recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Harry Harrisonin romaania. Myös Stanisław Lemin teos* Astronauci *tunnetaan suomeksi nimellä* Kuoleman planeetta*.*

**Kuoleman planeetta** (engl. *Deathworld*) on Harry Harrisonin tieteisromaani, jonka on suomentanut Hannu Tervaharju ja julkaissut John Books Oy vuonna 1980. Kirja kertoo Jason dinAltin matkasta Pyrrus-planeetalle. Jason lähtee Pyrrukselle, koska häntä kiinnostavat sen eläimet ja luonto, jotka ovat äärettömän vihamielisiä ihmiselämää kohtaan. Jason saa selville, että planeetan eliöt eivät aina ole olleet ihmisiä kohtaan yhtä vihamielisiä kuin nykyisin. Jason ryhtyy selvittämään, mikä planeetalla on aiheuttanut nykyisen tilan. Ratkaistessaan arvoitusta Jason kohtaa suurta vastarintaa paikallisten asukkaiden asenteissa ja ennakkoluuloissa. Siksi hänen täytyy selvitellä myös planeetan sosiaalisia ongelmia.

Kirja oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 1981.

Alkuasetelma
------------

Jason dinAlt on menestyvä ammattiuhkapeluri, joka kieretelee ympäriinsä keräten suuria pelivoittoja. Jasonin menestyksen salaisuus on PSI-voimat, joilla hän pystyy voittamaan uhkapelejä. Jason tapaa Kerk Pyrruksen. Kerk on peräisin Pyrrus-planeetalta, joka on olosuhteiltaan äärimmäisen vihamielinen ihmiselämälle. Kerk tarvitsee kiireellisesti rahaa puolustaakseen ihmisiä planeettansa vaarallisia eläimiä vastaan. Rahan tarpeessa hän tarjoutuu rahoittamaan Jasonin pelaamista. Jason kiinnostuu planeetan ääriolosuhteista ja haluaa lähteä Kerkin mukaan. Heidän kulkunsa vie lopulta Pyrrukselle, missä Jason alkaa selvittää planeetan arvoituksia ja ongelmia.

Kirjan päähenkilöt
------------------

* Brucco
* Jason dinAlt (päähahmo, ammattipeluri)
* Krannon (trukkikuski)
* Meta
* Naxa (Möyrijä, puhuja)
* Kerk Pyrrus (Pyrruslaisten johtaja)
* Rhes (Möyrijöiden johtaja)
* Skop (henkivartija)

Kirja
-----

* Harry Harrison, *Kuoleman planeetta*, suom. Hannu Tervaharju, John Books Oy, 1980, ISBN 951-9247-03-3

Lähteet
-------

1. ↑  Risingshadow.net[vanhentunut linkki]
**Néa Tríglia** (kreik. Νέα Τρίγλια) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 071 (vuonna 2011).

Néa Tríglian pieni kaupunki, suomeksi "Uusi Tríglia", sijaitsee Chalkidikín niemimaan länsiosissa linnuntietä noin 45 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Sen nimi viittaa vanhaan Trígliaan (nyk. Tirilye) Bithyniassa Vähässä-Aasiassa, josta muutti alueelle kreikkalaisevakkoja vuoden 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa.

Néa Tríglia muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Τριγλίας, *Dimotikí Koinótita Néas Triglías*), johon kuuluu varsinaisen Néa Tríglian kaupungin lisäksi kylä Paralía Néas Triglías. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 102.

Aiemmin kaupunki kuului Tríglian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Néa Propontídan kunnan Tríglian kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Néa Tríglia** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee jalkapalloilijaa. Pyöräilijästä kertoo Nelson Oliveira (pyöräilijä).*

**Nélson Miguel Castro Oliveira** (s. 8. elokuuta 1991 Barcelos, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Citya ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Oliveira saapui Benfican junioriakatemiaan 15-vuotiaana Bragasta. Tammikuussa 2010 hän siirtyi kauden loppuun asti kestävällä lainasopimuksella Rio Aveen. 7. helmikuuta 2010 Oliveira pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa sekä teki ensiesiintymisensä Primeira Ligassa Leixõesia vastaan.

Kaudeksi 2010–2011 Oliveira lainattiin Paços Ferreiraan. Hän onnistui maalinteossa heti ensimmäisessä ottelussaan 12. syyskuuta 2011 Marítimoa vastaan.

Kesällä 2011 hän palasi takaisin Benficaan ja teki ensiesiintymisensä joukkueessa 14. lokakuuta 2011 ottelussa Portimonensea vastaan. Kaudella 2012-2013 Oliveira pelasi jälleen lainalla. Hän iski espanjalaiselle RC Deportivo de La Coruñalle 30 ottelussa neljä maalia. Kaudeksi 2013-2014 Benfica lainasi Oliveiran Stade Rennais'hin. 

Oliveira pelasi seuraavilla kausilla Englannissa kaksi kertaa lainasopimuksella. Ensin puoli vuotta Valioliigaa Swanseassa kauden 2015 loppuun ja kaudella 2015-2016 Mestaruussarjassa Nottinghamissa. Oliveira siirtyi nelivuotisella sopimuksella Norwichiin 30. elokuuta 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Nélson Oliveiran esittely Footballzz.com-sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)

Deportivo – Primera División
1 Aranzubia |
2 Manuel Pablo |
3 Evaldo |
4 Álex |
5 Zé Castro |
6 Aythami |
7 Saúl |
8 André Santos |
9 Pizzi |
10 Juan Domínguez |
11 Riki |
12 Pinto |
13 Lux |
14 Aguilar |
15 Laure |
16 Gama |
17 Ayoze |
18 Camuñas |
19 Roderick |
20 Jesús Vázquez |
21 Valerón |
22 Salomão |
23 Bodipo |
24 Marchena |
25 Oliveira |
Valmentaja Oltra

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Custódio |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Almeida |
10 Quaresma |
11 Oliveira |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Rolando |
15 Rúben Micael |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 Lopes |
20 Viana |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento
**Néa Málgara** (kreik. Νέα Μάλγαρα) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Déltan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέων Μαλγάρων, *Dimotikí Koinótita Néon Malgáron*). Kaupungin väkiluku on 2 404 (vuonna 2011).

Néa Málgaran pieni kaupunki, suomeksi "Uusi Málgara", sijaitsee Axiós-joen länsirannalla linnuntietä noin 23 kilometriä länteen Thessalonikin keskustasta. Sen nimi viittaa vanhaan Málgaraan, joka sijaitsi Itä-Traakiassa. Sieltä muutti paljon kreikkalaisevakkoja alueelle Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923. Nykyisin kaupunki on kasvanut kiinni viereiseen Kýminan kaupunkiin.

