recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ivan Vahylevytš**, salanimiä **Dalibor** ja **Volk Zaklyka**, (2. syyskuuta 1811 Jasen, Stanislavin alue, Galitsia – 10. toukokuuta 1866 Lviv) oli länsiukrainalainen runoilija, kielitieteilijä ja kansatieteilijä. Hän edusti runoilijana romantiikan tyylisuuntaa ja kuului Galitsian renessanssiin.

Kun Vahylevytš opiskeli 1830-luvulla Lvivin yliopistossa ja Lvivin ortodoksisessa teologisessa seminaarissa, hänen tuttaviinsa kuuluivat Markijan Šaškevytš ja Jakiv Holovatskyi, ja he perustivat kirjailijaryhmän Ruteenikolmikko (Ruska trijtsja), joka julkaisi merkittävän kirjallisen kalenterin *Rusalka Dnistrovaja*. Opintojen aikana hän teki arkeologista ja kansatieteellistä kenttätyötä Länsi-Ukrainan kylissä. Hän joutui näkemystensä ja yhteyksiensä vuoksi sekä kirkon että Itävallan viranomaisten häirinnän kohteeksi. Hän sai pappisvihkimyksen 1846 ja toimi pappina Nestanychissä Zolotšivin piirissä. Vuosien 1848–1849 Itävallan mullistusten aikana hän työskenteli Lvivissä kansallismielisen *Dnewnyk Ruskij* -lehden päätoimittajana. Hän erosi samana vuonna uniaattikirkosta sen kanssa syntyneiden ongelmien vuoksi ja kääntyi luterilaiseksi. Luterilaisuutensa ja puolalaismyönteisen politiikkansa vuoksi hän sai vakituista työtä vasta vuonna 1862 Lvivin kaupunginarkistonhoitajana.

Vahylevytš käytti 1829–1841 runoja kirjoittaessaan pääasiassa puolaa mutta kirjoitti myös ukrainaksi. Ukrainan kieltä käsittelevässä julkaisemattomassa tutkielmassaan (1841–1849) hän yhtenä ensimmäisistä käsitteli ukrainan kieltä erillisenä puolasta ja venäjästä. Hän erotti siinä Galitsian ja Kiovan murreryhmät. Samoja näkemyksiä hän esitti myös 1845 ja 1846 julkaisemissaan puolalaisissa kielioppikirjoissa. Vahylevytš julkaisi 1848 *Dnewnyk Ruskij* -lehdessä artikkeleita, joissa hän käsitteli Ukrainaa erillisenä kulttuurisena kokonaisuutena, kansankielisen opetuksen tarvetta ja ukrainankielistä kirjallisuutta. Hänen julkaisematon sanakirjansa (1834–1844) sisältää yli 10 000 ukrainan kielen sanaa. Vaikka hän kirjoitti tuotantonsa pääasiassa puolaksi, hän pysyi kuolemaansa asti uskollisena ukrainofiilisille ja demokraattisille periaatteilleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Senkus, Roman: Vahylevych, Ivan *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 26.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Senkus, Roman: Rusalka Dnistrovaia *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivan Vahylevytš** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Tuuli Mattelmäki** (s. 28. marraskuuta 1965) on suomalainen teollinen muotoilija, tutkija ja opettaja. Hän on julkaissut erityisesti palvelumuotoilua ja käyttäjäkeskeistä suunnittelua käsittelevää tutkimusta ja toimii tämän alueen asiantuntijana erilaisissa hankkeissa. Mattelmäki on Aalto-yliopiston muotoilun laitoksen professori alueenaan Muotoilu, erityisesti tuote- ja palvelujärjestelmät. Hän johtaa Aalto-yliopiston co-designiin keskittynyttä tutkimusryhmää Encore (engaging co-design research).

Mattelmäki on kehittänyt muotoiluajatteluun perustuvia innovatiivisia menetelmiä esineiden, tilojen ja palveluiden suunnitteluun. Hän on erikoistunut käyttäjäkeskeisen tuotesuunnitteluun välineisiin ja prosesseihin, joiden lähtökohtana on empatia ja kokeellinen työskentely. Mattelmäen englanninkielinen väitöstutkimus Design Probes Taideteollisesta korkeakoulusta (2006) esitteli muotoiluluotain-menetelmän. Muotoiluluotaimet ovat itsedokumentointiin perustuva työtapa, jota hyödynnetään käyttäjäkeskeisessä suunnittelussa. Luotaimien avulla lähestytään tutkittavia ilmiöitä ja yksilöllisiä käyttäjiä sekä kerätään tietoa suunnittelun avuksi. Tavoitteena on paljastaa käyttäjän kokemuksellisia näkökulmia, rikastuttaa niillä suunnittelua ja tukea suunnitteluempatiaa.

Mattelmäki on ollut mukana useissa käyttäjäkeskeisen muotoilun tapaustutkimuksissa ja yhteistyöhankkeissa. Hänen julkaisunsa käsittelevät muun muassa muotoiluluotaimia, empatiaa suunnittelussa ja käyttäjäkokemusta.

Vuonna 2008 Mattelmäki sai Vuoden teollinen muotoilija -palkinnon.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Ornamo- ja Muotoilijat-palkintojen saajat ja ehdokkaat 2006 – 2017 *Ornamo*. Viitattu 22.11.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Volodymyr Kosynskyi**, ukr. Володимир Косинський; (13. elokuuta 1864 Dorošivka, Hluh’ivin piiri, Tšernihivin kuvernementti – 5. marraskuuta 1938 Riika, Latvia) oli ukrainalainen taloustieteilijä.

Kosynskyi valmistui 1901 Moskovan yliopistosta maisteriksi ja toimi taloustieteen professorina Riian polyteknillisessä oppilaitoksessa, Odessan yliopistossa 1905–1909, Kiovan polyteknillisessä oppilaitoksessa ja Kamjanets-Podilskyin Ukrainan valtionyliopistossa (nyk. Kamjanets-Podilskyin kansallinen yliopisto). Hän oli Kiovan Hromadan jäsen, ja 1917 hänet valittiin Venäjän perustuslaillisen demokraattisen puolueen (kadetit) edustajana keskusradaan. Marraskuussa 1918 hänet nimitettiin kolmanneksi työministeriksi hetmanihallitukseen, ja hänestä tuli vasta perustetun Ukrainan tiedeakatemian täysjäsen ja sen maatalousosaston johtaja. Hän asui vuodesta 1921 Varsovassa ja Prahassa ja sitten Riiassa. Hän oli maatalousalan johtavia tutkijoita Venäjällä. Vladimir Lenin suuntasi 1913 häntä kohtaan ankaran hyökkäyksen hänen maaseudun "proletarisointiin" kohdistamansa kritiikin vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kosynsky, Volodymyr *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2010.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Agile Finland ry** on voittoa tavoittelematon yhdistys, joka edistää ketterien ohjelmistokehitysmenetelmien käyttöä ja tunnettavuutta Suomessa ja parantaa jäsentensä osaamista tällä alalla.

Yhdistyksen puitteissa jäsenet ja aktivistit ovat järjestäneet Scandinavian Agile Conference ja Tampere Goes Agile konferenssit jo useamman vuoden. Myös pienempimuotoisia säännöllisiä aktiviteettejä ja kertatapahtumia järjestetään keskimäärin kerran viikossa ympäri maata.

Agile Finland on itsenäinen yhdistys, joka ei ole sidottu mihinkään kansainväliseen järjestöön. Verrattuna moneen muuhun yhdistykseen, Agile Finland on hyvin avoin ja jäsenvetoinen. Liittymis- ja jäsenyysmaksut ovat perinteisesti olleet nolla euroa, eikä osallistuminen yhdistyksen tapahtumiin, tiedotuskanaviin tai keskustelufoorumeihin edellytä jäsenyyttä. Agile Finlandilla on virallisesti 544 jäsentä (tarkistettu 2014-10-20), mutta sähköpostilistojen, Twitterin ja LinkedIn-ryhmän kautta yhdistys saavuttaa kuitenkin tuhansia suomalaisia "agilistejä".

Lähteet
-------

1. ↑  Scan-Agile webbisivut *scan-agile.org*. Viitattu 18.10.2014.
2. ↑  Tampere Goes Agile webbisivut *tamperegoesagile.fi*. Viitattu 18.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Agile Finland ry:n verkkosivut
* Yhdistyksen LinkedIn-ryhmä
* Agile Finland ry Twitterissä
**Louis Beethoven Prout** (1864 – 31. joulukuuta 1943) oli brittiläinen hyönteistieteilijä ja musiikkitieteilijä.

Prout oli aikansa suurimpia mittariperhosten (*Geometridae*) tutkijoita. Hän muun muassa kirjoitti näitä perhosia käsittelevät osuudet aikansa kahteen merkittävään teokseen: Philogène Wytsmanin teokseen *Genera Insectorum* ja Adalbert Seitzin *Macrolepidoptera of the World* -teokseen. Lisäksi Prout julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita. Aikalaiset pitivät erityisesti hänen hyönteistieteellisen kirjallisuuden tuntemustaan erittäin vaikuttavana. Gregor Mendelin havaintojen saaman julkisuuden myötä Prout kiinnostui myös genetiikasta ja rinnakkaisevoluutiosta. Prout lahjoitti perhoskokoelmansa British Museumille ennen kuolemaansa.

Prout oli taitava pianisti ja muusikko. Hänen isänsä oli säveltäjä Ebenezer Prout.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edward Alfred Cockayne: OBITUARY - Louis Beethoven Prout.  *Entomologist's Record and Journal of Variation*, 15.11.1944, 56. vsk, nro 2, s. 28. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.4.2015.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Samppa Tapani Lappalainen** (s. 1976) on suomalainen arkkitehti, toimitusjohtaja ja juontaja. Lappalainen on vuonna 1998 perustetun JKMM Arkkitehtien toimitusjohtaja. Toimiston tunnettuja suunnittelutöitä ovat mm. Tiedekulma, Amos Rex ja Keski-Suomen Sairaala Nova. Lappalainen valmistui arkkitehdiksi vuonna 2006 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyinen Aalto-yliopisto).

Lappalainen juontaa MTV3:n Grand Desings Suomi -ohjelmaa, jossa tutustutaan kunnianhimoisiin yksityishenkilöiden rakennushankkeisiin.

Yksityiselämä
-------------

Lappalainen kihlautui kirjailija Jenni Janakan kanssa syyskuussa 2023.

Lähteet
-------


1. ↑  Samppa Lappalainen *samppalappalainen.com*. Viitattu 14.9.2023.
2. ↑  Yllätysveto! Grand Designs Suomi -ohjelman juontaja paljastaa, mitä tapahtui "äärimmäisen kunnianhimoisille" kohteille *www.iltalehti.fi*. Viitattu 14.9.2023.
3. ↑  Arkkitehti Samppa Lappalainen hyppää unelmiensa tv-projektiin – juontaa Grand Designs -uutuusohjelmaa *mtvuutiset.fi*.  22.9.2022. Viitattu 14.9.2023.
4. ↑  Grand Designs - juontaja Samppa Lappalainen kihlasi rakkaansa mutavellin keskellä aavikolla: "Onneksi oli nippusiteitä" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 27.9.2023.
Lehden etusivu marraskuussa 2023.
**Pravda Vostoka** (ven. Правда Востока, "Idän totuus") on Uzbekistanin pääkaupungissa Taškentissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin huhtikuussa 1917 nimellä *Naša gazeta*. Vuodesta 1919 lähtien sen nimenä oli *Izvestija TsIK Turkestanskoi Respubliki* ja vuodesta 1922 *Turkestanskaja pravda*. Lehti sai nykyisen nimensä vuonna 1924.

*Pravda Vostoka* oli neuvostoaikana Uzbekistanin kommunistisen puolueen keskuskomitean, Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja tasavallan ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli yksi Uzbekistanin SNT:n tärkeimmistä päivälehdistä, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa uzbekinkielinen *Sovet Oʻzbekistoni* ja tadžikinkielinen *Haqiqati Ūzbekiston*. Lehden levikki oli 250 000 kappaletta vuonna 1974.

Neuvostoliiton hajottua lehdestä tuli Uzbekistanin hallituksen äänenkannattaja. Vuonna 2020 sen rinnalle perustettiin uzbekinkielinen päivälehti *Yangi Oʻzbekiston*, jolla on sama toimitus. Molemmat lehdet ilmestyvät viidesti viikossa. Nelisivuisen ja A2-kokoisen *Pravda Vostokan* paperiversion painos oli 1 300 kappaletta marraskuussa 2023. *Yangi Oʻzbekiston* ilmestyi samaan aikaan kuusisivuisena sekä kyrillisellä että latinlaisella kirjaimistolla yhteensä 43 300 kappaleen painoksena. Lehtien aineistoa julkaistaan eri kielillä myös Internetissä ja ne ovat luettavissa pdf-tiedostoina.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 7-zhild*, s. 163. Toshkent: Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 2004. (uzbekiksi)
2. ↑  Pravda Vostoka *Library of Congress*. Viitattu 24.11.2023.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 26*, s. 507. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 20*, s. 473. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1975.
5. ↑  Hukumat muassisligidagi «Yangi O‘zbekiston» gazetasining ilk soni chop etildi *KUN.UZ*. Viitattu 24.11.2023.
6. ↑  Julkaisutiedot (sivu 4) *Pravda Vostoka*.  24.11.2023. Viitattu 24.11.2023.
7. ↑  Julkaisutiedot (sivu 6) *Yangi Oʻzbekiston (kyrillinen versio)*.  24.11.2023. Viitattu 24.11.2023.
8. ↑  Julkaisutiedot (sivu 6) *Yangi Oʻzbekiston (latinalainen versio)*.  24.11.2023. Viitattu 24.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehtien sivusto (venäjäksi), (uzbekiksi), (englanniksi), (kazakiksi), (tadžikiksi)
Saparan luostari sijaitsee Akhaltsikhen piirikunnassa.
**Samtskhe-Džavakheti** (georg. სამცხე-ჯავახეთი) on hallintoalue (*mkhare*) Georgian eteläosassa. Alueella on noin 160 504 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 6 413 neliökilometriä. Samtskhe-Džavakhetin pääkaupunki on Akhaltsikhe.

Samtskhe-Džavakheti rajautuu Adžariaan lännessä, Guriaan luoteessa, Imeretiin pohjoisessa, Šida Kartliin koillisessa, Kvemo Kartliin idässä, Armeniaan kaakossa ja Turkkiin etelässä. Alue koostuu pääosin historiallisista Meskhetin ja Džavakhetin alueista ja sisältää myös pienen Torin provinssin. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 50,5 prosenttia alueen asukkaista oli armenialaisia ja 48,3 prosenttia georgialaisia.

Armeniassa käytetään alueen Armeniaan kuuluneista osista nimeä *Javakhk* (arm. Ջավախք, *ǰavaxk’*).

Samtskhe-Džavakheti jaetaan kuuteen piirikuntaan:

| Piirikunta | Väkiluku (2014) | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
| Adigeni | 16 462 | 800 km² |
| Akhalkalaki | 45 070 | 1 235 km² |
| Akhaltsikhe | 38 895 | 1 010 km² |
| Aspindza | 10 372 | 825 km² |
| Bordžomi | 25 214 | 1 189 km² |
| Ninotsminda | 24 491 | 1 354 km² |

Lähteet
-------

1. 1 2  Georgia: Administrative units GeoHive. Viitattu 13. elokuuta 2008.
2. ↑  georgia-ethnic-2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Samtskhe-Džavakheti** Wikimedia Commonsissa

  

Georgian lippuGeorgian hallinnolliset alueet

|  |
| --- |
| **Tasavallat:** Abhasia | Adžaria |
| **Alueet:** Guria | Imereti | Kakheti | Kvemo Kartli | Mtskheta-Mtianeti | Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti | Samegrelo ja Zemo Svaneti | Samtskhe-Džavakheti | Šida Kartli |
| **Kaupunki:** Tbilisi |
Lehden etusivu marraskuussa 2023.
**Xalq qəzeti** ("Kansan lehti") on Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa ilmestyvä azerinkielinen sanomalehti.

Bolševikkien julkaiseman lehden ensimmäinen numero ilmestyi maanalaisena elokuussa 1919 nimellä *Kommunist*. Sen julkaisemista jatkettiin Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan perustamisen jälkeen huhtikuussa 1920. Nykyään *Xalq qəzetin* edeltäjänä pidetään Azerbaidžanin demokraattisen tasavallan toukokuussa 1918 perustettua virallista lehteä *Azər­baycania*.

Azerbaidžanin kommunistisen puolueen, Azerbaidžanin SNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana toiminut *Kommunist* oli neuvostoaikana tasavallan tärkein azerinkielinen päivälehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa venäjänkielinen *Bakinski rabotši* ja armeniankielinen *Komunist*. Lehden levikki oli 460 000 kappaletta vuonna 1981.

Lehti julistautui riippumattomaksi vuonna 1991 ja otti nimen *Xalq qəzeti*. Vuodesta 1995 lähtien sen julkaisijana on toiminut 
Azerbaidžanin presidentin kanslia. Kuudesti viikossa ilmestyvän lehden paperiversion painos oli 4 800 kappaletta marraskuussa 2023. Se ilmestyy myös Internetissä ja on luettavissa pdf-tiedostoina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Azərbaycan Sovet Ensiklopediyası, V cild*, s. 465. Bakı: Azərbaycan Sovet Ensiklopediyasının Baş redaksiyası, 1981. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  "Azərbaycan" qəzetindən "Xalq qəzeti"nə gələn yol *Xalq qəzeti*.  29.8.2023. Viitattu 24.11.2023.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 1*, s. 268. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1970.
4. ↑  Julkaisutiedot (sivu 16) *Xalq qəzeti*.  24.11.2023. Viitattu 24.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
Maisemaa Kaspin piirikunnassa.
**Šida Kartli** (georg. შიდა ქართლი) on hallintoalue (*mkhare*) Georgian keskiosassa. Alueella on noin 263 382 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 5 729 neliökilometriä. Šida Kartlin pääkaupunki on Gori.

Alueen pohjoisosassa on itsenäiseksi julistautunut ja Venäjän tunnustama Etelä-Ossetia pääkaupunkinaan Tskhinvali. Siihen on julistettu kuuluvaksi Karelin ja Gorin piirikuntien pohjoisosia, Džavan piirikuntaa ja Tskhinvalia.

Šida Kartli rajautuu Mtskheta-Mtianetiin idässä, Kvemo Kartliin etelässä, Samtskhe-Džavakhetiin lounaassa, Imeretiin lännessä, Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetiin luoteessa ja Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa. Šida Kartli käsittää puolet historiallisesta Kartlin alueesta, josta koko Georgia (georg. საქართველო, *Sakartvelo*) on saanut nimensä ja jonka antiikin lähteet tunsivat nimellä Iberia. Šida Kartlin pohjoisosassa sijaitsi historiallinen Samatšablon ruhtinaskunta.

Šida Kartli jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin\* ja viiteen piirikuntaan (tiedot Georgian keskushallinnon hallitsemilta alueilta):

| Piirikunta | Väkiluku (2014) | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
| Džava | – | – |
| Gori | 125 692 | 2 267 km² |
| Kareli | 41 316 | 1 093 km² |
| Kaspi | 43 771 | 823 km² |
| Khašuri | 52 603 | 585 km² |
| Tskhinvali\* | – | – |

Lähteet
-------

1. 1 2  Georgian keskushallinnon hallitsemat alueet. Georgia: Administrative units GeoHive. Viitattu 13. elokuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šida Kartli** Wikimedia Commonsissa

  

Georgian lippuGeorgian hallinnolliset alueet

|  |
| --- |
| **Tasavallat:** Abhasia | Adžaria |
| **Alueet:** Guria | Imereti | Kakheti | Kvemo Kartli | Mtskheta-Mtianeti | Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti | Samegrelo ja Zemo Svaneti | Samtskhe-Džavakheti | Šida Kartli |
| **Kaupunki:** Tbilisi |
**Portugalin kuningaskunta** (lat. *Regnum Portugalliae*, port. *Reino de Portugal*) oli monarkia Pyreneiden niemimaalla vuodesta 1139 vuoteen 1910. Vuoden 1248 jälkeen se tunnettiin myös **Portugalin ja Algarven kuningaskuntana**. Vuosien 1815 ja 1822 välillä se tunnettiin **Portugalin, Brasilian ja Algarven yhdistyneenä kuningaskuntana**.

Portugalin kuningaskunnan kansallislaulu oli "Hymno Patriótico" vuosina 1809–1834 ja "Hino da Carta" vuosina 1834–1910.

Historia
--------

### Tausta

Visigootit olivat aikoinaan hyökänneet Pyreneiden niemimaahan, mutta lopulta assimiloituneet Rooman valtakunnan kulttuuriin. Noin vuonna 700 maurit hyökkäsivät niemimaahan Pohjois-Afrikasta ja valloittivat kaiken paitsi Asturian alueen. Vuonna 800 kreivi Vímara Peres, Leónin kuningaskunnan vasalli, sai Minho-joen ympäröivän alueen hallintaansa. Alue nimettiin *Portucaleksi* tärkeän kauppakaupungin *Portus Calen* mukaan, joka tunnetaan nykypäivänä Porton kaupunkina. Kreivi Peres perusti Vimaranesin kaupungin oman nimensä mukaan. Portucale oli Leónin kuningaskunnan autonominen kreivikunta. Vuonna 1070 kreivikunta kuitenkin menetti autonomiansa, koska se oli halunnut itsenäistyä.

Vuonna 1093 Burgundin Henrik oli Portugalin kreivinä. Henrik auttoi Kastilian kuningasta Alfonso VI:tä valloittamaan Galician maureilta. Kiitokseksi hän sai kuninkaan tyttären Teresan käden. Henrik ja Teresa saivat useita poikia, mutta vain yksi selvisi aikuisikään, Alfonso Henriques. Henrikin kuollessa Alfonso Henriques pyrki saamaan kreivikunnan hallintaansa.

Vuonna 1116 Teresa pyrki laajentamaan kreivikunnan alueita ja taisteli siskopuoltaan Urracaa vastaan, joka oli Leónin, Kastilian ja Galician kuningatar. Teresa oli Alfonso VI:n avioton lapsi, kun taas Urraca oli hänen aviossa syntynyt lapsensa. Teresa hävisi taistelun, mutta vapautettiin sillä ehdolla, että hän hallitsisi Portugalin kreivikuntaa Leónin kuningaskunnan vallan alla.

Alfonso Henriques piti äitiänsä rakastajansa, galicialaisen kreivin Fernando Peresin, vaikutuksen alaisena. Yhdessä Bragan arkkipiispan sekä muiden aatelisten kanssa Alfonso päätti ottaa kreivikunnan pois Teresan hallinnasta. 24. kesäkuuta 1128 São Mameden taistelussa Alfonso voitti äitinsä ja Peresin johtamat sotajoukot. Teresa kuoli vankeudessa vuonna 1130.

5. lokakuuta 1143 Portugali tunnustettiin virallisesti omaksi valtiokseen, ja Portugalin ensimmäiseksi kuningaksi tuli Alfonso Henriques, hallitsijanimellä Alfonso I.

Katso myös
----------

* Portugalin siirtomaat

Lähteet
-------

1. ↑  The Kingdom *Portugal.com*.  Arkistoitu 5.9.2017. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Portugal (1809-1834) *nationalanthems.info*. Viitattu 22.12.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  The Kingdom of Portugal *Portugal Online*. Viitattu 28.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Portugalin kuningaskunta** Wikimedia Commonsissa
Bordžomi-Kharagaulin kansallispuistoVuoristoa kansallispuistossa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
BordžomiGeorgia |
| Pinta-ala | 
76 000 ha |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1995 |
| Hallinto | 
Georgian ympäristö- ja luonnonvaraministeriö |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto** (georg. ბორჯომ-ხარაგაულის ეროვნული პარკი, *Bordžom-Kharagaulis erovnuli parki*) on suuri kansallispuisto Georgiassa. Puisto on perustettu vuonna 1995 Saksan ja WWF:n avustuksella, ja se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 2001. Kansallispuiston 76 000 hehtaarin suuruinen alue kattaa noin prosentin Georgian pinta-alasta. Puisto sijaitsee Vähä-Kaukasuksella ja sen korkein huippu kohoaa 2 642 metriin. Suuri osa puistosta on luonnontilaista metsää, jossa elää useita kotoperäisiä kasvilajeja ja uhanalaisia eläinlajeja. Puistossa suhteellisen pysyvästi asuviin eläinlajeihin kuuluvat esimerkiksi karhu, susi, ilves ja saksanhirvi, ja puisto sijaitsee myös lintujen muuttoreitillä. Puisto on saanut WWF:n PAN Parks -sertifikaatin.

Puistossa kulkee useita vaellusreittejä, joista valtaosa on auki huhti- tai toukokuusta lokakuuhun. Puisto on nimetty Bordžomin ja Kharagaulin alueiden mukaan. Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputken rakentaminen puiston viereen on aiheuttanut huolta putken vaikutuksista alueen luontoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Borjomi-Kharagauli National Park: History & Nature
2. ↑  Borjomi-Kharagauli National Park: Flora (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Certified PAN Parks PAN Parks.  Arkistoitu 18.9.2009. Viitattu 2.10.2009. (englanniksi)
4. ↑  Borjomi-Kharagauli National Park: Service & Facilities (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  PBS: Extreme Oil

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Borjomi – Big Business and Nature
**Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi** (s. 20. lokakuuta 1962 Tripoli) on Libyan syrjäytetyn kuninkaan Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin ja hänen vaimonsa prinsessa Fauziyya bint Tahirin poika.

Kun Muammar Gaddafi syrjäytti vallankumouksessa hänen isänsä, kuninkaallinen perhe joutui kotiarestiin. Vuonna 1988 perhe sai lähteä maasta ja muutti Britanniaan, missä Sayyid sai koulutuksensa. Hänen isänsä nimitti hänet 18. kesäkuuta 1992 Libyan kuningassuvun päämieheksi ja kruununprinssiksi, josta tulisi isän seuraaja tämän kuoltua.

Vuonna 2014 Libyan viranomaiset palauttivat prinssin Libyan kansalaisuuden osana rehabilitointia. Samana vuonna hän julkaisi videon, jossa hän kehotti libyalaisia yhtenäisyyteen. Libyassa on käyty keskustelua monarkian palauttamisesta, minkä johdosta Sayyidista tulisi Libyan kuningas.

Lähteet
-------


1. ↑  Libya6 *royalark.net*.  2023. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Biography *Prince Mohammed El Senussi*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Mahmoud, Khalid: Middle-east Arab News Opinion *Asharq Al-awsat*.  6.3.2014. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  Cousins, Michel: Prince Mohamed Senussi calls on Libyans to unite *LibyaHerald*.  26.12.2014. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  A Constitutional Restoration of Libya’s Monarchy May Help Break Political Impasse *Wilson Center*.  17.2.2023. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
**Tavastia Lakeland ry** on Tavastia Lakeland -konseptin ympärille syntynyt matkailun kehittämisyhdistys, jonka tavoitteena on saada Hämeenlinna-Valkeakoski-Tampere-Orivesi -akselin ja Päijänteen väliselle järviseudulle tunnettuutta, etenkin kansainvälistä näkyvyyttä, kehittää toimijoiden yhteistyötä ja hankkia matkailun kehittämiseen lisää resursseja.

Tavastia Lakelandin verkkosivusto esittelee alueen vetovoimatekijöitä, alueen nähtävyys- ja palvelutarjontaa sekä alueen kyliä ja taajamia.

Tavastia Lakeland kehittää uusia matkailukonsepteja. Näitä ovat esimerkiksi *Wilderhutting*, mökkiretkeily, joka tähtää alueen mökkikapasiteetin käytön tehostamiseen. Toinen konsepti on *Fall in love with lakes*, jonka puitteissa luodaan vesistöön liittyviä elämyspaketteja.

Matkailukonsepti
----------------

Matkailukonsepti Tavastia Lakeland kattaa karkeasti ottaen Hämeenlinna-Valkeakoski-Tampere-Orivesi -akselin ja Päijänteen välisen järvialueen. Alue on osa sitä Järvi-Suomea, jonka perusteella Suomea markkinoidaan ulkomailla tuhansien järvien maana, jonka keskeinen osa on Saimaan järvialue.

Tavastia Lakeland sopii myös luontomatkailun suosion nousuun. Alueella on saaririkkaita vesistöjä, Vanajavesi, Mallasvesi, Längelmävesi, Pälkänevesi, Hauhon reitti Päijänteen rantamille asti sekä osia Päijänteestä. Lisäksi alueella on kaksi kansallispuistoa, Isojärven ja Päijänteen kansallispuistot, sekä Evon ja Laipanmaan retkeilyalueet.

Tavastia Lakeland -alueella on aktiivinen kylä- ja taajamaverkosto. Se sijaitsee Oriveden, Tampereen ja Hämeenlinnan kaupunkien vaikutuspiirissä ja on helposti saavutettavissa myös kansainvälisten matkailijoiden näkökulmasta.
**Khašuri** (georg. ხაშური) on kaupunki ja Khašurin piirikunnan keskus Šida Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungin väkiluku on 26 135 (vuonna 2014).

Paikkakunta mainitaan kirjallisessa lähteessä ensimmäisen kerran vuonna 1693. Vuonna 1872 rakennettiin Potin ja Tbilisin välinen rautatieyhteydelle Mihailovon seisake, joka sai nimensä Venäjän keisarikunnan silloisen Kaukasian kenraalikuvernöörin ja suuriruhtinaan Mihail Nikolajevitš Romanovin mukaan. Asemanseudusta tuli lähikylien keskus, ja nykyinen kaupunki alkoi kehittyä toden teolla. Vuonna 1886 Mihailovossa asui 88 perhettä, kaikkiaan 296 henkeä.

Vuonna 1917 seisakkeen nimi vaihdettiin Khašuriksi. Vuonna 1921 Khašuri sai kaupungin arvon. Vuosina 1928–1934 nimenä oli kuitenkin *Stalinisi* (georg. სტალინისი) neuvostojohtaja Josif Stalinin kunniaksi.

* Asuinaluetta.Asuinaluetta.
* Näkymä rauta­tie­asemalta kohti rata­pihan valvonta­tornia. Näkymä rauta­tie­asemalta kohti rata­pihan valvonta­tornia.
* Vanha teatteri.Vanha teatteri.
* Pyhän Barbaran kirkko.Pyhän Barbaran kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2  Khasuri  helmikuu 2011. khasuri.org.  Arkistoitu 8.3.2014. Viitattu 5.2.2015. (georgiaksi)
2. 1 2  მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014  ნოემბერი 2014. საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. Viitattu 27 ივლისი 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Khašuri** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Khashuri
Neuvostoliiton diesel-käyttöinen hyökkäyssukellusvene B-59.
**Vasili Aleksandrovitš Arhipov** (ven. Василий Александрович Архипов) (30. tammikuuta 1926 Moskovan alue – 19. elokuuta 1998 Moskovan alue) oli venäläinen Neuvostoliiton laivaston sukellusveneupseeri, arvoltaan vara-amiraali.

Arhipov osallistui nuoresta iästään huolimatta toiseen maailmansotaan ja palveli muun muassa K-19-sukellusveneellä. Arhipov yleni lopulta aina vara-amiraaliksi saakka sukellusveneiden taisteluosastossa. 

Arhipovin saavuttamista meriiteistä merkittävimmäksi on jälkimaailma nostanut sen, että hän todennäköisesti esti ydinsodan syttymisen Yhdysvaltoja vastaan. Neuvostoliitto oli poistanut väliaikaisesti käytöstä kaikki ydinreaktorilla varustetut aluksensa K-19:llä sattuneen vakavan onnettomuuden johdosta. Kuuban lähistöllä dieselkäyttöisten alusten päälliköillä oli vapaat valtuudet käyttää ydinaseita, ilman Moskovasta tullutta erillistä suostumusta. Sukellusvene B-59:n kapteeni Vasili G. Savitski oli aikeissa laukaista kT-luokan ydinkärjellä ladatun T-5 torpedon amerikkalaisia sota-aluksia kohti. Protokollan mukaan kuitenkin ydinaseen laukaisu vaati suostumuksen kaikilta sukellusveneen ylimmiltä upseereilta eli kapteenilta, komissaarilta ja mikäli sellainen oli paikalla, kommodorilta ja tuolloin kommodorin arvoinen Arhipov esti (RDS-9 -tyyppisen) ydinaseen laukaisun.

TV-dokumentti on esittänyt Arhipovin hermojen pitäneen erittäin tiukassa tilanteessa ja juuri hänen estäneen ydinaseen käytön kovan paineen alaisuudessa. Tilanteessa Yhdysvaltain laivaston sota-alukset ahdistivat B-59 -nimistä sukellusvenettä Kuuban ohjuskriisin aikana.

Arhipov menehtyi vuonna 1998 munuaissyöpään, mahdollisesti K-19:llä saamiensa säteilyvammojen seurauksena.

Mihail Gorbatšov esitti vuonna 2006, että K-19:n merisotilaille myönnettäisiin jälkikäteen Nobelin rauhanpalkinto, mikä olisi tullut myös Vasili Arhipovin osalle.

K-19 "Hotel"-luokan SSBN-sukellusvene.

Katso myös
----------

* Nikolai Zatejev
* Stanislav Petrov

Lähteet
-------

* (englanniksi)
* 
* (englanniksi) (sis. Suomessa Yle TV1:n 19.2.-14 lähettämä tv-ohjelma, mutta ilman suomennosta)

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 22.2.2014)
2. ↑   (Viitattu 22.2.2014)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Max Planck (1858–1947)
**Planckin periaate** on tieteenfilosofinen kommentti, jonka mukaan sellaista uutta tietoa, johon sisältyy tieteen paradigman muutos, ei heti hyväksytä, vaan se vaatii sukupolvenvaihdoksen. Saksalainen fyysikko ja nobelisti Max Planck kirjoitti omaelämäkerrassaan: 

> *Uusi tieteellinen totuus ei menesty vakuuttamalla vastustajiaan ja saamalla heidät ymmärtämään, vaan pikemminkin koska vastustajat lopulta kuolevat, ja heidän tilalleen tulee uusi sukupolvi, jolle totuus on tuttu.... Kannatuksen siirtyminen paradigmasta toiseen on kääntymyskokemus, johon ei voi pakottaa*.
> 
> 

Planckin periaate tuli yleisesti tunnetuksi, kun Thomas S. Kuhn lainasi sitä kuuluisassa teoksessaan *Tieteellisten vallankumousten rakenne.*

Lähteet
-------

1. ↑  Planck, Max K: *Scientific Autobiography and Other Papers*, s. 33–34, 97. Philosophical library, 1950. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kuhn, Thomas S.: *Tieteellisten vallankumousten rakenne. (The Structure of Scientific Revolutions, 1962). Suomentanut Kimmo Pietiläinen*, s. 161. Art House, 1994. ISBN 951-884-151-9.
**Soste**, yhdistysrekisterissä kirjoitusasussa **SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry,** on suomalainen valtakunnallinen sosiaali- ja terveysalan järjestöjen kattojärjestö. Se kokoaa yhteen yli 230 sosiaali- ja terveysalan järjestöä sekä useita kymmeniä muita yhteistyöjäsentahoja rakentamaan sosiaalisen hyvinvoinnin ja terveyden edellytyksiä, osallistumismahdollisuuksia sekä oikeudenmukaista ja vastuullista yhteiskuntaa. Sosten yhteistyöjäseniin kuuluu muita sosiaali- ja terveysalan toimijoita, kuten esimerkiksi kunnat, alueelliset ja paikalliset sote-järjestöt tai sosiaali- ja terveysalaa lähellä olevat yhdistykset. Sosten visio on yhdessä tehty hyvä elämä kaikille.

Sosten pääsihteerinä toimii Vertti Kiukas. Hallituksen puheenjohtajana toimii Väestöliiton toimitusjohtaja Eija Koivuranta ja varapuheenjohtajana Ensi- ja turvakotienliiton pääsihteeri Riitta Särkelä. Sosten valtuuston puheenjohtajana toimii arkkipiispa emeritus Kari Mäkinen.

Soste järjestää vuorovuosina MS Soste -koulutusristeily ja Soste-talk!-suurtapahtumia jotka kuitenkin on peruttu koronakriisin aikana. Soste julkaisee paljon erilaisia julkaisuja järjestökentästä ja sosiaali- ja terveyspalveluista. Julkaisuista säännöllisesti ilmestyvät Sosiaalibarometri sekä Järjestöbarometri. Sosiaalibarometri on ilmestynyt jo 1990-luvulta lähtien ja siinä selvitetään suomalaisten hyvinvointia, palveluja ja palvelujärjestelmän tilaa. Järjestöbarometri kerää tietoa sosiaali- ja terveysjärjestöjen toiminnasta, toimintaedellytyksistä, toimintaympäristöstä ja niiden muutoksista. Järjestöbarometriä on tehty vuodesta 2006.

Soste myöntää vuosittain Soste-palkinnon tunnustuksena hyvinvointitalouden edistämisestä. Palkintoa on jaettu vuodesta 2014 lähtien. Soste-palkinto jatkaa Sosiaali- ja terveysturvan keskusliiton vuonna 1994 aloittamaa käytäntöä jakaa vuosittain Kansalaistoiminnan tunnustuspalkinto.

Historiaa
---------

Sosten toiminta alkoi 1.1.2012, kun Sosiaali ja terveysturvan keskusliitto ry - STKL, Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistys YTY ry ja Terveyden edistämisen keskus yhdistyivät Soste Suomen sosiaali ja terveys ry:ksi. Järjestöjen yhdistymissopimus oli allekirjoitettu jo 24. tammikuuta 2011.

Lähteet
-------

* Sosten verkkosivu

### Viitteet

1. 1 2  Tietoa Sostesta *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
2. ↑  Sosten edustamat järjestöt *Soste*.  11.9.2020. Viitattu 4.5.2021.
3. ↑  Sosiaali- ja terveysjärjestöjen kattojärjestö Sostelle uusi hallitus *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
4. ↑  Arkkipiispa emeritus Kari Mäkinen jatkaa Sosten valtuuston puheenjohtajana *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
5. ↑  M/S Soste *Soste*. Viitattu 12.5.2021.
6. ↑  SOSTEtalk!-suurtapahtuma *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
7. ↑  Sosten julkaisut *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
8. ↑  Sosiaalibarometri *Soste*. Viitattu 12.5.2021.
9. 1 2  Järjestöbarometri *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
10. ↑  Sosiaalibarometri 2020: Lamasta koronakriisiin - Sosiaalibarometri ajankohtaispuntarina 30 vuotta *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
11. ↑  Soste-palkinto *Soste*. Viitattu 4.5.2021.
12. ↑  Haloselle palkinto hyvinvoinnin edistämisestä *Yle Uutiset*. Viitattu 4.5.2021.
**Eläkkeensaajien Keskusliitto** (lyh. EKL) on vuodesta 1962 alkaen toiminut valtakunnallinen eläkeläisjärjestö. EKL on Suomen toiseksi suurin eläkeläisjärjestö ja siihen kuuluu yli 80 000 jäsentä.

Liiton perustajat olivat sosialidemokraatteja, ja järjestössä ovat vaikuttaneet ensisijaisesti sosialidemokraatit, mutta EKL on aina korostanut puoluepoliittista sitoutumattomuuttaan (muiden puolueiden eläkekeläisjärjestöjen tavoin) ja liittoon on kuulunut myös muiden puolueiden kannattajia ja sitoutumattomia. EKL on Työväen Sivistysliiton ja SOSTEn jäsenjärjestö.

Eläkkeensaajien Keskusliiton ylin päättävä elin on liittokokous, joka kokoontuu joka neljäs vuosi. Yhdistykset lähettävät sinne edustajan jäsenmääriensä suhteessa. EKL:oon kuuluu 323 yhdistystä, joista valtaosa toimii yhden kunnan tai kunnanosan alueella. Alueellisella tasolla toimii 15 piirijärjestöä, joihin paikallisyhdistykset kuuluvat. Ylintä päätäntävaltaa käyttää liittokokousten välisenä aikana valtuusto, johon kuuluu puheenjohtajan lisäksi 35 jäsentä. Liiton hallituksen muodostavat puheenjohtaja ja 15 jäsentä. Eläkkeensaajien Keskusliiton puheenjohtaja on Simo Paassilta ja valtuuston puheenjohtaja Mirja Janerus.

EKL:n äänenkannattaja on vuonna 1971 perustettu Eläkkeensaaja-lehti, joka ilmestyy seitsemän kertaa vuodessa. Liitto omistaa Täyttä Elämää Lomat Oy:n, joka ylläpitää toimintaa Virroilla sijaitsevassa Rajaniemen lomakeskuksessa sekä Helsingissä Käpylän työväentalossa.

Lähteet
-------

* EKL:n kotisivut. Viitattu 20.12.2015.*lähde tarkemmin?*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen Sivistysliiton jäsenjärjestöt |
| --- |
|  |
| Jäsenet | 
* Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT
* Eläkkeensaajien Keskusliitto
* Ensi- ja turvakotien liitto
* Finlands Svenska Socialdemokrater
* Hyvinvointilomat
* Julkisten ja hyvinvointialojen liitto
* Kotien Puolesta Keskusliitto
* Nuorten Kotkien Keskusliitto NKK
* Palvelualojen ammattiliitto Pam
* Paperiliitto
* Posti- ja logistiikka-alan unioni
* Rautatiealan Unioni RAU
* Demarinuoret
* Sosialidemokraattiset Opiskelijat
* Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK
* Suomen Merimies-Unioni
* Suomen retkeilyliitto
* Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
* Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto
* Suomen Työväen Musiikkiliitto
* Suomen Työväentalojen liitto
* Sähköalojen ammattiliitto
* Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liitto
* Teollisuusliitto
* Työväen Akatemian Kannatus
* Työväen Arkiston Säätiö
* Työväen Näyttämöiden Liitto
* Työväen Urheiluliitto TUL
* Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto

 |

 |
**Nostraattiset kielet** on toisilleen sukulaisiksi arveltujen kieliryhmien eli kieliperheiden ryhmä, joka on hypoteettinen ja kiistanalainen. Se on myös teorian mukaan lähin yläryhmä, joka yhdistää uralilaisia ja indoeurooppalaisia kieliä. Nostraattinen hypoteesi ei ole saanut kielitieteilijöiden keskuudessa laajaa kannatusta. 

Nostraattisiin kieliin kuuluvat kieliryhmät*lähde?*:

* Indoeurooppalaiset kielet
* Uralilaiset kielet
* Altailaiset kielet

Joidenkin oletusten mukaan myös:

* Afro-aasialais-seemiläiset kielet
* Dravidakielet

Yllä mainittuihin kieliin kuuluisivat muiden muassa heprea, ruotsi, italia ja suomi. 

Nostraattisia kieliä on esitetty yhdistävän useiden äännevastaavuuksilla perusteltujen kantasanojen, joita on puhuttu kantanostraatiksi kutsuttavassa kielessä ennen sen hajoamista ympäri maailmaa asettuneiksi tytärkieliksi ja kieliryhmiksi. Näitä sanoja olisi kaikissa nostraattisiin kieliin kuuluvissa kieliperheissä. Kantasanat eivät esiintyisi kaikissa yksittäisissä kielissä, mutta lähes kaikkiin ryhmän kieliin kuuluisi useita nostraattisia kantasanoja. Eräiden arvioiden mukaan nostraattisia kantasanoja olisi noin tuhat, näistä useita myös suomessa. Myös joitakin kieliopillisia päätteitä ja partikkeleita on esitetty nostraattisiksi, kuten uralilainen lokatiivi \*-na (suomen essiivi) ja indoeurooppalainen prepositio \*en (englannin *in*). 

Nostraattisten kielten hypoteesi on eräiden suomen sanojen alkuperää koskevien käsitysten kanssa ristiriidassa. Useiden suomen sanojen, jotka on esitelty mm. muinaisina indoeurooppalaisina lainasanoina, selitetään nostraattisen hypoteesin mukaan olevan alkujaan omaperäisiä.*lähde?*

| Nostratic (Illich-Svitych's spelling) | Nostratic (IPA) | Venäjä | Suomi |
| --- | --- | --- | --- |
| **K̥elHä wet̥ei ʕaK̥un kähla** | /K̕elHæ wet̕ei ʕaK̕un kæhla/ | Язык – это брод через реку времени, (Jazyk, ėto brod čerez reku vremeni,) | Kieli on kahluupaikka ajan joen yli, |
| **k̥aλai palhʌ-k̥ʌ na wetä** | /k̕at͡ɬai palhVk̕V na wetæ/ | он ведёт нас к жилищу умерших; (on vedët nas k žilišču umerših;) | se johdattaa meidät kuolleiden kylään; |
| **śa da ʔa-k̥ʌ ʔeja ʔälä** | /ɕa da ʔak̕V ʔeja ʔælæ/ | но туда не сможет дойти тот, (no tuda ne smožet dojti tot,) | mutta ei voi tulla sinne se, |
| **ja-k̥o pele t̥uba wete** | /jak̕o pele t̕uba wete | кто боится глубокой воды. (kto boitsja glubokoj vody.) | joka pelkää syvää vettä. |

(V=tuntematon vokaali)
(Huom. koska yllä oleva näyte on melko vanha, se saattaa sisältää vanhentuneita rekonstruktioita)

Katso myös
----------

* Indouralilaiset kielet
* Uralilais-altailaiset kielet

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Mother Tongue, issue 31 – *englanniksi*, Useiden kielitieteilijöiden versioita nostraattisista kielistä (Varoitus: isoja kuvatiedostoja.)
* Marek Stachowski, "Teoria nostratyczna i szkoła moskiewska" (Arkistoitu – Internet Archive).(pdf) – *LingVaria* 6/1 (2011): 241–274
**Tietoturvajohtaja** (engl. *chief information security officer (CISO)*), on keskittynyt organisaation tietoturvaprosessien johtamiseen. Tietoturvajohtajien rooli yrityksissä on lainsäädännöllisistä syistä kasvamassa. Yksityisyydensuojan vahvistuminen Euroopassa sekä tiedottamis- ja seurantavelvoitteiden vahvistuminen Yhdysvalloissa pakottaa yritysjohdon ottamaan vakavasti tietoturva-asiat.

Tehtävät
--------

Tietoturvajohtajan tehtävät ja roolit eivät ole kovin vakiintuneita ja ne vaihtelevat kunkin yrityksen tarpeiden mukaan. Yleensä ne sisältävät seuraavia tehtäviä:

* Tietoturvan tavoitteiden ja tehtävien määrittely
* Tietoturvapolitiikan rakentaminen ja kehittäminen
* Tietoturvaprosessien määrittely ja johtaminen
* Tietoturvakoulutuksen ja osaamisen kehittäminen
* Tietoturvaprojektisalkun rakentaminen
* Tietoturvauhkia, -riskejä, ja -kehittämistä koskeva johdon raportointi

Yleisesti ottaen tietoturvajohtajan vastuulla on luoda tietoturvallisuuspolitiikka, hyväksyttää se sekä varmistaa sen täytäntöön pano. Toinen puoli tehtävää on valvoa (auditoida) tietoturvallisuusasioita. 

Tietoturvajohtajat raportoivat tyypillisesti toimitusjohtajalle tai jollekin muulle johtoryhmän jäsenelle, kuten tietohallintojohtajalle (CIO), tai liiketoimintajohdolle. Raportointikohde riippuu pitkälti siitä miten riippuvainen yrityksen toiminta on tietoturvallisuudesta. Erityisesti rahoitus-, vakuutus- ja terveydenhoidon aloilla on syytä raportoida mahdollisimman ylös lainsäädännöllisistä syistä.

Tietoturvajohtajan tuleekin jatkuvasti kyseenalaistaa olemassa olevat tietoturvakäytännöt ja -vaatimukset ja tehdä tarvittavat muutokset organisaation tietoturvapolitiikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑   2021 Global Chief Information Security Officer (CISO) Survey *heidrick.com*.
**Mestia** (georg. მესტია) on kaupunkityyppinen taajama Mestian piirikunnassa Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Taajamassa asui vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 1 973 asukasta. Se on piirikuntansa keskuspaikkakunta. Taajama sijaitsee noin 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.

Näkymä Mestiaan.
Pienestä koostaan huolimatta Mestia on ollut Svanetian tärkein kaupunki ja alueen kulttuurin keskus vuosisatojen ajan. Kaupunkia hallitsevat kiviset puolustustornit, joita on ympäri Svanetiaa. Ylemmän Svanetian keskiaikaiset monumentit on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Mestian etnografis-historiallisessa museossa on ainutlaatuisia ikoneja ja käsikirjoituksia. Mestia on myös vuorikiipeilyn keskus; kaupungin ulkopuolella on svanetialaiselle vuorikiipeilijä Mikheil Khergianille omistettu museo..

Lähteet
-------

1. ↑  Mestia *citypopulation.de*. Viitattu 7.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Unesco: Upper Svaneti
3. ↑  Mestia (Svanetia, Georgia)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mestia** Wikimedia Commonsissa
**Suomi 100** on nanosatelliitti, joka laukaistiin 3. joulukuuta 2018. Suomi 100 -satelliitti on jatkumoa Aalto-yliopiston nanosatelliittiohjelmalle ja yksi osa Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlavuoden 2017 ohjelmaa.

Satelliitti oli valmis lähtöön jo vuoden 2017 lopussa, mutta alun perin laukaisussa käytettäväksi suunnitellun intialaisen PSLV -kantoraketin ongelmien vuoksi laukaisu viivästyi useaan otteeseen. Kesällä 2018 laukaisu päätettiin siirtää SpaceX -yhtiön Falcon 9 -kantoraketilla tehtäväksi syksyllä 2018. Kyseessä on Spaceflight -yhtiön SSO-A -lento (Arkistoitu – Internet Archive), jolla lähetetään avaruuteen 73 muuta nano- ja mikrosatelliittia. 

Suomi 100 -satelliitti Aalto-yliopiston puhdastilassa.
Laukaisu Yhdysvalloista oli tarkoitus tehdä jo 19. marraskuuta 2018 klo 20.32 Suomen aikaa.

Satelliitin päähyötykuormana on VHF/UHF -kaistoilla toimiva radiovastaanotin ja näkyvän valon alueella toimiva kameralaitteisto. Radiota käytetään maapallon lähiavaruuden sähkömagneettisten ilmiöiden (ns. avaruussään) tutkimiseen. Kameralaitteisto tukee avaruussäähavaintoja, mutta pystyy myös kuvaamaan maisemia satelliitin ympärillä sekä maapallon pintaa. *lähde?*

Suomi 100 -satelliitti juuri ennen integrointia laukaisusovittimeen Alankomaissa, Delftissä.
Suomi 100 -satelliitti laukaistaan napa-alueiden kautta kulkevalle polaariradalle. Satelliitti on noin yhden kilon painoinen nanosatelliitti, jonka tekninen toteutus perustuu CubeSat-standardiin. Satelliitin koko on 10 × 10 × 10 cm.

Satelliitin likimääräinen kaksoiskappale rakennettiin syys-lokakuussa 2017 Suomea kiertäneessä Avaruusrekassa; jokaisessa pysähdyspaikassa tehtiin satelliittia yksi askel eteenpäin ja kiertueen lopuksi satelliitti oli valmis. Se lähetettiin kaasupallolla matkalle stratosfääriin näyttelykeskus WeeGeen pihalta Espoosta marraskuussa 2017.

Katso myös
----------

* CubeSat
* Aalto-1

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi 100 -satelliitti laukaistaan avaruuteen itsenäisyyden juhlavuotena Aalto-yliopisto. Viitattu 3.1.2017.
2. ↑  Nyt alkaa tapahtua: raketti vaihdetaan ja satelliitti lähtee pian matkaan - Suomi100 -satelliitti *suomi100satelliitti.fi*.  Arkistoitu 3.11.2018. Viitattu 3.11.2018.
3. ↑  Suomi 100 -satelliitti on laukaisupaikalla Kaliforniassa - Suomi100 -satelliitti *suomi100satelliitti.fi*.  Arkistoitu 3.11.2018. Viitattu 3.11.2018.
4. ↑  Mäkinen, Jari: Suomi 100 -satelliitti laukaistaan avaruuteen vuonna 2017 *Tiedetuubi*.  24.6.2015.  Arkistoitu 26.8.2018. Viitattu 26.8.2018.
5. ↑  Mikä on Suomi100 -satelliitti? *Suomi100 -satelliitti*.  Arkistoitu 21.9.2017. Viitattu 10.9.2017.
6. ↑  Avaruusrekka vyöryy Suomen halki syksillä.  *Tähdet ja avaruus*, 8.9.2017.  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry.

Aiheesta muualla
----------------

* Projektin sivusto
* Suomi 100 -satelliitti on laukaisuvalmis – lähtö lähestyy *Uusiteknologia.fi*.  20.10.2017. Viitattu 26.8.2018.
* Rautiainen, Miina: 100-vuotiasta Suomea juhlistava satelliitti laukaistaan avaruuteen loppuvuodesta – antaa lisätietoa revontulien synnystä *Tekniikka&Talous*.  13.7.2017. Viitattu 26.8.2018.
**Big Air Shougang** on big air -hyppyri Shijingshanissa Pekingissä Kiinassa. Se on ensimmäinen pysyvärakenteinen big air -hyppyri, jotka ovat muualla rakennettu lumesta laskettelurinteisiin tai ne ovat väliäikaisia telinehyppyreitä.

Big Air Shougang rakennettiin Pekingin talviolympialaisia 2022 varten. Se rakennettiin tammikuussa 2011 ilmansaastuttamisen takia suljetun Shougang Groupin terästehtaan tontille. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 2018 ja avajaisia vietettiin 1. marraskuuta 2019.

Big Air Shougangissa kilpailtiin neljä tapahtumaa talviolympialaisissa 2022, ne olivat miesten ja naisten freestylehiihdon ja lumilautailun big air -kilpailut. Kyseisten lajien ensimmäiset maailmancupkilpailut järjestettiin siellä 14. joulukuuta 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  A look at the venues for the 2022 Beijing Winter Olympics *Xinhua*.  20.9.2020. Viitattu 25.12.2023.
2. ↑  New 2022 Winter Olympics venue completed *China Daily*.  2.11.2019. Viitattu 25.12.2023.
3. ↑  Beijing 2022; Big Air Venue Shougang Industrial Park /  3.3.2019. Architecture of the Games. Viitattu 25.12.2023.
Koulussa 1960-luvun keskivaiheilla suunniteltu tila-auto Autonova Fam.
Dieter Ramsin muotoilema levysoitin Braun SK-61.
**Ulmin muotoilukoulu** (saks. *Hochschule für Gestaltung Ulm*, "Muotoilun korkeakoulu Ulm") oli Länsi-Saksan Ulmissa vuosina 1950–1968 toiminut teollisen muotoilun korkeakoulu, joka jatkoi Weimarissa 1919–1933 toimineen Bauhausin koulutusperinnettä.

Ulmin muotoilukoulun perustivat 1953 Inge Aicher-Scholl, graafikko Otl Aicher ja monipuolinen kuvataiteilija Max Bill, joka oli opiskellut Bauhausissa. Ulmin koulun opetusmetodi oli hyvin matemaattispainotteinen ja suosi modernistisen tai "uusfunktionalistisen" pelkistettyjä, geometriaan perustuvia muotoratkaisuja. Koulu korosti myös muotoiluratkaisujen yhteiskunnallista vaikutusta, ja ensimmäisen vuoden perusopinnoista noin neljännes keskittyi sosiologiaan, psykologiaan, politiikkaan, taloustieteeseen ja ergonomiaan.

Ulmin koulun tyylistä hyvänä esimerkkinä pidetään Dieter Ramsin Braun-yhtiölle suunnittelemia tuotteita sekä Otl Aicherin piktogrammikuvioita, joita käytettiin muun muassa Münchenin olympiakisoissa 1972. Koululla oli merkittävä vaikutus monien Länsi-Saksan talousihmettä rakentaneiden yhtiöiden, erityisesti autoja ja muita teknisiä laitteita valmistavien yritysten tuotesuunnitteluun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lyy, Juhani: Saksalaisen Ulmin muotoilukoulun esikuvat levisivät ympäri maailman *Helsingin Sanomat*.  1.12.1993. Viitattu 15.1.2019. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Sparke, Penny, *An Introduction to Design and Culture in the Twentieth Century* (New York: Harper & Row, 1986), s. 167, Artikkelin teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen). Viitattu 15.1.2019