recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Timo Haavisto liberon roolissa kaudella 2008.
**Timo Haavisto** (s. 8. lokakuuta 1981) on suomalainen beach volley pelaaja sekä entinen lentopalloilija. Lentopallossa Haavisto edusti Vammalan Lentopalloa, SM-liigassa. Beach volleyssa hän on Suomen mestari vuodelta 2006, 2009 ja 2011 sekä SM-hopeamitalisti 2008, 2010 ja 2012.

Ura
---

### Lentopallo

Haavisto aloitti lentopallouransa kotikaupungissaan Huittisissa jo hyvin nuorena. Hänen kasvattajaseuransa oli Lauttakylän Luja, josta huippupelaajiksi on kuoriutunut myös muun muassa Oivasen veljekset Mikko ja Matti. 

Vammalan Lentopallon SM-liigajoukkueeseen Haavisto nousi kaudella 2001. Ennen tätä hän oli ehtinyt pelata alemmissa sarjoissa sekä lentopalloa, että beach volleyta. Ensimmäisellä kaudellaan VaLePassa Haavisto murtautui heti joukkueen avauskuusikkoon ja pelasi hyvän kauden. Hän ihastutti katsojia etenkin syöttövoimallaan sekä puolustuspelillään.

Haavisto jatkoi VaLePassa edelleen kausilla 2002–2006. Hän meinasi kuitenkin lopettaa lentopallon lähes kokonaan kauden 2006 päätteeksi kun hän nousi parinsa Toni Vahelan kanssa Suomen parhaimmiksi beach volleyn pelaajiksi voittamalla SM-kultaa.

Haavisto kuitenkin jatkoi uraansa VaLePassa ja pelasi jälleen ehjän kauden 2008, joka päättyi seuran historian toiseen SM-mitaliin, kun Haavisto pääsi juhlimaan SM-pronssia Isku-Volleyn kustannuksella. Haavisto jatkoi lentopallouraansa edelleen VaLePassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 jälkeen Haavisto vetäytyi pelikentiltä olkapääleikkauksen vuoksi. Hän esiintyi muutaman ottelun verran lentopallon 1-sarjassa kyseisellä kaudella, mutta ei pelannut VaLePan riveissä.

### Beach volley

Haavisto voitti Beach Volleyssa Suomen mestaruuden vuonna 2006 yhdessä parinsa Toni Vahelan kanssa. Kaudella 2007 he hävisivät pronssiottelun ollen näin neljänsiä. Seuraavalla kaudella he palasivat mitalikantaan, kun he voittivat hopeaa. Kaudella 2009 he voittivat uransa toisen Suomen mestaruuden ja seuraavalla kaudella SM-hopeaa. Kesällä 2011 Haavisto-Vahela-pari voitti kolmannen Suomen mestaruuden. 2012 oli vuorossa jälleen SM-hopea.

Muuta
-----

Haavisto on siviiliammatiltaan urheiluvälinemyyjä. Vapaa-ajallaan hän harrastaa liikuntaa monipuolisesti laidasta laitaan. Urallaan Haavisto on pelannut sekä hakkurin että myös yleispelaajan roolissa. Myös liberon roolissa hänet nähtiin kaudella 2007–2008.

Saavutukset
-----------

* SM-kultaa 2006, 2009, 2011 2013 ja 2015 (beach volley)
* SM-hopeaa 2008, 2010, 2012 ja 2014 (beach volley)
* SM-pronssia 2008 (lentopallo)

Joukkueet
---------

**2001–2010** Vammalan Lentopallo

Pelipari
--------

Toni Vahela 2005-

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Haavisto Suomen Beach Volley -tietokannassa (biitsi.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Leikkiviä lapsia** on Into Saxelinin tekemä seinäreliefi, jonka Turun Kansallis-Osake-Pankki on lahjoittanut Turun kaupungille. Se sijaitsi alun perin Turun Kansallis-Osake-Pankin omistaman liike- ja asuintalon seinässä Linnankatu 13:ssa. Teos siirrettiin nykyiselle paikalleen Kuuvuoreen vuonna 1968.

Teos on ollut alttiina ilkivallalle. Vuonna 2008 teos siirrettiin Wäinö Aaltosen museon taidevarastoon korjauksia varten. Vuonna 2011 se palautettiin paikalleen konservoituna.

Teoksen sisältö
---------------

Teos muodostuu viidestä lapsiparista, jotka esittävät vertauskuvallisesti kulttuuri- ja elinkeinoelämän eri osa-alueita. Oikealta vasemmalle lähtien ensimmäisessä osassa toisella lapsista on kädessään vaaka ja lasten takana on rukki. Kolmannessa osassa ensimmäinen lapsista pitää kädessään laivaa ja toinen kalaa. Viides osa edustaa metsästystä ja maanviljelystä ja kuvan lapset pitävät käsissään jousipyssyä ja kuokkaa. Välissä olevat toinen ja neljäs osa ovat identtisiä ja ne sisältävät kumpikin kaksi lasta. Kuuvuoressa graniittinen veistosryhmä on kiinnitetty betonitukiseinään.

Teoksesta on käytetty aikaisemmin myös nimeä *Työskentelevää nuorisoa*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Into Saxelin (1883–1927); Leikkiviä lapsia, 1914 (Ulkoveistokset luettelo)  20.2.2012. Turun Museokeskus.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 20.5.2013.
2. ↑  Rinne, Ilmari: Turku – patsaitten kaupunki.  *Suomen Turku -lehti*, 1976, nro 3, s. 23–24. Turku:  Turkuseura ry. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.12.2015.
Leikkaussali
**Leikkaussali** on paikka sairaalassa, jossa tehdään kirurgiset toimenpiteet eli leikkaukset. 

Uppsalan anatominen teatteri 1660-luvulta. Lääketieteen koulutuksessa käytetyt anatomian luentosalit olivat eräitä leikkaussalien edeltäjiä.
Leikkausalien edeltäjinä voidaan pitää lääketieteen koulutuksessa käytettyjä anatomisia luentosaleja, joita oli joissain yliopistoissa jo 1600-luvulla.

Leikkausalin puhtauden ja desinfioimisen merkitykseen on kiinnitetty huomiota lääketieteellisessä kirjallisuudessa jo 1800-luvun lopulla. Esimerkiksi salissa työskentelevien suojautumisella, henkilökohtaisella hygienialla ja sopivilla huonetilan materiaaleilla ja ilmastoinnilla voidaan nykyisinkin vähentää infektioriskejä leikkaussalissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sir William MacCormac: Operation Rooms, past and Present *Bristol Med Chir J (1883). 1898 Dec; 16(62): 301–307*.  1898. Viitattu 7.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Seppo Enbom, Kimmo Heinonen, Tapio Kalliohaka, Inga Mattila, Salme Nurmi, Hannu Salmela, Satu Salo, Gun Wirtanen: High-tech sairaala -Korkean hygienian hallinta sairaaloissaTutkimushanke high-tech konseptien benchmarkkaamisesta sairaaloissa (pdf)  2012. VTT, vtt.fi. Viitattu 7.7.2021.
3. ↑  Arkistoitu kopioInfektioiden torjunta leikkausosastolla  päivitetty 17.2.2021. tays.fi.  Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 7.7.2021.
**Nicolae Teodoreanu** (s. 26. kesäkuuta 1962 Bukarest) on romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Ștefan Niculescun, Aurel Stroen ja Anatol Vierun johdolla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvon sävellyksessä vuonna 1986. Teodoreanu täydensi opintojaan vuosina 1994–1996 Universität der Künste Berlinissä ja opiskeli lisäksi elektroakustista musiikkia Dieter Kaufmannin johdolla Universität für Musik und darstellende Kunstissa Wienissä 1996–1997. Teodoreanu sai filosofian tohtorin arvon Gheorghe Dima -musiikkiakatemiasta Cluj-Napocasta vuonna 2002.

Teodoreanu perusti Romanian etnomusikologian seuran vuonna 1996. Hän on opettanut Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa ja Brașovin Transilvania-yliopistossa.

Teodoreanu on säveltänyt konsertot alttoviululle (1991–1992) ja viululle (jousiorkesterin kanssa, 1995). Hänen muuhun orkesterituotantoonsa kuuluvat teokset *Poem* (1989) ja *Vârstele timpului* (1993). Hän on säveltänyt myös kamarimusiikkia, kuten jousikvarteton (1989). Teodoreanun muuhun tuotantoon kuuluvat muun muassa "minikamariooppera" *Corabia* (1996), joka voidaan esittää myös konserttiteoksena, sekä kantaatti *Noaptea de cremene* mezzosopraanolle ja pienelle orkesterille (1986).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Living Composers Project: Nicolae Teodoreanu


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Timo Kullervo Brofeldt** (10. maaliskuuta 1894 Kuopio – 22. tammikuuta 1951 Renko) oli suomalainen metsänhoitaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Brofeldtin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Kaarlo Brofeldt ja Eva Vilhelmina Stenius ja puoliso vuodesta 1920 rakennusmestari Margit Elisabeth Castrén. Metsänhoitaja Kata Jouhki oli heidän tyttärensä. Timo Brofeldtin veli oli professori Simo Brofeldt, veljesten setä oli puolestaan kirjailija Juhani Aho. Timo Brofeldt tuli ylioppilaaksi vuonna 1913 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1916. Hän meni valmistuttuaan töihin Thomén Metsätoimistoon, jossa hän sitten työskenteli yli kolmekymmentä vuotta. Toimisto kartoitti, inventoi ja arvioi metsiä, teki metsätaloussuunnitelmia ja osti puuta asiakkaille.

Suomen sisällissotaan Brofeldt osallistui Savon ryhmän adjutanttina. Brofeldtista tuli Thomén Metsätoimiston osakas sen perustajan kuoltua. Hän oli myös Halkoyhtymä-yrityksen johtaja ja toimi jalopuiden siemeniä maahan tuovassa Proveniens-yrityksessä. Yksi Brofeldtin työn tuloksia oli Thomén Metsätoimiston ryhtyminen vientiagentiksi kaivos- ja muun pyöreän puun myynnissä Englantiin. Sotien aikana Brofeldt toimi sotilashallinnon alaisissa tehtävissä, mutta palveli myös metsätoimistonsa kautta metsätyö- ja kuljetustarpeita. Halkoyhtymä-yrityksen kautta hän vielä sotien jälkeenkin vaikutti merkittävästi polttopuuhuoltoon.

Talvisodan aikaan Brofeldt oli perustetun rautatiehallituksen puutavaratoimiston johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja ja myöhemmin kyseisen neuvottelukunnan jäsen.

Jatkosodan aikana Suomen vallattua Itä-Karjalan Brofeldt määrättiin Itä-Karjalan sotilashallinnossa metsäasiaintoimiston päälliköksi. Toimiston tehtäviin kuului mm. sotasaaliina saatujen puutavaramäärien arviointi, keskenjääneiden uittojen loppuunsaattaminen ja polttopuiden hankinta talvikautta varten. Brofeldt hoiti päällikkötehtävää reilun vuoden eli vuoden 1942 loppuun.

Vuodesta 1945 Brofeldt oli Thomén Metsätoimiston yksinomistajana, mutta perusti lisäksi uuden Metsä- ja Uittoväline -yhtiön. Metsätoimistoon hän palkkasi myös tyttärensä Kata Jouhkin puolison, metsänhoitaja Leo Jouhkin. Liikemiesuran katkaisi Brofeldtin varhainen kuolema heti alkuvuonna 1951. Brofeldt, jolla oli myös runsaasti alansa luottamustoimia, oli saanut metsäneuvoksen arvonimen kymmen vuotta aiemmin, vuonna 1941.

Lähteet
-------

* Hyytiä, Osmo: *"Helmi Suomen maakuntien joukossa"*, s. 143. Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5131-9.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Timo Brofeldt *Biografiasampo*. Viitattu 14.5.2022.
2. 1 2  Metsäneuvos Timo Brofeldt kuollut.  *Uusi Suomi*, 23.1.1951, nro 21, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.5.2022.
3. ↑  50 vuotias - Metsäneuvos TIMO BROFELDT.  *Helsingin Sanomat*, 10.3.1944, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 22.4.2023.
4. ↑  Hyytiä 2008: s. 51.
5. ↑  Hyytiä 2008: s. 210.
Punavalkoinen leikkimökki. Harjakattoiset, vanhanmalliset leikkimökit palasivat muotiin 1980-luvulla.
**Leikkimökki** on lasten leikkipaikaksi tarkoitettu pieni kotia muistuttava rakennus. Leikkimökit ovat aikuisten lapsia varten suunnittelemia ja rakentamia pienoistaloja; omia majojaan lapset ovat rakentaneet kautta aikojen. Leikkimökkiä voidaan pitää aikuisten huvimajan vastineena.

Ensimmäiseksi leikkimökkejä alettiin rakentaa kartanoiden lapsille. Rikkaiden leikkimökit olivat usein arkkitehtien suunnittelemia, ja ne noudattelivat oman tyylikautensa ihanteita. Tällaisia leikkimökkejä ovat esimerkiksi Mannerheim-suvun lapsille rakennettu mökki Louhisaaren kartanossa ja Toivonojan kartanon uusrenessanssityylinen mökki. Leikkimökin malli vakiintui 1930-luvulla: mökit valmistettiin kovalevystä tai laudasta, niissä oli yksi pieni huone, ovi päädyssä ja kuisti oven edessä. Ikkunoita oli yksi tai kaksi. Kaikkiin kansankerroksiin leikkimökkikulttuuri levisi vasta 1940-luvulla, ja sotien jälkeen mökit tulivat erityisen suosituiksi. Leikkimökkien tehdasmainen valmistus alkoi 1920-luvulla. Mökkien ulkoasu yhtenäistyi niiden yleistyessä.

Lehdissä leikkimökkejä koskevia valmistusohjeita alettiin julkaista 1930-luvulla. Esimerkiksi *Kotiliesi* aloitti mökkejä koskevan sarjan vuonna 1937 ja palkkasi mökkien suunnittelijoiksi nimekkäitäkin arkkitehteja, kuten Elsi Borgin ja Kaija Sirenin. Vaikka mökkejä suunniteltiin erityisesti tyttöjä silmällä pitäen, vuonna 1961 lehdessä esiteltiin sopivat leikkimökkimallit molempia sukupuolia varten.

Leikkimökki voitiin sisustaa muiden rakennusten tavoin. Leikkimökkejä varten tarkoitettuja pieniä huonekaluja alettiin myydä Helsingissä ja Turussa jo 1800-luvun lopulla. Muun muassa Högfors, Arabia ja Kupittaan Savi valmistivat jo varhain lapsille tarkoitettuja leikkiuuneja ja astioita.

Katso myös
----------

* Puumaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Riitta Niskanen: Leikkimökeissä on vietetty kartanonväen ja torpparin elämää Rakennusperinto.fi.  Arkistoitu 26.1.2012. Viitattu 13.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leikkimökki** Wikimedia Commonsissa
**Kauppatorin Apteekki** eli **Turun 1. apteekki** oli Turussa vuosina 1689–2012 toiminut apteekki. Se oli Suomen ensimmäinen ja vanhin apteekki.

Apteekin perusti 2. kesäkuuta 1689 apteekkari Relau. 1800-luvulla sen omistivat Johan Julin ja sitten hänen poikansa Erik Julin. Carénin perhe omisti apteekin lähes koko 1900-luvun ajan aina vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen apteekkariksi tuli apulaisprofessori Hannu Turakka ja sitten Pirjo Mäkitalo vuodesta 2003.

Apteekki toimi viimeksi käytössä olleissa tiloissaan Turun kauppatorin laidalla vuodesta 1866.

Apteekin toimilupa peruttiin heinäkuussa 2011, ja hallinto-oikeus vahvisti perumisen oikeellisuuden. Syy perumiseen oli, että apteekissa ei ollut riittävästi lääkkeitä. Apteekilla oli ollut ongelmia pitemmän aikaa. Vakuutusyhtiö Fennia haki apteekkia yrityssaneeraukseen syyskuussa 2011, mutta sitä ei hyväksytty. Lokakuussa 2011 koko henkilökunta irtisanoi työsuhteensa. Apteekki suljettiin 27. kesäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Apteekin historia *turunkauppatorinapteeki.fi*.  Arkistoitu 20.3.2012. Viitattu 20.2.2012.
2. ↑  Kauppatorin apteekin apteekkiluvan peruutuksesta tehty valitus hylättiin *Turun Sanomat*.  16.2.2012.  Arkistoitu 20.2.2012. Viitattu 20.2.2012.
3. ↑  Suomen vanhinta apteekkia haetaan konkurssiin *Turun Sanomat*.  21.9.2011.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 20.2.2012.
4. ↑  Turun kauppatorin apteekin hakema yrityssaneeraus hylättiin *Turun Sanomat*.  7.12.2011.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 20.2.2012.
5. ↑  Kauppatorin apteekin koko henkilökunta otti lopputilin *Turun Sanomat*.  4.10.2011. Viitattu 2.6.2021.
6. ↑  Turun Kauppatorin apteekin ovet sulkeutuvat *Turun Sanomat*.  27.6.2012. Viitattu 2.6.2021.
**Leila Alaoui** (10. heinäkuuta 1982 Pariisi, Ranska – 18. tammikuuta 2016 Ouagadougou, Burkina Faso) oli ranskalais-marokkolainen valokuvaaja, joka kuvasi siirtolaisia useassa maassa ja dokumentoi tavallisia marokkolaisia. Hän kuoli Ouagadougoun terrori-iskussa saamiinsa vammoihin.

Nuoruus ja opiskelu
-------------------

Leila Alaoui syntyi vuonna 1982 Pariisissa, mutta hän vietti nuoruutensa Marokon Marrakechissa. Hänen äitinsä Christine Abrate oli ranskalainen ja hänen isänsä Abdelaziz Alaoui marokkolainen liikemies. Perheessä oli kolme lasta. Leila Alaoui halusi jo nuorena kuvajournalistiksi ja opiskeli valokuvausta ja antropologiaa New Yorkin kaupunginyliopistossa.

Ura
---

Alaoui palasi Marokkoon vuonna 2008, kun hän sai Euroopan unionilta apurahan siirtolaisia käsittelevään projektiin. Hän halusi Marokossa ryhtyä myös dokumentoimaan eri alueiden välisiä kulttuurieroa samaan tapaan kuin Robert Frank oli tehnyt Yhdysvalloissa. Alaoui matkusti kylästä toiseen liikkuvan studionsa kanssa ja vietti aina viikon yhdessä kylässä. Hän halusi näin asukkaiden tottuvan häneen. Valokuvia hän otti usein markkinapäivänä, jolloin kylään tuli ihmisiä myös ympäröivältä maaseudulta. Naisten kanssa Alaoui valmisti esimerkiksi kuskusia ja otti samassa yhteydessä valokuvia.

Tanskalainen pakolaisjärjestö Dansk Flygtningehjælp palkkasi vuonna 2013 Alaouin kuvaamaan pakolaisia Libanonissa. Samana vuonna hän loi *Crossings* -nimisen videoinstallaation, jossa kuvattiin marokkolaisia matkustamassa Eurooppaan. "Everyday Heroes of Syria" -projektia varten hän puolestaan kuvasi erityisesti syyrialaispakolaisia Libanonissa, Jordaniassa ja Irakissa.

UN Womenin ja Amnesty Internationalin toimeksiannosta Alaoui lähti vuoden 2016 alussa Burkina Fasoon kuvaamaan naistenoikeusten kampanjaa varten. Kampanjan nimi oli "My Body My Rights". Hän oli ensimmäistä viikkoansa Burkina Fasossa, kun hän haavoittui 15. tammikuuta tapahtuneessa terrori-iskussa. Häneen oli pysäköityneessä autossa, kun häneen osui useampia luoteja. Alaoui vietiin sairaalaan, missä hänelle tehtiin operaatio. Hänen tilanne oli vakaa, mutta sitten hän sai kolme päivää myöhemmin sydänkohtauksen, mihin hän kuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Snaije, Olivia: Leila Alaoui obituary *The Guardian*.  22.1.2016. Guardian News & Media Limited. Viitattu 20.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Leila Alaoui Artpil. Viitattu 20.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Barolini, Andrea: Humanitarian photographer Leila Alaoui died in the attack in Ouagadougou  20.1.2016. Lifegate. Viitattu 20.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fondation Leila Alaoui (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Histidiini on yksi ihmiselle välttämätön aminohappo. Ihmisen elimistö ei osaa valmistaa sitä, vaan se on saatava ravinnosta.
**Välttämätön eli essentiaali aminohappo** on aminohappo, jota eliö ei itse pysty valmistamaan muista aineista, jolloin sen on saatava sitä ravinnosta. Välttämättömien aminohappojen lista vaihtelee lajeittain. Eri eläinlajeilla lista välttämättömistä aminohapoista on erilainen ja tarve täytyy huomioida rehujen valmistuksessa.

Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä.

Ihmisen tarvitsemia aminohappoja on 20, joista 11 elimistö kykenee itse valmistamaan. Yhdeksän välttämätöntä aminohappoa on saatava ravinnosta: histidiini, tryptofaani, lysiini, metioniini, fenyylialaniini, treoniini, valiini, leusiini, isoleusiini. Vaikkapa kotikissa taas tarvitsee näiden yhdeksän lisäksi ravinnossaan arginiinia ja tauriinia – syy miksi kissa ei lihansyöjänä pärjää luontaisella kasvisravinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Rehujen koostumustietojen ja ruokintasuositusten päivitystarpeet (PDF) (sianrehun välttämättömät aminohapot, lysiini, treoniini, metioniini+kystiini, tryptofaani, mahdollisesti valiini) *Sikojen rehuarvojärjestelmän uudistaminen*.  2013. MTT. Viitattu 9.11.2014.
2. ↑  Valkuainen (Hevoselle tärkeimmät välttämättömät aminohapot ovat lysiini ja metioniini.) racing.fi. Viitattu 9.11.2014.
3. ↑  Munivan kanan valkuaisruokinta Farmit.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
4. ↑  Antti Aro: Proteiinit ja aminohapot *Terveyskirjasto*.  2013. Duodecim.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
5. ↑  Kissan ruokinnasta - Koirakissaklinikka *Koirakissaklinikka*.  14.5.2015. Viitattu 6.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen virtuaaliyliopisto, Solunetti: Välttämättömät aminohapot
Ottelun pelipaikka Helsingin olympiastadion 
Helsingin Jalkapalloklubi ja espanjalainen FC Barcelona kohtasivat harjoitusottelussa Helsingin olympiastadionilla 9. elokuuta 2014. Ottelua oli saapunut katsomaan 40 435 katsojaa, joka oli HJK:n uusi yleisöennätys Barcelona voitti ottelun 6-0.

Ottelun myötä HJK valittiin Vuoden urheilumarkkinointiteko -palkinnon voittajaksi Suomen Urheilugaalassa tammikuussa 2015.

Taustaa
-------

Barcelona oli luvannut saapua paikalle parhaimmalla mahdollisella joukkueellaan, mutta kokoonpanosta puuttuivat muun muassa maailmantähdet Lionel Messi, Neymar ja Xavi. Barcelonan joukkue koostuikin pääosin junioripelaajista. Ottelua kutsuttiin myös nimellä *El Stádico*, joka viittaa Barcelonan ja sen arkkivihollisen Real Madridin välisiin otteluihin, joita kutsutaan nimellä *El Clásico*.

Ottelun päätuomarina toimi suomalainen Mattias Gestranius.

Ottelu
------

Munir ohjasi Barcelonan ensimmäisen maalin, kun ottelua oli pelattu neljä minuuttia. Yhdeksännellä minuutilla Sergi Roberto kasvatti espanjalaisseuran johdon 2-0-lukemiin, ja 17. minuutin kohdalla Munir teki päivän toisen maalinsa. Gerard Piquén 3-0-maalin yhteydessä HJK:n maalivahti Michael Tørnes loukkaantui, ja hänen tilalleen maaliin tuli Carljohan Eriksson. Tørnes ei enää pelannut kauden 2014 aikana. Toisen puoliajan alussa Marc Bartra puski ottelun viidennen maalin, ja kahdeksan minuuttia ennen loppua vaihdosta kentälle tullut Sandro sinetöi Barcelonan 6-0-voiton.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. elokuuta 2014 | Suomi HJK | 0-6 | Espanja FC Barcelona | Helsingin olympiastadion |  |
| 17.00 |
|  | (0-4) | Munir Maali 5' Maali 17'Roberto Maali 9'Piqué Maali 24'Bartra Maali 48'Sandro Maali 82' | **Yleisömäärä:** 40 435 **Tuomari:** Suomi Mattias Gestranius |

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  HJK:n markkinoinnille hieno palkinto Urheilugaalassa *HJK.fi*.  14.1.2015. HJK Oy.  Arkistoitu 29.5.2018. "Raati perusteli valintaa mm. seuraavasti: Pitkäjänteinen markkinointi kasvattanut yleisömääriä Veikkausliigassa sekä samalla vahvistanut koko lajin asemaa Suomessa, onnistui neuvottelemaan maailmankuulun FC Barcelonan (ESP) elokuussa Helsingin olympiastadionille ystävyysotteluun, jonka tuotot käytettiin juniorihallin rakentamiseen." Viitattu 28.5.2018.
3. ↑
4. ↑
**Oh Yeon-ji** (kor. 오연지, *O Yeonji*, s. 4. elokuuta 1990) on eteläkorealainen nyrkkeilijä.

Urheilu-ura
-----------

Oh on kilpaillut vuodesta 2014 lähtien. Oh osallistui vuonna 2014 Jejun MM-kilpailuissa 54 kg:n sarjaan. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella kazakstanilaisen Oxana Korolevan ja toisella kierroksella meksikolaisen Melissa Esquivelin erin 3–0. Puolivälierissä hän hävisi venäläiselle Zinaida Dobryninalle 2–1. Vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa Oh kilpaili 60 kg:n sarjassa. Karsintakierroksella Oh voitti intialaisen Priyanka Chaudharyn, puolivälierissä mongolialaisen Oyungerel Suvd Erdenen, välierissä kiinalaisen Yin Junhuan ja loppuottelussa pohjoiskorealaisen Ri Tong-Sunin. Hän voitti kaikki neljä ottelua pistein 3–0. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Astanassa Oh hävisi 60 kg turnauksen ensimmäisen ottelunsa thaimaalaiselle Tassamalee Thongjanille 3–1. Aasian-mestaruuskilpailujen 2017 60 kg sarjan karsintaottelussa Oh voitti kazakstanilaisen Rimma Volosenkon 3–2. Puolivälierissä hän voitti kiinalaisen Yang Wenlun ja välierissä intialaisen Chaudharyn. Hän voitti puolivälierä- ja välieräottelunsa pistein 5–0. Loppuottelussa Oh voitti vietnamilaisen Lừu Thị Duyênin 3–2.

New Delhin MM-kilpailuissa 2018 Oh otteli 60 kg:n sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan brasilialaisen Beatriz Ferreiran 3–2 ja toisessa ottelussa englantilaisen Paige Murneyn 5–0. Voitettuaan puolivälierissä ruotsalaisen Agnes Alexiussonin 5–0 hän eteni välieriin mutta hävisi sen thaimaalaiselle Sudaporn Seesondeelle 4–1. Saavutettu kolmas sija oli kuitenkin hänen ensimmäinen arvokisamitalinsa maailmantasolta. Vuonna 2020 Oh varmisti paikan Tokion kesäolympialaisten 60 kg:n sarjaan voitettuaan Aasian-karsintaturnauksen. Hän hävisi Tokiossa ensimmäisen ottelunsa lopulta pronssille yltäneelle Suomen Mira Potkoselle hajaäänituomiolla.

Elokuuhun 2021 mennessä Oh oli otellut amatööriurallaan 25 ottelua, joista oli voittanut 15.

Lähteet
-------

1. ↑  AIBA Women’s World Boxing Championships Jeju 2014 - Women's Feather (57kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 26.9.2020. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  7. Asian Women's Championships Amateur Boxing. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  AIBA Women's World Boxing Championships Astana 2016 - Women's Light (60kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 1.3.2020. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  8. Asian Women's Championships Amateur Boxing. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Amateur Boxing - Oh Yeon-Ji TheSports.org. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
6. 1 2 3  Yeon Ji Oh BoxRec. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  AIBA Women's World Boxing Championships 2018 - Women's Light (57-60kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 19.1.2021. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
8. ↑  Boxing Road to Tokyo Asian/ Oceanian Qualification - Women's Light (57-60kg) (pdf) Athlete 365. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
Kanavan aiempi logo
**Swan TV Jyväskylä** (aiemmin **TV Jyväskylä**) oli yksityisomistuksessa oleva paikallistelevisiokanava. Kanava näkyi Jyväskylän ja Muuramen alueella kaapelitelevisioverkossa. Näkyvyysalueella asui runsaat 100 000 mahdollista katsojaa. TV Jyväskylän ohjelmia pystyi katsomaan myös kanavan internetsivuilla.

Kanava kuului vuoteen 2006 asti Elisa Oyj:lle sekä siihen yhdistyneelle kaapelitelevisio-operaattorille Jyväsviestintä Oy:lle. Vuonna 2006 Elisa myi paikalliskanavansa uudelle yksityiselle yhtiölle TV Jyväskylä Ky:lle, koska katsoi, ettei kanava kuulu Elisan ydinliiketoimintaan. TV Jyväskylä Ky:n taustalla toimivat kanavan entiset työntekijät sekä kulttuurimesenaatti Kauko Sorjonen.

Ohjelmisto
----------

TV Jyväskylä lähetti ohjelmaa lähinnä iltaisin ja viikonloppuisin. Muulloin kanavalla pyöri paikallinen ruutukehä. Kanavalta oli voinut seurata muun muassa paikallisten urheiluseurojen, kuten Muuramen Lentopallon kotiotteluita. Kanava näytti lisäksi erilaisiin teemoihin keskittyviä sarjoja.

TV Jyväskylän tuottamia ohjelmia esitettiin myös muiden kaapelitelevisioyhtiöiden yhteisessä vaihto-ohjelmaringissä. Mukana olivat TurkuTV, BotniaTV Vaasasta ja K5 Joensuusta.

Lähteet
-------

1. ↑  STT: TV Jyväskylä sai paikallisen jatkajan[vanhentunut linkki]
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Swan TV Jyväskylän kotisivut
Joséphine Fodor arviolta vuonna 1815, litografia.
**Joséphine Fodor** (13. lokakuuta 1789 Pariisi – 14. elokuuta 1870 Lyon) oli ranskalainen sopraano. Hän oli säveltäjä Josephus Andreas Fodorin (1751–1828) tytär ja sai isältään varhaista opetusta harpun- ja pianonsoitossa. Hän opiskeli myös laulamista ja pääsi vuonna 1810 esiintymään Pietariin, jossa hän työskenteli, kunnes keisarillisen määräyksen pohjalta ulkomaalaiset erotettiin tehtävistä teatterissa. Vuonna 1812 Fodor meni naimisiin ranskalaisen näyttelijä Mainvillen kanssa.

Fodor esiintyi Tukholmassa ja Kööpenhaminassa ennen paluutaan Pariisiin, jossa hän esiintyi Opéra-Comiquessa. Hän pääsi työskentelemään myös Théâtre Italieniin (Italialaiseen teatteriin), jota johti Angelica Catalani. Sopimus päättyi vuonna 1818, jolloin Fodor lähti Venetsiaan. Vuonna 1819 Fodor siirtyi jälleen Pariisiin, jossa hänestä tuli kolmen vuoden ajaksi Italialaisen teatterin tähti. Vuonna 1822 hän esiintyi Desdemonan roolissa Gioacchino Rossinin *Otello*-oopperassa Napolin Teatro San Carlossa, ja vuonna 1823 hän saavutti menestystä Wienissä. Hän esiintyi kahdessakymmenessä eri roolissa, mutta erityisesti hänen ohjelmistonsa koostui Rossinin, Ferdinando Paerin ja Wolfgang Amadeus Mozartin oopperarooleista. Fodor vetäytyi lavalta vuonna 1828.

Vuonna 1857 Fodorilta ilmestyi kirja *Réflexions et conseils sur l'art du chant*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Musicologie: Fodor Joséphine


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Swahilirannikon sijainti nykyisellä Afrikan kartalla
**Swahilirannikko** on swahilien asuttama rannikkokaistale Itä-Afrikassa nykyisten Kenian, Tansanian ja pohjoisen Mosambikin kohdalla. Rannikon omaperäinen kulttuuri muodostui afrikkalaisen ja arabialaisen kulttuurin sekoituksena 700-luvulta alkaen. Swahilirannikolla oli merkittäviä kauppasatamia kuten Mombasa, Mogadishu ja Sansibar. Nämä kaupunkivaltiot kukoistivat 1100-luvulta 1400-luvulle ja kävivät kauppaa Afrikan sisäosien kanssa sekä Intian valtameren yli aina Kiinaan asti. Swahilirannikon kukoistus päättyi 1500-luvulla kun portugalilaiset romuttivat sen kauppaverkoston.

Kaupunkivaltiot
---------------

Swahilirannikon tärkeimmät kaupunkivaltiot pohjoisesta etelään:

* Mogadishu
* Merka
* Barawa (Brava)
* Kismayu
* Bur Gao (Shungwaya)
* Ungwana
* Malindi
* Gedi
* Mombasa
* Pemba
* Sansibar
* Mafia
* Kilwa
* Ibo
* Komorien saaristo
* Moçambique
* Madagaskarin pohjoiskärki

Lähteet
-------

1. 1 2  Mark Cartwright: Swahili Coast *Ancient History Encyclopedia*.  1.4.2019. Viitattu 19.4.2019.
**Travis Peter Goethel** (s. 27. heinäkuuta 1987 Oceanside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Hän edusti koko lyhyen ammattilaisuransa NFL-liigan Oakland Raidersia.

Yksityiselämä
-------------

Goethel harrastaa amerikkalaisen jalkapallon lisäksi myös lumilautailua. Hänen vanhempansa ovat Peter ja Connie Goethel.

Ura
---

Goethel kävi high schoolinsa Vista High Schoolissa Kaliforniassa, jonka joukkueessa hän myös pelasi amerikkalaista jalkapalloa. Hän teki junioriurallaan yhteensä 155 taklausta. High schoolin jälkeen Goethel meni Arizonan osavaltionyliopistoon, jonka yliopistojoukkueessa hän pelasi. Yliopistoaikana muun muassa urheilusivusto rivals.com valitsi hänet maan kymmenenneksi parhaimmaksi tukimieheksi. Hänet varattiin NFL-liigaan vuonna 2010, kun Oakland Raiders valitsi hänet kuudennella kierroksella varausnumerolla 190.

Goethel pelasi Oaklandissa kolme kautta. Kaudella 2012 Goethel pelasi hetken myös aloitussyötön antajana, mutta kolme neljästä hänen antamasta aloitussyötöstä epäonnistui. Kauden 2012 jälkeen Goethel vapautettiin sopimuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Player bio: Travis Goethel *Arizona State Sun Devils*.  Arkistoitu 4.9.2010. Viitattu 25.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Travis Goethel's poor snaps doom Oakland Raiders *nfl.com*. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)

Oakland Raidersin pelaajat
5 Bruce Gradkowski - 
7 Kyle Boller - 
8 Jason Campbell - 
9 Shane Lechler - 
11 Sebastian Janikowski - 
12 Jacoby Ford - 
15 Johnnie Lee Higgins - 
18 Louis Murphy - 
20 Darren McFadden - 
21 Nnamdi Asomugha - 
22 Walter McFadden - 
23 Jeremy Ware - 
24 Michael Huff - 
25 Rock Cartwright - 
26 Stanford Routt - 
29 Michael Bush - 
31 Hiram Eugene - 
32 Michael Bennett - 
33 Tyvon Branch - 
34 Mike Mitchell - 
37 Chris Johnson - 
45 Marcel Reece - 
50 Travis Goethel - 
52 Quentin Groves - 
53 Thomas Howard - 
54 Sam Williams - 
55 Rolando McClain - 
57 Ricky Brown - 
59 Jon Condo - 
60 Daniel Loper - 
64 Samson Satele - 
66 Cooper Carlisle - 
68 Jared Veldheer - 
69 Khalif Barnes - 
70 Langston Walker - 
72 Erik Pears - 
74 Bruce Campbell - 
75 Mario Henderson - 
76 Robert Gallery - 
77 Matt Shaughnessy - 
79 John Henderson - 
80 Zach Miller - 
81 Chaz Schilens - 
83 Brandon Myers - 
85 Darrius Heyward - Bey - 
89 Nick Miller - 
90 Desmond Bryant - 
91 Trevor Scott - 
92 Richard Seymour - 
93 Tommy Kelly - 
94 Jay Alford - 
96 Kamerion Wimbley - 
99 Lamarr Houston  

**Harjoitteluryhmä**
10 Shaun Bodiford - 
27 Stevie Brown - 
28 Joe Porter - 
41 Manase Tonga - 
56 Quentin Scott - 
65 Alex Parsons - 
67 Kellen Heard - 
88 Kevin Brock
**Svobodnyin kosmodromi** (ven. Свобо́дный) on yksi Venäjän avaruusalusten laukaisukeskuksista. Se sijaitsee Kiinan rajan läheisyydessä Amurin alueella, Svobodnyin kaupungin pohjoispuolella. Sen toiminta alkoi 1969.

Se rakennettiin alkujaan Neuvostoliiton sotilaalliseksi rakettikeskukseksi, josta tehtiin vuosina 1969-1993 mannertenvälisten ballististen ohjusten koelaukaisuja. Keskuksessa oli enimmillään 90 laukaisusiiloa. Sen toiminta lakkautettiin START-aseriisuntaneuvottelujen tuloksena. Keskus muunnettiin satelliittien laukaisuja varten vuonna 1996 varatoimena sille, että toiminta Baikonurissa loppuu Neuvostoliiton hajottua Kazakstaniin jääneessä tukikohdassa.

Uusi avaruuskeskus ei kuitenkaan osoittautunut kovin tarpeelliseksi. Vuosina 1997-2006 Svobodnyista laukaistiin vain viisi satelliittia: vuonna 1997 venäläinen Zeja sekä yhdysvaltalainen kaupallinen Early Bird, vuonna 2001 Ruotsin tieteellinen Odin-1 sekä vuosina 2000 ja 2006 Israelin tiedustelusatelliitit Eros-A1 ja Eros-B. Kaikkien laukaistujen satelliittien kantorakettina oli Start-1.

22. tammikuuta 2007 venäläinen kenraalieversti Vladimir Popovkin, joka on Venäjän sotilaallisen avaruustoiminnan johtaja, antoi ilmoituksen, jonka mukaan Svobodnyin siilot tuhotaan ja kosmodromin toiminta päättyy. (Lähde: Itar-Tass, 22.1.2007) Tätä uumoiltiin jo vuonna 2005, kun Baikonurin vuokrasopimusta jatkettiin.

Vuonna 2011 alettiin rakentamaan Amurin alueelle uutta Vostotšnyin kosmodromia, jolla pyritään vähentämään tarvetta Baikonurille.

Katso myös
----------

* Plesetskin kosmodromi
* Baikonurin kosmodromi

Lähteet
-------

* Svobodniy Austronautix.com (englanniksi)
* Svobodny RussianSpaceWeb.com (Anatoly Zak) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Venäjän uusi avaruuskeskus valmistuu – ensimmäinen raketti rullattiin alustalleen | Tiedetuubi *www.tiedetuubi.fi*.  Arkistoitu 3.4.2016. Viitattu 28.3.2016.

Avaruusalusten laukaisukeskukset (sijainnin mukaan)

|  |  |
| --- | --- |
| Afrikka | Kenia – ASI: San Marco |
| Aasia | Kiina – CNSA: Jiuquan • Taiyuan • Xichang • Wenchang • Base 603 
Intia – ISRO: SDSC
Israel – ISA: Palmachim 
Japani – JAXA: Tanegashima • Uchinoura Kazakhstan - RKA: Baikonur 
Pakistan – SUPARCO: Sonmiani • 
Venäjä – RKA: Dombarovski • Svobodnyi • Vostotšnyi 
Etelä-Korea – KARI: Naro |
| Eurooppa | Venäjä – RKA: Kapustin Jar • Plesetsk 
Ruotsi – SSC: Esrange |
| Pohjois-Amerikka | Kanada – CAF, CSA: Fort Churchill 
USA – Nasa: KSC • Wallops ♦ DoD: Cape Canaveral • Vandenberg ♦ Yksityiset: Corn Ranch • Kodiak Launch Complex • Mid-Atlantic Regional Spaceport • Mojave Airport & Spaceport • Oklahoma Spaceport • Spaceport America |
| Etelä-Amerikka | Brasilia – FAB, AEB: Alcântaran avaruuskeskus 
Ranska - ESA, CNES: Guayanan avaruuskeskus |
| Muualla | Marshall Islands – DoD: Reagan Test Site Tyynimeri - Yksityiset: Ocean Odyssey |
**Abigél Joó** (s. 6. elokuuta 1990 Budapest) on unkarilainen judon Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut alle 78 kg:n sarjassa vuodesta 2010 lähtien.

Joó voitti 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Wienissä 2010 kukistettuaan loppuottelussa alankomaalaisen Marhinde Verkerkin ja Tšeljabinskissa 2012, jolloin voitti finaalissa Ranskan Audrey Tcheuméon. EM-pronssia hän on saavuttanut joukkuekilpailussa Miskolcissa 2009 sekä alle 78 kg:n painoluokassa Budapestissa 2013, Montpellier’ssa 2014 ja Varsovassa 2017. Lisäksi hän on sijoittunut viidenneksi Istanbulissa 2011 sekä seitsemänneksi Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja Kazanin EM-kilpailuissa 2016.

Joó sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 viidenneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 seitsemänneksi. Hän oli seitsemäs Pariisin MM-kilpailuissa 2011.

Joó saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia alle 70 kg:n sarjassa 2008 ja 2009. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 70-kiloisissa 2009 sekä 78-kiloisissa 2010, 2011 ja 2012 sekä sai pronssia 63-kiloisissa 2007. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti 70 kg:n painoluokassa kultaa 2008 ja 2009 sekä 63-kiloisissa pronssia 2007. Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 63 kg:n sarjassa 2006.

Joó on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa, yksi kakkossija ja neljä kolmossijaa. Hän voitti kultaa Kazanin universiadeissa 2013. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhdeksän Unkarin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Abigél Joó *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 29.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Abigel Joo judoka *judoinside.com*. Viitattu 29.4.2018. (englanniksi)
**Maléa** (kreik. Μαλέα eli Ακρωτήριο Μαλέας, *Akrotírio Maléas*) on niemimaa Peloponnesoksen kaakkoisrannikolla Kreikassa. Se on Peloponnesoksen etelärannikon kolmesta niemimaasta itäisin.

Maléan niemeä.
Maléan niemimaan länsipuolella sijaitsee Lakonianlahti ja sen takana Mánin niemimaa. Maléan itäpuolella sijaitsee puolestaan Egeanmereen kuuluva Myrtóonmeri. Niemimaan itärannikolla on Epídavros Limirán lahti ja pieni Monemvasián niemi. Niemimaan kärjen länsipuolella sijaitsee Elafónisoksen saari ja kauempana eteläpuolella Kytheran saari. Hallinnollisesti niemimaan alue kuuluu Monemvasián kuntaan Lakonian alueyksikössä.

Joskus Maléan niemellä viitataan vain koko niemimaan eteläisimpään kärkeen. Tällöin itse niemimaasta voidaan käyttää myös nimitystä Epídavros Limirán niemimaa. Maléan niemi on Manner-Kreikan toiseksi eteläisin piste Mánin niemimaan eteläisimmän kärjen Taínaron eli Matapáksen (Matapanin) niemen jälkeen.

Maléan niemen kiertävä merialue on aina ollut merkittävä laivareitti. Niemi ja sen vaikeat purjehdusolosuhteet olivat antiikin aikana kuuluisia, ja ongelma mainitaan jo Homeroksen *Odysseiassa*. Niemen merkitys väheni, kun Korintin kanava valmistui vuonna 1893, jolloin kaikkien laivojen ei enää tarvinnut kiertää koko Peloponnesoksen ympäri. Niemen kärjessä on majakka, joka on rakennettu vuonna 1883.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lighthouse Maleas *Faroi - Traditional Greek Lighthouses*.  Arkistoitu 4.5.2016. Viitattu 30.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maléa** Wikimedia Commonsissa
**Konnanlampi** on Pieliseen laskeva järvi Nurmeksen kaakkoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Konnanlammen pituus lounaasta koilliseen on kaksi kilometriä. Järven itäosan muodostaa Itälahti, jota erottaa pääaltaasta Pulisaari. Vähintään kymmenen metriä syvä alue muodostaa yhtenäisen vyöhykkeen Konnanlammen keski- ja pohjoisosaan, ja se kattaa yli neljäsosan järven pinta-alasta.

Suurin osa Konnanlammen rannasta on metsämaata, mutta myös kulttuurimaisemaa peltoineen on paljon. Järven itärannalla sijaitsevan Riihivaaran laki kohoaa yli 70 metriä järven pintaa korkeammalle. Järven kaakkoispuolella sijaitsee ylängöksi kohoava Konnanvaara, joka ulottuu Itälahden rannalle. Järven pohjoispuolitse kulkee yhdystie 5261 ja eteläpuolitse Joensuu–Kontiomäki-rata.

Konnanlampi laskee Konnanpuroa Pieliseen, joka sijaitsee vajaan kilometrin Konnanlammelta etelään. Pielisen korkeustaso on noin kolmetoista metriä Konnanlampea alempi.

Konnanlammen vesitilavuus on 6 992 000 kuutiometriä. Noin viidesosa tilavuudesta on vähintään kymmenen metrin syvyydessä.

Konnanlampi (04.411.1.103) kuuluu Pielisen lähialueeseen (04.411), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pielisen lähialueella on 174 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pielisen ohella vain Jamalinjärvi ja Konnanlampi ovat yli neliökilometrin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Konnanlampi, vakavesi, Nurmes
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.9.2022.
3. ↑  Konnanlampi. Järviwiki. Viitattu 26.9.2022.
4. ↑  Pielisen lähialue (04.411). Järviwiki. Viitattu 26.9.2022.
A Corner of My Studio
**Abigail De Andrade** (1864 Rio de Janeiro – 1891) oli brasilialainen taiteilija. Hän opiskeli taidetta Liceu de Artes e Oficios -koulussa, jossa opetettiin naistaiteilijoita. Hän oli ensimmäinen nainen, jolle Imperial Academy of Fine Arts myönsi palkinnon. De Andrade kuoli vain 27 vuoden iässä Ranskassa, jonne hän oli muuttanut rakastettunsa kanssa.
De Andraden taide oli erilaista muiden aikansa naistaiteilijoiden töihin verrattuna. De Andrade kuvasi työssään usein tavallisia tilanteita sekä maalasi myös omakuvia. Tämä oli epätavallista, sillä naiset kuvasivat usein vain koristeellisia asioita. Koska De Andrella ei ollut virallista akateemista koulutusta hän ei saanut luonnostella elävästä mallista, vaan käytti usein itseään harjoitellakseen.

De Andrade halusi ihmisten arvostavan hänen taidettaan, ei ulkonäköään, ja halusi ilmaista oikeuttaan olla ammattilaistaiteilija sukupuolestaan huolimatta. Vaikka De Andraden työt voittivatkin kilpailuja, sanottiin hänen silti olevan "vain harrastelija", koska hän oli nainen. Silti Abigail De Andraden voittajatyö A Corner of My Studio kertoo De Andraden olleen vakavissaan taiteestaan.

Ei ole varmaa kuinka monta maalausta De Andrade tuotti uransa aikana, mutta töitä arvellaan olevan alle 50, ja osan maalauksista arvellaan menneen hukkaan tai olevan tunnistamatta. 

O Cesto de Compras
De Andraden kuoli tuberkuloosiin Pariisissa Ranskassa, jonne hän oli muuttanut italialaisen miehensä ja lastensa isän, Angelo Agostinin kanssa. Miehellä oli ollut tärkeä osuus vaimon taiteilijauran alkuaikana.

Lähteet
-------

* The beautiful self-portraits of Abigail de Andrade[vanhentunut linkki]. Daily Art Magazine.
* Abigail de Andrade. Enciclopedia Itaú Cultural.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
**Fair Antigua, We Salute Thee** ("Uljas Antigua, me tervehdimme sinua") on Antiguan ja Barbudan (Antigua ja Barbuda) kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Novelle Hamilton Richards ja säveltänyt Walter Garnet Picart Chambers. Siitä tuli kansallislaulu maan itsenäistyttyä vuonna 1967. God Save the Queen on edelleen maan kuningashymni.

Fair Antigua and Barbuda!   

We thy sons and daughters stand   

Strong and firm in   

Peace or danger   

To safe-guard our Native Land   

We commit ourselves to building   

A true nation brave and free;   

Ever striving, ever seeking,   

Dwell in love and unity   

  

Raise the standard! Raise it boldly!  

Answer now to duty's call  

To the service of thy country,  

Sparing nothing, giving all;  

Gird your loins and join the battle  

'Gainst fear, hate and poverty,  

Each endeavouring, all achieving,  

Live in peace where man is free.  

  

God of nations, let Thy blessings  

Fall upon this land of ours;  

Rain and sunshine ever sending,  

Fill her fields with crops and flowers;  

We her children do implore Thee,  

Give us strength, faith, loyalty,  

Never failing, all enduring  

To defend her liberty.

Lähteet
-------

1. ↑  Antigua and Barbuda: National Anthem of Antigua and Barbuda Fair Antigua, We Salute Thee *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Antigua and Barbuda National Anthems.info. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Antigua and Barbuda *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
Fahrin taudille tyypillisiä kalkkeutumia tietokonekerroskuvauksessa nähtyinä
**Fahrin tauti** on muun muassa liikehäiriöitä aiheuttava neurologinen sairaus, jossa kalkkikertymiä ilmaantuu tyvitumakkeisiin ja pikkuaivoihin. Se aiheuttaa yksilöllisesti vaihtelevan, yleensä hitaasti etenevän oirekuvan.

Fahrin taudin tyypillisiin oireisiin kuuluvat heikkenevä motoriikka, tasapainon ongelmat, puheen epäselvyys, nielemisvaikeudet, dystonia, pakkoliikkeet, ataksia, spastisuus, kävelyvaikeudet ja kasvojen ilmeettömyys. Myös tuntoaistiin liittyviä oireita sekä virtsarakon ja ruoansulatuskanavan ongelmia on todettu usein. Fahrin tautiin liittyy myös neuropsykiatrisia oireita, kuten masennusta, ahdistuneisuutta, harhaluuloisuutta, maniaa, psykoottisia tiloja ja persoonallisuuden muutoksia. Osalla potilaista on ilmennyt muistioireita, kognitiivisia ongelmia ja epilepsiaa.

Fahrin tautin oireet alkavat usein 30–40 ikävuoden välillä. Tautia vastaava aivokuvauslöydös saatetaan myös tehdä, vaikka oireita ei ilmenisi. Aivoissa saattaa ilmetä kalkkikertymiä ilman Fahrin tautia eräiden muiden sairauksien yhteydessä tai tulehdusten jälkiseurauksina. Tyvitumakkeissa saattaa esiintyä kalkkeutumia myös osana normaalia ikääntymisprosessia. Perusväestössä Fahrin taudin esiintyvyydeksi on arvioitu alle yksi miljoonasta. Sairaus on yleisempi miehillä kuin naisilla. Osalla Fahrin tautia sairastavista tautiin liittyy perinnöllinen mutaatio geenissä SLC20A2, PDGFRB, PDGFB tai XPR1. Perinnöllisissä tapauksissa on esiintynyt antisipaatiota eli oireiden alkamisiällä on ollut tällöin tapana aikaistua seuraavassa sukupolvessa. Periytymistapa on ollut pääasiassa vallitseva. Kaikissa perinnöllisissä tapauksissa ei ole onnistuttu paikantamaan mitään tunnettua mutaatiota tiettyyn geeniin.

Fahrin tauti voidaan todeta yleensä aivokuvauslöydösten ja oirekuvan pohjalta sekä muut sairaudet poissulkemalla. Joskus aivo-selkäydinnestetutkimus on tarpeen. Fahrin tauti on parantumaton, mutta sitä voidaan hoitaa esimerkiksi lääkkein.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fahrin tauti Liikehäiriösairauksien liitto, viitattu 2.7.2023
**Elektrofotografia** eli **xerografia** on kuivaa väriä eli tooneria käyttävä valokopiointitekniikka.
Sen perusperiaatteen keksi amerikkalainen fyysikko Chester Carlson 1938 unkarilaisen fyysikon Pál Selényin julkaisujen pohjalta. Menetelmälle myönnettiin patentti vuonna 1942.
Tämä tekniikka otettiin käyttöön 1960-luvulla kopiokoneissa ja myöhemmin lasertulostimissa.

Toimintaperiaate
----------------

Elektrofotografiassa kuvarumpu varataan sähköisesti, jonka jälkeen kohdat kuvarummulla johon väriä ei haluta, valotetaan laserilla, joka poistaa sähkövarauksen näiltä alueilta. Kun rumpuun on muodostettu varauskuvio, siirretään väritooneri rummulle, joka kiinnittyy varauskuvion mukaisesti muodostaen kuvan rummulle. Kuva siirretään paperille paineen ja elektrostaattisen varauksen yhdistelmällä. Tavallisessa väridigipainokoneessa paperi kulkee neljän (CMYK) kuvarummun kautta muodostaen nelivärikuvan. Seuraavaksi paperi kuljetetaan kiinnitysyksikköön joka kiinnittää toonerin paperiin suurella lämmöllä.

Digipaino
---------

Digipainokoneiden tekniikka on perusteiltaan täysin sama kun kopiokoneissa ja laser-tulostimissa.

Tuotantokäyttöön tarkoitetuissa digipainokoneissa on kuitenkin useita etuja ammattimaista painatusta ajatellen. Digipainokoneissa on mm. suurien värimäärien mahdollistava toonerin siirtotekniikkaa ja painoaiheen kohdistus paperille on huomattavasti parempi, jotta painotuote saadaan jälkikäsiteltyä ammattimaisesti. Lisäksi digipainokoneissa on värinhallintaan ja kuvamuodostukseen tarvittavat laitteet ja ohjelmistot. Digipainolla voidaan siis tuottaa värihallittuja laadukkaita painotuotteita. Useissa digipainokoneisa on lisäksi integroituja jälkikäsittelylaitteita joilla voidaan tuottaa esimerkiksi valmiiksi vihkonidottuja painotuotteita.

Katso myös
----------

* Lasertulostin

Lähteet
-------

1. ↑  Painoindexi Oy: Yleistä tietoa painotekniikoista  10.1.2015. Painoindexi Oy.  Arkistoitu 23.2.2016. Viitattu 15.4.2015.

Painaminen

|  |  |
| --- | --- |
| Painotekniikat | 
* Kohopaino
* Offsetpaino
* Rotaatiopaino
* Syväpaino
* Flexopaino
* Silkkipaino
* Digipaino
* Tarvepainatus

 |