recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Teemu Eskola** (s. 5. heinäkuuta 1978) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka työskentelee Suomen Palloliiton läntisen alueen poikien aluevalmentajana sekä Suomen U16-maajoukkueen päävalmentajana. Hän siirtyi tehtävään FC Jazzin valmennuspäällikön paikalta Jarkko Wissin seuraajaksi. Kaudella 2016 Eskola toimii myös Suomen poikien U15 maajoukkueen vastuuvalmentajana yhdessä Kai Nyyssösen kanssa sekä toimii Suomen U20 maajoukkueessa Mika Nurmelan apuvalmentajana. 

Eskola on aikaisemmin toiminut Futsal-liigassa Porin Palloilijoiden, Golden Futsal Teamin sekä FC Jazzin päävalmentajana. Hän saavutti SM-hopeaa PoPan valmentajana vuonna 2008 ja pronssia 2009. GFT:n Eskola valmensi SM-hopealle 2010 sekä Futsal Cupin voittoon vuonna 2009.

Jalkapallossa Eskola toimi Porin Palloilijoiden toisena valmentaja kausina 2004 ja 2005. Kaudella 2004 PoPa nousi Kolmosesta Kakkoseen, ja kaudella 2005 PoPa oli Kakkosessa toinen. Joukkueen päävalmentajana toimi Mikko Mannila. Kaudella 2012 Eskola toimi FC Jazzin B-nuorten päävalmentajana. Joukkue sijoittui SM-sarjassa neljänneksi. Palloliiton Satakunnan piiri palkitsi Eskolan kauden 2012 jälkeen Satakunnan parhaana nuorten valmentajana, kuten myös kauden 2011 jälkeen.

Eskola on Suomen Palloliiton pelaajakehitysvaliokunnan jäsen. Vuosina 2010–2012 hän toimi Palloliiton huippujalkapallovaliokunnan jäsenenä, ja vuosina 2008–2012 Palloliiton futsal-valiokunnan jäsenenä. Eskola on suorittanut UEFA A-valmentajatutkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  UrheiluSuomi Viitattu 24.12.2013.
2. ↑  Suomen Palloliitto, 10.4.2014, U15: Suomen joukkue Eerikkilän turnaukseen (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Eskola ja Lehtola poikien aluevalmentajiksi  23.12.2013. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 24.12.2013.
4. ↑  U20 nimetty lokakuun Eerikkilän turnaukseen | Suomen Palloliitto *www.palloliitto.fi*. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 27.9.2016. Viitattu 25.9.2016.
5. ↑  Teemu Eskolan ja GFT:n tiet eroavat  30.4.2010. Golden Futsal Team. Viitattu 10.10.2012. [vanhentunut linkki]
Avro Canada CF-103:n 2-D profiilikuvat.
**Avro Canada CF-103** oli suunniteltu torjuntahävittäjä, jota Avro Canada kehitti 1950-luvun alkuvuosina. Se oli jatkokehitetty versio CF-100 Canuck -hävittäjästä, jonka se olisi mahdollisesti myös korvannut. CF-103:n suorituskyky olisi ollut kuitenkin vain vähän CF-100:taa parempi, joten kone jäi malliasteelle.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&018.020000018,2 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&013.010000013,1 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&04.08700004,87 m
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Orenda 17 -suihkuturbiinia

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&01039.&&&&001 039 km/h (Mach 0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ",".**.0**Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ",".**0,85, syöksyssä Mach 0,95)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Avro Canada CF-103
**Peitelty osingonjako** tarkoittaa järjestelyä, jossa yhtiö siirtää osakkaalleen osinkoon vertautuvan rahanarvoisen edun poikkeavan hinnoittelun avulla. Järjestelyssä yhtiö esimerkiksi maksaa osakkaalle ylihyvityksiä tai perii tältä alihintoja. Pyrkimyksenä on saada aikaan avointa osingonjakoa edullisempi kohtelu verotuksessa. Suomen lainsäädännössä pääsäännös tällaista menettelyä vastaan on verotusmenettelylain (1558/1995) 29 pykälä. Säännös koskee lähinnä osakeyhtiön ja sen osakkaiden ja näiden omaisten verotusta, mutta se on sovellettavissa myös muihin vastaaviin yhteisöihin ja näiden osakkaisiin tai jäseniin.

Ylihyvitystilanteessa yhtiö suorittaa osakkaalle tai tämän perheenjäsenelle suuren hyvityksen yhtiölle tehdyistä palveluksista (esimerkiksi ylipalkka) tai yhtiö maksaa tavallista suuremman vastikkeen yhtiölle luovutetusta hyödykkeestä. Aliveloitustilanteessa yhtiö vaatii osakkaaltaan hyvin pienen vastikkeen tälle luovutetusta hyödykkeestä. Osakkaalta ei esimerkiksi peritä korkoa tai peritään hyvin pientä korkoa vaikkapa osakaslainasta.

Oikeuskäytännössä peitellyksi osingonjaoksi on katsottu esimerkiksi järjestely, jossa henkilö myi yksityisliikkeensä osakeyhtiölle. Henkilö omisti tämän osakeyhtiön osakkeiden enemmistön. Osakeyhtiö maksoi henkilölle eläkettä, vaikka tämä ei ollut koskaan ollut työsuhteessa yhtiöön. Eläkettä pidettiin peiteltynä osingonjakona.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 733–735.
2. ↑  KHO 1987 B 598.

Kirjallisuutta
--------------

* Korolainen, Virpi (toimittanut):*Verolait 1/2009,* Talentum media oy 2009, ISBN 978-952-14-1378-0, sivut 233–236.
**Banikane Narhawa** on maalaiskunta Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Banikane sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Bara Issan varrella 45 kilometriä Niafunkésta koilliseen. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2009).

Banikane Narhawan kunnan pinta-ala on arviolta 830 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Niafunkén piirin Fittougan ja lännessä Soboundoun, pohjoisessa Goundamin piirin Tonkan ja Dirén piirin Tindirman sekä idässä Dirén piirin Bingan ja Gourma-Rharousin piirin Bambara Maoudén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoen haarat Bara Issa ja Issa Ber. Joen tulvat muodostavat tasangoille järviä.

Kuntaan kuuluu 43 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, songhaita, tuaregeja, bozoja ja bambaroita.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maniokki, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset, kamelit ja siipikarja. Bozojen tulva-aikana pyytämää kalaa myydään Moptiin. Gounambougoun kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua, yläkoulu, keskikoulu ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Banikane *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Banikane Narhawa 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 14.9.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
SmartLynx Airlinesin Airbus A320 -lentokone Riian lentoasemalla.
**SmartLynx Airlines** on tilauslentoyhtiö, jonka kotipaikka on Riian lentoasema Latviassa. Se operoi erityisesti lyhytkestoista tilauslentoliikennettä, esimerkiksi jos jonkun lentoyhtiön kone on mennyt epäkuntoon, yhtiö voi vuokrata korvaavan koneen SmartLynx Airlinesiltä. Yhtiö operoi myös bisnes- ja VIP-lentoja.

Historia
--------

Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1992 nimellä LatCharter, ja se aloitti toimintansa vuonna 1993. Yhtiö perustettiin liikennöimään tilauslentoja Riiasta, ja se aloitti toimintansa vuokratulla Tupolev Tu-134B -koneella. Vuoden 2008 syksyllä yhtiön nimeksi vaihtui SmartLynx Airlines.

Laivasto
--------

Yhtiön laivasto koostuu seuraavista lentokoneista:

* 14 Airbus A320-200
* 2 Airbus A321-200

Lähteet
-------

1. ↑  SmartLynx Airlines fleet details and history *planespotters.net*. Viitattu 5.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SmartLynx Airlines**.
* Yhtiön kotisivu
**Ensivaste** on osa porrastettua ensihoitojärjestelmää. Sillä tarkoitetaan potilaan luokse lähetettävää lähintä mahdollista yksikköä, joka kykenee aloittamaan välittömät toimenpiteet potilaan peruselintoimintojen turvaamiseksi, antamaan tehostettua ensiapua, arvioimaan potilaan tilan ja raportoimaan tilanteesta eteenpäin. Ensivaste on ensihoitojärjestelmässä korkein taso, jolle henkilö, joka ei ole hoito- tai pelastusalan ammattilainen, voi päätyä. EVY (ensivasteyksikkö) ei kuljeta potilasta kuin poikkeustapauksissa.

Ensivasteyksikkönä voi toimia esimerkiksi pelastus- tai poliisiauto tai meripelastusalus, jonka henkilöstö on saanut ensivastetoimintaan vaadittavan koulutuksen. Myös ambulanssi tai muu lääkinnällisen pelastustoimen yksikkö voi toimia ensivasteena esimerkiksi ollessaan kuljettamassa toista potilasta, jonka tila sallii yksikön miehistön lähtevän hoitamaan kiireellisempää potilasta.

Ensivasteyksikkö hälytetään, kun se saavuttaa potilaan merkittävästi ensihoidon yksikköä nopeammin. Yksikkö voidaan hälyttää myös ensihoidon yksiköiden lisäavuksi. 

Ensivasteyksikkö ei yleensä aloita lääke-/nestehoitoa, ellei miehistössä ole hoito- tai pelastusalan ammattilaista kuten ensihoitoon suuntautunutta lähihoitajaa, ensihoitajaa (AMK), sairaanhoitajaa (AMK), palomies-sairaankuljettajaa tai lääkäriä.

Aiheesta muualla
----------------

* Palokunnan ensivasteyksikkö osana ensihoitojärjestelmää Keski-Pohjanmaalla (.pdf-tiedosto)
* Poliisilta ensiapua
**Alba (Kristina Albertina) Hellman** (29. elokuuta 1845 Pietarsaari – 17. joulukuuta 1894 Nikolainkaupunki) oli suomalainen opettaja ja filantrooppi.

Hellmanin vanhemmat olivat värjäri Johan Hellman ja Katarina Kristina Kjellberg. Opettaja Anders Viktor Hellman (1851–1902) oli hänen veljensä. Hellman perusti sisarensa Hilda Hellmanin kanssa yksityisen kolmiluokkaisen lastenkoulun Vaasaan 1863, jossa toimi opettajana vuoteen 1872. Sairaalloisuudestaan huolimatta Hellman harjoitti eri tavoin hyväntekeväisyyttä, muun muassa vankien sielunhoitajana 1869–1872 Vaasan lääninvankilassa, samoin kuin köyhien auttajana ja raittiustyön tekijänä sisarensa kanssa. 

Erityisen innokkaasti hän toimi merimieslähetyksen parissa. Merimiehille muun muassa jaettiin hänen aloitteestaan 200 "raamattulaukkua". Varat niitä varten oli kerätty Suomesta ja ulkomailta. Hellman hoiti myös merimiesten puolisoiden kirjeenvaihtoa ja vaikutti siihen, että Vaasan Palosaareen perustettiin merimiesten lukusali. Sisarensa tavoin Hellman toimi vapaakirkon piirissä. 

Alba Hellman kävi myös vankiloissa ja kasarmeissa julistamassa evankeliumia ja jakamassa kirjallisuutta. Alba Hellman ohjasi entisen oppilaansa ja ystävänsä Matilda Wreden vankilatyöhön. Ruotsalaiset A. F. Thiselius ja C. O. Orest kävivät 1870-80-luvulla pitämässä kokouksia Vaasassa.

Hellman kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 288.
* Hämelin, Eila, Rautamäki, Vappu: *Tienraivaajat: Vapaakirkon naiset ilosanoman viejinä*. Hämeenlinna: Päivä, 2001. ISBN 951-622-880-1 (sidottu)
* Salmensaari, S. S.: *Suomen vapaakirkko*. Tampere: Päivä, 1957
* Svanljung, Albert Fr.: *Hilda Hellman: elämäkerrallisia piirteitä*. Kuopio: Raittiuden ystävät, 1902. NBN-FI f415238

### Viitteet

1. ↑  Suomen vapaakirkko, s. 41
2. ↑  Tienraivaajat, s. 23, 25
3. ↑  Hilda Hellman Elämänkerrallisia piirteitä, s. 17-19, 49


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vapaakirkollisuus Suomessa |
| --- |
|  |
| 
* Historia

 |
|  |
| Kirkot | 
* Missionskyrkan i Finland
* Suomen Vapaakirkko
* *Evankeliset ystävät*

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Arpiainen
* Björkenheim
* Braxén
* Heikel
* Heiskanen
* A. Hellman
* H. Hellman
* E. Jokinen
* W. Jokinen
* Lönnbeck
* Mangs
* Mannero
* Meyer
* Mäkinen
* Rintala
* Salmensaari
* Vuorinen

 |
|  |
| Järjestöt ja media | 
* Finska Veckobladet
* Frank Mangs Center
* Päivä
* Santalan kartano
* Suomen teologinen opisto
* Suomen Viikkolehti
* Teopolis

 |
|  |
| Kulttuuri ja tapahtumat | 
* Hengellinen laulukirja
* Vapaakirkon kesäjuhlat

 |
|  |
| 
* Frikyrklig samverkan
* Suomen vapaakristillinen neuvosto

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Autolla ajettava polkutie 50032 eli niin sanottu Korvatunturintie Savukosken Tulppiossa.
**Polkutie** on lähinnä Lapissa esiintyvä tietyyppi (polku) jota pitkin voidaan kulkea jalkaisin, ratsain, polkupyörällä sekä nykyisin mönkijällä ja usein autollakin. Polkuteillä oli myös soita ylittäviä pitkospuuosuuksia. Vuoden 1918 tielaki määritteli polkutien seuraavasti: *Polkutie on pääasiassa kävellen tai ratsainkulkijoille tarkoitettu tie, jossain tapauksessa myös kärryille ja reelle tarkoitettu*. Polkutie oli tieluokituksessa alimman tason tie, jolla vielä tehtiin tienrakennustoimenpiteitä. 

Aikoinaan melkoinen osa Lapin tieyhteyksistä oli polkuteitä, mutta ajan kuluessa ne on sitten parannettu autoilla ajettaviksi normaaleiksi maanteiksi. Jotkin Lapin polkutiet olivat vielä 2000-luvun alussa Tiehallinnon hoitovastuulla ja niillä oli numero, jota ei ole kuitenkaan merkitty maastoon. Esimerkiksi vuonna 2008 kunnostettiin valtion varoilla 35 kilometrin pituista Saarikosken–Raittijärven polkutietä Enontekiöllä.

Lähteet
-------

* Grönroos, Matti: Polkutie *Teillä ja turuilla*.  23.9.2008. Viitattu 5.5.2014.
* Piltz, Martti: Selvitys Seitajärven tien museoarvosta (Luku 2. Polkutie ilmiönä.)  2009. Mobilia.  Arkistoitu 5.5.2014. Viitattu 5.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Piltz, Martti & Soosalu, Laura: *Seitajärven museotie, Savukoski: Museotien hoito- ja ylläpitosuunnitelma*, s. 10–13. Polkutie tieliikenteen historiassa. Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus, 2011. ISBN 978-952-257-356-8. Teoksen verkkoversio (PDF).
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitoria. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Sangamon** (ex-*Conestoga*) oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Passaic-luokka*
John Ericssonin valmistaman aluksen köli laskettiin kesällä 1862 nimellä *Conestoga*. Alus nimettiin 9. syyskuuta *Sangamoniksi* ja laskettiin vesille 27. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 9. helmikuuta 1863 Chesterissä Pennsylvaniassa päällikkönään Pierce Crosby.

Palvelus
--------

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui operaatioihin Hampton Roadsin alueella.

Alus oli Philadelphiassa korjattavana, minkä jälkeen *Wachusetts* hinasi 21. helmikuuta 1864 aluksen Port Royaliin South Carolinaan Etelä-Atlantin sulkulaivueeseen. Charlestonin saartoon osallistuttuaan alus palasi Hampton Roadsiin tukemaan Grantin hyökkäystä Richmondiin. Huhtikuun alussa 1865 Richmondin hyökkäyksen lopulla alus puhdisti James-jokea Konfederaation asentamista miinoista, jotta Pohjoisvaltioiden laivaliikenne mahdollistuisi kaupunkiin.

Sisällissodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta Philadelphiassa ja se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 13. toukokuuta 1898 Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua. Alus oli Fisher's Islandilla Long Islandilla, kunnes se palautettiin reserviin 1899 League Islandilla Pennsylvaniassa. Alus oli reservissä myyntiinsä saakka vuonna 1905.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  history.naval.mil

*Passaic*-luokan monitorit

|  |
| --- |
| *USS Passaic* - *USS Montauk* - *USS Nahant* - *USS Patapsco* - *USS Weehawken* - *USS Sangamon* - *USS Catskill* - *USS Nantucket* - *USS Lehigh* - *USS Camanche* |
| Edeltäjä: *USS Monitor* – Seuraaja: *USS Roanoke* |
**Antonio María Rouco Varela** (s. 20. elokuuta 1936 Villalba) on espanjalainen eläkkeellä oleva arkkipiispa. Hän toimi Santiago de Compostelan arkkipiispana 1984–1994, Madridin arkkipiispana 1994–2014 ja Espanjan piispojen kokouksen puheenjohtajana 1999–2005 sekä 2008–2014.

Rouco opiskeli teologiaa Universidad Pontificia de Salamanca 1954–1955 ja 1957–1958. Hänet vihittiin papiksi 1959 ja nimitettiin seurakuntapapiksi. Hän opiskeli edelleen teologiaa ja oikeustiedettä Münchenissä ja hänestä tuli kanonisen lain tohtori 1964. Hän opetti myöhemmin Mondoñedon seminaarissa ja Münchenin yliopistossa.

Hänet nimitettiin piispaksi 1976 *Gergin* arvonimellä. Hän oli Santiago de Compostelan hiippakunnan apulaispiispa, kunnes hänestä tuli kaupungin arkkipiispa 1984 ja Espanjan piispainkokouksen pysyvän komitean jäsen.

Paavi Johannes Paavali II nimitti Rouco Varelan kardinaaliksi 1998, ja hän johti piispainkokousta vuodesta 1999 vuoteen 2005. Syynä siihen, ettei Rouco saanut jatkaa asemassa pidetään hänen tiukkaa suhtautumistaan autonomiaa tavoitteleviin baski- ja kataloninationalisteihin. Hänet valittiin kuitenkin uudelleen vuonna 2008.

Rouco Varela on ollut huonoissa väleissä Espanjaa vuodesta 2004 hallinneen Zapateron sosialistihallituksen kanssa ja kutsunut homoavioliittoja "suurimmaksi katastrofiksi 2000 vuoteen." Tammikuun 2008 lopulla Espanjan piispainkokous antoi julkilausuman, jossa se paheksui sosialistihallituksen neuvottelua ETA:n kanssa ja kehotti varsin avoimesti äänestämään oikeistoa. Kirkko myös järjesti perheen arvoa korostavan juhlan Madridin keskustassa.

  

* Kardinaali Rouco Varelan vaakunaKardinaali Rouco Varelan vaakuna

Lähteet
-------

* Monseñor Antonio María Rouco Varela (Arkistoitu – Internet Archive), archimadrid.es

1. ↑  Three minutes changed Spain's history, church-state relations (Arkistoitu – Internet Archive), Catholic News Service, Mar-11-2005
2. ↑  Church row exposes splits in Spain before vote, Yahoo!, Reuters, Mar 7 2008

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antonio María Rouco Varela** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: es:
**USS Spoonbill** (runkonumero AMS-202 ja MSC-202) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1954 vesillelaskettu Adjutant-luokan miinanraivaaja.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Adjutant-luokka*
Alus tilattiin Tampa Marine Companyltä Tampasta Floridasta, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1953. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1954 kumminaan rouva A. N. Springer. Alus luokiteltiin uudelleen 7. helmikuuta 1955, jolloin se sai runkonumeron MSC-202. Alus otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1955 ensimmäisenä päällikkönään Arthur P. Ismay.

Palvelus
--------

Alus liitettiin 4. heinäkuuta 1955 Yhdysvaltain Atlantin laivastoon kotitukikohtanaan Charleston South Carolinassa. Alus palasi Charlestoniin Key Westin edustalla 26. heinäkuuta - 24. elokuuta pidettyjen koeajojen päätyttyä ja havaittujen vikojen tultua korjatuksi Rawles Brothers' Shipyardilla Jacksonvillessä Floridassa.

Alus lähti 3. helmikuuta 1956 Charlestonista Yorktowniin Virginiaan, missä se liitettiin laivaston miinasodankäynnin kouluun. Alukselle oli päivittäin oppilaita harjoittelemassa miinanraivausta ja toimimista laivaston mukana. Alus lähti 8. tammikuuta 1957 Argentiaan Newfoundlandiin osallistuakseen merisotaharjoitukseen 15. tammikuuta - 7. helmikuuta. Harjoituksen päätyttyä alus palasi Charlestoniin, missä se oli 4. helmikuuta 1958 saakka, jolloin se lähti purjehdukselle Yhdysvaltain länsirannikolla.

Alus läpäisi Panaman kanavan 11. helmikuuta ja saapui San Diegoon Kaliforniaan 28. helmikuuta. Alus purjehti pohjoiseen Treasure Islandille, jossa se viipyi 2. helmikuuta 1959 asti.

Alus määrättiin palaamaan itärannikolle. Se saapui Norfolkiin 9. maaliskuuta, missä alus siirrettiin laivastontelakalle huollettavaksi valmistauduttaessa aluksen luovutukseen Espanjalle. Alus poistettiin laivastoluettelosta 16. kesäkuuta 1959 ja se luovutettiin Espanjalle 1. heinäkuuta osana MDAP-ohjelmaa.

Espanjan laivasto
-----------------

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä *Duero* (M28). Alus poistettiin alusluettelosta 16. joulukuuta 1999.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  history.navy.mil
**Townshendin lait** (engl. *Townshend Acts*) on nimitys neljälle säädökselle, jotka Ison-Britannian parlamentti hyväksyi kesä–heinäkuussa 1767. Ne asettivat brittiläisten Amerikan siirtokuntien asukkaiden maksettaviksi epäsuoria kulutusveroja tuontitullien muodossa ja siten siirtokuntalaisten mielestä loukkasivat heidän itsehallintoaan. Siirtokunnissa päätökset olivat hyvin epäsuosittuja, ja ne edistivät Amerikan vallankumouksen puhkeamista. Lakipaketti sai nimensä hankkeen isän, valtiovarainministeri Charles Townshendin mukaan.

Ensimmäinen kokonaisuuteen kuuluneista säädöksistä oli *Suspending Act* ("keskeytyslaki"), jonka mukaan New Yorkin provinssin maakuntakokouksen oli keskeytettävä kaikki toimintansa, kunnes se täyttäisi vuoden 1765 majoituslain (*Quartering Act*) määräykset brittijoukkojen majoituskulujen maksamisesta. Toinen säädös ("Townshendin vero") määräsi tuontitullin maksettavaksi kaikesta siirtokuntiin tuotavasta lyijystä, paperista, lasista, maalista ja teestä. Maksut oli suoritettava satamissa. Tullimaksut oli avoimesti tarkoitettu vain tulojen keräämiseen kruunulle eikä niinkään kaupan säätelyyn. Kolmas säädös asetti tullimaksuja perimään viranomaiskoneiston, jolle annettiin siirtokunnissa lähes mielivaltaiset oikeudet käyttää esimerkiksi kotietsintöjä, vakoojia, rannikkovartioaluksia ja auttamismääräyksiä, ja jonka kulut rahoitettaisiin kokonaan tullimaksuista. Neljäs säädös korotti teestä perittävää tullimaksua, mutta vapautti samalla veroista teen viennin emämaasta siirtokuntiin.[1]

Uudet säädökset herättivät jyrkkää vastarintaa siirtokunnissa, sillä ne uhkasivat siirtokuntien perinteistä itsehallintoa, erityisesti maakunnallisten edustajakokousten oikeutta päättää verotuksesta. Säädöksiä vastustettiin paitsi kiertämällä niitä, myös väkivaltaisesti. Erityisesti Bostonissa toimineet brittiviranomaiset joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Maaliskuussa 1770 tapahtuneen Bostonin verilöylyn päivänä kaikki Townshendin lakeihin sisältyneet tullimaksut teetullia lukuun ottamatta kumottiin, vuoden 1765 majoituslakia muutettiin ja brittiläiset miehitysjoukot kutsuttiin pois Bostonista. Tämä rauhoitti tilapäisesti levottomuudet.[1] Jäljelle jäänyt teetullia koskenut laki korvattiin vuonna 1773 niin sanotulla teelailla, joka muodostui uudeksi kiistojen aiheeksi.

Katso myös
----------

* Leimaverolaki (Iso-Britannia)
* Ei verotusta ilman edustusta

Lähteet
-------

1. 1 2  Townshend Acts (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 18.1.2014.
Stuart Russell, 2019
**Stuart Russell** (s. 1962) on brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on erikoistunut tekoälyyn. Russell toimii professorina UC Berkeleyssä ja on kirjoittanut Peter Norvigin kanssa tekoälyalalla merkittävän teoksen *Artificial Intelligence: A Modern Approach*, joka on maailman käytetyin tekoälyn oppikirja. Sitä käytetään yli 1 300 yliopistossa ja yli 110 maassa. Vuonna 2018 Russell esiintyi tekoälyn asiantuntijana dokumenttielokuvassa *Do You Trust This Computer?*.

Teokset
-------

* Russell, Stuart; Norvig, Peter. *Artificial Intelligence: A Modern Approach*

Lähteet
-------

1. ↑  Berkeley. Viitattu 8.11.2018


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Association for Computing Machinery
* CiNii
* DBLP
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueen sijainti Tukholman kartalla.
**Enskede-Årsta-Vantör** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosa-alueista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa (*Söderort*) ja siellä on noin 85 000 asukasta. Kaupunginosa-alue jakaantuu edelleen seuraaviin kaupunginosiin: Bandhagen, Dalen, Enskedefältet, Enskede Gård, Gamla Enskede, Hagsätra, Högdalen, Johanneshov, Rågsved, Stureby, Årsta, Örby ja Östberga.

Enskede-Årsta-Vantör muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Enskede-Årstan ja Vantörin kaupunginosa-alueet yhdistyivät toisiinsa.

Lähteet
-------

1. ↑  Enskede-Årsta-Vantör Tukholman kaupunki. Viitattu 4. marraskuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Enskede-Årsta-Vantör** Wikimedia Commonsissa

Tukholman kaupunginosa-alueet

|  |
| --- |
| Bromma • Enskede-Årsta-Vantör • Farsta • Hägersten-Liljeholmen • Hässelby-Vällingby • Kungsholmen • Norrmalm • Rinkeby-Kista • Skarpnäck • Skärholmen • Spånga-Tensta • Södermalm • Älvsjö • Östermalm |
| Lakkautetut kaupunginosa-alueet: Enskede-Årsta • Hägersten • Katarina-Sofia • Kista • Liljeholmen • Maria-Gamla stan • Rinkeby • Vantör |
| Katso myös: Luettelo Tukholman kaupunginosista |
Aldo Tonti
**Aldo Tonti** (2. maaliskuuta 1910 Rooma – 7. heinäkuuta 1988 Rooma) oli yksi sodanjälkeisen italialaisen elokuvan merkittävimmistä kuvaajista.

Uutiskuvaajana toiminut Tonti siirtyi 1930-luvun puolivälissä Cinecittàn studiolle, jossa hän työskenteli still-kuvaajana ja kameramiehenä. Hänen ensimmäinen elokuvaajantyönsä oli Flavio Calzavaran *Piccoli naufraghi* vuonna 1939. Sen jälkeen Tonti työskenteli kuvaajana muun muassa ohjaaja Goffredo Alessandrinin elokuvissa. Augusto Geninan *Bengasia* (1942) seurasi Luchino Viscontin visuaalisesti käänteentekevä *Riivaajat* vuonna 1943.

Toisen maailmansodan jälkeen Tonti kuvasi muun muassa Alberto Lattuadan elokuvan *Il bandito* (1946), Roberto Rossellinin *Europa ’51:n* (1952), Mario Camerinin *Odysseuksen* (*Ulisse*, 1954), Federico Fellinin *Cabirian yöt* (*Le notti di Cabiria*, 1957) ja John Hustonin *Heijastuksia kultaisessa silmässä* (1967). Yli 120 elokuvaa käsittäneen uran viimeinen työ oli Richard Fleischerin ohjaama *Ashanti – seikkailu Afrikassa* vuonna 1979.

Tonti on saanut Punta del Esten elokuvajuhlien palkinnon työstään Mario Camerinin *Kostossa* (*Il brigante Musolino*, 1950) sekä nastro d’argenton Nicholas Rayn elokuvasta *Paholaisen hampaat* (*The Savage Innocents*, 1960). Vuonna 1964 hän julkaisi muistelmansa *Odore di cinema* ("Elokuvan tuoksu"). Tontin pojat Giorgio ja Luciano ovat myös elokuvaajia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 4.1.2015. (italiaksi)
2. ↑  Enciclopedia Treccani *treccani.it*. Viitattu 4.1.2015. (italiaksi)
3. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 312–313. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Aldo Tonti Elonetissä.
* Aldo Tonti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
"**Avaintietoesite**" (engl. Key Investor Information Document, KIID) on rahastokohtainen asiakirja, johon on koottu yksinkertaistettuna kaikki tärkeimmät tiedot sijoitusrahastosta.

Rahasto-osuuksien myyjän on toimitettava sijoittajalle avaintietoesite yhdessä rahastosääntöjen ja virallisen rahastoesitteen kanssa ennen kuin sijoittaja tekee lopullisen sijoituspäätöksensä. Avaintietoesite on lakisääteinen, eikä osa rahastoyhtiön markkinointimateriaalia.

Avaintietoesitteen sisältö:

* kuvaus rahaston sijoituspolitiikasta ja riskeistä
* kuvaus rahaston riskin ja tuoton suhteesta
* rahaston palkkiot, jotka se perii osuudenomistajilta
* kuvaus rahaston historiallisesta tuotosta
* muita tärkeitä käytännön tietoja rahastosta

Avaintietoesitteen tiedot on kerrottava yksinkertaisella ja ymmärrettävällä kielellä, jotta keskivertosijoittaja pystyy muodostamaan helposti käsityksen rahaston ominaisuuksista.

Avaintietoesitteen sisällöstä ja muotoilusta on annettu tarkat, koko EU:n aluetta kattavat ohjeet. Yhtenäisten ohjeiden tarkoituksena on, että eri rahastojen ja eri maiden avaintietoesitteet olisivat mahdollisimman samankaltaisia sisällöltään ja rakenteeltaan, jotta rahastojen vertailu asiakirjojen pohjalta olisi mahdollista.

Asiakirjan pituus on rajattu kahteen sivuun. Niin kutsuttujen strukturoitujen rahastojen avaintietoesite voi olla pidempi, jos se on sijoittajan edun kannalta oleellista.

Lähteet
-------

* Finanssivalvonta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Avaintietoesitteen malli (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tillia** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Tahouan alueen Tchintabaraden departementissa Nigerissä. Se sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymäalueella 185 kilometriä Tahouasta luoteeseen ja 135 kilometriä Tchintabaradenista länteen. Kunnassa on 23 200 (vuonna 2010, arvio) ja kylässä 2 000 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).

Tillian kunnan pinta-ala on virallisesti noin 22 000 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Tchintabaradenin departementin Tassaran, idässä Tchintabaradenin ja kaakossa Kaon kuntiin, etelässä Tahouan departementin Affalan, Takanamatin ja Tébaramin kuntiin, lounaassa Filinguén departementin Sanamin ja Abalan kuntiin sekä lännessä Maliin, jossa huomattavin asutuskeskus on Andéramboukane.

Kuntaan kuuluu 12 hallinto- ja kaksi perinteistä kylää, 7 pikkukylää, 22 leiriä ja 17 vedenottopaikkaa. Asukkaista 70 % on tuaregeja, 22 % fulbeja, 6 % hausoja ja 2 % arabeja. Tuaregeilla ja fulbeilla on perinteiset päällikkönsä Telemcesissä ja Machakarissa. Asutus on keskittynyt kunnan länsi- ja eteläosiin.

Seudun pääelinkeinot ovat osin paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito sekä maanviljely. Osa alueesta on täysin asumatonta autiomaata.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annuaire statistique des cinquante ans d’independance du Niger *stat-niger.org*. Viitattu 6.8.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Loi n° 2002-014 du 11 juin 2002 portant création des communes et fixant le nom de leurs chefs-lieux *case.ibimet.cnr.it*.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 6.8.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Hammel, Roland Hammel & Irrichid, Amanaya: Tillia, Gestion des ressources pastorales *rolandhammel.com*.  2009. Viitattu 6.8.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Répertoire National des Communes (RENACOM) *stat-niger.org*. Viitattu 6.8.2012. (ranskaksi)
5. ↑  Livelihoods Zoning "Plus" Activity in Niger: A Special Report by the Famine Early Warning Systems Network *fews.net*.  August 2011.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 6.8.2012. (englanniksi)
Noel Redding vuonna 1967.
**Noel Redding** (25. joulukuuta 1945 Folkestone, Englanti – 11. toukokuuta 2003 Clonakilty, Irlanti) oli brittiläinen rockmuusikko, joka tunnetaan työstään The Jimi Hendrix Experiencen basistina vuosina 1966–1969.

Reddingillä oli jo runsaasti esiintymiskokemusta, mutta ei juurikaan mainetta hänen tutustuessaan Jimi Hendrixiin vuoden 1966 syyskuussa Lontoossa. Hendrix tarjosi aiemmin kitaraa soittaneelle Reddingille basistin paikkaa uudessa yhtyeessään - kertoman mukaan siksi, että mielistyi Reddingin afrokampaukseen ja kykyyn oppia uusi kappale hyvin nopeasti. Redding otti tarjouksen vastaan. Jäsenyys The Jimi Hendrix Experiencessa kohotti Reddingin pian maineeseen ja pysyvään asemaan rockhistorian lehdillä. Experience levytti kaksi Reddingin säveltämää kappaletta ("She´s So Fine" levyllä *Axis: Bold As Love* ja "Little Miss Strange" levyllä *Electric Ladyland*). Näillä kappaleilla Redding myös lauloi soittaen lisäksi komppikitaraa jälkimmäisellä. Oman kertomansa mukaan Redding myös osallistui joidenkin sellaistenkin kappaleiden säveltämiseen, joiden tekijänoikeudet menivät kokonaan Hendrixin nimiin.

Redding turhautui vähitellen siihen, ettei saanut Hendrixin dominoimassa yhtyeessä riittävästi tilaa ja taiteellista vastuuta itselleen. Kitaristin ja basistin välit kiristyivät jo *Electric Ladylandin* kaoottisissa äänityssessioissa vuoden 1968 kesällä. Seuraavan vuoden toukokuussa Redding erosi yhtyeestä. Asiaan luultavasti vaikuttivat myös Reddingin huonot välit Hendrixin managerin Mike Jefferyn kanssa. 

Redding perusti Fat Matress -nimisen yhtyeen, jossa hän soitti suosikki-instrumenttiaan kitaraa. The Whon ja Small Facesin kaltaista brittipopia esittänyt Fat Matress ei kuitenkaan saavuttanut merkittävää menestystä, ja Redding vieläpä erotettiin siitä. Reddingin yritys päästä uudestaan Hendrixin basistiksi kariutui kitaristin kuoltua vuoden 1970 syyskuussa. Tämän jälkeen Redding työskenteli jonkin aikaa studiomuusikkona.

Vuosina 1972-1977 Redding johti omaa Noel Redding Bandiaan, joka julkaisi kolme albumia saavuttamatta kuitenkaan kovin suurta mainetta. Allekirjoittamiensa epäedullisten sopimusten johdosta Redding jäi osattomaksi suurista tekijänoikeustuloista, joita The Jimi Hendrix Experiencen levyjen myynti tuotti jatkuvasti Hendrixin perikunnalle. Välillä varsin vaikeitakin aikoja kokenut Redding julkaisi vuonna 1989 omaelämäkerran *Are You Experienced?*, jossa hän ei peitellyt katkeruuttaan levy-yhtiötä ja Hendrixin perikuntaa kohtaan. Muusikonuraansa Redding jatkoi matalalla profiililla esiintyen myös Helsingissä vuonna 1994. 

Noel Redding kuoli maksakirroosin komplikaatioihin 57 vuoden iässä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Viron jalkapallon sarjajärjestelmä** on nousun ja putoamisen periaatteella toisiinsa kytkeytyneiden seurajoukkuesarjojen muodostama järjestelmä Virossa. Järjestelmä sisältää sarjojen hierarkian, joka muodostuu nousemisen ja putoamisen periaatteesta. Sarjoissaan parhaiten menestyneet seurat voivat nousta korkeampaa porrasta edustavaan sarjaan, kun taas heikoimmat putoavat alemmalle portaalle. Viron sarjoissa pelaa vajaat 150 joukkuetta.

Sarjat
------

| Taso | Sarjat |
| --- | --- |
| 1 | **Meistriliiga**
*10 joukkuetta* |
| 2 | **Esiliiga**
*10 joukkuetta* |
| 3 | **Kakkosliiga** itä/pohjoinen
*14 joukkuetta* | **Kakkosliiga** länsi/etelä
*14 joukkuetta* |
| 4 | **Kolmosliiga** itä
*12 joukkuetta* | **Kolmosliiga** pohjoinen
*12 joukkuetta* | **Kolmosliiga** länsi
*12 joukkuetta* | **Kolmosliiga** etelä
*12 joukkuetta* |
| 5 | **Nelosliiga** itä
*11 joukkuetta* | **Nelosliiga** pohjoinen
*14 joukkuetta* | **Nelosliiga** länsi
*12 joukkuetta* | **Nelosliiga** etelä
*12 joukkuetta* |

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viron jalkapallon sarjajärjestelmä**.
* Viron jalkapalloliitto

*
**Sipurasaarenliituri** (*Hylopetes sipora*) on Indonesian kuuluvalla Siporan saarella tavattava nuolihäntäliituri. Lajin ekologia tunnetaan huonosti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sipurasaarenliiturien ruumiin pituus on noin 140 mm ja paino 89,2 g. Vatsapuoli on ruskeankeltainen tai ruskeanoranssi. Rinnalla on valkoinen laikku. Häntä on ruskeanmusta. Sen juuri on hieman vartta vaaleampi ja hännänpää on valkoinen.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Sipurasaarenliituria tavataan ainoastaan Indonesian Sumatran länsipuolella sijaitseviin Mentawaisaariin kuuluvalla Siporan saarella. Saarella on kokoa 845 km². Lajin elinympäristö käsittää pääasiassa aarniometsiä. Sen muusta ekologiasta tiedetään vain hyvin vähän.

Uhat ja suojelu
---------------

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sipurasaarenliiturin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kantojen uskotaan olevan laskussa, joskin niiden kokoa ei tunneta. Sipurasaarenliituria uhkaa sen elinympäristön häviäminen, kun metsiä hakataan puuteollisuuteen, polttopuuksi ja viljelymaan raivauksen takia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lee, B.: *Hylopetes sipora* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021.1*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Sipurasaarenliituri – Hylopetes sipora *Laji.fi*. Viitattu 29.3.2021.
3. ↑  Richard W. Thorington, Jr. John L. Koprowski, Michael A. Steele ja James F. Whatton: *Squirrels of the World*, s. 103. Johns Hopkins University Press, 2012. ISBN 978-1-4214-0469-1. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1761320
* Wikispecies: Hylopetes sipora
* CoL: 6MNR8
* EoL: 1178611
* GBIF: 2437535
* iNaturalist: 46129
* IRMNG: 11307376
* ITIS: 632500
* IUCN: 10606
* MSW: 12400354

 |

 |
**F-Clef** oli suomalainen teknotapahtumien organisaattori, joka järjesti yleisöjuhlia Turun alueella vuosina 1990–1994.

International Acid Crew
-----------------------

F-Clef:in ydinjäsenet Timo Salonen ja Samu Sundqvist perustivat vuoden 1989 lopulla ryhmittymän International Acid Crew, ja aloittivat acid-/teknotapahtumien järjestämisen kesällä 1990 vanhassa autiotalossa Turun kupeessa, Piikkiössä.

Järjestön tapahtumiin saapui ympäristökunnista huomattavina kulkueina juhlakansaa, ja elokuussa 1990 virkavallan määräyksestä ihmisryhmien pääsyt juhliin estettiin. Kymmenien metrien ihmisjono Turun ohikulkutiellä herätti huomiota, ja virkavalta saapui paikalle ennen keskiyötä 3.8.1990, tyhjentäen autiotaloon rakennetun tapahtumapaikan ja sen ympäristön yleisöstä.

F-Clef
------

International Acid Crew:in perustalle nousi seuraavana vuonna järjestö F-Clef, jonka jäseneksi liittyi Marko Laine. Vuodesta 1991 eteenpäin, yötapahtumia järjestettiin ensisijaisesti Turun tehdashalleissa. Mynämäellä metsämökissä järjestetyt F-Clef –juhlat kokosivat yhteen myös muita ajan organisaattoreita, mukaan lukien Hyperdelic Housers-ryhmän aktivisteja, joilta F-Clef sai osaltaan vaikutteita.

Aktiivisimpana ajanjaksona noin kerran kuukaudessa tehdashalleissa järjestetyt F-Clef -juhlat poikkesivat muista 1990-luvun alun laittomista ravetapahtumista massiivisemman valoshown ja äänentoiston saralla, osoittaen näin tietä myös tuleviin rave-juhlliin. F-Clef käytti aggressiivista mainontaa, liittäen tapahtumiinsa ajalle tyypillisiä elementtejä Saksasta ja Britanniasta. Kadulla jaetutut flyerit kantoivat mukanaan juhlien nimiä, jotka olivat lainattuja latinankielen tauteja kuvaavista sanoista, kuten Myxodema, HemorhHHoid!, Diarrhea sekä Fecalis.

F-Clefin loppu
--------------

F-Clefin tapahtumiin kokoontui ajan mittaan asiakaskuntaa myös genren ulkopuolelta, ja tieto tapahtumista kiiri yhä nopeammin myös virkavallan korviin. Viimeiset F-Clefin järjestämät yöjuhlat pidettiin Turun Itäharjulla, Kalevantiellä sijainneessa kaksikerroksisessa varastohallissa, jonne Turun poliisi teki tarkastuksen aamuyöllä 17. lokakuuta 1992. Juhlat päättyivät ratsiaan talossa, ja halli tyhjennettiin ihmisistä.

Juhlissa esiintyivät muun muassa H2, Marko Laine, Mr Kirk ja Mono Junk.

F-Clefin jälkeen
----------------

F-Clefin päättymisen jälkeen Salonen on edennyt tapahtuma- ja radioalalla, mm perustaen tanssimusiikkiin erikoistuneen Radio KLF:n. Myös Laine toimii edelleen musiikin parissa, tehden myös DJ-keikkoja.
**Pekka Kähkönen** (5. tammikuuta 1956 Savonlinna – 12. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. 

Kähkönen kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnassa. Hän suoritti kanttori-urkurin tutkinnon Kuopion konservatoriossa sekä yksinlaulun opettajan tutkinnon ja oopperastudion Sibelius-Akatemiassa. Hän suoritti laulun diplomitutkinnon vuonna 1987 ja piti ensikonserttinsa vuonna 1991.

Pekka Kähkönen esiintyi muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tallinnan Estonia-teatterissa sekä useissa maakuntaoopperoissa. Hän lauloi yli 50 oopperaroolia, joita olivat esimerkiksi Mozartin *Figaron häiden* Figaro, *Taikahuilun* Papageno, *Don Giovannin* Leporello, Gounod’n *Faustin* Valentin, Donizettin *Lemmenjuoman* Belcore, Puccinin *Gianni Schicchin* nimiosa, Leoncavallon *Pajazzon* Tonio sekä Offenbachin *Hoffmannin kertomusten* neljä paholaishahmoa. 

Pekka Kähkönen konsertoi säännöllisesti urkutaiteilija Kalevi Kiviniemen kanssa ja esiintyi usein oratorio- ja passiotehtävissä. Kähkönen toimi Sibelius-Akatemian yksinlaulun opettajana vuodesta 1987 ja lehtorina vuodesta 2003 lähtien. Kähkönen oli entisen Vantaan Oopperan, nykyisen kiertävän Ooppera Verson taiteellinen johtaja. Hän toimi äänilevytuottajana, ja hän oli myös Helsingin Olympiastadionilla vuonna 2000 esitetyn Tuomas Kantelisen Paavo Nurmi -oopperan *Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.* tuottaja. Kähkönen toimi 25 vuotta opettajana Sibelius-Akatemiassa ja Teatterikorkeakoulussa. Hän sai taiteilijaeläkkeen vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus Helsingin Sanomat 23.5.2015, s. C21
2. ↑  Pekka Kähkönen Tonus Art. Viitattu 23.5.2015. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Taiteilijaeläke kahdeksalle muusikolle  28.6.2010. Amfion.fi. Viitattu 23.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Kähkösen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Hakusana "Pykälä" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*
**Pykälä**, vanhentunut nimi **paragrafi**, on jonkin kirjoituksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Pykäliä käytetään järjestelmällisissä esityksissä, kuten laeissa, asetuksissa, säännöissä, pöytäkirjoissa ja muissa vastaavissa kirjoituksissa.

Merkintä
--------

*Katso myös: Pykälämerkki*
Pykälämerkki, Arial.
Uuden pykälän alkamisen merkiksi kirjoitetaan lyhenteenomainen pykälämerkki §, jonka yhteyteen liitetään arabialainen numero. Pykälämerkki voi tilanteen mukaan olla numeron edellä tai sen perässä: § 10 (’pykälä kymmenen’) tai 10. § (’kymmenes pykälä’). Säädösteksteissä ja oikeustieteellisissä yhteyksissä järjestysluvun piste kuitenkin jää pois: 10 § (yleiskielen periaatteiden mukaan ’kymmenen pykälää’, mutta lakikielessä ’kymmenes pykälä’).

Lyhyissä laeissa on usein pelkkä pykäläjako, kun taas laajemmat lait jakaantuvat lukuihin ja luvut pykäliin. Pykälät voivat jakaantua momentteihin, ne taas kohtiin ja kohdat alakohtiin.

Jos laki jakaantuu lukuihin, pykälien numerointi voi olla koko laissa juokseva (esimerkiksi tieliikennelaissa) tai alkaa kussakin luvussa uudestaan 1:stä (esimerkiksi rikoslaissa). Jälkimmäisessä tapauksessa on pykälään viitattaessa aina mainittava, minkä luvun pykälää tarkoitetaan.

Katso myös
----------

* Lainkohta

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Iso tietosanakirja, Otava 1936
* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen Lakimiesyhdistys 1997, ISBN 951-855-135-9, osa V palsta 538
**Bombastium** on kuvitteellinen alkuaine, jonka Carl Barks keksi Aku Ankka -tarinaansa *Kylmä kauppa* (*Cold Bargain*, 1957). Tarinan mukaan alkuaine on maailman harvinaisin. Sitä on olemassa vain pieni kokoonpuristettu pallo, joka on pidettävä jäässä ettei se haihtuisi kaasuksi. Aine on peräisin Korppikaivoksilta (engl. *Witch Raven Mines*) Kongosta. Nimi bombastium viitannee englannin sanaan *bombast* ’mahtipontisuus’.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Kylmän kaupan* alussa bombastiumpallosta käydään kiivas huutokilpa Ankkalinnan huutokauppakamarilla, sillä sen toivotaan omaavan taloudellisesti huomattavia käyttömahdollisuuksia. Eräs huutaja toivoo sähköistävänsä sillä tehtaansa, toinen koko kotimaansa. Huutokilvassa Brutopian valtion edustaja tarjoaa biljoona Yhdysvaltain dollaria ja kaikki maan viisi tiskiallasta, mutta Roope Ankka voittaa kilvan tarjottuaan biljoonan ja kuusi tiskiallasta. Aku Ankan taskukirjassa julkaistussa tarinan suomennoksessa kauppaa käydään tiskialtaiden sijaan televisioilla.

Roope palkkaa tiedemiehiä tutkimaan bombastiumia ja lopulta selviää, että yhden bombastiumatomin lisääminen tynnyriin vettä tuottaa lopputuloksena tynnyrillisen jäätelöä. Jäätelön maku vaihtelee tynnyreittäin. Mainittuja makuja ovat muun muassa pistaasi, persikka, granaattiomena, ananas, kirsikka ja kookospähkinä. Tiedemiesten mukaan alkuaineelle ei ole mitään muuta mahdollista käyttöä. Tarinan päätteeksi Jädekunkku Oy (engl. *Leaky Cone Ice Cream Company*) tarjoutuu ostamaan Roopen bombastiumpallon kahdella biljoonalla dollarilla.

Don Rosan *Talon kokoisessa vastustajassa* bombastiumpallo on säilössä rahasäiliön keittiön pakastimessa ja tarinassa *Musta ritari slurppaa jälleen* se on osana Roopen aarrekokoelman näyttelyä Ankallismuseossa, joten ilmeisesti Rosan tulkinnan mukaan Roope ei myynytkään kallisarvoista ainetta Jädekunkku oy:lle vaan säilytti sen yhtenä "trofeistaan".

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

* Barks, Carl: "Kylmä kauppa", *Aku Ankan juhlasarjat 6*, s. 62–88. Helsinki: Helsinki Media, 1996. ISBN 951-32-0095-7.

### Viitteet

1. ↑  Rosa, Don: Talon kokoinen vastustaja.  *Aku Ankka*, 27.6.2001, nro 26, s. 16. Helsinki:  Helsinki Media. ISSN 0355-2101.
2. ↑  Rosa, Don: Musta ritari slurppaa jälleen.  *Aku Ankka*, 22.9.2004, nro 39, s. 21. Helsinki:  Sanoma Magazines Finland. ISSN 0355-2101.
**Kreetan maanjäristys 1856** oli maanjäristys, joka tapahtui Kreikassa 12. lokakuuta 1856 kello 00.45 paikallista aikaa. Sen keskus sijaitsi Kreetan koillispuolella ja se vaikutti Kreetan lisäksi myös muun muassa Dodekanesiassa ja Egyptissä. Maanjäristyksen magnitudi oli 8,3 ja intensiteetti XI.

Järistyksessä kuoli 538 henkeä. Se aiheutti suurta tuhoa Kreetan monissa kaupungeissa ja kylissä. Iraklion tuhoutui lähes kokonaan, ja ainoastaan muutamia yksittäisiä taloja säilyi asuinkelpoisena. Myös Siteía tuhoutui lähes kokonaan. Dodekanesiassa tuhoa aiheutui erityisesti Kásoksella, Kárpathoksella ja Ródoksella. Tuhoja tuli myös Egyptissä, jossa järistys tunnettiin erityisesti Niilin suistossa ja ainakin kymmenen henkeä kuoli. Kairossa useita rakennuksia tuhoutui. Järistys tunnettiin myös muun muassa Thíralla Santorínilla, Peloponnesoksella, Ioánninassa, Maltalla, Kyproksella, Länsi-Anatoliassa, Syyriassa ja Palestiinassa sekä eri puolilla Italiaa, kuten Palermossa ja Napolissa.

Maanjäristykseen liittyi tsunami. Jälkijäristykset jatkuivat useita päiviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Significant Earthquake Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3 4  Earthquakes: Greece NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Tsunami Event Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.