recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Teinien Tuki ry** oli 1970-luvulla toiminut, vasemmistolaisen Suomen Teiniliiton vastavoimaksi perustettu, virallisesti puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö.

Teinien Tuki perustettiin vuonna 1971 ja merkittiin yhdistysrekisteriin 1972. Sekä koululaisia että vanhempia jäsenikseen ottanut yhdistys pyrki antamaan koulutusta kokoustekniikassa, puhetaidossa ja järjestötyössä niille teineille, jotka halusivat vastustaa Teiniliiton äärivasemmistolaista linjaa. Vuonna 1975 Teiniliiton 16 piirisihteeristä 14 oli taistolaisia.

Teinien Tuki ei ilmoituksensa mukaan halunnut syrjäyttää Teiniliittoa tai kilpailla sen kanssa, vaan kehotti jäseniään toimimaan Teiniliitossa sen toiminnan tasapainottamiseksi. Muiden muassa Kouluhallituksen tuolloinen pääjohtaja Erkki Aho piti kuitenkin kummallisena tilannetta, jossa perustetaan järjestö tukemaan jossain toisessa järjestössä toimivia.

Teinien Tuki ry oli osa järjestökenttää, joka vastusti Suomen tuolloista vasemmistolaista koulutuspolitiikkaa. Muita tällaisia järjestöjä olivat Vapaan koulutuksen tukisäätiö (VKTS), Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiö (SYT), Korkeakoulu- ja tiedepoliittinen tutkimussäätiö (KTTS) ja Taloudellinen Tiedotustoimisto (TT).

Teinien Tuki oli mukana vastustamassa muun muassa Teiniliiton ja vuosina 1972–1975 opetusministerinä toimineen Ulf Sundqvistin ajamaa kouluneuvostojen ristiinäänestystä, jossa sekä oppilas- että opettajaedustajien vaalissa saisivat äänestää molemmat. Tällöin oppilaat pääsisivät enemmistöllään käytännössä valitsemaan neuvostoihin myös opettajien edustajat.

Lahdesta käsin toiminut Teinien Tuki julkaisi *Puntti*-nimistä tabloidkokoista järjestölehteä, jota sen koululaisedustajat jakoivat oppikouluissa ympäri Suomen. Kun *Puntti* lopetettiin 1976, Teinien Tuki alkoi julkaista vuonna 1975 perustettua *Oppikoululainen*-lehteä.

Teinien Tuen toiminta loppui tarpeettomana sitä mukaa kuin Teiniliiton toiminta hiipui 1970-luvun jälkipuoliskolla talousepäselvyyksien seurauksena ja poliittisen ilmapiirin muuttuessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Heydemann, Irma: *Tavallinen teini pyytää puheenvuoron*, Kotiliesi 18/1975 s. 32–35.
2. ↑  Teinien Tuki ry, Yhdistysrekisteri, viitattu 18.10.2015.
3. ↑  Okkonen, Ville: Vapaan koulutuksen tukisäätiön perustaminen ja yhteiskunnallinen muutos, Kasvatus ja aika 3/2012.
4. ↑  Haavisto, Kai: Aikakauslehti ja -julkaisut 1918-2009 (sic), Hakan mediakronikkaa -blogi 2.2.2012. Viitattu 18.10.2015.
5. ↑  Perälä, Reijo: Teiniliitto oli aikansa mahtijärjestö, Yle Elävä arkisto 16.02.2015. Viitattu 18.10.2015.
**Roomalainen Afrikka** oli Rooman valtakunnan Pohjois-Afrikassa sijainnut osa. Sen jälkeen kun Karthago tuhoutui 146 eaa, roomalaiset alkoivat vallata alueita Afrikasta. Pohjois-Afrikassa sijainneet Rooman provinssit olivat Mauretania Tingitana, Mauretania Caesariensis, Numidia ja Africa Proconsularis. Kaiken kaikkiaan Rooman Pohjois-Afrikassa sijainnut alue ulottui Nykyisen Marokon alueelta nykyisen Libyan alueelle ja sen rajat ulottuivat lähes 4000 kilometrin pituudelle. Roomalaisella Afrikalla oli merkitystä Rooman valtakunnalle siten, että siellä oli satamia, joiden sijainnin ansiosta Rooman valtakunta sai hallitsevan aseman Välimeren laivaliikenteessä. Tuohon aikaan Pohjois-Afrikka oli viljavaa maata ja sieltä vietiin viljaa paljolti muihin Rooman osiin. Viljan ja oliiviöljyn kaupasta hyötyivät useat Pohjois-Afrikassa sijainneet kaupungit, kuten Sabratha ja Leptis Magna. Augustuksen aikana Karthago rakennettiin uudelleen ja sen satamasta tuli myös merkittävä viljanvientisatama. Roomalaisen Afrikan alueella oli karavaanikaupunkeja, joita perustettiin Rooman aikana lisää, muun muassa Thamugadi. Alueella ollutta tieverkostoa myöten kauppatavarat kuljetettiin sisämailta kohti rannikkoa, missä sijainneista satamista niiden matka jatkui edelleen muualle Rooman alueelle. Tunisiassa oli rannikkokaupunkeja, missä valmistettiin öljyä, jota kuljetettiin ruukuissa. Etenkin 2. vuosisadalla jaa. ja myöhemmin öljy oli merkittävä kauppatavara. Roomalaisen Afrikan alueella tuotettiin paljolti myös Rooman aikana suosittua suolakalakastiketta, jota myös säilytettiin ja kuljetettiin ruukuissa. Afrikan alueelta kuljetettiin myös eläimiä sirkuksiin ja amfiteattereihin. Vaikka virallinen kieli oli latina ja virallinen uskonto roomalainen uskonto, maaseudulla puhuttiin edelleen paikallisia kieliä ja harjoitettiin perinteisiä uskontoja. Pohjois-Afrikassa sijainneiden provinssien asukkaat saivat poliittisesti, kulttuurillisesti ja uskonnollisesti merkittävyyttä 2. vuosisadalta jaa. alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Maria Liberati: *Historialliset kulttuurit, Rooma*, s. 268-270. Suomentanut Seppo Hyrkäs, Tuija Vertainen, Eija Kämäräinen. Weilin+Göös, 2007. ISBN 978-951-0-32991-7.
Yksi alueen rakennuksusta.
**International Tech Park Bangalore** eli ITPB on Ascendas-yhtiön perustama ja johtama teknologiapuisto Bangaloressa. Se on Intian ensimmäinen teknologiapuisto, jossa on "tee työtä ja leiki"-ympäristö*selvennä* informaatioteknologian kehittämistä varten. Aluetta varten on oma voimalaitos ja ympäristönsuojelu, muun muassa jäteveden puhdistus.

ITPB-alueella on 200 000 nelimetriä työtilaa, jossa toimii 145 yhtiötä ja 20 000 ihmistä. Rakennusten englanninkieliset nimet ovat *Discoverer*, *Inventor*, *Explorer*, *Navigator*, *Creator* ja *Pioneer*. Alueella on myös 5 tähden hotelli Vivanta By Taj.

Kesäkuussa 2002 "World Teleport Property of the Year"-palkinto myönnettiin ITBP:lle.

Lähteet
-------

1. ↑   Information : International Tech Park Bangalore (ITPB) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **International Tech Park Bangalore** Wikimedia Commonsissa

* ITPB website
* Ascendas website (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bangalore |
| --- |
|  |
| 
* Bruhat Bengaluru Mahanagara Palike

 |
|  |
| Historia | 
* Bangaloren pommi-isku 2013

 |
|  |
| Koulutus ja tiede | 
* Intian tiedeinstituutti

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Bangalore Football Stadium
* Bengaluru FC

 |
|  |
| Liikenne | 
* HAL Bangaloren kansainvälinen lentoasema
* Kempegowdan kansainvälinen lentoasema

 |
|  |
| Talous | 
* International Tech Park Bangalore
* Biocon
* Hindustan Aeronautics
* Infosys
* Wipro Technologies

 |

 |
**Jyväskylän pappila** on entinen kirkkoherran virka-asunto Jyväskylässä, Keski-Suomessa. Vuonna 1928 valmistunut tiilinen pappilarakennus myytiin Jyväskylän seurakunnan toimesta yksityiselle taholle 2021. Pappilan on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio.

Jyväskylän pappila on suojeltu asemakaavassa. Pappilan käyttö seurakunnan virka-asuntona loppui vuonna 2017.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Vuonna 1926 Jyväskylän seurakunta osti pappilan tontin opettajatar Hilda Festéniltä. Seurakunta pyysi aluksi piirustuksia pappilaa varten Alvar Aallolta, joka oli juuri perustanut arkkitehtitoimiston Jyväskylään. Piirustukset nähtyään Jyväskylän kirkkovaltuusto päätyi kuitenkin pyytämään piirustuksia Kauno S. Kalliolta, jotka sittemmin hyväksyttiin. Kallion pappila on ensimmäisiä kaupunkipappiloita Suomessa.

Jyväskylän pappila on saanut vaikutteita tanskalaisesta arkkitehtuurista. Siinä korostuu tanskalaisen kaupunkitalon tyyli ja symmetrisuus. Pappilassa on suorakaiteen muotoinen kahdessa kerroksessa oleva asuntosiipi, yksikerroksinen kansliasiipi kirkkoherranvirastolle, sekä talonmiehen asunto, sauna, pesutupa ja varasto kellarissa. Lain mukaan pappilaan rakennettiin myös tulen kestävä arkisto kirkonkirjojen säilyttämistä varten. Uusia innovaatioita pappilassa oli myös esimerkiksi puhelin.

Arkkitehti Kallio suunnitteli pappilan huoneiden kakluunit ja huonekaluja, kuten kappelin alttaripöydän ja kansliasiiven eteishallin halkolaatikot. Taiteilija Urho Lehtinen maalasi pappilan rippikoulusalin kattoon suuren koristemaalauksen. Lehtinen valmisti myös kappelin alttarisyvennykseen lasimaalauksen Akseli Gallen-Kallelan ehdotuksesta.

Papplilaan asennettiin keskuslämmitys vuonna 1942 ja samalla osa kakluuneista purettiin.

Kun Jatkosota päättyi Jyväskylän pappilassa majoittui Sortavalan kaksi lastenkotia henkilökuntineen. Pappilan purkamista pohdittiin 1970-luvulla, mutta se päätettiin kuitenkin säästää.

Jyväskylän pappilaa remontoitiin vuonna 1985, jolloin muun muassa koneellinen ilmastointi lisättiin. Tämän lisäksi kirkkoherran asunto ja kansliatilat remontoitiin kokous- ja juhlatiloiksi. Pappilassa on silti säilynyt paljon alkuperäisiä elementtejä kuten tammiovia, kakluuniuuneja, puulattioita ja huonejaot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jyväskylän seurakunta on löytänyt ostajat vanhalle pappilalle *Yle Uutiset*.  1.6.2021. Viitattu 21.1.2023.
2. 1 2 3 4 5  Jyväskylän historiallinen kaupunkipappila säästyi 1970-luvulla purkamiselta ja saa nyt uuden elämän *Yle Uutiset*.  1.1.2023. Viitattu 21.1.2023.
**Parti malien du travail** eli PMT oli poliittinen puolue Malissa.

Malin työn puolue PMT sai alkunsa välitöntä itsenäisyyttä vuoden 1958 perustuslakiäänestyksessä vaatineesta Afrikan itsenäisyyspuolueesta PAI:stä. Marraskuussa 1959 osa PAI:n Ranskan Sudanin osastosta liittyi Sudanin liittoon ja osa jatkoi itsenäisenä puolueena.

PMT oli linjaltaan marxilainen puolue, joka ei hyväksynyt Sudanin liiton "afrikkalaista sosialismia". Sen aktivistit koostuivat lähinnä sivistyneistöstä. Puolueen toiminta oli puolittain salaista 1960-luvun alusta lähtien. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sen johtajat vangittiin lähes kahden vuoden ajaksi.

Presidentti Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmää vastustaneet järjestöt perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire -yhteenliittymän, jonka pohjalta muodostettiin lokakuussa 1990 Alliance pour la démocratie au Mali. PMT sulautui Adéma-PASJ:iin vuonna 1991.

Abdrahamane Baba Tourén johtaman PMT:n aktivisteihin kuuluivat muun muassa myöhempi presidentti Alpha Oumar Konaré, pääministeri Soumeylou Boubèye Maïga, toimittaja Cheick Mouctary Diarra, ministerit Ousmane Sy ja N’Golo Traoré sekä puuvillayhtiö CMDT:n johtaja Boubacar Sada Sy, jotka olivat kaikki soluttautuneet Moussa Traorén hallinnon rakenteisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sy, Ousmane: *Reconstruire l’Afrique: Vers une nouvelle gouvernance fondée sur les dynamiques locales*, s. 67-68. Bamako: Jamana, 2009. ISBN 99952-1-006-1.
2. 1 2  Diarra, Abdoulaye: *Démocratie et droit constitutionnel dans les pays francophones d'Afrique: Le cas du Mali depuis 1960*, s. 120–121. Paris: Karthala, 2010. ISBN 978-2-8111-0329-3.
3. ↑  Camara, Bakary: La transition démocratique comme forme d’inversion sociale en Afrique de l’Ouest. Le cas du Mali *academia.edu*. Viitattu 24.12.2019.
4. ↑  Koné, Souleymane T.: Les partis politiques et la démocratie au Mali.  *Africa Development / Afrique et Développement*, 2 (1998), s. 186–188.
5. ↑  Fleischhacker, Helga: *Parteiensystem und Verfassung in Afrika: Strukturen – Funktionen – Typen*, s. 126. Wiesbaden: VS Verlag, 2010. ISBN 978-3-531-16448-9.
6. ↑  Perret, Thierry: Médias et démocratie au Mali: Le journalisme dans son milieu *Politique africaine*.  2005/1. Viitattu 24.12.2019.
7. ↑  Le Soudan (Mali) indépendant a déjà 54 ans: Qui a fait quoi? *Malijet*. Viitattu 24.12.2019.
**Union démocratique ségovienne** (UDS) oli Sudanin tasavallan (nykyisen Malin) Ségoun alueella vuosina 1958–1959 toiminut etninen bambarapuolue.

Toisen maailmansodan jälkeen Ranskan Sudaniin syntyi alueellisia ja etnisiä puolueita kuten Union kayesienne, Union des marka-peul-samogo ja Union des dogons, jotka tukivat yleensä Fily Dabo Sissokon Sudanin edistyspuoluetta. 1950-luvun lopulla nämä pienpuolueet sulautuivat Sudanin liittoon tai ne julistettiin laittomiksi.

Edistyspuolueeseen ja sittemmin Sudanin liittoon kuulunut Segun hallitsijoiden jälkeläinen Moussa Diarra erotettiin puoluesyistä virastaan lokakuussa 1958. Hän perusti sen jälkeen Ségoun demokraattisen liiton UDS:n, joka sai nopeasti kannatusta alueen bambaraväestön keskuudessa.

UDS:n kannattajat hyökkäsivät helmikuussa 1959 Sakoïban kylästä palaamassa olleiden Sudanin liiton edustajien kimppuun, mikä johti väkivaltaisiin yhteydenottoihin Ségoun kaupungissa. Kaksi ihmistä sai surmansa, useita haavoittui ja Moussa Diarran talo poltettiin. Sisäministeri Madeira Keita lakkautti UDS:n ja sen johtajat lähetettiin kotiarestiin maan pohjoisosiin. Maaliskuun 1959 vaaleissa Sudanin liitto voitti kaikki lainsäädäntökokouksen edustajanpaikat.

Osa UDS:n kannattajista jatkoi vastarintaa varsinkin Sakoïba-Fulalassa, josta tapahtumat olivat saaneet alkunsa. Ségoun poliisipäällikön mennessä pidättämään kylän merkkihenkilöä tämän poika ampui hänet. Pääministeri Modibo Keïta ja hänen varamiehensä Jean-Marie Koné saapuivat Ségouun, ja Sakoïba-Fulala ja osa Sakoïbasta päätettiin hävittää. Kyläläiset pidätettiin ja heitä piestiin kaupungin kaduilla. Sakoïban tapahtumat muodostivat merkkipaalun Sudanin tasavallan ja Malin tiellä kohti autoritaarista yksipuoluejärjestelmää.

Lähteet
-------

1. ↑  Snyder, Frank Gregory: *One-Party Government in Mali: Transition toward Control*, s. 58. New Haven & London: Yale University Press, 1965.
2. 1 2  Nathan, Robert Donald Francis: Socialism and the Nation: Mali, 1957-1968 *Dalhousie University*. Viitattu 15.7.2020.
3. 1 2 3  Roy, Alexis: Histoire des représentations paysannes au Mali: Pouvoirs politiques et syndicaux et privatisation de la filière cotonnières *École des hautes études en sciences sociales*. Viitattu 15.7.2020.
Lasse Berghagen *Sommarkrysset*-ohjelmassa 2009.
**Lars "Lasse" Nils Berghagen** (13. toukokuuta 1945 Enskede, Tukholma – 19. lokakuuta 2023) oli ruotsalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.

Ura
---

Berghagen julkaisi ensimmäisen levynsä 1965. Vuonna 1969 hän julkaisi singlen "Teddybjörnen Fredriksson", josta tuli klassikko. Berghagenin muita menestyskappaleita ovat "Sträck ut din hand", "En kväll i juni" ja "Stockholm i mitt hjärta".

Berghagen voitti ruotsalaisen Melodifestivalen-kilpailun vuonna 1975 laululla "Jennie, Jennie". Eurovision laulukilpailussa 1975 kappale sijoittui kahdeksanneksi. Edellisvuoden Melodifestivalenissa hän sijoittui Abban jälkeen toiseksi laululla "Min kärlekssång till dig". Vuonna 1973 Berghagenin kynästä syntynyt pop-sävellys "Ding-dong" sijoittui Melodifestivalenin seitsemänneksi. "Ding-dong" oli Svensktoppen-hittilistalla seitsemäntoista viikkoa vuonna 1973.

Berghagen isännöi jokakesäistä suosittua televisio-ohjelmaa *Allsång på Skansen* vuosina 1994–2003. Hänen aikanaan ohjelman katsojaluvut yli kolminkertaistuivat 600 000:sta kahteen miljoonaan.

Yksityiselämä
-------------

Berghagen oli aviossa laulaja Barbro "Lill-Babs" Svenssonin kanssa 1965–1968. Hänen tyttärensä on näyttelijä Malin Berghagen.

Diskografia
-----------

* *Lars Berghagen* (1969)
* *Min värld i toner* (1972)
* *Ding Dong* (1973)
* *Jennie, Jennie* (1975)
* *Hålligång på krogen* (1975)
* *Jag ville bli någon* (1976)
* *Tacka vet jag logdans* (1977)
* *Det är jul* (1978)
* *Tillsammans igen* (1980)
* *Dagboksblad* (1983)
* *Nära naturen* (1988)
* *På begäran* (1991)
* *Sträck ut din hand* (1995)
* *Inte bara drömmar* (1997)
* *Till sommaren och dig* (1999)
* *Som en blänkande silvertråd* (2001)
* *Det bästa med Lasse Berghagen* (4-disc box) (2001)
* *Stockholm, mina drömmars stad* (2002)
* *Lasses favoriter from "Allsång på Skansen"* (3-disc box) (2003)
* *Lars Berghagen 20 klassiker* (2004)
* *Jul i vårt hus* (2004)
* *Lasse Berghagen och Sveriges Radios Symfoniorkester* (2009)
* *Bara lite längtan* (2011)

Filmografia
-----------

* *Firmafesten* (1972)
* *Dante akta're för Hajen* (1978)
* *Bert - den siste oskulden* (1995)

Lähteet
-------

* 
* Swedish Media Database
* Virallinen internet-sivu

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Lasse Berghagen är död *www.aftonbladet.se*.  19.10.2023. Viitattu 19.10.2023. (ruotsiksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Svensktoppen - *1973*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lasse Berghagen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Irbit** (ven. Ирби́т) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Nitsaan laskevan Irbit-joen suussa 204 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Artjomovskin ja Mežduretšenskin välinen rautatie. Asukkaita on 41 400 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1631 paikalle perustettiin Irbitin kauppataajama, jossa pidettiin vuosittain suuret markkinat. Vuonna 1775 siitä tuli Tobolskin lääniin kuulunut kaupunki ja vuonna 1781 Permin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla Irbitin markkinoiden liikevaihto oli Venäjän toiseksi suurin Nižni Novgorodin markkinoiden jälkeen. Kaupunki oli Euroopan tärkeimpiä turkiskaupan keskuksia. Jäätyään syrjään Siperian radasta kaupungin kaupallinen merkitys alkoi vähentyä. 1920–1930-luvuilla Irbitistä muodostui teollisuuskaupunki, jonka kasvua nopeuttivat toisen maailmansodan aikana sinne evakuoidut tehtaat.

Nykyään Irbit on maatalousalueen keskus, jossa on mm. konepaja-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii teatteri, kotiseutumuseo ja taidegalleria. Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat kauppiastalot. Lähistöllä sijaitsee 1000-luvulla rakennettu Irbitin muinaislinna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 454. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 6.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Irbit**.
* Irbitin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Greg Laurie** on yhdysvalatlainen pastori ja kirjailija. Laurie on Kaliforniassa ja Havaijilla toimivan Harvest Christian Fellowship-seurakunnan johtava pastori. Laurie aloitti pastorin työssä 19-vuotiaana. Vuosien varrella Laurie on julkaissut yli 70 kirjaa, joista monet on käännetty myös suomeksi. Laurie on myös *New Believer Biblen* päätoimittaja. Lauriella on viikottainen televisio-ohjelma, *Harvest + Greg Laurie*, jota esitetään useilla televisiokanavilla.

Ura pastorina
-------------

Laurie tuli uskoon helluntailaisen evankelistan Lonnie Frisbeen tilaisuudessa Newport Harbro High Schoolissa ja aloitti pastorina 19-vuotiaana. Alkujaaan Laurien seurakunta oli 30 henkilön raamatturyhmä. Nykyisin Laurien Harvest-seurakunta on nykyisin yksi Yhdysvaltain suurimmista ja vaikutusvaltaisimmista kirkoista. Laurie on järjestänyt vuodesta 1990 lähtien *Harvest Crusades*-evankeliointitilaisuuksia, joihin on vuosien varrella osallistunut lähes 10 miljoonaa ihmistä.

Laurie toimi vuonna 2013 kansallisen rukouspäivän kunniapuheenjohtajana. Laurie toimii myös Billy Graham Evangelistic Associationin sekä Samaritan's Purse-järjestön hallituksessa. Hän on Biolan ja Azusa Pacific Universityn kunniatohtori.

Yksityiselämä
-------------

Laurie asuu Newport Beachissa Kaliforniassa. Laurie on naimisissa Catherine Laurien kanssa ja heillä on kaksi poikaa.

Teokset
-------

* *Lennon, Dylan, Alice and Jesus*
* *Billy Graham: The Man I Knew*
* *Johnny Cash: The Redemption of an American Icon*
* *Jesus Revolution*
* *Steve McQueen: The Salvation of an American Icon*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About Greg Laurie *Harvest*. Viitattu 22.10.2023.
2. 1 2  Greg Laurie biography *Last.fm*. Viitattu 22.10.2023.
**Per Olof Hagberg** (2. helmikuuta 1909 Tampere – 10. huhtikuuta 1984 Tampere) oli suomalainen apteekkari ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Elämä
-----

Hagbergin vanhemmat olivat apteekkari Uno Johannes Hagberg ja Anna Margareta (Greta) Enqvist, J. W. Enqvistin tytär, ja puoliso vuodesta 1939 Anna-Liisa Rusko. Hagberg kävi Svenska samskolan i Tammerfors -koulun Tampereella ja oli apteekkioppilas Tampereen II apteekissa 1926–1929. Farmaseutiksi hän valmistui 1929 ja proviisoriksi 1937. Hagberg oli farmaseutti Tampereen II apteekissa 1930–1931, 1932–1933 ja Sotilasapteekissa 1931–1932, Tampereen Rohdoskauppa -yhtiön, vuodesta 1941 Tampereen Rohdos, apulaisjohtaja 1938–1959, apteekkitavarakaupan johtaja 1941–1959, toimitusjohtaja vuodesta 1959, pääjohtaja 1963–1971, hallintoneuvoston puheenjohtaja 1957–1971, hallituksen jäsen 1959–1971 ja puheenjohtaja 1963–1971 sekä Oy Tamro Ab:n hallituksen puheenjohtaja 1971–1982. Hän oli myös Oy Star Ab:n teknillinen johtaja 1939–1940 ja toimitusjohtaja 1941–1960 ja yhtiön hallituksen jäsen 1939–1971 ja puheenjohtaja vuodesta 1971. Hagbergilla oli lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli farmasian luutnantti (1938). Kauppaneuvoksen arvonimen Hagberg sai 1963. Urheilusta kiinnostunut Hagberg oli Tammerfors Bollklubbin perustajia 1932.

Lähteet
-------

1. 1 2  Per Olof Hagberg *Biografiasampo*. Viitattu 4.10.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos P. O. Hagberg.  *Uusi Suomi*, 13.4.1984, nro 102, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.10.2022.
**Ulla Margareta Bergh-Snellman** (o.s. Bucht, 1914 Vaasa – 1997) oli suomalainen itseoppinut tekstiilitaiteilija ja vaatesuunnittelija, joka tuli tunnetuksi tilaustyönä toteutetuista naisten neuleasuista. Kauppakorkeakoulussa opiskellut Ulla Bergh jatkoi äitinsä Inez Buchtin vuonna 1928 perustaman Taidekutomon (oik. Ab Konststickeri Oy) toimintaa 1930-luvun keskivaiheilla ja suuntasi sen tuotannon kohti yksilöllisempää *haute couture* -tyyliä.

Ulla Berghin Taidekutomo (myöhemmin nimellä Neulottua-Stickat Ulla Bergh) oli 1930-luvulta 1970-luvulle toimineen Salonkijaosto ry:n ainoa jäsenyritys, joka teki pelkästään neulevaatteita. Salonkijaosto oli suomalaisten, lähinnä helsinkiläisten muotisalonkien eli korkeatasoisten tilausompelimojen yhdistys.

Bergh lopetti ateljeensa toiminnan 1970-luvun lopulla sen tultua tappiolliseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskennurmi-Sivonen, Ritva: *Neulottua – Stickat Ulla Berghin suunnittelemat neuleasut*. Helsinki: Tekstiilikulttuuriseura, 2017. ISBN 978-951-96080-6-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.7.2018).
2. ↑  Koskennurmi-Sivonen, Ritva: Kesäkuu: Flower Power ‑takki vuodelta 1967 – Neulottua-Stickat Ulla Bergh *Kuukauden tekstiili -sarja*. Tekstiilikulttuuriseura.  Arkistoitu 22.7.2018. Viitattu 22.7.2018.
3. ↑  Wiikeri, Anna-Liisa: Kevyt neule – ohut lanka.  *Helsingin Sanomat*, 29.4.1978, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ekumeeninen patriarkka** on Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin päänä toimivan *Konstantinopolin ja Uuden Rooman arkkipiispan* arvonimi. Ekumeenisen patriarkan johtama ortodoksinen patriarkaatti on yksi nk. viidestä vanhasta patriarkaatista, jotka syntyivät jo ensimmäisten vuosisatojen alussa. 

Ekumeenisen patriarkan istuin Konstantinopolissa (nyk. Istanbul)

Historiaa
---------

500-luvun alussa Konstantinopolin patriarkka sai arvonimen ekumeeninen patriarkka eli koko valtakunnan patriarkka. Roomassa oli paavi, Aleksandrian piispalla oli molemmat arvonimet (paavi ja patriarkka), Antiokiassa ja Jerusalemissa oli molemmissa patriarkka. Patriarkaateilla oli kirkon sisällä itsehallinto, eivätkä patriarkat yleensä käyttäneet tuomiovaltaa toistensa alueilla.

Rooman piispaa pidettiin vanhastaan arvoltaan ensimmäisenä, ja vuonna 381 Konstantinopolissa pidetty toinen ekumeeninen kirkolliskokous päätti, että Konstantinopolin piispalla oli kunniasija toisena Rooman piispan jälkeen, koska Konstantinopoli oli "Uusi Rooma", valtakunnan pääkaupunki. Konstantinopolin patriarkka johtaa ortodoksista maailmaa primus inter pares-periaatteen mukaan.

Khalkedonin kirkolliskokous vuonna 451 antoi 28. kanonissaan Konstantinopolin piispalle "samat etuoikeudet" kuin Rooman piispalle. Paavi ei kuitenkaan hyväksynyt tätä kanonia, eikä se sen vuoksi saanut virallisen päätöksen voimaa, ja Khalkedonin kirkolliskokouksen katsottiin antaneen vain 27 kanonia. Sen jälkeen, kun lännen ja idän kirkot erosivat vuonna 1054, ortodoksihistorioitsijat ovat kuitenkin katsoneet 28. kanonin viralliseksi päätökseksi.

Nykyaikaa
---------

Vuodesta 1991 Konstantinopolin ja Uuden Rooman arkkipiispana ja Ekumeenisena Patriarkkana on toiminut patriarkka Bartolomeos.

Katso myös
----------

* Luettelo Konstantinopolin patriarkoista
* Ekumeeniset kirkolliskokoukset

Lähteet
-------

* Hannu Pyykkönen: Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka ortodoksi.net

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ekumeeninen patriarkka**.
* Ekumeenisen patriarkaatin viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ortodoksinen kirkko |
| --- |
|  |
| Autokefaliset kirkot | 

|  |  |
| --- | --- |
| Vanhat patriarkaatit | 
* Konstantinopoli
* Aleksandria
* Antiokia
* Jerusalem

 |
|  |
| Uudet patriarkaatit | 
* Venäjä
* Serbia
* Romania
* Bulgaria
* Georgia

 |
|  |
| Autokefaliset arkkipiispakunnat | 
* Kypros
* Kreikka
* Puola
* Albania
* Tšekki ja Slovakia
* Amerikka
* Ukraina

 |

 |  |
|  |
| Autonomiset kirkot | 
* Siinai
* Suomi
* Viro
* Japani
* Kiina
* Ukraina (Moskovan patriarkaatti)
* **Puoli-autonomiset kirkot**
	+ Kreeta
	+ Viro (Moskovan patriarkaatti)
	+ Venäjän kirkko ulkomailla

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee keskiaikaisia muusikoita. 1800-luvun viihdemuodosta kertoo artikkeli Minstrel show.*
Kaksi minstreliä tai jonglööriä 1000-luvun käsikirjoituksessa
**Minstreli** (eng. *minstrel*, ransk. *ménestrel*) oli keskiajalla kiertelevä tai hovissa työskennellyt kansanmuusikko, laulaja ja tempuntekijä. 

Nimityksen alkuperä on latinan sanoissa *ministerialis* tai *minister*, palvelija. Minstreli oli lähinnä Englannin aatelishoveissa esiintynyt viihdyttäjä, muusikko, temppujentekijä, laulaja tai runoniekka. Joillakin minstreleillä oli suhteellisen pysyvä asema hovissa, kun taas toiset liikkuivat kaupungista toiseen. Minstrelit esittivät vanhoja tarinoita, balladeja, romansseja ja rakkauslauluja. Minstrelit olivat hyvin suosittuja 1200–1300-luvulla, mutta kirjapainotaidon keksimisen jälkeen heidän merkityksensä hiipui.

Ruotsin valtakunnan suomenkielisellä alueella on keskiajalla käytetty kiertelevästä soittoniekasta, laulajasta ja ilveilijästä myös nimitystä **leikari** (ruots. *lekare*)  Myöhäisantiikin aikana tällaista henkilöä nimitettiin ilveilijäksi ja näyttelijäksi. Pohjoismaihin leikareita tuli kristinuskon mukana, ja heitä tavataan ainakin jo ennen vuotta 1000.

Katso myös
----------

* Bardi
* Trubaduuri

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
* Hosiaisluoma, Yrjö: Kirjallisuuden sanakirja. WSOY. Helsinki 2003. ISBN 951-0-27401-1.

### Viitteet

1. ↑  Aikio & Vornanen 1993, s. 413
2. ↑  minstrelit *YSA - Yleinen suomalainen asiasanasto*. Viitattu 21.1.2018.
3. ↑  Hosiaisluoma 2003,s. 587–588
4. ↑  Aalto & Helkala 2015, s. 67
5. ↑  Leikari *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten keskus ja Kielikone Oy. Viitattu 27.9.2023.
**Avoin tiedostomuoto** tai **avoin tiedostoformaatti** (engl. *open file format*) on tiedostomuoto, jonka on avoimesti ilman kaupallista ohjelmaa kenen tahansa saatavilla ja hyödynnettävissä oleva spesifikaatio. Spesifikaatio on lisensoitu avoimella lisenssillä.

Avoimen tiedostomuodon ansiosta tiedostoja voi avata ja käyttää useissa ohjelmissa. Jos esimerkiksi luodaan tekstitiedosto jollakin tekstieditorilla, sen voi avata myös monella tekstinkäsittelyohjelmalla. Sitä vastoin suljettuun tiedostomuotoon tallennetun tiedoston voi avata mielekkäästi vain tiedostomuotoa hallinnoivan tahon sääntelemillä ohjelmilla. Esimerkiksi suljetussa .PAGES-muodossa olevia tiedostoja voi avata vain Apple Pages -ohjelmalla.

2000-luvun alkuvuosina tietotekniikassa alettiin yhä enemmän siirtyä avoimiin tiedostomuotoihin. Avoimien tiedostomuotojen, kuten OpenDocument, käyttö on kasvanut, ja esimerkiksi Adobe teki vuonna 2017 PDF:stä avoimen tiedostomuodon. PDF:n spesifikaatioita hallinnoi ja ylläpitää nyt kansainvälinen standardointijärjestö International Organization for Standardization (ISO). Suomessa, muualla Euroopassa ja enimmäkseen muualla maailmassakin on julkishallinnossa suosituksia ja ohjeistuksia avoimien tiedostomuotojen käyttämiseksi. Tehtävää on kuitenkin edelleen.

Esimerkkejä avoimista tiedostomuodoista
---------------------------------------

* PNG, rasterikuvamuoto, jonka on standardoinut ISO/IEC
* SVG, vektorikuvamuoto
* OpenDocument, tiedostomuoto dokumenteille

Katso myös
----------

* Avoin protokolla
* Avoin standardi

Lähteet
-------

1. ↑  avoin tiedostomuoto Tieteen termipankki. Viitattu 24.3.2022.
2. 1 2 3 4  Open Format Definition *techterms.com*. Viitattu 24.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Open Format Definition - Open Definition - Defining Open in Open Data, Open Content and Open Knowledge *opendefinition.org*. Viitattu 24.3.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Tuukka Antikainen: *XML-pohjaiset toimistodokumenttistandardit julkishallinnossa*. Jyväskylän yliopisto, 2010. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.3.2022).
5. ↑  Valitse tiedostomuodot *avoindata.fi*. Viitattu 25.3.2022.
6. ↑  Duff Johnson: PDF 2.0: The worldwide standard for electronic documents has evolved *pdfa.org*.  30.8.2017. Viitattu 25.3.2022. (englanniksi)
7. ↑  About ODF *opendocumentformat.org*. Viitattu 24.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoin tiedostomuoto** Wikimedia Commonsissa

* OpenFormats
Lipputanko ja Suomen lippu.
**Lipputanko** on tanko, johon ripustetaan lippu. Sen rakenne ja muoto riippuu käyttöpaikasta ja liputustarkoituksesta, ja se voi olla kiinteä tai irrallinen.

Tyypit
------

**Kenttäsalko** on vapaasti maastossa seisova lipputanko. Kenttäsalossa lippu liehuu vapaasti ja juhlavasti. Kenttäsalko on perinteisesti ollut puinen, mutta nykyisin ovat yleistyneet alumiiniset ja lujitemuotoiset salot, jotka ovat puisia kevyempiä, helpompia pystyttää ja tarvitsevat vain vähän huoltoa. Lippusalossa on nuppi, jossa voi olla narupyörä eli pylpyrä tai pyöristetty reikä narulle. Lippunaruna käytetään erikoispunontaista narua, jota punotaan pellavasta, hampusta tai nailonista. Narun vahvuus on 5–10 millimetriä.

**Kattotankoja** käytetään enimmäkseen julkisissa rakennuksissa.

**Seinätanko** kiinnitetään seinään asennettuun telineeseen, ja sen kallistuskulma on 30–40 astetta, jotta lippu voi liehua mihin suuntaan hyvänsä. Joskus seinätanko on vaakasuorassa. Seinätankoja käytetään esimerkiksi sisäänkäyntien yläpuolella tai molemmin puolin ovea.

**Kantotankoja** kannetaan kulkueissa, marsseilla ja sisäliputuksessa. Lippukangas kiinnitetään tankoon naulaamalla, narulla tai metallikiskolla. Tanko on usein kaksiosainen kuljetuksen helpottamiseksi. Kantotangon yläpäässä on kärkikoriste, joka on tangon alkuperästä muistuttaen usein keihäänkärjen muotoinen. Tangon alapäässä on metallinen hela eli kenkäin, joka suojaa tankoa kulumiselta. Tangon materiaalina käytetään puuta tai metallia. Sisätilaisuuksissa tanko voidaan laittaa irralliseen lipputelineeseen.

Korkeimmat kenttäsalot
----------------------

Rakenteeltaan yli 100-metriset kenttäsalot ovat tyypillisesti onttoja metallirunkoisia mastoja, jonka sisällä on tikapuut huoltotöitä varten. Huippukorkean salon nokkaan on sijoitettu esimerkiksi lentoestevalot.

Maailman korkein kenttäsalko on vuonna 2021 valmistunut 202 metrin korkuinen salko Egyptin uudessa pääkaupungissa. Euroopan unionin korkein kenttäsalko vuosina 2019–2023 oli Haminaan valmistunut 100 metrin korkuinen salko. Siinä liehuu siniristilippu, jonka korkeus on 16,5 metriä ja leveys 27 metriä. Bulgariaan nousi vuonna 2023 kenttäsalko, jonka korkeus on 111 metriä ja lipun pinta-ala 1 100 neliömetriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kajanti, Caius: *Siniristilippumme*, s. 296–300. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-13552-X.
2. ↑  Monumental Flagpoles Trident Support, trident-support.com. Viitattu 28.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Tallest flagpole Guinness World Records. Viitattu 19.7.2023.
4. ↑  Ala-Heikkilä, Minna: Satametrisen lipputangon lippu on Pirkanmaalta.  *Aamulehti*, 3.4.2019, s. A13. Tampere:  Alma Media Kustannus Oy. ISSN 0355-6913.
5. ↑  Rasmus Helaniemi: Bulgarialaiset irvailevat Haminan jätti­tangolle netissä: rakensivat vielä korkeamman *Helsingin Sanomat*.  18.7.2023. Viitattu 19.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lipputanko** Wikimedia Commonsissa
Ercişin keskusta elokuussa 2010.
**Erciş** (arm. Ականց, *Akants*; historiallinen nimi arm. Արճեշ, *Artchesh*) on kaupunki ja sitä ympäröivä alue Turkissa Vanin maakunnassa. Kaupunginjohtaja on Fatih Çiftçi (AKP).

Tämä pieni alue on ollut useita kertoja historian kuluessa pääkaupunki. Sen linnoitti 1300-luvun alussa visiiri Ilkhanid Ali Shah. Erciş siirrettiin 1841 tulvien vuoksi nykyiselle paikallaan Aladaan. Venäläiset valtasivat kaupungin 1914, mutta heidät karkotettiin 1. huhtikuuta 1918. Kaupungille aiheutti suurta tuhoa maanjäristys 23. lokakuuta 2011.

Alueen pinta-ala on 2 115 km², ja sitä ympäröi idässä Muradiye, lännessä Bitlis, pohjoisessa Ağrı ja etelässä Vanjärvi.

Erciş on Itä-Turkin kehittyneimpiä kaupunkeja. Siellä perinteiset kansanlaulut ovat yhä elävää todellisuutta. Seudulla kasvatetaan hedelmiä ja vihanneksia. Kaupunkiin ja sen ympäristöön on istutettu runsaasti poppeleita.

Alueen väkiluku on 154 499 (2008), ja se koostuu pääkaupungista ja kylistä. Maaseudulla asukkaita on 66 832, kaupunkimaisilla alueilla 73 733. Asukastiheys on 47/km². Itse Ercişin kaupungin väkiluku on 77 065.

Kaupungin nimi saattaa juontua Urartun kuninkaan Argišti II nimestä.

Historiallinen Artchesh
-----------------------

Vanjärven vedenpinnan nousun vuoksi vanha Artcheshin kaupunki hävisi vähitelleen 1700-luvulta alkaen. 1800-luvun jälkipuolella kirkkoja ja asuinrakennuksia ei enää näkynyt. Joskus harvoin matalan veden aikana voi kaupungin puolustusmuureja ja torneja näkyä. Kun vesi peitti vanhan kaupungin uusi rakennettiin 1841 ylemmäksi Aladaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Türkisches Institut für Statistik[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ercis.cov

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Erciş
**Palacio de las Garzas** on Panaman presidentin virka-asunto. Rakennus on peräisin vuodelta 1673, mutta siihen on tehty myöhemmin huomattavia muutoksia. Palatsi on toiminut lähes kaikkien Panaman presidenttien virka-asuntona sitten maan itsenäisyyden vuonna 1903.

Historia
--------

Valokuvassa.
Palacio de las Garzas rakennettiin alkujaan vuonna 1673, jolloin se oli Panaman espanjalaisen kuvernöörin asunto. Rakennuksessa oli myös varastotiloja, viininvalmistamo, tulli ja kansallispankin päätoimisto.

Panama itsenäistyi vuonna 1903. Palacio de las Garzas on siitä lähtien toiminut miltei kaikkien Panaman presidenttien virka-asuntona. Presidenteistä vain muutamat, kuten Martin Torrijos ja Ernesto Pérez Balladares käyttivät muita virka-asuntoja. Palatsin nimi tarkoittaa suomeksi vapaasti kääntäen haikaroiden palatsia. Nimi juontuu vuodesta 1922, jolloin presidentti Belisario Porrasin virkakaudella palatsille vapautettiin haikaroita koristamaan sen andalusialaista sisäpihaa.

Rakennusta on kunnostettu ja muunneltu useita kertoja sen rakentamisen jälkeen. 1920-luvulla palatsiin rakennettiin sen 2. ja 3. kerros. Kun Yhdysvaltain poliosta kärsinyt presidentti Franklin D. Roosevelt vieraili Panamassa vuonna 1934 rakennukseen lisättiin myös hissi Rooseveltin tarpeita varten.

Kuvia
-----

* Sali.Sali.
* Sisätiloja.Sisätiloja.
* Haikara palatsilla.Haikara palatsilla.
* Tuolloinen Yhdysvaltain varapresidentti Joe Biden vierailulla vuonna 2013.Tuolloinen Yhdysvaltain varapresidentti Joe Biden vierailulla vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas M. Leonard: *Historical dictionary of Panama*, s. 213. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-0-8108-7835-8. (englanniksi)
2. ↑  Valtonen, Pekka: *Latinalaisen Amerikan historia*, s. 373. 2. painos. Gaudeamus, 2001. ISBN 978-952-495-510-2.
**Avoin rajapinta** (engl. *open api*) on rajapinta, jonka kaikki ominaisuudet ovat julkisia ja jota voi käyttää ilman rajoittavia ehtoja. Edellytyksenä on myös rajapintakuvauksen ja dokumentaation oleminen avoimesti saatavilla. Avoin rajapinta mahdollistaa, että voidaan esimerkiksi laatia rajapintaa hyödyntävän ohjelma ilman rajapinnan toimittajan erillistä hyväksyntää tai pakollisia lisenssimaksuja.

Avoimia rajapintoja tarjoaa esimerkiksi Ilmatieteen laitos, Maanmittauslaitos ja Digi- ja väestötietoviraston Avoindata.fi-palvelun rajapinta.

Katso myös
----------

* Avoin data
* Avoin lähdekoodi
* Avoimuus

Lähteet
-------

1. ↑  Avoin rajapinta *avoinrajapinta.fi*.  Arkistoitu 28.1.2022. Viitattu 11.2.2022.
2. ↑  Avoin rajapinta COSS ry. Viitattu 11.2.2022.
3. ↑  Avoin data Ilmatieteen laitos. Viitattu 11.2.2022.
4. ↑  Karttojen rajapintapalvelut Maanmittauslaitos. Viitattu 11.2.2022.
5. ↑  Avoindata.fi:n käyttö rajapinnan (API) kautta *avoindata.fi*. Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 11.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoin rajapinta**.
* Avoin rajapinta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kaapre Tynni** (26. lokakuuta (uuden ajanlaskun mukaan 7. marraskuuta) 1877 Ala-Sakoska, Kolppana – 3. helmikuuta 1953 Helsinki) oli Kolppanan seminaarin 1896–1899 käynyt opettaja, joka aloitti työnsä Vallinginkylän koulussa Pietarin esikaupungissa. Sieltä hän siirtyi Pietarin saksalaiseen orpokotiin opettajaksi 1905. Tynni alkoi julkaista *Uusi Inkeri* -nimistä lehteä, jonka päätoimittaja hän oli ja joka lakkautettiin vuonna 1906 oikeuden päätöksellä. *Nevan* päätoimittajana hän toimi vuosina 1907–1910.

Pietarin suomalaiseen yhteiskouluun Kaapre Tynni siirtyi vuosiksi 1906–1912. Hän opetti venäjän kieltä, Venäjän historiaa ja maantiedettä. Ylioppilastutkinnon Tynni suoritti 1912 Lappeenrannan yhteiskoulusta, jatkoi opiskeluaan Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917. Hänestä tuli Kolppanan seminaarin johtaja 1917–1919.

Tynni osallistui vahvasti politiikkaan ja oli näkemyksiltään sosialidemokraatti. Hän osallistui myös Inkerin itsenäistymis- ja autonomiapyrkimyksiin, joiden epäonnistuttua Tynni joutui siirtymään Suomeen vuonna 1919. Helsingissä Kolppanan seminaarin yläluokka suoritti sitten Tynnin johdolla opettajatutkinnon. Sittemmin Tynni toimi opettajana Helsingin teollisuuskoulussa ja Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulussa.

Tynni oli Inkerin opettajaliiton puheenjohtajana ja kuului raittiusseura Inkerin ja valistusseura Soihdun johtokuntiin. Inkerin vapaustaistelujen aikana hän oli väliaikaisen hoitokunnan jäsenenä Länsi-Inkerin rintamalla, oli mukana Inkerin pakolaisten avustus- ja valistustyössä sekä oli mukana perustamassa Inkerin Liittoa ja kuului liiton johtokuntaan.

Kaapre Tynnin tyttäriä olivat kirjailija Aale Tynni, kääntäjä Martta Tynni ja professori Katri Rehtijärvi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaapre Tynni – sanomalehtimies ja inkeriläisten puolestapuhuja *Virtuaali-Inkeri*. Viitattu 11.3.2007.
2. 1 2 3 4  Maist. K. Tynni 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 07.11.1937, nro 301, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  / Kaapre Tynni *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**YK:n kestävän kehityksen toimikunta** (**CSD**, engl. *Commission on Sustainable Development*) edistää YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 21:n täytäntöönpanoa. Se toimii YK:n talous- ja sosiaalineuvoston alaisuudessa.

Toimikunnan perustaminen
------------------------

Toimikunta perustettiin joulukuussa 1992 YK:n 49. yleiskokouksen päätöksellä tukemaan kestävää kehitystä ja edistämään Rion Earth Summitissa hyväksytyn toimintaohjelma Agenda 21:n toimeenpanoa.

Toimikunnan istunnot
--------------------

Toimikunta järjestää vuosittain kahden viikon mittaisen istunnon New Yorkissa toukokuun alussa. Vuonna 2011 istunto pidetään 2.-13. toukokuuta ja aiheina ovat kuljetukset, jätehuolto, kemikaalit sekä kestävä kulutus ja tuotanto.

Vuosina 2003-2017 kutakin teemaa käsitellään kahden vuoden mittaisen syklin ajan. Ensimmäisenä vuonna tehdään katsaus (engl. *review*) aiheeseen ja etsitään parhaat käytännöt, parhaat toimintamalliesimerkit sekä niiden toteutumisen tiellä olevat esteet. Seuraavana vuonna muodostetaan toimintaohjelmia (engl. *policy*).

Lähteet
-------

1. ↑  A/RES/47/191 (General Assembly, Forty-seventh session, Agenda item 79)  29.1.1993. Yhdistyneet kansakunnat. Viitattu 30.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  CSD 19 Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto. Viitattu 30.4.2011. (englanniksi)
3. ↑  CSD Multi-Year Programme of Work Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto. Viitattu 6.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* CSD Yhdistyneet kansakunnat. Viitattu 4.5.2011. (englanniksi)
* YK:n kestävän kehityksen toimikunta *10.6.2010*. Ympäristöministeriö. Viitattu 4.5.2011. fi
Kornerupiini
**Kornerupiini** on harvinainen jalokivi, joka on nimetty tanskalaisen geologin Andreas Nicolaus Kornerupin mukaan. Koruissa käytetään kiviä, joissa on kissansilmäilmiö. Tämä mineraali voi olla väritön tai ruskean tai vihreän sävyinen tai vaaleanpunainen. Sillä on lasinkiilto.

Esiintyminen
------------

Kornerupiinia esiintyy metamorfisissa kivissä. Yleisiä löytöpaikkoja ovat soraiset jokien pohjat. Mineraalia on löydetty lähinnä Sri Lankasta, Myanmarista, Madagaskarilta, Etelä-Afrikasta ja Grönlannista. Jonkin verran esiintymiä on löydetty myös Venäjältä ja Suomesta.

Työstäminen
-----------

Hionnassa käytettyjä menetelmiä ovat viiste- ja pyöröhionta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rudolf Ḋuda & Luboṥ Rejl: "Kornerupiini", *Jalokivien maailma*, s. 71. Tšekinkielinen alkuteos, suomennettu saksankielisestä laitoksesta. Suomentanut Kalle Taipale. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22706-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Kornerupine Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Kornerupine (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Kornerupine (englanniksi) (pdf)
**Tuomioistuimen riippumattomuus** on länsimaisen oikeusvaltion keskeinen rakenneominaisuus, jolla on useita eri ulottuvuuksia. Toisaalta riippumattomuutta esiintyy muuallakin, mutta esimerkiksi eräissä Euroopan maissa on viime vuosina ilmennyt sen rapautumista. Riippumattomuus on edellytys vallan kolmijako-opin toteutumiselle. Itsenäinen päätösvalta perustuu yleensä voimassa olevaan lainsäädäntöön, usein perustuslakiin, ja oikeusperiaatteisiin. Tuomioistuin ei ole velvollinen vastaanottamaan neuvoja tai määräyksiä esimerkiksi hallitukselta. Tuomioistuimen riippumattomuuteen liittyy läheisesti myös tuomarin riippumattomuus.

Riippumattomuuteen pyrkiminen toteutetaan eri maissa eri tavoin. Yksi niistä on tuomareiden palkkaaminen pitkäaikaiseen tai elinikäiseen virkasuhteeseen, jotta heillä on vapaus ilman irtisanomisen pelkoa ratkaista oikeusjuttuja vastoin vallalla olevia poliittisia mielipiteitä.

Tuomiovallan haltijan riippumattomuus perustuu Montesquieun esittämään vallan kolmijako-oppiin. Lainkäyttöä ohjaavat vain voimassa olevat oikeussäännöt, ja ratkaisut on pohjattava niihin.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Vihervuori, Pekka: *Tuomioistuinten riippumattomuus modernissa maailmassa*. Teoksessa Viljanen, Jukka, Perttola, Laura ja Mäntylä, Niina (toim.): Tieto, valta ja vaikuttaminen oikeusvaltiossa (Helsinki: Gaudeamus, 2023. ISBN 978-952-345-214-5), s. 155–174.
2. ↑  Jyränki, Antero: *Uusi perustuslakimme*, s. 69-70. Iura nova, 2000.
**Aleksander Henrik Söderman** (14. heinäkuuta 1876 Uusikaupunki − 13. lokakuuta 1933 Pälkäne) oli suomalainen kihlakunnantuomari, Uudenkaupungin pormestari ja valtiopäivämies.

Södermanin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Söderman ja Amanda Brigitta Blom ja puoliso vuodesta 1908 Sigrid Anna Ulrika Ellmén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun lyseosta, suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1901 ja sai varatuomarin arvon 1904. Söderman oli Uudenkaupungin pormestari 1904−1920. Hän oli poliittisista syistä vangittuna yhdenvertaisuuslain vastustajana Krestyn vankilassa Pietarissa 1912−1913 yhdessä Uudenkaupungin raatimiesten kapteeni Blomin ja apteekkari Frickin kanssa. Vuodesta 1920 alkaen Söderman toimi kihlakunnantuomarina Hauhon tuomiokunnassa. Hän oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2  50 vuotta, Uusi Suomi, 15.06.1926, nro 134, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Tuomari Henrik Söderman, Aamulehti, 14.10.1933, nro 276, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 452. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
5. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 338–339. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |