recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ratinan höyryvoimalaitos** oli Tampereella Ratinan alueella sijainnut Tampereen kaupungin sähkölaitoksen voimalaitos, joka valmistui vuonna 1919. 

Ratinan höyryvoimalaitos päätettiin rakentaa koska vähäsateisina vuosina Tammerkosken vesivoimaloiden tuottama sähkö ei enää riittänyt niin että syksyllä 1908 ja talvella 1913 kaupungin katuvalaistusta jouduttiin jo rajoittamaan. Tampereen kaupunginvaltuusto teki 1916 päätöksen 2 000 kilowatin tehoisen höyryvoima-aseman rakentamisesta Ratinan alueelle. Ratinan alue valittiin sijaintipaikaksi koska sinne oli muun muassa helppo rakentaa rautatieltä pistoraide. Arkkitehti Lambert Petterssonin suunnitteleman voimalaitoksen rakennustyöt alkoivat keväällä 1917. Voimalan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään Suomen sisällissodan puhjettua tammikuussa 1918 ja myöhemmin voimalaitoksen laitehankinnat viivästyivät maailmansodan päätyttyä Saksan häviöön syksyllä 1918. Sota-ajan aiheuttamien ongelmien vuoksi voimalaitos saatiin käyttöön vasta vuoden 1919 lopulla. Voimalaitokseen kuului 80,5 metriä korkea savupiippu ja sen kahdessa höyrykattilassa oli mahdollista käyttää polttoaineena joko puuta tai kivihiiltä. Tampereen sähkölaitos alkoi myös samalla toimittamaan sähköä maaseudulle kun Ratinan voimalaitokselta rakennettiin korkeajännitelinja Vihiojan eteläpuolelle, josta maaseudun sähköyhtymät edelleen rakensivat omat linjansa eteenpäin. 

Vuonna 1926 Ratinan voimalaitosta laajennettiin hankkimalla uusi 5 000 kilowatin höyryturbiini. Vähävetisenä talvena 1933-1934 olisi suurin osa Tampereen teollisuuslaitoksista jouduttu pysäyttämään, jos Ratinan voimalaitosta ei olisi ollut. Voimalaitosta laajennettiin 1938 Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaan ja uudelleeen 1956 Seppo Rihlaman toimiessa suunnittelijana. Voimalan lähiympäristöön rakennettiin myös muita sähkölaitosta palvelleita rakennuksia, muun muassa muuntamo 1921, työpaja ja varasto 1933, kouruvalimo ja pylvästyöpaja 1935, muuntajakorjaamo 1953 ja varasto 1965. Osa näistä rakennuksista ja voimalan alkuperäinen savupiippu on sittemmin purettu. 1960-luvulla Ratinan höyryvoimalaitos muutettiin kaukolämpökeskukseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tampereen kaupungin sähkölaitos 50-vuotias, Aamulehti, 15.11.1938, nro 309, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Pauliina Tiusanen : Ratinan alue. Maiseman kehityshistoria ja rakennusinventointi, luku 3.5 Sähkölaitoksen alue, Rakennuskulttuurityö Kivikenkä 2004
3. ↑  Kultturiympäristön palveluikkuna : Arkeologiset kohteet : Tampere : Viinikanlahti
4. ↑  Tampereen ensimmäinen kaukolämpökeskus sijoitettiin Ratinan entisen höyryvoimalaitoksen tiloihin. Edessä on lämpökattiloissa käytetyn raskaan polttoöljyn säiliö, valokuva. Siiri : Tampereen museot
**Tuusulan pappila** (ruots. *Tusby prästgård*) on entinen kirkkoherran virka-asunto Tuusulassa Uudellamaalla. Pappila oli Tuusulan seurakunnan omistuksessa aina kevääseen 2018 asti, jolloin se myytiin yksityisasunnoksi.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Tuusulan pappilan puinen päärakennus on valmistunut 1820-luvulla. Rakennuksen päätyyn on valmistunut tiilirakenteinen kirkkoherranvirasto arkistoholveineen vuonna 1936. Arkisto-osa oli usein rakennettu kivestä tai tiilestä, jotta se olisi tulenkestävä. Pappilan pihamaalla sijaitseva ulkorakennus on todennäköisesti vanhempi kuin itse päärakennus. Ulkorakennuksessa on asunut pappilan palvelus- ja työväkeä.

Pappilassa on tiilipäälysteinen mansardikatto ja luonnonkivinen kivijalka. Sen huomattavimpia piirteitä on puoliympyrää muistuttava lasitettu kuisti, josta aukeaa pariovet pappilaan sisälle.

Tuusulan pappila kuuluu osaksi kirkonkylässä sijaitsevaa, suojeltua Tuusulan Rantatien kulttuurimaisemaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirkonkylän kylämäki *virtuaalituusula.fi*. Tuusulan museo. Viitattu 10.10.2023.
2. ↑  Tuusulan Rantatien kulttuurimaisema *rky.fi*. Museovirasto. Viitattu 10.10.2023.
**Prinsipalaattikysymys** (uudismuodoste sanasta *prinsipaali,* < lat. *principalis*, ensimmäinen) oli Ruotsissa 1740-luvulla kiistoja aiheuttanut kysymys siitä, oliko valtiopäivien säätyedustajien noudatettava valitsijainsa (kansan) antamia ohjeita ja pitikö valitsijain noudattaa säätyjen päätöksiä. Vuonna 1743 sai kannatusta se näkökanta, ettei isännän asemassa oleva kansa ollut sidottu edustajiensa päätöksiin.

Vuonna 1743, niiden levottomuuksien aikana, joihin silloin suoritettava kruununperillisen vaali antoi aihetta, heräsi eräillä tahoilla eloon vanha näkemys, että kansa isäntänä (prinsipaalina) ei ollut sidottu edustajiensa eli säätyjen päätöksiin. Tätä näkemystä ajoi varsinkin tukholmalainen tukkukauppias Christopher Springer. Kysymys ratkaistiin lopullisesti vuosien 1746–1747 valtiopäivillä, jolloin eräs salaisen valiokunnan komissio tuomitsi Springerin kuolemaan, koska hän oli yrittänyt kumota hallitusmuotoa ja vallanperimystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana prinsipalaattikysymys.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana prinsipalaattikysymys.
3. ↑  Prinsipalaattikysymys, Tietosanakirja. Osa 7, palsta 986. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1915
Grönlannin mannerjäätikkö satelliittikuvassa valkoisella.
Etelämantereen mannerjäätikkö kuvassa valkoisella.
**Mannerjäätikkö** on jäätikkö, jonka pinta-ala on vähintään 50 000 neliökilometriä. Maailmassa on nykyisin kaksi mannerjäätikköä: Etelämantereen mannerjäätikkö (5,4 miljoonaa neliökilometriä ja 30 miljoonaa kuutiokilometriä) ja Grönlannin mannerjäätikkö (1,7 miljoonaa neliökilometriä). Viimeisen jääkauden aikana pohjoisen pallonpuoliskon mannerjäätiköt peittivät suuren osan Pohjois-Amerikasta ja Pohjois-Euroopasta.

Mannerjäätikkö muodostuu, kun jollekin alueelle talvella satanut lumi ei sula kokonaan pois kesällä. Lunta kasaantuu tuhansien vuosien aikana ja tiivistyy jääksi uuden lumen paineessa. Valtavat jäämassat litistävät maankuorta jonkin verran alapuoleltaan.

Mannerjäätikön jää virtaa koko ajan hitaasti alamäkeen. Rannikon lähellä valuva jää muodostaa jäävirtoja, jäätiköitä ja jäähyllyjä. Mannerjäätikkö lakkaa kasvamasta siinä vaiheessa, kun uuden lumen määrä on sama kuin mereen valuneen jään määrä.

Maapallon kahdessa mannerjäätikössä on yhteensä yli 99 prosenttia maapallon kaikesta jäästä. Etelämantereen mannerjäätikköön sitoutunut vesi vastaa 60 metrin eroa merenpinnan korkeudessa ja Grönlannin mannerjäätikköön sitoutunut vesi kuuden metrin eroa. Mannerjäätiköt vaikuttavat myös maapallon säihin ja ilmastoon.

Ilmaston lämpenemisen johdosta Grönlannin mannerjäätiköstä sulaa kesäisin suurempi osa kuin aiemmin. Toisaalta jäätikön korkeimmilla kohdilla sataa nyt aiempaa enemmän, mikä kumoaa osittain sulamisen vaikutuksen. Itä-Etelämantereen mannerjäätikkö ei ole alkanut sulaa, mutta Länsi-Etelämantereen jäätikkö on pienentynyt.

Katso myös
----------

* Fennoskandian mannerjäätikkö (noin 115 000–11 000 vuotta sitten)
* Laurentian mannerjäätikkö (noin 95 000–20 000 vuotta sitten)
* Kordillieerien jääkilpi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Quick Facts on Ice Sheets National Snow and Ice Data Center. Viitattu 14.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* United Nations Environment Programme: Global Outlook for Ice and Snow (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Thomas Valqui** on perulainen lintutieteilijä, joka on ollut nimeämässä tieteelle uutta lintulajia.

Valqui valmistelee väitöskirjaansa Louisianan valtionyliopistossa. Hän valmistui ekologian ja evoluutiobiologian maisteriksi Princetonin yliopistosta, ja jo aikaisemmin metsänhoitajaksi Liman kansallisesta maatalousyliopistosta (National Agrarian University).

Valqui äänittää lintujen ääniä Cornellin yliopiston johtamalle Macaulay Library of Natural Sounds-järjestölle ja toimii oppaana lintu- ja luontoretkillä. Vuonna 2004 Valqui julkaisi teoksen Perun lintupaikoista, *Where to Watch Birds in Peru*, ja vuonna 2005 ilmestyi hänen, John P. O'Neillin ja Charles A. Munnin laatima teos *Peru, Natural eden of birds*.

Valqui ja Jon Fjeldså kuvailivat ja nimesivät junininsirkun (*Atlapetes melanopsis*) vuonna 2002.

Lähteet
-------

* Inkanatura (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Scopus

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Riihimäen kaupunginosaa. Uramo on myös järvi Pohjois-Krajalassa.*

**Uramo** on kaupunginosa Riihimäellä. Liikemies J. F. Sohlman myi Uramontaan perintötalon 9.3.1917 maanviljelijä K.U. Salolle ja asioitsija J.H. Lehtelälle 66000 markan kauppahinnasta, jonka jälkeen J.H. Lehtelä alkoi kiinteistövälitystoimistostaan myydä alueelta palstoja sekä asuin- että viljelyskäyttöön ja Uramon alueen asuttaminen Riihimäellä alkoi. Uramon tilan irtaimisto ja eläimet huutokaupattiin 3.4.1917. Kaupunginosa asemakaavoitettiin 1952. Yhdessä Petsamon ja Juppalan kaupunginosien kanssa alue muodostaa kotoisan ja turvallisen pientaloalueen puistomaisine katuineen, josta on lyhyt matka kaupungin keskustaan. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 1 586.

Koulutoimintoja Uramossa hoitaa Uramon koulu. Koulun aiempi rakennus purettiin sisäilmaongelmien johdosta 2016 ja paikalle valmistui uusi koulurakennus 2019. Riihimäen puistoista Uramon alueella sijaitsevat Latupuisto, Ojapuisto, Pyypuisto, Kirkkomäki, Teutonpuisto sekä Viertolantien leikkipuisto.

Lähteet
-------

1. ↑  17.3.1917 Riihimäen Sanomat no 22, s. 2 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.7.2021.
2. ↑  17.3.1917 Hämeen Sanomat no 31, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.7.2021.
3. ↑  17.3.1917 Riihimäen Sanomat no 22, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.7.2021.
4. ↑  27.3.1917 Hämeen Sanomat no 35, s. 4 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.7.2021.
5. ↑  Uramo, Juppala, Petsamo ja Sipusaari Riihimäki - Kiinteistömaailma, *kiinteistomaailma.fi*, viitattu 24.9.2020.
6. ↑  Riihimäen tilastokirja 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 14, kohta Taajama-alue, rivit Uramo ja Otsola, vuosi 2015), *riihimaki.fi*, viitattu 24.9.2020.
7. ↑  Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 209, kohde 184 - Uramon uusi koulu), *riihimaki.fi*, viitattu 24.9.2020
Suomen **mielenterveyslaki** (SDK 1116/1990, ruots. *mentalvårdslag*) on säädetty muiden muassa mielenterveystyöstä sekä mielenterveyspalvelujen periaatteista ja järjestämisestä. Keskeinen osa mielenterveyslakia ovat tahdosta riippumatonta psykiatrista hoitoa koskevat kohdat.

Määritelmiä: *Mielenterveystyöllä tarkoitetaan yksilön psyykkisen hyvinvoinnin, toimintakyvyn ja persoonallisuuden kasvun edistämistä sekä mielisairauksien ja muiden mielenterveydenhäiriöiden ehkäisemistä, parantamista ja lievittämistä.* (1 §) *Mielenterveystyöhön kuuluvat mielisairauksia ja muita mielenterveydenhäiriöitä poteville henkilöille heidän lääketieteellisin perustein arvioitavan sairautensa tai häiriönsä vuoksi annettavat sosiaali- ja terveydenhuollon palvelut (mielenterveyspalvelut).* (1 §)

Mielenterveyslaissa esitetään tahdosta riippumattomaan hoitoon (ns. pakkohoitoon) määräämisen edellytykset (8 §).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mielenterveyslaki *Finlex*. Oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 10.4.2017.
2. ↑  Mentalvårdslag *Finlex*. Oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 10.4.2017. (ruotsiksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee amerikansuomalaista toimittajaa. Suomalaisesta kymmenottelija Yrjö Mäkelästä on eri artikkeli.*
**Yrjö (George) Armas Mäkelä** (11. syyskuuta 1886 Pikkarala, Oulujoki – 8. kesäkuuta 1957 Fitchburg, Massachusetts) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.