Aiemmin kaupunki kuului Axióksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Déltan kunnan Axióksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Néa Málgara** Wikimedia Commonsissa
*Pyhittäjä Trifon Petsamolainen*, ikoni
Konstantin Korovin, *Pyhittäjä Trifonin joki Petsamossa Venäjällä*, 1894
**Trifon Petsamolainen** (Kuolalainen) (ven. Преподобный Трифон Печенгский, Кольский, *Prepodobnyi Trifon Petšengski, Kolski*, koltansaameksi *Pââʹss Treeffan*) oli 1500-luvulla Kuolan niemimaalla ja Lapissa vaikuttanut ortodoksinen munkki ja askeetti, jota pidetään Petsamon luostarin ja Boris Glebin kappelin perustajana.

Trifon, siviilinimeltään Mitrofan, syntyi noin vuonna 1495 Toržokin kaupungissa Tverin läänissä. Hän oli papin poika, ja tunsi jo nuorena halua palvella Jumalaa ja vetäytyä viettämään erakkoelämää. Jumalan johdatuksesta hänen kerrotaan lähteneen pohjoiseen Petsamojoelle valistamaan lappalaisheimoja Kristuksesta, ja häntä kutsutaankin kolttien apostoliksi.

Pyydettyään ja saatuaan Novgorodin arkkipiispalta luvan perustaa Marian ilmestyksen kirkko pohjoiseen Mitrofan vihittiin munkiksi nimellä Trifon, ja hän alkoi johtaa Pyhän Kolminaisuuden luostaria Petsamojoen varrella levittäen samalla voimakkaasti kristinuskoa pohjoisen asukkaille.

Trifon kuoli vuonna 1583. Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen vuosittaista muistopäivää vietetään 15.12. 

Sevettijärven ortodoksinen kirkko on pyhitetty pyhittäjä Trifon Petsamolaisen muistolle. Kirkko on rakennettu vuonna 1951 alkujaan tsasounaksi ja vihitty kirkoksi vuonna 1992.

Lähteet
-------

* Trifon Petsamolainen Ortodoksi.net

### Viitteet

1. 1 2  Inarin Lapin matkailu ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suurnopeusmuovauksella** tarkoitetaan ohutlevyn muovausprosesseja, joissa muovattavan työkappaleen nopeus on vähintään luokkaa 200 m/s. Näissä nopeuksissa joidenkin metallien (esimerkiksi alumiinin) muovattavuus paranee jopa kolminkertaiseksi, eli metalli muovautuu ennen murtumistaan jopa 3x normaalia enemmän. Suurnopeusmuovauksen menetelmät ovat: räjäytysmuovaus, sähköimpulssimuovaus ja magneetti-impulssimuovaus.

Räjäytysmuovaus
---------------

Menetelmässä levitetään räjähdysainetta muovattavan levyn pintaan ja räjäytetään siinä, jolloin levy painautuu räjähdyksen voimasta sen takana olevaa muottia vastaan. Tällä tavalla valmistettiin Nevadassa suuria säiliön päätyjä 1960-luvulla. Toisessa menetelmässä koneeseen ladataan räjähdyspanos, ja koneessa oleva työkalu kiihdytetään tämän räjähdysvoiman avulla vasten muovattavaa levyä, joka pakenee työkalun edellä muottia vasten. Räjäytysmenetelmällä voidaan myös hitsata.

Sähköimpulssimuovaus
--------------------

Sähköimpulssimuovauksessa lyhytaikaisen (impulssi) valokaaren avulla saadaan vedessä aikaan paineaalto, joka muovaa kappaleen. Menetelmällä on yhtäläisyyksiä hydromuovauksen kanssa.

Magneetti-impulssimuovaus
-------------------------

Menetelmässä sähkömagneetin läpi johdetaan erittäin suuri virtaimpulssi, mikä aiheuttaa ympärilleen pulssimaisen voimakkaan magneettikentän. Tämä magneettikenttä johdetaan kappaleeseen siten, että kappaleeseen syntyy halutun suuntainen voima. Magneetti-impulssimuovauksessa hyvin sähköä johtava metallilevy asetetaan magneettikenttään siten, että levy liikkuu kohtisuoraan muottia kohti. Kohdattuaan muotin, levy muovautuu dynaamisen energiansa ja kenttävoiman ansiosta muottia vasten. Voidaan myös muovata välillisesti siten, että pelkästään työkalu (painin) saatetaan magneettipulssin avulla suureen nopeuteen. Työkalu sitten muovaa levyn.

Suurnopeusmuovauksen etuna on, että kappaleen takaisinjousto jää niissä pieneksi. Laitteet ovat melko yksinkertaisia ja siten halpoja.
Caterpillar Challanger
 CaseIH Quadtrac CVX 540 runko-ohjattava.
McCormick International TD-14 traktori, jota käytettiin tykinvetäjänä Jatkosodassa. Nykyisin Hämeenlinnan tykistömuseossa.
**Telaketjutraktori** tai **telatraktori** on traktorityyppi, jossa ilmakumirenkaat on korvattu telaketjuilla. Niitä valmistettiin jo traktorituotannon alkuaikoina, mutta olivat varsin eksoottisia laitteita hyvin pitkään. Varsinainen läpimurto tapahtui 1980-luvulla, jolloin Caterpillar esitteli uudenlaisen alustatekniikan Mobil-trac-järjeselmän, jossa perinteiset metalliset telat korvattiin tekokumisilla. Kuminen tela mahdollistaa suuremmat ajonopeudet, säästää tienpintoja ja aiheuttaa vähemmän melua ympäristöön. 

Telatraktorissa on monia hyviä puolia, mutta myöskin haittoja käytännön työssä. Se soveltuu hyvin vaikeisiin maasto-olosuhteisiin kuten maan pehmeyteenn tai epätasaisuuteen. Traktoreiden tehon kasvaessa vuosikymmenien kuluessa moninkertaiseksi, haasteeksi on muodostunut moottorin voiman siirtäminen mahdollisimman tehokkaasti vastaavaavaksi vetokyvyksi. Tehokkaimman vetokyvyn traktorille mahdollistaa telaketju. Telaketjutraktori ehkäisee myös pellolla maan tiivistymistä, koska traktorin paino jakaantuu telojen ansiosta laajemmalle alueelle. Osa nykyaikaisista markkinoilla olevista malleista on suunniteltu alun perin telaketjutraktoreiksi ja osaan malleista on vain tavalliseen maataloustraktoriin lisätty telat.

Telaketjutraktoreita käytettiin toisen maailmansodan aikana erityisesti tykinvetäjinä. Sotien jälkeen telaketjutraktoreilla vedettiin 12 tonnin painoisia valtaoja-auroja. Nykyisin telaketjuilla varustettuja puskutraktoreita ja muita telaketjutraktoreita käytetään erilaisissa maansiirtotöissä sekä maatalouden raskaissa muokkaustöissä.

Epätäydellinen luettelo telatraktoreista:

* Caterpillar Challanger 65, 75
* CaseIH Quadtrac 9370QT, 9380QT
* John Deere 9030 ja 8RT sarjat, lisätty telat tavalliseen traktoriin
* HTZ NATI-1TA, DT-54 - DT 75-E mallisto, uudempana esimerkiksi HTZ-181
* KD-35
* McCormick International TD-5, TD-9, TD-14, TD-20, TD-35, TD-40

Galleria
--------

* Fordson Major puskutraktorina.Fordson Major puskutraktorina.
* McCormick International TD-40McCormick International TD-40
* Caterpillar elonkorjuussa.Caterpillar elonkorjuussa.
* Fiat telatraktoriFiat telatraktori
* HoltHolt
* Marshall peltotraktori.Marshall peltotraktori.
* Versatile 460DT runko-ohjattava näyttelyhallissa.Versatile 460DT runko-ohjattava näyttelyhallissa.
* Bristol traktoriBristol traktori
* Venäläinen DT-75 puskutraktorina.Venäläinen DT-75 puskutraktorina.
* HTZ-142HTZ-142
* Harkovan traktoritehtaan uudempaa mallistoa: HTZ-181.Harkovan traktoritehtaan uudempaa mallistoa: HTZ-181.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Dörflinger: "Teloilla hiljaa hiipien", *Traktorit - vetovoiman vuosisata*, s. 92, 166. Suomentanut Hannu Väisänen. Hämeenlinna: Karisto Oy, 2012. ISBN 978-951-23-5534-1.
2. ↑  Taneli Juusela: *Maanviljelijän tietokirja 1*, s. 97. Helsinki: WSOY, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Telaketjutraktori**.
McCormick TD-14 Jatkosodassa vuonna 1941(Video)
Tele Finlandin logo vuosina 2004–2012.
**Tele Finland** oli TeliaSonera Finlandin 17. toukokuuta 2004 perustama suomalainen teleoperaattori, joka toimi aluksi TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä.
Tele Finland fuusioitui Soneran kanssa keväällä 2017 ja tunnetaan nyt nimellä Telia Finland.

Historia
--------

Tele Finlandin toimiessa TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä se fuusioitiin vuonna 2005 osaksi emoyhtiötään. Samana vuonna teleoperaattori ACN Communicationin vetäytyessä Suomen matkapuhelinmarkkinoilta yhtiö sopi yhdessä TeliaSoneran kanssa matkapuhelinliittymiensä siirtämisestä Tele Finlandille. Näin ACN:n nykyasiakkaat saivat jatkaa liittymiensä käyttöä ilman katkoksia.

1. huhtikuuta 2006 Tele Finlandin liittymien uusmyynti sekä markkinointi lopetettiin väliaikaisesti. Taukoa ei ehtinyt kestää kauan, eivätkä sen vaikutukset näkyneet nykyasiakkaiden liittymien toiminnassa. Liittymien uusmyynti netissä aloitettiin uudelleen jo keväällä 2007.

Palvelut
--------

Operaattorin toimiessa Soneran matkapuhelinverkossa se tarjosi kuluttaja-asiakkaille puhe- ja liikkuva netti -liittymien ohella myös puhelimia, tabletteja, kannettavia tietokoneita sekä lisälaitteita.

Asiakaspalveluun yhteydenotto onnistui niin puhelimitse, chat-palvelun kautta, sähköpostitse sekä sosiaalisen median kanavissa, kuten Facebookissa ja Twitterissä. Sen lisäksi Tele Finlandin palveluja myytiin omilla osastoilla (Arkistoitu – Internet Archive) lukuisissa K-Citymarketeissa ja kauppakeskuksissa ympäri maan.

Tele Finlandin lause "Helpoksi tehty" kuvasti halua tehdä asioinnista mahdollisimman sujuvaa sekä tarjota parasta palvelua.

Tele Finlandilla oli EPSI-asiakastyytyväisyystutkimuksen mukaan Suomen operaattoreiden tyytyväisimmät asiakkaat sekä paras asiakaskokemus ja -uskollisuus vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 sekä 2016.

Maaliskuussa 2017 Sonera muutti nimekseen Telia ja Tele Finland yhdistettiin Teliaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Asiakastiedote - Ajankohtaista - Tele Finland *www.tele.fi*.  Arkistoitu 1.2.2017. Viitattu 19.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Telian viralliset suomenkieliset sivut
**Tuotevastuu** on tuottajan vastuuta tuotteista, jotka ovat vaarallisia tai aiheuttavat vahinkoa.

Esimerkki tuotevastuutilanteesta on pesukoneen vuotamisesta aiheutuva asunnon kosteusvaurio. Jos vuoto johtuu pesukoneen viasta, on valmistajalla tai maahantuojalla vastuu vahingosta. Jos näitä ei saada selville, vastaa vahingosta tavaran liikkeellelaskija.

Vahingonkorvausta on suoritettava vahingosta, joka on johtunut siitä, että tuote ei ole ollut niin turvallinen kuin on ollut aihetta odottaa. Turvallisuutta arvioitaessa on otettava huomioon ajankohta, jona tuote laskettiin liikkeelle, tuotteen ennakoitavissa oleva käyttö, tuotteen markkinointi ja käyttöohjeet sekä muut seikat. Vahinkoa kärsineen on näytettävä toteen vahinko, tuotteen puutteellinen turvallisuus sekä puutteellisen turvallisuuden ja vahingon välinen syy-yhteys.

Tuotevastuun perusteina Suomessa toimivat:

* Euroopan yhteisöjen neuvoston direktiivi 85/374/ETY 25. heinäkuuta 1985
* Suomen tuotevastuulaki 694/1990

Katso myös
----------

* Valmistusvirhe

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Myyjän vastuu viallisesta tai puutteellisesta tavarasta (KKV)
* Kuluttajansuoja (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ direktiivin muutos 1999/34/EY
*Ympyrähullut*, Matti Kalkamo ja Heli Ryhänen 2012
**Ympyrähullut** (suunnitteluaikainen nimi *Uudet tulokkaat*) on Huittisissa niin kutsutun miljoonaristeyksen liikenneympyrässä sijaitseva Matti Kalkamon ja Heli Ryhäsen tekemä taideteos vuodelta 2012. Teos on Ryhäsen tekemän *Doris*-patsaan vieressä Lauttakylänkadun ja Risto Rytin kadun risteyksessä. Huittisten kaupungin tilaama teos koostuu kuudesta valaisinpylväästä ja kahdesta pronssiin valetusta hahmosta. Teos maksoi noin 50 000 euroa ja se nimettiin nimikilpailun tuloksena *Ympyrähulluiksi*. Teos sai vuonna 2012 ympäristötaidepalkinnon Ympäristötaiteen säätiöltä.

Kommentteja teoksesta
---------------------

Matti Kalkamo kuvaa teosta näin: "Teos on vapaa tulkinnoille mutta itse näen sen dialogina kahden eri-ikäisen hemmon välillä. Tai ehkä maan tasolla oleva muistelee itseänsä nuoruuden humuvuosina, voimainsa tunnossa." Teoksen palkinnut Ympäristötaiteen säätiö on arvostanut teoksessa huumoria, liikuttavuutta ja koskettavuutta. Säätiö on pitänyt teosta tasokkaana ja ammattimaisena sekä kuvannut teosta luontevalla tavalla osaksi ympäristöään asettuvaksi.

Yksityiskohtia teoksesta
------------------------

* Pylväässä kiipeilevä hahmoPylväässä kiipeilevä hahmo
* Kiipeilijää tarkkaileva hahmoKiipeilijää tarkkaileva hahmo

Katso myös
----------

* Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Lähteet
-------

1. 1 2  Miljoonaristeys odottaa Uusia tulokkaita *lauttakyla.fi*.  10.5.2012.  Arkistoitu. Viitattu 17.6.2020.
2. 1 2 3 4  Ympyrähullut *Ympyrähulluista Hirvenpäähän*. Huittisten kaupunki. Viitattu 31.10.2018.
3. 1 2  Pertti Pitkonen: *Huittisten Ympyrähulluista Vuoden ympäristötaideteos*; Yle 26.2.2013
4. ↑  Huittisten uusin taideteos on nimeltään Ympyrähullut; Alueviesti.fi 12.12.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Ympyrähullut on vuoden 2012 ympäristötaideteos; Ympäristötaiteen säätiö; STT 26.2.2013[vanhentunut linkki]
**Aichi kōkūki kabushikikaisha** (jap. 愛知航空機株式会社) oli japanilainen lentokonevalmistaja, joka valmisti lentokoneita keisarillisen Japanin laivastolle sekä lentokonemoottoreita useille muille lentokonevalmistajille.

Aichi kōkūkin emoyhtiö oli Nagoyassa 1893 perustettu kellovalmistaja Aichi tokei seizō. Yritys aloitti lentokoneiden runkojen valmistamisen 1920 Funakatan tehtaalla Nagoyassa ja lentokonemoottoreiden valmistuksen 1927. Moottorivalmistus siirrettiin 1938 uuteen Nagoyan eteläosaan valmistuneeseen Atsutan tehtaaseen ja lentokonerunkojen valmistusta siirrettiin 1941 Nagoyaan valmistuneeseen Eitokun tehtaaseen. Yhtiö muun muassa käytti joitakin saksalaisten toimittamia koneita, kuten Heinkel He 66:ta, omien suunnitelmiensa pohjana. Yhtiö teki myöhemmin yhteistyötä brittiläisen lentokonevalmistajan Shortsin kanssa suunnitellessaan laivastolle vesilentokoneita.

Maaliskuussa 1943 perustettiin uusi yhtiö Aichi kōkūki, johon siirrettiin emoyhtiön lentokonetoiminnot. Vuoden 1944 lopulla lentokonevalmistusta hajautettiin Gifun prefektuuriin Ogakiin ja maanalaiseen tehtaaseen Setoon noin 15 kilometriä Nagoyasta itään. Samanaikaisesti moottoreiden valmistus hajautettiin Tsun laivaston lentoasemalle ja maanalaiseen tehtaaseen Tsun kaakkoispuolella. Sodan jälkeen yhtiö lakkautettiin, ja sen seuraaja Aichi kikaikōgyō tuottaa osia ja keveitä kuorma-autoja Nissanille.

Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana pääasiassa D3A-, D4Y-, E16A- ja B7A-malleja, ja sen ainoa sodan aikainen moottorisarja oli Astuta-rivimoottori, joka oli lisenssivalmisteinen Daimler-Benzin DB601.

Lähteet
-------

* René J. Francillon: *Japanese Aircraft of the Pacific War*. Lontoo, UK: Putnam & Company, 1979. ISBN 0-370-30251-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Francillon, René s. 18
Taiteilijan näkemys Concordian temppelistä, vuodelta 1892.
Concordian temppeli keisari Tiberiuksen sestertiuksessa.
**Concordian temppeli**, latinaksi *Aedes Concordiae* oli Rooman Forumilla sijainnut temppeli, josta on nykyään jäljellä vain vähäisiä jäännöksiä. Rakennuksen ulkonäköä voidaan nykyään lähinnä arvailla. 

Perinteisen käsityksen mukaan temppeli olisi perustettu vuonna 367 eaa juhlistamaan patriisien ja plebeijien välistä yhteiskuntasopimusta ja omistettu sovun jumalatar Concordialle. Ensimmäisen temppelin olisi rakennuttanut M. Furius Camillus. Varmuudella tiedetään, että rakennus oli olemassa vuonna 121 eaa ja että sitä olisi korjattu vuonna 10 jaa ja korjauksen yhteydessä sitä koristeltiin arvokkaalla marmorilla ja se oli hienosti koristeltu. Viimeisen kerran sitä olisi korjattu vuonna 284 jaa. Keskiajan alkupuolella se raunioitui ja sen marmorit ja tiilet olisi käytetty uudisrakennuksiin 1400- luvulla.   

Temppeliä käytettiin sekä senaattorien, että pappien kokoustilana. Senaattorit keskustelivat siellä tärkeistä valtiollisista asioista ja papit kokoontuivat siellä ennen uhritoimituksia, joissa toivottiin hyvää satoa. Cicero piti temppelissä kuuluisan puheensa Catilinaa vastaan.  

Antiikin aikana temppeliin oli sijoitettu arvokkaita kreikkalaisia maalauksia ja patsaita. Se oli näin ollen eräänlainen museo. 

Temppelin vähäiset jäännökset ovat peräisin vuosien 10 jaa ja 121 jaa korjauksista.

Viitteet
--------

1. 1 2 3
2. 1 2 3
3. 1 2

Lisää aiheesta
--------------

* 
*
Concertgebouw
Concertgebouw vuonna 1902.
**Concertgebouw** on konserttitalo Amsterdamissa Alankomaissa. Loistavan akustiikkansa vuoksi sitä pidetään yhtenä maailman parhaista. Se avattiin yleisölle vuonna 1888. Concertgebouw on maailman vierailluin klassisen musiikin konserttitalo: siellä pidetään vuosittain 350–400 konserttia, joilla on kuuntelijoita yli 800 000.

Historia
--------

Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Adolf Leonhard van Gendt, joka käytti innoituksena kaksi vuotta aikaisemmin Leipzigiin noussutta Neue Gewandhausia. Rakennustyöt alkoivat kaupungin silloisten rajojen ulkopuolella sijaitsevalla laitumella vuonna 1883. Hiekkaiseen maahan iskettiin kaikkiaan 2 186 kappaletta 12–13 metrin pituisia paaluja.

Talo oli valmis jo vuoden 1886 lopulla, mutta avajaiset viivästyivät. Avajaiskonsertti pidettiin 11. huhtikuuta 1888. 120-henkinen orkesteri ja viidensadan vahvuinen kuoro esittivät Wagnerin, Händelin, Bachin ja Beethovenin musiikkia.

Esityspaikat
------------

*Grote Zaal* (suuri sali) on 44 metriä pitkä, 28 metriä leveä ja 17 metriä korkea. Yleisöä sinne mahtuu noin 2 000. Suuren salin jälkikaiunta-aika on ilman yleisöä 2,8 ja yleisön läsnä ollessa 2,2 sekuntia. Tämän vuoksi sähköisesti vahvistettua musiikkia ei juurikaan esitetä Concertgebouw’ssa. Soikionmuotoinen *Kleine Zaal* (pieni sali) on 20 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Se soveltuu erinomaisesti kamarimusiikin ja liedien esittämiseen.

Talon rakentamisen aikaan akustiikan saloja ei vielä tunnettu kovin hyvin, ja sisätiloja onkin jälkikäteen muuteltu useaan otteeseen äänen käyttäytymisen parantamiseksi. Sisätilojen koristelut on kuitenkin pyritty säilyttämään alkuperäisinä.

Katso myös
----------

* Concertgebouw-orkesteri

Lähteet
-------

1. ↑  Service, Tom: Happy 125th birthday, Concertgebouw *The Guardian*.  11.4.2013. Viitattu 13.5.2015.
2. ↑  The history of Concertgebouw in Amsterdam Amsterdam Info. Viitattu 13.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Concertgebouw**.
* Concertgebouw
**Duran Duran** on Duran Duranin ensimmäinen albumi, joka alun perin julkaistiin vuonna 1981. Se julkaistiin uudelleen yhtyeen saavutettua maailmanlaajuisen suosion vuonna 1983.

Albumi nousi brittilistan kolmanneksi 27. kesäkuuta 1981 ja pysyi listoilla 118 viikkoa. Alkuperäisjulkaisu ei menestynyt Yhdysvalloissa, mutta vuoden 1983 uudelleenjulkaisu nousi sijalle kymmenen ja pysyi listoilla 87 viikkoa. Yhdysvalloissa levy myi platinaa (yli miljoona kappaletta) kesäkuussa 1985.

Albumilta julkaistiin singlet "Planet Earth", "Careless Memories", "Girls on Film" ja "Is There Something I Should Know?" (vuoden 1983 uudelleenjulkaisu). Näistä "Girls on Film" on yksi Duran Duranin tunnetuimmista lauluista.
Sen "Late night version" video herätti huomiota eroottissävyisillä rappioyökerho-elementeillä kuten muta- ja sumopaini. Musiikillisesti kappale on soitettu ja sovitettu osaksi uudelleen ja on albumiversiota pidempi. Kappaleesta Planet Earth tehtiin remix -versio ensimmäisen Sonic The Hedgehog -pelin loppuvastukseen.

Kappalelistaus
--------------

### Alkuperäispainos (1981)

1. "Girls on Film" (3:30)
2. "Planet Earth" (3:59)
3. "Is There Anyone Out There" (4:02)
4. "To The Shore" (3:49)
5. "Careless Memories" (3:53)
6. "Night Boat" (5:25)
7. "Sound of Thunder" (4:06)
8. "Friends of Mine" (5:42)
9. "Tel Aviv" (5:16)

### Uusintapainos (1983)

1. "Girls On Film" (3:30)
2. "Planet Earth" (3:59) [single-versio]
3. "Is There Anyone Out There" (4:02)
4. "Careless Memories" (3:53)
5. "Is There Something I Should Know?" (4:07)
6. "(Waiting For The) Night Boat" (5:25)
7. "Sound Of Thunder" (4:06)
8. "Friends Of Mine" (5:42)
9. "Tel Aviv" (5:16) [instrumentaali]

Soittajat
---------

* Simon Le Bon - laulu
* Nick Rhodes - koskettimet
* John Taylor - basso
* Roger Taylor - rummut
* Andy Taylor - kitara
**Eric Castrén** (14. heinäkuuta 1732 Paltamo – 21. joulukuuta 1787 Kemi) oli valistushenkinen pappi, joka toimi mm. Kemin kirkkoherrana.

Castrénin vanhemmat olivat Kajaanin pormestari ja kihlakunnan vouti Matias Castrenius, myöh. Castreen (1693–1771) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Helena Albogius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1748 ja valmistui filosofian maisteriksi 1754. Castrén vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1755.

Turun akatemiassa opiskellessaan Eric Castrén laati talousopin professorin Pehr Kalmin ohjauksessa väitöskirjan *Öfver Kajanaborgs län*, jossa kuvattiin Kajaanin kaupungin sekä Paltamon ja Sotkamon pitäjien historiaa ja taloudellisia oloja. Papiksi vihkimisen jälkeen Castrén sai 1755 viran kotipitäjänsä Paltamon kirkkoherran apulaisena. Tämän jälkeen hän toimi Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä pataljoonansaarnaajana vuodesta 1759 sekä Pudasjärven kirkkoherrana vuodesta 1762. Kemin kirkkoherran virkaan hänet nimitettiin vuonna 1785. Castrénista tuli lääninrovasti 1786 ja hän oli saarnaajana pappeinkokouksessa Kokkolassa 1784.

Castrén kirjoitti tutkielman myös Pudasjärven pitäjästä, mikä julkaistiin H.G. Porthanin lehdessä *Tidningar utgifne af et Sällskap i Åbo* vuonna 1776. Papintoimensa ohessa Pudasjärvellä Castrén otti osaa suuren pitäjänsä elinkeinojen edistämiseen ja vaikutti poronhoidon vakiintumiseen talonpoikaiston keskuudessa.

Eric Castrén oli naimisissa 1763–1784 Pudasjärven kirkkoherran Samuel Keckmanin tyttären Katarina Elisabet Keckmanin (k. 1784) kanssa ja vuodesta 1786 Oulun kappalaisen Jakob Elfvingin tyttären Brita Helena Elfvingin (k. 1817) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Hänen poikiaan olivat Kemin kirkkoherra, teologian tohtori Matthias Castrén (1764–1845), Utsjoen kirkkoherra Samuel Castrén (1765–1797), Alatornion kirkkoherra Erik Castrén (1771–1846), Rovaniemen kirkkoherra Kristian Castrén (1779–1825), Evijärven kappalainen Jakob Castrén (1781–1816) ja Säräisniemen kappalainen Zachris Castrén (1782–1818).

Teoksia
-------

* *Historisk och oeconomisk beskrifning öfwer Cajanaborgs-län, med wederbörandes tilstädielse, under oeconomiae professorens och Kongl. Sv. Wettensk. Academiens ledamots herr Pehr Kalms inseende, för magister krantsens ärhällande, til almänt ompröfwande framgifwen i Åbo Academ. öfre sal, den 13. Junii 1754. Af Eric Castrèn, Österbotninge*. Åbo, tryckt hos directeuren och kongl. boktr. i stor-förstendömet Finland, Jacob Merckell, 1754

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Erik Castrén. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.11.2016.
2. ↑  Jouko Vahtola: / Castrén, Eric (1732−11787) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Gabriel Iván Mercado** (s. 18. maaliskuuta 1987 Puerto Madryn) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa qatarin pääsarjassa pelaavaa Al-Rayaania. Oikeajalkainen Mercado on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.

Mercado aloitti uransa Primera División de Argentinan Racing Clubissa, jonka paidassa hän pelasi vuodet 2006–2010. Otteluita kertyi 93 ja maaleja yksi. Heinäkuussa 2010 Mercado siirtyi Estudiantesiin. Hän voitti seuran paidassa vuoden 2010 Aperturan. Mercado debytoi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa ja Copa Sudamericanassa. Yhteensä hänelle kertyi otteluita seuran paidassa 66 ja maaleja kymmenen. Heinäkuussa 2012 Mercado siirtyi River Platen riveihin. Hän on voittanut seuran kanssa muun muassa Copa Libertadoresin, Copa Sudamericanan, Recopa Sudamericanan ja Argentiinan Primera Divisiónin. Mercado oli mukana myös vuoden 2015 seurajoukkueiden MM-kilpailuissa.

Mercado kuului Argentiinan kultaa voittaneeseen joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän pelasi turnauksessa kuudessa ottelussa. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista hän oli mukana saavuttamassa hopeaa. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2010 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Chileä vastaan.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkuetasolla**

* Primera División de Argentina: Apertura 2010, Torneo Final 2014
* Copa Libertadores: 2014
* Recopa Sudamericana: 2015
* Copa Sudamericana: 2015
* Copa Suruga Bank: 2015

**Maajoukkuetasolla**

* Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2007)
* Alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut: hopeaa (2007)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Gabriel Mercado Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Gabriel Mercado National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Montiel |
3 Augustinsson |
4 Rekik |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Corona |
10 Rakitić |
11 Munir |
12 Mir |
13 Bono |
14 Óscar |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Delaney |
19 Acuña |
20 Diego Carlos |
21 Óliver |
22 Idrissi |
23 Koundé |
24 Gómez |
25 Fernando |
Valmentaja Lopetegui

Argentiinan joukkue – Copa América 2016
1 Romero |
2 Maidana |
3 Roncaglia |
4 Mercado |
5 Kranevitter |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Fernández |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Funes Mori |
14 Mascherano |
15 Cuesta |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Lamela |
19 Banega |
20 Gaitán |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Guzmán |
2 Mercado |
3 Tagliafico |
4 Ansaldi |
5 Biglia |
6 Fazio |
7 Banega |
8 Acuña |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Di María |
12 Armani |
13 Meza |
14 Mascherano |
15 Lanzini |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Salvio |
19 Agüero |
20 Lo Celso |
21 Dybala |
22 Pavón |
23 Caballero |
Valmentaja Sampaoli
Gabriel Pierné
**Henri Constant Gabriel Pierné** (16. elokuuta 1863 Metz – 17. heinäkuuta 1937 Ploujean) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri.

Pierné muutti lapsena vanhempineen Pariisiin, jossa hän aloitti vuonna 1871 opiskelun Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan siellä toimivat Jules Massenet ja César Franck. Pierné palkittiin *Edith*-kantaatistaan Prix de Romella vuonna 1882. Franckin kuoltua vuonna 1890 Pierné seurasi tätä Sainte-Clotilden urkurina, jona toimi vuoteen 1898. Vuonna 1903 hänestä tuli Orchestre Colonnen avustava kapellimestari ja vuonna 1910 Édouard Colonnen kuoltua pääkapellimestari. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1934 saakka. Pierné työskenteli myös Pariisin konservatorion hallinnossa. Hänet valittiin Académie des Beaux-Artsiin ja lyötiin Kunnialegioonan ritariksi.

Pierné sävelsi muun muassa näyttämömusiikkia, johon kuuluu monia oopperoita, kuten *Vendée* (1897); Ballets russesissa myös tuotettiin menestyksellä kolme Piernén säveltämää balettia. Piernén muuhun tuotantoon kuuluvat sävelrunot, konsertto pianolle, oratoriot, yksinlaulut ja lukuisat kamarimusiikkiteokset vaihteleville kokoonpanoille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gabriel Pierné Hyperion Records
2. 1 2 3 4 5  Gabriel Pierné AllMusic
3. 1 2  Gabriel Pierné Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gabriel Palander** (1. elokuuta 1776 Vanaja – 17. marraskuuta 1821 Turku) oli suomalainen Turun akatemian oppineisuuden historian ja teoreettisen filosofian professori.

Palanderin vanhemmat olivat Vanajan kirkkoherra Gabriel Palander (1730–1800) ja Katarina Elisabet Procopaeus. Hän kävi Porvoon lukiota 1788–1794 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1794. Palander valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1798.

Palander oli Turun akatemian kirjaston ylimääräisenä amanuenssina vuodesta 1798 sekä oli matematiikan dosenttina vuodesta 1799 toimien samalla kirjaston amanuenssina vuodesta 1803. Hän oli sitten toisena filosofian apulaisena vuodesta 1805 sekä kirjastonhoitajana 1809–1814 ja samalla oppineisuuden historian professorina vuodesta 1811. Palanderista tuli teoreettisen filosofian professori vuonna 1814. Hän oli Hämäläisen osakunnan kuraattorina 1803–1806 ja inspehtorina 1816–1821.

Palander oli myös matemaatikko ja hän osallistui matemaatikko Jöns Svanbergin kanssa vuosina 1801–1802 Västerbottenissa ja Lapissa järjestettyihin astemittauksiin. Palander käsitteli filosofian luennoillaan Immanuel Kantin ja Georg Wilhelm Friedrich Hegelin filosofisia oppeja ja häntä on pidetty yhtenä Suomen ensimmäisistä kantilaisista filosofeista.

Teoksia
-------

* *De methodi logicae in syntheticam & analyticam divisione*. 1813
* *De divisione judiciorum ex respectu qualitatis oriunda*. 1815

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Gabriel Palander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 7.2.2015.
2. ↑  Filosofia.fi henkilögalleria : Gabriel Palander (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Askitarió** (kreik. Ασκηταριό) oli helladisen kulttuurin aikainen asutus Attikan itärannikolla Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Rafína-Pikérmin kunnassa lähellä Rafínan kaupunkia. Kohteen "erakkomajaa" tarkoittava nimi on nykyaikainen, eikä sen muinaista nimeä tunneta.

Askitarió oli asuttuna varhaisella helladisella kaudella II (EH II) noin 2800–2300 eaa. Se sijaitsee pienessä niemessä olevalla kukkulalla. Kukkula on ollut linnoitettu ja sen muurien sisäpuolella on ollut lukuisia taloja. Linnoitusmuurin korkeus on ollut 3–6 metriä ja paksuus paikoin jopa 2 metriä. Asutuksen hautausmaa on ollut kukkulan juuressa. Nykyisen nimensä paikka on saanut siitä, että sen lähellä sijaitsevassa luolassa on asunut Pentélin luostarista tulleita munkkeja.

Askitarión kaivaukset suoritettiin vuosina 1952–1954. Niissä on kaivettu vain pieni osa asutuksesta, noin 11 taloa. Paikalta löydetyt keramiikkaesineet ja muut esinelöydöt ovat Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Askitario *Hellenica World*. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2 3  Askitario *Megalithic*. Viitattu 21.8.2017.
3. 1 2 3  Η Ραμφόστομη φιάλη του Ασκηταριού *Pistikidis*. Viitattu 21.8.2017.
**Asklepiadeus** eli *Asklepiadeen säe* (lat. *asclepiadeus*) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä runoilija Asklepiadeesta. Sitä käytti kuitenkin jo ennen tätä Alkaios.

Kaava
-----

Asklepiadeus muodostuu glykoneuksesta, jonka sisällä toistetaan khoriambi kerran (*asklepiadeus minor*, pienempi Asklepiadeen säe) tai kahdesti (*asklepiadeus maior*, suurempi Asklepiadeen säe). *Asklepiadeus minor* -säkeessä on näin 12 tavua ja sen kaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

      
*Asklepiadeus maior* -säkeessä on puolestaan 16 tavua ja sen kaava on:

Esimerkki
---------

Alkaios, katkelma 346 PLF (Lobel–Page):

πώνωμεν· τί τὰ λύχν᾽ ὀμμένομεν; δάκτυλος ἀμέρα·
κὰδ δἄερρε κυλίχναις μεγάλαις, ἄϊτα, ποικίλαις·
οἶνον γὰρ Σεμέλας καὶ Δίος υἶος λαθικάδεα
ἀνθρώποισιν ἔδωκ᾽. ἔγχεε κέρναις ἕνα καὶ δύο
πλήαις κὰκ κεφάλας, ‹ἀ› δ᾽ ἀτέρα τὰν ἀτέραν κύλιξ
ὠθήτω.
*pōnōmen· ti ta lykhn᾽ ommenomen; daktylos amera·*
*kad daerre kylikhnais megalais, aïta, poikilais·*
*oinon gar Semelas kai Dios yios lathikādea*
*anthrōpoisin edōk᾽. enkhee kernais hena kai dyo*
*plēais kak kefalās, ‹ā› d᾽ aterā tān aterān kyliks*
*ōthētō.*
        
        
        
        
        

Horatius, *Oodit* I.1.35–36 (*asklepiadeus minor*):

*Quodsi | me lyricis || vatibus in|seres,*
*subli|mi feriam || sidera ver|tice.*
      
      
Horatius, *Oodit* I.11.1–2 (*asklepiadeus maior*):

*Tu ne | quaesieris || (scire nefas) || quem mihi, quem | tibi*
*finem | di dederint, || Leuconoe, || nec Babylo|nios...*

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Asklepiadeen säe", *Antiikin käsikirja*, s. 62. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2  ΑΛΚΑΙΟΣ 37. – Απόσπασμα 346 Lobel-Page *Ανθολογία Αρχαίας Ελληνικής Γραμματείας*. Αρχαία Ελληνική Γλώσσα και Γραμματεία. Viitattu 15.1.2018.
**Asklepiades Fleiuslainen** (m.kreik. Ἀσκληπιάδης ὁ Φλιάσιος, *Asklēpiadēs ho Fliasios*; lat. *Asclepiades*; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen elisläiseen eli eretrialaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Fleiuksesta.

Asklepiades oli Menedemos Eretrialaisen ystävä. He muuttivat yhdessä Megaraan ja opiskelivat Stilponin oppilaana. Sittemmin he siirtyivät Eliin kaupunkiin ja liittyivät Faidonin elisläiseen koulukuntaan. Asklepiadeen ja Menedemoksen vahvaa ystävyyttä verrattiin Pyladeen ja Oresteen suhteeseen.

Koska Asklepiades ja Menedemos olivat köyhiä, heidät haastettiin lopulta areiopagin neuvoston eteen selittämään, kuinka he voivat viettää kaiket päivät filosofien seurassa ilman, että heillä näyttää olevan minkäänlaista työtä. He kutsuivat todistajakseen myllärin selittämään, että he puivat viljaa öisin kahden drakhman palkalla. Areiopagin jäsenet olivat tästä niin hämmästyneitä, että he palkitsivat miehet 200 drakhmalla.

Lopulta miehet asettuivat Eretriaan ja siirsivät Faidonin koulun sinne, niin että siitä tuli eretrialainen koulukunta. Kummankin kerrotaan olleen naimisissa, Asklepiadeen äidin ja Menedemoksen tyttären kanssa. Kun Asklepiadeen vaimo kuoli, hän otti Menedemoksen vaimon, ja Menedemos puolestaan nai erään rikkaan naisen. He elivät kaikki yhdessä talossa, ja Menedemos antoi sen hallinnan entiselle vaimolleen. Asklepiades kuoli Eretriassa ennen Menedemosta vanhalla iällä.

Lähteet
-------

1. ↑  Diogenes Laertios (DL): *Merkittävien filosofien elämät ja opit* II.126.
2. 1 2 3  DL II.137.
3. ↑  Athenaios, IV.168.
4. ↑  DL II.138.
Godricia esittävä piirros
Finchalen pyhä **Godric** (myös *Godrick*; n. 1070 Walpole, Norfolk – 21. toukokuuta 1170) oli erakoksi vetäytynyt englantilainen kauppias, merimies, pyhiinvaeltaja, homofonisten laulujen säveltäjä ja uskonnollisen runouden kirjoittaja. Häntä alettiin pitää katolisen kirkon piirissä pyhimyksenä, jonka muistopäiväksi omaksuttiin 21. toukokuuta. Godricin erakkoluolan paikalle perustettiin noin vuonna 1196 Finchalen luostari.

Varhaisella iällään Godric ryhtyi kulkukauppiaaksi Lincolnshiressa. Kaupanteko vei hänet Skotlantiin ja Flanderiin. Hän pääsi laivan kapteeniksi ja kahden aluksen osaomistajaksi. Godric teki pyhiinvaellusmatkoja Roomaan, Jerusalemiin ja Santiago de Compostelaan. Merenkulkunsa yhteydessä hän kävi myös Farnesaarilla Lindisfarnen rannikon edustalla. Kyseisellä seudulla oli aikoinaan elänyt erakkona vuonna 687 kuollut pyhä Cuthbert. Cuthbertin esimerkin innoittamana Godric ryhtyi itsekin erakoksi ja asettui noin vuonna 1112 Finchaleen Wearjoen rannalle. Siellä hän vaali äärimmäisen vaatimatonta elämäntapaa.

Godric joutui Finchalessa vaaratilanteisiin tulvan takia ja skotlantilaisten sotilaiden etsiessä aarretta. Hänen luonaan vieraili myös muiden muassa Rievaulx'n Aelred. Hän antoi neuvoa lisäksi Newminsterin pyhälle Robertille, Thomas Becketille ja paavi Aleksanteri III:lle. Godric laati virsiä Neitsyt Marian ja merimiesten suojelupyhimykseksi valitun Nikolaos Ihmeidentekijän ylistykseksi. Hänen väitettiin saavan yliluonnollisia näkyjä, joiden aikana hän vastaanotti kokonaisia lauluja, joihin oli tehty valmiiksi sanat ja musiikki. Godric kirjoitti keskiaikaisella englannin kielellä, ja hänen lyhyt laulunsa "Sainte Nicholaes" on yksi vanhimmista englannin kielellä laadituista. Godricille attribuoituja lauluja ovat myös "Sainte Marie virgine moder", "Kyrieeleyson: Crist and Sainte Marie" ja "Welcume Symond".

Godric sai vanhuutensa päivinä huolenpitoa durhamilaisilta munkeilta. Hänet haudattiin Finchalen St John the Baptist -kappeliin. Godriciin yhdistettyjä yliluonnollisia kykyjä olivat näkyjen saamisen ohella kyvyt parantaa sairaita ja profetoida. Hänen väitettiin kykenevän näkemään satojen tai tuhansien mailien päässä tapahtuvia asioita. Yksi Godriciin yhdistetty ominaisuus oli myös läheinen villien eläinten tuntemus.

Godric kulttuurissa
-------------------

Finchalen Godricia käsitteli kirjailija Frederick Buechner fiktioteoksessaan *Godric* (1980), joka eteni vuonna 1981 Pulitzer-finalistiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  St. Godric AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6  PAST LIVES: ST GODRIC AT FINCHALE PRIORY English Heritage
3. 1 2 3 4  Saint Godric of Finchale Catholic Saints
4. ↑  Godric Frederick Buechner


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Norsuja Molen kansallispuistossa.
**Molen kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Ghanan luoteisosassa Afrikassa. Se on maan suurin kansallispuisto ja kattaa yli 4 800 neliökilometriä savannia ja jokilaaksoja. Molessa elää leijonia, leopardeja, puhveleita, norsuja, monia antilooppeja ja pieniä apinoita. Krokotiilit ovat hyvin näkyvissä, kun ne paistattelevat auringossa lammikoiden reunoilla.

Puistossa on tavattu 93 lajia nisäkkäitä, noin 400 lintulajia, yhdeksän sammakkoeläinlajia, 33 matelijalajia ja viisi endeemistä perhoslajia. Jokivarsien metsissä kasvaa monia harvinaisia ja endeemisiä kasvilajeja.

Muinainen karavaanireitti Maliin kulki aikoinaan nykyisen kansallispuiston poikki. Sitä pitkin vietiin tavaraa ja orjia, ja orjia siepattiin myös näiltä seuduilta. Puistossa on luola, jossa alkuasukkaat piileksivät orjakauppiailta. Kansallispuiston opastuskeskus on paikassa, jossa orjakauppiaat ryöstivät ja tuhosivat kokonaisen kylän. Myös muiden orjakauppiaiden tuhoamien kylien raunioita on puiston alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mole National Park Unesco Heritage Tentative Lists
2. ↑  Reserves & Parks Moving Planets

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Molen kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
**Molitva russkih** (ven. Молитва русских, "Venäläisten rukous") oli Venäjän keisarikunnan kansallislaulu vuosina 1816–1833.

Tsaari Aleksanteri I kannatti kansallislaulun käyttöönottoa Venäjällä Ranskan ensimmäisen keisarikunnan kukistuttua. Sävelmä otettiin Britannian kansallislaulusta "God Save the King", ja useat venäläiset runoilijat kirjoittivat säveleen omia sanoituksiaan. Vasili Žukovskin sanoitukset julkaistiin sanomalehdessä vuonna 1815 ja otettiin pian käyttöön Venäjän keisarikunnan virallisina kansallislaulun sanoituksina.

Vuonna 1833 "Molitva russkih" korvattiin "Bože, Tsarja hranilla", jota pidetään myös oikeastaan Venäjän ensimmäisenä kansallislauluna niin sävelmältään kuin omaperäisemmiltä sanoiltaan. Myös toista aikansa suosittua laulua "Grom pobedy, razdavaisja!" pidetään ensimmäisenä kansallislauluna, vaikkei se koskaan saanutkaan virallista statusta.

Sanat
-----

Боже, Царя храни!   

Славному долги дни   

Дай на земли!   

Гордых смирителю,   

Слабых хранителю,   

Всех утешителю —   

Всё ниспошли!   

Перводержавную   

Русь православную   

Боже, храни!   

Царство ей стройное!   

В силе спокойное!   

Всё ж недостойное   

Прочь отжени!   

О, Провидение!   

Благословение   

Нам ниспошли!   

К благу стремление,   

В счастье смирение,   

В скорби терпение   

Дай на земли!

Lähteet
-------

1. 1 2  Russia (1816–1833) *nationalanthems.info*. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)