recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mino** (jap. 美濃市, *Mino-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Nagarajoen varrella. Kaupungin keskustasta ylävirtaan Nagarajokeen liittyy sen sivujoki Itadori. Minossa on 20 357 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 117,01 neliökilometriä.

Minon seutu tunnetaan etenkin *Mino-washin* eli Minon japaninpaperin valmistuksesta. Minon kaupunki kehittyi 1600-luvun alusta lähtien jokisatamana, japaninpaperin kauppapaikkana ja linnanaluskaupunkina Kanamori-klaanin hallinnassa. Se tunnettiin alun perin nimellä *Kōzuchi*, kunnes se vaihtoi nimensä Minoksi paperilaadun mukaan vuonna 1911. Kaupunkioikeudet Minolle myönnettiin laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Warabin alueen paperinvalmistustaito on lisätty valtion merkittävän aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon ja vuonna 2014 myös Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Paperinvalmistuksen lisäksi Minoon on syntynyt muun muassa terien valmistusta ja koneteollisuutta.

Minon historiallinen vanhakaupunki, jonka talot on varustettu valkoisin *udatsu*-palomuurein, on suojeltu. Se on suosittu vierailukohde, jossa järjestetään vuosittain Minon japaninpaperiin keskittynyt taidefestivaali. Vanhassakaupungissa sijaitseva Osaka-suvun historiallinen asuintalo on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös Oyada-jinjan šintolaisen pyhäkön *Hinkoko-matsuri*-festivaalista. Minoa palvelee Nagaragawa-rautatien Etsumi-nan-linja.

Kuvia
-----

* Minon silta ja OguravuoriMinon silta ja Oguravuori
* Raishō-jin temppeliRaishō-jin temppeli
* Mino vuoden 1982 ilmakuvassaMino vuoden 1982 ilmakuvassa
* Suhara-jinjan japaninsypressipuutSuhara-jinjan japaninsypressipuut
* Mino-shin rautatieasemaMino-shin rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  位置、市章、市の木、市の花、美濃市民憲章 Mino city. Viitattu 22.05.2020.
2. 1 2  美濃市の人口(毎月末) Mino city. Viitattu 22.05.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 美濃市 Kotobank. Viitattu 22.05.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 美濃（市） Kotobank. Viitattu 22.05.2020.
5. 1 2  美濃市について Mino city. Viitattu 22.05.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mino** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Gifun prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ena
* Gero
* Gifu (pääkaupunki)
* Gujō
* Hashima
* Hida
* Kaizu
* Kakamigahara
* Kani
* Mino
* Mino-Kamo
* Mizuho
* Mizunami
* Motosu
* Nakatsugawa
* Ōgaki
* Seki
* Tajimi
* Takayama
* Toki
* Yamagata

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Anpachin piirikunta** (Anpachi · Gōdo · Wanouchi) · **Fuwan piirikunta** (Sekigahara · Tarui) · **Hashiman piirikunta** (Ginan · Kasamatsu) · **Ibin piirikunta** (Ibigawa · Ikeda · Ōno) · **Kamon piirikunta** (Hichisō · Higashi-Shirakawa · Kawabe · Sakahogi · Shirakawa · Tomika · Yaotsu) · **Kanin piirikunta** (Mitake) · **Motosun piirikunta** (Kitagata) · **Ōnon piirikunta** (Shirakawa) · **Yōrōn piirikunta** (Yōrō) |

 |
**Miles Gloriosus**, jota kutsutaan myös kerskailevaksi soturiksi, on antiikin Rooman näytelmien perushahmo. Miles Gloriosus esiintyy roomalaisen näytelmäkirjailijan Plautuksen noin vuonna 205 eaa. kirjoittamassa samannimisessä komediassa. Perushahmona Miles Gloriosus on rehentelevä pullistelija, joka tosipaikan tullen osoittautuu pelkuriksi ja jättää muut pulaan.

Plautuksen näytelmä perustuu yhteen tai useampaan tuntemattomaan kreikkalaiseen näytelmään. Se on monisäikeinen ja mutkikas farssi, jossa Pyrgopolynices, turhamainen, irstas ja tyhmä sotilas, joutuu nokkelan orjansa ja kurtisaanin huijaamaksi. Teos oli aikoinaan hyvin suosittu, ja Pyrgopolynicesistä tuli monien myöhempien komedioiden röyhkeiden pelkurien prototyyppi. Yksi niistä on commedia dell'arten suosittu hahmo, rehentelevä Il Capitano. Samaan esikuvaan perustuvat Shakespearen Falstaff sekä monien muiden Elisabetin ajan näytelmäkirjailijoiden hahmot. Plautuksen Miles Gloriosuksen vaikutus näkyy myös muun muassa Corneillen, Bernard Shawn ja Bertolt Brechtin näytelmissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Miles Gloriosus *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 27.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Miles Gloriosus *TV Tropes*. Viitattu 27.8.2023. (englanniksi)
**Alexander Georg Weilin** (25. syyskuuta 1823 Savonlinna – 13. elokuuta 1889 Helsinki) oli venäjänopettaja ja painotalo Weilin+Göösin toinen perustaja. Hän syntyi savonlinnalaisen postimestari Georg Aron Weilinin (k. 1837) ja Katarina Wirilanderin perheeseen. Weilin ehti itse kahdesti naimisiin, vuonna 1851 Blondine Andreette Aschanin ja vuonna 1864 Hanna Elisabet Dorotea von Brandenburgin (k. 1910) kanssa.

Weilin kävi Savonlinnan yläalkeiskoulua, jollaisen opettajaksi hän päätyi lopulta itse Jyväskylään. Sitä ennen hän kuitenkin kävi Porvoon lukion ja kuului viipurilaiseen osakuntaan, sekä opiskeli venäjää Kazanin yliopistossa. Ensimmäinen työ oli Käkisalmen ala-alkeiskoulussa. Weilinin ollessa Jyväskylässä kaupungissa toimi myös Jyväskylän seminaari, jossa työskenteli lehtorit K. G. Göös ja J. F. Canth. Edellä mainitut sekä Keski-Suomi-lehden perustaja H. F. Helminen olivat ostaneet yhdessä vuonna 1871 painotalon, jossa alettiin tehdä Keski-Suomea. Painotalo myytiin vuonna 1872 Weilinin ja Göösin yhdessä perustamalle painotalo Weilin+Göösille, mistä alkoi perustajien menestyksekäs kustantajanura. Weilin+Göösiä perustaessa molempien kerrotaan sijoittaneen pääomaksi saman summan, 12 292 markkaa 89 penniä.

Weilinin poika hänen toisesta avioliitostaan oli liikemies ja kirjailija Yrjö Weilin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 Helsingin yliopisto. Viitattu 22.7.2008.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Alexander Georg Weilin. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Weilin+Göös (wg.fi), historiaa perustajista (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Johan Adof Bergenheim** (31. tammikuuta 1822 Pori – 6. lokakuuta 1893 Muolaa) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri, joka palveli useissa eri insinöörijoukoissa.

Johan Adolf Bergenheimin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden pronotaari, asessori Salomon Bergenheim ja Charlotta Gustafva Gripenberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1860 oli Maria Gustafva Frögd (k. 1903).

Bergenheim tuli Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin valmistuttuaan armeijan kenttäinsinöörijoukkoihin. Sotilasinsinööriopinnot hän suoritti Pietarissa 1843–1844. Palveltuaan insinöörijoukoissa Bobruiskissa Valko-Venäjällä hän siirtyi Tbilisiin Georgiaan 1847, osallistuen vuosien 1848 ja 1857 välisenä aikana sotatoimiin kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan. Aliluutnantiksi ja luutnantiksi Bergenheim ylennettiin 1850, alikapteeniksi 1857, kapteeniksi 1859, everstiluutnantiksi 1866 ja everstiksi 1869. Viaporissa hän palveli vuodesta 1857, mutta määrättiin palvelukseen Itä-Siperiaan vuonna 1860. Sieltä hän palasi Pietariin Venäjän armeijan insinöörijoukkojen hallintotehtäviin vuonna 1870. Sotapalveluksesta Bergenheim sai eron kenraalimajurina vuonna 1882. Bergenheim on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä.

Tilanomistaja, valtiopäivämies Edvard Bergenheim oli Johan Adolf Bergenheimin ja Maria Gustafva Frögdin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johan Adolf Bergenheim *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.12.2019.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Salomon Bergenheim. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.12.2019.
3. ↑  Billion graves: Johan Adolf Bergenheim Viitattu 30.12.2019.
4. ↑  Dödsfall.  *Västra Nyland*, 17.11.1932, nro 131, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.6.2021.
**Fredrik Wilhelm Westerlund** (20. elokuuta 1844 Tampere – 29. tammikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.

Westerlundin vanhemmat olivat vaskiseppämestari Petter Gustaf Westerlund ja Cecilia Fontén ja puoliso vuodesta 1874 Karolina Lovisa Moberg, professori ja valtioneuvos Adolf Mobergin tytär (k. 1903). Westerlund tuli ylioppilaaksi 1862 ja valmistui filsofian kandidaatiksi 1867 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1873. Hän väitteli samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Westerlund oli Tyrväällä piirilääkäri 1876–1883, Loviisassa 1883–1889, Tammelassa 1889–1901 ja Tampereella 1901–1906. Kollegiasessorin arvonimen hän sai Vuonna 1900. Lääkintöneuvoksena Lääkintöhallituksessa Westerlund toimi vuosina 1906–1911. Hän julkaisi tilastollisia lääketieteellisiä tutkimuksia eri aloilta sekä Suomen Tiedeseuran Fennia-sarjassa julkaisun *Studier i Finlands antropologi* (6 osaa, 1900–1913), joka perustui yli 6000 henkilön antropologisiin mittauksiin. Hänen antropologisia mittauksiaan pidetään uuraauurtavina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, V osa: Saari–Ö*, s. 597–598. Porvoo: WSOY, 1934.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja osa 9 p. 1364
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 23.11.2019)
4. ↑  Kansallisbiografia viitattu 1.10.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Matthias Gottlund** (24. helmikuuta 1765 Pyhtää – 19. lokakuuta 1821 Juva) oli suomalainen pappi.

Gottlund tuli ylioppilaaksi 1784, papiksi hänet vihittiin 1787. Hän oli Pyhtään kappalaisen apulainen 1787 ja toimi pappina Elimäellä, oli Ruotsinpyhtään kappalainen vuodesta 1789, varapastori 1796 ja Porvoon maaseurakunnan kappalainen vuodesta 1797. Gottlund oli Juvan kirkkoherra 1803–1821, rovastin arvonimen hän sai 1811.

Valistusajan tapaan Gottlund harrasti yhteiskunnallisia ja talousasioita. Hän esitti käännettäväksi Raamatun suomeksi, mutta sitä ei hyväksytty, ja hän julkaisi Vanhan testamentin profeetalliset ja runolliset kirjat. Hän julkaisi Uuden testamentin apostoliset kirjeet nimellä *Försök till en omarbetad finsk tolking af apostlarnes sädebref jemte anmärkningas öfver nu brukliga finska öfversättningen* (1821, 2. p. 1901 nimellä *Apostolein lähetyskirjeet*). Hän oli vuoden 1817 virsikirjakomitean jäsen.

Gottlundin vanhemmat olivat talollinen Tuomas (Tomas) Samulinpoika (Samuelsson) ja Liisa (Lisa) Kustavintytär (Gustafsdotter). Hänen puolisonsa vuodesta 1795 oli Ulriika Sofia Orraeus (k. 1849). Heidän poikansa oli kansanrunouden kerääjä K. A. Gottlund.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, II osa: F–I*, s. 232–234. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1929.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Matias Gottlund. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 29.10.2019)
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 93


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Georg Gustaf von Winther** (vuoteen 1890 *Winter*; 23. huhtikuuta 1825 Puumala – 25. marraskuuta 1901) oli suomalainen lääkäri, järjestöjohtaja ja valtiopäivämies.

Von Wintherin vanhemmat olivat kappalainen Gustaf Winter ja Margareta Petronella Hultin ja puoliso vuodesta 1876 Sally Alina Emilia af Brunér (k. 1926). Asianajaja, valtiopäivämies Frans Gustaf von Winther oli heidän poikansa. Ylioppilaaksi Georg von Winther tuli 1842 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1847 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1853. Hän toimi Henkikaartin 3. suomalaisen tarkk'ampujapataljoonan lääkärinä 1854–1881, Suomen sotaväen ylilääkärinä 1881–1894 ja Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajana 1896–1901. Hänet aateloitiin 1890, valtioneuvoksen arvon hän sai 1875, todellisen valtioneuvoksen arvon 1879 ja salaneuvoksen arvon 1897.

Hän oli aatelissäädyssä valtionpäiväedustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.

Lähteet
-------

* Kuka kukin oli (Wikiaineisto)

### Viitteet

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Georg Gustaf von Winther. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 5.12.2020.
**Edvin Gideon Wasastjerna** (5. kesäkuuta 1824 Maalahti – 28. helmikuuta 1877 Kaskinen) oli suomalainen juristi, virka- ja valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen.

Wasastjernan vanhemmat olivat konttorikirjuri Johan Jakob Falander, vuodesta 1808 Wasastjerna, ja Katarina Kristina Bange ja puoliso vuodesta 1855 Rudolfina Charlotta Barck (k. 1916). Wasastjerna tuli ylioppilaaksi 1841, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1846 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1851. Varatuomarin arvon hän sai 1853. Wasastjerna oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri ja kamaritoimituskunnan kopisti vuodesta 1854 ja sotilastoimituskunnan 1. apukamreeri 1858–1861. Hän toimi samalla Uudenmaan läänin vt. lääninkamreerina 1856–1857 ja Suomen maalaisten paloapuyhtiön sihteerinä ja asiamiehenä vuodesta 1858 ja 1. asiamiehenä vuodesta 1864. Wasastjerna oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867 ja 1872.

Taidemaalari Torsten Wasastjerna oli Edvin Gideon Wasastjernan poika, samoin kuin juristi ja virka- ja valtiopäivämies Björn Rudolf Wasastjerna ja sisustusarkkitehti Nils Wasastjerna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Edvin Gideon Wasastjerna. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 6.12.2020.
2. ↑  *Helsingfors Dagblad* 20.1.1862, s. 2. Viitattu 6.12.2020.
3. ↑  Wasastjerna Björn Rudolf. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 22.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelm** (25. syyskuuta 1823 Vaasa – 4. huhtikuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies.

Wärnhjelmin vanhemmat olivat Vaasan läänin maaherra, kapteeni Herman Henrik Wärnhjelm ja Ottiliana Sofia Adlercreutz. Wärnhjelm tuli ylioppilaaksi 1841. Hän oli aliupseeri Suomen kaartissa 1842, portepévänrikki 1844 ja venäläisessä 2. tarkk’ampujapataljoonassa vänrikki 1846, aliluutnantti 1850 ja luutnantti 1852. Vuonna 1854 hän sai siirron 2. varikko- ja edelleen venäläiseen 3. tarkk’ampujapataljoonaan. Alikapteeniksi Wärnhjelm yleni 1855, mutta palasi takaisin Suomen kaartiin luutnanttina, missä hänestä tuli alikapteeni 1860, kapteeni 1863 ja everstiluutnantti 1871. Sotapalveluksesta Wärnhjelm erosi everstinä 1874 ja oli vielä sotaväen leski- ja orpokassan kassanhoitaja samasta vuodesta ja kamreeri vuodesta 1882. Sukunsa edustaja aatelissäädyssä hän oli valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.

Viipurin hovioikeuden varapresidentti Herman Georg Maria Wärnhjelm oli Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelmin veli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelm. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 8.12.2020.
**Johan Aksel Malmgren** (14. huhtikuuta 1847 Uusikaupunki – 7. joulukuuta 1913 Turku) oli suomalainen virkamies ja sanomalehdentoimittaja.

Malmgrenin vanhemmat olivat kauppias Johan Malmgren ja Johanna Helena Westergren. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta vuonna 1865, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1870 ja maisteriksi vuonna 1873.

Malmgren työskenteli opettajana vuodesta 1871 ja Turun tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1876. Hän toimi Suomen Evankelisen Seuran ja Suomen Pipliaseuran sihteerinä, seurojen arkistonhoitajana, Turun synodaalikokousten notaarina, kirkolliskokousten arkiston- ja rahastonhoitajana, piispainkokousten sihteerinä ja kirkollisviraston leski- ja orpolasten kamreerina.

Malmgren oli *Sanomia Turusta* -lehden päätoimittaja vuosina 1875–1886 ja 1888–1901. Hän kuului Turun Säästöpankin isännistöön ja Suomen Talousseuran johtokuntaan ja toimi Turun suomalaisen tyttökoulun johtokunnan puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Malmgren Johan Axel *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 21.2.2020.
2. 1 2  Johan Aksel Malmgren.  *Turun Sanomat*, 18.12.1913, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  Johan Aksel Malmgren.  *Uusi Aura*, 18.12.1913, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 347. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
*Tämä artikkeli käsittelee Djurötä Tukholman läänissä. Saarta Vänernissä käsittelee Djurön kansallispuisto.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Djurö** on saari, entinen kunta ja taajama Ruotsissa. Alue kuuluu Tukholman lääniin, Uplannin maakuntaan ja Värmdön kuntaan. Entisen kunnan alueella sijaitsevat myös Stavsnäsin taajama ja Sandhamnin pientaajama. Vuoden 2010 lopussa Djurön taajamassa oli 967 asukasta.

Djurön pitäjä erotettiin Värmdön pitäjästä vuonna 1683. Vuoden 1862 kuntauudistuksessa pitäjät kirkolliset tehtävät siirrettiin Djurön seurakunnalle ja maalliset tehtävät Djurön maalaiskunnalle. Vindö ja sen lähisaaret liitettiin Värmdöstä osaksi kuntaa vuonna 1926. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa kuntaan liitettiin läheiset Möjan ja Nämdön kunnat. Vuonna 1974 Djuröstä tuli osa Värmdön kuntaa. Seurakunta liitettiin vuonna 2002 Djurön, Möjan ja Nämdön seurakuntaan.

Djurössä sijaitsee Djurön kirkko.

Väestönkehitys
--------------


| Djurön taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 0 |
| 1965 |    | 0 |
| 1970 |    | 352 |
| 1975 |    | 780 |
| 1980 |    | 728 |
| 1990 |    | 972 |
| 1995 |    | 922 |
| 2000 |    | 996 |
| 2005 |    | 958 |
| 2010 |    | 967 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Djurö on ollut taajama vuodesta 1970 lähtien. |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. 1 2  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Djurö**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Djurö socken
**Karl Fredrik Munck** (13. maaliskuuta 1819 – 16. kesäkuuta 1900 Karkku) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.

Munckin vanhemmat olivat kersantti Johan Fredrik Munck ja Katarina Henriksdotter Porri ja puolisot vuodesta 1848 Charlotta Vilhelmina Peron (k. 1853) ja vuodesta 1858 Augusta Eleonora Lovisa Björkstén (k. 1911). Munck tuli ylioppilaaksi 1838 ja suoritti tuomarintutkinnon 1843. Varatuomarin arvon hän sai 1845. Munck oli Turun hovioikeuden kanslisti vuodesta 1851, kirjaaja vuodesta 1854, ylimääräinen viskaali vuodesta 1855, notaari vuodesta 1857, varakanneviskaali vuodesta 1859, kanneviskaali vuodesta 1861 ja asessori vuodesta 1863. Raaseporin itäisen tuomiokunnan tuomariksi hän tuli 1868, Ylä-Satakunnan alisen tuomiokunnan tuomariksi 1874 ja Tyrvään tuomiokunnan tuomariksi 1885. Munck sai hovioikeudenneuvoksen arvonimen 1877. Hän oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1863–1864, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1899. Hän oli kuollessaan vanhin Suomen elossa olleista lakimiehistä.

Asianajaja, valtiopäivämies Carl Gustaf Munck oli Karl Fredrik Munckin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fredrik Munck. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 11.12.2020.
2. ↑  Kuolleita. *Päivälehti*, 17.6.1900, s. 3.
**Meriselitys** on viranomaisille annettava selitys vesiliikenteessä tapahtuneesta vauriosta, haaksirikosta, omaisuus- tai henkilövahingoista tai kuolemantapauksista. Meriselityksen antamisesta vastaa aluksen päällikkö, ja Suomen merilain 18 luvun 7 §:n mukaisesti se annetaan yleensä sen paikkakunnan merioikeudelle, jonka tuomiopiirissä haaksirikko on tapahtunut. Meriselitys on tarpeellinen sekä aluksen päällikön että varustamon kannalta muun muassa syy- ja vastuukysymysten selvittämiseksi ja tapahtumien kulun hahmottamiseksi.

Meriselityksen antaminen ei ole eikä korvaa mahdollista oikeudenkäyntiä. Selitystä annettaessa käytetään hyväksi erilaista aineistoa ja kuullaan asianosaisia. Meriselityksen yhteydessä oikeudelle annetaan merionnettomuusilmoitus, alustiedot, merikartta, aluksen konepäiväkirja, lokikirja, miehitystodistus ja -luettelo, miehistön pätevyyskirjat, mahdolliset tapahtumia kuvaavat valokuvat ja muu materiaali.

Meriselitystä annettaessa ei ole välittömyysperiaatetta. Tarvittaessa viranomainen voi määrätä aluksen päällikköä antamaan meriselityksen jälkeenpäin.

Lähteet
-------

1. ↑  Merioikeusasiat *Merenkulku*.  25.10.2018. Trafi. Viitattu 9.12.2018.
2. ↑  18 luku: Päiväkirjat, meriselitys ja katsastus *1688/2009 - Laki merilain muuttamisesta*.  29.12.2009. Finlex. Viitattu 9.12.2018.
**Tiedostoattribuutti** on tiedostoon liittyvää metatietoa, jotka määrittävät järjestelmän toimintaa. Attribuuteilla voi olla kaksi tilaa: asetettu ja tyhjä. Attribuutit ovat erillinen käsite tiedostojen aikaleimoista, niiden nimien tiedostopäätteistä tai käyttöoikeusasetuksista. Tiedostojen lisäksi hakemistoilla ja taltioilla voi olla attribuutteja. Attribuutteja käyttävät tietokoneen käyttöjärjestelmä sekä sovellusohjelmat.

Tiedostoattribuutit ovat erillinen mekanismi kuin klassiset Unix-tyyliset käyttöoikeudet ja omistajat (kts. chmod) ja käyttäjäoikeuslistat (ACL).

Esimerkki attribuutista on NTFS-tiedostojärjestelmän arkistobitti, joka asetetaan kun tiedosto muuttuu ja varmuuskopion ottamisen yhteydessä tila tyhjennetään.

Attribuuttien tilan muuttamiseen ja katsomiseen on eri ohjelmia:

* `attrib` (DOS, OS/2, Windows)
* `chflags` (BSD, macOS)
* `chattr`, `lsattr` (Linux, IRIX, AIX)
* `chatr` (HP-UX)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:File attribute
**Johan Fredrik Thauvón** (8. elokuuta 1828 Paltamo – 18. toukokuuta 1918 Ii) oli suomalainen kirkkoherra, kirjallisuuden harrastaja ja tutkimusmatkailija.

Thauvónin vanhemmat olivat Paltamossa apteekkarina toiminut viipurilainen proviisori Lars Reinhold Thauvón (k. 1835) ja Maria Lovisa Aejmelaeus (k. 1868). Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja Vaasan ja Kuopion kymnaasia ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1847. Thauvón valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1851 ja filosofian maisteriksi 1853. Hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1859. Hänestä tuli riemumaisteri 1907.

Thauvónista tuli Tornion ala-alkeiskoulun vt. rehtori 1852 ja vakinainen rehtori 1855. Hän toimi välisaarnaajana Sallassa (Kuolajärvellä) vuodesta 1867 alkaen. Sallan kirkkoherrana Thauvón oli vuodesta 1869, Puolangan kirkkoherrana vuodesta 1870 ja viimeksi Iin kirkkoherrana 42 vuoden ajan vuodesta 1876 aina kuolemaansa saakka. Thauvón sai rovastin arvon 1902. Hän toimi myös Oulun läänin pohjoisen tarkastuspiirin kansakoulutarkastajana 1874–1883. 

Thauvón oli opiskeluaikanaan jäsenenä vuonna 1848 perustetussa Suomalaisen Kauniskirjallisuuden Yhdyskunnassa jonka sensuuri kielsi jo 1849. Hän oli kirjeenvaihdossa Elias Lönnrotin kanssa ja sai tältä muun muassa ohjeita valmistautuessaan Kuolaan tekemälleen tutkimusmatkalle.

Thauvón liittyi lestadiolaisuuteen Puolangalla vuoden 1874 vaiheilla. Hän oli aikakautensa tunnetuimpia lestadiolaispappeja ja isännöi 1885 Iissä pidettyä lestadiolaispappien kokousta sekä oli vielä vuonna 1917 vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen vuosikokoussaarnaajana. Thauvón kävi puhujamatkoilla pääasiassa Pohjois-Suomessa mutta myös Turussa, Ruskealassa ja Joensuussa.

Thauvón oli naimisissa 1852–1906 Emilia Lovisa Carlssonin (1830-1906) kanssa. Heidän poikansa rovasti Emil Thauvón (1860–1926) toimi kirkkoherrana Pudasjärvellä ja Viitasaarella. Tyttären Sallyn (s. 1855) poika oli kirjallisuustutkija Ilmari Heikinheimo ja toisen tyttären Alman (s. 1863) poika oli jääkärimajuri Martin Jakobson.

Teoksia
-------

* *Matka-muistelmia Wenäjän Lapista* ; kirjoittanut J. F. Thauwon. Helsinki 1870 (Teos digitoituna Doriassa)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fredrik Thauvón. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.5.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  Kirjastovirman henkilögalleria : Johan Fredrik Thauvón  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Georg David Efraim Jacobson** (27. kesäkuuta 1872 Helsinki – 15. kesäkuuta 1938 Båstad, Ruotsi) oli suomalainen lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä. 

Jacobsonin vanhemmat olivat kamreeri Victor Napoleon Jacobson ja Gustava Theresia Wallenstråle. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900.

Jacobson oli opettajana Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa vuodesta 1901 alkaen ja toimi viimeksi vanhempana lehtorina 1919–1938. Hän laati useita ruotsin kielen oppikirjoja.

Efraim Jacobson oli naimisissa vuodesta 1911 Hélène Rotkirchin kanssa.

Teoksia
-------

* *Svensk läsebok för elementarläroverken*. WSOY 1912, 21. painos 1953
* *Ruotsalaisen lukemiston sanasto. 1*. WSOY 1913, 21. painos 1955
* *Ruotsinkielen alkeiskirja - Svensk elementarbok*. WSOY 1915, 14. uud. painos 1930, 31. painos 1947
* *Ruotsinkielen alkeiskirjan sanaluettelo*. WSOY 1921
* *Ruotsin kielen alkeiskirja. 1. osa* ; uusinut ja lukukappaleisiin liittyvän kieliopin ja harjoitustehtävät laatinut Helmi Fröberg. WSOY 1947, 8. painos 1957
* *Ruotsin kielen alkeiskirja. 2. osa* ; uusinut ja lukukappaleisiin liittyvän kieliopin ja harjoitustehtävät laatinut Helmi Fröberg. 2. painos WSOY 1950, 5. laajennettu painos 1955

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
*Tämä artikkeli käsittelee Japanin Mien prefektuurin kaupunkia. Muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*


  

  

  

  

  

  

  

**Shima** (jap. 志摩市, *Shima-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Shiman niemimaalla Tyynenmeren rannikolla. Kaupungilla on monimuotoinen, rikkonainen riasrannikko lukuisine suppilomaisine lahtineen ja erikokoisine saarineen. Tärkeimpiä lahtia ovat Agonlahti ja Matoyanlahti. Shimassa on 48 958 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 178,95 neliökilometriä.

Shima on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Agon, Daiōn, Hamajiman, Isoben ja Shiman maaseutukaupungit. Samalla aiempi Shiman piirikunta lakkautettiin. Alue kuului historiallisesti Isen pyhäkölle, ja siellä toimii edelleenkin Isen sivupyhäkkö Izawa-no-miya. 1300-luvulla sinne saapui Kuki-klaani, joka rakensi Daiōzakin niemelle linnan. Myöhemmin Edo-kaudella alueen lukuisat suojaisat lahdet toimivat kalastussatamina ja suojasatamina Osakan ja Edon välisellä laivareitillä. Nykyäänkin kalastus on tärkeä elinkeino: merestä saadaan esimerkiksi tonnikalaa, *fugua*, merikorvaa, ostereita, langusteja (*Panulirus japonicus*) ja niin edelleen. Rannikolla harjoitetaan vesiviljelyä ja helmenviljelyä, sisämaassa tuotetaan muun muassa riisiä, teetä ja meloneita. Shima on myös suosittu matkailukohde lukuisine lomanviettopaikkoineen. Ne ovat keskittyneet erityisesti Kashikojiman saarelle. Siellä järjestettiin myös G7-ryhmän huippukokous vuonna 2016.

Shiman nähtävyyksiin kuuluvat kauniit rannikkoalueet kalastajakylineen. Kaupungin alue kuuluukin kokonaisuudessaan Ise-Shiman kansallispuistoon. Shimaa palvelee Kintetsu-rautateiden Shima-linja.

Kuvia
-----

* Izawa-no-miyaIzawa-no-miya
* Jirōrokurōn hiekkarantaJirōrokurōn hiekkaranta
* Anorisakin majakkaAnorisakin majakka
* Kashikojiman rautatieasemaKashikojiman rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3  志摩市の概要 Shima City. Viitattu 11.04.2020.
2. 1 2  2020年3月31日現在（EXCEL：26.8KB） Shima City.  Arkistoitu 11.4.2020. Viitattu 11.04.2020.
3. 1 2 3 4  市の「花」「木」「鳥」「魚」のご紹介 Shima City.  Arkistoitu 11.4.2020. Viitattu 11.04.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 志摩市 Kotobank. Viitattu 11.04.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 志摩（市） Kotobank. Viitattu 11.04.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shima** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Mien prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Iga
* Inabe
* Ise
* Kameyama
* Kumano
* Kuwana
* Matsusaka
* Nabari
* Owase
* Shima
* Suzuka
* Toba
* Tsu (pääkaupunki)
* Yokkaichi

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Inaben piirikunta** (Tōin) · **Kita-Muron piirikunta** (Kihoku) · **Kuwanan piirikunta** (Kisosaki) · **Mien piirikunta** (Asahi · Kawagoe · Komono) · **Minami-Muron piirikunta** (Kihō · Mihama) · **Takin piirikunta** (Meiwa · Ōdai · Taki) · **Watarain piirikunta** (Minami-Ise · Taiki · Tamaki · Watarai) |

 |
**Nils Theodor Frosterus** (30. marraskuuta 1842 Vaasa – 27. syyskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja virka- ja valtiopäivämies.

Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra, professori Benjamin Frosterus ja Wilhelmina Sofia af Gadolin ja puoliso vuodesta 1875 Ida Johanna Lovisa Carp. Frosterus tuli ylioppilaaksi 1860 ja valmistui filosofian maisteriksi 1869, insinööritutkinnon hämn suoritti Zürichissä 1867. Frosterus toimi ratarakennushankkeissa vuodesta 1868 ja oli tie- ja vesirakennuslaitoksen palveluksessa vuodesta 1873. Rautatiehallituksen palveluksessa Frosterus toimi ratajohtajan apulaisena 1878–1910. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1882–1893 ja porvarissäädyssä Pietarsaaren edustaja valtiopäivillä 1891.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 87–88. Helsinki: Otava, 1921.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Frosterus Nils Theodor Viitattu 29.3.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Anne Hyde** (12. maaliskuuta 1637 – 31. maaliskuuta 1671), oli tulevan Englannin kuninkaan Jaakko II:n ensimmäinen vaimo. 

Hänen isänsä oli myöhempi Clarendonin jaarli ja hovin ylin virkamies (Lord Chancellor) Edward Hyde ja äitinsä baronetin tytär Frances Aylesbury.

Anne Hydestä tuli 15-vuotiaana kuningas Kaarle I:n tyttären prinsessa Marian hovineito. Maria vei hänet Ranskaan maanpaossa olevan veljensä Kaarle II:n hoviin. Siellä Anne tapasi Marian nuoremman veljen Jaakon. 

Heille muodostui suhde, Anne tuli raskaaksi, ja Kaarlen vaatimuksesta ja yleisen paheksunnan vuoksi pariskunta meni naimisiin syksyllä 1660. Esikoispoika syntyi kaksi kuukautta häiden jälkeen, mutta kuoli pian isorokkoon. Pariskunnalle syntyi kahdeksan muuta lasta, mutta vain kaksi tytärtä Mary ja Anna, elivät aikuisiksi.

Anne oli älykäs ja kielellisesti lahjakas, ja ohjasi miestään valtiollisissa asioissa. Hän sai hovissa monia vihollisia, jotka kadehtivat korkeaan asemaan noussutta Annea. Jaakolla oli lukuisia naissuhteita, ja Annen juoruttiin murhauttaneen yhden hänen rakastajattaristaan. Aviomiehellä oli seitsemän tunnustettua aviotonta lasta kahden julkisen rakastajattaren, Arabella Churchillin ja Catherine Sedleyn kanssa.

Anne kääntyi salaa katoliseksi. Hän sai myös miehensä kääntymään, mutta Kaarle II:n vaatimuksesta tyttäret kasvatettiin anglikaanisen kirkon jäseninä.

Anne Hyde kuoli raskauksien uuvuttamana rintasyöpään maaliskuussa 1671. Hänet haudattiin Westminster Abbeyhin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anne Hyde 12 March 1637 - 31 March 1671 *English Monarchs*. Viitattu 30.4.2022.
2. 1 2  David Nash Ford: Anne Hyde (1637-1671) (Edited from CRL Fletcher's 'Historical Portraits' (1911).) *Berkshire History*. Viitattu 30.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gordes** [ɡɔʁd] on kunta Kaakkois-Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien *Les Plus Beaux Villages de France* -järjestön jäseneksi. Vuonna 2017 brittiläinen *The Daily Telegraph* nimesi Gordesin yhdeksi Ranskan 20 kauneimmasta kylästä.

Nähtävyyksiä
------------

Gordes on rakennettu jyrkälle kukkulalle, jonka huipulla on näkymiä hallitsevat kirkko ja linna Château de Gordes. Linna on ollut kylän suojana jo vuodesta 1031, mutta nykyinen renessanssilinna rakennettiin vuonna 1525. Linna on kuulunut vuodesta 1931 lähtien Ranskan historiallisiin monumentteihin.  Kylän läheisyydessä on sisterssiläinen Sénanquen luostari (*Abbaye de Sénanque*). Se on yksi Provencen « kolmesta sisterssiläissisaruksesta ». Kaksi muuta luostaria ovat Silvacane ja Le Thoronet. Seudulla on myös kaarevakattoisia kivistä ladottuja borie-majoja (*Village des bories*). 

Village des bories

Kylässä vaikuttaneet taiteilijat
--------------------------------

Unkarilaissyntyinen taidemaalari Victor Vasarely kuvasi Gordesissa ympäröivän Luberonin muotoja. Hän myös kunnosti rappiolla olleen Gordesin linnan. Hän perusti linnaan museon, jossa hän esitteli taidettaan.  Nykyään linnassa toimii toisen kylässä vaikuttaneen taiteilijan Pol Maran museo *Musée Pol Mara*.

Lähteet
-------

1. ↑   Tour de France 2014
2. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.
3. ↑  France's 20 most beautiful villages, *The Telegraph* 8.5.2017. Viitattu 7.7.2017.
4. 1 2   Museot; Avignon ja Provence
5. 1 2  *Maailman ympäri 8*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-14003-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gordes** Wikimedia Commonsissa
**Bagnoles-de-l’Orne-Normandie** on kunta Pohjois-Ranskassa Ornen departementissa Normandian alueella.

Historia
--------

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun kaksi kuntaa Bagnoles-de-l’Orne ja Saint-Michel-des-Andaines yhdistyivät.

Bagnoles-de-l’Ornen kylpylä ja kasino
-------------------------------------

Bagnoles-de-l’Orne on suosittu lomanviettopaikka, joka on tunnettu kylpylästään, kasinostaan sekä art deco -tyylisestä arkkitehtuuristaan. Paikkakunnan kuumia lähteitä on hyödynnetty jo keskiajalta lähtien.

Bagnoles-de-l’Ornen kylpylässä on aikojen kuluessa vieraillut useita hallitsijoita, poliitikkoja ja muita merkkihenkilöitä, kuten Romanian, Montenegron ja Kreikan kuninkaallisia, Alexandre Dumas vanhempi, marsalkka Pétain, Georges Pompidou ja Jacques Chirac. Vuonna 1937 fasistinen La Cagoule -järjestö murhasi Bagnoles-de-l’Ornen kylpylässä Espanjan sisällissodassa saamiaan vammoja hoidattaneen italialaisen sosialistin Carlo Rossellin. Samassa hyökkäyksessä sai surmansa myös hänen veljensä Nello Rosselli.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Insee
3. ↑  Arrêté création de la commune nouvelle de Bagnoles-de-l'Orne-Normandie
4. ↑  Stanislao G. Pugliese: "Death in Exile: The Assassination of Carlo Rosselli" Viitattu 10.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bagnoles-de-l’Orne-Normandie** Wikimedia Commonsissa
**Malmivaara** (ruots. *Malmberget*, pohjoissaameksi *Málbmavárri*) on taajama Jällivaaran kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Malmivaaran asukasluku on noin 5 600, ja sen sijainti on 67°10′N 20°40′E. 

Malmivaara on tunnettu LKAB-kaivosyhtiön omistamista rautamalmikaivoksista, joista kaivettua malmia kuljetetaan Malmbanan-rataa pitkin Luulajaan laivattavaksi. Vitåforsin rata yhdistää malmikaivokset Malmbanan-rataan Jällivaaran rautatieasemalla. Kylän keskustassa eräs rautakaivoksen kuiluista on puhkaissut maankuoren, jonka seurauksena on muodostunut suuri kuoppa, joka on saanut nimekseen *Gropen*. Reikä laajenee etelää kohti sitä mukaa kun malmin kaivaminen edistyy, ja se on jo jakanut kylän kahteen osaan. Rakennuksia on siirretty turvallisempaan paikkaan kaivutöiden edistyessä.

Malmivaaran suurin urheilujoukkue on Malmbergets Allmänna IdrottsFörening (MAIF).

Väestönkehitys
--------------


| Malmivaaran taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 9 053 |
| 1965 |    | 10 593 |
| 1970 |    | 10 315 |
| 1975 |    | 10 239 |
| 1980 |    | 10 428 |
| 1990 |    | 8 358 |
| 1995 |    | 7 412 |
| 2000 |    | 6 555 |
| 2005 |    | 6 017 |
| 2010 |    | 5 590 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). |

Lähteet
-------

1. ↑  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 4.2.2016.
3. ↑  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malmivaara (Jällivaara)**.
Arjeplog vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
**Arjeplog** (pohjoissaameksi *Árjepluovve*, eteläsaameksi *Aarjepluevie*, uumajansaameksi *Árjjepluovve*) on taajama, jossa on 1 977 asukasta. Se sijaitsee Ruotsin Lapin keskiosissa, Norrbottenin läänissä ja on 3 000 asukkaan Arjeplogin kunnan keskustaajama.

Arjeplog sijaitsee suurten järvien Hornavanin ja Uddjaurin välissä Skelleftejoen valuma-alueella. 

Nimi *Arjeplog* mainitaan lähteissä ensimmäisen kerran 1636, ja se on saamelaista alkuperää.*lähde?* Galtispuodan vuorelta Arjeplogin läheltä näkyy keskiyön aurinko 10.6.–3.7. välisenä aikana, vaikka Arjeplog sijaitsee muutaman kymmentä kilometriä Pohjoiselta napapiiriltä etelään. Valtatie 95 Skellefteån ja Bodøn välillä kulkee Arjeplogin kautta. Lisänimensä *Silvervägen* tie on saanut Nasatunturin hopeakaivoksen mukaan. 

Arjeplogissa on Einar Wallquistin perustama Silvermuseet (tarkoittaa *Hopeamuseo*), joka vihittiin käyttöön vuonna 1965.

Autoteollisuuden testialue
--------------------------

Euroopan autoteollisuus tekee Arjeplogissa talvitestejä. Se on nykyisin kunnan merkittävintä yksityistä elinkeinotoimintaa. Joulukuusta maaliskuun loppuun Arjeplogissa käy noin 2 300 insinööriä ja teknikkoa testaamassa autoja talvioloissa.

Kunnassa on lukio, jonka painotus on autojen testaustoiminta. Luulajan teknillinen yliopisto järjestää siellä opetusta.

Väestönkehitys
--------------


| Arjeplogin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 1 355 |
| 1965 |    | 1 614 |
| 1970 |    | 1 638 |
| 1975 |    | 1 840 |
| 1980 |    | 1 979 |
| 1990 |    | 2 094 |
| 1995 |    | 2 135 |
| 2000 |    | 1 988 |
| 2005 |    | 1 947 |
| 2010 |    | 1 977 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Här avslöjas alla världens bilnyheter[vanhentunut linkki] Dagens Nyheter 22.3.2008
3. ↑  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arjeplog**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Arjeplog 

Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat

|  |
| --- |
| Arjeplog • Arvidsjaur • Boden • Haaparanta • Jokimukka • Jällivaara • Kainuu • Kiiruna • Luulaja • Matarenki (Ylitornion kunta) • Pajala • Piitime • Ylikainuu • Älvsbyn |
| Katso myös: Luettelo Ruotsin taajamista • Luettelo Ruotsin kunnista |
**Anders Ravonius** (1680-luvun alkupuolella Kiukainen, Eura – 1719 Rymättylä) oli suomalainen pappi ja runoilija.

Ravoniuksen vanhemmat olivat mahdollisesti Euran (sittemmin Kiukaisten) Rahvolan ratsutilallinen Tomas ja hänen vaimonsa Margareta. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1698 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1700.

Ravonius oli Turun katedraalikoulun laulunopettajana vuodesta 1698 ja Hämeenlinnan triviaalikoulussa kollegana vuodesta 1700 sekä apologistana 1701. Hän hoiti isovihan aikana 1713 papin tehtäviä Hämeenlinnassa muiden pappien paettua ja oli vt. pitäjänapulaisena Paimiossa isonvihan aikana 1714. Hänestä tuli Rymättylän vt. kappalainen samana vuonna. Ravonius kirjoitti ja julkaisi latinankielisiä runoja.

Ravonius oli naimisissa vuodesta 1701 Anna Biströmin (k. 1747) kanssa.

Teoksia
-------

* *Tirocinium pindicum, qvod dum laudes laetissimae anni partis, aestatis, scilicet iniret, in domo musarum Auraicarum superiori, praesente docta coronâ, cal. sext. 8. a. theogonias MDCXCIX. Publicè deponebat Andr. Ravonius, Sat. Finl*. Aboae 1699

Kirjallisuutta
--------------

* Edwin Flinck : *Satakuntalainen latinankielinen runoilija [Antero Ravonius] 1600-luvulta*. Satakunta 6. Porvoo 1926

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Anders Ravonius. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 9.8.2018.
2. 1 2  Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721, SKS Biografiakeskus
**Kuninkaallinen Keski-Afrikan museo** (holl.: *Koninklijk Museum voor Midden-Afrika* eli KMMA; ransk.: *Musée royal de l'Afrique centrale* eli MRAC), tavallisesti **Afrikka-museo**, on Belgiassa Tervurenissa sijaitseva museo.

Museorakennuksen rakennutti kuningas Leopold II vuoden 1897 maailmannäyttelyä varten, ja siinä esiteltiin kuninkaan yksityisessä omistuksessa ollutta Kongoa ja sittemmin valtion omistukseen tullutta Belgian siirtomaata Kongoa.

Museo oli korjaustöiden vuoksi suljettuna viisi vuotta ja avattiin uudestaan 2018. Belgian siirtomaahistorian vuoksi museo on herättänyt voimakasta kritiikkiä jo ennen sulkemisaikaa, ja myös museon uudelleen avaamisen jälkeen sen esillepanoa on kritisoitu, sillä siirtomaahistoria saa museossa huomiota vain vähän. Jo itse museorakennus juhlistaa rakennuttajakuninkaan Leopold II:n valtaa Kongossa. Kuninkaan nimikirjain *L* toistuu kymmeniä kertoja, ja veistokset esittelevät silloisten vallanpitäjien näkemystä, kuinka Belgia toi sivistyksen Kongoon.

Nyky-Kongon presidentti Joseph Kabila vaati ennen avajaisia, että osa esineistä on palautettava Kongoon, jossa ne sijoitettaisiin vuonna 2019 maan uuteen kansallismuseoon.

Kuningas Philippe ei tullut Afrikka-museon avajaisiin, koska ei halunnut ottaa kantaa kiisteltyyn museoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Huhta: Siirtomaa-ajan raskas painolasti.  *Helsingin Sanomat*, 27.4.2019, s. C2–3.
2. 1 2 3  Janne Toivonen: Afrikka haluaa takaisin osan sieltä ryövätyistä miljoonista siirtomaaesineistä *Yle.fi, uutiset*.  9.12.2018. Viitattu 27.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuninkaallinen Keski-Afrikan museo** Wikimedia Commonsissa

* Museon virallinen sivusto
**Semjon Sergejevitš Antonov** (ven. Семён Сергеевич Антонов, s. 18. heinäkuuta 1989 Nižnevartovsk, Hantien ja mansien autonominen piirikunta, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija ja olympiamitalisti.

Vuonna 2011 Antonov teki kolmivuotisen sopimuksen PBL-joukkue BK Nižni Novgorodin kanssa. Venäjän maajoukkueessa Antonov voitti EM-pronssia vuonna 2011 ja olympiapronssia Lontoossa 2012. Lontoon olympiamitali oli Venäjän ensimmäinen miesten koripallossa.

Lähteet
-------

* Semyon Antonov Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) fiba.com (englanniksi)
* Profiili eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Semjon Antonov** Wikimedia Commonsissa

Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Vorontsevitš |
5 Mozgov |
6 Bykov |
7 Fridzon |
8 Šved |
9 Šаbаlkin |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt

Venäjän joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Šved |
5 Mozgov |
6 Karasjov |
7 Fridzon |
8 Kaun |
9 Voronov |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
**Vesa-Pekka Tapio Lammela** (s. 12. toukokuuta 1941 Kiukainen) on suomalainen eläköitynyt kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Lammela syntyi kauppiaiden Lauri Lammela ja Tyyni Raakel Tuomi perheeseen. Hänen puolisonsa on Ulla-Maija Ponki. Keskikoulun ja merkonomin tutkinnon suorittanut Lammela oli kauppahuone Lammela Oy:n toimitusjohtaja 1965–2002 ja hallituksen puheenjohtaja 2003–2007. Hänellä on ollut myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, mukaan lukien Keskon neuvottelukunta 1968–1970 ja 1973–1975, tilintarkastajana toimiminen 1977–1980 ja hallintoneuvosto 1983–1996, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1990–1993 ja puheenjohtaja 1994–1996. Lammela on ollut myös useiden liikeyritysten johtoelinten jäsen, kuten Raisio Yhtymä Oyj:n hallintoneuvosto 1996–2004, jonka puheenjohtajana hän toimi 1998–2004, samoin kuin kaupan alan eri järjestöjen ja yhdistysten toimi- ja johtokuntien jäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Vesa Lammela (1941–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.9.2023.
2. ↑  Arvonimiä.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 6.12.1996, nro 331, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.9.2023.
KarttaBóbr
**Bóbr** (tšek. *Bobr*, saks. *Bober*) on Puolan lounaisosassa ja Tšekin pohjoisosassa virtaava Oderin sivujoki.

Bóbrin kokonaispituus on 279 kilometriä, josta pääosa (276 km) on Puolan puolella. Joki on Puolan kymmenenneksi pisin joki, ja sen kokonaisvaluma-alue on 5 874 neliökilometriä. Joen keskivirtaama on 44,8 m3/s.

Vuonna 1911 julkaistussa *The Encyclopaedia Britannicassa* jokea kuvataan suomennettuna seuraavasti:

> »Bóbr on Oderin merkittävin sivujoki; se saa alkunsa 744 metrin korkeudesta Riesengebirgen pohjoisrinteeltä, Sleesian puolelta. Yläjuoksullaan se ylittää ylätasangon, josta se Kamienna Góran kaupungin ohitettuaan laskee kapeassa ja hedelmällisessä laaksossa Měděneciin. Sieltä alkaa sen keskijuoksu, ja kun se on kulkenut Jelenia Góran ja Lwówek Śląskin kaupunkien välisen syvän rotkon läpi, se tulee tasangolle. Alajuoksullaan se mutkittelee vuorotellen viehättävien laidunmaiden, suoalueiden ja mäntymetsien läpi, ottaa vastaan useiden vuoristopurojen vedet, ja Bolesławiecin ja Żagańin jälkeen se yhtyy lopulta 160 mailin matkan jälkeen Oderiin Krosno Odrzańskien kohdalla. Talvisten lumien sulamisen ja vuoriston rankkasateiden paisuttamana joki virtaa usein vuolaasti, jolloin se on viimeisiä kilometrejä lukuun ottamatta veneille ja lautoille kulkukelvoton.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Bóbr *Mapcarta*. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Mapy.cz *Mapy.cz*. Viitattu 11.9.2023.
3. ↑  GPS coordinates of Bóbr, Czech Republic. Latitude: 50.6752 Longitude: 15.9052 *Latitude.to, maps, geolocated articles, latitude longitude coordinate conversion*. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  *Statistical Yearbook of the Republic of Poland 2017*, s. 85. Główny Urząd Statystyczny, 2017. Teoksen verkkoversio (ladattava pdf) (viitattu 11.9.2023).
5. ↑  art."Bober" The Encyclopaedia Britannica Company. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)