recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
MTL:n toimisto on Helsingin Etelärannassa. Kuvassa rakennuksen sisäänkäynti.
**Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto MTL** on Suomessa toimivien markkinoinnin ja viestinnän asiantuntijayritysten, kuten mainos-, media- ja viestintätoimistojen etujärjestö. Jäseninä on myös digitaalista markkinointia ja mainontaa tekeviä ns. digitoimistoja sekä tapahtumamarkkinointia tekeviä yrityksiä. Jäsenyritysten yhteenlaskettu myyntikate oli vuonna 2013 noin 220 miljoonaa euroa ja niiden palveluksessa toimii noin 1 600 henkilöä.

Historia
--------

MTL perustettiin vuonna 1942 Mainostoimistojen liitoksi. Mediatoimistojen tultua mukaan vuonna 2000 nimi muutettiin Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitoksi. Vuonna 2006 Viestintätoimistojen liitto ja MTL yhdistyivät. Suomen Tapahtumamarkkinointiyhdistys STAY liittyi MTL:ään 2010. Vuonna 2015 nimi muutettiin Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitoksi.

Toiminta
--------

MTL järjestää jäsenyrityksilleen markkinointiviestintäalan kilpailuja, koulutusta ja tapahtumia sekä kerää ja tuottaa toimialaa koskevaa tietoa. MTL:n yksin tai yhdessä muiden alan toimijoiden kanssa järjestämiä kilpailuja ja palkintoja ovat Effie, Finnish Comms Awards, Suomen markkinointihenkisin insinööri, televisiomainontaa luotaava Parhaat Sekunnit ja Kultasulka-kilpailu markkinointiviestintää tunnetuksi tekeville kirjoituksille ja esityksille. MTL:n tapahtumia ovat erilaiset ajankohtaisseminaarit ja jokasyksyinen Markkinoinnin viikko.

MTL on jäsenenä kansainvälisissä alan kattojärjestöissä kuten EACA (The European Association of Communications Agencies) ja ICCO (The International Communications Consultancy Organisation).

MTL:n toimitusjohtajia
----------------------

* Matti Larres 1977–1991
* Sanna-Maija Lagus 1994–1995
* Asko Siukosaari 1996–1997
* Sinikka Virkkunen 1997–2006
* Markus Leikola 2006–2009
* Anne Mehtäläinen 2009–2011
* Tarja Virmala 2011–

Lähteet
-------

1. ↑  MTL, Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitto. Viitattu 22.1.2014.
2. ↑  Visa Heinonen & Hannu Konttinen: *Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia*. Mainostajien Liitto 2001. ISBN 978-952-5262-10-0, sivu 120.
3. 1 2  Toiminta, MTL. Viitattu 22.1.2014.
4. ↑  MTL on nyt Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto, Markkinointi & Mainonta 17.6.2015. Viitattu 28.11.2015.
5. ↑   Finnish Comms Awards
6. ↑  Tapahtumat, MTL. Viitattu 22.1.2014.
7. ↑  Erkki Vuokila: Matti Larres, ristikkopiirtäjä 50-luvulta  16.4.2009. Sanaseppo-lehti 3/2008. Viitattu 29.9.2013.
8. ↑  Sanna-Maija Lagus jättää MTL:n[vanhentunut linkki], Kauppalehti 10.01.1996. Viitattu 27.1.2014.
9. ↑  Sinikka Virkkunen MTL:n johtajaksi[vanhentunut linkki], Kauppalehti 17.01.1997. Viitattu 27.1.2014.
10. ↑  Anne Mehtäläisestä MTL:n uusi toimitusjohtaja (Arkistoitu – Internet Archive), Mediaviikko 16.12.2009. Viitattu 27.1.2014.
11. ↑  Tarja Virmala MTL:n toimitusjohtajaksi, Markkinointi & Mainonta 18.4.2011. Viitattu 27.1.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* von Hertzen, Pirjo; Melgin, Elina ja Åberg, Leif: *Vuosisata suhdetoimintaa – Yhteisöviestinnän historia Suomessa*, Otava 2012. ISBN 978-951-1-26547-4.

Aiheesta muualla
----------------

* MTL:n verkkosivusto
**Sirpa "Sipe" Haapasalmi os. Pollari** (s. 19. lokakuuta 1984) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi vuosina 1999–2011 naisten pääsarjatasolla. Hänen kasvattajaseuransa on Lapuan Virkiä.

Pollari nousi pesäpallon pääsarjatasolle jo 15-vuotiaana. Hän on lajin kolminkertainen Suomen mestari vuosilta 2001, 2004 ja 2011. Kolmen kultamitalin lisäksi Pollarin SM-mitalisaalis käsittää yhden hopean ja neljä pronssia. Hänet on valittu vuoden lukkariksi neljä kertaa vuosina 2001, 2001, 2004 ja 2011. Vahvana yleispelaajana tunnettu Pollari edusti pääsarjatasolla 13 sarjakauden ajan uskollisesti Lapuan Virkiää, vaikka häntä houkuteltiin usein siirtymään muihin seuroihin. Pollarille myönnettiin Kultainen räpylä -tunnustuspalkinto neljä kertaa vuosina 2001 ja 2009–2011. Hänet valittiin peräti 11 kertaa Itä-Länsi -otteluun ja kolme kertaa Pohjanmaan alueen parhaaksi pelaajaksi. Hän oli viimeisinä pelaajavuosinaan myös Virkiän joukkueen kapteeni. Joukkuetoverien kuvauksen mukaan Pollari oli muut usein hyvälle tuulelle saava iloinen ja hymyilevä pelitoveri.

Vuoden 2011 pelikauden päätteeksi Pollari valittiin vuoden pesäpalloilijaksi, ja hän lopetti uransa 26-vuotiaana kaiken voittaneena. Hänen pelipaitansa on hilattu Lapuan Patruuna-Areenan kattoon.

Pollari valmistui vuonna 2007 psykologiksi Jyväskylän yliopistosta, jossa hänen pro gradu -työnsä aiheena oli "Masennuspotilaan puolison masentuneisuus ja parisuhdetyytyväisyys". Hän on työskennellyt Kurikassa koulupsykologina.

