recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michael Geoffrey "Mick" Ralphs** (s. 31. maaliskuuta 1944 Hereford, Englanti, Britannia) on brittiläinen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Mott the Hoople- ja Bad Company -yhtyeissä.

Ura
---

Ralphs oli jäsen 1960-luvulla vaikuttaneessa The Buddies -nimisessä blues rock -yhtyeessä, joka julkaisi yhden singlen vuonna 1964. Buddiesista hän siirtyi mod-tyyliseen Doc Thomas Groupiin, jolta ilmestyi albumi Italiassa. Yhtye vaihtoi vuonna 1968 nimekseen Silence, ja seuraavana vuonna yhtyeestä kehittyi Mott the Hoople, joka teki läpimurtonsa vuonna 1972 David Bowien kirjoittamalla kappaleella "All the Young Dudes". Mott the Hooplen suosion kasvaessa lisääntyi myös Ian Hunterin rooli yhtyeen laulunkirjoittajana. Hunter kirjoitti yhä kunnianhimoisempia kappaleita, kun taas Ralphs piti yksinkertaisemmasta rockista.

Ralphs lähti Mott the Hooplesta vuonna 1973 ja perusti kahden entisen Free-yhtyeen jäsenen kanssa uuden yhtyeen Bad Company. Ralphsin sävellys "Can’t Get Enough" oli Bad Companyn ensimmäinen menestyskappale, ja sen vauhdittamana yhtyeen vuonna 1974 julkaistu esikoisalbumi nousi Yhdysvaltain listaykköseksi. Bad Company julkaisi lukuisia menestysalbumeja aina hajoamiseensa ja vuoteen 1982 asti, minkä jälkeen yhtye on tehnyt useita paluita, joissa Ralphs on ollut mukana.

Ralphs julkaisi vuonna 1984 ensimmäisen sooloalbuminsa *Take This!*. Toinen albumi *It’s All Good* ilmestyi 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mick Ralphs Songs, Albums, Reviews, Bio & More *Allmusic.com*. Viitattu 6.11.2023. [vanhentunut linkki] (englanniksi)
2. ↑  Devine, Campbell: *Mott the Hoople and Ian Hunter. All the Young Dudes – The Biography*, s. 12. Cherry Red Books, 1998. ISBN 1-901447-05-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kirkonkirjojen merkinnästä. Lukumerkki tarkoittaa myös numeroa.*
Lukumerkkejä Jokioisten seurakunnan rippikirjassa 1695–1740.
**Lukumerkki** on kirkonkirjoissa käytetty merkintä, jolla ilmaistaan seurakuntalaisten luku- tai muuta taitoa.

Lukumerkit olivat aluksi kirjavia, mutta 1700-luvulla vakiintui hyvän osaamisen merkiksi rasti eli "täysiristi" ╳. Huonommin osaava sai osan rastista, esimerkiksi pelkän vinoviivan eli "puoliristin" ╱ tai ╲, taikka vinoviivan ja pisteitä.

J. E. Hyötyniemi on tilastoinut Jokioisten lukuluettelon merkkejä 1700-luvun taitteesta ja todennut, että enimmäkseen käytettiin ristiä ja puoliristiä. Vähäisessä määrin käytettiin niiden kolmisakaraista välimuotoa. Pisteellisiä merkkejä, kuten vinoviivaa kahdella pisteellä tai kahta pistettä, esiintyi "ylen harvoissa tapauksissa".

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 5, hakusana *lukumerkit*. Helsinki: Otava, 1963.
2. 1 2 3  J. E. Hyötyniemi: *Kristillisyyden taito Jokioisten seurakunnassa ennen ison vihan aikaa*, s. 167–188. Teoksessa *Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistyksen vuosikirja V*. Forssa: Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistys, 1929. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.5.2019).
3. ↑  Eeva Lahti: *Henkilöhistorian tietokannat ja esimerkki niiden käytöstä historiantutkimuksessa*, s. 10. Pro gradu -tutkielma. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2001. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.5.2019).
**Leena Ikkala** (o.s. Hellman, s. 10. marraskuuta 1932) on suomalainen suunnistaja ja kameraseura-aktiivi, koulutukseltaan ekonomi. 

Helsingin Suunnistajia edustanut Ikkala saavutti suunnistuksen SM-kilpailuissa 1950-luvulla neljä henkilökohtaista kultaa, kahdeksan hopeaa ja kuusi pronssia sekä viestijoukkueiden jäsenenä kaksi kultaa ja seitsemän pronssisijaa. Lisäksi hän oli tuomassa hiihtosuunnistuksessa yhden joukkuekullan. Suunnistuksen veteraanikisoihin hän osallistui vielä 2010-luvullakin 86 vuoden iässä.

Leena Ikkala on Suomen Kameraseurojen Liiton kunniajäsen ja ensimmäinen kunniapuheenjohtaja. Hän toimi SKsL:n puheenjohtajana vuosina 1986–1987 ja hallituksessa 1978–1987. Ikkala on edustanut liittoa kansainvälisen amatöörivalokuvaajajärjestön FIAPin (Fédération internationale de l’art photographique) kokouksissa sekä Suomen valokuvataiteen museon edustajistossa ja Valtion valokuvataidetoimikunnassa. Hänelle on myönnetty SKsL:n kultainen ansiomerkki sekä EFIAP- ja HonEFIAP -arvonimet saavutuksista kansainvälisissä näyttelyissä.

Leena Ikkalan puoliso vuodesta 1956 oli ylilääkäri, professori Eero Ikkala (1931–2000).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leena Ikkala 90 vuotta *Helsingin Suunnistajat*.  10.11.2022. Viitattu 4.6.2023.
2. ↑  Hillberg, Sanna: Leena Ikkala – SKsL:n monitoiminainen *Kamera-lehti*.  4/2022, 20.5.2022. Viitattu 4.6.2023.
3. ↑  Päivästä päivään.  *Helsingin Sanomat*, 16.9.1956, s. 10. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Louhimo, Ilmo: Karismaattinen lääkäri johti ja opetti. (Professori Eero Ikkalan muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 9.4.2000. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 5.6.2023.
**Jan Hirt** (s. 21. tammikuuta 1991 Trebic) on tšekkiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti Leopard-Trekin Continental -tason joukkueessa harjoittelijana elokuussa 2012 ja jatkoi samassa tallissa seuraavan kauden. Hän kilpaili tšekkiläisessä Etixxin Continental-joukkueessa 2014. Vuosina 2015–2017 hän ajoi puolalaisessa CCC–Sprandi–Polkowicessa. Kausilla 2018−2019 hän edusti Astana Teamia. Hän palasi puolalaistalliin, nimeltään nyt CCC Team, vuonna 2020. Kausilla 2021–2022 hän edusti belgialaista Intermarché - Wanty - Gobert Matériaux -joukkuetta ja vuodesta 2023 alkaen Soudal-Quick Stepiä.

Hirt voitti Apricaan päättyneen 16. etapin Italian ympäriajossa 2022 seitsemän sekunnin erolla Thymen Arensmaniin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2008
Tour du Pays de Vaud (juniorit), 4. etapin voitto
2009
Maantieajon junioreiden Tšekin-mestaruus
GP Général Patton (juniorit), kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
2012
Okolo Slovenska, nuorten kilpailun voitto
2013
Azerbaidžanin ympäriajo, 4. etapin voitto
2014
Czech Cycling Tour, 3. etapin voitto
2015
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
2016
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
2019
Italian ympäriajo, 16. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
2022
Tour of Oman, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 16. etapin voitto, 17. etapilla kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jan Hirt *procyclingstats.com*. Viitattu 2.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Jan Hirt *cyclingarchives.com*. Viitattu 19.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  Giro d’Italia: Jan Hirt voitti yli 5000 nousumetrin etapin, Carapaz säilytti johtonsa *juoksija.fi*.  25.5.2022. Viitattu 31.5.2022.
Paikallistie 17073 Jalasjärven Ala-Koskuella.
Paikallistie 18724 Utajärven Juorkunan Olvasjärvelle.
Paikallistie 18884 Kuusamon Rukalla.
**Paikallistie** (ruots. *bygdeväg*) on aiemmin käytössä ollut nimitys niille nykyisille Suomen tieverkon yhdysteille, jotka palvelevat paikallista liikennettä ylemmäntasoisten yhdysteiden ohella. Vuoden 2006 alussa voimaan tullut uusi maantielaki ei enää tunne paikallistien käsitettä, vaan paikallistiet ovat nykyisin yhdysteiksi luokiteltuja maanteitä. Tienumerointijärjestelmässä entisille paikallisteille on varattu numerot 11000–19999. Numerointi on hallinnollinen, eikä näiden teiden numeroita merkitä maastoon.

Entisten paikallisteiden laajempi liikenteellinen merkitys on yleensä melko pieni, mutta maaseudun ja haja-asutusalueiden asukkaille, kesämökkiläisille sekä puutavarakuljetuksille merkitys voi olla hyvinkin suuri. Monet teistä ovat vanhoja kulkureittejä asutustaajamien eri kylien välillä. Varsinaisten paikallisteiden lisäksi on olemassa maanteitä ja paikallisteitä muistuttavia talviteitä ja polkumaisia teitä, joita käytetään esimerkiksi puutavarakuljetuksiin.

Entisaikaan paikallisteiden tarkoituksena oli olla ensisijaisesti kuntien sisäisen liikennöinnin tarpeita varten.

Paikallisteiden numerointi tiepiireittäin
-----------------------------------------

|   | Tiepiiri | Numerot |
| --- | --- | --- |
| 01 | Uusimaa | 11000–11999 |
| 02 | Turku | 12000–13499 |
| 04 | Häme | 13500–14499 |
| 03 | Kaakkois-Suomi | 14500–15499 |
| 08 | Savo-Karjala | 15500–16499 |
| 09 | Keski-Suomi | 16500–16999 |
| 10 | Vaasa | 17000–18199 |
| 12 | Oulu | 18200–19499 |
| 14 | Lappi | 19500–19999 |

Esimerkkejä paikallisteistä
---------------------------

* Raitotie, Oulu (yhdystie 18708)
* Sääksmäentie, Valkeakoski (yhdystie 13941)
* Yhdystie 12307, Tarvasjoki ja Marttila (osa Hämeen Härkätiestä)

Katso myös
----------

* Tienumerointijärjestelmä
* Valtatiet Suomessa
* Kantatie
* Seututie
* Yhdystie
* Eurooppatie

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tierekisterin osoitejärjestelmä  9.7.2002. Tiehallinto.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 8.5.2023.
3. ↑  Laki yleisistä teistä *Finlex*.  21.5.1954.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paikallistie** Wikimedia Commonsissa

* Maantielaki 23.6.2005/503 (Arkistoitu – Internet Archive)
Erik Drake
**Erik Drake af Hagelsrum** (8. tammikuuta 1788 Kisa – 9. kesäkuuta 1870 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, musiikintutkija, musiikkipedagogi ja musiikkielämän hallinnollinen vaikuttaja. Hän kuului Drake af Hagelsrum -aatelissukuun.

Drake opiskeli vuosina 1804–1809 Uppsalan yliopistossa. Hän loi tänä aikana tärkeitä yhteyksiä Vitterhetens vänner -kulttuuriliikkeen vaikuttajiin. Drake sai harmonian, kontrapunktin ja soitinnuksen opetusta ystävältään Joachim Nicolas Eggertiltä. Johan Peter Cronhamnin mukaan hän sai sävellysopetusta myös Carl Schwenckeltä. Drakesta tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian äänioikeudeton jäsen vuonna 1818 ja täysjäsen vuonna 1822. Hänet nimitettiin Pehr Frigelin avustajaksi musiikin teorian ja sävellyksen opettajana kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitokseen vuonna 1826. Vuonna 1830 hän siirtyi pysyvästi tähän työhön professorin arvonimellä. Vuodesta 1834 Drake toimi myös akatemian oppilaitoksen tarkastajana sekä vuodesta 1841 akatemian sihteerinä ja kirjastonhoitajana. Hän erosi näistä tehtävistään vuonna 1859 näköongelmien takia. Vuonna 1861 Drake sai vuosittaisen 2 000 kruunun eläkkeen. Hän oli vuodesta 1820 naimisissa Elisabet Katarina Printzenskiöldin kanssa ja sai kuusi lasta.

Drake laati systemaattisen ja täydellisen luettelon Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian hallinnoimasta musiikista ja kirjallisuudesta vuonna 1839. Hän loi laajan kirjallisen tuotannon musiikin historian, estetiikan ja teorian aiheista. Erityisen merkittävä teos on *Biografiska anteckningar öfver namnkunnige tonkonstnärer*. Draken laatimista harmonian ja kontrapunktin oppikirjoista tehtiin monia uusia painoksia pitkään hänen kuolemansa jälkeen. Drake kirjoitti moniin aikansa lehtiin. Suurella osalla Ruotsin 1800-luvun muusikoista oli taustalla opintoja hänen johdollaan.

Draken vokaali- ja kamarimusiikkisävellyksistä suuri osa on vuosien 1810–1820 väliseltä ajalta. Monet näistä hän julkaisi vuonna 1834 Tukholmassa laaditussa painoksessa. Kahta luonnosmuodossa säilynyttä jousikvartettoa pidettiin aiemmin Draken laatimina Wilhelm Bauckin merkinnän pohjalta, mutta nykyään molempia pidetään Joachim Nicolas Eggertin teoksina. Draken soitinsäestyksetön *Stabat mater* esitettiin Draken muistojuhlassa Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuonna 1871. Drake sävelsi myös pianomusiikkia ja lauluja. Lisäksi hän keräsi ja editoi Eggertin, Leonhard Fredrik Rääfin ja Arvid August Afzeliuksen kanssa kansanlauluja. Drake sai Vasa-ritarikunnan ritarin arvon vuonna 1852.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Erik Drake (1788−1870) Swedish Musical Heritage, viitattu 18.2.2024 (englanniksi)
Passivapaus kattaa Suomen, Ruotsin, Norjan (pois lukien Huippuvuoret), Islannin ja Tanskan (mukaan lukien Färsaaret, mutta ei Grönlantia).
**Pohjoismainen passivapaus** on Pohjoismaiden kesken sovittu käytäntö, jonka mukaan Pohjoismaiden kansalaiset eivät tarvitse passia tai muuta matkustusasiakirjaa liikkuessaan Pohjoismaasta toiseen.

Passivapaus astui voimaan 12. heinäkuuta 1952. Uudempi sopimus solmittiin vuonna 1954 Suomen, Ruotsin, Norjan ja Tanskan kesken. Islanti liittyi sopimukseen vuonna 1955 ja Färsaaret vuonna 1966.

Passivapaus on sisällöltään laajempi kuin Schengenin sopimus; Schengen-alueenkaan sisärajoillakaan ei yleensä tarkasteta matkustusasiakirjaa, mutta matkustajalla on kuitenkin oltava sellainen mukana. Pohjoismaiden kansalaiset eivät tarvitse passia tai mitään muutakaan matkustusasiakirjaa liikkuessaan tai oleskellessaan toisten Pohjoismaiden alueella. Henkilöllisyys täytyy kuitenkin pystyä todistamaan. Myös Pohjoismaiden ulkopuolelta saapuvat Pohjoismaiden kansalaiset tarvitsevat passin tai muun matkustusasiakirjan rajan ylittämiseen.

Vaikka Huippuvuoret kuuluvat Norjaan, se ei ole osa Schengen-aluetta ja rajatarkastusta edellytetään maahan saapuessa myös pohjoismaalaisilta. Myöskään Tanskalle kuuluva Grönlanti ei ole koskaan liittynyt sopimukseen, eli passivapaus ei koske sitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjoismainen yhteistyö.  *Poliisilehti*, 2001, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.1.2013.
2. ↑  Asetus Suomen, Tanskan, Norjan ja Ruotsin kansalaisten vapauttamisesta velvollisuudesta omata passi sekä oleskelulupa muussa pohjoismaassa kuin kotimaassa oleskellessaan tehdyn pöytäkirjan voimaansaattamisesta *finlex.fi*.  21.6.1954. Viitattu 23.1.2013.
3. ↑  Ulkoasiainministeriön ilmoitus Islannin liittymisestä Suomen, Norjan, Ruotsin ja Tanskan kesken 14 päivänä heinäkuuta 1952 tehtyyn Sopimukseen ulkomaalaisten takaisinottamisesta sekä 22 päivänä toukokuuta 1954 tehtyyn Pöytäkirjaan passivapaudesta *finlex.fi*.  14.11.1955. Viitattu 23.1.2013.
4. ↑  Protocol concerning the exemption of nationals of the Nordic countries from the obligation to have a passport or residence permit while resident in a Nordic country other than their own *norden.org*.  Arkistoitu 3.9.2014. Viitattu 23.1.2013.
5. ↑  Liikkuminen Schengen-alueella Ulkoministeriö. Viitattu 20.11.2018.
6. ↑  Passi ja muut matkustusasiakirjat *Rajavartiolaitos*. Viitattu 12.2.2024.
7. ↑  Entry and residence The Governor of Svalbard.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 4.4.2014. (englanniksi)
8. ↑  Pohjoismainen passintarkastussopimus *Pohjoismainen yhteistyö*.  2024. Viitattu 12.2.2024.
**Pallacanestro Treviso** oli italialainen koripalloseura Trevisossa. Sponsorointisyistä seura tunnettiin nimillä **Benetton Basket** ja **Benetton Treviso**.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1952, mutta menestys ei ollut suurta vielä moneen vuoteen. Asiat muuttuivat vuonna 1982, kun Benetton ryhtyi seuran sponsoriksi. Seura voitti ensimmäisen Italian mestaruuden vuonna 1992 kun Toni Kukoč liittyi joukkueeseen. Seuraavana vuonna joukkue venyi Euroliigan finaaliin, mutta CSP Limoges oli joukkueelle liian kova vastus. Vuonna 1995 joukkue voitti ensimmäisen kansainvälisen mestaruutensa kun se voitti Saporta Cupin. 

Seuraava esiintyminen Euroliigan finaalissa oli kaudella 2002-2003, jolloin voiton vei FC Barcelona. Viimeisimmän Italian mestaruuden seura voitti vuonna 2006, jolloin se voitti finaaleissa Climamio Bolognan.

Kauden 2011–2012 päätteeksi seura suljettiin pois pääsarjasta.

Entisiä pelaajia
----------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| * Italia Andrea Bargnani
* Italia Denis Marconato
* Serbia Željko Rebrača
* Kreikka Níkos Zísis
 |     | * Espanja Jorge Garbajosa
* Kroatia Toni Kukoč
* Slovenia Uroš Slokar
* Liettua Ramūnas Šiškauskas
 |     | * Yhdysvallat David Bluthenthal
* Yhdysvallat Marcus Brown
* Yhdysvallat Drew Nicholas
* Yhdistynyt kuningaskunta Pops Mensah-Bonsu
 |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Il Consiglio Federale rigetta la richiesta di ammissione alla serie A della Basket Treviso spa  14.7.2012. Serie A.  Arkistoitu 15.10.2013. Viitattu 12.3.2014. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
* Joukkue ULEB Eurocupin sivuilla (englanniksi)
**Vaikenemisen muuri** (*Il Muro di gomma*) on Marco Risin ohjaama italialainen reportaasimainen jännityselokuva vuodelta 1991. Siinä *Corriere della Sera* -sanomalehden toimittaja penkoo vuosien ajan vuonna 1980 tapahtunutta lento-onnettomuutta, jossa italialainen matkustajakone tuhoutui mystisesti ja putosi Tyrrhenanmereen Sisilian pohjoispuolella. 81 kuolonuhria vaatinut tapaus on yhä selvittämättä, vahvimpia teorioita on koneeseen vahingossa osunut amerikkalaisten ohjus, jonka oli tarkoitus pudottaa samaan aikaan Tripolista Moskovaan matkalla ollut Libyan valtionpäämiestä Muammar Gaddafia kuljettanut lentokone.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylänen, Helena: Italia selvisi Venetsiassa kunnialla. Marco Risi tekee elinkelpoista yhteiskunnallista elokuvaa ilman menneisyyden rasitteita.  *Helsingin Sanomat*, 16.9.1991, s. 50. Näköislehti (maksullinen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Itavia Flight 870
**Alex de Minaur** (s. 17. helmikuuta 1999) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 9 helmikuussa 2024. Hän on voittanut urallaan seitsemän ATP-turnausta kaksinpelissä.

De Minaur teki Grand Slam -debyyttinsä Australian avoimissa saatuaan turnaukseen villin kortin. Hän kohtasi Gerald Melzerin ensimmäisellä kierroksella ja voitti viidessä erässä pelastettuaan ottelupisteen neljännessä erässä. Toisella kierroksella hän hävisi Sam Querreylle.

Vuonna 2019 de Minaur voitti Sydney Internationalissa uransa ensimmäisen ATP-mestaruuden kukistaen finaalissa Andreas Sepin erin 2-0 (7–5, 7–6(7–5)). Kesäkuussa hän voitti toisen mestaruuden Atlanta Openissa ja kolmannen Zhuhai Championships -turnauksessa. De Minaur osallistui vuoden 2019 Next Generation ATP Finals turnaukseen, jossa hän voitti lohkovaiheessa Alejandro Davidovich Fokinan, Miomir Kecmanovićin ja Casper Ruudin. De Minaur voitti Frances Tiafoen välierissä, mutta finaalissa hän hävisi italialaiselle Jannik Sinnerille.

Maaliskuussa 2023 de Minaur voitti seitsemännen ATP-mestaruuden ja uransa ensimmäisen ATP 500 -tittelinsä Meksikon avoimissa kukistamalla Tommy Paulin finaalissa. Hän palasi turnauksen jälkeen rankingin 20 parhaan joukkoon maaliskuussa 2023. Elokuussa Kanadan avoimissa de Minaur pääsi ensimmäistä kertaa ATP 1000 luokan loppuotteluun, jossa hän kohtasi Jannik Sinnerin. De Minaur hävisi erin 2-0 (6–4, 6–1).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  overview *atptour.com*. Viitattu 2024-24-1. (englanniksi)
2. ↑  De Minaur Wins Biggest Career Title With Another Acapulco Comeback *atptour.com*. Viitattu 2024-24-1. (englanniksi)
3. ↑  Italian Earns First Masters 1000 Crown In Toronto *atptour.com*. Viitattu 2024-24-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alex de Minaur ATP:n sivuilla (englanniksi)
*Halli* kesällä 2006 Pansiossa.
**Öljyntorjunta-alus Halli** (kylkinumero 899) on Suomen ympäristöministeriön öljyntorjunta-alus, jonka miehittää operoinnista vastaava Rannikkolaivasto. Alusta käytetään öljyntorjuntatehtävien lisäksi huolto- ja kuljetustehtäviin.

Suunnittelu
-----------

Alus on 61,5 metriä pitkä ja sen leveys on 12,8 ja syväys 4 metriä. Sen uppouman ollessa 2 100 tonnia. Aluksen voimanlähteenä on kaksi 975 kilowatin moottoria, joiden avulla se saavuttaa 11 solmun maksiminopeuden. Alus on luokiteltu jääkulkuluokkaan 1A. Aluksella on neljäntoista hengen miehistö.

Alus kykenee keräämään öljyä 40 metrin leveydeltä ja sen tankkeihin mahtuu 1 400 kuutiota kerättyä materiaalia.

Palvelus
--------

Alus peruskorjattiin syksyllä 2010 ja palasi valmiuteen kesäksi 2011. Peruskorjauksen yhteydessä uudistettiin aluksen sähköjärjestelmä, apukoneet, hätägeneraattori, koneistovalvonta, öljynkeräys- ja merenkulkujärjestelmät sekä majoitustilat. *Hallin* peruskorjaustyöstä vastasi STX Finlandin Helsingin telakka.

Tietoja
-------

* Valmistunut vuonna 1987, Hollmingin Rauman telakalla.
* Pituus 61,5 metriä
* Leveys 12,4 m
* Syväys 4,0 m
* Uppoama 1 400 tonnia
* Maksiminopeus 12 solmua
* Jäissäajokyky 60 cm / 4 kn
* DP-paikallaanpitojärjestelmä
* Miehistö 11+12
* Kylkinumero: 899
* Kotisatama: Turku

Lähteet
-------

1. 1 2  Öljyntorjunta-alus Halli *Merivoimat*. Suomen puolustusvoimat. Viitattu 17.2.2024.
2. ↑  Halli öljyntorjunta-alus 1987 *Rauman alusrekisteri*. Rauman telakka. Viitattu 17.2.2024.
3. ↑  Halli palaa töihin *Yle Uutiset*.  29.6.2010. Yleisradio (Yle). Viitattu 29.6.2010.
4. ↑  Öljyntorjunta-alus Halli peruskorjataan *Tekniikka & talous*.  28.7.2009. Alma Media Oyj. Viitattu 28.7.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Öljyntorjunta-alus Halli** Wikimedia Commonsissa

* Öljyntorjunta-alus Hallin sisätiloja Finnan sivuilla
* Halli harjoittelee öljyntorjuntaa Virossa (Merivoimat 21.5.2018)
**Marja-Riitta Norri** (s. 20. marraskuuta 1950 Tyrvää) on suomalainen arkkitehti ja Suomen rakennustaiteen museon entinen pitkäaikainen johtaja.

Norri syntyi Tyrväällä ja valmistui ylioppilaaksi Huittisten Lauttakylän yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän opiskeli arkkitehtuuria  Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi vuonna 1980. Opiskeluaikanaan hän oli jo työskennellyt useassa eri arkkitehtitoimistossa. Lähes heti valmistuttuaan vuonna 1981 hänet valittiin Arkkitehti-lehden päätoimittajaksi, jossa toimessa hän oli vuoteen 1987 saakka.

Vuonna 1988 Norri valittiin rakennustaiteen museon johtajaksi professori Aarno Ruusuvuoren jälkeen. Museon johtajana ollessaan hän myös kirjoitti ja toimitti lukuisia museon arkkitehtuurijulkaisuja. Hän on toimittanut muun muassa akateemikko Juha Leiviskän arkkitehtuuria käsittelevän laajan teoksen, jota taidehistorian professori Riitta Nikula on luonnehtinut kauneimmaksi elävästä arkkitehdista koskaan tehdyksi opukseksi. Yhdessä Elina Standertskjöldin ja Willfried Wangin kanssa hän on kirjoittanut kattavan Suomen 1900-luvun arkkitehtuuria käsittelevän teoksen *20th Century Architecture Finland* (2000). Norri oli museon johtajana aina vuoteen 2002 asti, jonka jälkeen hänen seuraajakseen valittiin arkkitehti Severi Blomstedt. Tuotteliaan kirjoitus- ja toimitustyönsä ja rakennustaiteen museon näyttelyohjelmiston kautta Norri on antanut vahvan panoksen nykyarkkitehtuurin tuntemuksen edistämiseen Suomessa.

Julkaisuja
----------

* Marja-Riitta Norri & Maija Kärkkäinen (toim.) 1992. *An Architectural Present. 7 Approaches. Arkkitehtuurin nykyhetki. 7 näkökulmaa.*  2. p. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 191 s.
* Marja-Riitta Norri & Kristiina Paatero (toim.) 1999. *Juha Leiviskä*. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 216 s.
* Marja-Riitta Norri, Elina Standertskjöld & Willfried Wang 2000. *20th Century Architecture: Finland*. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 327 s.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland
* Suomen rakennustaiteen museon johtaja Marja-Riitta Norri
* Marja-Riitta Norri (archinform.net)
* Riitta Nikula: Onnistuneet kokovartalokuvat arkkitehdeistä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Hakusana "Baten Kaitos" ohjaa tänne. Baten Kaitos on myös Valaskalan tähdistön tähden ζ Ceti toinen nimi.*

**Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Ocean** (jap. バテン・カイトス　終わらない翼と失われた海) on Namcon vuonna 2003 julkaisema konsoliroolipeli, joka julkaistiin ainoastaan Nintendo GameCubelle. Pelin on kehittänyt tri-Crescendo ja Monolith Soft.

Peliin on ilmestynyt jatko-osa *Baten Kaitos Origins* (Japanissa nimellä *Baten Kaitos II*).

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Peli sijoittuu ilmassa pilvimeren päällä lentävien saarten maailmaan. Ihmiset ovat kauan sitten lähteneet maan pinnalta elääkseen ilmassa, ja heille on kehittynyt tämän seurauksena "sielusiivet", joiden avulla he voivat tarvittaessa lentää.

Pelin päähahmona toimii nuori mies Kalas, jonka toinen siipi ei ole kasvanut, joten hän käyttää mekaanista siipeä sen tilalla. Pelaaja toimii hänen suojelushenkenään, antaen hänelle vihjeitä mitä pitäisi tehdä. Kalas seuraa naista nimeltä Xelha muinaiseen metsään, ja pian käy ilmi että he onnistuivat vahingossa päihittämän muinaisia pahoja voimia, joiden tehtävä oli pitää paha jumala Malpercio vangittuna. 

Kalas ja Xelha, sekä monet muut hahmot jotka he tapaavat matkan varrella, nousevat pahaa imperiumia vastaan; imperiumi pyrkii keräämään kaikki End Magnukset, joiden avulla Malpercio on mahdollista vapauttaa.

Pelaaminen
----------

Pelin toiminnot tapahtuvat maagisten Magnus-korttien avulla. Pelaaja voi vangita tiettyjen esineiden olemuksen tyhjiin Magnus-kortteihin, joka mahdollistaa kaikkien esineiden kuljettamisen pienessä tilassa. Yleisiä käyttöesineitä voi ostaa kertakäyttökortteina.

Taistelukortit puolestaan järjestetään pakaksi, joka sekoitetaan taistelun alussa ja kun kortit on käytetty loppuun. Taistelujärjestelmä toimii muuten samoin kuin useimmissa muissa konsoliroolipeleissä, mutta eri hyökkäykset ja puolustukset valitaan pakasta nostettavista korteista. Hahmot hyökkäävät ja puolustavat vuorollaan, ja jokaista hyökkäystä vastaan tulee valita sopiva puolustuskortti, tai hyökkäys tekee suurta vahinkoa. Taistelukorttien taikuus ei kulu käytössä, joskin niiden ominaisuudet voivat muuttua ajan myötä; esimerkiksi raa'at banaanit toimivat kevyenä hyökkäyksenä, kypsät banaanit parantavat vahinkoa, ja mädät banaanit aiheuttavat taas vahinkoa. Taistelukortit aiheuttavat myös toisinaan eri elementtien mukaista vahinkoa, joten niiden pitää täydentää toisiaan; esimerkiksi tuli- ja vesihyökkäystä ei kannata yhdistää, koska elementit kumoavat toisensa. Lisäksi hyökkäykset voivat tuottaa lisävahinkoa, jos hyökkäyskorttien numerot ovat samoja tai muodostavat suoran.

Aiheesta muualla
----------------

* *Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Ocean* MobyGamesissa (englanniksi)
* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Japaninkieliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
* Baten Kaitos Wiki (englanniksi)
Senja Mäkitörmä Kalevan kisoissa 2018 haastateltavana loppukilpailun jälkeen.
**Senja Katriina Mäkitörmä** (s. 31. toukokuuta 1994 Varpaisjärvi) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Varpaisjärven Virettä ja hänen valmentajinaan toimivat Mika Reijonen ja Ville Halonen.

Kalevan kisoista Mäkitörmä on saavuttanut kuulantyönnön kultaa vuosina 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2022, hopeaa vuonna 2017 sekä pronssia vuonna 2023. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön kultaa vuosina 2018, 2020, 2022 ja 2024, hopeaa vuosina 2021 ja 2023 ja pronssia vuonna 2016. 

Mäkitörmä rikkoi 2018 Kalevan kisojen silloisella ennätystyönnöllään 16,95 EM-kisarajan 45 sentillä. Berliinin EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän karsiutui finaalista myös Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021, Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja Budapestin MM-kilpailuissa 2023.

Mäkitörmä on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2016, ja sijoittunut parhaimmillaan toiseksi.

Mäkitörmän ennätys ulkoradoilta on 17,53 metriä (2022) ja hallista 17,65 metriä (2024).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Senja Mäkitörmä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Nyt jysähti upea yllätys! Senja Mäkitörmä pukkasi ennätyksensä - rikkoi EM-kisarajan *iltalehti.fi*. Viitattu 22.7.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Skolkovo** (ven. Ско́лково) on Moskovasta 20 kilometriä länteen sijaitseva venäläinen teknologia- ja uusyrityskeskus, jota toisinaan on toisinaan kutsuttu Venäjän Piilaaksoksi.

Venäjän valtion investointi keskukseen vuoteen 2022 mennessä on noin 11 miljardia dollaria. Lisäksi hankkeeseen osallistuvat yksityiset tahot; vuonna 2019 yksityisen rahoituksen kerrottiin kattavan noin 60 prosenttia alueen toiminnoista. Skolkovo-hankkeeseen on osallistunut esimerkiksi venäläinen miljardööri Viktor Vekselberg Skolkovo-säätiön presidentin roolissa.

Skolkovossa ovat toimineet ennen Ukrainan sotaa mm. Microsoft, Yahoo, Cisco, Phillips, Hewlett-Packard ja Google. Nokia on kesällä 2010 päättänyt perustaa Skolkovoon ohjelmointitutkimusyksikön, josta tulee 25-henkinen. Suomalaisyrityksistä myös esimerkiksi Fortum oli ennen sotaa kiinnostunut yhteistyöstä Skolokovossa toimivien tahojen kanssa.

* Ilmakuva Skolokovosta (2018).Ilmakuva Skolokovosta (2018).
* Teknopark Skolkovo.Teknopark Skolkovo.
* Skolkovon Tieteen ja tekniikan instituutin päärakennus.Skolkovon Tieteen ja tekniikan instituutin päärakennus.
* Skolokovon johtamisoppilaitoksen kampusta.Skolokovon johtamisoppilaitoksen kampusta.
* MATREX Skolokovo.MATREX Skolokovo.

Lähteet
-------

1. ↑  Erkka Mikkonen: Venäjän Piilaakso kohoaa Moskovaan – Harva uskoo hankkeen autuuteen  16.6.2016. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 11.8.2021.
2. 1 2 3  Jani Uhrman: Pekka Viljakainen - Naapurin nukkuva jättiläinen finlandiagroup.fi. Viitattu 11.8.2021. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Tekniikka ja talous, 25.2.2011, s.5
4. ↑  Jaana Hevonoja: Kauppalehti: Fortum kertoo aloittavansa yhteistyön venäläisen Skolkovon kanssa  6.6.2015. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 11.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skolkovo** Wikimedia Commonsissa

* Skolkovo Moscow School of Management
* www.sk.ru
VL Tiira sekä VL Telkkä Turussa
**Vartiolaiva Tiira** oli Länsi-Suomen merivartiostolle kuulunut vartiolaiva. Tiiran kotisatama oli Vaasa ja se toimi pääasiassa Pohjanlahdella. Henkilöstöä aluksella oli 13. Tiira toimi tarpeen vaatiessa öljy- ja kemikaalionnettomuudessa.
VL Tiirasta ja muista Telkkä-luokan aluksista luovuttiin syksyllä 2014, koska niitä ei voi käyttää talviolosuhteissa, eikä niiden käytölle ole saatu määrärahoja. Ne korvattiin yhdellä suuremmalla laivalla (VL Turva) joka rakennettiin STX Finlandin Rauman telakalla.

Tehtävät
--------

Tiiran tehtäviin kuuluu muun muassa seuraavia asioita:

* Meripelastusvalmiuden täydentäminen ja ylläpitäminen
* Merirajan valvonta ja vartiointi
* Metsästyksen ja kalastuksen valvonta kalastusvyöhykkeellä sekä aluemerellä.
* Vesiliikenteen turvallisuuden valvonta
* Öljyntorjunta
* Ympäristönvalvonta

Tekniset tiedot
---------------

Pohjanlahti, Tiiran pääasiallinen toiminta-alue.
* Pituus: 49,70 m
* Leveys: 7,5 m
* Syväys: 3,9 m
* Uppouma: 400 tn
* Vuodepaikat: 18
* Koneisto: 2 × Wärtsilä 12V200 2 700 kW / 1 500 rpm
* Propulsiolaitteet: Bergin säätolapapotkurit
* Nopeus: yli 20 solmua

Muuta
-----

Tiira laitettiin julkiseen myyntiin tammikuussa 2013.

Lähteet
-------

* Rajavartiolaitos: Vartiolaiva Tiira (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vartiolaiva Tiira**.
1. ↑  Rajavartiolaitokselle uusi monikäyttöalus  27.5.2004. Rajavartiolaitos. Viitattu 16.3.2009.
2. ↑  Uusi vartiolaiva  27.5.2004. Rajavartiolaitos. Viitattu 16.3.2009.
**Jaakko Kullervo Ojanperä** (s. 24. joulukuuta 1952 Toijala) on suomalainen eläköitynyt pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Jaakko Ojanperä syntyi järjestelymestari Ahti Ojanperän ja postiasemanhoitaja Eila Sirolan perheeseen. Hän avioitui 1974 Marika-Anneli Aarnion kanssa. Ojanperä tuli ylioppilaaksi Valkeakosken yhteiskoulusta 1972 ja valmistui Turun kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1975 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1978. Hän oli Turun Seudun Osuuspankin luottoneuvottelija 1978–1980 ja luotto-osaston osastopäällikkö 1980–1983, Tampereen Seudun Osuuspankin yritysasiamies 1983–1984 ja yritysrahoituspäällikkö ja aluejohtaja 1984–1987, Valkeakosken Osuuspankin toimitusjohtaja 1987–1994, Kuopion Osuuspankin toimitusjohtaja 1994–2010 ja Pohjois-Savon Osuuspankin toimitusjohtaja 2011–2015. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kreikan kunniakonsulina Itä-Suomessa Ojanperä toimi 2004–2016. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Jaakko Ojanperä (1952–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.2.2024.
2. ↑  60 vuotta. Isot pankit kasvavat.  *Savon Sanomat*, 30.12.2018, nro 352, s. 42. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.2.2024.  (ei-vapaa)
3. ↑  Matti Kuosmasesta Kuopion Kreikan kunniakonsuli.  *Pitäjäläinen*, 15.12.2016, nro 50, s. 28. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.2.2024.  (ei-vapaa)
Jessica Kähärä Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.**Jessica Ida Olivia Kähärä** (s. 1. elokuuta 2001 Mikkeli) on suomalainen yleisurheilija, joka on menestynyt eri hyppylajeissa ja 100 metrin aitajuoksussa. Hän edustaa Mikkelin Kilpa-Veikkoja.

Kähärä saavutti Kalevan kisoissa 2018 pronssia sekä korkeus- että pituushypyssä. Kalevan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia korkeushypyssä ja sijoittui neljänneksi kolmiloikassa. Turun Kalevan kisoissa 2020 Kähärä oli myös korkeushypyssä pronssilla. Joensuussa 2022 hän saavutti hopeaa 100 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Kähärä sijoittui pronssille kolmiloikassa.

Kähärä voitti korkeushypyssä kultaa sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 ennätystuloksellaan 190 cm ja pituushypyssä SM-halleissa 2023 tuloksella 629 cm. SM-halleissa 2024 Kähärä voitti pituushypyssä mestaruuden tuloksella 651. ja sijoittui kolmiloikassa toiseksi.

Kähärä saavutti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 Unkarin Győrissä hopeaa korkeushypyssä silloisella ennätystuloksellaan 183 cm ja pronssia kolmiloikassa ennätystuloksellaan 13,29 m. Hän karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2024. Hän sijoittui alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 seitsemänneksi kolmiloikassa ja kahdeksanneksi korkeushypyssä. Kähärä voitti vuoden 2023 alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Espoossa kolmiloikassa pronssia tuloksella 13,59 cm.

Kähärän ennätyksiä ovat 100 metrin aitajuoksussa 13,30, korkeushypyssä 190 cm hallissa ja 187 cm ulkoradoilla, pituushypyssä 647 cm ulkoradoilla ja 652 cm hallissa sekä kolmiloikassa 13,87 m ulkoradoilla ja 13,56 m hallissa.

Jessica Kähärän isosisko Jasmin Kähärä kilpailee maastohiihdossa. Sisarusten äiti Catharina Svenlin valittiin 1980-luvulla kolmena vuonna Suomen parhaaksi naislentopalloilijaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jessica Kähärä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Isosiskonsa voittanut Silja Andersson: "En odottanut tätä" *Yle Urheilu*.  17.2.2024. Viitattu 18.2.2024.
3. ↑  Uusitalo, Timo: Jessica Kähärä venyi upeasti - kolmiloikassa ja korkeudessa EM-mitalikantaan!  8.7.2018. Yle. Viitattu 5.8.2019.
4. ↑  Veera Mattila sensaatiomaisesti nuorten EM-hopealle 800 metrillä – heti perään Jessica Kähärä otti kolmiloikassa pronssia *Yle Urheilu*.  14.7.2023. Viitattu 14.7.2023.
5. 1 2  Vironen, Petri: Ovatko tässä Suomen 2020-luvun urheilun supertähdet? – Kähärän supersiskokset ylivoimaisia ikäluokissaan  16.2.2018. Yle. Viitattu 5.8.2019.
6. ↑  *Lentopallokirja 1998–1999*, s. 106. Suomen Lentopalloliitto, 1998. ISSN 0786-5538.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Stadin laivatunnelin suunniteltu sijainti.Hahmotelma Stadin laivatunnelista.
**Stadin laivatunneli** (norj. *Stad skipstunnel*) on suunnitteilla oleva kanava ja tunneli, joka läpäisisi Stadin niemen Seljessä, Norjan länsirannikolla. Laivatunnelin rakentamista on ehdotettu, koska alueella on voimakkaita virtauksia ja kovia tuulia, jotka vaikeuttavat merenkulkua. Tunnelin pituus tulee olemaan noin 1,8 kilometriä.

Ensimmäiset suunnitelmat tunnelin rakentamisesta tehtiin jo 1870-luvulla, mutta ajankohtaiseksi asia tuli uudelleen vuonna 2007. Maaliskuussa 2013 Norjan hallitus lupasi miljardin kruunun avustuksen hankkeelle. Vuonna 2021 Norjan rannikkohallinto sai Norjan liikenneministeriöltä luvan aloittaa Stadin laivatunnelin rakentamisen valmistelut. Tunneli valmistuu aikaisintaan vuonna 2025.

Lähteet
-------

1. ↑  En milliard til skipstunnel ved Stad *Bergens Tidende*.  21.3.2013.  Arkistoitu 24.3.2013. Viitattu 21.3.2013. (norjaksi)
2. ↑  Norja suunnittelee laivatunnelia *Uusi Suomi*.  18.12.2007.  Arkistoitu 15.1.2016. Viitattu 21.3.2013.
3. ↑  Lovar ein milliard til skipstunnel  21.3.2013. NRK. Viitattu 21.3.2013. (norjaksi)
4. ↑  Norway’s Stad Ship Tunnel gets go-ahead *24zero*.  25.3.2021. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Thomas, Tris: Green light for Norway’s Stad Ship Tunnel *Tunnelling Journal*.  9.3.2021. Viitattu 4.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Skipstunnel.no (norjaksi)
**Energia Arabiemiraateissa** käsittelee Yhdistyneiden arabiemiraattien energian tuotantoon, kulutukseen ja jakeluun liittyviä asioita.

Energiankulutus asukasta kohti on Emiraateissa neljänneksi suurinta maailmassa, 471 788 miljoonaa BTU:ta.

Energiantuotannon tärkeimmät lähteet ovat maaöljy, maakaasu ja aurinkoenergia.

Sähköstä 95,7 % tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla, 3 % aurinkoenergialla ja 1,3 % ydinvoimalla.
Barakahin ydinvoimalaa on rakennettu vuodesta 2012 alkaen, ja sen kolmas reaktori valmistui 2022..

Öljy ja maakaasu tuottavat 30 % maan bruttokansantuotteesta. Muihin Persianlahden alueen maihin verrattuna se on onnistunut vähentämään öljyriippuvuuttaan ja monipuolistamaan talouttaan erittäin merkittävästi. Abu Dhabi National Oil Company on maan merkittävin öljy- ja maakaasualan yritysrypäs, jolla on hallussaan koko arvoketju öljylähteistä huoltoasemiin. Masdar on suuri toimija tuuli- ja aurinkoenergian alalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  United Arab Emirates: Energy & Economy *CIA World Factbook*. Viitattu 18.1.2023.
2. ↑  Grid connection for third Barakah unit *World Nuclear News*.  10.10.2022. Viitattu 2023–01–18. (englanniksi)
3. ↑  Barakah Nuclear Energy Plant Emirates Nuclear Energy Corporation. Viitattu 18.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Adnoc puts almost all of its subsidiaries under single unified brand *National News*.  2017. Viitattu 16.1.2023.
5. ↑  COP28: Why has an oil boss been chosen to head climate summit? *BBC News*.  13.1.2023. Viitattu 18.1.2023.
**Pentti Matti Kauranen** (4. helmikuuta 1930 Riika, Latvia – 2. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli Kuopion korkeakoulun kemian professori ja vielä eläkkeelle jäätyään hän toimi Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä.

Koulutus ja ura
---------------

Pentti Kaurasen liikemiesisä ekonomi Pentti Olavi Kauranen myi Porin puuvillatehtaan kankaita Baltiassa ja äiti Ingeborg Meyer oli Baltian saksalaisia. Perhe muutti ennen toista maailmansotaa Viipuriin, josta joutui sotien aikana kahdesti lähtemään evakkoon päätyen Tampereelle. Kauranen kirjoitti ylioppilaaksi 1948, valmistui filosofian kandidaatiksi 1954 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1962 Helsingin yliopistossa radiokemian alalta. Tuohon aikaan radiokemistien työssään tarvitsemia hiukkaskiihdyttimiä ei ollut Suomessa, vaan lähin sellainen sijaitsi Uppsalassa Ruotsissa.

Työuransa Kauranen aloitti Hangon yhteislyseon virkaa toimittavana nuorempana lehtorina 1955–1956. Hangosta hän siirtyi Enon uraanikaivoksen pääkemistiksi Atomienergia osakeyhtiöön vuosiksi 1957–1960. Assistenttina Helsingin yliopistossa Kauranen työskenteli 1962–1972 paitsi vuosina 1963–1964, jolloin Asla-stipendi mahdollisti hänen työskentelynsä yhdysvaltalaisissa yliopistoissa. Kuopion korkeakoulun toiminta alkoi 1972 ja Kauranen oli yksi sen ensimmäisistä professoreista. Hän toimi kemian apulaisprofessorina 1972–1973 ja kemian professorina vuodesta 1973. Kuopion korkeakoulussa hän eteni vararehtoriksi vuosiksi 1979–1982 ja 1984–? Hallintotehtäviin perehtynyt Kauranen työskenteli viimeiset työvuotensa opetusministeriön korkeakoulupoliittisen osaston johtajana. Vaikka hän jäi eläkkeelle varsinaisesta virastaan, hän toimi vielä viisivuotiskauden Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä 1994–1999.

Julkaisut
---------

Kauranen on julkaissut tieteellisiä kirjoituksia etenkin radiokemian ja analyyttisen kemian alalta.

### Väitöskirja

* *Alpha branching in the decay of Pb-210 and Bi-210; a new mercury isotope Hg-206*. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1962.

### Ammattikirjallisuus

* *Selvitys dosenttien asemasta ja tehtävistä Suomen korkeakouluissa*. Helsinki: Opetusministeriö, 1994. ISBN 951-47-9164-9.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kauranen, Ilkka & Kauranen, Olli: Pentti Kauranen 1930–2021 (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  8.5.2021. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 10.5.2021.
2. 1 2 3 4  Tarkka, Jukka et al. (toim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1986*, s. 361. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-08445-3.
3. ↑  Tiedeakatemian esimiehet ja pääsihteerit Helsinki:  Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 10.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |

 |
Kankaanpään kyläkeskus kesällä 2010.
**Kankaanpää** on kyläkeskus ja taajama Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella. Kankaanpäässä sijaitsee Kuninkaanlähde, joka on saanut nimensä Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n ansiosta. Kankaanpää valittiin vuonna 2003 sekä Satakunnan vuoden kyläksi että koko Suomen Vuoden kyläksi. Kankaanpää on yksi ainoimpia Köyliönjärven rannalla sijaitsevia paikkoja, jossa on kunnon hiekkaranta.

Sekaannusten välttämiseksi Kankaanpään kaupungin kanssa Köyliön Kankaanpään postitoimipaikan nimeksi vahvistettiin Kakkuri.

Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 506, ja sen maapinta-ala oli 3,45 neliökilometriä.

Palvelut
--------

Kankaanpäässä sijaitsee enää vain muutamia palveluita, joihin lukeutuu mm. Lallin koulu ja Vanhainkoti. Kankaanpäässä on sijainnut mm. keväällä 2009 ovensa sulkenut Tarmon lähikauppa sekä samassa kiinteistössä sijainnut OP:n Osuuspankki. Kankaanpäässä sijaitsee myös vanha Köyliön Meijeri, joka ei ole ollut bisneskäytössä moniin vuosiin, mutta toukokuussa 2013 säkyläläinen *Maarit Markkula* osti sen ja aikoo kunnossapitää sitä sen historiallisen arvon takia.

Kulkuyhteydet
-------------

Kankaanpäähän on hyvät tieyhteydet, sillä sen läpi menee Säkylästä alkunsa saava ja Vuorenmaalle päättyvä yhdystie 2044. Samoin sieltä saa alkunsa valtatie 12:lle menevä yhdystie 2131.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): *Suomenmaa 4: Maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos*, s. 254. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1971.
2. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan, 2021 Tilastokeskus. Viitattu 14.4.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  KIINTEISTÖN / VANHAN MEIJERIN MYYMINEN KÖYLIÖN KANKAANPÄÄSSÄ *sakyla01.hosting.documenta.fi*.  Arkistoitu 6.5.2014. Viitattu 6.5.2014.

Köyliön kylät

* Huhdinkylä
* Kankaanpää
* Karhia
* Kepola
* Korvenkylä
* Pajula
* Puolimatka
* Ristola
* Tuiskula
* Tuohiniemi
* Uusimaa
* Vellinkylä
* Voitoinen
* Vuorenmaa
* Yttilä
**Sharon "Safiya" E. Henderson-Holmes** (30. joulukuuta 1950 Bronx – 2001) oli yhdysvaltalainen runoilija.

Henderson-Holmes sai kandidaatin arvon New Yorkin yliopistossa ja maisterin arvon City College of New Yorkista. Hän sai vuonna 1990 William Carlos Williams -palkinnon esikoiskokoelmastaan *Madness and a Bit of Hope*. Henderson-Holmesin toinen kokoelma *Daily Bread* ilmestyi vuonna 1994. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin myös useissa antologioissa. Kirjoittamisen ohella Henderson-Holmes työskenteli fysioterapeuttina Harlemin sairaalassa. Hän oli aktiivinen toimija muun muassa aloitteissa apartheidia vastaan ja yhdysvaltalais-neuvostoliittolaisen ystävyyden puolesta.

Henderson-Holmes sai vuonna 1999 New York Foundation for the Artsin, mutta hänellä todettiin samoihin aikoihin syöpä. Hän käsitteli sairauden teemaa myös runoissaan. Henderson-Holmes opetti lukuisissa oppilaitoksissa ja oli vuodesta 1990 kuolemaansa apulaisprofessorina Syracusen yliopistossa. Hän oli naimisissa elokuvatuottaja Preston Holmesin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär Naimah.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Herb Boyd, A soulful poet of Harlem: Safiya Henderson-Holmes Amsterdam News 10.12.2015, viitattu 27.2.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Safiya Henderson-Holmes MacDowell, viitattu 27.2.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Blank Check with Griffin & David** on yhdysvaltalainen elokuvapodcast, jossa arvioidaan elokuvaohjaajien kokonaista uraa. Podcastista julkaistaan viikottain uusi jakso, jossa syvennytään yhteen elokuvaan kulloinkin käsittelyssä olevan ohjaajan filmografiasta. Podcast keskittyy erityisesti sellaisiin ohjaajiin, jotka ovat menestyneet urallaan merkittävästi ja saaneet elokuvateollisuudelta "avoimen valtakirjan" (engl. *blank check*) toteuttaa taiteellisia intohimojaan. Ohjelman jaksot on ryhmitelty "minisarjoihin", joissa käsitellään järjestyksessä kaikki tai tietty osa ohjaajan elokuvista. Vuodesta 2015 asti podcastissa on käyty läpi 24 elokuvaohjaajaa.

Podcastia juontajavat näyttelijä Griffin Newman ja The Atlantic -lehden elokuvakriitikko David Sims.

Taustaa
-------

Podcast alkoi ensin *Griffin and David Present* -nimisenä, ja silloin ohjelmassa arvioitiin *Tähtien sodan* esiosatrilogiaa (episodit I–III) sellaisessa todellisuudessa, jossa alkuperäistä *Tähtien sota -trilogiaa* (jaksot IV–VI) ei olisi olemassa. Jokaista trilogian elokuvaa käsiteltiin kymmenen jakson verran tuottaja Ben Hosleyn kehotuksesta. Kun George Lucasin filmografiaa oli analysoitu pitkään, heräsi ajatus ottaa samanlainen lähestymistapa muidenkin elokuvaohjaajien tuotantoon. Juontajat Newman ja Sims nimesivät podcastin uudelleen muotoon *Blank Check with Griffin & David*, ja vuonna 2016 ensimmäisenä aiheena oli M. Night Shyamalan.

Minisarjat
----------

**2016**

* M. Night Shyamalan
* Wachowskin sisarukset
* Cameron Crowe
* James Cameron

**2017**

* Steven Spielberg (Dreamworks-vuodet)
* Christopher Nolan
* Kathryn Bigelow

**2018**

* Paul Verhoeven (englanninkieliset elokuvat)
* James L. Brooks
* Brad Bird
* Ang Lee
* Nancy Meyers
* Tim Burton

**2019**

* Michael Mann
* Hayao Miyazaki
* Jonathan Demme

**2020**

* George Miller
* Nora Ephron
* Gina Prince-Bythewood
* Robert Zemeckis

**2021**

* Ron Clements ja John Musker
* Elaine May
* John Singleton
* John Carpenter

**2022**

* Jane Campion
* Sam Raimi
* Bob Fosse
* Stanley Kubrick

**2023**

* Henry Selick
* Danny Boyle
* Buster Keaton
* Park Chan-wook
* David Fincher

**2024**

* Barbra Streisand

Lähteet
-------

1. ↑  Blank Check with Griffin & David *PlayPodcast.net*. Viitattu 3.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Podcast *Blank Check with Griffin & David*. Viitattu 3.1.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Reid, Joe: ‘Blank Check’ Is the Movie Podcast You Need to Be Listening To (Especially If You’re Into M. Night Shyamalan) *Decider*.  28.1.2016.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu