recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Realismit 

---

Jacob Riis, Mulberry Streetillä nukkuvia lapsia, 1890.
 Jacob Riis, *Mulberry Streetillä nukkuvia lapsia*, 1890. 

Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa 

 

Fantastinen realismi   
 Fotorealismi   
 Inhorealismi   
 Kapitalistinen realismi   
 Maaginen realismi   
 Naturalismi (taide)   
 Neorealismi   
 Sosialistinen realismi   
 Surrealismi   
 Uusi realismi   
 Yhteiskunnallinen realismi

Realismia 

*Akka ja kissa*   
 *Démasquée*   
 *Femme nue couchée*   
 *Kivenhakkaajat*   
 *Le Sommeil*   
 *Maailman alkuperä*   
 *Poika ja varis*   
 *Pyykkiranta*   
 *Raatajat rahanalaiset*   
 *Tanssiaiskengät*   
 *Toipilas*   
 *Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633*   
 *Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille*

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Akka ja kissa** on suomalaisen taidemaalarin Akseli Gallen-Kallelan öljymaalaus vuodelta 1885.

*Akka ja kissa* -teoksen valmistumisen aikaan Suomen lehdistössä keskusteltiin suomalais-kansallisen taiteen tarpeellisuudesta. Yleinen mielipide korosti kansallisen taiteen aineiston löytyvän *Kalevalasta* ja vanhoista kansantarinoista.

Teosta, joka on Gallen-Kallelan ensimmäinen suurikokoinen teos, pidetään taiteilijan ensimmäisenä radikaalin naturalistisena teoksena. Teos on ollut useiden tutkielmien ja esseiden aiheena, ja siitä on esitetty useita erilaisia tulkintoja. Yleisesti maalausta pidetään eräänlaisen rakkaudentunnustuksena tavalliselle kansanihmiselle.*lähde?* Se kuvastaa myötätuntoa yhteiskunnan vähäosaisia ja kansan yksinkertaista elämää kohtaan.

Aiheen valinta on realisteille tyypillinen, se ei kaunistellut eikä silotellut kuvattavaa kohdetta. Kyse oli tavallaan vastaiskusta hovitaiteen perintönä syntyneelle muotokuvamaalaukselle, joka yleensä pyrki kaunistelemaan asioita.

Teos on eräiden tietojen mukaan maalattu Salossa ja viimeistelty Pariisissa. Sinä kesänä taiteilija oli Salon lennätinlaitoksen johtajan vänrikki Adam Ernest Axel Lindencronan kutsusta saapunut maalaamaan isäntänsä muotokuvaa. Hän päätti toteuttaa myös näkemyksen Salossa asuvasta vanhasta mummosta. Tämä mummo oli torpparintytär Karolina Lindström, jota kutsuttiin paikkakunnalla *Lammasmummoksi* ja tunnettiin myös "Karuna". Gallen-Kallela itse totesi Lammasmummosta: "Omituinen pikkukaupungin originaali. Hänellä ei ollut kotiakaan, vaan hän nukkui yönsä ladoissa, aitoissa ja ullakoilla missä milloinkin, joskus ulkona pientareella."

*Akka ja kissa* oli ensimmäisiä teoksia, jotka hankittiin vasta perustetun Turun taidemuseon kokoelmiin. Hankinta tehtiin Victor Westerholmin johtajakaudella vuonna 1895. Saman museon kokoelmissa se sijaitsee nykyisinkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Malmberg, Ilkka: Isännät ja rengit.  *Helsingin Sanomat / Kuukausliite*, 2009, nro Toukokuu, s. 36.
2. ↑  Lammasmummo ja kissa – pala salolaista kulttuurihistoriaa Salon taidemuseo.  Arkistoitu 6.10.2007. Viitattu 1. toukokuuta 2007.
**Kleopatra III** (m.kreik. Κλεοπάτρα, noin 160/155 eaa. – 101 eaa.) oli Egyptin kuningatar ja Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsen. Hänen vanhempansa faarao Ptolemaios VI ja Kleopatra II olivat sisaruksia.

Ptolemaios VI:n kuoleman jälkeen vuonna 145 eaa. hänen veljensä Ptolemaios VIII seurasi häntä kuninkaana ja meni naimisiin Kleopatra II:n kanssa. Noin vuonna 140 eaa. Ptolemaios VIII meni naimisiin myös siskontyttärensä ja tytärpuolensa Kleopatra III:n kanssa.

Vuonna 132 eaa. syttyi sisällissota Kleopatra II:n ja Ptolemaios VIII:n välille. Kleopatra III pakeni Kyprokselle, jonne hänen miehensä myös myöhemmin pakeni. Vuonna 130 eaa. Ptolemaios sai taas vallan Egyptissä ja Kleopatra pääsi palaamaan sinne vuonna 127 eaa.

Ptolemaios VIII halusi, että hänen kuolemansa jälkeen Kleopatra hallitsisi jommankumman poikansa kanssa. Kleopatra olisi halunnut hallitsijakumppanikseen Ptolemaios X:n, mutta Aleksandrian asukkaat pakottivat hänet valitsemaan Ptolemaios IX:n. Kleopatra sai kuitenkin Ptolemaios IX:n syrjäytettyä väitettyään, että tämä oli aikonut murhata hänet. Ptolemaios X palasi Egyptiin hallitsemaan äitinsä kanssa. Kleopatra III kuoli vuonna 101 eaa. ehkä Ptolemaios X:n murhaamana.

Lapsia
------

* Ptolemaios IX
* Ptolemaios X
* Kleopatra IV (naimisissa Ptolemaios IX:n kanssa)
* Kleopatra Selene I (naimisissa Ptolemaios IX:n kanssa)
* Kleopatra Tryfaina (naimisissa Antiokhos VIII Grypoksen kanssa)

Lähteet
-------

* The Ptolemaic Dynasty (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Livius.org Cleopatra III (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Osmo Kalervo Saarnio** (20. toukokuuta 1914 Helsinki – 28. huhtikuuta 1953) oli suomalainen näyttelijä.

Elämä
-----

Osmo Saarnio syntyi näyttelijäpariskunta Kaarlo Saarnion ja Laina Laineen perheeseen. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1919. Saarnio opiskeli Suomen Näyttämöopistossa vuosina 1934–1936. Vuonna 1939 hän avioitui näyttelijä Elvi Heinosen kanssa, pariskunnalle syntyi tytär Sirkka kesäkuussa 1941. Liitto päättyi eroon 1948.

Saarnio työskenteli näyttelijänä useissa teattereissa: Turun Työväen Teatterissa 1936–1938 ja 1942–1944, Porin Teatterissa 1938–1939, Helsingin Työväen Teatterissa 1944–1948, Helsingin Kansanteatterissa 1948 ja Punaisessa Myllyssä 1949. Hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa Fouché (kappaleessa *Rouva Suorasuu*), Mikko Vilkastus (*Nummisuutarit*), Anufri (*Elomme päivät*), Boni (*Mustalaisruhtinatar*) ja Lancelot (*Nukke*).

Saarnio näytteli yhdeksässä elokuvassa vuosina 1939–1950. Hänen valkokangasroolinsa olivat sivuosia, kuten Joas elokuvassa *"Minä elän"*.

Filmografia
-----------

* Rakuuna Kalle Kollola (1939)
* Miehen vankina (1943)
* "Minä elän" (1946)
* Serenaadiluutnantti (1949)
* Tanssi yli hautojen (1950)
* Maija löytää sävelen (1950)
* Köyhä laulaja (1950)
* Katarina kaunis leski (1950)
* Lakeuksien lukko (1951)

Lähteet
-------

* *Teatterin maailma – Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1950.

Aiheesta muualla
----------------

* Osmo Saarnio Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Akkutesteri** on mittalaite, jolla mitataan akun kuntoa tai varaustilaa. Mittaamiseen on useita erilaisia mittalaitteita.

Nykyaikaisen testerin toiminta perustuu akun sisäisen impedanssin määrittämiseen. Tietämällä samanlaisen uuden akun sisäinen vastus ja vertaamalla sitä mitattuun tulokseen voidaan määrittää akun toimintakunto. Mittaukseen käytetään noin 1 kHz:n taajuista vaihtojännitettä ja virtana noin 50 mA. Vastusarvo kasvaa ajan mittaan, esimerkiksi akunlevyjen korrosioidessa ja elektrolyytin heikentyessä. 100 Ah:n akun vastus on luokkaa 1 mΩ ja 1000 Ah:n akun 0,13 mΩ.*lähde?* Akun kunto on heikko, kun vastusarvo on kasvanut 1,5–2-kertaiseksi uuteen akkuun nähden. Lisäksi testeri mittaa jännitteen, joka ei saa olla testeriin asetettua arvoa alempi. Vastusarvo vaihtelee merkittävästi akun varaustilasta riippuen, joten mittaus tulee aina suorittaa esimerkiksi täyteen ladatulle akulle. Vastus riippuu myös lämpötilasta, joten mittaus on syytä suorittaa aina esimerkiksi huoneenlämmössä. Akkua ei tarvitse irrottaa virtapiiristä mittauksen ajaksi. Pienestä vastusarvosta johtuen mittaus tulee suorittaa aina samasta kohtaa, jolloin liitokset tai lyijynavan vastus ei vaikuta mitattuun vastusarvoon. Li-ion- ja joskus Ni-MH-akussa voi olla sarjaankytkentä PTC-suojavastukseen ja/tai FET-virranrajoitukseen, jolloin akkutesterillä niitä ei voi täsmällisesti mitata.

**Kuormitustestauksessa** akkua puretaan, kunnes sen jännite laskee arvoon, joka vastaa lähes täysin puretun akun jännitettä. Akun kapasiteetti on tällöin purkuun käytetyn virran arvo kertaa aika.

Akkuhapon ominaispainon mittaaminen areometrillä. Akkuhapon ominaispainosta voidaan päätellä akun varaus. A=Areometri, B=AkkuLyijyakun varaustilaa voi mitata myös **areometrillä**. Nestettä imetään akkukennosta laitteen sisään. 100 % varaustilaa vastaava akkunesteen ominaispaino on noin 1,265 g/cm³. Lämpötila vaikuttaa lukemaan.

**Volttimittarilla** voi karkeasti arvioida akun varaustilaa. Tavallisessa kuusikennoisessa lyijyakussa 100 %:n varaustilaa vastaa noin 12,65 V ja 0 %:n vastaava jännite on 11,89 V.

**Oikosulkumittauksessa** mitataan lyhytaikaisesti akun antamaa maksimivirtaa.

| Ominaispaino, g/cm³ | Lepojännite, V | Varaustila, % |
| --- | --- | --- |
| 1,265 | 12,65 | 100 |
| 1,225 | 12,45 | 75 |
| 1,190 | 12,24 | 50 |
| 1,155 | 12,06 | 25 |
| 1,120 | 11,89 | 0 |
**Dionysoksen talo** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta yksityistalosta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin talo on osa Deloksen niin kutsuttua Teatterikorttelia.

Talolle nimen antanut tiikerillä ratsastavaa Dionysosta esittävä mosaiikki.
Dionysoksen talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200–100 eaa. Se sijaitsee Deloksen teatterin pohjoispuolella lähellä niin kutsuttua Kleopatran taloa. Talo on saanut nimensä opus vermiculatum -tekniikalla tehdystä lattiamosaiikista, joka esittää tiikerillä ratsastavaa siivekästä Dionysosta todennäköisesti palaamassa Intian matkaltaan. Talon keskiössä on ollut 3 x 4 doorilaisen pylvään muodostama peristyyli- eli pylväspiha, jonka pylväät ovat säilyneet suhteellisen hyvin ja kunnostettu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Delos: The Archaeological Site Ministry of Culture and Sports. Viitattu 24.10.2016.
3. ↑  House of Dionysos Delos Tours. Viitattu 24.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dionysoksen talo** Wikimedia Commonsissa
**Poltava** oli Venäjän keisarikunnan laivaston Gangut-luokan taistelulaiva, joka valmistui ennen Ensimmäistä maailmansotaa. Alus nimettiin vuonna 1709 käydyn Poltavan taistelun mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gangut-luokka*
Keisari Nikolai II tilasi aluksen duuman vastustuksesta huolimatta vuoden 1908 lopulla Amiraliteetin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 16. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1911 ja valmistui 17. joulukuuta 1914.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Helsinkiin sijoitettuun 1. taistelulaivaprikaatiin, jonka tehtävänä oli suojata pääkaupunkia estämällä kulku Porkkalankapeikosta.

Ensimmäisessä maailmansodan jälkeen alus oli koululaivana ja melkein upposi tulipalon seurauksena seuraavana vuonna. Alus uudelleennimettiin *Frunze*ksi 7. tammikuuta 1926 Mihail Frunzen mukaan. Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1940 ja sen romutus alkoi seuraavana vuonna. Toisessa maailmansodassa alus upotettiin Leningradin lähistöllä estääkseen alusta joutumasta saksalaisten käsiin. Alus nostettiin vuonna 1944 ja romutettiin vuonna 1949.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 302
Denson Seamount

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Vedenalainen tulivuori |
| Sijainti | 
 YhdysvallatKanada |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
54° 03′ 34″ P, 137° 25′ 01″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Denson Seamount** on yksi Kodiak-Bowie Seamount -ketjun vedenalaisista tulivuorista, jonka arvioitu ikä on 18 miljoonaa vuotta.*lähde?* Se sijaitsee ketjun eteläpäässä Kanadan ja Yhdysvaltojen välisellä rajalla.*lähde?* Vuonna 2004 Gulf of Alaska Seamount Expedition tutki sen vedenalaisia purkauksia.

Kartta ketjusta
6. elokuuta 2004 DSV Alvin laskeutui lähellä Denson Seamountia ja keräsi basalttikalliota yrittäen määrittää Seamountin iän. Haku oli vaikeaa, koska suolainen vesi oli muuttanut vulkaanista kiviä ajan mittaan, mutta he määrittivät laboratoriokokeissa, että Denson Seamount oli noin 18 miljoonaa vuotta vanha.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
**Polonnaruwa** on kaupunki Sri Lankan pohjoisosassa.

Polonnaruwasta tuli Ceylonin (nykyisen Sri Lankan) pääkaupunki sen jälkeen kun tamilit valloittivat Anuradhapuran vuonna 993. Alusta alkaen siellä elivät rinnakkain Etelä-Intiasta tullut hindukulttuuri ja singaleesien buddhalainen kulttuuri. Vuonna 1293 Etelä-Intiasta tulleet palkkasoturit valloittivat kaupungin, se hylättiin ja jäi viidakon peittoon.

Polonnaruwa otettiin uudelleen käyttöön 1900-luvulla, kun vanha tekoallas kunnostettiin tukemaan maanviljelyä lähiseudulla. Nykyisin siellä on myös rautatieasema.

Kaupungin vanha osa on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1982. Arkeologisella alueella on satoja rakennuksia kaupungin loistokaudelta: temppeleitä, stupia ja hautakammioita.

Kuvia
-----

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Polonnaruwa *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.10.2016.
2. ↑  Polonnaruwa travel guide *Insight Guides*. Viitattu 30.10.2016.
3. ↑  Ancient City of Polonnaruwa *Unesco*. Viitattu 29.10.2016.
4. ↑  Anuradhapura Introduction *Lonely Planet*.  Arkistoitu 30.10.2016. Viitattu 29.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* 

WikimatkatWikimatkat
Wikimatkoissa on matkaopas aiheesta **Polonnaruwa**.
* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polonnaruwa** Wikimedia Commonsissa

* Discovering Polonnaruwa The Hindu. 2006.
**Ammatti: reportteri** (ital. *Professione: reporter*) on Michelangelo Antonionin ohjaama ja draama -ja jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1975. Elokuva on vähäeleinen ja sisältää pitkiä kohtauksia. Sitä pidetään yhtenä Antonionin tunnetuimmista teoksista. Se on tunnettu myös keskivaiheilla näytettävästä uutispätkästä, joka sisältää aidon teloituksen, sekä noin seitsemän minuutin pituisesta, yhdellä otolla kuvatusta loppukohtauksesta, jossa kamera vaikuttaa siirtyvän hotellin ikkunakalterin läpi ulos.

Juoni
-----

Jack Nicholson näyttelee elämäänsä kyllästynyttä David Locke -nimistä toimittajaa, joka yrittää tehdä juttua Pohjois-Afrikassa käytävästä sissisodasta. Mikään ei tunnu onnistuvan, ja kun hän hotellissa löytää viereisestä huoneesta kuolleen miehen, hän päättää omaksua tämän henkilöllisyyden saadakseen uuden, jännittävän vapauden elämässä. Kuollut mies on valitettavasti sekaantunut laittomien aseiden salakauppaan, ja pian Locke tajuaa menneensä liian pitkälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen, Jussi: Ammatti: Reportteri. *Tv-maailma* 27/2011, s. 5.

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan virallinen sivusto. (englanniksi)
|  |
| --- |
|  |
| Klenbuteroli |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
|  ? |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 37148-27-9 |
| ATC-koodi | R03AC14 |
| PubChem | 2783 |
| DrugBank | DB01407 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C12H18N2Cl2O |
| Moolimassa | 277,19 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | 89–98% |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika | 36–39 |
| Ekskreetio | ulosteet ja virtsa |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Klenbuteroli** on lääkeaine, joka kehitettiin alkujaan pitkävaikutteiseksi beetasympatomimeetiksi, yölliseksi astmalääkkeeksi. Sitä käytetään sen anabolisten vaikutuksensa takia laajasti myös laittomana pihvilihan kasvattajana ja dopingaineena.

Klenbuteroli kuuluu beeta-2-agonisteihin, joita käytetään yleisesti astman hoitoon. Klenbuterolia käytetään erityisesti eläinten astman hoidossa. Klenbuterolilla on kuitenkin myös anabolinen vaikutus, ja sen ansiosta luustolihasten valkuaisainepitoisuus kasvaa ja glykogeeni sekä rasva palavat. Lihassyiden suhteellinen osuus kasvaa, ja käytännössä siis voima ja nopeus paranevat. Koe-eläimissä klenbuteroli on vaikuttanut lihaksiin jo muutamissa päivissä.

Klenbuteroli on kielletty Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa lihakarjan kasvatukseen, mutta sitä käytetään silti melko yleisesti. Lihasta kasvattavan ja rasvaa polttavan vaikutuksen takia urheilijat käyttävät klenbuterolia dopingaineena. Monet urheilijat ovat syyttäneet positiivisesta dopingnäytteestä klenbuterolilla saastunutta lihaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruista ranteessa–klenbuterolia lihaksessa?.  *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim*, 1992, 108. vsk, nro 19.  Suomalainen Lääkäriseura Duodecim. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.10.2012.
2. ↑  Seppälä, Timo: Klenbuteroli *Dopinglinkki*.  11.11.2011. A-klinikkasäätiö.  Arkistoitu 25.10.2012. Viitattu 13.10.2012.
3. ↑  Quinn, Elizabeth: What Is Clenbuterol? *About.com*.  16.11.2010.  Arkistoitu 19.11.2012. Viitattu 13.10.2012. (englanniksi)
Niin kutsutut *Kleobis ja Biton -kurokset* Delfoin arkeologisessa museossa. Toisen tulkinnan mukaan veistokset esittävät Dioskuureja.
**Kleobis** (m.kreik. Κλέοβις) ja **Biton** (Βίτων, *Bitōn*) olivat kreikkalaisessa mytologiassa kaksi ihmisveljestä. He olivat Heran papittaren Kydippen poikia, jotka Herodotoksen mukaan vetivät härkien sijasta itse äitinsä vaunuilla Argoksesta Heraionille Heran kunniaksi järjestettyyn juhlaan. Tästä vaikuttuneena Kydippe pyysi Heraa antamaan palkkioksi pojille suurimman onnen, minkä kuolevainen voi saada. Hera määräsi, että veljekset kuolisivat nukkuessaan ja niinpä juhlan jälkeen veljekset mentyään nukkumaan temppeliin eivät enää heränneet.

Tästä vaikuttuneena argoslaiset lahjoittivat Delfoihin kaksi kuros-patsasta, jotka esittivät veljeksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Delphi, Kleobis and Biton (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 20.1.2020.
2. ↑  Η Αρχαία Ελληνική Τέχνη και η Ακτινοβολία της *Αρχαία Ελληνική Γλώσσα και Γραμματεία*. Viitattu 20.1.2020.
3. 1 2  Herodotos: *Historiateos* I.31.
4. ↑  *Facta*. Tietosanakirja Oy, 1969.
**New York University Tisch School of the Arts** on New Yorkin yliopiston alainen esittävien taiteiden sekä elokuva- ja media-alan korkeakoulu Broadway-kadun varrella New Yorkissa. Se on perustettu vuonna 1965. Tisch School of the Arts on sijoittunut vertailuissa maailman parhaiden elokuva- ja teatterikoulujen joukkoon.

Tisch School of the Artsissa on opiskellut useita Oscar-palkinnon voittaneita henkilöitä, esimerkiksi Woody Allen, Anne Hathaway, Philip Seymour Hoffman, Angelina Jolie, Ang Lee, Martin Scorsese sekä Oliver Stone. Myös monet Emmy- ja Tony-palkitut taiteilijat ja esiintyjät ovat opiskelleet siellä. Suomalaisista elokuvaohjaajista oppilaitoksessa on opiskellut Alli Haapasalo.

Tisch School of the Arts on nimetty Laurence ja Preston Robert Tischin mukaan, jotka lahjoittivat New Yorkin yliopistolle rahaa taidekoulun perustamista varten.

Lähteet
-------

1. ↑  The 25 Best Drama Schools for an Acting Degree, Ranked *hollywoodreporter.com*.  21.5.2018. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Entertainment Education Report: The Best Film Schools in 2018 *variety.com*.  25.4.2018. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Alli Haapasalo otti valtavan riskin ja lähti New Yorkiin opiskelemaan 100 000 dollarin tutkintoa – nyt hän on Suomen kiinnostavimpia ohjaajia *Yle Uutiset*.  16.1.2022. Viitattu 23.11.2022.
4. ↑  The Tisch Family *observer.com*.  18.12.2006. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
**Tiskarin polkka** on amerikansuomalaisen kuplettilaulajan, Hiski Salomaan levyttämä kappale. Hän itse teki kappaleen sävelen ja sanoituksen.

Tiskarin polkka oli ensimmäinen Salomaan levyttämä kappale, joka taltioitiin helmikuussa 1927 ja julkaistiin Columbia-levymerkin numerolla F 3045. Ainoana säestäjänä levytyksessä oli harmonikansoittaja Antti Kosola. Levyn kääntöpuolella oli toinen Salomaan kappale Askon kolmirivinen.[1]

Näennäisestä kepeydestään huolimatta Tiskarin polkka kertoo osaltaan Amerikkaan muuttaneiden siirtolaisten elämän karuudesta ja ankaruudesta. Laulun kertoja on herrasväen piiaksi ryhtynyt suomalaissyntyinen siirtolaisnainen, joka on aitiopaikalla tarkkailemassa isäntäperheensä elämää ja kokee oman tilanteensa epäoikeudenmukaisena. Tästä huolimatta hän on valmis hoitamaan työnsä hyvin, sillä hän on lähtenyt etsimään uutta elämää ja onnea kaukaa kotoa. Kaikki taloudenhoitoon liittyvät velvollisuudet on sysätty piian niskoille samaan aikaan kun isäntäväki elää leveästi ja yhteiskunnallisen asemansa vaatimalla tavalla. Lisäksi hänellä teetetään varsinaiseen taloudenhoitoon kuulumattomia tehtäviä: koira on ulkoilutettava, kissa ruokittava ja lapset vaatetettava. Jopa perheen papukaija yhtyy vaatimuksia esittävien kuoroon huutamalla: "Piikaa, piikaa!" Valonpilkahdus on laulun kolmannessa säkeistössä kuvattu, seurojentalolla eli haalilla torstaina järjestetty tanssi-ilta; torstai oli 1900-luvun alkupuolella palvelusväen ja etenkin piikojen vapaailta, jolloin järjestettiin yhteistuumin suurimmat huvit.[2]

Aiheeltaan Tiskarin polkka saattaa perustua Hiski Salomaan puolison Ainin varhaisiin kokemuksiin Amerikassa, sillä tämä oli piikonut ainakin Hancockissa ja Virginiassa. Salomaa arvosti suuresti suomalaissiirtolaisten työteliäisyyttä ja heidän ammattitaitoaan, vaikka joissakin lauluissaan hieman pilailikin sen kustannuksella. Monet uusista tulijoista eivät tehneet kovin arvostettuja töitä, mutta ahkeruutensa puolesta he olivat maan talouden kantavia voimia. Siten myös Tiskarin polkka on kunnianosoitus ahkeralle, mutta melko näkymättömälle siirtolaiselle, jonka työn hedelmät menivät osittain yläluokan taskuun.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Silja Pitkänen ja Ville-Juhani Sutinen: *Värssyjä sieltä ja täältä: Hiski Salomaan elämä ja laulut*, s. 158. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Teos, 2011. ISBN 978-952-851-304-2.
2. ↑  Pitkänen & Sutinen 2011, s. 159–160.
3. ↑  Pitkänen & Sutinen 2011, s. 159.
**Miryanginkoira** on eteläkorealainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Rotu on keskikokoinen pystykorvaa muistuttava puolivilli paariakoira. Sallitut väritykset ovat puhtaan- ja kermanvalkoinen. Säkäkorkeus on 43–55 cm.

Alkuperä
--------

Miryanginkoira on kotoisin Miryangista Etelä-Gyeongsangista. Se on läheistä sukua naapurimaan Pohjois-Korean pungsanille ja osittain myös koreanjindonkoiralle, muttei yhtä paljon kuin ensin mainitulle.

Jotkut väittävät, että koirat, joita amerikkalaiset kasvattajat veivät kotimaahansa 1990-luvulla aitoina pungsaneina, olisivat olleet oikeasti tämän rodun edustajia. Sitä ei ole kuitenkaan voitu todistaa. Yksikään suuri kansainvälinen kennelyhdistys ei ole tunnustanut rotua.

Katso myös
----------

* Guejae gae
* Jejunkoira
* Koreanjindonkoira
* Nureongi
* Pungsan

Lähteet
-------

1. ↑  Cho, G. J. *Microsatellite polymorphism and genetic relationship in dog breeds in Korea*. Asian-Australasian Journal of Animal Sciences, 2005 (Vol. 18) (No. 8) 1071-1074

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: no:Miryanghund
**Songoua** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sirakélé sijaitsee 15 kilometriä Koutialasta pohjoiseen. Kunnassa on 6 200 ja keskuskylässä 4 500 asukasta (vuonna 2009).

Songouan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Nampén, idässä Songo-Doubacorén, etelässä ja lounaassa Koutialan ja luoteessa Fakolon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu kaksi kylää: Kilé ja Sirakéle. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on fulbeja ja bambaroita.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Songoua 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 11.3.2018.
**Blue Media Productions Oy** on suomalainen viihteeseen erikoistunut tuotantoyhtiö. Yli 10 vuotta*selvennä* vanha yhtiö on tuottanut musiikkiviihdettä, draamaa, konsertteja ja lastenohjelmia.

Blue Media omistaa Pasilassa sijaitsevat MTV3-studiot, filmihallin, tv-ulkotuotantokalustoa mm. Suomen suurimman 16:n kameran Full HD-ulkotuotantorekan. Blue Median liikevaihto vuonna 2009 oli 5,9 miljoonaa euroa. Blue Media-konserniin kuuluvat Blue Media Oy (tekniikka), Blue Media Productions Oy (tuotantoyhtiö), Blue Media Staff Oy ( uutis- ja ajankohtaisohjelmat sekä urheilu; MTV3, C More) ja Blue Files Oy (talous ja hallinto).

Tuotantoja
----------

* Elämä Lapselle / MTV3
* Vesa-Matti Loiri -konsertit / MTV3
* UIT Kivat Piipussa / Yle TV2
* Lemmenleikit DVD
* Unelmien Ilta / MTV3
* Joulu Mielelle konsertti / MTV3
* Veikko Ahvenainen -DVD/-CD
* Riki Sorsa ja muuttohaukka / Yle TV2
* Minusta tulee isona / MTV Max
* Kitaraklubi / MTV Max
* Piilolaakso / MTV Juniori
* Hölmöläiset animaatiosarja / Yle TV2
* Päivän Työ / MTV3
* Valtakunnalliset Yrittäjäpäivät Helsingin Messukeskuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bluemedia.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hans Feige** (10. marraskuuta 1880 Königsberg – 17. syyskuuta 1953 Schussenried) oli saksalainen ratsuväenkenraali toisen maailmansodan aikana. Feige johti saksalaisia joukkoja myös Suomen Lapissa jatkosodan alkuvaiheissa.

Sotilasura
----------

Feige syntyi Itä-Preussissa upseerin perheeseen. Hän kävi kadettikoulua ja liittyi armeijaan 135. jalkaväkirykmenttiin luutnanttina marraskuussa 1900. Vuonna 1903 hän toimi II pataljoonan adjutanttina samassa rykmentissä. 1907 hän oli kadettikoulun kouluttajana Naumburgissa, Saalessa. Yliluutnantiksi hänet ylennettiin 1909 ja hän siirtyi opiskelemaan sotakorkeakouluun valmistuen 1912. Hän palveli hetken ajan 162. jalkaväkirykmentissä, kunnes sai siirron pääesikuntaan maaliskuussa 1912. Kapteeniksi hänet ylennettiin joulukuussa 1913.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän palveli IX armeijakunnan esikunnassa. Syyskuussa 1915 hänet siirrettiin 38. jalkaväkidivisioonan pääesikuntaupseeriksi. Tässä toimessa hän haavoittui 18. maaliskuuta 1916. Palattuaan kolme kuukautta kestäneeltä toipilaslomalta hän palveli sodan loppuajan esikuntaupseerin tehtävissä armeijan pääesikunnassa, 1. merijalkaväen divisioonan esikunnassa ja kaartin täydennysdivisioonan esikunnassa.

Sodan päätyttyä majurin arvoinen Feige onnistui pysymään armeijassa huolimatta Versailles’n rauhansopimuksen aiheuttamista leikkauksista. Helmikuussa 1919 hän kuului myös Görlitzin vapaajoukkoihin. 1925 hän yleni everstiluutnantiksi ja 1928 everstiksi. Kolme vuotta myöhemmin Feigestä tuli kenraali, hänet ylennettiin kenraalimajuriksi lokakuussa 1931. Kaksi vuotta myöhemmin seurasi ylennys kenraaliluutnantiksi ja 1. ratsuväkidivisioonan komentajuus. Hän jäi eläkkeelle marraskuussa 1935.

Toinen maailmansota
-------------------

Adolf Hitlerin valmistellessa hyökkäystä Puolaan elokuussa 1939 Feige kutsuttiin takaisin palvelukseen II armeijakunnan apulaiskomentajaksi ja Wehrkreis II:n komentajaksi. Hän osallistui Ranskan valtaukseen 1940 ja sai ylennyksen täydeksi kenraaliksi, ratsuväenkenraaliksi. Feige osallistui myös Norjan miehitykseen 1940–1941.

Feige johti XXXVI armeijakuntaa operaatio Hopeaketussa, jossa kokematon SS-taisteluryhmä Nord kärsi suuria tappioita ja pakeni taistelusta. Osasyy tästä kuului Feigelle, sillä tämä oli myötäillyt SS:n johdon linjaa ja pitänyt Nordin joukkojen harjoittamista tarpeettomana, sillä sen "korkea taistelutahto ja luja päättäväisyys" korvaisi taistelutaitojen puutteen toiminnassa. Feige johti XXXVI armeijakuntaa Suomessa lokakuuhun 1941 saakka. Armeijasta hän jäi pysyvästi eläkkeelle 30. kesäkuuta 1942. 

Feige palkittiin uransa aikana useilla mitaleilla, joihin lukeutuivat muun muassa 1. ja 2. luokan rautaristit vuodelta 1914, rautaristin ritariristi, kultainen Saksalainen risti sekä Suomen Valkoisen Ruusun suurristi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  General der Kavallerie Hans Feige (englanniksi) Luettu 7.1.2008
2. ↑  *Freikorps Görlitz*
3. ↑  *Deutsches Kreuz*
**Simdegan piirikunta** on piirikunta Intiassa Jharkhandin osavaltiossa. Piirikunnan pinta-ala on 3774 neliökilometriä, ja sen hallinnollinen keskus on Simdegan kaupunki.

Simdegan piirikunnan kehitys vaikuttaa koko eteläiseen Jharkhandin osavaltioon. Piirikunta sijaitsee lähellä Jharkhandin teollisuuskeskusta Rourkelaa, ja monet kaupunkiin liittyvät palvelut sijaitsevat piirikunnassa.

Historia
--------

Piirikunnan alue kuului aikoinaan Gajapati-dynastian hallitsemaan Kaisalpur-Birugarhin kuningaskuntaan, joka säilyi myös Ison-Britannian siirtomaa-aikana. Alueen perinteisiä asukkaita ovat orijoiden ohella Intian alkuperäisheimot. Alueella on aina ollut runsaasti lähetyssaarnaajia, kuten jesuiittoja, jotka ovat perustaneet kouluja, luostareita, sairaaloita ja seurakuntia entisten Gajapati-kuninkaiden ja heidän vasalliensa maille; yli puolet piirikunnan väestöstä tunnustaakin nykyisin kristinuskoa.

Piirikunta sijaitsee Jharkhandin eteläosassa ja siellä puhutaan perinteisesti orijan kielen murretta nagpuria, jossa on runsaasti vaikutteita sadrin kielestä. Orijalainen kulttuuri on vaikuttanut alueeseen voimakkaasti, ja orijalaiset kuninkaat ovat hallinneet sitä vuosisatojen ajan. Kaisalpur-Birugarhin kuninkaat kutsuivat bramiineja Odishasta tälle alueelle ja vähitellen nämä levittäytyivät kaikkialle valtakuntaan.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennassa Gumlan piirikunnan asukasluku oli 599 578 henkeä. Väestönkasvu vuosien 2001 ja 2011 välillä oli 16,58 prosenttia. Vajaa 68 prosenttia piirin väestöstä osaa lukea. Asukkaista 33,61 prosenttia on hinduja, 2,52 prosenttia muslimeja, 51,14 prosenttia kristittyjä ja loput muita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Simdega District : Population 2011-2020 data - Corona Virus *census2011.co.in*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  HOME / ABOUT DISTRICT / History *simdega.nic.in*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simdegan piirikunta** Wikimedia Commonsissa

* Piirikunnan kartta
**Songo-Doubacoré** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Oula sijaitsee 30 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 14 800 ja kylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).

Songo-Doubacorén kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan piirin Niantagan, idässä Koromon, Gouadji Kaon ja Sorobasson, etelässä Yognogon, lännessä Songouan ja Nampén ja luoteessa Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan kuntiin. Maisemaa leimaavat laaksot ja tasangot.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat miniankoja, bambaroita, fulbeja, boboja, senufoja, mandinkoja ja dogoneja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin siat sekä siipikarja. Lisäksi harjotietaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Songo Doubakorè 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 11.3.2018.
Songhaikielten puhuma-alue.
**Songhaikielet** ovat Nigerjoen keskijuoksulla Nigerissä, Malissa, Nigeriassa, koillisessa Burkina Fasossa sekä Beninissä Guenen seudulla puhuttujen kielten ryhmä. Suurimpia niistä ovat djerma eli *zarma* (1,5–2 miljoonaa puhujaa etupäässä Nigerissä), songhai (yli 500 000 Malissa ja Nigerissä) ja dendi (yli 20 000 Nigerissä ja Beninissä). Tuaregi- tai laajemmin berberivaikutteisia pohjoisryhmän kieliä ovat tadaksahak, tasawaq, tagdal ja korandjé.

Joseph Greenbergin mukaan songhaikielet kuuluvat nilosaharalaiseen ryhmään. Kielisukulaisuutta pidetään kuitenkin hyvin kiistanalaisena. Zarmaa ja dendiä käytetään kouluopetuksen kielinä. Kirjoitusjärjestelmät perustuvat latinalaiseen kirjaimistoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat*, s. 132. Tampere: Gaudeamus, 1999. ISBN 951-662-734-X.
2. ↑  Souag, Lameen: Northern Songhay *sites.google.com*.  Arkistoitu 18.4.2016. Viitattu 19.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 384. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
**Oskajärvi** on matala metsäjärvi Patrikan kylän länsipuolella Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 63 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Oskajärven pituus eteläisimmän osan Särkilahdelta pohjoisimman osan Kurjenlahden pohjukkaan on 4,3 kilometriä. Noin kilometrin pituinen koilliseen pistävä Tetriniemi jakaa järven eteläosan kahteen lahteen, joista pohjoisemman nimi on Rajalahti. Järven keskiosan selkävesi on leveimmiltä kohdiltaan noin 1,2 kilometriä idästä länteen mitattuna. Järvi kaventuu kohti luodetta ja suippenee Kurjenlahdeksi. Suurin osa Oskajärven alasta on vähintään metrin ja enintään kolme metriä syvä. Syvin piste, noin 11 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.

Oskajärven saariluku on viisi. Selkeästi laajin saari on noin kaksihehtaarinen Saunasaari järven länsiosassa. Toiseksi laajin on alle hehtaarin kokoinen Pirttisaari järven kaakkoisosassa. Muut saaret ovat Haaposaari, Lokkisaari ja Mäntysaari. Oskajärven rannat ovat metsä- ja suomaata (Rajasuo, Juurikkasuo). Tetriniemellä on jonkin verran asutusta. Järven itäpuolitse kulkee seututie 500.

Oskajärveen virtaa Rajapuro lännestä Rajasuon halki. Muita nimettyjä tulouomia ovat Saunalahdenpuro ja Hyttipuro. Oskajärven luusua sijaitsee altaan itäisimmässä kolkassa, josta alkaa etelään virtaava Oskajoki.

Oskajärven vesitilavuus on 7 772 000 kuutiometriä.

Oskajärvi (04.992.1.002) kuuluu Oskajoen valuma-alueeseen (04.992), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Tolvanjoen valuma-alue (04.99) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Oskajärvi on laajin Oskajoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen viisi muuta vakavettä ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Oskajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.3.2023.
3. ↑  Oskajärvi (04.992.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.4.2023.
4. ↑  Oskajoen valuma-alue (04.992) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.4.2023.
Zinderin alueen departementit.
**Mirriah** on departementti Nigerin Zinderin alueella. Sen pinta-ala on 14 334 neliökilometriä. Asukkaita on 1 046 300 henkeä (vuonna 2010, arvio).

Mirriahin departementti rajoittuu pohjoisessa Zinderin alueen Tanoutin, idässä Gourén sekä etelässä Magarian ja Matameyen departementteihin ja lännessä Maradin alueeseen.

Departementin hallinnollinen keskus on Mirriahin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Zinderin viisi kaupunkikuntaa sekä 16 maalaiskuntaa: Albarkaram, Dakoussa, Damagaram Tayakaya, Dogo, Droum, Gaffati, Garagoumsa, Gouna, Guidimouni, Hamdara, Kolleram, Mazamni, Moa, Tirmini, Wamé ja Zermou. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen perustuva karjanhoito.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annuaire statistique des cinquante ans d’independance du Niger *stat-niger.org*. Viitattu 18.7.2013. (ranskaksi)
2. ↑  Livelihoods Zoning "Plus" Activity in Niger: A Special Report by the Famine Early Warning Systems Network *fews.net*.  August 2011.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 18.7.2013. (englanniksi)

NigerNigerin alueet (*région*) ja departementit

|  |  |
| --- | --- |
| Agadez | 
* Arlit
* Bilma
* Tchirozérine

 |
| Diffa | 
* Diffa
* Maïné-Soroa
* N’Guigmi

 |
| Dosso | 
* Boboye
* Dogondoutchi
* Dosso
* Gaya
* Loga

 |
| Maradi | 
* Aguié
* Dakoro
* Guidan Roumdji
* Madarounfa
* Mayahi
* Tessaoua

 |
| Tahoua | 
* Abalak
* Birni-N'Konni
* Bouza
* Illéla
* Keita
* Madaoua
* Tahoua
* Tchintabaraden

 |
| Tillabéri | 
* Filingué
* Kollo
* Ouallam
* Say
* Téra
* Tillabéri

 |
| Zinder | 
* Gouré
* Magaria
* Matameye
* Mirriah
* Tanout

 |
**Oskar Wilhelm Fischinger** (22.6.1900 – 31.1.1967) oli saksalais-amerikkalainen animaattori, elokuvantekijä ja taidemaalari. Fischinger tunnetaan abstrakteista animoiduista musiikkielokuvista, jotka hän teki vuosikymmeniä ennen tietokonegrafiikan ja musiikkivideoiden syntyä. Fischinger teki yli 50 lyhytelokuvaa ja maalasi satoja tauluja, joista useat kuuluvat merkittävien museoiden kokoelmiin.

Fischinger teki erikoistehosteet Fritz Langin vuonna 1929 valmistuneeseen elokuvaan Frau im Mond (Matka kuuhun). Vuonna 1936 hän muutti Yhdysvaltoihin pakoon Natsi-Saksan hallintoa. Fischingerille tarjottiin töitä Paramount-tuotantoyhtiöstä. Hän työskenteli myös Disneyn Fantasia-elokuvan parissa, mutta lähti projektista pettyneenä, kun hänen Toccata ja Fuuga -jaksoon laatimia suunnitelmia muutettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Shehab Khan: Oskar Fischinger: 5 facts you should know about the influential filmmaker and visual artist The Independent. Viitattu 23.6.2017. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Oskar Fischinger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Songs in the Key of Life** on Stevie Wonderin 28. syyskuuta 1976 julkaistu albumi. Se on viimeinen viidestä Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan *Music of My Mind*, *Talking Book*, *Innervisions* ja *Fulfillingness' First Finale*. Alun perin tupla-LP:nä julkaistu levy sai erinomaiset arviot kriitikoilta (muun muassa viisi tähteä Rolling Stone -lehdessä). Albumi on merkittävä myös musiikillisessa kokeellisuudessaan sekä kunnianhimoisuudessaan, esimerkiksi kappaleiden yhteiskunnallisten teemojen suhteen. Albumi on Stevie Wonderin uran myydyin albumi.

*Songs in the Key of Life* voitti pop-puolen parhaan miesesiintyjän sekä vuoden albumin Grammy-palkinnon. Levy nousi myös Billboard-listan pop-albumien sekä mustien artistien listakärkeen. Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Levy on yksi neljästä Stevie Wonder -albumista, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään*.

Albumi sisältää Stevie Wonderin uran suurimpia hittejä "Sir Duke", "As", "Isn't She Lovely" ja "I Wish". 

Muutamia levyn kappaleita on käytetty myöhemmin rap-kappaleiden taustojen sampleina. Will Smith käytti myöhemmin "I Wish"-kappaleen samplea "Wild Wild West"-kappaleensa pohjana, ja Coolion "Gangsta's Paradisen" pohjana on käytetty Wonderin "Pastime Paradisea".

Kappalelista
------------

### Levy 1

1. "Love's in Need of Love Today" (Wonder) – 7:05
2. "Have a Talk with God" (Hardaway/Wonder) – 2:42
3. "Village Ghetto Land" (Byrd/Wonder) – 3:25
4. "Contusion" (Wonder) – 3:45
5. "Sir Duke" (Wonder) – 3:54
6. "I Wish" (Wonder) – 4:12
7. "Knocks Me Off My Feet" (Wonder) – 3:36
8. "Pastime Paradise" (Wonder) – 3:27
9. "Summer Soft" (Wonder) – 4:14
10. "Ordinary Pain" (Wonder) – 6:23

### Levy 2

1. "Isn't She Lovely" (Wonder) – 6:34
2. "Joy Inside My Tears" (Wonder) – 6:29
3. "Black Man" (Byrd/Wonder) – 8:29
4. "Ngiculela – Es Una Historia – I Am Singing" (Wonder) – 3:48
5. "If It's Magic" (Wonder) – 3:12
6. "As" (Wonder) – 7:08
7. "Another Star" (Wonder) – 8:28

### A Something's Extra

1. "Saturn" (Sembello/Wonder) – 4:53
2. "Ebony Eyes" (Wonder) – 4:08
3. "All Day Sucker" (Wonder) – 5:05
4. "Easy Goin' Evening (My Mama's Call)" (Wonder) – 3:56

The *A Something's Extra* 7" EP sisältyi LP-levyn erikoispainokseen. Nämä raidat ovat myös useimmissa CD-uudelleenjulkaisuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.
2. ↑  Dimery, Robert (toim.): *1001 Albums You Must Hear Before You Die*. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.
**Osituksen moite** on muutoksenhakukeino osituksessa tapahtuneen virheen korjaamiseksi. Sen avulla haetaan muutosta toimitusositukseen tai vaaditaan sovinto-osituksen julistamista pätemättömäksi, koska se on tehty väärässä muodossa. Osituksen moite pannaan vireille käräjäoikeudessa tekemällä moitekanne osituksen toista osapuolta vastaan. Kanne on nostettava kuuden kuukauden aikana toimitusosituksen ratkaisun valmistumisesta tai sovinto-osituksen tekopäivästä.

Sovinto-osituksen moiteperusteena voi olla ainoastaan se, ettei sovinto-ositusta ole tehty perintökaaren (40/1965, 23:9) säätämässä muodossa. Sovinto-osituksen tulee olla tehty kirjallisesti, osapuolten on allekirjoitettava se ja kahden esteettömän henkilön on todistettava allekirjoitukset oikeiksi. Toimitusosituksen moite perustuu yleensä siihen, että kanteen nostaja on tyytymätön pesänjakajan johonkin ratkaisuun. Omaisuuden arvon määrittely voidaan katsoa väärin tehdyksi, vastikkeen vaatimiseen olisi pitänyt suostua, varoilla on katettu olematon velka tai ositusta olisi pitänyt sovitella (osituksen sovittelu).

Koska sovinto-ositus on varallisuusoikeudellinen oikeustoimi, sen muuttamiseen tai kumoamiseen voidaan käyttää sopimusoikeudellisia sääntöjä. Sovinto-ositus on julistettava tuomioistuimessa pätemättömäksi, jos sitä rasittaa oikeustoimilain (22/1929, 3 luku) mukainen tai sopimusoikeudellisiin normeihin perustuva pätemättömyysperuste. Sovinto-osituksen kohtuullisuutta arvioidaan oikeustoimilain 36 pykälän ja avioliittolain (234/1929)  103b pykälän perusteella. Pätemättömyyteen ja kohtuuttomuuteen perustuva väite on esitettävä kohtuullisessa ajassa sovinto-ositussopimuksen tekemisestä. Toimitusositus voi olla pätemätön, jos se koskee väärää omaisuutta, asianosainen ei ole ollut sen teon aikana oikeustoimikelpoinen tai se perustuu asianosaisen antamiin virheellisiin tietoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palstat 406–407.
Svätý Jurin kirkko
**Svätý Jur** on pikkukaupunki Slovakiassa, Bratislavan pohjoispuolella. Siellä oli noin 5 720 asukasta vuoden 2019 arvioiden mukaan. Kaupungin nimi tarkoittaa pyhää Yrjänää, minkä takia se joutui kommunistihallinnon aikana vaihtamaan nimeksensä *Jur pri Bratislave*. 

Ensimmäinen maininta kirjallisissa lähteissä Svätý Jurista on vuonna 1209, ja vuonna 1299 se sai kaupunkioikeudet. Kaupungin merkittävin nähtävyys on 1200-luvulla rakennettu Pyhälle Yrjölle omistettu kirkko. Siihen on lisätty yksityiskohtia vuosisatojen varrella. Kaupungissa on ollut Biely Kameňin linna (Valkea linna), mutta se on ottomaanien jäljiltä raunioina. 

Slovakian ensimmäinen rautatie kulki Bratislavasta 14 kilometrin päähän Svätý Juriin.

Lähteet
-------

1. ↑  Brinkhoff, Thomas: Svätý Jur *citypopulation.de*. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi) (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Svätý Jur**.
* Kaupungin kotisivut
**4′33″** on avantgarde-säveltäjä John Cagen teos. Usein sitä kuvataan hieman virheellisesti "neljäksi ja puoleksi minuutiksi täydellistä hiljaisuutta". Teoksessa on kolme osaa. Kunkin nuottien kohdalle on merkitty vain "tacet" (tyhjä). Täten teoksen pituuttakaan ei ole määritelty tarkkaan, mutta kesto perustuu osien kestojen merkintöihin. Kappaleen nimessä mainittu pituus valittiin satunnaisesti (sattumaa on myös se, että 4′33″ = 273 sekuntia, ja absoluuttinen nollapiste on −273,15 °C). Alun perin kappale sävellettiin pianolle, mutta soittimen valinta on käytännössä vapaa.

Cage sai ajatuksen vuonna 1951 käydessään kaiuttomassa huoneessa Harvardin yliopistossa. Hän kuvitteli astuvansa täysin äänettömään huoneeseen, mutta kuuli kuitenkin kaksi ääntä, korkean ja matalan. Tästä hän päätteli, että kaikkialla on aina ääntä, ja tämä innoitti häntä luomaan teoksen *4′33″*. Hän oli itse asiassa jo vuonna 1948 suunnitellut tekevänsä hiljaisen kappaleen Muzak-yhtiölle.

Ensimmäisen kerran teos esitettiin 29. elokuuta 1952 Woodstockissa New Yorkissa osana konserttia, jossa kuultiin modernia pianomusiikkia. Esittäjänä oli pianisti David Tudor, joka tunnettiin kokeellisen musiikin esittäjänä. Tudor istui pianon ääreen ja avasi koskettimiston kannen. Jonkin ajan jälkeen hän sulki sen, soittamatta ensimmäistäkään nuottia. Jonkin ajan jälkeen hän taas avasi kannen, ja hieman sen jälkeen sulki sen ja nousi. Esityksen idea oli nimenomaan kuunnella ympäristön ääniä: sali oli hyvin eristetty, joten ulkoa ei tullut hälyääniä, joten ainoana äänilähteinä olivat yleisö ja soittaja. Siitä huolimatta, että soittaja ei soittanut instrumenttia, tarkkaavainen kuuntelija voi kuulla ympäristön äänet.

Suomessa teos esitettiin ns. Lastenkamarikonsertissa 2. joulukuuta 1962.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gutmann, Peter: The Sounds of Silence *Classical Notes*.  1999. Viitattu 27.2.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work

 |

 |
Jäänhoitokone Vancouverin olympiakisoissa. 
Jäänhoitokone
**Jäänhoitokone** on laite, jolla hoidetaan jäähallin tai luistinradan jäätä. Laitetta kutsutaan usein keksijänsä mukaan nimellä **Zamboni**, joka on maailmanlaajuisesti rekisteröity tavaramerkki *Frank J. Zamboni & Co, Inc.* -yrityksen valmistamille jäänhoitokoneille.

Jäänhoitokoneen keskimääräinen käyttöikä on 10–20 vuotta, mutta eräät yli 50 vuotta vanhatkin koneet ovat edelleen käytössä.

Toimintaperiaate
----------------

Jäänhoitokoneen tarkoitus on tehdä jääkaukaloon uusi tasainen jääkerros ja mahdollisesti myös höylätä jäästä tietyn paksuinen kerros pois. Koneen pohjassa on ruuvimainen terä, joka höylää jäätä ja kuljettaa sen lumena pystykuljettimeen, josta höylätty jää menee lumen muodossa lumikoppaan. Lumikoppa on yleensä kooltaan noin 3-4 kuutiometriä ja se tyhjennetään yleensä jokaisen ajon jälkeen. Jääkoneen perässä on jäädytykseen tarkoitettu vesisuihku ja lasta, jolla vesi saadaan levitettyä tasaisesti jään pinnalle. Koneen ohjauspöytä on sen takaosassa ja sillä voidaan säätää muun muassa, kuinka paljon jäätä höylätään kerralla pois, nostaa sekä laskea jäädytyslasta sekä säätää jäälle laskettavan veden määrää.

Nykyisin kaikissa jäänhoitokoneissa on sähkömoottori, mutta alun perin koneet on varustettu polttomoottorilla. Joissain maissa on edelleen käytössä polttomoottorillisia jäänhoitokoneita.*selvennä*

Historia
--------

Jäänhoitokoneen keksi yhdysvaltalainen *Frank J. Zamboni*. Hän oli Idahosta Kaliforniaan 1940-luvulla muuttanut keksijä. Zamboni omisti jäähallin Paramountissa ja joutui huolehtimaan jään kunnossapitämisestä vaikeassa ilmastossa. Ennen koneen keksimistä jään huoltoon kului kolmelta mieheltä puolitoista tuntia, joten toimenpidettä ei voitu suorittaa esimerkiksi jääkiekko-otteluiden erätauoilla. Vuonna 1949 Zamboni sai valmiiksi ensimmäisen jäänhoitokoneen, Zambonin A-mallin, joka teki työn kymmenessä minuutissa.

Nykyistä jääkonetta muistuttava C-malli valmistui 1952 ja ensimmäinen täysin vakio-osista rakennettu E-malli valmistui 1954, mikä mahdollisti laajamittaisen myymisen ja huollon.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäänhoitokone**.
1. 1 2  Mike G. Morreale: Zamboni was inquisitive, high school dropout nhl.com:  NHL Enterprises. Viitattu 25.11.2009. (englanniksi)