recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vaskivuoren kalliomaalaus** sijaitsee Luumäellä Elkiänjärven itärannalla Etelä-Karjalassa. Kalliomaalausalue käsittää useita paikkoja noin 100 metrin matkalla, mutta löydettyjen merkkien lukumäärä on vähäinen. Maalaukset on ajoitettu kivikauden loppuun tai pronssikauden alkuun ja ne löysivät Timo Miettinen vuonna 1980.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Maalauskohde sijaitsee Salpausselästä etelään ja kuuluu sen eteläiseen järvirikkoiseen alueeseen. Kallio laskee jyrkkänä Vaskivuoren kylkeä alas Elkiäjärveen sen koillisrannalla. Jyrkkyydestä johtuen maalauksille pääsee vain vesitse tai jäätä pitkin (kuva ). Seinämä aukeaa länsilounaaseen.

Maalaus
-------

Maalausalue on noin 100 metriä pitkä ja maalatut kohdat sijaitsevat pääosin 1−1,8 metriä vedenpinnan yläpuolella. Yksi punaväriläiskistä sijaitsee yli 2 metrin korkeudella. Maalauksia on löydetty neljästä eri kohdasta.

Pohjoisin maalauskenttä (A) käsittää muutamia pystysuuntaisia punajälkiä, jotka saattavat esittää ihmisiä, ja niiden eteläpuolella on toinen tuhoutunut maalauskohta (B). Kentässä C, joka sijaitsee noin 70 metriä etelään, on tunnistettu ihmishahmo, joka on 42 senttimetriä pitkä. Sen kädet on maalattu alas suuntautuvina kaarina ja sen jalat ovat koukkupolvisia. Pää jatkaa suoraa vartaloa päättyen viivana. Digitaalivalokuvien värikylläisyyttä lisäämällä paljastuu ihmisen yläpuolelta vielä toinen, mutta muodoltaan erityyppinen ihmishahmo, joka on lähes tuhoutunut. Viimeinen kenttä D sijaitsee etelässä noin parinkymmenen metrin päässä kentästä C ja on aivan kallion alaosassa. Muutaman kuviokatkelman yläpuolella on hioutunut kivihylly, jossa on punaväriä tai luontaista kivenpunaa. Sitä epäillään punamaalin valmistuspaikaksi. Suurin osa kuvioista ovat suttaantuneita, mutta yhdessä kohtaa on kaksi vierekkäin maalattua sik-sak-kuviota, joiden päistä erkanee viistosti ulos ulokkeita. Näitä voisi kutsua käärmeiksi, joista oikeanpuoleinen on pitempi.

Katso myös
----------

* Valkjärven kalliomaalaus sijaitsee 4,6 kilometriä itään ja siellä on yksittäinen käärmekuvio.

Lähteet
-------

* Kivikäs, Pekka: *Kallio, maisema ja kalliomaalaus*. Jyväskylä: Minerva, 2005. ISBN 952-5478-61-0.
* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Vaskivuori[vanhentunut linkki]
* Luukkonen, Ismo: Vaskivuori
* Muinaisjäännösrekisteri: Vaskivuoren kalliomaalaukset *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  30.11.1999. Museovirasto. Viitattu 6.11.2013.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Museovirasto: Vaskivuori
2. 1 2  Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus, 2005, s.156
3. ↑  Muinaistaideyhdistys: Vaskivuori
4. 1 2  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.245 (Liite III)
5. ↑  Luukkonen, Ismo: Vaskivuori
**Riippuhämähäkit** (Linyphiidae) on valtava hämähäkkiheimo, jonka lajit tekevät sotkuisen näköiset verkkonsa vaakatasoon. Heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti 581 suvussa yli 4300 lajia. Suomessakin lajeja on tavattu lähes 70 eri suvusta. Useimmat lajit ovat varsin pienikokoisia ja lajinmääritys vaatii lähes aina eläimen tutkimista mikroskoopin alla.

Valtavan lajimäärän takia heimon lajisto on monimuotoinen. Raajat voivat olla lyhyet tai melko pitkät; eivät yleensä kuitenkaan kolmea kertaa ruumista pidemmät. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet kahteen neljän silmän riviin. Eturuumis on yleensä pitkänomainen ja takaruumis naaraalla melko pyöreä ja kookkaammilla lajeilla usein kirjava, koiraiden takaruumis on yleensä sylinterinmuotoinen.

Riippuhämähäkkien seitissä ei ole nähtävissä samaan tapaan selvää rakennetta kuin vaikkapa ristihämähäkeillä. Seitti on viritetty vaakatasoon ja sen yläpuolella on pystysuuntaisia estelankoja. Saalistus toimii siten, että hyönteinen lentää estelankoihin ja putoaa verkkoon, jonka alapinnalla hämähäkki itse oleskelee selkä alaspäin.

Suomen yleisimmäksi hämähäkkilajiksi arvioitu kolmioriipukki (*Linyphia triangularis*) kuuluu riippuhämähäkkien heimoon.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Kolmioriippuhämähäkki – *Linyphia triangularis*: Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2014 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tree of Life: Linyphiidae
* BugGuide.net

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10589
* Wikispecies: Linyphiidae
* ADW: Linyphiidae
* AFD: Linyphiidae
* BioLib: 1051
* BOLD: 1266
* BugGuide: 1969
* CoL: C44
* EoL: 8781
* EPPO: 1LINYF
* Fauna Europaea: 10663
* Fauna Europaea (new): f41ab1b5-f0aa-49de-91a0-5182406aa4f0
* Fossilworks: 57481
* GBIF: 3415
* iNaturalist: 67599
* IRMNG: 101005
* ITIS: 82743
* NBN: NBNSYS0000160328
* NCBI: 81835
* NZOR: 62dc9da2-0916-4045-9642-63bfcad4c8ea
* Plazi: 5F588F0A-84B6-7A2D-AB30-474898D7F225
* uBio: 6429867
* WoRMS: 150470
* WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spiderfam:0103

 |

 |
**Enkelinpesän kalliomaalaus** on sijaitsee Saimaan Siikaveden länsirannalla Kannusvuorella olevassa siirtolohkareiden muodostamassa luolamaisessa syvennyksessä Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen epätavallinen sijainti on herättänyt epäilyjä sen aitoidesta eli onko se kivikaudelta. Maalauksen ilmoitti Risto Salomaa 1990-luvulla, mutta se oli yleisessä tiedossa ainakin 1980-luvulla.

Kallio ja sen sijainti
----------------------

Enkelinpesän ympäristöä
Enkelinpesäksi nimitetään kolmen siirtolohkareen väliin jäävää onkaloa, joka sijaitsee Kannusvuorella Saimaan Siikaveden länsirannalla. Lohkareelta on matkaa Siikaveden rantaan yli 300 metriä ja se sijaitsee yli 50 metriä vedenpinnan yläpuolella. Onkalossa on pidetty suojaa huonolla säällä ja siellä on nykyään poltettu nuotiota. Paikan välittömässä läheisyydessä sijaitsee kesämökki.

Kalliovuoren nimessä oleva *"kannus"* (noidan rumpu) viittaa noituuteen ja rapautuneen siirtolohkareen muodostama onkalo sopisikin seidaksi erikoisen ulkomuotonsa ja kallion päällä olevan sijaintinsa perusteella. Tämän vuoksi maalaus voisi olla myös historialliselta ajalta.

Maalaus
-------

Maalattu alue sijaitsee 1,1 metriä maan pinnasta ja on metrin verran leveä. Maalaus koostuu epämääräisistä kuvioista, joita voidaan pitää kuvioiden katkelmina. Ne eivät muodosta tunnistettavia kuvioita ellei huomioida ehdotusta, että se olisi katkelma ihmishahmosta. Ihminen olisi silloin 80−90 senttimetriä pitkä.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Muinaistaideyhdistys: Enkelinpesä[vanhentunut linkki]
* Luukkonen, Ismo: Enkelinpesä
* Muinaisjäännösrekisteri: Enkelinpesän kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  23.2.2004. Museovirasto. Viitattu 21.3.2014.

### Viitteet

1. 1 2 3  Museovirasto: Enkelinpesä
2. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Enkelinpesä
3. ↑  Luukkonen, Ismo: Enkelinpesä
4. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.129, Paper III
5. ↑  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.220, Liite III
**Kosti Aarno Aleksi Kankainen** (9. huhtikuuta 1894 Turku – 20. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.

Kankainen vihittiin papiksi vuonna 1917. Hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1916 ja pastoraalitutkinnon vuonna 1919. Hän työskenteli 1917–1921 virkaa tekevänä kappalaisena Paattisissa, minkä jälkeen hän aloitti Nurmijärven seurakunnassa. Vuosina 1921–1926 hän oli Nurmijärven kappalainen ja 1928–1964 Nurmijärven kirkkoherra. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1936. Kankainen työskenteli myös Suomen Nuorten Kristillisen Liiton virkaa tekevänä pääsihteerinä ja Nuorten airut -lehden päätoimittajana vuosina 1926–1927 sekä Suomen evankelis-luterilaisen sisälähetyssäätiön toiminnanjohtajana vuodesta 1964.

Kankainen työskenteli papintyönsä ohella opettajana. Hän toimi 1929–1964 Nurmijärven yhteiskoulun uskonnon ja laulun opettajana, 1929–1933 ja 1939–1942 kyseisen koulun rehtorina ja 1962–1964 Nurmijärven kansalaiskoulun opettajana.

Huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1948, eduskuntavaalien 1945 jälkeen, Kankainen toimi kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli lakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. Hän toimi poliittisella urallaan myös Nurmijärven kunnanvaltuutettuna ja vuonna 1950 presidentin valitsijamiehenä.

Kankainen oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helmi Eva Maria Ervo (vuosina 1919–1943) ja toinen puolisonsa Toini Alina Rissanen (vuodesta 1946).

Kankainen oli pappina ja ihmisenä pidetty. Hänestä syntyikin lentävä lause:

> »Nurmijärvellä on puinen kirkko ja kankainen pappi!» 
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Kosti Kankainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1945–1948 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(28) | 
* Ahmavaara
* Antila
* Hakala
* Hetemäki
* Honkala
* Järvi
* Kankainen
* Kivelä (1945–1948)
* Koivisto
* Kölli
* Lappi-Seppälä
* Leikola
* Leppä
* Malmivaara
* Mäkinen
* Oksala
* Paavolainen
* Pohjala
* Pohjannoro
* Saariaho
* Salminen
* Seppälä
* Turja
* Tuurna
* Valanne
* Virkki
* Wirtanen
* Ytti

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Viides herätysliike |
| --- |
|  |
| Järjestöt | 
* Kansan Raamattuseura
* Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys
* Suomen Raamattuopisto
* Opko

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Heino
* Lehtinen
* Junkkaala
* Kankainen
* Karilas
* Laitakari
* Muroma
* Mäkelä
* Nummela
* Nyman
* Saarnivaara
* Sares
* Saunaluoma
* Tiilikainen
* Väisänen

 |
|  |
| Koulutus ja media | 
* Kairosmaja
* Kansanlähetysopisto
* Vivamo
* Revontulikappeli
* Savonlinnan kansanopisto

 |
|  |
| Kulttuuri ja tapahtumat | 
* Perussanoma
	+ Elämä
	+ Perusta
	+ Seurakuntalainen
* Karas-Sana
	+ Sana
* Kustannus Uusi Tie
	+ Uusi Tie-lehti
	+ Donkki
	+ Nuotta

 |
|  |
| Evankelikalismi |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Biografiasampo

 |

 |
**Ulla Saunaluoma** (s. 4. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen teologi, joka toimii Kansan Raamattuseuran toiminnanjohtajana.

Saunaluoma on kotoisin Ikaalisista. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulun lukiosta vuonna 1976. Lukion ja välivuoden jälkeen hän suuntasi Helsingin yliopistoon lukemaan teologiaa ja valmistui teologian maisteriksi 1982.

Saunaluoma aloitti työskentelyn KRS:n palveluksessa vuonna 1983. Ensin hän toimi lehtorina ja vuoden 1988 kirkkolain muutoksen myötä pastorina. Saunaluoma vihittiin papiksi Helsingissä 23. huhtikuuta 1989. Saunaluoma toimi pitkään KRS:n nuorisotyössä ja nuoriso- ja opiskelijatyön johtajana. Vuodesta 2010 lähtien hän on ollut koko KRS:n toiminnanjohtaja. Lukuvuoden 1988–1989 Saunaluoma työskenteli Helsingissä Töölön yhteiskoulun uskonnon ja psykologian lehtorina.

Vuonna 2015 silloinen Helsingin piispa Irja Askola myönsi Saunaluomalle rovastin arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen Teologit 2010*. Suomen kirkon pappisliitto, 2010. ISBN 978-952-92-7591-5.
2. 1 2  Emilia Karhu: "Saunassa saa pysähtyä"  23.6.2016. Kotimaa. Viitattu 22.4.2021.
3. 1 2  Ulla Saunaluoma KRS:n toiminnanjohtajaksi  28.10.2010. Kotimaa. Viitattu 22.4.2021.
4. 1 2  Ulla Saunaluoma sai rovastin arvonimen *www.kansanraamattuseura.fi*.  Arkistoitu 22.4.2021. Viitattu 22.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Viides herätysliike |
| --- |
|  |
| Järjestöt | 
* Kansan Raamattuseura
* Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys
* Suomen Raamattuopisto
* Opko

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Heino
* Lehtinen
* Junkkaala
* Kankainen
* Karilas
* Laitakari
* Muroma
* Mäkelä
* Nummela
* Nyman
* Saarnivaara
* Sares
* Saunaluoma
* Tiilikainen
* Väisänen

 |
|  |
| Koulutus ja media | 
* Kairosmaja
* Kansanlähetysopisto
* Vivamo
* Revontulikappeli
* Savonlinnan kansanopisto

 |
|  |
| Kulttuuri ja tapahtumat | 
* Perussanoma
	+ Elämä
	+ Perusta
	+ Seurakuntalainen
* Karas-Sana
	+ Sana
* Kustannus Uusi Tie
	+ Uusi Tie-lehti
	+ Donkki
	+ Nuotta

 |
|  |
| Evankelikalismi |

 |
**Salavuoteus** eli naimattomien miehen ja naisen välinen sukupuoliyhteyden harjoittaminen oli sakolla rangaistava rikos Suomessa vuoteen 1926 asti, joskin sakottamisesta luovuttiin käytännössä jo 1800-luvun loppupuolella. Prostituoidut oli jo siihen saakka jätetty järjestelmällisesti lain soveltamisen ulkopuolelle.

Ruotsin vuoden 1734 lain rikoskaaren mukaan mies voitiin tuomita sakkoihin, jotka vastasivat kolmen ruistynnyrillisen verohintaa:

*"Jos naimatoin mies salawuoteutta pitä naimattoman waimoihmisen canssa; maxacon mies sackoa kymmenen talaria ja waimo wijsi."*
Jos jompikumpi oli naimisissa, rikosnimike oli **huoruus**, ja sakot olivat huomattavasti suuremmat:

*"Jos naimatoin mies teke huorin naidun waimon canssa, eli naimatoin waimo-ihminen nainehen miehen canssa; tehkön sackoa se cuin nainut on, cahdexankymmendä talaria, ja naimatoin neljäkymmendä talaria."*
**Kaksinkertaisesta huoruudesta**, mikä tarkoitti, että molemmat huorintekijät olivat naimisissa, voitiin rangaista molempia kuolemalla:

*"Jos nainut mies teke huorin toisen miehen waimon canssa; olcon molemmat hengens rickonet."*
Jos huoruuteen liittyi sukurutsa, mies teilattiin ja nainen poltettiin roviolla. Tätä teloitustapaa saatettiin käyttää lievemmistäkin rikoksista, mutta sukurutsan osalta tapa oli erikseen laissa määrätty. Silti näistä julmemmista teloitustavoista luovuttiin 1800-luvun alusta lähtien.

1800-luvun loppupuolella salavuoteuteen syyllistyneet alettiin jättää järjestelmällisesti sakottamatta, ja sakkoja määrättiin enää huoruudesta. Vuoden 1899 rikoslaissa rangaistuksia lievennettiin.

Lailla 5/2 1926 poistettiin rangaistus yksinkertaisesta salavuoteudesta ja rangaistavaksi jäi vain raskaammanlaatuinen salavuoteus eli se, kun sekaantuminen on tapahtunut väärinkäyttämällä valta- tai auktoriteettisuhdetta tai naisen turvatonta tilaa. Tämän jälkeen oli rangaistavaa houkutella nainen seksuaaliseen kanssakäymiseen ilman tämän "vapaata suostumusta". Prostituoiduilla ei ollut tällaista lain suojaa, mutta heitä ei ollut rangaistukaan salavuoteudesta tai huoruudesta. 

Huoruus, josta langetettiin erittäin kovat rangaistukset, kumottiin vasta 23.9.1947.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pieni tietosanakirja, s. 1437

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen prostituutiolainsäädännön historiaa
**Aila Airo-Paul** (15. huhtikuuta 1926 – 27. huhtikuuta 2005) oli suomalainen kosmetologi ja yrittäjä. Hänen isänsä oli kenraali A. F. Airo.

Aila Airo opiskeli alaa Suomen ainoassa kosmetologikoulussa Académie Scientifique de Beautéssa, josta hän valmistui vuonna 1946. Hän perusti kotinsa yhteyteen pienen vastaanoton, vaikka sodan jälkeisessä Suomessa hoitotuotteita tai -laitteita oli saatavilla varsin rajoitetusti. Airo piti tärkeänä välittää oikeata tietoa kosmetologin työstä, ja hän kirjoitti artikkeleita ja antoi haastatteluja jo 1960-luvulta alkaen.

Liiketoiminta
-------------

Aila Airo piti ensimmäisenä Suomessa ihonhoito- ja meikkikursseja kuluttajille. Hän etsi itse ratkaisuja muun muassa herkän ihon erityisongelmiin, ja niin liiketoiminta laajeni jo 1960-luvulla ammattikosmetiikan maahantuontiin. Airo otti omalle allergiselle iholleen hyväksi havaitsemansa ammattikosmetiikkasarjan Doctor Eckstein käyttöön omaan kauneushoitolaansa ja verkostojensa kautta kollegoille. Verkostoituminen myös ulkomaille oli tuohon aikaan iso ponnistus.

Airo perusti Helsinkiin Aleksanterinkadulle vuonna 1964 Suomen ensimmäisen selektiivisen kosmetiikan erikoisliikkeen Beautyboxin, jossa työskenteli ammattikosmetologeja. Erityisesti nuorille, "meikkileikkimielisille", suunnatun Meikkipussin Airo perusti vuonna 1973.

Aila Airo-Paulin kuoltua hänen tyttärensä, yrittäjät SKY-kosmetologi Anitra Airo-Pimiä ja kauppatieteen maisteri Satu Söderlund jatkavat kauneudenhoitoalan perheyritystä ja Anitran tyttäret muotoilija (AMK) Katja Kemppi ja SKY- ja CIDESCO-kosmetologi Nunnu Järvilehto työskentelevät yrityksessä.

Järjestötyö
-----------

Aila Airo-Paul toimi aktiivisesti myös alansa järjestötyössä, muun muassa Kosmetologien yhdistyksen varapuheenjohtajana, Kosmetologien yhdistyksen opiston johtokunnassa, Helsingin kemikalikauppiasyhdistyksen ja Kemikalikauppiasliiton hallituksissa ja alan järjestöjen erilaisissa toimikunnissa ja työryhmissä. Hänelle myönnettiin työstään kunniamerkkejä ja -jäsenyyksiä.

Lähteet
-------

* Aila Airo Kauneuspalvelut
* Koivukoski, Raili: Aila Airo-Paul (HS-Muistot) *Helsingin Sanomat*.  27.4.2005. Viitattu 12.5.2019.
* Aunila, Seija (esittely): Mitä nainen pakkaa lomalle *Yle, Elävä arkisto*.  8.9.2006. Viitattu 12.5.2019.
* Aunila, Seija (esittely): Pukeutuminen ravintolaan *Yle, Elävä arkisto*.  8.9.2006. Viitattu 12.5.2019.

