recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kasvualusta** on se materiaali, missä kasveja kasvatetaan. Kasveilla on sen suhteen erilaisia lajikohtaisia vaatimuksia esimerkiksi kasvualustan happamuudesta ja missä muodossa ravinteiden pitää siellä olla. Myös materiaalin laadulla on merkitystä, esimerkiksi hiekka- tai multapitoisuuden suhteen. Kasvualustamateriaaleja on sekä orgaanisia että epäorgaanisia. 

Kasvualustan hyviä ominaisuuksia:

* ilmavuus
* pidättää vettä
* ravinteikkuus - ravinteita varastoivat parhaiten eloperäiset ainekset ja maalajit, joiden hiukkaskoko on pieni
* sopivan hapan tai emäksinen
* myrkytön - hyvässä maassa ei ole kasvitauteja tai esimerkiksi raskasmetalleja
* sopivia aktiivisia pieneliöitä

Eri maalajien ominaisuuksia kasvualustana:

* moreenit eivät sisällä paljoa ravinteita
* hiekalla on hyvä vedenläpäisykyky, joten se kuivuu helposti
* savimaat ravinteikkaita ja vesitalous hyvä, mutta pääliosan kuivuminen estää maan ilmanvaihdon
* hiesulla viljelyominaisuudet heikot: se liettyy sateella ja poutasäällä siihen tulee kuori
* hieta on erittäin hyvää viljelymaata ja ne säilyttävät hyvin kosteutta, mutta ne routivat voimakkaasti
* turve sisältää paljon vesi- ja ilmahuokosia, joten lämpenee hitaasti keväällä ja maatuessa ilmahuokoset vähenee

Ulkokasveilla kasvualustan paksuus riippuu kasvista. Yleensä paksuus on 20–40 cm.

Kaikilla kasveilla ei käytetä multaa kasvualustana. Kasvihuoneessa viljelykasveilla käytetään kasvualustana useimmiten turvetta, muita käytettyjä materiaaleja ovat kookoskuitu, kivivilla ja perliitti. Kotipuutarhaan turve ei sovi pelkästään kasvualustaksi muuten kuin astiassa kasvatukseen, jos sitä lannoitetaan ja kastellaan säännöllisesti. Orkideoilla ei nimenomaan saa käyttää kukkamultaa, koska kasvualustan pitää olla ilmavampi ja niille sitten sekoitetaan ruukkuun esimerkiksi sammalta ja kaarnaa.

Katso myös
----------

* Kantava kasvualusta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pentti Alanko, Taina Koivunen, Elina Regårdh, Meeri Saario: Suomalainen piha ja puutarha. Gummerus 2006. s. 248-250
2. ↑  Farmit.net (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Suomen orkideayhdistys
Koko Taylor vuonna 2006.
**Koko Taylor** (oik. **Cora Walton**, 28. syyskuuta 1928 Shelby County, Tennessee – 3. kesäkuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja.

Taylor asui nuorena Memphisissä. Vuonna 1954 hän muutti rekkakuskina työskennelleen aviomiehensä Robert Taylorin kanssa Chicagoon. Koko Taylor alkoi esiintyä kaupungin bluesklubeissa, joissa hänen voimakas äänenkäyttönsä herätti lopulta vuonna 1962 tuottaja Willie Dixonin huomion. Dixon järjesti Taylorille lisää keikkoja sekä levytyssopimuksen. Vuonna 1965 Taylor levytti Chess-yhtiölle suurimman hittinsä, joka oli versio Dixonin alun perin Howlin’ Wolfille tekemästä kappaleesta "Wang Dang Doodle". Single nousi R&B-listoilla sijalle neljä ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Tätä onnistumistaan Taylor ei pystynyt enää toistamaan, vaikka jatkoi levyttämistä vuosikymmeniä.

Keikkailu USA:ssa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa toi Taylorille paljon uusia faneja. Saatuaan levytyssopimuksen Alligator Recordsille levyt menivät kaupaksi laajemmalle yleisölle. Alligatorille Taylor levytti tusinan verran levyjä. Siinä sivussa hänet on nimetty monesti Grammy-ehdokkaaksi, ja hän on voittanut 25 W.C. Handy -palkintoa (enemmän kuin kukaan muu artisti). Vuonna 1989 Taylor joutui auto-onnettomuuteen. Hän esiintyi 1990-luvulla muutamissa elokuvissa ja avasi 1994 Chicagoon bluesklubin, joka tosin suljettiin 1999.

Taylor vaikutti urallaan lukuisiin muihin naislaulajiin, joista voidaan mainita esimerkiksi Bonnie Raitt, Shemekia Copeland, Janis Joplin, Shannon Curfman, ja Susan Tedeschi. Taylor lauloi vielä viimeisinä vuosinaan noin sadassa konsertissa vuodessa.

Taylor kuoli 3. kesäkuuta leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Chicagossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bluesin Kuningatar Koko Taylor on kuollut *Viihdelehti Stara*.  4.6.2009. Viitattu 4.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Koko Taylorin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Koko kaupungin Vinski** on Simo Puupposen eli Aapelin lastenkirja vuodelta 1954. Puupponen kirjoitti kirjalle jatkoa, ja sen Vinski-kirjan nimi on *Vinski ja Vinsentti* (1956). 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Vinski on pikkupoika, joka asuu Hömpstadin kaupungissa. Hän ostaa apteekista näkymättömyyspulveria, joka osoittautuu tehokkaaksi, ja näkymättömänä Vinski tekee kaupungissa kaikenlaisia hyviä tekoja. Hän muun muassa saa Lutikkalinnan laiskat äijät parantamaan tapansa. Hän myös pelastaa pienen tytön lukkojen takaa kellotapulista.

*Vinski ja Vinsentti* -kirjassa Vinski seikkailee harakkansa Vinsentin kanssa. Näkymättömäksi hän ei enää voi muuttua, sillä kaupungin apteekkari on vaihtunut eikä erikoispulveria ole enää myytävänä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Kirjoista on tehty samannimiset televisio­elokuvat vuonna 1969. Niistä julkaistiin VHS vuonna 1991. Raiku Kemppi käsikirjoitti ja ohjasi tarinoista Ylelle vuonna 1987 viisiosaisen kuunnelmasarjan, ja tarinoita on sovitettu myös näytelmiksi 1990-luvun alkupuolella  Vuonna 2021 sai ensi-iltansa Juha Wuolijoen ohjaama elokuva *Vinski ja näkymättömyyspulveri*.

Lähteet
-------

1. ↑  Vinski sarjasankarina.  *Helsingin Sanomat*, 4.4.1987, s. 64. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Pikahaku 'vinski' *Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus*. Viitattu 19.7.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Aapeli: *Vinski*. Kuvittanut Maija Karma. Sisältö: *Koko kaupungin Vinski* (1. painos 1954). *Vinski ja Vinsetti* (1. painos 1956). Helsinki: WSOY, 1986 (5. painos 2001). ISBN 951-0-13348-5.
**Kasım pašša** ( eli 1500-luvulla) oli Osmanien valtakunnan sotilasvirkamies. Hänen nimensä on jäänyt historiankirjoihin lähinnä epäonnisen Astrahanin sotaretken päällikkönä. Tuolloin hän toimi myös Kaffan kenraalikuvernöörinä. 

Kasimin sotaretkikunta, johon kuului nykyarvioiden mukaan noin 15 000 miestä, aloitti matkansa Azovista ja eteni Donia pitkin Perelokoviksi nimetylle alueelle, jonne retkikunnan oli tarkoitus kaivaa Don- ja Volga-joet yhdistävä kanaali. Sotaretkikunta kohtasi vastainkäymisiä ja joutui vetäytymään aron halki takaisin Azoviin. Paluumatkalla Kasim menetti monta sotilastaan ja kerrotaan, että Istanbuliin palasi vain 700 miestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Englanninkielisissä lähteissä Kasım Pashan lisäksi kirjoitusasuissa Qasim Pasha ja Kasim Pasha. Ei tule sekoittaa Balkanilla toimineeseen samannimiseen kenraalikuvernööriin.
2. ↑  Davies, Brian L.: *Warfare, State and Society on the Black Sea Steppe, 1500–1700*, s. 12-13. Taylor & Francis/Routledge, 2007. ISBN 0-203-96176-5.
**Jennifer Kupcho** (14. toukokuuta 1997) on yhdysvaltalainen golfaaja. 

Kupcho kilpaili ensimmäisen kerran LPGAn ammattilaiskiertueen turnauksessa vuonna 2016, jolloin hän kilpaili Yhdysvaltain avoimeen turnaukseen. Hän pelasi tuolloin kaksi kierrosta ja putosi jatkosta. Seuraavana vuonna hän eteni samassa turnauksessa viimeiselle kierrokselle ollen lopputuloksissa 21. Vuonna 2019 Kupcho kilpaili useammassa ammattilaiskilpailussa. LPGA:n major-turnauksissa hänen paras sijoituksensa oli The Evian Championshipissa, jossa hän oli toinen. Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa hän oli 62. Hän oli myös TOTO Japan Classicissa neljäs ja Marathon Classic presented by Dana -turnauksessa viides. Vuonna 2020 LPGA major-turnauksissa paras sijoitus oli Women's PGA Championship -turnauksessa, jossa hän oli seitsemäs. Hän oli ShopRite LPGA Classic presented by Acer -turnauksen toinen. Vuonna 2021 Kupcho oli LPGA Drive On Championshipin toinen.

Huhtikuussa 2021 Kupcho oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 12.

Lähteet
-------

1. ↑  Jennifer Kupcho - Results - 2016 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Jennifer Kupcho - Results - 2017 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jennifer Kupcho - Results - 2019 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Jennifer Kupcho - Results - 2020 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Jennifer Kupcho - Results - 2021 LPGA. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Women's World Golf Rankings Rolex Rankings. Viitattu 12.4.2021.
**Kasvupaikan ravinteisuus** kertoo kasvupaikalla olevien kasveille käyttökelpoisten ravinteiden pitoisuuksista. Eri tieteenaloilla on kehitetty menetelmiä kasvupaikan ravinteisuuden karkeaan arvioimiseen maasto-olosuhteissa, kuten indikaattorikasvit tai pituusbonitointi.

Kasvupaikkaa, joka saa ravinteita ainoastaan sateen mukana, kutsutaan ombrotrofiseksi. Tällaisia paikkoja voivat olla esimerkiksi kohosuot. Ombrotrofian vastakohta on minerotrofia. Minerotrofiset kasvupaikat saavat ravinteita sadeveden lisäksi myös ympäröivästä maastosta. Minerotrofiset kasvupaikat voidaan jakaa edelleen vähäravinteisiin eli oligotrofisiin, keskiravinteisiin eli mesotrofisiin ja runsasravinteisiin eli eutrofisiin kasvupaikkoihin.

Kasvupaikan ravinteisuus metsissä
---------------------------------

Kasvupaikan ravinteisuutta metsissä kuvataan pääasiallisesti kasvupaikkatyyppien avulla. Erityisesti metsätalouskäyttöön on kehitetty puiden pituusbonitointi.

### Kasvupaikkatyypit

Suomen kasvupaikkatyypit ovat ravinteisuusjärjestyksessä ravinteisimmasta karuimpaan lehto, lehtomainen kangas, tuore kangas, kuivahko kangas, kuiva kangas sekä karukkokangas. Nämä metsätyypit voidaan tarpeen vaatiessa jakaa edelleen alatyyppeihin muun muassa kasvupaikan maantieteellisen sijainnin ja vallitsevien kasvilajien perusteella.

### Pituusbonitointi

Pituusbonitoinnissa kasvupaikan hyvyyttä arvioidaan puiden valtapituudella tietyssä iässä. Pituusbonitointi soveltuu ainoastaan varttuneisiin tasaikäisiin metsiin. Toisin kuin kasvupaikkatyypin määrittämistä, pituusbonitointia voi käyttää myös talviaikaan.

Kasvupaikan ravinteisuus soilla
-------------------------------

Kasvupaikan ravinteisuus soilla määritetään useimmiten indikaattorikasvien perusteella, tieteellisessä tutkimuksessa käytetään joskus kemiallista analyysia.

### Eutrofia

Eutrofiaa kutsutaan soilla lettoisuudeksi eli ruskosammaleisuudeksi. Vaateliaat niin sanotut ruskosammalet indikoivat runsaina esiintyessään eutrofiaa. Putkilokasveista eutrofiaa ilmentävät esimerkiksi keltasara (*Carex flava*) ja lettorikko (*Saxifraga hirculus*).

### Mesotrofia

Mesotrofiaa eli ruohoisuutta ilmentävät soilla muun muassa kurjenjalka (*Potentilla palustris*), suoputki (*Peucedanum palustre*) ja luhtakuusio (*Pedicularis palustris*). Sammalista ruohoisuutta indikoivat muun muassa keräpäärahkasammal (*Sphagnum subsecundum*) ja okarahkasammal (*Sphagnum squarrosum*).

### Oligotrofia

Oligotrofiset suot jaetaan saraisiin ja lyhytkortisiin. Saraisuutta ilmentävät suursarat kuten pullosara (*Carex rostrata*) ja jouhisara (*Carex lasiocarpa*). Saraisia kasvupaikkoja hieman karumpia lyhytkortisia soita indikoivat rahkasara (*Carex pauciflora*), tupasvilla (*Eriophorum vaginatum*), tupasluikka (*Trichophorum cespitosum*) sekä leväkkö (*Scheuchzeria palustris*).

### Ombrotrofia

Ombrotrofiselle kasvupaikalle on tyypillistä ruskorahkasammalen (*Sphagnum fuscum*) esiintyminen yhtenäisenä patjana. Itse asiassa ombrotrofisilla kasvupaikoilla ei oikeastaan ole omia indikaattorilajeja, sillä periaatteessa ruskorahkasammalkin voisi kasvaa ravinteisemmilla paikoilla, mutta pääsee vallitsevaksi vain erittäin karuissa oloissa.
**Lauri Olavi Korhonen** (9. elokuuta 1939 Kontiolahti – 20. syyskuuta 2012 Hyvinkää) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Lapin jääkäripataljoonan komentajana ja useissa eri YK-tehtävissä.

Korhosen vanhemmat olivat kenraali Olli Korhonen ja Kerttu Ingberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 oli Arja-Liisa Jokinen.

Korhonen tuli ylioppilaaksi Haminan yhteislyseosta 1960, Kadettikoulun hän suoritti 1963 ja sotakorkeakoulun 1977. Korhonen toimi Kymen jääkäripataljoonassa opetusupseerina 1963–1968 ja komppanianpäällikkönä 1968–1974 sekä 1971–1975. YK:n suomalaisessa pataljoonassa hän oli komppanian varapäällikkö 1967–1968, UNMOGIP-tarkkailija Pakistanissa 1970–1971 ja pataljoonaupseeri YKSV4-joukko-osastossa 1980–1981 sekä YKSL1-joukko-osastossa Libanonissa 1982–1983. Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistoesiupseerina Korhonen työskenteli 1977–1978 ja toimistopäällikkönä 1978–1980 sekä Pohjan prikaatin reservialiupseerikoulun johtajana 1982 ja 1983–1984. Vuonna 1984 hänestä tuli Lapin jääkäripataljoonan komentaja ja vuonna 1987 Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkö ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1988. Tämän jälkeen Korhonen toimi vielä UNIIMOG-tarkkailijana 1988–1990 ja UNIKOM-tehtävissä 1991–1993, UNIFIL-yhdysupseerina 1994–1995 sekä Suomi-Saksa-Sveitsi-YK-kurssin opettajana 1993–1998. Korhonen oli kuusinkertainen puolustusvoimien pesäpallomestari.

Korhonen ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1967, kapteeniksi 1969, majuriksi 1977 ja everstiluutnantiksi 1984.

Lähteet
-------

1. ↑  Keski-Uudenmaan rauhanturvaajat *kuudrt.net*.  22.9.2012.  Arkistoitu 15.1.2016. Viitattu 13.3.2017.
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 307. Korhonen, Lauri Olavi. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Nathalie Schwarz** (s. 29. kesäkuuta 1993 Linz) on itävaltalainen maastohiihtäjä. Schwarz edustaa SU Zwettliä.

Schwarz debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2014 Szklarska Poręban kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 23. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Schwarzin paras sijoitus maailmancupissa on 20:s sija, jonka hän saavutti vuoden 2015 Tour de Skin viimeiseltä etapilta Val di Fiemmestä ollen siis samalla kiertueen 20:s.

Schwarz osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin Sotšissa, jossa hän oli parhaimmillaan henkilökohtaisilla matkoilla 38:s kymmenen kilometrin kilpailussa. Viestissä hän oli 13:s. Schwarz kilpaili myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa, jossa hän oli parhaimmillaan yhdistelmäkilpailun 38:s. Schwarzilla on yksi EM-kulta sprintistä vuodelta 2011.

Schwarzin isä Alois Schwarz oli myös maastohiihtäjä. Hän kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1999 Nathalien ollessa vasta viisivuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Nathalie Schwarz Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kasvutapa** on kasvin ominaisuus, joka riippuu lajista sekä ympäristöstä. Joidenkin lajien tieteellisen nimen lajinimi viittaa kasvin kasvutapaan. Tieteellisissä nimissä usein esiintyviä kasvutapaa kuvailevia sanoja ovat esimerkiksi *repens* (suom. suikertava) ja *erecta* tai *erectus* (suom. pysty). Kasvien kasvutapaa kuvailtaessa kasvikirjoissa käytetään usein jokseenkin vakiintuneita termejä, joita ovat pysty, koheneva, maanmyötäinen, rönsyllinen, kiipeilevä ja mätästävä. Näitä termejä käytetään yleensä maalla kasvavien kasvien kasvutavan kuvailuun, vaikka osa niistä sopii myös vesikasvien ja epifyyttien kasvutavan kuvailuun. Kasvin kasvutapa ei välttämättä korreloi sen varren tanakkuuden kanssa, sillä esimerkiksi puuvartinen kasvi voi ihan hyvin olla kasvutavaltaan pysty tai maanmyötäinen.

Kasvutapaa kuvaavia termejä
---------------------------

* **pysty**: kasvin varsi kasvaa maasta suurin piirtein suoraan ylöspäin
* **koheneva**: kasvin varsi kasvaa viistosti ylöspäin maasta tai aluksi maanmyötäisesti muuttuen sitten pystyksi
* **maanmyötäinen**: kasvin varsi kasvaa lähellä maanpintaa, joillakin lajeilla varsi saattaa myös juurtua maahan ollessaan pitkäkestoisesti kosketuksissa maanpintaan
* **rönsyllinen**: kasvi haaroo tyveltään useammaksi varreksi muodostaen rönsyjä, joiden päihin voi kehittyä uusia kasviyksilöitä (rametteja)
* **kiipeilevä**: kasvi tukeutuu kasvaessaan ympärillään oleviin kohteisiin kärhien, kiipimäjuurien tai muiden vastaavien rakenteiden avulla
* **mätästävä**: kasvi kasvaa tiiviinä rykelminä (mättäinä), joissa monia varsia voi kasvaa lähes samasta kohdasta
**Otto Johan Niklas Silfversvan** (19. tammikuuta 1823 Hamina – 13. tammikuuta 1879 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Otto Johan Niklas Silfversvanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Claes Ernst Silfversvan ja Albertina Gustava Ammondt. Kontra-amiraali Alexander Julius Silfversvan oli hänen veljensä ja kontra-amiraali Teodor Ernst Silfversvan hänen velipuolensa. Otto Johan Niklas Silfversvan valmistui Pietarin 1. kadettikoulusta 1841, jolloin hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen 4. tykistöprikaatiin. Vuonna 1843 hänet siirrettiin 1. tykistöprikaatiin. Aliluutnantiksi Silfversvan ylennettiin 1846, luutnantiksi 1848 ja alikapteeniksi 1854. Hän osallistui Krimin sotaan 1854–1855 ja yleni kapteeniksi syyskuussa 1855. Kesäkuussa 1860 Silfversvan siirrettiin palvelukseen Siperian alueen asevarikolle, lokakuussa hänet määrättiin asevarikon päälliköksi. Vuonna 1864 Silfversvan nimitettiin Siperian rannikkotykistön ratsastavan patterin päälliköksi, everstiluutnantiksi hän yleni seuraavana vuonna. Silfversvan osallistui sotatoimiin Buharan emiirikuntaa vastaan 1866, everstiksi hänet ylennettiin 1867. Vuonna 1868 Silfversvan määrättiin 1. Turkestanin tykistöprikaatin komentajaksi, vuonna 1874 hänet siirrettiin palvelukseen Kronstadtin linnoitustykistöön. Silfversvan sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina helmikuussa 1875.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otto Johan Niklas Silfversvan *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 25.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Otto Kosonen** (9. tammikuuta 1895 Kerimäki – 7. huhtikuuta 1978 Helsinki) oli poliisi, joka sai ensimmäisenä Suomessa poliisineuvoksen arvonimen, vuonna 1970.

Henkilöhistoria
---------------

Kosonen kävi keskikoulun ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Poliisikoulussa. Hän toimi ensin konstaapelina Viipurissa 1915–1917 ja sitten konstaapelina, ylikonstaapelina ja vuodesta 1931 komisariona Helsingissä. Oltuaan 1939–1946 toimiupseerina eri tehtävissä hän oli 1947–1962 Helsingin kaupungin poliisilaitoksen apulaispoliisimestari, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle tammikuussa 1962. Kosonen oli myös useiden työryhmien ja komiteoiden jäsen ja opettaja poliisitoiminnan kursseilla. Kososen puoliso vuodesta 1922 oli Esteri Inkeri (Ester Ingrid) Vasenius (k. 1975), perhe oli lapseton. Pariskunta määräsi vuonna 1971 testamentissaan perustettavaksi Otto ja Esteri Kososen testamenttirahaston, josta on myönnetty vuodesta 1981 alkaen koulutusavustuksia.

Julkaisut
---------

* *Oikea liikenne*, 1939, Otto Kosonen, Veikko Ruotsalainen

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 14.4.1978, s. 21.
2. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 167. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
3. ↑  Otto ja Esteri Kosonen. Testamenttirahasto: Historiaa. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 8.7.2020)
**Sido** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 800 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).

Sidon kunnan pinta-ala on 1 054,26 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, kaakossa Kokélén, lounaassa Kouroulaminin ja Danoun ja luoteessa Syen Toulan ja Keleyan kuntiin. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä.

Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Sidon kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, puuvilla, maapähkinä, lehmänpapu, seesami sekä juurekset, vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Sidossa ja neljässä muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.6.2018.
2. 1 2  Restitution de la presentation du SDACD-Bamako et informations des trois communes ciblees pour la realisation des SDAFC *fonabes.org*.  2016. Viitattu 15.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.6.2018.
4. 1 2  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Sido 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 15.6.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee Kongon kuningasta. Monacon ruhtinaasta Antonio I:stä on oma artikkelinsa.*
**António I Nvita a Nkanga** oli Kongon kuningaskunnan kuningas (*mwenekongo*), joka hallitsi valtakuntaa vuodesta 1661, kunnes sai surmansa Mbwilan taistelussa 29. lokakuuta 1665.

Poliittinen ura
---------------

António I valittiin hallitsijaksi aiemman kuninkaan Garcia II:n jälkeen. Edeltäjänsä tavoin hän harjoitti ulkopolitiikkaa, joka pyrki portugalilaisten poistamiseen valtakunnan alueelta. Vuodesta 1620 lähtien Kongo ja Portugali olivat olleet noin 30 vuoden ajan lähes yhtäjaksoisesti keskinäisessä sotatilassa. Monien menetysten jälkeen portugalilaiset saivat sittemmin vanhoja siirtomaa-alueitaan takaisin haltuunsa etelämpänä Luandassa ja saavuttivat jonkinlaisen aselevon vihollistensa kanssa. António I tunsi kuitenkin Kongon etelärajan uhatuksi ja pyrki aloittamaan uudelleen sotatoimet portugalilaisia vastaan. Portugalilaiset saivat vihiä näistä suunnitelmista, ja osapuolten armeijat kohtasivat pienessä Mbwilan kuningaskunnassa, jonka vallanperimyskiistaan ne osallistuivat eri puolilla. Kongon joukot kärsivät verisen tappion Mbwilan taistelussa, jossa kuoli satoja kalpasotureita ja itse kuningas António. Jopa kuninkaan kruunu ja valtikka joutuivat sotasaaliina portugalilaisten haltuun.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:António I of Kongo
*Tämä artikkeli kertoo rap-artistista.* Sido *on myös kunta Malissa.*
Sido
**Paul Würdig** eli **Sido** on saksalaissyntyinen rap-artisti (s. 30. marraskuuta 1980). Sido työskentelee Aggro Berlin -nimiselle levy-yhtiölle. Sido ilmaisee itseään käyttäen yllyttäviä ja aggressiivisia sanoituksia. Ensimmäisten menestyneiden albumiensa aikoihin Sido ei paljastanut lainkaan kasvojaan ja piilotti identiteettinsä käyttämällä hopeista pääkallomaskia. Nykyään hän esiintyy enimmäkseen ilman naamiotaan mutta käyttää sitä edelleen satunnaisesti.

Nimi "Sido" sanotaan olevan lyhenne saksankielisistä sanoista: "super-intelligentes Drogenopfer" (suom. *superälykäs huumeiden uhri*), mutta alun perin nimi tuli lyhenteestä: "Scheisse in Dein Ohr" (suom. *paskaa korvaasi*).

Vuonna 2004 Sidon debyyttialbumi, *Maske* (suom. *maski*), myi yli 180 000 kopiota. Saman vuoden syyskuussa Sido voitti arvostetun saksalaisen Comet-musiikkipalkinnon Vuoden tulokkaana. Parhaiten tunnettu kappale albumilta on "Mein Block", joka kuvaa elämää Märkisches Viertelissä, Berliinin getossa, jossa köyhyys, huumeet ja alkoholismi rehottavat.

Erimielisyydet
--------------

Sido on ollut julkisuudessa paljon tuntemattomuutensa takia, esimerkiksi hänen oikeaa nimeänsä tai ikää ei ole vahvistettu Aggro Berlinin kautta.
12. tammikuuta 2007, kanavalla MTV Germany TRL, Sido kovakätisesti kritisoi muutamia yhtyeitä heidän musiikistaan. Kyseisiä yhtyeitä olivat muun muassa Linkin Park ja Fort Minor.

Listasijoitukset
----------------

### Kokopitkät

* *Maske*

Saksa: **3.** - 10.05.2004 - 28 viikkoa
Itävalta: **46.** - 16.05.2004 - 7 viikkoa
Sveitsi: **79.** - 23.05.2004 - 2 viikkoa
* *Ich*

Saksa: **4.** - 10.12.2006 - 31 viikkoa
Itävalta: **21.** - 15.12.2006 - 15 viikkoa
Sveitsi: **18.** - 12.12.2006 - 28 viikkoa
### Kokoelmat

* *Dein Lieblingsalbum* (2005)

Saksa: **2.** - 24.10.2005 - 7 viikkoa
Itävalta: **10.** - 23.10.2005 - 6 viikkoa
Sveitsi: **48.** - 23.10.2005 - 3 viikoa
* *Eine Hand wäscht die andere* (2007)

Saksa: **21.** - 07.05.2007 - 4 viikkoa
Itävalta: **29.** - 06.05.2007 - 7 viikkoa
Sveitsi: **33.** - 06.05.2007 - 6 viikkoa
* *Aggro Ansage Nr.4*

Saksa: **7.** - 06.12.2004 - 19 viikkoa
Itävalta: '**?** -
Sveitsi: '**?** -

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sido** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Otto Kivivuori** on fiktiivinen henkilö Väinö Linnan kirjoissa Täällä Pohjantähden alla. Hän on kartanon torppari Pentinkulman kylässä. Hänen vaimonsa on Anna Kivivuori, heillä oli kolme lasta: Janne, Oskari ja Elina Kivivuori. Otto on yksi Jussi Koskelan harvoja ystäviä ja auttaa tätä monessa asiassa, kun Jussi perustaa Koskelan torppaa.

Otto on muurari ja rakennusmies, ei niinkään maanviljelijä: hän ansaitsee näillä sivutöillään niin hyvin että on kannattavaa palkata mies taksvärkkiin eli pakolliseen vuokratyöhön puolestaan. Mistään ei ole puutetta, mutta kaikki valuu pois yhtä keveästi kun tuleekin – seikka mistä Anna valittaa toisinaan. Uskonnollinen Anna ei hyväksy Oton muitakaan tapoja.

Otto on pidetty mies kylillä, sillä jos joku tarvitsee jotain talous- tai käsityövälineitä - kangaspuut, rukin, kirnun, juustomuotin – käsistään kätevä Otto tekee sellaisen eikä edes kovalla hinnalla. 

Otto muuraa muun muassa Koskelan uudistorpan uunit. Hän osaa myös vetää oikeasta narusta, kun Jussi kitsailee ja haluaisi että uunit tehdään hänen hankkimistaan vanhoista tiilistä, uudet kun tulisivat kalliiksi:

> »*Ei piru vie muuraakkan. Sitten siittä vasta kallis tulee, kun se joudutaan parin vuoden päästä uusiin.*» 
> 
> 

Tottahan tämä on ja Jussi antaa periksi, koska Otto myös hankkii uudet tiilet hyvin edullisesti.

Myös ryyppy maistuu Otolle, mutta hän hallitsee itsensä eikä hänestä tule juoppoa. 

Otto kuuluu Pentinkulman työväenyhdistyksen johtokuntaan ja lakkokomiteaan 1917. Suomen sisällissodassa hän ei ole mukana punakaartissa. Sodan jälkeen hän joutuu Jannen kanssa Tampereen vankileirille. Myöhemmin Otosta tehdään työväenyhdistyksen nimellinen puheenjohtaja.

Kun sisällissodan jälkiselvittelyissä teloitetun räätäli Aadolf Halmeen leski Emma joutuu heikentyneen toimeentulonsa ja terveytensä vuoksi muuttamaan kunnalliskotiin, Halmeen jäämistö myydään huutokaupalla, ja vasaramiehenä on Otto. Myytävänä on esimerkiksi Halmeen suuri kirjasto, ja houkutellakseen yleisöä tekemään tarjouksia Otto keksii leikkipuheita:

> »*Eino Leino: Helkavirsiä. Ostakaa pojaat, että saatte laulaa Helkallenne jos teitillä semmonen on.*» 
> 
> 

Otto kuolee kirjan kolmannessa osassa jossain vaiheessa 1930-lukua sairaalassa keuhkosyöpään. Kuolinvuoteellaan hän sopii välinsä Annan kanssa.

Lähteet
-------

* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 1*. Julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1959. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-5-9.
* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 2*. Julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1960. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-6-6.
* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla 3*. Julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1962. Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-951-03509-7-3.

1. ↑  *Täällä Pohjantähden alla 1-2-3*, s. 891–892. WSOY, 2009.
**Soluväliaine** (engl. *extracellulal matrix*, lyh. ECM) ympäröi monisoluisten eliöiden soluja. Soluväliaineen tehtävinä on muun muassa suojata soluja, välittää solujen välisiä viestejä ja liittää solut toisiinsa.*lähde?* Soluväliaine voi muodostaa myös erikoisrakenteita kuten tyvikalvon, joka liittää esimerkiksi ihossa epiteelisolut alla olevaan sidekudokseen. Soluväliaine myös rajoittaa solujen fyysistä liikettä. Sidekudoksen fibroblastit voivat kuitenkin tarvittaessa erittää soluväliainetta pilkkovaa entsyymiä, jonka jälkeen solu voi liikkua vapaammin.

Koostumus ja tuotanto
---------------------

Soluväliaine koostuu perusaineesta ja rakenneproteiineista. Perusaineessa on glykosaminoglykaaneja ja proteoglykaaneja. Soluväliaineen rakenneproteiinit muodostavat erilaisia syy- tai verkkorakenteita. Rakenneproteiineja ovat kollageenin lisäksi ainakin laminiini, elastiini, tenaskiini ja fibronektiini. Rakenneproteiinikoostumus kuitenkin vaihtelee kudostyypin mukaan. Lisäksi soluväliaineessa on nestettä, jota kutsutaan interstitiaalinesteeksi eli kudosnesteeksi. Kudosneste käsittää noin 16 % kehon painosta.*lähde?*

Soluväliaine on koostumukseltaan geelimäistä ja kimmoisaa. Koostumus johtuu väliaineessa olevista proteoglykaaneista, joissa on yhteen ydinproteiiniin kiinnittyneinä jopa yli 100 sokeriketjua ja jotka pystyvät sen takia pitämään sisällään paljon vettä.

Soluväliaineen eri aineita tuottavat sidekudoksessa, luissa ja rustossa sijaitsevat fibro-, osteo- ja kondroblastit. Väliainetta ei tarvitse aina tuottaa yhtä paljon, vaan tuotantotarvetta säätelevät ainakin sytokiinit ja kasvutekijät.

Soluväliaine eri kudoksissa
---------------------------

**Epiteelikudoksessa** soluväliainetta on pääasiassa vain tyvikalvossa, joka liittää epiteelisolut alla olevaan sidekudokseen. Tyvikalvon ja sen viereisten epiteelisolujen välille muodostuu liitoksia, joita kutsutaan hemidesmosomeiksi.

**Sidekudoksessa** soluväliaine koostuu nestemäisestä osasta sekä kollageeni-, kimmo- ja verkkosäikeistä, joiden lomassa on glykosaminoglykaaneja. Glykosaminoglykaanit ovat polysakkaridiketjuja, jotka voivat olla liittyneenä proteiiniytimeen. Tällöin niitä kutsutaan proteoglykaaneiksi. Kollageenisyyt antavat sidekudokselle vetolujuutta, verkkosäikeet tukevat yksittäisiä soluja ja kimmosäikeet mahdollistavat kudoksen venytyksen. **Löyhässä sidekudoksessa** on vain vähän kimmo- ja kollageenisyitä. **Tiiviin sidekudoksen** soluväliaine puolestaan sisältää suuren määrän kollageenisyitä.

**Lasirustossa** on lähinnä tyyppi II:n kollageenisyitä ja proteoglykaania.

**Elastisessa rustossa** on tyyppi II:n kollageenisyiden lisäksi paljon kimmoyitä.

**Luukudoksen** varhainen soluväliaine koostuu lähinnä kollageenisyistä, mutta osteoblastit aiheuttavat melko pian kalsiumhydroksiapatiittisakan muodostumisen kollageenisyiden sekaan. Mineralisoitumisen jälkeen suurin osa luukudoksen soluväliaineesta on kalsiumhydroksiapatiittia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niemi, Mikko & Virtanen, Ismo & Vuorio, Eero: *Solu- ja molekyylibiologia*, s. 78 - 87. Weilin+Göös, 1995. ISBN 951-35-5685-9.
Shepard Fairey vuonna 2011.
**Frank Shepard Fairey** (s. 15. helmikuuta 1970 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija ja kuvittaja, jonka taiteen keskeisenä vaikuttajana on ollut rullalautailukulttuuri.

Fairey opiskeli Etelä-Carolinassa Charlestonissa yksityisessä Porter Gaud -koulussa ja Mt. Pleasantissa Wando High Schoolissa sekä Kaliforniassa Idyllwild School of Music and the Arts -lukiossa, josta valmistui 1988. Lukion jälkeen hän jatkoi opintojaan Rhode Islande School of Designissa, josta sai 1992 Bachelors of Arts in Illustration -tutkinnon. Opiskeluaikanaan Fairey perusti ensimmäisen yrityksensä Alternate Graphicsin, joka tuotti tarroja, t-paitoja, rullalautoja ja julisteita.

Faireyn teoksia on nykyisin esillä Smithsonian-museossa, Los Angeles County Museum of Artissa, Museum of Modern Artissa ja Victoria and Albert Museumissa.

Faireyn suunnittelema Hope-juliste.
Fairey nousi taiteellaan julkisen huomion kohteeksi Barack Obaman vuoden 2008 presidentinvaalikampanjan aikana, jota varten hän teki laajalle levinneen kampanja-aineiston ja erityisesti julisteen, jossa Obaman kasvojen alle oli kirjoitettu teksti "HOPE" (suom. *Toivo*). Teos perustuu uutistoimisto AP:n välittämään valokuvaan, jonka on ottanut Mannie Garcia. Fairey itse nosti kuvan käytöstä oikeusjutun 2009 saadakseen päätöksen siitä, ettei kuvan käyttö loukkaa kuvaajan tekijänoikeutta. Vastakanteen nosti kuvan oikeuksien omistaja AP. Fairey ja AP pääsivät ennen tuomioistuinkäsittelyä sopimukseen, jonka sisällöstä julkistettiin ainoastaan, että AP ja Fairey ryhtyvät yhteistyöhön ja Fairey pyytää vastedes kuvien käytölle luvan. Hope-kuva on liitetty National Portrait Galleryn kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shepard Fairey *thegiant.org*.  23.2.2008. Viitattu 5.3.2009. (englanniksi)
2. ↑  Smith-Miles, Charmaine: Local woman’s grandson behind the Obama "Hope" poster.  *Independent Mail*, 17.1.2009. Arkisto 4.6.2011. Viitattu 5.3.2009.  (englanniksi)
3. ↑  Pirkko Kotirinta: Kuulun Obama-teoksen oikeuksista syntyi sopu. *Helsingin Sanomat*, 15.1.2011, sivu C 5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shepard Fairey** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Shenzhenin jätekasan vyörymä** tapahtui sunnuntaina 20. joulukuuta 2015 Shenzhenissä Kiinassa. Se tapahtui noin kello 11.40 paikallista aikaa (UTC+8) ja tuhosi sekä hautasi alleen teollisuusrakennuksia ja työntekijöiden asumuksia läheisessä teollisuuspuistossa. Yhteensä 58 ihmistä kuoli ja ainakin 25:n raportoitiin kadonneen. Kyseessä oli lähinnä ihmisen välinpitämättömyyden aiheuttama teollisuusonnettomuus: sortunut aines oli talonrakentamisen sivutuotteena syntynyttä rakennusjätettä eikä maata, kuten tavallisessa maanvyörymässä. Kiinan viranomaiset ovat pidättäneet ihmisiä, joilla epäillään olevan osallisuutta epämääräisen jätekasan kokoamisessa vaarallisen korkeaksi onnettomuutta edeltäneiden kahden vuoden aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  China confirms 58 killed in Shenzhen landslide *channelnewsasia.com*.  6.1.2016. ChannelNewsAsia.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Shenzhen officer linked to landslide kills himself *news.rthk.hk*.  28.12.2015. RHTK. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
**Karen Elizabeth Young** (s. 19. kesäkuuta 1951 Montreal) on kanadalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja lyömäsoittaja.

Young varttui Quebecin provinssin Hudsonissa, aloitti kitaransoiton 14-vuotiaana ja teki pienen folkhitin "Garden of Ursh" (Reprise Records) 19-vuotiaana. Hän perusti vuonna 1975 Bug Alley Bandin, joka aluksi oli folktrio, mutta siirtyi sitten jazziin. Kokoonpanon pääpaikkana oli Montreal sen hajoamisvuoteen 1979 saakka. Kokoonpanoon kuuluivat Karen Egan -nimellä esiintyneen Youngin ohella Mike Pinsonneault, Steve Cole ja David Thompson, sittemmin myös laulaja Liz Tansey. Yhtye palasi yhteen konsertoidakseen festivaalin yhteydessä Kaliforniassa vuonna 1981.

Young opiskeli laulamista Jane Ellisonin johdolla.

Bug Alley Band -uransa jälkeen Young jatkoi työskentelyään muissa kokoonpanoissa. Hän niitti mainetta yhteistyöllään basisti Michel Donaton kanssa. Yhdessä kaksikko voitti Félix-palkinnon vuonna 1988 vuoden jazzalbumista. Kaksikko myös kiersi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Young on opettanut Montrealin yliopistossa.

Young on kuoronjohtaja Berkley E. Chadwickin sisaruksen lapsenlapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia: Karen Young


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Karen Hantze Susman** (s. 11. joulukuuta 1942 San Diego, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen naistennispelaaja. 

Susman muistetaan parhaiten Wimbledonin tennisturnauksen naisten kaksinpelin mestaruudestaan vuodelta 1962. Hän löi tuolloin Věra Pužejová Sukován loppuottelussa lukemin 6–4, 6–4. Susman myös voitti kolme Grand Slam -mestaruutta naisten nelinpelissä. Jokaisessa niistä hänen parinaan oli Billie Jean King. 

Susmanin ja Kingin muodostama sijoittamaton joukkue voitti Wimbledonin nelinpelitittelin 1961 lyömällä kolmanneksi sijoitetut Jan Lehane O’Neillin ja Margaret Courtin loppuottelussa 6–3, 6–4. Susman ja King puolustivat menestyksekkäästi mestaruuttaan 1962 voittamalla Renee Schuurman Haygarthin ja Sandra Reynolds Pricen muodostaman eteläafrikkalaisen joukkueen finaalissa 5–7, 6–3, 7–5. Susman ja King pääsivät Wimbledonin naisten nelinpelin loppuotteluun myös 1964 mutta hävisivät ykköseksi sijoitetulle Court–Lesley Turner Bowrey -parille 7–5, 6–2.

Susman ja King veivät nimiinsä naisten nelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1964 voittamalla Courtin ja Turner Bowreyn finaalissa lukemin 3–6, 6–2, 6–4. Susman ja King olivat olleet saman turnauksen loppuottelussa jo 1962 mutta olivat tuolloin hävinneet Maria Buenon ja Darlene Hardin muodostamalle joukkueelle 4–6, 6–3, 6–2. He pääsivät Yhdysvaltain mestaruuskilpailuiden nelinpelin loppuotteluun myös 1965, jolloin he kärsivät tappion Nancy Richey Gunterille ja Carole Caldwell Graebnerille 6–4, 6–4.

Lähteet
-------

1. ↑  Karen Susman Billie Jean King Cup -sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Nomination: Shelley Susman  16.11.2006. Harborough Mail.  Arkistoitu 24.10.2007. Viitattu 24.1.2008. (englanniksi)
3. ↑  Women’s Grand Slam Title Winners  2008. ESPN. Viitattu 24.1.2008. (englanniksi)
4. ↑  Corio, Ray: Question Box  24.7.1989. New York Times. Viitattu 24.1.2008. (englanniksi)
5. ↑  Ladies’ Doubles Finals The Championships, Wimbledon 2007 – Official Site. Viitattu 24.1.2008. (englanniksi)
6. ↑  History & Records: Champions (Women’s Doubles) The US Open 2006 – Grand Slam Tennis – Official Site.  Arkistoitu 26.2.2008. Viitattu 24.1.2008. (englanniksi)
**Juhani Antero Toukola** (s. 19. marraskuuta 1956, Turku) on Suomen valtakunnanvouti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen yhteiskoulusta 1975 ja valmistui 1982 oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta.

Työuransa Toukola aloitti Loviisan virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1982–1984 ja hän siirtyi sieltä Haminan viransijaiseksi kaupunginvoudiksi vuosiksi 1984–1985. Vuodet 1986–1988 Toukola toimi oikeusministeriössä viransijaisena suunnittelijana, viransijaisena nuorempana hallitussihteerinä, virkaa toimittavana nuorempana hallitussihteerinä ja viransijaisena ulosoton ylitarkastajana. Hän jatkoi työtään Helsingin ulosottoviraston virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1988–1990, kaupunginvoutina 1991–1996 ja kihlakunnanvoutina 1996–2004. Helsingistä Toukola siirtyi Vantaan kihlakunnanviraston ulosotto-osaston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2004. Vantaalta Toukola palasi oikeusministeriöön määräaikaiseksi ulosottojohtajaksi vuosiksi 2006–2009 ja sieltä Itä- ja Keski-Uudenmaan ulosottoviraston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2008. Vuodesta 2010 lähtien Juhani Toukola on toiminut Turussa valtakunnanvoudinviraston valtakunnanvoutina.

Virkatyönsä ohella Toukola on toiminut muun muassa Suomen kaupunginvoutien yhdistyksen (sittemmin Suomen kihlakunnanvoudit ry:n) hallituksen jäsenenä 1991, sihteerinä 1992–1998 ja puheenjohtajana 1998–2007. Kansainväliseen järjestötoimintaan hän on osallistunut International Association of Sheriff Officers and Judicial Officers -järjestön Suomen edustajana 1995–2007. Toukola on osallistunut myös muiden järjestöjen toimintaan sekä työskennellyt valiokunnissa ja toimikunnissa. Vapaa-ajallaan hän osallistuu innokkaasti lintujen tarkkailuun ja bongaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Petri Laurila (toimittanut): *Suomen lakimiehet, Finlands jurister 2011,* Talentum 2011, ISBN 978-952-14-1616-3, ISSN 0585-9530, sivu 1094.
**New Canaan** [nuː ˈkeɪnən] on New Yorkin esikaupunkialueeseen kuuluva vauras kunta Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa, noin 13 kilometriä koilliseen Stamfordin kaupungista. New Canaanissa asuu noin 20 000 asukasta, ja vuonna 2008 sen asukkailla oli CNN Moneyn tilaston mukaan korkeimmat mediaanitulot kaikista Yhdysvaltojen kunnista.

New Canaanissa on kaksi Metro-North-rautatielinjan asemaa, *New Canaan* ja *Talmadge Hill*. Junamatka New Yorkin Grand Central Terminaliin kestää noin tunnin. Autolla kuntaan pääsee Merritt Parkwaytä pitkin.

New Canaanin naapurikaupunkeja ovat pohjoisessa New Yorkin osavaltioon kuuluvat Lewisboro ja Pound Ridge, idässä Wilton, kaakossa Norwalk, etelässä Darien sekä lounaassa ja lännessä Stamford.

New Canaanin kunnanosia ovat keskusta, Talmadge Hill, Ponus, Smith Ridge Road, Pinneys Corners ja osa Silverminesta.

Historiaa
---------

1860-luvulla rakennettu rautatie muutti New Canaanin maatalousvaltaisesta alueesta vauraiden newyorkilaisten suosimaksi kesähuvila-alueeksi. Vähitellen he rakensivat sinne ympäri vuoden asuttavia taloja ja alkoivat kulkea junalla töissä Manhattanilla.

Toisen maailmansodan lopusta 1960-luvulle asti New Canaan oli arkkitehtuurin modernismin tärkeä keskus, jonne rakennettiin noin 80 modernia pientaloa suunnittelijoinaan muun muassa Philip Johnson, Marcel Breuer, Landis Gores, John M. Johansen ja Eliot Noyes – viisi arkkitehtia jotka tunnettiin yhteisnimellä "The Harvard Five". Tunnetuimmaksi niistä on muodostunut Johnsonin *Glass House*. 

Vuonna 2015 New Canaaniin valmistui japanilaisten SANAA-arkkitehtien Kazuyo Sejima ja Ryūe Nishizawa suunnittelema ympäristö- ja kulttuurikeskus Grace Farms, maastossa mutkitteleva sarja lasipaviljonkeja.

New Canaanin taloja ja katunäkymiä käytettiin elokuvan *Jäämyrsky* (1997) kuvauspaikkoina. Muita New Canaanissa kuvattuja elokuvia ovat *Hellyyteni kohde* (1998), *Stepfordin naiset* (2004) ja *Revolutionary Road* (2008).

Tunnettuja nykyisiä ja entisiä asukkaita
----------------------------------------

* Glenn Beck, tv- ja radiojuontaja
* L. Paul Bremer, Irakin jälleenrakennus­apu­viraston johtaja
* Ann Coulter, kirjailija
* A. J. Cronin, kirjailija
* Ann Curry, tv-juontaja
* Katherine Heigl, näyttelijä
* David Letterman, talk show -juontaja
* Christopher Lloyd, näyttelijä
* Christopher Meloni, näyttelijä
* Max Pacioretty, jääkiekkoilija
* Paul Simon, laulaja-lauluntekijä
* Stuart Symington, senaattori
* Bill Toomey, kymmenottelija
* Brian Williams, entinen uutisankkuri.

Lähteet
-------

1. ↑  Heyward, Anna: A Look at Connecticut's Grace Farms, a Studiously Calm Take on New Canaan Modernism, Travel & Leisure, päiväämätön. Viitattu 25..5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **New Canaan** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:New Canaan, Connecticut
**Karheakellukka** (*Geum hispidum*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja kellukoiden (*Geum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen sekä karkeakarvainen ruohovartinen kasvi, joka muistuttaa muita keltakukkaisia kellukoita, kuten japaninkellukkaa (*Geum macrophyllum*), idänkellukkaa (*Geum aleppicum*) ja kyläkellukkaa (*Geum urbanum*).

Ulkonäkö
--------

Karheakellukka voi kasvaa noin 40 cm korkeaksi ja se on kasvutavaltaan pysty. Karheakellukan varret ovat tavallisesti ylös asti punaruskeat ja niissä on keltaisia karvoja. Lehdet ovat väriltään tummanvihreitä. Ylimmät lehdet ovat parilehdykkäisiä ja niissä on melko lyhyet, alle senttimetrin pituiset korvakkeet. Tyvilehdet ovat karvaisia ja niissä on tavallisesti kolmiliuskainen päätölehdykkä. Karheakellukan kukat ovat tummankeltaiset ja kukkien terälehdet ovat suunnilleen yhden senttimetrin pituiset. Karheakellukka kukkii heinäkuussa.

Elinympäristö
-------------

Karheakellukka kasvaa laidunmailla, niityillä ja tienpientareilla.

Levinneisyys
------------

Karheakellukkaa tavataan Euroopassa vain Espanjan itäosissa sekä harvinaisena Etelä-Ruotsissa. Karheakellukkaa ei ole tavattu Suomessa.

Karheakellukka on löydetty Etelä-Ruotsista Varbergistä, Hallannin maakunnasta, mistä sen on kuvannut Elias Magnus Fries vuonna 1818.

Karheakellukan tieteellisen nimen lajinimi (*hispidum*) tarkoittaa karkeakarvaista.

Lähteet
-------

* Den virtuella floran: Sträv nejlikrot (*Geum hispidum*) (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10682120
* Wikispecies: Geum hispidum
* CoL: 6KG75
* EoL: 301183
* EPPO: GEUHI
* EUNIS: 179362
* GBIF: 5369717
* iNaturalist: 975933
* NCBI: 2759163
* Open Tree of Life: 3904010
* Plant List: rjp-9310
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:725256-1
* Tropicos: 50070421
* WFO: wfo-0001018429

 |

 |
**Juhani Salomaa** (2. huhtikuuta 1944 Kemi – 9. kesäkuuta 1990 Tampere) oli suomalainen päätoimittaja ja viihdekirjailija.

Kemistä kotoisin ollut Salomaa voitti 18-vuotiaana nuorten valtakunnallisen näytelmäkilpailun teoksellaan *Unelmat*. Hän kirjoitti 1960-luvun puolivälistä lähtien oululaisen Kolmiokirjan lehtiin muun muassa Regina- ja Kulta-sarjoihin. Salomaa oli sitten Elämä-lehden toimittajana 1970-luvun alussa ja lehden päätoimittajana 1972–1974. Hän kehitti vuonna 1976 suomalaisen FinnWest-lännenlukemiston, jonka päähenkilönä oli villiin länteen muuttanut Härmän puukkojunkkari Juho Kaaponpoika Helapää eli Wild Finn. Salomaa toimitti lehteä 1976–1978 ja oli senkin jälkeen lehden pääkirjoittajana kirjottaen lehteen yhteensä toistasataa tarinaa.

Vuonna 1983 Salomaa kehitti yhdessä Kari Nenosen kanssa toisen villissä lännessä seikkailleen suomalaissankarin Hulkkosen, jonka seikkailuja ilmestyi Viihdeviikareiden kustantamina pokkareina. Salomaa kirjoitti vuosina 1979–1981 kahdeksan osaa Pekka Lipponen juniorin seikkailuja, toimitti 1980-luvulla avovaimonsa Marja-Liisa Vuopposen tekemiä Jerry Cotton -käännöksiä, kirjoitti yhden Kolmiokirjan kustantamassa Katariina-sarjassa vuonna 1982 ilmestyneen romanttisen pokkarin *Pako rakkauteen* sekä lisäksi kirjoitti pari täytenovellia Jerry Cotton -sarjaan.

Salomaa siirtyi Kolmiokirjalta Kalle-lehden päätoimittajaksi. Hän kirjoitti lehteen nimimerkillä *Kalle-Juhani* seksiaiheisia "matkakertomuksia" ja pakinoita sekä lisäksi Hulkkos-novelleja ja sarjakuvatekstejä Ari Kutilan piirtämään sarjakuvaan. Salomaa oli myös usein matkanjohtajana lehden vuosina 1983–1987 lukijoilleen järjestämillä seksimatkoilla Espanjaan, Ruotsiin, Saksaan, Thaimaahan ja itäblokin maihin.

Teoksia
-------

* *Pako rakkauteen*. Katariina-sarja 11. Kolmiokirja, Oulu 1982

Toimitus- ja käännöstöitä
-------------------------

* *Ei ruumiita tyttökauppaan*. Jerry Cotton-sarja 2. Kolmiokirja, Oulu 1981 (alkuteos *Vier gegen New York*)
* *Lyijyä lunnasrahoiksi*. Jerry Cotton-sarja 2. Kolmiokirja, Oulu 1982, toimittaneet ja kääntäneet Juhani Salomaa ja Marja-Liisa Vuopponen (alkuteos *Rotes Licht für einen Teufel*)
* *MacKing kylmenee huomenna*. Jerry Cotton-sarja 4. Kolmiokirja, Oulu 1982 (alkuteos *Morgen Abend stirbt MacKing*)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Tapani Bagge : FinnWest 1976-1992 : Juhani Salomaa - FinnWestin isä (Suomen Länkkäriseura)
3. ↑  Riikka Kaihovaara : Seksi-Suomen historia - Porukalla eroon poikuudesta, Yle.fi 5.9.2017