recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ealdred** tai **Aldred** (k. 1069) oli englantilainen kirkonmies ja Yorkin arkkipiispa. Piispa Leofgarin kuoltua 1056 päätettiin, että Ealdred ottaisi vastuulleen oman hiippakuntansa Worcesterin lisäksi Herefordin. Vuonna 1058 ensimmäisenä englantilaisena piispana hän teki pyhiinvaelluksen Jerusalemiin.

Tausta
------

Ealdred syntyi todennäköisesti Länsi-Englannissa ja oli mahdollisesti sukua edeltäjälleen Worcesterin piispa Lyfing Winchesterläiselle. Hän oli Edvard Tunnustajan neuvonantaja ja kunnostautui myös sotilasjohtajana. Vuonna 1046 hän johti epäonnistunutta retkikuntaa walesilaisia vastaan.

Edvard Tunnustajan kuoltua
--------------------------

Ealdred kruunasi Vilhelm Valloittajan kuninkaaksi joulupäivänä 1066. Hän kuoli 11. syyskuuta 1069.

Lähteet
-------

1. ↑  Ealdred *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 26.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Barlow, Frank: *Edward the Confessor*, s. 208–209. University of California Press, 1970. ISBN 0520016718. Google books (viitattu 26.9.2011). (englanniksi)
3. 1 2  Diana E. Greenaway: List 1: Archbishops *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: Volume 6: York*. Institute of Historical Research.  Arkistoitu 9.8.2011. Viitattu 26.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Pauliina Puurila** (ent. Salonen, s. 21. toukokuuta 1976 Tampere) on suomalainen näyttelijä, radiojuontaja ja laulaja. Hän juonsi valtakunnallista aamulähetystä Radio Iskelmässä vuodesta 2016 vuoteen 2022. Syksyllä 2022 Puurila siirtyi juontamaan Yle Radio Suomen aamulähetystä Tampereelta. Radiotyön lisäksi Puurila on juontanut useita tapahtumia, mm. jääkiekon miesten MM-kultajuhlat Tampereella v. 2019. 

Ennen radiouraa Pauliina Puurila on ollut kiinnitettynä näyttelijänä muun muassa Tampereen Komediateatterissa, Savonlinnan kaupunginteatterissa, Teatteri Eurooppa Neljässä ja Pyynikin kesäteatterissa. Tämän lisäksi Puurila on koulutukseltaan poliisi.

Pauliina Puurila lauloi yhdessä Maria Lundin kanssa vuosina 2006–2009 cover-yhtyeessä Maid for Sale. YUP:n Vapauden kaupungit -studioalbumilla Puurila lauloi taustalauluja. Vuonna 2013 hän teki duettolevyn "Kärpänen" yhdessä näyttelijä Antti Reinin kanssa. Nykyään Puurila keikkailee pääasiassa yksityistilaisuuksissa trion kanssa. 

Pauliina Puurila on ollut euroviisuehdokkaana vuonna 2011 ja osallistunut ensimmäiseen UMK-kilpailuun vuonna 2012. 

Pauliina Puurilalla on kolme lasta ja hän on avoliitossa näyttelijä Esa Latva-Äijön kanssa.

Huomionosoitukset
-----------------

Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto myönsi Pauliina Puurilalle pronssisen ansiomerkin vuonna 2016.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
*
**Akhat** ovat etninen ryhmä Burman, Kiinan, Thaimaan, Laosin ja Vietnamin alueilla. Heitä on yhteensä noin 430 000, joista 180 000 asuu Burmassa, 150 000 Kiinassa, 59 000 Laosissa, 34 000 Thaimaassa ja 10 000 Vietnamissa. Akhan kieli kuuluu lolo-burmalaisiin kieliin.

Historia
--------

Burmalainen piirros akhoista 1900-luvun alusta.
Akhojen perimätietoon liittyy heidän muuttoaaltonsa useiden jokien yli. Tutkijat ovat yhtä mieltä siitä, että jonkinlainen muuttoliike tapahtui, mutta lähtöpaikka on epäselvä. Jotkut pitävät lähtöpaikkana Tiibetin rajaseutua ja toiset taas Yunnania, joka on nykyisin akhojen pohjoisinta asuinseutua. Osa tutkijoista pitää akhoja hanien alaryhmänä. Heidän tiedetään paikallisen kuninkaan akhojen kanssa solmiman sopimuksen perusteella saapuneen Burman puoliseen Shanin osavaltioon 1860-luvulla tai hieman aikaisemmin. Sieltä käsin heitä tuli myös Thaimaahan vielä saman vuosisadan aikana.

Kulttuuri
---------

Akhanainen perinteisessä asussa Laosissa.
Akhojen ruokavalion perustan muodostaa riisi, jota viljellään kaskiviljelyllä. Riisiä ei näin viljellä tunnetumpaan tapaan vesialtaissa, vaan riittävä kosteus saadaan yksinomaan sadevedestä. Vesialtaitakin on tosin rakennettu paikoille joilla vettä riittää. Metsästystä harjoittavat miehet, kun taas naiset valmistavat esimerkiksi vaatteet. Naiset valmistavat myös ruuaksi käytettävän riisin miesten valmistaessa metsästämänsä lihat.

Akhojen perinteinen usko eli *zah* on sekoitus animismia ja esi-isien palvontaa. Esi-isiltä pyydetään siunauksia, joilla voidaan vaikuttaa esimerkiksi hedelmällisyyteen sekä ihmisten, viljakasvien ja kotieläinten terveyteen. Uskontoon kuuluu myös jumaluus, joka loi taivaan ja maan, sekä säännöt joiden mukaan akhat elävät. Tähän jumaluuteen ei kuitenkaan pyritä saamaan samalla tapaa yhteyttä kuin esi-isiin. Lähetyssaarnaajien vaikutuksesta akhoja on myös kääntynyt protestanttisiksi ja katolilaisiksi kristityiksi, jotka asuvat usein erillään perinteistä uskoaan harjoittavista akhoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paul Hockings: *Encyclopedia of World Cultures - v. 5. East and Southeast Asia*, s. 11–13. G.K. Hall & Company, 1993. (englanniksi)
2. ↑  James S. Olson: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 7–8. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akhat**.
**Earl K. Brent** (1914–1977) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tunnetaan parhaiten hänen Matt Dennisin kanssa tekemästään kappaleesta "Angel Eyes". Brent sanoitti 1940-luvulla paljon elokuvamusiikkia ja teki yhteistyötä muun muassa E. Y. Harburgin ja Nacio Herb Brownin kanssa. Hän teki myös sanoituksia klassisiin sävellyksiin. "Angel Eyesin" ohella hänen tunnetuimpiin kappaleihinsa kuuluvat "Let There Be Music" (1943) ja "Love Is Where You Find It" (1948).

Lähteet
-------

1. ↑  Burlingame, Sandra: Earl K. Brent Biography *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 16.11.2018. Viitattu 22.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Earl K. Brent Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Pauliina Hietaniemi** on suomalainen taekwondoin.

Hietaniemi palkittiin vuoden 2013 Suomen Työväen Urheiluliiton TUL:n parhaana urheilijana. Hän kuului maajoukkueeseen vuodesta 2004 ja on voittanut lajin maailmanmestaruuden ottelun 50 kg:n sarjassa vuosina 2007, 2009 ja 2013.

Hietaniemi edustaa Tampereen ITF Taekwon-­Do seuraa. Hänen päälajinsa on ollut liikesarjat, mutta hän alkoi vuonna 2009 keskittyä otteluun. Hän myös opettaa lajia seurassaan, jonka varapuheenjohtaja hän on.

Hietaniemi on valmistunut liikunnanopettajaksi ja luokanopettajaksi ja työskennellyt Tampereella Aleksanterin koulussa ja Tesomajärven koulussa. Hän on naimisissa Jari Hietaniemen kanssa, joka valmentaa häntä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taekwondon maailmanmestari palkittiin TUL:n parhaana urheilijana. SAK 24.1.2014. Viitattu 10.4.2019
2. 1 2  Hannu Hurme: TUL:n paras on jälleen maailmanmestari. Kansan Uutiset 24.1.2014. Viitattu 10.4.2019
3. ↑  Opettajat. Tampereen Takwon-Do. Viitattu 10.4.2019
4. ↑  Yhteystiedot. Tampereen Takwon-Do. Viitattu 10.4.2019

Aiheesta muualla
----------------

* Pauliina Hietaniemen haastattelu Taekwon-do-jäsenlehdessä
**Norjalainen metsäkissa** on Skandinavian kylmiin olosuhteisiin sopeutunut kesykissarotu. Puolipitkäkarvainen kissa näyttää villimmältä kuin onkaan: norjalaiset metsäkissat ovat leikkisiä ja sosiaalisia ihmisten seurassa. Rotu tunnetaan Norjassa nimillä *norsk skogkatt* (myös *skogkatt*, *skaukatt*) ja Yhdysvalloissa lempinimellä *wegie* (*Norwegian* lyhennettynä).

Luonne
------

Norjalaiset metsäkissat ovat luonteeltaan uteliaita, älykkäitä ja sosiaalisia. Ne oppivat myös helposti. Norjalainen metsäkissa rakastaa yksin oloa, mutta sitäkin enemmän seurassa oloa, mutta ei viihdy hirveän pitkiä aikoja yksin.*lähde?*

Historia
--------

Pitkään Norjassa tunnettu rotu on kehittynyt ilman ohjattua jalostusta ja sitä on pidetty tavallisena kotikissana. Sen uskotaan kehittyneen viikinkien tuomien lyhytkarvakissojen ja ristiretkeläisten tuomien pitkäkarvaisten kissojen risteytymänä. Norjalainen metsäkissa tuli kansainvälisesti tunnetuksi 1930-luvun lopulla, kun muutama yksilö sai Saksassa kissanäyttelyn tuomaristolta hyvät arvostelut. Toisen maailmansodan sytyttyä rotu unohdettiin kansainvälisesti 1970-luvulle asti. Ensimmäisenä kansainvälisenä rotuliittona FIFe hyväksyi rodun vuonna 1977. Nykyisin rotua kasvatetaan muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Euroopassa, mukaan lukien Suomessa. 
Norjalainen metsäkissa on Norjan oma kissarotu.

Ulkonäkö
--------

Pakkasta hyvin kestävällä norjalaisella metsäkissalla on tiheä turkki, tupsukorvat ja tuuhea häntä. Turkki on kaksikerroksinen. Alla on tiheä aluskarva ja päällä pitkät öljyiset peitinkarvat, jotka tekevät turkista lähes vedenpitävän. Kastunut kissa ravistaa itsensä kuivaksi samaan tapaan kuin koirat. Kissalla on pitkäkarvainen kauluri ja pitkäkarvaiset "housut". Tassujen anturoissa on tupsut, jotka suojaavat anturoita kylmältä. Turkki kehittyy tuuheaksi kissoilla, jotka ulkoilevat talvella. Sisäkissojen turkki ei ole yhtä muhkea. 

Kesykissaroduksi norjalainen metsäkissa on iso: urokset painavat 6–10 kiloa ja naaraat arviolta puolet urosten painosta. Norjalainen metsäkissa on voimakasrakenteinen, roteva kissa, vartalo on pitkä ja takajalat ovat etujalkoja pidemmät. Kissan pää on kolmiomainen, nenä on suora ja silmät isot, avoimet ja hieman vinossa. Korvat ovat suuret ja muodostavat kasvojen kanssa kolmion.

Ikä
---

Norjalainen metsäkissa kehittyy melko hitaasti, mutta täysikasvuinen se on kolmevuotiaana.

Norjalaiset metsäkissat eli norskit elävät yleensä 11–17-vuotiaaksi.

Galleria
--------

* Puolivuotias norjalainen metsäkissa.Puolivuotias norjalainen metsäkissa.
* Viisivuotias norjalainen metsäkissa.Viisivuotias norjalainen metsäkissa.
* Norjalainen metsäkissa talviturkissa.Norjalainen metsäkissa talviturkissa.
* Kahdeksan viikkoa vanha norjalainen metsäkissa.Kahdeksan viikkoa vanha norjalainen metsäkissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rotuesittely Norjalainen metsäkissa ry..  Arkistoitu 15.2.2015. Viitattu 7.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Norjalainen metsäkissa**.
* Norjalainen metsäkissa ry
* Tietoa rodusta Suomen Kissaliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Akhilleion** (m.kreik. Ἀχιλλεῖον, *Akhilleīon*, lat. *Achilleum* tai *Achilleium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Akhilleionin tiedetään sijainneen jossakin päin Maiandros-joen (nyk. Menderes) laaksoa. Tämän perusteella se voidaan erottaa samannimisestä *frurionista* eli linnoituksesta, joka Stefanos Byzantionlaisen mukaan sijaitsi lähellä Smyrnaa.

Akhilleionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Kaupunki tunnetaan ennen kaikkea Ksenofonin *Hellenikassa* olevian mainintojen perusteella, jolloin se on ollut olemassa poliksena ainakin klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "836 Achilleion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Ksenofon: *Hellenika* 3.2.17, 4.8.17.
Osa Korppikotkien steelaa, joka pystytettiin Eannatumin Ummasta saadun voiton kunniaksi. Noin vuodelta 2450 eaa. Steelan ns. historiallinen puoli.
**Eannatum** oli Lagašin kuningas, joka hallitsi noin vuonna 2450 eaa. Hän oli Lagašin 1. dynastian perustajan Ur-Nanšen pojanpoika. Eannatumin ollessa vallassa kaupunkivaltion mahti saavutti huippunsa.

Eannatum onnistui valloittamaan käytännöllisesti katsoen koko Sumerin, mukaan lukien Kišin, Nippurin, Urin, Larsan ja lyhyeksi aikaa myös Urukin. Hän pystyi myös pakottamaan Lagašin arkkivihollisen Umman kaupungin vasallikseen. Lisäksi Eannatum laajensi valtakuntaansa Elamiin.

Eannatum mainitaan kuuluisassa Korppikotkien steelassa, joka on nykyisin Louvren taidemuseossa. Steelaan kaiverretussa tekstissä kerrotaan, että Eannatum oli jumalten suosikki heti syntymästään lähtien. Ninhursag-jumalatar ruokki häntä maidollaan, ja hän sai nimen Inanna-jumalattaren mukaan. Eannatum sai Lagašin kuninkuuden itseltään Ningirsulta, kaupungin suojelusjumalalta. Nähtyään enneunen Eannatum vaati päättäväisesti Ummalta Gu-Edinan raja-aluetta Lagašille.

Steelan reliefit kuvavat sotaretkeä Ummaa vastaan. Steelan toinen puoli kertoo ihmisten maailman tapahtumista, toinen puoli taas mytologisista jumalten maailman tapahtumista. Steelan historiallisella puolella esitetään kypäräpäinen Eannatum johtamassa armeijaansa. Sotilailla on myös kypärät, neliömäiset kilvet ja aseinaan keihäät. Voitokas Lagašin armeija talloo viholliset jalkoihinsa, ja korppikotkat syövät jo voitettujen ruumiita. Steelan kirjoitus julistaa: "Eannatum iski Ummaan. Kuolleita oli pian 3 600. Minä, Eannatum, kuin raivokas myrskytuuli, päästin rajuilman valloilleen."

Lagašin ja Umman rajasodat jatkuivat kuitenkin vielä Eannatumin seuraajien, varsinkin Entemenan, aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stele of vultures, Louvre Museum Louvre Museum. Viitattu 14.2.2018. (englanniksi)
2. ↑  Dynasty Middle East Kingdoms - Ancient Mesopotamia *www.historyfiles.co.uk*. Viitattu 14.2.2018.
3. ↑  History of Mesopotamia *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 14.2.2018. (englanniksi)
Kenraali Alfred Dodds ranskalaisen *L'Illustration* -lehden kansikuvassa vuonna 1893.
**Alfred Amédée Dodds** (6. helmikuuta 1842 Saint Louis, Senegal – 17. heinäkuuta 1922 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kenraali, Dahomeyn kuningaskunnan valloittaja. Hänen johtamiensa joukkojen voitto kuningas Béhanzinin Dahomeysta johti Ranskan omistuksiin Senegalin ja Nigerin pohjoisosissa.

Varhainen ura
-------------

Alfred Dodds aloitti sotilasuransa Saint Cyrin upseerikoulussa vuonna 1862 ja palveli myöhemmin Reunionissa, Senegalissa ja Indokiinassa. Hän toimi komppanianpäällikkönä Ranskan-Saksan sodassa ja joutui sotavangiksi Sedanin taistelussa vuonna 1870, mutta onnistui pakenemaan ja palasi sotimaan.

Länsi-Afrikassa
---------------

Ranskan sotilasjoukot saapuvat Abomeyhin.
Sodan jälkeen Dodds siirtyi Länsi-Afrikkaan, jossa hän oli seuraavat 20 vuotta, poiketen kaksi kertaa Indokiinassa. 

Huhtikuussa 1892 hänet nimitettiin Ranskan Benininlahden joukkojen komentajaksi ja komennettiin johtamaan toista sotaa kuningas Béhanzinin joukkoja vastaan Dahomeyssa. Hänen alaisenaan oli ollut aluksi puolustuksellinen 800 sotilaan joukko, mutta myöhemmin Ranska lähetti yli 3 000 sotilasta Dahomeyhin.

Dahomeyn valloitettuaan Dodds ylennettiin kenraaliksi. Ennen poistumistaan hän jakoi Dahomeyn osiin. Sen yhtenäisyys ja instituutiot heikentyivät, kun jokaiseen provinssiin perustettiin oma erillinen hallinto. Kuninkaallisen suvun haarat jäivät vaikutusvaltaisiksi, mutta mikään fonien etninen ryhmä tai kuningaskunta poliittisena yksikkönä ei sen jälkeen pystynyt saavuttamaan yhtenäisyyttä.

Myöhäinen ura
-------------

Doddsin voitto Dahomeysta oli tärkeä Ranskan tuleville omistuksille Senegalissa ja Nigerissa. Vuonna 1899 Dodds nimitettiin merijalkaväen ylitarkastajaksi ja pian sen jälkeen hänen komentoonsa annettiin Ranskan 20. siirtomaa-armeija. Vuonna 1904 hän palasi Pariisiin ja palveli Ranskan armeijan korkeimmassa komentoryhmässä vuoteen 1914 asti.

Katso myös
----------

 Dahomeyn kuningaskunta

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alfred-Amédée Dodds | French Army, WWI, Verdun | Britannica *www.britannica.com*.  14.7.2023. Viitattu 15.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2  From Paris to Benin: the restitution of the royal treasures of Abomey | Magnum Photos Magnum Photos *Magnum Photos*. Viitattu 13.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 143. The Scarecrow Press, Inc. 2013.
4. ↑  Manning, Patrick: *Slavery, Colonialism and Economic Growth in Dahomey, 1640-1960*, s. 164. Cambridge University Press, 2004.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
Törmäpääskyn hautomalaikku
**Hautomalaikku** (*area incubationis*) on pesivän, munia hautovan linnun vatsapuolelle kehittyvä höyhenetön laikku.

Hautomalaikku on kehittynyt linnuille siirtämään ruumiinlämpöä haudottaviin muniin. Laikku kehittyy yleensä vain naaraslinnuille, jotka useimmissa lintulahkoissa huolehtivat hautomisesta. Joidenkin varpuslintulajien koiraat voivat osallistua haudontaan ja niille kehittyy hautomalaikku, joka kuitenkin tavallisesti on vaatimattomampi kuin naaraan. Joissakin linturyhmissä, lokeilla ja kanalinnuilla, hautomalaikkuja eli untuvista paljaita ihon kohtia voi olla kolme. Kahlaajilla, ruokeilla ja kihuilla laikkuja on kaksi.

Hautomalaikku alkaa kehittyä hieman ennen muninnan alkamista. Vatsanseudun untuvat putoavat tai lintu itse nyppii niitä pois (hanhet ja sorsat nyppivät untuvia ja keräävät ne pesäänsä eristeeksi). Pintaverisuonisto aktivoituu, jolloin ruumiinlämmöstä suurempi osa ohjautuu munan lämmittämiseen. Aktiivisesti hautovan linnun hautomalaikku on paljas, punertava, ryppyinen ja kiiltävä. Poikasten kuoriuduttua pintaverenkierto laikussa vähenee ja iho muuttuu normaalin väriseksi. Jos lintu pesii uudelleen pian ensimmäisen pesyeen jälkeen, pysyy laikku paljaana. Pesimäkierron päätyttyä alkavat uudet untuvat kasvaa laikkuun. Samaan aikaan lintu yleensä myös käy läpi sulkasadon. Viimeistään sulkasadon lopulla myös hautomalaikku on saanut yhtenäisen untuvapeitteen.

Paljaan ihon kautta lintu hukkaa paljon energiaa. Koska hautominen on intensiivistä ja lintuemo poistuu pesältä vain syödäkseen ja juodakseen, ei jäähtymistä ehdi tapahtua kovin paljon. Aikaisin keväällä tai talvella pesivillä lajeilla (käpylinnut, pöllöt) koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta, joka monissa tapauksissa ei poistu pesästä koko haudontajakson aikana.

Lähteet
-------

* Stanford
* Svensson, Lars 1976: Euroopan varpuslinnut. Sukupuolen ja iän määritys. - Suomen Lintutieteellinen Yhdistys r.y. Helsinki. ISBN 951-99067-3-8
**Tremulous** on ilmainen ja avoimen lähdekoodin joukkuepohjainen FPS-tietokonepeli reaaliaikaisella strategialla, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2006. Peli muistuttaa Quake II:n Gloom-modifikaatiota. Pelissä on kaksi joukkuetta, ihmiset ja alienit, joista kummallakin on omat hyöty- ja haittapuolensa. Tremulous tehtiin alun perin modifikaatioksi Quake III Arena -peliin, kunnes se julkaistiin itsenäisenä pelinä. Peli on ladattu yli &&&&&&&&02000000.&&&&002 000 000 kertaa.

Pelaaminen
----------

Pelissä on tavoitteena eliminoida kaikki viholliset ja vihollisen tukikohdat. Tähän tarvitaan useimmissa tapauksissa tiukkaa tiimityöskentelyä.

Ihmiset ovat fyysisesti heikompia kuin alienit, mutta heillä on käytössään pitkän kantaman aseet ja kestävät, mutta hitaasti rakennettavat tukikohdat. Alienit ovat kestäviä, nopeita ja hyvin lähietäisyydeltä tappavia. Heidän tukikohtansa on nopea rakentaa, mutta se on heikko ihmisten aseita vastaan. Alieneiden kunto palautuu ajan myötä. Alienit kehittyvät paremmiksi käymällä läpi pikaevoluution.

Monet palvelimet haluavat sallia muiden karttojen pelaamisen, jotka eivät ole oletuksena versiossa 1.1.0. On kaksi keinoa hankkia muita karttoja: niitä voi ladata käsin karttalähteestä (katso aiheesta muualla-osio) ja lisätä pk3-tiedostot kantahakemistoon tai käyttää takaportin omaavaa asiakasohjelmaa ja asettaa cl\_allowdownload-asetus 1:ksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Tremulousin kotisivut (englanniksi)
* Tremulous-tietopaketti (englanniksi)
* Tremulousin kartat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Trem-servers.com, tremulousin palvelin- ja yhteisölista. (englanniksi)
* WebSVN (englanniksi)
Alfred Deakin vuonna 1905
**Alfred Deakin** (3. elokuuta 1856 – 7. lokakuuta 1919) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian toisena pääministerinä. Hän oli vuonna 1901 alkaneen Federation-liikkeen johtaja. Kolmen pääministerikautensa aikana seuraavan vuosikymmenen aikana (1903–1904, 1905–1908, 1909–1910) hänellä oli keskeinen rooli kansallisten instituutioiden perustamisessa.

Deakinia pidetään yhtenä Australian vaikutusvaltaisimmista pääministereistä. Hän oli pääarkkitehti monille Australian politiittisille aatteille; kuten White Australia politiikka, protektionismi ja Brittiläisen imperiumin tukeminen – muodostivat perustan Australian sosioekonomiselle kehykselle pitkälle 1900-luvulle asti.

Lähteet
-------

1. ↑  The Enigmatic Mr Deakin: Australia’s second Prime Minister

AustraliaAustralian pääministerit

* Edmund Barton
* Alfred Deakin
* Chris Watson
* George Reid
* Andrew Fisher
* Joseph Cook
* Billy Hughes
* Stanley Bruce
* James Scullin
* Joseph Lyons
* Earle Page
* Robert Menzies
* Arthur Fadden
* John Curtin
* Frank Forde
* Ben Chifley
* Robert Menzies
* Harold Holt
* John McEwen
* John Gorton
* William McMahon
* Gough Whitlam
* Malcolm Fraser
* Bob Hawke
* Paul Keating
* John Howard
* Kevin Rudd
* Julia Gillard
* Tony Abbott
* Malcolm Turnbull
* Scott Morrison
* Anthony Albanese


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alfred Deakin
**Tremplin aux Bossons** on hyppyrimäki Chamonix’ssa Ranskassa.

Mäessä järjestettiin kautta aikain ensimmäisten talviolympialaisten mäkihyppy kilpailu ja yhdistetyn mäkiosuus. Olympiakultaa mäkihypyssä voitti norjalainen Jacob Tullin Thams ja yhdistetyssä norjalainen Thorleif Haug.

Historia
--------

Tremplin aux Bossons rakennettiin vuonna 1905. Hyppyrimäestä käytetään myös nimiä Le Tremplin Olympique du Mont ja Le Mont. Tremplin aux Bossons sijaitsee Mont Blancin massiivin juurella lähellä Glacier des Bossons-jäätikköä. Mäkeä remontoitiin vuonna 1923 vuoden 1924 talviolympialaisia varten. Mäki oli yksi vuoden 1924 talviolympialaisten suorituspaikoista. Vuonna 1936 mäki remontoitiin vuoden 1937 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Mäkihypyn maailmanmestaruuden vuonna 1936 voitti norjalainen Birger Ruud. 

Maailmancup kilpailuja mäessä on järjestetty vuosina 1981–1998 ja vuonna 2001 hypättiin ainoan kerran Continental Cupin kilpailut. Sen jälkeen mäessä ei ole järjestetty kansainvälisiä kilpailuja. Nykyisin mäessä on järjestetty kansallisia kilpailuja.

Mäkiennätyksen kehittyminen
---------------------------

Mäkiennätyksen 110,0 metriä ovat hypänneet Jason Lamy Chappuis ja Emmanuel Chedal.

| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Yhdysvallat Ragnar Omtvedt | *49,0 m* | Näytös |  |
| Norja Jacob Tullin Thams | *57,0 m* |
| 4.2.1924 | Yhdysvallat Anders Haugen | 50,0 m | Talviolympialaiset 1924 |  |
| Norja Narve Bonna | 57,5 m |  |  |
| Norja Jacob Tullin Thams | 58,5 m |  |  |
| 12.2.1937 | Norja Birger Ruud | 65,5 m | MM-kilpailut 1937 |  |
| 26.2.1981 | Itävalta Ernst Vettori | 92,0 m | Maailmancup |  |
| 23.12.1985 | Suomi Pekka Suorsa | 94,5 m | Maailmancup |  |
| 21.12.1986 | Jugoslavia Primož Ulaga | 96,0 m | Maailmancup |  |
| Tšekkoslovakia Martin Švagerko | 99,0 m |  |
| 16.12.1995 | Tšekki Jaroslav Sakala | 105,5 m | Maailmancup |  |
| 5.12.1998 | Japani Kazuyoshi Funaki | 106,5 m | Maailmancup |  |
| 9.2.2007 | **Ranska Jason Lamy Chappuis** | **110,0 m** | Yhdistetyn Ranskan mestaruuskilpailut 2007 |  |
| 10.2.2007 | **Ranska Emmanuel Chedal** | Ranskan mestaruuskilpailut 2007 |  |
|

Lähteet
-------

* Tremplin aux Bossons skisprungschanzen.com (englanniksi, saksaksi, puolaksi)

### Viitteet

1. ↑
Kettuansa Huippuvuorilla
**Norjalainen kettuloukku** on suurikokoinen ketun elävänä pyydystämiseen tarkoitettu loukku. Se on perinteisesti rakennettu 7-10 sentin läpimittaisista mänty- tai kuusiriuista, mutta nykyään käytetään myös sahalautaa tai vahvaa metalliverkkoa (supiverkko). Loukku on varustettu molemmista päistä sulkuluukuilla, jotka sulkeutuvat laukaisumekanismin välityksellä eläimen tarttuessa syöttinä olevaan haaskaan.

Kettuloukku sijoitetaan tavallisesti metsäsaarekkeeseen, pellon reunalle, ladon läheisyyteen tai muuhun paikkaan, jossa ketun tiedetään oleskelevan tai käyttävän kulkureittinä. Loukkua pidetään mahdollisimman pitkään samassa paikassa, jotta ketut tottuvat sen hajuun. Loukkua voidaan käyttää osan vuotta ketun ruokintapaikkana pitämällä luukkuja avoimina, jolloin kettu tottuu käyttämään sitä säännöllisesti.

Suomen metsästyslainsäädännön mukaan loukku on käytävä tarkistamassa vähintään kerran vuorokaudessa ja saalis otettava metsästäjän haltuun tai päästettävä vapaaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Metsästäjäin keskusjärjestö: "B. Metsästysmuodot ilman koiraa", *Metsästäjän opas*, s. 243-246. Kettuja. Gummerus Kirjapaino Oy, 2007. ISBN 978-952-9593-74-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Norjalaisen kettuloukun kuvia ja mittatietoja
Alfred Bryan vuonna 1915.
**Alfred Bryan** (15. syyskuuta 1871 Brantford – 1. huhtikuuta 1958 Gladstone) oli kanadalainen populaarimusiikin sanoittaja.

Bryan työskenteli New Yorkissa musiikin sovittajana ja teki 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa musiikkia useisiin Broadway-näytelmiin. 1920-luvulla hän muutti Hollywoodiin tekemään elokuvamusiikkia.

Bryan työskenteli uransa aikana useiden säveltäjien kanssa – hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat muun muassa Fred Fisher, Larry Stock ja Joe McCarthy. Hänen suosituimmaksi sanoituksekseen tuli Al Piantadosin säveltämä pasifistinen laulu "I Didn’t Raise My Boy to Be a Soldier" vuodelta 1915. Kappaletta myytiin 650 000 kappaletta ensimmäisen kolmen kuukauden aikana ja siitä tuli yksi vuoden myydyimmistä kappaleista Yhdysvalloissa. Vaikka Bryan ei itse ollut pasifisti, hän onnistui kuvaamaan Yhdysvalloissa vallalla ollutta sodanvastaisuutta osuvasti. Yleisön mielialojen muuttuessa Bryan julkaisi myös sotaan myönteisemmin suhtautuvia kappaleita.

Lähteet
-------

* Van Wienen, Mark W.: *Rendezvous with Death: American poems of the Great War*. University of Illinois Press, 2002. ISBN 978-0-252-07059-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Alfred Bryan *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 21.2.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Van Wienen 2002, s. 289.
3. ↑  Van Wienen 2002, s. 80.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Leonard Thomas Lake** (29. lokakuuta 1945 – 6. kesäkuuta 1985) oli 1980-luvulla Yhdysvalloissa vaikuttanut sarjamurhaaja, joka toimi yhdessä Charles Ng -nimisen rikoskumppaninsa kanssa. Kaksikko kuuluu Yhdysvaltojen pahamaineisimpiin sarjamurhaajiin.

Lakella oli rikoskumppaninsa kanssa varmuudella ainakin 11 uhria, mutta hän on mahdollisesti murhannut jopa 25 ihmistä.
1980-luvun alussa Lake tutustui Charles Ng:iksi esittäytyneeseen mieheen, joka etsi itselleen majapaikkaa. Kaksikko tuli toimeen huomatessaan toisissaan samanlaisia mieltymyksiä.

Vuosien varrella Lake ja Ng murhasivat monia ihmisiä Laken tilalla Calaverasin piirikunnassa Kaliforniassa. Uhreista kolme oli naisia, kaksi heistä naapureiden vaimoja, joiden miehet ja pienet lapset myös murhattiin. Lake oli murhannut näitä ennen myös oman veljensä ja sulhasmiehensä, joiden omaisuuden ja henkilöllisyyden hän varasti. Lake ja Ng kuvasivat videolle itseään raiskaamassa ja kiduttamassa naisia Laken tilan pienessä bunkkerissa. 

Vuonna 1985 Leonard Lake joutui pidätetyksi ampuma-aserikoksesta. Nopeasti tämän jälkeen hän teki itsemurhan syanidikapselin avulla pidätyssellissä. Hän oli kuollessaan 39-vuotias. Tämä herätti poliisin huomion ja nopeasti itsemurhan jälkeen poliisi alkoi tutkia hänen tilaansa Kaliforniassa. Tilalta poliisi löysi ihmisten jäännöksiä. Jäännöksien lisäksi löytyi myös videonauhoja uhreista sekä Laken 250-sivuinen päiväkirja, joka kuvasi miesten fantasioita ja hirmutekoja.

Vuonna 1985 Laken rikostoveri Charles Ng jäi kiinni Kanadassa ja sai lopulta kuolemantuomion Kaliforniassa 1999.
**Alfred Agathon Liuksiala** (sukunimi aik. *Meurman*; 22. tammikuuta 1861 Kangasala – 19. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Liuksialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos, valtiollinen kirjailija Agathon Meurman ja Alina Fredrika Tallqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1881 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Liuksiala auoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.

Liuksiala toimi Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1904–1907 ja 1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1910–1917. Viimeksi hän toimi Metsähallituksen notaarina 1918–1920 ja sotaylioikeuden vanhempana sotaylituomarina 1920–1931.

Liuksiala oli naimisissa vuodesta 1891 Julia Rongaimen kanssa.

Lähteet
-------

* MEURMAN (→ LIUKSIALA) Alfred Agathon. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Haarautumisen ennakointi** (engl. *branch prediction*) on tietokoneen suorittimen ominaisuus, joka tähtää suorituskyvyn parantamiseen. Jotta käskykannan liukuhihna toimii tehokkaasti on sen vaiheet pidettävä täytettyinä.

Haarautumisen ennakointi pyrkii ennakoimaan miten ehtolause tai toistorakenne tullaan suorittamaan ja parhaassa tapauksessa liukuhihna pysyy täytenä. Pidemmällä liukuhihnalla väärin ennakoinnin kustannus seuraa syvemmällä liukuhihnan vaiheessa.

Toistorakenteet yleensä suoritetaan useita kertoja ja taaksepäin suuntautuvat haarat yleensä suoritetaan. Yksinkertaisin ennakointi katsoo haaran suunnan ja ennakoi taaksepäin suuntautuvan suorittamisen. Tätä kutsutaan *staattiseksi haaran ennakoimiseksi* koska se ei riipu ohjelmasuorituksen historiasta.

Eteenpäin suuntautuvat haarat ovat vaikeasti ennakoitavissa tietämättä enempää tietystä ohjelmasta. Tätä varten suorittimet käyttävät *dynaamista haaran ennakoimista*, jolloin käytetään ohjelmasuorituksen historiaa arvioimisessa kumpi haara suoritetaan. Dynaamista ennakointia varten suorittimet pitävät taulua viimeisistä sadoista (tai tuhansista) haarautumiskäskyistä. *Yhden bitin dynaaminen ennakointi* muistaa suoritettiinko haara viimeksi ja ennakoi tapahtuuko sama seuraavalla kerralla. *Kahden bitin dynaaminen ennakointi* sisältää neljä tilaa: *vahva suoritus*, *heikko suoritus*, *heikko ohitus*, *vahva ohitus*.

Virheellisestä ennakoinnista aiheutuva suorituskykyhaitta voi olla merkittävästi suurempi kuin liukuhihnan uudelleentäyttöön tarvittava aika.

Haarautumisen ennakointiin perustuvaa spekulatiivista suoritusta käytettiin jo IBM 7030 -tietokoneessa.

Spectre-tietoturva-aukko perustuu haarautumisen ennakoinnissa ja spekulatiivisessa suorituksessa olevaan virheeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Branch Prediction *users.cs.fiu.edu*. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Harris, David Money & Harris, Sarah L.: *Digital Design and Computer Architecture*, s. 446–447. Second Edition. Morgan Kaufmann, 2013. ISBN 978-0-12-394424-5.
3. ↑  Characterizing the Branch Misprediction Penalty (PDF) *users.elis.ugent.be*. Viitattu 30.9.2020. (englanniksi)
4. ↑  Mark Smotherman: IBM Stretch (7030) -- Aggressive Uniprocessor Parallelism *people.cs.clemson.edu*. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
5. ↑  James Sanders: Massive Intel CPU flaw: Understanding the technical details of Meltdown and Spectre *techrepublic.com*.  4.1.2018. Viitattu 24.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Branch Prediction Is Not A Solved Problem: Measurements, Opportunities, and Future Directions (PDF) (englanniksi)
**Leon Štukelj** (12. marraskuuta 1898 Novo Mesto – 8. marraskuuta 1999 Maribor) oli slovenialainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja.

Štukelj syntyi Novo Mestossa, joka silloin oli osa Itävalta-Unkaria, nykyisin Sloveniaa. Arvokilpailu-urallaan Štukelj edusti Jugoslaviaa.*lähde?*

Štukelj on Slovenian urheilun tärkeimpiä nimiä, yksi harvoista slovenialaisista, joka on noussut lajinsa terävimmälle huipulle. Sinne hän nousi vuoden 1922 MM-kisoissa Ljubljanassa ja pysyi siellä vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin asti.*lähde?*

Štukelj osallistui Pariisin 1924, Amsterdamin 1928 ja Berliinin 1936 olympialaisiin ja sai niissä yhteensä kuusi mitalia, ja niiden lisäksi hän voitti monissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän kilpaili seitsemissä arvokisoissa, joissa hän voitti 20 mitalia. Olympialaisissa hän saavutti kuusi mitalia: kaksi kultaa Pariisissa 1924 (rekki ja moniottelu), yhden kullan (renkaat) ja kaksi pronssia (moniottelu ja joukkuekilpailu) Amsterdamissa 1928 sekä hopeaa (renkaat) Berliinissä 1936.*lähde?*

Štukelj suoritti 1927 oikeustieteen loppututkinnon ja työskenteli urheilu-uransa jälkeen tuomarina: aluksi synnyinkaupungissaan Novo Mestossa, sitten Lenartissa ja viimeksi Mariborissa, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Štukelj kuoli neljä päivää ennen 101-vuotissyntymäpäiväänsä.*lähde?*

Suunnilleen vuosikymmenen ajan Štukelj oli vanhin elossa ollut ja viimeinen 1800-luvulla syntynyt olympiavoittaja. Hän osallistui katsojana vuoden 1992 kesäolympialaisten avajaisiin Barcelonassa, jossa Slovenian urheilijat marssivat kentälle ensimmäistä kertaa oman lipun alla. Vuonna 1996 Atlantan kisojen avajaisissa hänet esiteltiin maailman vanhimpana elossa olevana olympiaurheilijana. Hän myös osallistui voimistelun joukkuekilpailun palkintojenjakoon.*lähde?*

Štukelj haudattiin syntymäpäivänään 12. marraskuuta Mariborissa Dobravan hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Klemelä, Uutisia Sloveniasta, viitattu16.10.2021

Aiheesta muualla
----------------

* GYMmedia: Leon Štukelj (englanniksi) (saksaksi)
* Leon Štukelj Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  

Miesten rekin olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Hermann Weingärtner |
1900: ei kilpailtu |
1904: Anton Heida / Edward Hennig |
1908–1920: ei kilpailtu |
1924: Leon Štukelj |
1928: Georges Miez |
1932: Dallas Bixler |
1936: Aleksanteri Saarvala |
1948: Josef Stalder |
1952: Jack Günthard |
1956: Takashi Ono |
1960: Takashi Ono |
1964: Boris Šahlin |
1968: Akinori Nakayama / Mihail Voronin |
1972: Mitsuo Tsukahara |
1976: Mitsuo Tsukahara |
1980: Stojan Deltšev |
1984: Shinji Morisue |
1988: Vladimir Artjomov / Valeri Ljukin |
1992: Trent Dimas |
1996: Andreas Wecker |
2000: Aleksei Nemov |
2004: Igor Cassina |
2008: Zou Kai |
2012: Epke Zonderland |
2016: Fabian Hambüchen |
2020: Daiki Hashimoto |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia

 |

 |
Heimosotaristi
**Heimosotaristi** on Suomen Heimosoturien Liiton kunniamerkki, joka on omistettu Suomen heimon vapausaatteelle ja heimosoturien aseveljeydelle. Risti myönnettiin Viron vapaussotaan, Kuolan Lapin retkikuntiin, Vienan, Aunuksen ja Inkerin vapaustaisteluihin sekä muihin heimosotiin osallistuneille.

Heimosotaristejä jaettiin vuosina 1939–1944, ja sen on suunnitellut Suomen heimosoturien liiton johtaja, jääkärieverstiluutnantti Eero Kuussaari. Liitto päätti perustaa kunniamerkin 27. helmikuuta 1938 ja puolustusvoimissa palvelevat henkilöt saivat merkin kanto-oikeuden 7. lokakuuta 1938.

Merkin etupuolella on miekkaa kantava Karjalan karhu takanaan havunoksia ja ristikkäiset miekat. Kääntöpuolella ovat heimosotien vuosiluvut 1918–1922 sekä kuusi heraldista ruusuketta. Ruusukkeet kuvaavat heimosotien kuutta pääsuuntaa: Viroa, Inkeriä, Aunusta, Vienaa, Etelä-Kuolaa ja Petsamoa. Heimosotaristin nauhassa ovat Karjalan värit: punainen, musta ja vihreä. Risti on pronssinen.

Kunniamerkin nauhaan voidaan kiinnittää myös miekkasolki tai -solkia, joiden lukumäärä ilmaisi sen, kuinka moneen retkeen kunniamerkin saanut henkilö on osallistunut.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiainen, Jani: *Suomen kunniamerkit*, s. 180. Apali Oy, 2010.
**Ronald Mulder** (s. 27. helmikuuta 1986 Zwolle) on alankomaalainen pikaluistelija.

Mulder luisteli 500 metrin Alankomaiden ennätyksen 34,52 Calgaryssa joulukuussa 2009. Hän oli sprinttereiden MM-kilpailuissa neljäs vuonna 2010 Obihirossa. Hän sijoittui matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 500 metrillä kuudenneksi 2012 ja viidenneksi 2013. Marraskuussa 2013 hän luisteli Salt Lake Cityssä uudeksi 500 metrin Alankomaiden ennätykseksi ajan 34,25. Hän oli kuudes sprintti-MM-kilpailuissa 2014.

Sotšin olympialaisissa 2014 Mulder voitti pronssia 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,460. Hän voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014. Hän oli 2016 MM-kilpailujen 500 metrillä kymmenes ja sprinttikilpailussa yhdeksäs. Vuonna 2017 hän sijoittui sprinttereiden EM-kilpailuissa seitsemänneksi, MM-kilpailujen 500 metrillä viidenneksi sekä sprintti-MM-kilpailuissa neljänneksi. Hän sijoittui 500 metrin maailmancupissa kolmanneksi kaudella 2016–2017. Hän paransi maansa 500 metrin ennätystä helmikuussa 2017 Calgaryssa aikoihin 34,18 ja 34,08.

Mulder voitti Kolomnan matkakohtaisissa EM-kilpailuissa 2018 kultaa 500 metrillä ajalla 34,80. Pyeongchangin olympialaisissa hän sijoittui 500 metrillä seitsemänneksi ja sprinttereiden MM-kilpailuissa 2018 kahdeksanneksi. 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas kaudella 2017–2018. Hän voitti Inzellin MM-kilpailuissa 2019 kultaa joukkuesprintissä ja sijoittui 500 metrillä kuudenneksi. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 500 metrillä viidenneksi. Hän oli 500 metrin maailmancupissa kolmas kaudella 2020–2021.

Myös hänen kaksoisveljensä Michel on pikaluistelija.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 34,08 | Calgary | 26. helmikuuta 2017 |
| **1 000 m**  | 1.07,99 | Calgary | 21. maaliskuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ronald Mulder (NED) *schaatsstatistieken.nl*. Viitattu 13.1.2018. (hollanniksi)
2. ↑  Hollanti taas kolmoisvoittoon - suomalaisluistelijat kaukana kärjestä 500 metrillä  10.2.2014. Yle Urheilu. Viitattu 11.2.2014.
3. ↑  ISU WorldCup 2016/2017 World Cup Men 500m Rankings 500m Men ISU. Viitattu 22.3.2017. (englanniksi)
4. ↑  ISU World Cup Speed Skating Finals 2017-2018 ISU. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  ATHLETE DATA OF RONALD MULDER *speedskatingnews.info*. Viitattu 23.2.2021. (englanniksi)
6. ↑  WORLD CUP STANDINGS ISU. Viitattu 25.3.2021. (englanniksi)
**Hein Otterspeer** (s. 11. marraskuuta 1988 Gouda) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän kilpailee pääosin 500 ja 1 000 metrillä.

Otterspeer on osallistunut seitsemiin MM-kilpailuihin: kolmiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin sekä neljiin sprinttereiden MM-kilpailuihin. Vuonna 2013 hän saavutti sprinttereiden MM-pronssia Salt Lake Citystä ja vuonna 2015 MM-hopeaa Astanasta. Vuonna 2012 hän oli seitsemäs ja 2019 kahdeksas. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuesprintissä hopeaa 2023 sekä sijoittunut 500 metrillä neljänneksi 2015 ja kuudenneksi 2023 sekä 1 000 metrillä viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2012 ja 2023. Hän saavutti sprintteiden EM-hopeaa 2021 ja 2023. Ainossa olympiastartissaan Pekingin vuoden 2022 olympialaisten 1 000 metrillä hän oli kymmenes.

Otterspeer on saavuttanut pikaluistelun maailmancupissa kuusi osakilpailuvoittoa: 1 000 metriltä Naganosta kaudella 2012–2013, Calgarysta kausilla 2012–2013 ja 2022–2023, Tomaszów Mazowieckista kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 sekä 500 metriltä Minskistä kaudella 2017–2018.. Lisäksi hänellä on neljä kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Hän voitti 1 000 metrin maailmancupin yhteispisteissä kaudella 2022–2023, sijoittui toiseksi 500 metrillä kaudella 2017–2018 sekä kolmanneksi 1 000 metrillä kausilla 2012–2013, 2020–2021 ja 2021–2022..

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2  Weltcup *speedskatingnews.info*. Viitattu 2.4.2022. (saksaksi)
3. ↑
4. 1 2  WORLD CUP STANDINGS ISU. Viitattu 9.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  ISU World Cup Speed Skating Finals 2017-2018 ISU. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Osie Leon Wood III** (s. 25. maaliskuuta 1962 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi takamiehenä NBA:ssa kuusi kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.

Wood pelasi yliopistosarjoissa Arizonan yliopiston ja Kalifornian osavaltionyliopiston joukkueissa. Philadelphia 76ers varasi hänet NBA:han 10. varausvuorolla vuoden 1984 varaustilaisuudessa.

Wood edusti NBA:ssa vuosina 1984–1990 Philadelphia 76ersia, Washington Bulletsia, New Jersey Netsia, San Antonio Spursia, Atlanta Hawksia ja Sacramento Kingsia. Hän pelasi kaikkiaan 274 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliä. NBA-uransa keskellä ja sen päätyttyä hän pelasi myös Euroopassa.

Wood voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1983 ja Los Angelesin olympialaisissa 1984. Hän pelasi joukkueensa kaikissa kahdeksassa olympiaturnausottelussa ja teki viimeisessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan 12 pistettä.

Pelaajauransa jälkeen Wood on toiminut NBA:ssa yli 20 vuotta tuomarina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leon Wood *Basketball Reference*. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 6*, s. 129. Oy Scandia Kirjat Ab, 1985. ISBN 951-9466-41-X.
3. 1 2 3 4 5  Osie Wood *Sports Reference*.  Arkistoitu 26.8.2009. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  Ninth Pan American Games -- 1983 *USA Basketball*.  10.6.2010. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)
**Heimo Olavi Saarinen** (10. syyskuuta 1911 Ahlainen – 17. joulukuuta 2001 Raasepori) oli suomalainen laivuri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Saarisen vanhemmat olivat kalastaja Juho Fredrik Petterinpoika Saarinen ja Hilda Josefina Kallentytär Lindholm ja puoliso vuodesta 1935 Eeva Kyllikki Urholin. Saarinen kävi kansakoulun ja meni vuonna 1928 töihin A. Ahlström Osakeyhtiön palvelukseen alusten kansi- ja konemieheksi. Porin kaupungin palveluksessa hän työskenteli vuodesta 1935 kansimiehenä ja alusten päällikkönä, saatuaan Itämeren laivurin pätevyyden vuonna 1940. Laivanvarustajaksi Saarinen alkoi hankittuaan kaksi rahtialusta vuonna 1947 ja ryhdyttyään niiden avulla liiketoimintaa harjoittavan Vesihuolto-yhtiön toimitusjohtajaksi. Vuonna 1961 Saarinen perusti Reposaaren Hinaus -yhtiön ja vuonna 1969 Hangon Hinaus -yhtiön. Saarisen yhtiöstä kehittyi hinaus- ja meripelastusalan merkittävä toimija, enimmillään yhtiön käytössä oli yksitoista alusta. Saarinen toimi myös itse useiden alustensa päällikkönä. Hän myi yhtiönsä Effoalle vuonna 1981. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heimo Saarinen *Biografiasampo*. Viitattu 24.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Porin Karhun kanssa Viron saaria valtaamaan talvella 1944–45. Merenkulkuneuvos Heimo Saarisen sodan huima päätös.  *Hangötidningen*, 24.9.1998, nro 111, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.5.2022.
**Margaret Chelimo Kipkemboi** (s. 9. helmikuuta 1993) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Kipkemboi karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän sijoittui 13:nneksi Guiyangin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2015. Joukkuekilpailussa hänen suoritustaan ei laskettu Kenian hopeajoukkueen pisteisiin. Hän voitti samana vuonna Brazzavillen Afrikan kisoissa kultaa 5 000 metrillä ajalla 15.30,15. Durbanin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa ajalla 15.07,56. Hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017.

Kipkemboi saavutti hopeaa maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2018. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui 5 000 metrillä niin ikään toiseksi ajalla 15.15,28. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019 ajalla 14.27,49. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 10 000 metrillä pronssia ennätysajallaan 30.10,07 ja sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **3 000 metrin juoksu** | 8.21,53 | Pariisi | 28. elokuuta 2021 |
| **5 000 metrin juoksu** | 14.27,12 | Bryssel | 3. syyskuuta 2021 |
| **10 000 metrin juoksu** | 30.10,07 | Eugene | 16. heinäkuuta 2022 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Margaret Kipkemboi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Margaret Kipkemboi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Senior Race women Team IAAF. Viitattu 3.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Oksanen, Nico: Hollannin ihmenainen palasi radalle! – Jäi nuolemaan näppejään MM-kisojen kympillä *Penkkiurheilu.com*.  17.7.2022. Viitattu 17.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**A'ja Wilson** (s. 8. elokuuta 1996) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on voittanut yhden maailmanmestaruuden ja pelannut WNBA:ssa kaudesta 2018.

Wilson voitti Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden Espanjassa 2018. Vuosina 2013 ja 2015 hän voitti kultaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Wilson edusti yliopistosarja NCAA:ssa Etelä-Carolinan yliopiston Gamecocks-joukkuetta ja voitti mestaruuden vuonna 2017. Las Vegas Aces varasi hänet ensimmäisellä varausvuorolla WNBA:han vuonna 2018. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hänet valittiin tähdistöotteluun ja vuoden tulokkaaksi. Hän pelasi 33 runkosarjaottelua – jokaisen niistä avauskokoonpanossa – ja teki 20,7 pistettä, 8,0 levypalloa ja 2,2 syöttöä ottelua kohden.

Talvikaudella Wilson on pelannut Kiinassa Shaanxi Tianze -joukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  A'ja Wilson WNBA. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  A'ja Wilson *Women's Basketball World Cup – Tenerife Spain 2018*. FIBA. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  A'ja Wilson  12.2.2019. USA Basketball. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
4. 1 2  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 40*, s. 245. Urheilumuseo, 2019. ISBN 978-952-6644-14-1.