recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sirkusaiheinen vuoden 2011 hiekkalinna
**Lappeenrannan Hiekkalinna** on Lappeenrannassa vuosittain rakennettava hiekkalinna. Hieman yli kolme miljoonaa kiloa hiekkaa kasataan haluttuihin kohtiin, tampataan ja tarvittaessa muotitetaan, jonka jälkeen itse veistäminen voi alkaa. Veistokset kestävät hyvin säävaihteluita. Syynä tähän on viimeistelyvaiheessa taideteosten päälle ruiskutettava puuliima-vesiseos, joka liimaa pienimmätkin yksityiskohdat säänkestäväksi.

Ensimmäisen kerran hiekkalinna rakennettiin Lappeenrannan sataman lähelle vuonna 2004. Linnan teemat vaihtuvat joka vuosi.

| Vuosi | Teema |
| --- | --- |
| 2004 | Keskiaikainen linna |
| 2005 | Viidakko |
| 2006 | Meriseikkailu ja EU-nähtävyydet |
| 2007 | Avaruus |
| 2008 | Villi länsi |
| 2009 | Satulinna |
| 2010 | Dinosaurukset, savuava tulivuori, kivikautinen elämä |
| 2011 | Sirkus |
| 2012 | Lappeenrannan historia |
| 2013 | Kalevala |
| 2014 | Musiikki |
| 2015 | Heroes |
| 2016 | Ritarilinna |
| 2017 | Suomi 200 |
| 2018 | Eurooppalainen kulttuuriperintö |
| 2020 | Välivuosi/ 5-re-make veistosta |
| 2021 | Pelit ja leikit |
| 2022 | Suomen Luonto |
| 2023 | Sadut |

Vuoden 2010 ja 2011 hiekkalinnat suunniteltiin lasten ideoista ja piirustuksista. Vuoden 2011 Sirkus-teemaa oli suunnittelemassa jopa 250 lasta eri kouluista ja päiväkodeista.

Hiekkalinnan yhteydessä järjestetään monenlaisia aktiviteetteja lapsille ja lapsiperheille. Vuonna 2010 linnan yhteydessä oli teatteri-esityksiä lapsille, jättisuuri hiekkalaatikko, pomppulinna, Nikko-autorata, katusählykenttä, kahvila ja jäätelökioski. Tämän lisäksi myös leikkimökkikylä Williranta rakennetaan linnan kupeeseen. Willirannan rakentamisesta ja järjestelyistä vastaa Lappeenrannan Nuorkauppakamari ry. 

Hiekkalinnan vuotuinen kävijämäärä on ollut jatkuvasti kasvussa, ja on jo yli 180 000 henkilöä. Hiekkalinna on osa Huvisataman kokonaisuutta, jossa on tarjolla erilaisia ilmaishuveja. Hiekkalinna on avoinna kesäkuusta elokuun loppuun. 

Vuonna 2018 myös yleisöllä on mahdollisuus hiekkalinnan veistämiseen kaikille avoimilla veistovuoroilla.

Vuodesta 2021 lähtien Lappeenrannan peruskoulujen ala-asteen luokat ovat myös osallistuneet teosten suunniteluun sekä veistämiseen.

2023 Suosittu jätti kokoinen hiekkalaatikko tekee paluun Hiekkalinnan alueelle vieterilelujen läheisyyteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiekkalinnasta tulee sirkus ensi kesänä (Arkistoitu – Internet Archive)Etelä-Saimaa 11.11.2010.
2. ↑  Hiekkalinna (Arkistoitu – Internet Archive)Hiekkalinna Lappeenranta | Viitattu 24.1.2011
3. ↑  JCI Lappeenranta | Viitattu 19.6.2011

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* goSaimaa.com-matkailusivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vallitsevuus** eli **prevalenssi** on epidemiologinen suure, joka kuvaa sairastuneiden lukumäärää väestössä tarkasteltavana aikana. Toisin sanoen, vallitsevuus kuvaa tietyn terveydentilan (esim. sairauden) esiintyvyyttä tietyllä väestöllä, alueella ja aikavälillä, ei terveydentilasta toiseen siirtymisen (esim. sairastumisen) esiintyvyyttä. Vallitsevuuden voi ajatella kuvaavan, mikä on tietyn sairauden määrä väestössä normaalisti. Se kuuluu keskeisimpiin epidemiologisiin tunnuslukuihin. Vallitsevuus lasketaan koko tarkasteluhetken väestöpohjaa vasten.

Vallitsevuuteen viitataan yleensä kahdessa eri tilanteessa sen mukaan, kuinka pitkästä aikavälistä on kyse:

* **pisteprevalenssi** = tapausten määrä tarkasteluhetkellä ÷ väestön kokonaismäärä tarkasteluhetkellä.
* **periodiprevalenssi** = alkuhetken pisteprevalenssi + ilmaantuvuus tarkasteluajanjakson aikana.

Jotta vallitsevuus eroaisi nollasta, taudin täytyy tietenkin esiintyä väestössä pysyvästi, tai ainakin tarkasteltavan ajanjakson ajan. Tartuntatautien kohdalla pysyvästi väestössä kiertävän taudin sanotaan olevan *endeeminen*. Vallitsevuuteen vaikuttavat uusien (tauti)tapausten määrä, tapausten tuleminen ja poistuminen seurattavasta ryhmästä sekä sairauden kesto. Vallitsevuuden ja ilmaantuvuuden välillä on likimääräinen yhteys:

vallitsevuus = ilmaantuvuus × sairauden keskimääräinen kesto
mikä pätee, jos vallitsevuus on matala (yleensä alle 10 %) ja jos sairauden kesto on järkevästi keskimääräistettävissä. Tämän yhteyden avulla voi kuitenkin hahmottaa, kuinka ilmaantuvuuden tai sairauden keston muutokset vaikuttavat väestön sairausrasitteeseen. Diagnostiikassa käytettyjen testien kohdalla vallitsevuudella on merkitystä, sillä se vaikuttaa testituloksen ennustearvoon.

Matemaattisesti ajateltuna vallitsevuus on sairastuneiden määrän epätriviaali tasapainotila. (Triviaalissa tasapainossa sairastuneita ei ole.)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  M. Uhari & P. Nieminen: *Epidemiologia ja biostatistiikka*. Duodecim, 2012. ISBN 9789516563971.
2. ↑  David Clayton & Michael Hills: *Statistical Models in Epidemiology*. Oxford University Press, 1993. ISBN 978-0-19-967118-2.
3. ↑  Matt J. Keeling & Pejman Rohani: *Modeling Infectious Diseases in Humans and Animals*. Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-11617-4.
**Vulkanismi** on geologinen termi, jolla viitataan erilaisiin prosesseihin ja ilmiöihin, jonka seurauksena maanpinnalle purkautuu esimerkiksi sulaa kiveä, pyroklastista materiaalia, kuumaa vettä tai vesihöyryä. Materiaalia purkautuu esimerkiksi tulivuorista, geysireistä ja fumareoleista. Maan lisäksi vulkanismia esiintyy muun muassa Merkuriksella, Venuksella ja Marsissa sekä joillakin kuilla.

Maassa suurin osa vulkaanisesta toiminnasta liittyy mannerlaattojen reunakohtiin. Esimerkiksi maanpinnalla olevista tulivuorista noin 80 prosenttia sijaitsee alityöntövyöhykkeellä, jossa toinen laatta työntyy toisen laatan alle takaisin kohti vaippaa. Tällaisille alueille voi syntyä esimerkiksi saarikaaria. Valtamerten keskiselänteillä puolestaan kaksi laattaa erkaantuu toisistaan ja vaipasta kohoava magma uutta merenpohjaa. Tällaisissa tapauksissa lähes kaikki vulkaaninen toiminta tapahtuu merenpinnan alapuolella, mutta joskus, kuten Islannin, tapauksessa toimintaa on myös merenpinnan yläpuolella.

Tulivuoritoimintaa on myös niin sanotuilla kuumilla pisteillä, joista magma pääsee läpäisemään kuorikerroksen. Kuumat pisteet synnyttävät usein tulivuoriketjuja, kun laatta liikkuu kuuman pisteen päällä. Esimerkiksi Havaijisaaret ovat syntyneet tällaiseen paikkaan. Vulkaaninen toiminta Itä-Afrikan hautavajoamassa puolestaan liittyy mahdollisesti uuden laatan erkaantumiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Volcanism  12.9.2019. Encyclopædia Britannica. Viitattu 14.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **vulkanismi** Wikimedia Commonsissa

Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen

|  |  |
| --- | --- |
| Syyt | 
* Kasvihuoneilmiö
* Kasvihuonekaasu
* Hiilidioksidi
* Metaani
* Auringon aktiivisuus
* Ilmaston viileneminen
* Milankovićin jaksot
* Vulkanismi
* Laattatektoniikka
* Termohaliinikierto

 |
| Vaikutukset | 
* Ilmastopakolaisuus
* Merien happamoituminen
* Merenpinnan nousu
* Tulvat
* Sadannan muutokset
* Kuivuuskaudet
* Lämpöaallot
* Äärimmäiset sääilmiöt
* Trooppiset hirmumyrskyt

 |
| Tiede | 
* Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC
* Ilmastoherkkyys
* Ilmastomalli
* Palautekytkennät
* Kaupunkisaarekeilmiö
* Keskiajan lämmin kausi
* Pieni jääkausi
* Hiilinielu
* Otsonikato
* Historialliset vaikutukset

 |
| Keskustelu ja politiikka | 
* Hillitseminen
* Hinku-verkosto
* Sopeutuminen
* Kioton sopimus
* Kööpenhaminan ilmastokokous
* UNFCCC
* Päästökauppa
* Sternin raportti
* Uusiutuva energia
* Energiansäästö
* Oregonin vetoomus
* Energiapolitiikka
* Euroopan unionin energiapolitiikka
* Suomen energiapolitiikka
* Kiinan energiapolitiikka

 |
**Yrjö Veikko Koivulehto** (8. helmikuuta 1925 Viipuri – 28. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Koivulehdon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Reino Veikko Koivulehto, aiemmin Björklund, ja Elvi Edith Eriksson ja puoliso vuodesta 1950 Leila Kyllikki Järvinen. Kauppaneuvos Eero Koivulehto oli hänen veljensä. Yrjö Koivulehto tuli ylioppilaaksi Vaasanrinteen yksityislyseosta Helsingissä 1942, valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950 ja suoritti Ford Motor Companyn johtajakurssin Detroitissa 1950–1951 sekä useita muita liiketoiminnan kursseja. Hän oli Suomen Auto Oy:n osakas vuodesta 1945, korjauspäällikkö 1950–1953, myyntipäällikkö 1953–1955, johtokunnan jäsen vuodesta 1953, apulaisjohtaja 1955–1961, toimitusjohtaja 1961–1983, johtokunnan puheenjohtaja 1979–1983 ja päätoiminen johtokunnan puhenejohtaja vuodesta 1984. Viipurin Autola Oy:n osakas ja johtokunnan jäsen Koivulehto oli vuodesta 1953, Rauta- ja Konetarvike Oy:n, vuodesta 1978 Rauta ja Konetarve Oy, osakas ja johtokunnan jäsen vuodesta 1954 ja Suomen Auto ja Osa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1980. Hän omisti Vehkataipaleen tilan Taipalsaaressa. Koivulehdolla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni. Kauppaneuvoksen arvon Koivulehto sai 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Yrjö Koivulehto (1925–1992). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 10.4.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.12.2022.
2. 1 2  Yrjö Koivulehto *Biografiasampo*. Viitattu 16.12.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Kauppaneuvos Yrjö Koivulehto. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  17.3.1992. Viitattu 16.12.2022.
Vulcin raunioita
**Vulci** (etruskiksi **Velch** tai **Velx**) oli etruskien kaupunkivaltio, joka sijaitsi Tarquiniasta pohjoiseen. Vulci oli tärkeimpiä Etelä-Etrurian kaupungeista. Siitä tuli merkittävä Villanova-kaudella, ja kaupunki oli kuuluisa pronssiesineistään. Vulci kuului 12 etruskikaupungin liittoon, ja sillä oli läheiset suhteet Kreikkaan, josta tuotiin paljon keramiikkaa. Myös korinttilaisia savenvalajia muutti kaupunkiin.

Vulcin kaupungista on löydetty huomattavat hautamaalaukset. Vuodelta 350 eaa peräisin olevassa Tomba Francoisin seinämaalauksissa on kuvattu hurjia taisteluita, jotka tuovat esiin etruskien huolen Rooman vallan kasvamisesta. Niissä esitetään troijalaisten sotavankien uhraaminen kostona Akhilleuksen kuolemasta sekä tapahtumia, jotka ilmeisesti liittyvät etruskisukujen omaan historiaan. Maalauksissa troijalaiset edustavat roomalaisia ja kreikkalaiset etruskeja. Seinämaalaukset ovat nykyisin Villa Albanissa Roomassa.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castrén ja Pietilä- Castrén 2000, s. 637

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vulci** Wikimedia Commonsissa
**Vultee P-66 Vanguard** on Yhdysvalloissa suunniteltu ja valmistettu yksipaikkainen hävittäjälentokone. Se oli potkurikäyttöinen ja siinä oli ahdettu tähtimoottori. Moottorin valmistaja oli Pratt & Whitney ja se oli tyypiltään hyvin usein tuona aikana käytetty R-1830. Sen teho oli 1 200 hevosvoimaa (895 kW).

Konetyypin kehittely alkoi vuonna 1938. Alun perin konetyypin mallinimi oli *Model 48*. Ensilento tapahtui vuoden 1939 syyskuussa. Koneessa oli kuitenkin rakenteellisia ongelmia. Parannettu X-versio ensilensi vuoden 1940 helmikuussa. Vultee-tehtaan perustaja Gerard Vultee menehtyi vaimonsa Sylvian kanssa lento-onnettomuudessa hieman ennen X-version ensilentoa. Vultee yhdistyi Consolidated Aircraftin kanssa Convairiksi vuonna 1943.

Ruotsi tilasi konetta 144 kappaletta vuonna 1940, mutta heinäkuussa 1940 voimaan tulleen aseiden vientikiellon vuoksi sille ei toimitettu yhtään. Sen sijaan niin Yhdistynyt kuningaskunta kuin Kanadakin kieltäytyivät ottamasta vastaan P-66-koneita. Ne annettiin lopulta Kiinalle. Luultavasti kiinalaisten lentojoukoille soveltui käytettäväksi konetyyppi, jonka toimintamatka oli aikanaan suhteellisen hyvä, 1 530 kilometriä. Lento-ominaisuuksiltaan ja suorityskyvyltään varsin keskinkertaisen lentokoneen ainoat käyttäjämaat olivat Yhdysvallat sekä Kiina. Yhdysvallat käytti konetyyppiä lähinnä lentäjien koulutuskoneena. Operatiivinen lakikorkeus oli 8 595 metriä ja huippunopeus 547 km/h.

Ampuma-aseistus käsitti neljä 7,7 mm ja kaksi 12,7 mm konekivääriä. Kaikki tuliaseet olivat suoraan eteenpäin ampuvia.

Lähteet
-------

* Mondey, David: *The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War II* (englanniksi) ISBN 0-7858-1361-6 (ensipainos 1982) (s. 247–248)

### Viitteet

1. ↑  Mondey 1982: s. 247
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Mondey 1982: s. 248
**Anna Maria Muccioli** (s. 15. elokuuta 1964) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut San Marinon kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Muccioli on syntynyt San Leon kaupungissa Italiassa, mutta on San Marinon kansalainen. Hän opiskeli oikeustiedettä Urbinon yliopistossa ja valmistui juristiksi vuonna 1994. Vuosina 2003–2008 hän toimi Chiesanuovan kaupungin capitanona eli pormestarina. Tuolloin hän myös liittyi San Marinon kristillisdemokraattinen puolueeseen.. Hän aloitti vuonna 2012 San Marinon mafianvastaisen komission johtajana.

Muccioli on naimisissa ja parilla on kaksi lasta.

Poliittinen ura
---------------

Muccioli valittiin San Marinon suur- ja yleisneuvoston edustajaksi ensimmäisen kerran vuonna 2011. Syynä oli se, että edustaja Alessandro Scarano erosi saatuaan syytteet huumausainerikoksesta..

Muccioli ja Gian Carlo Capicchioni valittiin syyskuussa 2013 kapteenivaltionhoitajiksi. He astuivat virkaansa 1. lokakuuta..

Lähteet
-------

1. 1 2  San Marino. Eletti i nuovi Capitani Reggenti: Gian Carlo Capicchioni e Annamaria Muccioli *Libertas*. Viitattu 5.4.2021. (italiaksi)
2. 1 2  I nuovi Capitani Reggenti: Gian Carlo Capicchioni e Anna Maria Muccioli *San Marino Rtv*.  2013-09-16 viitattu=2021-04-05.  (italiaksi)
3. ↑  Consiglio, Anna Maria Muccioli presidente Commissione Antimafia *San Marino Rtv*.  5.5.2012. Viitattu 5.4.2021. (italiaksi)
4. ↑  Anna Maria Muccioli sostituirà Alessandro Scarano in Consiglio *San Marino Rtv*.  26.4.2011. Viitattu 6.4.2021. (italiaksi)
**Tarja Tellervo Knuuttila** on suomalainen tieteenfilosofi, joka toimii filosofian professorina Wienin yliopistossa vuodesta 2018. Hän tutkii erityisesti tieteellistä mallintamista, representaatiota ja tieteidenvälisyyttä. Viime vuosina Knuuttila on keskittynyt synteettisen biologian tieteenfilosofiaan.

Knuuttila valmistui maisteriksi taloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1985 ja filosofiasta 2001. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2005 aiheella "Models as Epistemic Artefacts: Towards a Non-Representationalist Account of Scientific Representation".

Vuosina 2003–2014 Knuuttila toimi erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä Helsingin yliopistossa. Lukuvuoden 2009–2010 hän oli vierailevana tutkijana California Institute of Technologyssä ja vuosina 2013–2018 hän toimi apulaisprofessorina (associate professor) Etelä-Carolinan yliopistossa.

Euroopan tiedeneuvosto myönsi Knuuttilalle arvostetun viisivuotisen Consolidator Grant -tutkimusrahoituksen vuonna 2018. Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Models as Epistemic Artefacts: Towards a Non-Representationalist Account of Scientific Representation Knuuttilan väitöskirja. Helsingin yliopisto 2005.
* Knuuttila, Tarja & Lehtinen, Aki Petteri (toim.): *Representaatio : tiedon kivijalasta tieteiden työkaluksi*. Helsinki: Gaudeamus, 2010. ISBN 978-952-495-137-1.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Curriculum Vitae *Academia.edu*. Viitattu 14.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Universität Wien: Tarja Knuuttila *ufind.univie.ac.at*.
3. ↑  ORCID *orcid.org*. Viitattu 6.11.2021.
4. ↑  The Possible Life projectThe Possible Life project *www.possiblelife.eu*. Viitattu 15.11.2021. (englanniksi)
5. ↑  ERC Project Possible Life *cordis.europa.eu*. Viitattu 15.11.2021.
6. ↑  Tarja Knuuttila Academia Europæa. Viitattu 14.11.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tarja Knuuttila Wienin yliopiston sivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
"**Muskrat Ramble**" on Kid Oryn säveltämä jazzkappale vuodelta 1926. Sen nauhoitti ensimmäisen kerran Louis Armstrong Hot Five -yhtyeensä kanssa, ja siitä tuli yhtyeen useimmin nauhoitettu kappale. "Muskrat Ramble" oli tärkeässä osassa Dixieland-musiikin uudessa aallossa 1930- ja 1940-luvuilla; sen nauhoittivat muun muassa Bob Crosby, Roy Eldridge, Lionel Hampton, Woody Herman ja Lu Watters. Kappaleen katsotaan nykyisin kuuluvan jazzstandardirepertuaariin. Ensimmäisessä julkaisussa kappaleen nimi oli painovirheestä johtuen "Muskat Ramble".

Ory on sanonut alun perin säveltäneensä kappaleen vuonna 1921, ja että nimen keksi levytyssessiossa Lil Hardin. Armstrong puolestaan on väittänyt haastattelussa säveltäneensä kappaleen itse; hänen mukaansa Ory ainoastaan keksi kappaleen nimen. Sidney Bechet’n mukaan sävellys oli peräisin Buddy Boldenilta ja alun perin nimeltään "The Old Cow Died and the Old Man Cried".

Yhdysvaltalainen sanoittaja Ray Gilbert kirjoitti kappaleeseen sanat vuonna 1950. Muusikkoyhdistys ASCAP:n vuonna 1956 tekemän päätöksen mukaan Gilbert on oikeutettu kolmasosaan kappaleen rojalteista, niin lauluna kuin instrumentaalinakin nauhoitetuista versioista.

Kappale alkaa 32 tahdin mittaisella yhtyeosiolla, jota seuraavat 16 tahdin mittaiset soolo-osuudet pasuunalle, kornetille ja klarinetille. Soolojen jälkeen soitetaan 32 tahdin yhtyeosio ja sen jälkeen kahden tahdin mittainen pasuunalopetus. Oryn lopetus soitetaan yleensä aina sellaisenaan. Yhtyeosioissa klarinetti, kornetti ja pasuuna soittavat 1920-luvun neworleansilaisille yhtyeille tyypillistä kontrapunktimelodiaa.

Suomalaisista muusikoista kappaleen ovat levyttäneet mm. Ragni Malmstén vuonna 1960 Reino Helismaan sanoin ja Erkki Friman harmonikalla vuonna 1983.

Kokoonpano
----------

Alkuperäinen vuoden 1926 nauhoitus tehtiin seuraavalla kokoonpanolla:

* Louis Armstrong – kornetti
* Kid Ory – pasuuna
* Johnny St. Cyr – banjo
* Johnny Dodds – klarinetti
* Lil Armstrong – piano

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Anderson, Gene Henry; Budds, Michael J.: *The Original Hot Five Recordings of Louis Armstrong*, s. 74. Pendragon Press, 2007. ISBN 978-1-57647-120-3. (englanniksi)
2. ↑  Giddins, Gary: *Weather Bird: Jazz at the dawn of its second century*, s. 531. Oxford University Press US, 2004. ISBN 978-0-19-515607-2. (englanniksi)
3. ↑  Bayles, Martha: *Hole in Our Soul: The loss of beauty and meaning in American popular music*, s. 227. University of Chicago Press, 1996. ISBN 978-0-226-03959-6. (englanniksi)
4. ↑  Wintz, Cary D.; Finkelman, Paul: *Encyclopedia of the Harlem Renaissance*, s. 940. Taylor & Francis, 2004. ISBN 978-1-57958-458-0. (englanniksi)
5. ↑  ’Muskrat’ Decision May Spark Hassle.  *Billboard*, 15.12.1956, s. 28.  Nielsen Business Media, Inc.. ISSN 0006-2510.   (englanniksi)
6. ↑  Scott, Derek B.: *From the Erotic to the Demonic: On critical musicology*, s. 187. Oxford University Press US, 2003. ISBN 978-0-19-515195-4. (englanniksi)
7. ↑  Kernfeld, Barry Dean: *The Blackwell Guide to Recorded Jazz*, s. 22. Wiley-Blackwell, 1995. ISBN 978-0-631-19552-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Muskrat Ramble *JazzStandards.com*.  (englanniksi)
Ortodoksinen nunna apostolika yllään.
**Apostolika** on ortodoksisen nunnan päähuivi. Apostolikaa pitävät vihityt nunnat ja viitankantajat. Se on mustasta tai keskikesällä valkeasta kankaasta valmistettu hartiapituinen huivi, joka solmitaan pään ympärille niin että vain kasvot näkyvät. Kesällä käytettävän valkean huivin kanssa ei pidetä päähinettä, mustan huivin kanssa arkipäivisin kalottia eli skufiaa, juhlapäivinä klobukkia. 

Skeemanunnat pitävät aina mustaa apostolikaa jonka päällä heillä on arkipäivinä Kristuksen piinavälineillä eli Golgatan ristillä, keihäällä ja ruokokepillä koristettu skufia ja liturgiassa sekä juhlapäivinä huppupäähine eli kukkeli. 

Noviisien ja naispuolisten talkoolaisten päähineenä on tavallinen musta päähuivi, joka pääsääntöisesti solmitaan leuan alle. Samoin Lintulan luostarissa vieraileville naisille kerrotaan, että hyvä tapa olisi käyttää hillittyä päähuivia, joskaan määräys ei ole aivan niin ehdoton kuin mitä se on venäläisissä luostareissa.

Laatokan Valamon luostarissa jopa jaetaan huiveja ja kietaisuhameita niille naispuolisille vieraille joilla sellaista ei ole.

Lähteet
-------

* Arkkimandriitta Arseni: Ortodoksinen sanasto
* Lintulan luostari, ohjeet vierailijoille
**Zarch** on David Brabenin kehittämä tietokonepeli, joka on julkaistu vuonna 1987 Acorn Archimedes -tietokoneelle. Rajoitettu versio pelistä nimellä **Lander** seurasi tietokoneen mukana. Peli on myöhemmin julkaistu muille alustoille nimellä **Virus**. Muilla alustoilla, kuten Atari ST:llä, värimäärä on pudotettu Archimedeellä käytetystä 256:sta 16:een väriin suorituskyvyn vuoksi.

Pelaaminen
----------

Pelissä on tavoitteena puolustaa maa-planeettaa hyökkäävältä muukalaisrodulta ja sen levittämältä virukselta. Pelissä ohjataan hiirellä alusta, jolla voi ampua vastustajia ja jossa polttoaine kuluu lennon aikana. Alus tuhoutuu törmätessään maahan tai vastustajien ampumisesta. Pelin ohjausmenetelmän oppimista on sanottu vaikeaksi.

Tekniikka
---------

Peli oli aikanaan teknisesti edistyksellinen käyttäessään varjostettua vektorigrafiikkaa. Menetelmää on käytetty myöhemmin useissa muissa tietokone- ja konsolipeleissä ennen teksturoinnin yleistymistä. Pelin sanotaan olevan ensimmäinen 3D-valaistusta ja -varjostusta käyttävä peli, joka myös generoi varjosiluetit ajonaikaisesti. 
Pelissä on myös käytetty *partikkeliefektejä* (*hiukkasefektejä*) eri tarkoituksiin, kuten aluksen työntövoiman esittämiseen. Efektin käyttö on myöhemmin yleistynyt.

Braben oli kehittänyt 3D-maastolle algoritmeja *Eliten* seuraajaa varten mutta ne eivät olleet BBC Microlla erityisen nopeita eivätkä hyvännäköisiä. Kuultuaan Acornin tulevasta tietokoneesta hän teki aikarajan vuoksi tekniikkademoksi *Landerin* parissa kuukaudessa.  Samaa maastotekniikkaa on käytetty myös peleissä *Conqueror* ja *Zeewolf*.

Vastaanotto
-----------

Amiga Power -lehdessä vuonna 1991 peli oli viidentenä parhaiden Amiga-pelien listalla. Peli on voittanut *16 bit Game of the Year* -palkinnon vuonna 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2  Patterson, Blake: ‘Virus’ vs. ‘Zarch’ — A Look at Two Braben Classics *bytecellar.com*. Viitattu 23.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Zarch *frontier.co.uk*.  Arkistoitu 11.5.2017. Viitattu 23.5.2017.
3. ↑  Virus review Amiga Magazine Rack. Viitattu 23.5.2017.
4. ↑  Virus *atarimania.com*. Viitattu 23.5.2017.
5. 1 2  Virus review Amiga Magazine Rack. Viitattu 23.5.2017.
6. 1 2  Amiga Power Issue 0 May 1991 Amiga Magazine Rack. Viitattu 23.5.2017. (englanniksi)
7. ↑  Rose, Mike: The Future of Games with David Braben Gamasutra. Viitattu 23.5.2017.
8. 1 2  Virus *frontier.co.uk*.  Arkistoitu 9.4.2017. Viitattu 23.5.2017.
9. ↑  Tony Smith: Strong ARM: The Acorn Archimedes is 25  1.6.2012. The Register. Viitattu 16.6.2018.
10. ↑  The Making of Zarch *sockmonsters.com*. Viitattu 23.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Virus* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Virus* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
**Zaran** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Marvel-universumin historiassa ainakin kaksi eri miestä on kantanut Zaranin nimeä. Alkuperäinen Zaran esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen *Master of Kung Fu* -lehden numerossa 77 (1979). Hahmon loi Mike Zeck. Toinen Zaran esiintyi vuonna 1990 julkaistussa *Master of Kung Fu: Bleeding Black* -julkaisussa. Tämän Zaranin loivat Doug Moench ja Paul Gulacy. 

Suomessa Zaran esiintyi ensimmäisen kerran *Wolverine* -lehden kolmannessa numerossa (2002).

Zaran I
-------

**Maximillian Zaran** on syntyjään Englannista. Jo varhain hän päätti ryhtyä palkkasoturiksi. Varmana päätöksestään Zaran alkoi harjoitella useiden erilaisten terä- ja ampuma-aseiden kanssa. Harjoittaessaan kylmää ammattiaan Zaran ajautui luonnollisesti kohtaamisiin supersankarien kanssa ja sai vaivoikseen superroiston aseman. 

Zaranin ensimmäinen taistelu tapahtui kamppailulajien taitajaa, Shang-Chitä vastaan. Kung fun mestari voitti helposti Zaranin. Zaran ei kuitenkaan luovuttanut, vaan palasi haastamaan useita kertoja Shang-Chin. Myöhemmin Zaran ajautui törmäyskurssille myös Kapteeni Amerikan kanssa. 

Zaran ei kuitenkaan luovuttanut vaan yhdisti voimansa muiden pelättyjen taistelijoiden Teräkäden sekä Paineaallon kanssa ja iski Länsirannikon Kostajia vastaan. Myöhemmin Zaran joutui taistelemaan myös Haukansilmää vastaan. 

Zaran tutustui sittemmin toiseen palkkasoturiin, ranskalaiseen Batrociin ja liittyi tämän joukkioon, Batrocin Prikaatiin. Yhdessä joukko kävi Kapteeni Amerikan kimppuun, mutta hävisi taistelussa. Tämän jälkeen Zaran on nähty niin Gambiitin kuin Wolverinenkin kimpussa. Jälkimmäistä vastaan Zaran kävi puhtaasta näyttämisenhalusta, mutta menetti miltei henkensä Wolverinen lävistettyä tämä kynsillään.

Zaran II
--------

Toisen Zaranin henkilöllisyys ei ole tiedossa, mutta on paljastettu, että hän on harjoitellut yhdessä Maximillian Zaranin kanssa kamppailulajeja tullakseen itsekin palkkasoturiksi. Ei ole varmaa, missä vaiheessa ensimmäinen Zaran on kouluttanut seuraajansa. Kuten ensimmäinen Zaran, myös tämä superroisto haastoi verivihollisensa Shang-Chin taisteluun elämästä ja kuolemasta. Shang-Chi kuitenkin voitti hänet eikä uutta Zarania ole sen koommin nähty.

Voimat ja varusteet
-------------------

Zaran ei omaa minkäänlaisia yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä terveen, aktiivisesti harjoittelevan miehen nopeus, kestävyys ja fyysiset voimat. Zaran on kuitenkin hionut äärimmilleen taitonsa erilaisten tuliaseiden, mutta varsinkin muinaisten kamppailulajien aseiden kanssa. Zaran hallitsee erinomaisesti erilaisia tekniikoita nuija-, veitsi-, nunchaku-, shuriken- ja miekkatekniikoita. 

Zaran käyttää myös suojaavia käsineitä sekä kaulasuojusta, joihin molempiin on kätketty pieniä heitettäviä saita.

Aiheesta muualla
----------------

* Marveldatabasen profiili Zaranista (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Wolverine #3 (2002). Egmont Kustannus Oy.
**Anne Stenros** (s. 1954) on suomalainen arkkitehti, professori ja Koneen muotoilujohtaja.

Stenros on kotoisin Espoon Tapiolasta. Hänen vanhempansa ovat huonekalutehdas Muuramen omistajat, sisustusarkkitehti, professori Pirkko Stenros ja arkkitehti, professori emeritus Helmer Stenros. Anne Stenros opiskeli arkkitehtuuria muun muassa Reima Pietilän johdolla Oulun yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi Helsingin teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1992.

Stenros oli Design Forum Finlandin johtaja vuosina 1995–2004, minkä jälkeen hän toimi vuoden Aasiassa Hong Kong Design Centren johtajana. Kone Oy:n muotoilujohtajana hän on toiminut vuodesta 2005.

Stenros asuu Helsingin Kulosaaressa. Hän on saanut Helsingin kaupungin myöntämän Helsinki-mitalin. Stenros on EU:n tulevaisuuden innovaatiopolitiikan bisnespaneelin jäsen sekä Tampereen teknillisen yliopiston säätiön hallituksen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tampereen teknillisen yliopiston säätiölle hallitus  17.3.2009. Opetus- ja kulttuuriministeriö. Viitattu 3.5.2015.
2. 1 2  Katja Boxberg: Koneen muotoilujohtaja: Jokainen menestynyt nainen on kärsinyt ennakkoluuloista *Helsingin Sanomat*.  3.5.2015. Viitattu 3.5.2015.
3. 1 2 3  Johanna Lemola: Muotoilulla menestykseen (pdf) *Helsinki-info 6, 2013*. Helsingin kaupunki. Viitattu 3.5.2015. [vanhentunut linkki]
**Zara Doluhanova** (5. maaliskuuta 1918 Moskova – 4. joulukuuta 2007 Moskova) oli armenialainen oopperalaulaja, äänialoiltaan mezzosopraano ja kontra-altto.

Doluhanovan äiti oli merkittävä laulaja ja isä insinööri, joka myös soitti huilua, klarinettia ja trumpettia. Doluhanova itse opiskeli aluksi pianonsoittoa, mutta vaihtoi instrumenttia viuluun ja päätti 16-vuotiaana lopulta keskittyä opiskelemaan laulua. Hänen opettajanaan oli Moskovan Gnesin-musiikkiakatemiassa Vera Beljajeva-Tarasevitš. Hän debytoi Jerevanin oopperassa Siebelin roolissa oopperassa *Faust* vuonna 1938. Hän aloitti työskentelyn samassa paikassa, jossa kapellimestari ymmärsi *Hugenottien* harjoitusten yhteydessä Doluhanovan lahjakkuuden kamarilaulajana. Doluhanova jättikin pian teatterin, sillä koki itsensä siellä muun muassa liian riippuvaiseksi kapellimestarista ja kollegoistaan. Siksi hän omistautui tulevaisuudessa etenkin konsertti- ja radioesiintymisiin. Vuonna 1944 hänestä tuli Moskovan radion solisti ja vuonna 1959 Moskovan filharmonisen orkesterin johtosolisti.

Doluhanovan rooleihin oopperalavoilla kuuluivat Marfa ja Lel sekä roolit Giuseppe Verdin ja etenkin Gioacchino Rossinin teoksissa. Hän myös esiintyi Giacomo Puccinin *Sisar Angelican* ensimmäisessä esityksessä Neuvostoliitossa. Hän esitti ja levytti monia resitaaleja, joiden ohjelmisto koostui klassisista yksinlauluista, venäläisistä romansseista ja Armenian sekä muiden viihdelauluista.

Doluhanova oli yksi ensimmäisistä esiintyjistä, jotka saivat mahdollisuuden laulamiseen länsimaissa. Hän esiintyikin lopulta Itä-Euroopan ohella myös Englannissa, Ranskassa, Skandinaviassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Yhdysvalloissa (ensimmäistä kertaa New Yorkissa 1959; toinen kiertue 1970). Eri maiden säveltäjät ja runoilijat omistivat töitään Doluhanovalle.

Doluhanova sai Lenin-palkinnon. Vuodesta 1970 hän keskittyi opetustyöhön, jota teki ainakin Gnesin-musiikkiakatemiassa. Hän oli maalaamisen harrastaja. Hänen aviomiehensä oli säveltäjä Aleksandr Doluhanian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bach-Cantatas: Zara Dolukhanova


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Mount DiabloMount Diablon läntinen osa ja valtatie 24.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Yhdysvallat Yhdysvallat  San Francisco |
| Vuoristo | 
Mount Diablo |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 173 m |
| Prominenssi | 
938 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 52′ 54″ P, 121° 54′ 51″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mount Diablo** on vuori Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Vuori sijaitsee San Franciscon lahden alueella, ja sen ylin huippu on yli kilometrin korkeudella maasta. Huippua ympäröi Mount Diablon puistoalue, jonka pinta-ala on noin 80 km². Vuoren huippu kohoaa jyrkästi sitä ympäröivästä tasaisesta maastosta.

Alun perin Mont Diablo ja sen ympäristö olivat paikallisten miwok-intiaanien asuinaluetta. Espanjalaiset valtasivat alueen 1800-luvun alkupuolella,  ja antoivat vuoristolle nimeksi *Monte Del Diablo* "Paholaisen tiheikkö". Englantilaiset kuulivat nimen väärin ja vuoriston nimi kääntyi nykymuotoonsa Mount Diablo (Paholaisen vuori).

Mount Diablosta ja sen lähialueilta on löydetty useita tärkeitä mineraaleja ja kivilajeja sisältäen pohjoisessa elohopean, kuparin, sinooperin, diabaasin, sinisen liuskekiven ja travertiinin sekä idässä maakaasun ja raakaöljyn.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mount Diablo**.
1. ↑  Mt. Diablo Statepark *parks.ca.gov*. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  History of Mount Diablo *Sfgate.com*.  Arkistoitu 3.1.2009. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)
3. ↑  Mt. Diablo Cam *Mtdiablocam.com*. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  Geology of Mt. Diablo *Mdia.org*.  Arkistoitu 27.12.2010. Viitattu 2.3.2011. (englanniksi)
**Helmi Amanda Tähtinen** (7. joulukuuta 1882 Jämsä – 7. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1900-luvun alkuvuosina.

Elämä ja ura
------------

Helmi Tähtisen vanhemmat olivat opettaja Mikko Tähtinen ja Amanda Sjöblom.
Hän sai näyttämöopetusta Kaarola Avellanin johdolla ja aloitti ammattimaisen näyttelijän uransa Suomalaisessa Maaseututeatterissa vuonna 1901. Seuraavana vuonna hän siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, missä hän näytteli kevääseen 1908.

Tähtinen näytteli noin sata roolia. Hänen tehtäviään olivat muun muassa Maiju näytelmässä *Papin perhe*, Susanne näytelmässä *Figaron häät* ja Katri laulunäytelmässä *Tukkijoella*. William Shakespearen *Kesäyön unelmassa* Tähtinen näytteli Hermiaa ja Aleksis Kiven *Nummisuutareissa* hänellä oli Kreetan osa.

Helmi Tähtinen avioitui kruununnimismies Mauri Honkajuuren kanssa 1908. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä (Eeva ja Leena) ja kolme poikaa (Jaakko, Paavo ja Erkki), joista Paavo Honkajuuri teki merkittävän uran teollisuusjohtajana.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita 1930, s. 334
2. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 10.1.1961, s. 2.
3. ↑  Tähtinen Helmi *Ilona.tinfo.fi*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 9.7.2019.
4. ↑  Kokoomusbiografia : Honkajuuri, Iivari Mauri *Kokoomus.net*. Porvarillisen Työn Arkisto. Viitattu 9.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Näyttelijäliitto.fi: Näyttelijäliiton ystävyysjäsenet / 1940-luku (Arkistoitu – Internet Archive)
* Biografiasampo.fi: Helmi Amanda Tähtinen
Risto Juhani Helsingin kirjamessuilla 2004.
**Risto Yrjö Juhani** (aik. **Pulliainen**; 25. huhtikuuta 1934 Suonenjoki – 19. lokakuuta 2013) oli suomalainen keramiikkataiteilija, teatteriohjaaja ja kirjailija.

Juhanin vanhemmat olivat asemapäällikkö Yrjö Juhani Pulliainen ja emäntä Rauha Malm. Hän kävi Tampereen yliopiston draamastudion ohjaajalinjan 1958-1960. Juhanin nimi oli alkujaan Risto Yrjö Juhani Pulliainen. Turun ja Porin lääninhallitus oikeutti hänet 10.9.1963 päivätyllä päätöksellä muuttamaan nimensä Risto Yrjö Juhaniksi. Juhani asui tuolloin Raumalla, sittemmin Heinolassa.

Juhani oli perustamassa Jyväskylän Huoneteatteria vuonna 1958. Hän toimi myös 1960-luvun alussa teatterinjohtajana Uudessakaupungissa ja Raumalla sekä ohjaajana ja lavastajana Porin Teatterissa. 

Juhani on käsikirjoittanut lukuisia lyhytelokuvia sekä Matti Kassilan *Päämaja*-elokuvan, jossa myös näytteli tiedusteluosaston päällikköä.

Juhani on haudattu Heinolan seurakunnan hautausmaalle muistolehtoon.

Bibliografia
------------

* *Torsti Ossian Koskinen, syyllinen – syytön*. Helsinki: Tammi, 1971.
* *Peiponlento*. Helsinki: Tammi, 1972. ISBN 951-30-2121-1.
* *Hotellikuolema*. Helsinki: Like, 2004. ISBN 952-471-328-4.
* *Kolehti kuolemalle*. Helsinki: Like, 2005. ISBN 952-471-605-4.
* *Vastarannan kiiski*. Helsinki: Like, 2006. ISBN 952-471-896-0.
* *Virta ottaa omansa*. Helsinki: Like, 2006. ISBN 952-471-862-6.
* *Paatuneet*. Helsinki: Like, 2007. ISBN 978-952-01-0027-8.
* *Salatuimpaan saakka*. Helsinki: Like, 2009. ISBN 978-952-01-0185-5.
* *Ei tikkua ristiin*. Like, Helsinki 2012

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Risto Yrjö, kuva muistolaatasta albumissa: Heinolan hautausmaa kortteli 18 (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 9.3.2023.
2. ↑  Risto Juhani *Like Kustannus*. Viitattu 5.3.2023.
3. 1 2  Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Risto Juhani[vanhentunut linkki]
4. ↑  Uusi Suomi, 1963, No 252, sivu 23, julkaistu 17.9.1963

Aiheesta muualla
----------------

* DekkariNetti
* Kirjasampo

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Jaakko Ilmari Kustaanpoika Pahkajärvi
**Jaakko Ilmari Kustaanpoika Pahkajärvi** (22. heinäkuuta 1897 Kortesjärvi – 15. elokuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916, missä hän koki myös kohtalonsa kaatumalla taistelussa.

Perhe ja koulutus
-----------------

Pahkajärven vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Pahkajärvi ja Sanna Maria Storkock. Pahkajärvi kävi viisi luokkaa Lapuan yhteiskoulua.

Jääkärikausi
------------

Pahkajärvi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän kaatui taistelussa 15. elokuuta 1916 kranaatin täysosumasta. Kuollessaan hän oli naimaton ja hänet haudattiin Gallingin (Galinin) sotilashautausmaahan saksalaisten aseveljien rinnalle.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Jääkäri 1916
 | Jääkärimerkki | * Jääkärimerkki
 |
Lovie Smith
**Lovie Smith** (s. 8. toukokuuta 1958 Gladewater, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on toiminut pitkällä urallaan NFL:n Chicago Bearsin päävalmentajana kausina 2004–2012, Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana kausina 2014–2015 ja Houston Texansin päävalmentajana kaudella 2022. Lisäksi Smith toimi Illinois’n yliopiston päävalmentajana vuosina 2016-2020.

Smith valittiin Chicagon valmentajaksi Dick Jauronin tilalle vuonna 2004. Ennen valintaa hän oli ollut puolustuskoordinaattorina St. Louis Ramsissa.

Ensimmäinen kausi Bearsissa oli huono: 5 voittoa 16 ottelusta ja NFC Northin viimeinen sija. Toinen kausi alkoi huonosti, kun pelinrakentaja Rex Grossman loukkaantui kauden alussa ja hänen paikalleen laitettiin tulokas Kyle Orton. Kausi ei jatkunutkaan hyvin eikä joukkue päässyt jatkoon NFC Northista. Kausi 2005 oli hyvä, 11 voittoa 16 ottelusta ja NFC North -divisioonan voitto. Bearsit putosivat kuitenkin pudotuspeleissä jo ensimmäisellä kierroksella. Smith valittiin NFL:n vuoden valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Smith johdatti Bearsit loppuotteluun eli Super Bowliin, jossa hän kohtasi hyvän ystävänsä Tony Dungyn valmentaman Indianapolis Coltsin. Ensimmäistä kertaa NFL:n historiassa Super Bowlissa pelasi kaksi tummaihoista päävalmentajaa vastakkain.

Lähteet
-------

1. ↑  Houston Texans Hire Lovie Smith as Head Coach *Houston Texans*. Viitattu 8.2.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Dick Jauron** | **Chicago Bearsin päävalmentaja**2004–2012 | Seuraaja:**Marc Trestman** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Greg Schiano** | **Tampa Bay Buccaneersin päävalmentaja**2014–2015 | Seuraaja:**Dirk Koetter** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bill Cubit** | **Illinois’n yliopistoin päävalmentaja**2016–2020 | Seuraaja:**Bret Bielema** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**David Culley** | **Houston Texansin päävalmentaja**2022 | Seuraaja:**DeMeco Ryans** |
**Välimerenritari** eli **etelänritari** (*Papilio alexanor*) on Välimeren alueella ja Lähi-idässä tavattava kookas ritariperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Monien sukulaistensa tapaan etelänritarikin on kookas kelta-musta perhonen, jonka takasiipien takareunassa on pitkä kannus. Musta väri muodostaa siiville kolme taaksepäin kapenevaa, leveää poikkiraitaa. Muista suvun Euroopassa tavattavista lajeista poiketen etelänritarin siipisuonten kohdalla ei ole nähtävissä tummia juovia. Sekä etu- että takasiipien ulkoreunan tuntumassa on leveä tumma poikkiraita, jonka alueella etenkin takasiivessä näkyy sinistä väriä. Takasiiven takareunassa on punainen silmätäplä. Ruumis on kelta-musta, pitkittäisraidallinen. Tuntosarven kärki on valkoinen.

Hieman samannäköinen laji on purjeperhonen (*Iphiclides podalirius*).

*

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Välimerenritaria tavataan Kaakkois-Euroopassa Balkanin niemimaalla ja Kreikan saaristossa sekä Lähi-idässä aina Iraniin ja Afganistaniin saakka. Sillä on myös muusta levinneisyydestä irrallinen esiintymä Luoteis-Italian ja Kaakkois-Ranskan alueella. Perhoset lentävät yhtenä pitkäkestoisena sukupolvena kesä-heinäkuussa, mutta kuumimmilla paikoilla jopa huhtikuusta alkaen.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Välimerenritari viihtyy harvalukuisena kuumilla ja kuivilla avoimilla rinteillä tai harvakseltaan puustoisilla paikoilla. Lentotapa on liitelevä, ja laskeutuessaan juomaan mettä eläin lepattelee siipiään. Laji vierailee mielellään ohdakkeiden kukilla.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla sarjakukkaiskasveilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Haahtela, Saarinen, Ojalainen & Aarnio: Suomen ja Euroopan päiväperhoset. Gummerus 2012. ISBN 978-951-20-8386-2 s. 55

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q311658
* Wikispecies: Papilio alexanor
* BioLib: 51301
* BOLD: 33261
* CoL: 4CK2K
* EoL: 131356
* Fauna Europaea: 440673
* Fauna Europaea (new): 58b354ff-89ad-4fd4-8af3-b774826c9b65
* GBIF: 1938131
* iNaturalist: 362809
* IRMNG: 10275810
* LepIndex: 167810
* NBN: NHMSYS0000516590
* NCBI: 77249

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo sarjakuvahahmosta. Välimies on myös välimiesoikeudessa toimiva riidanratkaisija.*

**Välimies** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kosminen puolijumala, Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen palvelija. Välimies toimii Marvel-universumissa tasapainon ja kaksinaisuuden inkarnaationa ja on samalla metafyysinen vastakohta Galactukselle. Välimiehen loi Jim Starlin. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen *Warlock* -lehden numerossa 10 (joulukuu 1975). 

Suomessa Seuraajan ensiesiintyminen tapahtui *MARVEL*-lehden numerossa 5 (1993).

Historia
--------

Välimies itse on todennut edustavansa erilaisten abstraktien asioiden kaksinaista luonnetta; paha ja hyvä; järki ja tunne; todellisuus ja illuusio ja elämä ja kuolema. Välimies toimii myös Herra Järjestyksen ja Lordi Kaaoksen edustajana ja palvelijana universumissa, vaikka hänen lojaalisuutensa on toisinaan ailahtelevaista. 

Ensimmäisen kerran Välimiehen tapasi Adam Warlock, jolle Välimies kertoi, että joutuisi pakottamaan tämän muuttumaan pahaksi kaksoisolennokseen Magukseksi. Warlock ei kuitenkaan suostunut tähän ja sai apua vanhalta vastustajaltaan Thanokselta. Välimies juonittelee myöhemmin Universumin vanhimpia vastaan ja onnistuu Kuoleman avulla tappamaan näistä kolme. Pian tämän jälkeen Välimies joutuu taistelemaan Galactusta vastaan. 

Välimiehen tavattua maapallon voimakkaimman velhon Tohtori Oudon Herra Järjestys ja Lordi Kaaos vangitsevat hänet rangaistukseksi kapinoinnista. Myöhemmin Thanos vapauttaa hänet vankilasta, ja titaanin onnistuu samalla kaappaamaan itselleen yhden suunnattoman voimakkaista Ikuisuuskivistä, joka oli ollut Välimiehen hallussa. Tämän jälkeen Thanos lyö Välimiehen maahan ja jättää tämän kohtaamaan raivostuneet isäntänsä.

Voimat ja varusteet
-------------------

Välimies omaa laskemattomat fyysiset voimat, hän on täysin tuhoutumaton ja kykenee lentämään valoa nopeammin. Välimiehellä on miltei rajoittamaton kyky manipuloida aikaa, avaruutta ja energiaa. Hän omaa myös suuret psioniset voimat. Huolimatta valtavista voimistaan Välimies ei kuitenkaan ole kaikkitietävä. 

Välimiehellä on telepaattinen linkki herroihinsa Herra Järjestykseen ja Lordi Kaaokseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Silver Surfer* #18. Marvel Comics.
2. 1 2  *Warlock* #10 (1975). Marvel Comics.
3. 1 2  *Thanos Quest* #1 (1990). Marvel Comics.
4. ↑  *Silver Surfer* #17. Marvel Comics.
5. ↑  *Doctor Strange* nro 26-28. Marvel Comics.
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Välimiehestä (englanniksi)
**Jason Moore** (s. 10. lokakuuta 1988 Bedford) on brittiläinen moottoriurheilija.

Ura
---

Moore aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000. Vuonna 2003 hän sijoittui toiseksi National Junior TKM-mestaruussarjassa. Vuosina 2004-05 Moore kilpaili KF2-luokassa. Vuonna 2006 hän voitti National Junior TKM Extreme sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Moore siirtyi Formula Palmer Audi sarjaan. Hän sijoittui viidenneksi debyyttivuonnaan. Moore jatkoi sarjassa vuonna 2008 voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Moore kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Hän ajoi nopeimman kierroksen kauden toiseksi viimeisessä Espanjan kilpailussa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rodolfo Chikilicuatre** on espanjalaisen koomikon David Fernández Ortizin (s. 24. kesäkuuta 1970) esittämä hahmo. Rodolfo esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2008 myöhäisillan *Buenafuente*-tv-ohjelmassa La Sexta -kanavalla. Rodolfo Chikilicuatre valittiin netti- ja tekstiviestiäänestyksessä edustamaan Espanjaa vuoden 2008 euroviisuihin.

Rodolfo Chikilicuatre on elvis-peruukkia käyttävä argentiinalainen, joka on keksinyt vibraattorikitaran. Edustuskappale "Baila el Chiki-chiki" parodioi reggaeton-musiikkia.

Chikilicuatren esitystä "Baila el Chiki-chiki" promotoitiin ohjelmassa ja se sai yli puolet äänestyksen äänistä. Kappaleesta poistettiin voiton jälkeen euroviisujen sääntöjen edellytysten vuoksi viittauksia eräisiin poliitikkoihin kuten Zapateroon ja Mariano Rajoyhin, jotka mainittiin vain etunimillä. Viittaus Hugo Cháveziin jäi pois, vaikka Juan Carlos I:een ja hänen tölväisyynsä "¿Por qué no te callas?" Chávezille viitattiin. Lisäksi kappaletta pidennettiin, koska alkuperäinen kappale oli vain minuutin ja 20 sekunnin pituinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Baila El Chiki Chiki *eurovision.tv*. Viitattu 1.11.2012.
2. ↑  Spanish Eurovision entrant forced to change lyrics *Think Spain*.  Arkistoitu 6.11.2010. Viitattu 1.11.2012.