recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Halitoosi** eli **pahanhajuinen hengitys** tarkoittaa epämiellyttävää hajua suussa tai nenässä.

Pitkäaikaisen tai toistuvan pahanhajuisen hengityksen lähteenä voivat olla ruoantähteet suussa, tulehdusprosessien eritteet ja hajoamistuotteet, kuivuva sylki ja lima tai keuhkojen kautta erittyvät haihtuvat yhdisteet. Selvästi yleisin syy on puutteellinen suuhygienia, jonka seurauksena suun bakteeritoiminta tuottaa pahanhajuisia rikkiyhdisteitä. Kyseessä voivat olla hampaiden, hammasvälien, kielen tai proteesien huono puhdistus, tai tulehdukset kuten hammasmätä ja ientulehdus. Myös nielurisojen rosoihin kerääntyvä massa tai kielen takapinnalle kertyvä kate voivat tarjota hajua aiheuttaville bakteereille kasvualustan.

Henkilö voi itse tottua omaan pahaan hajuunsa niin, että sen aistivat vain muut henkilöt.

Pahanhajuista hengitystä voi hoitaa puhdistamalla hampaat ja hammasvälit, ikenet, proteesit ja kielen; välttämällä pahaa hajua aiheuttavien aineiden ja liiallisen proteiinin syömistä; ja torjumalla suun kuivumista esimerkiksi pastilleja tai purukumia nauttimalla. Kun muu ei auta, voi hakeutua lääkärin tutkimukseen, jossa selvitetään mahdolliset sairaudet sekä keuhkoputkiin ja ruokatorveen liittyvät ongelmat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pahanhajuinen hengitys (halitoosi), *Lääkärikirja Duodecim,* 16.2.2016, Osmo Saarelma
**Ystävät** (*Friends*) on Lewis Gilbertin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1971. Se kertoo teiniromanssista kotoaan karanneen alaikäisen englantilaispojan Paulin ja ranskalaisen Michellen välillä. He asettuvat asumaan Etelä-Ranskaan Camarguen suistoalueelle, saavat lapsen ja oppivat elämää, kunnes poliisit löytävät kadonneeksi ilmoitetun Paulin. Hänet erotetaan tytöstä ja heidän lapsensa otetaan huostaan. 

Elokuvassa kuullaan Elton Johnin musiikkia. Pääparia näyttelevät Sean Bury ja Anicée Alvina.

Vastaanotto
-----------

*Ystävät* oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkintoon 1972. Elton Johnin musiikki sai Grammy-ehdokkuuden.

Kriitikoiden mielipiteet jakautuivat. Chicago Sun-Timesin Roger Ebert piti elokuvaa kuvottavan tirkistelevänä roskana, jota ei olisi uskonut nimekkään ohjaajan työksi.

Vuonna 1974 elokuva sai jatko-osan *Paul and Michelle*, jota ei ilmeisesti ole nähty Suomen elokuvateattereissa. Sen ohjaaja ja pääosan näyttelijät ovat samat, ja tapahtumat ajoittuvat noin kolmen vuoden päähän *Ystävistä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Friends 1971, Roger Ebert 1.9.1971. Viitattu 13.9.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Friends (1971 film)
André Calmettes
**André Calmettes** (18. elokuuta 1861 Pariisi – 14. maaliskuuta 1942 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja tuottaja.

Calmettes aloitti näyttelijänuransa Pariisin Odéonissa vuonna 1885 ja työskenteli myöhemmin muun muassa Grand Théâtressa ja Sarah Bernhardtin teatterissa. Vuonna 1908 hänet palkattiin vasta perustetun Les Films d’Art -elokuvayhtiön tuotantopäälliköksi. Calmettes ohjasi kirjallisuusklassikoiden sekä historiallisten ja mytologisten tarinoiden sovituksia kuten *Un Duel sous Richelieu* (1908), *Guisen herttuan murha* (Charles LeBargyn kanssa, 1908), *Retour d’Ulysse* (1908), *Le Baiser de Judas* (Armand Bourin kanssa, 1909), *Macbeth* (1909), *La Dame aux camélias* (1912), *Madame sans gêne* (1911) ja useampikelainen *Les Trois mousquetaires* (1912). Calmettesin elokuvat perustuivat hänen taustansa ja tuotantoyhtiön tavoitteiden mukaisesti klassiseen ranskalaiseen teatteriperinteeseen. Elokuvataiteen arvostuksen kohottamiseksi hän toi valkokankaalle myös Sarah Bernhadtin kaltaisia kuuluisia näyttelijöitä.

Les Films d’Artin liityttyä Agence générale de cinématographie -yhtiöön vuonna 1913 Calmettes palasi teatteriin. Hän näytteli myöhemmin muutamissa elokuvissa kuten *Le Petit chose* (1923) ja *La Closerie des Genets* (1924).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rège, Philippe: *Encyclopedia of French Film Directors*, s. 165. Lanham, Toronto, Plymouth: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6137-4.
2. 1 2 3 4 5  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 74. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.
3. 1 2  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 130–131. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* André Calmettes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kuntijärvi** on ylänköjärvi Vuotungin kylän itäpuolella Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 228 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kuntijärven pituus lännestä itään on seitsemän kilometriä, leveimmät kohdat ovat noin puoli kilometriä. Laajin niemimaa on järven länsiosaa jakava Hoikkaniemi, jonka eteläpuolella sijaitsee Likalahti. Luoteessa sijaitsee pääaltaasta erillinen Lampare. Noin yhdeksäsosa Kuntijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä on järven itäosassa, keskiosa on melko matala ja länsiosa keskiosaa syvempi. Likalahti on lähes kauttaaltaan matala.

Kuntijärven saariluku on 17. Saarista 2 on alle aarin laajuisia luotoja ja 2 on yli hehtaarin laajuisia. Laajin saari on yli kolmen hehtaarin laajuinen Honkisaari järven länsiosassa ja toiseksi laajin on noin puolitoistahehtaarinen Harjasaari järven itäosassa. Järven matalahkossa keskiosassa sijaitsee useita saaria.

Kuntijärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Idässä maasto kohoaa yli 300 metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven koillispuolella sijaitsevan Kuntivaaran laki on lähes puoli kilometriä merenpinnan yläpuolella.

Kuntijärveen virtaa Kärkkäisenpuro idästä Kärkkäisensuolta, järven pohjoispuoliset pienet vakavedet laskevat Hanhipuroa Lampareeseen. Lännessä Kuntijärvi kapenee Kuntijoeksi, joka laskee Vuotunkiin (245,1 metriä mpy). Kuntijärven ja Vuotungin välinen etäisyys on alle puoli kilometriä, järvien välistä kulkee yhdystie 8690.

Kuntijärven vesitilavuus on 14 884 000 kuutiometriä.

Kuntijärvi (73.045.1.001) kuuluu Kuntijärven valuma-alueeseen (73.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Kuntijärven valuma-alueella on yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kuntijärvi on laajin. Alueen muut vakavedet ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia ja kahdella niistä ei ole virallista nimeä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kuntijärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.6.2022.
3. ↑  Kuntijärvi. Järviwiki. Viitattu 10.6.2022.
4. ↑  Kuntijärven valuma-alue (73.045). Järviwiki. Viitattu 10.6.2022.
**335-vuotinen sota** (holl. *Driehonderdvijfendertigjarige Oorlog*) oli teoreettinen sota – oikeastaan sotatila – joka vallitsi Alankomaiden ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvien Scillynsaarten välillä. Sotatila kesti 335 vuotta, sillä rauhansopimus Scillynsaarten ja Alankomaiden välillä unohdettiin solmia. Sodassa ei käyty yhtään taistelua. Sotatila alkoi vuonna 1651 ja rauhansopimus tehtiin vasta vuonna 1986. Nimellinen 335-vuotinen sotatila on yksi maailmanhistorian pisimmistä.

Tausta
------

335-vuotisen sodan juuret olivat Englannin sisällissodassa. Siinä pääministerin valtaa kannattaneet parlamentaristit ja kuninkaan valtaa kannattaneet rojalistit eli kavaljeerit taistelivat maan hallinnasta. Alankomaat tuki sodan alussa kavaljeereja, mutta vaihtoi puolta kun alkoi näyttää siltä että parlamentaristit voittavat sodan.

Rojalistien laivasto oli vetäytynyt Scillynsaarille ja hollantilainen amiraali Maarten Tromp päätti purjehtia sinne laivasto-osastonsa kanssa, vaatiakseen rojalisteilta korvauksia sodassa kärsityistä vahingoista. Rojalistit eivät suostuneet Trompin vaatimuksiin, minkä seurauksena Tromp julisti sodan Scillynsaarille. Trompin valtuuksista sodanjulistukselle on kiistelty, eikä historioitsijat ole päässet sen pätevyydestä yksimielisyyteen.

Sota
----

Alankomaiden laivasto piiritti Scillynsaaria alkaen 30. maaliskuuta 1651. Kolmen kuukauden jälkeen rojalistit antautuivat, kun parlamentaristit nousivat maihin amiraali Robert Blaken johdolla. Hollantilaiset purjehtivat kotiin, mutta unohtivat peruuttaa Scillynsaarille julistamansa sotatilan. Englannin sisällissota päättyi syyskuussa 1651 ja sotatoimet loppuivat siihen.

Vuonna 1985 scillynsaarelainen historioitsija Roy Duncan huomasi, ettei virallista rauhansopimusta ollut koskaan solmittu. Hän kirjoitti Alankomaiden Lontoon suurlähetystöön tiedustellakseen asiasta. Suurlähetystö teki asiasta selvityksen ja totesi, ettei rauhaa tosiaan ollut solmittu.

Rauhansopimus
-------------

Duncan kutsui Alankomaiden suurlähettilään Rein Huydecoperin käymään Scillynsaarilla ja solmimaan rauhansopimuksen. Huydecoper matkusti paikalle ja sopimus allekirjoitettiin 17. huhtikuuta 1986. Sopimukseen ei kuulunut mitään ehtoja. Huydecoper vitsaili sopimusta allekirjoittaessaan: "On varmasti ollut kauheaa tietää, että olisimme voineet hyökätä milloin tahansa."

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  8 outoa sotaa Maailmanhistoria.net. Viitattu 12.6.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  The 335 Year War – The Isles of Scilly vs the Netherlands Historic UK. Viitattu 12.6.2018. (englanniksi)
**Ewood Park** on Blackburn Rovers FC -joukkueen kotikenttä.

* Rakennettu : *1890.*
* Kentän mitat : 105x66 metriä
* Yleisökapasiteetti : 31,300
* Yleisöennätys : 62,522 Blackburn-Bolton; 2. maaliskuuta 1929
* Osoite : Nuttall Street, Blackburn, Lancs, BB2 4JF

Ewood Parkin/Bridgen synty
--------------------------

Ewood Park tunnetaan nykyisin Blackburn Roversin FC jalkapallojoukkueen kotikenttänä. Aina ei kuitenkaan näin ole ollut, alun perin Ewood Bridge (Park) rakennettiin aivan muuta tarkoituksia varten. Vuonna 1882 neljä paikallista bisnesmiestä päättivät rakennuttaa uuden urheilustadionin Blackburnissa sijaitsevan Ewoodin alueelle. Uuden kentän hinnaksi tuli tuohon aikaan huimat £10,000.

Kenttä rakennettiin pääasiallisesti yleisurheilua ja koirakisoja varten. Jalkapalloilijat valtasivat kuitenkin ennen pitkää kentän. Kutsumanimi kentälle oli tuolloin *Ewood Bridge*. Tuona vuonna (1882) Rovers pelasi siellä neljä peliä ja voitti ne kaikki. Rovers lähti kuitenkin pääasiassa pelaamaan kotipelinsä muualle. Kentällä pelattiin lähinnä maaotteluita.

Kentästä tuli aikanaan niin upea luomus että se kelpasi hyvin suurtenkin otteluiden areenaksi. 19. maaliskuuta 1887 kentällä ottivat yhteen periviholliset Englanti ja Skotlanti. Skotlanti voitti isännät lukemin 2-3, ja myös Roversista mahtui kaksi pelaajaa kentälle.

Englannin Valioliigan stadionit kaudella 2014–2015

* Anfield
* Boleyn Ground
* Britannia Stadium
* City of Manchester Stadium
* Emirates Stadium
* Goodison Park
* KC Stadium
* King Power Stadium
* Liberty Stadium
* Loftus Road
* Old Trafford
* St James’ Park
* St Mary’s Stadium
* Selhurst Park
* Stadium of Light
* Stamford Bridge
* The Hawthorns
* Turf Moor
* Villa Park
* White Hart Lane
Excalibur-auto
**Excalibur** valmisti replika-autoja Yhdysvaltain Milwaukeessa. Prototyyppi esiteltiin vuonna 1963 ja sen oli suunnitellut Brooks Stevens. Auton esikuvana oli vuosimallin 1928 Mercedes-Benz SSK, mutta siinä käytettiin nykyaikaista tekniikkaa. Ensimmäisissä Excalibur-autoissa oli Studebaker Lark Daytonan alusta pienin muutoksin. Moottoriksi valittiin Chevroletin 5,3 litran V8, joka kehitti 290 hevosvoimaa (SAE brutto) eli 213 kilowattia. Tehdas muutti vuonna 1966 Milwaukeehen.

Excalibur-autot ovat olleet kalliita, mutta haluttuja. Kysyntä on ollut suurempi kuin tarjonta. Vuosina 1964-1987 tehdas on valmistanut yli 3000 Excalibur-autoa. Vuosituotanto on vaihdellut 250 ja 300 välillä.

Excaliburin valmistus loppui vuonna 1997.

Lähteet
-------

Cars: Cars Collection, Suuri Tietokirja Autoista, osa 12, 1987

### Viitteet

1. 1 2  Cars: Suuri Tietokirja Autoista, osa 12, 1987
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Excalibur (automerkki)**.
* The Excalibur story (Arkistoitu – Internet Archive)
*Hakusana "Vihreä linja" ohjaa tänne. Vihreä linja tarkoittaa myös Tukholman metron yhtä linjaa.*

Pohjois-Italian puolustuslinjat vuonna 1944.
**Gootti-linja** (saks. *Gotenstellung*, lat. *Linea Gotica*), myöhemmin **Vihreä linja** (saks. *Grüne Linie*), oli Saksan Italiaan sijoitetun armeijan länsirannikon Pisasta Apenniinien niemimaan yli itärannikon Riminiin ulottunut puolustuslinja Pohjois-Italiassa toisen maailmansodan loppuvaiheessa.

Sotamarsalkka Albert Kesselringin johtama Saksan armeija vetäytyi taistellen Harold Alexanderin johtamien liittoutuneiden edeltä ja muodosti useita puolustuslinjoja. Gootti-linjalle annettiin antiikin historiaan viittaava nimi saksalaisten taistelutahdon kohottamiseksi. Adolf Hitler pelkäsi kuitenkin Anzion maihinnousun kaltaista hyökkäystä joukkojen selustaan ja antoi käskyn, jonka mukaan puolustuslinjan nimi on vaihdettava neutraalimpaan. Näin liittoutuneet puolestaan eivät voisi antaa mahdolliselle voittoisalle taistelulleen omaa taistelutahtoaan kohottavaa nimeä. Kesselring nimesi linjan uudelleen Vihreäksi linjaksi.

Liittoutuneet läpäisivät puolustuslinjan syksyllä 1944, mutta saksalaiset onnistuivat jälleen vetäytymään hyvässä järjestyksessä eivätkä liittoutuneet saavuttaneet alueella ratkaisevaa läpimurtoa ennen vuoden 1945 kevätoffensiivia.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gootti-linja** Wikimedia Commonsissa

* Canada at War: The Gothic Line (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The Battle of Rimini (englanniksi)
* The Gothic Line and the Operation Olive (englanniksi)
* Gothic Line and PO Valley Campaign (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Commemoration of the National Historic Significance of the Breaching of the Gothic Line (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Gotica Toscana (italiaksi) (englanniksi)
* Valokuvia Gootti-linjalta (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
* La Città Invisibile (italiaksi)
**Hayashimo** (jap. 早霜, *hayashimo*, ’nopea kuura’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Palvelus
--------

*Hayashimo* liitettiin 20. helmikuuta 1944 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen komentajanaan Arai Yasuo. Alus liittyi neljä päivää myöhemmin viirikön mukana yhdistettyyn laivastoon. Sen päälliköksi vaihtui 2. huhtikuuta Hirayama Toshio. Alus liitettiin 30. huhtikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se oli saattamassa 11.–16. toukokuuta lentotukialuksia *Junyō*, *Hiyō* ja *Ryoho* Saekista Tawitawille. Alus kuului 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taistelussa amiraali Joshiman suojana olleeseen Force B:hen.

Alus suojasi 1.–12. heinäkuuta *Myōkōn* ja *Haguron* joukkojenkuljetusmatkan Kuresta Manilan ja Zamboangan kautta Singaporeen. Alus liitettiin 15. elokuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivastoa matkalla Linggasta Bruneihin.

*Hayashimo* suojasi Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan 1. kiertohyökkäysosastoa. Alus vaurioitui 25. lokakuuta Samarin taistelussa ilmahyökkäyksessä. Sen kärsimien vaurioiden vakavuus on jäänyt tuntemattomaksi, mutta vaurion takia jälkeen jäänyt *Hayashimo* sai *Akishimon* saattajakseen Coroniin, jossa *Akishimo* sai 26. lokakuuta käskyn liittyä laivueeseen. Pian uudet ilmahyökkäykset alkoivat, ja *Hayashimo* menetti keulansa torpedon osumasta, jolloin alus ajettiin rantaan, missä se upposi matalaan veteen 75 kilometriä Mindorosta kaakkoon. Miehistön yritykset korjata laiva ja satunnaiset ilmaiskut jatkuivat aina 12. marraskuuta asti, jolloin viimeinen miehistön jäsen jätti laivan.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  IJN Hayashimo: Tabular Record of Movement CombinedFleet.com. Viitattu 31.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* CombinedFleet.com: *Yūgumo*-luokan hävittäjät (englanniksi)

*Yūgumo*-luokan hävittäjä

|  |
| --- |
| *Yūgumo* - *Akigumo* - *Kazagumo* - *Makigumo* - *Makinami* - *Takanami* - *Naganami* - *Tamanami* - *Suzunami* - *Ōnami* - *Fujinami* - *Kishinami* - *Hayanami* - *Kiyonami* - *Okinami* - *Hamanami* - *Asashimo* - *Kiyoshimo* - *Hayashimo* - *Akishimo* - *Umigiri* - *Yamagiri* - *Tanigiri* - *Kawagiri* - *Taekaze* - *Kiyokaze* - *Satokaze* - *Murakaze* |
| Edeltäjä: *Shimakaze* – Seuraaja: *Akizuki-luokka* |
La Higueran koulurakennus, jossa Che Guevara teloitettiin lokakuussa 1967. Rakennuksessa on nykyään museo.
**La Higuera** (suom. ’viikunapuu’) on kylä Boliviassa Santa Cruzin departementissa Vallegranden provinssissa, noin 150 kilometrin päässä Santa Cruz de la Sierrasta. La Higuera sijaitsee Itä-Andeilla 1 950 metrin korkeudella merenpinnasta. Kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 119 henkeä. La Higuera kuuluu Pucarán hallintopiiriin.

8. lokakuuta 1967 argentiinalainen sissijohtaja Che Guevara vangittiin läheisessä Quebrada del Churon rotkossa. Vangittu sissijohtaja vietiin La Higueran kylän koulurakennukseen, jossa hänet teloitettiin seuraavana päivänä 9. lokakuuta. La Higuerasta Guevaran ruumis siirrettiin helikopterilla noin 60 kilometrin päässä sijaitsevaan Vallegrandeen, jossa hänet asetettiin näytteille Hospital Señor de Maltan sairaalan pesutupaan, ja haudattiin salaiseen paikkaan valmisteilla olleen kiitotien alle.

Nykyään La Higuera ja sen koulurakennus ovat suosittu turistinähtävyys ja osa Ruta del Chetä (Chen vaellusreittiä), joka avattiin 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Atkinson, David: Che Guevara legacy lives on in Bolivia  26.8.2004. BBC. Viitattu 26.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Higuera** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia *La Ruta del Che*n varrelta (englanniksi)
**Hayate** (jap. 疾風) oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli ensimmäinen Tyynenmeren sodassa tuhoutunut keisarillisen Japanin laivaston hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kamikaze-luokka (1922)*
Alus tilattiin Ishikawajiman telakalta. Sen köli laskettiin 11. marraskuuta 1922 ja alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1925. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 21. marraskuuta.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan alkaessa aluksen päällikkönä oli komentajakapteeni Takatsuka Minoru ja alus kuului 4. laivaston 6. hävittäjälaivueen 29. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat *Oite*, *Asanagi* ja *Yunagi*. Marraskuussa 1941 alus oli Trukilla.

Alus liitettiin 21. marraskuuta operaatio U:hun eli Waken valtaukseen. Alus lähti 29. marraskuuta viirikkönsä mukana Trukilta ja se saapui Kwajaleinille 3. joulukuuta. Alus jatkoi matkaansa Roista Kwajaleinilta 7. joulukuuta partiomatkalle.

Alus lähti 8. joulukuuta kontra-amiraali Kajioka Sadamichin johtaman Waken valtausosaston mukana kohti Wakea. Alus lähti 11. joulukuuta tulittamaan Wilkesin rannikkopattereita, kun siihen osui yksi tai kaksi 127 millimetrin rannikkotykistön kranaattia. Osumat aiheuttivat aluksen perässä voimakkaan räjähdyksen, joka katkaisi aluksen. Alus upposi parissa minuutissa vieden mukanaan lähes koko miehistön. Aluksella sai surmansa 167 henkeä mukaan lukien aluksen päällikkö. Ainoastaan yksi mies saatiin pelastettua merestä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 189
2. 1 2 3  combined fleet (Arkistoitu – Internet Archive)

*Kamikaze*-luokan hävittäjä
*Kamikaze* – *Asakaze* – *Harukaze* – *Matsukaze* – *Hatakaze* – *Oite* – *Hayate* – *Asanagi* – *Yūnagi*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Minekaze-luokka – Seuraaja: Mutsuki-luokka |
**45 Minutes from Hollywood** (myös kirjoitusasuna **Forty-Five Minutes from Hollywood**) on vuonna 1926 ensi-iltansa saanut Fred Guiolin ohjaama yhdysvaltalainen lyhytelokuva, jonka pääosissa ovat Glenn Tryon ja Charlotte Mineau. *45 Minutes from Hollywood* on genreltään komedia, ja sen tuotti Hal Roach Studios.

*45 Minutes from Hollywoodin* tuotti ja käsikirjoitti Hal Roach, ja elokuva kuvattiin elokuussa 1926 Kalifornian Culver Cityssä sijaitsevilla Hal Roachin studioilla. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 26. joulukuuta vuonna 1926, ja sen levittäjänä toimi Pathé Exchange. *45 Minutes from Hollywood* on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. VHS-versio julkaistiin vuonna 1995 ja DVD-versio 2000.

Omana aikanaan elokuvaa pidettiin Glenn Tryon -elokuvana, mutta nykyään elokuva muistetaan parhaiten Ohukainen ja Paksukainen -elokuvana. Elokuva on Ohukaisen (Stan Laurel) ja Paksukaisen (Oliver Hardy) toinen yhteinen elokuva, vaikka he eivät olletkaan yhdessäkään kohtauksessa samaan aikaan. He olivat aiemmin esiintyneet samassa elokuvassa – *The Lucky Dogissa* – vuonna 1921. *45 Minutes from Hollywood* sisältää arkistomateriaalia samana vuonna ilmestyneestä *Madame Mystery* -elokuvasta.

Näyttelijät
-----------

* Rube Clifford
* Molly O’Day
* Theda Bara
* Mickey Daniels
* Scooter Lowry
* Allen "Farina" Hoskins
* Jackie Condon
* Jay R. Smith
* Johnny Downs
* Joe Cobb
* Oliver Hardy
* Edna Murphy
* Jerry Mandy
* Ham Kinsey
* Ed Brandenberg
* Jack Hill
* Stan Laurel
* Al Hallett
* Tiny Sandford
* Monte Collins
* The Hal Roach Bathing Beauties
* Janet Gaynor
* Vivien Oakland

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  45 Minutes from Hollywood *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Forty-Five Minutes From Hollywood (1926) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *45 Minutes from Hollywood* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *45 Minutes from Hollywood* AllMoviessa. (englanniksi)
* *45 Minutes from Hollywood* Silent eran sivuilla (englanniksi)
**Tönne Olavinpoika Wildeman** (5. helmikuuta 1510 Pernaja – 2. toukokuuta 1584 Pernaja) oli Viipurin linnan käskynhaltija ja itäuusmaalaisen Tjusterbyn kartanon omistaja 1500-luvun jälkipuoliskolla.

Elämä
-----

Sukunimen Wildeman ottivat käyttöön vasta Tönnen pojanpojat. Tönne Olavinpojan suku oli ikivanhaa suomalaista rälssisukua aikana, jolloin aateluus oli karskia ja käytännöllistä, kuninkaan palvelemista ratsain. Tuolloin aatelin kulttuuri ja valta perustuivat elossa oleville sukuverkostoille, eikä esi-isiä ja verenperintöä pidetty tärkeinä. Wildemanin suku oli karkeita sotilaita vailla muodollista koulutusta. Heidän tehtävinään olivat erilaiset virat etelän ja idän linnoituksissa.

Tönne Wildemanin vanhemmat olivat Olof Pedersson Lille (1489–1535) ja Anna Fleming (1491 – ennen vuotta 1546). Hänen äidinisänsä oli valtaneuvos Johan Henriksson Fleming (1465–1517) ja äidinäitinsä Märta Diekn (1465–1500).

Tönne Wildeman avioitui Brita Risbitin (1520–1592) kanssa 9. huhtikuuta 1554. Pariskunnalle syntyi viisi lasta: Arvid Tönnenpoika Wildeman (1560–1617), Anna (Brita) Wildeman (?–1608), Erik Wildeman (?–1599), Carin Creutzhammar (?–1628) ja Henrik Wildeman (?–1612).

Tönne Wildeman rakennutti Tjusterbyhyn kivisen kartanolinnan, jonka venäläiset tuhosivat isonvihan aikana 1700-luvulla. Kartanolinnan rauniot ovat nykyisin kiinteä muinaisjäännös. Tönne kuoli keväällä 1584 ja hänet haudattiin Pernajan Pyhän Mikaelin kirkkoon.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Mirkka Lappalainen: *Pohjolan Leijona*, s. 120–121. Helsinki: Siltala, 2014. ISBN 978-952-234-242-3.
3. 1 2 3
**Lobougoula** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Sikassosta lounaaseen. Kunnassa on 31 200 ja kylässä 6 300 asukasta (vuonna 2009).

Lobougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Finkolo Ganadougoun, N’Tjikounan ja Kolokoban, idässä Missirikoron, Sokourani-Missirikoron, Kapalan ja Kaboïlan, etelässä Kadiolon piirin Kaïn, Loulounin ja Fouroun ja lännessä Kolondiéban piirin Tionguin ja Nangalasson kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja sadekaudella täyttyvät rämeet. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 34 kylää. Asukkaat ovat senufoja, samoja, fulbeja ja miniankoja. Noin 80 % on muslimeja, 15 % kristittyjä ja 5 % animisteja.

Loubougoulan kautta kulkee Fourouun ja Misséniin johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Lobougoula 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 10.6.2018.
Lise Lindstrom
**Lise Lindstrom** on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan dramaattinen sopraano.

Lindstrom syntyi ja varttui Kaliforniassa. Hänet johdatti musiikkimaailmaan hänen laulajana ja musiikinopettajana toiminut äitinsä. Hän sai taiteiden kandidaatin arvon San Franciscon osavaltionyliopistosta ja musiikin maisterin arvon San Franciscon musiikkikonservatoriosta. Hän on esiintynyt esimerkiksi Metropolitan-oopperassa, San Franciscon oopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Wienin valtionoopperassa, Covent Gardenissa ja La Scalassa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Esa-Pekka Salonen, Kent Nagano, Yannick Nézet-Séguin, Pietari Inkinen, Myung-whun Chung, Daniel Harding, Michael Tilson Thomas ja Gustavo Dudamel.

Lindstromin rooleihin ovat lukeutuneet Turandot, Senta, Elektra, Brünnhilde, Salome, Tosca, Suor Angelica, Elisabeth, Venus, Amelia, Ariadne ja Giulietta. Turandotin roolissa Lindstrom teki Covent Gardenin - ja Metropolitan-oopperan-debyyttinsä. Hän on kuvaillut löytäneensä oman äänensä juuri Turandotin roolissa. Vuonna 2016 Opera Australiassa Lindstrom esitti ensimmäistä kertaa *Nibelungin sormuksen* kokonaisuudessaan. Konserttilaulajana hän on tulkinnut muiden muassa Giuseppe Verdin *Requiemin*, Richard Straussin teoksen *Vier letzte Lieder* ja Gustav Mahlerin toisen sinfonian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lise Lindstrom (Arkistoitu – Internet Archive) Intermusica
2. 1 2  Lise Lindstrom Royal Opera House
3. ↑  Interview with Lise Lindstrom (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Henrich (Henrik) Jönsinpoika Teetgren** (k. huhtikuussa 1628 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa asunut kirjuri, kääntäjä ja käskynhaltija.

Teetgren toimi vuonna 1592 kamarikirjurina Viipurissa. Hän sai tädiltään Margareta Mattsdotterilta testamentin kautta 1592 ja 1599 maatiloja Viipurin pitäjästä. Teetgren osallistui venäläisten kanssa käytyihin neuvotteluihin ja Inkerin ja Novgorodin läänin välisen rajan rajakatselmuksiin. Hän toimi viimeksi Viipurin käskynhaltijana. Teetgren tunnetaan siitä, että hän käänsi ruotsin kielelle vuonna 1607 *Lex Politica Dei* -teoksen, joka oli ensimmäinen juridiikan alalta ilmestynyt ruotsinkielinen kirja. Kirjaan kootut raamatunkohdat liitettiin mukaan kuningas Kaarle IX:n vuonna 1608 painattamaan kuningas Kristofferin maanlain painokseen, ja niiden vaikutuksesta Ruotsin oikeuskäytäntö muuttui ankarammaksi.

Teetgren oli toisen kerran naimisissa Turun pormestarin Peter Plagmanin tyttären Barbara Plagmanin (k. 1671) kanssa. Teetgrenin poika Jöns Henriksson Teetgren (k. 1667) toimi Narvan maakanslian sihteerinä, ja hänet aateloitiin 1652. Teetgrenin suku sammui mieskannalta, kun majuri Evert Teodor Alexander Teetgren (1833–1882) kuoli lapsettomana Pietarissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henrich Jönsinpoika Teetgrenin elämäkerta Kansallisbiografiassa
2. 1 2 3  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Teetgren nr 557{{Parempi lähde<Wikit eivät ole luotettavia eivätkä siten käy lähteiksi.}}


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Hironakan lause** on algebrallisen geometrian tulos, joka kuuluu seuraavasti. Olkoon *V* kvasiprojektiivinen varisto. Tällöin on olemassa sileä kvasiprojektiivinen varisto X ja projektiivinen birationaalinen morfismi {\displaystyle \pi :X\to V}, joka rajoittuu varistoisomorfismiksi tiheisiin osajoukkoihin {\displaystyle \pi :X\setminus \pi ^{-1}(\operatorname {Sing} V)\to V\setminus \operatorname {Sing} V.} Siten jokainen kvasiprojektiivinen varisto *V* voidaan silottaa.

Todistuksesta: Lauseen yleinen todistus voidaan tehdä algebrallisella menettelyllä nimeltä normalisointi. Samuel Zariski keksi 1930-luvulla puhtaasti algebrallisen todistuksen singulariteetin poistolle, kun karaskteristika on nolla. Scheeram Shankar Abhyankar selvitti yleisen karakteristikan tapauksen. Lauseen yleinen todistus on varsin syvällinen ja Hironaka sai todistuksestaan Fieldsin mitalin. Hironakan todistus on algoritminen, mutta sen pohjalta on miltei mahdotonta konstruoida annetun variston singulariteetin poistoa. Edward Bierstone ja Pierre Milman ovat keksineen lauseelle yksinkertaisemman todistuksen ja eksplisiittisen algoritmin annetun variston singulariteetin poistolle. Joseph Lipman on kirjoittanut katsauksen Hironakan lauseesta. A. J. Dongin ideoiden pohjalta Hironakan lauseelle on keksitty lyhyt todistus.

Kirjallisuutta
--------------

* Kahanpää, Lauri & Smith, Karen E. & Kekäläinen, Pekka: *Johdattelua algebralliseen geometriaan*. 595. Helsinki: Otatieto, 2000. ISBN 951-672-291-1.
* Shafarevich, Igor R.: *Basic Algebraic geometry*
* Villamayor, Orlando: *Constructiviness of Hironaka's Resolution*, Ann. Sci. École Norm. Sup 22 (1989) 1–32.
* Bierstone, Edward & Milman, Pierre D.: *Canonical desingularization in characteristic zero by blowing up the maximal strata of a local invariant*, Reviewed in Math Reviews, 98e:14010, Invent. Math. 128 (1997), #2, 207–302.
* Lipman, Joseph: Review of: Bierstone, Edward & Milman, Pierre D.: *Canonical desingularization in characteristic zero by blowing up the maximal strata of a local invariant*, Invent. Math. 128 (1997), #2, 207-302.
* Bogomolov, Fedor A. & Pantev, Tony G.: *Weak Hironaka theorem*, Math. Res. Lett. 3 (1996), 299–307
**Tõnu Viik** (s. 12. heinäkuuta 1968, Jõhvi) on virolainen filosofian professori ja toukokuusta 2021 lähtien Tallinnan yliopiston rehtori.

Elämä ja ura
------------

Viik on syntynyt vuonna 1968. Vuosina 1986–93 hän opiskeli Moskovan valtionyliopistossa filosofiaa. Tohtoriksi hän väitteli yhdysvaltalaisessa Emory Universityssä vuonna 2003 aiheenaan Hegelin kulttuurifenomenologia. Viik on toiminut Viron Humanistisen Instituutin rehtorina ja Tallinnan yliopiston humanististen tieteiden instituutin johtajana. Helmikuussa 2021 hänet valittiin Tallinnan yliopiston rehtoriksi, ja hän astui virkaansa toukokuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  The Elected Rector Tõnu Viik *Tallinn University*. Viitattu 18.5.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Tõnu Viik vannutatakse täna rektoriks *Tallinna Ülikool*.  17.5.2021. Viitattu 18.5.2021. (viroksi)
3. ↑  Mirjam Mäekivi: Galerii: Tõnu Viik vannutati TLÜ rektoriks *err.ee*.  17.5.2021. Viitattu 18.5.2021. (viroksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Hiromi Taniguchi** (s. 5. huhtikuuta 1960 Nango, Japani) on japanilainen kestävyysjuoksija.

Taniguchi aloitti maratonharjoittelun Takeshi ja Shigeru Sohin valmennuksessa valmistuttuaan yliopistosta 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 1986 hän voitti hopeaa Aasian kisoissa ja seuraavana vuonna hän voitti Tokion ja Lontoon maratonit. Häntä ei valittu Japanin joukkueeseen Soulin olympialaisiin 1988, mutta lokakuussa 1988 hän juoksi Pekingin maratonilla ajan 2.07.40, joka jäi hänen ennätyksekseen. Taniguchi voitti maratonin MM-kultaa Tokion MM-kisoissa 1991 aloitettuaan loppukirinsä 38 kilometrin kohdalla. Kilpailu juostiin erittäin kuumassa ja kosteassa säässä, minkä takia voittoaika oli 2.14.57.

Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa Taniguchi kaatui puolimatkan jälkeen ja menetti toisen kenkänsä. Samaan aikaan kilpailussa tapahtui irtiotto, ja hän jäi kärkijoukosta auttamatta jälkeen, mutta pystyi nousemaan lopulta kahdeksanneksi. Hän selviytyi Japanin joukkueeseen vielä Atlantan olympialaisiin 1996, jossa juoksi maratonilla yhdeksänneksitoista. Urheilu-uransa jälkeen Taniguchi on toiminut valmentajana Oki Electric -yhtiön joukkueessa.

Lähteet
-------

* Hiromi Taniguchi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Raasto.comin artikkeli Taniguchista (arkistoitu versio)

  

Miesten maratonin maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Robert de Castella |
1987: Douglas Wakiihuri |
1991: Hiromi Taniguchi |
1993: Mark Plaatjes |
1995: Martín Fiz |
1997: Abel Antón |
1999: Abel Antón |
2001: Gezahegne Abera |
2003: Jau’ad Gharib |
2005: Jau’ad Gharib |
2007: Luke Kibet |
2009: Abel Kirui |
2011: Abel Kirui |
2013: Stephen Kiprotich |
2015: Ghirmay Ghebreslassie |
2017: Geoffrey Kirui |
2019: Lelisa Desisa |
2022: Tamirat Tola |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Henrietta Lehtonen** (s. 30. joulukuuta 1965 Tampere) on suomalainen kuvataiteilija.

Lehtonen opiskeli aluksi arkkitehtuuria Tampereen teknillisessä korkeakoulussa. Taiteilijan debyyttinsä hän teki 1987 Nuorten näyttelyssä Helsingin Taidehallissa.
Lehtosen teoksia on monissa merkittävissä kokoelmissa. Hänen julkisia töitään ovat "Kirjasto" (1991) Tesoman kirjastossa Tampereella ja *Sormenjälkiseinä* (1998) Linnainmaan sosiaali- ja terveyskeskuksessa Tampereella. Hänelle myönnettiin Kuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1992. Vuonna 1993 Lehtonen sai Maija ja Urpo Lahtisen säätiön myöntämän 150 000 markan taidepalkinnon.

Lehtonen soveltaa teoksiinsa eri tekniikoita, kuten maalausta, kuvanveistoa, installaatiota, kopiokonetta, videoita, valoa ja kirjailua. Hän on pannut usein teoksissaan itsensä likoon. Yhdistäessään hypnoosin ja videon hän halusi laatimiensa kysymysten kautta tavoittaa oman sisimpänsä ja ajatuksensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henrietta Lehtonen taiteilijamatrikkelissa
2. ↑  *Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1994*, s. 432. Helsinki: Otava, 1993.
3. ↑  Henrietta Lehtonen Kiasma.  Arkistoitu 11.5.2009. Viitattu 16.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Henrietta Lehtosen kotisivu
* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Kuva teoksesta *Kumingas*, 1992

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jón Gunnarsson** (s. 21. syyskuuta 1956) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin oikeusministerinä vuodesta 2022 lähtien. Aiemmin hän on toiminut liikenne- ja paikallishallintoministerinä vuonna 2017 ja sisäministerinä vuosina 2021–2022.

Jón syntyi Reykjavíkissa. Hän opiskeli metallitekniikkaa Reykjavíkin ammattikoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1975. Vuonna 1996 hän suoritti liikkeenjohdon tutkinnon Islannin yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa. Ennen poliittista uraansa hän on työskennellyt maanviljelijänä, markkinointijohtajana ja tuontiyrityksen johtajana. Vuodesta 2019 lähtien hän on toiminut itsenäisyyspuolueen sihteerinä.

Vuoden 2007 vaaleissa Jón valittiin Alltingiin Suðvesturkjördæmi-vaalipiiristä. Hänet nimitettiin tammikuussa 2017 liikenne- ja paikallishallintoministeriksi, jossa virassa hän toimi saman vuoden marraskuuhun asti. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin sisäministeriksi. Helmikuusta 2022 lähtien hän on toiminut oikeusministerinä.

Jón on naimisissa Margrét Halla Ragnarsdóttirin kanssa. Heillä on kolme aikuista lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jón Gunnarsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 2.6.2022. Viitattu 3.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Conde de Venadito** oli Espanjan laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Velasco-luokka*
Alus tilattiin laivastontelakalta Cartagenasta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1888 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.

Palvelus
--------

Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli 20. huhtikuuta Havannassa. Aluksen ensimmäinen sotatoimi oli Havannan puolustus, kun se lähti merelle 14. toukokuuta *Nueva Españan* kanssa. Alus avasi tulen kohti Yhdysvaltain laivaston tykkiveneitä, jotka vetäytyivät hieman kauemmas. *Conde de Venadito*, *Nueva España*, *Aguila* ja *Flecha* vetäytyivät pimeän laskeutuessa. Yöllä Yhdysvaltain laivaston alukset valtasivat sataman.

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1907 ja se upotettiin maalilaivana vuonna 1936.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Conde del Venadito

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 383

*Velasco*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Velasco* - *Gravina* - *Infanta Isabel* - *Isabel II* - *Cristóbal Colón* - *Don Juan de Austria* - *Don Antonio de Ulloa* - *Conde de Venadito* |
| Edeltäjä: Aragón-luokka – Seuraaja: Isla de Luzón -luokka |
**Huang Ruo** (s. 1976 Hainan) on kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on opiskellut Oberlinin musiikkikonservatoriossa ja Juilliard-koulussa, ja hänen opettajiensa joukossa ovat olleet Samuel Adler ja Randolph Coleman. Huang on voittanut useita palkintoja eri maissa. Hänen teoksiaan on esitetty Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa; hänen musiikkinsa esittäjiin on lukeutunut esimerkiksi Philadelphian orkesteri.

Huang on sävellystyönsä ohella muun muassa toiminut International Contemporary Ensemblen taiteellisena johtajana sekä kapellimestarina ja toimittanut kirjan *Selection of Classic Chinese Folk Songs*.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Living Composers Project: Huang Ruo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
* AllMusic.com: Huang Ruo (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Amazasp III** (georg. ამაზასპ III, nimen latinisoitu muoto *Amazaspus*) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli muinaisen Itä-Georgian) kuningas vuosina 260–265. Hän kuului luultavasti Aršakiani-dynastiaan.

Amazaspia ei tunneta keskiaikaisesta georgialaisesta kirjallisesta perinteestä, vaikka georgialaiset kronikat kertovatkin kahdesta aiemmasta Amazasp-nimisestä kuninkaasta (georgiankielinen muoto persian nimestä Hamazasp). Amazasp on kuitenkin mainittu ajan sassanidien epigrafisissa lähteissä. Kolmikielisessä kaiverruksessa Ka'ba-ye Zartoshtissa Iberia luetaan Iranin vasallivaltioiden joukkoon ja kerrotaan sen kuninkaan Hamazaspin etuoikeutetusta asemasta sassanidien hovissa, jossa hän seuraa Adiabenen kuningas Ardashiria, Carmanian kuningas Ardashiria ja Mesenen kuningatar Denagia. Hän edeltää pitkää prinssien, ministerien ja kuninkaallisten kaupunkien satraappien luetteloa. Professori Cyril Toumanoff Georgetownin yliopistosta on ehdottanut, että energinen sassanidien šaahi Sapor I asetti Amazaspin Rooman valtakuntaa kannattavan kuningas Mirdat II:n antikuninkaaksi. Mirdat tunnetaan ainoastaan georgialaisista kronikoista. Toinen, ylipappi Kartirin kirjoittama sassanidien kaiverrus todellakin viittaa iranilaisten hyökkäykseen Iberiaan (ja Kaukasian Albaniaan) joskus vuoden 260 jälkeen. Amazasp näyttää tulleen syrjäytetyksi valtaistuimelta vuonna 265, kun Saporin toiminta hallitsijana oli päättymässä.

Lähteet
-------

1. ↑  W.B. Fischer, Ilya Gershevitch, Ehsan Yarshster: *The Cambridge History of Iran*, s. 708. Cambridge University Press, 1993. ISBN 0521246938.
2. ↑  Toumanoff, Cyril: *Chronology of the Early Kings of Iberia*, s. 13, 18-19. Traditio, nro 25, 1969.
3. ↑  I E S Edwards: *The Cambridge Ancient History*, s. 489. Cambridge University Press, 2005. ISBN 0521264308.
4. ↑  Rapp, Stephen H.: *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, s. 293. Peeters Bvba, 2003. ISBN 90-429-1318-5.
Jón Arasonia esittävä mosaiikki Hólarin tuomiokirkossa.
**Jón Arason** (1484 Eyjafjörður – 7. marraskuuta 1550 Skálholt) oli Hólarin katolinen piispa ja runoilija. Hänet tuomittiin kuolemaan vuonna 1550, koska hän vastusti uskonpuhdistusta Islannissa.

Jón Arason oli lähtöisin köyhästä perheestä. Hänet valittiin Hólarin piispaksi vuonna 1522, ja hänestä kasvoi ajan myötä hyvin vaikutusvaltainen henkilö Islannissa. Jón Arason perusti 1530-luvulla Hólariin Islannin ensimmäisen kirjapainon. Hän oli myös huomattava runoilija ja kirjoitti sanat useisiin virsiin sekä laati satiirisia runoja.

Tanskassa alkoi uskonpuhdistus vuonna 1537. Kuningas Kristian III perusti Tanskaan luterilaisen kirkon ja määräsi luterilaisuuden myös Tanskan alusmaiden, Norjan ja Islannin, uskonnoksi. Hólarin piispa Jón ja Skálholtin piispa Ögmundur vastustivat kääntymistä luterilaisuuteen. Tanskalaiset syrjäyttivät Ögmundurin vuonna 1541 ja hänen tilalleen tuli luterilainen piispa. Jón Arason ei sen sijaan suostunut eroamaan virastaan, mutta hänet jätettiin kuitenkin toistaiseksi rauhaan. Skálholtin luterilaisen piispan kuoleman jälkeen vuonna 1548 Jón Arason puuttui piispanvaaleihin. Jón asettui Skálholtiin ja vangitsi vastavalitun luterilaisen piispa Marteinnin, jolloin hänestä tuli lainsuojaton. Tämän jälkeen Tanskan kuninkaan miehet vangitsivat Jón Arasonin. Jón Arason mestattiin yhdessä kahden poikansa kanssa, vaikka hänen tapaustaan ei ollut käsitelty Alltingissä. Kuolemansa jälkeen Jónista tuli Islannin kansallissankari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jón Arason *Store norske leksikon*. snl.no. Viitattu 3.12.2021. (norjaksi)
2. 1 2 3 4 5  Jón Arason *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 3.12.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
ESA-ESTEC
**ESTEC** (*European Space Research and Technology Centre*) on Euroopan avaruusjärjestön Alankomaissa sijaitseva teknologiakeskus.

ESTECin perusti ESAn edeltäjä ESRO Delftiin 1960-luvun puolivälissä. Nykyisin se sijaitsee Noordwijkin kaupungin kupeessa. ESTEC on laaja tutkimuslaitos. Siellä työskentelee yli 2 000 ihmistä. Se on ESAn satelliittien ja avaruusluotainten testauskeskus. ESTECIssä on suuri akustinen testikammio, useita värähtelytestauslaitteistoja ja suuri tyhjiökammio, jossa pystytään simuloimaan avaruusalukseen kohdistuvaa auringon lämpösäteilyä. 

ESTECissä on ESA:n teknologiaohjelmien johto, siellä on paljon tutkimusinsinöörejä kehittämässä avaruusalusten tarvitsemaan teknologiaa. Esimerkiksi Giove-A-satelliitin kehitystyötä johdettiin ESTECistä. ESTECissä toimivat myös ESAn avaruustieteen direktoraatin tutkijoiden pääosa. Samoin kaukokartoituksen, satelliittitietoliikenteen ja miehitettyjen lentojen teknologiankehitys tapahtuu ESTECissä. 

Noordwijkissä aivan ESTECin vieressä sijaitsee ESAn tukema avaruusmuseo Space Expo.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ESTEC**.
* ESAn ESTEC-sivusto
Jóhannes Sveinsson Kjarval vuonna 1934.
**Jóhannes Sveinsson Kjarval** (7. marraskuuta 1885 – 13. huhtikuuta 1972) oli islantilainen taidemaalari. Hänen taustansa oli perinteisessä islantilaisessa maatalousyhteiskunnassa. Hänen elämänsä ja uransa oli vahvasti kytköksissä 1900-luvun alkupuolen kulttuuriseen heräämiseen maassa. Parhaiten Kjarval tunnetaan luonnon kuvauksistaan ja taiteensa mystisestä visuaalisuudesta. Vaikka painopisteet Kjarvalin uralla vaihtelivat vuosien mittaan, hänen työhönsä vaikutti koko uran ajan luonnon näkeminen elävänä. Reykjavíkin taidemuseo on luonnehtinut taiteilijaa yhdeksi maansa kaikkien aikojen rakastetuimmista ja arkkityypin mukaiseksi boheemiksi, romanttiseksi taiteilijaksi.

Kahdentuhannen Islannin kruunun seteliin otettiin vuonna 1995 Kjarvalin kuva. Reykjavíkin taidemuseoon kuuluu hänen mukaansa nimetty Kjarvalsstaðir, joka avattiin vuonna 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  ÍSMUS: Jóhannes Sveinsson Kjarval
2. ↑  Reykjavík Art Museum: Jóhannes Sveinsson Kjarval
3. ↑  The Reykjavík Grapevine: Show Me The Money: The 2,000 ISK Note
4. ↑  Reykjavík Art Museum: Kjarval – key works from the collection


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jóhanna María Sigmundsdóttir** (s. 28. kesäkuuta 1991) on islantilainen entinen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä. Tullessaan valituksi hän oli kaikkien aikojen nuorin islantilainen kansanedustaja.

Jóhanna syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti maatalousalan tutkinnon Hvanneyrissä vuonna 2012. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin 21 vuoden ikäisenä ollen näin ollen kaikkien aikojen nuorin Alþingiin valittu. Hän istui Alþingissä vuoteen 2016 asti, jolloin hän päätti olla asettumatta ehdolle kyseisen vuoden vaaleissa. Kansanedustajuutensa jälkeen Jóhanna on työskennellyt maanviljelijänä Mið-Garðarissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yngstir kjörinna alþingismanna Alþingi.  Arkistoitu 7.3.2023. Viitattu 8.3.2023. (islanniksi)
2. ↑  Brynjólfur Þór Guðmundsson: Yngsti þingmaður Íslandssögunnar hættir *RÚV*.  15.8.2016.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 8.3.2023. (islanniksi)
3. ↑  Jóhanna María Sigmundsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 8.3.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |