recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**PAOK Thessaloniki BC** on kreikkalainen koripalloseura, joka sijaitsee Thessalonikissa. Joukkue kuuluu PAOK-seuraan ja se on pelannut A1 Ethnikissa vuodesta 1960 lähtien yhtäjaksoisesti.

Historia
--------

PAOK Thessalonikin koripallojaosto perustettiin pian emäseuran perustamisen jälkeen vuonna 1928. Vuonna 1959 joukkue voitti ensimmäisen Kreikan mestaruutensa. Kun Kreikan liigaa muutettiin ammattimaiseksi vuonna 1963, joutui PAOK sarjaporrasta alemmas A2 Ethnikiin. Seuraavaksi kaudeksi joukkue onnistui kuitenkin nousemaan uudestaan korkeimmalle tasolle. Putoaminen takaisin alemmalle sarjalle oli lähellä vuonna 1977, mutta PAOK onnistui voittamaan karsinnat.

1980–luvulla seura kävi kovaa paikalliskamppailua Aris Thessalonikin kanssa kaupungin ykkösjoukkueen tittelistä. Kun joukkueet kohtasivat vuonna 1984 Kreikan cupin finaalissa, oli PAOK Thessalonikin silloinen valmentaja Faidonas Mathaiou käskenyt pelaajiaan ajamaan hiuksensa kokonaan pois. PAOK voitti finaalin luvuin 74–70 ja peli muistetaan nimellä "ajettujen päiden finaali".

1990–luvun PAOK aloitti vahvasti voittaen Saporta Cupin vuonna 1991. Seuraavanakin vuonna joukkue pääsi loppuotteluun, mutta joutui lopulta häviämään Real Madridille. Samana vuonna joukkue voitti Kreikan mestaruudenkin. Seuran viimeisin runkosarjan voitto on kaudelta 1992–1993, jolloin se voitti 26:sta pelistä 22. Samana kautena se pelasi ensimmäistä kertaa historiassaan Euroliigassa päästen aina Final Fouriin saakka. Toni Kukočin johtama Benetton Treviso vei kuitenkin voiton niukasti kahdella pisteellä. Korać Cupin voitto vuonna 1994 on seuran tähänastisen historian tärkeimpiä voittoja. Seuraavana kautena voitti Kreikan cupin ja vuonna 1999 tämä tapahtui uudestaan.

Vuonna 2000 PAOK muutti Alexandrio Melathronilta PAOK Sports Arenaan, jonka jälkeen seura ei ole onnistunut voittamaan yhtään mestaruutta.

PAOK Sports Arena

Tunnettuja entisiä pelaajia
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Kreikka Loukas Mavrokefalidis
* Kreikka Nikos Stavropoulos
* Kreikka Panagiotis Fasoulas
* Kreikka Panagiotis Vasilopoulos
 | * Serbia Predrag Stojaković
* Slovenia Radoslav Nesterović
* Venäjä Sergei Bazarevitš
* Turkki İbrahim Kutluay
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  ΙΣΤΟΡΙΑ PAOK Thessaloniki BC.  Arkistoitu 25.2.2010. Viitattu 1.2.2010. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (kreikaksi)
* Gate 4 faniryhmä (kreikaksi)
* Ultras ryhmä (kreikaksi)
**Honoré IV** (17. toukokuuta 1758 Pariisi – 16. helmikuuta 1819 Monaco) oli kuudes Monacon ruhtinas 12. maaliskuuta 1795 – 16. helmikuuta 1819. Hän oli Honoré III:n ja Maria-Caterina di Brignole-Salen ainoa poika. Vallankumouksen jäljiltä Monaco oli ollut Ranskan hallinnassa vuodesta 1793. Napoleonin kukistumisen jälkeen, Wienin kongressin päätöksellä hän otti Monacon hallintaansa 1814. Samalla Monacosta tehtiin Sardinian kuningaskunnan protektoraatti.

Honoré IV meni naimisiin Louise Félicité Victoire d'Aumont Mazarinin kanssa Pariisissa 15. heinäkuuta 1777. Pariskunta erosi vuonna 1798. Heillä oli kaksi poikaa, Monacon ruhtinaat Honoré V (1778 - 1841) ja Florestan I (1785 - 1856)

Lähteet
-------

* Princely House of Monaco (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Honoré III** | **Monacon ruhtinas**1814 – 16. helmikuuta 1819 | Seuraaja:**Honoré V** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
Leiniön Liikenteen bussi nro 6 Turussa Hämeenkadulla vuonna 2004.
**Leiniön Liikenne Oy** oli lietolainen linja-autoyritys. Leiniön Liikenne perustettiin vuonna 1936 ja se myytiin vuonna 2005 TLO:lle. Leiniön Liikenteen perusti Armas Leiniö (1911–1983) vuonna 1936. Yrityksen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Armas Leiniön poika Esa Leiniö. 

Yhtiö ajoi Turun ja Liedon välistä linjaa, joka TLO:lle siirryttyään sai numeron 280.

Historia
--------

Leiniö osti vuonna 1936 Chevrolet-merkkisen 12 hengen auton ja oikeuden Turku–Lieto kk–Vintala-linjaan. Vuosikymmenen lopulla ennen talvisotaa liikennettä laajennettiin Turku–Saukonoja-linjalle toiselle autolle. Sodan jälkeen alkoi voimakas liikenteen laajentaminen kaikkialla. Leiniökin hankki omistukseensa linjan Liedon asemalta Turkuun sekä Turku–Maaria–Auvaismäki-linjan, jota jatkoi Paattisille ja vuosikymmenen lopulla Yläneen Korkeakoskelle ja myöhemmin Tourulaan. Paattisten ja Yläneen linjat myytiin jo 60-luvulla Laakso & Lehtiselle. Vuonna 1958 Paimiolainen Santalan Liikenne Oy oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Armas Leiniö otti haltuunsa ko. yrityksen saaden näin haltuunsa valtaosan Hämeentien lähiliikenteestä.

Liedon kirkonkylä alkoi 60-luvulla kasvaa voimakkaasti, jonka seurauksena saatiin järjestettyä toimiva paikallisliikenne ja Leiniön Liikenteen toimipaikka siirtyi myös tälle alueelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö, jossa myös Armas ja Martta Leiniön lisäksi kaikki lapset olivat osakkaina. Santalan Liikenne Oy lakkautettiin 1990-luvulla. Toiminta jatkui näissä puitteissa aina 2000-luvulle, jolloin yhtiön toimitusjohtajana ollut Toivo Leiniö jäi eläkkeelle.

Vuonna 2005 TLO osti Leiniön liikenteen. Omistajanvaihdos ei aiheuttanut välittömiä aikataulu- tai reittimuutoksia. Leiniön Liikenteen noin kymmenen työntekijän työsuhteet jatkuivat myös entisellään.

Lähteet
-------

1. 1 2  
Maria Silander: Leiniön Liikenne siirtyi TLO:n omistukseen *Turun Sanomat*.  17.2.2005. Viitattu 9.7.2014.
**Tulvan tataarit ja baškiirit** ovat Venäjällä Permin aluepiirin Bardan piirissä Tulvan ja sen sivujokien varsilla asuva tataarien ja baškiirien muodostama etninen ryhmä.

Gaina-heimoon kuuluneiden baškiirien uskotaan asettuneen seudulle 1200–1300-luvuilla. 1500-luvun lopussa Tulvan yläjuoksulle muutti tataareja, udmurtteja ja mareja, jotka ajan mittaan sulautuivat baškiirien kanssa yhdeksi etniseksi ryhmäksi. Sen identiteetti on kaksijakoinen: tulvalaiset kokevat kuuluvansa sekä tataareihin että baškiireihin. Vuoden 2002 väestönlaskennassa kaksi kolmasosaa ryhmästä rekisteröitiin baškiireiksi ja kolmasosa tataareiksi.

Äidinkieltään Tulvan tataarit ja baškiirit pitävät tataarina. Toisten kielentutkijoiden mukaan paikallinen murre on tataaria, toisten baškiiria. Kirjakielenä toimii tataari.

1500–1600-luvulle saakka paikallinen väestö harjoitti karjanhoitoa, metsästystä, kalastusta ja mehiläishoitoa. Maanviljely sai johtavan aseman 1800-luvulle ja 1900-luvun alkuun tultaessa. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Tulvan tataarit ja baškiirit muodostavat valtaenemmistön Bardan piirin asukkaista, minkä ansiosta heillä on vilkasta äidinkielistä kulttuuritoimintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija Permi: Tulvinskije tatary i baškiry *enc.permkultura.ru*. Viitattu 27.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Entsiklopedija Permi: Etnitšeskaja karta Prikamja po perepisi 2002 g. *enc.permkultura.ru*. Viitattu 27.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bardan piirille ja Permin tataareille omistettu sivusto (venäjäksi)
**Tulun kieli** (tuluksi ತುಳು ಭಾಷೆ *tuḷu bāṣe*) on Intiassa Karnatakan eteläosassa ja Keralan rannikolla asuvien tulujen puhuma dravidakieli. Sillä on 1,6 miljoonaa puhujaa.

Tulu kuuluu dravidakielten eteläryhmään, mutta siinä on myös keskidravidalaisia piirteitä. Kieli jakautuu kahteen aluemurteeseen sekä brahmien ja muun väestön puhumiin sosiaalisiin murteisiin. Tulua kirjoitetaan kannadalaisella kirjaimistolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 168. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2  Krishnamurti, Bhadriraju: *The Dravidian Languages*, s. 24. Cambridge: Cambridge University Press, 2003. ISBN 978-0-521-77111-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tulun kieli** Wikimedia Commonsissa

Dravidakielet
badaga | brahui | gadaba | gondi | irula | kannada | kodagu | kolami | kota | kui | kurukh | kuvi | malajalam | malto | manda | muria | naiki | ollari | pardži | pengo | tamili | telugu | toda | tulu
**Rokoskoi** (ven. Рагозинка, *Ragozinka*) oli inkeriläinen kylä entisessä Vuoleen seurakunnassa Pohjois-Inkerissä Venäjällä. Kylä syntyi 1700-luvun puolivälissä Vuoleen maa-alueen omistajan kreivi Ragozinskin luvalla. Kylä merkittiin kirkonkirjoihin Uudeksikyläksi, mutta hovin, myöhemmin kunnan, kirjoissa se esiintyi nimellä Rogozinka, josta syntyi suomalainen muunnos Rokoskoi. 

Kylän perustajina oli kaksi talonpoikaa, Särkkinen ja Paavilainen, jotka saivat hovilta luvan rakentaa talonsa ja raivata peltonsa soiden ympäröimään metsäsarakkeseen. He lupasivat maksaa veronsa tervalla ja hiilellä, joita hovi myi Siestarjoen asetehtaaseen. Ajan kuluessa kylään muutti Miikkulaisen ja Vuoleen sukuja, kuten Rautasia, Savisia, Pukosia, Makaroita sekä joukko Suomen kansalaisia. 

Rokoskoin pääelinkeinoja olivat maanviljelys, karjanhoito, ja syrjäisen sijainnin takia metsästys. Vuonna 1905 avattiin suomenkielinen koulu, vuonna 1910 osuuskauppa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana osa kylän maita oli pakkolunastettu tykistön ampumarataa varten.

Vuonna 1926 kylässä oli 32 taloa, joissa asui 136 ihmistä (niistä 124 inkeriläistä). Vuosien 1927–1931 aikana, ampumaradan laajentuessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle.

Lähteet
-------

* Antti Huurto: Erään inkeriläisen kylän historia. Inkeriläisten viesti, 4/1967 s. 4–5 (Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Randefelt, Roland: *Inkeri: tiekartta 1:200 000*. Vantaa: Ingriainfo Oy, 1992. ISBN 951-96326-0-3.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926–1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisarkiston venäläinen Vuoleen ja Miikkulaisen kartta vuodelta 1913
**Euromissile Roland** on lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Se kehitettiin yhteistyönä Ranskan ja Saksan keskinäisesti. Myös Yhdysvallat hyväksyi tämän asejärjestelmän omaan käyttöönsä Kansalliskaartille. Ensilinjan rintamakäyttö sen sijaan hylättiin. Tyypiksi olisi tullut MIM-115.

Prototyyppiversio valmistui vuonna 1973. Käyttöönotto tapahtui 1977. Roland I oli selkeässä säässä/päiväkäyttöön tarkoitettu versio, jonka kehityksen vetovastuu oli Ranskan Aerospatialella. Saksalainen MBB-konsortio otti vastuulleen hoitaa jokasään torjuntaohjustyypin, Roland II:n kehittelyn. Viimeisin paranneltu ja suuremman tuhovaikutuksen omaava malli oli Roland III.

Ohjustyyppiä käytettiin useassa Nato-maassa. Yhdysvaltain oma Mauler-projekti keskeytettiin, sen osoittautuessa epäonnistuneeksi. Yhdistyneen kuningaskunnan vastaava verrokki samalta aikakaudelta lienee Rapier. Ranskassa valmistettu Crotale NG oli ulottuvampi, ja myöhempänä osaltaan korvasi tämän ohjustyypin.

Lähteet
-------

* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta kylmässä sodassa*, s. 234–246. Jyväskylä: Ilmatorjuntasäätiö, 2003. ISBN 951-95594-4-2.

### Viitteet

1. ↑  MIM-115 – Euromissile/Hughes/Boeing MIM-115 Roland *Designation-Systems.net*. Viitattu 11.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Lappi, Ahti: s. 235.

Aiheesta muualla
----------------

* Euromissile *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.6.2012. (englanniksi)
* Roland Short-Range Air Defence Missile System *Army Technology*.  15.2.2001. Viitattu 11.6.2012. (englanniksi)
* Designation: Roland *Army-Guide.com*. Viitattu 11.6.2012. (englanniksi)
* Enciclopedia de amenazas Euromissile Roland. *Destroyer.foro-uruguay.net*.  Arkistoitu 4.7.2013. Viitattu 11.6.2012. (espanjaksi)
**Roko Leni Ukić** (s. 5. tammikuuta 1984 Split) on kroatialainen koripalloilija. Hänen on edustanut kreikkalaista Panathinaikosia vuodesta 2012 lähtien.

Ura
---

Ukić aloitti koripallon pelaamisen KK Splitissä vuonna 1992. Hän teki debyyttinsä KK Splitin edestusjoukkueessa kaudella 2000–2001. Hän oli edustamassa Kroatiaa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2002, jolloin hän voitti kultaa sekä vuoden 2003 MM-kisoissa. Ukić oli alun perin ilmoittautunut NBA:n vuoden 2004 varaustilaisuuteen, mutta veti nimensä pois viime hetkellä. Seuraavana vuonna hän kuitenkin osallistui varaustilaisuuteen, jossa Toronto Raptors varasi hänet numerolla 41.

Vuonna 2005 Ukić teki sopimuksen TAU Cerámican kanssa, vaikka häntä oltiin jo huhuiltu Raptorsiin. Euroliiga-veteraanien täyttämässä joukkueessa Ukić ei päässyt heti pelitapaan mukaan ja kärsi lisäksi loukkaantumisista. Hän pelasi yhden kauden kunnes siiryi FC Barcelona Bàsquetiin. Kilpailu pelipaikoista oli joukkueen sisällä kuitenkin kovaa ja yhden vaatimattoman kauden jälkeen Barcelonassa Ukić annettiin lainalle Lottomatica Romaan. Siirto Lotomaticaan oli Ukićin jatkouran kannalta tärkeä siirto, sillä kausi oli hänen läpimurtokautensa. Hän teki Euroliigassa 12,7 pistettä ja antoi 2,8 syöttöä ottelua kohden.

Kaudeksi 2008–2009 Ukić siirtyi Toronto Raptorsiin kolmen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän teki keskimäärin 4,2 pistettä 12,4 pelaamaansa minuuttia kohden. Ukićin visiitti seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo yhden kauden jälkeen hän siirtyi Milwaukee Buckseihin. Ukić pelasi seurassa tammikuuhun 2010 saakka, jolloin hän siirtyi takaisin Eurooppaan Fenerbahçe Ülkeriin. Kaudeksi 2012–2013 Ukić siirtyi kreikkalaiseen Panathinaikosiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Prospect Profile: Roko Ukic NBA. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
2. 1 2  UKIC, ROKO-LENI Euroliiga. Viitattu 11.6.2009.
3. ↑  Roko Leni Ukic finaly settled  24.7.2005. 24sec.net.  Arkistoitu 28.10.2007. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
4. ↑  The best is yet to come  19.5.2006. Sports Illustrated. Viitattu 11.6. 2009. (englanniksi)
5. ↑  Roko Leni Ukic in Toronto  15.7.2008. TalkBasket. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Roko Ukic guiderà  24.8.2007. Lottomatica Roma. Viitattu 11.6.2009. (italiaksi)[vanhentunut linkki]
7. ↑  UKIC, ROKO-LENI Euroleague 2007-08 Euroliiga. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
8. ↑  Raptors ink Roko Ukic to 3-year contract  16.7.2008. CBC. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
9. ↑  Roko Ukic #1 NBA. Viitattu 11.6.2009. (englanniksi)
10. ↑  Report: Raptors agree to send Delfino to Bucks  17.8.2009. NBA. Viitattu 18.8.2009. (englanniksi)
11. ↑  Fenerbahçe Ülker Roko Ukic ile anlaştı  5.1.2010. Fenerbahçe. Viitattu 5.1.2010. (turkiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Seals and Crofts vuonna 1975.
**Seals and Crofts** oli yhdysvaltalainen 1970-luvun soft rock -duo, jonka tunnetuimmat kappaleet olivat "Summer Breeze" (1972), "Diamond Girl" (1973) ja "Get Closer" (1976). Niistä jokainen ylsi kuudennelle tilalle Billboard Hot 100 -singlelistalla. Yhtyeen jäsenet olivat James Eugene "Jim" Seals (1941 - 6. kesäkuuta 2022) ja Darrell George "Dash" Crofts (s. 1938). Duo hajosi vuonna 1980 mutta teki paluun vuosina 1991–1992 ja 2004, jolloin se julkaisi viimeiseksi jääneen albuminsa *Traces*.

Yhtyeen jäsenet tunnettiin bahai-uskon harjoittajina. Seals and Crofts julkaisi vuonna 1974, pian Roe vastaan Wade -oikeudenkäynnin jälkeen, aborttia vastustavan albumin *Unborn Child*, jonka nimikappaletta konservatiiviset radioasemat soittivat paljon mutta monet liberaalit asemat eivät lainkaan. Kappale aiheutti myös abortin puolustajien mielenilmauksia duon esiintymisten yhteydessä.

Yhdysvaltalainen videobloggari ja musiikkiammattilainen Rick Beato nimesi YouTube-videollaan maaliskuussa 2021 Seals and Croftsin laulun "Summer Breeze" kaikkien aikojen neljän parhaan laulaja-lauluntekijän tekemän kappaleen joukkoon. Muut kolme olivat Gordon Lightfootin "Carefree Highway", Bob Dylanin "The Times They Are a-Changin’" ja Joni Mitchellin "Both Sides Now".

Albumit
-------

* 1969: Seals and Crofts
* 1970: Down Home
* 1972: Summer Breeze
* 1972: Year of Sunday
* 1973: Diamond Girl
* 1974: Unborn Child
* 1975: I’ll Play for You
* 1976: Sudan Village
* 1976: Get Closer
* 1977: One on One (musiikkia elokuvaan *Yhden miehen peli*)
* 1978: Takin' It Easy
* 1980: The Longest Road
* 2004: Traces

Lähteet
-------

1. ↑  Jim Seals of Seals & Crofts Dies Aged 80 *noise11.com*. Viitattu 7.6.2022.
2. 1 2  Seals and Crofts, Artist Biography
by Steve Huey, Allmusic.com. Viitattu 19.2.2022.
3. ↑  Beato, Rick: Top 20 Singer Songwriter Songs of All Time *Rick Beaton YouTube-kanava*.  23.3.2021. Viitattu 19.2.2022.
**Japan Pop** oli Mimiko Median kustantama japanilaisen populaarikulttuurin harrastajien aikakauslehti. Se käsitteli ensisijaisesti animea, mangaa sekä japanilaista musiikkia ja pelejä. Japan Popin toimitus koostui suureksi osaksi *Anime*-lehden entisestä, kuukautta ennen Japan Popin ensimmäisen numeron julkaisemista irtisanoutuneesta toimituskunnasta, ja suuri osa Animen entisistä vakiopalstoista ilmestyikin Japan Popissa uudella nimellä. Myöhemmin toimituskunnassa tapahtui muutoksia, eikä lehden lopettaessa toimintansa mukana enää ollut yhtä paljon alkuperäisen *Animen* tekijöitä. Varsinkin loppua kohden Japan Popin sisällössä painottui populaarikulttuurin lisäksi japanilainen kulttuuri yleisemmin; esimerkiksi matkailu, historia, ruoka ja tapakulttuuri.

Lehti kustantamoineen perustettiin vuonna 2007 *Animen* kilpailijaksi, ja ensimmäinen numero lähetettiin syyskuussa noin tuhannelle henkilölle, joiden oletettiin olevan kiinnostuneita aiheesta. Japan Pop lopetti syksyllä 2015 Mimiko Median konkurssiin johtaneiden taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Viimeinen ilmestynyt numero oli 5/2015. 

Lehden 1. päätoimittajana työskenteli koko lehden ilmestymisen ajan Jari Lehtinen ja 2. päätoimittajana työskentelivät Mauno Joukamaa (2007-2010), Leena Eerolainen (2010-2013) ja Riikka Haapanen (2013-2015).

Toimitus (viimeinen ilmestymisvuosi)
------------------------------------

* **1. päätoimittaja**: Jari Lehtinen
* **2. päätoimittaja**: Riikka Haapanen
* **Toimitussihteeri**: Lasse Lehtonen
* **Toimituspäällikkö**: Kyuu Eturautti
* **Taittaja**: Joona Leppänen

Lehdellä ei ollut työssä varsinaisia toimittajia, mutta vakituisen toimituskunnan lisäksi siihen kirjoittivat melko vakituisesti freelance-pohjalta useat kirjoittajat.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Japan Popin kotisivu.
* Japan Popin osio Animeunionin keskustelufoorumilla.
Sander Levin
**Sander M. Levin** (s. 6. syyskuuta 1931 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Levin sai taiteiden kandidaatin arvon Chicagon yliopistosta vuonna 1952 ja taiteiden maisterin arvon Columbian yliopistosta 1954. Harvardin yliopistosta hän sai oikeustieteiden kandidaatin arvon vuonna 1957. Hän istui Michiganin senaatissa vuosina 1965–1971. Hän oli demokraattien ehdokas osavaltion kuvernööriksi vuosina 1970 ja 1974. Vuosina 1983–2019 hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Levin toimi myös Michiganin demokraattien puhemiehenä.

Levin on juutalainen. Hän on naimisissa Pamela Colen kanssa ja hänellä on neljä lasta. Myös Levinin nuorempi veli Carl Levin on poliitikko. Levinin seuraajaksi Yhdysvaltain kongressissa valittiin vuonna 2018 hänen poikansa Andy Levin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sander M. Levin, D Roll Call
2. 1 2  Rep. Sander Levin retires but plans to keep up policy fights Detroit News

Aiheesta muualla
----------------

* Library of Congress: Sander M. Levin (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Sonkovon rautatieasema.
**Sonkovo** (ven. Сонко́во) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kamenkajoen rannalla 161 kilometriä Tveristä koilliseen. Taajama on Sonkovon piirin keskus. Siellä on Moskovan ja Pietarin sekä Rybinskin ja Bologojen välisten rautateiden risteysasema. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1870 perustetun Savelinon asemaan yhteyteen. Vuonna 1903 asema nimettiin Sonkovoksi ja vuonna 1927 sen asutus sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä, pellavanjalostuslaitos, leipomo ym.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sonkovo Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Sonkovon piirin sivusto (venäjäksi)
Sonkovon piiri Tverin alueen kartalla.
**Sonkovon piiri** (ven. Сонко́вский райо́н, *Sonkovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen koillisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 970 neliökilometriä. Asukkaita on 9 000 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Sonkovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 7 maalaiskuntaa:

* Beljanitsy (ven. Беляницы)
* Gladyševo (ven. Гладышево, karjalaksi *Gluadišši*)
* Gorka (ven. Горка)
* Grigorkovo (ven. Григорково)
* Koi (ven. Кой)
* Petrovskoje (ven. Петровское)
* Pištšalkino (ven. Пищалкино)

Seudun kautta kulkevat Sonkovossa risteytyvät Moskovan ja Pietarin sekä Rybinskin ja Bologojen väliset rautatiet. Maatalous on keskittynyt maidontuotantoon ja pellavanviljelyyn. Gladyševon ja Gorkan kunnissa on vanhaa tverinkarjalaista asutusta. Vuonna 1926 silloisessa Sonkovon kunnassa asui 1 021 karjalaista, jotka muodostivat 4,7 % koko väestöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Härkönen, Iivo (toim.): *Karjalan kirja*, s. 333. Porvoo–Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.

Aiheesta muualla
----------------

* Sonkovon piirin sivusto (venäjäksi)
* Sonkovon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
CG-5 Autograv -gravimetri
**Gravimetri** on laite, jolla mitataan Maan painovoimakentän vaihteluita eri pisteissä.

Toimintaperiaate
----------------

Gravimetri on periaatteessa erittäin tarkka vaaka jota käytetään mittaamaan metallisen tms. punnuksen painoa tutkittavan alueen eri mittauspisteissä. Punnukseen vaikuttava painovoima vaihtelee heikosti riippuen mitä maanpinnan alla on. Painovoima on esimerkiksi hieman suurempi jos maanpinnan alla mittauspisteessä on tiheämpää materiaalia tai tiheä materiaali on mittauspisteessä lähempänä maanpintaa. Painon muutokset ovat niin pieniä että vaa'an täytyy erottaa painoeroja jotka ovat luokkaa yksi kymmenestä miljoonasta.

Absoluuttiset ja suhteelliset gravimetrit
-----------------------------------------

Gravimetrit jaetaan absoluuttisesti mittaaviin, ja suhteellisesti mittaaviin eli mittauspisteiden eroja mittaaviin. Absoluuttiset gravimetrit ovat nykyään suhteellisen harvinaisia mutta niitä voidaan rakentaa perustuen vapaasti putoavan kappaleen mittaamiseen; muitakin perusrakenteita on. Yleensä mittauksissa käytetään suhteellista gravimetria, joka perustuu kierrejousen tms. varaan asetettuun punnukseen.

Suprajohtava gravimetri
-----------------------

Maailman tarkimmat painovoimamittaukset tehdään suprajohtavilla gravimetreilla. Suprajohtavassa gravimetrissä jousi on korvattu sähkömagneetilla. Testimassa on 2,5 cm:n läpimittainen ontto metallipallo, joka leijuu magneettikentässä. Pallo ja sähkömagneetin käämi on tehty niobiumista. Niobium on suprajohtava kun lämpötila on alle 9 astetta absoluuttisesta nollapisteestä (–273° C). Geodeettisen laitoksen Metsähovin asemalla on tällainen amerikkalaisvalmisteinen gravimetri.

Katso myös
----------

* Fysikaalinen geodesia

Lähteet
-------

1. ↑  Geologinen sanakirja *Geologia.fi-sivusto*.
2. 1 2  Principles of Gravimeters Department of Geology, Aligarh Muslim University.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 2011-2-5.
3. ↑  Huipputarkkaa painovoiman mittausta Maankäyttö-lehti. Viitattu 2011-2-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Gravimeters Boise State University.  Arkistoitu 19.2.2011. Viitattu 5.2.2011.
**Gravity Falls** on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka on luonut Alex Hirsch. Se kertoo kaksosten Dipper ja Mabel Pinesin kesälomasta mystisessä Gravity Fallsin kylässä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   Jason Ritter  | … |   Dipper Pines
  |
|   Kristen Schaal  | … |   Mabel Pines
  |
|   Alex Hirsch  | … |   Stanley Pines, Soos Ramire, Fiddleford Hadron McGucket ja Bill Cipher
  |
|   J.K. Simmons  | … |   Stanford Pines
  |
|   Linda Cardellini  | … |   Wendy Corduroy
  |
|   Thurop Van Orman  | … |   Gideon Gleeful
  |

Juoni
-----

Kesälomalla kaksitoistavuotiaat Dipper ja Mabel Pines jätetään Oregoniin, Gravity Fallsin pikkukaupunkiin heidän isosetänsä Stanin luokse, joka pitää pientä turistikohdetta Mystery Shack. Dipper löytää metsästä mystisen päiväkirjan, joka kertoo oudoista asioista Gravity Fallsissa, sillä asiat eivät ole siellä miltä näyttävät.

Muuta
-----

Jokaisen jakson loppussa on väläytys lauseesta, joka viittaa piilotettuun viestiin, joka on saatu selville soittamalla takaperin Brad Breeckin säveltämän tunnusmusiikin, jossa kuullaan jonkun kuiskaavan 'Three letters back' tai 'Switch a and z' (suom. 'kolme kirjainta taaksepäin') (suom. 'Vaihda a ja z'). Jaksoissa on myös muitakin salaisuuksia ja koodeja.

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Disney XD’s ‘Gravity Falls’ 68 Hour Marathon to Lead to Hour-Long Series Finale; Behind-the-Scenes Special to Air February 8 *Stitch Kingdom*.  31.12.2015.  Arkistoitu 3.10.2017. Viitattu 16.2.2016.

Disney Channelilla esitettäviä ja esitettyjä sarjoja
A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit • Austin ja Ally • Brandy ja Herra Whiskers • Brian O’Brian • Coryn koukerot • Dave the Barbarian • Disney Channel Games • Dog with a Blog • Even Stevens • Finias ja Ferb • Fillmore • Gravity Falls • H2O • Hannah Montana • Hopon poppoo • Isojen tyttöjen leikit • Jake Long – amerikkalainen lohikäärme • Jessie • Jonas Brothers: Living the Dream • Kaksi kunkkua • Keisarin uusi koulu • Kickin’ It • Kim Possible • Klassiset piirretyt • Lab Rats • Lilo & Stitch • Liv ja Maddie • Lizzie McGuire • Mikin klubi • Mikki Hiiren kerhotalo • Nokkapokka • Olli avaruudessa • Onnea matkaan, Charlie! • Paljon melua Maggiesta • Poika tulevaisuudesta • The Proud Family • Se en ollut minä • Shake It Up • Sonny with a Chance • So Random! • Supersairaala • Disneyn Tarzanin legenda • Tavataan välkkärillä • That’s So Raven • Timmy ja haltijakummit • Vaihdokit • Viiden tähden merielämää • Viisikko jutun jäljillä • Violetta • Disneyn Välitunti • Waverly Placen velhot • Zackin ja Codyn viiden tähden elämää
**Gray-koodilla** tarkoitetaan lukujen {\displaystyle 0,1,...2^{n}-1} (missä n on positiivinen kokonaisluku) koodaamista binäärisillä symboleilla (biteillä) siten, että lukuesityksestä seuraavaan siirryttäessä täsmälleen yksi bitti vaihtaa tilaansa. Toisin sanoen peräkkäisten lukuesitysten välinen Hammingin etäisyys on yksi. Mikäli ensimmäisen ja viimeisen koodatun luvun välinen Hammingin etäisyys on yksi, Gray-koodi on *syklinen*.

Esimerkki kolmen bitin syklisestä Gray-koodista:

| Luku | Binäärikoodi | Gray-koodi |
| --- | --- | --- |
| 0 | 000 | 000 |
| 1 | 001 | 001 |
| 2 | 010 | 011 |
| 3 | 011 | 010 |
| 4 | 100 | 110 |
| 5 | 101 | 111 |
| 6 | 110 | 101 |
| 7 | 111 | 100 |

Esimerkki 4-bittisestä syklisestä Gray-koodista:

| Luku | Binäärikoodi | Gray-koodi |
| --- | --- | --- |
| 0 | 0000 | 0000 |
| 1 | 0001 | 0001 |
| 2 | 0010 | 0011 |
| 3 | 0011 | 0010 |
| 4 | 0100 | 0110 |
| 5 | 0101 | 0111 |
| 6 | 0110 | 0101 |
| 7 | 0111 | 0100 |
| 8 | 1000 | 1100 |
| 9 | 1001 | 1101 |
| 10 | 1010 | 1111 |
| 11 | 1011 | 1110 |
| 12 | 1100 | 1010 |
| 13 | 1101 | 1011 |
| 14 | 1110 | 1001 |
| 15 | 1111 | 1000 |

Matemaattisessa mielessä n-pituinen Gray-koodi antaa kauppamatkustajan ongelman ratkaisun n-ulotteisessa hyperkuutiossa, kun verkon solmupisteitä (kaupungit) vastaavat kuution kulmat ja jänteitä (tiet) kuution särmät.

Lukua x vastaava Gray-koodi saadaan yksinkertaisesti laskemalla biteittäinen XOR-operaatio (poissulkeva TAI-operaatio) lukujen x ja {\displaystyle x/2} binääriesityksistä.

Esimerkiksi GRAY({\displaystyle 6\_{10}})=GRAY({\displaystyle 110\_{2}})=XOR({\displaystyle 110\_{2}},{\displaystyle 011\_{2}})= {\displaystyle 101\_{2}}.

Myös käänteinen operaatio, luvun binääriesityksen laskeminen Gray-koodin perusteella, onnistuu biteittäisillä binäärioperaatioilla helposti. Tällöin pitää vain jakaa Gray-koodiesitystä toistuvasti luvulla 2 (siirto vähemmän merkitsevien bittien suuntaan), kunnes saadaan nolla ja ottaa näin saaduista esityksistä biteittäinen XOR-operaatio.

Esimerkiksi INVERSEGRAY({\displaystyle 101\_{2}})=XOR({\displaystyle 101\_{2}},{\displaystyle 010\_{2}},{\displaystyle 001\_{2}})={\displaystyle 110\_{2}}={\displaystyle 6\_{10}}.

Gray-koodeja käytetään hyvin yleisesti erilaisten mittaus- ja säätöjärjestelmien toteuttamisessa. Gray-koodin käytön etuna binäärilukujärjestelmään verrattuna on muun muassa se, että mittauslaitteiden rajapintaefektien vaikutukset mittaustuloksiin minimoituvat.
**Gravitaatioepästabiilisuus** (*painovoimaepävakaisuus, kiekkoepästabiilisuus*) on planeettakuntien syntyteoria, joka väittää planeettojen syntyneen kutistumalla suoraan alkuaurinkosumusta oman painovoimansa ansiosta niin kuin tähdetkin syntyvät. Tätä teoriaa ei ole kyetty todistamaan tai kumoamaan. Gravitaationinstabiilisuus ei ole tutkijoiden parissa läheskään yhtä suosittu ajatus kuin sen kanssa kilpaileva kasautumisteoria. Gravitaatioepävakaisuuden paras puoli on se, että se selittää hyvin jättiläsplaneettojen synnyn lyhyen ajan sisällä.

Hyvät puolet
------------

Gravitaatioinstabiilisuutta tukee se että planeettakunta muodostuu nopeasti. Auringon massaiselta tähdeltä häipyy kaasukiekko varsin nopeasti ja sen takia nykyinen kasautumisteoria ei selitä täsmällisesti jättiläisplaneettojen syntyä. Teoria selittää vaivattomasti suurtenkin jättiläisplaneettojen nopean synnyn
kaukana keskustähdestä.

Usein kiistetty teoria
----------------------

Ei ole kyetty varmistamaan että aurinkokuntaa edeltävässä esiplanetaarisessa kiekossa olisi voinut kutistuvia epävakaisuuksia syntyä. 
Myös eksoplaneettalöydöt metallirikkailta tähdiltä tukevat suoraan kasautumisteoriaa. Gravitaatioepästabiilisuus voisi teoriassa selittää esimerkiksi kuumien jupitereiden ja ruskeiden kääpiöiden syntyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Joshua Suresh: Planet Formation at Wide Orbits through Gravitational Instability *astrobites.com*.  28.11.2011. Viitattu 24.7.2011. (englanniksi)
Siemensstadtin kartta.
Siemensstadtin näkyvin maamerkki, Wernerwerk-tehdasrakennukseen kuuluva 71-metrinen Siemensturm-kellotorni.
**Siemensstadt** on Berliinin kaupunginosa, joka kuuluu Spandaun hallintoalueeseen ja sijaitsee kaupungin keskustan luoteispuolella. Koko kaupunginosa on syntynyt Siemensin tehdasalueen ympärille. Vuoden 2011 lopussa alueella oli 11 899 asukasta.

Siemens osti vuonna 1897 uuden tehdasalueen perustamista varten 21 hehtaaria rakentamatonta maata Nonnenwiesen-nimiseltä alueelta Charlottenburgin ja Spandaun välistä. Lisämaanostot kasvattivat Siemensin omistaman alueen kymmenkertaiseksi vuoteen 1920 mennessä. Yhtiö rakennutti sinne vuodesta 1899 alkaen suuren tehdasalueen ja myöhemmin työntekijöiden asuinalueita, vastaten sekä alueiden suunnittelusta että infrastruktuurin luomisesta. Siemens rakennutti alueelle myös kaikki palvelut. Asuntojen rakentaminen aloitettiin 1904 ja vuoteen 1914 mennessä alueella asui 7 000 ihmistä. Suurimmillaan alueen asukasluku oli ennen toista maailmansotaa, noin 15 000. Siemensstadt liitettiin osaksi Berliiniä vuoden 1920 alueliitoksessa.

Alueen ilmeeseen vaikutti varsinkin arkkitehti Hans Hertlein, joka johti Siemensin rakennussuunnittelua vuodesta 1912 aina 1950-luvun alkuun. Siemensstadtin tehdasalue on edelleen Berliinin suurin teollisuusalue ja sen laajuus on noin viisi neliökilometriä. Se käsittää 300 tehdasrakennusta ja neljä asuinaluetta. Asuntoalueista tunnetuin on vuosina 1929–1932 rakennettu niin sanottu Ringsiedlung, joka yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Myös Siemens-konsernin pääkonttori toimii edelleen alueella. Perinteinen teollisuus on vähentynyt huomattavasti 1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen.

Katso myös
----------

* Siemensstadtin rautatie

Lähteet
-------

1. ↑  Einwohnerinnen und Einwohner am Ort der Hauptwohnung in Berlin am 31.12.2011 nach Ortsteilen und Altersgruppen (saksaksi)Amt für Statistik Berlin-Brandenburg. Viitattu 6.8.2014.
2. 1 2  Carl H. P. Bienek: Chronik der Firma Siemens und der Siemensstadt (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Die Siemensstadt – Ein Lexikon der Siemensstadt in Berlin. Viitattu 6.8.2014.
3. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 275, 357. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siemensstadt** Wikimedia Commonsissa

* Die Siemensstadt – Ein Lexikon der Siemensstadt in Berlin (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Jani Uotinen** (s. 17. toukokuuta 1978 Kuusankoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.

Ura
---

Uotinen on Kuusankosken Kumun kasvatti, joka pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa Kultsussa vuonna 1995. Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki Myllykosken Pallon riveissä 28. heinäkuuta 1996 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Veikkausliigaa Uotinen pelasi myös Vaasan Palloseurassa, jota hän oli aluksi nostamassa takaisin pääsarjaan kaudeksi 2006. Veikkausliiga-otteluita Uotinen pelasi yhteensä 110, joissa hän teki yhdeksän maalia. Uotinen saavutti MyPassa SM-hopeaa 1996 ja SM-pronssia 1999. Hän pelasi urallaan myös skotlantilaisessa Greenock Mortonissa.

Kauden 2009 Uotinen aloitti pelaajana Vasa IFK:ssa, mutta jo toukokuussa hänet nimettiin VPS-junioreiden päävalmentajaksi. Aikaisemmin hän on valmentanut myös Palloliiton Vaasan piirin piirijoukkuetta. Uotinen on suorittanut Pro-valmentajatutkinnon helmikuussa 2014. Siirrýttyään FC Jazzin valmennuspäälliköksi helmikuussa 2014, hänet nimitettiin elokuussa seuran päävalmentajaksi tehtävästä eronneen Jouni Joensuun tilalle.

Heinäkuussa 2019 Uotinen siirtyi Veikkausliigajoukkue KPV:n päävalmentajaksi.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*. Jyväskylä: Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
* Veikkausliiga Hall of Fame

### Viitteet

1. ↑  Jani Uotinen VPS-j:n valmentajaksi  7.5.2009. VPS Juniorit. Viitattu 16.6.2009.
2. ↑  FC Jazz vaihtaa valmentajaa  4.8.2014. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 4.8.2014.
3. ↑  Jani Uotinen siirtyy KPV:n päävalmentajaksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Jazz – Ykkönen
1 Pirhonen |
2 Raitanen |
3 Mäntynen |
4 Wirz |
5 Välilä |
6 Harju |
7 Mäkelä |
8 Junnila |
9 Lehtonen |
10 Maluka |
11 T. Lehto |
12 Östling |
13 Tuovinen |
14 Starck |
15 Riihimäki |
16 Virtanen |
18 J. Lehto |
19 Rantala |
20 Mapoka |
21 Sánchez |
22 Tuisku |
23 Leskelä |
24 Räisänen |
25 Tiainen |
32 Nurminen |
Valmentaja Uotinen
Cecil Hagelstamin kirjakauppa Fredrikinkadulla
**Cecil Hagelstam** (s. 1949) on suomalainen kirjakauppias, tunnettu antikvaarisen kirjakaupan pitäjä joka on pitänyt Helsingissä antikvariaattia vuodesta 1977.

Perustaminen
------------

Hagelstam perusti vuonna 1977 Helsingin Pietarinkadulle Hagelstamin antikvaarisen kirjakaupan. 1980-luvun alussa liike muutti Fredrikinkadun ja Uudenmaankadun kulmaan Eiran Kirja -kirjakaupan entisiin tiloihin. Kirjakauppa on toiminut myös kustantajana ja julkaissut muun muassa Seppo Hiltusen juhlakirjan.

Cecil Hagelstamin vanhempi veli on antiikkikauppias Wenzel Hagelstam. Veljekset ajautuivat alalle rahoittaessaan opiskelujaan vanhojen esineiden kaupalla. Hagelstam on äitinsä puolelta vapaaherrallista Wrede af Elimä -sukua.

Cecil Hagelstam on Kalevi Kuitusen säätiön puheenjohtaja.

Lähteet
-------

* Järvenpää, Eeva: Pelastusarmeijan kirpputorilta se alkoi. *Helsingin Sanomat*.  25.5.2008.  Arkistoitu 31.5.2008. Viitattu 17.9.2020.

### Viitteet

1. ↑  Kulttuuriprofiili: Cecil Hagelstam *Helsingin Sanomat*.  16.7.2004. Viitattu 17.9.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Aromäki, Juhani ym. (toim.): *Pro libri: Juhlakirja Cecil Hagelstamin täyttäessä 50 vuotta 15.1.1999*. Helsingissä: Ajatus, 1999. ISBN 951-9440-77-1.
* Cecil Hagelstam elää vanhojen kirjojen valtakunnassa. Gloria 2/2008 s. 70

Aiheesta muualla
----------------

* En oas för gamla böcker, elokuva Cecil Hagelstamista
**Foroneus** oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka oli Inakhoksen ja nymfi Melian poika. Hänen sisaruksiaan olivat Aigaleus ja Io. Toisen uskomuksen mukaan Foroneus ei olisikaan ollut jokijumala, vaan ensimmäinen Argoksen alueella asunut ihminen, joka keksi myös tulenkäytön – eikä Prometheus, joka yleisemmän version mukaan oli varastanut sen Olympoksen jumalilta. Tämän lisäksi Heran palvonta ja sepäntaidot lasketaan hänen aloittamikseen.

Foroneus hallitsijana
---------------------

Foroneus seurasi isäänsä valtakunnan hallitsijana. Hän laajensi valtansa yli koko Peloponnesoksen ja perusti *Foroneian* kuningaskunnan ja perusti kauppasiirtokunnan, josta myöhemmin muodostui Argoksen kaupunki.

Foroneuksella oli kaksi puolisoa: nymfi Teledike, jonka kanssa hänellä oli lapset Niobe ja Apis, ja nymfi Kerdo, jonka kanssa hänellä oli Megaran ensimmäinen kuningas Kar. Kuolemansa jälkeen hänet haudattiin Argokseen, jossa häntä vielä Pausaniaan aikana palvottiin. Hänen poikansa Apis seurasi isäänsä valtaistuimelle.

Isänsä mukaan Io tunnettiin myös nimellä *Foronis*.

Foroneus jokijumalana
---------------------

Zeuksen puoliso Hera ja merenjumala Poseidon pyysivät jokijumalia Foroneusta, Asterionia, Kefisosta ja Inakhosta päättämään, kumpi heistä saisi hallita Argolissa. Nämä ratkaisivat kiistan Heran hyväksi, jolloin Poseidon suitsi rangaistukseksi jokien alkulähteet niin, että joet kuivuivat aina silloin, kun pelkät sateet eivät tuoneet tarpeeksi vettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.15.5 (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.19.5 (engl. käännös)
3. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.39.6 (engl. käännös)
4. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.20.3 (engl. käännös)

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Inakhos** | **Argoksen kuningas**1800-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Apis** |
**Anders Koppel** (s. 17. heinäkuuta 1947 Kööpenhamina) on tanskalainen säveltäjä. Hän on musiikissaan yhdistänyt eurooppalaisen klassisen musiikin perinteeseen vaikutteita maailmanmusiikista, rockista ja jazzista.

Koppelin isä oli säveltäjä, pianisti Herman D. Koppel. Nuorempi Koppel soitti lapsena pianoa ja klarinettia. Vuosina 1967–1974 hän toimi The Savage Rose -rockyhtyeen urkurina ja sanoittajana. Hän on säveltänyt muun muassa elokuvamusiikkia, baletteja ja kamarimusiikkiteoksia. Hän on myös työskennellyt Bazaar-yhtyeessä, joka on esittänyt improvisaatioita, Balkanin musiikkia ja Koppelin omia sävellyksiä. Hänen poikansa on saksofonisti Benjamin Koppel. Isä ja poika ovat tehneet yhteistyötä muun muassa Koppel–Andersen–Koppel-trion jäseninä. Isä-Koppel pitää eräinä keskeisinä teoksinaan yli kahtakymmentä soolokonserttoaan, joihin lukeutuu kaksi Benjaminille sävellettyä saksofonikonserttoa. Konserttojen joukossa on myös muille epätavallisille soittimille, kuten marimballe ja harmonikalle sävellettyjä teoksia.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Dacapo Records: Anders Koppel (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Chester Novello: Anders Koppel


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Anders Ahonen** (24. heinäkuuta 1865 Hollola – 13. lokakuuta 1932) oli suomalainen rautatieinsinööri, Rautatiehallituksen päätirehtööri (pääjohtaja) vuosina 1908–1917 ja diplomaatti. Hän oli asiantuntijana rauhanneuvotteluissa Tartossa 1920.

Ahosen vanhemmat olivat kruununtilan vuokraaja Antti Ahonen ja Eeva Ahonen. Heinolan reaalikoulun käynyt Ahonen valmistui insinööriksi 1891 ja teki opintomatkoja ulkomaille. Ahonen toimi Helsingin kaupungin palveluksessa, radan rakennuksilla Suomessa ja niiden tavaratoimitusten valvojana ulkomailla, tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa sekä ratainsinöörinä ja piiripäällikkönä Pietarissa. Todellisen valtioneuvoksen arvon saanut Ahonen toimi Suomen sisällissodan jälkeen ns. sotasaaliskeskusosaston päällikkönä.

Ahosen aikana valmistui Helsinkiin uusi rautatieasema. Hänet nimitettiin väliaikaiseksi valtuutetuksi Moskovaan 21.1.1921, kun Suomen ja Neuvosto-Venäjän väliset diplomaattisuhteet olivat vuoden lopussa astuneet voimaan. Hän toimi tehtävässä puolisen vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 9. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 146
3. ↑  Anders Ahonen 60-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 24.7.1925, s. 2.
4. ↑  Rautatiejohtajat ja heidän aikansa[vanhentunut linkki]
5. ↑  Suomen ulkomaanedustus 1918–1939: lähettiläät Euroopassa, konsulit maailmalla, Ulkoministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Suomen Moskovan-suurlähetystö
Passer vuonna 1974.
**Dirch Hartvig Passer** (18. toukokuuta 1926 Kööpenhamina – 3. syyskuuta 1980 Kööpenhamina) oli tanskalainen koomikko, näyttelijä ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän esiintyi ennen kaikkea teattereissa revyyartistina. Hän aloitti uransa 1940-luvun lopulla ja esiintyi 1950- ja 1960-luvun vaihteessa myös Kjeld Petersenin kanssa nimellä *Kellerdirk Bros*. Revyykoomikkona hän tuli tunnetuksi nopeasta tempostaan ja täydellisestä ajoituksestaan. 

Passer näytteli myös yli sadassa tanskalaisessa ja ruotsalaisessa komediaelokuvassa 1950-luvulta 1970-luvun alkuun. Suomessa hänen tunnetuimmaksi elokuvakseen nousi Gabriel Axelin ohjaama seksikomedia *Pukki paratiisissa*, joka oli Helsingin Maximin ohjelmistossa peräti 53 viikkoa vuosina 1963–1964.

Passerin ainoa vakava teatterirooli oli kehitysvammaisena Lennynä John Steinbeckin näytelmässä *Hiiriä ja ihmisiä* vuonna 1961. Yleisö kuitenkin alkoi nauraa heti kun Passer astui lavalle, ja näytelmää esitettiin vain 11 kertaa.

Myös Dirch Passerin sisaret Kirsten ja Marchen Passer olivat näyttelijöitä.

Vuonna 2011 tuli ensi-iltaan Martin Zandvlietin ohjaama elämäkertaelokuva *Dirch – hauska mies* (tansk. *Dirch*).

Filmografiaa
------------

Suomessa esitettyjä Dirch Passerin elokuvia Elonet-tietokannasta:

* Perämiehen heilat (*Styrmand Karlsen*, 1958)
* Pukki paratiisissa (*Det tossede paradis*, 1962)
* Tyttö, poika ja rakkaus (*Han, hun, Dirch og Dario*, 1962)
* Ei lempeä leikin vuoksi (*Pigen og pressefotografen*, 1963)
* Sinitakit (*Blåjackor*, 1964)
* Pukin poika sotapolulla (*Majorens op-passer, 1964)*
* Pukin pojalla on huolia (*Pigen og millionæren*, 1965)
* Pukki lähtee merelle (*Flådens friske fyre*, 1965)
* Hurjimukset tulevat (*Här kommer bärsärkarna*, 1965)
* Minä – rakastaja (*Jeg – en elsker*, 1966)
* Rakasta lähimmäistäsi – eli ei yskää saa kun yksin makaa (*Elsk... din næste*, 1967)
* Minä ja pukkiveljeni (*Jeg og min lillebror*, 1969)
* Pukki villissä lännessä (*Præriens skrappe drenge*, 1970)
* Hyvät tavat pylvässängyssä (*Takt og tone i himmelsengen*, 1971)
* Kummisedän kummitytöt (*Mig og Mafiæn*, 1973)

Lähteet
-------

1. ↑  Rämö, Matti: Suomalaisen elokuvakulttuurin väriläiskä (Freddy Kamras). *Ylioppilaslehti* 14.1.2005. Viitattu 7.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Dirch Passer Elonetissä.
* Dirch Passer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Dirch Passer
Dirck Hals, *Vrolijk gezelschap*, 1640
**Dirck Hals** (19. maaliskuuta 1591 Haarlem – 17. toukokuuta 1656) oli hollantilainen taidemaalari. Halsin teokset käsittelivät usein humoristisia aiheita sekä erilaisia juhlatilanteita tai tapahtumia. Frans Hals oli Dirck Halsin isoveli.

Elämä ja teokset
----------------

Hals syntyi Haarlemissa vuonna 1591. Aikaisina vuosina Halsin opettajana toimi hollantilainen Abraham Bloemaert. Hals maalasi yleensä vain pieniä tauluja ja kuvituksia.

Tunnettuja maalauksia
---------------------

* Peliseurue, 1640–1650.*Peliseurue*, 1640–1650.
* Seuranpitoa, 1632.*Seuranpitoa*, 1632.
* Merry company, 1635.*Merry company*, 1635.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pieni tietosanakirja I osa*, s. 1099. Otava, 1926.
2. ↑  Artcyclopedia.com *artcyclopedia.com*. Viitattu 20.1.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
|  |
| --- |
| Diprokvaloni |
| Diprokvaloni |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 3-(2,3-dihydroksipropyyli)-2-metyylikinatsolin-4-oni |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 36518-02-2 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 64112 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C12H14N2O3 |
| Moolimassa | 234,251 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Diprokvaloni** on metakvalonin johdos joka kehitettiin 1980-luvulla, ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen, ahdistusta poistava ja kipua poistava vaikutus ja se on antihistamiini. Sitä on käytetty pääasiassa nivelreuman ja nivelrikon hoitoon, ja harvinaisemmin unettomuuden, ahdistuksen ja hermoperäisen kivun hoitoon.

Diprokvaloni on ainoa metakvalonin johdos joka on nykyisin laajasti kliinisessä käytössä. Sen käyttö herättää kuitenkin kysymyksiä mahdollisesta väärinkäytöstä ja yliannostuksista, joten sitä ei myydä sellaisenaan, vaan kamfosulfonaattisuolana ja yhdistettynä esimerkiksi etentsamidiin.

Lähteet
-------

1. ↑   Audeval B, Bouchacourt P, Rondier J. Comparative study of diproqualone-ethenzamide versus glafenine for the treatment of rheumatic pain of gonarthrosis and coxarthrosis. (French) Gazette médicale de France 1988; 95(25):70-72
2. ↑  Substances Actives : CAMSILATE DE DIPROQUALONE

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: 3-(2,3-dihydroxypropyl)-2-methylquinazolin-4(3h)-one (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.