recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Janusz Olejniczak
**Janusz Olejniczak** (s. 2. lokakuuta 1952 Wrocław) on puolalainen pianisti, joka on ajoittain työskennellyt myös näyttelijänä.

Olejniczak aloitti pianotunneilla käymisen Łódźissa ja jatkoi opintojaan Varsovassa Luiza Walewskan, Ryszard Bakstin, Zbigniew Drzewieckin, Barbara Hesse-Bukowskan sekä Wiktor Mierżanowin johdolla. Lisäksi hän suoritti vuosina 1971–1973 opintoja Pariisissa Constantine Schmaelingin ja Witold Małcużyńskin johdolla. Vuonna 1970 Olejniczak palkittiin kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa Varsovassa. Hän on istunut sittemmin itse tuomariston jäsenenä Chopin-kilpailussa, tehnyt opetustyötä Puolassa ja pitänyt mestarikursseja eri puolilla maailmaa.

Olejniczak on luonut kansainvälistä uraa eri maanosissa. Hän on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Witold Rowickin, Jerzy Maksymiukin, Frans Brüggenin, Philippe Herreweghen, Charles Dutoit'n, Jacek Kaspszyk, Wojciech Michniewskin, Kazimierz Kordin, Grzegorz Nowakin, Marek Pijarowskin, Andrzej Markowskin ja Marek Mośin johdolla. Olejniczak esitti yhtenä ensimmäisistä pianisteista Frédéric Chopinin musiikkia historiallisilla soittimilla. Vuonna 1997 hän kantaesitti Gia Qantšelin teoksen *Valse Boston* pianolle ja orkesterille.

Olejniczak on tehnyt levytyksiä monille levymerkeille. Hänen levyttämäänsä ohjelmistoon on kuulunut musiikkia Jean-Philippe Rameaulta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Franz Lisztiltä, Chopinilta, Franz Schubertilta, Sergei Prokofjevilta, Wojciech Kilarilta ja Mikołaj Góreckilta. Olejniczak esiintyi Andrzej Żuławskin Chopin-aiheisessa *La Note bleue* -elokuvassa nimiroolissa ja soitti Ignacy Jan Paderewskia Łukasz Barczykin elokuvassa *Hiszpanka*. Hän on lisäksi soittanut Roman Polanskin elokuvassa *Pianisti* ja Jerzy Antczakin elokuvassa *Chopin. Pragnienie miłości*. Olejniczak on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten useita Fryderyk-palkintoja, Polonia Restituta -ritarikunnan upseerin ristin (2000) ja Gloria Artis -mitalin (2005).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Janusz Olejniczak Culture.pl
2. 1 2 3  Janusz Olejniczak Narodowy Instytut Fryderyka Chopina


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ángel Mullera Rodríguez** (s. 20. huhtikuuta 1984 Lloret de Mar) on espanjalainen estejuoksija, joka kilpailee 3 000 metrin estejuoksussa. 175 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Mullera edustaa CA Lloret-La Selvaa ja hänen valmentajanaan toimii Isidro Jiménez Ramos.

Ura
---

Mullera oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi alkueriin. MM-kilpailuissa Mullera on ollut kolmesti mukana, parhaana sijoituksenaan 11:s tila vuoden 2013 MM-kilpailuista Moskovasta. Vuoden 2014 EM-kilpailuista Zürichistä Mullera saavutti pronssia ajalla 8.29,16. Hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille, kun voittaja Mahiedine Mekhissi-Benabbad hylättiin epäurheilijamaisen käytöksen vuoksi.

Mullera kieltäytyi dopingtestistä heinäkuussa 2015 ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 16.7.2015–15.7.2017.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **3 000 metrin estejuoksu** | 8.13,71 | Bryssel | 7. syyskuuta 2012 |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Ángel Mullera Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑  IAAF Newsletter 174. IAAF. 29.6.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Viisas Luonto** (saks. **Albert sagt … Natur – aber nur!**, eng. **Albert Says... Nature Knows Best**) on saksalainen tiede-pohjainen animaatiosarja, jota alun perin esitettiin saksalaisella ZDF 13 jaksossa vuosina 1996-1997. Sarja perustuu Frederic Vesterin kirjoihin jonka painopisteenä oli ympäristötieteen opetus. Sarjaa esitettiin Suomessa vuonna 1998.

Sarjaa jatkettiin vuonna 2003 nimellä **Albert auf Entdeckungstour (Albert Asks What is Life?)**

Sarjan sisältö
--------------

Päähenkilö Arttu (alkuperäiskiellellä Albert) on myyttinen olento, joka muistuttaa linnun ja hamsterin yhdistelmää. Vaikka Arttu on röyhkeä, hänelle on ominaista uteliaisuus ja ystävällisyys, ja hän tulee toimeen kaikkien eläinten kanssa. Arttu lähtee seikkailuihin selittääkseen luonnon ja ympäristön toimintaa. Hän osaa lentää, juosta, uida ja sukeltaa sekä muuttaa kokoaan jättimäiseksi tai pieneksi. Tämä antaa hänelle mahdollisuuden tutkia luontoa äärimmäisen tarkasti yksityiskohtiin ja lisätä tietämystään.

Luonnon ja ympäristön tärkeyden lisäksi animaatiosarja tuo tietoisuutta mahdollisista vaaroista ja ympäristöongelmista. Erityisesti ohjelmassa käsitellään ihmisen tai koneiden uhista johtuvia vaaroja.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Reufsteck, Stefan Niggemeier: Das Fernsehlexikon: Alles über 7000 Sendungen von Ally McBeal bis zur ZDF-Hitparade. Goldmann Verlag, München 2005, ISBN 978-3-442-30124-9.
2. ↑
3. ↑   Michael Reufsteck, Stefan Niggemeier: Das Fernsehlexikon: Alles über 7000 Sendungen von Ally McBeal bis zur ZDF-Hitparade. Goldmann Verlag, München 2005, ISBN 978-3-442-30124-9.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* *Viisas Luonto* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Bulls Press** (virallisesti **Bulls Presstjänst**) on ruotsalainen lehtisyndikaatti, joka välittää lehtiin muun muassa sarjakuvia, kuvitusta, grafiikkaa, sanaristikoita ja julkaisuoikeuksia monenlaiseen materiaaliin. Se tarjoaa myös painatuspalveluita. Yhtiöllä on toimintaa yhdeksässä eri maassa: Ruotsissa, Suomessa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Puolassa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Pääkonttori on Tukholmassa. Bulls on perheyritys, jonka perusti Cornelius Bull vuonna 1929.

Bulls on ollut pohjoismaiden suurin sarjakuvasyndikaatti, joka on levittänyt pääosaa myös Suomen lehdissä ilmestyvistä sarjakuvista. Suomalaisten piirtämistä sarjakuvista Bullsin levityksessä ovat olleet muun muassa Jorma Pitkäsen *Näkymätön Viänänen*, Ilkka Heilän *B. Virtanen* sekä Tove ja Lars Janssonin *Muumipeikko* ja myös 1990-luvulta alkaen ilmestyneet uudet Muumi-sarjakuvat. Bulls levittää pohjoismaissa muun muassa *Harald Hirmuista* ja *Mustanaamio*-sarjakuvia. Yhtiö hallitsee sarjakuvahahmojen käyttöoikeuksia myös muissa yhteyksissä kuin sanomalehdissä. Kaikkiaan Bulls välittää noin 150 sarjakuvaa ja edustaa monia suuria yhdysvaltalaisia sarjakuvasyndikaatteja Pohjois-Euroopassa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Allabolag.se, viitattu 13.2.2017
2. 1 2  Bulls Press (yhtiön esittely) (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Viitattu 27.4.2014.
3. ↑  Heikki Jokinen & Kalervo Pulkkinen (toim.): *Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedia*, s. 106. Kemin sarjakuvakeskus, Kemi 1996.

Aiheesta muualla
----------------

* Bullspress.se (ruotsiksi)
* Bullspress.fi (suomeksi)
Alueen yleisilme nykyään.
Moses Mendelssohnin hautakivi.
**Mitten juutalainen hautausmaa** (myös **Berliinin vanha juutalainen hautausmaa**) oli Berliinin vanhin juutalainen hautausmaa. Se sijaitsi Mitten kaupunginosassa Grosse Hamburger Strassen varrella. Hautausmaa perustettiin vuonna 1672, mutta se suljettiin uusilta hautauksilta vuonna 1827 Schönhauser Alleen juutalaisen hautausmaan valmistuttua. Gestapo tuhosi vanhalta hautausmaalta lähes kaikki 3 000 hautaa vuonna 1943. Sodan jälkeen hautausmaan alue kunnostettiin ja sinne on myöhemmin pystytetty uudelleen muistomerkkejä joillekin paikalle haudatuille tunnetuilla henkilöille, kuten filosofi Moses Mendelssohnille. Hautausmaan paikalla olevaan puistikkoon pystytettiin 1985 kuvanveistäjä Will Lammertin toteuttama muistomerkki "juutalaisille fasismin uhreille". Kolmeatoista naishahmoa esittävä pronssiveistos oli tarkoitettu alun perin Ravensbrückin keskitysleirin muistomerkiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 339. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.
2. ↑  Alter Jüdischer Friedhof, Neugestaltung, mit Grabsteinen und Gedenktafeln (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin. Viitattu 31.7.2014.
3. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 110. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mitten juutalainen hautausmaa** Wikimedia Commonsissa
**Lippisch P.14** oli toisen maailmansodan aikainen suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen ylisooninen hävittäjälentokone.

Suunnittelu ja kehitys
----------------------

Vuoden 1945 alussa Alexander Lippischin johdolla suunnitellun ylisooniseksi tarkoitetun DM-3 deltakoneen tuulitunnelikokeet osoittautuivat sen verran lupaaviksi että päätettiin siitä suunnitella kaksimoottorinen hävittäjäversio.

Projekti tunnettiin aluksi nimellä DM-4, mutta nimettiin myöhemmin P.14. Suunnittelutöissä käytettiin hyödyksi erilaisia aerodynaamisia ratkaisuja joita oltiin testattu jo Lippischin aikaisemmissa projekteissa. Koneeseen tarkoitetut deltasiivet olivat kopioitu aikaisemmin suunnitellusta DM-2 deltakoneesta, mutta niiden kärjet olivat pyöristetymmät jotta ohjaaminen taistelutilanteissa olisi helpompaa. Koneen suuren sekä pyöristetyn pyrstön muoto taas oli peräisin Lippischin P.01-117 hävittäjästä.

Koneeseen tuli asentaa kaksi rungon sisäistä Heinkel HeS 011 turbojettiä, joiden ilmanottoaukot sijaitsivat molemmin puolin ohjaamoa, joista ilma kulki kaarrettuja ilmakanavia pitkin moottoreihin. Moottorien ja kolmipyörälaskutelineen asettelu pohjautui Lippischin aikaisempaan P.11 projektiin, jonka myötä on mahdollista että myös P.14 olisi käyttänyt kahta pyrstöevään kiinnitettyä Schmidding kiinteäpolttoaineista rakettimoottoria lentoonlähdön avustamisessa. Koneen paineistettu ohjaamo sijaitsi aivan rungon etuosassa, ja lasista valmistettu nokka olisi antanut hyvän näkymän koneen alapuolelle. Ohjaamo pohjautui DM-3 deltakoneen ohjaamoon ja lentäjän oli tarkoitus ohjata konetta makuuasennosta jotta tämä kykenisi kestämään jopa 7 G:n voimia menettämättä tajuntaansa. Koneesta valmistettiin vain tuulitunnelimalli ennen sodan päättymistä.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&08.04200008,42 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&08.&&&&008 m
* **Nuolikulma:** 63°
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.07400003,74 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&030.&&&&0030 m²
* **Tyhjäpaino:** 0**Virhe lausekkeessa: odottamaton numero**.0**Virhe lausekkeessa: odottamaton numero**5 500 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Heinkel-Hirth 109-011 turbojettiä; 0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ",".**.0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ",".**12,7 kN (1 300 kg) per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** 0**Virhe lausekkeessa: odottamaton numero**.0**Virhe lausekkeessa: odottamaton numero**1 852 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&01.05000001,5)

Katso myös
----------

* Lippisch P.12
* Lippisch P.09
* Lippisch P.13a
* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Justo Miranda: *The Ultimate Flying Wings of the Luftwaffe*, s. 228. Fonthill Media Limited, 2015.
2. ↑  Heinz J. Nowarra: *Die Deutsche Luftrüstung 1933-1945 Band 3: Flugzeugtypen Henschel - Messerschmitt*, s. 184, 185. Bernard & Graefe Verlag, 1993.
**Mitáta** (kreik. Μητάτα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 73 (vuonna 2011).

Mitáta sijaitsee Kytheran keskiosassa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μητάτων, *Topikí Koinótita Mitáton*), johon kuuluvat varsinaisen Mitátan kylän lisäksi kylät Agía Móni, Avlémonas, Palaiópoli ja Viarádika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 192. Mitátan kylä on rakennettu ylätasangolle, laakson reunalle. Laakson rinteet on pengerretty, ja rinteillä on useita lähteitä. Kylän maaperä koostuu enimmäkseen hiekasta, jonka seassa on fossiileja. Mitátan kylän lähellä sijaitsee Tsákonaksen rotko, jossa on luolia, lähteitä, vesimyllyjä sekä kirkkorakennuksia.

Kylän asukkaat saavat nykyään elantonsa enimmäkseen maataloudesta ja matkailusta. Kylässä kasvatetaan esimerkiksi omenoita. Elokuisin kylässä järjestetään viinifestivaali.

Etymologia ja historia
----------------------

Mitáta (monikossa *mitáto*) on saanut nimensä *mitátosta*, jolla tarkoitetaan paikkaa, jossa valmistetaan juustoa ja käytetään lampaiden suojapaikkana. Aikaisemmin kylän alueella onkin ollut useita *mitátoja*. Myös alueen luolia on käytetty karjan suojapaikkoina.

1900-luvun aikana Kytheran saaren ympäristössä oli viisi suurta maanjäristystä, joista suurin oli voimakkuudeltaan 7,5 momenttimagnitudia ollut vuoden 1903 maanjäristys. Järistys aiheutti tuhoja Mitátassa. Tammikuussa 2006 voimakkuudeltaan 6,9 momenttimagnitudin maanjäristys tapahtui Kytheran lähistöllä. Järistys tuntui laajassa osassa Kreikkaa sekä useissa muissa Välimeren alueen maissa. Maanjäristys aiheutti tuhoja enimmäkseen Mitátan kylässä, missä kivestä rakennettuja taloja ja kirkkoja vaurioitui. Samoin järistyksen aikaansaama maanvyöry tuhosi siellä tien käyttökelvottomaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Άρθρο 1: Νέα Αρχιτεκτονική της Αυτοδιοίκησης και της Αποκεντρωμένης Διοίκησης − Πρόγραμμα Καλλικράτης. (Kallikrates-suunnitelma, Kreikan virallinen lehti) *Εφημερίς της Κυβερνήσεως της Ελληνικής Δημοκρατίας*, 11.8.2010, nro Τεύχος Δεύτερο, Αρ. Φύλλου 1292.  Κεντρική Ένωση Δήμων Ελλάδας (ΚΕΔΕ). Artikkelin verkkoversio (PDF).  (kreikaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Mitata Visit Kythera.  Arkistoitu 12.3.2012. Viitattu 17.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  The History of Kythera Visit Kythera.  Arkistoitu 23.5.2017. Viitattu 17.3.2012. (englanniksi)
5. ↑  Karakostas H. et al.: *The Kythira (Greece) earthquake of January 8, 2006: Preliminary report on strong motion data, geotechnical and structural damage*, s. 1–2. ITSAK, 2006. Tutkimuksen verkkoversio (pdf) (viitattu 17.3.2012). (englanniksi)
**Lippstadt** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se on kuulunut vuodesta 1975 lähtien Soestin piirikuntaan ja sijaitsee noin 70 kilometriä itään Dortmundista ja noin 30 kilometriä länteen Paderbornista. Lippstadtin asukasluku oli noin 66 000 vuonna 2011, ja se on siten niin kutsuttu *Mittelstadt*. Kaupungin pinta-ala on 113,3 neliökilometriä.

Lippstadtin perusti kreivi Bernhard II vuonna 1185. Se on Westfalenin vanhin *Gründungsstadt*, eli kaupunki, joka on perustettu konkreettisella perustamisjulistuksella. Kaupunki kuului Hansaliittoon 1100- ja 1200-luvuilla ja sinne perustettiin myös augustiiniluostari 1200-luvun toisella puoliskolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Einwohnerzahlen im regionalen Vergleich Statistische Ämter des Bundes und der Länder.  Arkistoitu 27.7.2018. Viitattu 29.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lippstadt**.
* Kaupungin verkkosivusto

Lippstadtin Marienkirche.
**Merivoimat** 

 

* laivasto
* lippue
* laivue
* viirikkö
* ruotu

**Lippue** on merivoimien joukko-osasto, johon kuuluu 3–6 laivuetta sekä esikunta ja huoltoyksiköt. Lippue vastaa maavoimien prikaatia. Lippuetta suurempi yksikkö on laivasto. Suomen merivoimissa lippue ei ole enää joukkokokoonpanona käytössä, vaan prikaati-tason joukko-osasto on Rannikkolaivasto.

Ratsuväessä **lippue** (fana) on viitannut perusyksikköä (komppaniaa) suurempaan yksikköön, johon kuului 1500- ja 1600-luvuilla keskimäärin 300 ratsukkoa. Ratsuväen organisaatiouudistuksessa vuonna 1621 lippueet korvattiin pienemmillä komppanioilla ja näiden yhtymiä kutsuttiin eskadrooniksi.

Lippue Suomessa
---------------

Suomen merivoimat eivät enää käytä lippue-nimitystä, vaan rauhan aikana laivueita sisältävät joukko-osastot ovat meripuolustusalueita, joissa on myös maalla toimivia joukko-osastoja. Nämä ovat Suomenlahden meripuolustusalue ja Saaristomeren meripuolustusalue, joihin kuuluu sekä laivasto- että rannikkojoukkoja. Ne tosin yhdistettiin vuoden 2015 alusta Rannikkolaivastoksi.

Turussa sijainnut merivoimien joukko-osasto tunnettiin 1990-luvulle asti nimellä Laivastolippue (LaivLp). Sen alaisuudessa toimi Helsingin Lippue (HelLp) vuodesta 1961 alkaen.
*Tämä artikkeli käsittelee sarjakuvahahmoa. Sanan muista merkityksistä on luettelo täsmennyssivulla.*

**Bumerangi**, oikealta nimeltään **Fred Myers** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui *Tales to Astonish*-lehden numerossa 81 (1965). Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Bumerangi ei koskaan ole ollut erityisen pahamaineinen rikollinen (luultavasti hahmon yhteneväisyyksistä toisen suositumman vihollisen Napakympin kanssa), mutta on toiminut menestyksekkäästi superroistoryhmittymissä, kuten Kahdentoista Koplassa. Hänen koodinimensä tulee miehen mestarillisesta taidosta käsitellä erilaisia bumerangeja.

Suomessa Bumerangin ensiesiintyminen tapahtui Ihmesarjan numerossa 5 (1967) tarinassa *Hulk tapaa Bumerangin (osa 1/2)*. Samassa tarinassa myös Hulk esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa.

Historia
--------

Fred Myers syntyi Alice Springsissä, Australiassa. Hän kasvoi kuitenkin Yhdysvalloissa, jossa vartuttuaan ryhtyi pelaamaan baseballia. Myers oli huippuluokan syöttäjä, joka kuitenkin ajautui ottamaan lahjuksia ja järjestämään järjestettyjä otteluita. Tämän tultua ilmi, Myers potkittiin ulos kaikista suurimmista liigoista. Vailla päämäärää Myersiin otti myöhemmin yhteyttä laaja rikollisjärjestö, joka näki Myersin kyvyissä potentiaalia. Myers suostui jatkamaan rikollisia toimiaan ja järjestö varusti hänet puvulla ja laajalla bunerangiarsenaalilla. Myers ryhtyi kutsumaan itseään Bumerangiksi.

Myöhemmin Bumerangi palasi takaisin Australiaan, jossa hän kehitti taitojaan ja rakenteli lisää erilaisia temppubumerangeja. Päätettyään olevansa valmis Bumerangi matkusti takaisin Yhdysvaltoihin, jossa tarjosi rikolliskartelleille taitojaan palkkasoturina. Esimerkiksi Hopeasamurai, Kingpin ja Justin Hammer hyödynsivät miehen taitoja. Bumerangi on kuulunut Syndikaattiin, Pahuuden Mestareihin ja Kahdentoista Koplassa.

Voimat ja varusteet
-------------------

Bumerangi esittelemässä poliiseille tappavia taitojaan.

Ultimate Bumerangi
------------------

Ultimate Marvel-jatkumossa Bumerangi esiintyi lyhyesti taistellessaan Tuomaria vastaan. Paikalle sattunut Hämähäkkimies vangitsee Tuomarin ja kiitollinen Bumerangi tarjoaa ryöstösaaliistaan tuhansia dollareita Hämähäkkimiehelle, mikäli tämä auttaisi hänet pakoon. Hämähäkkimies kieltäytyy ja vangitsee Bumerangin seitillään Tuomarin seuraksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Official Handbook Of The Marvel Universe - Deluxe Edition #2 (1985). Marvel Comics.

Aiheesta muualla
----------------

* Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Bumerangista (englanniksi)
* Spiderfan.org-sivuston osuus Bumerangista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Bullvaleeni** (C10H10) on trisyklisiin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Bullvaleeni on huomattava sen fluksionaalisen rakenteen vuoksi ja sen rakenne ja reaktiot ovat hyvin tutkittuja.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Huoneenlämpötilassa bullvaleeni on väritöntä kiteistä ainetta. Bullvaleenin huomattavin piirre on sille tapahtuvat Cope-toisiintumiset, jotka tekevät rakenteesta fluksionaalisen. Bullvaleenista tunnetaan 10!/3 eli 1 209 600 eri isomeeria, jotka toisiintuvat erittäin nopeasti. Toisiintuminen noudattaa 1. kertaluvun reaktiokinetiikkaa ja reaktion nopeusvakio on huoneenlämpötilassa 3 440 s-1 ja aktivoitumisenergia on 12,6 kcal/mol. Fluksionaalisuudesta seuraa se, että kaikki yhdisteen hiili- ja vetyatomit ovat kemiallisesti samanlaisia ja esimerkiksi NMR-mittauksissa sekä hiilet että vedyt antavat vain yhden signaalin. Bullvaleenin reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille. Se reagoi muun muassa halogeenien kanssa additioreaktiolla ja vedytettäessä kaksoissidoksen pelkistyvät ja syklopropaanirengas aukeaa. Kuumennettaessa bullvaleenia noin 400 °C:n lämpötilaan se hajoaa naftaleeniksi ja vedyksi.

Esimerkkejä bullvaleenin Cope-toisiintumisista
Bullvaleenia voidaan valmistaa lähtien syklo-oktatetraeenista. Syklo-oktatetraeeni dimerisoidaan kuumentamalla noin 76 °C:n lämpötilaan. Tästä dimeeristä lohkeaa bentseeniä ja muodostuu bullvaleenia säteilytettäessä sitä UV-valolla. Ensimmäisen kerran bullvaleenia valmisti Gerhard Schröder vuonna 1964 tällä tavoin. Toinen tapa on säteilyttää UV-valolla cis-9,10-dihydronaftaleenia.

Molekyylin nimi
---------------

Bullvaleenin olemassaolon ennustivat William von Eggers Doering ja Wolfgang Roth vuonna 1963. Nimen kerrotaan johtuvan Doeringin lempinimestä "Bull". Toisen tarinan mukaan nimen kerrotaan johtuvan rakennetta epäilleen tohtoriopiskelijan kutsuttua rakennetta hölynpölyksi (englanniksi bull).

Lähteet
-------

1. ↑  Bullvalene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.9.2016.
2. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 151. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. ↑  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Advanced Organic Chemistry A: Structure and Mechanisms*, s. 554. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-44897-8. (englanniksi)
4. ↑  Eric V. Anslyn, Dennis A. Dougherty: *Modern physical organic chemistry*, s. 913. University Science Books, 2006. ISBN 978-1-891389-31-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.9.2016). (englanniksi)
5. 1 2 3  Addison Ault: The Bullvalene Story. The Conception of Bullvalene, a Molecule That Has No Permanent Structure.  *Journal of Chemical Education*, 2001, 78. vsk, nro 7, s. 924.  (englanniksi)
6. 1 2  Roland E. Lehr,Alan P. Marchand: *Orbital Symmetry*, s. 68–69. Elsevier, 2013. ISBN 9781483267753. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.9.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bullvaleeni** Wikimedia Commonsissa
**Islamilaisen taiteen museo** (kreik. Μουσείο Ισλαμικής Τέχνης, *Mouseío Islamikís Téchnis*) on museo Ateenassa Kreikassa. Se on keskittynyt nimensä mukaisesti islamilaisen maailman taiteeseen eri aikakausilta. Museo on virallisesti osa Benaki-museota, mutta toimii erillisessä rakennuksessa Kerameikóksen kaupunginosassa.

Museon kokoelmiin kuuluu yli 8 000 esinettä. Ne esittävät islamilaisen taiteen kehityskaaren uskonnon alkuajoista Osmanien valtakuntaan ja 1800-luvulle saakka. Esineet ovat eri puolilta historiallista islamilaista maailmaa, kuten Arabiasta, Persiasta, Egyptistä ja muualta Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä, Intiasta ja Espanjasta. Kokoelma on yksi alansa merkittävimmistä maailmassa.

Museorakennuksen kunnostustöiden yhteydessä löytyneet antiikin Ateenan kaupunginmuurin eli niin kutsutun Themistokleen muurin osat ovat nähtävillä rakennuksen alimmassa kerroksessa.

* Pelipöytä, 1300–1499.Pelipöytä, 1300–1499.
* Berat, 1779.Berat, 1779.
* Rukouskirja, 1800–1830.Rukouskirja, 1800–1830.

Lähteet
-------

1. 1 2  Islamic Art Benaki Museum. Viitattu 2.3.2015.
2. 1 2  The building complex in Kerameikos Benaki Museum. Viitattu 2.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Islamilaisen taiteen museo** Wikimedia Commonsissa
**Lippisch P.13a** oli Alexander Lippischin vuonna 1944 Saksassa suunnittelema yksipaikkainen patopainemoottorilla varustettu hävittäjälentokone. Koneen suunnittelu jäi kesken, mutta sodan jälkeen yhdysvaltalainen Convair XF-92 on saman suunnittelijan jatkokehitelmä.

Suunnittelu ja kehitys
----------------------

XF-92A lennossa noin vuonna 1953.
Alexander Lippisch suunnitteli koneen vuonna 1944. Koneen siipien nuolikulma oli 60° ja suurimman osan koneen keskiosasta vei suuri evä, jossa myös ohjaamo sijaitsi. Ramjetin pyöreä ilmanottoaukko sijaitsi koneen nokassa ja suutin sivuperäsimen alapuolella koneen takaosassa. 

Koneen polttoaineen piti olla murennettu kivihiili, sillä perinteisistä polttoaineista oli pulaa sodan loppuvaiheissa. Voimalaitteena tuli toimia Kronachin valmistama ramjetti, joka käytti hiiltä polttoaineenaan. Tätä moottoria testattiin maakokeissa ennen sodan päättymistä. Koko lentokoneen aerodynamiikkaa testattiin tuulitunnelissa vuonna 1944 Wienin lähistöllä pienemmässä mittakaavassa valmistetulla tuulitunnelimallilla. Kokeen tulokset osoittivat koneen pysyvän vakaana 2.6 machin nopeuteen saakka.

Koneeseen aiottiin asentaa yksi MK 103 -tykki, mutta se oli liian suuri, joten konekiväärejä pohdittiin korvaavina aseina.

Koneen lentonopeuden piti olla 1 600 km/h. Myös rakettimoottoreita tarvittiin lentokoneen saamiseksi ramjetin toimimista edellyttäville nopeuksille. Koneen saavuttaessa riittävän nopeuden rakettimoottorit irtaantuisivat koneesta, jotta eivät aiheuttaisi ylimääräistä ilmanvastusta. 

Koneen kehitysprototyyppi DM-1 oli liitokone, jota testattiin vasta sodan jälkeen Yhdysvalloissa. P.13a-koneen skaalamallisia koelentoja tehtiin jo Saksassa.

Tekniset tiedot
---------------

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** 6.7 m
* **Kärkiväli:** 6 m
* **Suurin nopeus:** 1650 km/h

Katso myös
----------

* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945
* Lippisch P.09
* Lippisch P.13b

Lähteet
-------

1. ↑   *luft46.com*.
2. ↑   *militaryfactory.com*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lippisch P.13a**.
* Luft 46 Article on the P.13a
* Lippisch P13a YouTube - Supersonic Ramjet Fighter footage
* Model of the P.13a
* Nurflugel - Specifications, Sketches
**Elavus Maununpoika** (ruots. *Elavus (Elof) Magnusson*) (1253–1268, Alvastran luostari) oli ruotsalaisen Bjälbo-suvun (Folkunga) jäsen. Maununpojan äiti oli Ingrid Ylva ja isä Magnus "Minnisköld" Bengtsson. Elavus oli siis Birger-jaarlin veli. Elavus sai neljä lasta, mutta lasten äidin/äitien nimet eivät ole tiedossa. Hän on tullut tunnetuksi kirjoitettuaan vuonna 1268 latinankielisen kirjeen (alkuperäinen teksti alla).

> »Universis Christi fidelibus, quibus præsens scriptum innotuerit, E. Byrgeri quondam Ducis germanus Salutem. Ne gestarum rerum notitia labente tempore pariter dilabatur, discretorum virorum sollertia solet eam scripti -- -- Noverint itaque tam præsentes quam futuri, quod totum predium nostrum in Aspelundum, cum omnibus attinentiis suis, consentiente prædilecta conjuge nostra, Alvastrensi coenobio, ubi sepulturam eligimus, pro salute animæ nostræ contulimus, in sub -- -- irrevocabilis perfruetur, Fratribus in memorato coenobio domino servientibus. Præsens scriptum in testimonium traditionis firmiter roboratum. Actum Anno domini M. CC.LX.VIII. VI. Kalend. Novembris. Vastenis.»   
> ()
> 
> 

Ruotsissa Vättern-järven rannalla sijaitseva Vadstena on mahdollisesti saanut nimensä Maununpojan omistamalta Vadstena-nimiseltä tilalta.

Lähteet
-------

1. 1 2  ELAVUS (ELOF) MAGNUSSON (Folkunga) Family Tree Legends™. Viitattu 14.9.2008. (ruotsiksi)
2. 1 2  Svenskt diplomatariums huvudkartotek över medeltidsbreven Statens Arkiv.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 14.9.2008. (ruotsiksi)
3. ↑  Gustavsson, Leif: Vadstena Gustavsson, Leif.  Arkistoitu 8.8.2007. Viitattu 14.9.2008. (ruotsiksi)
**Viskikapina** (engl. *Whiskey rebellion*) oli Yhdysvalloissa vuonna 1794 puhjennut kapinaliike, jonka syynä oli alkoholiveron vastustus. Se oli ensimmäinen maan sisäinen levottomuus, jonka kukistamiseen käytettiin liittovaltion joukkoja.[1]

Valtiovarainministeri Alexander Hamiltonin esityksestä kongressi oli vuonna 1791 säätänyt alkoholijuomille valmisteveron, jonka tarkoituksena oli kerätä varoja velkaantuneelle valtiolle sekä osoittaa liittovaltion oikeus verojen säätämiseen. Vero haittasi pahimmin syrjäseutujen pienviljelijöitä, joiden elämässä ja taloudessa viski oli keskeisessä roolissa. Viljelijät tislasivat runsaasti viskiä, sillä sen kuljetus ja myyminen oli helpompaa kuin sen raaka-aineena käytetyn viljan, ja sitä käytettiin käytännössä valuutan korvikkeena. Monet kieltäytyivät maksamasta uutta veroa ja hyökkäilivät sitä perimään saapuneiden veronkantajien kimppuun. Yritykset toimeenpanna lakia johtivat vuonna 1794 järjestäytyneen kapinan puhkeamiseen. Heinäkuussa 1794 noin 500 miehen joukko poltti paikallisen verotarkastajan kodin läntisessä Pennsylvaniassa. Seuraavassa kuussa presidentti George Washington esitti kongressin hyväksymän vetoomuksen, jossa vaadittiin kapinallisia palaamaan koteihinsa ja pyydettiin neljää naapuriosavaltiota lähettämään avuksi miliisijoukkoja.[1]

Kun neuvottelut kapinallisten kanssa eivät johtaneet tuloksiin, Washington määräsi 13 000 miestä miehittämään alueen, jossa levottomuuksia oli esiintynyt. Kapinallisten rivit hajosivat, eikä varsinaisia taisteluita syntynyt. Joitakin kapinaan osallistuneita tuomittiin myöhemmin oikeudessa. Valtiopetoksesta tuomittiin vain kaksi, jotka molemmat presidentti lopulta armahti. Federalistit olivat tyytyväisiä liittovaltion voimannäyttöön, mutta oppositiossa olleet demokraatti-republikaanit kavahtivat keskusvallan harjoittamaa voimankäyttöä.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Whiskey Rebellion *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 31.1.2014. (englanniksi)
**Pámisos** (kreik. Πάμισος), antiikin **Pamisos** (m.kreik. Πάμισος, lat. *Pamisus*), on joki Messeniassa Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se on Messenian suurin joki ja sen päähaaran pituus on noin 22 kilometriä. Joki saa alkunsa Lýkaio-vuoren suunnasta ja se laskee Messenianlahteen lähellä Messínin kaupunkia.

Antiikin aikana nimellä Pamisos viitattiin vain joen alajuoksun osuuteen. Yläjuoksulla päähaara tunnettiin nimellä Balyra (Βαλύρα). Se sai vetensä kahdesta haarasta nimiltään Elektra (Ἠλέκτρα, *Ēlektra*) ja Koios (Κοῖος). Lähellä Ithome-vuorta (nyk. Ithómi) Balyra sai lisää vettä Leukasia (Λευκασία) ja Amfitos (Ἄμφιτος) -joista. Nykyisin Balyra-haara on tunnettu yläjuoksullaan nimellä Vasilikós ja alajuoksullaan (tai joskus koko matkallaan) nimellä Mavrozoúmaina. Varsinaisen Pamisoksen katsottiin antiikin aikana olleen se haara, jonka lähteet ovat nykyisessä Ágios Flóroksen kylässä.

Antiikin aikana Pamisosta palvottiin jumalana.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, William: "Pamisus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Messenia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Πάμισος ή Παμισός (Μεσσηνία) *Μορφές και Θέματα της Αρχαίας Ελληνικής Μυθολογίας*. Viitattu 4.10.2021.
4. ↑  Πάμε Βόλτα: Στον Πάμισο, το μεγαλύτερο ποτάμι της Μεσσηνίας *Messinia Live*.  11.6.2020. Viitattu 4.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pámisos** Wikimedia Commonsissa
**Pándroso** (kreik. Πάνδροσο, myös *Pándrosos*, Πάνδροσος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pándroso muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πανδρόσου, *Topikí Koinótita Pandrósou*). Kylän väkiluku on 110 (vuonna 2011).

Pándroson kylä sijaitsee Sámoksen keskellä Karvoúnis-vuoren lounaisrinteessä noin 20 kilometriä länsiluoteeseen Pythagóreiosta ja noin 33 kilometriä länsilounaaseen Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 600 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, mikä tekee siitä saaren korkeimmalla sijaitsevan kylän. Se on myös saaren ainoa kylä, josta ei näy merelle. Kylän vanha nimi on *Áno Arvanítes* (Άνω Αρβανίτες; myös *Páno Arvanítes*, Πάνω Αρβανίτες). Se liittyy historiassa läheiseen Mesógeion kylään (myös *Káto Arvanítes*, Κάτω Αρβανίτες). Nimien perusteella kylien alkuperäisiä asukkaita on joskus arveltu arvaniiteiksi, mutta tälle teorialle ei ole muuta tukea.

Ennen vuotta 2011 kylä kuului Pythagóreion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Pythagóreion kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Pandrosos village *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Mesogios village *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
**Tursankankaan työväentalo** oli Urjalan kunnan Tursan tai Tursankankaan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Tursankankaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1912. Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa, ja yhdistyksen kirjasto ja arkisto poltettiin ja 2 000 markkaa sen rahavaroja vietiin.

Vuosina 1932 ja 1933 Lapuanliikkeen kannattajat tekivät talolla ilkivaltaa. Helmikuussa 1932 talolle tunkeuduttiin ja sen ikkunat rikottiin, samoin kuin näyttämön esirippu ja kulissit. Lisäksi tauluja oli varastettu ja irtaimistoa rikottu. Konerasvan ja tervan sekoituksella oli sotkettu talon lattiat, salin penkit, pöydät, keittiön hella ja astioita. Talolla oli ennen tätä pidetty opintokurssi, jonka päätösjuhlien jälkeisenä yönä vandalistien isku tapahtui. Jo etukäteen oli esitetty uhkauksia kurssia vastaan. Taloa oltiin ilmeisesti saman vuoden alussa oltu myymässä paikalliselle nuorisoseuralle, mutta kauppa oli työväenyhdistyksen taholta peruttu. Toinen tapaus sattui tammikuussa 1933, jolloin talolle murtauduttiin ja sieltä vietiin Marxin kuva.

Elokuussa 1935 talolla vietettiin syysjuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa laulua, lausuntaa, puhe ja näytelmä. Vuodelta 1943 on maininta, että talo oli korjauksen tarpeessa. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.2.1932, no 35. Viitattu 10.1.2023.
3. ↑  Urjalan Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.2.1932, no 8. Viitattu 10.1.2023.
4. ↑  Sosialisti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.1.1933, no 8. Viitattu 10.1.2023.
5. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.8.1935, no 102. Viitattu 10.1.2023.
6. ↑  Pohjakallio, Lauri: *Lounaishämäläisiä työväentaloja. Julkaisussa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys Vuosikirja 68*. Forssa: Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, 1999.
**Putkosjärvi** on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Ristijärvellä Kainuussa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 37 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Putkosjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Leveys lounaasta koilliseen on runsas kilometri. Järven kaakkoisosan muodostaa noin 20 hehtaarin laajuinen Kylmälahti. Lahden pohjoispuolella sijaitsee leveä Paloniemi. Länsirannan niemistä selkeimmin erottuu Pellisenniemi, jonka eteläpuolella sijaitsee Pellisenlahti. Noin puolet Putkosjärvestä on vähintään kaksi metriä ja enintään neljä metriä syvä. Noin seitsemäsosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven läntinen ja keskinen osa ovat huomattavasti itäistä osaa matalampia. Syvin piste, 16 metriä, sijaitsee noin 400 metriä Paloniemen rannalta länteen.

Kartan mukaan Putkosjärven ainoa nimetty saari on noin hehtaarin laajuinen Putkosensaari. Se sijaitsee järven syvimmästä pisteestä noin 300 metriä koilliseen. Putkosjärven rantamailla on suhteellisen paljon pientaloja ja peltomaata. Järven eteläpuolella sijaitsee Putkosentaus-niminen kylä ja pohjoispuolella Pyhäntä-niminen kylä. Pyhäntä on rakennettu vajaan kilometrin levyiselle kannakselle, joka erottaa Putkosjärveä Savilahdesta, joka on osa Iso-Pyhäntää.

Putkosjärveen virtaa tulouoma etelästä suoalueiden (Nahkasuo, Junnonsuo) halki. Putkosjärven ja koko Putkosjoen valuma-alueen vedet laskevat Putkosjokea Iso-Pyhännän (149,4 metriä mpy) Savilahteen. Joki virtaa Pyhännän kylän pohjoispuolitse, se on mutkainen ja sen pituus on noin puolitoista kilometriä.

Putkosjärven vesitilavuus on 10 463 000 kuutiometriä. Siitä noin miljoona kuutiometriä on vähintään yhdeksän metrin syvyydessä.

Putkosjärvi (59.489.1.001) kuuluu Putkosjoen valuma-alueeseen (59.489), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Pyhännän alue (59.48) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Putkosjärvi sijaitsee Putkosjoen valuma-alueen koillisosassa. Sen ohella valuma-alueella on neljä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Hurskainen, Aittolampi, Kuikkalampi ja Humalalampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Putkosjärvi, vakavesi, Ristijärvi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.9.2022.
3. ↑  Putkosjärvi. Järviwiki. Viitattu 29.9.2022.
4. ↑  Putkosjoen valuma-alue (59.489). Järviwiki. Viitattu 29.9.2022.
**Elastic Band** oli walesilainen 1960-luvun lopulla toiminut yhtye, joka yhdisteli musiikissaan psykedeelistä ja progressiivista rockia sekä soulia. Se aloitti uransa nimellä SilverStone, mutta muutti sittemmin nimensä ja sai vuonna 1968 levytyssopimuksen Decca Recordsilta.

Yksi yhtyeen jäsenistä oli kitaristi Andy Scott, joka myöhemmin vaikutti Sweet-yhtyeessä. Hänen lisäkseen yhtyeeseen kuuluivat vuosina 1968–1969 hänen veljensä Dave Scott (basso, saksofoni), Sean Jenkins (rummut) ja Ted Yeadon (laulu, kosketinsoittimet, puhallinsoittimet, lyömäsoittimet). Yhtye levytti kaksi heikosti menestynyttä singleä ja albumin *Expansions on Life* (1969). Lisäksi yhtye keikkaili Britanniassa ja esiintyi televisio-ohjelmissa. Elastic Band hajosi, kun solisti Ted Yeadon siirtyi Love Affair -yhtyeeseen Steve Ellisin tilalle.

Alkuperäiset Elastic Band -levyt ovat arvokkaita, mutta Repertoire Records julkaisi vuonna 1992 *Expansions on Life* -albumista CD-painoksen, jossa on lisäksi bonuskappaleina yhtyeen julkaisemat singlet. Uusi painos albumista ilmestyi 2009.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Expansions on Life*  (1969)

### Singlet

* "Think of You"
* "Do Unto Others"

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Väistö, Keijo & Perttunen, Jukka: *The Sweet – Purkkaa, jytää, glamouria ja hysteriaa*, s. 18–19. Tampere: POP-lehti, 2003. ISBN 952-99007-1-6.
2. ↑  Early years / Elastic Band *Andyscott.info*. The Andy Scott Webspace.  Arkistoitu 6.1.2018. Viitattu 31.12.2017.  (englanniksi)
3. 1 2  Discography / Elastic Band *Andyscott.info*. The Andy Scott Webspace.  Arkistoitu 6.1.2018. Viitattu 31.12.2017.  (englanniksi)
Kaavakuva entsyymistä, jossa sinisellä on merkittynä kiinnittymiskohta ja punaisella katalyyttisesti aktiivinen kohta. Kiinnittyvä molekyyli on mureiini. 
**Aktiivinen kohta** on se kohta entsyymissä, jossa kemialliset reaktiot tapahtuvat. Entsyymi kiihdyttää, katalysoi tiettyä biokemiallista reaktiota, joka tuottaa lähtöaineista reaktiotuotteita. Lähtöaineet ovat entsyymin kannalta substraatteja. Niinpä aktiivinen kohta on se entsyymin kohta, johon substraatti kiinnittyy ja jossa katalyysi tapahtuu.. Se on monesti syvä kuoppa entsyymin pinnassa. Aktiiviseen kohtaan kiinnittyy substraatin lisäksi myös vetyionin luovuttajia kuten NAD. Aktiiviseen kohtaan voi kiinnittyä substraattia muistuttava inhibiittori, joka estää entsyymin toiminnan. Aktiivinen kohta on monien myrkkyjen toiminnan kohteena: ne liittyvät aktiiviseen kohtaan estäen substraatteja ja siten myös entsyymejä toimimasta..

Aktiivinen kohta
----------------

Aktiivinen kohta on entsyymin proteiiniosan aminohapoista koostuvassa peptidiketjussa. Monesti se on entsyymin kolmiulotteisen avaruusrakenteen muodostaman "kupin" sisällä. Substraatti liittyy entsyymiin muun muassa vetysiltojen, hydrofobisten vuorovaikutusten, tilapäisten kovalenttisten sidosten tai näiden yhdistelmien avulla. Aktiivinen kohta helpottaa kohdereaktiota alentamalla sen vaatimaa energiaa.

Välittömästi reaktioihin osallistuu monesti vain 3-4 aminohappoa, joskus vähemmän. Esimerkiksi kymotrypsiinin 241 aminohapon ketjussa reaktioihin osallistuvat lähinnä varsinkin seriini 195 ja histidiini 57 sekä asparagiinihappo numero 102. Esimerkiksi fenyylialaniinihydroksylaasin aktiiviseksi osaksi lasketaan 300 aminohappoa. Loppuosa aminohappoketjusta säätelee entsyymin rakennetta. 2000-luvulla on esiintynyt väitteitä pelkän proliini-aminohapon toimimisesta entsyyminä. Aktiiviseen alueeseen voidaan laskea kuuluvaksi myös se entsyymin osa, johon ainakin joissain entsyymeissä kiinnittyvät reaktiota auttavat aineenvaihdunnan perusmolekyylit NADH, FAD PLP, TPP ja niin edelleen.

Katso myös
----------

* Entsyymi

Lähteet
-------

1. 1 2  Tenhunen, Jukka; Ulmanen, Ismo; Ylänne, Jari: *Biologia: Geeni ja biotekniikka*, s. 11, 160. 6. uudistettu painos. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-28293-6.
2. ↑   Mary K. Campbell, Biochemistry, International edition, Second edition, Saunders college publishing, 1991, ISBN 0-03-001872-2, Luku 5.10, sivu 163, Figure 5.17, ja 167 ja sivu 169

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aktiivinen kohta** Wikimedia Commonsissa
**Ierápetran linna** eli **Kástro Kalés** (kreik. Κάστρο Καλές) on linna Ierápetran kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa.

Linna rakennettiin saaren venetsialaisella kaudella 1200-luvulla. Erään version mukaan sen olisi rakentanut genovalainen merirosvo Enrico Pescatore, joka myi sen jo pian venetsialaisille. Linna kärsi suuria tuhoja maanjäristyksessä vuonna 1508. Francesco Morosini linnoitti sen uudelleen vuonna 1626. Linna päätyi muun Ierápetran tavoin osmanien valtaan vuonna 1647. Nämä kunnostivat linnan samalla kun linnoittivat kaupunkia laajemminkin muun muassa maanpuoleisella kaupunginmuurilla. Linnan nimi *Kalés* tulee turkin sanasta *kale*/*kule*, ’linna’, ’torni’.

Linna sijaitsee Ierápetran kaupungin eteläisimmässä niemenkärjessä vartioiden sen satamaa. Se on pohjakaavaltaan suorakulmainen ja siinä on torni jokaisessa kulmassa. Linna on suhteellisen pienikokoinen ja sen muurit ovat melko matalat.

* Linnaa ulkoa.Linnaa ulkoa.
* Linnaa ulkoa.Linnaa ulkoa.
* Linnaa sisältä.Linnaa sisältä.
* Linnaa sisältä.Linnaa sisältä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Καλές Ιεράπετρας *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2  Φρούριο Καλές Ιεράπετρας *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ierápetran linna** Wikimedia Commonsissa
Viisi vammaista juutalaista jotka on kuvattu probagandatarkoituksessa Buchenwaldin keskitysleirillä.
**Aktion Arbeitsscheu Reich** oli natsi-Saksassa kesäkuussa 1938 toteutettu toimenpideohjelma, jonka yhteydessä vietiin noin 10 000 "epäsosiaaliseksi työnvieroksujaksi" luokiteltua henkilöä keskitysleireille. "Työnvieroksujien" vankilaunivormut merkittiin mustalla kolmiolla samaan tapaan kuin juutalaisten vaatteet keltaisella daavidintähdellä. Osa leireille viedyistä henkilöistä vangittiin ensisijaisesti juutalaisuuden perusteella. Työnvieroksuja-termiä (saks. *Arbeitsscheu*) käytettiin henkilöistä, jotka olivat syyllistyneet rikoksiin, kieltäytyneet työnteosta, tai heillä oli muita sosiaalisesti paheksuttuja ominaisuuksia. Toimenpiteiden kohteiksi joutui asunnottomia, kerjäläisiä, prostituoituja, romaneja, alkoholisteja sekä henkilöitä, joilla oli hoitamattomia sukupuolitauteja.

Epäsosiaalisiksi luokiteltuja vankeja vapautettiin vuonna 1939 Adolf Hitlerin 50-vuotispäivän kunniaksi. Keskitysleireillä oli kuitenkin työnvieroksujien osastoja aina natsivallan loppuun (1945) asti, kaiken kaikkiaan yli 70 000 henkilöä. Suuri osa heistä oli Sachsenhausenin leirillä, jossa on nykyään muistomerkkejä monille eri ryhmille, mutta ei "epäsosiaalisille".

Lähteet
-------

1. 1 2  Büüsker, Ann-Kathrin: "Asoziale" im Nationalsozialismus – Die letzten vergessenen Opfer  13.6.2015. Deutschlandfunk. Viitattu 5.9.2016. (saksaksi)
2. ↑  Rink, Thomas: Die Aktion "Arbeitsscheu Reich"  6.9.2002. Deutsches Historisches Museum. Viitattu 5.9.2016. (saksaksi)
3. ↑  Marnau, Björn: "Transport nach Sachsenhausen" Akens.org. Viitattu 5.9.2016. (saksaksi)
4. ↑  „Asoziale" Häftlinge im KZ Neuengamme (pdf) KZ-Gedenkstätte Neuengamme. Viitattu 5.9.2016. (saksaksi)
**Suomen purjetaitolentomaajoukkue** on Suomen Ilmailuliiton alaisuudessa toimiva joukkue, joka edustaa Suomea taitolennon kansainvälisissä arvokilpailuissa.

Purjetaitolento on Suomessa varsin nuori laji, ja ensimmäisiin MM-kisoihin osallistuttiin 2010, kun kisat järjestettiin Jämillä Suomessa. Kisojen isänä voidaan pitää Suomessa Matti Peuraa, jonka ideasta ja johdolla kisat saatiin Suomeen. 

Purjetaitolentoa, kuten moottoritaitolentoakin, kontrolloi kansainvälinen taitolentokomitea CIVA (Commission Internationale Voltienne Aeronautique) joka on FAI:n (Fédération Aéronautique Internationale) alajaosto.

Ensimmäisessä joukkueessa kilpailivat Advanced-luokan pilotit Toivo Huovinen (28.), Jyrki Viitasaari (26.) ja Mikko Luukkanen (18.).
Vuonna 2011 joukkue matkusti Puolan Toruniin seuraaviin kisoihin kokoonpanolla Toivo Huovinen (29.), Jyrki Viitasaari (34.) sekä Ville Sulkakoski (23.). Joukkueen johtajana toimi Hanna Räihä.
Vuonna 2012 purjetaitolennon MM-kisat järjestettiin Slovakiassa, Dubnica Nad Vahomissa. Mukana ei ollut Suomalaisia lentäjiä. 

Vuoden 2013 Purjetaitolennon MM-kisat järjestettiin Oripäässä Suomessa ja joukkueessa lensivät Mikko Luukkanen, Jukka Pelto-aho, Sami Mäntyharju, Jyrki Viitasaari, Toivo Huovinen ja Janne Nyyssönen. Sijoitukset löytyvät www.civa-results.com

2014 purjetaitolennon MM-kisat olivat jälleen Torunissa, Puolassa. Mukana oli vain Jukka Pelto-aho, joka lensi Ilmasotakoulun Lentokerhon Acro SZD-59llä, ja sijoittui seitsemänneksi.

Katso myös
----------

* Suomen taitolentomaajoukkue
* Englanninkielinen artikkeli taitolennon MM-kisoista
* Englanninkielinen artikkeli taitolennon EM-kisoista

Aiheesta muualla
----------------

* Urheilutaitolentäjät ry
* Suomen Ilmailuliitto
* The Fédération Aéronautique Internationale, FAI - The World Air Sports Federation
* Commission Internationale de Voltige Aérienne, CIVA - FAI aerobatic commission (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ei mikään naurun asia** (engl. *No Laughing Matter*) on vuonna 1986 ilmestynyt omaelämäkerrallinen romaani, jossa yhdysvaltalainen kirjailija Joseph Heller ja hänen ystävänsä, taiteilija Speed Vogel kertovat vuorotellen omasta näkökulmastaan Hellerin sairastumisesta ja sairaudesta toipumisesta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1989 Liisa Ryömän suomentamana ja WSOY:n kustantamana. Suomennos on lyhennetty ruotsinkielisen laitoksen mukaan.

Sisältö
-------

Joseph Heller hakeutui sairaalaan vuoden 1981 joulukuussa vakavien nielemiseen ja lihaksien hallintaan liittyvien oireiden vuoksi. Hänellä todettiin Guillain–Barrén oireyhtymä, joka on vakava hermostosairaus. Samaan aikaan hänellä oli menossa avioeroprosessi, ja hän oli muuttanut omaan asuntoon New Yorkissa. Speed Vogel saa luottamustehtävän asettua asumaan Hellerin asuntoon ja vastaamaan tämän postiin Hellerin käsialalla. Heller ja Vogel kertovat kirjassa vuorotellen sairaudesta ja siitä toipumisesta. 

Heller kertoo myös vakavia asioita kuoleman pelosta sairauden alkuvaiheessa. Enimmäkseen hän tuntuu sairaudessaankin olevan oma vitsaileva itsensä, ja hänestä ovat enemmän huolissaan ne, jotka käyvät häntä katsomassa. Tähän joukkoon kuuluu myös useita julkisuuden henkilöitä kuten Mario Puzo, Dustin Hoffman, Mel Brooks ja Kinky Friedman.

Lähteet
-------

1. ↑  Karttunen, Laura & Laakso, Maria (toim.): *Huumorin aiheita ja vaiheita kaunokirjallisuudessa*. Tampere: Tampereen yliopisto, taideaineiden laitos, 2007. ISBN 978-951-44-7015-8.