recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**William Dieterle** (15. heinäkuuta 1893 Ludwigshafen am Rhein, Saksa – 9. joulukuuta 1972 Ottobrunn) oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän aloitti teatterinäyttelijänä Saksassa ja Sveitsissä ja suoritti elokuvadebyyttinsä vuonna 1913. Dieterle näytteli muun muassa Paul Lenin ohjaamassa elokuvassa *Das Wachfigurenkabinett* (1924) ja F. W. Murnaun Faustissa (1926). Dieterle aloitti elokuvien ohjaamisen Saksassa ollessaan ja siirtyi Hollywoodiin, Yhdysvaltoihin vuonna 1930. Hänen Yhdysvalloissa ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa *Kesäyön unelma* (1935), *Emile Zolan elämä* (1937) ja *Notre Damen kellonsoittaja* (1939). Dieterle palasi Eurooppaan 1950-luvun lopulla ja ohjasi elokuvia Saksassa ja Italiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  William Dieterle Rovi. Viitattu 19.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dmitri Sitkovetski** (ven. Дмитрий Ситковецкий; s. 27. syyskuuta 1954 Baku) on neuvostoliittolaissyntyinen, 1970-luvun loppupuolella emigroitunut viulisti ja kapellimestari.

Sitkovetski on viulisti Julian Sitkovetskyn ja pianisti Bella Davidovitšin poika. Hän opiskeli aluksi Moskovan konservatoriossa, mutta siirtyi vuonna 1977 äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin; isä oli kuollut vuonna 1958. Sitkovetski jatkoi opintojaan Juilliard Schoolissa ja nousi nopeasti kansainväliseksi tähdeksi voitettuaan Fritz Kreisler -kilpailun vuonna 1979. Hän on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja tehnyt sekä viulistina että kapellimestarina levytyksiä EMI:lle, Nonesuch Recordsille, Hänssler Classicille, Orfeolle ja muille levymerkeille. Esimerkiksi vuosina 2006–2009 Sitkovetski levytti Wolfgang Amadeus Mozartin sonaatit pianolle ja viululle Antonio Pappanon sekä Konstantin Lifschitzin kanssa Hänssler Classic -levymerkille. Sitkovetski on tullut tunnetuksi tekemistään transkriptioista ja sovituksista, kuten jousiversiostaan *Goldberg-muunnelmista*. Tästä versiosta tehtiin tunnettu levytys Nonesuch Recordsille vuonna 1995.

Vuonna 1987 Sitkovetski asettui Lontooseen. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti New European Strings -kamariorkesterin, jonka kanssa on säännöllisesti kiertänyt Eurooppaa sekä Yhdysvaltoja ja esiintynyt suurilla musiikkifestivaaleilla. Vuosina 1996–2001 Sitkovetski toimi Ulsterin orkesterin pääkapellimestarina, ja vuonna 2003 hän otti vastaan nimityksen Greensboron sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Samanaikaisesti hän jatkoi aktiivista toimimista vierailevana kapellimestarina. 60-vuotisjuhlavuonnaan (2014) Sitkovetski kantaesitti Nimrod Borensteinin säveltämän konserton sekä Mark Engebretsonin teoksen sopraanolle, sooloviululle ja jousille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dmitry Sitkovetsky AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Naresh Gujral** (s. 19. toukokuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on edustanut Punjabia Rajya Sabhassa vuodesta 2007. Hän kuuluu Shiromani Akali Dal -puolueeseen. Hänen isänsä on Intian entinen pääministeri Inder Kumar Gujral.

Ennen poliittista uraansa Gujral työskenteli kirjanpitäjänä, kunnes siirtyi vaatealalle ja perusti yrityksen nimeltä SPAN. Kolmen vuoden aikana hän ansaitsi ensimmäiset miljoona rupiaansa, kun prinsessa Diana toi hänen yritykselleen julkisuutta pukemalla sen tuottamaa hametta. Rikastuttuaan hän päätti siirtyä politiikkaan. Hänelle oli yrittäjänä kertynyt suhteita Intian poliittisiin piireihin, minkä vuoksi hän on toiminut neuvottelijana NDA-vaaliliitolle. 1960-luvulla hän tapasi ja ystävystyi muun muassa Naveen Patnaikin kanssa. Hän siirtyi politiikkaan vasta isänsä mentyä eläkkeelle vuonna 2004, osana heidän yhteistä sopimustaan. Hän asettui ehdolle vuoden 2004 parlamenttivaaleissa, mutta hävisi. Vuonna 2007 hänet äänestettiin Rajya Sabhan jäseneksi ilman vastaehdokkaita. Poliittisen menestyksensä seurauksena hänestä on tullut puolueensa ensimmäinen hindulainen pääsihteeri.

Intian kansalaisuusmielenosoitusten yhteydessä vuonna 2020 Gujral kommentoi Delhin levottomuuksien muistuttavan vuoden 1984 sikhiläisvastaisesta verilöylystä. Hän kritisoi erityisesti poliisin toimettomuutta tapausten yhteydessä ja kirjoitti asiasta valituksen sisäministeri Amit Shahille. Hänen mukaansa muslimit olisi pitänyt ottaa mukaan Intian kansalaisuuslain muutokseen, joka johti mellakoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Chadha, Kumkum: SAD MP Naresh Gujral on dressing Lady Diana and making his first million *Hindustan Times*.  14.4.2019. Viitattu 9.3.2020.
2. ↑  Hebbar, Nistula: Meet Naresh Gujral, the man Narendra Modi trusts for alliance-building *Economic Times*.  16.12.2013. Viitattu 9.3.2020.
3. ↑  Naresh Gujral elected unopposed to RS *Indian Express*.  21.3.2007. Viitattu 9.3.2020.
4. ↑  Bhatt, Omprakash: Rajya Sabha MP Naresh Gujral's interview with India Today *India Today*.  6.2.2012. Viitattu 9.3.2020.
5. ↑  Delhi Police inaction towards protecting minorities reminiscent of 1984 riots: SAD MP Naresh Gujral *Indian Express*.  27.2.2020. Viitattu 9.3.2020.
6. ↑  Dey, Stela: "Told Them I'm An MP": BJP Ally Naresh Gujral Writes To Amit Shah On Police Inaction Over Delhi Violence *NDTV*.  28.2.2020. Viitattu 9.3.2020.
**Wolfgang Falck** (19. elokuuta 1910 – 13. maaliskuuta 2007) oli saksalainen lentäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Häntä on pidetty Saksan yöhävittäjätoiminnan luojana.

Elämä
-----

Falck syntyi 19. elokuuta 1910 Berliinissä. Hän meni lentäjäkoulutukseen vuonna 1932. Hänen lentäjätovereihinsa koulutuksessa kuuluivat tulevat lentäjä-ässät Hannes Trautloft ja Günther Lützow. Vuonna 1933 Falck siirrettiin upseerikouluun, josta valmistuttuaan hänet ylennettiin luutnantiksi lokakuussa 1934. Vuonna 1936 hänestä tuli lentueenjohtaja ja yliluutnantti. Hän oli Claus von Stauffenbergin hyvä ystävä ja joutui tarkkailuun heinäkuun 20. päivän salaliiton jälkeen.

Falck otti osaa toisessa maailmansodassa ensin Puolan offensiiviin ja sitten Tanskan valtaukseen. Falck saavutti Puolassa Bf 110:llä kolme ilmavoittoa lentäessään Rynnäkköhävittäjärykmentti 76:n I lennostossa (I/ZG 76).. Viimeisen seitsemännen ilmavoittonsa hän saavutti Tanskassa. Sen jälkeen kenraali Albert Kesselring komensi hänen yksikkönsä Saksaan muodostamaan yöhävittäjälentueen. Falckista tuli yöhävittäjärykmentti 1:n saks. *Nachtjagdgeschwader 1* komentaja kesäkuussa 1940 ja saman vuoden lokakuussa hän ansaitsi ritariristin. Heinäkuussa 1943 hänet ylennettiin everstiksi ja siirrettiin ilmavoimien esikuntaan (saks. *Oberkommando der Luftwaffe*) Berliiniin, jossa hän vastasi Saksan ilmapuolustuksesta. Seuraavaksi hänet sijoitettiin *Jagdfliegerführer Balkaniin* Pancevoon kesäkuussa 1944 ja hänestä tuli ilmavoimien koulutuskeskusten johtaja. Maaliskuussa 1945 hän sai komentoonsa hävittäjiä Reininmaalla. Hän antautui yhdysvaltalaisille Baijerissa 3. toukokuuta 1945.

Sodan jälkeen Falck työskenteli liikemiehenä, maanviljelijänä ja Britannian armeijan siviiliupseerina. Hän myös työskenteli McDonnell Douglasille Yhdysvalloissa. Eläkevuotensa hän vietti Itävallassa. Hän kuoli vuonna 2007.

Lähteet
-------

* Spick Mike: *Luftwaffen hävittäjä-ässät*. Koala-kustannus, 1999. ISBN 952-5186-07-5.  (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  Wolfgang "Wolf" Falck *luftwaffe.cz*.  Arkistoitu 20.2.2020. Viitattu 8.7.2010.
2. ↑   Spick Mike: *Luftwaffen hävittäjä-ässät*. Koala-kustannus, 1999. ISBN 952-5186-07-5.  (suomeksi) sivu 33


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Juha Mieskonen** on suomalainen laulaja-lauluntekijä joka tunnetaan Mieskone-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Lisäksi Juha Mieskonen on ollut aikaisemmin yhtyeissä White label, Bablers ja Baysix ja levyttänyt soolotuotantoa. Soolotuotannosta tunnettuja kappaleita ovat "Elämänmittainen oppikoulu" ja "Perhonen".

Koulutukseltaan Mieskonen on kauppatieteiden maisteri ja hän työskentelee taloushallintoalan yrityksessä Greenstep.

Mieskonen on esittänyt keikoilla oman tuotantonsa lisäksi myös suomen- ja englanninkielisiä pop- ja rockbiisejä. 

Juha Mieskonen on tehnyt suuremmaksi osaksi itse kappaleita niin Mieskone-yhtyeelle kuin omalle soolotuotannolleen. Lisäksi hän on tehnyt joitakin kappaleita myös muille artisteille, esimerkiksi Pekka Tillikaiselle hän on tehnyt kappaleen "Kaislarantaan".

Soolotuotanto
-------------

* *Taskut täynnä toivoo*  (2010, Texicalli Records)
* *Silkkiniityn laidalta*  (2012, Turenki Records)

Lähteet
-------

1. ↑  Juha Mieskonen Greenstep. Viitattu 5.3.2022.
2. ↑  Juha Mieskonen - Viihdemoguli *viihdemoguli.fi*. Viitattu 31.10.2015.
3. ↑  Juha Mieskonen lauluntekijänä *Fono.fi*. Viitattu 31.10.2015.
4. ↑  Juha Mieskonen - Turenki Records *turenki.com*.  Arkistoitu 11.10.2015. Viitattu 1.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Mieskosen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
*Drypetes arguta* -lajin luumarja
**Naripuukasvit** (Putranjivaceae) on pieni kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa. Heimon suomeksi nimettyjä edustajia ovat naripuut (*Putranjiva*) ja rypälepuu (*Drypetes usambarica*).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naripuukasvit ovat puita tai pensaita, joiden toissijainen aineenvaihdunta tuottaa eräitä triterpeenejä, glukosinolaatteja ja biflavonyylejä. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat usein melko nahkeita, korvakkeellisia, vinotyvisiä ja harmahtaviksi kuivuvia. Niissä on usein pippurin tai retiisin tapainen maku niiden sisältämien sinappiöljyjen vuoksi. Kasvit ovat kaksikotisia; yksineuvoiset hede- ja emikukat sijaitsevat eri yksilöissä. Kukat sijaitsevat ryhmissä ja ovat terättömiä tai terälehtiä on 4–7, tavallisesti neljä tai viisi. Hedekukissa on tavallisesti 3–20 hedettä, joskus enemmänkin. Mesiäinen on tai puuttuu. Emikukissa on tavallisesti joutoheteitä. Sikiäin on yhdislehtinen, 1–9 emilehden muodostama. Luotit ovat kookkaita, usein läppämäisiä, kaksiosaisia ja nauhamaisia. Siemenaiheet ovat tavallisesti kaksikalvoisia, vain *Drypetes macrostigma* -lajilla yksikalvoisia. Hedelmä on luumarja, jonka päässä läppämäiset luotit ovat usein jäljellä. Siemenessä on runsas endospermi eli ravintovarasto.

Levinneisyys
------------

Naripuukasvit ovat levinneet tropiikkiin, erityisesti Afrikkaan ja Malaijien saaristoon.

Luokittelu
----------

Heimo koostuu neljästä suvusta ja 210 lajista, joista 200 kuuluu rypälepuihin (*Drypetes*). Muut suvut ovat *Lingelsheimia*, naripuut (*Putranjiva*) ja *Sibangea*. Heimon läheisin sukulainen on Lophopyxidaceae.

Aikaisemmin naripuukasvit on tavallisesti sisällytetty tyräkkikasveihin (Euphorbiaceae), joista ne eroavat muun muassa kemialtaan, alkioltaan ja hedelmiltään. Glukosinolaatteja esiintyy erityisesti Brassicales-lahkossa, joille naripuukasvit eivät kuitenkaan ole sukua.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. ↑  Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Putranjivaceae*
2. 1 2 3 4  Stevens 2001 –, viittaus 4.2.2015.
3. ↑  List of Genera in Putranjivaceae.

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1068532
* Wikispecies: Putranjivaceae
* APNI: 214604
* ATRF: Putranjivaceae
* CoL: FFF
* EoL: 4189
* EPPO: 1QTJF
* FloraBase: 34856
* FNA: 20258
* FoAO2: Putranjivaceae
* Fossilworks: 183018
* GBIF: 8808
* GRIN: 937
* iNaturalist: 71607
* IPNI: 60469164-2
* IRMNG: 118855
* ITIS: 845435
* NCBI: 233879
* NZOR: 930b08d6-32a9-4cc8-a8b6-e76865b204ad
* Open Tree of Life: 369981
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126816-1
* Tropicos: 50308048
* WFO: wfo-7000000509

 |

 |
**Matti Olavi Hakala** (25. huhtikuuta 1927 Rovaniemi – 19. lokakuuta 1989) oli espoolainen arkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1946 ja valmistui arkkitehdiksi teknillisestä korkeakoulusta 1954. Hänen opintomatkansa suuntautuivat Italiaan, Ranskaan, Saksaan ja Tanskaan. Työuransa Hakala aloitti toimistoarkkitehtina arkkitehtitoimisto A. Hytönen–R. V. Luukkosella 1950–1953 ja jatkoi arkkitehtitoimisto Kaija ja Heikki Sirenillä 1954–1959. Oman toimiston Hakala perusti 1959, mutta aloitti yhteistyön kollegan kanssa 1960 arkkitehtitoimisto Matti Hakala ja Aarne Nuortilan osakkaana.

Matti Hakalan suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa

* Asunto oy Salamankulma, 1961 Turku
* Kuopion kaupunginkirjasto, 1967
* Siuntion kylpylä, 1976
* Mannerheimintie 76, 1978 Helsinki (korvasi tontilta aiemmin puretun ns. Sipoon kirkon)

Lähteet
-------

1. 1 2  *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1965.* Suomen teknillinen seura ja Tekniska föreningen i Finland 1965, sivu 109.
2. ↑  *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1991.* Suomen teknillinen seura ja Tekniska föreningen i Finland 1991. ISBN 951-9110-60-7, sivu 1455.
3. ↑  *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1982.* Suomen teknillinen seura ja Tekniska föreningen i Finland 1982. ISBN 951-9110-10-0, sivu 660, hakusana Nuortila, Aarne.
Słupskin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Słupskin voivodikunta** (puol. *województwo słupskie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Słupsk. Słupskin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Pommerin ja Länsi-Pommerin voivodikunnille.

Lähteet
-------

1. ↑  Słupskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Jay Hakkinen vuonna 2012.
**Jay Hakkinen** (s. 19. heinäkuuta 1977 Kasilof, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä. Hän aloitti ampumahiihdon vuonna 1992 ja on kuulunut maajoukkueeseen vuodesta 1997 lähtien.

Hakkinen voitti pikamatkan junioreiden maailmanmestaruuden Forni Avoltrissa 1997. Samana vuonna hän kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuissa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 1999 pikamatkalla 16:nneksi ja yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli takaa-ajokilpailussa kolmastoista. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui pikamatkalla 18:nneksi.

Hakkinen sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimatkalla kymmenenneksi, yhteislähdössä 13:nneksi ja viestissä yhdeksänneksi. Antholzin MM-kilpailuissa 2007 hän oli yhteislähdössä ja viestissä yhdeksäs sekä takaa-ajossa 18:s.

Hakkinen sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Lake Placidin pikamatkan kilpailussa kaudella 1998–1999. Se on edelleen hänen paras maailmancup-sijoituksensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jay Hakkinen *biathlonresults.com*. Viitattu 3.12.2009. (englanniksi)
| "Oxygen"Winona Oak & Robin Schulz |
| --- |
| Singlen "Oxygen" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 29. toukokuuta 2020 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus, suoratoisto |
|  Tuottaja(t) | Djani Dzihan, Robin Schulz, Paul Vogler |
|  Tyylilaji | dance |
|  Kesto | 03.12 |
|  Levy-yhtiö | Mentalo Music, Spinnin’ Records |
| Winona Oakin muut singlet |
| "Let Me Know"2019 | "Oxygen"2020 | "Thinking About You"2020 |
| Robin Schulzin muut julkaisut |
| "In Your Eyes"2020 | "Oxygen"2020 | "Alane"2020 |

**Oxygen** on ruotsalaisen laulaja-lauluntekijän Winona Oakin sekä saksalaisen DJ-tuottajan Robin Schulzin musiikkikappale. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana singlenä 29. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Sam McCarthy, Robin Schulz, Paul Vogler, Casey Smith, Winona Oak ja Daniel Dust, joista Schulz ja Vogler myös tuottivat sen Djani Dzihanin kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Christophe Mentz sekä Nassim Maoui ja se julkaistiin 28. toukokuuta 2020.

"Oxygen" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan Sveitsissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oxygen - Single by Winona Oak & Robin Schulz on Apple Music *music.apple.com*.
2. ↑  Robin Schulz Launches New Label Mentalo Music Alongside New Single *edmsauce.com*.
3. ↑  Winona Oak & Robin Schulz – Oxygen *discogs.com*.
4. ↑  Winona Oak & Robin Schulz - Oxygen (Official Video) *youtube.com*.
5. ↑  Winona Oak & Robin Schulz – Oxygen *swisscharts.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Oxygen (Winona Oak and Robin Schulz song)
**Mitsubishi Pajero mk3** on Mitsubishi Motorsin valmistama maastoauto, joka on kolmatta sukupolvea. Mallia valmistetaan pitkänä 7-paikkaisena ja lyhyenä mallina 4- tai 5-paikkaisena. Suomeen tuodaan vain pitkää 7-paikkaista mallia.

Maantiellä Pajero liikkuu takavetoisena. Kun keli huononee ja tulee liukasta voidaan siirtyä nopeaan nelivetoon alle 100 km/h nopeudessa. Pajerossa myös nopean nelivedon voi lukita. Kun mennään kunnon maastoon, laitetaan hidas lukittu neliveto päälle. Silloin auto täytyy pysäyttää kytkemisen ajaksi. Hidas neliveto mahdollistaa suuremman väännön ja tehon jo pienillä nopeuksilla. Elektroninen ajonvakauden ja pidonhallintajärjestelmä toimii kaikissa olosuhteissa. Pidonhallinta siirtää jarrutustehoa luistaviin ja voimaa pitäviin pyöriin. Jarruassistentti hidastaa maastossa vauhtia alamäessä valvomalla moottorijarrutusta ja pyöräkohtaista jarrupainetta. Pajerossa on taka-akselilla 100 % tasauspyörästön lukko, jonka kuljettaja kytkee kojelaudasta. Tätä lukkoa voidaan käyttää alle 12 km/h nopeudessa.

Pajero sopii hyvin perävaunun vetoon suuren väännön vuoksi. Sillä saa vetää 750 kg jarrutonta ja 3300 kg jarrullista peräkärryä.

Moottorit
---------

* **2,5 TD IC** 4-sylinterinen turbodiesel, 8-venttiilinen SOHC, ahtoilman välijäähdytys. Teho 85 kW (115 hv) @ 4000 r/min. Vääntö 240 Nm @ 2000 r/min.
* **3,2 DI-D IC** 4-sylinterinen turbodiesel, 16-venttiilinen DOHC, ahtoilman välijäähdytys. Teho 118 kW (160 hv) @ 3800 r/min. Vääntö 373 Nm @ 2000 r/min.
* **3,5 V6 GDI** 6-sylinterinen bensiini, 24-venttiilinen DOHC, polttoaineen suorasuihkutus. Teho 149 kW (202 hv) @ 5000r/min. Vääntö 318 Nm @ 4000 r/min.
* **3,8 V6** 6-sylinterinen bensiini, 24-venttiilinen OHC. Teho 160 kW (218 hv) @ 5500r/min. Vääntö 336 Nm @ 3250 r/min.

Mitat
-----

* Pituus: 4255-4810 mm
* Leveys: 1890 mm
* Korkeus: 1855 mm
* Akseliväli: 2545-2780 mm
* Raideleveys edessä/takana: 1 560 mm/ 1 560 mm
* Maavara: 225–235 mm
* Omamassa: 2065–2185 kg
* Kokonaismassa: 2760–2810 kg
* Suurin sallittu perävaunumassa jarruin / ilman jarruja: 3 300 kg/ 750 kg
* Polttoainesäiliön tilavuus: 90 l

Lähteet
-------

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
*Tämä artikkeli kertoo urkuri Matti Hannulasta. Poliitikko Matti Hannulasta on oma artikkelinsa.*
**Matti Hannula** (14. kesäkuuta 1943 Elimäki – 4. kesäkuuta 2013 Outokumpu) oli arvostettu suomalainen urkutaiteilija.

Hannula opiskeli kanttoriksi ja urkuriksi ensin Sibelius-Akatemian Kuopion yksikössä ja myöhemmin Helsingissä Enzio Forsblom johdolla. Urkurin tutkinnon hän sai vuonna 1966, minkä jälkeen hän oli vuoden kanttorina Kuopiossa. Vuosina 1967–1974 Hannula oli Pyynikin seurakunnan urkurina Aleksanterin kirkossa. Tänä aikana hän oli perustamassa Pirkanmaan musiikkiopistoa vuonna 1970, missä hän oli myös rehtorina. Uransa päätyön hän teki Tampereen tuomiokirkon urkurina vuosina 1974–2013. Hän jäi eläkkeelle urkurin virasta kesäkuun alussa vuonna 2013 ja menehtyi vain muutama päivä tämän jälkeen.

Hannula konsertoi laajasti sekä Suomessa että ulkomailla. Tampereen tuomiokirkossa hän järjesti konserttisarjoja.

Tunnustuksia
------------

* Kalle Kaiharin kulttuuripalkinto vuonna 2000
* Musiikkineuvoksen arvonimi vuonna 2007

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Harri Hautala: Matti Hannulan urut ovat vaienneet.  *Aamulehti*, 8.6.2013, s. B20.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Hannulan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Jay Brannan, Edinburgh 2008
**Jay Brannan** (s. 29. maaliskuuta 1982) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Alun perin texasilainen Brannan muutti Kaliforniaan ruvetakseen näyttelijäksi. Hän on esiintynyt elokuvassa Shortbus (2006), mutta parhaiten hänet tunnetaan YouTube-videoista, joilla hän esittää omia kappaleitaan kitaralla säestäen. Brannan on julkaissut kolme albumia ja näytellyt elokuvassa Holding Trevor.

Elämä ja ura
------------

Brannan syntyi vuonna 1982 Texasissa konservatiiviseen baptistiperheeseen. Brannan on avoimesti homoseksuaali, ja hän on kertonut perheellään olleen vaikeuksia asian hyväksymisessä. Brannan opiskeli yliopistossa Ohiossa ja Kaliforniassa ja yritti samalla edistää näyttelijän uraansa. Vuonna 2002 hän muutti New Yorkiin.

Vuonna 2003 Brannan näytteli sivuosaa draamakomediaelokuvassa Shortbus. Elokuvan soundtrackilla kuullaan Brannanin esittämä ja säveltämä kappale "Soda Shop". Levy-yhtiö Team Love Records julkaisi myös kappaleen. Pian Brannan alkoi kuvata itseään ja laittaa videoita YouTubeen. Videoilla Brannan laulaa ja säestää itseään kitaralla. Hänen videonsa saivat paljon katsojia, ja sittemmin Internetissä Brannanin ympärille on muodostunut fanikunta. Hän promotoi itse itseään MySpacen ja Blogspotin avulla.

Vuonna 2007 Brannan esiintyi elokuvassa Holding Trevor ja julkaisi neljä kappaletta sisältäneen EP:n nimeltä Unmastered (tai disasterpiece), jonka hän julkaisi uudelleen kahden lisäkappaleen kera vuonna 2008.

Brannan julkaisi vuonna 2008 oman levy-yhtiönsä Great Depression Recordsin kautta ensimmäisen albuminsa Goddamned. Toinen albumi In Living Cover nousi ensimmäiselle sijalle iTunesin laulaja/lauluntekijä-listalla sekä sijalle kymmenen Billboardin Top Heatseekers -listalla. Hänen kolmas ja uusin albuminsa Rob Me Blind julkaistiin maaliskuussa 2012. Brannan on tehnyt useita maailmankiertueita.

Tyyli
-----

Brannan on tenori. Hänen musiikkinsa on tyyliltään folk-indietä. Brannan tunnetaan erityisesti rehellisistä laulunsanoituksista, joissa hän laulaa ihmissuhteista ja rakkaudestaan miehiin. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat mm. Soda Shop, Half-Boyfriend sekä Housewife. Brannania on verrattu laulaja Rufus Wainwrightiin. Hän on itse verrannut itseään Tracy Chapmaniin ja Joni Mitchelliin.

Diskografia
-----------

### EP

* Unmastered (aka disasterpiece) (2007, uudelleenjulkaistu 2008 kahdella lisäkappaleella)
* Around the World in 80 Jays (2013)
* New York, New York (2016)

### Albumit

* Goddamned (2008)
* In Living Cover (2009)
* Rob Me Blind (2012)
* Always, Then, & Now (2014)

### Singlet

* Body's a Temple (2007)
* Housewife (2008)
* Can't Have it All (2008)
* Beautifully (2009)
* The Freshmen (2009)
* Greatest Hits (2012)
* Beautifully (2012)
* Rob Me Blind (2012)
* Blue-Haired Lady (2014)
* Square One (2014)

### Kappaleet

* "Soda Shop" (2006, Shortbus-soundtrack)
* "Lower My Gun" (2008, Holding Trevor-soundtrack)
* "My Love, My Love" ja "Takeoff" (20122, Cloudburst-soundtrack)

Filmografia
-----------

* Shortbus (2006)
* Holding Trevor (2007)
* Kiss of the Damned (2012)

Lähteet
-------



[vanhentunut linkki]

 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Matti Juhani Gustafson** (30. marraskuuta 1936 Helsinki – 1. marraskuuta 2020 Riihimäki) oli suomalainen konsuli ja kulttuuriasiainneuvos, joka työskenteli pitkään opetus- ja kulttuuriministeriössä ja edisti Suomen ja muiden maiden kulttuuriyhteistyötä.

Gustafson vietti lapsuutensa Riihimäellä ja suoritti siellä ylioppilastutkinnon vuonna 1955. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pohjoismaisia kieliä ja englantia ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1962 sekä sai maisterin arvon 1964. Hän jatkoi opintojaan Lontoossa ja Reykjavíkissa sekä ASLA-Fulbright-stipendiaattina Yhdysvalloissa.

Gustafson työskenteli Yleisradiossa kuuluttajana 1963–1974 ja aloitti uransa opetusministeriössä vuonna 1967 esittelijänä. Hän eteni Kalervo Siikalan alaisuudessa kulttuuriasiainneuvokseksi 1980, apulaisosastopäälliköksi 1987 ja kansainvälisten asioiden johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1998. Hänelle myönnettiin konsulin arvo vuonna 2002.

Gustafson hoiti runsaasti erilaisia luottamustehtäviä, jotka liittyivät Suomen ja muiden maiden kulttuurivaihtoon, muun muassa Pohjoismaiden Neuvoston toiminnassa, Suomen Lontoon-instituutin ja muiden säätiöiden hallituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karlia-Palomäki, Christina: Kielten ja kulttuurin tuntija.  *Helsingin Sanomat*, 7.12.2020, s. B 13. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.12.2020.
2. 1 2  *Vem och vad 1996*, s. 142. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
3. 1 2  Friberg, Ralf: Nekrolog: Matti Gustafson.  *Hufvudstadsbladet*, 20.12.2020, s. 37.
**Oyo** oli jorubavaltio nykyisen länsi- ja pohjois-Nigerian alueella noin vuosina 1400–1905. Valtion olemassaolo lakkasi Ison-Britannian valloitettua sen 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Nykyisen Nigerian osavaltio Oyo on nimetty historiallisen valtion mukaan.

Perinteen mukaan Oyo polveutui Oduduwa-nimisestä jorubasankarista, joka todennäköisesti muutti Ifeen. Hänen nuorin poikansa Oranyan perusti Oyon valtakunnan. Historioitsijat ovat eri mieltä siitä, miksi Oranyan muutti Ifestä, perusti uuden valtakunnan ja sen pääkaupungin Oyo-Ilen. Oranyania pidetään joka tapauksessa Oyon ensimmäisenä hallitsijana eli *alafinina*.

Oyo oli vielä 1500-luvun alussa pieni valtio. Sen merkitys oli selvästi pienempi kuin pohjoisten naapureidensa, Borgun ja Nupen kuningaskunnan. *Alafin* Orompoto perusti ratsuväen ja ylläpiti koulutettua armeijaa.

Oyo valtasi Dahomeyn kahdessa osassa vuosina 1724–1730 ja 1738–1748. Oyon vauraus oli kasvussa, sillä se alkoi käydä kauppaa Porto-Novon sataman kautta eurooppalaisten kauppiaiden kanssa. Vaurastuvassa valtiossa sisäiset ristiriidat alkoivat kasvaa. Osa sen poliittisista johtajista olisivat halunneet keskittyä vaurauden kasvattamiseen, kun osa taas halusi laajentaa valtakuntaa. Vuosina 1770–1789 hallinnut Abiodun kaatoi vastustajansa sisällissodassa ja keskittyi valtion taloudelliseen kehittämiseen.

Abiodun ei pitänyt huolta asevoimistaan, ja siten keskushallinto alkoi hiljalleen menettää otettaan valtakunnan eri osista. Hänen seuraajansa Awole joutui kohtaamaan paikallisia kapinoita.

Oyon valtakunnan voima hiipui vuosien 1790–1830 välisenä aikana sekä pääkaupungissa että valtakunnan monissa osissa. Egba onnistui irtautumaan Oyosta noin vuonna 1796. Dahomeyn vastarinta huipentui 1800-luvulla, kun se onnistui 1807 estämään Oyon pääsyn Porto-Novon satamaan. Oyo joutui siirtämään orjakauppansa itään Lagosiin, mutta Napoleonin sotien aiheuttama häiriö orjakauppaan haittasi valtakunnan taloutta merkittävästi. Vuonna 1817 valtakunnassa alkoi sisällissota, ja 1820-lukuun mennessä Oyo menetti jo kaikki yhteytensä rannikolle.

Lähteet
-------

* Falola, Toyin & Heaton, Matthew M.: *A History of Nigeria*. Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-0-521-86294-3. Google-kirjat. (englanniksi)
* Smith, Robert S.: *Kingdoms of the Yoruba*. Madison, Wisconsin: The University of Wisconsin Press, 1988. ISBN 0-299-11600-X. Google-kirjat. (englanniksi)
* *Nigeria: A Country Study*. U.S. Government Printing Office, 1992. Google-kirjat. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Oyo empire *Encyclopædia Britannica*.  2017. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 29.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Smith 1988, s. 29-30
3. ↑  Falola & Heaton 2008, s. 49
4. ↑  Falola & Heaton 2008, 74.
5. 1 2  Falola & Heaton 2008, s. 75
6. ↑  *Nigeria: A Country Study*, s. 22-23

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oyo** Wikimedia Commonsissa
Lukojanovin vaakuna
**Lukojanov** (ven. Лукоя́нов) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Tjošan rannalla 173 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Lukojanovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Krasnyi Uzelin välinen rautatie. Asukkaita on 12 300 (vuonna 2009).

Lukojanovin kylä tunnetaan 1700-luvun alusta lähtien. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Seutu on lähinnä maatalousaluetta, jossa on myös metalli-, lasi- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 245. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lukojanov**.
* Lukojanovin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)
* Lukojanovin piiri Nižni Novgorodin alueen sivustolla (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**Miehen hinta** (*This Sporting Life*) on Lindsay Andersonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1963. Elokuvan pääosia esittävät Richard Harris ja Rachel Roberts.

Juoni
-----

Öykkärimäinen, sosiaalisesti kömpelö Frank Machin (Harris) on pääsemässä kaivosmiehen työstä ammattimaiseksi rugbyn pelaajaksi, mutta kärsii rakkauden puutteesta. Hän yrittää lähestyä leskeksi jäänyttä kaunista vuokraemäntäänsä Margaretia (Roberts), pienen tytön ja pojan yksinhuoltajaa, mutta hänen keinonsa ovat liian suorasukaisia ja äkkinäisiä itsesääliin vaipuneelle naiselle.

Vastaanotto
-----------

Elokuva oli Richard Harrisin ensimmäinen pääosa, ja hän sai siitä Cannesissa parhaan näyttelijän palkinnon. Sekä Harris että Roberts olivat myös Oscar-ehdokkaina. Roberts voitti lisäksi Bafta-palkinnon, jonka saajaksi Harriskin oli omassa sarjassaan ehdolla.

*Miehen hinnasta* nousi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa vallinneen "nuorista vihaisista miehistä" kertoneen brittiläisen "tiskipöytärealismin" (engl. *kitchen sink drama*) kärkikaartiin koruttomuudellaan ja suoruudellaan. Martin Scorsese on kertonut ottaneensa siitä vaikutteita elokuvaansa *Kuin raivo härkä*.

*Miehen hinta* valittiin sijalle 52 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta.*The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  "This Sporting Life." VideoHound's Golden Movie Retriever. Gale. 2008. Haettu 26.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  *Miehen hinta* Elonetissä.
3. ↑  Best 100 British films - full list , BBC 23.12.1999. Viitattu 23.7.2016.
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Miehen hinta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Miehen hinta* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:This Sporting Life
**Nodirbek Abdusattorov** (s. 18. syyskuuta 2004) on uzbekistanilainen shakin suurmestari. Abdusattorov voitti nopean shakin maailmanmestaruuden vuonna 2021.

Peliura
-------

Abdusattorov oli 13 vuoden, yhden kuukauden ja 11 päivän ikäisenä vuonna 2017 kaikkien aikojen toiseksi nuorin suurmestarin arvonimen saanut.

Joulukuussa 2021 Abdusattorovista tuli nopean shakin maailmanmestari. 13 pelatun kierroksen jälkeen hän oli tasoissa Magnus Carlsenin, Jan Nepomnjaštšin ja Fabiano Caruanan kanssa. Lopulta mestaruus ratkaistiin Abdusattorovin ja Nepomnjaštšin välillä kahdella pikashakkiottelulla, joista ensimmäinen päättyi tasan ja toinen Abdusattorovin voittoon. Hän kuului vuonna 2022 pelattujen 44. shakkiolympialaisten voittaneeseen Uzbekistanin joukkueeseen pöydässä numero yksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Fide Chess Profile Fide.  (englanniksi)
2. ↑  Peter Doggers (PeterDoggers): Abdusattorov (13) Now 2nd-Youngest GM In History *Chess.com*. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Abdusattorov second youngest GM ever *Chess News*.  29.10.2017. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Nodirbek Abdusattorov and Alexandra Kosteniuk win World Rapid Championship *fide.com*. Viitattu 20.1.2023. (englanniksi)
**Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi** eli **litiumheksametyylidisilatsidi** eli **LiHMDS** (C6H18Si2NLi) on bis(trimetyylisilyyli)amiinin litiumsuola. Yhdiste on voimakkaasti emäksinen ja sitä käytetään emäksenä orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on värittömiä kiteitä muodostava kiinteä aine. Yhdiste reagoi helposti veden ja ilman kanssa, mutta ei ole niille yhtä herkkä kuin litiumdi-isopropyyliamidi (LDA). Aine liukenee hiilivetyihin, kuten heksaaniin ja bentseeniin, ja eetterihin, kuten dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin. Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on hyvin emäksinen ja sen pKa-arvo tetrahydrofuraaniliuoksessa on 29.5.

Kiinteässä olomuodossa litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi muodostaa rengasrakenteisia trimeerejä. Liuoksissa sille on tyypillistä muodostaa solvaatteja ja dimeerejä tai monomeereja, jotka ovat koordinoituneet liuotinmolekyyleihin, kuten tetrahydrofuraaniin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidia valmistetaan n-butyylilitiumin ja bis(trimetyylisilyyli)amiinin välisellä reaktiolla heksaaniliuoksessa. Yhdistettä on kaupallisesti saatavilla sekä kiinteänä että heksaani- tai tetrahydrofuraaniliuoksena.

Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on voimakkaasti emäksinen ja kykenee poistamaan protonin jopa terminaalisilta alkyyneiltä, mutta ei ole muista emäksistä poiketen nukleofiilinen. Tämä johtuu siitä, että yhdiste on hyvin steerisesti estynyt. Sitä käytetään muun muassa niin sanottujen kineettisten enolaattien muodostamiseen ketoneista ja estereistä. Lisäksi sitä käytetään intaramolekulaarisissa syklisoitumisreaktioissa ja eräiden amiinien valmistukseen. Litiumdi-isopropyyliamidiin verrattuna litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on huomattavasti selektiivisempi eikä aiheuta yhtä paljon sivureaktioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Lithium bis(trimethylsilyl)amide – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 1.4.2014.
2. 1 2 3 4 5  Philip L. Fuchs: *Handbook of reagents for organic synthesis: Reagents for Silicon-Mediated Organic Synthesis*, s. 356. John Wiley and Sons, 2013. ISBN 978-1-118-63613-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.4.2014). (englanniksi)
3. 1 2 3  Ulrich Wietelmann & Martin Steinbild: *,Lithium and Lithium Compounds Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 1.4.2014
4. ↑  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 389. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
5. ↑  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 588. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
**Johan Kolis** (13. kesäkuuta 1808 Pyhtää – 1. helmikuuta 1876 Savonlinna) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Johan Kolisin vanhemmat olivat tullivartija Hans Mattsinpoika Koli ja Margareta Thomaksentytär Wiukoin ja puoliso 1839–1868 Elisabet Nikanoff. Kolis oli kauppias Johan Wikmanin palveluksessa Lappeenrannassa noin 1820–1831, toimien myös kirjanpitäjänä, kauppias Tšernikinin liikkeen hoitaja Savonlinnassa vuodesta 1829, ja Savonlinnassa myös appensa kauppias Ivan Nikanoffin yhtiömies. Porvarinoikeudet 1833 saatuaan hän oli oman kauppahuoneen omistaja, mutta myös laivanvarustaja ja rakennusurakoitsija. Kolis oli useiden sahojen osakas ja omistaja. Lohikosken sahan osakas Kolis oli 1853–1863, Kuhakosken sahan osakas Sulkavalla, Savolan sahan osakas ja omistaja Savonlinnassa vuodesta 1860, Matkunkosken sahan osakas Säämingissä sekä Susikosken sahan omistaja ja vielä Putikon sahan omistaja Kerimäellä. Hän oli Savonlinnan kaupungin ja kruunun rahastonhoitaja 1859–1873 sekä Savonlinnan raatimies ja kaupunginvanhin. Kauppaneuvoksen arvonimen Kolis sai 1859.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Kolis *Biografiasampo*. Viitattu 8.7.2022.
**Artturi Johannes** (**A. J.**, **Jukka**) **Tarjanne** (vuoteen 1906 **Törnqvist**; 7. marraskuuta 1866 Virrat – 20. heinäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen opetushallinnon virkamies, jolla oli merkittävä ansio oppivelvollisuuden täytäntöönpanossa. Hän toimi kouluhallituksen kansanopetusosaston päällikkönä 1918–1936.

Elämäkerta
----------

A. J. Törnqvistin vanhemmat olivat Virtojen varapastori Carl Gustaf Törnqvist ja Karolina Gustava Regina Schreck. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1884 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 sekä maisteriksi 1890 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1895. Törnqvist työskenteli aluksi lyhyen aikaa uskonnonopettajana eräissä oppikouluissa ja aloitti vuonna 1893 uransa kansakouluntarkastajana. Hän oli kansakouluntarkastaja 1894–1895 Kuopion ja 1895–1900 Viipurin kaupungissa sekä 1900–1907 Hämeenlinnan piirissä, kunnes siirtyi kouluylihallitukseen. Hän teki useita opintomatkoja ulkomaille. Törnqvist suomensi 1906 nimensä *Tarjanteeksi* synnyinpitäjänsä alueella sijaitsevan Tarjanneveden mukaan. Samoin teki hänen veljensä, arkkitehti Onni Tarjanne.

Tarjanne nimitettiin 1916 kouluylihallituksen (vuodesta 1918 kouluhallitus) kansakoulujen ylitarkastajaksi. Sisällissodan aikana keväällä 1918 hän hoiti yksinään viraston asioita valkoisten pääkaupungissa Vaasassa, sillä kouluylihallitus oli jäänyt punaisten valtaamaan Helsinkiin. Syyskuussa 1918 hänestä tuli kansanopetusosaston päällikkö ja hän sai kouluneuvoksen nimikkeen. Tarjanne oli vuosina 1930–1936 kouluhallituksen ylijohtajan sijaisena.

Tarjanne oli jäsenenä monissa kansakoulun kehittämistä suunnitelleissa komiteoissa ja 1906–1907 sihteerinä oppivelvollisuutta pohtineessa komiteassa. Hänellä on sanottu olleen suuret ansiot oppivelvollisuuden toteuttamisessa. Muun toimintansa ohella Tarjanne oli vuonna 1900 Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen ja kuului pitkään Kansanvalistusseuran johtokuntaan. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen jäädessään eläkkeelle vuonna 1936.

A. J. Tarjanteen poikia olivat hallinto-oikeuden professori Tapio Tarjanne ja diplomaatti P. K. Tarjanne. Hänen lapsenlapsiinsa kuuluivat muun muassa korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Antti Suviranta ja poliitikko sekä pääjohtaja Pekka Tarjanne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nurmi, Veli: / Tarjanne, Artturi Johannes (1866–1946). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 8, p. 1134. Otava 1966.
3. 1 2  Autio, Veli-Matti: / Törnqvist (1600–). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Litiumkarbonaatti** (dilitiumkarbonaatti) Li2CO3 on akuissa käytettävän litiumin raaka-aine, litiumin hiilihapposuola. Sitä käytetään myös ilotulitteissa tuottamaan punaista väriä.

Litiumkarbonaatti on olomuodoltaan valkoista jauhetta, joka hajoaa alle kiehumispisteensä 1 310 °C. Litiumkarbonaatin moolimassa on 73,9 g/mol, sulamispiste 723 °C, tiheys 2,1 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen (20 °C:n lämpötilassa) 1,3 g/100 ml ja CAS-numero 554-13-2.

Litiumkarbonaatti reagoi kiivaasti fluorin kanssa.

Litiumkarbonaatti on tärkein erilaisissa litiumakuissa tarvittavien kemikaalien raaka-aine. Suomessa litiumkarbonaatin tuotantomahdollisuuksia tutkii Keliber. Litiumkarbonaatin hinta vuonna 2015 oli noin 6 700–7 000 USD tonnilta (2 000 USD/t vuonna 2010). Vielä arvokkaampaa on litium-rautafosfaattiakkujen katodimateriaaliksi soveltuva litiumrautafosfaatti, josta voi saada 30 000–50 000 USD tonnilta.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset
--------------------------------

*Katso myös: Litium (lääke)*
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Pidempiaikaisesta altistumisesta aineelle voi seurata vaikutuksia keskushermostossa ja munuaisissa. Aine saattaa vahingoittaa ihmisen lisääntymistä tai kehitystä. Litiumkarbonaattia käytetään kuitenkin eräissä kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoitoon tarkoitetuissa lääkkeissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Litiumkarbonaatin kansainvälinen kemikaalikortti 7.7.2010
2. ↑  Paula Nikula: Litium on sähköistä kultaa.  *Kauppalehti*, 24.9.2015, nro 181, s. 12–15.
3. ↑  Marko Hamilo: Litium tarjoaa akuissa virtaa - ja lääkkeinä mielenrauhaa Helsingin Sanomat, alkuainesarjan artikkeli litiumista.  Arkistoitu 16.10.2011. Viitattu 7.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Lithium Carbonate (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lithium carbonate (englanniksi)
* ChemBlink: Lithium carbonate (englanniksi)
**Matalapernaruoho** (*Sisymbrium supinum*) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, pernaruohojen (*Sisymbrium*) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se on matalakasvuinen ja eroaa selvästi muista pernaruoholajeista. Matalapernaruoho on tunnistettavissa pariliuskaisten lehtiensä, valkoisten kukkiensa sekä siirottavien, tukilehtien lehtihangoissa sijaitsevien pitkulaisten litujensa perusteella.

Matalapernaruohon varsi on harvakarvainen ja voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Varsi on kasvutavaltaan yleensä maanmyötäinen tai jonkin verran koheneva. Suurin osa lehdistä sijaitsee varren tyvellä lehtiruusukkeena. Lehtiruusukkeen lehdet ovat pariliuskaisia ja liuskoja on useita pareja. Liuskat ovat leveitä ja toisinaan ne voivat olla myös punertavia. Matalapernaruohon kukinto on harvakukkainen. Kukkien terälehdet ovat valkoisia ja suunnilleen kaksi kertaa verhiötä pidempiä. Matalapernaruoho kukkii elo–syyskuussa. Hedelminä olevat lidut sijaitsevat tukilehtien lehtihangoissa, mikä on epätyypillistä ristikukkaiskasveille. Lidut ovat noin 3 cm pitkiä ja 2 mm leveitä sekä hieman kaarevia. Liduissa on noin 1 cm pitkät ja litua kapeammat hedelmäperät.

Matalapernaruoho kasvaa kosteilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Matalapernaruohoa ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan melko yleisenä Öölannissa sekä jonkin verran Gotlannissa ja harvinaisena paikoitellen Skånessa. Matalapernaruoho on Ruotsissa rauhoitettu laji.

Lähteet
-------

1. ↑  Bilz, M.: *Sisymbrium supinum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-2*.  2011. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 31.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Den virtuella floran: Kalkkrassing (*Sisymbrium supinum*) *Den virtuella floran*.  1999. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 2.7.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q165009
* Wikispecies: Sisymbrium supinum
* CoL: 4XS7W
* EUNIS: 162711
* GBIF: 3047853
* iNaturalist: 443751
* IPNI: 289782-1
* IUCN: 161831
* NBN: NBNSYS0000163559
* Plant List: kew-2474666
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:289782-1
* Tropicos: 4104376
* WFO: wfo-0000431871

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee valtiopäivämiestä. Mineralogi Leonard Borgströmistä kertoo artikkeli Leonard Borgström.*
**Johan Leonard Borgström** (9. maaliskuuta 1832 Helsinki – 8. helmikuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies ja lahjoittaja.

Borgström sai kauppaneuvoksen arvonimen 1885. Isänsä Henrik Borgströmin kuoltua hän ryhtyi johtamaan tämän liiketoimia muun muassa Borgströmin tupakkatehdasta. Hän oli porvarissäädyssä Tammisaaren ja Maarianhaminan edustaja valtiopäivillä 1872, Tammisaaren ja Heinolan 1877–1878, Tammisaaren 1882 ja sitten Helsingin 1885, 1888 ja 1891. Esimerkiksi vuosina 1885 ja 1891 hän osallistui voimakkaasti tulliasian käsittelyyn. Borgström oli myös Helsingin musiikkiopiston perustajia 1882 ja johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja. Hän testamenttasi sille merkittävän osan omaisuudestaan ja perusti yliopistolle Henrik Borgströmin stipendirahaston musiikinopiskelijoiden tukemiseksi.

Johan Leonard Borgström oli Henrik Borgströmin vanhin poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Jari Ojala: Kauppaneuvos Leonard Borgström (1832–1907). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 36–37. Helsinki: Otava, 1921.
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1, s. 1381.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Johan Leonard Borgström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Matti Juhani Harjuniemi** (s. 16. marraskuuta 1958 Oulu) on Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöön (SAK) kuuluvan Rakennusliiton puheenjohtaja vuoden 2004 lopusta, kun edellinen puheenjohtaja Pekka Hynönen jäi eläkkeelle. Uusi puheenjohtaja haluttiin valita nimenomaan liittokokouksessa, joten Harjuniemi valittiin tehtävään hyvissä ajoin jo toukokuussa 2003. Vuosina 1995–1999 hän toimi järjestön jaostosihteerinä ja 2000–2004 apulaisosastopäällikkönä. Puoluetaustaltaan hän on vasemmistoliittolainen. Hän istuu myös SAK:n hallituksessa.

Harjuniemi on filosofian kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1985 Tampereen yliopistosta. Hän on kouluttautunut myös talonrakentajaksi ja kirvesmieheksi.

Elokuussa 2009 Harjuniemi esitti valtion maarakennusyhtiö Destian yksityistämistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 158. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Leppänen, Veli-Pekka: Kirves pysyy maisterinkin kädessä  16.11.2008. karjalainen.fi. Viitattu 23.11.2009. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  SAK:n hallituksen varsinaisten jäsenten ansioluetteloita (PDF) sak.fi.  Arkistoitu 23.2.2015. Viitattu 23.11.2009.
4. ↑  Ihalainen ei hae valtakunnansovittelijaksi  18.5.2009. demari.fi. Viitattu 23.11.2009.
5. ↑  SAK - Hallitus  6.6.2011. SAK.  Arkistoitu 23.2.2015. Viitattu 7.6.2011.
6. ↑  Helsingin Sanomat 7.8.2009, pääkirjoitus

Aiheesta muualla
----------------

* Harjuniemen haastattelu vuodelta 2013, audio 53 min, Yle Areena