### Viitteet

1. ↑  Koivukoski, Rali: Muistot: Aila Airo-Paul *Helsingin Sanomat*.  27.4.2005. Viitattu 11.5.2019.
Ydinvoimalahanke Kaliningradin alueen kartalla. Voimala sijaitsee noin 14 kilometriä Nemenin  kaakkoispuolella. Liettuan rajalle ja Niemenjoelle on kymmenen kilometriä.  
Ydinvoimalahanke Kaliningradin alueen kartalla. Voimala sijaitsee noin 14 kilometriä Nemenin  kaakkoispuolella. Liettuan rajalle ja Niemenjoelle on kymmenen kilometriä.Kaliningradin ydinvoimalaVoimalaitoshanke Kaliningradin alueen koillisosassa. Rajajoki Niemen ja Liettuan raja on noin 10 kilometrin päässä pohjoisessa.
  
Balakovo
Belojarsk
Kaliningrad
Kalinin
Kuola
Kursk
Leningrad
Novovoronež
*Obninsk*
Rostov
SmolenskVenäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti. (Katso)  
 Rakenteilla oleva voimala  
 Toiminnassa oleva voimala  
 *Suljettu voimala*  
Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
**Kaliningradin ydinvoimalaitos** (ven. Калининградская АЭС, *Kaliningradskaja AES*, viralliselta hankenimeltään ven. Балтийская АЭС,  *Baltijskaja AES*) on Venäjän Kaliningradin alueelle rakenteilla oleva ydinvoimalaitos. Voimalaitosta rakennuttaa Venäjän valtion Rosenergoatom-osakeyhtiö. 
Voimalaitokseen on suunniteltu kaksi reaktoriyksikköä. Rakentajan tavoitteena oli saada ensimmäinen, 1 200 megawatin VVER 1200 -tyyppistä reaktoria käyttävä voimalayksikkö valmiiksi vuonna 2018 ja toinen vuonna 2021.

Kesäkuussa 2013 rakennushanke pysäytettiin kuitenkin joksikin aikaa uudelleensuunnittelua varten.

Voimalaitosta rakennetaan linnuntietä noin 14 kilometriä Kaliningradin alueen Nemanin kaupungin kaakkoispuolelle ja noin 5,5 kilometriä Niemenjoen eteläisen sivuhaaran Šešupen (ven. Шешупе) eteläpuolelle. Voimalasta on Liettuan rajalle (Niemenjoki) noin 10 kilometriä ja Puolan rajalle runsas 65 kilometriä. Aluekeskus Kaliningradiin on linnuntietä noin 110 kilometrin matka.

Lähteet
-------

1. ↑  Sooruženije energoblokov AES v Rossii rosenergoatom.ru.  Arkistoitu 18.3.2014. Viitattu 18.3.2014. (venäjäksi)
2. ↑  Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA (YK:n erityisjärjestö): The Power Reactor Information System (PRIS): Russian Federation (IAEA:n ydinvoimalarekisterin yhteenveto Venäjän ydinvoimaloista ja niiden reaktoreista)  2013 tilanne. IAEA, iaea.org. Viitattu 18.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* AO Baltiskaja AES (atomivoimalan kotisivusto) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (baltaes.ru)
* Baltiskaja AES (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (atomic-energy.ru)
* Kaliningrad NPP must be carried out in compliance with the international safety standards (8/2013)[vanhentunut linkki] (venäjäksi) (delfi.lt)
* Grybauskaitė applauds the suspension of Kaliningrad NPP construction (6/2013)[vanhentunut linkki] (venäjäksi) (delfi.lt)
* Kaliningradin ydinvoimalasuunnitelma kohtaa vastustusta (9/2009) (yle.fi)
**Ab Parfumerie Idman & Arvela Oy** oli vuosina 1907–1959 toiminut Suomen suurin kosmeettisten tuotteiden valmistaja. Vuonna 1907 perustetun yrityksen parasta aikaa olivat sotien jälkeiset vuodet, jolloin kosmetiikan tuonti oli säännösteltyä ja kotimainen tuotanto korvasi sitä. Idman & Arvela oli vuonna 1948 Suomen suurin ja parhaiten varusteltu hajuvesitehdas, joka työllisti 34 henkeä.

Historiaa
---------

Idman & Arvelan perustivat vuonna 1907 apteekkari Einar Idman ja vaimonsa Doris o. s. Puustinen alun perin nimellä *Finska Farmaceutiska Agentur*. Parin vuoden kuluttua yhtiökumppaniksi tuli Ilmari Arvela, mutta vuonna 1912 Idman otti taas yrityksen kokonaan haltuunsa. Arvelan nimi säilyi toiminimessä, kun se muutettiin vuonna 1917 osakeyhtiöksi. Yhtiön toimialaksi määriteltiin "agentuuriliike sekä valmistaa ja myydä parfyymeja, hiusväriä, eau de colognia, saippuoita, farmaseuttisia, kemiallisia, kosmeettisia ja teknisiä valmisteita". Vuosina 1919–1921 yhtiöllä oli sivuliike Parfumerie le Coq Tukholmassa ja sitten Helsingissä. Sivuliikkeitä ja tytäryhtiöitä oli useita Suomessakin, kuten Kajaanin Rohdoskauppa Oy.

Einar Idman sai kauppaneuvoksen arvon 1945. Samana vuonna hänen vaimonsa Doris kuoli, ja Idman avioitui seuraavana vuonna Aune Inkeri Ahlströmin kanssa. Idman kuoli 1954.

Huhtamäki-yhtymä osti vuonna 1959 Idman & Arvelan. Yhtiön teknokemiallisen tehtaan toiminta siirrettiin Fincos Oy:n yhteyteen ja sen harjoittama kosmeettisen alan tukkukauppa Lääketukku Oy:lle. Idman & Arvelan vanhahtavana pidetystä valikoimasta ei kuitenkaan säilytetty montakaan tuotetta. Vuonna 1975 Lounais-Suomen Osuusteurastamo (LSO) osti yhtiön ja muutti sen nimeksi Oy Finnpet Ab. Se fuusioitiin 1981 Turun Teurastamo Oy:öön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Määttä, Vesa: Kauppaneuvos Einar Idman (1881–1954). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (maksullinen)
2. 1 2  Kortekallio, Anneli: Oy Idman & Arvela Ab 1907–1981. (Arkistoitu – Internet Archive) Elinkeinoelämän keskusarkisto 14.2.2012. Viitattu 2.1.2016. (lataa doc-tiedoston)
3. ↑  Vesa Saarto, *Huhtamäki-yhtymän historia,* Helsinki 1980, sivut 430–441.
4. ↑  Kortekallio, Anneli: Fincos Oy 1957-1992 (Arkistoitu – Internet Archive), Elinkeinoelämän keskusarkisto 10.2.2012. Viitattu 1.1.2016. (lataa doc-tiedoston)

Aiheesta muualla
----------------

* Idman & Arvelan kosmetiikkapakkauksia Finna.fi-tietokannassa
* 
* 30 vuotta kotimaista kosmetiikkaa. Idman & Arvela juhlii tänään, Helsingin Sanomat, 14.08.1937, nro 216, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Manuel Ruiz Zorrilla, Cosme Algarra y Hurtadon maalaama muotokuva vuodelta 1869.
**Manuel Ruiz Zorrilla** (22. maaliskuuta 1834 Burgo de Osma – 13. kesäkuuta 1895 Burgos) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1871 ja 1872–1873.

Zorrilla oli koulutukseltaan lakimies. Hänet valittiin vuonna 1856 ensi kerran cortesiin, jossa hän liittyi edistyksellisiin. Osallistuttuaan epäonnistuneeseen kansannousuun kesäkuussa 1866 hän joutui pakenemaan Ranskaan. Vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen hänestä tuli väliaikaisen hallituksen yleisten töiden ministeri ja kesäkuussa 1869 oikeusministeri. Tammikuussa 1870 hänet valittiin cortesin puhemieheksi. Zorrilla tuki Aostan herttua Amadeusta Espanjan uudeksi kuninkaaksi ja johti espanjalaista valtuuskuntaa, joka kävi Firenzessä tarjoamassa tälle Espanjan kruunua. Amadeuksen tultua kuninkaaksi vuoden 1871 alussa Zorrilla nimitettiin opetusministeriksi. Hän toimi myös pääministerinä heinäkuusta lokakuuhun 1871 ja uudelleen kesäkuusta 1872 helmikuuhun 1873. Kuningas Alfonso XII:n noustua valtaistuimelle vuonna 1875 Zorrilla joutui lähtemään maanpakoon tasavaltalaisten esiintymistensä vuoksi. Tämän jälkeen hän toimi vuosien ajan Espanjan tasavaltalaisten johtavana äänitorvena, pääasiassa Ranskasta käsin. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan osallisuudestaan vuonna 1884 puhjenneeseen sotilaskapinaan. Vuonna 1894 hänet armahdettiin ja hän palasi Espanjaan, jossa kuoli jo seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok* (1922), s. 860–861 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Lumenen logo vuoteen 2016
Lumene, Kauklahti
**Lumene Oy** on suomalainen kosmetiikka-alan yritys. **Lumene** on myös yhtiön tunnetuin tuotemerkki. Aiemmin yritys tunnettiin nimellä **Noiro Oy**. Lumene on saanut nimensä Kuhmoisten Lummene-järvestä. Lumenen tunnuslause on Beauty born of light.

Historia
--------

Lääketeollisuusyhtiö Orion perusti vuonna 1948 Noiro Oy -nimisen yrityksen (nimi oli Orion kirjoitettuna toisin päin) valmistamaan teknokemian tuotteita. Yritys toi markkinoille Lumene-kosmetiikkasarjan vuonna 1970. Siitä tuli muutamassa vuodessa eniten myyty kosmetiikkasarja Suomessa.

Orion myi Noiro Oy:n vuonna 2003 ostajaryhmälle, jonka muodostivat CapManin hallitsemat rahastot, pääomasijoitusyhtiö Langholm Capital LLP ja yhtiön toimiva johto. Yhtiön nimeksi muutettiin vuonna 2005 Lumene Oy, ja samalla otettiin käyttöön markkinointinimi Lumene Group. Tätä nimeä käytettiin alkuvuoteen 2009 saakka, jolloin otettiin jälleen käyttöön Lumene Oy. CapManin rahastot myivät 12 prosentin osuuden yhtiöstä kesällä 2014 yhtiön johdolle ja Langholm Capitalille, joka jo ennestään oli yhtiön pääomistaja. Syksystä 2021 yhtiön on omistanut pohjoismainen pääomasijoitusyhtiö Verdane. Lumene Group on edelleen rekisteröity yhtiön aputoiminimeksi, mutta sitä käytetään ainoastaan yritysjohdon harjoittamassa talousviestinnässä, kun viitataan koko konserniin tytäryhtiöt mukaan lukien (esimerkiksi konsernitilinpäätös).

Liiketoiminta
-------------

Lumene Group toimii kansainvälisillä markkinoilla kahdella tuotemerkillä: *Lumene* (ihonhoito-, kasvo- ja värikosmetiikkatuotteet) ja *Cutrin* (hiuskosmetiikka). Lumenen liikevaihdosta 90 % tulee yhtiön päämarkkinoilta Suomesta ja muista Pohjoismaista, Isosta-Britanniasta, Venäjältä, Kiinasta ja USA:sta. Maaliskuussa 2022 Lumene Group (Lumene ja Cutrin) vetäytyi Venäjän markkinoilta. Samana vuonna Lumene aloitti toiminnan Saksassa. Noin 50 % liikevaihdosta tulee kansainvälisiltä markkinoilta. 

Valtaosa Lumene- ja Cutrin-tuotteista kehitetään ja valmistetaan Suomessa, Espoon Kauklahdessa.

Lähteet
-------

1. ↑  CapMan myi loput Lumenesta.  *Keskisuomalainen*, 5.6.2014. Jyväskylä: ISSN 0356-1402.

Aiheesta muualla
----------------

* Lumene Oy
* Cutrin
**Juha Ahtola** (10. heinäkuuta 1952 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2005 Helsinki) oli Nordeapankin Suomen osaston pääekonomisti ja Nordean taloudellisen tutkimuksen johtaja. 

Ahtola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977 sekä filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1983. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professorina. Ahtola oli Etlan tutkijana ja Etlatieto Oy:n toimitusjohtajana 1983–1993. Meritaan (nyk. Nordea) hän siirtyi 1993.

Vaikka Ahtola oli pääsääntöisesti poliittisesti neutraali talousmies, niin punamultahallituksen valtaantulo 2003 irrotti häneltä kommentin, että kyseinen hallitus vie Suomen taloudellisesti takaisin kivikauteen.*lähde?*

Ahtola pelastui täpärästi syyskuun 11. päivän terrori-iskuilta vuonna 2001. Hän oli samaan aikaan taloustieteilijöiden kokouksessa New Yorkissa ja poistui WTC-tornien välisestä Marriott-hotellista. Myöhemmin hän näki kadun toiselta puolelta kuinka matkustajakone törmäsi toiseen WTC-torniin.

Juha Ahtolan isä oli taiteilija Taisto Ahtola. Hänen sisaruksiaan ovat liiketaloustieteen professori Olli Ahtola ja taidehistorioitsija Leena Ahtola-Moorhouse. Juha Ahtola kuoli melanoomaan puolentoista vuoden sairastamisen jälkeen 53-vuotiaana.

Teoksia
-------

* Juha Ahtola, Anders Ekholm, Antti Somervuori; Bayes estimates for the price and income elasticities of alcoholic beverages in Finland from 1955 to 1980 (1983)
* Juha Ahtola. Lineaarisen simultaaniyhtälömallin bayesiläisestä analysoinnista (1977)

Lähteet
-------

1. ↑  Taloussanomat
2. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 32 Runeberg.org.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Ahtolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset** sijaitsevat noin 16 kilometriä itäkoilliseen Asikkalan kirkosta. Maalaukset sijaitsevat Ruotsalaisen länsiosassa, lounaaseen katsovassa korkeassa kallioseinämässä. Maalaukset löysivät Lahden kaupunginmuseon kalliomaalausinventoinnin yhteydessä Hannu Poutiainen ja Janne Kinnunen vuonna 2003.

Kentän maalaukset
-----------------

Kallion pinta on jäkälän peitossa ja haittaa kuvien havainnointia. Ne kuviot, jotka havaittiin inventoinnin yhteydessä, olivat jäkälättömillä alueilla. Kuvioita on raportoitu kolmelta erilliseltä alueelta, jotka sopivat 9,5 metriä leveälle ja 2,5 metriä leveälle alueelle. 

Vasemmanpuoleinen maalausalue on vain 1 m korkea ja se sijaitsee noin 4 metrin korkeudella Ruotsalaisen pinnasta. Yksi tunnistettava kuvio esittää vasemmalle katsovaa hirveä, jonka jalat peittyvät jäkälään. Toinen kuvio sen vieressä esittänee eläintä. Hirvi on 18 cm pitkä ja 15 cm korkea ja toisen eläimen 17 cm leveä ja 13 cm korkea. Nämä kuviot on voitu maalata alapuolella olevalta terassilta. 

Keskimmäinen maalattu alue on pieni, mutta sijaitsee 6,3 m Ruotsalaisen yläpuolella. Toinen havaituista kuvioista esittää 26 cm leveää venekuviota. Sen 7 pystyviivaa esittävät mahdollisesti miehistöä. Toinen kuvio on veneen vieressä 14 cm etäisyydellä ja esittänee oikealle katsovaa eläintä tai usean kuvion yhdistelmää. Epäselvän kuvion leveys on 20 cm ja korkeus 27 cm.  Kuvakentän yläosasta on myös hahmotettu ihmistä muistuttava kuvio. 

Oikealle laidalle jäävä kolmas kuvakentän osa on 1,5 m leveä ja 2,8 m korkea sijaiten noin 4 m Ruotsalaisen yläpuolella. Kentässä on useita kuvioita, mutta suuri osa niistä ovat epäselviä ja osin tuhoutuneitakin.

Lähteet
-------

* Kivikäs, Pekka: *Kallio, maisema ja kalliomaalaus*. Jyväskylä: Minerva, 2005. ISBN 952-5478-61-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Uusia kalliomaalauksia Päijät-Hämeestä Suomen Museo 2004. Viitattu 3.5.2011.
2. ↑  HUONPOHJANVUORI Suomen muinaistaideseura ry.  Arkistoitu 18.8.2009. Viitattu 1.5.2011.
3. ↑  Kivikäs, Pekka, 2005, s. 48

Aiheesta muualla
----------------

Karttapaikka: Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset
**Juhana Yrjö III** (saks. *Johann Georg III*; 20. kesäkuuta 1647 Dresden – 12. syyskuuta 1691 Tübingen) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1680–1691.

Juhana Yrjö III oli vaaliruhtinas Juhana Yrjö II:n ainoa poika ja tuli isänsä seuraajaksi vuonna 1680. Hänet tunnettiin isänsä tapaan musiikin suosijana. Juhana Yrjö III perusti vuonna 1682 Saksin historian ensimmäisen vakinaisen armeijan ja liittyi seuraavana vuonna Ranskaa vastaan suunnattuun sotaliittoon. Suuressa Turkin sodassa hän oli yksi syyskuussa 1683 käydyn voitokkaan Wienin taistelun komentajista ja osoitti myös henkilökohtaista rohkeutta johtaessaan keisarillisen armeijan vasenta siipeä hyökkäyksessä turkkilaisia vastaan. Hän ei halunnut sen jälkeen osallistua keisari Leopold I:n sotaretkeen, mutta lähetti kuitenkin vuonna 1685 apujoukkoja Leopoldille. Ranskan armeijan hyökättyä yhdeksänvuotisessa sodassa vuonna 1688 Saksan alueelle Juhana Yrjö III:sta tuli yksi Saksan puolustuksen johtajista. Hän osallistui Lothringenin herttua Kaarle V:n alaisuudessa vuoden 1689 Mainzin piiritykseen. Vuonna 1691 Juhana Yrjöstä tehtiin koko keisarillisen armeijan ylipäällikkö, mutta hän ei ehtinyt saada paljoakaan aikaiseksi ennen kuin kuoli myöhemmin samana vuonna.

Juhana Yrjö III:n puoliso oli Tanskan kuningas Fredrik III:n tytär Anna Sofia. Heidän kahdesta pojastaan Juhana Yrjö IV:stä ja Fredrik Augustista tuli kummastakin vuorollaan Saksin vaaliruhtinaita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  John George III (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.9.2017.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1910), s. 9–10 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 30.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juhana Yrjö III** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Vihdin yhteiskoulun lukio** oli  Vihdin  kirkonkylässä sijainnut ns. yleissivistävä lukio, joka yhdistyi vuonna 2007 Nummelan lukion kanssa.  Lukion tiloissa toimii nykyään 7–9 luokille opetusta antava Vihdin yhteiskoulu.

Historiaa
---------

Vihdin Yhteiskoulun lukio perustettiin vuonna 1959. Alun perin se toimi yhteiskouluna. Vuonna 1976 Vihdin lukiosta tuli kunnallinen oppikoulu. Vuonna 1991 nimeksi vaihtui Vihdin yhteiskoulun lukio, ja neljä vuotta myöhemmin koulu siirtyi luokattomaksi lukioksi. Viimeisin muutos oli siirtyminen nykyisiin tiloihin. Koulu yhdistyi vuoden 2007 aikana Vihdin toiseen lukioon, Nummelan lukioon.  Uuden lukion nimeksi tuli Vihdin lukio.

Lähteet
-------

1. ↑  Toimintakertomus 2006 (PDF) (s. 51) Vihdin kunta.  Arkistoitu 20.10.2014. Viitattu 7.12.2007.
2. ↑  Vihdin yhteiskoulu Vihdin kunta.  Arkistoitu 4.1.2008. Viitattu 7.12.2007.
3. ↑  Kuntien palvelutarjonta ja palvelujen kustannukset (PDF) (s. 86)  2006. Kaupunkitutkimus TA Oy.  Arkistoitu 6.3.2007. Viitattu 7.12.2007.
4. ↑  Vihdin lukio Vihdin kunta.  Arkistoitu 16.12.2007. Viitattu 7.12.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Länsi-Uusimaa: Vihtiläiskouluissa kevätkuohuntaa[vanhentunut linkki]
**Haimoon työväentalo** sijaitsi Vihdin Haimoon taajamassa. Talon omisti Haimoon työväenyhdistys ry.

Historiaa
---------

Haimoon työväenyhdistys perustetiin vuonna 1909. Aluksi kokoonnuttiin torppareiden tiloissa. Vuonna 1912 päätettiin työväentalon rakentamisesta, mutta hanke toteutui vasta vuonna 1922. Tontin yhdistys osti omalta jäseneltään vuonna 1919. Hirsirakenteinen talo valmistui vuonna 1922, ja se vihittiin käyttöönsä 1.10.1922. 

Talon laajentamista suunniteltiin 1930-luvulla. Muutospiirustukset hyväksyttiin vuonna 1935. Helsingin Työväen Säästöpankilta haettiin lainaa hankkeelle, mutta lainaa ei myönnetty. Tämän ja heikentyneen toiminnan vuoksi laajennusta ei toteutettu .

Sodan jälkeen toiminta elpyi ja yhdistys sai kerättyä varoja työväentalon kunnostamiseen. Vuonna 1951 toteutettiin katon korjaus talkoilla. Toiminta kuitenkin hiipui, ja talo myytiin vuonna 1967 purettavaksi..

Talon käyttö
------------

Talo oli yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä järjestettiin kokoustoiminnan lisäksi huvitilaisuuksia, urheilutapahtumia ja kesäjuhlia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
Hanko–Visby-reitille aiottu alus *M/S Scandinavia* oli alun perin vuonna 1965 valmistunut *Viking III*. Kuva on Rotterdamista vuodelta 1979.
**Oy Hangö Line Ab** (markkinointinimenä **Hango Line** tai **HanGo Line**) oli vuonna 1988 perustettu suomalainen laivanvarustamo, jonka oli tarkoitus aloittaa autolauttaliikenne Hangon ja Gotlannin Visbyn välillä. Yritys järjesti osakeannin syys-lokakuussa 1989, mutta se epäonnistui eikä juuri muuta rahoitusta ollut, ja hanke kariutui. Yrityksen toimitusjohtaja oli Anders Lindholm.

Reitti oli tarkoitus avata keväällä 1990 yhteensä 700 matkustajaa ottavalla *M/S Scandinavialla*, jossa oli 305 hyttipaikkaa ja 180 autopaikkaa. Aluksen myyjä, kaskislainen KG-Line ei kuitenkaan luovuttanut alusta sopimuksen mukaan joulukuussa 1989, koska ilmeni ettei Hango Line ollut enää varsinainen ostaja vaan laivan omistus olisi muuttuneen tilanteen takia siirtynytkin Vaasanlaivoille, jonka kilpailijaksi KG-Line oli samaan aikaan pyrkimässä Merenkurkun liikenteessä.

Oy Hangö Line Ab:n toiminta loppui 1994. Visbyn reitille kaavailtu, saksalaiselta Orenstein & Koppelin telakalta vuonna 1965 valmistunut autolautta, alun perin norjalaisen Otto Thoresenin *Viking III*, oli 1990–1991 Vaasanlaivojen käytössä nimellä *Fenno Star*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hangö Line, Ytj.fi. Haettu 26.5.2022.
2. ↑  HanGo Line varustamon suunnitelmat kariutuivat epäonnistuneeseen antiin.  *Helsingin Sanomat*, 12.11.1989, s. 28. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Hango Line Ab Oy:n osakeanti 18.9.20.10.1989. (Hango Linen mainos.) *Helsingin Sanomat*, 26.9.1989, s. 22. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  KG Line ei luopunut Scandinavia-laivasta.  *Helsingin Sanomat*, 15.12.1989, s. 33. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Fenno Star *Vasabåtarna -nostalgi!*. Viitattu 26.5.2022.
**Lars Carl Albert Ehrnrooth** (3. kesäkuuta 1897 Valkeala – 4. syyskuuta 1980 Kirkkonummi) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti ja herastuomari. 

Ehrnroothin vanhemmat olivat professori Ernst Ehrnrooth ja Karin Selin. Lars Ehrnroothin veljiä olivat kenraalit Adolf Ehrnrooth ja Gustaf Ehrnrooth. 

Lars Ehrnrooth valmistui ylioppilaaksi 1915 ja kävi oikeustieteellisiä opintoja. Vuoden 1918 sodassa hän toimi ryhmän- ja joukkueenjohtajana. Vuosina 1919–1933 hän palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä sekä Ratsuväkiprikaatissa. Hän kävi Sotakorkeakoulun 1927–1929. Vuosina 1933–1937 hän palveli sotilasasiamiehenä Tukholmassa. Ratsastuskoulun päällikkönä hän oli 1937–1939. Talvisodan aikana hän komensi Polkupyöräpataljoona 8:aa. Jatkosodan aikana hän toimi pataljoonankomentajana, Ratsuväkiprikaatin esikunnassa sekä jalkaväen koulutuskeskus 17:n komentajana. Sodan jälkeen hän omisti ja piti Tyriksen kartanoa Kirkkonummella. 

Ylennykset: reservivänrikki 1918, vänrikki 1918, luutnantti 1920, ratsumestari 1926, majuri 1930, everstiluutnantti 1940. 

Ehrnrooth kilpaili kenttäratsastuksessa. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1924, lopputuloksenaan keskeytys.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Lars Ehrnrooth Bio, Stats, and Results *Olympics at Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 10.10.2016.
**Hymns and Songs of Zion** on Amerikan rauhansanalaisten (ns. pikkuesikoisuus) eli Apostolic Lutheran Churchin julkaisema laulukirja. Ensimmäisen laulukirjan kokosi Mary Michelsen vuonna 1950. 

Kirja sisältää 670 hengellistä laulua ja virttä, joista osa on suomalaisten siirtolaisten mukana Suomesta Amerikkaan kulkeutuneita evankelis-luterilaisen kirkon virsiä sekä erityisesti lestadiolaisessa liikkeessä laulettuja lauluja. Kirjaan on lisätty paljon lauluja myös Amerikan vapaakirkollisista seurakunnista sekä metodistien käyttämiä hengellisiä lauluja ja virsiä.

Lähteet
-------

* Jämsä, Leinonen: Lepopaikka suloinen, Siionin matkalaulujen lähteillä
* Amazon:


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Rauhansanalaisuus |
| --- |
|  |
| Järjestöt | 
* Apostolic Lutheran Church
* Grace Apostolic Lutheran Church
* Laestadianernas Fridsföreningars Förbund
* Lähetysyhdistys Rauhan Sana

 |
|  |
| Suunnat | 
* Haalilaisuus

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Steven E. Anderson
* John Lumijärvi
* Olli Matoniemi
* Pauli Rantala

 |
|  |
| Koulutus ja media | 
* Christian Monthly
* Hymns and Songs of Zion
* Rauhan Sana
* Siionin matkalaulut

 |
|  |
| Kulttuuri ja tapahtumat | 
* Juhannusseurat
* Suvijuhlat

 |

 |
**Jyrki Kiviniemi** (s. 10. helmikuuta 1960 Kemijärvi) on suomalainen tuomari, joka toimii Rovaniemen hovioikeuden presidenttinä.

Kiviniemi valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Lapin korkeakoulusta vuonna 1985 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1987. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeuden ja Rovaniemen hovioikeuden viskaalina vuosina 1987–1991, Rovaniemen tuomiokunnan ja käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1991–2009, Kemi-Tornion käräjäoikeuden laamannina vuosina 2010–2013 sekä Lapin käräjäoikeuden laamannina vuosina 2013–2022. Hänet nimitettiin Rovaniemen hovioikeuden presidentiksi elokuusta 2022 alkaen. Kiviniemi on myös toiminut Käräjäoikeustuomarit ry:n puheenjohtajana, Tuomariliiton hallituksen jäsenenä ja Juristiliiton valiokuntajäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kemppainen, Susanna: "Enää ei voi ryhtyä lätkimään ässiä hihasta" – Uusi presidentti johtaa hovioikeuttaan kohti suurta uudistusta, joka vaikuttaa myös Oulun käräjäoikeudesta tuleviin juttuihin *Kaleva*.  23.11.2022. Viitattu 24.2.2024.
2. 1 2  Mölsa, Ari: Jyrki Kiviniemi: Hallintojargonia on pesiytynyt jo tuomioistuimiinkin *Juristiuutiset*.  7.11.2022. Viitattu 24.2.2024.
3. ↑  Talvitie, Marjukka: Rovaniemen hovioikeudessa aloitti uusi presidentti *Yle Uutiset*.  1.8.2022. Viitattu 24.2.2024.
Uspenskin katedraalin ikonostaasi
**Ikonostaasi** on ortodoksisessa kirkossa alttarin ja kirkkosalin erottava seinä, jolla sijaitsee ikoneja. Sitä nimitetään myös alttariseinäksi, kuvaseinäksi, joka alkuaan tehtiin kivestä tai marmorista muistuttamaan vanhojen roomalaisten basilikojen vastaavaa rakennelmaa.

Myöhemmin seinälle ripustettiin kirkollisten juhlien aikana kuvia ja lopulta ikonostaasi kuvitettiin pysyvästi.

Muun muassa Andrei Rubljovin ja Theofanes Kreikkalaisen myötävaikutuksella ikonostaasit alettiin rakentaa korkeiksi, lattiasta kattoon ulottuviksi seiniksi, jotka erottavat alttarin kirkkosalista ja estävät näkyvyyden. Ikonostaasin rakentaminen puusta on alkuaan venäläistä perinnettä.

Ikonostaasissa ikonit sijoitetaan niin, että keskellä olevan Pyhän portin oikealla puolella on Kristuksen ja vasemmalla puolella Jumalansynnyttäjän ikonit. Perinteisesti naiset seisovat jumalanpalveluksissa Jumalansynnyttejän puolella, ja miehet Kristuksen puolella*lähde?*. Pyhän portin yläpuolella on ns. *deesis*-ryhmä, ikoni, johon on kuvattu Kristus, Neitsyt Maria ja Johannes Kastaja tai vaihtoehtoisesti siellä voi olla ehtoollisen asettamista kuvaava ikoni.

Ikonostaasissa on yleensä kolme sisäänkäyntiä, keskellä olevan pyhän portin lisäksi pohjoinen ja eteläinen ovi. Ortodoksinen kirkkohan on yleensä aina itä-länsi-suunnassa siten, että alttari on idässä.

Ortodoksisessa kirkossa ei välttämättä ole aina ikonostaasia tai ikonostaasi voi nykyään olla myös matala, aitamainen seinämä. Joissain idän ortodoksisissa kirkoissa ikonostaasin paikalla voi olla myös vedettävä verho tai harso.*lähde?*

Katso myös
----------

* Kuoriaita, vastaava rakennelma läntisessä kristikunnassa
* Ikoni
* Ortodoksinen kirkko
* Suomen ortodoksinen kirkko

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ikonostaasi**.
* Ikonostaasi / Ortodoksi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kontratanssi** on yhteisnimitys monelle sellaiselle vanhalle seuratanssille, jossa tanssiparit sijoittuvat vastakkain. Se oli 1700-luvulla tanssittu yleiseurooppalainen seuratanssi, joka oli lähtöisin Ranskasta (ransk. *contredance*), ja se pohjautui oletettavasti englantilaiseen tanssiin, jonka kanssa sillä on yhtäläisyyttä musiikissa ja tanssimistavassa. Tämä tanssi tunnettiin Englannissa nimellä *country dance* eli maalaistanssi. Kontratanssin erikoismuodot kuten anglaise, écossaise, française ja kotiljonki olivat 1700- ja 1800-luvuilla suosittuja ympäri Eurooppaa. Kontratanssin nimi juontuu joko ranskan sanasta *contre*, vastaan, tai englannin nimityksestä *country dance*.

Ruotsissa kontratanssi oli suosittu 1760–1810 ja tunnettiin nimellä *svensk contre*. Sen muunnoksia levisi myös Etelä- ja Kaakkois-Suomeen ja tanssia kutsuttiin kontraksi ja ristikontraksi. Tanssille oli tunnusomaista nais- ja miesrivin vastakkaiskäynti, piiri sekä ketju.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tammen musiikkitietosanakirja*, s. 221. Osa 1, hakusana kontratanssi. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5915-4.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 4, palsta 1311, hakusana kontratanssi. Helsinki: Otava, 1963.
**24 Rental Network, Oy** on suomalainen perheyritys, jonka liiketoimintaa on yhteiskäyttöautopalvelujen tuotteistus, tuotekehitys ja palvelun tarjoaminen yksityishenkilöille, taloyhtiöille ja yrityksille. Yrityksen tunnetuin palvelu, *24Rent.fi*, on Suomen suurin yhteiskäyttöautoja tunti- ja päiväpohjaisesti vuokraava yritys. Yrityksen muita tuotteita ovat esimerkiksi: *24Go* joka on tällä hetkellä Suomen ainoa A-B-vuokrauksia tarjoava, minuuttihinnoiteltu yhteiskäyttöautopalvelu. Yrityksellä on myös henkilö- ja pakettiautojen leasingpalveluita, sekä yhdensuuntaisia autonvuokrauspalveluita.

24Rentillä ei ole fyysisiä palvelutoimipisteitä. Kaikki vuokraamiseen liittyvä toiminta, auton nouto mukaan luettuna, tapahtuu itsepalveluperiaatteella yrityksen verkkosivujen ja/tai mobiilisovellusten kautta. Palvelussa on tällä hetkellä noin 1000 autoa 30 eri paikkakunnalla.

24Rent yhteiskäyttöauto

Lähteet
-------

1. ↑  24Go - yhteiskäyttöauto Helsinki, Espoo ja Vantaa *24Go*. Viitattu 10.5.2023.
2. ↑  24Leasing yksityisille *24Leasing*. Viitattu 10.5.2023.
3. ↑  Ari Pietilä: Yksisuuntaisen eli oneway pakettiauton vuokraamisen edut *24Rent*.  6.4.2023. Viitattu 10.5.2023.
4. ↑  Ari Pietilä: Yhteiskäyttöautojen määrä kasvaa kohisten! *24Rent*.  24.5.2022. Viitattu 10.5.2023.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* 24Rentin verkkosivut
* 24Rentin leasing-sivut
* 24Go minuuttipalvelun sivut