Mäkelä kävi kansakoulun ja muutti vuonna 1904 Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli kaivostyöläisenä. Hän opiskeli Työväen Opistossa ja työskenteli vuodesta 1909 lähtien *Työmiehen* toimittajana. Vuosina 1911–1913 tai mahdollisesti vuoteen 1915 saakka Mäkelä työskenteli kanadalaisessa *Työkansassa*, vuosina 1915–1917 *Työmiehessä* ja *Raivaajassa*, vuosina 1917–1918 kanadalaisessa *Vapaudessa* ja vuosina 1918–1952 jälleen *Raivaajassa*. Hän oli *Raivaajan* päätoimittaja vuosina 1918–1924 ja 1931–1952.

Mäkelä oli Amerikan Suomalainen Sosialistijärjestön aktivisti. Hän johti Yhdysvaltain Sosialistipuolueen suomalaisen järjestön uudelleen organisointia 1920-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. ↑    *The Sandusky Register*, 10.6.1957, s. 10.
2. 1 2  Sulkanen, Elis: *Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historia*, s. 495. Fitchburg, Massachusetts: Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto ja Raivaaja Publishing Company, 1951. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Pilli, Arja: *The Finnish-language Press in Canada, 1901–1939: A Study in the History of Ethnic Journalism*, s. 69. Annales Academiae Scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum 34. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1982. ISBN 951-41-0447-1.
4. ↑  Kolehmainen, John I.: *Sow the Golden Seed*, s. 88. Fitchburg: Raivaaja Publishing Company, 1955. Teoksen verkkoversio.
KuraKuran saari Hevonkackfjärdeniltä nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
ParainenVarsinais-SuomiSuomi |
| Saariryhmä | 
Turunmaan saaristo |
| Merialue | 
Saaristomeri |
| Korkein kohta | 
20 m |
| Pinta-ala | 
0,24 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kura** on saari Paraisilla, entisen Korppoon kunnan alueella. Se sijaitsee Saaristomerellä Varsinais-Suomen maakunnassa noin 41 kilometriä Turusta länteen. Saaren pinta-ala on 24,3 hehtaaria ja sen suurin pituus on 0,9 kilometriä itä–länsi-suunnassa. Se nousee noin 20 metriä merenpinnan yläpuolelle. 

Saari on tunnettu aikaisemmin myös nimellä *Karhere*. Nimi saattaa viitata toiseen saareen, joka on sulautunut tähän saareen. Nimivariantteina tunnetaan myös muiden muassa *Kulha* ja *Kurha* ja niiden kirjoituasuja *Kurho, Kurdhå, Kulhå ja Kålhå*.

Kura on ollut ulkoveromaa (ruots. *utbyskatt*) eli kylästä erillään sijaitseva, usein merkitykseltään vähäpätöinen alue. Kura kuului omaan Karheren rekisterikylään ympäröivien alueiden kuuluessa Åfvensårin (Ahvensaaren) rekisterikylään.

Ilmasto
-------

Alueella vallitsee mannerilmasto. Alueen vuotuinen keskilämpötila on 5° C. Lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskilämpötila on 16° C, ja kylmin on tammikuu, -4° C.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Kura *paikkatietojentuottajat-koekaytto.maanmittauslaitos.fi*. Viitattu 15.5.2021.
2. 1 2  Kura, Korpo - Finlandssvenska bebyggelsenamn *bebyggelsenamn.sls.fi*. Viitattu 15.5.2021.
3. ↑  Kunnat ja kylät 2012-01-23  23.1.2012. Maanmittauslaitos.
4. ↑  Browse datasets | NASA Earth Observations (NEO) *Browse datasets | NASA Earth Observations (NEO)*.  15.5.2021.  Arkistoitu 6.3.2015. Viitattu 15.5.2021. (englanniksi)

### Kirjallisuutta

* Fortelius, Bertel. *Ortnamnen i Korpo*. Åbo: Åbo akademis förlag, 1999.
* Pitkänen, Ritva Liisa. *Turunmaan saariston suomalainen lainanimistö*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1985.
**Kitti Thonglongya** (1928 − 1974) oli huomattava thaimaalainen lintutieteilijä ja nisäkästutkija.

Thonglongya tutki lepakoita ja lintuja Kaakkois-Aasiassa. Hän löysi maailman pienimmän nisäkkään, siankuonolepakon (*Craseonycteris thonglongyai*), vuonna 1973. Hän kuoli pian tämän jälkeen sydänkohtaukseen, ja lajin nimesi hänen brittiläinen kollegansa John E. Hill löytäjän kunniaksi.

Lintutieteen saralla Thonglongya tunnetaan parhaiten aasianjokipääskylöydöstään (*Pseudochelidon sirintarae*) vuonna 1969. Hän löysi tämän erittäin uhanalaisen suurikokoisen pääskylajin talvehtimasta eräällä järvellä keskisessä Thaimaassa. Hän nimesi linnun prinsessa Sirindhorn Thepratanasudan kunniaksi.

Hän keräsi kaksi ensimmäistä mekonginvästäräkkiä (*Motacilla samveasnae*) joulukuussa 1972. Laji nimettiin vasta vuonna 2001 (Duckworth ym.).

Thonglongya kirjoitti yhdessä John Edwardsin kanssa teoksen *Bats from Thailand and Cambodia*, ja hän aloitti Thaimaan lepakoiden taksonomisen tutkimuksen, jonka tulokset ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen teoksessa *The Bats and Bat's Parasites of Thailand*.

Teoksia
-------

* Edwards, John; Thonglongya, Kitti (1972): Bats from Thailand and Cambodia. Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology. 22(6)
* Hill, J. E. & McNeely, Jeffrey A.: The Bats and Bat's Parasites of Thailand.
**Kai Meriluoto** (s. 2. tammikuuta 2003 Pori) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Puolan Ekstraklasassa pelaavaa Stal Mielecia, lainasopimuksella Veikkausliigan HJK:sta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Kai Meriluoto aloitti jalkapallouransa Kyrkslätt IF:n junioreissa, muutti perheen mukana Kiinaan ja pelasi siellä Shanghain juniorijoukkueissa. 12-vuotiaana he muuttivat takaisin Suomeen ja hän siirtyi HJK:n junioriorganisaatioon. Ensimmäiset aikuisten pelinsä Meriluoto pelasi kaudella 2019 Klubi 04:n Kakkosessa pelanneessa joukkueessa, jonka riveissä Meriluoto nousi Ykköseen seuraavaksi kaudeksi.

