recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Teamcenterin logoTeamcenterin logo
**Teamcenter** on tuote- ja suunnittelutiedon hallintajärjestelmä, jolla hallitaan kaikki syntyvä tuotetieto tuotekehityksen aikaisesta informaatiosta työkulkuun sekä tarkastus- ja hyväksymisvaiheisiin. Ohjelmiston ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa nimikkeiden, tuoterakenteen, yksilörakenteiden, työnkulun, muutosten ja dokumenttien hallinta. Ohjelmisto tukee myös after sales -toimintoja.

Yleistä
-------

Järjestelmää tarjotaan eriasteisina käyttöönottoina. Teamcenter Express -kokonaisuudessa yleisimmät toiminnot ovat valmiiksi konfiguroituja. Normaalissa Teamcenter-kokonaisuudessa konfigurointi tehdään käyttöönottoprojektin aikana. 

Teamcenter-tuoteperhe sisältää erillisenä myös CAD-tiedonhallinnan moduuleja. Tuettuna ovat mekaniikka-, elektroniikka- ja ohjelmistosuunnittelun ohjelmistot.

Kehittäjä:

* Siemens PLM Software (aiemmin UGS)

Viimeisin versio:

* Teamcenter 9.1 (julkaistu kesällä 2012)

Lisenssityyppi:

* Yksityinen omistusoikeus

Katso myös
----------

* Tuotteen elinkaaren hallinta
* Tuotetiedon hallinta

Lähteet
-------

* Siemens PLM Software  (Arkistoitu – Internet Archive) *lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Siemens PLM Software
* Metallitekniikka: Teamcenter lupaa alentaa ohjelmistokustannuksia[vanhentunut linkki]
* Metallitekniikka: Wärtsilä valitsi Teamcenterin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Women’s Wear Daily WWD Thursday: Marimekko – Two Weeks to Market with New Software
* CIMdata: Patria Standardizes on UGS’ NX and Teamcenter Product Lifecycle Management (PLM) Software
Pyhän Marian kirkko
**Pyhän Marian seurakunta** on inkeriläinen luterilainen seurakunta Pietarissa. Nykyinen Pietarin Pyhän Marian kirkko valmistui 1805, ja siitä tuli vallankumouksen jälkeen Inkerin hiippakunnan tuomiokirkko.

Historia
--------

Ruotsin vallan aikana Nevanlinnassa oli ruotsalais-suomalainen seurakunta 1630-luvulta lähtien. Kirkko sijaitsi Ohtajoen läheisyydessä. Seurakuntaan kuului linnan väestö ja lähiseudun suomalaisten kylien asukkaita. Pietarin Pyhän Marian seurakunta perustettiin vuonna 1703. Se jakaantui vuonna 1769 ruotsalaiseen Pyhän Katariinan ja suomalaiseen Pyhän Marian seurakuntaan. Kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia vuoteen 1937 asti. Neuvostoaikana kirkossa toimi muun muassa luutavarasto ja eläinnäyttely.

Pyhän Marian seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ensin osaksi Viron evankelis-luterilaisen kirkon alaisuuteen. Kun Inkerin kirkko perustettiin 1992, Pyhä Maria siirtyi siihen. Kirkkonsa seurakunta sai kokonaisuudessaan takaisin vuonna 1995. Nykyisin seurakunnassa on noin 300 jäsentä ja kirkossa pidetään jumalanpalveluksia sekä suomeksi että venäjäksi.

Kylät
-----

Pyhän Marian seurakuntaan kuuluivat 1900-luvun alussa seuraavat suomalaisten asuttamat kylät: Autuansaari, Kaljula, Kivinenä, Kolomäki, Lahti, Lahdenkontu (Konnaja Lahta), Liiha, Mantere, Muurola, Vanha-Paanova (Staropanovo), Uusi- eli Suomen-Paanova, Parkala, Rasvala, Ripatsu (Rybatskaja), Ristisaari, Sorsanjoki (Utkina Zavod), Sutela, Tönttölä, Vahviaisi (Sosnovaja Poljana), Vallinginkylä, Uusikylä (Muurolassa) ja Uusikylä eli Malnova.

Ortodoksisia inkerikkoja asui Lahdessa, Lahdenkonnussa, Liihassa, Vanhassa-Paanovassa, Parkalassa, Ripatsussa ja Muurolan Uudessakylässä. Melkein kaikissa kylissä oli myös venäläisiä asukkaita.

Lähteet
-------

1. ↑  *Keski-Inkeri: kylä- ja tiekartta*. Ingriainfo Oy, 1993. ISBN 951-96326-1-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Seurakunnan kotisivut
* Tietoa Pyhän Marian seurakunnan kirkonarkistoista (Arkistolaitos)
* Pyhän Marian seurakunta Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)

  

Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat

* Inkere
* Jaama
* Järvisaari
* Haapakangas
* Hatsina
* Hevaa
* Hietamäki
* Kaprio
* Kattila
* Keltto
* Kolppana
* Koprina
* Kupanitsa
* Lahti
* Lempaala
* Liissilä
* Markkova
* Miikkulainen
* Moloskovitsa
* Narvusi-Kosemkina
* Novasolkka
* Pyhä Maria (Pietari)
* Pähkinälinna
* Ropsu
* Rääpyvä
* Saari
* Serepetta
* Siestarjoki
* Skuoritsa
* Soikkola
* Spankkova
* Toksova
* Tuutari
* Tyrö
* Valkeasaari
* Venjoki
* Viron Inkeri
* Vuole
**Katri Kovasiipi** on suomalainen kriitikko, kulttuuritoimittaja ja päätoimittaja. 

Hän on kirjoittanut kuvataidekritiikkiä suomalaisiin lehtiin jo lähes kaksikymmentä vuotta, ja toiminut päätoimittajana ensin *Niveltieto*-lehdellä vuodesta vuodesta 2008 alkaen, ja vuodesta 2021 eteenpäin Kovasiipi on ollut Karjalan sivistysseuran päätoimittaja.

Kovasiipi opiskeli suomen kieltä ja kirjallisuutta Joensuun yliopistossa, ja valmistui Tampereen yliopistosta kirjallisuuden, kielitieteiden, journalismin ja opetuksen aloilta vuonna 1995. Hän on tehnyt kulttuuritoimittajan ja taidekriitikon työtä *Aamulehdessä* vuodesta 2007 alkaen, sekä Kulttuuritoimitus.fi-sivustolla vuodesta 2019 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Katri Kovasiipi: "Karjalan kielen näkömini leheššä on tärkietä".  *Karjalan sivistysseura*, 21.12.2021. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 07.04.2023.
2. ↑  Karjalan Heimo -lehden historiaa.  *Karjalan Sivistysseura*,. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 07.04.2023.
3. ↑  Katri Kovasiipi Kulttuuritoimitus. Viitattu 07.04.2023.
4. ↑  Katri Kovasiipi linkedin. Viitattu 07.04.2023.
**Tellervo, Tapion tytär** (myös nimellä **Diana**) on Yrjö Liipolan pronssiveistos vuodelta 1928. Se sijaitsee Helsingissä Kolmikulman puistossa Kaartinkaupungin kaupunginosassa.

Historia
--------

### Varhaisvaiheet

Helsingin kaupunki tilasi tuolloin jo tunnetulta kuvanveistäjä Yrjö Liipolalta taideteoksen ydinkeskustassa sijaitsevaan Kolmikulmaan vuonna 1928. Se hankittiin Töölön Taidehallin näyttelyssä esillä olleen Liipolan *Diana*-pienoisveistoksen vuodelta 1924 perusteella. Veistos valettiin pronssiin Unkarin kuningaskunnassa, jossa taiteilija asusteli pitkiä vaiheita 1900-luvun alkupuolella.

Vuonna 1929 julkistetusta veistoksesta tuli pian yksi Helsingin kaupungin tunnetuimpia julkisia taideteoksia. Poikatyttöä kuvaava teos oli 1900-luvun alkuvuosikymmenien Euroopan kaupungeissa uuden naiseuden symboli. Diana sopi aikanaan urheilua ja ruumiinkulttuuria ihailevan nuoremman polven edustajaksi. Uuden vuosisadan ensimmäisten vuosien alastomuusliike pyrki poistattamaan alastomuudesta erotiikan ja normalisoi sitä täten taiteessa.

### Nykypäivä

Veistoksen kädessä oleva keihäs on saanut osansa toistuvasta ilkivallasta. Siinä roikutaan, jolloin se vaurioituu. Nykypäivään asti itse teos on säästynyt ilkivallalta.

Kolmikulmaa uudistettiin vuonna 2007. Uudistuksien yhteydessä patsaan edustalla oleva vesiallas remontoitiin ja siihen asennettiin Dianan keihään kaarta kuvastavat suihkulähteet. Kummatkin Diana-veistokset kuuluvat nykyisin Helsingin taidemuseon taidekokoelmiin.

Nimikysymys
-----------

Taideteos on saanut inspiraationsa eri tarustojen metsästävistä jumalattarista. Veistosta on kutsuttu aina nimillä Tellervo sekä Diana, sillä kummatkin ovat metsästäviä jumalattaria - tosin eri maiden tarustoissa. Antiikin roomalaisen mytologian Dianan on kuvattu usein metsästävän jousella ja Kalevalan Tellervon taas keihäällä. Tämä on vaikuttanut myös kaupungin paikannimiin; puiston, jossa veistos sijaitsee, oikea nimi on Kolmikulma, mutta siitä käytetään myös nimeä Dianapuisto.

Kuvia teoksesta
---------------

* Veistos jatkosodan aikana vuonna 1942.Veistos jatkosodan aikana vuonna 1942.
* Veistos maaliskuussa 1961.Veistos maaliskuussa 1961.
* Veistos toukokuussa 2009.Veistos toukokuussa 2009.
* Veistos heinäkuussa 2017.Veistos heinäkuussa 2017.

Katso myös
----------

* Luettelo Helsingin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tellervo, Tapion tytär (Diana) : Yrjö Liipola *HAM*.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 26.6.2021.
2. 1 2 3  Tellervo Tapion tytär *hkn.fi*. Viitattu 26.5.2021.
**Veikko Ilmari Pakarinen** (12. syyskuuta 1910 Viipuri – 6. joulukuuta 1987 Gold Coast, Australia) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.

Pakarinen kehitti rekillä uuden liikkeen, ns. selinpuolijättiläisen, joka tunnettiin nimellä "Pakarinenswäng".

Viipurissa ennen sotia Pakarinen työskenteli vaatekauppiaana yhdessä nyrkkeilijä Valle Reskon kanssa (Herrain vaatehtimo Resko & Pakarinen). Sotien jälkeen Pakarisella oli oma vaatekauppa Jyväskylässä. Hän muutti perheineen 1959 Australiaan ja työskenteli siellä muurausurakoitsijana.

Ilmari Pakarisen poika John (Juha) Pakarinen (s. 23.7.1942 Jyväskylä) oli Australian maajoukkueessa uimahyppääjänä. Kansainyhteisön kisoissa Perthissä 1962 hän oli ponnahduslaudalla kuudes.

Olympiasaavutuksia
------------------

* Olympiapronssia Los Angelesissa 1932 (voimistelun joukkuekilpailu)
* Olympiapronssia Berliinissä 1936 (voimistelun joukkuekilpailu)
* Lisäksi 1932 rekillä neljäs, hevosella kahdeksas ja 1936 rekillä kuudes
* MM-kilpailuissa 1934 hevosella neljäs
* Suomen mestari rekillä 1933 ja 1935, hevosella ja nojapuilla 1935

Lähteet
-------

1. 1 2  Siukonen, Markku: "Urheilukunniamme puolustajat - Suomen olympiaedustajat 1906–2000", sivu 238. 2001

Aiheesta muualla
----------------

* Leike: Suomen voimistelijat Los Angelesin kisoissa
**Sophie Mannerheimin koulu** on elokuussa 2011 yhdistynyt peruskoulu Helsingin Taka-Töölössä. Koulussa toimivat luokat 1.–9. ja sillä on sairaalaopetuksen erityistehtävä opettaa HYKSin sairaalahoidossa olevia peruskouluikäisiä lapsia.

Koulu toimii nykyisellään HYKS Psykiatriakeskuksen edustalla siirreltävissä moduulirakennuksissa. Koulutilojen on määrä säilyä samassa paikassa vähintään 2020-luvun alkuvuosiin saakka. Lisäksi koululla on sivutoimipisteet Stenbäckinkadulla lähellä Uutta lastensairaalaa ja Pitäjänmäessä.

Koulu on nimetty muun muassa Lastenlinnaa perustamassa olleen sairaanhoitaja Sophie Mannerheimin mukaan. Koulu oli alun perin Auroran koulu ja sijaitsi länsi-pasilassa, Auroran sairaala-alueella osoitteessa Nordenskiöldinkatu 20.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meidän koulu *Sophie Mannerheimin koulu*. Helsingin kaupunki. Viitattu 16.11.2019.
2. 1 2  Jompero, Sanna: Sairaalakoulu vaihtoi nimensä ja sai nyt uudet tilat *Helsingin Uutiset*.  18.10.2019. Viitattu 16.11.2019.
3. ↑  Aalto, Maija: Helsingissä on koulu, jonka ansioista kaikki lapset pääsevät oppimaan *Helsingin Sanomat*.  15.11.2019. Viitattu 16.11.2019.
**Toivaanjärvi** on matala, saariluvultaan runsas ja rantaviivaltaan mutkainen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 94 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Toivaanjärven etelä- ja pohjoisosaa erottaa toisistaan Paimenenniemi ja yhdistää niemen länsipuolinen kapea Paimenensalmi. Järven nimettyjä lahtia ovat muun muassa Löpönlahti ja Katunkalahti. Lemilahti järven länsiosassa on kuroutunut lähes erilleen pääaltaasta. Toivaanjärven pohja kumpuilee. Järven pohjoisosassa on kaksi vähintään kymmenmetristä syvännettä.

Toivaanjärvi saariluku on 15. Laajin saari on järven eteläpuoliskon keskellä sijaitseva noin seitsenhehtaarinen Palosaari. Sen luoteispuolella sijaitsee Sileäsaari. Saaria erottaa kapea ja matala salmi. Järven pohjoisosassa sijaitsee noin nelihehtaarinen Isosaari. Lemisaaret on saarirykelmä järven länsiosassa.

Toivaanjärven itäpuolitse kulkee seututie 524. Järven rannoille on rakennettu pientaloja ryhmittäin. Järveä reunustaa metsä- ja suomaa (Toivaanneva, Lemisuo). Noin kaksi kilometriä Toivaanjärveltä itään virtaa Lieksanjoki, järven ja joen välissä sijaitsee laaja Oravinsuo.

Toivaanjärveen virtaa Pääjoki luoteesta Toivaslammelta (124,8 metriä mpy). Joki laskee Toivaanjärveen sen luoteispuolella sijaitsevien korpilampien kautta. Järven eteläosaan virtaa Kortepuro luoteesta Mustalammelta (119,2 metriä mpy). Järven pohjoispuoliselta Mömmökankaalta virtaa nimetön tulouoma. Toivaanjärven pohjoispuolisko kaventuu kohti kaakkoa luusuaksi, josta alkaa mutkainen Kokkojoki, joka laskee kaakkoon Pankajärven (115,2 metriä mpy) Kokkolahteen.

Toivaanjärven vesitilavuus on 4 678 000 kuutiometriä.

Toivaanjärvi (04.426.1.001) kuuluu Kokkojoen valuma-alueeseen (04.426), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Toivaanjärvi on laajin Kokkojoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Toivaslampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Toivaanjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.9.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.9.2023.
3. ↑  Toivaanjärvi (04.426.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.9.2023.
4. ↑  Kokkojoen valuma-alue (04.426) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.9.2023.
**Helga Liselott "Lottie" Tham** (s. 18. huhtikuuta 1949) on ruotsalainen, joka on noussut julkisuuteen H&M-vaatekauppaketjun osaomistajana. Peritty varallisuus on nostanut hänet miljardööriksi.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu *Forbes* luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 965. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin oli 2,5 miljardia dollaria. Hänen edesmennyt isänsä Erling Persson (1917–2002) perusti vaateyritys H&M:n vuonna 1947. Lottie Tham on perinyt osuuden yhtiöstä, ja helmikuussa 2018 hän piti perheineen hallussaan 5,4 prosentin osuutta yhtiön osakkeista. Hänen veljensä Stefan Persson, joka oli maaliskuussa 2018 Ruotsin rikkain ihminen, on yhtiön aiempi toimitusjohtaja ja nykyinen hallituksen puheenjohtaja. Sittemmin H&M:n toimitusjohtajaksi on noussut Stefanin poika Karl-Johan Persson (s. 1975). Myös Thamin toinen veljenpoika Tom Persson ja veljentytär Charlotte Söderström ovat miljardöörejä.

Lottie Tham ei ole työskennellyt H&M-yrityksessä ja hän välttelee julkisuutta. Hän on kuitenkin toiminut aktiivisena sijoittajana ainakin Tukholman pörssissä. Hän on naimisissa taloustoimittaja ja kirjailija Pieter Thamin kanssa. Heillä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Helga Liselott Tham *Svenska Dagbladet, svd.se*. Viitattu 8.4.2018. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  965. Lottie Tham (The World's Billionaires)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Han grundade klädimperiet (H&M:n perustajan perillisten luettelo) *Expressen, expressen.se*.  18.7.2008. Viitattu 8.4.2018. (ruotsiksi)
4. ↑  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Arkistoitu kopioShareholders *H&M Group, hm.com*.  28.2.2018.  Arkistoitu 13.10.2018. Viitattu 8.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  Björn Ekvall, Birgitta Forsberg: Arkistoitu kopioGuldfiskarna som skuggar hajarna på börsen (arkistoitu artikkeli, via archive.fo) *Affarsvärden, affarsvarlden.se*.  13.2.2007.  Arkistoitu 18.4.2013. Viitattu 8.4.2018. (ruotsiksi)
7. ↑  Pieter Tham: från pop- ynglingar till finansvalpar *realtid.se*.  20.3.2009. Viitattu 8.4.2018. (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Lottie Tham  –  Tarkka syntymäpäivä. Syntymävuosi löytyy olemassaolevista lähteistä
Arushan kansallispuistoMeru-vuori Momellan portilta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Arushan alue, Tansania |
| Lähin kaupunki | 
Arusha |
| Pinta-ala | 
137 km2 |

Hallinto| Tyyppi | 
kansallispuisto |
| Perustettu | 
1960 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Arushan kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Tansaniassa lähellä Arushan kaupunkia.

Puiston maisemaa hallitsee Meru-tulivuori. Siellä on myös vehreitä laaksoja, järviä ja pieniä tasankoja. Monipuoliseen eläimistöön kuuluvat elefantit, paviaanit, puhvelit ja virtahevot. Puistossa on tavattu yli 450 lintulajia, joiden joukossa ovat Momella-järven flamingot.

Alueen matkailumahdollisuudet tulivat tunnetuiksi jo vuonna 1876 kun kreivi Teleki raportoi Momella-järven lukuisista virtahevoista ja sarvikuonoista. Trappen perhe perusti sinne karjatilan vuonna 1907. Rouva Trappe lahjoitti myöhemmin suuren osan maistaan riistanhoitoalueeksi. Puisto perustettiin 1960 nimellä Ngurdoton kraatterin kansallispuisto. Nykyisen nimensä puisto sai, kun siihen liitettiin Meru-vuoren alue vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2  Welcome to our world (kansallispuistojen esite) *Tanapa*.  2020. Viitattu 7.10.2023.
2. ↑  Welcome to Arusha park *Arusha Park*. Viitattu 7.10.2023.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arushan kansallispuisto**.
**Kirkkonummen venäläinen hautausmaa** tai **Porkkalan hautausmaa** (ruots. *Kyrkslätts ryska begravningsplats* tai *Porkala begravningsplats*) on Kirkkonummella Kolsarin kylässä sijaitseva historiallinen muistomerkkihautausmaa, johon ei nykyisin enää suoriteta hautauksia. Hautausmaalla sijaitsee 489 Neuvostoliiton aikaista hautaa, joista 210 on sotilashautoja, 95 siviilihautoja ja 184 lapsihautoja.

Historia
--------

Vuonna 1944 jatkosodan päättäneen Moskovan välirauhan mukaisesti Neuvostoliitto vuokrasi Suomelta Porkkalan alueen 50 vuodeksi viidellä miljoonalla markalla. Neuvostoliiton pääministeri marsalkka Bulganin ilmoitti kuitenkin 17.9.1955 Neuvostoliiton luopuvan vuokra­oi­keu­destaan, mikä kestikin lopulta vain 25.1.1956 saakka.

Porkkalan hautausmaalle on haudattu Porkkalan vuokra-aikana kuolleiden neuvostosotilaiden ja siviilien ruumiit. Joukossa on myös upseerien perheiden lastenhoitotehtävissä olleita isoäitejä ja lapsia. Hautausmaan tunnetuin vainaja on kapteeni Belov, joka ammuttiin 3.11.1944 ensimmäisten neuvostosotilasryhmien saapuessa Suomeen. Belov ammuttiin Helsingissä Lauttasaaren kohdalla ryhmän kävellessä Helsingin Länsisatamasta kohti Porkkalaa. Alun perin Belov haudattiin Upinniemen edustalla sijaitsevalle Mäkiluodon linnakesaarelle, mutta Porkkalan luovutuksen jälkeen useat neuvostovainajat koottiin keskitetysti Porkkalan hautausmaalle.

Hautausmaata on hoitanut vuoden 2022 kesästä asti Kirkkonummen seurakuntayhtymä. Hautausmaan hoidon kustantaa Itä-Suomen aluehallintovirasto. Venäläisten sotavainajien hautojen hoito Suomessa perustuu Suomen hallituksen ja Venäjän federaation välillä solmittuun sopimukseen, joka on allekirjoitettu vuonna 1992. Sopimuksen mukaan Venäjän federaation hallitus turvaa vastaavasti Venäjän alueella olevien suomalaisten sotilaiden hautapaikkojen ja muistomerkkien suojelun ja oikeuden niiden säilyttämiseksi.

Hautausmaa on kärsinyt ajoittain ilkivallasta Venäjän aloitettua hyökkäyssodan Ukrainaan helmikuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Venäläinen hautausmaa Kirkkonummen seurakuntien hoitoon *Kirkkonummen seurakunnat*. Viitattu 7.10.2023.
2. 1 2  Porkkalan hautausmaa *www.kirkkonummensanomat.fi*. Viitattu 7.10.2023.
3. ↑  Miksi Suomen valtio hoitaa esimerkiksi Kirkkonummella yhä venäläistä hautausmaata? *Viisykkönen*. Viitattu 7.10.2023.
4. ↑  Venäläistä hautausmaata töhrittiin Kirkkonummella – portille ilmestyi sodan symboli *Ilta-Sanomat*.  9.5.2022. Viitattu 7.10.2023.
Erilaisia tunneleita: Numero 1 on pohjatunneli.
**Pohjatunneli** on tunnelityyppi, joka kulkee suoraan vuoren pohjan läpi, yleensä kahden samalla korkeudella olevan laakson välillä. Näin reitistä yritetään saada mahdollisimman suora ja nopea. Yleensä pohjatunnelit ovat rautetietunneleita. Niitä on rakennettu paljon Alpeille korvaamaan vanhoja vuoristorautateitä tai niiden tunneleita.

Pohjatunneleita
---------------

Tunnettuja pohjatunneleita, suluissa pituus ja valmistumisvuosi:

* Ranska/Italia Mont d'Ambinin pohjatunneli (57,5 km, rakenteilla)
* Sveitsi Gotthardin pohjatunneli (57,1 km, 2016)
* Itävalta/Italia Brennerin pohjatunneli (55 km, rakenteilla)
* Sveitsi Lötschbergin pohjatunneli (34,6 km, 2007)
* Itävalta Semmeringin pohjatunneli (27,3 km, rakenteilla)
* Sveitsi Cenerin pohjatunneli (15,4 km, 2020)
* Sveitsi Furkan pohjatunneli (15,4 km, 1982)
* Sveitsi Zimmerbergin pohjatunneli (9,5 km 2003 + toinen osa suunnitteilla)

Lähteet
-------

1. ↑  Gotthard Base Tunnel | Definition, Switzerland, Opening, & Facts | Britannica *www.britannica.com*.  18.8.2023. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Base tunnel
**Graeme Brown OAM** (s. 9. huhtikuuta 1979 Darwin, Australian Pohjoisterritorio) on australialainen maantie- ja ratapyöräilijä.

Suurimmat voittonsa Brown on saavuttanut ratapyöräilyssä, jossa hän on voittanut kultaa niin olympialaisissa, maailmanmestaruuskilpailuissa kuin Kansainyhteisön kisoissakin. Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 Brown voitti kultaa joukkuetakaa-ajossa maailmanennätysajalla joukkuetovereinaan Brett Lancaster, Bradley McGee ja Luke Roberts. Kultaa hän voitti myös pariajossa parinaan Stuart O'Grady.

Maantiepyöräilyssä Brown kilpaili ammattilaisena 2002–2016. Hänet tunnettiin kovana kirimiehenä. Useiden etappivoittojen lisäksi hän voitti Tour de Langkawi -etappikilpailun pistekilpailun vuosina 2003 ja 2005.

Saavutuksia
-----------

2001
Tour Down Under, 1. etapin voitto
Giro delle Regione (U23), 6b etapin voitto
Tour of Japan, 5. etapin voitto
2002
Tour de Langkawi, 6. ja 10. etapin voitto
Italian ympäriajo, 1. etapilla toinen
Ratapyöräilyn maailmancup, Moskova, pisteajon voitto
Kansainyhteisön kisojen ratapyöräily, joukkuetakaa-ajon voitto
Kansainyhteisön kisojen ratapyöräily, scratch race voitto
2003
Tour Down Under, 6. etapin voitto
Tour de Langkawi, 5. ja 7. etapin sekä pistekilpailun voitto
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut, joukkuetakaa-ajon voitto
2004
Geelong Bay Classic Series, 1. etapin voitto
Olympialaiset, Ateena 2004, joukkuetakaa-ajon voitto
Olympialaiset, Ateena 2004, joukkuesprintin voitto
2005
Tour de Langkawi, 1. 5. 7. 9. ja 10. etapin sekä pistekilpailun voitto
2006
Saksan ympäriajo, 4. ja 8. etapin voitto
Tour de Rijke, voitto
Cronulla International Grand Prix, voitto
2007
Kalifornian ympäriajo, 1. etapin voitto
Vuelta a Murcia, 3. etapin voitto
Puolan ympäriajo, 2. etapin voitto
2008
Trofeo Cala Millor, voitto
Vuelta a Murcia, 1. etapin voitto
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut, joukkuetakaa-ajon pronssia
2009
Tour Down Under, 3. etapin voitto
Vuelta a Murcia, 1. ja 5. etapin voitto
Nokere Koerse, voitto
Omloop van het Houtland, voitto
2010
Italian ympäriajo, 3. etapilla toinen
Itävallan ympäriajo, 8. etapin voitto

Lähteet
-------

* Profiili Cycling Archives -sivustolla

### Viitteet

1. ↑  Graeme Brown *procyclingstats.com*. Viitattu 17.1.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee alttarirakennelmaa. Henkien talo on myös Isabel Allenden romaani.*
Henkien taloja myytävänä Ubon Ratchathanissa Thaimaassa
Pyhien puiden juurella näkee usein joukoittain vanhoja henkien taloja teiden varsilla ja temppelien pihoilla.
**Henkien talo** (thaiksi ศาลพระภูมิ, IPA:[săːn pʰráʔ pʰuːm]) on Kaakkois-Aasian maissa Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa yleinen henkiuskomuksiin liittyvä alttarirakennelma tai kotialttari. Useimmissa taloissa ja liikerakennuksissa on henkien talo yleensä tontin kulmassa. Alttarin sijainti on monesti harkittu tarkkaan käyttäen apuna brahmiinipappia. Henkien talo on useimmiten temppelin tai palatsin muotoon rakennettu pilari. Alttarin tarkoitus on muistaa ja lepyttää maan henkiä, joille tarjotaan juomaa ja ruokaa, ja poltetaan suitsukkeita. Usein henkien talon edessä vietetään lyhyt hartaushetki, jonka aikana toivotaan siunausta ja onnea.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henkien talo**.
* Animismi Thaimaassa: Henkien talo (englanniksi)
Valokuva Heikki Räsäsen suunnittelemasta *Valtiopäivämies Matti Holman muistomerkistä*. Muistomerkki on Kauhavalla, Alahärmän palvelutoimiston eli Alahärmän entisen kunnantalon edustalla, Härmäntie 18. Teos on vuodelta 2001.
**Matti Holma**, alkuaan **Suorsholma** (19. syyskuuta 1817 Alahärmä – 11. joulukuuta 1900 Alahärmä) oli suomalainen maanviljelijä, herastuomari ja valtiopäivämies.

Holman vanhemmat olivat Johan ja Elisabeth Margareta Andersdotter Tyni ja puoliso Maria Yrjöntytär Holma. Holma syntyi torpparin poikana, mutta oli sittemmin Suorsholman eli Holman talon isäntä. Hän toimi Alahärmässä kihlakunnanoikeuden puukkojunkkarien aikaan, toimien nimismiehen ja varanimismiehen apuna "häjyjä" vangittaessa. Lautamiehen tehtävässään hän osallistui muun muassa Matti Haapojan vangitsemiseen. Holma toimi myös seurakunnan köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä. 45 vuoden ikäisenä Holma valittiin talonpoikaissäädyn edustajana valtiopäiville 1863 Pohjanmaan keskisestä alisesta kihlakunnasta. Kaksikielisestä vaalipiiristä hänet valittiin suomenkielisen vähemmistön ehdokkaana manttaaliäänten enemmistöllä. Holman puheenvuorot valtiopäivillä osoittavat hänen kantansa ja käsitystensä pohjautuneen oman kotipaikkakuntansa oloihin. Maatalouden kehittäminen oli hänelle ensisijaista. Valtiopäivätyöskentelyn aikana Holma lisäksi oppi arvostamaan erityisesti kansakouluhankkeen merkitystä. Marras-joulukuun vaihteessa 1863 hänet nimettiin talonpoikaissäädyn talousvaliokunnan varajäseneksi.

Matti Holmalle on pystytetty muistomerkki vuonna 2001 Alahärmän kirkonkylään kunnantalon eteen.

Lähteet
-------

* Eero Kojonen: Alahärmän historia I, Vaasa 1993 s. 517–523
* Eteläpohjalaisia elämäkertoja A-L. Vaasa 1963
* Hillevi Tyni (toim.): Matti ja Maria Holman suku. Saarijärvi 2003 ISBN 952-91-5980-3

### Viitteet

1. ↑  Kuolleita.  *Pohjalainen*, 13.12.1900, nro 195, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.2.2021.
2. 1 2  Geni: Matti Juhonpoika Holma Viitattu 27.2.2021.
3. ↑  Kuolleita.  *Pohjalainen*, 13.12.1900, nro 195, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.2.2021.
4. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 84. Helsinki: Otava, 1926.
5. ↑  Matti Holmalle muistomerkki Alahärmään Yle, 4.7.2001. Viitattu 13.1.2021.
**Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a. s.** (lyhennys **SEPS**) on Slovakian kansallinen kantaverkkoyhtiö ja sähkönsiirron systeemioperaattori (TSO). Tämän Slovakian valtion omistaman, valtiovarainministeriönsä välityksellä ohjaaman osakeyhtiön päätoimipaikka sijaitsee Bratislavassa. Yrityksen liikevaihto oli 441,2 miljoonaa euroa (2021), ja voitto verojen jälkeen 18,3 miljoonaa euroa. Yhtiön palveluksessa oli keskimäärin 546 ihmistä (2021). SEPSin tytäryhtiö on lyhykestoisella sähkömarkkinoilla toimiva OTKE a. s.

SEPS hallinnoi yli 3 100 kilometriä suurjännitelinjoja, sekä 22 sähköasemaa ja 40 muuntaja-asemaa siirtolinjojen jännitteen säätämiseksi. Sähkönsiirron kantaverkkoon kuuluvia 400 kilovoltin siirtolinjoja oli 2 356,6 kilometriä, 220 kV:n linjoja 690,0 kilometriä ja 110 kV:n linjoja 79,8 kilometriä (vuonna 2021).

Slovakiassa tuotettiin vuonna 2021 yhteensä 30,093 GWh sähköä, ja käytettiin hieman enemmän eli 30,867 GWh. Erotus katettiin naapurimaista tuodulla sähköllä. Sähköstä ydinvoimalat tuottivat 15,730 GWh (52,3 %), fossiilisia polttoaineita käyttävät voimalaitokset 7,274 GEh (24,2 %), vesivoimalat 4,871 GWh (15,3 %), ja uusiutuvia energialähteitä käyttävät voimalaitokset 2,380 GWh (7,9 %). SEPS vastasi tarvittavasta sähkön siirrosta voimaloista kantaverkkojen kautta paikallisille sähkölaitoksille sekä sähkösiirosta ulkomailta ja ulkomaille. 

SEPS on Euroopan kantaverkkoyhtiöiden yhteistyöjärjestö ENTSO-E:n jäsenyritys. Slovakian kantaverkko (SEPS) kytkeytyy suurjänniteyhteyksillä Tšekin (ČEPS), Puolan (PSE), Ukrainan (Ukrenerho), Romanian (Transelectrica), Unkarin (MAVIR) ja Itävallan kantaverkkoihin.

* 400 kV:n kantaverkkoa.400 kV:n kantaverkkoa.
* Mutka 400 kV:n suurjännitelinjassa.Mutka 400 kV:n suurjännitelinjassa.
* 220 kV:n kantaverkkoa.220 kV:n kantaverkkoa.
* Lemešanyn sähköasema (400 kV/ 220 kV/ 110 kV).Lemešanyn sähköasema (400 kV/ 220 kV/ 110 kV).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  About the company SEPS a.s. sepsas.sk. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Individual and Consolidated Annual Report 2021 (pdf) SEPS a.s. sepsas.sk. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a. s. mfsr.sk. Viitattu 28.1.2023. (slovakiksi)
4. ↑  Contact SEPS a.s. sepsas.sk. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Basic data of the transmission system (2021) SEPS a.s. sepsas.sk. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
6. ↑  ENTSO-E Member Companies  12/2022. entsoe.eu. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
7. ↑  ENTSO-E Annual Report. 2021 Edition (vuosiraportti pdf-muodossa (10 MB))  2022. entsoe.eu. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)
8. ↑  Grid maps SEPS a.s. sepsas.sk. Viitattu 28.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Ten-Year Network Development Plan fo the Period 2020–2029 (pdf) (englanniksi) (sepsas.sk)
* ENTSO-E Transmission System Map (Euroopan ja lähialueiden kantaverkkojen kartta) (englanniksi) (entsoe.eu)
**Pertti Jalava** (s. 4. toukokuuta 1960 Turku) on suomalainen säveltäjä. Jalava on voittanut useita palkintoja kansallisissa ja kansainvälisissä sävellyskil­pailuissa teoksillaan jousiorkesterille, puhallinorkesterille, kamariyhtyeille, jazz-yhtyeille ja Big bandille. Hänen teoksiaan ovat esittäneet useat orkesterit ja kamarikokoonpanot Suomessa ja ulkomailla. Vuodesta 2001 Jalava on toiminut päätoimisena säveltäjänä.

Hänen tuotantoonsa kuuluu lukuisia teoksia erilaisille kamari­kokoonpanoille ja orkesterille, muun muassa viisi sinfoniaa (1995, 1999, 2008, 2015 ja 2017), pianokonsertto, huilukonsertto *Tuulessa*, neljä jousikvartettoa ja laaja kitarakvintetto "Huuhkaja". Hän on sä­veltänyt runsaasti myös jazzyhtyeille ja Big bandille. Lisäksi tuotantoon kuuluu joitakin teoksia kuorolle. Vaikka hän tyylillisesti pitääkin kaksi musiikkinsa pääaluetta; jazz sekä kamari- ja orkesterimusiikki; ryhtymättä niin sanottuun cross-overiin hän antaa vaikutteitten liikkua molempiin suuntiin ja niissä voi havaita monia yhteisiä piirteitä: rytmin ja melodian tärkeä rooli, polyfonia, kuvallinen kerronnallisuus ja tapahtumien runsaus. Musiikkinsa päämääriksi Jalava on linjannut tunneilmaisun ja kerronnallisuuden.

Sävellystä ja ylipäätään musiikkia Jalava on opiskellut lähes täysin ilman ohjausta. Ehdittyään luoda jo laajan rock- ja klassisvaikutteisen ohjelmiston jazz-yhtyeilleen hän 1993 opiskeli näyttämömusiikin sävellystä yhdysvaltalaisen Craig Bohmlerin opastuksella Suomen Musiikkiteatteri ry:n puo­livuotisella kurssilla. Lopputyö­nään Jalava sävelsi kamarioopperan "Paratiisi". Käännekohdaksi muodostuneen kurssin jälkeen Jalava aloitti aktiivisen itseopis­kelun ja osallistui Turun Filharmonisen orkesterin ja Turun Yliopiston sävellys­laboratorioihin vuosina 1994, 1996 ja 1998.*lähde?*

Jalava on julkaissut neljä albumia: Jalavan kamariorkesteriteoksista koostuva levy *In the Wind* 2007 (Alba ABCD232) ja kamariteoksia sisältävä *Into a Warm Night* 2015 (Acte Préalable AP0342) sekä Jalavan yhtyeen Peppe Jalava Bandin albumit *Go to the Beach* 2010 (Alba ABCD304), jolla on muun muassa Esko Valtaojan tekstiin sävelletty nimikkoteos *Mene rannalle* Peppe Jalava Bandin ja Timo Lehtovaaran johtaman Toisinto-kuoron esittämänä sekä *A Guided Tour In The Kuiper Belt* 2016 (Pilfink JJVCD-158).

Lähteet
-------

1. ↑  Pertti Jalava: Elämäkerta suomeksi.
2. ↑  Music Finland*lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Jalavan omat sivut.
* Pertti Jalavan sivut Music Finlandin sivustolla.
* Pertti Jalavan musiikkia SoundCloud sivustolla.
* Pertti Jalavan sivut Arsnetin sivustolla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo rahoista. Juhlaraha on myös Aku Ankan taskukirjan numeron 213 nimi.*
**Juhlaraha** on pääsääntöisesti keräilyyn tarkoitettu erikoisraha, joka yleensä lyödään jonkin juhlan, tapahtuman, vuosipäivän tai merkkihenkilön kunniaksi. Juhlarahojen materiaalina on usein kulta tai hopea ja ne lyödään paremmalla laadulla kuin normaalit käyttörahat. Lisäksi niiden lyöntimäärät ovat käyttörahoja pienempiä, minkä takia niiden arvokin on yleensä nimellisarvoa korkeampi.

Historia
--------

Rooman keisari Lucius Veruksen lyöttämä juhlaraha juhlistaa keisarin voittoa Parthian Vologases IV:stä. Takapuolella sureva Armenia henkilöhahmon muodossa.
Jo antiikin aikana painettiin muistokolikoita, joiden aiheena oli jokin merkkitapahtuma tai hallitsijan merkkiteko. Antiikin Roomassa juhlarahoja käytettiin myös maksuliikenteessä. Keskiajalta juhlarahoja ei tunneta kuin muutamia, mutta renessanssin aikana antiikin rahataiteen tultua kiinnostuksen kohteeksi alettiin juhlarahojakin jälleen valmistaa. 1500–1800-luvuilla juhlarahat painettiin yleensä kullasta ja hopeasta, eikä niitä laskettu maksuliikenteeseen. Niiden aiheina oli yleisimmin hallitsijaperheiden jäsenten häät tai hautajaiset.

1800-luvulla alettiin painaa rahoja kansallisesti ja valtiollisesti merkittävien tapahtumien kunniaksi, joskin vielä hyvin satunnaisesti. Muun muassa Yhdysvalloissa, Saksassa ja Itävallassa alettiin lyödä juhlarahoja vuosittain 1920–1930-luvuilla. Suomessa ensimmäinen juhlaraha painettiin vuonna 1951, aiheena vuoden 1952 kesäolympialaiset. Nykyisin juhlarahoja painetaan vuosittain useissa eri maissa. Rahapajat valmistavat niitä keräilykohteiksi ja pitävät siten yllä kannattavuuttaan.

Painolaadut ja materiaalit
--------------------------

Ensimmäinen olympialaisten juhlaraha lyötiin Helsingin kisojen kunniaksi.
Juhlarahat jaotellaan pääasiassa BU- ja proof-laatuihin. BU (*brilliant uncirculated*) on yleisempi laatu ja se tarkoittaa lyöntikiiltoista rahaa, jossa ei ole käsittelyn jälkiä. Juhlarahoja painetaan monesti myös peilikiiltoisina niin sanotulla proof-tekniikalla. Tällaisissa rahoissa jokin osa on täysin peilikirkas ja siitä nousee mattapintaisia kuvioita. Myös joistain käyttörahoista on tehty proof-painoksia.

Suurin osa juhlarahoista on valmistettu kullasta tai hopeasta, mutta myös platinaa on käytetty. Nykyisin joissain rahoissa ja mitaleissa on myös väripainatuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Talvio, Tuukka: *Suomen rahat*, s. 161–163. Helsinki: Suomen Pankki, 2003. ISBN 952-462-033-2.
2. ↑  Kolikot.com: Suomalaiset olympiarahat. Viitattu 14.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juhlaraha**.
* Suomen juhlarahat. Kolikot.com.
* Juhlarahat. Keraily.info.
**Elias Tuomaanpoika Isolahti** eli **Elias Korvenkuokka** (2. elokuuta 1855 Alavus – 5. marraskuuta 1940 Alavus) oli suomalainen Alavudella elänyt työmies, uudisraivaaja ja erakko.

Isolahden kruununtorpassa Alavuden Edesjärvellä syntynyt Elias Korvankuokka oli kotipitäjässään renkinä ja itsellisenä vuoteen 1892 saakka, jolloin hän muutti Kotkaan. Kotkassa asuessaan Korvenkuokka hylkäsi vaimonsa tämän ulkopuolisten suhteiden vuoksi. Hän kiersi sitten eri työmailla Savossa ja Saimaalla kertoman mukaan Lapatossun kanssa. Alavudelle Korvenkuokka palasi vuonna 1920. Hän asui yksinään Alavuden Kuivasjärven läheisyydessä sijainneessa itse rakentamassaan mökissä. Mökki sijaitsi noin kuuden kilometrin päässä Alavuden kirkolta Peräseinäjoelle vievästä maantiestä eronneen metsäpolun varrella noin kilometrin päässä maantiestä. 

Korvenkuokka harrasti kukkien viljelyä mökkinsä kellarikerroksen kasvihuoneessa, hakkasi raamatunlauseita lähistön kallioihin ja viljeli perunaa ja naurista peltotilkuillaan. Hän rakenteli itselleen viulun ja kanteleen, teki mökkinsä pihalle tuulikanteleen ja veisti puusta kuvan entisestä vaimostaan. Hän kirjoitti myös *Erakon elämä*-nimistä muistelmateosta elämänvaiheistaan. Korvenkuokka-nimen hän otti erottuakseen muista Alavudella asuneista samannimisistä miehistä.

Viimeiset vuotensa Korvenkuokka eli Alavuden kunnalliskodissa, jossa hän myös kuoli.

Kirjallisuutta
--------------

* Leo Oksaharju : *Eljas Korvenkuokka - Alavutelainen erakko*. Alavuden Joulu 41/1997

Lähteet
-------

1. ↑  Toisen tiedon syntymäpäivä oli 15. heinäkuuta.
2. 1 2 3  Geni.com : Elias Tuomaanpoika Isolahti
3. ↑  70 vuotta täytti... Alavuden, Kuortaneen ja Töysän Sanomat, 23.07.1925, nro 13, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Elias Korvenkuokka. Alavutelainen erakko, Virtain, Ähtärin, Alavuden ja Töysän Sanomat, 20.01.1933, nro 3, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Naisen tähden erakoksi erämaahan, Suomen Kuvalehti, 05.12.1936, nro 49, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Maailman sivu, Kansan kuvalehti, 20.01.1933, nro 4, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Omituinen erakko, Hakkapeliitta, 21.10.1930, nro 43, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
8. ↑  Elias Korvenkuokka. Alavutelainen erakko, Vaasa, 17.12.1932, nro 293, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
9. ↑  Porstua

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvasatoa maakunnasta, Ilkka, 16.05.1937, nro 129, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vuoden 1921 **shakin maailmanmestaruusottelu** pelattiin Emanuel Laskerin sekä José Raúl Capablancan välillä. Capablanca, joka oli haastaja, voitti ottelun ja hänestä tuli näin shakin kolmas maailmanmestari.

Ottelu alkoi vuoden 1921 maaliskuun puolessa välissä. Lasker ei kuitenkaan valmistautunut otteluun kunnolla, vaan piti sitä välttämättömänä tapahtumana, jonka lopuksi kuubalainen nousisi maailmanmestariksi. Ottelusta Lasker sanoi myöhemmin seuraavasti:  

"*Ajatus ottelusta oli huolestuttanut minua niin pitkään, niin usein ja niin turhaan, että siitä oli jo tullut minulle taakka. Kaikki ilo ottelusta oli jo mennyt ja kaikki mitä oli jäljellä, oli kokea jotain epämiellyttävää.*"

Neljä ensimmäistä peliä olivat Laskerin painostusta, mutta Capablanca puolusti hyvin ja kaikki päättyivät tasan. Viidennessä pelissä Lasker pelasi mustilla ja uhrasi laadun saavuttaakseen hyökkäyksen. Capablanca kuitenkin puolusti tarkasti ja voitti loppupelissä Laskerin tehtyä virheen. Ottelu jatkui taas neljällä tasapelillä. Kymmenennessä pelissä Lasker antoi Capablancan pelata liian vapaasti ja lopulta joutui antautumaan loppupelissä. Myös 11. peli päättyi kuubalaisen voittoon. Seuraavat kaksi peliä päättyivät taas tasan. 14. pelissä Lasker ajautui aikapulaan, minkä jälkeen hän menetti laadun ja Capablanca vei värinsä voittoon. Tässä vaiheessa Capablanca johti ottelua 4-0 kymmenellä tasapelillä. Lasker olisi halunnut vaihtaa pelikaupunkia, koska tunsi itsensä sairaaksi, mutta kun siihen ei suostuttu, hän luovutti ottelun.

Pistetaulukko

Lähteet
-------

* Konsala, Kimmo: *Shakin maailmanmestareita*. Hämeenlinna: Karisto, 1981. ISBN 951-23-1789-3.
* Lasker vs Capablanca 1921
* World Chess Championship: 1921 Capablanca - Lasker Title Match

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shakin maailmanmestaruusottelut ja -turnaukset |
| --- |
|  |
| Ennen FIDE:ä | 1886, 1889, 1891, 1892 (Steinitz) ·  1894, 1897, 1907, 1908, 1910 (Lasker–Schlechter), 1910 (Lasker–Janowski) (Lasker) ·  1921 (Capablanca) ·  1927, 1929, 1934 (Alehin)
1935 (Euwe) ·  1937 (Alehin) |
|  |
| FIDE:n aikana | 1948, 1951, 1954 (Botvinnik) ·  1957 (Smyslov) ·  1958 (Botvinnik) ·  1960 (Tal) ·  1961 (Botvinnik) ·  1963, 1966 (Petrosjan) ·  1969 (Spasski) ·  1972 (Fischer) ·  ~~1975~~, 1978, 1981 (Karpov) ·  1984-1985, 1986, 1987, 1990 (Kasparov) |
|  |
| Klassinen maailmanmestaruus | 1993, 1995 (Kasparov) ·  2000, 2004 (Kramnik) |
|  |
| FIDE:n maailmanmestaruus | 1993, 1996, 1998 (Karpov) ·  1999 (Halifman) ·  2000 (Anand) ·  2002 (Ponomarov) ·  2004 (Kasymdžanov) ·  2005 (Topalov) |
|  |
| Yhdistymisen jälkeiset | 2006 (Kramnik) ·  2007, 2008, 2010, 2012 (Anand) ·  2013, 2014, 2016, 2018, 2021 (Carlsen) ·  2023 (Ding) |

 |
Katto-Kassinen (ven. Карлсон) venäläisessä postimerkissä vuonna 1992.
**Katto-Kassinen** (ruots. *Karlsson på taket*) on Astrid Lindgrenin luoma satuhahmo.

Kirjat
------

Katto-Kassisesta kertovat seuraavat kirjat:

* Pikkuveli ja Katto-Kassinen (*Lillebror och Karlsson på taket*, 1955)
* Katto-Kassinen lentää jälleen (*Karlsson på taket flyger igen*, 1962)
* Katto-Kassinen kujeilee (*Karlsson på taket smyger igen*, 1968)
* Katto-Kassinen tulee syntymäpäiväkesteihin (*Karlsson på taket går på födelsedagskalas*, 2003)

Pelit
-----

Katto-Kassisesta kertovat seuraavat pelit:

* Katto-Kassinen ja kukkelimukkelilääke (*Karlsson på taket och kuckelimuckmedicinen*, 2005)

Elokuvat
--------

Katto-Kassisesta on tehty useita elokuva- ja teatteriversioita. Sojuzmultfilm tuotti vuosina 1968–1970 kaksi animaatioelokuvaa. Ruotsissa kuvattiin lisäksi Olle Hellbomin ohjaama *Världens bästa Karlsson* (1974). Vuonna 2001 valmistui ruotsalainen animaatioelokuva Kassisesta. Vuonna 2002 valmistui myös Svensk Filmindustrin tuottama piirrossarja Kassisesta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Katto Kassinen TV-sarja Osa 1 - Koti katolla - Elokuvakirjasto, *elokuvakirjasto.fi*, viitattu 25.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katto-Kassinen**.
* Astrid Lindgrenin sivu (ruotsiksi) (englanniksi) (saksaksi) (venäjäksi)
* Katto-Kassinen Astrid Lindgrens världin sivuilla (ruotsiksi)
* Astrid Lindgrenin huvipuisto
**Bernt Evensen** (8. huhtikuuta 1905 – 24. elokuuta 1979) oli norjalainen pikaluistelija ja pyöräilijä.

Evensenin urheilu-uran parhaat vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Evensenistä tuli kautta aikain ensimmäinen norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja, kun hän vuoden 1928 talviolympialaisissa Sankt Moritzissa jakoi 500 metrin kultamitalin Clas Thunbergin kanssa. Samoissa kisoissa hän saavutti 1 500 metriltä hopeaa ja 5 000 metriltä pronssia. 10 000 metrillä hän oli toisena kunnes kilpailu jouduttiin perumaan lämpimän tuulen sulatettua jään. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa Evensen ja maanmiehensä Ivar Ballangrud olivat ainoat eurooppalaiset, jotka saavuttivat mitaleita amerikkalaiseen tyyliin yhteislähtöinä käydyissä kilpailuissa. Evensen voitti 500 metrillä hopeaa ja sijoittui kuudenneksi sekä 5 000:lla että 10 000 metrillä.

Yleiskilpailun maailmanmestaruuden Evensen voitti vuosina 1927 ja 1934. Vuonna 1927 hän saavutti ns. *triplan*, eli voitti Norjan, Euroopan ja maailmanmestaruuden. Voitettuaan neljännen Norjan mestaruutensa vuonna 1935 hän siirtyi työläisten Reidulf-seuraan, joka kuului Norjan työväen urheiluliittoon AIF:aan. Evensen ryhtyi järjestelemään Oslon Bislettillä työläisten MM-kisoja ja voittikin yhden mestaruuden venäläistä Jakov Melnikovia vastaan käydyn tiukan kamppailun tuloksena. Evensen jatkoi luistelu-uraansa aina vuoteen 1940 saakka.

Evensen oli myös hyvä ratapyöräilijä. Hän voitti lajissa kuusi Pohjolan mestaruutta. Hänet palkittiin Egebergs Ærespris -palkinnolla urheilumenestyksensä kunniaksi. Parhaimmillaan Evensen oli aateliskalenterin neljännellä sijalla vuosina 1928–1932.

Lähteet
-------

* Evensen Skateresults-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Winter Olympics, 2002 Edition*. Aurum Press, 2001. ISBN 1-85410-807-7.

### Viitteet

1. 1 2  Wallechinsky, s. 97
2. ↑  Wallechinsky, s. 108
3. 1 2  Wallechinsky, s. 113
4. 1 2  Wallechinsky, s. 118
5. ↑  Wallechinsky, s. 97, 108, 113, 118

  

Miesten 500 metrin pikaluistelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1924: Charles Jewtraw |
1928: Bernt Evensen / Clas Thunberg |
1932: Jack Shea |
1936: Ivar Ballangrud |
1948: Finn Helgesen |
1952: Kenneth Henry |
1956: Jevgeni Grišin |
1960: Jevgeni Grišin |
1964: Terry McDermott |
1968: Erhard Keller |
1972: Erhard Keller |
1976: Jevgeni Kulikov |
1980: Eric Heiden |
1984: Sergei Fokitšev |
1988: Uwe-Jens Mey |
1992: Uwe-Jens Mey |
1994: Aleksandr Golubev |
1998: Hiroyasu Shimizu |
2002: Casey FitzRandolph |
2006: Joey Cheek |
2010: Mo Tae-bum |
2014: Michel Mulder |
2018: Håvard Holmefjord Lorentzen |
2022: Gao Tingyu |
**Kristian Heberg** (s. 1. syyskuuta 1988 Raisio) on suomalainen kuoronjohtaja ja pianisti. Heberg on asunut koko lapsuutensa Kemissä, ja hän aloitti musiikinopintonsa Länsi-Pohjan musiikkiopistossa pianonsoiton opinnoilla Lech Brzezinskin johdolla. Heberg aloitti kuoromusiikkiharrastuksen vuonna 2007 Oulun yliopiston ylioppilaskunnan sekakuoro Cassiopeiassa. Kuoronjohtoa hän on opiskellut Klemetti-opistossa sekä useilla eri mestarikursseilla ja on suorittanut kuoronjohdon C-tutkinnon vuonna 2009 erinomaisin arvosanoin. Lisäksi hän on opiskellut musiikin teoriaa ja sävellystä Oulun seudun ammattikorkeakoulussa.

Kotikaupungissaan Oulussa Heberg johtaa Cassiopeiaa, sekakuoro Oulun Laulua, Iin Mieslaulajia sekä Iso Ilo -kuoroa. Lisäksi hän on toiminut korrepetiittorina useissa eri suurproduktioissa Oulun seudulla.

Heberg on Suomen kuoronjohtajat ry:n hallituksen jäsen sekä Sekakuoroliiton hallituksen ja musiikkilautakunnan jäsen.

Heberg valittiin vuonna 2019 Vaasan Kuorofestivaalien taiteelliseksi johtajaksi.

Syksyllä 2022 Heberg aloitti Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajien Jussien taiteellisena johtajana.

Lähteet
-------

* Cassiopeia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iso Ilo (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kristian Heberg on Vaasan Kuorofestivaalin uusi taiteellinen johtaja, Vaasan kaupunki 23.10.2019
2. ↑  Anne Puumala: Kristian Heberg, 34, johtaa ammatikseen kuoroja – Nyt hän ratkoo kiperää pulmaa perinteikkään pohjalaiskuoron puikoissa *ilkkapohjalainen.fi*. Viitattu 11.12.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Roberto Bussinello** (4. lokakuuta 1927 Pistoia – 24. elokuuta 1999) oli italialainen kilpa-autoilija. Bussinello kilpaili kolmessa Formula 1 -sarjan osakilpailussa 1960-luvulla. MM-pisteitä Bussinello ei saavuttanut.

Bussinello teki F1-debyyttinsä Italian GP:ssa 1961 De Tomaso -tallin autolla. Kilpailu päättyi keskeytykseen. Seuraavan kerran hän ajoi kuninkuusluokassa Scuderia Centro Sud -yksityistallin BRM-autoa Saksan GP:ssa 1965, mutta hän karsiutui kilpailusta. Uransa kolmannessa ja viimeisessä kilpailussa, Italian GP:ssa 1986, Bussinello sai sijoituksen, mutta hän keskeytti teknisiin ongelmiin 59. kierroksella.

Bussinello kuoli 71-vuotiaana vuonna 1999.

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 | Isobele de Tomaso | de Tomaso F1 004 | Alfa Romeo | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | ITARet | USA |  |  | - | 0 |
| 1965 | Scuderia Centro Sud | BRM P57 | BRM V8 | RSA | MON | BEL | FRA | GBR | NED | GERDNQ | ITA13 | USA | MEX | - | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  ROBERTO BUSSINELLO *motorsportmagazine.com*. Viitattu 13.8.2019. (englanniksi)
**Judit Flanderilainen** (843 tai 844 – noin 870) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli anglosaksisen Englannin kuningatar.

Judit oli frankkilais-roomalaisen karolingikuninkaan Kaarle Kaljupään ja Orléansin Ermentruden tytär. Wessexin kuningas Ethelwulf asui Kaarlen luona matkallaan pyhiinvaellukselta Roomasta kotiin. Hän kihlasi noin 13-vuotiaan Juditin vuonna 856. He matkustivat yhdessä Englantiin, missä heidät vihittiin lokakuussa 856, ja Judit kruunattiin kuningattareksi.

Ethelwulfin poika Ethelbald kapinoi isäänsä vastaan ja sai haltuunsa Wessexin länsiosat, ja vuonna 858, Ethelwulfin kuoltua, koko Wessexin. Hän meni naimisiin äitipuolensa Juditin kanssa. Kirkko tuomitsi liiton sukurutsaksi, ja se mitätöitiin. Samana vuonna Ethelbald kuoli. Judit, joka oli 16- tai 17-vuotias, kaksinkertainen kuninkaan leski ja edelleen lapseton, myi omaisuutensa ja palasi Ranskaan.

Vanhemmat laittoivat Juditin luostariin, mutta hän karkasi sieltä Baudouin-nimisen miehen kanssa. Kaarle Kaljupää oli aluksi vihainen mutta hyväksyi sitten liiton ja valtuutti Baudouinin karkottamaan viikingit alueelta, jonka nimeksi tuli myöhemmin Flanders. Baudouin sai uuden arvonimen Flanderin kreivi. Judit ja Baudouin saivat neljä lasta.

Judit kuoli pari vuotta ennen kuin hänen isästään tuli keisari vuonna 875. Hänen pojantyttärestään Flanderin Matildasta tuli Vilhelm Valloittajan vaimo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jone Johnson Lewis: Biography of Judith of France *Thought Co*.  2019. Viitattu 23.4.2023.