney Brought Maleficent to Life -- Horns and All (EXCLUSIVE) (englanniksi)
* The Longworth Gallery - Michael Parkes Sculptures (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Michael Patrick King** (s. 14. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. King tunnetaan parhaiten *Sinkkuelämää*-, *The Comeback*-, *Tyhjätaskut*-, *AJ and the Queen*- sekä *And Just Like That...* -sarjojen ohjaajana ja käsikirjoittajana.

King on voittanut kaksi Emmy-palkintoa Sinkkuelämää-sarjasta.

King aloitti uransa stand-up-koomikkona vuonna 1975. Hän omistaa Arcade Productions -tuotantoyhtiön. Pennsylvanian Scrantonista kotoisin oleva King on avoimesti homoseksuaali ja hän asuu New Yorkin Greenwich Villagessa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Patrick King Biography *Tribute*. Viitattu 22.1.2022.
2. ↑  Michael Patrick King *Ritten Tomatoes*. Viitattu 22.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Patrick King Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* ‘And Just Like That’ Boss Michael Patrick King Explains Why He ‘Destroyed’ Carrie’s World *Variety*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo jalkapalloseurasta. Jääkiekkoseurasta kertoo artikkeli HK TsSKA Sofia.*

**PFK TsSKA** on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa kotipaikkaansa pitävä Bulgarian armeijan keskusurheiluseuran jalkapallojoukkue.

Seura on perustettu 5. toukokuuta 1948 nimellä *Septemvri pri TsDV* (Септември при ЦДВ). Historiansa aikana se on tunnettu myös nimillä *Narodna Voiska* (Народна Войска), *TsDNV* (ЦДНВ), *TsDNA*(ЦДНА), *TsSKA Tšerveno zname* (ЦСКА Червено знаме), *TsSKA Septemvrijsko zname* (ЦСКА Септемврийско знаме) ja *TsFKA Sredets* (ЦФКА Средец). Nykyinen nimi vakiintui käyttöön vuonna 1962.

TsSKA on voittanut Bulgarian mestaruuden ennätykselliset 31 kertaa, ja Bulgarian Cupin 13 kertaa. Se on myös kansainvälisesti menestynein bulgarialaisjoukkue.

Saavutukset
-----------

* **Bulgarian mestaruudet: 31**
	+ 1948, 1951, 1952, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1966, 1969, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1989, 1990, 1992, 1997, 2003, 2005, 2008
* **Bulgarian Cup -voitot: 13**
	+ 1981, 1983, 1985, 1987, 1988, 1989, 1993, 1997, 1999, 2006, 2011, 2016, 2021
* **Neuvostoarmeijan Cup -voitot: 13**
	+ 1951, 1954, 1955, 1961, 1965, 1969, 1972, 1973, 1974, 1985, 1986, 1989, 1990
* **Bulgarian Supercup: 4**
	+ 1989, 2006, 2008, 2011

Tunnettuja pelaajia
-------------------

* Dimităr Berbatov
* Altin Haxhi
* Trifon Ivanov
* Dimităr Jakimov
* Ivan Petkov Kolev
* Emil Kostadinov
* Jordan Letškov
* Manol Manolov
* Dimităr Penev
* Ljuboslav Penev
* Stilijan Petrov
* Martin Petrov
* Hristo Stoitškov

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TsSKA Sofia**.
* Virallinen sivu
**Trần-dynastia** (vietnamiksi: Nhà Trần) hallitsi nykyisen Vietnamin alueella sijainnutta Đại Việtin kuningaskuntaa vuosina 1225–1400. Se perustettiin, kun keisari Trần Thái Tông nousi valtaistuimelle sen jälkeen, kun hänen setänsä Trủn Thủ Độ järjesti Lý-dynastian kaatamisen. Trần-dynastia viimeinen keisari oli Thiếu Đế, joka viiden vuoden iässä pakotettiin luopumaan valtaistuimesta äitinsä isoisän Hồ Quý Lyn hyväksi. Trần-dynastia kukisti kolme mongolien hyökkäystä, etenkin Bạch Đằng -joen ratkaisevassa taistelussa vuonna 1288. 

Trần-dynastian aikana valtakunta pystyi laajentumaan etelään voittaakseen ja vasaloidakseen Champan. He alkoivat myös ensimmäistä kertaa käyttää paperirahaa Vietnamissa. Tran-dynastiaa on pidetty kulta-ajanjaksona vietnamin kielessä, taiteessa ja kulttuurissa. Tämä on luonut taas perustaa vietnamin kielen ja vietnamilaisen identiteetin kehitykselle ja vahvistumiselle.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Trần dynasty
**Markus Kuikka** (s. 9. heinäkuuta 1959 Helsinki) on suomalainen gamban- ja sellonsoittaja, joka soittaa myös harvinaisempia instrumentteja kuten barytonia ja arpeggionea. 

Kuikka opiskeli sellonsoittoa Seppo Laamasen johdolla Sibelius-Akatemiassa. Musiikin maisterin tutkinnon hän suoritti 2003 ja valmistui 2009 tohtoriksi Sibelius-Akatemian DocMus-yksikön taiteellisessa tohtorikoulutuksessa. Kuikka on opiskellut gamban, barytonin ja arpeggionen soittoa yksityisesti ja myös osallistunut lukuisille mestarikursseille.

Kuikka on toiminut Sibelius-Akatemiassa DocMus-yksikössä erilaisissa opetustehtävissä. Hän on konsertoinut omissa ja eri yhtyeiden konserteissa, erityisesti Suomalaisen Barytontrion kanssa joka on vieraillut myös Saksassa, Venäjällä ja Ranskassa. 

Kuikka toimi 1978-2008 Kuopion kaupunginorkesterin soolosellistinä. Hän on ollut mukana perustamassa BarokkiKuopiota, vanhan musiikin festivaalia, ja toiminut sen taiteellisena johtajana.

Markus Kuikan isä on sotilaskapellimestari Arvo Kuikka ja poika cembalisti Lasse Kuikka.

Lähteet
-------

1. ↑  The Finnish Baryton Trio: Haydn: The private pleasure of Prince Esterházy (Albumin oheislehtinen) SIBA Records. Viitattu 29.7.2014.
2. ↑  Laura: Haastattelussa BarokkiKuopion taiteellinen johtaja Markus Kuikka  6/2014. Kuopion kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 29.7.2014. Viitattu 29.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Taiteilijan omat sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Stéphane Diagana** (s. 23. heinäkuuta 1969, Saint-Affrique, Ranska) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Diagana juoksi Splitin EM-kisoissa 1990 400 metrin aidoissa viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Barcelonan olympialaisissa matkan neljänneksi ajalla 48,13. Myöhemmin samana vuonna hän oli yleisurheilun maailmancupissa 400 metrin aidoissa kolmas. Vuonna 1993 hän voitti Euroopan cupin 400 metrin aidoissa sekä juoksi Stuttgartin MM-kisoissa neljänneksi ajalla 47,64. 1994 hän voitti EM-pronssia 400 metrin aidoissa sekä oli mukana Ranskan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa pitkässä viestissä kolmanneksi.

Diagana voitti MM-pronssia Göteborgin MM-kisoissa 1995 400 metrin aidoissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin maailmanmestaruuden Ateenan MM-kisoissa. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa toiseksi. 1998 hän voitti GP-finaalin ja Sevillan MM-kisoissa 1999 MM-hopeaa. Münchenin EM-kisoissa 2002 Diagana voitti EM-kultaa ajalla 47,58. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä, mutta oli mukana Ranskan viestijoukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä MM-kultaa.

Diagana juoksi 400 metrin aitajuoksun Euroopan-ennätyksen 47,37 Lausannessa 5. heinäkuuta 1995. Ennätyksen rikkoi Karsten Warholm kesäkuussa 2019.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 200 metrin juoksu: 20,95 (1993)
* 300 metrin juoksu: 33,06 (2000)
* 400 metrin juoksu: 45,18 (1992)
* 110 metrin aitajuoksu: 14,56 (1987)
* 200 metrin aitajuoksu: 22,9 (1999)
* 400 metrin aitajuoksu: 47,37 (1995)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stéphane Diagana Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Injury forces European champion Diagana to retire *www.iaaf.org*.  8.7.2004. Viitattu 13.6.2019. (englanniksi)
4. ↑  Karsten Warholm med europeisk rekord *www.friidrett.no*. Viitattu 13.6.2019. (norjaksi)

  

Miesten 400 metrin aitajuoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Edwin Moses |
1987: Edwin Moses |
1991: Samuel Matete |
1993: Kevin Young |
1995: Derrick Adkins |
1997: Stéphane Diagana |
1999: Fabrizio Mori |
2001: Félix Sánchez |
2003: Félix Sánchez |
2005: Bershawn Jackson |
2007: Kerron Clement |
2009: Kerron Clement |
2011: David Greene |
2013: Jehue Gordon |
2015: Nicholas Bett |
2017: Karsten Warholm |
2019: Karsten Warholm |
2022: Alison dos Santos |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tsaarin kuriiri** (ransk. alkuteos *Michel Strogoff*) on Jules Vernen vuonna 1876 julkaistu historiallinen seikkailuromaani. Kirjan pohjalta on tehty myös useita elokuvia ja ainakin kaksi televisiosarjaa.

Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1912 ilman suomentajan nimeä nimellä *Tsaarin sanansaattaja*, ja sen kustansi Isak Julin. 1927 se ilmestyi Valfrid Hedmanin suomentamana ja Kariston kustantamana. Martta Tynnin "hieman lyhennetty" suomennoksen julkaisi WSOY 1955. Neljännen suomennoksen on tehnyt Pentti Kähkönen, ja se ilmestyi vuonna 1983 WSOY:n kustannuksella. Tässä laitoksessa *Tsaarin kuriiri* ja *Kavaltajan loppu* on julkaistu yhteispainoksena..

Juonitiivistelmä
----------------

*Tsaarin kuriirin* tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun Venäjälle. Kirja kertoo Mikael Strogoffista, jonka pitää viedä Moskovasta tsaarin viesti suuriruhtinaalle Irkutskiin toiselle puolelle maata. Kuriirilla on edessään vaarallinen tuhansien kilometrien matka, joka kulkee Siperian sota-alueiden läpi. Vastassaan Strogoffilla on myös venäläiset pettänyt kiero Ivan Ogareff. Tarinassa esiintyy myös kaksi eurooppalaista lehtimiestä, jotka kulkevat juonessa taustalla koko kirjan ajan. 

Tsaarin kuriiri Strogoffin tarinan jälkimmäinen osa on julkaistu suomeksi nimellä *Kavaltajan loppu*.

Elokuvaversiot
--------------

* *Tsaarin kuriiri* (1975) (minisarja; *Michel Strogoff*)
* *Strogoff* (1970) (*Michel Strogoff*)
* *Tsaarin kuriiri*(1956) (*Michel Strogoff*)
* *Michel Strogoff* (1926)
* *Michele Strogoff - Il corriere dello zar* (1999) (televisioelokuva; *Michel Strogoff*)
* *Michel Strogoff* (1937)
* *Michel Strogoff* (1997) (minisarja)
* *Michel Strogoff* (1936)

Lähteet
-------

1. ↑  Finna.fi
2. ↑  Kavaltajan loppu *e-kirjasto*. Viitattu 3.1.2020.
**You’ll Never Lose This Love** oli osa Disneyn 2000 -luvulla tytöille suunnattua *Disney Princess Enchanted Tales* -sarjaa. Sarjaa julkaistiin muutaman osan verran suoraan DVD:lle, mutta se ei menestynyt ja lopetettiin. Bellelle omistettu jakso oli sarjan toisessa osassa Kingdom of Kindness. Sarjan jakso perustui *Kaunotar ja hirviö* -elokuvien hahmoihin ja heidän maailmaansa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tempuillaan Kippo saa linnan väen vihaiseksi ja karkaa linnasta. Rouva Pannun ja Belle lähtevät etsimään Kippoa jotta voisivat pyytää palaamaan linnaan ja lohduttaa. He löytävät Kipon joutuneena pulaan ja pelastavat tämän juuri viime hetkellä joesta. Belle opettaa Kipolle, että vaikka ihmiset olisivat joskus vihaisia he eivät silti lakkaa rakastamasta läheisiään. He palaavat linnaan, missä Belle pyytää Hirviötä olemaan ystävällisempi ja tämä pyytää Kipolta anteeksi.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Disney Princess Enchanted Tales
-------------------------------

**Disney Princess Enchanted Tales** oli Disneyn tytöille suunnattu animaatiosarja, mutta sen toteutuminen jäi vain muutamaan jaksoon ja sarja lopetettiin. Parhaiten sarja silti tunnetaan prinsessa Auroran jaksosta Keys to the Kingdom joka suomeksi tunnetaan nimellä "Hallussain on valtakunta" sekä prinsessa Jasminen jaksosta More Than A Peacock Princess, "En oo mikään riikinkukko".

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**Robert Lull Forward** (15. elokuuta 1932 – 21. syyskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tieteiskirjailija.

Hän väitteli tohtoriksi Marylandin yliopistossa vuonna 1965 palkkiantennin kehittämisestä gravitaatiosäteilyn havaitsemiseksi. Sen jälkeen hän meni töihin Hughes Aircraftin tutkimuslaboratorioon, missä hän jatkoi tutkimuksiaan painovoiman mittaamisesta ja sai 18 patenttia. Hän perusti oman yrityksen 1987, keskittyen fiktion kirjoittamiseen, ja NASAn ja Yhdysvaltain ilmavoimien konsultoimiseen.

Suuri osa hänen tutkimuksistaan keskittyi teoreettiseen fysiikkaan. Hän tutki eräitä aiheita, joita on käsitelty science fictionissa, kuten antimaterian käyttöä työntövoimana ja aurinkopurjeita. Yli 200 tutkimuksen tai artikkelin lisäksi hän julkaisi 11 romaania. Hänen ensimmäinen romaaninsa, *Lohikäärmeen muna*, kuvailee neutronitähden fysiikkaa.

Suomennettu teos
----------------

* *Lohikäärmeen muna*. (Dragon’s egg, 1980.) Suomentanut Veikko Rekunen. Esipuhe: Juhani Hinkkanen. Ursa Science fiction 9. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1987. ISBN 951-9269-38-X.

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary: Dr. Robert L. Forward *Space Ref*.  2002. Viitattu 4.3.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
* bibliografia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Tapani Ronni: Robert L. Forward puhuu. Aikakone 30.11.1997.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kerrin nimeämä neitokakadu.
**Robert Kerr** (1755 Roxburghshire – 11. lokakuuta 1813) oli skotlantilainen kirjailija, joka kirjoitti ja käänsi useita tieteellisiä teoksia.

Kerrin isä oli jalokivikauppias James Kerr. Kerr opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa ja toimi kirurgina Edinburgh Foundling Hospitalissa. Hän käänsi useita tieteellisiä teoksia englanninkielelle, kuten Antoine Lavoisierin *Traitée Elémentaire de Chimie* vuonna 1789. Vuonna 1792 hän julkaisi kaksiosaisen käännöksen *The Animal Kingdom* Linnén neliosaisesta Systema Naturaesta. Hän ei koskaan julkaissut sarjan kahta jälkimmäistä osaa.

Vuonna 1794 Kerr luopui kirurgin praktiikastaan ja perusti paperitehtaan Berwickshireen. Yritys epäonnistui ja hän ryhtyi jälleen kirjoittamaan hengenpitimikseen vuonna 1809. Hän julkaisi useita pienempiä töitä, kuten *General View of the Agriculture of Berwickshire*. Hänen viimeinen käännöksensä oli Georges Cuvierin *Recherches sur les ossements fossiles de quadrupedes*. Teos julkaistiin postuumisti nimellä *Essays on the Theory of the Earth*.

Hänen muita töitään ovat muun muassa järkälemäinen 18-osainen *A General History and Collection of Voyages and Travels*, jonka hän aloitti 1811 ja jonka viimeiset osat julkaistiin postuumisti 1820-luvulla. Kerrillä oli kolme lasta, poika ja kaksi tytärtä.

Teoksessaan *The Animal Kingdom* Kerr nimesi useita eläinsukuja ja -lajeja, muun muassa kettukusun (*Trichosurus vulpecula*) ja neitokakadun (*Nymphicus hollandicus*).

Lähteet
-------

1. ↑  electricscotland
2. ↑  ITIS (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Luuttucembalo** (engl. *lute-harpsichord*; saks. *Lautenklavecimbel*, *Lautenklavier*, *Lautenwerck*, *Lautenwerk*, *Theorbenflügel*; ransk. *clavecin-luth*) on cembalo, jonka kielet on tehty suolesta; tavallisen cembalon kielet ovat metallia. Luuttucembalolla pyritään imitoimaan luutun ääntä, mutta kosketinsoittimena se mahdollistaa polyfonisen musiikin esittämisen luuttua paremmin.[1]

Soitin oli erityisen suosittu 1700-luvun alkupuolen Saksassa, jossa luuttucembaloita rakensivat muiden muassa Johann Christoph Fleischer, Zacharias Hildebrandt ja Johann Nicolaus Bach. Säveltäjä Johann Sebastian Bachin jäämistöön kuului kaksi luuttucembaloa, ja hän sävelsi soittimelle ainakin e-mollisarjan BC L166/BWV 996 (*Preludio con la Svite da Gio: Bast. Bach. aufs Lauten Werck*).[1]

Monissa cembaloissa on erityinen luuttuäänikerta, joko varsinainen omin luistein varustettu soinniltaan nasaalinen äänikerta (engl. *lute stop*; ransk. *nasale*, *registre d'hautbois*; saks. *Nazard*, *Nasal-Register*, *Nasalzug*, *Oboezug*) tai sordiinon tapaan toimiva nahasta tai huovasta valmistettu metallikielten sointia pehmentävä vaimennusmekanismi (engl. *buff stop*, *harp stop*, virh. myös *lute stop*; ital. *sordino*, *liuto*; ransk. *registre de luth*, saks. *Lautenzug*). Kumpaakaan näistä ei pidä sekoittaa luuttucembalon perusominaisuuteen eli suolikielisiin äänikertoihin.[1][2][3]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edwin M. Ripin ja Denzil Wraight: "Lute-harpsichord". *Grove music online*. Oxford University Press. Tarkistettu 12.8.2016
2. ↑  Edwin M. Ripin ja John Koster: "Lute stop". *Grove music online*. Oxford University Press. Tarkistettu 12.8.2016
3. ↑  Edwin M. Ripin ja John Koster: "Buff stop (harp stop and (erroneously) lute stop)". *Grove music online*. Oxford University Press. Tarkistettu 12.8.2016

Aiheesta muualla
----------------

* Keith Hill: *About My Lautenwerks*
Mono

| Sijainti | 
Benin |
| Pinta-ala | 
1 610 km2View and modify data on Wikidata  |
| Hallinnolliset osat | 
AthiemeBopaComèGrand-PopoHouéyogbéLokossaView and modify data on Wikidata  |
| Verkkosivusto | 
www.gouv.bj/content/le-departement-du-monoView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
6° 38′ P, 1° 43′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mono** on yksi Beninin kahdestatoista departementista. Monon pääkaupunki on Lokossa. Jotkut Monon alueet liitettiin vastaperustettuun Kouffon departementtiin vuonna 1999. Mono on jaettu kuuteen piirikuntaan. Monon departementin pinta-ala on 1 396 neliökilometriä.

Vuoden 2013 väestönlaskennassa departementin väkiluku oli 497 243, josta 241 554 oli miehiä ja 255 689 naisia. Naisten osuus oli 51,40 prosenttia. Väestöstä maaseudun väestöä oli 50,30 prosenttia, kun taas kaupunkien väestöä oli 49,70 prosenttia. Työvoimaa departementissa oli 142 220 henkilöä, joista 48,60 prosenttia oli naisia. Kotitalouksia, joissa ei ollut minkäänlaista koulutusta 48,70 prosenttia.

Maantiede
---------

Monon departementti sijaitsee rannikkoalueilla, joita yhdistää toisiinsa järvet ja laguunit, sekä pitkänomainen rannikoseutu jossa on laaja suoalue. Kalastus makeassa, sekä merivedessä on alueen merkittävä ammatti. Maaöljyä löydettiin 1960-luvulla merialueilla, kun taas tärkeimmät mineraalit ovat titaani, heikkolaatuinen rautamalmi, ilmeniitti ja kromiitti. 

Alueen eteläosat saavat kaksi sadekautta maaliskuusta heinäkuuhun ja syyskuusta marraskuuhun, kun taas pohjoiset alueet saavat yhden sadekauden touko-syyskuussa. Beninin keskimääräinen vuotuinen sademäärä on noin 1 200 mm, mutta Monon departementti saa suhteellisesti vähemmän sadetta. Alueella on enimmäkseen alavaa hiekkaista tasankoa Atlantin valtameren rannikolla, sekä soita, laguuneja ja järviä. Departementin korkein paikka on 20 metriä rannikon tasangoilla, verrattuna Beninin 200 metrin keskikorkeuteen merenpinnan yläpuolella.

* Kalastajia Mono-joella.Kalastajia Mono-joella.
* Mangrove-kasvustoa Mono-joen varrella.Mangrove-kasvustoa Mono-joen varrella.
* Kalastajien varjosuojia Grand-Popon rannalla.Kalastajien varjosuojia Grand-Popon rannalla.
* Katu Lokossassa.Katu Lokossassa.
* Katunäkymä Coméssa.Katunäkymä Coméssa.

Hallinnollinen jako
-------------------

Monon piirikunnat.
Mono jaetaan kuuteen piirikuntaan:

* Athiémè
* Bopa
* Comè
* Grand-Popo
* Houéyogbé
* Lokossa

Lähteet
-------

1. 1 2  I. Présentation du département *CAHIER DES VILLAGES ET QUARTIERS DE VILLE DU DEPARTEMENT DU MONO (RGPH-4, 2013)*.  2016. REPUBLIQUE DU BENIN.  (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Monon departementti** Wikimedia Commonsissa

* I- Présentation du Département du Mono *Département du Mono*. Le Gouvernement de la République du Bénin.  Arkistoitu 19.2.2019. Viitattu 18.2.2019. (ranskaksi)

BeninBeninin departementit

* Alibori
* Atakora
* Atlantique
* Borgou
* Collines
* Donga
* Kouffo
* Littoral
* Mono
* Ouémé
* Plateau
* Zou
**TsSKA Arena** (entinen VTB-jääpalatsi) (ven. ВТБ Ледовый дворец, *VTB Ledovyy dvorets*) on monitoimiareena Moskovassa Venäjällä. Jääpalatsi on toinen vuoden 2016 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen tapahtumapaikoista Pietarin Jubileinyi-urheilukeskuksen ohella.

Kaudella 2016-17 hallin pääkäyttäjänä oli KHL-seura Dynamo Moskova.

Kaudeksi 2017-18 halliin siirtyi pelaamaa osan kotipeleistään toinen moskovalainen KHL-seura Spartak Moskova.

Kaudeksi 2018-19 Moskovan TsSKA siirtyi pelamaan halliin yhdessä Spartak Moskovan kanssa. Dynamo Moskovalle rakennettiin uusi halli, joka valmistui tammikuussa 2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TsSKA Arena** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**O2 Arena2015** | **Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen finaaliareena**2016 | Seuraaja:**Lanxess Arena2017** |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:VTB Ice Palace
Ilkeä velho Xandu kädessään voimallinen Watoombin Sauva (kuvitus: Steve Ditko).**Watoombin Sauva** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä mystinen esine jonka avulla kykeneväinen velho pystyy lisäämään taikavoimiaan huomattavasti. Sauvaa pidetään yhtenä Marvel-universumin voimakkaimmista esineistä. Watoombin Sauva esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisessa *Amazing Spider-Man Annual*-julkaisun toisessa numerossa. 

Suomessa Watoombin Sauvan ensiesiintyminen oli *Spider-Man: Taistelutoverit*-kirjassa (2006).

Historia
--------

Watoombin Sauva on Marvel-universumin yksi voimakkaimmista esineistä. Se on noin 30 cm pitkä kristallisauva, jonka molempiin päihin on kaiverrettu demoniset kasvot. Sauva kuului alun perin **Watoomb**-nimiselle voimakkaalle velholle. Kun Watoomb päätti vetäytyä pois mystisten asioiden parista, velho halusi kuitenkin antaa sauvansa lupaavalle oppilaalleen. Tohtori Outo ja **Cyrus Musta** taistelivatkin kiivaasti sauvan omistuksesta. Lopulta Tohtori Outo voitti Cyruksen, mutta sai silti vain puolikkaan sauvasta itselleen. Myöhemmin toisen puolen varasti Xandu-niminen velho, joka onnistui myös varastamaan Oudon puolikkaan yhdistäen näin sauvan koko voimaansa. Xandun epäonneksi sauvan tehokas käyttö vaatii kuitenkin aikaa ja niin Hämähäkkimies ja Tohtori Outo kykenivät voittamaan ilkeän velhon. Outo imi Watoombin Sauvan voimat tyhjiin, mutta Xandu on useasti varastanut artefaktin takaisin itselleen ja ladannut sen uudelleen huippuunsa. Ihmiskunnan onneksi Tohtori Outo on kuitenkin aina voittanut Xandun.

Voimat
------

Sauvan avulla sen kantaja kykenee torjumaan mystisiä hyökkäyksiä ja imee niiden sisältämät voimat itseensä. Tätä energiaa voi sen jälkeen käyttää sauvan haltijan parantamiseen tai iskemään sanoinkuvaamattomalla voimaiskulla vastustajaa tai luomaan suojaavia muureja käyttäjän eteen. Sauvan käyttäjä kykenee myös avaamaan helposti ulottuvuuksien välisiä portteja ja vakoilemaan henkilöitä, paikkaa tai esinettä joka on tuttu käyttäjälle.
Tsaarin kello kuvattu 1800-luvulla
**Tsaarin kello** (ven. Царь-колокол, *Tsar-kolokol*) on valtava, vaurioitunut pronssikello, joka on esillä Moskovan Kremlissä. Sen tilasi Venäjän keisarinna Anna, ja se valmistettiin vuosina 1733–1735. Kello painaa noin 202 tonnia, on 6,14 metriä korkea ja 6,6 metriä alareunan läpimitaltaan. 

Kello valettiin 10 metriä syvässä maakuopassa paikan päällä. Se halkesi 1737 tulipalon yhteydessä, kun sen koristelutyöt vielä olivat kesken. Kellon reunasta lohkesi suuri pala, ja kello putosi väliaikaiselta telineeltään takaisin valukuoppaansa.

Vasta vuonna 1836 Tsaarin kello nostettiin kuopasta jalustalle, jolla se on edelleen suosittuna turistinähtävyytenä.

Kello fiktiossa
---------------

Elokuvaohjaaja Andrei Tarkovski käytti tsaarin kellon valamista ja vihkimistä aineksena elokuvassaan *Andrei Rublev*.

Moskovan Kreml

Uspenskin katedraali • Arkkienkelin katedraali • Neitsyt Marian Ilmestyskirkko • Kahdentoista apostolin kirkko • Lasaruksen ylösnousemuksen kirkko • Ihmeiden luostari • Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko • Iivana Suuren kellotorni • Tsaarin kello • Tsaarin kanuuna • Kremlin suuri palatsi • Fasettipalatsi • Teremnoi-palatsi • Kremlin kongressipalatsi • Senaatin palatsi • Kremlin arsenaali • Kremlin asehuone • Aarrekammio • Katedraaliaukio • Iivanan aukio • Kremlin muuri • Kremlin tornit • Kremlin nekropoli • Kremlin tähdet