Debyyttinsä Veikkausliigassa Meriluoto teki 6. elokuuta 2020 ottelussa FC Lahtea vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 86. minuutilla. Avausmaali Veikkaus­lii­gassa syntyi 28. syyskuuta 2020 ottelussa RoPS:a vastaan, jossa Meriluoto teki HJK:n 4-0 maalin. Kaudeksi 2022 Meriluoto siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin lainasopimuksella. Kaudesta 2022 muodostuikin Meriluodon läpimurtokausi, kun hän onnistui Veikkausliigassa 10 kertaa maalinteossa.

Alkukauden 2023 Meriluoto pelasi HJK:n paidassa, jossa onnistui maalinteossa kahdesti 14 liigaottelussa. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi osto-option sisältävällä, vuoden mittaisella lainasopimuksella Ekstraklasa-seura Stal Mieleciin.

Kai Meriluoto on pelannut Suomen nuorten maajoukkueen eri ikäluokissa vuodesta 2018 lähtien kaikkiaan 33 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. A-maajoukkueessa Meriluoto debytoi harjoitusottelussa Ruotsia vastaan tammikuussa 2023.

Kari Meriluodon isoveli Aki Meriluoto on myös jalkapalloilija, joka on pelannut Suomessa ollessaan Grankulla IFK:ssa ja Kiffenissä ja muutettuaan Ranskaan US Lesquinissä. Meriluodon perheelle Lyonin lähellä sijaitseva Lesquin oli 2000-luvun alun asuinpaikka. Poikien äiti on taustaltaan japanilainen, jonka vuoksi pojilla on myös Japanin kansalaisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Meriluoto transfermarkt.com. Viitattu 29.10.2022.
2. 1 2  Ari Virtanen: Puhtaasti uskon voimalla *Satakunnan Kansa*. Viitattu 9.4.2023.
3. ↑  Emma Rantamaa: Kai Meriluoto lainasopimuksella Ilvekseen – "Koin, että tämä oli itselleni paras steppi tulla Ilvekseen" *Ilvesedustus.fi | Edustusjoukkueiden yhteinen koti*.  15.2.2022. Viitattu 1.2.2023.
4. ↑  Joni Ahokas: Huuhkajalupaus Kai Meriluoto, 20, ladannut selvät tavoitteet palattuaan HJK-paitaan - tällaisen kokemuksen läpimurtokausi Veikkausliigassa jätti *SuomiFutis*.  11.1.2023. Viitattu 1.2.2023.
5. ↑  Kai Meriluoto HJK:sta Puolaan - vuoden lainasopimus Stal Mieleciin *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 20.7.2023.
6. ↑  Kai Meriluoto Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
7. ↑  Toimitus: Huuhkajille tappio vuoden avauksessa *Huuhkajat.com*.  9.1.2023. Viitattu 1.2.2023.
8. ↑  Pikkuhuuhkajien maailmankansalainen aloitti jalkapallon Ranskassa – nyt hän haluaa viedä Suomen EM-kisoihin, mutta ovi on auki vielä toisellekin maalle: "Katsotaan, jos Japani kiinnostuisi"  7.6.2022. suomifutis.com. Viitattu 29.10.2022.
**Marekaffo** on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dogofiry sijaitsee Kolimbinéjoen varrella 45 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 5 300 ja keskuskylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).

Marekaffon kunnan pinta-ala on 130,1 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Yélimanén piirin Konsigan, pohjoisessa Diafounou Diongagan ja lännessä Diafounou Goryn sekä etelässä Kayesin piirin Séro Diamanoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. 

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 450–550 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.

Dogofiryn kautta kulkee Nioron ja Kayesin välinen maantie RN23. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu, okra, riisi ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Dogofiryssa pidetään viikoittaiset markkinat.

Palveluihin kuuluvat alakoulut, koraanikolut ja Dogofiryn terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 79 prosenttia tarpeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 21.5.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Programme de développement économique, social et culturel (2018–2022) de la commune rurale de Marekaffo *Agence de développement régional de Kayes*.  2018. Viitattu 21.5.2021.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *Reliefweb*. Viitattu 21.5.2021.
4. ↑  Situation des points d’eau modernes au Mali: Région de Kayes *Atlas des points d’eau modernes du Mali*.  2016. Viitattu 21.5.2021.
**De Telegraaf** on Alankomaiden suurin aamulehti. Sanomalehden levikki on noin 800 000, ja sillä arvioidaan olevan 2,4 miljoonaa lukijaa. Lehden toimitus sijaitsee Amsterdamissa. 

*De Telegraafin* omistaa Telegraaf Media Groep, joka julkaisee myös päivittäistä ilmaislehteä nimeltä *Sp!ts*.

Toimituksellinen sisältö
------------------------

*De Telegraaf* sisältää paljon sensaatiohakuisia ja urheiluun liittyviä artikkeleita ja yhden tai useamman sivun, jonka sisällön toimittaa juorulehti *Privé*. Talousuutisia käsittelevät osuudet ovat kuitenkin sävyltään vakavampia. Lehti pyrkii tavoittamaan laajan lukijakunnan yleensä populistisella tyylillään ja vetoamaan mainostajien havittelemiin erityisryhmiin. Ennen Pim Fortuynin kuolemaa lehti kannatti usein pääkirjoituksissaan hänen poliittisia näkemyksiään.

Historia
--------

*De Telegraafin* perusti Henry Tindal, joka aloitti samaan aikaan toisen lehden, *De Courantin*, julkaisemisen. Ensimmäinen *De Telegraafin* numero ilmestyi 1. tammikuuta 1893. Tindalin tammikuussa 1902 tapahtuneen kuoleman jälkeen kirjanpainaja Hak Holdert otti lehdet hallintaansa rahoittajien tuella 12. syyskuuta 1902. Erityisesti *De Courantin* kannalta tämä osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi, sillä sen myötä Holdert kykeni kaappaamaan ja lakkauttamaan sanomalehden toisensa jälkeen vuosina 1903–1923. 

Holdert aloitti uusien painotilojen rakennuttamisen Amsterdamin Nieuwezijds Voorburgwaliin 1926. Rakennus saatiin valmiiksi 1930. Eräässä vaiheessa kesäkuussa 1966 vihaiset rakennustyöläiset ja Provo-liikkeen jäsenet piirittivät sen, kun lehti oli vilpillisesti tiedottanut, että eräs työvoimakiistan uhri ei ollut joutunut poliisin vaan työkaverin surmaamaksi. Vuonna 1974 *De Telegraaf* muutti nykyiseen sijaintipaikkaansa Basiswegissä.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Alankomaiden pysyessä virallisesti puolueettomana aiheuttivat Holdertin sympatiat Ranskaa kohtaan ja hänen Britanniaa puoltava kantansa sen, että *De Telegraafista* tuli kiistan keskipiste. Toisen maailmansodan aikana Telegraaf-yhtiöt puolestaan julkaisivat Saksaa tukevia lehtiä, minkä seurauksena niille asetettiin sodan jälkeen 30 vuoden julkaisukielto. Kielto kuitenkin kumottiin 1949, ja *De Telegraaf* elpyi ja siitä tuli Alankomaiden suurin sanomalehti.

Vuonna 1983, Telegraafin levikki oli n. 67100.

*De Courant/Nieuws van de Dag* -lehti lakkautettiin 1998. *De Telegraaf* alkoi ilmestyä myös sunnuntaisin 21. maaliskuuta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Hollannin valtalehti valitsi Enterprise-ilmoitusjärjestelmän Atex.  Arkistoitu 7.10.2007. Viitattu 25.8.2007. (englanniksi)
2. ↑  Facta 2001 s. 443

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **De Telegraaf** Wikimedia Commonsissa
Geroge McManusin piirtämä *Snookums*-sarjakuva.
**George McManus** (23. tammikuuta 1884 – 22. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvasta Vihtori ja Klaara (engl. *Bringing up Father* tai *Jiggs and Maggie*).

McManus syntyi irlantilaisperheeseen St. Louisissa, Missourissa. Hän oli jo nuoresta hyvin lahjakas piirtäjä ja humoristi. Hän jätti koulunkäynnin ja pääsi *St. Louis Republic* -sanomalehden palvelukseen kuvittajaksi jo 16-vuotiaana. Silloin hän loi ensimmäisen sarjakuvansa, *Alma and Oliver,* mutta lähti kotikaupungistaan New Yorkiin saatuaan töitä arvostetussa *New York World* -sanomalehdessä. Siellä hän kokeili monia erilaisia sarjakuvia (*Snoozer, The Merry Marcelene, Panhandle Pete, Ready Money Ladies, Let George Do It, Cheerful Charlie* ja *Nibsby the Newsboy in Funny Fairyland*). Vuonna 1904 McManusin sarjakuva *The Newlyweds*, joka kertoi tyylikkäästä pariskunnasta ja heidän vauvastaan, oli suhteellisen suosittu. *New York Journal American* -sanomalehti kiinnostui piirtäjästä ja McManus jatkoi sarjaansa uudella työnantajallaan nimellä *Their Only Child*. Muita hänen piirtämiään strippejä olivat *Rosie's Beau*, *Love Affairs of a Mutton Head, Spareribs and Gravy* ja *Bringing Up Father*, joista jälkimmäisellä hän pääsi suuren menestyksen makuun. King Features Syndicate otti sarjan levitykseen. McManus piirsi sitä vuodesta 1913 kuolemaansa saakka, jolloin Vernon Greene ryhtyi sen piirtäjäksi.

George McManusin piirrokset olivat ensiluokkaisia. Hän oli ensimmäinen piirtäjä, jonka grafiikka täytti kaikki laatuvaatimukset. Viiva oli ohut, joustava, tarkka ja ekspressiivinen. George McManusin vaikutus näkyy selvästi monien sarjakuvapiirtäjien tyylissä, kuten Hergén ja Joost Swarten.

George McManus kuoli 1954 kotonaan Santa Monicassa, Kaliforniassa. Vuonna 1995 Vihtori ja Klaara oli yksi niistä sarjakuvista, jotka pääsivät mukaan Yhdysvalloissa julkaistuun "Comic Strip Classics" -postimerkkisarjaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaukoranta, Heikki & Kemppinen, Jukka: *Sarjakuvat*, s. 47–49. Otava, 1982. ISBN 951-1-06710-9.

Kirjallisuutta
--------------

* McManus, George: *Vihtori & Klaara*. Toimittanut Jussi Karjalainen. Sarjakuvaklassikot 4. Helsinki: Arktinen Banaani, 2007. ISBN 978-952-5602-45-6.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ferroseeni** eli **bis(syklopentadienyyli)rauta(II)** (Fe(C5H5)2) on vakaa, neutraali kemiallinen yhdiste, joka on kahden aromaattisen syklopentadienyyli-anionin ja yhden rauta(II)-atomin metallikompleksi. Se on vaaleanoranssi kiinteä aine, joka liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin, muttei veteen. Ferroseeni on tyypillinen metalloseeni eli aine, jossa kahden syklopentadieenin välissä on kaksiarvoinen metalli-ioni. Tällaista rakennetta nimitetään sandwich-rakenteeksi.

Syklopentadienyyli on viisihiilinen rengas, joka on syklopentadieenistä johdettu anioni ja jossa on muodollisesti kaksi kaksoissidosta. Se on kuitenkin aromaattinen yhdiste, ts. kaksoissidos-, eli π-elektronit jaetaan koko renkaan yli yhdelle yhteiselle orbitaalille. Metalloseeneissa koko syklopentadienyylirenkaan aromaattinen orbitaali sitoutuu metalli-ioniin. Metalli-ioniin sitoutuu siis viisi atomia, jolloin yhdistettä kutsutaan η5-yhdisteeksi (η5 lausutaan "pentahapto").

Ferroseenia
Ferroseeni reagoi aromaattiselle yhdisteelle tyypillisellä tavalla, eli aromaattisella substituutiolla, ei kuten karbanioni tai dieeni (alkeeni). Siitä on helppo valmistaa johdannaisia.

Ferroseenia valmistetaan 300 °C:n lämpötilassa syklopentadieenin ja raudan välisellä reaktiolla.

2 C5H6 + Fe → Fe(C5H5)2 + H2
Ferroseenilla itsellään on vähän käyttötarkoituksia. Ferroseeniä voidaan käyttää tetraetyylilyijyn korvikkeena vanhoihin autoihin, jotka on suunniteltu lyijybensiiniä varten. Ferroseenista on kuitenkin helppo valmistaa johdannaisia. Lääkekemiassa on havaittu, että tamoksifeenin ferroseenijohdannainen on solumyrkky, jota voidaan käyttää syövän hoitoon. Ferrosenyylifosfiineja käytetään metallikatalyytin ligandina; näitä katalyyttejä käytetään lääkkeiden ja maatalouskemikaalien valmistuksessa.

Ferroseenin moolimassa on 186,03 g/mol ja CAS-numero 102-54-5. Aineesta käytetään myös nimiä *rautadisyklopentadienyyli* ja *rautadi-2,4-syklopentadien-1-yyli*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yaws, Carl L.: *The Yaws Handbook of Physical Properties for Hydrocarbons and Chemicals*, s. 277. Gulf Professional Publishing, 2015. ISBN 0128011467. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.12.2020). (englanniksi)
2. ↑  Ferrocene (Ferroseeni) *Käyttöturvallisuustiedote*.  25.10.2019. Sigma Aldrich/Merck. Viitattu 17.12.2020.
3. 1 2  Raimo Alén: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä*, s. 833. Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferroseeni**.
* Ferroseenin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Ferrocene (englanniksi)
* ChemBlink: Ferrocene (englanniksi)
**Igor Nikolajevitš Smirnov** (ven. И́горь Никола́евич Смирно́в, s. 23. lokakuuta 1941 Petropavlovsk-Kamtšatski, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto nykyään Venäjä) on transnistrialainen poliitikko, joka oli kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian presidentti kahdenkymmenen vuoden ajan vuosina 1991–2011. 

Smirnov on entinen kommunisti, joka oli mukana monissa paikallisneuvostoissa Transnistrian ollessa osa Moldavian sosialistista neuvostotasavaltaa. Hän johti 1989 työläisten neuvostoa (OSTK), joka vastusti romanialaisnationalisteja ja etenkin yrityksiä asettaa moldovan kieli (romania) Moldavian ainoaksi viralliseksi kieleksi.

Myöhemmin Smirnov valittiin alueen korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi paikallista kommunistipuolueen vastaan ja tässä asemassa hän julisti Transnistrian moldovalaisen tasavallan itsenäiseksi valtioksi 2. syyskuuta 1990. Alun perin alue oli Moldovalainen Transnistrian sosialistinen neuvostotasavalta. Myöhemmin hän julisti itsensä tasavallan presidentiksi noin kuukausi ennen Neuvostoliiton hajoamista. Transnistrian ja keskushallituksen välillä käytiin lyhyt aseellinen konflikti.

Smornov voitti Transnistriassa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen järjestetyistä presidentinvaaleista neljät ensimmäiset (1991, 1996, 2001 ja 2006), mutta yksiäkään vaalien tuloksia ei mikään muu maa Transnistrian itsensä lisäksi tunnustanut. Neljät ensimmäiset vaalit Smirnov voitti suurella äänten enemmistöllä, mutta vaaleja on pidetty monin paikoin epädemokraattisina. Vuoden 2001 vaaleissa Smirnovin kerrotaan saaneen noin 81,9 prosenttia äänistä, kun kaksi oppositioehdokasta saivat kumpikin alle 5 prosenttia. 11. joulukuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa Smirnov kuitenkin tuli yllättäen kolmanneksi eikä siten päässyt edes toiselle kierrokselle, jolla olivat vastakkain kaksi ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saanutta ehdokasta, Jevgeni Ševtšuk ja Anatoli Kaminski. Uudeksi presidentiksi valittiin 25. joulukuuta pidetyn toisen kierroksen ylivoimaisesti voittanut Ševtšuk.

Transnistrian poliittisesta tilanteesta ei alueen diplomaattisen eristyneisyyden seurauksena ole laajalti julkista tietoa. Vuonna 2003 Yhdysvaltain ulkoministeriön julkaisemassa raportissa alueen ihmisoikeustilanteessa kerrottiin ettei "kansalaisilla" ole suurtakaan mahdollisuutta vaikuttaa entiteetin hallintoon.

Smirnovin kerrotaan olevan varsin vaatimaton ja ajavan omalla Škodallaan ilman henkivartijoita.

Vuonna 2020 Igor Smirnov asui Odessassa Ukrainassa ja hänen kerrottiin harrastavan moottoriveneilyä Mustallamerellä. Smirnov oli edelleen EU:n pakotelistalla, jota ei oltu päivitetty sitten vuoden 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* "Meet Igor Smirnov, Pridnestrovie's current president" (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) [vanhentunut linkki]
* Transnistrian presidentin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) [vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |



1. ↑
**John Hynes** (s. 10. helmikuuta 1975 Warwick, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja. Nykyisin hän valmentaa NHL-seura Minnesota Wildia.

Hynes on valmentanut Yhdysvaltojen alle 18-vuotiaiden sekä alle 20-vuotiaiden maajoukkueita useissa arvokisoissa vuosien 1998–2008 välillä. Alle 18-vuotiaiden valmentajana Hynes on ollut voittamassa kultaa, hopeaa sekä pronssia. Lisäksi alle 20-vuotiaissa hän on voittanut kaksi maailmanmestaruutta.

Hynes toimi USA Hockey National Team Development Programin sekä Yhdysvaltojen nuorten maajoukkueiden päävalmentajana vuodet 2003–2009. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin apuvalmentajaksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi joukkueen päävalmentajaksi. Hynes valittiin heti ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan AHL:n parhaaksi valmentajaksi. Hän toimi Penguinsin päävalmentajana kauteen 2014–2015 asti.

Kesäkuussa 2015 NHL-seura New Jersey Devils nimesi Hynesin seuraavan kauden päävalmentajakseen Scott Stevensin ja Adam Oatesin korvaajaksi. Hänestä tuli samalla 40-vuotiaana NHL:n historian nuorin päävalmentaja.

Joulukuussa 2019 Hynes sai potkut Devilsin päävalmentajan tehtävästä.

Tammikuussa 2020 Nashville Predators palkkasi Hynesin uudeksi päävalmentajakseen.

Toukokuussa 2023 Hynes sai potkut Predatorsin päävalmentajan tehtävästä.

Marraskuussa 2023 Minnesota Wild palkkasi Hynesin päävalmentajakseen potkut saaneen Dean Evasonin tilalle.

Lähteet
-------

* John Hynes *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  John Hynes EliteProspects. Viitattu 10.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  AHL Coach of the Year (Louis A.R. Pieri Memorial Award) EliteProspects. Viitattu 10.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Devils name John Hynes as head coach  2.6.2015. New Jersey Devils. Viitattu 10.4.2016. (englanniksi)
4. ↑  Evan Sporer: John Hynes hired as coach of New Jersey Devils  2.6.2015. National Hockey League. Viitattu 10.4.2016. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**Ros Serey Sothea** (khmeriksi រស់ សេរីសុទ្ធា/រស់ សិរីសុទ្ធា; noin 1948 Băt Dâmbâng, Ranskan Kambodža – noin 1977) oli kambodžalainen laulaja. Hän oli aktiivisena Sangkumin viimeisten vuosien ajasta aina Khmerien tasavallan aikaan. Hän lauloi kappaleita useista eri musiikin tyylilajeista; romanttisista balladeista tuli hänen suosituimpia teoksia. Lyhyestä urastaan huolimatta Sothea lauloi satoja kappaleita. Hän näytteli myös muutamissa elokuvissa. Hänen elämästään ei tiedetä paljoa. Sothea katosi 1970-luvun lopun Punaisten khmerien hallinnon aikana, mutta hänen kohtalostaan ei ole tietoa. Norodom Sihanouk myönsi Sothealle arvonimen "Kuningatar kultaisella äänellä".

Lähteet
-------

1. ↑  Ros Serey Sothea *Discogs*. Viitattu 26.6.2018. (englanniksi)
2. ↑  Jackson, Will: Woman who reunited early rockers dies at 72 *Phnom Penh Post*.  10.3.2014. Viitattu 26.6.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vaiennut kylä** on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Kari Väänäsen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva kertoo Annikki Niemen murhasta, josta koko pieni kylä tuntuu vaikenevan. Kylään saapuu uusi poliisi (Taisto Reimaluoto), joka päättää jatkaa aikaisemmin lopetettuja murhatutkimuksia. Hän löytää vanhoista kuulustelupöytäkirjoista kohdan, joka ei täsmää eri henkilöiden kuulusteluissa. Alkaa henkinen taistelu murhan selvittämiseksi, ja koko kylä kääntyy poliisia vastaan. Loppujen lopuksi hänelle selviää, että koko kylä edellistä poliisia ja pappia myöten on tiennyt murhaajan alusta asti, mutta heidät on maksettu olemaan hiljaa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Tuotanto
--------

Ohjaaja kertoi elokuvan kuvausten yhteydessä, että sen käsikirjoitus perustuu hänen saamaansa puheluun ruotsalaiselta mieheltä. Mies oli kertonut, kuinka hänen tietojensa mukaan Kyllikki Saaren murha oli aikanaan tapahtunut.

Elokuva kuvattiin Orimattilassa Karkkulan kylässä heinä-elokuussa 1996. Elokuvassa palava talo sijaitsi kahden kilometrin päässä Orimattilan keskustasta Heinämaantien varressa juuri ennen Sampolan teollisuusaluetta. Elokuvassa näkyvä järvi on Mallusjärvi.

Elokuvan nimi oli tuotantovaiheessa *Kylä*.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylänen, Helena: He olivat kaikki syyllisiä Nyt.fi. 31.1.1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Vaiennut kylä Elonet. Viitattu 20.7.2022.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kari Väänänen |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 
* Vaiennut kylä (1997)
* Klassikko (2001)
* Havukka-ahon ajattelija (2010)

 |
|  |
| TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus) | 
* Sutki (1993)
* Kelle kellot soivat (1994)
* Kirjailija kirjoittaa (1995)
* Alkoholiton(ik) (1996)
* Taivaan tulet (2007-2014)

 |

 |
Waterman Aerobile
**Lentoauto** eli **lentävä auto** on yksityinen lentävä kulkuneuvo, auton ja lentokoneen hybridi. Lentäviä autoja on yritetty suunnitella ja rakentaa Wrightin veljesten ajoista lähtien, mutta yksikään malli ei ole levinnyt yleiseen käyttöön. 

Ford Motor Company suoritti 1950 tutkimuksen, jonka mukaan lentävän auton rakentaminen olisi sekä mahdollista että taloudellisesti kannattavaa. Ensisijaisesti lentäviä autoja käytettäisiin ambulansseina, poliisiajoneuvoina ja armeijan tarpeisiin. Helikopterit ovat korvanneet lentoauton näiltä osin.

Lentoautojen yleistymisen ongelma on ollut liikenteenohjaus, sillä ilmassa tapahtuvat autokolarit aiheuttaisivat enemmän tuhoa kuin tavalliset autokolarit. Yksi vaihtoehto on, että ohjauksen hoitaisi tietokone satelliittipaikannuksen avulla (*fly-by-wire*). Toinen vaihtoehto on HITS-malli ("Highway In The Sky"), jossa tietokone muodostaisi jokaiselle autolle oman kolmiulotteisen "tunnelin" ilmaan. Näin ohjaajan vain täytyisi pitää lentoauto virtuaalitunnelin sisällä lentäessään. Jos törmäys tapahtuisi, auto laukaisisi sisäiset ja ulkoiset ilmatyynyt sekä laskuvarjon.

Vuonna 1989 valmistuneessa elokuvassa *Paluu tulevaisuuteen II* Doc matkusti vuoteen 2015, ja silloin lentoautot olisivat syrjäyttämässä nykyisen kaltaiset autot.

Historiallisia malleja
----------------------

* Autoplane
* Whatsit
* Aerobile
* Ford Volante
* Aerocar
* Mizar

Nykyisiä lentoautomalleja
-------------------------

* Moller Skycar
* Skyrider X2R

Lähteet
-------

1. ↑  Moller.com
2. ↑  Macroindustries.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lentoauto**.
* Roadable Times - aakkosellinen luettelo lentoautoista
* Artikkeli HITS-systeemistä (Arkistoitu – Internet Archive)
* iCar 101
Fiztehin laboratoriorakennus Dolgoprudnyin kampuksella
**Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti** (ven. Московский Физико-Технический институт (государственный университет), *Moskovski fiziko-tehnitšeski institut (gosudarstvennyi universitet)*, lyhenne **MFTI (GU)**, kansainvälisesti **MIPT (SU)**, puhekielessä **Fizteh**) on Venäjän johtavia teknillisiä korkeakouluja. Se on valtionyliopisto jossa opiskelee noin 5000 opiskelijaa. Se sijaitsee Dolgoprudnyin ja Žukovskin kaupungeissa Moskovan liepeillä. Rehtori on Nikolai Kudrjavtsev (2009).

Historia
--------

Instituutin perusti Neuvostoliiton tiedeakatemia Pjotr Kapitsan aloitteesta helmikuussa 1946. Se aloitti toimintansa 25. marraskuuta 1946 Moskovan valtionyliopiston tiedekuntana ja itsenäistyi kokonaan vuonna 1951. Siitä pyrittiin jo alun perin tekemään huippuyliopisto. Sen opinto-ohjelmaa alettiin myöhemmin kutsua "Fizteh-systeemiksi".

Vuonna 2023 MFTI aloitti pakolliset kiinan opinnot. Lehdistötiedotteen mukaan 27 % relevanttien alojen tieteellisistä artikkeleista julkaistaan kiinaksi, ja vuoteen 2030 mennessä puolet teknisestä ja insinööritieteiden dokumentaatiosta on kiinaksi.

Tiedekunnat
-----------

Vuonna 2009 MFTI:ssä oli yksitoista tiedekuntaa, joissa kussakin aloitti opintonsa noin sata opiskelijaa vuosittain.

* Radiotekniikka ja kybernetiikka
* Yleinen ja sovellettu fysiikka
* Ilmakehän fysiikka ja avaruustutkimus
* Molekyylifysiikka ja biofysiikka
* Fysikaalinen elektroniikka ja kvanttielektroniikka
* Aeromekaniikka ja lentotekniikka
* Säätötekniikka ja sovellettu matematiikka
* Ydinvoimatekniikka
* Innovaatiot ja korkea teknologia
* Nanoteknologia ja informatiikka
* IT-liiketoiminta

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti**.
* Yliopiston sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑
**Lahti L-35** on Aimo J. Lahden suunnittelema pistooli, jota valmistettiin vuosina 1935–1952, neljänä eri valmistussarjana noin 9 000 kappaletta. Ensimmäinen tuotantosarja valmistui vasta 1938. 

Aseessa on pistoolille poikkeuksellinen lukon kiihdytin. Sen avulla aseen suunnittelija halusi vähentää häiriöalttiutta jäätyneenä tai likaisena. Kiihdytin osoittautui kuitenkin käytännössä tarpeettomaksi, jopa haitalliseksi, sillä se heikentää luistia. Jos Lahti-pistoolissa käytetään liian kovia latauksia (konepistoolin patruunoita ym.), luistin väsymismurtuma alkaa tyypillisesti kiihdyttimen akselin kohdalta.

Suomen armeija käytti L-35:ttä talvi- ja jatkosodassa ja se oli virallinen palveluspistoolimalli 1980-luvulle asti, jolloin se korvattiin FN HP.DA -pistoolilla (9.00 PIST 80 / 9.00 PIST 80-91).

Valmet kokosi tehtaalle jääneistä osista vielä vuonna 1985 L-35:n 50-vuotisjuhlavuoden kunniaksi sadan kappaleen erän pistooleja, jotka sarjanumeroitiin välille 50 001–50 100.

Kirjallisuutta
--------------

* Timo Hyytinen: Arma Fennica 1 : Suomalaiset aseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1985 ISBN 951-99681-6-4
* Timo Hyytinen: Arma Fennica 2 : Sotilasaseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1987 ISBN 951-99887-0-X
* Timo Hyytinen: Aimo Lahden asekeksinnöt, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 2013 ISBN 978-952-5687-21-7

Husqvarna m/40
--------------

Asetta lisenssivalmistettiin myös Ruotsissa Husqvarna m/40 -nimikkeellä lähes 100 000 kappaletta vuosina 1940–1946.

Karsitun painon, huonolaatuisen teräksen ja käytetyn tehokkaan konepistoolipatruunan vuoksi Husqvarnan valmistamat aseet alkoivat hajota 1980-luvulla, jolloin lähes kaikki poistettiin käytöstä ja tilalle otettiin vanha m/07 (lisenssivalmistettu FN Browning M1903).

Ruotsin armeija käytti m/40:tä 1990-luvulle asti, jolloin se korvattiin maavoimissa Glock 17- (Pistol 88) ja ilmavoimissa Glock 19 (Pistol 88B) -pistoolilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Lahti L-35 and Husqvarna M/40 (Finland) Modern Firearms. Viitattu 26.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Swedish Military Pistols and Revolvers 1863–1988 Göta Vapenhistoriska Sällskap. Viitattu 26.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen asekeräily: Lahti L-35
* Jaeger Platoon: Finnish army 1918-1945 revolvers & pistols part 1
* The Swedish Pistol m/1940

Kirjallisuutta
--------------

* Smith, Graham (toim.): *Sotilaskäsiaseet*. Jyväskylä, Helsinki: Gummerus, 1996. ISBN 951-20-4750-0.
* Palokangas, Markku: *Sotilaskäsiaseet Suomessa 1918–1988 osa II ja III*.
* Erjola, Risto: *Asetuotanto Suomessa toisen maailmansodan aikana*.
* Harvila, Lauri: *Suomen armeijan käyttämät aseet*.
* Timo Hyytinen: Arma Fennica 1 : Suomalaiset aseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1985 ISBN 951-99681-6-4
* Timo Hyytinen: Arma Fennica 2 : Sotilasaseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1987 ISBN 951-99887-0-X
ibn Qurran käännöstä Apollonios Pergalaisen teoksesta.
**Thābit ibn Qurra** (arab. ثابت بن قره‎‎; 826–901) oli matemaatikko, fyysikko, astronomi ja kääntäjä, joka eli Bagdadissa abbasidihallinnon aikaan. Al-Khwarizmin ohella hän oli 800-luvun maineikkain islamilaisessa maailmassa vaikuttanut matemaatikko.

Ibn Qurran ansiosta kreikasta ja syyriasta käännettiin arabiaksi Eukleideen, Arkhimedeen, Apollonioksen, Ptolemaioksen ja Eutokioksen töitä. Apollonioksen *Konikasta* on suoraan latinaksi käännettynä säilynyt vain neljä ensimmäistä lukua, kun taas kolme seuraavaa ovat säilyneet vain arabialaisten käännösten avulla.

Ibn Qurra löysi alkulukuja koskevan "ystävällisten lukujen kaavan" ja esitti Pythagoraan lauseen yleistyksen, joka soveltuu kaikkiin kolmioihin. Hän laajensi ja korjasi lauseita ja todistuksia esimerkiksi lukuteoriassa ja paraboloidien geometriassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Al-Sabi Thabit ibn Qurra al-Harrani
2. 1 2 3  Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa I*, s. 335–337. "Thābit ibn Qurra". Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-150-0.
3. ↑  J. L. Berggren: *Islamic Mathematics. Teoksessa: David C. Lindberg & Michael H. Shank (toim.): The Cambridge History of Science. Volume 2. Medieval Science*, s. 77–79. Cambridge University Press, 2013.
Etanolia käyttävän alkoholipolttokennon toimintaperiaate
**Alkoholipolttokenno** on laite, joka käyttää polttoaineenaan joko etanolia tai metanolia sähkövirran synnyttämiseen. Polttokennossa tapahtuvassa reaktiossa alkoholi palaa liekittömästi ja tuloksena syntyy sähkövirta. Sivutuotteena syntyy vain hiilidioksidia ja vettä. Polttokennojen hyötysuhde on mahdollista nostaa yli 80 %, joten siitä voi kehittyä yksi tulevaisuuden tärkeimmistä energiantuotannon välineistä. Polttokenno on myös puhdas tapa tuottaa energiaa sillä sivutuotteet ovat vain hiilidioksidi ja vesi. Alkoholipolttokennojen kehitystä on käytetty myös yhtenä perusteluna metanolitalouden käyttöönottoon.

Käyttökohteita
--------------

* Sähköautojen energiantuotanto
* Kannettava energianlähde (akuille vaihtoehtoinen virranlähde)
* Varavoiman tuottaminen paikallisella tasolla (esimerkiksi sähkökatkon aikana)

Lähteet
-------

1. ↑  Minteer, Shelley: *Alcoholic Fuels*, s. 155–214. Boca Raton, Florida: CRC Press, 2006. ISBN 0-8493-3944-8. (englanniksi)
2. ↑  Olah, George A.; Goeppert, Alain; Prakash, G. K. Surya: *Beyond Oil and Gas: The Methanol Economy*, s. 187–195. Weinheim, Saksa: Wiley-VCH, 2006. ISBN 3-527-31275-7. (englanniksi)