recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Punaisen huoneen uni** (*Honglou meng*, yksink.: 红楼梦; perint.: 紅樓夢; pinyin: *Hónglóumèng*) on tunnetuimpia kiinalaisia romaaneja. Sen kirjoittaja Cao Xueqin sai elinaikanaan valmiiksi kirjan 120 luvusta noin 80, loput kirjoitti Gao E mahdollisesti alkuperäisen kirjoittajan käsikirjoituksen pohjalta. Cao Xueqin kuoli vuoden 1763 paikkeilla, Gao En toimittamana kirja ilmestyi 1791 tai 1792. Teos tunnetaan myös nimellä "Tarina kivestä" (石頭記, Shítóu jì).

Tarina
------

Xu Baozhuanin maalaama kohtaus tarinasta.
Teoksessa kuvataan Jian-suvun jäsenten kautta kiinalaisen yläluokan elämää 1700-luvun Pekingissä, mutta sitä voidaan lukea myös buddhalaisena tai taolaisena allegoriana elämän tyhjyydestä ja merkityksettömyydestä. Päähenkilöitä on useita, lähes 30. Heistä tärkeimmät ovat perheen mahtava isoäiti, matriarkka Jia, komea ja lahjakas, mutta yleisiä normeja halveksiva pojanpoika Jia Baoyu (賈宝玉) sekä kaksi hänen naispuolista serkkuaan Lin Daiyu (林黛玉) ja Xue Baochai (薛宝钗). He vajoavat keisarin epäsuosioon ja köyhyyteen. Sivuhenkilöitä kirjassa on yli 400.

Asema kirjallisuudessa
----------------------

Teosta pidetään Qing-kauden kirjallisuuden ehkä suurimpana mestariteoksena. Se syrjäytti *Jinpingmein* aseman yhtenä Ming-dynastian "neljästä loistavasta romaanista" ja on nyt *Xiyoujin*, *Shui hu zhuanin* ja *Sanguo yanyin* ohella yksi "neljästä huomattavasta romaanista". Sen pohjalta on syntynyt kokonainen tutkimusala, josta käytetään englanniksi nimitystä "redology", joka voitaisiin kenties suomentaa "punalogiaksi".

Käännökset
----------

Teos käännettiin ensin saksaksi ja englanniksi. Englanninkielisessä laitoksessa on yli 2 500 sivua. Suomenkielinen käännös ilmestyi 1957 Jorma Partasen kääntämänä ja Gummeruksen kustantamana. Yli 600-sivuinen suomennos pohjautuu saksankieliseen Franz Kuhnin lyhennelmään, jossa Kuhn ei ole ryhtynyt parafroimaan tekstiä, vaan on suorittanut lyhentelyn jättämällä pois eräitä sivurooleja ja episodeja sekä supistamalla kehyskertomusta. Hän on myös jakanut kirjan uudelleen lukuihin, joita hänen käännöksessään on 50. Kuhnin teos sisältää noin 80% koko romaanista. Suomenkielisen laitoksen johdannon on kirjoittanut kääntäjä ja runoilija Pertti Nieminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  紅樓夢: Punaisen huoneen uni eli A Dream of Red Mansions Jyväskylän yliopiston kielikeskus.  Arkistoitu 27.5.2014. Viitattu 3.7.2012.
2. 1 2  Teoksen tiedot Suomen kansallisbibliografian sivuilla Fennica. Viitattu 3.7.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Punaisen huoneen unen johdanto. Viitattu 15.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Punaisen huoneen uni** Wikimedia Commonsissa
**Bhoja Air** (IATA: **B4**, ICAO: **BHO**, kutsukoodi: **BHOJA**) on pakistanilainen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1993. Yhtiö operoi pienikokoista kotimaanverkostoa Boeing 737 -koneilla. Bhoja Air lopetti toimintansa vuonna 2000 taloudellisten ongelmien vuoksi. 2011 yhtiö aloitti toimintansa uudelleen ja ensimmäinen lento lennettiin 6. maaliskuuta 2012. Vain reilua kuukautta myöhemmin yhtiön koneelle sattui vakava onnettomuus, joka vaati 127 ihmisen hengen.

Historia
--------

Bhoja Air aloitti lennot 7. marraskuuta 1993 vuokratulla Boeing 737-200 -koneella Karachiista kahteen kotimaan kohteeseen, Lahoreen ja Quettaan. Bhoja Airista tuli Pakistanin ensimmäinen yksityinen lentoyhtiö, joka operoi länsimaalaista konetta. Tammikuussa 1998 yhtiö avasi ensimmäisen kansainvälisen reitin Karachista Dubaihin. Myöhemmin yhtiö avasi reitit Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin kaikista Pakistanin tärkeimmistä kaupungeista.

Taloudelliset vaikeudet pakottivat yhtiön lopettamaan toimintansa vuonna 2001. Yhtiön päämaja, toimilupa ja toimipiste Karachin lentoasemalla kuitenkin pidettiin toiminnassa. Keväällä 2012 yhtiö aloitti toimintansa uudelleen lanseeraamalla useita kotimaanreittejä, joihin yhtiö lentää Karachista neljällä Boeing 737 -koneella. Samana vuonna huhtikuussa yhtiön kone joutui lento-onnettomuuteen, jossa menehtyi 127 ihmistä.

Kohteet
-------

Bhoja Air operoi neljään kotimaan kohteeseen Karachista.

|  |
| --- |
| * Pakistan Pakistan
	+ Islamabad - Benazir Bhutton kansainvälinen lentoasema
	+ Karachi - Jinnahin kansainvälinen lentoasema **Solmukohta**
	+ Lahore - Allama Iqbalin kansainvälinen lentoasema
	+ Multan - Multanin kansainvälinen lentoasema
	+ Sukkur - Sukkurin lentoasema
 |

Laivasto
--------


**Bhoja Airin laivasto 21.4.2012**| Konetyyppi | Laivastossa | Matkustajia | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 737-200 | 3 | - | - |
| Boeing 737-400 | 1 | - | - |

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3
3. ↑
**August Aleksander Aaltonen** (12. heinäkuuta 1906 Uusikaupunki – 13. syyskuuta 1971 Turku) oli suomalainen yrittäjä, kauppaneuvos ja moottoriurheilun kehittäjä.

Aaltosen vanhemmat olivat tukkukauppias August Ferdinand Aaltonen ja Maria Johansson ja puoliso vuodesta 1935 Laina Sirkka Kaarina Ylitalo. Ralliautoilija Rauno Aaltonen on heidän poikansa. August Aaltonen tuli hoitamaan ja kehittämään isänsä perustamaa polkupyöräliikettä, josta muodostui alallaan Suomen suurin 1930-luvulla. Yrityksen toimitusjohtajana hän aloitti 1933.

Aaltonen osallistui koko alan yhteistyöhön ja standardointiin merkittävästi, muun muassa kehittäen polkupyörän keskiön ja ohjainlaakeristojen yhteismitoitusjärjestelmän, joka tuli käyttöön Pohjoismaissa ja Saksassa. Käytöstä poistettujen pyörien laakeristojen kierrätys mahdollisti sodanaikaisen pyörähuollon. Tuolloin Aaltonen toimi päämajassa ja hänen vastuullaan olivat armeijan koko polkupyöräkannan huolto ja täydennykset. Aaltonen laajensi yritystään 1940-luvulla moottori- ja polkupyörien ja urheiluvälineiden lisäksi myös autoihin ja traktoreihin. Yrityksestä tuli suurin autoliike Helsingin ulkopuolella.

Aaltonen oli itsekin kilpaurheilija, joka erikoistui ratamoottoripyöräilyyn, samoin kuin toimi valmentajana. Hän rakennutti 1949 Turkuun Suomen ensimmäisen speedwayradan ja toi lajin harrastuksen Suomeen. Aaltonen oli vesispeedwayn Suomen mestari 1952, 1953 ja 1954. Suomen Urheilun hopeisen ansioristin Aaltonen sai 1960, kauppaneuvoksen arvo hänelle myönnettiin seuraavana vuonna. 

Aaltonen perusti lisäksi maan suurimpiin kuuluvan turkisalan yrityksen. Myös turkisalalla hänellä oli useita luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biografia-sampo: August Aaltonen Viitattu 6.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Merhonour** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1590 vesillelaskettu 39-tykkinen kaljuuna. Se oli ainoa näin nimetty alus.

Valmistus
---------

Alus valmistettiin Woolwichin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Matthew Baker. Se laskettiin vesille 1590. Aluksen aseistuksena oli neljä puolikanuunaa, viisitoista kulveriinia, kuusitoista puolikulveriinia ja neljä putkea.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 1596 päällikkönään lordi Thomas Howard, jonka alaisuudessa se osallistui Cadiziin tehtyyn hyökkäykseen. Vuonna 1597 päällikkönään Sir Robert Mansell alus oli Essexin jaarlin amiraali Robert Devereux'n lippulaivana Azoreille tehdyssä hyökkäyksessä. Aluksen päällikkönä oli 1599 Sir Henry Palmer. Sir William Monson oli aluksen päällikkönä 1603 Kanaalissa. Alus siirrettiin 10. tammikuuta 1612 Woolwichin telakalle uudelleen rakennettavaksi joulukuussa 1611 annetun määräyksen mukaisesti.

Alus telakoitiin 10. tammikuuta 1612 Woolwichissa, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett ja laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1615. Aluksen uppouma kasvoi 709–946 tonniin ja kölin pituus 34,14 m:etriin, leveys 11,76 m:etriin ja syväys 5 m:etriin. Miehistötarve pysyi samana, mutta aseistus vahveni 40 tykkiin. Alemmalla tykkikannella oli kaksi kanuunaa, kuusi puolikanuunaa ja kaksitoista kulveriinia. Keskikannella oli kaksitoista kulveriinia ja yläkannella kahdeksan putkea ja neljä pienempää ampuma-asetta.

Huhtikuussa 1615 alus lähti Chathamiin, missä se oli ankkurissa vuoteen 1634. Se otettiin palvelukseen 1635 Lindseyn jaarlin Robert Bertien lippulaivana päällikkönään William Rainsborow. Myöhemmin aluksen päällikkönä oli Thomas Kettleby. Alus makasi ankkurissa vuodesta 1636. Alus kirjattiin vanhentuneeksi 9. marraskuuta 1637, minkä seurauksena annettiin 30. tammikuuta 1638 määräys aluksen siirtämisestä Chathamin telakalle tarkemmin tutkittavaksi mahdollista uudelleen rakentamista varten. Alus kuitenkin makasi ankkurissa Chathamissa, kunnes annettiin määräys myynnistä 1. kesäkuuta 1649. Alus myytiin 1650.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy – The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603-1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Colledge, J. J. & Warlow, Ben s. 256
2. 1 2  Winfield, Rif s. 2
3. ↑  Winfield, Rif s. 3
4. ↑  Winfield, Rif s. 3–4
*Tämä artikkeli kertoo dance pop -yhtyeestä. Mel & Kim oli myös Mel Smithin ja Kim Wilden muodostama duo.*
**Mel & Kim** oli 1980-luvun jälkipuoliskolla vaikuttanut brittiläinen dance pop -duo. Sen muodostivat Lontoosta kotoisin olleet jamaikalaistaustaiset sisarukset Melanie (11. heinäkuuta 1966 – 18. tammikuuta 1990) ja Kim (s. 28. elokuuta 1961) Appleby. Heidän tuottajanaan toimi Stock Aitken Waterman -kolmikko.

Mel & Kim julkaisi yhden albumin vuonna 1987. Sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa kappaletta, ja levy ilmestyi vielä kaksi vuotta myöhemmin uudelleenmiksattuna. Kaksikon suurin hitti oli single "Respectable"*,* joka nousi listaykköseksi muun muassa Britanniassa, Länsi-Saksassa ja Suomessa. Se ylsi ykkössijalle myös Yhdysvalloissa Billboardin kokoamalla dance-listalla.

Duo lopetti toimintansa Melin vakavan sairauden myötä. Paraganglioomasta kärsinyt Melanie Appleby kuoli keuhkokuumeeseen 23-vuotiaana tammikuussa 1990. Kim Appleby on jatkanut uraansa sisarensa kuoleman jälkeenkin.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *F.L.M.*  (1987)
* *Something Special* (1989, F.L.M. -albumin uudelleenmiksaus)

### Singlet

* Showing Out (Get Fresh at the Weekend) (1986)
* Respectable (1987)
* F.L.M. (1987)
* I'm the One Who Really Loves You (1988)
* That's the Way it is (1988)
* More than Words Can Say (1989)
* Megamix Ninety! (1990)
* Where is Love (2018)

Lähteet
-------

* Allmusic
Augerin elektronin syntymekanismi.
**Augerin elektroni** esiintyy esimerkiksi radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä. Kun elektroni emittoituu atomin matalan energiatason elektronikuorelta, jättää se vapaan paikan, joka voi täyttyä korkeamman energiatason elektronilla. Elektronin siirtyessä alemmalle energiatasolle vapautuu energiaa. Toisinaan tämä vapautunut energia aiheuttaa karakteristisen röntgensäteilyn fotonin emittoitumisen atomista. Toisinaan energia siirtyy toiseen elektroniin, joka puolestaan poistuu atomista. Tätä poistunutta elektronia kutsutaan *Augerin elektroniksi* ja poistumista *Augerin emissioprosessiksi*. 

Augerin elektronin liike-energia voidaan ilmaista muodossa

**Esisin - (ES1 + ES2 )**,
missä

* Esisin lähinnä ydintä oleva elektronikuoren sidosenergia
* ES1 ja ES2 ulommat elektronikuorten sidosenergiat

Nämä energiatasot riippuvat atomin tyypistä sekä kemiallisesta ympäristöstä, jossa atomi on.

Käytännön sovellus
------------------

Augerin elektronispektroskopia stimuloi Augerin elektronien emissiota pommittamalla näytettä röntgensäteillä tai suurenergiaisilla elektroneilla. Näin aikaansaatua Augerin elektronien intensiteettiä mitataan ko. elektronien energian funktiona. Tuloksena saadusta spektristä voidaan määrittää säteilevä atomityyppi ja joitakin tietoja atomien kemiallisesta ympäristöstä.

Historia
--------

Augerin emissioprosessin keksi itävaltalainen fyysikko Lise Meitner 1920-luvulla. Myöhemmin ranskalainen fyysikko Pierre Victor Auger teki saman keksinnön. Auger raportoi keksinnöstä *Radium*-lehdessä vuonna 1925, joten hän sai kunnian antaa nimensä prosessille.

Katso myös
----------

* sisäinen konversio

Lähteet
-------

1. ↑  Auger effect *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.1.2022.
**Byzantionlaisten aarrekammio** (m.kreik. Θησαυρὸς τῶν Βυζαντιῶν, *Thēsauros tōn Byzantiōn*), tutkimuksessa myös *Aarrekammio IV*, oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Se on saanut nimensä siitä, että sen arvellaan olleen Byzantionin kaupungin rakennuttama, mutta tunnistus ei ole täysin varma. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Olympian viiden läntisimmän aarrekammion rauniot ylärinteen puolelta nähtynä. Byzantionlaisten aarrekammio on näistä toinen vasemmalta.
Byzantionlaisten aarrekammio rakennettiin klassisen kauden alussa noin vuonna 475 eaa. Se oli yksi Olympian lukuisista aarrekammioista, jotka oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Byzantionlaisten aarrekammio oli näistä neljäs lännestä päin laskettuna. Aiemmin se sijoitettiin joskus viidenneksi. Sen länsipuolella sijaitsi Epidamnoslaisten aarrekammio ja itäpuolella Sybarislaisten aarrekammio. Aarrekammion eteläpuolella sijaitsi Metroon.

Aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen leveys oli noin 6,48 metriä ja pituus noin 10,75 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Olympia, Treasury of the Byzantines (4) (Building) *Perseus*. Viitattu 7.4.2022.
2. ↑  Ministry of Culture and Sports *Olympia's Treasuries*.  Arkistoitu 11.5.2022. Viitattu 7.4.2022.
3. ↑  Dyer, Louis: Olympian Treasuries and Treasuries in General.  *The Journal of Hellenic Studies*, 1905, 25. vsk, s. 294–319. Artikkelin verkkoversio.  Huom.: Lähteessä Aarrekammio IV on merkitty Byzantionlaisten aarrekammion sijasta Epidamnoslaisten aarrekammioksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Byzantionlaisten aarrekammio** Wikimedia Commonsissa
**August Appelgren** (17. maaliskuuta 1794 Muhos – 30. kesäkuuta 1846 Oulu) oli suomalainen tuomari ja pormestari.

Appelgrenin vanhemmat olivat Muhoksen kirkkoherra Gustaf Reinhold Appelgren (1752-1812) ja Kristina Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1813. Appelgren opiskeli oikeustiedettä Turun akatemiassa suorittaen tuomarintutkinnon. Hän sai varatuomarin arvon 1821.

Appelgren toimi Oulun kaupunginsihteerinä ja julkisena notaarina vuodesta 1816 sekä kämnerinoikeuden esimiehenä vuodesta 1820. Hän oli maanjako-oikeuden puheenjohtajana Limingassa vuodesta 1824 ja Kalajoella vuodesta 1825. Viimeksi Appelgren oli Oulun pormestarina vuodesta 1836.

Appelgren oli naimisissa 1824–1825 serkkunsa Maria Margareta Frosteruksen (k. 1825) kanssa ja vuodesta 1827 edellisen sisaren Sofia Magdalena Frosteruksen (k. 1872) kanssa. Appelgrenin vanhempi veli oli rovasti, opettaja ja sanomalehtimies Simon Wilhelm Appelgren.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Gustaf Bergstedt. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 7.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Jonathan Richardson: Edward Colstonin muotokuva
**Edward II Colston** (2. marraskuuta 1636 – 11. lokakuuta 1721 Mortlake) oli brittiläinen liikemies, orjakauppias ja Tory-puolueen poliitikko.

Colston syntyi 1200-luvun loppupuolelta Bristolissa vaikuttaneeseen sukuun. Sukuun oli kuulunut monia varakkaita kauppiaita. Vuodesta 1680 Colston työskenteli orjakaupassa, jolla tienasi suurimman osan varallisuudestaan. Erään kuvauksen mukaan hän omisti yli neljäkymmentä laivaa. Colston oli Royal African Companyn aktiivinen jäsen ja vuosina 1689–1690 varakuvernööri. Hän päätti toimintansa Royal African Companyssa vuonna 1692. 1690–1700-luvuilla Colston rahoitti lukuisia hankkeita Bristolissa, mikä toi hänelle kaupungissa hyväntekijän maineen. Hänet haudattiin suurin menoin Bristolin All Saints' -kirkkoon.

Colston asui Mortlakessa vuodesta 1689 ja edusti Bristolin vaalipiiriä parlamentin jäsenenä vuosina 1710–1713.

Patsas
------

13. marraskuuta 1895 Bristoliin pystytettiin John Cassidyn tekemä Colstonille omistettu pronssipatsas.

Colstonin pronssinen patsas kaadettiin, töhrittiin ja heitettiin satamaan 7. kesäkuuta 2020 George Floydin kuolemasta kummunneissa Black Lives Matter -protesteissa. Nostettu patsas pantiin kesäkuussa 2021 näytteille M Shed -museoon. Bristolin pormestari Marvin Rees kannusti kaupungin asukkaita kansalaiskeskusteluun patsaan tulevaisuudesta.

Bristolilainen konserttisali Colston Hall otti uudeksi nimekseen Bristol Beaconin 23. syyskuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  COLSTON, Edward II (1636-1721), of Mortlake, Surr. The History of Parliament, viitattu 16.7.2021
2. ↑  STATUE OF EDWARD COLSTON Historic England, viitattu 16.7.2021
3. ↑  Edward Colston statue on display in Bristol exhibition BBC, viitattu 16.7.2021
4. ↑  New Name (Arkistoitu – Internet Archive) Bristol Beacon, viitattu 16.7.2021


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Armstrongin tutkimuskohde peukaloinen
**Edward Allworthy Armstrong** (8. lokakuuta 1900 Belfast – 19. joulukuuta 1978 Cambridge) oli irlantilainen lintutieteilijä.

Armstrong opiskeli filosofiaa ja psykologiaa Belfastin Queens' Universityssä, jonka jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta teologiaa Cambridgen yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli vielä antropologiaa ja pari vuotta kiinaa Hongkongin yliopistossa. Työskenneltyään nuorena useissa seurakunnissa hän päätyi vuonna 1943 Parish Church of St. Markiin Newnhamiin Cambridgeen, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1966.

Armstrong oli amatöörilintutieteilijä, joka tutki peukaloisen (*Troglodytes troglodytes*) käyttäytymistä, ja julkaisi aiheesta maineikkaan teoksen *The Wren* vuonna 1955.

Armstrong julkaisi sekä hengellisiä että lintutieteellisiä kirjoja. Viimeksimainittuja ovat *Birds of the Grey Wind* (1940), *Bird Display and Behaviour* (1942), *The Way Birds Live* (1943), *Shakespeare’s Imagination* (1946), *Bird Life* (1949), *The Wren* (1955), *The Folklore of Birds an Enquiry Into the Origin & Distribution of Some Magico Religious Traditions* (1959), *The Folklore of Birds* (1963), *The Gospel Parables* (1967), *Saint Francis : Nature Mystic* (1973), *The Life and Lore of the Bird*, *Discovering Bird Song* (1975) ja *Discovering Bird Courtship* (1978).

Lähteet
-------

* Chansigaud, Valérie 2009: The History of Ornithology. – New Holland Publishers. Mame, Ranska.  ISBN 978 1 84773 433 4

### Viitteet

1. ↑  [ Muistokirjoitus (The Auk) (englanniksi)][vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Edward Tyover Anyamkyegh** (s. 10. lokakuuta 1978 Gboko, Nigeria) on nigerialainen entinen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

Anyamkyegh pelasi kaudella 2007 Kakkosen Sepsi-78:ssa. Siellä hän voitti joukkueen maalipörssin ja myös tehotilaston, vaikka oli loppukauden loukkaantuneena. Ykköseen kaudeksi 2008 noussut PS Kemi Kings teki helmikuussa 2008 Anyamkyeghin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän tuli Suomeen ja Kuopion Palloseuraan Ukrainan pääsarjaseura Karpaty Lvivistä. Lisäksi hän on pelannut Nigerian pääsarjassa BCC Lionsissa ja FC Julius Bergerissä sekä Moldovan pääsarjassa FC Sheriff Tiraspolissa. 

Anyamkyegh on pelannut seitsemän ottelua alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja yhdeksän ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on pelannut muun muassa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 1995, jossa hän teki kaksi maalia.

Muuta
-----

Anyamkyegh esiintyy Franklin Foerin kirjassa *Jalkapallon maailmanselitys*, joka kertoo jalkapallon vaikutuksesta maailmassa. Kirjassa häntä kuvataan esimerkkinä nuorista afrikkalaislupauksista, jotka siirtyvät pelaamaan Itä-Eurooppaan elättääkseen perheensä kotona, oloihin joihin on monella tapaa lähes mahdotonta sopeutua.

Lähteet
-------

1. ↑  Foer, Franklin: *Jalkapallon maailmanselitys : hutera teoria globalisaatiosta*, s. 136–159. Helsinki: Suomen Rauhanpuolustajat ; Like, 2005. ISBN 952-47142-6-4.
**Syyrialaisten jumalten pyhäkkö** eli *Atargatiksen ja Hadadin pyhäkkö* oli antiikin aikainen Syyriasta tuoduille kulteille omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.

Syyrialaisten jumalten pyhäkön lattiamosaiikkeja.
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Siinä oli useita rakennusvaiheita, ja sitä laajennettiin ainakin vielä ensimmäisen vuosisadan eaa. alkupuolella. Pyhäkkö oli omistettu pääasiassa Atargatikselle ja Hadadille, jotka yhdistettiin kreikkalaisessa maailmassa Afroditeen ja Zeukseen. Pyhäkkö sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella alueella, jossa sijaitsi lukuisia ulkomailta tuoduille kulteille omistettuja pyhäkköjä. Sen länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Inopoksen talo ja eteläpuolella muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja Isiksen temppeli. Lähellä sijaitsi myös kolme eri Serapeionia. Rakennus tuhoutui todennäköisesti Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa.

Pyhäkkö koostui kahdesta pääosasta. Sen eteläosassa oli neliömäinen piha, jota ympäröi joukko pieniä huoneita ja pyhäkköjä. Pohjoisosassa oli pitkä tasanne, johon avautui pieni puolikaarenmuotoinen teatteri. Teatterin katsomoa käytettiin pyhäkössä suoritettujen seremonioiden aikana. Tasanteen länsilaidalla oli pylväshalli. Myös teatteria kiersi sen pohjois-, itä- ja eteläsivuilta pylväshalli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Delos: Sanctuary of Atargatis and Hadad *Associations in the Greco-Roman World*. Viitattu 24.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syyrialaisten jumalten pyhäkkö** Wikimedia Commonsissa
**Wall End** eli **Wallend** on asuinalue Lontoon Newhamissa, East Hamin ja Barkingin välissä. Alueen väkiluku on 14 846 (2011), pinta-ala 1,38 km² ja väestötiheys 10 763 as./km². Wall End sijaitsee Rodingjoen vieressä. Se rajoittuu pohjoisessa Hammersmith & City Line sekä District Line -metrolinjojen rataan, idässä A406-kehätiehen, etelässä Flanders Road -katuun sekä lännessä Wellington Road, Altmore Avenue ja Keppel Road -katuihin.

Suur-Lontoon poliisitoimella on Wall Endissa turvallisen naapuruston ryhmä (*Safer Neighbourhood Team*, *SNT*). Elokuussa 2017 alueella tapahtui 4 rikosta 1 000 asukasta kohden, siinä missä koko Newhamissa niitä tapahtui 9 ja koko Lontoossa 8 jokaista 1 000 asukasta kohden. Wall Endissä sijaitsevat East Hamin rautatievarikko, *academy*-tyypin Langdon Academy -koulu ja St Paulin kirkko. Rodingjoen varrella on kevyttä teollisuutta.

Historia
--------

Barkingin kartta vuodelta 1777, Wall End länteen kulkevan tien varrella.
Wall End tunnetaan keskiajalta pienenä, erillisenä kylänä East Hamin laidalla tai liepeillä Barkingiin vievän tien varrella. Kylä sai nimensä siitä, että se oli East Hamin lopussa (*end*) ja sen kohdalla oli Rodingjoen tulvien leviämistä estävä patopenger (*wall*).

1800-luvun alusta tunnetaan alueen ensimmäinen Duke’s Head -pubi Barking Roadin ja St Olave’s Roadin risteyksestä. 1800-luvun puolessavälissä Wall Endissä oli noin 20 taloa. Suurin osa nykyisistä rakennuksista valmistui 1880–1910. Suuren kasvun aikana Duke’s Head rakennettiin uudelleen laajennettuna vuonna 1900. Pubi suljettiin vuonna 2010; alueen kulttuuriin ei enää kuulunut pubissa käynti.

Väestö
------

Wall Endissä asuu Lontoon alueista eniten srilankalaisia. Alueen etninen jakauma on (2011): 10 % valkoisia brittejä, 8 % muita valkoisia, 21 % intialaisia, 14 % pakistanilaisia, 10 % bangladeshilaisia, 19 % muita aasialaisia, 11 % mustia, 3 % kuuluu useaan etniseen ryhmään ja 4 % muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia. Asukkaista 43 prosenttia kokee itsensä britiksi, 53 % ei, 15 % taas kokee itsensä englantilaiseksi ja 82 % ei.

Wall Endin asukkaista 47 % puhuu äidinkielenään englantia, 12 % tamilia, 6 % bengalia, 6 % urdua, 3 % pandžabia, 2 % malajalamia ja 2 % gudžaratia. 34 % on muslimeja, 29 % kristittyjä, 23 % hinduja, 4 % sikhejä ja 4 % uskonnottomia.

Alueen aikuisväestön työttömyysaste on 28 prosenttia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wall End, Newham *Hidden London*. Russ Willey. Viitattu 22.10.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Wall End *UKCensusData.com*. Good Stuff. Viitattu 22.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  Wall End Suur-Lontoon poliisitoimi.  Arkistoitu 25.10.2017. Viitattu 24.10.2017. (englanniksi)
**Edward Auer** (s. 7. joulukuuta 1941 New York) on yhdysvaltalainen pianisti.

Auer aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana Aube Tzerkon johdolla Los Angelesissa. Hän sai opetusta myös musiikin teoriassa ja sävellyksessä Mario Castelnuovo-Tedescolta sekä Leonard Steinilta. Auer saattoi opintonsa valmiiksi Juilliard Schoolissa Rosina Lhévinnen ja Pariisissa Julius Katchenin johdolla. Julkisen debyyttinsä hän teki New Yorkissa vuonna 1964. Hän teki ensimmäisen Pohjois-Amerikan-kiertueensa kaudella 1965–1966 ja Carnegie Hall -debyyttinsä vuonna 1966. Hän pääsi esiintymään moniin maihin ja teki esimerkiksi yli kaksikymmentä esiintymistä Puolassa, jossa sijoittui viidenneksi Chopin-pianokilpailussa vuonna 1965. Auerin muita kilpailumenestyksiä olivat toinen sija Beethoven-pianokilpailussa Wienissä (1965), James Dickin kanssa jaettu viides sija Tšaikovski-kilpailussa (1966), ensipalkinto Long–Thibaud-kilpailussa (1967) ja seitsemäs sija Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Brysselissä (1968).

Auer työskenteli 1970–1980-luvuilla Sol Hurokin konserttitoimiston artistina. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Frédéric Chopinin teosten lisäksi esimerkiksi Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Maurice Ravelin, Sergei Rahmaninovin ja Wolfgang Amadeus Mozartin musiikkia. Auer on toiminut pianonsoiton professorina Indianan yliopistossa. Hän on ollut myös tuomarina eri kilpailuissa, kuten vuosien 1985 ja 2000 Chopin-pianokilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edward Auer (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
| "Walking the Floor Over You"Ernest Tubb |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | ""I’m Missing You"" |
|  Äänitetty  | 26. huhtikuuta 1941 |
|  Julkaistu | 28. toukokuuta 1941 |
|  Tyylilaji | country, honky-tonk |
|  Levy-yhtiö | Decca |

**Walking the Floor Over You** (joskus myös *I’m Walking the Floor Over You* tai *Walkin’ the Floor Over You*) on Ernest Tubbin kirjoittama kappale, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1941. Kappaleesta tuli hyvin suosittu ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Kappale voitti kultalevyn vuonna 1965.

1960-luvun alussa Tubb nauhoitti kappaleen uudelleen yhtyeensä Texas Troubadoursin kanssa.

Allmusic-sivuston kriitikko David Vinopal kutsui kappaletta ensimmäiseksi merkittäväksi honky-tonk-kappaleeksi.

*Rolling Stone* -lehti listasi vuonna 2014 sata kaikkien aikojen suurinta countrykappaletta, ja *Walking the Floor Over You* sijoittui listan 22. sijalle, ohittaen mm. Hank Williamsin kappaleen *Your Cheatin’ Heart*, Johnny Cashin kappaleen *Ring of Fire* ja Lefty Frizzellin kappaleen *If You’ve Got the Money, I’ve Got the Time*.

Lähteet
-------

1. ↑  Ernest Tubbista kertova artikkeli Encyclopædia Britannicassa
2. 1 2  Ernest Tubb Allmusic.comissa
3. ↑  Walking the Floor Over You Allmusic.comissa
4. ↑  100 Greatest Country Songs of All Time (Arkistoitu – Internet Archive)
**Edward Ashurst Welch** (22. elokuuta 1860 Orpington, Englanti – 6. elokuuta 1932 Southchurch, Englanti) oli englantilainen anglikaanipappi ja teologian opettaja sekä virsirunoilija.

Welch opiskeli Cambidgen King's Collegessa jossa hän suoritti tutkinnon 1886. Hän opetti teologiaa Auckland Castlessa, Durhamissa 1887–1889 ja Kanadassa Toronton Trinity Collegessa 1895–1899. Hän toimi myös seurakuntapappina Englannissa ja Kanadassa useissa seurakunnissa, muun muassa Haggerstonissa Samuel John Stonen työtoverina. Kanadassa toimiessaan hän yritti vähentää korkea- ja matalakirkollisten suuntausten välisiä eroja. Hän osallistui 1908 julkaistun Kanadan anglikaanisen kirkon laulukirjan *"Book of Common Praise*" julkaisuun.

Hän kirjoitti virsiä eri tilaisuuksia varten, niin myös omiin hähinsä.

Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, häävirsi "We lift our hearts O Father". Se on julkaistu *Book of Common Praise* -kirjassa 1908, sekä *Anglican Hymnbook* -kirjassa 1965. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 84 "Vi lyfter våra hjärtan", Anders Frostensonin käännöksenä ja muokkauksena. Virsi laulettiin kun Ruotsin kruununprinsessa Victoria ja Daniel Westling vihittiin avioliittoon 2010. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on Anna-Mari Kaskisen 1996 kääntämänä "Nyt kääntyy sydämemme puoleesi, Jumala".

Lähteet
-------

1. 1 2  Edward Ashurst Welch *hymnary.org*. Viitattu 11.3.3022. (englanniksi)
2. ↑  We lift our hearts, O Father *hymnary.org*. Viitattu 11.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 236. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Lisenssiyhteensopivuudella** tarkoitetaan erityisesti ohjelmistojen käyttoikeuksiin liittyviä kysymyksiä. Lisenssit voivat sisältää keskenään ristiriitaisia vaatimuksia, mikä voi johtaa siihen, että eri tavoilla lisensoituja ohjelmistoja ei voida yhdistää uusien ohjelmistojen luomiseksi.

Open Source Initiative (OSI) ja Free Software Foundation (FSF) pyrkivät edistämään avoimen lähdekoodin käyttöä, mutta edes kaikki OSI:n tai FSF:n hyväksymät lisenssit eivät ole keskenään yhteensopivia. Esimerkiksi Mozilla Public License-lisenssiä ja GNU GPL-lisenssiä käyttävät ohjelmistot eivät ole lisenssiyhteensopivia.

GPL-yhteensopivuus
------------------

Useimmat yleisesti käytössä olevista vapaista ohjelmistolisensseistä, kuten alkuperäinen MIT-lisenssi, BSD-lisenssi ja GNU LGPL-lisenssi ovat "GPL-yhteensopivia", eli lisenssejä käyttävät ohjelmistot voidaan yhdistää toiseen GPL-lisenssiä noudattavaan lisenssiin ilman ristiriitaa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:License compatibility
Sinisten harhailijoiden sijainti tähtijoukon HR-diagrammissa.
Video sinisten harhailijoiden liikkeistä tähtijoukossa.
Hubblen ottamassa kuvassa NGC 6397, missä näkyy useita kirkkaita sinisiä harhailijoita.
**Siniset harhailijat** (*Blue stragglers*; **BSS**) ovat pääsarjaan kuuluvia tähtiä avoimissa tai pallomaisissa tähtijoukoissa. Nimensä siniset harhailijat ovat saaneet sinisestä väristään ja siitä, että ne ovat kehityksessä jäljessä naapureitaan. Niiden luminositeetti on suurempi ja spektriluokka sinisempi kuin muut tähtijoukon tähdet pääsarjan kurvissa. Sinisiä harhailijoita havaittiin ensi kerran vuonna 1953 M3-tähtijoukossa. Yleisten tähtien kehityksen teorioiden mukaan tähden sijainnin Hertzsprungin–Russellin kaaviossa pitäisi riippua melkein yksinomaan sen massasta ja iästä. Tähtijoukossa kaikki tähdet muotoutuvat suunnilleen samanaikaisesti, joten kaikkien tähtijoukon tähtien tulisi olla samalla H-R-diagrammin käyrällä riippuen vain tähden massasta ja iästä. Siniset harhailijat ovat poikkeus tästä säännöstä niiden ollessa muita joukon tähtiä kaksi-kolme kertaa massiivisempia. Ongelman ratkaisu liittyy läheisesti kahden tai useamman tähden vuorovaikutuksiin niissä tähtijoukoissa, joista sinisiä harhailijoita on löytynyt. Niitä pidetään useimmiten kahden tähden sulautumina..

Lähteet
-------

1. ↑  Too Close for Comfort *Hubble Site*.  August 7, 2003. NASA. Viitattu 21.1.2010.
2. ↑  Sandage, Allan: The color-magnitude diagram for the globular cluster M3.  *The Astronomical Journal*, 1953, nro 58, s. 61–75.
3. ↑  John Noble Wilford: Cannibal Stars Find a Fountain of Youth *The New York Times*.  27.8.1991. Viitattu 18.1.2010.
4. ↑  Astronomy Picture of the Day – Blue Stragglers in NGC 6397 *antwrp.gsfc.nasa.gov*.  22.6.2000. Viitattu 18.1.2010.
5. ↑  Tähdet ja avaruus-lehti 2/2003 (17.3.2003). Artikkeli "Kun tähti kohtaa tähden – Jos valkoinen luoti uppoaa Aurinkoon". s. 20–27.
6. ↑  Two Stars Collide; a New Star Is Born
7. ↑  James Lombardi Allegheny College (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Nuorilta näyttävät tähdet
* Tähdet paljastavat nuorekkaan ulkonäön salaisuudet Hubble/Esa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Suomen huutokauppakeisari esittää: Markku hoitaa** on suomalainen televisiosarja, jonka pääosassa on *Suomen huutokauppakeisari* -sarjasta tuttu Markku Saukko ja tämän ystävä Timo Hyppönen. Sarjaa esittää Nelonen.

Ensimmäinen tuotantokausi
-------------------------

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Apuja tulossa! | 5. maaliskuuta 2019 |
| 2. | Noloja lapsuusmuistoja | 12. maaliskuuta 2019 |
| 3. | Pohjanmaan seriffi ja kampaaja | 19. maaliskuuta 2019 |
| 4. | Leuanvetoa ja haitarihaaste | 26. maaliskuuta 2019 |

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Saukko rientää ympäri Suomea ystävänsä Timon kanssa tarvikkeita pursuavalla pakettiautollaan. He auttavat tavallisia suomalaisia erilaisissa pulmissa, olivat ongelmat sitten pieniä tai suuria. Jokaisessa jaksossa yksi kohteista on julkisuudesta tutun henkilön kummikohde.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2 . Viitattu 5.3.2019
2. ↑ . Viitattu 5.3.2019
Elbphilharmonie, HafenCity Hamburg (2007-2016).
Pekingin kansallinen stadion eli *Linnunpesä*
Allianz Arena, München
**Herzog & de Meuron** on sveitsiläisten arkkitehtien Jacques Herzogin ja Pierre de Meuronin perustama arkkitehtitoimisto. Kummatkin ovat syntyneet Baselissa 1950. Herzog & de Meuron saivat Pritzker-palkinnon vuonna 2001.

Heidän suunnittelemiensa rakennusten tunnusmerkkejä ovat yksinkertainen muotokieli ja työstämättömäksi jätetty pintamateriaali. Tunnetuimpia töitä ovat Pekingin kansallinen stadion (ns. Linnunpesä) ja Lontoon Tate Modern.

Herzog & de Meuron on tehnyt kiihkeitä tunteita herättäneen suunnitelman hotellista Helsingin Katajanokalle. Helsingin kaupunginhallitus hyväksyi täpärästi suunnitelman yhden äänen erolla. Helsingin kaupunginvaltuusto kuitenkin hylkäsi suunnitelmat keväällä 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Marja Salmela: Helsingin kaupunginhallitus hyväksyi täpärästi Katajanokan hotellin  22.3.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 12.4.2010.
2. ↑  Jarmo Huhtanen: Katajanokan hotellisuunnitelma nurin maratonkeskustelun jälkeen  7.4.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 12.4.2010.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Herzog & de Meuron**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Guerrilla Girls:t Victoria and Albert Museum:ssa.
**Guerrilla Girls** on vuonna 1985 perustettu yhdysvaltalainen feministinen taide- ja aktivistiryhmä, joka vastustaa taiteen ja visuaalisen kulttuurin seksismiä. Ryhmä keskittyy taidemaailman sukupuoliseen epätasa-arvoon sekä rasismiin, ja se on tullut tunnetuksi esiintymisillään jäsenten anonymiteetin takaavat gorilla-naamiot päässä. Ryhmän jäsenet käyttävät kuuluisien naistaiteilijoiden nimiä pseudonyymeinä (mm. Frida Kahlo, Kathe Kollwitz, Georgia O'Keeffe). Jäsenet, jotka ovat itsekin taiteilijoita, perustelevat tarvetta tunnistamattomina pysymiseen taidemaailman pienellä koolla.

Ryhmän toimintaan kuuluu esimerkiksi mainosjulisteet ja keskustelutilaisuuksien järjestäminen. Ryhmä on myös julkaissut kirjoja, jossa tilastotietojen pohjalta tuodaan esiin naisten ja ei-valkoisten pieni edustus taiteessa ja taidehistoriassa. 
Guerrilla Girls on esiintynyt Suomessa vuonna 2011.

Kirjallisuus
------------

* Guerrilla Girls. *Bitches, Bimbos, and Ballbreakers: The Guerrilla Girls' Illustrated Guide to Female Stereotypes*. London: Penguin, 2003. ISBN 978-0-14-200101-1
* Guerrilla Girls. *Confessions of the Guerrilla Girls. How a Bunch of Masked Avengers Fight Sexism and Racism in the Art World with Facts, Humor and Fake Fur*. New York City: HarperCollins, 1995. ISBN 0-04-440947-8
* Guerrilla Girls. *The Guerrilla Girls' Bedside Companion to the History of Western Art*. London: Penguin, 1998. ISBN 978-0-14-025997-1

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Guerrilla Girls *britannica.com*. Viitattu 29.72012.

Aiheesta muualla
----------------

* Guerrilla Girls Virallinen nettisivu
* Gorillat muistuttivat tisseistä ja tasa-arvosta YLE 26.4.2011.
Roland C.II
**Luft-Fahrzeug-Gesellschaft** (LFG) oli saksalainen lentokoneiden valmistaja ensimmäisessä maailmansodassa. Se tunnetaan parhaiten *Roland*-koneistaan, joista tunnetuimmat olivat 
Roland C.II ja Roland C.IV. Yhtiö valmisti myös joitakin ilmalaivoja.

LFG aloitti toimintansa 1908 ilmalaivojen valmistajana. Ensimmäinen rakennushanke oli ilmalaiva, jonka suunnitteli August von Parseval. Se otettiin käyttöön 1910 nimellä PL.II. Neljä muuta ilmalaivaa valmistettiin aikavälillä 1910–1918.

Franz Schneider liittyi yritykseen ja alkoi suunnitella koneita käyttäen nimeä *Roland*.
Ensimmäinen onnistunut lentokone oli Roland C.II -tiedustelukone.

Roland C.II:sta kehitettiin hävittäjä, josta käytettiin nimeä Roland D.I. Kone havaittiin kuitenkin sopimattomaksi hävittäjätehtäviin, koska koneesta ei nähnyt tarpeeksi hyvin suoraan eteenpäin. Puute korjattiin Roland D.II:ssa, mutta se jäi Albatros D.I:sen varjoon.

Sodan jälkeen lentokoneiden valmistus Saksassa kiellettiin ja yhtiö rupesi valmistamaan ilmalaivoja ja pelastusveneitä. Yhtiö lopetti toimintansa 1933.
Ivan Vladimirovin maalauksessa papisto on laitettu pakkotyöhön (1919).Vladimirovin maalauksessa venäläiset joutuvat syömään kuollutta hevosta nälänhädän vuoksi.
**Sotakommunismi** (ven. Военный коммунизм, *Voyennyy kommunizm*) oli Neuvosto-Venäjän talouskehityksen jakso sisällissodan vuosina kesäkuusta 1918 maaliskuuhun 1921. Siihen kuului yksityisyritysten pakkolunastus, koko Neuvosto-Venäjän teollisuuden kansallistaminen sekä viljan ja muun ruoan ylijäämän takavarikointi talonpojilta.

Toimenpiteiden johdosta talonpojilla ei enää ollut kannustinta tuottaa ylijäämää, koska se vain takavarikoitaisiin. Tämän johdosta Neuvosto-Venäjän maataloustuotanto romahti ja kaupunkeihin tuli nälänhädän uhka. Kaupunkeihin perustettiin hätäisesti laajat hallintokoneistot valvomaan keskitettyä valtiollista taloutta. Se johti siihen, että työn tuottavuus ja teollisuuden tuotanto romahtivat. Neuvosto-Venäjän teollisuustuotanto oli vuonna 1921 romahtanut viidesosaan vuoden 1913 tasosta, ja kaupunkien työntekijöiden reaalipalkat olivat pudonneet kolmasosaan. Inflaatio teki setelirahasta arvotonta, minkä vuoksi valtio joutui turvautumaan hyödykkeiden ja palvelujen vaihtokauppaan ja jakeluun ilman rahan käyttöä.

Tyytymättömyys valtion talouden tilaa kohtaan oli kasvanut vuoteen 1921 mennessä niin suureksi koko maassa, että puhkesi lakkoja ja mielenosoituksia. Kronstadtissa puhkesi lisäksi kapina. Sotakommunismin epäonnistumisen seurauksena Neuvosto-Venäjää johtaneet bolševikit ottivat käyttöön uuden NEP-talouspolitiikan, ja hylkäsivät väliaikaisesti tavoitteensa sosialistisesta talousjärjestelmästä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  War Communism *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 11.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sotakommunismi** Wikimedia Commonsissa

Neuvostoliiton vaakunaNeuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton talous
sotakommunismi 1918–1921 | NEP 1921–1927 | ensimmäinen viisivuotissuunnitelma 1928–1932 | toinen viisivuotissuunnitelma 1933–1937 | kolmas viisivuotissuunnitelma 1938–1943 | neljäs viisivuotissuunnitelma 1946–1950 | viides viisivuotissuunnitelma 1951–1955 | kuudes viisivuotissuunnitelma 1956–1960 | seitsenvuotisvuotissuunnitelma 1959–1965 | kahdeksas viisivuotissuunnitelma 1966–1970 | yhdeksäs viisivuotissuunnitelma 1971–1975 | kymmenes viisivuotissuunnitelma 1976–1980 | yhdestoista viisivuotissuunnitelma 1981–1985 | kahdestoista viisivuotissuunnitelma 1986–1990
**Michel Béroff** (s. 9. toukokuuta 1950 Épinal) on ranskalainen pianisti ja kapellimestari.

Béroff valmistui Pariisin konservatoriosta vuonna 1966 ja sai seuraavana vuonna ensipalkinnon Olivier Messiaenin kunniaksi järjestetyssä kansainvälisessä pianokilpailussa. Hän on sittemmin profiloitunut Olivier Messiaenin teosten tulkitsijana. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä kapellimestareita ovat olleet Claudio Abbado, Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Pierre Boulez, Charles Dutoit, Christoph Eschenbach, Eugen Jochum, Erich Leinsdorf, Kurt Masur, Seiji Ozawa, Georges Prêtre, André Previn, Mstislav Rostropovitš, Esa-Pekka Salonen, Georg Solti, Michael Tilson Thomas ja David Zinman. Kamarimuusikkona Béroff on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Martha Argerichin, Barbara Hendricksin, Lynn Harrellin, Jean-Philippe Collardin, Augustin Dumayn ja Pierre Amoyalin kanssa.

Béroff on tehnyt levytyksiä esimerkiksi EMI:lle ja Deutsche Grammophonille. Hänen levyttämiensä teosten säveltäjiin ovat kuuluneet Franz Liszt, Sergei Prokofjev, Igor Stravinsky, Maurice Ravel ja Claude Debussy. Béroff on saanut useita Grand Prix du Disque -palkintoja. Hän on tehnyt opetustyötä Pariisin konservatoriossa ja istunut monien pianokilpailujen tuomaristoissa. Hänen oppilaidensa joukossa on ollut Chopin-kilpailun voittanut Seong-jin Cho. Kapellimestarina Béroff on johtanut esimerkiksi Lyonin kansallisorkesteria, Lillen kansallisorkesteria ja UC Berkeleyn sinfoniaorkesteria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michel Béroff Telekom Beethoven Competition
2. ↑  Michel Béroff AllMusic
3. 1 2 3  Piano Professors: Michel Beroff Talent Music Master Courses


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Raakamalakiittia emäkivessä
Levyksi hiottua malakiittia
Malakiittiveistos Carnegien Luonnonhistoriallisessa museossa
Malakiittikiteitä
**Malakiitti** (emäksinen kuparikarbonaatti Cu2CO3(OH)2) on kuparimalmien muuttumistuloksena muodostuva voimakkaan vihreä mineraali. 

Malakiitin nimi on peräisin kreikan kielen sanasta *malche*, malva. Oletettavasti vaikutusta on myös pehmeää merkitsevällä sanalla *malakos*.

Malakiitti on tiivis, hienokiteinen mineraali ja esiintyy yleensä pyöreinä, munuaismaisina muodostumina: aggregaatteina (geol. termi: toisiinsa vain ulkonaisesti liittyvien osien kokonaisuus) (ks. kuvat). Malakiitti muodostaa harvoin silminnähtäviä kiteitä tai suuria yksivärisiä kappaleita; nämä ovatkin keräilijöiden keskuudessa haluttuja harvinaisuuksia.

Malakiitti muodostaa myös toisinaan aggregaatteja atsuriitin (atsuurimalakiitti); turkoosin ja krysokollan (eilatinkivi) kanssa.

Esiintymät
----------

Tunnetuimmat esiintymät olivat aikoinaan Uralilla, Venäjällä, Sverdlovskin lähellä, mistä Venäjän tsaarit louhituttivat malakiittia linnojensa sisustukseen seinäkoristeisiin ja kiviupotuksiin.

Nykyisin Kongon demokraattinen tasavalta tuottaa eniten, ja hienolaatuisinta malakiittia. Osa kivestä hiotaan paikan päällä muotoonsa, osa siirtyy suoraan raakakivenä maailmanmarkkinoille.

Muita esiintymiä on mm. Australiassa, Chilessä, Arizonassa Yhdysvalloissa, ja Namibiassa, josta löytyy erityisesti kirkkaanvärisiä muunnoksia.

Historia
--------

Malakiittia on käytetty jo antiikin ajoilta asti. Sitä ovat käyttäneet mm. egyptiläiset, kreikkalaiset ja roomalaiset koruihin, amuletteihin, ja malakiittijauhetta luomivärinä. Keskiajalla sen uskottiin suojaavan noidilta, ja pikkulapsia vaaroilta.

Malakiitti korukivenä
---------------------

Malakiitti on suhteellisen pehmeä ja helposti naarmuuntuva (Mohs’in asteikolla 3,5–4): puukko (teräs) ja lasi naarmuttavat sitä helposti. Naarmuuntuvuudestaan huolimatta se on erittäin suosittu korukivenä ympäri maailman. Sen lohkeavuutta voidaan vähentää pyöröhionnalla, joka edesauttaa iskun jakaantumista ja siten estää halkeilua.

Malakiitti on myös erittäin suosittu materiaali erilaisten veistosten, pienten laattojen ja koriste-esineiden raaka-aineena, koska mineraali esiintyy suhteellisen suurina kappaleina ja pehmeytensä ansiosta sitä on erittäin helppo työstää.

Malakiitin viiru on vihreä mineraalin perusvärin mukaan. Tämä on huomattavissa esimerkiksi jo mineraalia työstettäessä: kivipöly on kirkkaanvihreää.

Lähteet
-------

* Schumann, Walter, 1989: *Jalokivet ja korukivet.* Otava, Keuruu. ISBN: 951-1-10837-9

Aiheesta muualla
----------------

* Mindat: Malachite (englanniksi)
* Webmineral: Malachite Mineral Data (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Malachite (pdf) (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malakiitti**.