recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Savu** (keskiajan suomessa *suitsu*, ruots. *rök*) on historiallinen veroyksikkö, jota käytettiin keskiajalla ja uudella ajalla Suomessa ja Ruotsissa. Savu vastasi ruokakuntaa, tilaa tai tilan osaa, jonka omistaja oli eri ruokakuntaa. Savu tunnetaan maaveron yksikkönä jo keskiajalla Varsinais-Suomessa, Ala-Satakunnassa, Karjalassa ja Norlannissa. Myöhempinä aikoina savuluku tarkoitti samaa kuin taloluku. Savu on ollut käytössä myös Viipurin läänissä ulkosaaria koskeneessa isojaossa. Siellä yksi savu vastasi 1/4 manttaalia.

Ainakin Karjalasta on vuodelta 1345 asiakirjamaininta, jossa savulla tarkoitetaan isäntälukua tai talouslukua, eikä sillä ole mitään tekemistä maa-alueiden suuruuksien kanssa. Lounais-Suomessa savu mainitaan ensi kerran Albrekt kuninkaan ja Jeppe Djeknin 1387 tekemässä sopimuksessa. Eerik Pommerilaisen aikana 1413 savu oli hallitseva veroyksikkö suurimmassa osassa Varsinais-Suomea, Ala-Satakuntaa ja Pohjanmaata. Vanhat veroyksiköt eli ruotsalaisen alueen bol ja suomalaisen alueen koukku oli hylätty ja muodostettu parempi veroyksikkö *savu*.

Kultakin savulta suoritettua veroa nimitettiin savuveroksi.

Katso myös
----------

* Leivinuuniraha

Lähteet
-------

1. ↑  Iso tietosanakirja, Otava 1936
2. ↑  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1964
3. ↑  Väinö Voionmaa: Suomalaisia keskiajan tutkimuksia, WSOY 1912 s. 65
4. ↑  Voionmaa s. 200–201
5. ↑  *Nykysuomen sanakirja,* WSOY 1951–1961, hakusana savuvero.
**Savota** (ven. Жоржино, *Žoržino*) on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.

Savotan kylä sijaitsee Metsäpirtin ja Tusina–Hattula -tien välillä Ihalaistenjoesta länteen. Perimätiedon mukaan kylän perusti joskus 1800-luvun alussa Metsäpirtistä tullut Vainonen, jota kutsuttiin Roniukoksi. Vainonen piti tilallaan lampaita, mistä juontui hänen venäläinen lempinimensä zavodtšik, tehtailija. Tämän lempinimen mukaan sanotaan kylän saaneen nimensä. Toisen tarinan mukaan nimi juontuisi siitä, että kylän paikalla oli aiemmin ollut tiilitehdas (ven. zavod), jonka savilouhoksesta muodostunut lammikko, *tiikki*, oli myöhemminkin nähtävissä. Kylän venäläinen nimi johtunee siitä, että 1800-luvun alussa Aleksandrovskaja -hovin omistaja Dubjanski nimesi tilansa eri osat lastensa mukaan: Žoržino Georgi-pojan mukaan.. 

Vuonna 1838 Savotassa asui 17 ihmistä, vuonna 1856 siellä oli neljä taloa ja yhdeksän sielua, vuonna 1862 taloja oli seitsemän ja asukkaita 25 (miehiä 9, naisia 16). Kylä oli köyhä, koska maapalstat olivat pieniä ja maa huonoa. Niittyä ei ollut, joten karjaa täytyi ajaa laiduntamaan naapurikylien niityille. 
1920-luvulla kylään perustettiin suomenkielinen koulu, ja sen opettajana toimi Maria Savolainen. Vuonna 1926 kylässä oli 22 taloa ja 98 asukasta, joista 95 inkeriläisiä.
Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Silvander (suku kotoisin Suomesta), Soikkeli (kotoisin Kurkijoesta), Vainonen.

Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää..

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robin Easton: Järvisaaren Suomalaiset 1702–1943 Inkerin kulttuuriseura, 2013.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
*Tämä artikkeli kertoo vuonna 1906 perustetusta sanomalehdestä.* Savotar*-nimellä ilmestyi vuonna 1891 myös *Savo*.*
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Savotar** (kesäkuusta 1918 lähtien **Savon Jääkäri**) oli Kuopiossa vuosina 1906–1921 ilmestynyt sanomalehti.

Kauppaneuvos Herman Saastamoisen perustama ja kustantama *Savotar* oli Kuopion vanhasuomalaisten äänenkannattaja. Kauppaneuvoksen kuoltua lehden tukijana jatkoi hänen poikansa A. H. Saastamoinen. *Savottarella* oli läheiset suhteet jääkäriliikkeeseen ja vuonna 1917 se oli voimakas itsenäisyyden kannattaja. Sisällissodan jälkeen lehti kannatti monarkiaa ja Itä-Karjalan valloituspolitiikkaa.

Sen jälkeen kun *Savo* oli syksyllä 1918 joutunut monarkistien haltuun, kokoomuspuolueella oli Kuopiossa kaksi äänenkannattajaa. *Savon Jääkäri* ei pystynyt kilpailemaan kaupungin valtalehden kanssa, ja Itä-Karjalan kysymyksen menetettyä ajankohtaisuutensa Saastamoinen lopetti lehtensä.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi Kuopion Sanomalehti ja Kirjapaino Oy. Sen päätoimittajina työskentelivät Akseli Lipponen (1906–1907), Olli Nevalainen (1907–1910), B. W. Rauhamaa (1910–1911), Aarno Kemppainen (1911–1918), Emerik Olsoni (1918–1919) ja Aarne Rossander (1919–1921).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 18–19. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Savotar* (1906–1918) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Savon Jääkäri* (1918–1920) digitoituna kansalliskirjastossa
* Kuopion Kirjapaino ja Sanomalehti Oy Pörssitiedossa
**Mollie Doreen Phillips**  (27. heinäkuuta 1907 Lontoo – 15. joulukuuta 1994) oli brittiläinen taitoluistelija ja taitoluistelutuomari.

Phillips oli Yhdistyneen kuningaskunnan lipunkantaja Lake Placidin talviolympialaisten 1932 avajaisissa, mikä teki hänestä maan ensimmäisen naispuolisen lipunkantajan olympiakisojen avajaisissa. Naisten yksinluisteluun Lake Placidissa osallistunut Phillips sijoittui yhdeksänneksi, ja Garmisch-Partenkirchenissä hänen sijoituksensa oli 11.

Urheilu-urallaan Phillips saavutti yhden kansainvälisen arvokisamitalin, pronssin Rodney Murdochin kanssa vuoden 1933 EM-kilpailujen pariluistelusta. Kisat pidettiin Phillipsin kotikaupungissa Lontoossa. Yksinluistelussa Phillips sijoittui MM-tasolla yhdeksänneksi vuosina 1932 ja 1934 sekä seitsemänneksi vuonna 1936. Euroopan-mestaruuskilpailujen yksinluistelussa Phillips sijoittui seitsemänneksi vuonna 1933, yhdeksänneksi vuonna 1934 ja kahdeksanneksi vuonna 1935.

Phillips oli ensimmäinen naispuolinen ISU:n alaisuudessa järjestetyn kilpailun taitoluistelutuomari ja ensimmäinen MM-kilpailuissa (1953) tuomaritehtävissä toiminut nainen.

Lähteet
-------

* Mollie Phillips – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) (kohdat 1932 ja 1953)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Intian energiapolitiikka** kertoo Intian energiapolitiikasta. Siihen sisältyy energiantuotanto, sähköntuotanto, lämmöntuotanto, jakelu ja kulutus, sidosryhmien näkemykset energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen ja lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.

Germanwatchin mukaan vuonna 2008 Intian osuus maailman hiilidioksidipäästöistä oli 4,5 % (4. sija), energiankulutuksesta 4,8 % ja väestöstä 17,0 %.

Vuonna 2008 Intia oli kolmanneksi suurin kivihiilentuottaja tuottaen kivihiiltä 489 Mt ja ruskohiiltä 32 milj. tonnia ja neljänneksi suurin kivihiilen tuoja 58 Mt. Intia oli vuonna 2007 maailman neljänneksi suurin öljyntuoja (122 Mt). Intia oli vuonna 2007 maailman viidenneksi suurin öljytuotteiden jalostaja: 157 Mt (neljä prosenttia maailman tuotannosta). Intian sähkönkulutus (viidenneksi suurin maailmassa) 803 TWh jakautui vuonna 2007: kivihiili 549 TWh, vesivoima 124 TWh, öljy 33 TWh ja muut 97 TWh.

Tausta
------

Intiassa asuu noin kuudesosa eli noin 17 prosenttia maailman väestöstä. Intian asukasluku kasvaa nopeimmin maailmassa. Intian talous on maailman 3. laajin. Intia on 4. suurin päästäjä USA:n, Kiinan ja Venäjän jälkeen. Intian ilmastokaasupäästöjen osuus on 4,5 % maailman kokonaispäästöistä. Kesäkuussa 2008 Intia julkaisi ilmastonmuutoksen toimintasuunnitelma. Se ei sisällä konkreettisia sitovia ja aikataulutettuja tavoitteita. Ilmastonmuutos uhkaa Intian ravinnontuotantoa, veden saantia ja lisää tulvariskejä. Intiassa elää 8 miljoonaa ihmistä alle metrin korkeudessa meren pinnantasosta. Intia käyttää 2 % BKT:stä ilmastonmuutokseen sopeutumiseen.

Energiantuotanto
----------------

Energia perustuu öljyyn ja kotimaiseen kivihiileen. Fossiiliset polttoaineet vastaavat 83 % energiantuotannosta ja kivihiili yli puolet.

Liikenne
--------

New Delhissä otettiin käyttöön 6 100 uutta maakaasubussia vuonna 2009. Se loi 18 000 työpaikkaa. Oikeus määräsi vuonna 2003, että julkisen liikenteen on siirryttävä puhtaampaan energiaan, koska New Delhin partikkelimäärät ylittivät 10-kertaisesti WHO:n rajat. Ainakin 80 000 autoa, joista 9 000 bussia oli siirtynyt maakaasuun vuonna 2006.

Katso myös
----------

* Energia Intiassa
* Suzlon
* Tata Group
* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. ↑  Key Data for the 10 largest CO2 Emitters (Arkistoitu – Internet Archive) CCPI 2009
2. ↑  Key world energy statistics 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  CCPI-vertailu (Arkistoitu – Internet Archive) Germanwatch 2008
4. ↑  Juha Remes, Tunne Aasia, WSOY 1997 s. 99
5. 1 2 3 4  Maailman tila 2008, Worldwatch instituutti, Gaudeamus 2008, s.105, 141
6. 1 2  Paul Brown, Global Warming, The last chance for change, Lontoo 2006, merenpinnan taso s. 113, liikenne s. 30

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA (YK:n erityisjärjestö): The Power Reactor Information System (PRIS): India (IAEA:n ydinvoimalarekisterin yhteenveto Intian ydinvoimaloista ja niiden reaktoreista) IAEA, iaea.org. Viitattu 28.10.2016. (englanniksi): Ydinvoiman osuus noin 3,5% Intian energiatuotannosta vuonna 2015. Syksyllä 2016 Intiassa oli käytössä 22 ydinvoimalayksikköä ja 5 rakenteilla.
**Dakar-ralli 2005** (myös *Barcelona-Dakar*) oli 27. Dakar-ralli, joka ajettiin 31. joulukuuta 2004 ja 16. tammikuuta 2005 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Barcelonassa Espanjassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli 9 039 kilometriä ja reitti kulki Espanjan, Marokon, Mauritanian, Malin ja Senegalin alueella.

Kilpailuun ilmoittautui 688 kilpailijaa, joista 165 oli autoja, 230 moottoripyörää, 69 kuorma-autoa kilpailussa, 104 avustavaa autoa ja 120 kuorma-autoa avustamassa. Kilpailun maaliin pääsi 215 ajoneuvoa, joista 75 oli autoja, 104 moottoripyöriä ja 36 kuorma-autoja.

Autojen kategorian voitti kaksikko Stéphane Peterhansel/Cottret Mitsubishillä. Moottoripyörien kategorian voitti Cyril Despres KTM:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Kabirov/Belyaev/Mokeev Kamazilla. Peterhansel voitti toista vuotta peräkkäin.

Kaksi kilpailijaa kuoli kilpailun aikana: espanjalainen Jose Manuel Perez ja italialainen Fabrizio Meoni.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dakar Retrospective 1979-2007 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Peterhansel retains Dakar crown *news.bbc.co.uk*.  16.1.2005. Viitattu 1.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Rider Meoni dies in Dakar Rally *news.bbc.co.uk*.  11.1.2005. Viitattu 1.7.2023. (englanniksi)

Dakar-ralli

|  |  |
| --- | --- |
| Eurooppa ja Afrikka | 
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* ~~2008~~

 |
| Etelä-Amerikka | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| Lähi-itä | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |
Kuvassa FV102 Striker-ajoneuvoja Kuwaitin aavikolla.
**FV102 Striker** on Britanniassa valmistettu telavetoinen panssarintorjunta-ajoneuvo. FV102:n valmistaja oli Alvis Vickers, joka toi vaunutyypin tuotantoon vuonna 1975. FV102 kuuluu kokonaiseen CVR(T) ajoneuvoperheen sarjaan.

Ajoneuvon pääaseistuksena on 2x5 Swingfire-tyyppistä lankaohjattua panssarintorjuntaohjusta. Swingfiren jälkeen uudeksi pst-ohjukseksi tuli FGM-148 Javelin. Apuaseena toimii 7,62 mm konekivääri. Swingfire-ohjusten ensimmäinen toimintamatka oli 4 000 metriä.

Vaunutyyppi on edelleen käytössä moottorien ajanmukaistamisen ansiosta. Moottori oli aluksi Jaguar J60 -tyypin 4,2-litrainen 6-sylinterinen bensiinimoottori, teholtaan 190 hevosvoimaa. Uudeksi moottorityypiksi valittiin Cumminsin 5,9 litran mutta saman tehoinen BTA-dieselmoottori. Moottorin vaihdoksella tähdättiin vähentämään polttoaineen kulutusta ja siten saamaan alhaisempia käyttökustannuksia.

80 km/h enimmäisen tienopeuden saavuttamaan kykenevä taisteluajoneuvo on toimintakykyinen yöllä, ja siinä on NBC-suojaus joukkotuhoaseita vastaan. 

Spartan'in ja Striker'in tunnistuskuvat.

Lähteet
-------

1. ↑   (Viitattu 8.11.2013)
2. ↑   (Viitattu 8.11.2013)
3. ↑   (Viitattu 8.11.2013)
4. ↑   (Viitattu 8.11.2013)

Aiheesta muualla
----------------

* 

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**IF Göta Bandy** oli karlstadilaisen urheiluseuran IF Götan jääpallojaosto. Vuodesta 1979 lähtien seura käytti nimeä IF Karlstad-Göta. Seura voitti kaikkiaan kolme Ruotsin jääpallomestaruutta; kaikki 1930-luvulla ja viimeisimmän niistä 1937.

Historia
--------

Seura osallistui jääpallon Ruotsin mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa 1920-luvun alkuvuosina, ja kun Ruotsin mestaruus ratkottiin ensimmäistä kertaa sarjamuotoisella kilpailulla vuonna 1931, IF Göta voitti 1.divisioonan etelälohkon ja selviytyi näin loppuotteluun. Loppuottelussa se kuitenkin hävisi Tukholman AIK:lle. Seuraavana kautena 1932 IF Göta selviytyi taas loppuotteluun, missä se saavutti mestaruuden voittamalla Västerås SK:n maalein 3-2. IF Göta saavutti 1930-luvulla yhteensä kolme Ruotsin mestaruutta, kausina 1932, 1935 ja 1937. Kaksi kertaa se oli hopealla, vuosina 1931 ja 1933. Tähän aikaan sen kova värmlantilaiskilpailija oli naapurikunnan Slottsbrons IF, jonka kanssa tyypillisesti Tapaninpäivänä oli tiukka pääsarjan paikallispeli.

1930-luvun menestyksen jälkeen seura ei enää saavuttanut Ruotsin mestaruutta. Kahdesti se eteni vielä loppuotteluun asti, vuosina 1952 ja 1967. 1970- ja 1980-luvuilla seura jäi Karlstadin toisen jääpalloseuran IF Bolticin varjoon, joka huolehti kaupungin jääpallomenestyksestä. Viimeistä kertaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla IF Karlstad-Göta pelasi kaudella 1990-1991, jolloin se jäi pääsarja-Allsvenskanin viimeiseksi ja putosi sarjasta.

Vuonna 2000 seura yhdistyi Bolticin kanssa, ja kaupunkiin perustettiin uusi seura BS BolticGöta. Yhdistymisen syyt olivat taloudelliset ja pelilliset. BS BolticGöta peri Bolticin paikan korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa kaudella 2000-2001.

*Pääartikkeli: BS BolticGöta*
Seuraavina kausina 2002-2004 BolticGöta oli kolmena peräkkäisenä kautena puolivälierissä, eikä se seuran alkuvuosien jälkeen kyennyt parantamaan sijoitustaan. Vuodesta 2008 fuusioseura palasi käyttämään nimeä IF Boltic. Uusi IF Boltic nousi kaudeksi 2013/2014 toiseksi korkeimmalle tasolle eli uuteen Allsvenskaniin, jossa se on ollut vahvaa keskikastia koko 2010-luvun.

Saavutukset
-----------

**Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa**

* **3 kultaa:** 1932, 1935 ja 1937
* **4 hopeaa:** 1931, 1933, 1952 ja 1967

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erik Jonsson: SM-finaler genom åren svenskbandy.se.  Arkistoitu 28.11.2016. Viitattu 10.1.2020 (ruotsiksi).
2. ↑  Maria Röhr: Tomtar, skomakare och baroner - bandylagen i våra hjärtan  24.12.2015. svenskbandy.se. Viitattu 10.1.2020 (ruotsiksi). [vanhentunut linkki]
3. ↑  Om Boltic / Göta bolticgota.com. Viitattu 10.1.2020 (ruotsiksi).
4. ↑  IF Boltic - Historik ifboltic.com.  Arkistoitu 11.2.2020. Viitattu 10.1.2020 (ruotsiksi).
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivaa. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Garland** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1620 vesillelaskettu 42-tykkinen niin sanottu Middling ship, joka myöhemmin luokiteltiin kolmannen luokan linjalaivaksi.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1620 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi William Burrell. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla.

Palvelus
--------

Alus oli ensimmäisen kerran palveluksessa 1623-1624 päällikkönään Sir William Best. Se taisteli Pohjanmerellä merirosvoja vastaan. Vuosina 1624-1625 aluksen päällikkönä oli Sir Richard Bingley ja 1626-1628 Sir Henry Palmer. Alus osallistui 1628 La Rochelleen tehtyyn sotaretkeen ja myöhemmin sen päällikkönä oli Sir John Chudleigh.

Alus oli kunnostettavana 1629 - 1630 Chathamissa ja lokakuussa 1630 aluksen päällikkönä oli John Mennes sekä 1634 Thomas Kettleby. Alus kuului 1636 Northumberlandin Kanaalin alueella toimineeseen laivasto-osastoon päällikkönään Richard Fogge. Aluksen päällikkönä oli 1638 David Murray ja 1640-1641 Fogge uudelleen. Alus oli 1642 Kanaalin alueella päällikkönään Robert Slingsby. Vuosina 1644-1645 aluksen päällikkönä oli Richard Owen ja 1646 John Bowen. Alus kuului 1647-1648 läntisiä merialueita valvoneeseen osastoon päällikkönään Henry Bethell. Alus osallistui Kinsalen saarron valvontaan 1649 ja sen päällikkönä oli 1649-1650 Leonard Lidcott ja 1650 Lionel Lane. Aluksen päällikkönä oli 1651-1652 John Gibbs.

Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun, jonka jälkeen aluksen päälliköksi tuli Richard Batten. Alus osallistui vielä vuoden lopulla 28. syyskuuta Kentish Knockin ja 29. marraskuuta Dungenessin taisteluihin, joissa jälkimmäisessä Alankomaiden laivasto valtasi aluksen.

Alus liitettiin Alankomaiden laivastoon nimellä *Rozenkrans* ja se tuhoutui tulipalossa Scheveningenin taistelussa 31. heinäkuuta 1653.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Winfield, Rif s. 42
**Arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelse** on Ruotsin kirkossa toimiva korkeakirkollisen herätysliikkeen kattojärjestö.

aKF on syntynyt Gunnar Rosendalin kirjan Kirkollinen uudistus inspiroimana ja se muodostui vähitellen jo kauan ennen virallista perustamistaan 1959. Paikallistasolla se muodostuu eri hiippakunnissa olevista paikallisosastoista.

aKF järjestää joka vuosi elokuussa Uppsalassa kirkkopäivät, jotka ovat korkeakirkollisen liikkeen merkittävin vuosittainen tapahtuma. Se julkaisee myös päivien teemaan liittyvää vuosikirjaa. AKF:n korkeakirkolliset sisarjärjestöt ovat Church Union Englannissa, Bønne-og arbeidsfellesskapet Kirkelig Fornyelse Norjassa sekä 
Arbeitsgemeinschaft Kirchliche Erneuerung in der Evang.-Luth. Kirche in Bayern Saksassa.

Aiheesta muualla
----------------

* arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelse Ruotsissa
	+ Högkyrklig Spiritualitet (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bønne-og arbeidsfellesskapet Kirkelig Fornyelse Norjassa
	+ Kirkelig Fornyelse (Arkistoitu – Internet Archive) - dokumentteja
* Church Union Englannissa
Arbeian uudelleenrakennettu länsiportti.
**Arbeia** oli roomalainen linnoitus nykyisessä South Shieldsissä, Englannissa. Se on nykyään raunioina, mutta osittain uudelleenrakennettu. Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset siellä järjestettiin 1870-luvulla, ja nykyään se on museona.

Arbeia rakennettiin Hadrianuksen hallintokaudella noin vuonna 129. Se oli Hadrianuksen vallin itäisin linnoitus, ja se vartioi Tynejoen estuaarin etelärannalla ollutta pientä satamakaupunkia. Septimius Severus käynnisti vuonna 208 sotaoperaation kaledonialaisia vastaan, ja Arbeia koki monia muutoksia, kun sitä jouduttiin uudelleenrakentamaan sotilaallisen käyttötarkoituksen muututtua. Linnoitus hylättiin tilapäisesti 200-luvun lopulla, mutta se otettiin uudelleen käyttöön noin vuosisata myöhemmin. Lopullisesti se hylättiin noin vuonna 400 – suunnilleen samaan aikaan, kun Honorius ilmoitti Rooman jättävän Britannian oman onnensa nojaan.

Arbeian alue oli viljelysmaata vuonna 1875, kun maa myytiin rakennuttajille. Paikalliset kiinnostuivat kohteesta, kun kuulivat, että sinne oltiin rakentamassa uusia rakennuksia. Siellä suoritettiin nopeasti arkeologisia kaivauksia. Pian South Shields Corporation osti alueen, ja se muutettiin puistoksi. Alueelta tehtyjä löydöksiä säilytettiin alkujaan South Shieldsin museossa, mutta vuonna 1953 alueen yhteyteen rakennettiin pieni museo, johon sijoitettiin esineitä linnoituksesta, viereiseltä asuinalueelta ja hautausmaalta. Vuonna 1986 linnoituksen länsiportti uudelleenrakennettiin, jotta vierailijat saisivat kuvan roomalaisen arkkitehtuurin mittakaavoista. Vuonna 2002 rakennettiin kaksi muuta rakennusta, joissa voi nähdä rivisotilaan, centurion ja johtavan upseerin elinympäristön.

Lähteet
-------

1. ↑  Arbeia *Roman-Britain.org*.  24.3.2011.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 9.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Our History Tyne & Wear Archives & Museums.  Arkistoitu 30.3.2012. Viitattu 9.8.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arbeia** Wikimedia Commonsissa

* Arbeian museo Tyne & Wear Archives & Museumsin sivuilla (englanniksi)
Jessica Ohlson vuonna 2018.
**Jessica Ohlson** on ruotsalainen nuorisopoliitikko ja juristi. Hän on ollut Sverigedemokratisk Ungdomin puheenjohtaja vuodesta 2015 lähtien.

Poliittinen ura
---------------

Syyskuussa 2015 Sverigedemokratisk Ungdom valitsi seuraajan puheenjohtaja Gustav Kasselstrandille. Ruotsidemokraattien puheenjohtaja Jimmie Åkesson oli ennen vaalia ilmoittanut, että puolue katkaisee välinsä nuorisojärjestöönsä, jos Ohlson valittaisiin sen johtoon. Järjestön vaalitoimikunta kuitenkin ehdotti Ohlsonia tehtävään. Puolue tuki järjestön puheenjohtajaksi 19-vuotiasta Tobias Anderssonia, joka hävisi Ohlsonille äänin 44–38. Ohlsonin valinnan jälkeen puolue irtisanoutui nuorisojärjestöstään ja erotti Ohlsonin. Koko järjestön hallitus sai ilmoituksen, etteivät he enää ole tervetulleita toimimaan ruotsidemokraattisesa puolueessa. Lokakuussa 2015 Ohlson ilmoitti muuttavansa Nyköpingiin ja sitä kautta luopuvansa ruotsidemokraattina saamistaan paikoistaan Uppsalan kaupunginvaltuustossa ja läänin maakäräjillä.

Maaliskuussa 2018 julkistettiin uusi puolue, Alternativ för Sverige, joka pyrkii valtiopäiville syksyn vaaleissa. Ohlson on Alternativ för Sverigen puoluesihteeri.

Näkemykset
----------

Ohlson ja SDU vastustavat Ruotsidemokraattien käsitystä avoimesta ruotsalaisuudesta. Se oli puolueelle merkittävä reformi, jonka tarkoituksena oli valtavirtaistaa puoluetta. Käsityksen ajatus on, että maahanmuuttajasta voi tulla ruotsalainen, jos hän täyttää puolueen määritelmän ruotsalaisuudesta ja hylkää synnyinmaansa kulttuurin. Ohlson ei pidä ruotsalaisuuden määritelmää niin yksinkertaisena, vaan katsoo, että ruotsalaisuuteen liittyy myös syntyperä ja etnisyys.

Yksityiselämä
-------------

Ohlson on lakimiesperheestä ja hän on valmistunut Uppsalan yliopistosta juristiksi. Hän on toiminut turvapaikanhakijoiden julkisena avustajana Ruotsin maahanmuuttovirasto Migrationsverketille.

Lähteet
-------

1. ↑  Gerdfeldter, Mathias: Jessica Ohlson ny SDU-ordförande  12.9.2015. SVT Nyheter. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  SDU-ledaren sparkas ut ur Sverigedemokraterna  18.9.2015. Dagens Nyheter. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Sverigedemokraterna utesluter SDU-toppar Svenska Dagbladet. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
4. ↑  Burman Görans, Julia: Jessica Ohlson (SD) lämnar Uppsalapolitiken  24.10.2015. Upsala Nya Tidning. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
5. ↑  Nordin, Per & Almqvist-Paajanen, Alexander: Intervju med Alternativ för Sverige: "Alla kan inte bli svenskar"  6.3.2018. Nya Dagbladet.  Arkistoitu 3.4.2018. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
6. 1 2  af Kleen, Björn: Den nya högern – ett eko från 1930-talet  19.12.2015. Dagens Nyheter. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
7. ↑  Johansson, Filip: Var för extrem för SD – hjälper nu flyktingar  26.2.2016. Expressen. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)
Jessica Malsiner vuonna 2023.
**Jessica Malsiner** (s. 23. syyskuuta 2002) on italialainen mäkihyppääjä.

Malsiner kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran helmikuussa 2020 Slovenian Ljubnossa ja sijoittui 20 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran tammikuussa 2021 Saksan Titisee-Neustadtissa ollessaan peräkkäisissä kilpailuissa 18:s ja 20:s. Helmikuussa 2021 hän oli Romaniassa Rasnovin maailmancup-kilpailussa 20:s.

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Malsiner sijoittui normaalimäen kilpailussa 15:nneksi ja oli paras italialainen. Pekingin olympialaisissa 2022 hän kilpaili ainoana italialaisena ja sijoittui 29:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan yltänyt henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi.

Malsinerin isosiskot Manuela ja Lara ovat myös maajoukkuetason mäkihyppääjiä.

Lähteet
-------

* Jessica Malsiner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Manuela Malsiner *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Lara Malsiner *Olympedia*.  (englanniksi)
3. ↑  Kramer loses World Cup leadership – Malsiner on the upswing – ski jumping *De24 News*.  18.2.2021.  Arkistoitu 24.2.2021. Viitattu 5.3.2021. (englanniksi)
**Lee Sang-hwa** (kor. 이상화, s. 25. helmikuuta 1989) on eteläkorealainen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.

Lee saavutti junioreiden MM-kilpailuissa Seinäjoella 2005 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia yleisluistelussa. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Inzellissä hän sai pronssia naisten 500 metrillä. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli samalla matkalla viides. Richmondissa 2009 hän sai MM-pronssia 500 metrillä. Hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden Obihirossa 2010. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti kultaa 500 metrillä. Seuraavana talvena hän sai Inzellissä MM-hopeaa 500 metrillä. Vuonna 2012 hän voitti saman matkan maailmanmestaruuden Heerenveenissä kahden luistelun yhteisajalla 75,690.

Vuonna 2013 Lee saavutti sprinttereiden MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä pronssia sekä voitti Sotšissa 500 metrin maailmanmestaruuden kahden luistelun yhteisajalla 75,347. Sotšin olympialaisissa 2014 hän voitti kultaa 500 metrillä yhteisajalla 74,70. Hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Kolomnassa 2016 yhteisajalla 74,85. Seuraavana vuonna hän sai Gangneungissa MM-hopeaa 500 metrillä ajalla 37,48 ja vuonna 2018 samassa paikassa olympiahopeaa ajalla 37,33, kun matka kilpailtiin jälleen vain yhden lähdön kilpailuna.

Lee voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän on sijoittunut samalla matkalla toiseksi kausilla 2006–2007, 2010–2011, 2011–2012 ja 2014–2015 sekä kolmanneksi kausilla 2007–2008 ja 2008–2009. 100 metrillä hän on ollut toinen kaudella 2005–2006 ja kolmas 2006–2007. Hän on voittanut 37 maailmancupin osakilpailua, sijoittunut 34 kertaa toiseksi ja 23 kertaa kolmanneksi (kauden 2017–2018 loppuun mennessä).

Lee on luistellut 500 metrillä neljä maailmanennätystä; tammikuussa 2013 hän luisteli Calgaryssä ajan 36,80 s ja marraskuussa 2013 hän paransi maailmanennätystä viikon sisällä kolmesti luisteltuaan Calgaryssä 36,74 s ja Salt Lake Cityssä 36,57 s ja 36,36 s.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 10,40 | Changchun | 29. tammikuuta 2007 |
| **500 m** | 36,36 | Salt Lake City | 16. marraskuuta 2013 |
| **1 000 m**  | 1.13,66 | Calgary | 21. syyskuuta 2013 |
| **1 500 m** | 2.00,66 | Calgary | 7. syyskuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Athlete data of Sang-Hwa Lee *speedskatingnews.info*. Viitattu 17.2.2017. (englanniksi)
2. ↑  vancouver2010.com (englanniksi)
3. ↑  Rankings 500m Ladies ISU. Viitattu 25.3.2013. (englanniksi)
4. ↑  Essent ISU World Cup Berlin ISU. Viitattu 30.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lee Sang-hwa** Wikimedia Commonsissa

* Lee Sang-hwan Twitter-tili
**John Kirk Townsend** (10. elokuuta 1809 Philadelphia – 6. helmikuuta 1851 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä ja keräilijä.

Townsendin vanhemmat olivat Charles Townsend ja Priscilla Kirk. Vuonna 1833 kasvitieteilijä Thomas Nuttall kutsui hänet Nathaniel Jarvis Wyethin toiselle tutkimusretkelle Kalliovuorille ja Tyynenmeren rannikolle Oregoniin ja Havaijille. Vuosina 1835–1836 hän toimi lääkärinä Vancouverissa.

Palattuaan retkeltä Townsend kirjoitti raportin *The Narrative of a Journey across the Rocky Mountains to the Columbia River and a Visit to the Sandwich Islands* (Boston, 1839). Townsend osallistui John James Audubonin kirjan *American Ornithology* kirjoittamiseen ja monet kuvaukset ovat peräisin hänen kynästään.

Townsend toimi joitakin vuosia Smithsonian-instituutin lintuosastolla. Washingtonissa hän opiskeli hammaslääketiedettä ja kutsui itseään sittemmin tohtoriksi.

Townsend keräsi ja nimesi useita tieteelle uusia lintulajeja, kuten preeriatyllin (*Charadrius montanus*), lännenkiitäjän (*Chaetura vauxi*), kirjopreeriasirkun (*Calcarius ornatus*), viiksikerttulin (*Dendroica nigrescens*), kuusikerttulin (*Dendroica townsendi*) ja marunamatkijan (*Oreoscoptes montanus*). Townsendin kunniaksi on nimetty liuskerastuli (*Myadestes townsendi*), viiksikerttuli, pensassiiseli (*Spermophilus townsendii*), townsendinmaaorava (*Tamias townsendii*), oregonintaskurotta (*Thomomys townsendii*), niittykontiainen (*Scapanus townsendii*), vancouverinruohomyyrä (*Microtus townsendii*) ja valkohäntäjänis (*Lepus townsendii*).

Townsend lahjoitti lintukokoelmansa Smithsonian-instituutille vuonna 1842. Hän oli Philadelphian luonnontieteellisen akatemian jäsen.

Lähteet
-------

* Famous Americans

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tappokone**, alkuperäiseltä nimeltään **Westworld**, on yhdysvaltalainen, vuonna 1973 ensi-iltansa saanut tieteis- ja jännityselokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti kirjailijana tunnettu Michael Crichton. Elokuvan pääosia esittävät Yul Brynner, Richard Benjamin ja James Brolin.

Juoni
-----

Elokuva sijoittuu lähitulevaisuuteen, jossa Delos-yhtiö on perustanut syrjäiselle autiomaalle rikkaille asiakkaille suunnatun teemapuiston. Teemapuistossa on kolme toisiinsa kytkeytynyttä "maailmaa" , joista kukin on saanut inspiraationsa suositusta elokuvan lajityypistä. Nämä maailmat ovat "RomanWorld" eli Antiikin Rooma, "MedievalWorld" eli Keskiaika sekä "Westworld" eli Villi Länsi. Teemapuistossa ihmiset voivat toteuttaa vapaasti fantasioitaan. Puistoa kansoittavat Delosin valmistamat androidit, jotka toteuttavat kaikki asiakkaiden toiveet. Asiakkaat voivat seikkailla teemapuistossa turvallisesti, sillä androidit on ohjelmoitu olemaan vahingoittamatta ihmisasiakkaita. Androidit voivat kuitenkin surmata toisiaan.

Teemapuistoon saapuvat elokuvan kaksi protagonistia Peter Martin (Benjamin) ja John Blane (Brolin) valitsevat WestWorldin eli Villin Lännen. Blane on vieraillut teemapuistossa aiemmin ja käyttäytyy siellä kuten oletetaan: raiskaa naispuolisen androidin ja tappaa tulitaistelussa mustiin pukeutuneen miespuolisen androidin, Pistoolisankarin (Brynner).

Blane saa houkuteltua aluksi vastahakoisen Martinin toteuttamaan omia fantasioitaan. Mutta pian teemapuiston tietokoneessa alkaa ilmetä vikoja tai sitten androidit ovat ryhtyneet kapinoimaan ohjelmointiaan vastaan. Androidikäärme puree yllättäen Blanea, ja Medievalworldin Musta Ritari surmaa ihmisasiakkaan.

Delosin teknikot yrittävät korjata vian, mutta sammuttavatkin vahingossa virran koko teemapuistosta. Jostain selittämättömästä syystä Pistoolisankari saa kuitenkin virtaa ja ampuu Blanen kuoliaaksi. Pistoolisankari alkaa sen jälkeen jahdata puiston ihmisasiakkaita. Lopulta Martin onnistuu tappamaan Pistoolisankarin.

Jatko-osa ja televisiosarja
---------------------------

Elokuva sai vuonna 1976 jatko-osan *Tuleva maailma* (*Futureworld*), ja vuonna 2016 alkanut Jonathan Nolanin ja Lisa Joyn luoma televisiosarja *Westworld* perustuu myös *Tappokone*-elokuvaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tappokone (1973) IMDB. Viitattu 22.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Westworld *Science Fiction Encyclopedia*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Westworld (TV Series 2016– ) *IMDb*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
**Robert Fuest** (30. syyskuuta 1927 Lontoo, Britannia – 21. maaliskuuta 2012) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän teki lähinnä kauhu-, fantasia- ja jännityselokuvia. 

Fuestin kiitetyimpiä ja suosituimpia elokuvia, joissa on vahvoja mustan komedian sävyjä, olivat kestävä kulttisuosikit *Vampyyrin kosto* (1971), *Vampyyri nousee haudastaan* (1972) ja *Supersankari* (1973). Muita hänen elokuviaan ovat *Ennen hämärää* (1970), todellinen jännityselokuva, jota kriitikot kiittivät mutta jonka katsojamäärät ovat jääneet vähäisiksi, ja *The Devil's Rain* (1975), Yhdysvalloissa kuvattu kauhuelokuva, joka sai kriitikoilta niin tylyn vastaanoton että se saattoi olla syynä hänen lupaavan uransa päättymiseen, sillä heti sen jälkeen hän siirtyi ohjaamaan tuntemattomia televisiotöitä. Ainoa myöhempi teatterielokuva oli Kreikassa kuvattu pehmopornoa edustava *Afrodite* (1982), jonka pääosassa näytteli uransa ehtoopuolelle siirtynyt Horst Buchholz.

Fuestin televisio-ohjauksia oli muun muassa *Stepford-raportti*.

Filmografia (valikoima)
-----------------------

* *Humiseva harju*, 1970
* *Vampyyrin kosto*, 1971
* *Supersankari*, 1973
* *Vampyyri nousee haudastaan*, 1972 (myös käsikirjoitus)
* *Stepford-raportti*, 1980
* *Afrodite*, 1982

Lähteet
-------

1. ↑  *The Devil's Rain* Rotten Tomatoes. Viitattu 23.3.2012. (englanniksi)
2. ↑  Fuest, Robert. *The Devil's Rain* DVD, Dark Sky, 2006, audio commentary.

Kirjallisuutta
--------------

* Mario Gerosa: *Robert Fuest e l'abominevole Dottor Phibes*. Alessandria: Edizioni Falsopiano, 2010. ISBN 9788889782132.

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Fuest in *Epdlp*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
John Lanchbery
**John Arthur Lanchbery** OBE (15. toukokuuta 1923 Lontoo – 27. helmikuuta 2003 Melbourne) oli brittiläinen kapellimestari, säveltäjä ja balettisovittaja.

Lanchbery opiskeli Alleyn's Schoolissa, Dulwichissa. Lapsena hän soitti viulua, ja hän alkoi säveltää kahdeksan vuoden iässä. Vuonna 1942 hän pääsi stipendillä Royal Academy of Musiciin, jossa häntä opetti Henry Wood. Jo seuraavana vuonna toinen maailmansota kuitenkin keskeytti alkaneet opinnot. Lanchbery palveli vuoteen 1945 saakka ja vietti sitten vielä kaksi vuotta Royal Academyssa. Tämän jälkeen hän palasi Alleyn's Schooliin, jossa alkoi opettaa musiikkia; hän jätti työnsä siirtyäkseen musiikin kustantajan palvelukseen.

Lanchbery pääsi vuonna 1948 Metropolitan Balletin palvelukseen. Vuosina 1959–72 hän johti Royal Balletia. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Frederick Ashtonin, Kenneth MacMillanin, Margot Fonteynin ja Rudolf Nurejevin kanssa. Nurejev piti Lanchberya aikansa huomattavimpana kapellimestarina. Royal Ballet -uransa jälkeen Lanchbery johti Australian balettia (1972–78) ja American Ballet Theatrea (1978–80). Lanchbery oli ensimmäinen Bolšoi-mitalin saanut ulkomaalainen kapellimestari (1961). Hän sai myös muita tunnustuksia, ja hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuonna 1990.

Vuodesta 1951 vuoteen 1960 Lanchbery eli avioliitossa ballerina Elaine Fifieldin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic.com: John Lanchbery
2. 1 2 3 4  The Telegraph: Obituaries: John Lanchbery
3. ↑  Royal Opera House: John Lanchbery


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Béla Kun** (alk. **Bela Kohn**, 20. helmikuuta 1886 Szilágycseh (nyk. Cehu Silvaniei) – 29. elokuuta 1938 Moskova) oli Unkarin kommunistisen puolueen johtaja lyhyen aikaa vuonna 1919. Hän muodosti hallituksen yhdessä sosiaalidemokraattien kanssa, ja 21. maaliskuuta julistettiin Unkarin neuvostotasavalta, jonka johtajaksi Béla Kun tuli. Tällöin perustettiin köyhälistön diktatuuri, joka seurasi venäläistä vallankumousta. Kun halusi kansallistaa kaiken maaomaisuuden, mikä vähensi suuresti hänen kannatustaan.

Elokuussa 1919 neuvostotasavalta luhistui ja Béla Kun pakeni Neuvosto-Venäjälle. Vuodesta 1921 lähtien hän toimi Kominternin johdossa ja vuodesta 1928 sen toimeenpanevan komitean jäsenenä. Vuonna 1937 Béla Kun erotettiin kaikista tehtävistään kommunistisessa liikkeessä, vangittiin ja pantiin syytteeseen osallistumisesta salaliittoon Stalinin murhaamiseksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Stalinin määräyksestä. 

Béla Kunin nimi oli esillä myös Nikolai Buharinia vastaan vuonna 1938 käydyssä oikeudenkäynnissä, jossa virallinen syyttäjä Andrei Vyšinski väitti hänen suunnitelleen Buharinin kanssa Stalinin murhaamista. Béla Kun ei itse ollut läsnä tässä oikeudenkäynnissä, ja Arvo Tuominen onkin arvellut, että Béla Kun oli jo siihen mennessä teloitettu, "sillä muuten hänet olisi tuotu tähän istuntoon joko todistajaksi tai tuomittavaksi".

Rehabilitointi
--------------

Béla Kunin kunnia palautettiin ja maine puhdistettiin Nikita Hruštšovin kaudella vuonna 1956. Vuonna 1989 Neuvostoliiton hallinto ilmoitti, että Béla Kun oli teloitettu 29. elokuuta 1938 eli yli vuotta aiemmin kuin aikaisemmin oli väitetty.

Lähteet
-------

* *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 4. Helsinki: Otava, 1962.
* Arvo Tuominen: *Kremlin kellot*, s. 247−250. Helsinki: Tammi, 1956.

### Viitteet

1. ↑    *Työmiehen joulu*, 01.12.1919, nro 16, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.07.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Béla Kun** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bélierin alue** (ransk. *région du Bélier*) on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Toumodi. Alueen pinta-ala on 6 809 neliökilometriä. Asukkaita on 346 800 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).

Bélierin alue rajoittuu pohjoisessa Gbêkên, koillisessa Iffoun, idässä N’Zin ja Moronoun, etelässä Agnéby-Tiassan ja lännessä Gôhin ja Marahouén alueisiin. Alueen pohjois- ja eteläosien välissä sijaitsee Yamoussoukron autonominen piirikunta. Seutu on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa, jolla kohoaa Baoulén kukkulajono.

Alueen eteläosa kuuluu ekvatoriaaliseen ilmastovyöhykkeeseen, jossa on kaksi sadekautta. Vuotuinen sademäärä on 1 000–1 400 millimetriä. Tärkeimmät vesistöt ovat Bandama ja sen sivujoki N’zi. Kasvillisuus on metsä- ja ruohosavannia sekä galleriametsiä.

Alue käsittää Didiévin, Djékanoun, Tiébissoun ja Toumodin departementit. Aliprefektuureja on 15 ja kuntia kuusi: Didiévi, Djékanou, Kokumbo, Tiébissou, Tié-N’diékro ja Toumodi. Enemmistö asukkaista on bauleja.

Väestön pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, maniokki, riisi, maissi, keittobanaani, maapähkinä ja vihannekset. Myytäväksi tuotetaan kahvia, kaakaota, kautsua ja cashew-pähkinöitä. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito, liikenne, kaupankäynti, käsityöammatit ja kalastus. Teollisuutta on vähän.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Présentation de Bélier *Côte d’Ivoire politique*. Viitattu 4.2.2022.
2. ↑  Répertoire des localités: Région du Bélier *Institut national de la statistique*. Viitattu 4.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Bélierin alueen sivusto (ranskaksi)
**Béjaïan maakunta** (arab. ولاية بجاية‎, *Wilāya al-Bajāya*) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Béjaïan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 3 223,5 neliökilometriä. Asukkaita on 972 100 henkeä (vuonna 2017, arvio).

Vuonna 1974 perustettu maakunta rajoituu idässä Jijelin, etelässä Sétifin ja Bordj Bou Arreridjin ja lännessä Bouiran ja Tizi Ouzoun maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Luonnonalueita ovat kapea rannikkovyöhyke, Soummamin laakso ja sisämaan vuoristot. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 600 millimetriä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 19 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 52 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Adekar, Akbou, Amizour, Aokas, Barbacha, Béjaïa, Beni Maouche, Chemini, Darguina, El Kseur, Ighil Ali, Kherrata, Ouzellaguen, Seddouk, Sidi Aïch, Souk El Ténine, Tazmalt, Tichy ja Timezrit.

Béjaïaan johtavat maantiet RN9, RN12, RN24 ja RN75 sekä rautatie. Kaupunki on tärkeä öljyn vientisatama, jonne tulee putkijohto Hassi Messaoudin öljykentiltä. Béjaïan eteläpuolella sijaitsee Soummam – Abane Ramdanen lentoasema.

Maakunnassa harjoitetaan maanviljelyä ja kalastusta. Lisäksi on tekstiili-, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Béjaïassa toimii Abderrahmane Miran yliopisto. Nähtävyyksiä ovat seudun luonto ja kabyylikylät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Monographie Wilaya de Bejaia *Aniref*. Viitattu 11.6.2023.
2. ↑  *Petit futé Algérie 2009–2010*, s. 315. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2009. ISBN 978-2-7469-2196-2.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Bélapaïsin luostari** (*Bellapáisin luostari*, kreik. Αββαείο Μπέλαπαϊς/Μπελλαπάις, turk. *Bellapais Manastırı*, ransk. *Abbey de la Paix*) on entinen luostari, joka sijaitsee Bélapaïsin kylässä Kyproksen saaren pohjoisosassa.

Bélapaïsin luostaria.
Bélapaïsin luostarin perusti keskiajalla 1200-luvulla premonstratenssien veljeskunta. Luostarin nimi on peräisin ranskan kielestä ja tarkoittaa "Rauhan luostaria". Se on antanut nimensä koko Bélapaïsin kylälle. 1300-luvulla rakennettiin luostarin piha korkeine kaariholveineen sekä gallerioineen.

Luostari on rakennettu Pentadáktylos-vuoriston pohjoisrinteeseen. Rakennuskokonaisuus edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Luostari on nykyisin lähes kokonaan raunioitunut. Vain sen kirkko on säilynyt. Kirkon salissa järjestetään nykyisin konsertteja. Salin takaseinässä olevat luodinreiät ovat peräisin brittisotilaiden ampumaharjoitteluista.

Lähteet
-------

1. ↑  Micuła, Grzegorz & Micuła, Magdalena: *Cyprus*, s. 145. Eyewitness Travel. London, New York, Melbourne, Munich and Delhi: DK. ISBN 987-1-40535-324-3.
2. ↑  *Maailman ympäri 7*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-14002-3.
3. ↑  Vainela, Marja-Kristiina: Lääkäri vaihtoi matkailuun.  *Aamulehti*, 4.12.2013, s. B33.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bélapaïsin luostari** Wikimedia Commonsissa

* Bellapais Abbey (Abbaye de la Paix). North Cyprus. (englanniksi)
* North Cyprus International Bellapais Music Festival. (englanniksi)
Leonid Kreutzer
**Leonid Kreutzer** (13. maaliskuuta 1884 Pietari – 30. lokakuuta 1953 Tokio) oli pianisti ja kapellimestari.

Kreutzer syntyi juutalaisperheeseen ja opiskeli sävellystä Aleksandr Glazunovin sekä pianonsoittoa Anna Jesipovan johdolla. Myöhemmin hänestä itsestään tuli vaikutusvaltainen pianopedagogi Berliinissä. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Władysław Szpilman, Hans-Erich Riebensahm, Vladimir Horbowski, Karl Ulrich Schnabel, Franz Osborn, Boris Berlin, Ignace Strasfogel ja Grete Sultan.

Kreutzer piti sooloresitaaleja, jotka hän yleensä omisti tietyille säveltäjille tai teemoille. Osassa näistä hän esitti lähimenneisyyden tai oman aikansa teoksia esimerkiksi sellaisilta säveltäjiltä César Franckilta, Claude Debussylta, Paul Hindemithiltä ja Paul Juonilta. Natsipuolue suhtautui häneen vihollisenaan, ja hän muutti Japaniin vuonna 1933. Kreutzer julkaisi editioita Frédéric Chopinin teoksista Ullstein Verlagilla ja kirjoitti yhden ensimmäisistä kirjoista systemaattisesta pedaalinkäytöstä (*Das normale Klavierpedal vom akustischen und ästhetischen Standpunkt*, 1915).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leonid Kreutzer (1884-1953) Mahler Foundation


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |