recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ATF Dingo** on saksalainen raskaasti panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo, joka perustuu Unimog-yhtiön valmistamaan runkoon. Ajoneuvoa valmistaa saksalainen Krauss-Maffei Wegmann (KMW). Ajoneuvo on suunniteltu suojaamaan miehistöä ja kuljetettavia joukkoja maamiinoilta, kivääritulelta sekä tykkitulen aiheuttamalta sirpalevaaralta. Ajoneuvo on nimettu australialaisen dingo-koiran mukaan.

Tekniset tiedot
---------------

Erotuksena perinteiseen panssariauton rakenteeseen, ATF Dingon rakenne perustuu viiteen eri moduuliin; runkoon, panssarointikuoreen, varastotilaan, konetilaan ja pohjan miinasuojukseen. Moduulirakenne tekee autosta perinteisiä itsekantavaan koriin perustuvia panssariautoja kevyemmän. Dingon tykkitorneja käytetään kauko-ohjatusti periskooppien ja monitorien avulla, joten miehistö voi käyttää aseita turvallisesti ajoneuvon sisältä. Ajoneuvon pääaseistuksena on joko M2-konekivääri tai Heckler & Koch GMG kranaattikonekivääri. Lisäksi ajoneuvo on varustettu MG3 tai MG43 konekiväärillä. 

Alkuperäisen mallin lisäksi ajoneuvosta on tehty kehittyneempi malli **ATF Dingo 2**. Dingo 2:n uudistettu runko tarjoaa miehistölle alkuperäistä mallia paremman suojan ulkoista uhkaa vastaan ja se voidaan varustaa voimakkaammalla aseistuksella. Alkuperäisen Dingon viiden hengen sijaan Dingo 2:teen mahtuu kahdeksan hengen miehistö.

Käyttäjät
---------

* Belgia – 220 kappaletta Dingo 2 panssariajoneuvoa. Lisäksi Belgian armeija harkitsee 132 ajoneuvon lisätilausta.
* Itävalta – 20 kappaletta Dingo 2 panssariajoneuvoa.
* Luxemburg – 48 Dingo 2 panssariajoneuvoa.
* Saksa – 147 Dingo panssariajoneuvoa ja 240 Dingo 2 ajoneuvoa. Lisäksi Saksan armeija suunnittelee lisätilausta ja Saksan poliisilla on käytössä kaksi ajoneuvoa suurlähetystöjen suojelutehtäviä varten.
* Tšekki – 21 Dingo 2 panssariajoneuvoa.

Kuvagalleria
------------

* ATF Dingo saksalaisessa sotilasnäytöksessä Fennek panssariajoneuvon takana.ATF Dingo saksalaisessa sotilasnäytöksessä Fennek panssariajoneuvon takana.
* ATF Dingo Saksan armeijan käytössä Kosovossa.ATF Dingo Saksan armeijan käytössä Kosovossa.
* Saksalainen ATF Dingo 2 Afganistanissa.Saksalainen ATF Dingo 2 Afganistanissa.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ATF Dingo**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:ATF Dingo
| "The Real Thing, Radio Edits"Kingston Wall |
| --- |
| Singlen "The Real Thing, Radio Edits" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Tri-Logy* |
|  Julkaistu | 1994 |
|  Tuottaja(t) | Pedro Cucaracha |
|  Tyylilaji | progressiivinen rock |
|  Kesto | 13.10 |
|  Levy-yhtiö | Trinity |
| Kingston Wallin muut singlet |
| "Stüldt Håjt"1994 | "The Real Thing, Radio Edits"1994 | "I Feel Love"2015 |

**The Real Thing, Radio Edits** on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wall vuonna 1994 julkaisema promootiosingle. Se julkaistiin yhtyeen viimeisen albumin *Tri-Logy* markkinoimista varten. Yhtyeen Trinity-levy-yhtiö julkaisi *The Real Thingin*, kuten muutkin yhtyeen singlet. 

"The Real Thing" -singlen nimikappale, on liki 20-minuuttista albumiversiota noin 15 minuuttia lyhyempi. Lisäksi single sisältää albumiversioita pidemmät versiot kappaleista "Take You to Sweet Harmony" ja "I'm the King I'm the Sun".

Kappaleet
---------

1. The Real Thing – 3.32
2. Take You to Sweet Harmony – 3.43
3. I’m the King, I’m the Sun – 6.04

Aiheesta muualla
----------------

* The Real Thing, Radio Edits yhtyeen virallisilla kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gaspard de la nuit: Trois poèmes pour piano d’après Aloysius Bertrand** eli **Yön Gaspard: kolme runoelmaa pianolle Aloysius Bertrandin mukaan** on Maurice Ravelin säveltämä triptyykki eli kolmiosainen pianosävellys, joka valmistui vuonna 1908. Teos perustuu Aloysius Bertrandin samannimiseen runokokoelmaan. Sävellyksen synkkyys ja äärimmäinen vaikeus ovat tehneet siitä tekijänsä sävellystuotannon tunnuskuvan. Teos kestää noin 25 minuuttia. Sen kantaesitti Ricardo Viñes 9. tammikuuta 1909.

Alkuperä
--------

*Yön Gaspard: fantasia Rembrandtin ja Callot’n tyyliin* on kokoelma proosarunoja, jotka Aloysius Bertrand julkaisi vuonna 1842. Kirjailija luo keskiajasta pittoreskin ja fantastisen kuvan. Maurice Ravel sävelsi musiikin kokoelman kolmeen runoon. Säveltäjän valinta saattaa heijastella hänen tuonhetkistä mielentilaansa, sillä hänen erittäin sairaana ollut isänsä teki juuri kuolemaa. 

Sävellyksen osat ovat:

* *Ondine*, satu veden nymfistä, joka ilmaantuu kuolevaisen ikkunaan.
* *Le gibet*, *Hirsipuu*, hirtetyn viimeisen vaikutelma, kun hän kokee auringon laskun.
* *Scarbo*, pieni ja riivattu peikko tuo tuhoisia aavistuksia ilmantuessaan nukkujan uneen.

### Ondine

*Ondine* muistuttaa hetkittäin Ravelin toista pianosävellystä *Jeux d’eau*. Se loihtii esille värähtelevän vedellisen ilmapiirin, joka kutsuu ihmistä vierailulle veden valtakuntaan. Tarinassa lumoava seireeni kuuluu undiinien valtakunnan väestöön. Se on puoliksi enkeli ja puoliksi demoni ja on syntynyt saksalaisessa tarinaperinteessä, ja Grimmin veljekset kehittivät sitä edelleen.

### Le Gibet

*Le Gibet’ssä* eli *Hirsipuussa* itsepintainen kelloaihe toistuu läpi kappaleen. Säveltäjä on merkinnyt esitysohjeeksi: *kiirehtimättä tai hidastamatta aina loppuun saakka*. Tämä hypnoottiseksi todettu kohtaus kylpee kelmeässä kuunvalossa.

### Scarbo

*Scarbo* on rytmiltään ja tempoltaan nopea ja triptyykin kappaleista vaikein.

> »Kun Ondine osoittaa ennen kaikkea Ravelin melodiset kyvyt ja Le gibet harmoniset mahdollisuudet, niin Scarbossa säveltäjä osoittaa rytmiset taitonsa. Tämä häikäisevä pianokappale ei vaadi niinkään ilmaisua vaan nykyaikaista pianonsoittotekniikkaa ja aikansa taiturimahdollisuuksia.»   
> ()
> 
>

Tunnettuja levytyksiä
---------------------

Useat pianistit ovat levyttäneet *Gaspard de la nuit’n*. Heistä ehkä tunnetuimpia ovat:

* Claudio Arrau (Lugano, 1963)
* Samson François (1967)
* Arturo Benedetti Michelangeli
* Vlado Perlemuter (1973)
* Martha Argerich (1975)
* Ivo Pogorelich (2002).

Lähteet
-------

1. ↑  J. van Ackère: *Maurice Ravel*, 1957.

Aiheesta muualla
----------------

* Aloysius Bertrand alkuperäisteksti (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Runojen englanninkielinen käännös
* Piano Society.com — Ravel — Gaspard de la nuit (Arkistoitu – Internet Archive) — vapaasti saatavat äänitykset "Ondine" ja "Scarbo" MP3-formaatissa.
* Gaspard de la nuit musiikkia IMSLLP-sivuilla
**Ohona** (ven. Охона) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin lounaisosassa 10 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on reilut 400 ja kunnassa 800 asukasta (vuonna 2009).

Ohonan kunnan pinta-ala on 167,74 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pestovon piirin Laptevon ja Bogoslovon kuntiin, idässä Pestovon maalaiskuntaan sekä etelässä Vjatkan ja Ustjutskojen kuntiin. Pinta-alasta 63,1 % on metsää ja 32,5 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Meglinka, Rydolož, Kaleševka ja Kitma.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 19 kylää: Ammotšino, Astahino, Borisovka, Dehino, Fedovo, Finkovo, Harlamovo, Jerjomino, Jermakovo, Juhino, Komzovo, Krasnaja Gorka, Ladožka, Medvedevo, Meljostovka, Poddubje, Potšuginskoje, Ugomonovo ja Zajulino. Ohonan jälkeen toiseksi suurin kylä on yli sadan asukkaan Potšuginskoje. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Ohonan kautta kulkee Pestovon ja Borovitšin välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Pestovoon, Borovitšiin ja Novgorodiin. Työvoimasta 62 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (23,2 %), opetusala (22,6 %) sekä kunnallis- ja sosiaalipalvelut (16,7 %). Kunnassa toimii kolme karja- ja maitotilaa, sahalaitos sekä kolme yksityistä puunjalostusyritystä.

Palveluihin kuuluvat Ohonan keskikoulu ja Potšuginskojen alakoulu lastentarhoineen sekä molempien kylien kulttuuritalot, kirjastot, postit ja lääkintäasemat. Nähtävyyksiä ovat 1700-luvulla rakennettu Ohonan kirkko, Potšuginskojen kartanon puistoalue sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Ohonskoje selskoje poselenije, Pestovski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 29.6.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ohonan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Pavel Andreievich Chekov** on kuvitteellinen henkilö *Star Trek* -universumissa. Venäläissyntyistä USS Enterprisen navigointiupseeria aliluutnantti Chekovia esitti Walter Koenig.

Romansseihin ja ajattelemattomiin tekoihin taipuvainen Chekov tuli sarjaan mukaan toisen tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa *Catspaw*, viimeisenä sarjan vakiohahmoista. Eräs liioitellulla venäläiskorostuksella puhuvan Chekovin luonteenpiirre on nimetä milloin mikäkin asia venäläisten ansioksi; taipumuksesta tuli eräs sarjan vakivitseistä.

Star Trekin luonut Gene Roddenberry on väittänyt keksineensä hahmon vastauksena Pravdan artikkeliin, jossa hänen mukaansa valitettiin sitä, ettei avaruustutkimuksen johtavan maan kansalaista ollut kelpuutettu sarjan miehitykseen. Monikansallinen miehistö, johon kuului myös Yhdysvaltain silloisen päävastustajan Neuvostoliiton edustaja, sopi myös hänen visioonsa tulevaisuuden yhdistyneestä Maasta. Hahmon esittäjä Koenig puolestaan pitää sitä vastauksena The Monkees -yhtyeen ja televisiosarjan Davy Jonesille, jota Chekov kampaukseltaan ja ulkomuodoltaan muistuttaa.

Anton Yelchin esitti Chekovia elokuvissa *Star Trek* (2009), *Star Trek Into Darkness* (2013) ja *Star Trek Beyond* (2016).

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* STARTREK.COM: "Pavel Chekov" (Arkistoitu – Internet Archive)
**Laukaus** (ラウカウス, *"raukausu"*) oli japanilainen, suomenkielistä musiikkia tekevä punk-kokoonpano. Jäsenet olivat kiinnostuneita suomalaisesta 80-luvun hardcore punkista, ja soittivatkin omien tuotostensa lisäksi versiointeja Riistetyt ja The Stalin -yhtyeiden kappaleista.

Laukauksen jäsenet olivat laulaja Uutiset ("uuti"), kitaristi Real hani ("hani"), basisti Kuroda purjo ja rumpali 02.

Laukaus ehti olemassaolonsa aikansa julkaista vain demokasetin ja kaksi EP:tä, mutta keikkaili ahkerasti. Vuoden 2004 marraskuussa yhtye osallistui PUNK AS A FUCK SHOW 2004 -tapahtumaan, joka julkaistiin myöhemmin DVD:llä. Laukaus esiintyi jopa yhdysvaltalaisen The Casualtiesin lämmittelijänä heidän kiertäessään Japania 2006 Punx Unite Japan -kiertueella.

Lokakuussa 2006 Laukaus ilmoitti lopettavansa. Uutiset ja 02 perustivat uuden yhtyeen N.O.W.

Diskografia
-----------

* *Mikä on tuolla?* EP (2002)
* *Ollaan punk nuorisoo...* EP (2004)

Lähteet
-------

1. ↑  "Anu": Laukaus: Profiili ja biografia (html) *JaME World*.  22.11.2007.  Arkistoitu 3.1.2008. Viitattu 16.6.2008.
2. ↑  Laukaus: Yhtyeen kotisivut (html) *geocities.co.jp*. Viitattu 16.6.2008. (japaniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Diskografia yhtyeen sivuilla, kolme demokappaletta ladattavina
* Laukaus JaME Worldissa
**Make a Change... Kill Yourself** on tanskalainen kaksijäseninen black metal -yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2004 Kööpenhaminassa. Se sai alkunsa Ynleborgazin kesällä 2004 saamista itsemurhakirjeistä. Yhtyeen musiikkia voisi luonnehtia suicide black metalliksi, mikä heijastuu niin musiikilliseen hidastempoisuuteen, kitarariffien, sanoituksen kuin levyjen kansikuvataiteen muodossa.

Historia
--------

Make a Change... Kill Yourself sai alkunsa Ynleborgazin aloitteesta. Hän tunsi tarvetta luoda musiikillista tukea omille, uusille tunnetiloilleen, jotka avautuivat hänen saatuaan itsemurhakirjeitä vuoden 2004 kesällä. Yhtyeen ensimmäiselle levylle Ynleborgaz sävelsi musiikit kahden kuukauden ajanjakson aikana. Ensimmäisen levyn kappaleista suurin osa oli lajityypille epätyypillisesti pitkiä, lyhimmän ollessa 13 ja puoli minuuttia pitkä ja pisimmän venyessä hieman yli 27 minuuttiin, debyyttialbumi sisälsikin vain neljä kappaletta. Yhtyeen toinen albumi sisälsi niin ikään vain kaksi kappaletta, joiden yhteispituus oli 41 minuuttia.

Diskografia
-----------

### Kokopitkät

* Make a Change... Kill Yourself (2005)
* II (2007)
* Fri (2012)
* IV (2018)
* Oblivion Omitted (2019)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  HansKopf: Interview with Ynleborgaz (.html) *31.01.2007*. Internet.  Arkistoitu 24.10.2008. Viitattu 21. elokuuta 2008. (englanniksi)
2. ↑  Encyclopaedia Metallum (englanniksi)
3. ↑  Encyclopaedia Metallum (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Make a Change... Kill Yourself Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Make a Change... Kill Yourself Last.fm:ssä (englanniksi)
* Make a Change... Kill Yourself Myspacessa (englanniksi) (epävirallinen)
*Tämä artikkeli kertoo elokuvasta. Muinaisen Egyptin esidynastisen ajan faaraosta katso Skorpioni (faarao)*

**Skorpionikuningas** (engl. *The Scorpion King*) on Chuck Russellin ohjaama, vuonna 2002 valmistunut seikkailuelokuva. Nimihahmoa esittää entinen showpainija Dwayne "The Rock" Johnson. Elokuva on Muumio-elokuvasarjan inspiroima ja sen tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen Muumion tapahtumia.

Elokuva julkaistiin DVD:llä vuonna 2003 ja uudelleen vuonna 2008, Blu-raylle vuonna 2010 ja 4K UHD Blu-ray -formaatissa vuonna 2019.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Muinaisessa Egyptissä vanhan heimon laki määrää, että sotureista vahvin on hallitseva kuninkaana. Niinpä säälimätön tyranni Memnon (Steven Brand) onkin pysytellyt vallan kahvassa ennustajansa Cassandran (Kelly Hu) avulla, joka näkee taistelut etukäteen. Niin kauan kuin velhotar kertoo Memnonille, mitä tuleman pitää, ei yksikään kuolevainen mahda tälle mitään. Memnon on jo tuhonnut monta heimoa. Nyt niistä viimeiset kuitenkin kokoavat voimansa ja panevat kaiken yhden miehen varaan: taisteluun lähetetään akkadialaisheimon viimeinen tappaja nimeltä Mathayus (The Rock) Gomorran kaupunkiin tehtävänään eliminoida ennustaja ja päästää Memnon, joka on myös vastuussa Mathayuksen veljen kuolemasta, päiviltään. Matkallaan hän joutuu kestämään maagisia voimia, hiekkamyrskyjä ja haaremin houkutuksia sekä kasapäin nuolia ja sapeleita.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  The Scorpion King  24.7.2020. Box Office Mojo.  (englanniksi)
2. ↑  The Scorpion King DVD Release Date June 1, 2003 *DVDs Release Dates*. Viitattu 24.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Skorpionikuningas* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Skorpionikuningas* Elonetissä.
Uruguayn vaakuna
**Uruguayn vaakuna** on Uruguayn tunnus yhdessä lipun ja hymnin kanssa. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 19. maaliskuuta 1829.

Vaakuna on ellipsin muotoinen ja se on jaettu neljään kenttään. Ylemmässä vasemmassa kentässä on tasa-arvon ja oikeuden symboli vaaka. Ylemmässä oikeassa kentässä on vahvuutta symboloiva Montevideo-kukkula päällään linnoitus. Alemmassa vasemmassa kentässä on laukkaava hevonen symboloimassa vapautta ja oikeassa kentässä alhaalla on härkä symboloiden runsautta. Vaakunan yllä on "Toukokuun aurinko", Uruguayn kansan nousun symboli ja vaakunan ympärillä on oliivipuun ja laakeripuun oksat.

Lähteet
-------

1. ↑  Coat of arms of Uruguay *symbols.com*.  2023. Viitattu 23.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Escudo de Armas *Embajada de Uruguay*.  2023. Viitattu 23.1.2023. (espanjaksi)

Etelä-Amerikan vaakunat

|  |  |
| --- | --- |
| Vaakunat | 
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Ecuador
* Guyana
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Suriname
* Uruguay
* Venezuela

 |
| Itsehallintoalueet | 
* Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret
* Falklandinsaaret

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**SS Murata** eli **Società Sportiva Murata** on jalkapalloseura San Marinon kaupungista (Muratan kylästä) San Marinosta. Seura on perustettu vuonna 1966. Joukkue pelaa San Marinon jalkapallon mestaruussarjassa. Kaudella 2006-2007 seura vei maansa mestaruuden toisen kerran peräkkäin. Ne ovatkin seuran ainoat mestaruudet liigasta. San Marinon Cupin voiton seura on napannut vuosina 1997 ja 2007. Seura sai kaudeksi 2007-2008 maansa mestarina paikan Mestarien liigan karsintaan ensimmäisenä sanmarinolaisseurana. Aiemmin San Marinon mestari oli päässyt vain UEFA Cupiin.

Se arvottiin Mestarien liigan ensimmäisellä karsintakierroksella suomalaista TamU:a vastaan. Joukkuetta pidetään eurooppalaisittain kääpiönä ja se putosi kauden 2006 UEFA Cupin karsinnassa Kyproksen APOEL Nikosialle yhteismaalein 1-7. Silti Muratassa pelaa kaksi takavuosien kovaa nimeä: Serie A:ssa pelannut hyökkääjä Massimo Agostini ja vuoden 1994 brasilialainen maailmanmestari, keskuspuolustaja Aldair, jonka vanha seurakaveri Agostini sai houkuteltua osallistumaan karsintaan TamU:a vastaan.

Seuran nykyinen puheenjohtaja on Davide Graziosi.

Joukkueen kokoonpano on vuonna 2020 seuraavanlainen:

| Pelaaja | Pelipaikka | Kotimaa |
| --- | --- | --- |
| Simone Benedettini | maalivahti | San Marino San Marino |
| Thomas Cavalli | puolustaja | Italia Italia |
| Marco Casadei | hyökkääjä | San Marino San Marino |
| Espedito Marinaro | hyökkääjä | San Marino San Marino |
| Nicolas Cavalli | hyökkääjä | Italia Italia |
| Matteo Valli | hyökkääjä | San Marino San Marino |

Saavutukset
-----------

San Marino  

**San Marinon liigamestaruus** (3): 2006, 2007, 2008  

**Coppa Titano** (3): 1997, 2007, 2008  

**Trofeo Federale** (3): 2006, 2008, 2009

Lähteet
-------

1. ↑  S.S. Murata Calcio *muratacalcio.com*. Viitattu 24.8.2020. (italiaksi)
2. ↑  Società *muratacalcio.com*. Viitattu 24.8.2020. (italiaksi)
3. ↑  SS Murata | Member associations *UEFA.com*. Viitattu 24.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
**Deuce-to-seven triple draw** (2-7 triple draw) on pokerimuunnelma, jossa jokaiselle pelaajalle jaetaan viisi käsikorttia, joista yritetään muodostaa kolmella vaihdolla mahdollisimman heikko pokerikäsi.

Ässä lasketaan aina korkeaksi kortiksi (eli on pelaajan kannalta huono kortti, 2-3-4-5-A ei ole suora vaan "ässähai"), suorat ja värit otetaan huomioon (toisin kuin monissa muissa niin sanotuissa lowball-varianteissa), joten näin ollen paras mahdollinen 2-7 triple draw -käsi kuuluu siis (pelin nimen mukaisesti): 2, 3, 4, 5, 7 (ilman, että ovat samaa maata). 

2-7 triple draw'ssa panostus tapahtuu ennen ensimmäistä vaihtoa sekä joka vaihdon jälkeen. Pelissä käytetään normaalisti kiinteää panostusta eli sitä pelataan fixed limittinä. Kahdella ensimmäisellä panostuskierroksella käytetään pienempää limiittiä, kahdella viimeisellä suurempaa. Pelissä on mukana kaksi sokkopanosta (iso blindi ja pieni blindi). Peliä on mahdollista pelata myös no limittinä eli panoksen kokoa ei ole rajoitettu eli se voi olla koko pelaajan edessään oleva raha- tai pelimerkkimäärä. Esimerkiksi vuoden 2008 World Series of Pokerissa pelataan viiden tuhannen dollarin sisäänoston no limit 2-7 draw lowball -turnaus uudelleenostomahdollisuudella

Korttia vaihdettaessa niitä voidaan vaihtaa kerralla mikä tahansa määrä nollasta viiteen. Maksimissaan peliä pelataan kuuden pelaajan kesken. Jos pakasta loppuvat vaihtokortit, otetaan pelaajien pois heittämät kortit, sekoitetaan ne ja tarvittavat vaihtokortit valitaan niistä.

Pelin kulku
-----------

1. jokaiselle pelaajalle jaetaan viisi korttia
2. ensimmäinen panostuskierros, ison sokkopanoksen vasemmalla puolella oleva pelaaja aloittaa (hän joko luovuttaa, maksaa tai korottaa)
3. ensimmäinen kortinvaihto
4. toinen panostuskierros, ison sokkopanoksen vasemmalla puolella mukana oleva pelaaja aloittaa
5. toinen kortinvaihto
6. kolmas panostuskierros, ison sokkopanoksen vasemmalla puolella mukana oleva pelaaja aloittaa
7. kolmas kortinvahto
8. neljäs panostuskierros, ison sokkopanoksen vasemmalla puolella mukana oleva pelaaja aloittaa
9. korttien näyttö (jos tarpeen)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Joutsenon urheilukeskus** on liikuntapaikka Joutsenon keskustassa Lappeenrannassa. Se sijaitsee noin puoli kilometriä etelään Joutsenon torista, terveyskeskuksen ja koulukeskuksen välisellä alueella.

Urheilukeskuksen keskuskenttä on jalkapallo- ja yleisurheilukäytössä, ja se toimii Kultsu FC:n jalkapalloilijoiden ja Joutsenon Kullervon yleisurheilijoiden kotikenttänä. Kenttää kiertävä juoksurata uusittiin Novotan-pinnoitteella kesällä 2006. Kentän itäpuolelle valmistui tammikuussa 2009 liikuntahalli eli niin sanottu Joutsenohalli, jonka ulkoseinällä on keskuskentän uusi 589-paikkainen katettu pääkatsomo. Kentän länsipuolta reunustanut osittain katettu puukatsomo on sittemmin purettu ja korvattu siirtokatsomoilla.

Joutsenohallissa on suorituspaikat sisäpalloilulajeille ja yleisurheilun juoksu, hyppy- ja heittolajeille sekä kuntosali. Halli voi tarvittaessa toimia myös konsertti-, kokous- ja näyttelytilana. Urheilukeskuksen uudessa asemakaavassa on paikat myös erillisille uima- ja jäähalleille.

Urheilukeskuksen huoltorakennuksen yhteydessä on kuntosali ja tennishalli. Kesäisin urheilukeskuksessa on myös kolme ulkotenniskenttää, joiden päällä talvisin on jääkiekkokaukalo. Keskuskentän eteläpäädyn lähistöllä on vanhaan soramonttuun rakennettu rullalautailu ja -luistelupaikka. Noin 300 metrin päässä sijaitsevalla vanhalla raviradalla on nurmi- ja tekonurmikenttiä sekä kuplahalli palloilijoiden käyttöön.

Urheilukeskuksen maastossa kiertää 1,2, 3 ja 5 kilometrin pururadat, jotka talvisin muutetaan hiihtoladuiksi. Urheilukeskuksen liepeiltä lähtee myös hiihtolatu kohti Myllymäen laskettelukeskusta.

Jalkapallon Ykkösen ja alempien sarjatasojen sekä Suomen cupin otteluiden lisäksi urheilukeskuksessa on järjestetty muun muassa maratonin Suomen-mestaruuskilpailut vuosina 1997, 2002 ja 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joutsenon urheilukeskus Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 4.7.2015. Viitattu 16.8.2015.
2. ↑  Joutsenon keskuskentällä voi pian juosta piikkareilla (Arkistoitu – Internet Archive) Etelä-Saimaa. Viitattu 6.3.2008.
3. 1 2  Joutsenon liikuntahalli kallistui (Arkistoitu – Internet Archive) Etelä-Saimaa. Viitattu 6.3.2008.
4. ↑  Urheilukeskuksen asemakaavan muutosehdotus nähtävillä[vanhentunut linkki] Joutsenon kaupunki. Viitattu 6.3.2008.
5. ↑  Joutsenon urheilukeskuksen latuverkosto[vanhentunut linkki] Joutsenon kaupunki. Viitattu 6.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Joutsenon urheilukeskus Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**"Pettäjän tie"** on Erkki Laurokarin säveltämä ja sanoittama tango. Petetystä rakkaudesta kertovan kappaleen levytti ensimmäisenä romanimuusikko Taisto Ahlgren vuonna 1970. Se nousi Ahlgrenin uran tunnetuimmaksi kappaleeksi ja samanniminen albumi *Pettäjän tie* vuodelta 1973 nousi laulajan uran myydyimmäksi levyksi. Ahlgrenin levytys nousi parhaimmillaan Suomen single-listalla sijalle 7.

Ahlgrenin kanssa samana vuonna 1970 "Pettäjän tien" ehti levyttää myös Eino Grön. Kappale on ollut erityisesti romanimuusikoiden suosiossa, sillä sen ovat levyttäneet myös Taisto Tammi, Leif Lindgren ja Feija Hagert. Uusimpia kappaleen levyttäneitä on Tuomari Nurmio.

> »Pettäjän tie  
> 
> 
> 
> On tuskainen käy harhaan  
> 
> Vei valhe sun  
> 
> 
> 
> Mun elon ainaisen» 
> 
>

Plagiaatti
----------

Alun perin "Pettäjän tien" tekijäksi oli merkitty Pirkko Ahlgren, mutta syksyllä 1977 Korkein oikeus päätti laulun olevan jäljitelmä Erkki Laurokarin kappaleesta "Kohtalon kukka" ja näin ollen kappaleen tekijäksi Teostossa merkittiin Laurokari.

Maria Schulgin teki syksyllä 1967 Yleisradioon ohjelman Marraskuun liikkeestä. Schulgin ja ohjelman äänittäjä Matti Vehniäinen haastattelivat ja äänittivät Helsingin Hakaniemen sillan alla asuneita alkoholisteja, joiden joukossa oli myös Erkki Laurokari. Laurokari lauloi ohjelmaan oman kappaleensa "Kohtalon kukka". Aikoinaan vankilassa Sukevalla tuomiotaan kärsinyt Laurokari oli laulanut tuotantoaan vankitovereilleen ja sitä kautta kappale oli levinnyt romaniväestön keskuuteen. Automaalarina työskennellyt Taisto Ahlgren esitti kappaleen romanien työssäkäyntiä käsitelleessä TV-ohjelmassa helmikuussa 1968.

Vuonna 1970 Ahlgren levytti kappaleen Scandialle ja sen sovittajana toimi Jaakko Salo. Samana vuonna levytetty Fazerin julkaisema Eino Grönin versio oli merkitty Laurokarin nimiin. Vuonna 1977 Grön esitti televisiossa *Lavatanssit*-ohjelmassa englanninkielisen version. Vuoden 1977 oikeudenkäynnissä Schulginin äänite toimi todisteena ja Scandia määrättiin maksamaan korvauksia Laurokarin puolisolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Hely Korppi: Taisto Ahlgren menehtyi tapaturmaisesti  9.6.2008. Iltalehti. Viitattu 10.6.2008.
2. ↑  Kimmo Pietiläinen: *Kansalaiskalenteri 1991*, WSOY 1990, s. 545
3. ↑  Pettäjän tie Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901 - 1999.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 10.6.2008.
4. ↑  Pettäjän tie vrt. Kohtalon kukka Yleisrafion FONO. Viitattu 13.6.2008.
5. 1 2  Jukka Lindfors: Pettäjän tien alkupää löytyi Hakaniemen sillan alta *yle.fi*. Yle Elävä arkisto. Viitattu 21.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Pettäjän tien alkupää löytyi Hakaniemen sillan alta
**Uusi Suomalainen Puolue** oli 1930- ja 1940-luvuilla toiminut suomalainen äärioikeistolainen puolue, jota johti insinööri Niilo Rauvala. Puolueen motto oli: "Suomi suureksi ja rikkaaksi kansallisvaltioksi". Vuosina 1933–1939 järjestö tunnettiin nimellä **Suomalaisen Työn Puolue**. Puolue lakkautettiin jatkosodan jälkeen voimaan tulleen välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla 18. tammikuuta 1945.

Puolue sai alkunsa, kun joukko Vapaaseen Työväenliittoon tyytymättömiä helsinkiläisiä irtautui järjestöstä ja päätti perustaa kilpailevan yhdistyksen. Lokakuussa 1931 järjestäytyi Helsingin Oikeisto-Työväenyhdistys, ja elokuussa 1932 samat henkilöt päättivät muodostaa **Oikeisto-Työväen ja Talonpoikain Puolueen**. Puoluetta johti Vapaan Työväenliiton entinen varapuheenjohtaja Niilo Rauvala. Ensimmäinen varapuheenjohtaja Yrjö Säde erosi järjestöstä jo marraskuussa 1932 ja siirtyi Suomen Kansan Järjestöön.

Rauvala toimi myös järjestön julkaiseman *Vapaa Suomi* -lehden päätoimittajana. Syyskuun 1932 alusta kesään 1933 ilmestyneessä lehdessä ajettiin muun muassa Suur-Suomi-aatetta ja protektionistista taloudenhoitoa. Lehti hyökkäsi etenkin Yrjö Ruudun Suomen Kansallissosialistista Liittoa vastaan syyttäen puoluetta "kryptomarxilaisuudesta". Puolueohjelman keskeisimmät kohdat liittyivät työolosuhteisiin. Puolue halusi myös esimerkiksi antaa yli 40-vuotiaille kaksi ääntä valtiollisissa vaaleissa.

Suomalaisen Työn Puolue osallistui eduskuntavaaleihin 1933 Uudenmaan, Turun läänin pohjoisessa ja Vaasan läänin itäisessä vaalipiirissä. Puolue sai 226 ääntä Uudellamaalla ja noin 40 Vaasan itäisessä. Turun pohjoisessa STP:n ja Kansanpuolueen vaaliliitto sai yhteensä 311 ääntä.

Puolueella oli sympatioita kansallissosialistien suuntaan. Rauvala teki yhteistyötä SKJ:n kanssa, mutta hänen puolueensa ei tunnustautunut aatteen kannattajaksi. Ennen eduskuntavaaleja 1933 STP ja SKJ tekivät sopimuksen (SKSL:ää vastaan suunnatusta "kansantaloudellisesta") vaaliliitosta, mutta SKJ vetäytyi hankkeesta kuukausi ennen vaaleja. Lisäksi puolue julkaisi puoluesihteeri Taavi Vanhasen käännöksen *Siionin viisaiden pöytäkirjoista* nimellä *Kansojen ruoska*.

Lähteet
-------

* Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932–1944*. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Ekberg 1991, s. 118–119.
2. ↑  Mikko Uola: *"Suomi sitoutuu hajottamaan...": Järjestöjen lakkauttaminen vuoden 1944 välirauhansopimuksen 21. artiklan perusteella*, s. 262–271. Helsinki: Suomen Historiallinen Seura, 1999. ISBN 951-710-119-8.
3. ↑  Ekberg 1991, s. 79.
4. ↑   Nummelin, Juri (toim.): Oikeiston vihapuhetta: 1900-1950. Turku: Savukeidas, 2014. ISBN 978-952-268-105-8.
5. ↑  Hanski, Jari (2006). Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918–1944. Diss. Helsinki: Helsingin yliopisto. s. 37. ISBN 952-10-3015-1.
Piirros khopeshista
**Khopes** on muinaisesta Egyptistä peräisin oleva kirvesmäinen miekka. Khopesh valmistettiin pronssista ja sen muotoilussa pyrittiin yhdistämään sotakirveen kyky leikata syviä haavoja sekä miekan kyky pistää. Tämä saavutettiin sillä, että khopeshin kärki on samassa linjassa aseen käyttäjän ranteen kanssa..

Alkujaan khopesh on peräisin Mesopotamiasta. Miekan ensimmäiset prototyypit mainitaan ns. Vulturesin steelassa, joka ajoittuu 2500-luvulle eaa. ja sitä käyttivät Sumerin kuninkaat. Egyptiin khopesh tuli hyksojen mukana noin 1500-luvulla eaa..

Khopesh oli yleinen faaraoiden vallan symboli: faaraoita kuvataan joko käyttäessään khopeshia vihollisiensa lyömiseen tai saavan khopesh jumalilta. Tutankhamonin haudasta löydettiin pronssinen khopesh, mutta aseen uskotaan olleen sotilaskäytössä jo monin paikoin vanhentunut, joten miekka on todennäköisesti ollut symbolinen hautalahja.

Galleria
--------

* Khopesh noin 1750-luvulta eaa.Khopesh noin 1750-luvulta eaa.
* Reliefi Thebassa, jossa Ramses III on kuvattu khopeshin kanssa.Reliefi Thebassa, jossa Ramses III on kuvattu khopeshin kanssa.
* Erilaisia khopesh-malleja myöhäispronssikaudelta.Erilaisia khopesh-malleja myöhäispronssikaudelta.
* Khopesh hieroglyfein kirjoitettuna.Khopesh hieroglyfein kirjoitettuna.

Lähteet
-------

1. 1 2  History's Deadliest Weapons - The Khopesh | Man At Arms: Art of War  13.7.2017. El Rey Network. Viitattu 1.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  The Khopesh - An Egyptian Sickle-Sword *Sword Scholar*.  7.11.2019. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Large Pictures - Chapter 11.1 *www.tf.uni-kiel.de*. Viitattu 31.12.2020.
**Siuntion kylpylä** (ruots. *Sjundeå bad*) on vuonna 1976 rakennettu kylpylä ja hyvinvointikeskus Siuntiossa Uudellamaalla. Kylpylän yhteydessä on 191 huonetta kattava hotelli ja 30 hehtaarin ulkoilualue. Kylpylän on suunnitellut arkkitehti Matti Hakala.

Nykyisin kylpylän omistaa majoitusalan yritys Hotelli Siuntio, joka harjoittaa matkailutoimintaa entisen kylpylän tiloissa.

Historia ja toiminta
--------------------

Siuntion kylpylä juontaa juurensa Miina Sillanpään perustamaan loma- ja virkistäytymispaikkaan Lepopirttiin, joka sijaitsee kylpylän läheisyydessä. Kylpylän omistaa nykyisin Miina Sillanpään säätiö, joka ilmoitti vuonna 2020 myyvänsä kiinteistön.

Vuonna 1978 Miina Sillanpään säätiö perusti Siuntion Yrtti OY -nimisen yrityksen hoitamaan kylpylän hotelli- ja ravintolatoimintaa. Tällöin kuntoutustoiminta jäi itse säätiön vastuulle. Vuonna 1984 Miina Sillanpään säätiö päätti yhtiöittää palvelunsa ja kylpylä siirtyi Miinan Hoitolat OY:n alaisuuteen.

