recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fran Rubel Kuzui** on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1988 ensi-iltansa saanut *Tokyo Pop*, joka kertoo yhdysvaltalaisesta naisesta tutustumassa japanilaiseen nuorten kulttuuriin. Kuzui osittain käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan. 

Kuzui tunnetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1992 komediaelokuvan *Buffy, vampyyrintappaja* ohjaajana. Hänen ja elokuvan käsikirjoittaneen Joss Whedonin käsitykset elokuvasta erosivat paljon toisistaan. Kuzui näki elokuvan komediana, joka kertoi ihmisten suhtautumisesta vampyyreihin, kun taas Whedon oli kirjoittanut *Buffyn* kauhuelokuvaksi. Valmistuttuaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 16 miljoonaa dollaria, mutta ei saanut kehuja kriitikoilta.

Vuonna 1997 alkoi Whedonin alkuperäisen elokuvakäsikirjoituksensa pohjalta luoma tv-sarja *Buffy, vampyyrintappaja*, jonka rahoittavana tuottajana Kuzui toimi vuosina 1997–2003. Hän ei kuitenkaan osallistunut sen enempää sarjan tekoon, vaan sai roolin tuottajana lähinnä vain siksi että omisti yhä oikeudet Buffy Summersin hahmoon. 

Kuzui on naimisissa japanilaisen **Kaz Kuzuin** (alk. Katsusuke Kuzui) kanssa. Yhdessä he omistavat tuotantoyhtiön Kuzui Enterprises. Yhtiö levittää yhdysvaltalaisia elokuvia Japanissa ja tuo japanilaisia elokuvia Yhdysvaltain markkinoille. Kuzui Enterprises on *Buffyn* lisäksi tuottanut myös sen spin-off-sarjaa *Angel*.

Lähteet
-------

1. ↑  Weekend Box Office Box Office Mojo. Viitattu 03. kesäkuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Buffy the Vampire Slayer (1992) Rotten Tomatoes. Viitattu 03. kesäkuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fran Rubel Kuzui Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Ammoniumkloridi** eli **salmiakki** (NH4Cl) on puhtaana valkoinen, vesiliukoinen 28,3 g/100ml H2O (25 °C) ja pistävän makuinen kiteinen suola. Se sublimoituu eli muuttuu kiinteästä olomuodosta suoraan kaasumaiseksi lämpötilassa 338 °C. Lisää kuumennettaessa se hajoaa ammoniakiksi ja vetykloridiksi. Ammoniumkloridin vesiliuos on ammoniumionin vuoksi lievästi hapan. Ammoniumkloridin moolimassa on 53,5 g/mol, kiehumispiste 520 °C, tiheys 1,5 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 12125-02-9. Ammoniumkloridin E-koodi on E510.

Etymologia
----------

Muinaiset kreikkalaiset löysivät Ammonin temppelin läheltä ammoniumkloridia, jota alkoivat kutsua nimellä *ammōniakos*. Roomalaiset antoivat yhdisteelle nimeksi *sal ammoniacus*, "Ammonin suola", mistä on johdettu sanat *salmiakki* ja *ammoniakki*.

Käyttö
------

Ammoniumkloridia hyödynnetään lannoitteissa, kuivaparistoissa, kylmäseoksissa, puhdistusaineissa ja yskänlääkkeissä. Sitä käytetään myös galvanointiin, juottamiseen, värjäykseen ja muiden ammoniumsuolojen valmistukseen. Salmiakkimakeisten suolainen maku johtuu ammoniumkloridista. Hajusuola on yleensä ammoniumkloridin ja hajuaineiden seos. Ammoniumkloridi ei ole pieninä määrinä myrkyllistä vesieliöille.

Valmistus
---------

Ammoniumkloridia voidaan valmistaa esimerkiksi neutraloitumisreaktion avulla johtamalla ammoniakkia väkevään suolahappoon:

NH3 + HCl → NH4Cl.
Ammoniumkloridia syntyy myös ammoniumsulfaatin (NH4)2SO4 ja natriumkloridin NaCl liuosten välisessä reaktiossa. Ammoniumkloridia saadaan sivutuotteena natriumkarbonaatin valmistuksesta.

Reaktioita
----------

* Ammoniumkloridin avulla voi valmistaa ammoniakkikaasua:

NH4Cl + NaOH → NH3 + NaCl + H2O
* Kun petrimaljalle laittaa muutaman pisaran ammoniakkia ja toiseen reunaan pisaran HCl:a, ammoniumkloridia härmistyy pisaroiden väliin.

Terveysvaikutukset
------------------

* Karamellisalmiakissa on ammoniumkloridia hyvin vähän. Lisäainerajoitukset E 510: Ammoniumkloridi; vain makeisiin ja purukumiin sekä keksien ja vohvelien täytteeseen ja kuorrutteeseen 35 g/kg, salmiakkimakeisiin 70 g/kg
* Pöly voi ärsyttää voimakkaasti silmiä, lievästi ihoa. Pölyn hengittäminen saattaa aiheuttaa ärsytystä limakalvoilla, yskimistä ja hengenahdistusta.
* Nieltynä saattaa aiheuttaa välittömän myrkytyksen (happomyrkytystila) oireinaan päänsärky, pahoinvointi, oksentelu ja jopa tajuttomuus.
* Välitön myrkyllisyys:
	+ LD50 = 1 650 mg/kg (suun kautta, rotta).
	+ LD50 = 1 300 mg/kg (suun kautta, hiiri).
	+ LDLo = 1 000 mg/kg (suun kautta, rotta).

Lähteet
-------

* Lisäaine Rajoitukset (NH4Cl) Finlex.fi

### Viitteet

1. ↑  E-koodiluettelo
2. ↑
3. ↑  Kauppa- ja teollisuusministeriön päätös elintarvikelisäaineista
4. 1 2  Käyttöturvallisuustiedote: Ammoniumkloridi[vanhentunut linkki] Päiväys: 27.11.2006. Viitattu 17.7.2010

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ammoniumkloridi**.
* Ammoniumkloridin kansainvälinen kemikaalikortti
Peter Parleria esittävä veistos Pyhän Vituksen katedraalissa. Veistos on mahdollisesti Parlerin tekemä omakuva.
**Peter Parler** tai tšek. *Petr Parléř* (1330 tai 1333 Schwäbisch Gmünd – 13. heinäkuuta 1399, Praha) oli saksalainen muurarimestari, arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän on Parlerin kuuluisan muurarimestarisuvun tunnetuin jäsen.  Parler tunnetaan parhaiten Prahan Pyhän Vituksen katedraalin ja Kaarlensillan suunnittelijana.

Peter Parler oli suvun kantaisän Heinrich Parlerin poika. Peter Parler työskenteli uransa alkuvaiheessa Schwäbisch-Gmündin kaupunginkirkon, Nürembergin Frauenkirchenin ja mahdollisesti myös Kölnin tuomiokirkon rakennustyömailla. Vuonna 1350 keisari Kaarle IV kutsui Parlerin Prahaan työskentelemään Pyhän Vituksen katedraalin työmaalla. Kirkon suunnittelu- ja rakennustyöt oli aloittanut ranskalainen Matthias Arrasialainen vuonna 1344. Vuodesta 1356 lähtien Parler oli katedraalin johtava rakennusmestari. Parler sai vuonna 1385 katedraalin kuorin valmiiksi ja myöhemmin myös eteläisen poikkilaivan. Lisäksi Parler suunnitteli ja rakennutti Vltavajoen ylittävän Kaarlensillan. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1357. 

Näiden päätöidensä lisäksi Peter Parler rakensi Kolínin Pyhän Bartolomeuksen kirkon kuorin vuosina 1360–1378 sekä johti Kutná Horan Pyhän Barbaran katedraalin rakennustöitä vuodesta 1388 lähtien. Parler rakensi myös lukuisia hautamuistomerkkejä ja pyhäkköjä sekä teki veistoksia.Parler sai ilmeisesti vaikutteita englantilaisesta myöhäisgotiikasta, ja suunnitteli Manner-Euroopan ensimmäiset verkkomaiset viuhkaholvit. Parlerin veistokset ja holvi-innovaatiot vaikuttivat merkittävästi myöhempään arkkitehtuuriin.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Curl 1999, s. 483
2. 1 2  Petr Parléř *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
**Friedrich Hasenöhrl** (30. marraskuuta 1874 – 7. lokakuuta 1915) oli itävaltalainen fyysikko. Hänet tunnetaan erityisesti energian ja massan yhdistävästä E=mc² kaavasta, jonka hän johti ensimmäisenä. Hasenhörl teki kuitenkin laskuvirheen ja sai tulokseksi *m=(4/3)E/c²*.

Elämä
-----

Friedrich Hasenöhrl syntyi Wienissä vuonna 1874. Hänen isänsä oli ammatiltaan asianajaja ja hänen äitinsä kuului ylimystöperheeseen. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli Ludwig Boltzmannin ja Joseph Stefanin oppilaana luonnontieteitä ja matematiikkaa Wienin yliopistossa. Hän työskenteli vuosina 1898 ja 1899 Hendrik Lorentzin kylmälaboratoriossa Leidenissä.

Hasenöhrlistä tuli vuonna 1907 Boltzmannin seuraaja Wienin yliopiston teoreettisen fysiikan laitoksen johdossa. Hasenhörlillä oli joukko maineikkaita oppilaita opetettavana ja erityisesti hän vaikutti Erwin Schrödingeriin, josta tuli Nobel-palkittu.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914, Hasenöhrl ilmoittautui vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan. Hasenöhrl oli sotilasarvoltaan yliluutnantti (*Oberleutnant*) ja soti italialaisia vastaan Etelä-Tirolissa. Hasenöhrl haavoittui taistelussa ja toivuttuaan hän palasi rintamalle, jossa hän kuitenkin kuoli kranaatin räjähdykseen. Hasenöhrl oli kuollessaan 40-vuotias.

*E = mc²*
---------

Hasenöhrl julkaisi vuosina 1904 ja 1905 kaksi artikkelia. Ensimmäisessä artikkelissa Hasenöhrl yhdisti massan ja energian inertian avulla. Hän tuli lopputulokseen, että massan ja energian välillä pätee kaava *m=(8/3)E/c²*. Hasenöhrlin artikkelin nimi, jossa hän esittelee kaavan on suomennettuna *Liikkuvien kappaleiden säteilystä*, kun taas Albert Einsteinin artikkeli, jossa hän esittelee nykymuodossa tunnetun kaavan on *Liikkuvien kappaleiden sähködynamiikasta*.

Toisessa artikkelissa Hasenöhrl teki laskelmat uudelleen ja sai lopputulokseksi *m=(4/3)E/c²*. Ebenezer Cunningham osoitti vuonna 1914 Hasenöhrlin tehneen laskelmissaan pienen mutta ratkaisevan virheen. Jos Hasenöhrl ei olisi tehnyt tätä virhettä, olisi hän saanut energian kertoimeksi 1 eli kaava olisi ollut muotoa *m=E/c²*. 

Phillip Lenard vaati kaiken kunnian kuuluisasta kaavasta Hasenöhrille koska hän oli arjalainen, ja silloin kaava olisi arjalaisten löytämä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Kaava esiintyy sivulla 363:
4. ↑   (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (saksaksi)
* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hannu Hovi** (oik. **Hannu Paavali Hovilainen**, 4. syyskuuta 1935 Laukaa - 26. huhtikuuta 1982 Laukaa) oli suomalainen iskelmälaulaja.

Hovi aloitti Teemu Malisen yhtyeen solistina 18-vuotiaana. Hän lauloi myös jyväskyläläisessä kvintetissä, jossa oli mukana myös ralliautoilija Pauli Toivonen. Hovin levytysura alkoi vuonna 1955 Westerlundin His Master’s Voice -levymerkille. Tunnetuimpia Westerlundin 23 levytetystä kappaleesta olivat "Sireenien aikaan", "Keväinen Venetsia", "Lumous" ja "Mustalaistango". Vuonna 1958 hän levytti Maynie Sirénin kanssa kolme duettoa: "Laivani lähdössä on", "Syysunelmia" ja "Villiruusu". 1960-luvun alussa hän voitti Keski-Suomessa Kivistön työväentalolla Olavi Virran järjestämän tangokilpailun. Samoihin aikoihin hän toimi Pentti Vaittisen yhtyeen laulusolistina ja basistina.

1960-luvun puolivälin jälkeen keikkailu loppui Hovin alkoholiongelmien vuoksi. Hän oli musikaalisesti lahjakas, mutta kuitenkin pohjimmiltaan arka: esiintyminen ja jopa levyttäminen pelottivat häntä. 1960-luvulla Hovi avioitui ja sai viisi lasta. Vuonna 1980 Hovi esiintyi viimeisen kerran julkisuudessa Yleisradiossa Markku Saarisen ohjelmassa *Muistatko Hannu Hovin?*. Hovi kuoli sairauskohtaukseen kotiseudullaan 46-vuotiaana.

Diskografia
-----------

* Kuolemattomat Levytykset (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Veikko Tiitto: Hannu Hovi Pomus. Viitattu 27.6.2012.
2. ↑  Hannu Hovi muistetaan *Pikkukaupunkilainen*. Viitattu 27.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Hovin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Johannes Pärmi
**Johannes Pärmi** (27. tammikuuta 1892 Alahärmä – 5. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hän oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ryhmänjohtajana Valkoisessa armeijassa.

Perhe
-----

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Pärmi ja Kaisa Lahti. Hänen vanhempi veljensä oli jääkärieverstiluutnantti Nikke Pärmi.

Jääkärikausi
------------

Pärmi matkusti Saksaan yhdessä vanhemman veljensä Nikke Pärmin kanssa ja liittyivät vapaaehtoisina sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:ään. Johannes sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916, kun taasen hänen veljensä sijoitettiin 3. komppaniaan. Pärmi osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Johannes siirrettiin pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen samaan komppaniaan veljensä kanssa 1. kesäkuuta 1917 alkaen.

Suomen sisällissota
-------------------

Pärmi astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ryhmänjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, jossa hän kaatui 5. huhtikuuta 1918 Tammelan kaupunginosassa käydyssä taistelussa vatsaansa saamastaan vihollisen luodista. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Alahärmässä. Hänet haudattiin Alahärmän sankarihautausmaalle.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: *Suomen jääkärit osa I*, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑   Suomen sotasurmat 1914–1922
Evert Arvid Evertsson Loo
**Evert Arvid Evertsson Loo** (25. heinäkuuta 1894 Mustasaari – 27. maaliskuuta 1918 Hatanpää, Tampere) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erik Evert Loo ja Ulrika Sofia Klo. Hän kävi kansakoulun ja Närpiön kansanopiston vuosina 1913 – 1914.

Jääkärikausi
------------

Loo työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Loo astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella, missä hän kaatui Hatanpään taistelussa 27. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Mustasaaressa, minne hänet haudattiin Mustasaaren sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
* Varavääpeli 9. maaliskuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Adrian Gottlieb** on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän maalaa aina elävästä mallista. Gottlieb johtaa omaa kouluaan, Adrian Gottlieb Studio & Atelieria, jossa hän opettaa vanhojen mestarien tapaa piirtää ja maalata.

Gottlieb syntyi ja kasvoi Vermontissa. Lapsuudessaan Gottlieb piirsi paljon ilman mallia ja elävästä mallista. 15-vuotiaana Gottlieb oli jo osallistunut ensimmäiseen näyttelyynsä ja saanut työstään tunnustusta. Hänen maalauksensa *Abenaki Tribal* voitti toisen sijan kongressin taidekilpailussa ja myöhemmin sen osti Vermontin yliopisto. 

Opiskellessaan Carnegie Mellon Yliopistossa Gottlieb alkoi tuntea lisää tarvetta piirustustaitonsa harjoittamiseen. Hän päättyi siirtyä opiskelemaan RIT:ihin ja sieltä hän siirtyi Charles H. Cecil Studiosiin Firenzeen, Italiaan. Lopulta Gottlieb suoritti taiteiden kandidaatin tutkintonsa loppuun RIT:ssä ja Rochester Medical Universityssä. Hän erikoistui anatomiaan ja anatomiseen piirtämiseen.

Charles Cecilin ja Nicholas Beerin ohjauksessa Charles H. Cecil Studiosissa, hän tajusi renessanssista, varhaisiin impressionisteihin yltävän maalaustradition, joka oli suurimaksi osaksi kadonnut modernin taiteen takia. 1998 Gottlieb aloitti opinnot Florence Academy of Artissa, ja lyhyessä ajassa hän opiskelikin jo koulun maalausohjelmassa Daniel Gravesin ja Simona Dolcin ohjauksessa. Hän toimi myös itse koulussa ohjaajana 2001-2002, ja sai opinnot päätökseen 2002.

Tämän jälkeen Gottlieb siirtyi koulun normaalia tyyliä naturalistisempaan ilmaisuun. Hän asui Italiassa maalaten omassa asunnossaan ja opettaen nuoria oppilaita. Gottlieb osallistui 2002 Art Renewal Centerin kansainväliseen apurahakilpailuun, mikä antoi hänelle mahdollisuuden opiskella yksityisesti pitkäaikaisen mentorinsa, Maureen Hyden ohjauksessa.

2003 Gottliebille tarjottiin paikkaa Los Angeles Academy of Figurative Artissa. Hän esitteli siellä työskennellessään Barguen piirustusta, kipsipatsaiden piirustusta, elävän mallin pitkien asentojen piirustusta ja grisaille-tekniikalla tehtyä patsaiden maalausta. Gottlieb lähti Los Angeles Academy of Figurative Artista 2005. Sen jälkeen hän avasi oman studion Echo Parkiin, Kaliforniaan. Gottlieb halusi keskittyä omaan luovaan kehitykseensä. Hän opettaa edelleen omassa studiossaan kaksi päivää viikossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Figurative Artists - Adrian Gottlieb's Works *Figurativedrawing.com*. Viitattu 4.8. 2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bill Allen** (oik. **William Trousdale Allen III**, s. 3. joulukuuta 1922, Gallatin, Tennessee – k. 25. helmikuuta 1997, Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen radiotiskijukka, joka saavutti mainetta 1950-luvulta lähtien soittaessaan rhythm and bluesia ja mustaa gospelia nashvilleläisellä WLAC-radioasemalla. Hän käytti nimiä "**Hoss**" ja "**The Hossman**".

Bill Allen oli nuorin "The 50,000 Watt Quartet" -nimellä tunnetusta tiskijukkanelikosta. Sen muut jäsenet olivat Gene Nobles, "John R." (Richbourg) ja Herman Grizzard. Näistä Allenin ura oli pisin, hän työskenteli 45 vuotta radioasemilla ennen siirtymistään eläkkeelle vuonna 1993.

Nuorena Allen toimi jazzmuusikkona ja esiintyi toisen maailmansodan aikana ulkomailla USO:n show’ssa. Sodan jälkeen Allen opiskeli englannin kieltä Vanderbiltin yliopistossa ja sai mainetta lupaavana näyttelijänä. Vaikka Allen harkitsi teatterialaa, hän päätti valita radion ja vuonna 1948 meni töihin gallatiniläiselle radioasemalle WIHN. Siellä hän käytti Gene Noblesin tapaa sekoittaa R&B:tä ja jazz-sävelmiä popmusiikkiin ja saavutti ohjelmallaan "Harlem Hop" niin suuren suosion, että vain muutamia kuukausia myöhemmin hän pääsi töihin WLAC:lle.

Allen aloitti uransa talk show -isäntänä. Gene Nobles poistui WLAC:sta vuosiksi 1950-luvun puolivälissä ja Allen otti hänen paikkansa. Hänen suosionsa kasvoi 1960-luvun alkuun tullessa, jolloin hän siirtyi levy-yhtiön palvelukseen. Allenin korvasi WLAC:lla The Jordanairesin entinen jäsen "Hugh Baby" Jarrett. Allen kuitenkin palasi WLAC:iin jatkamaan jokailtaista ohjelmaansa. Allenin ohjelma tuli kuutena iltana viikossa ja kesti tunnista kahteen. Vuonna 1966 hänellä oli myös lyhytikäinen televisio-ohjelma *The!!!Beat*.

1970-luvulla WLAC:n uuden johdon painostuksesta Allen muutti ohjelmaansa ja soitti ajan hengen mukaisesti enemmän funkkia ja kevyttä soulia. Allen oli hetken poissa radiosta ja palasi sitten uuden paikallista ja valtakunnallista black gospelia esittelevän yöohjelman *Early Morning Gospel Time With The Hossman* myötä.

1980-luvun puolivälissä WLAC:n sisarasema WLAC-FM (nykyisin WNRQ) käytti Allenin ääntä promokampanjassaan. Allenin puoleensa vetävä ääni toi hänelle paljon töitä radio- ja televisiomainoksissa. Allen jatkoi työtään aina vuoteen 1993 - yli vuosikymmenen sen jälkeen kun WLAC oli muuten siirtynyt uutis- ja puheohjelmaformaattiin päiväsaikaan ja uskonnollisiin ohjelmiin iltaisin. Eläkkeelle siirtymisensä jälkeenkin Allen jatkoi mainosäänitöitään.

Allen valittiin Blues Hall of Fameen vuonna 1994.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* WLAC:n epävirallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo jalkapalloilijasta. Televisioesiintyjästä kerrotaan artikkelissa Jukka Lindström (koomikko).*

**Jukka Lindström** (s. 19. tammikuuta 1977 Vantaa) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Lindström edusti koko Veikkausliiga-uransa kasvattajaseuraansa Myllykosken Palloa. Hän debytoi liigassa 27. elokuuta 1995 ottelussa Valkeakosken Hakaa vastaan ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 20. syyskuuta 1998 ottelussa Jaroa vastaan. Vuosina 1995–2006 hän pelasi kaikkiaan 192 ottelua ja teki 10 maalia sekä saavutti yhden SM-kullan, kolme -hopeaa, kolme -pronssia ja kaksi Suomen cupin voittoa. Liigauransa alussa Lindström pelasi kahtena kautena lainalla Ykkösen Kultsussa ja liigauransa päätettyään kaudella 2007 Kakkosen Kuusankoskessa. Hän pelasi myös kaksi poikien ja kymmenen nuorten maaottelua.

Vuonna 2007 Lindström palasi MyPan organisaatioon juniorivalmentajaksi. Vuonna 2010 Lindström siirtyi Kouvolan Susien edustusjoukkueeseen kakkosvalmentajaksi Janne Lindbergin kanssa ja toi joukkueeseen mukanaan lukuisia MyPa-junioreita.

Lähteet
-------

1. ↑  Liigapelaajat Veikkausliiga. Viitattu 7.3.2009.
2. ↑  Jukka Lindström FC Kuusankosken paitaan FC Kuusankoski.  Arkistoitu 22.5.2008. Viitattu 7.3.2009.
3. ↑  MyPan Lindström jättää liigakentät  18.11.2006. MTV3.fi. Viitattu 7.3.2009.
4. ↑  Jukka Lindström palaa MyPaan Myllykosken Pallo -47.  Arkistoitu 17.11.2007. Viitattu 7.3.2009.
5. ↑  MyPa vahvistaa junioriosastoaan Myllykosken Pallo -47.  Arkistoitu 19.9.2008. Viitattu 7.3.2009.
John Lort Stokes
Amiraali **John Lort Stokes** (1812 – 11. kesäkuuta 1885) oli Royal Navyn upseeri, joka seilasi *HMS Beaglellä* melkein 18 vuotta.

Hän liittyi laivastoon vuonna 1824, ja lokakuussa 1825 hän tuli *Beaglelle* silloisen kapteenin Philip Parker Kingin alaisuuteen. *Beagle* osallistui hänen alaisuudessaan Etelä-Amerikan vesien tutkimiseen. Vuonna 1828 alus siirtyi Robert FitzRoyn komentoon. 

*Beaglen* toisen matkan jälkeen Stokes ylennettiin luutnantiksi ja teki John Clements Wickhamin alaisuudessa Australaasian vesien tutkimuksen. Wickhamin sairastuessa vakavasti vuonna 1841 Stokes otti laivalla komennon. Laiva palasi Britanniaan 1843, jolloin Stokes lähti laivalta ja kirjoitti *Beaglen* vuosina 1837–1843 tekemistä Australian tutkimuksista kirjan *Discoveries in Australia, with an account of the coasts and rivers explored and surveyed during the voyage of the Beagle, 1837–1843*. Kirja julkaistiin 1846.

Heinäkuussa 1846 Stokes ylennettiin kapteeniksi ja tutki Uutta-Seelantia neljän vuoden ajan. Vuosina 1860–1863 hän komensi laivaa, jonka tehtävä oli vartioida Englannin kanaalin rannikoita. Vuonna 1863 hän jäi eläkkeelle, ja sama vuonna hänestä tuli kontra-amiraali. Vara-amiraali hänestä tuli 1871 ja amiraali 1877. Hän kuoli kotonaan Scotchwellissä Walesissa vuonna 1885.

Lähteet
-------

1. ↑  G. C. Bolton: Stokes, John Lort (1812–1885) *Australian Dictionary of Biography, Volume 2*.  1967 / 2006. Viitattu 14.6.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: John Lort Stokes
Kehräsaaren vanhinta osaa; Lambert Petterssonin suunnittelema H. Liljeroosin villankehruu- ja värjäystehdas.
**Kehräsaari** on Tampereella Ratinan suvannon rannalla, Laukontorin ja Koskikeskuksen välissä, Nalkalan kaupunginosassa sijaitseva kauppa- ja yrityskeskus. Kehräsaari on aikoinaan ollut saari, jolla on toiminut ensin neulatehdas ja sittemmin kehräämö.

Historia
--------

Tammerkosken alaputouksen alapuolella oli alun perin matala särkkä, joka muuttui täytemaan ja rakentamisen johdosta saareksi. Sitä kutsuttiin Renforsin neulatehtaan mukaan *Neulasaareksi*. Neulatehdas lopetti toimintansa vuonna 1863.

Henrik Liljeroos osti Neulasaaren 1871 ja perusti sen tehdasrakennuksiin kehruu- ja kutomatehtaansa. Liljeroos kuoli yllättäen, mutta tehdas jatkoi olemassaoloaan. Vuonna 1890 se nimettiin H. Liljeroosin Villankehruu- ja värjäystehtaaksi. Tuohon aikaan saarta alettiin nimittää *Kehräsaareksi* tai *Kehruusaareksi*.

Saari jäi lopulta kokonaan tehdasrakennusten alle ja sulautui niiden mukana mantereeseen. Liljeroos Oy lopetti toimintansa vuonna 1983, minkä jälkeen tilat muutettiin liikehuoneistoiksi.

Kehräsaaren vanhin osa on U-muotoinen punatiilirakennus, jonka kaupunginarkkitehti Lambert Pettersson suunnitteli vuonna 1897. Se oli läntiseltä sivulta yksikerroksinen ja itäiseltä, kosken puoleiselta sivulta kaksikerroksinen. Rakennuksen sisäpihaa käytettiin lastaukseen, ja pihan keskellä on savupiippu. Rakennus sisäpihoineen muodostaa nykyisinkin Kehräsaaren sydämen.

Kehräsaari nykyään
------------------

Nykyisin Kehräsaaressa on muun muassa elokuvateatteri Niagara ja useita ravintoloita. Kehräsaaren vieressä toimii Takon kartonkitehdas.

Vuonna 1986 valmistunut kävelysilta yhdistää Kehräsaaren vastarannalla sijaitsevaan Vuolteentoriin ja kauppakeskus Koskikeskukseen.

Lähteet
-------

* Mukala, Jorma: Metso, Voima, Tuulensuu - Tampereen arkkitehtuuria, Tampere-seura ry, Kirjapaino Hermes, Tampere 1999
* Niemelä, Jari: Tiilestä tehty Tampere – punatiilirakennuksia eilen, tänään ja huomenna, Tampere-seura 110.julkaisu, Kirjapaino Hermes Oy, Tampere 2006
* Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, Tampereen kaupungin ympäristötoimi kaavoitusyksikkö julkaisuja 2/98, kirj. Leskinen, Marjatta & Jaakkola, Juha, Tammer-Paino Oy, Tampere 1998
* Tampereopas: Kehräsaari ja Laukontori (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Viljo Rasila: *Tampereen historia, osa 2*, s. 735. Tampereen kaupunki, 1984.
2. ↑  Rasila, mts. 74.
3. ↑  Viljo Rasila: *Tampereen historia, osa 4*, s. 213. Tampereen kaupunki, 1992.
4. ↑  Koivisto, Tuomo: Tammerkosken sillat.  *Tammerkoski*, 2010, nro 7, s. 5.
5. ↑  Vasara, Päivi: Ennen tämä paikka oli sotkuinen rytöpesä – Nyt ydinkeskustan uusittu Vuolteentori palkittiin viihtyvyydestä *Aamulehti*.  7.2.2019. Viitattu 8.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Panoraamakuvia Tampereen Kehräsaaresta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Dean Whitehead** (s. 21. tammikuuta 1982 Abingdon, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Stoke City FC. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Oxford United

Whitehead aloitti uransa Abingdon Townin juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Oxford Unitediin. Viiden Oxford-kauden jälkeen Whitehead siirtyi Sunderlandiin vapaalla siirrolla. Myöhemmin FA määräsi Sunderlandin maksamaan 150 000 puntaa Oxfordille.

### Sunderland

Whiteheadista tuli nopeasti edustusjoukkueen avainpelaaja ja hän oli johdattamassa *Black Catsit* mestaruussarjan voittoon kaudella 2004–05. Kauden päätteeksi pelaajat valitsivat hänet kauden parhaaksi.

Seuraavalla kaudella (2005/06) Whitehead solmi Sunderlandin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Sunderlandin osalta kausi oli epäonnistunut ja se putosi takaisin Championshipiin. Whiteheaden valioliigakaudesta parhaiten muistetaan hänen upea vapaapotkumaalinsa n. 27 metristä ohi Englannin maajoukkueen ja Tottenhamin maalivahdin Paul Robinsonin.

Championship -kauden 2006–07 aikana Whiteheadesta tuli joukkueen kapteeni, kun hän korvasi tehtävässä Burnleyyn siirtyneen Steven Caldwell'n. Kauden päätteeksi Sunderland nousi Valioliigaan.

Kausi 2007/08 alkoi hyvin ja Sunderland voitti ennakkosuosikki Tottenhamin 1–0. Onni ei ollut Whiteheaden puolella ja alkukauden Wigan -ottelussa saama vamma pitää keskikenttäpelaajan poissa pelikentiltä puolen vuoden ajan.

### Stoke City

Whitehed allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Stoke Cityn kanssa 24. heinäkuuta 2009. Hän teki Stoke City debyyttinsä 15 elokuuta 2009 ottelussa Burnleyta vastaan. Whitehedin hitaasti alkanut ura Stokessa on kääntynyt nousuun ja hän on saanut kiitosta valmentaja Tony Pulisilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Whitehead joins Sunderland  21.6.2004. BBC. Viitattu 21.11.2007. (englanniksi)
2. ↑  New Sunderland deal for Whitehead  7.3.2005. BBC. Viitattu 21.11.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili soccerbase.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Profiili Sunderlandin sivuilla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Stephen Caldwell** | **Sunderland AFC:n kapteeni**2007–2009 | Seuraaja:**Lorik Cana** |
**John Henry Barbee** (mahdollisesti syntyjään **William George Tucker**, s. 14. marraskuuta 1905, Henning, Tennessee – k. 3. marraskuuta 1964, Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja ja kitaristi. 

Barbee kiersi 1930-luvulla ympäri etelävaltioita laulaen ja soittaen slide-kitaraa. Hän lyöttäytyi yhteen Big Joe Williamsin kanssa ja myöhemmin Memphisissä Sunnyland Slimin kanssa. Matkustettuaan Mississippiin hän tapasi myös Sonny Boy Williamson I:n, jonka kanssa soitteli yhdessä silloin tällöin. Syyskuussa 1938 hän äänitti Vocalion-levymerkille ensimmäisen äänitteensä ("Six Weeks Old Blues" / "God Knows I Can't Help It"). Vocalion olisi halunnut Barbeen äänittävän lisääkin musiikkia, mutta Barbee oli jättänyt viimeisen tunnetun olinpaikkansa Arkansasissa. Barbee selitti nopean muuttonsa johtuneen siitä, että hän joutui hankaluuksiin lain kanssa ammuttuaan tyttöystävänsä rakastajan kuoliaaksi. Hän myöhemmin sai selville, että mies oli ainoastaan haavoittunut. Barbee kuitenkin hylkäsi musiikkiuran soitettuaan jonkin aikaa Moody Jonesin ryhmän kanssa Maxwell Streetilla.

1960-luvun alun bluesbuumin aikana Willie Dixon alkoi etsiä Barbeeta ja löysi hänet työskentelemässä jäätelönmyyjänä Chicagossa. Barbee kiersi American Folk Blues Festivalin mukana Eurooppaa. Hän levytti joitakin kappaleita Spivey ja Storyville-merkeille ja myös joitakin Euroopassa äänitettyjä kappaleita on julkaistu Fontana-merkillä. 

Palattuaan Yhdysvaltoihin Barbee osti kiertueelta ansaitsemilla rahoillaan elämänsä ensimmäisen auton. Vain kymmenen päivää autokauppojen jälkeen hän ajoi jalankulkijan yli ja joutui vankilaan Chicagoon. Hän kuoli vankilassa kolmisen kuukautta myöhemmin sydäninfarktiin odottaessaan tuomiotaan. Hänet on haudattu Restvalen hautausmaalle Alsipiin Illinoisissa.

Tuotantoa
---------

* "Six Weeks Old Blues" / "God Knows I Can't Help It" (1938, Vocalion 04417)
* *Portraits in Blues Vol. 9* (1964, Storyville SLP 171)
* *Blues Masters Vol. 3* (1994, Storyville STCD 8003)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvitettu diskografia
* John Henry Barbee Allmusic.com:ssa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Annelinnassa
**Annelinn** (suom. 'Annen kaupunki') on virolaisen Tarton kaupungin kaupunginosa. Se sijaitsee Emajoen vasemmalla rannalla. Sen väkiluku on 27 755 (31. joulukuuta 2013),joka on 27,34 prosenttia kaupungin koko väkiluvusta. Sen pinta-ala on 5,40 neliökilometriä, ja se on siten kaupunginosista laajin. 

Annelinn koostuu lähinnä viisi- ja yhdeksänkerroksista neuvostoaikaisista kerrostaloista. Alueen asemakaavan suunnittelivat vuosina 1969–1973 Eesti Projektin arkkitehdit Mart Port ja Maie Meelak. Alkujaan sinne piti tulla neljä pienaluetta, mutta valmiiksi tuli vain kaksi. Annelinn on suunniteltu amfiteatterimuotoiseksi, siten että sen taustalla ovat korkeimmat rakennukset ja kuvitteellinen keskus on Emajoen rantaniityllä.

Annelinnaa ympäröivät pohjoisesta alkaen myötäpäivään seuraavat kaupunginosat: Jaamamõisa, Lohkva (Luunjan kunta), Ihaste, Ropkan teollisuusalue, Karlova, Kesklinn ('kaupungin keskusta') ja Ülejõe.

Annelinnassa on useita kouluja:

* Tartu Annelinna Gümnaasium
* Tartu Descartes'i Lütseum
* Tartu Kivilinna Gümnaasium
* Tartu Hansa Kool
* Tartu Vene Lütseum

* 
* 
* Emajoen ja Annen kanavan ylittävä Ystävyydensilta (Sõpruse sild) yhdistää Annelinnan ja Karlovan.Emajoen ja Annen kanavan ylittävä Ystävyydensilta (*Sõpruse sild*) yhdistää Annelinnan ja Karlovan.
* Näkymä keskustastaNäkymä keskustasta
* 
*

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annelinn**.
1. 1 2 3 4  Statistiline ülevaade Tartu 2013 Tartu linn.  (viroksi)

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tarton kaupunginosat |
| --- |
|  |
| 
* Annelinn
* Ihaste
* Jaamamõisa
* Kesklinn
* Karlova
* Maarjamõisa
* Raadi-Kruusamäe
* Ropka
* Ropkan teollisuusalue
* Ränilinn
* Supilinn
* Tammelinn
* Tähtvere
* Vaksali
* Variku
* Veeriku
* Ülejõe

 | Tarton vaaakuna |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Annelinn
Niilo Johannes Juhonpoika Jämsä
**Niilo Johannes Juhonpoika Jämsä** (4. kesäkuuta 1895 Haukipudas – 4. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kemilä-Jämsä ja Reeta Kristiina Kauppila.

Opinnot
-------

Jämsä kävi kansakoulun.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Jämsä työskenteli maanviljelijänä Haukiputaalla ja osallistui jääkäriliikkeen värvärinä liikkeen toimintaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 21. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Jämsä saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, missä hän haavoittui pahasti 3. huhtikuuta 1918 johtamallaan partiomatkalla Kelhossa kansakoulun luona käydyssä kahakassa. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin jo seuraavana päivänä Lempäälän kenttäsairaalassa. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Haukiputaalla. Hänet on haudattu Haukiputaan valkoisten sankarihautaan.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917
* Gruppenführer 25. joulukuuta 1917
* Vänrikki 11. helmikuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinuhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finlan.d
* Ragnar Nordström: Voitto tai kuolema. Jääkärieverstin elämä ja perintö. WSOY 1996. ISBN 951-0-21250-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
**Tähtvere** on kaupunginosa Virossa Tarton kaupungissa. Se sijaitsee Emajoen rannalla. Sen väkiluku on 2 989 (31. joulukuuta 2013), ja sen pinta-ala on 2,50 neliökilometriä.

Kaupunginosa on saanut nimensä Tähtveren kartanon (*Techlefer*) mukaan. Kartano on alkujaan keskiajalla kuulunut Tarton piispalle. Kaupunginosassa sijaitsee Tarton katolinen kirkko.

Kaupunginosaa ympäröivät pohjoisesta alkaen myötäpäivään seuraavat kaupunginosat: Tähtveren kylä (Tähtvere (kunta)), Ülejõe, Supilinn, Kesklinn ('keskikaupunki'), Vaksali, Maarjamõisa, Tammelinn ja Veeriku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Statistiline ülevaade Tartu 2013 Tartu linn.  (viroksi)
2. ↑  Viron kartanot

* Tähtveren kartano.Tähtveren kartano.
* Tarton katolinen kirkko.Tarton katolinen kirkko.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tähtvere**.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tarton kaupunginosat |
| --- |
|  |
| 
* Annelinn
* Ihaste
* Jaamamõisa
* Kesklinn
* Karlova
* Maarjamõisa
* Raadi-Kruusamäe
* Ropka
* Ropkan teollisuusalue
* Ränilinn
* Supilinn
* Tammelinn
* Tähtvere
* Vaksali
* Variku
* Veeriku
* Ülejõe

 | Tarton vaaakuna |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tähtvere
Eero Julius Ilván
**Eero Julius Ilván** (10. elokuuta 1894 Salo – 24. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravahtimestari. Hänen vanhempansa olivat kelloseppämestari Ernst Mikael Ilván ja Hilma Augusta Mattsson.

Opinnot
-------

Ilván kävi kansakoulun ja Billnäsin puutarhakoulun vuosina 1911–1912.

Jääkäripataljoona 27:n ratsuosasto, kuvan keskellä osaston päällikkö Saksalainen luutnantti Sievert.

Jääkäriaika
-----------

Ilván toimi konttoristina, kun liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. elokuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

*Katso myös: Suomen sisällissota*
Ilván saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavahtimestariksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Uudenmaan rakuunarykmentin 3. eskadroonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä haavoittui 23. huhtikuuta 1918 saatuaan kiväärin luodin rintaansa ja kuoli haavoihinsa seuraavana päivänä. Hänet haudattiin Turun valkoisten sankarihautaan. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Turussa.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 11. tammikuuta 1916
* Varavahtimestari 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaudenmitali 2. lk.
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001– Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
3. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Robert Williams Wood** (2. toukokuuta 1868 – 11. elokuuta 1955) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten siitä, että hän epäili ranskalaisen René Prosper Blondlot'n löytämiä ja tuhansien fyysikoiden varmentamia N-säteitä. Nature-lehti lähetti Woodin tutkimaan uudenlaisia säteitä ja Wood tuli tulokseen, että säteet ovat vain harhakuva.

Elämä
-----

Wood syntyi Concordin kylässä Massachusettsissa vuonna 1868. Vuonna 1891 Woodista tuli kandidaatti (B.A.) Harvardin yliopistosta. Tämän jälkeen hän opiskeli myös Johns Hopkinsin yliopistossa, Chicagon yliopistossa sekä Berliinin yliopistossa, muttei koskaan tullut tohtoriksi. Wood opetti Wisconsisin yliopistossa ja neljä vuotta myöhemmin, vuonna 1901, hänestä tuli kokeellisen fysiikan professori Johns Hopkinsin yliopistoon ja vuonna 1938 emeritus professori.

Wood kuoli vuonna 1955.

Työ
---

Wood keskittyi työssään optiikkaan ja spektroskopiaan, mistä hän on myös kansainvälisesti tunnettu. Hän teki myös monia useiden eri alojen keksintöjä. Yksi tällainen keksintö on niin sanottu musta valo, joka tunnetaan myös nimellä Woodin valo.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Elias Teppola** (25. joulukuuta 1895 Alatornio – 4. huhtikuuta 1918 Tampere rautatieasema) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Iisakki Teppola ja Stiina Kaisa Möksä.

Jääkärikausi
------------

Teppola kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli maatyöläisenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917.

Suomen sisällissota
-------------------

Teppola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi kiväärinjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, mistä hänet siirrettiin jo 11. maaliskuuta 1918 samaan tehtävään 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Teppola otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 4. huhtikuuta 1918. Teppola oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Alatorniolla, jonne hänet haudattiin paikalliseen valkoisten sankarihautaan.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Ernst-Wolfgang Böckernförde** (19. syyskuuta 1930 – 24. helmikuuta 2019) oli saksalainen oikeustieteilijä ja Saksan perustuslakituomioistuimen tuomari. 

Böckenförde arvosteli Saksan perustuslakituomioistuimen omaksumaa oppia perusoikeuksista periaatenormeina, jotka lyövät lukkoon koko oikeusjärjestyksen perustavia arvoratkaisuja ja joiden vaikutus ulottuu kaikille oikeudenaloille. Tähän käsitykseen perusoikeuksista perunormeina perustuvat myös, perustuslakituomioistuimen niin ikään omaksumat, oppi perusoikeuksien horisontaalivaikutuksesta (saks. *Drittwirkung*) yksityisten välisiin suhteisiin ja oppi julkisen vallan perusoikeuksia koskevasta suojaamisvelvollisuudesta (saks. *Schutzpflicht*). Näiden kolmen opin vaikutuksesta niin lainsäätämisestä kuin perustuslakituomioistuimen lainkäytöstä on Böckenförden mukaan tullut yhä enemmissä määrin vain perusoikeuksien konkretisointia. Tämä johtaa yhtäältä lainsäätäjän aseman heikkenemiseen, sillä demokraattisissa prosesseissa tehtyjen poliittisten päätösten sijaan lainsäädäntö perustuu ennalta määrättyihin perusoikeusnormeihin, ja toisaalta perustuslakituomioistuimen aseman vahvistumiseen, sillä perusoikeuksien konkretisoinnin edellyttämälle perusoikeuksien keskinäiselle punninnalle ei ole voitu osoittaa objektiivisesti kontrolloitavia kriteerejä ja perusoikeuksien horisontaalivaikutus mahdollistaa valittamisen perustuslakituomioistuimeen monenlaisissa tapauksissa. Böckenförden mukaan tämä kehitys voidaan pysäyttää vain palaamalla alkuperäiseen liberalistiseen perusoikeuskäsitykseen, jonka mukaan perusoikeudet ovat julkiseen valtaan kohdistuvia vapausoikeuksia.

Böckenförden on katsottu saaneen vaikutteita Carl Schmittilta.

Lähteet
-------

* Tuori, Kaarlo: *Oikeuden ratio ja voluntas*. Helsinki: WSOYpro, 2007.

### Viitteet

1. ↑  Tuori 2007, s. 257–259
2. ↑  Tuori 2007, s. 257


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |