recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Poás** on kerrostulivuori Costa Ricassa, 45 kilometriä maan pääkaupungista San Josésta koilliseen. Korkeutta vuorella on 2 708 metriä. Poás on yksi Costa Rican aktiivisimmista tulivuorista, ja se on purkautunut viimeksi vuonna 2010.

Poásilla on kolme kraatteria. Huipulla sijaitsee kaksi kraatterijärveä, joista eteläisempi on nimeltään Botos. Se on kirkas- ja kylmävetinen. Botos on viimeksi purkautunut noin 7 500 vuotta sitten. Pohjoisempi kraatterijärvi on nimeltään Laguna Caliente. Se puolestaan lukeutuu maailman happoisimpiin järviin ja sen pH on miltei nolla. Laguna Calientella on tapahtunut useasti hydrovulkaanisia purkauksia vuoden 1828 jälkeen, jolloin ensimmäinen purkaus tapahtui.

Tulivuorella vierailee vuosittain tuhansittain ihmisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Poás The Smithsonian Institution.  Arkistoitu 24.3.2021. Viitattu 3.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Volcán Poás Observatorio Vulcanológico y Sismológico de Costa Rica.  Arkistoitu 17.1.2008. Viitattu 3.10.2010. (espanjaksi)
3. ↑  Poas Volcano trycostarica.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 3.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poás** Wikimedia Commonsissa

* Poás Observatorio Vulcanológico y Sismológico de Costa Rican sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Trajan Langdon** (s. 13. toukokuuta 1976 Palo Alto) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Hän voitti urallaan kaksi Euroliigan-mestaruutta sekä kahdeksan kansallista mestaruutta.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Langdon pelasi koripallon lisäksi baseballia, jossa MLB-seura San Diego Padres varasi hänet vuonna 1994. Hän pelasikin koripallon ohella baseballia vielä yliopistossa. Langdon edusti yliopistokoripallossa Duken yliopistoa, ja viimeisenä kautena hän johdatti joukkueensa NCAA:n loppuotteluun. Yliopistouransa jälkeen hänet varattiin NBA:han ja kaudet 1999–2002 hän edusti Cleveland Cavaliersia. Ensimmäisenä NBA-kautena hän pelasi vain kymmenen ottelua loukkaantumisen takia, mutta toisena kautena Langdon teki 6,0 pistettä ottelua kohden. Kausi 2001–2002 oli hänen viimeisensä NBA:ssa ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Benetton Trevisoon, jossa hän voitti Italian mestaruuden. Langdon edusti seuraa yhden kauden ajan ja siirtyi tämän jälkeen Efes Pilseniin. Kauden 2004–2005 hän pelasi Moskovan Dynamossa, mutta vuodesta 2005 lähtien Langdon pelasi TsSKA Moskovassa. Seuran paidassa hän voitti Euroliigan mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Kauden 2010–2011 päätteeksi Langdon ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon.

### Maajoukkue

Langon on edustanut Yhdysvaltojen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli myös mukana vuoden 1998 MM-kilpailuissa, joissa Yhdysvallat voitti pronssia. Langdon pelasi kisoissa seitsemän ottelua, joissa hän teki keskimäärin 2,9 pistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  CSKA icon Langdon announces retirement  18.6.2011. Euroliiga. Viitattu 19.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Trajan Langdon: Bio NBA. Viitattu 9.3.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Langdon, Trajan Euroliiga. Viitattu 9.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  Thirteenth World Championship -- 1998 USA Basketball.  Arkistoitu 5.9.2010. Viitattu 19.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Lega Basketin pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Billy Papke
**William Herman "Billy" Papke** (17. syyskuuta 1886 Spring Valley, Illinois, Yhdysvallat - 26. marraskuuta 1936) oli yhdysvaltalainen keskisarjan ammattinyrkkeilijä ja maailmanmestari. Hän oli syntyisin saksalaisperäisistä vanhemmista. Papken lempinimi oli "The Illinois Thunderbolt".

Papkea pidettiin raakana nyrkkeilijänä. Hän voitti otteluistaan paidattomana 23, hävisi neljä.

Papken ensimmäinen tappio tuli amerikkalaista maailmanmestaria Stanley Ketcheliä vastaan pistein kymmeneräisessä ottelussa. Hän kuitenkin voitti vuonna 1908 Ketcheliltä maailmanmestaruuden, ja on väitetty hänen lyöneen Ketcheliä kurkkuun erän alun verryttelyssä. Revanssissa pari kuukautta myöhemmin Ketchel pieksi Papken sellaiseen kuntoon, ettei edes Papken vaimo tuntenut miestään.

Stanley Ketchelin kuoltua vuonna 1910 Papke oli harvoja keskisarjan maailmanmestaruustittelin hamuajia. Hän matkusti Pariisiin. Siellä hän kohtasi ranskalaisen Georges Carpentierin, jonka voitti. Hän hävisi tittelin lopulta vuonna 1913 maanmiehelleen Frank Klausille.

Billy Papke eli loppuelämänsä huonoissa oloissa masentuneena. Vuonna 1936 50-vuotiaana hän ampui vaimonsa ja itsensä. Papke valittiin International Boxing Hall of Fameen vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 267. Otava, 1970.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
Zəngilanin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Zəngilanin piirikunta** (azer. *Zəngilan rayonu*, ven. Зангеланский район, *Zangelanski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 707 neliökilometriä. Asukkaita on virallisesti 41 600 henkeä (vuonna 2020).

Zəngilanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Qubadlın ja koillisessa Cəbrayılin piireihin, etelässä Iraniin ja lännessä Armeniaan. Etelärajalla virtaa Araksjoki.

Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Zəngilanin piirissä oli 32 700 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Zəngilanin kaupunki. Toinen merkittävämpi paikkakunta oli Mincivanin taajama.

Armenialaiset joukot miehittivät alueen Vuoristo-Karabahin sodan aikana lokakuussa 1993. Se oli sittemmin osa kansainvälisesti tunnustamattoman Artsakhin tasavallan Qašataghin piiriä. Azerbaidžan valtasi alueen takaisin vuoden 2020 sodassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Džebrail *Virtualnyi Karabah*. Viitattu 12.8.2021.
2. ↑  Demoskop Weekly *demoscope.ru*. Viitattu 10.3.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zəngilanin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Carl Stefan Mikael von Gerich** (s. 26. syyskuuta 1951 Helsinki) on entinen suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka. Hän edusti Viipurin Urheilijoita.

Von Gerich saavutti ulkoradoilla kuusi SM-hopeaa (kolmiloikassa 1974–1978 ja 1980) sekä yhden viestipronssin (4 × 400 metrillä 1975). Hän oli kymmenottelussa kuudes vuonna 1974, korkeushypyssä kuudes samana vuonna sekä pituushypyssä 15:s vuonna 1977. Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kolmiloikassa kultaa vuonna 1981, hopeaa vuonna 1980 sekä pronssia vuonna 1979.

Von Gerich edusti Suomea 18 maaottelussa vuosina 1974–1981. Hänen ennätyksiään ovat kolmiloikan 16,32 m vuodelta 1980 ja pituushypyn 727 cm vuodelta 1977. Lisäksi hän hyppäsi parhaimmillaan korkeutta 203 cm vuonna 1974 ja seivästä 440 cm vuonna 1975 sekä otteli kymmenottelussa 7120 pistettä samana vuonna.

Vuosittainen kehitys kolmiloikassa
----------------------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1974 | 15,72 | hopeaa (15,47) |
| 1975 | 16,10 | hopeaa (15,87) |
| 1976 | 16,22 | hopeaa (15,93) |
| 1977 | 16,06 | hopeaa (16,06) |
| 1978 | 16,18 | hopeaa (16,04 w) |
| 1979 | 16,14 | 4. (15,77) |
| 1980 | 16,32 | hopeaa (16,32) |
| 1981 | 16,13 | 4. (15,69) |
| 1982 | 15,58 | 4. (15,58) |
| 1983 | 14,91 | 10. (14,65) |

w = myötätuulitulos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stefan von Gerich Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Johan Gustav Dahlman** (1838 – 1876) oli suomalainen Tampereella asunut boheemirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. 

Dahlmanin syntymäkoti oli Kyttälän kaupunginosassa Sorinahteen luona sijainnut mökki. Hänen runolliset lahjansa tulivat esiin jo varhain mutta köyhiin oloihin syntyneenä hän ei päässyt kehittämään niitä. Dahlmanin runoja julkaistiin paikallisissa sanomalehdissä muun muassa Tampereen Sanomissa mutta pääasiassa hän oli elinaikanaan tunnettu pilkkarunoja kirjoittaneena kapakkarunoilijana joka laati säkeitään usein oluttuoppi palkkanaan. Dahlmanin pilkkarunoissa kuvattiin paikallisia tapahtumia ja arvosteltiin tamperelaista porvaristoa. Hänen lehdissä julkaistut runonsa olivat sen sijaan ihanteellisia ja saivat aiheensa usein luonnosta. Dahlmanin runojen esikuvina olivat uudemmat suomalaiset kansanlaulut, Oksasen ja Suonion runot sekä ruotsalaiset muun muassa Carl Michael Bellmanin sepittämät juomalaulut.

Dahlmanin runot olivat hänen eläessään tunnettuja Tampereella mutta myöhemmin ne ovat paljolti painuneet unohduksiin.

Lähteet
-------

* Simo Pyry : Kuvia ja kertomuksia vapaakaupungista 2 : Eräs runoilija Tampereen Sanomat no 26 28.02.1894, s. 2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
* Jari Korkki - Jari Niemelä: Tamperelaisia persoonia ja hahmoja : Tampereen bardi Dahlman sepitti säkeitä tillikoissa (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  Anna Kuismin : Rahvas ja kirjallisuuden rikkaruohot: Arkkiveisujen tekijät, myyjät ja kuluttajat 1800-luvun Suomessa, Ennen ja nyt historian tietosanomat 1/2021

Aiheesta muualla
----------------

* Kuwia ja kertomuksia wapaakaupungista II. Eräs runoilija. Kirjoitti Simo Pyry, Tampereen Sanomat, 28.02.1894, nro 26, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***J. G. Dahlman***
**Tuomo T. Vimpari** (s. 29. elokuuta 1968) on suomalainen monsignore, katolinen pappi ja paavillinen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 1999. Vuonna 2006 hänet nimitettiin Pyhän istuimen diplomaattipalveluun sen historian ensimmäisenä pohjoismaalaisena jäsenenä.

Vimparin sukuhaara kuuluu 1500-luvun suomalaisen vapaustaistelijan Pekka Antinpoika (Juho) Vesaisen jälkeläisiin.

Tuomo T. Vimpari on käynyt katolista poikakoulua Ranskassa. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1988 ja suorittanut valtiotieteiden maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1994. Hän on väitellyt kanonisen oikeustieteen tohtoriksi Rooman *Pontificia Universitas Gregoriana* -yliopistossa 2003 sekä suorittanut Vatikaanin Paavillisen diplomaattiakatemian loppututkinnon 2006 ja teologian lisensiaatin tutkinnon Budapestin Péter Pázmányn katolisessa yliopistossa 2008.

Vimpari on vaikuttanut kotimaassaan muun muassa Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana ja Helsingin katolisen hiippakunnan yleisvikaarina. Pyhän istuimen diplomaattina hän on palvellut apostolisissa nuntiatuureissa muun muassa Ukrainassa, Saksassa, Intiassa ja Nigeriassa sekä Pyhän istuimen valtiosihteeristössä Vatikaanissa. Kesäkuusta 2023 hän toimii 1. nuntiatuurineuvoksena apostolisessa nuntiatuurissa Romaniassa.

Vimpari on ollut vuodesta 2009 hänen pyhyytensä kappalainen arvonimenään monsignore. Vuonna 2019 paavi Franciscus korotti hänet hänen pyhyytensä kunniaprelaatiksi.

Hän on sekä Suomen että Vatikaanin kansalainen.

Lähteet
-------

* Katolinen kirkko Suomessa

### Viitteet

1. ↑  Vuorela, Kalevi: *Vuosi vuodelta. Katolisen kirkon vaiheita Suomessa reformaation jälkeen*, s. 72. Helsinki: Katolisen kirkon tiedotuskeskus, 2005. ISBN 952-9627-35-1.
2. ↑  Saukkonen, Paavo: *Vesaisesta nykyaikaan. Pekka Vesaisen jälkeläistauluja 1500-luvulta vuoteen 2000*, s. 727. Myllykoski: P. Saukkonen, 2001, 2. korjattu painos. ISBN 952-91-2923-8.
3. ↑  Katolinen hiippakuntalehti Fides, 14/1998, s. 2.
4. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 1013. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
5. ↑  Katolinen hiippakuntalehti Fides, 08/2009, s. 3, 03/2015, s. 3 ja 02/2018, s. 3.
6. ↑  Mons. Vimparista nuntiatuurineuvos *Katolinen.fi*.  3.8.2015. Katolinen tiedotuskeskus. Viitattu 6.8.2015.
7. ↑  Prelaatti Vimpari siirtyy Vatikaaniin *Fides - Katolinen hiippakuntalehti*. Viitattu 13.7.2020.
8. ↑  Prelaatti Vimpari siirtyy Bukarestiin *Fides - Katolinen hiippakuntalehti*. Viitattu 4.6.2023.
9. ↑  Monsignore Vimparista prelaatti *fides.katolinen.fi*. Viitattu 10.2.2020.
**Hans-Jürgen Kreische** (s. 19. heinäkuuta 1947) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen DDR:n maajoukkuepelaaja. 

Kreische pelasi koko uransa kotikaupunkinsa Dynamo Dresdenissä, jossa voitti hän DDR-Oberligan viidesti ja FDGB-Pokalin kahdesti. Kreische oli liigan paras maalintekijä 1971, 1972, 1973 ja 1976, minkä lisäksi hän on 127 maalillaan Oberligan kaikkien aikojen kuudenneksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös DDR:n parhaaksi pelaajaksi 1973.

Kreische pelasi DDR:n maajoukkueessa 50 maaottelua, joissa hän teki 25 maalia. Hän oli mukana 1974 MM-kisoissa ja voitti olympiapronssia Münchenin olympialaisissa 1972.

Pelaajauran päättymisen jälkeen Kreische toimi Dynamo Dresdenin nuorisojoukkueissa valmentajana ja oli edustusjoukkueen päävalmentajan kaudella 1995–1996. Hän toimi myös Dresdner SC:n päävalmentajana 2000–2001.

Lähteet
-------

1. ↑  East Germany - Topscorers RSSSF. Viitattu 9.4.2010. (englanniksi)
2. ↑  East Germany - Footballer of the Year RSSSF. Viitattu 9.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Appearances for East Germany National Team RSSSF. Viitattu 9.4.2010. (englanniksi)
4. ↑  Kreischen tilastot FIFA:n turnauksissa FIFA.  Arkistoitu 9.5.2010. Viitattu 9.4.2010. (englanniksi)
5. ↑  Dynamo Dresden kausiarkisto Dynamo Dresden.  Arkistoitu 23.10.2010. Viitattu 9.4.2010. (saksaksi)
6. ↑  Hans-Jürgen Kreische worldfootball.net. Viitattu 9.4.2010. (saksaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ralf Minge** | **Dynamo Dresdenin päävalmentaja**06/1995–04/1996 | Seuraaja:**Udo Schmuck** |

Saksan demokraattisen tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Croy  |
2 Kurbjuweit |
3 Bransch |
4 Weise |
5 Fritsche |
6 Schnuphase |
7 Pommerenke |
8 Löwe |
9 Ducke |
10 Kreische |
11 Streich |
12 Wätzlich |
13 Lauck |
14 Sparwasser |
15 Vogel |
16 Irmscher |
17 Hamann |
18 Kische |
19 Seguin |
20 Hoffmann |
21 Blochwitz |
22 Friese |
Valmentaja Buschner

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow
Mario Rodríguez Cobos, alias Silo, oli Argentiinassa tunnettu hengellinen vaikuttaja.
**Mario Luis Rodríguez Cobos** (6. tammikuuta 1938 Mendoza, Argentiina – 16. syyskuuta 2010) oli argentiinalainen kirjailija, joka käytti nimimerkkiä **Silo**. Silo on tullut tunnetuksi Humanistisen liikkeen, maailmanlaajuisen sosiaalisen liikkeen perustajana. Vuonna 2001 hän jätti liikkeen ohjaamisen tehtävän toisille jäsenille ja julkaisi vuonna 2002 kirjan *El Mensaje de Silo* ("Silon Sanoma"). Siitä lähtien eri puolilla maailmaa on perustettu "Sanoman Yhteisöjä", jotka toteuttavat Sanomassa kuvailtuja hengellisiä toimituksia.

*El Mensaje de Silon* lisäksi Silon kirjailijanuran tunnetuimmat teokset ovat *Humanizar la Tierra* (julkaistu suomeksi nimellä *Inhimillistä Maa*), *Experiencias Guiadas* (julkaistu englanniksi nimellä *Tales for Heart and Mind*), *Contribuciones al Pensamiento*, *Mitos Raices Universales*, *Cartas a mis Amigos* (suomennettu nimellä *Kirjeitä Ystävilleni*) sekä *Habla Silo*.

Aiheesta muualla
----------------

* Silon Sanoma
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hybridikissa** on kissaeläin, joka syntyy kahden eri kissalajin yhteisenä jälkeläisenä. Erityisesti tällaista risteyttämistä on tehty joissakin eläintarhoissa ja sirkuksissa, jotta saataisiin erikoisia vetonauloja yleisöä houkuttelemaan. Kovin yleistä tällainen toiminta ei kuitenkaan ole.

Ainakin seuraavia isoja kissaeläimiä on onnistuttu risteyttämään keskenään. Suomenkieliset nimet eivät ole kaikista yhdistelmistä selvillä, englanninkieliset suluissa:

*Jaglion* (Jaguaari / leijona -hybridi). Rothschild Museum, Tring, Englanti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Isä** | **Emo** | **Jälkeläinen** |
| Tiikeri (Tiger) | Leijona (Lion) | Tiikoni (Tigon) |
| Leijona (Lion) | Tiikeri (Tiger) | Liikeri (Liger) |
| Tiikeri (Tiger) | Leopardi (Leopard) |  ? (Tigard) |
| Puuma (Puma) | Leopardi (Leopard) |  ? (Pumapard) |
| Leopardi (Leopard) | Leijona (Lion) |  ? (Leopon) |
| Jaguaari (Jaguar) | Leijona (Lion) |  ? (Jaglion) |
|

Pienempien kissaeläimien kohdalla risteyttäminen on huomattavasti yleisempää ja helpompaa. Yleensä tällä pyritään tekemään uusia lemmikeiksi sopivia kissarotuja joilla olisi kuitenkin villiä ulkonäköä. Esimerkiksi Suomessakin kohtuullisen yleinen bengali on alun perin risteytys kesykissasta ja Aasian leopardikissasta. Kissarotu savannah eli savannikissa on taas kotikissan ja servaalin risteymä.

Lähteet
-------

* Lemmikki.se: Hybridikissa on kisseläin, joka syntyy kahden eri kissalajin yhteisenä jälkeläisenä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eevamaria Halttunen** (s. 1969) on suomalainen kirjailija, draamapedagogi ja elämäntaidon valmentaja. Koulutukseltaan hän on teatteritaiteen maisteri.

Halttunen on Salpausselän kirjailijat ry:n jäsen. Hän toimi yhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodet 2007–2008.

Halttunen on kirjoittanut romaanin *Taivaaseen on vielä matkaa* sekä neljä lastenkirjaa. Ala-asteikäisille suunnatut Petra-lastenkirjat kertovat kulttuurien kunnioittamisesta. Kirjoissa ekaluokkalainen Petra tempautuu taikapeilin kautta eri puolille maailmaa, tutustuen eri kulttuureihin ja uskontoihin. Kirjat on kuvittanut Anna Härmälä. Teos *Petra tanssii* on saanut opetusministeriön laatukirjallisuuden tuen.
Vuonna 2010 Dramaforum Oy on toteuttanut Eevamaria Halttusen kirjoittaman Petra-kirjasarjan pohjalta 5-11-vuotiaille lapsille tarkoitetun virtuaalimaailman Petran Planeetta suomeksi ja englanniksi. Petran Planeetalla voi tutustua erilaisiin maihin ja näiden ihmisten elämään. Pelin tarkoituksena on oppia ja ymmärtää muista kulttuureista leikin, pelien ja muiden kanssa kommunikoimisen kautta. Petran Planeetassa on tällä hetkellä pelattavina neljä eri maata: Saamenmaa, Senegal, Sri Lanka ja Jordania. Pelin on tuottanut Dramaforum Oy ja sen toteutuksesta vastaa LudoCraft.

Teokset
-------

* *Taivaaseen on vielä matkaa*, Pilot-kustannus (2005)
* *Petra tanssii*, Dramaforum (2006)
* *Petra löytää Petran*, Dramaforum (2007)
* *Petra Buddhan poluilla*, Dramaforum (2007)
* *Petra ja revontulet*, Dramaforum (2008), ilmestynyt myös englannin- ranskan- ja venäjänkielellä

Lähteet
-------

1. ↑  Salpausselän kirjailijat ry, yhteydet[vanhentunut linkki] Viitattu 6.3.2009
2. ↑  Petra-kirjat[vanhentunut linkki] Viitattu 6.3.2009
3. ↑  Tietokirjallisuuden ostotukilista Opetusministeriö. Viitattu 10.3.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Dramaforumin kotisivu
* Petran Planeetta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eevamaria Halttunen Kirjasampo.fi:ssä
**Robert Jenkins** oli 1700-luvulla elänyt merenkulkija. Hänet muistetaan erityisesti miehenä, joka antoi nimen brittien Espanjaa vastaan käymälle sodalle Jenkinsin korvasta. 

9. huhtikuuta 1731 Robert Jenkinsin priki *Rebecca* oli matkalla Jamaikasta Lontooseen, kun Espanjan rannikkovartioston alus *San Antonio* (alias *Isabela*) nousi *Rebeccaan* lähellä Havannaa. Jenkinsin mukaan espanjalainen kapteeni Juan de León Fandiño ryösti hänen lastinsa, syytti Jenkinsiä salakuljetuksesta, Britannian ja Espanjan välisen kauppaoikeussopimuksen rikkomisesta ja merirosvouksesta ja leikkasi hänen toisen korvansa irti. Jenkins ei antanut tätä koskaan anteeksi, vaan kanniskeli korvaa mukanaan kertoen tarinaansa, kampanjoiden Espanjaa vastaan ja vedoten jokaiseen mahdolliseen korkeampaan tahoon. Myöhemmin esitellessään korvaansa parlamentin alahuoneelle Jenkins kertoi Fandiñon loukanneen sanallisesti myös kuningasta. Brittilehdistö asettui voimakkaasti Jenkinsin puolelle ja vaati sotaa tästä ja muista vastaavista tapahtumista. Poliittisena syynä sodalle oli orjien ja tavaroiden kauppaoikeussopimus *asiento*, jonka perusteella britit saivat luvan kuljettaa Amerikkaan rajattoman määrän orjia sekä sovitun määrän kauppatavaraa. Britit eivät olleet enää tyytyväisiä sopimuksen asettamiin rajoihin ja Espanjan harrastamaan merivalvontaan. Britannia julisti sodan Espanjalle lokakuussa 1739. Jenkinsistä ei tiedetä mitään muuta. 

"Korvan vuoksi käydyssä sodassa" menestynyt englantilainen kaappari Thomas Frankland kaappasi Fandiñon komentaman saattueen 15. kesäkuuta 1742, ottaen vangiksi miehen, jota tuolloin pidettiin syypäänä sotaan. Myöhemmin sodan jälkeen Jenkinsin kertomaa tarinaa tai osia siitä on ruvettu pitämään myyttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Leslie Stephen, Sidney Lee: *Dictionary of National Biography*, s. 306. Adamant Media Corporation, 2001. ISBN 140217067X.
2. ↑   David Marley: *Wars of the Americas: a chronology of armed conflict in the New World, 1492 to the present*, s. 250, 261. ABC-Clio, 1998. ISBN 0874368375.
**Colin Bell** (s. 5. elokuuta 1961) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesästä 2013 lähtien hän on toiminut naisten Bundesliigassa pelaavan 1. FFC Frankfurtin päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Bell aloitti pelaajauransa Leicester Cityssä 1980, mutta ei onnistunut murtautumaan seuran pelaavaan kokoonpanoon ja lähti 1982 tekemään uraa Saksaan. Bell edusti viiden vuoden ajan pientä VfL Hammia, kunnes siirtyi 1987 FSV Mainziin. Bell edusti seuraa uransa kaksi viimeistä kautta ja pääsi pelaamaan yhden kauden myös 2. Bundesliigassa. Hän lopetti uransa Mainzin pudottua takaisin Oberligaan vuonna 1989.

Ura valmentajana
----------------

Bell ei palannut pelaajavuosiensa jälkeen Englantiin, vaan on jatkanut uraansa Saksassa. Hän aloitti 1989 TuS Koblenzin päävalmentajana. Seura pelasi Bellin johdolla Verbandsliga Rheinlandissa nousten mestarina Amateurliga Südwestiin kauden 1993/94 päätteeksi. Uudella sarjatasolla seura sijoittui Bellin johdolla kolmanneksi ja toiseksi, kunnes hän jätti seuran 1996.

Koblenz-pestinsä jälkeen Bell toimi apuvalmentajana 1. FC Kölnissä, kunnes siirtyi huhtikuussa 1999 Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Bell sai potkut jo maaliskuussa 2000. Dynamo-potkujensa jälkeen Bell toimi lyhyesti SV Waldhof Mannheimin apuvalmentajana ja VfL Hammin päävalmentajana.

Tämän jälkeen Bell toimi nelisen vuotta FSV Mainzin kakkosjoukkueen päävalmentajana sekä 2005 lyhyesti Preußen Münsterin päävalmentajana. Hän palasi 2006 TuS Koblenziin ja toimi juniorivalmentajana, kunnes nousi joulukuussa 2008 Uwe Rapolderin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden loppuun, minkä jälkeen siirtyi Koblenzin II-joukkueen valmentajaksi.

Huhtikuussa 2011 Bell allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen naisten Bundesliigassa pelaavan SC 07 Bad Neuenahrin kanssa.  Bell luotsasi seuran parhaimmillaan Bundesliigassa kuudenneksi. Kauden 2012/13 jälkeen hän siirtyi seitsemänkertaisen Saksan naisten mestarin 1. FFC Frankfurtin päävalmentajaksi. 

### Meriitit valmentajana

* Verbandsliga Rheinland: 1994

Lähteet
-------

* Colin Bell

### Viitteet

1. ↑  Colin Bell neuer Trainer beim SC 07 Bad Neuenahr (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  1. FFC Frankfurt: Colin Bell ist neuer Trainer - "Ich will gewinnen" (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Rolf Schafstall** | **Dynamo Dresdenin päävalmentaja**3/1999–3/2000 | Seuraaja:**Cor Pot** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Thomas Obliers** | **SC 07 Bad Neuenahrin päävalmentaja**2011–2013 | Seuraaja:**Carsten Beschorner** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sascha Glass** | **1. FFC Frankfurtin päävalmentaja**2013– | Seuraaja:**–** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Donald Ryder Dickey** (31. maaliskuuta 1887 Iowa – 15. huhtikuuta 1932 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja ja eläintieteilijä.

Dickeyn opiskellessa viimeistä vuottaan Yalen yliopistossa hän sai vakavan sydänkohtauksen ja joutui pitkäksi ajaksi vuodelepoon. Hän kuitenkin valmistui luokkansa mukana, mutta muutti kahdeksi vuodeksi takaisin vanhempiensa luokse Pasadenaan. Hän vieraili ystävänsä maatilalla ja alkoi havainnoida lintuja. Jonkin ajan kuluttua hän hankki kameran ja aloitti valokuvaamisen kuvaamalla paikallisia lintuja ja niiden pesiä.

Toivuttuaan kokonaan vuonna 1916 Dickey alkoi ammattimaisesti kerätä ja valokuvata lintuja ja nisäkkäitä. Vuonna 1926 kokoelma oli paisunut jo lähes 30 000 lintu- ja nisäkäsnäytteeseen. Samana vuonna California Institute of Technology nimitti Dickeyn Selkärankaisten osaston tutkimusavustajaksi. Dickeyn kokoelma käsitti lopulta yli 50 000 linnun ja nisäkkään nahkaa tai luurankoa, 10 000 luonnonhistoriallista kirjaa ja 7 500 valokuvaa. Dickeyn leski Florence Van Vechten Dickey lahjoitti kokoelman vuonna 1940 Kalifornian yliopistolle (UCLA). Se on eräs maailman hienoimmista Keski-Amerikan ja Yhdysvaltain lounaisosien lintu-ja nisäkäskokoelmista.

Dickeyn apuna keräysmatkoilla toimivat muun muassa Adriaan J. van Rossem ja Laurence Markham Huey. van Rossem työskenteli Dickeyn kanssa vuodesta 1911 alkaen ja kirjoitti hänen kanssaan useita artikkeleita, sekä viimeisteli Dickeyltä kesken jääneen teoksen *The Birds of El Salvador*. Huey työskenteli Dickeyn kanssa 1915–1932.

Dickeyn valokuva-arkisto oli aikansa hienoimpia. Hän teki myös luontoelokuvia, ja merilintujen lentoa esittelevä filmi kiinnosti Howard Hughesin insinöörejä, jotka kehittelivät lentokoneiden siipiä. 

Dickey nimesi van Rossemin kanssa useita lintujen alalajeja. Yksin hän nimesi räikkäluhtakanan (*Rallus longirostris*) alalajin *yumanensis* 1923.

Lähteet
-------

* OAC
* UCLA (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Ville Oskari Välimäki** (s. 14. toukokuuta 1982 Noormarkku) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän edustaa Joensuun Katajaa, jota ennen hän edusti vuoteen 2005 asti Noormarkun Nopsaa. Häntä valmentaa Jussi Välimäki.

Välimäki on saavuttanut kolmiloikan SM-pronssia Jyväskylässä 2006, Lappeenrannassa 2007 ja Tampereella 2008. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut hopeaa vuosina 2004 ja 2007.

Välimäki on edustanut Suomea kahdessa Suomi–Ruotsi-maaottelussa sijoittuen vuonna 2006 kuudenneksi ja 2008 viidenneksi. Hänen ennätyksiään ovat 15,56 m kolmiloikassa vuodelta 2007 ja 707 cm pituushypyssä samalta vuodelta.

Vuosittainen kehitys kolmiloikassa
----------------------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 2001 | 14,95 | ei osallistunut |
| 2002 | 14,92 | ei osallistunut |
| 2003 | 14,61 (15,03 w; 14,79 i) | 9. (14,29) |
| 2004 | 14,60 (14,79 i) | 9. (14,33) |
| 2005 | ei tuloksia | ei osallistunut |
| 2006 | 14,85 (15,48 w) | pronssia (15,48 w) |
| 2007 | 15,56 (15,75 w) | pronssia (15,75 w) |
| 2008 | 15,30 (15,80 w) | pronssia (15,30) |
| 2009 | 14,52 | karsinnan 9. (14,52) |

w = myötätuulitulos  

i = hallitulos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ville Välimäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ira Levin** (27. elokuuta 1929 New York – 12. marraskuuta 2007 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija sekä lauluntekijä ja näytelmäkirjailija.

Elämä
-----

Levin suoritti opintonsa Horace Mann Schoolissa ja New Yorkin yliopistossa, jossa hän opiskeli filosofiaa ja englannin kieltä. Yliopiston jälkeen hän kirjoitti opetuselokuvia ja teki käsikirjoituksia televisiolle.

Levinin ensimmäinen tuotantoon päässyt näytelmä oli *No Time for Sergeants*, jonka hän kirjoitti Mac Hymanin romaanin pohjalta. Näytelmästä tehtiin myös elokuva *Atomialokas* vuonna 1958.

Levinin ensimmäinen romaani *Suudelma ennen kuolemaa* (1953) sai erinomaisen vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta ja hän sai vuonna 1954 Edgar-palkinnon parhaasta romaanista. Romaani on tehty kahdesti elokuvaksi, vuonna 1956 ja 1991.

Levinin tunnetuin näytelmä on *Deathtrap* (suomennoksena *Murhaleikki* tai *Murhaloukku*), joka on ollut pisimpään Broadwaylla esitetty trillerikomedia*lähde?*. Näytelmä toi hänelle toisen Edgar-palkinnon. Vuonna 1992 näytelmästä tehtiin elokuvaversio, jossa pääosia näyttelevät Christopher Reeve ja Michael Caine.

Levinin tunnetuin romaani on *Rosemaryn painajainen* (1968), joka toi satanismin ja okkultismin nykyajan Manhattanille. Teos sovitettiin myös elokuvaksi, jonka pääosissa esiintyvät Mia Farrow ja John Cassavetes. Elokuvan käsikirjoiti ja ohjasi Roman Polański.

Myös muita Levinin teoksia on filmattu: *Mengelen pojat* nimellä *Brasilian pojat* 1978; *The Stepford Wives* kahdesti, vuosina 1975 ja 2004; *Taivaansilpoja* (*Sliver*) vuonna 1993.

Teokset
-------

### Romaanit

* *A Kiss Before Dying*, 1953 (suom. *Suudelma ennen kuolemaa*, 1955)
* *Rosemary's Baby*, 1967 (suom. *Rosemaryn painajainen*, 1968)
* *This Perfect Day*, 1970
* *The Stepford Wives*, 1972
* *The Boys from Brazil*, 1976 (suom. *Mengelen pojat*, 1976)
* *Sliver*, 1991 (suom. *Taivaansilpoja*, 1999)
* *Son of Rosemary*, 1997 (suom. *Rosemaryn poika*, 1999)

### Näytelmät

* *No Time For Sergeants*, 1956
* *Interlock*, 1958
* *Critic's Choice*, 1960
* *General Seeger*, 1962
* *Dr. Cook's Garden*, 1968
* *Veronica's Room*, 1974
* *Deathtrap*, 1978
* *Break a Leg: A Comedy in Two Acts*, 1981
* *Cantorial*, 1982

Lähteet
-------

1. ↑  Ira Levin, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ira Levinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Ira Levin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Keijo Kettunen: Rosemaryn toinen painajainen. Helsingin Sanomat 24.3.2000.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gustavo Sondermann** (17. helmikuuta 1982 São Paulo – 3. huhtikuuta 2011) oli brasilialainen autourheilija.

Ura
---

Sondermann aloitti kart-sarjassa ajamisen 16-vuotiaana, ja siirtyi pian sen jälkeen Brasilian Formula Renault -sarjaan vuodeksi 2002. Siellä hän kilpaili kahden vuoden ajan vaihtelevin tuloksin. Vuonna 2004 hän siirtyi Eurooppaan kilpailemaan vastaavanlaisessa brittiläisessä sarjassa, ja vieraili myös Formula Renault Eurocupissa seuraavana vuonna, mutta palasi Brasiliaan takaisin vuonna 2006 kilpailemaan kansallisessa Stock Car Brasil -sarjassa.

Sondermann kilpaili sarjan toisessa luokassa, joka on tunnettu nimillä Stock Car Light, Stock Car Copa Vicar ja Copa Chevrolet Montana, vuodesta 2006 vuoteen 2011, voittaen neljä kilpailua ja sijoittuen mestaruussarjassa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 2007. Samana vuonna hänen tallitoverinsa, Rafael Sperafico kuoli kauden finaalitapahtumassa. Vuonna 2010 hän kilpaili seitsemässä kilpailussa Stock Car Brasil -sarjassa, keräten kuusi pistettä ja sijoittuen 31:nneksi mestaruussarjassa.

Kuolema
-------

3. huhtikuuta 2011 Sondermann ajoi Stock Car Light -kilpailussa Autódromo José Carlos Pacessa, Interlagosissa Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa, samalla radalla, jossa hänen tallitoverinsa kuoli vuonna 2007. Kovassa sateessa ajetussa kilpailussa Sondermann menetti autonsa hallinnan nopeassa mutkassa ennen pääsuoraa. Auto törmäsi kovalla vauhdilla seinään ja kimposi seinästä takaisin radalle, jolloin takaa tulleet kilpailijat törmäsivät hänen autoonsa. Hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet todettiin aivokuolleeksi. Hänen kolarissa saamansa vammat johtivat kuolemaan.

Myös muita kuljettajia loukkaantui kolarissa, mutta heidän vammansa eivät olleet hengenvaarallisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Copa Montana: Gustavo Sondermann morre após acidente em Interlagos finalsports.com.br. Viitattu 4.4.2011. (portugaliksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Gustavo Sondermann é o novo campeão da Pick-up Racing esportesite.com.br. Viitattu 4.4.2011. (portugaliksi)
3. 1 2 3  Gustavo Sondermann driverdb.com. Viitattu 4.4.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Karmea onnettomuus F1-radalla - kuljettaja aivokuollut mtv3.fi. Viitattu 4.4.2011.
5. ↑  Interlagosin kuolonkolari voi tuoda muutoksia F1-rataan mtv3.fi. Viitattu 5.4.2011.
6. ↑  Driver in coma after crash timeslive.co.za. Viitattu 4.4.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Gen’yō Takeda** (jap. 竹田玄洋, *Takeda Gen’yō*, s. 7. maaliskuuta 1949, Osaka, Japani) on entinen Nintendo Integrated Research & Developmentin johtaja, ja hän on työskennellyt jaostossa sen perustamisesta 1981 lähtien. Tuolloin jaoston nimi oli vielä Research and Development 3 (R&D3). Hänen toimenkuvaansa kuuluu pääasiassa laitteiston kehittäminen. Takeda oli yksi tärkeimmistä henkilöistä Wiin kehitystiimissä, ja hänen nimiinsä on laitettu myös Nintendon ensimmäisen "videopelin", *EVR Racen* kehittäminen. *EVR Race* oli kuitenkin täysin mekaaninen.

Takedan johtama R&D3 oli vastuussa monista varhaisista Nintendon laitteista ja lisäosista, kuten Nintendo Entertainment Systemin kaseteista. R&D3:n kehittämät videopelit oli suunnattu pääasiassa Pohjois-Amerikan markkinoille.

Takeda jäi eläkkeelle vuonna 2017.

Videopelit
----------

Näiden videopelien kehityksessä Takeda on ollut mukana:

**Tuottaja**
* *EVR Race*
* *Sheriff (kolikkopeli)*
* *Space Firebird*
* *Popeye (kolikkopeli)*
* *Punch-Out!! (kolikkopeli)*
	+ *Super Punch-Out!! (kolikkopeli)*
	+ *Arm Wrestling (videopeli)*
* *StarTropics*
	+ *Zoda's Revenge: StarTropics II*
* *Pilotwings 64*
* *Pokémon Puzzle League*
* *Dr. Mario 64*

**Ohjaaja**
* *Punch-Out!!* (NES)
* *StarTropics*
	+ *Zoda's Revenge: StarTropics II*

**Käsikirjoittaja**
* *StarTropics*
	+ *Zoda's Revenge: StarTropics II*

**Nimetty kiitoksissa**
* *Donkey Kong Country*
* *Killer Instinct Gold*

**Valvoja**
* *Punch-Out!! (Wii)*

Lähteet
-------

1. 1 2  Part 1: Using State-of-the-Art Technology in Unprecedented Ways *Iwata Asks*. Nintendo. Viitattu 15.4.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Genyo Takeda MobyGames. Viitattu 15.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  The Proposition is to Use Two Televisions *Iwata Asks*. Nintendo.  Arkistoitu 10.8.2009. Viitattu 15.4.2010. (englanniksi)
4. ↑  Genyo Takeda N-Sider Media.  Arkistoitu 28.10.2007. Viitattu 15.4.2010. (englanniksi)
5. ↑  Nintendo veteran Genyo Takeda retiring *Polygon*.  27.4.2017. Viitattu 1.9.2018.
Arvo Immanuel Thauvón
**Arvo Immanuel Thauvón** (4. lokakuuta 1888 Turola – 3. maaliskuuta 1918 Mouhu, Mäntyharju) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Misse-joella Saksan itärintamalla. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ja kaatui Mouhun taistelussa.

Perhetausta ja opinnot
----------------------

Thauvónin vanhemmat olivat rovasti Emil Thauvón ja Alma Katarina Alexandra Hedmanson. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun klassillisesta lyseosta vuonna 1909 ja liittyi Pohjois–Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1909–1914.

Jääkärikausi
------------

Thauvón hoiti Pudasjärven nimismiehen virkaa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 13. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Thauvón astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ensin vannottuaan sotilasvalan Suomen hallitukselle ja allekirjoitettuaan palvelussitoumuksen armeijalle. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin luutnantiksi. Hän saapui takaisin Suomeen 18. helmikuuta 1918 aselaivoja seuranneen komennuskunnan mukana Vaasaan. Vaasasta hänet määrättiin sotilaskouluttajaksi Jyväskylään, mistä hänet lähetettiin 2. maaliskuuta 1918 konekivääriosaston johtajaksi Savon rintamalle. Hän kaatui Mouhussa käydyssä taistelussa luodin lävistäessä hänen rintansa 3. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Viitasaarella. Hänet haudattiin Viitasaaren sankarihautaan.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgewehrführer 24. joulukuuta 1916
* Gewehrführer 25. joulukuuta 1917
* Luutnantti 7. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Toim. K. Donner, Th. Svedlin, H. Nurmio Suomen vapaussota I-VIII, Gummerus Jyväskylä 1927
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Robert Bogue** (s. 27. elokuuta 1964 Minden, Nebraska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
---

Bogue päätyi näyttelijäksi opiskellessaan Colorado Collegessa. Hänen luokkatoverinsa isä oli ohjaaja Sydney Pollack, joka sai Boguen kiinnostumaan näyttelemisestä ammattimielessä. Valmistumisen myötä hän muutti New Yorkiin pyrkiäkseen näyttelijäksi. Lopulta vuonna 1996 Bogue teki ensimmäisen roolinsa suoraan videolle julkaistussa elokuvassa *Vibrations*. 

Sittemmin Bogue on tehnyt pieniä vierasrooleja televisiosarjoissa ja elokuvarooleja. Hän on esiintynyt muun muassa Syntinen kaupunki, Sinkkuelämää, Enkelin kosketus, Hädän hetkellä ja Sopranos televisiosarjoissa. Vuosina 1999–2000 Bogue esitti Jason Crameriä sarjassa Kylmä rinki. Vuonna 2004 Bogue puolestaan teki ensimmäisen videopeliroolinsa toimiessaan Red Dead Revolver videopelin päähahmon Red Harlowin äänenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rob Bogue *SoapOperaDigest.* Viitattu 10.4.2011 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Wilhelm Meise** (12. syyskuuta 1901 Essen – 24. elokuuta 2002 Hampuri) oli saksalainen lintutieteilijä.

Meise opiskeli Berliinin yliopistossa 1924–1928. Hän väitteli filosofian tohtoriksi professori Erwin Stresemannin johdolla variksen ja nokivariksen esiintymisestä ja niiden risteytymisestä. Hän myös analysoi varpusen ja pensasvarpusen taksonomiaa ja historiaa, erityisesti niin sanotun "italianvarpusen" osalta, joka joskus katsotaan omaksi lajikseen *P. italiae* (BirdLife Suomi ei tunnusta lajia). Meise toimi Dresdenin luonnonhistoriallisen museon selkärankaisosaston kuraattorina vuodesta 1929 toisen maailmansodan alkamiseen saakka. Sodan päätyttyä hän vietti kolme vuotta vankileirillä Siperiassa. 1948 hän sai viran Berliinin eläinmuseosta ja 1951 hänet nimitettiin Hampurin luonnonhistoriallisen museon lintutieteen kuraattoriksi (1951–1969) ja Hampurin yliopiston professoriksi (1951–1972). Jäätyään eläkkeelle hän jatkoi tutkimustyötä vielä 30 vuotta.

Vuonna 1955 Meise teki tutkimusretken Angolaan ja julkaisi seuraavina vuosina useita kirjoituksia Afrikan linnuista. Meise toimitti 47 osaa Max Schönwetterin (kuoli 1960) aloittamaan teokseen *Handbuch der Oologie* 1960–1992. Teos käsittää neljä osaa ja 3 666 sivua ja sen sivuilla esitellään kaikkien tunnettujen lintulajien ja -alalajien munat. Meisen mukaan maailmassa on 30 000–35 000 lintujen alalajia mutta tiede tuntee niistä vain puolet. Meise julkaisi kaikkiaan 170 kirjoitusta, pääosin linnuista, mutta myös skorpioneista, hämähäkeistä, liskoista, käärmeistä ja nilviäisistä. Hänet valittiin American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1938. Hän avioitui 1930 ja hänellä oli kolme lasta. Meise kuoli 101-vuotiaana.

Meise nimesi linnuista useita alalajeja sekä celebesinparatiisimonarkin suvun *Eutrichomyias* ja bougainvillenmesikon suvun *Stresemannia*.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Auk* 2003)

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kaarlo Henrik Ikonen** (27. kesäkuuta 1894 Sortavala – 5. huhtikuuta 1918 Maaselkä Rautu) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat suutari Paavo Ikonen ja Anna Lintunen. Hän kävi viisi luokkaa Sortavalan lyseota.

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Tämä paperitehtaan harjoittelija liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 4. heinäkuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1916 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärijohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. Jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui 5. huhtikuuta 1918 ja haudattiin Sortavalan sankarihautaan. Hän oli kuollessaan naimaton.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Dorothy Lee** (23. toukokuuta 1911 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 24. kesäkuuta 1999 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär ja komedienne 1930-luvulla. Hän esiintyi yleensä yhdysvaltalaisen komediakaksikon Wheeler & Woolseyn rinnalla.

Dorothy Lee syntyi nimellä Marjorie Elizabeth Millsap 23. toukokuuta vuonna 1911 Los Angelesissa. Valmistuttuaan high schoolista hän alkoi etsiä elokuvarooleja ja päättyi New Yorkiin vaudeville-esiintyjänä. New Yorkissa hän lauloi jazz-dixieland bändin Waring and His Pennsylvaniansin kanssa, ja allekirjoitettuaan sopimuksen tuotantoyhtiön RKO Picturesin kanssa hän teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa *Tanssin pyörteissä* vuonna 1929 18-vuotiaana. Samana vuonna elokuvassa *Rio Rita* hän lyöttäytyi koomikkojen Bert Wheelerin ja Robert Woolseyn kanssa ja esiintyi sen jälkeen melkein jokaisessa heidän elokuvassaan.

Lee vetäytyi sarjasta, kun tuottaja David O. Selznick vaihtoi tämän roolia musikaalissa Girl Crazy, mutta palasi töihin vuonna 1934 kun Selznickin seuraaja Mark Sandrich antoi hänelle roolin *Nurinkurinen maailma* -elokuvan Daisyna ja Cockeyed Cavaliers -elokuvan Mary Annina. RKO vaihtoi Leen Mary Carsisleen ja myöhemmin Betty Grableen, mutta hän palasi vuonna 1935 esiintymään vielä kahdessa muussa elokuvassa. Vuonna 1939 hän jätti elokuva-alan mutta palasi lyhyesti 1940-luvulla. Vuoden 1941 jälkeen hän ei kuitenkaan esiintynyt enää yhdessäkään elokuvassa.

Dorothy Lee meni naimisiin kuusi kertaa. Hänen toinen ja samalla lyhyin avioliittonsa oli juorukolumnistin Jimmy Fidlerin kanssa. Leellä oli neljä lasta, jotka hän sai viidennen puolisonsa John Berbaschin kanssa. Ensimmäiset viisi avioliittot päättyivät eroon ja viimeinen Leen puoliso Charles Calderinin kuolemaan elokuussa 1985.

Lee kuoli 88-vuotiaana 1999 Kalifornian San Diegossa hengitysvajaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dorothy Leen biografia IMDB:ssä IMDB.   (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Spero Toivo Tanner
**Spero Toivo Tanner** (23. helmikuuta 1894 Helsinki - 16. maaliskuuta 1918 Suodenniemi) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat lääketieteen-lisensiaatti Anders Ferdinand Tanner ja Vendla Gustava Vesterlund.

Opinnot
-------

Tanner kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaista reaalilyseota.

Jääkärikausi
------------

Tanner liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Tanner saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan jääkäriyliluutnantti Gunnar von Hertzenin hiihto-osastoon ja otti osaa taisteluihin Antooran-Pastuskerin akselilla ja Suodenniemellä, missä hän kaatui taistelussa niskaan osuneeseen vihollisen luotiin 16. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Helsingin eteläisessä seurakunnassa. Hänet haudattiin Helsingin uuteen hautausmaahan.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 24. joulukuuta 1916
* Varavääpeli 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975