Siuntion kylpylän kuntoutuspalveluita nauttivat muun muassa erityisesti veteraanit ja aikuiset, jotka kaipasivat kuntoutusta. Kylpylän alkuperäiset tekstiilit, kuten verhot tehtiin vapaaehtoisten voimin talkootyönä. Alkuperäiset huonekalut hankittiin Artekilta ja liinavaatteet Marimekolta.

Ennen omistajanvaihdosta kiinteistöä vuokrasi Scandic ja kylpylä toimi nimellä Scandic Siuntio. Aiempia vuokralaisia olivat muun muassa Rantasipi ja Cumulus. Scandic ilmoitti marraskuussa 2021, että se ei uusi vuokrasopimustaan huhtikuun 2022 jälkeen. Hotelli oli tosin suljettuna johtuen koronaviruksesta jo vuoden 2020 keväästä.

### Hotelli Siuntio

Miina Sillanpään säätiö myi kylpyläkiinteistön Siuntio Invest -yhtiölle vuonna 2023. Siuntio Investin sisaryhtiö Lepolampi jatkaa kiinteistössä hotelli- ja ravintolatoimintaa. Hotelli Siuntio aloitti toimintansa toukokussa 2023. Siuntion kunta puolestaan vuokrasi Hotelli Siuntiolta muun muassa kuntosalin, uimahallin, liikuntasalin, sekä otti hoitaakseen ulkoilualueita kylpylän ympäristöstä. Hotelli Siuntio ilmoitti myös muuttavansa osan hotellihuoneista asunnoiksi, sekä nimeävänsä entisen kylpylän alueella sijaitsevan Lepopirtin uudelleen Villa Miinaksi.

### Puutarha

Siuntion kylpylän puutarhasuunnitelman on laatinut maisema-arkkitehti Maj-Lis Rosenbröijer vuonna 1976. Rosenbröijer suunnitteli puutarhaan muun muassa kauniita ruusuistutuksia ilahduttamaan kylpylävieraita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taustamme *Miina Sillanpään Säätiö*. Viitattu 7.1.2021.
2. ↑  Haluatko oman hotellin? Siuntion Kylpylä myynnissä – tältä se näyttää *www.iltalehti.fi*. Viitattu 7.1.2021.
3. ↑  Siuntion kylpylä Kylpylä.info.  Arkistoitu 29.6.2017. Viitattu 7.1.2021.
4. ↑  Siuntiossa hotelli tunnettu yli 40 vuotta Kylpylä-nimellä *Viisykkönen*.  8.1.2018. Viitattu 7.1.2021.
5. ↑  Scandic slutar med hotellverksamhet vid Sjundeå bad *svenska.yle.fi*. Viitattu 12.11.2021. (ruotsiksi)
6. ↑  Siuntion kylpylä elvytetään Hotelli Siuntioksi – osa nykyisistä tiloista muutetaan asunnoiksi *Yle Uutiset*.  22.2.2023. Viitattu 19.5.2023.
7. ↑  Naisarkkitehti kiinnostaa: Enni Maj-Lis Rosenbröijer *Arkkitehtuurimuseo*. Viitattu 31.7.2022.
**Peter Kankkonen** (s. 9. heinäkuuta 1951 Porvoo) on suomalainen pappi ja entinen poliitikko. Hän toimi Perustuslaillisen Oikeistopuolueen puoluesihteerinä 1970- ja 1980-luvun vaihteessa, jolloin hän otti aktiivisesti kantaa suomettumista vastaan. Kankkonen suhtautui erittäin kriittisesti presidentti Kekkosen valta-asemaan. Hän kuului puolueen puheenjohtaja Georg C. Ehrnroothin luottomiehiin. Kankkonen oli presidentin valitsijamies vaaleissa 1978.

Koulutukseltaan Kankkonen on teologian maisteri. Hän työskentelee Kokkolan ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana ja hänet tunnetaan naispappeuden vastustajana. Kankkonen on myös noussut otsikoihin kieltäessään Maria Magdalena -näytelmän esittämistä Kaarlelan kirkossa.

Julkaisut
---------

* *Suomettuva Suomi. Raportti rappion politiikasta*. Helsinki: Alea-kirjat, 1976. ISBN 951-9272-23-2.
* *Finlandiseringen. "Frivillig" underkastelse*. Uppsala: Pro Veritate, 1979.
* *Fredrik William Neundstedt. En humoristisk folkpräst*. Karleby: Karleby hembygdsförening, 2002. ISBN 952-91-4815-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Kankkonen, Peter: *Suomettuva Suomi. Raportti rappion politiikasta*. Lauttapaino, 1976.
2. ↑  Ehrnrooth, Georg C.: *Krokotiilien keskellä. Muistelmia kylmän sodan vuosikymmeniltä*. Schildts, 1999.
3. ↑  Paarma: Kirkko ei painostanut Kantolaa eroon  16.2.2005. MTV3. Viitattu 24.5.2009.
4. ↑  Maria Magdalena esitetään Loviisassa *Loviisan Sanomat*.  28.3.2006.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 24.5.2009.
**Vihtori Simonen** (3. marraskuuta 1882 Iitti – 18. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti myös nimimerkkejä *Vihtori Auer* ja *Valkoinen Neekeri*.

Elämä ja ura
------------

Simonen oli *Etelä-Suomi*-lehden toimittajana vuosina 1903–1909, *Mikkelin Sanomien* päätoimittajana vuosina 1906–1911 ja 1913–1921 sekä *Kouvolan Sanomien* päätoimittajana ja Kouvolan Sanomalehti Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1921–1929. Vuonna 1929 Simonen muutti Helsinkiin ja ryhtyi vapaaksi toimittajaksi. Hän toimi eräiden maaseutulehtien Helsingin kirjeenvaihtajana ja kirjoitti pakinoita suojeluskuntien *Hakkapeliitta*-lehteen. 

Simonen toimi Suomalaisen puolueen puoluesihteerinä vuosina 1911–1912 ja kuului Mikkelissä suomalaisen puolueen ja myöhemmin kokoomuspuolueen piiritoimikuntaan. Hän oli myös Suomalaisen Järjestön johdossa ja tuli maakunnassa tunnetuksi etevänä puhujana.

Simonen oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1917–1920. Suomen sisällissodan aikana hän valkoisten tiedostustoimiston johtajana.

Vihtori Simosen lapsia olivat toimittaja Salama Hirvonen ja toimittaja Seppo Simonen.

Teoksia
-------

Nimimerkillä *Valkoinen Neekeri*:

* *Mikkelin läänin kalenteri 1910*. Helsingin kustannus-o.y. Helsinki 1910
* *Musta varjo katoaa : 1-näytöksinen suojeluskunta-aiheinen näytelmä*. Iltamaohjelmistoa 22. Hakkapeliitta, Helsinki 1934

Nimimerkillä *Vihtori Auer*:

* *Sortunut*. Boman & Karlsson, Hämeenlinna 1902
* *Matkailijan lauluja*. Boman & Karlsson, Hämeenlinna 1903
* *Purjeettomassa purressa* : kuvaus. Boman & Karlsson, Hämeenlinna 1903
* Marianne Lundegård-Hagberg: *Haaveilua*. Vihtori Simonen, Kotka 1905 (suomentajana)

Toimitustöitä
-------------

* *Puolesta Savon ja syntymämaan : muistelmia ja kuvia vapaustaistelusta* ; toimittaneet K. I. Karttunen, Antti Valve, Vihtori Simonen. Mikkeli 1919

Lähteet
-------

* Vihtori Simonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Toimittaja Vihtori Simonen, Mikkelin Sanomat, 03.11.1932, nro 133, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  50 vuotta, Suomen lehdistö : lehdistön ammattilehti, 01.11.1932, nro 11, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  50 vuotta, Aamulehti, 03.11.1932, nro 299, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Elämäntehtävänä toimittaja : Salama Hirvonen, 375 humanistia, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
DITA (lyhenne sanoista *Darwin Information Typing Architecture*) on XML-pohjainen teknisen dokumentaation tuottamiseen, hallinnointiin ja julkaisemiseen tarkoitettu arkkitehtuuri. DITA-arkkitehtuurin sekä siihen liittyvän DTD:n ja XML-skeeman kehitti alun perin IBM. Nykyään DITA on OASIS-standardi.

Arkkitehtuuri muodostuu nimensä mukaisesti seuraavista asioista:

**Darwin**: erikoistuminen sekä periytyminen;
**Information Typing**: sisällön semantiikka;
**Architecture**: toimii perusrakenteena tiedon tallennuksessa.
DITA mahdollistaa sisällön pilkkomisen pieniin itsenäisiin aihekokonaisuuksiin siten, että niitä voidaan uudelleenkäyttää eri konteksteissa. Tämä mahdollistaa pienempien tietorakenteiden erikoistumisen vaikka tiedon käsittelyyn yleisesti käytettäisiin normaaleja perustyökaluja. Sisällön uudelleenkäyttö vähentää myös olemassa olevan tiedon päällekkäisyyttä ja siten myös pienentää kirjoittamiseen käytettävää työmäärää. 

DITA määrittelee erilaisia aihetyyppejä kuten *Task*, *Concept* and *Reference*. 

* *Task* on tarkoitettu proseduureille, jotka kuvaavat kuinka jokin tietty työtehtävä suoritetaan niin että käyttäjä saavuttaa halutun lopputuloksen.
* *Concept* on objektiivinen, määrittelyjä, sääntöjä, ja ohjeistuksia sisältävä rakennetyyppi.
* *Reference* on tarkoitettu kuvaamaan komentosyntakseja, ohjelmointiohjeita ja muuta vastaavaa viitetietoa.

Aiheesta muualla
----------------

* DITA Open Toolkit (Arkistoitu – Internet Archive)
* DITA XML.org
* OASIS DITA
* XML DITA Coverpages

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Matkalaukkulapsi** eli *kolmannen kulttuurin kasvatti* (*Third Culture Kid, TCK*) on henkilö, joka on asunut osan lapsuudestaan toisessa kulttuurissa tai maassa kuin mistä hänen vanhempansa ovat kotoisin. Lapsi omaksuu eri kulttuurien tapoja, mutta ei koe kuuluvansa täysin mihinkään. Hän omaksuu synnyinmaansa kulttuurin (ensimmäinen kulttuuri) tapoja ja toisen kotimaansa kulttuurin (toinen kulttuuri) tapoja muodostaen uuden *kolmannen kulttuurin*. Lisäksi hän saattaa yhdistää monien muiden kulttuurien tapoja käydessään ulkomailla mahdollisesti kansainvälistä koulua. Ulkomailla syntynyt matkalaukkulapsi voi olla maahanmuuttaja kotimaassaan tai uussuomalainen Suomessa .

Maailmankansalainen
-------------------

Matkalaukkulapsia on hyvin eri ikäisiä ja eri taustaisia. Toiset ovat pienestä pitäen varsinaisia maailmanmatkaajia. He ovat seuranneet vanhempiaan esimerkiksi vanhempien työn tai pakolaisuuden takia eri maissa lähes tulkoon koko ikänsä. He ovat tottuneet paikanvaihdoksiin ja matkalle lähtemisen tunnelmaan. Menneisyydessään he ovat joutuneet useasti jättämään hyvästit läheisillekin ystävilleen tietämättä monenko vuoden tai vuosikymmenen päästä taas tapaavat heitä, jos koskaan. Sosiologit arvelevat tulevaisuuden tyypillisen kansalaisen olevan kuin kolmannen kulttuurin kasvatti.

### Juurettomuus

Vanhemmille paluu kotimaahan tapahtuu tuttuun ympäristöön, mutta ulkomailla varttuneelle matkalaukkulapselle kotimaa saattaa tuntua vieraalta paikalta. Paluu kotimaahan voi myös olla vaikeaa, sillä ympäristö ei ymmärrä, miksi lapsi ei tunne palaavansa kotiin. Tässä merkityksessä matkalaukkulapsi on kuin piilomaahanmuuttaja. Usein he kokevat todella kuuluvansa joukkoon vain muiden kolmannen kulttuurin kasvattien kanssa. Jopa 90 % matkalaukkulapsista kokevat itsensä ulkopuolisiksi ikätoveriensa joukossa. 
Heidän voi olla aluksi vaikeaa vastata kysymyksiin: "Mistä olet kotoisin?" tai "Missä koti on?". Vaikka he olisivat asuneet Suomessa jo kauemmin, yksi koti on toisessa maassa, mutta toisaalta he eivät tiedä kuuluisivatko sielläkään enää joukkoon Suomessa vietettyjen vuosien jälkeen. Heillä voi siis olla tunne, etteivät he ole kotoisin mistään.

Tunnettuja kolmannen kulttuurin lapsia
--------------------------------------

* Rudyard Kipling
* Sabine Kuegler

Katso myös
----------

* Ankkurilapsi

Lähteet
-------

1. ↑  Heikkilä, Elli (toim.): Monikulttuuriset avioliitot sillanrakentajina (Seminaariraportti 2007) *Web Reports 32*.  2008. Siirtolaisuusinstituutti. Viitattu 16.5.2009.
**Estream** on eurooppalainen projekti uusien laajaan käyttöön sopivien jonosalaajien tunnistamiseksi. Projekti käynnistettiin vuonna 2004, kun kaikki kuusi NESSIE-projektiin lähetettyä jonosalaajaa murrettiin. Estream suoritettiin kolmessa vaiheessa, aina uuteen vaiheeseen siirryttäessä osa jonosalaajista karsittiin.

Profiilit
---------

Estream-projektiin lähetetyt algoritmit jaettiin kahteen profiiliin:

* Profiili 1: Suureen nopeuteen kykenevät jonosalaajat ohjelmallisia toteutuksia varten.
* Profiili 2: Vähän resursseja vaativat jonosalaajat laitteistollisia toteutuksia varten.

Lopullinen portfolio
--------------------

Luettelo lopulliseen portfolioon päätyneistä algoritmeista julkaistiin huhtikuussa 2008.

| Profiili 1 | Profiili 2 |
| --- | --- |
| Rabbit (2.80) | Trivium (4.35) |
| Salsa20/12 (2.80) | Grain v1 (3.50) |
| Sosemanuk (1.20) | F-FCSR-H v2 (0.52) |
| HC-128 (0.60) | MICKEY v2 (0.17) |

Rabbit on ainoa portfolioon päätynyt patentoitu algoritmi. Nimen perässä suluissa oleva luku on algoritmin saama pistemäärä SASC 2008 -konferenssissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Steve Babbage, Christophe De Cannière, Anne Canteaut, Carlos Cid, Henri Gilbert, Thomas Johansson, Matthew Parker, Bart Preneel, Vincent Rijmen, Matthew Robshaw, *The eSTREAM Portfolio*
**The Bell Curve: Intelligence and Class Structure in American Life** on yhteiskuntatieteilijä Charles Murrayn ja psykologi Richard J. Herrnsteinin kirjoittama kirja, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1994. Se käsittelee älykkyyserojen yhteiskunnallista merkitystä. Sen pääväite on, että älykkyystesteillä mitattavissa oleva älykkyys ennustaa paremmin esimerkiksi yksilöiden koulu-, ammatti- ja taloudellista menestystä kuin vanhempien koulutus- ja tulotason kaltaiset perinteiset sosiologiset selitystekijät. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan yhdysvaltalainen yhteiskunta muuttui 1900-luvun kuluessa siten, että älykkyydestä tuli entistä tärkeämpää yksilön menestymisen kannalta. He myös väittävät, että älykkäimmät ihmiset, ns. kognitiivinen eliitti, ovat eristäytymässä muusta yhteiskunnasta Yhdysvalloissa.

Kirjan nimi viittaa kellokäyrään. Älykkyystutkijoiden mukaan ihmisten ÄO-testeistä saamat tulokset (älykkyysosamäärä) noudattavat melko tarkasti normaalijakaumaa siten, että suurin osa ihmisistä saa keskimääräisiä tuloksia, kun taas pieni joukko saa hyvin matalia tai hyvin korkeita tuloksia.

*The Bell Curve* aiheutti ilmestyttyään valtavan kohun, ja siitä tuli suuri myyntimenestys. Kirjasta käytiin laajaa keskustelua mediassa ja akateemisessa maailmassa sekä Yhdysvalloissa että muualla. Kirja käsittelee enimmäkseen älykkyyserojen merkitystä Yhdysvaltain valkoisen väestön keskuudessa, mutta syntynyt debatti koski lähes yksinomaan sen luvuissa 13 ja 14 käsiteltyä kysymystä rodullisten älykkyyserojen merkityksestä. 

Murrayn ja Herrnsteinin mukaan Yhdysvaltain itäaasialaisperäiset asukkaat ovat keskimäärin jonkin verran valkoisia älykkäämpiä, kun taas maan musta väestö on keskimäärin selvästi vähemmän älykästä kuin valkoiset ja aasialaiset. Heidän mukaansa nämä älykkyyserot ovat keskeinen tekijä, joka selittää sosioekonomisia eroja rotujen välillä. Murrayn ja Herrnsteinin mukaan älykkyyseroja ei ole mahdollista myöskään poistaa esimerkiksi koulutuksellisin interventioin.

*The Bell Curven* väitteitä erityisesti afroamerikkalaisten muita keskimäärin heikommasta älykkyydestä on kritisoitu paljon. Richard Lynnin mukaan kirja on todennäköisesti saanut osakseen enemmän kritiikkiä kuin yksikään toinen psykologian historiassa.[1] Toisaalta kirjan ilmestymisvuonna 1994 *The Wall Street Journalissa* julkaistiin 52 älykkyystutkijan kannanotto, jossa kirjan väitteitä luonnehdittiin älykkyystutkimuksen vallitsevien näkemysten mukaisiksi.[2] Yhdysvaltain psykologiyhdistys APA teetti vastauksena kirjaan asiantuntijaraportin älykkyystutkimuksesta.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Lynn: The Attack on The Bell Curve. Personality and Individual Differences 26, (1999), s. 761-765
2. ↑  "Mainstream Science on Intelligence" The Wall Street Journal, 13.12.1994, s. A18
3. ↑  *Intelligence: Knowns and Unknowns*
**Jan Einar Thorsen** (s. 31. elokuuta 1966) on entinen norjalainen alppihiihtäjä, olympiamitalisti ja supersuurpujottelun maailmancup-voittaja.

Thorsen kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1987–1994. Hän sijoittui Crans Montanan MM-kilpailuissa 1987 alppiyhdistetyssä yhdenneksitoista. Vailin MM-kisoissa 1989 hän oli syöksylaskussa neljästoista ja Saalbachissa 1991 samassa lajissa viides.

Thorsen saavutti olympiapronssia supersuurpujottelussa Albertvillessä 1992. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Kjetil André Aamodtille 79 sadasosasekuntia, toiseksi sijoittui Marc Girardelli. Thorsen oli lisäksi viides syöksylaskussa ja yhdestoista alppiyhdistetyssä. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän sijoittui suurpujottelussa neljänneksi, super-G:ssä seitsemänneksi ja syöksyssä kymmenenneksi.

Thorsen voitti supersuurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1993–1994. Hän voitti kaikkiaan kolme maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kahdeksan kertaa kolmen parhaan joukkoon.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Suurpujottelu:
	+ Kausi 1993–1994: Crans Montana voitto
* Supersuurpujottelu:
	+ Kausi 1991–1992: Morioka kolmas
	+ Kausi 1992–1993: Val d'Isère voitto, St. Anton toinen
	+ Kausi 1993–1994: Wengen toinen, Vail voitto
* Syöksylasku:
	+ Kausi 1991–1992: Panorama toinen
	+ Kausi 1992–1993: Val Gardena toinen
* Yhteispisteet:
	+ Kausi 1991–1992: supersuurpujottelucupissa neljäs
	+ Kausi 1992–1993: supersuurpujottelucupissa neljäs
	+ Kausi 1993–1994: kokonaiskilpailussa kuudes, supersuurpujottelucupin voitto

Lähteet
-------

* Jan Einar Thorsen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Gustav Brunner** (s. 12. syyskuuta 1950) on itävaltalainen Formula 1 -autojen suunnittelija.

Hänen uransa Formula 1:ssä alkoi vuonna 1978, kun hän toimi saksalaisen ATS -tallin suunnittelijana. Brunner lähti tallista kuitenkin lyhyen yhteistyön jälkeen, mutta palasi takaisin vuonna 1981. Tallin lopetaessa toimintansa vuonna 1984, Brunner siirtyi brittiläisen RAM -tallin suunnittelijaksi. Hänen suunnittelemansa RAM 03 -auto osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, sillä se selviytyi 23 startista vain 4 kertaa maaliin saakka.

Ferrari palkkasi Brunnerin suunnittelemaan kauden 1987 F1/87 -autoaan, jolla Gerhard Berger pystyi kahteen osakilpailuvoittoon kauden aikana. Brunner joutui väistymään Ferrarilta, kun talli palkkasi uudeksi suunnittelijakseen britti John Barnardin. Entisen ATS -tallin omistaja Günther Schmidt oli perustamassa uutta Rial -tallia, jonka suunnittelijaksi Brunner siirtyi kaudelle 1988. Yhteistyö kuitenkin katkesi kauden jälkeen ja Brunner siirtyi Zakspeed -tallin palvelukseen 1989, jossa taloudelliset vaikeudet astuivat esiin ja tallin toiminta lopetettiin. Vuodet 1990-1992 Brunner työskenteli Leyton House nimisessä tallissa, joka sekin joutui vetäytymään F1:stä rahojen loputtua.

Leyton Housen jälkeen Brunner työskenteli kaudella 1993 Minardin F1-tallissa, jossa hän vastasi M193 -auton suunnittelusta. Hän siirtyi kesken kauden takaisin Ferrarille, jossa työskenteli seuraavat viisi vuotta ja palasi keväällä 1998 Minardin tekniseksi johtajaksi. Japanilainen autonvalmistaja Toyota perusti oman F1 -tallinsa ja kaappasi Brunnerin Minardilta kesällä 2001. Brunner suunnitteli autoja Toyotalle neljän vuoden ajan, kunnes lähti tallista vuonna 2005.

Lähteet
-------

* Erola, Lasse: *Formula 1 tietosanakirja*, s. 48. Jyväskylä: Gummerus Kustannus Oy, 2001. ISBN 9515660823.