Saavutukset
-----------

* 3 SM-kultaa: 2001, 2004, 2011
* 1 SM-hopea: 2009
* 4 SM-pronssia: 2002, 2005, 2008, 2010
* 11 Itä-Länsi-ottelua: 2001-2011
* Vuoden pesäpalloilija: 2011
* Vuoden lukkari (4): 2001, 2002, 2004, 2011
* Kultainen räpylä (4): 2001, 2009, 2010, 2011

Katso myös
----------

* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sirpa Pollari: Superpesis, arvo-ottelut Pesäpalloliitto. Viitattu 16.1.2018.
2. 1 2  Seurauskolliset Korhonen ja Pollari kauden parhaiksi Kaleva, urheilu 8.10.2011. Viitattu 16.1.2018.
3. ↑  Menestynein pesäpallomaakunta palkitsi parhaansa: Pollari ja Haapakoski vuoden pelaajat Pesäpalloliitto 14.11.2011. Viitattu 16.1.2018.
4. ↑  Sirpa Pollari jatkaa Lapuan Virkiän kapteenina Pesäpalloliitto 12.4.2011. Viitattu 16.1.2018.
5. 1 2  Junkala, Jenni & Sepponen, Jenni: Pelikassit ja joukkuetoverit sujahtivat näpsäkkään Mazda2:een sutjakkaasti Mazda 5/09. Viitattu 16.1.2018.
6. ↑  Kaiken voittanut pesäpalloilijatar lopettaa uransa 26-vuotiaana Mtv.fi Sport 08.10.2011. Viitattu 16.1.2018.
7. ↑  Pollari ja Korhonen Vuoden pesäpalloilijat Yle urheilu 8.10.2011. Viitattu 16.1.2018.
8. ↑  Pro gradu -tutkielmat 2007 Jyväskylän yliopisto, Kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta. Viitattu 16.1.2018.
**Tapani Johannes Tamminen** (s. 14. huhtikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen taidemaalari, säveltäjä ja muusikko.

Tamminen on opiskellut Vapaassa Taidekoulussa 1957–1960 ja Sibelius-Akatemiassa 1955–1957. Vuodet 1974–1983 hän keskittyi musiikkiin. Hän on säveltänyt musiikkia teatterille, kuunnelmiin ja televisiolle. Vuosina 1955–1983 hän toimi myös jazz-, studio- ja tanssimuusikkona Suomessa ja ulkomailla soittiminaan kontrabasso ja sähköbasso. 

Tammisen maalauksia on ollut esillä vuodesta 1966 sekä yhteis- että yksityisnäyttelyissä. Teoksia on useissa kokoelmissa, kuten Valtion taidemuseossa, Helsingin kaupungin taidemuseossa, Porin taidemuseossa. Häntä pidetään erityisesti värin mestarina.

Tammisen puoliso on toimittaja Ulla Åström. Hänellä on lapsi Tanno ja menestynyt lapsen lapsi ja jalkapalloilija Eemeli Tamminen. Tammisen vanhemmat ovat levyseppä Reino Tamminen ja Lea o.s. Wellamo.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Suomen taiteilijaseuran 125-juhlavuoden tunnustuspalkinto 1989

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat 30.3.2007 s. C3, Timo Valjakka: "Värit soivat kuin itämainen tori"

* Kuvataiteilijamatrikkeli, myös kuvia

Aiheesta muualla
----------------

* Taidemaalariliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Otso Kantokorpi, Keravan taidemuseon näyttelykirja, 2007.
* Kajaanin Taidemuseon näyttelykirja, Altti Kuusamo: Tapani Tamminen - Värin politiikkaa, ISBN 951-800-245-2, 1998.
* Aistien valtakunnassa, Tapani Tamminen, julkaistu Tikanojan taidekodin näyttelyn yhteydessä. Essee Jorma Hautala. ISBN 952-90-8532-X, 1997.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Adolf Fredrik Wasenius** (16. tammikuuta 1829 Helsinki – 28. helmikuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja porvarissäädyn jäsen useilla valtiopäivillä.

Adolf Waseniuksen vanhemmat olivat kirjakauppias Gustaf Otto Wasenius ja Anna Charlotta Meisner ja puoliso vuodesta 1860 Mathilda Catharina Charlotta Hjorth (k. 1918). Wasenius tuli ylioppilaaksi 1844, kävi kauppaopiston Lyypekissä 1848–1849 ja otti 1852 vastuulleen isänsä perustaman viljaliikkeen. Hän hankki yhdessä Leonard Borgströmin kanssa 1856 Tervakosken paperitehtaan ja ryhtyi sen johtajaksi. Wasenius oli porvarissäädyssä Haminan edustaja valtiopäivillä 1872 ja Helsingin 1882, 1885, 1888, 1891, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli ensin Tanskan varakonsuli vuodesta 1887, sitten vuodesta 1895 pääkonsuli.

Hänen poikansa oli filosofian maisteri Adolf Wasenius (1861-1884), josta Albert Edelfelt on maalannut taulun. Taulu löytyi huutokaupasta vuonna 2017. Muita Adolf Waseniuksen poikia olivat Nya svenska läroverketin rehtori Matias Wasenius (1872-1938) ja konsuli ja Tervakoski Oy:n toimitusjohtaja Leonard Wasenius (1866-1938).

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, V osa: Saari–Ö*, s. 568–569. Porvoo: WSOY, 1934.
2. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja osa 9, s. 1070.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Adolf Fredrik Wasenius. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 16.1.2021.
4. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 353–354. Helsinki: Otava, 1921.
5. ↑  Huonokuntoinen taideteos paljastui aidoksi Edelfeltin maalaukseksi *yle.fi*.  3.5.2023.
6. ↑  Aikalaiskirja 1934 : Matias Wasenius
Finlaysonin tehtaankoulu eli Mamsellin koulu
**Finlaysonin tehtaankoulu** oli Finlaysonin tehtaan vuonna 1839 perustama koulu Tampereella.

Koulun perustamisen takana oli Finlaysonin isännöitsijä Ferdinand Uhde. Toimintansa koulu aloitti syksyllä 1840. Koulun opettajana oli mamselli Maria Charlotta Hydén, jonka takia koulua kutsuttiin kansan keskuudessa **Mamsellin kouluksi**. Mamsellin kuoltua vuonna 1868 koulun toiminta keskeytyi. Tämän jälkeen lapset kävivät niin sanottua Sitkan koulua, mikä sijaitsi Näsilinnankatu 2:ssa. Sitkan koulu toimi tavallisen kansakoulun tapaan vuoteen 1903 asti, jolloin se liitettiin kaupungin kansakoululaitokseen. Finlaysonin tehtaankoulun koulurakennus purettiin Finlaysonin pääkonttorin vierestä vuonna 1982.

Koulu oli työläisten pikkulapsille tarkoitettu yhteiskoulu. Se oli ilmainen ja kaikille avoin. Opetus koulussa oli ruotsinkielistä. Koulu antoi opetusta lukemisen ja kirjoittamisen lisäksi jonkin verran matematiikassa, piirustuksessa sekä tytöille erityisesti käsitöissä. Kuri koulussa oli kova ja opetus hartaan uskonnollista sekä tiukan kasvatuksellista.

Finlaysonin tehtaankoulun oppilaita ovat olleet kirjailija Minna Canth sekä kauppias Gustaf Fredrik Ahlgren.

Lähteet
-------

1. ↑  Mamsellin koulu  2003. Tampereen kaupunki, museokeskus Vapriikki.  Arkistoitu 15.1.2020. Viitattu 15.1.2020.
2. ↑  Hietala, Jussi: Maria Charlotta Hydén Finlaysonin pikkulastenkoulun opettaja ja lähetyksen suuri persoona  2005. Tampereen yliopisto. Viitattu 15.1.2020.
3. 1 2  Manninen, Jukka: 1800-luvun Tampereella orpoja myytiin huutokaupassa, eikä koppihoitoakaan vierastettu – Nuorena kuolleen Kustaa Ahlgrenin testamentista alkoi Koukkuniemen aika  26.12.2019. Aamulehti. Viitattu 15.1.2020.
4. ↑  Koulutie alkoi Tampereella Minnan salonki.  Arkistoitu 15.1.2020. Viitattu 15.1.2020.
Finnoontietä Puolarmaarin ja Latokasken välillä.
Finnoontietä Latokasken ja Saarniraivion välillä. Taustalla näkyy Söderskogin tilaa.
**Finnoontie** (ruots. *Finnovägen*) on Espoossa sijaitseva katu, joka yhdistää Finnoon (Suomenojan) ja Espoon keskuksen. Nimeä Finnoontie käytetään Finnoon liikenneympyrästä Saarniraivion kohdalle Hösmärintien risteykseen, missä katu muuttuu **Espoonväyläksi** ja jatkuu sillä nimellä Kehä III:n liittymään asti. Finnoontie ja Espoonväylä muodostavat yhtenäisen katuyhteyden Länsiväylältä Kehä III:lle.

Finnoontie halkoo lähinnä pientaloalueita. Latokasken ja Saarniraivion välillä katu halkoo peltoja, ja kadun varrella on muun muassa Söderskogin tila. Katu on monin paikoin mutkainen ja mäkinen, erityisesti Latokasken ja Saarniraivion välillä.

Varsinaisen Finnoontien pituus on 4,7 kilometriä, mutta jos mukaan luetaan myös Espoonväylä, kadun pituus on 7,7 kilometriä.

Tiehankkeita
------------

Finnoontie on koko matkaltaan kaksikaistainen. Se on vilkkaasti liikennöity ja ajoittain jopa ruuhkainen tie keskellä asutusta. Suunnitelmissa on rakentaa kokonaan uusi tie Hösmärintieltä Finnooseen asti. Uuden tien nimeksi kaavaillaan Espoonväylää, jolloin tien nimi tulee olemaan Espoonväylä Kehä III:ltä Finnooseen asti. Espoonväylän valmistuttua nykyinen Finnoontie jää paikallista maankäyttöä palvelevaksi kokoojakaduksi. Espoonväylän eteläisin osuus Finnoosta Puolarmetsäntielle on tarkoitus rakentaa nelikaistaiseksi. Puolarmetsäntien liittymään suunnitellaan liikenneympyrää, jossa on alikulut kevyelle liikenteelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Google Maps *google.fi*.
2. ↑  Yleisötilaisuus: Espoonväylän katusuunnitelma välillä Niittyrinne - Puolarmetsäntie. www.espoo.fi *espoo.fi*.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 22.8.2016.
**Dinoterbi** (C10H12N2O5) on dinitrofenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä. Yhdisteen käyttö on kuitenkin kielletty useassa maassa sen myrkyllisyyden vuoksi. Esimerkiksi Euroopan unionin alueella dinoterbin käyttö kiellettiin vuonna 2006.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa dinoterbi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin. etyyliasetaattiin, sykloheksaaniin ja dimetyyliformamidiin.

Dinoterbi on selektiivinen herbisidi ja sen vaikutusmekanismi perustuu oksidatiivisen fosforylaation häirintään. Yhdiste on monien muiden dinitrofenolien tavoin hyvin myrkyllinen myös nisäkkäille. Aineen aiheuttaman myrkytyksen oireita ovatn muun muassa huonovointisuus, ruumiinlämmön kohoaminen, hikoilu, rauhattomuus, jano ja nopean hengitys.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dinoterbiä voidaan valmistaa nitraamalla 2-*tert*-butyylifenolia.

Dinoterbiä käytetään tai on käytetty rikkaruohomyrkkynä viljakasvien, herneiden ja papujen ja sinimailasen viljelillä. Se on dinosebiä selektiivisempi ja vähemmän altis ilmaston vaikutuksille, minkä vuoksi se sopii dinosebiä paremmin viljojen rikkakasvien torjuntaan. Yhdiste levitetään viljelmille emulsiona.

Lähteet
-------

1. ↑  Dinoterb – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 6.1.2016.
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 6.1.2016
3. ↑  Komission asetus (EY) N:o 777/2006 *Eyroopan Unionin virallinen lehti*. Viitattu 6.1.2016.
4. 1 2 3  Kalyani Paranjape,Vasant Gowariker,V N Krishnamurthy,Sugha Gowariker: *The Pesticide Encyclopedia*, s. 168. CABI, 2014. ISBN 9781780640143. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.1.2016). (englanniksi)
5. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 371. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.1.2016). (englanniksi)
Germanos & D. T. Niles (1948)
**Daniel Thambyrajah Niles** (4. toukokuuta 1908 Tellippalaii, Sri Lanka – 17. heinäkuuta 1970 Vellore, Intia) oli srilankalainen metodistikirkon pappi ja virsirunoilija.

Niles oli kotoisin varakkaasta tamiliperheestä, kävi koulua Jaffnassa ja opiskeli Bangaloressa. Hänet vihittiin Metodistikirkon papiksi 1936. Vuosina 1939-4o0 hän oli NNKY:n palveluksessa Genévessä ja 1941-45 Sri Lankan kristittyjen neuvoston (National Christian Council of Ceylon) pääsihteerinä. Hän on hoitanut useita tehtäviä ekumeenisissä yhteyksissä ja vuodesta 1957 hän toimi East Asia Christian Conference-järjestön (EACC) ensimmäisenä johtajana ja pääsihteerinä. Hän sai julkisuutta osakseen 1968 Upsalassa Kirkkojen Maailmanneuvoston yleiskokouksessa kokouksen avajaisjumalanpalveluksessa pitämänsä saarnan kautta, ja hän toimi myös Kirkkojen Maailmanneuvoston presidenttinä.

Hänen kirjoittamiaan virsiä on virsikirjoissa ei puolilla maailmaa ja hän on kääntänyt virsiä niin englannin kielelle kuin tamilin kielelle. Hän valmistelu myös virsikirjan EACC:n käyttöön (*EACC Hymnal*). Siinä on 44 hänen kirjoittamaansa virttä ja lukuisia hänen kääntämiään virsiä.

Nilsenin kirjoittama virsi «Father in heaven, grant to your children» on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 339 "Himmelske Fader, ge åt oss alla" Anders Frostensonin 1987 kääntämänä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Pekka Turusen käännöksenä, jonka Pekka Kivekäs on uudistanut 1995 "Oi Isä taivaan, annathan meille." Virren sävelmä, kenties myös teksti on filippiiniläisen säveltäjän Elena G. Maquison sävelmä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niles, Daniel Thambyrajah (1908-1970) *roxborogh.com*. Viitattu 9.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429.*, s. 344. Wessmans musikförlag AB Visby ISBN 978-91-877-052-0, 2017. (ruotsiksi)*
3. ↑  D. T. Niles *hymnary.org*. Viitattu 9.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Hymn Reflection: Father in Heaven, Grant to Your Children *medium.com*. Viitattu 9.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**p-Aminobentsotrifluoridi** eli **4-aminobentsotrifluoridi** (C7H6NF3) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa hyönteismyrkkyjä ja lääkeaineita. p-Aminobentsotrifluoridi on m- ja o-aminobentsotrifluoridien isomeeri.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa p-aminobentsotrifluoridi on väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin.

p-Aminobentsotrifluoridia voidana valmistaa pelkistämällä p-nitrobentsotrifluoridia, p-aminobentsoehapon fluorauksella rikkitetrafluoridin avulla tai aminoimalla p-klooribentsotrifluoridia. p-Aminobentsotrifluoridista voidaan valmistaa hyönteismyrkkyjä kuten fiproniilia.

Lähteet
-------

1. ↑  4-Aminobenzotrifluoride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 20.1.2016.
2. 1 2 3 4  Robert D. Asford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 69. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  I.L. Knunyants,G.G. Yakobson: *Syntheses of Fluoroorganic Compounds*, s. 247. Springer, 1985. ISBN 978-3-642-70209-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.1.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ChemBlink: 4-Aminobenzotrifluoride (englanniksi)
**Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2022** järjestettiin Viron Rakveressa 3.–7. elokuuta 2022. Virossa oli tarkoitus kilpailla jo 2020, mutta koronapandemian vuoksi kisoja ei voitu pitää. Kilpailujen ohjelmaan kuului pitkä matka, keskimatka ja viesti. Keskimatkalla oli karsinta, muissa suora finaali. Viestiin sai osallistua kolme joukkuetta kustakin maasta ja parhaan sijoitus laskettiin lopputuloksiin.

Pitkällä matkalla miesten kilpailun voitti Ruotsin Martin Regborn ja naisten kilpailun Suomen Venla Harju. Keskimatkalla miesten kilpailun voitti Ruotsin Albin Ridefelt ja naisten kilpailun Sveitsin Simona Aebersold. Ruotsi voitti naisten viestin ja Norja miesten.

Lähteet
-------

1. ↑  Kocbach, Jan: EOC 2022: All You Need To Know *World of O News*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Hytönen, Juho-Veikko: Elias Kuukalle EM-pronssia pitkältä matkalta *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 8.8.2022.
3. ↑  Halonen, Mika: Venla Harju nappasi taas mitalin suunnistuksen EM-kisoissa – Marika Teini putosi taistosta viimeisen kilometrin virheellä *Yle Urheilu*.  6.8.2022. Viitattu 8.8.2022.
4. ↑  Suunnistus | Viestimitalit karkasivat suomalaisilta EM-rasteilla *Helsingin Sanomat*.  7.8.2022. Viitattu 8.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

Tapahtuman virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**4-vinyylisyklohekseeni** (C8H12) on sykloalkeeneihin kuuluva tyydyttymätön hiilivety. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa muun muassa hajusteiden, polymeerien ja palonestoaineiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 4-vinyylisyklohekseeni on väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja bentseeniin. Sen reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille ja se muodostaa helposti esimerkiksi epoksidin, halogenointi johtaa tetrahalogenoituun johdannaiseen, pelkistäminen vedyttämällä muodostaa etyylibentseeniä ja etyylisykloheksaania, dehydrogenoimalla saadaan styreeniä.

4-vinyylisyklohekseeni on ihoa ja silmiä ärsyttävä aine. Eläinkokeissa sen on todettu olevan karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava aine, mutta vaikutuksista ihmisiin ei ole täyttä varmuutta. 4-vinyylisyklohekseeni luokitellaan mahdollisesti syöpävaaraa aiheuttavaksi aineeksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

4-vinyylisyklohekseeniä valmistetaan butadieenistä Diels–Alder-reaktiolla. Reaktio tapahtuu jo huoneenlämpötilassa ilman katalyyttiä, mutta teollisesti reaktio suoritetaan tyypillisesti 100 °C rauta- tai kuparikompleksien toimiessa katalyyttinä. Näin saatu tuote on raseeminen seos kahdesta enantiomeerista ja selektiivisempiä tiettyä isomeeria voidaan valmistaa kiraalisten nikkelikatalyyttien avulla.

4-vinyylisyklohekseeniä käytetään vinyylisyklohekseenidioksidin, jota käytetään epoksihartsien raaka-aineena, styreenin, halogenoitujen palonestoaineiden, hajusteiden ja makuaineiden valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  4-Vinylcyclohexene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 9.2.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Georg Oenbrink & Thomas Schiffer: *Cyclododecatriene, Cyclooctadiene, and 4-Vinylcyclohexene, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 9.2.2015
3. ↑  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 666. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.2.2015). (englanniksi)
4. ↑  4-vinyylisyklohekseenin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 9.2.2015
5. 1 2  Nick H. Proctor, Gloria J. Hathaway, James P. Hughes: *Proctor and Hughes' Chemical hazards of the workplace*, s. 733. Wiley-IEEE, 2004. ISBN 978-0-471-26883-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.2.2015). (englanniksi)
6. 1 2  Klaus Weissermel, Hans-Jürgen Arpe: *Industrial organic chemistry*, s. 341. Wiley-VCH, 2003. ISBN 978-3-527-30578-0. (englanniksi)
7. 1 2  Harold A. Wittcoff, Bryan G. Reuben, Jeffery S. Plotkin: *Industrial Organic Chemicals*, s. 203. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-0-470-53743-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.2.2015). (englanniksi)
8. ↑  H. N. Sun & J. P. Wristers: *Butadiene, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2002. Viitattu 9.2.2015
**Glykolonitriili** eli **formaldehydisyanohydriini** (C2H3NO) on yksinkertaisin syanohydriineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena. Yhdisteestä käytetään myös nimiä *hydroksiasetonitriili*, *syanometanoli*, *glysonitriili*, *glysolonitriili* ja *hydroksietaaninitriili*.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa glykolonitriili on väritöntä nestettä. Se liukenee erittäin hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Hiemankaan emäksisissä olosuhteissa glykolonitriili kondensoituu muodostaen oligomeereja kuten 4-amino-2-(syanometoksi)-2-(hydroksimnetyyli)oksatsolidiinia ja 4-amino-2-hydroksi-2-hydroksimetyylioksatsolidiinia. Tämän vuoksi glykolonitriilin vesiliuokseen lisätään stabilisaattoriksi pieni määrä fosforihappoa tai kloorietikkahappoa.

Monien muidien syanohydriinien tavoin myös glykolonitriili on myrkyllistä. Yhdisteelle altistumisesta voi seurata pääkipua, huimausta, tajuttomuus ja ihon muuttumista väriltään siniseksi. Glykolonitriilille altistumisesta tiedetään seuranneen myös kuolemantapauksia yhdisteen aiheuttaman syanidimyrkytyksen vuoksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Glykolonitriiliä valmistetaan formaldehydin ja vetysyanidin vesiliuosten välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään natriumhydroksidia. Muodostuvasta liuoksesta glykolonitriili erotetaan uuttamalla dietyylieetterillä ja puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Glykolinitriili myydään usein vesiliuoksena, jossa on 70 % glykolinitriiliä.

Glykolonitriiliä voidaan käyttää liuottimena sekä valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä kuten lääkeaineita ja hartseja. Tärkeitä siitä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa etyleenidiamiinin ja glykolonitriilin reaktiossa muodostuva etyleenidiamiinitetrasetonitriili, joka hydrolysoidaan EDTA:ksi, aminoasetonitriili, iminodiasetonitriili ja nitrilotriasetonitriili.

Lähteet
-------

1. ↑  Glycolonitrile – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 28.2.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 671. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Michael S. Cholod :*Cyanohydrins, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 28.2.2016
4. 1 2 3 4  Peter Pollak, Gérard Romeder, Ferdinand Hagedorn & Heinz-Peter Gelbke: *Nitriles, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 28.2.2016
5. ↑  Gustaf Arrhenius, Kim K. Bladridge, Sarah Richards-Gross & Jay S. Siegel: Glycolonitrile Oligomerization:  Structure of Isolated Oxazolines, Potential Heterocycles on the Early Earth.  *Journal of Organic chemistry*, 1997, 62. vsk, nro 16, s. 5522–5525. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.2.2016.  (englanniksi)
6. ↑  Glykolonitriilin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 28.2.2016
7. 1 2  Alan H. Hall,Gary E. Isom,Gary A. Rockwood: *Toxicology of Cyanides and Cyanogens*, s. 176. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 9781118628959. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.2.2016). (englanniksi)
FT Ritva Kyllikki Ylönen (s. Puolangalla 30. toukokuuta 1945) on helsinkiläinen kirjallisuudentutkija ja tietokirjailija. 

Ennen väitöskirjansa *Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus* (TUP 2013) kirjoittamista Ritva Ylönen työskenteli mediapäällikkönä eri medioissa, pisimpään Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssä (1989-2007). Hänen pääpainonsa kirjallisuudentutkimuksessa on teosten vastaanoton ja vaikutuksen tutkiminen, kirjoittamisessa kirjailijaelämäkerrat.

Ritva Ylönen on esitelmöinyt Kalle Päätalosta ja Saima Harmajasta sekä Laura Harmajasta yliopistoissa ja muilla foorumeilla ja kirjoittanut heistä artikkeleita eri lehtiin.

### **Teokset**

*Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus.* Tampere: Tampere University Press, 2013. ISBN 978-951-44-9213-6.

*Kalle Päätalo – Kirjailijan elämä*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. ISBN 978-952-222-845-1.

*Saima Harmaja – Sydänten runoilija 1913-1937*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019. ISBN 978-951-858-045-7.

*Järjellä ja tunteella – Kodin taloustieteen uranuurtajan, opettajan, lehti- ja naisasianaisen, kirjailijan ja runoilijan äidin Laura Harmajan traaginen elämä*. Sastamala: Warelia, 2023. ISBN 978-952-387-036-9.

### **Kokoomateosten artikkelikirjoittajana**

*Kirja, joka auttoi minua.* Artikkeli teoksessa *Saima Harmaja – runoilijoista runoilijoin* (toim. Päivi Istala). Helsinki: WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-40156-9.

*Mika Waltarin merkitys runoilija Saima Harmajan tiellä sydänten runoilijaksi*. Artikkeli Mika Waltari -seuran vuosikirjassa *Illusioni 2020* (vastaava toimittaja Päivi Istala). Helsinki: Mika Waltari -seura, 2020. ISSN -LI1799-294X.

*Kalle Päätalon yksilöpsykologinen vaikutus*. Artikkeli teoksessa Kalle Päätalo tutkijoiden silmin (toim. Maija Saviniemi). Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden Seura, Tietolipas 271, 2022. ISBN 978-951-858-434-9.

### **Lähteet**
**Jonas Hector** (s. 27. toukokuuta 1990 Saarbrücken) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2010 lähtien 1. FC Kölniä.

Seurajoukkueissa
----------------

Hector pelasi Oberligan SV Auersmacherissa 34 ottelua, joissa teki yhdeksän maalia kaudella 2009–2010. Hän siirtyi Kölniin vapaalla siirrolla 2010. Hän on pelannut vuosien saatossa Bundesliigassa 147 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän ja syöttänyt 11 maalia. 2. Bundesliigassa hän on tehnyt Kölnin paidassa 86 ottelussa kahdeksan maalia ja antanut kuusi maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän on pelannut yhden ottelun. Kölnin kakkosjoukkueessa hän on pelannut Regionalligassa 63 ottelua, joissa on viimeistellyt viisi ja alustanut 17 maalia.

Maajoukkueessa
--------------

Debyyttinsä Saksan jalkapallomaajoukkueessa Hector teki marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Italiaa vastaan maaliskuussa 2016. Hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja syötti yhden maalin EM-kilpailuissa 2016. Maajoukkueen mukana hän voitti vuonna 2017 Maanosaliittojen cupin. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2018.

Hector pelasi 43 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän on pelasi kahdeksan MM- ja kahdeksan EM-karsintaottelua. Hän ilmoitti kesällä 2020 jättävänsä maaottelutehtävät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jonas Hector Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 22.11.2014.
2. ↑  Kicker: Jonas Hector jätti kaikessa hiljaisuudessa Saksan jalkapallomaajoukkueen *yle.fi*. Viitattu 16.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jonas Hector** Wikimedia Commonsissa

  

Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Neuer |
2 Mustafi |
3 Hector |
4 Höwedes |
5 Hummels |
6 Khedira |
7 Schweinsteiger |
8 Özil |
9 Schürrle |
10 Podolski |
11 Draxler |
12 Leno |
13 Müller |
14 Can |
15 Weigl |
16 Tah |
17 Boateng |
18 Kroos |
19 Götze |
20 Sané |
21 Kimmich |
22 ter Stegen |
23 Gómez |
Valmentaja Löw

Saksan joukkue – Maanosaliittojen cup 2017
1 Trapp |
2 Mustafi |
3 Hector |
4 Ginter |
5 Plattenhardt |
6 Henrichs |
7 Draxler |
8 Goretzka |
9 Wagner |
10 Demirbay |
11 Werner |
12 Leno |
13 Stindl |
14 Can |
15 Younes |
16 Rüdiger |
17 Süle |
18 Kimmich |
19 Sané |
20 Brandt |
21 Rudy |
22 ter Stegen |
23 Demme |
Valmentaja Löw

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Neuer |
2 Plattenhardt |
3 Hector |
4 Ginter |
5 Hummels |
6 Khedira |
7 Draxler |
8 Kroos |
9 Werner |
10 Özil |
11 Reus |
12 Trapp |
13 Müller |
14 Goretzka |
15 Süle |
16 Rüdiger |
17 Boateng |
18 Kimmich |
19 Rudy |
20 Brandt |
21 Gündoğan |
22 Ter Stegen |
23 Gómez |
Valmentaja Löw



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Karbendatsiimi** (C9H9N3O2) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa karbendatsiimi on valkoista tai harmahtavaa jauhemaista ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta se liukenee orgaanisiin liuottimiin etanoliin, metanoliin, asetoniin, dimetyyliformamidiin ja asetoniin. Karbendatsiimi sitoutuu sienten tubuliiniproteiiniin, mikä destabiloi mikrotubuluksia ja estää mitoosin. Siten sienisolut eivät kykene jakaantumaan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Karbendatsiimia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa o-fenyleenidiamiinin reaktio metyyli(amino(metyylitio)metyyleeni)karbamaatin tai metoksikarbonyylisyanamidin kanssa happamissa olosuhteissa tai metoksikarbonyyli-isosyanididikloridin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Sitä muodostuu myös benomyylin hydrolysoituessa.

Karbendatsiimi tuli markkinoille vuonna 1973. Se on laajakirjoinen fungisidi ja sitä käytetään muun muassa hedelmäviljelmillä. Yhdiste reagoi butyyli-isosyanaatin kanssa muodostaen benomyyliä.

Lähteet
-------

1. ↑  Carbendazim – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 5.3.2015.
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller, Peter Ackermann & Paul Margot: *Fungicides, Agricultural, 2. Individual Fungicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. viitattu 5.3.2015
3. ↑  Barry A. Dreikorn & W. John Owen: *Fungicides, Agricultural, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.3.2015.
4. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1618. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. ↑  Clemens Lamberth,Jürgen Dinges: *Bioactive Heterocyclic Compound Classes*, s. 59-60. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 978-3-527-66443-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.3.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Karbendatsiimin kansainvälinen kemikaalikortti
**Tellu Turkka** (vuodesta 2014 **Turkka-Saari**, ent. **Tellu Paulasto**, **Tellu Virkkala**, s. 1969 Koskenpää) on suomalainen viulisti ja laulaja nykyfolk/neo-folk-musiikkilajissa. Hän opetteli viulunsoittoa Jyväskylän konservatoriossa 1978–1985, Savonlinnan taidekoulussa 1985–1988 ja Sibelius-akatemian kansanmusiikin osastolla 1989–2001. Hän opiskeli myös hardangerviulua Ånon Egelandin kanssa Norjassa vuosina 1992–1993.

Turkka-Saari soitti Hedningarna-yhtyeessä 1990–1996 ja 2001–2003. Hän on myös esiintynyt Loituman (1989–1991), Piniarttujen, Tallarin (1997–1998, 2001–2002) ja Luna Novan (1996–2001) kanssa sekä sittemmin Suden Aika -ryhmässä. 

Turkka-Saari asuu Liperin Viinijärvellä. Hänen ex-aviomiehensä on muusikko Wimme Saari.

Diskografia
-----------

**Hedningarna**

* Kaksi (1992)
* Trä (1994)

**Liisa Matveisen** kanssa

* Mateli (1999)
* Vienan naisia (2011)

**Soolo**

* Pähkinänsydän (1999; lastenmusiikkia)

**Piniartut**

* Piniartut (2001; Tellu myös tuotti tämän levyn)

**Tallari**

* Virtaa (1999)
* Mieron tammat (2002)
* Runolaulutanssit (2003)

**Suden aika**

* Suden Aika (1996)
* Etsijä (2004)
* Unta (2006)

Lähteet
-------

1. ↑  Oudonkummun sirkus


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Santísima Trinidad** oli Espanjan laivaston vuonna 1692 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Cantabriasta Colindresilta, missä köli laskettiin 1688. Alus laskettiin vesille vuonna 1692.

Palvelus
--------

Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Cádiziin linjalaivojen *Nuestra Señora de Tezanoksen* ja *San Franciscon* kanssa päällikkönään Antonio Rodriguez. Se oli Cádizissa, kunnes se riisuttiin aseista toukokuussa 1700. Aluksen miehistö ja tykit siirrettiin Navarreten laivastolle, joka oli lähdössä Darieniin. Vuonna 1701 alus oli Cádizissa päällikkönään Antonio Gaztañeta.

Alus muutettiin 13. huhtikuuta 1703 kuljettamaan elohopeaa Veracruziin. Se oli 31. toukokuuta valmis merelle lähtöön, mutta sitä ei kuitenkaan käytetty suunniteltuun tehtävään. Alku vuodesta 1705 alus oli Viscayassa, mistä se palasi Cádiziin joulukuussa. Sitä suunniteltiin jälleen elohopean kuljetukseen, mutta tälläkin kertaa *Nuestra Señora de Begoña* korvasi sen. Alus romutettiin 1706 Cádizissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 115-116


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**EI** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***San Felipe el Real*** |
Flamboyant-tyylille ominaisia tulenliekkejä muistuttavia koristemuotoja ikkunaruusustossa. Kuva John Henry Parkerin teoksesta *An introduction to the study of Gothic architecture* (1877).
**Flamboyant-tyyli** eli **liekkityyli** on Ranskassa ja Espanjassa syntynyt myöhäisgoottilainen rakennustyyli, joka oli vallalla 1400-luvulta 1500-luvulle. Sen näkyvimpiä tunnuspiirteitä oli tulenliekkiä muistuttavien, S-kirjaimen muotoisten koristekuvioiden käyttö ruusustoissa. Tyylisuuntauksen rakennuksissa oli usein myös niin paljon ikkunoita, että seinäpintaa jäi näkyviin vain vähän. Espanjassa flamboyant-tyylille olivat ominaisia hienostuneet, kaarevilla kuvioilla koristellut holvit. Ranskassa flamboyant-tyyli muuttui yhä koristeellisemmaksi ja korvautui vähitellen renessanssilla 1500-luvulla.

Esimerkkejä
-----------

### Ranska

* Notre-Dame de l'Épinen basilika L’Épinen kylässä;
* Saint-Macloun kirkko (n. 1500–14) Rouenissa;
* Chartresin katedraalin pohjoistorni.

### Espanja

* Capilla del Condestable (1482–94) Burgosin katedraalissa;
* Segovian katedraali (1525–).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Flamboyant style *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 25.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Flamboyant-tyyli *Tai­de­his­to­rian sa­nas­to*. Viitattu 25.2.2019.
**Azoriás** (kreik. Αζοριάς) tai **Azoriá** (Αζοριά) on minolaisaikaisen, varhaisen rautakauden ja antiikin aikaisen kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin kilometrin kaakkoon Kavoúsin kylästä. Paikan nimi on nykyaikainen, eikä asutuksen muinaista nimeä tunneta.

Azoriáksen asutuksen raunioita.
Oletetun syssitia-rakennuksen rauniot.
Azoriás sijaitsee kukkulalla, jonka korkeus on noin 365 metriä merenpinnasta laskettuna. Paikka on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella. Varsinaisen kaupungin katsotaan syntyneen myöhäisminolaisella kaudella IIIC, ja se on ollut asuttuna edelleen Kreikan pimeille vuosisadoille eli varhaiselle rautakaudelle sekä arkaaiselle kaudelle, yhteensä noin ajalla 1200–500 eaa.

Historiansa aikana asutus on kehittynyt pienestä kylästä orastavaksi kaupunkivaltioksi. Asutus tuhoutui tulipalossa noin vuoden 500 eaa. tienoilla. Paikalla oli asutusta pienemmässä mittakaavassa noin vuoden 200 eaa. tienoilla.

Paikan löysi yhdysvaltalainen arkeologi Harriet Boyd Hawes vuonna 1900. Laajempia tutkimuksia suoritettiin vuosina 1989–1992. Vuodesta 2002 lähtien arkeologisia kaivauksia suoritetaan nimellä "Azoria project". Kaivauksia ovat suorittaneet American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu sekä kreikkalaiset arkeologit, ja sitä ovat tukeneet muun muassa Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä, Iowan osavaltionyliopisto sekä Institute for Aegean Prehistory Study Center for East Crete.

Suurin osa rakennusjäänteistä on asutuksen viimeiseltä vaiheelta arkaaiselta kaudelta. Merkittävin rakennuslöytö paikalla ovat suurikokoisen, todennäköisesti yhteisaterioihin (*syssitia*) käytetyn rakennuksen rauniot. Siihen kuului ruokailu-, keittiö- ja varastotiloja. Toinen merkittävä löytö on ilmeinen pyhäkkötila, jonka sivustoilla on ollut penkit idoleille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Azoria Project The University of North Carolina at Chapel Hill.  Arkistoitu 19.7.2017. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2  The archeological site of Azoria *Petra on Crete*. Viitattu 21.8.2017.
3. 1 2  Azoria: Overview *The Azoria Project*.  Arkistoitu 27.6.2017. Viitattu 21.8.2017.
4. 1 2 3  Ancient city of Azoria, Crete *Crete Online Magazine*.  Arkistoitu 10.10.2017. Viitattu 21.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Azoriás** Wikimedia Commonsissa
**Nyktimos** (m.kreik. Νύκτιμος, lat. *Nyctimus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykaonin poika. Hänen kohtalostaan on erilaisia versioita.

Pausanias
---------

Nyktimos on Lykaonin vanhin poika, ja syntymäoikeutensa perusteella kaikki valta Arkadiassa, kun taas nuoremmat veljet perustivat kaupunkeja paikkoihin, jotka katsoivat sopiviksi.

Apollodoros
-----------

Nyktimos on Lykaonin nuorin poika. Zeuksen vieraillessa tuntemattomana Lykaonin luona hänelle osoitettiin vieraanvaraisuutta. Lykaonin pojat kuitenkin ylpeydessään ja jumalattomuudessaan halusivat testata tämän jumaluutta ja olivat sekoittaneet uhrilahjaan poikalapsen suolia vanhimman veljeksen Mainaloksen aloitteesta. Inhoa tuntien Zeus kaatoi pöydän ja löi salamoillaan Lykaonin ja tämän pojat kuoliaiksi Nyktimosta lukuun ottamatta. Nyktimos seurasi isäänsä Arkadian kuninkaana, ja hänen hallitessaan nousi Deukalionin vedenpaisumus, jonka sanottiin johtuvat Lykaonin poikien epähurskaudesta.

Klemens Aleksandrialainen
-------------------------

Zeuksen ollessa Lykaonin vieraana hän otti osaa ruokailuun, ja nautti tietämättään ihmislihaa Lykaonin surmattua poikansa Nyktimoksen ja valmistettuaan hänen lihaansa Zeukselle syötäväksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.3.1 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.8.1-2 (engl. käännös).
3. ↑  Klemens Aleksandrialainen: *Protreptikos* ('Kehotus') ii.36 (engl. käännös).
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

Nun sofit
**Nun** on monen seemiläisen kielen aakkoston 14. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ﻥ). Se on kreikkalaisen nyyn, latinalaisen N:n sekä kyrillisen Н:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee käärmettä tarkoittaneesta sanasta ja sen muodon alkuperäksi on esitetty egyptiläistä käärmettä, erityisesti kobraa kuvannutta hieroglyfiä.

Nun hepreassa
-------------

Heprean kielessä nun ääntyy /n/. Kieliopillisesti se muun muassa muodostaa verbin eteen liitettynä monikon ensimmäisen persoonan futuurin. Heprealaisessa numerojärjestelmässä nunilla on lukuarvo 50.

Nun on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on *sofit*- eli loppumuoto **nun sofit**. Nun sofitin lukuarvo on 700.

Esimerkkejä:

* נוֹחַ tai נֹחַ Nóaḥ: Nooa
* נתן: Natan
* אָמֵן Amen: Aamen

Koodit
------

|  | Nun | Nun sofit |
| --- | --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05e0 | U+05df |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER NUN | HEBREW LETTER FINAL NUN |
| HTML | &#1504; | &#1503; |
| ISO 8859-8 | 0xf0 | 0xef |

Lähteet
-------

1. ↑  Sacks, David: *Letter Perfect: The Marvelous History of Our Alphabet From A to Z*. Broadway Books, 2007-12-18. ISBN 9780307419088. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.4.2018). en
**Aïrin sulttaanikunta** (tai **Agadezin sulttaanikunta**) on sulttaanikunta länsiafrikkalaisessa Nigerissä. Sulttaanikunnan ensimmäinen sulttaani, Yunus, aloitti toimessaan vuonna 1404. Vuonna 2012 valtaan nousi järjestyksessä 55. sulttaani Oumarou Angali.

Kel Ferwanin, Kel Owin ja Itesenin tuaregiheimojen suullisen perimätiedon mukaan sulttaanikunta perustettiin, koska heimojen välillä oli jo pitkään ollut tuhoisia yhteenottoja. Yhteenottojen vuoksi heimot lähettivät Istanbuliin lähettilään etsimään heimoille yhteistä hallitsijaa. Istanbul oli kuitenkin sulttaanikunnan perustamisen aikoihin vielä bysanttilainen Konstantinopoli, joten perimätiedossa on epäselvyys.

Alun perin sulttaanikunnan keskuspaikka oli Tadaliza, joka on nykyisin Aïrvuoristossa sijaitseva arkeologinen kohde. Sulttaani Ilisawan (1430–1449), yksi Aïrin ensimmäisistä sulttaaneista, saapui 1400-luvulla Agadeziin ja päätti rakentaa sinne palatsin. Vuodesta 1430 lähtien Agadez on toiminut sulttaanikunnan pääkaupunkina. Toisen lähteen mukaan keskuspaikan Agadeziin siirtäjä olisi ollut vuosina 1461–1477 hallinnut sulttaani Yusuf bin Aishata.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Werner, Louis: Agadez: Sultanate of the Sahara.  *Saudi Aramco World*, 2003, s. 34–41.  Aramco Services Company. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.12.2009.  (englanniksi)
2. ↑    *Aïr info*, 15.2.–15.3.2012, nro 131–132. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.5.2012. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Geels, Jolijn: *Niger: The Bradt Travel Guide*, s. 159. Bradt Travel Guides, 2006. ISBN 1841621528. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.12.2009). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aïrin sulttaanikunnan sulttaaneja (englanniksi)
**Trifenyyliarsiini** (C18H15As) on orgaanisiin arseeniyhdisteisiin kuuluva yhdiste. Ainetta käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja ligandina metallien kompleksiyhdisteissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa trifenyyliarsiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on ilukenematon veteen ja liukenee vain hieman etanoliin. Paremmin se liukenee dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, asetonitriiliin tai bentseeniin. Trifenyyliarsiinireagoi hapettimien kanssa muodostaen trifenyyliarsiinioksidia. Yhdiste reagoi myös halogeenien kanssa muodostaen halogenoituja johdannaisia. Trifenyyliarsiini on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilien kuten alkyylihalogenidien kanssa muodostaen trifenyylialkyyliarsoniumsuoloja. Arsoniumsuolat reagoivat vahvojen emästen kanssa muodostaen arsoniumylidejä. Yhdiste on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja siirtymämetalleja erityisesti metallien ollessa alhaisella hapetusluvulla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Trifenyyliarsiinia valmistetaan tyypillisimmin modifioidulla Wurtz–Fittig-reaktiolla, jossa arseenitrikloridi reagoi bromi- tai klooribentseenin kanssa metallisen natriumin läsnä ollessa. Liuottimena reaktiossa käytetään bentseeniä. Yhdistettä voidaan tuottaa myös fenyylimagnesiumbromidin ja arseenitrikloridin välisellä reaktiolla.

AsCl3 + 3 PhX + 6 Na → AsPh3 + 3 NaCl + 3 NaX, X = Br tai Cl
AsCl3 + 3 PhMgBr → AsPh3 + 3 MgBrCl
Trifenyyliarsiinia voidaan käyttää trifenyylifosfiinin sijasta Wittig-reaktioissa ja ligandina muun muassa Suzuki- ja Stille-kytkennöissä. Se on myös hyödyllinen reagenssi valmistettaessa kiraalisia epoksideja alkeeneista. Yhdisteen sykloheksaaniliuosta voidaan käyttää myös palladiumin uuttamiseen ja palladiumpitoisuuden määrittämiseen spektrofotometrisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Triphenylarsine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.5.2015.
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 777. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4  Yao-Zeng Huang, Li-Lan Shi, Zhang-Lin Zhou, Pablo Espinet & Miroslav Genov: *Triphenylarsine, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Teoksen verkkoversio Viitattu 26.5.2015
4. 1 2  G. O. Doak, G. Gilbert Long & Leon D. Freedman: *Arsenic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 26.5.2015
5. 1 2 3  Jane E. Macintyre: *Dictionary of Organometallic Compounds*, s. 308. CRC Press, 1994. ISBN 9780412430602. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.5.2015). (englanniksi)
6. 1 2 3  B. J. Aylett: *Organometallic Compounds*, s. 393-394. Springer, 2012. ISBN 978-94-009-5731-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.5.2015). (englanniksi)
7. 1 2  Kevin Henke: *Arsenic*, s. 25. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0-470-74113-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.5.2015). (englanniksi)