recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helsingin Psykoterapiainstituutti** (HPI) on yksityinen psykoterapeuttikoulutusta antava yritys. Se aloitti toimintansa vuonna 2006 ja sen toimitusjohtaja on John Pihlaja. Pihlajan ohella toinen omistaja on Arja Pihlaja. 

HPI:n koulutus kestää kolme vuotta ja maksaa noin 18 000–20 000 euroa.

Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira on aiemmin myöntänyt yli 300:lle HPI:n kouluttamalle psykoterapeutille ammattipätevyyden.

Vuonna 2012 voimaan tulleella asetuksella psykoterapeuttien koulutus siirrettiin yliopistojen vastuulle. Toimitusjohtaja kertoo, että Valvira on ilmoittanut 2012 kirjallisesti, että uusi asetus ei tee eroa suomalaisen ja ulkomaisen koulutuksen välillä. HPI aloitti yhteistyön brittiläisen UWE-Bristolin kanssa vuonna 2013. Valvira on ilmoittanut 2016 taannehtivasti, että se ei hyväksy ulkomaalaista yhteistyöyliopistoa. 

Valvira teki yrityksen toiminnasta tutkintapyynnön vuonna 2017. Valviran mukaan opetuksen laatua alettiin tutkia, kun kolme opiskelijaa oli ilmoittanut epäpäteväksi katsomastaan koulutuksesta. Mediassa koulutusyhteisöä on sittemmin luonnehdittu jopa uskonlahkoksi. HPI on Pihlajan mukaan tehnyt tutkintapyyntöjä ja kanteluja Valviran toiminnasta mm. eduskunnan oikeusasiamiehelle. Myös EU:n komissioon on tehty kantelu , josta odotetaan ratkaisua loppuvuodesta 2022. 

Yksi hyväksyntä ehdittiin myöntää vuonna 2017, mutta Valvira on myöhemmin hakenut hyväksymispäätökselle purkua. Koulutuksen hylkäämisen taustalla on se, että Valviralla on eri käsitys koulutuksessa sovellettavasta pedagogiikasta*selvennä* kuin koulutuksen laadusta vastaavalla yliopistolla. 

Asetustekstiä on muutettu vuonna 2018 sen mukaiseksi, että yksinoikeus psykoterapeuttikoulutuksen järjestämiseen olisi suomalaisilla yliopistoilla. HPI:n käsityksen mukaan muutos joudutaan perumaan, koska Suomen perustuslaki kieltää*lähde?* täydennyskoulutusta järjestävien yliopistojen asettamisen eriarvoiseen asemaan niiden kotipaikan perusteella.  Tapauksen käsittely jatkuu Euroopan unionin tuomioistuimessa. Ratkaisu on odotettavissa kesäkuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  HPI: Psykoterapeuttikoulutus *Psykoterapeuttikoulutus*.  15.4.2014.  Arkistoitu 22.9.2019. Viitattu 22.9.2019.
2. ↑  SK *Suomen Kuvalehti*. Viitattu 22.09.2019.
3. ↑
4. 1 2  Terapeuttitehdas tekee kantelun EU-komissiolle *STT*.  6.11.2018.  Arkistoitu 9.8.2020. Viitattu 22.09.2019.
**Helsingin Reserviupseeripiiri – Helsingfors Reservofficersdistrikt (HRUP)** on pääkaupunkiseudulla toimiva Suomen Reserviupseeriliiton piirijärjestö. Piirin tarkoituksena on sääntöjen mukaan toimia sen alueella olevien Suomen Reserviupseeriliiton (RUL) jäsenyhdistysten aatteellisena ja toiminnallisena yhdyselimenä. Piirin toiminta-alue käsittää Helsingin, Espoon, Kauniaisten ja Vantaan kaupungit. Helsingin Reserviupseeripiirin kerhoissa on jäseninä yli 4400 reservin upseeria ja se on siten Suomen Reserviupseeriliiton suurin piiri.

Piiri ohjaa ja tukee jäsenyhdistyksiään, johtaa ja järjestää reservin upseeriston henkistä ja fyysistä kuntoa sekä upseeritaitoa ylläpitävää ja edistävää toimintaa, suorittaa Suomen Reserviupseeriliiton piirille antamat tehtävät ja harjoittaa julkaisu- ja tiedotustoimintaa. Piiri toimii maanpuolustuksen ja reservin upseeriston toimintaedellytysten parantamiseksi ja on kiinteässä yhteistyössä eri maanpuolustustahojen kanssa.

Historia ja nykypäivä
---------------------

Ensimmäinen reserviupseerikerho perustettiin Helsinkiin 3.12.1925. Kyseessä oli valtakunnallinen Reserviupseerikerho, jonka toiminta laajeni pian muihinkin kaupunkeihin. Valtakunnallinen Suomen Reserviupseeriliitto perustettiin vuonna 1931, jolloin kerho jäi toimimaan Helsingin Reserviupseerikerho -nimisenä.

1960-luvulla Helsingin seudun reserviupseeritoiminta organisoitiin uudelleen muodostamalla piirijärjestö. Helsingin Reserviupseeripiirin perustava kokous pidettiin Katajanokan Upseerikerhossa 14.11.1963, jolloin kaksitoista Reserviupseeriliiton hyväksymää perusyhdistystä allekirjoitti piirin perustamiskirjan. Piirin jäseninä ovat sittemmin olleet Suomen Reserviupseeriliiton perusyhdistykset, joiden kotipaikka on piirin alueella.

Nykyään Helsingin Reserviupseeripiiriin kuuluu 23 jäsenyhdistystä eli reserviupseerikerhoa. Puolet kerhoista on alueellisia ja puolet aselajipohjaisia. Aselajikerhot kattavat kaikki tärkeimmät puolustusvoimien aselajit.

Toiminta
--------

Piirin keskeiset toimintamuodot ovat koulutus-, liikunta- ja ampumatoiminta sekä järjestö-, aatteellinen ja perinnetoiminta.
Piiri julkaisee Helsingin Reservin Sanomat -nimistä tiedotuslehteä yhdessä Helsingin Seudun Reserviläispiirin kanssa. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1968 alkaen. Nykyään lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa paperisena ja kuudesti vuodessa sähköisenä versiona.

Piiri tekee kansainvälistä yhteistyötä erityisesti Viron ja Ruotsin reserviupseerijärjestöjen kanssa.

Piiri on Suomen Reserviupseeriliiton alueellinen osa sekä Reserviläisurheiluliitto ry:n jäsenjärjestö. Piirin koulutustoiminta järjestetään pääosin Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen kautta.
Piirin toimisto sijaitsee Töölössä osoitteessa Döbelninkatu 2. Samassa rakennuksessa toimii lukuisia muitakin maanpuolustusjärjestöjä. Piirillä on lisäksi retkeilymaja Sipoon Spjutsundissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi, Juhani: *Helsingin reserviupseeri*, s. 69. Helsingin Reserviupseeripiiri, 1965.
**Zikhron Ya'akov** on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1882 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 075.

Maantiede
---------

Ohel Ya'akovin synagoga.
Zikhron Ya'akov sijaitsee Israelin pohjoisosassa Karmelvuoren juurelta etelään.

Historia
--------

Viinitynnyrien valmistusta Zikhron Ya'akovissa 1890-luvulla.
Zikhron Ya'akovin perustivat joukko Palestiinaan muuttaneita Romanian juutalaisia vuonna 1882. Vielä tuolloin paikkaa kutsuttiin sen arabiankielisellä nimellä *Zammrin*. Jo seuraavana vuonna paroni Edmund de Rothschild alkoi kuitenkin sijoittaa kylän kehittämiseen. Paikka sai myös uuden nimen Zikhron Ya'akov, eli suomeksi Jaakobin muisto. James (Jaakob) de Rothschild oli Edmund de Rothschildin isä. Rothschildin aloitteesta Zikhron Ya'akovissa alettiin viljellä viiniä ja kylään perustettiin toinen alueen suurista viinikellareista. Viininviljely koki suuren kolauksen viinikirvojen levitessä viljelmille vain jonkin aikaa myöhemmin, mutta tuhoutuneet viiniviljelmät saatiin korvattua amerikkalaisia kirvoja kestävillä kannoilla.

1900-luvun puolella Zikhron Ya'akovissa asuneet sisarukset Aaron ja Sarah Aaronsohn perustivat osmanien vastaisen ensimmäisen maailmansodan aikana toimineen juutalaisen Nilin vakoojaringin. Aaronsohnien koti on nykyisin museo. 1930- ja 1940-luvuilla kylästä alettiin kehittää matkailukohdetta esimerkiksi taiteilijoille. Kylän asukasluku kasvoi etenkin Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1954 Edmund de Rothschild haudattiin kylässä sijaitsevaan mausoleumiin. Vuonna 1963 kylään muutti saksalainen joukko kristittyjä ja vuonna 2002 rakennettiin uusia kaupunginosia.

Talous
------

Alueella jo pitkään harjoitettu maatalous on edelleen huomattava tekijä paikkakunnan taloudessa. Alueella on esimerkiksi viini- ja hedelmäpuutarhoja. Viinien viljelyn ohella kaupungissa on myös viinikellari. Maanviljelyn ohella merkittäviä talouden osa-alueita ovat matkailu ja vapaa-ajanvietto. Alkuperäisen mošavan keskuskatu on omistettu matkailukohteeksi.

Väestö
------

Vuoden 2018 lopussa Zikhron Ya'akovin asukasluku oli 23 075. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 14 300 ja vuonna 1968 4 470.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 21 Wel-Zy*, s. 529-530. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Zikhron Ya'aqov) Central Bureau of Statistics. Viitattu 26.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zikhron Ya'akov** Wikimedia Commonsissa
Beate Klarsfeld vuonna 2019.
**Beate Klarsfeld** (o.s. *Künzel*, s. 13. helmikuuta 1939 Berliini, Saksa) on tunnettu natsirikollisten metsästäjänä. Hän on yhdessä miehensä Serge Klarsfeldin kanssa jäljittänyt monta natsirikollista. Yksi heistä oli kuuluisa Lyonin teurastajaksi kutsuttu Gestapon Ranskan asiamies Klaus Barbie, joka oli asunut Boliviassa vuodesta 1955 vuoteen 1983. Klarsfeldin isä oli Wehrmacht-sotilas. Hän kuuli holokaustin kauhuista, kun hän muutti Ranskaan vuonna 1960. Klarsfeldit menivät naimisiin vuonna 1963.

Viimeksi Klarsfeld tuli kansainväliseen julkisuuteen ja tiedotusvälineiden huomioon, kun hän vuonna 1968 läimäytti silloista Länsi-Saksan liittokansleria Kurt Georg Kiesingeria. Kiesinger oli työskennellyt sodan aikana Saksan propagandaosastolla ja ulkoministeriössä. Beate Klarsfeld pidätettiin ja tuomittiin teosta yhdeksi vuodeksi vankilaan. 

Klarsfeldit kampanjoivat myös Itävallan presidentiksi pyrkivää Kurt Waldheimia vastaan, joka oli SA-upseeri toisen maailmansodan aikana. Klarsfeldit kokivat suuren mediasirkuksen 9. heinäkuuta 1979, kun heidän kotinsa pihalla Pariisissa räjähti autopommi. Pommin takana oli Odessa-niminen maanalainen natsijärjestö, joka halusi estää natsien vastaiset oikeudenkäynnit. 
Klarsfeld oli ehdolla Saksan presidentinvaaleissa 2012, mutta hävisi ihmisoikeusaktivisti Joachim Gauckille äänin 991–126. 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beate Klarsfeld**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Beat Space Nine** on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 24. elokuuta 2005.

*Beat Space Nine* oli yhtyeen toinen laulaja Lisan lähdön jälkeen äänitetty albumi. Se jatkoi "m-flo loves..." -projektia, jossa yhden laulajan sijaan yhtyeen albumeilla vieraili lukuisia muita artisteja. *Beat Space Nine* menestyi hyvin ja nousi m-flon albumeista ensimmäisenä Oricon-listan ykkössijalle. Sille osallistui yhteensä 12 vierailevaa artistia aina Miliyah Katōn ja Emylin kaltaisista teinitähdistä japanilaisen populaarimusiikin veteraaniin Akiko Wadaan. Albumilla vieraili myös yhtyeen alkuperäinen laulaja Lisa kappaleella "Tripod Baby".

Albumin julkaisun jälkeen m-flo lähti kiertueelle ja esiintyi ensimmäisen kerran Nippon Budōkan -areenalla Tokiossa 10 000 hengen yleisölle. Yhtye sai kunnian esiintyä myös uudenvuoden Kōhaku uta gassen -laulukilpailussa yhdessä Akiko Wadan kanssa.

m-flon edellisestä, jazzahtavasta studioalbumista *Astromantic* poiketen *Beat Space Ninea* hallitsee voimakkaampi elektroninen saundi. Albumilta julkaistiin useita singlejä: "Let Go" Yoshikan kanssa, "Dopamine" Emylin ja Diggi Mo'n kanssa sekä "Loop in My Heart / Hey!" Emylin, Yoshikan ja Akiko Wadan kanssa. Albumista julkaistiin myöhemmin myös remiks-versio *Dope Space Nine*.

Albumin välisoitoilla esiintyvät Coldfeet-yhtyeen Lori Fine ja näyttelijä Kazuo Kumakura.

Kappaleet
---------

1. Beat – 1.24  [välisoitto]
2. Taste Your Stuff – 4.01  [m-flo loves **Bennie K**]
3. Loop in My Heart – 4.58  [m-flo loves **Emyli** & **Yoshika**]
4. So Exclusive – 4.17  [m-flo loves **Sowelu**]
5. I'm Da 1 – 6.24  [m-flo loves **Whee Sung**]
6. One Day – 6.00  [m-flo loves **Miliyah Katō**]
7. A.D.D.P. – 5.04  [m-flo loves **Monday Michiru**]
8. To Your Beat – 4.28  [m-flo loves **Yoshika**]
9. Space – 1.20  [välisoitto]
10. Dopeman – 5.32  [m-flo loves **Emyli** & **Diggy Mo'**]
11. Cozmo-Naughty – 4.33  m-flo loves **Kahimi Karie**]
12. The Other Side of Love – 5.32  [m-flo loves **Emyli**]
13. Float'n Flow – 5.18  [m-flo loves **Rie Fu**]
14. Hey! – 4.59  [m-flo loves **Akiko Wada**]
15. Let Go – 5.56  [m-flo loves **Yoshika**]
16. Tripod Baby – 5.03  [m-flo loves **Lisa**]
17. Nine – 1.14  [välisoitto]

Lähteet
-------

1. ↑  Discography: Albums m-flo official website.  Arkistoitu 20.3.2013. Viitattu 8.9.2012.
2. ↑  Biography m-flo official website.  Arkistoitu 20.8.2012. Viitattu 8.9.2012.
3. 1 2  history of m-flo 1998–2012 natalie. Viitattu 8.9.2012.
4. 1 2  m-flo Artimage Inc.. Viitattu 8.9.2012.
5. ↑  Discography: Singles m-flo official website.  Arkistoitu 24.6.2012. Viitattu 8.9.2012.
6. ↑  M-Flo: Beat Space Nine Spotify. Viitattu 7.7.2023. (englanniksi)
**Juoksee saksien kanssa** (engl. *Running with Scissors, 2002*) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Augusten Burroughsin (s. 1965) tunnetuin teos. Kirja on Burroughsin lapsuusmuistelma, joka kuvaa tarkasti ja humoristisesti hänen paikoittain painajaismaisia elämänvaiheitaan. 

Kustannusosakeyhtiö Sammakko julkaisi Arto Leivon suomennoksen heinäkuussa 2010. Kirjan pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva vuonna 2006.

Juoni
-----

Muistelma käsittelee kirjoittajan runoilija-äidin ja professori-isän vaikeaa avioliittoa ja eroa, jonka seurauksena 12-vuotias Augusten joutuu äitinsä joulupukkimaisen psykiatrin, tohtori Finchin, eriskummalliseen perheeseen. Tämän biologisten ja adoptoitujen lasten lisäksi perheeseen kuuluu hänen erilaisia potilaitaan. 13-vuotiaana Burroughs päätyy suhteeseen itseään 20 vuotta vanhemman miehen kanssa, inhoaa syvästi koulunkäyntiä ja joutuu todistamaan useita äitinsä psykooseja. Hänen äitinsä muodostaa tahollaan hankalia parisuhteita erilaisten naisten kanssa. Augustenin ja hänen isänsä välinen suhde kuvataan etäiseksi ja hylkääväksi. Kirja kuvaa Augustenin erikoista elämää koko hänen lapsuutensa ja nuoruutensa ajalta. Hän päätyy välivaiheiden kautta muuttamaan Massachusettsista New Yorkiin.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), Kustannusosakeyhtiö Sammakon sivut.
2. ↑   Augusten Burroughs: Juoksee saksien kanssa, Kustannusosakeyhtiö Sammakko, 2006.
Pronssinen kehä on yksi kolmesta *Tiedon häivä* -teoksen elementistä.
**Tiedon häivä** on kuvataiteilija Maaria Wirkkalan suunnittelema taideteos Turussa, Turun tuomiokirkon itäpuolella, Tuomiokirkkokadun ja Rothoviuksenkadun risteyksessä olevalla aukiolla.

Teos on muistomerkki menneelle Turun Turun akatemialle, Vanhalle Akatemiantalolle ja niiden perinnölle. Se koostuu kolmesta osasta: Vanhan Akatemiatalon edessä olevasta pronssikehästä, Maaherran makasiinin seinälle heijastettavasta videotallenteesta ja Akatemiatalon tutkijakammion valosta. Kutsukilpailun voittanut *Tiedon häivä* paljastettiin 4. marraskuuta 2003.

Teoksen elementit ovat muuntuvia, ja ne näkyvät ja kuuluvat eri lailla vuorokauden eri aikoina, eikä audiovisuaalinen osuus toistu koskaan samanlaisena. Muistomerkki on monikerroksinen: se yhdistää nykyisen yliopistoväen olennaiseksi osaksi menneisyyden akateemista yhteisöä.

*Tiedon häivä* on siinä suhteessa harvinaislaatuinen teos, että sen hallinnoinnista vastaa usea eri taho. Turun kaupungin vastuulla on alapuolelta lämmitettävä tekstikaiverruksella koristeltu pronssirengas, joka auringon laskiessa näyttää lähes hehkuvan.

Ympäristötaiteen säätiö myönsi vuonna 2003 Wirkkalalle teoksesta ympäristötaidekohde-kunniakirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maaria Wirkkala: Tiedon häivä Turun kaupunki. Viitattu 27.3.2018.
2. ↑  Tiedon häivä - muistomerkki Turun vanhan akatemian perinnölle Ympäristötaiteen säätiö.  Arkistoitu 27.3.2018. Viitattu 27.3.2018.
3. ↑  Ympäristötaidekohde-kunniakirja Tiedon häivä -teokselle  30.1.2004. Turun yliopisto.  Arkistoitu 27.3.2018. Viitattu 27.3.2018.
**Ágios Prokópios** (kreik. Άγιος Προκόπιος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 96 (vuonna 2011).

Ágios Prokópioksen rantaa, taustalla Ágios Prokópioksen kylä.
Ágios Prokópioksen kylä sijaitsee Náxoksen länsirannikolla noin 5,7 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista. Se on osa Ágios Arsénioksen kyläyhdyskuntaa. Kylä tunnetaan pitkästä rannastaan, joka on saaren suosituimpia. Kylän ja rannan vieressä sijaitsevat Kókkines Límnes -suolajärvet eli Ágios Prokópioksen laguunit.

Aiemmin kylä kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Agios Prokopios village *Naxos.net*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Agios Prokopios beach *Naxos.net*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Prokópios** Wikimedia Commonsissa
**Ágios Stéfanos** (kreik. Άγιος Στέφανος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 131 (vuonna 2011).

Ágios Stéfanoksen kylä sijaitsee noin 30 kilometriä itään Ierápetran kaupungista. Se on rakennettu noin 453 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Stefanokselle (*Ágios Stéfanos*) omistetusta kirkosta. Kylä on tunnettu aiemmin myös nimellä *Gras* (Γρας). Kylän vieressä olevalla kukkulalla on venetsialaisvallan aikaisen, 1500-luvulla rakennetun linnan rauniot. Kukkula tunnetaan tästä nimillä Kástello ja Fortétza. Samaa paikkaa on arveltu varhaisemmaksi, jo antiikin aikaiseksi akropoliiksi.

Ágios Stéfanos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Στεφάνου, *Topikí Koinótita Agíou Stefánou*), johon kuuluu varsinaisen Ágios Stéfanoksen kylän lisäksi rannikolla sijaitseva Makrý Gialóksen eli Makrygialóksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 891. Aiemmin Ágios Stéfanoksen kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Άγιος Στέφανος Δήμος Ιεράπετρας. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Κάστελος Αγίου Στεφάνου *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2021.
Ágios Konstantínos  
Άγιος Κωνσταντίνος

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°25′05″N, 22°25′04″E, DelfoíFokis, Keski-KreikkaKreikka |
| Vesialue | 
Itéanlahti, Korintinlahti |
| Merialue | 
Joonianmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,0054 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ágios Konstantínos** (kreik. Άγιος Κωνσταντίνος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Korintinlahteen kuuluvassa Itéanlahdessa Itéan kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,0054 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ágios Konstantínos kuuluu Delfoín kuntaan, Fokiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Ágios Konstantínos on nimetty Pyhän Konstantinoksen tai tarkemmin saarella olevan tälle omistetun kirkon mukaan. Saaren itäpuolella sijaitsee suurempi Ágios Athanásioksen saari.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Ágios Nikólaos** (kreik. Άγιος Νικόλαος) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Ágios Nikólaos muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Νικολάου, *Dimotikí Koinótita Agíou Nikoláou*). Kaupungin väkiluku on 3 426 (vuonna 2011).

Ágios Nikólaoksen pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa, linnuntietä noin kuusi kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Se on nimetty Pyhän Nikolaoksen mukaan. Asutuksen vanha nimi oli *Boúrtzi* (Μπούρτζι). Nimi viittaa paikalla olleeseen venetsialais- ja osmanivallan aikaiseen linnaan, joka vartioi Chalkídaan tulevaa meriyhteyttä etelästä päin. Nykyisin linnasta ei ole jäljellä juuri mitään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  ΑΓΙΟΣ ΝΙΚΟΛΑΟΣ (VAK), Χωριό, ΧΑΛΚΙΔΑ *Greek Travel Pages*. Viitattu 20.5.2019.
Gustaf Reinhold Blomqvist.
**Gustaf Reinhold Blomqvist** (7. maaliskuuta 1813 Heinola – 18. joulukuuta 1876 Viitasaari) oli suomalainen kirkkoherra, virsirunoilija ja runouden suomentaja.

Blomqvistin vanhemmat olivat kuopiolainen seppä Erik Reinhold Blomqvist ja Lovisa Kockström. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1836. Teologian opintojen jälkeen Blomqvist vihittiin papiksi vuonna 1838.

Blomqvist toimi kirkkoherran apulaisena Kaavilla 1838–1843, kirkkoherran apulaisena ja vt. 2. kappalaisena Helsingissä 1843–1848 sekä välisaarnaajana Pukkilassa 1848–1849. Hän sai varapastorin arvon 1846. Blomqvist oli Haukivuoren kappalaisena 1849–1857, Kesälahden kirkkoherrana 1857–1863 ja Viitasaaren kirkkoherrana 1863–1876.

Blomqvist oli naimisissa vuodesta 1843 Sofia Charlotta Fredrika Blåfieldin kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta.

Lähteet
-------

* Lisää luettavaa aiheesta **Gustaf Reinhold Blomqvist** on Wikiaineistossa
* Kotivuori, Yrjö: Gustaf Reinhold Blomqvist. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Martti Strangin GeneaNet: Gustaf Reinhold Blomqvist.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Gustaf Fredrik Serlachius** (16. kesäkuuta 1935 Mänttä – 17. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja pitkäaikainen metsäteollisuuden vaikuttaja. Hän vaikutti merkittävästi Suomen kulttuurielämään Gösta Serlachiuksen taidesäätiön puheenjohtajana.

Helsingin Sanomien mukaan Serlachius kuului Suomen viimeisiin patruunoihin: hänen sukunsa johti tehtaitaan "isällisin ottein" toista sataa vuotta.

Ura
---

Gustaf Serlachius opiskeli Yhdysvalloissa ja Genevessä Sveitsissä. Hän valmistui ekonomiksi vuonna 1959.

Serlachius toimi pitkään sukuyhtiössään G. A. Serlachius Osakeyhtiössä ja edusti suvun neljättä polvea yhtiön johdossa. Hän aloitti yhtiön palveluksessa Kankaan paperitehtaalla 26-vuotiaana, ja hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi 1969. Yhtiö fuusioitui Metsäliiton teollisuuden kanssa vuonna 1986, minkä seurauksena syntyi Metsä-Serla. Serlachius toimi sen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti.

Serlachius toimi Gösta Serlachiuksen taidesäätiön puheenjohtajana vuosina 1980–2009. Hänen kaudellaan säätiö avasi Mänttään taidemuseon rinnalle toisen museon, jonka nimi oli aluksi G. A. Serlachius -museo. Vuonna 2009 organisaatiomuutoksen yhteydessä museo sai nimen Serlachius-museo Gustaf. Museossa esitellään muun muassa paperiteollisuuden historiaa.

Yksityiselämä
-------------

Gustaf Serlachiuksen isä oli R. Erik Serlachius, joka kasvatti pojastaan sukuyrityksen toimitusjohtajan. Serlachius harrasti juoksemista, ja hän muutti Mäntästä Helsinkiin 1980-luvulla.

Luottamustehtäviä
-----------------

* Serlachius toimi vuoteen 1992 asti Metsä-Serlan hallituksen puheenjohtajana
* Hän oli UPM Kymmenen hallituksessa 1996–2005.

Tunnustuksia
------------

* Gustaf Serlachiuksesta tuli vuorineuvos vuonna 1986

Katso myös
----------

* Serlachius (suku)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gustaf Serlachius on kuollut *Iltalehti*. Viitattu 17.10.2009.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pallari, Leena: Gustaf Serlachius. (Muistokirjoitus.) Helsingin Sanomat. Viitattu 5.4.2015.
3. 1 2 3 4  Vesikansa, Jyrki: "Serlachius, Ralph Erik (1901–1980)", *Suomen kansallisbiografia, osa 8*, s. 842–843. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Valtonen, Maare: Vuorineuvos Gustaf Serlachius (1935–2009). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Mäntän patruunat: Gustaf Serlachius (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
Gustaf Philip Creutz
**Gustaf Philip Creutz** (1. toukokuuta 1731 Anjalan kartano – 30. lokakuuta 1785 Tukholma, Ruotsi) oli Suomessa syntynyt ruotsalainen kreivi, kansliapresidentti, diplomaatti ja runoilija.

Creutzin vanhemmat olivat Malminkartanon omistaja, majuri ja kreivi Carl Creutz ja vapaaherratar Barbro Helena Wrede af Elimä. Creutz opiskeli Turun Akatemiassa vuosina 1748–1751 ja muutti sen jälkeen kansliakollegion palvelukseen Tukholmaan. Creutz toimi kansliakollegiossa ensin ylimääräisenä kanslistina ja vuodesta 1756 vakinaisena kanslistina.

Creutz oli Ruotsin alilähettiläänä Madridissa 1763–1766 ja Pariisissa 1766–1772. Vuosina 1772–1783 hän oli Ruotsin suurlähettiläänä Pariisissa. Lähettiläänä ollessaan hän allekirjoitti 3. huhtikuuta 1783 Ruotsin ja Amerikan välisen ystävyys- ja kauppasopimuksen yhdessä Benjamin Franklinin kanssa. Palattuaan Ruotsiin kuningas Kustaa III:n kutsusta Creutz nimitettiin 1783 Uppsalan yliopiston kansleriksi, valtaneuvokseksi ja valtakunnankanslian kansliapresidentiksi.

Creutz kuului nuoruusvuosinaan runoilijapiiriin, johon kuuluivat myös runoilijat Gustaf Fredrik Gyllenborg ja Hedvig Charlotta Nordenflycht. Creutzin kirjoitti pääasiassa paimenrunoja eli pastoraaleja. Tunnetuimmat hänen runoistaan ovat *Sommarqväde* vuodelta 1756 sekä *Atis och Camilla* vuodelta 1761. Creutzin runoilijaura päättyi käytännössä vuonna 1763, kun hän ryhtyi diplomaatiksi.

Katso myös
----------

* Creutz

Aiheesta muualla
----------------

* Gustaf Philip Creutzin elämäkerta Kansallisbiografiassa

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Gustaf Philip Creutz. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**HMS Prince Consort** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu puurunkoinen Prince Consort -luokan panssarifregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Prince Consort -luokka*
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1859 Pembroken telakalta 91-tykkisenä Bulwark-luokan toisen luokan linjalaivana nimellä *HMS Triumph* ja sen köli laskettiin 13. elokuuta 1860. Aluksen muutostyöt panssarifregatiksi hyväksyttiin 31. toukokuuta 1861 ja työt aloitettiin 6. kesäkuuta. Töiden aikana aluksen keskelle lisättiin seitsemän metrin jatko. Se nimettiin 14. helmikuuta 1862 uudelleen *HMS Prince Consortiksi*, millä nimellä se laskettiin vesille 26. kesäkuuta. Alus valmistui 6. helmikuuta 1864.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 27. lokakuuta 1863 koeajoja varten ensimmäisenä päällikkönään Charles Vesey. Alus poistettiin palveluksesta 10, marraskuuta ja se palautettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1864 Kanaalin laivastoon päällikkönään George Ommanney Willes. Edward Augustus Inglefield vastaanotti 10. huhtikuuta 1866 aluksen päällikkyyden. Aluksen aseistus muutettiin vuonna 1867 neljään kahdeksan tuuman ja kahteenkymmeneen seitsemän tuuman rihlattuun suustaladattavaan tykkiin (engl. *muzzle loading rifles*), kun se määrättiin Välimeren laivastoon.

Aluksen päällikkyyden vastaanotti 3. maaliskuuta 1868 William Armytage ja se palasi Kanaalin laivastoon 1869. Seuraavan kerran aluksen aseistusta modernisoitiin vuonna 1871, jolloin aseistukseksi tuli seitsemän yhdeksän tuuman ja kahdeksan kahdeksan tuuman tykkiä. se poistettiin palveluksesta vielä samana vuonna. Alus myytiin maaliskuussa 1882 romutettavaksi Castlelle.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List - All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 394

*Prince Consort* -luokan panssarifregatit

|  |
| --- |
| *HMS Prince Consort* – *HMS Caledonia* – *HMS Ocean* |
| Edeltäjä: Minotaur-luokka – Seuraaja: *HMS Royal Oak* |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Barfleur-luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Princess Royal** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1773 vesillelaskettu Barfleur-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Barfleur-luokka*
Sir Thomas Sladen suunnittelema alus tilattiin 10. syyskuuta 1767 Portsmouthin telakalta, missä rakennustöistä vastasi lokakuuhun 1772 saakka Thomas Bucknall ja sen jälkeen Edward Hunt. Köli laskettiin 31. lokakuuta 1767. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1773 ja valmistui 19. syyskuuta 1777. Valmistuskustannukset olivat 48 729 puntaa 8 shillinkiä ja 11 pennyä, minkä lisäksi varustaminen maksoi 6 453 puntaa 5 shillinkiä ja 6 pennyä.

Alus muutettiin 98-tykkiseksi alukseksi lisäämällä puolikannelle kahdeksan 12 naulan tykkiä.

Palvelus
--------

Alus liitettiin huhtikuussa 1777 Kanaalin laivastoon päällikkönään Mark Milbanke. Seuraavana vuonna se oli vara-amiraali John Byronin lippulaivana päällikkönään William Blair. Alus lähti 9. kesäkuuta 1778 Pohjois-Amerikkaan. Se oli Halifaxissa ja 29. syyskuuta Sandy Hookissa, mistä se lähti 13. joulukuuta Länsi-Intiaan. Alus osallistui 6. heinäkuuta 1779 Grenadan taisteluun.

Alus osallistui 1795 Genovan ja Hyeresin taisteluihin.

Alus romutettiin 1807.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 22

*Barfleur*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Barfleur* - *HMS Prince George* - *HMS Princess Royal* - *HMS Formidable* |
| Edeltäjä: *HMS Queen* – Seuraaja: Duke-luokka |
**Jari Matti "Boogie" Mustonen** (s. 16. joulukuuta 1963 Vieremä) on suomalainen kehonrakentaja.

Mustonen aloitti urheilu-uransa eri lajien parissa nuorena. Muunkin yleisurheilun harrastamisen ohessa hän heitti kiekkoa ja kehittyäkseen siinä aloitti painoharjoittelun. "Boogien" ollessa 14 vuoden ikäinen, hän teki ensimmäiset painot isänsä kanssa valamalla kivenlohkareita ja betonia kurkkupurkkeihin. Joitakin vuosia myöhemmin maataloustöissä kotitilallaan työskentelevän Jari Mustosen isä osti pojalle 160 kg painoja maatalouden "luppohetkien" ratoksi. Kiekkouransa aikana Jari Mustosen parhaaksi saavutukseksi tuli hallikisojen SM-hopea.

Myöhemmin "Boogie"-lempinimen saanut intensiivisesti harjoitteleva nuorimies suuntautui pääsääntöisesti kehonrakennukseen, jolla hänen oli tarkoitus ansaita elantonsa. Sadat vahvamieskilpailut, poseerausnäytökset, nyrkkeilyottelut ja erilaiset muut tapahtumat syöntikilpailuista jäätelömainoksiin lennättivät showmies "Boogieta" ympäri Suomen ja maailman. Kiinassa Mustonen osallistui Vahvamieskilpailuun ja Australiassa, Saksassa ja Englannissa hän esiintyi showpainissa. Ovimiehen yötyöt toivat kuitenkin perusleivän pöytään ja 1990-luvulla aktiivisesti toiminut Boogies Gym oli oma tulonlähteensä. Boogies Gymiltä lähti vuonna 1994 SM-kisoihin yhteensä 12 kilpailijaa..
Aktiiviuransa aikana Mustonen voitti IFBB:n kilpailuissa ennätykselliset seitsemän Suomen mestaruutta ja WPF-liiton puolella 2 EM-kultaa ja 2 MM-hopeaa. Pitkän kilpailu-uransa aikana Boogie osallistui ainakin 49 kilpailuun valmistautumisineen ja dietteineen.

Huippu-urheilijan elämäntapa vaati veronsa. Boogien valmistautuessa taas kisoihin hänen vaimonsa lasitaiteilija "Muru" Mustonen patisti hänet outojen oireiden takia sairaalaan, jossa todettiin munuaisvaurio. Boogie naureskeli hoitajien kutsuneen kollegoitaan katsomaan elävää kuollutta. Boogie on sanonut kehonrakennuspiireissä käytössä olevien "lisäaineiden" satunnaisen käytön olleen mahdollisesti edesauttamassa nykyisten terveysongelmien syntyä. Mustonen oli 2012 munuaisensiirtoleikkauksessa, jonka hän kommentoi onnistuneen hyvin.

"Boogien" urheilu-urasta julkaistiin 2005 kirja "Let's Boogie" ja 2016 hänestä uutisoitiin julkaistavan myös elämäkerta. Mustoset asuvat nykyään Leppävirralla, jossa "Boogie" tekee töitä järjestyksenvalvojana.

Lähteet
-------

1. ↑  Jari Mustonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  
Luoma, Sakari: *Poket – miehiä ovella 1955–2008*, s. 68. Johnny Kniga, 2008. ISBN 9789510375983. (suomeksi)
3. ↑  
Heino,Tony: *Let's Boogie*, s. 114. TH Fitness palvelut, 2005. ISBN 9529176023.
4. ↑   Heino,Tony: *Let's Boogie*, s. 33. TH Fitness palvelut, 2005. ISBN 9529176023.
5. ↑  Haastattelu Boogie Mustonen 30.09.2010
6. ↑  Ilta-Sanomat+ 10.04.2010, s.26
7. ↑  Jerri Koskinen: Boogie Mustonen Seiskassa: Lahjamunuainen toimii kuin nuorella oriilla *savonsanomat.fi*.  03.10.2012. Savon Sanomat. Viitattu 20.8.2017. (suomeksi)
8. ↑  
Anu Pöntinen: Syövän ja halvaantumisen selättänyt kehonrakennusikoni Boogie lähtee jälleen kisaamaan – "mietin asiaa tasan puoli minuuttia" *yle.fi*.  10.2.2016. YLE. Viitattu 20.8.2017. (suomeksi)
**Jiří Šejba** (s. 22. heinäkuuta 1962 Pardubice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Tšekkoslovakian maajoukkuetta Calgaryn olympialaisissa 1988, Kanada-cupissa 1987 ja neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1985–1989. Hän voitti yhden maailmanmestaruuden ja saavutti kaksi MM-pronssia. Hän pelasi seuraurallaan Tšekkoslovakian ja Tšekin lisäksi Suomessa, Saksassa, Slovakiassa ja Pohjois-Amerikassa, muun muassa 11 ottelua NHL:ssä.

Šejba edusti Tšekkoslovakian pääsarjassa Tesla Pardubicea kausina 1979–1984 ja 1986–1990 sekä välillä Dukla Jihlavaa kausina 1984–1986. Hän voitti maan liigamestaruuden vuosina 1985, 1987 ja 1989. Kaudet 1990–1992 hän pelasi Pohjois-Amerikassa pääasiassa AHL-seura Rochester Americansissa mutta ensimmäisellä kaudella myös 11 ottelua NHL:ssä Buffalo Sabresin joukkueessa. NHL-otteluissaan hän sai kaksi syöttöpistettä. Kauden 1992–1993 Šejba pelasi Suomessa Helsingin Jokerien joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi kautta Tšekissä Pardubicen joukkueessa, kaksi kautta Slovakiassa Slovan Bratislavan joukkueessa ja kolme kautta Saksassa Moskitos Essenin joukkueessa kunnes päätti uransa kotimaassaan kaudella 2000–2001.

Šejba saavutti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1980. Hän pelasi ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuissa Prahassa 1985 ja teki joukkueensa kolme ensimmäistä maalia maailmanmestaruuden ratkaisseessa, Tšekkoslovakian 5–3-voittoon päättyneessä mitalisarjan viimeisessä ottelussa Kanadaa vastaan. Kaikkiaan hän teki turnauksessa neljä maalia ja sai kolme syöttöpistettä. Hän pelasi myös vuosikymmenen lopuissa arvoturnauksissa. MM-kilpailuissa 1986 Tšekkoslovakia jäi ilman mitalia ja Šejba teki kaksi maalia sekä antoi kaksi maalisyöttöä. MM-kilpailuissa 1987 joukkue saavutti pronssia ja Šejba teki yhden maalin sekä antoi kolme maalisyöttöä. Kanada-cupissa 1987 Tšekkoslovakia ylsi välieriin ja Šejban tehopisteet olivat maali ja kaksi syöttöä. Calgaryn olympialaisissa Tšekkoslovakia jäi mitalisarjassa kuudenneksi ja Šejba teki kolme maalia sekä sai yhden syöttöpisteen. MM-kilpailuissa 1989 Šejban tehopisteet jäivät yhteen syöttöön Tšekkoslovakian saavuttaessa pronssia.

Pelaajauransa jälkeen Šejba on toiminut valmentajana Tšekissä ja Puolassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Jiri Sejba *Eliteprospects*. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Tshekkoslovakia sai kiekkoilevan kansallissankarin – Kolmen maalin laitahyökkääjä Jiri Sejba.  *Helsingin Sanomat*, 4.5.1985, s. 37. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.2.2022.
3. ↑  Honkavaara, Aarne (päätoim.): *Jääkiekkokirja 1988–1989*, s. 167. US-Mediat Oy / Kiekkolehti, 1988. ISSN 0784-3321.
4. ↑  Honkavaara, Aarne (päätoim.): *Jääkiekkokirja 1988–1989*, s. 158. US-Mediat Oy / Kiekkolehti, 1988. ISSN 0784-3321.
**Iluro** eli **Eluro** (lat.; m.kreik. Αἰλουρών, *Ailūrōn*) oli antiikin aikainen kaupunki Hispaniassa nykyisen Espanjan alueella. Se sijaitsi nykyisen Matarón kaupungin paikalla.

Maantiede
---------

Iluron kaupunki sijaitsi Hispania Tarrraconensiksessa sen koillisosan rannikolla. Se oli laeaetanien heimon aluetta. Ilurosta koilliseen samalla rannikolla sijaitsivat Blandiae, Turissa ja Emporiae, ja lounaaseen Ilduro, Baetulo, Barcino ja Tarraco.

Roomalaisaikaista vesijohtoa nykyisellä Plaça de Can Xammarilla.
Hispania Tarraconensiksen Iluroa ei tule sekoittaa toiseen Iluroon, joka sijaitsi Hispania Baeticassa.

Historia
--------

Iluron kaupunki perustettiin noin vuonna 80–70 eaa. Se oli yksi seudun tärkeimmistä roomalaisaikaisista kaupungeista, ja sai *municipiumin* aseman keisari Augustuksen aikana. Sen asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Iluronensis*. Kaupunki säilyi olemassa ainakin 400-luvulle jaa. saakka.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Nykyisestä Matarósta on löydetty raunioita, jotka lukeutuvat Katalonian huomattavimpiin roomalaisaikaisiin jäänteisiin. Niihin lukeutuu muun muassa kaupunginmuurien ja forumin jäänteitä, julkisten rakennusten ja yksityistalojen (*domus*) jäänteitä, vesisäiliöitä sekä nekropoliita eli hauta-alueita. Löydösten perusteella kaupungin koon arvellaan olleen noin kuusi hehtaaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Iluro *Pleiades*. Viitattu 3.4.2023.
2. ↑  Iluro (Iberia) 3 Mataro *ToposText*. Viitattu 3.4.2023.
3. 1 2  "25 H4 Iluro", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
4. 1 2  Smith, William: "Laeaetani", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Pomponius Mela: *De situ orbis* 2.6; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 3.3 s. 4; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 2.6.19.
6. 1 2 3  Iluro – The Roman splendour of Mataró *Patrimoni Cultural*. Viitattu 3.4.2023.
7. ↑  Iluro (Mataró) *Trismegistos*. Viitattu 3.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iluro** Wikimedia Commonsissa
**Ilvola** on suomalaisten eläinsatujen tapahtumapaikka. Ilvola kuvataan suomalaiseksi metsämaisemaksi, joka oli olemassa maailman alkuaikana. Eriytyminen ei ole vielä lopussa: koti- ja villieläinten samoin kuin ihmisen ja eläimen suhteet ovat keskeneräisiä. Eläinsatuperinne pohjautuu kansainvälisten motiivien lainautumiseen, esikuvina mm. Aisopoksen faabelit ja intialainen Pantsatantra. Hahmot ovat kuitenkin suomalaiselle miljöölle tyypillisiä. Viekas Kettu Repolainen pettää tyhmää karhua, ilkeä susi epäonnistuu pyrkimyksissään, viisas kissa johtaa härän, hevosen, kukon ja sian teurastusta pakoon. Eläimiin personifioidaan inhimillisesti katsoen hyviä ja huonoja ominaisuuksia; samalla ne heijastavat asenteita eri eläimiin. Kansanhuumorin kannalta eläinsadut tarjoavat kiintoisaa aineistoa: kerrontatilanteessa komiikan osuus on luultavasti ollut huomattava.

Lähteet
-------

1. ↑  Henrikson A. Törngren D. Hansson L. Tiainen J. (toim.): *Suuri tarukirja*. Suomentanut Hannu Hiilos, Antti Nuuttila, Kari Nenonen. Koko Kansan Kirjakerho, 1983. ISBN 951-864-014-9.
**Iluro** oli antiikin aikainen kaupunki Galliassa nykyisen Ranskan alueella. Se sijaitsi nykyisen Oloron-Sainte-Marien kaupungin paikalla.

Iluro sijaitsi Gallia Aquitanian eteläosassa kahden Pyreneiltä tulevan joen yhtymäkohdassa. *Itinerarium Antonini Augusti* sijoittaa sen tielle, joka johti Caesaraugustasta Hispaniassa Beneharnumiin Gallian puolella. Samalla tiellä vuoristossa Iluron eteläpuolella sijaitsivat tieasemat Aspalluga eli Aspa Luca, Forum Ligneum ja Summum Pyreneus.

Iluron historiasta ei tiedetä antiikin lähteistä paljoakaan. Se esiintyy *Notitia Galliarumissa* nimellä *Civitas Elloronensium*. Kaupunki oli piispanistuin 500-luvulta lähtien. Nykyisen Oloronin nimi on muuntunut antiikin aikaisesta nimestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Iluro", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Iluro *Pleiades*. Viitattu 3.4.2023.
3. ↑  "25 E2 Iluro", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
**Xak Precious Package: The Tower of Gazzel** (jap. サーク - がぜるのとう -, usein lyhennetty muotoon **Xak: The Tower of Gazzel**) on MicroCabinin kehittämä ja vuonna 1991 julkaisema tietokoneroolipeli. Ilmestymisjärjestyksessä *The Tower of Gazzel* on kolmas *Xak*-sarjan osa, ja se toimii eräänlaisena sivutarinana *Xak II: The Rising of the Red Moonin* ja *Xak III: The Eternal Recurrencen* välillä. Peli ei saanut virallista julkaisua Japanin ulkopuolella.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Lyötyään *Xak II*:n antagonistin, demonikenraali Zamu Gospelin, Latok Kart ja hänen ystävänsä saavat tietää demonien asuttamasta tornista, jonka läheisyydessä vaeltaa Latokia muistuttava mies. Ottaakseen selvää kyseisestä henkilöstä ja pelastaakseen Rune Greedin kaapatun perheen Latok ja Rune ottavat tornin seuraavaksi kohteekseen. Kyseessä on kuitenkin Al Acrilan, Gill Berzesin sekä Zegraya-nimisen demonin suunnittelema juoni, jolla he yrittävät houkutella sodan jumala Duelista polveutuvan kaksikon luokseen; Latokia ja Runea käyttämällä he voisivat herättää kuolleista Gazzelin, muinaisen demonin, jonka voima riittäisi kokonaisen vuoren tuhoamiseen yhdellä iskulla.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Pelaaminen
----------

Pelin tavoitteena on päästä Gazzelin tornin alimpaan kerrokseen ja voittaa demonit Zegraya ja Gazzel. Ohjattavakseen pelaaja saa Latokin, joka taistelee miekallaan matkan varrella kohdattuja vihollisia vastaan joko viiltämällä tai ampumalla taikapisteitä kuluttavia loitsuja. Neljästä eri vaihtoehdosta pelaaja voi myös valita yhden lisähahmon, joka avustaa Latokia taisteluissa tai etenemistä estävissä pulmatilanteissa, jotka eivät ole Latokin ratkaistavissa.

Toisin kuin kahdessa edeltäjässään, *The Tower of Gazzelissa* ei ole juuri mahdollisuutta kehittää hahmoa: Latokin taso on pelin alkaessa 50, ja se säilyy koko ajan samana huolimatta siitä, kuinka paljon pelaaja taistelee. Kokemuspisteiden lisäksi pelissä ei ole myöskään mitään rahayksikköä, jota voisi vaihtaa uusiin varusteisiin, vaan Latokin *Xak II*:ssa saamaa miekkaa ja kilpeä käytetään pelin loppuun saakka. *The Tower of Gazzelin* pääpaino onkin taistelemisen sijaan ongelmanratkonnassa.

Peliympäristönä toimiva Gazzelin torni käsittää kuusi kerrosta, joista kukin edustaa omaa alkuainettaan: pohjakerroksessa vallitseva elementti on pimeys, ja loput viisi kerrosta on omistettu maalle, tulelle, vedelle, ilmalle ja taivaalle. Päästäkseen seuraavan kerrokseen pelaajan on eliminoitava kerrosten välinen este.

Aiheesta muualla
----------------

* XyZ: A Tribute to the *Xak*, *Ys* and *Zelda* Series (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* *Xak Precious Package: The Tower of Gazzel* MobyGamesissa (englanniksi)

*Xak* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsarja | 
* Xak: The Art of Visual Stage
* Xak II: The Rising of the Red Moon
* Xak III: The Eternal Recurrence

 |
| Spin-offit | 
* Fray in Magical Adventure
* Xak: The Tower of Gazzel
* The Tower of Cabin

 |
| Muut | 
* Xak I & II

 |
**Nutritionismi** on ajattelutapa, jossa ruoka pelkistetään ravintoaineidensa summaksi. Termiä käytetään yleensä vähättelevässä tarkoituksessa. Ravitsemuskirjailija Michael Pollanin mukaan termi esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 australialaisen tieteensosiologi Gyorgy Scrinisin esseessä, jossa tämä tarkasteli kriittisesti voin ja margariinin ympärillä käytyä keskustelua.

Ruoan terveellisyys riippuu nutritionistisen lähestymistavan mukaan siitä, kuinka terveellisiä sen ainesosat erikseen ovat. Ruoka koostuu dualistisesti hyvistä ja pahoista ainesosista: "hyvät" ja "pahat" rasvat, hyvät antioksidantit ja muut yksittäiset ravintoaineet määrittelevät ruoan hyvyyden. Nutritionismi on luonut makroravintoaineiden välille ja sisään taistelupareja, joissa vastakkain ovat yhtäällä esimerkiksi hiilihydraatit ja rasvat, ja toisaalla tyydyttymättömät ja tyydyttyneet rasvat.

Pollanin mukaan nutritionismi on johtanut siihen, että ruoan terveellisyyden arvon ymmärtämiseen tarvitaan ravintotieteilijä.  Nutritionismista seuraa myös se, että prosessoidun ja jalostamattoman ruoan välillä ei nähdä eroa: jalostetulle ruoalle riittää se, että se on koostettu "hyvistä" ainesosista. Margariini on tyypillinen esimerkki nutritionismin pohjalta luodusta elintarvikkeesta.

Nutritionismi sai Yhdysvalloissa jalansijaa elintarviketuotannossa, kun maassa kumottiin vuonna 1973 lain korvikesäädös, joka edellytti keinotekoisten elintarvikkeiden merkitsemistä sanalla "korvikevalmiste". Tämän jälkeen keinotekoisten elintarvikkeiden markkinat kasvoivat nopeasti, kun elintarvikevalmistajat alkoivat tuottaa erilaisia vähärasvaisia, kolesterolittomia ja runsaskuituisia, useilla lisäaineilla kyllästettyjä ruokia, joiden ravintoarvot vastasivat käsittelemättömien alkuperäisten ruokien ravintoarvoja. Liha- ja siipikarjan ruokinnan muutoksilla alettiin lisäksi pyrkiä lihan ja kananmunien koostumuksen muuttamiseen ravintoarvoiltaan haluttuun suuntaan.

Ben Goldcare on kritisoinut terveysruokatuotteiden markkinoijia tavasta, jossa tuotteen hyötyjen tueksi poimitaan vapaalla kädellä ja usein väärin tulkiten tutkimuksia tuotteiden ainesosien vaikutuksista.

Lähteet
-------

* Pollan, Michael: *Oikean ruoan puolesta*. Atena Kustannus, 2009. ISBN 978-951-796-546-0.

### Viitteet

1. ↑  Pollan, s. 33
2. ↑  Pollan, s. 33-35
3. ↑  Pollan, s. 36
4. ↑  Pollan, s. 34
5. ↑  Pollan, s. 38
6. ↑  Pollan, s. 38-39
7. ↑  Pollan, s. 38-41
8. ↑  Pollan, s. 43-44
9. ↑  Goldcare, Ben: The Truth About Nutritionists *badscience.net*. Viitattu 5.5.2012.