recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Thomsonin pato, joita Suomessa on käytetty ojien virtaamamittauksissa.
**Patokaava** on fysikaalinen lauseke, jolla voidaan arvioida tietyntyyppisen padon läpi kulkevan nesteen (yleensä veden) virtaamaa *Q* yläpuolisen altaan vedenkorkeuden *h* funktiona. Patokaavoja on useita erilaisia, ja niihin sisältyy yleensä semiempiirisiä korjausparametreja, jotka ottavat huomioon pintajännitysten vaikutuksen sekä vesisuihkun kapenemisen padon suulla (ennen niin sanottua *vena contracta* -pistettä).

Virtaaman dimensio on [L3 T-1], ja sen lauseke saadaan integroimalla virtausnopeutta *v* vesisuihkun poikkipinnan *A* yli. Padon kynnyksen kohdalla virtausnopeus on likimain kohtisuorassa suihkun poikkileikkausta vastaan, joten pätee

{\displaystyle Q=\int \_{A}v\,{\textrm {d}}A}
Erimuotoisia patokaavoja saadaan nyt sijoittamalla yllä olevaan lausekkeeseen Bernoullin yhtälön antama virtausnopeus sekä huomioimalla integroinnissa padon poikkileikkauksen geometria.

Suorakulmainen pato
-------------------

Tarkastellaan suorakulmaista patoa, jonka yläreuna on korkeudella *z* = 0. Olkoon nyt patoaltaan vedenpinta korkeudella *z* = *h*. Bernoullin yhtälöstä lähtien voidaan osoittaa, että virtausnopeus purkautuvassa vesisuihkussa on korkeudella *z* likimain

{\displaystyle v={\sqrt {2g(h-z)}}},
missä *g* on putoamiskiihtyvyys. Jos nyt padon leveys on *B*, on virtaama

{\displaystyle Q=\int \_{\Delta \_{2}}^{h-\Delta \_{1}}{\sqrt {2g(h-z)}}B\,{\textrm {d}}z={\frac {2}{3}}\mu {\sqrt {2g}}Bh^{3/2}}
missä *Δ*1 ja *Δ*2 kuvaavat suihkun kapenemista ylä- ja alareunasta padon suulla, ja määritellään **purkautumiskerroin** *μ* siten, että

{\displaystyle \mu =\left(1-{\frac {\Delta \_{2}}{h}}\right)^{3/2}-\left({\frac {\Delta \_{1}}{h}}\right)^{3/2}}
Määritelmän mukaisesti purkautumiskerroin on aina ykköstä pienempi, ja yleensä se on luokkaa 0,6...0,7. Käytännössä sen arvo on selvitettävä kokeilun kautta.

V-aukkoinen pato
----------------

V-aukkoisen padon (toiselta nimeltään Thomsonin padon) virtaamalle voidaan vastaavin menetelmin johtaa lauseke

{\displaystyle Q={\frac {8}{15}}\mu {\sqrt {2g}}\tan \left({\frac {\vartheta }{2}}\right)h^{5/2}}

missä *ϑ* on V-aukon kulma (esimerkiksi 90°). Purkautumiskerroin *μ* on luokkaa 0,6 virtausnopeuden ollessa alle 30 cm s-1. 

### Esimerkki

Hitaasti virtaavaan ojaan asennettiin virtaaman määrittämiseksi Thomsonin pato, jonka V-aukon kulma oli 90°. Tietyllä ajanhetkellä havaittiin yläjuoksulla vedenpinnan olevan 4,5 cm V-aukon pohjaa ylempänä. Tästä päätellään, että kyseisellä hetkellä ojavirtaaman suuruus oli

{\displaystyle Q=\left[{\frac {8}{15}}\times 0.6\times {\sqrt {2\times 9.81}}\times \tan 45^{\circ }\times (0.045)^{5/2}\right]\,{\text{m}}^{3}\,{\text{s}}^{-1}\approx (6.1\times 10^{-4})\,{\text{m}}^{3}\,{\text{s}}^{-1}=0.61\,\ell \,{\text{s}}^{-1}}

Lähteet
-------

1. ↑  Lê Anh Tuấn: "5. Spillways", *Open Channel Hydraulics for Engineers*. LAP LAMBERT.
2. ↑  Kupiainen (2010): Pohjaveden purkautuminen metsäojiin Rokuan harjualueella ja ojan kunnostus padottamalla (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Laskuri suorakulmaiselle padolle sekä Kindsvater-Carter -yhtälö (englanniksi)
Ernst Ellberg
**Ernst Henrik Ellberg** (11. joulukuuta 1868 Söderhamn – 14. kesäkuuta 1948 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä.

Ellberg pääsi vuonna 1886 Tukholman kuninkaalliseen musiikkikonservatorioon, jossa hänelle opetti orkestrointia ja sävellystä Joseph Dente. Hän sai lisäksi viulunsoiton opetusta Karl Lindbergiltä ja opiskeli jonkin aikaa pasuunansoittoa. Ellberg valmistui vuonna 1892. Hän soitti vuosina 1887–1905 alttoviulua Kungliga Hovkapelletissa. Ellberg työskenteli myös ajoittain korrepetiittorina ja kapellimestarina Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hän johti siellä kantaesitykset omista baleteistaan *En sommaridyll* vuonna 1899 ja *Askungen* vuonna 1907. Ellberg seurasi Joseph Denteä opettajana Tukholman kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa, jossa hän opetti sävellystä, kontrapunktia ja orkestraatiota vuosina 1903–1933. Hän opetti professorin arvonimellä vuodesta 1916. Ellberg jatkoi opettamista vielä Tukholman kuninkaallisesta musiikkikonservatoriosta eläkkeelle jäätyään. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Gunnar de Frumerie, Ivar Hellman, Lars-Erik Larsson, Oskar Lindberg, Set Svanholm, David Wikander ja Waldemar Åhlén.

Ellberg teki debyyttinsä säveltäjänä jousikvartetolla (Es-duuri) vuonna 1890. Hän sai vuonna 1894 Valtion säveltäjästipendin vuoteen 1896 saakka. Ellbergin 1890-luvun sävellyksistä eniten suosiota saavutti sinfonia (D-duuri, 1896). Vuonna 1909 Berwald-säätiö tilasi Ellbergiltä teoksen *Sinfonie capricieuse* viimeistellyn version Franz Berwaldin keskeneräisten luonnosten pohjalta. Ellbergin viimeistelemä sinfonia kantaesitettiin vuonna 1914. Ellbergin ooppera *Rassa* sai toisen palkinnon Oopperan säveltäjäkilpailussa vuonna 1947. Teos jäi kuitenkin esittämättä. Ellbergin tuotannon joukossa on balettien, sinfonisten teosten, oopperan ja jousikvarteton lisäksi kaksi jousikvintettoa, lauluja, pianoteoksia ja kuoromusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernst Ellberg (1868−1948) Swedish Musical Heritage, viitattu 14.2.2024 (englanniksi)
**Herman Nathanael Asplöf** (15. marraskuuta 1881 Gåsborn – 7. helmikuuta 1959 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja musiikkipedagogi.

Asplöf syntyi opettajaisän perheeseen. Hän opiskeli urkujensoittoa Claes Rendahlin johdolla vuoteen 1898 saakka. Hän valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta urkurina vuonna 1900, esilaulajana vuonna 1901 ja musiikinopettajana vuonna 1902. Asplöf suoritti vielä erikoistuneita opintoja pianonsoitossa ja sävellyksessä. Hänelle myönnettiin musiikkikorkeakoulun mitali vuonna 1903. Asplöf työskenteli 1900-vuosikymmenellä urkurina Laholmissa ja Malmön Pyhän Pietarin kirkossa. Vuonna 1910 hän lähti Göteborgiin, jossa aloitti työskentelyn Annedalskyrkanin urkurina. Vuonna 1929 Asplöfistä tuli Göteborgin tuomiokirkon urkuri ja kuoronjohtaja. Samalla hän oli opettajakorkeakoulussa urkurin ja esilaulajan tehtäviin pätevöittäneiden tutkintojen opettaja. Lisäksi hän tarjosi yksityisopetusta. Asplöfin johdolla opiskelivat muiden muassa Åke Hermanson ja Björn Johansson.

Asplöf jäi eläkkeelle tehtävistään Göteborgin tuomiokirkon urkurina vuonna 1951. Hän hoiti tehtäviä kuitenkin sijaisena, kunnes tyhjäksi jäänyt virka täytettiin vuonna 1954. Asplöf tunnettiin urkurina virtuoosisesta tekniikastaan ja improvisointitaidoistaan. Hän sai Valtion säveltäjästipendin vuonna 1926. Hän sai säveltäjänä osakseen Tor Aulinin ja Wilhelm Stenhammarin arvostuksen. Tästä huolimatta Asplöfin teoksia ei julkaistu hänen elämänsä aikana. Hänen sävellyksistään suurimuotoisin on cis-mollissa sävelletty pianokonsertto (1926). Uruille ja orkesterille Asplöf sävelsi teokset *Konsertstycken* (1917) ja *Dialog* (kolme osaa, 1941). Lisäksi hän sävelsi fantasian ja fuugan *Enkeli taivaan* -koraalin pohjalta uruille, trumpeteille, pasuunoille ja patarummuille. Asplöfin soolourkusävellyksistä tunnetuin on a-mollissa sävelletty toccata. Hänen muihin urkuteoksiinsa kuuluu *Koralimprovisation*. Asplöfin kaikki kuoroteokset ovat hengellisiä, ja niissä on usein urku- tai muu soitinsäestys. Hänen suurimuotoiset teoksensa perustuvat myöhäisromanttiseen sävelkieleen ja niiden harmoniat lähenevät dissonoivuudellaan modernismia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Herman Asplöf (1881−1959) Swedish Musical Heritage, viitattu 16.2.2024 (englanniksi)
**Korruptio Italiassa** kertoo Italian korruptiosta eli vallan väärinkäytöstä oman tai sidosryhmän edun tavoitteluun. Vuonna 2014 Italia oli Transparency Internationalin korruptioindeksissä 69. sijalla kaikkiaan 175 maan joukossa.

Italian järjestäytyneen rikollisuuden liikevaihto on 10 % BKT:stä. Italian BKT on 1250 mrd. €. Harmaan talouden vuoksi valtio menettää 100 mrd. € verotuloja vuosittain. Julkisen hallinnon korruptiokustannukset ovat 60 mrd. €/v.

Poliittinen korruptio
---------------------

Transparency Internationalin (TI) mukaan ehdokkaiden ja puolueiden velvollisuus on varmistaa rahoituksen puhtaus ja kerättyjen ja käytettyjen varojen julkisuus. Puolueiden kuuluu hylätä rahoitus, joka sitoo niitä muihin kuin julkisiin etuihin. Poliittinen korruptio oli Maailman talousfoorumin (WEF) mukaan lokakuussa 2003 EU-maista suurinta Kreikassa, Irlannissa ja Italiassa.*lähde?* TI:n barometrissä vuonna 2006 puolueiden korruptio oli suurinta Euroopassa Italiassa ja Puolassa.

Poliittiseen korruptioon voi sisältyä myös vapaa tai tuettu medianäkyvyys. Pitkään pääministerinä toiminut Silvio Berlusconi oli samanaikaisesti suurin yksityinen radio- ja tv-toimija ja valvoi kolmea valtion omistamaa verkkoa. Italiassa korkeat poliitikot on suojattu korruptiosyytteiltä. Vastaavaa on ainakin ehdotettu vuonna 2004 myös Azerbaidžanissa, Ranskassa ja Kreikassa.

Korruptio rakentamisessa
------------------------

Italiassa korruptio altistaa julkisten rakennustarkastusten ja rakennusmääräysten huomioimattomuuteen. Maanjäristysalueella se on tappavaa. Maanjäristykset eivät tapa ihmisiä vaan romahtavat rakennukset.

Vesihuolto
----------

Milanossa yksityisen vesiyrityksen johtaja vangittiin paikallispoliitikkojen lahjonta-aikomuksesta 2,9 miljoonalla dollarilla vuonna 2001. Lahjonnan tavoite oli voittaa 145 miljoonan dollarin vedenpuhdistusprojektin sopimus. Myös kaupunginjohtaja vangittiin.

Mafia
-----

Italiassa on neljä mafiaklaania: Cosa Nostra, Camorra, ’Ndrangheta ja Sacra corona unita. Toimintaan sisältyy huumekauppa, uhkapelit, ihmiskauppa ja rakennusteollisuuden rahanpesu ja laittomat investoinnit. Mafialla on yhteyksiä Italian poliittisiin puolueisiin.

Katso myös
----------

* Antonio Di Pietro
* Tangentopoli
* Ihmisoikeudet Italiassa

Lähteet
-------

1. ↑  Corruption Perceptions Index 2014: Results Transparency International.  Arkistoitu 2.12.2015. Viitattu 11.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Miksi italialaiset äänestävät Berlusconia, Helsingin Sanomat Jouni Kantola 27.6.2009 B3
3. ↑  Global Corruption Report on political corruption (Arkistoitu – Internet Archive) (2004), Political finance s.32 TI 1.7.2004
4. 1 2  Part one: Corruption in construction, Earthquake destruction: corruption on the fault line, The Italian mafia’s legacy of high-rise death traps, 23-28, TI 2005
5. ↑  Global Corruption Report 2008 (Arkistoitu – Internet Archive)Corruption in the Water Sector, Transparency International 2008 Milano s. 47 ENEL 240
*Tämä artikkeli kertoo etnisestä ryhmästä. Ruokalajista kertoo artikkeli ranskalaiset perunat.*

**Ranskalaiset** (ransk. *Français*) ovat Ranskasta peräisin oleva etninen ryhmä, jonka perinteinen kieli on ranska. Ranskan hallinnon mukaan kuka tahansa Ranskan kansalainen on "ranskalainen" riippumatta hänen etnisestä perimästään, rodustaan tai uskonnostaan, eikä Ranska näin ollen tunnusta etnisiä vähemmistöjä.

Historia
--------

Ennen Rooman valtakunnan nousua Ranskan alueella eli useita galleiksi kutsuttuja heimoja. Heidän esi-isänsä olivat keski-Euroopasta 700 eaa. tulleita kelttejä. 58–51 eaa. roomalaiset valloittivat Gallian Julius Caesarin johdolla. Tänä aikana alueella kehittyi gallialais-roomalainen kulttuuri näiden kansojen sekoittuessa toisiinsa, jolloin latina korvasi aiemmin alueella puhutun gallin, latinasta kehittyi myöhemmin useiden muiden latinalaisten kielien ohella ranskan kieli. Nykypäivänä kelttiläinen kulttuuri on säilynyt vain Bretagnen bretonien keskuudessa jotka eivät tosin periydy galleista vaan 500-luvulla Britanniasta Ranskaan muuttaneista kelteistä. Länsi-Rooman hajottua sen raunioille Galliaan syntyi Frankkien valtakunta. Frankit olivat germaani-heimo jotka muuttivat Ranskaan Reinin itäpuolelta nykyisestä Saksasta. Nimi Ranska periytyy frankkien nimestä. Muita Ranskan alueelle tulleita germaanisia kansoja olivat gootit ja normannit. Normannit valloittivat nykyisen Normandian alueen ja lopulta myös Englannin. 

Kansainvaellusten ja ristiretkien jälkeen Ranskan väestö pysyi melko tasaisena. Poiketen muista suurista Euroopan kansoista, ranskalaisista vain pieni osa muutti Ranskan siirtomaihin. Suurimmat ranskalaiset siirtolaisryhmät muuttivat nykyisiin Nova Scotiaan, Louisianaan ja Quebeciin, sekä Ranskan länsi-Intiaan. Monet muuttajista olivat hugenotteja eli protestanttisia ranskalaisia. Ranskan kansallisvaltio syntyi 1789 Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen. Ranskaa yritettiin yhtenäistää hävittämällä paikalliset vähemmistökielet, Dreyfusin tapaus osoitti merkkejä myös antisemitismin noususta.

Etnisyys
--------

Ranskan valtio ei tunnusta ranskalaista etnistä ryhmää vaan sen mukaan kaikki maassa asuvat ovat ranskalaisia. Ranskaan on tullut sen historian aikana monia muuttoaaltoja joista osalla ei ole ollut suurempia sopeutumisvaikeuksia. Uudemmasta maahanmuutosta on tosin syntynyt monia ongelmia. Monet merentakaiset "ranskalaiset" ryhmät eivät välttämättä käsitä itseään ranskalaisiksi vaikka heidän esi-isänsä olisivatkin tulleet Ranskasta ja vaikka he puhuisivatkin ranskaa.

Katso myös
----------

* Kanadanranskalaiset

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ranskalaiset** Wikimedia Commonsissa
**San Francisco de Paula** oli Espanjan laivaston vuonna 1769 vesille laskettu San Francisco de Paula -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Francisco de Paula -luokka*
Jorge Juanin suunnitelmiin perustuva alus tilattiin 17. lokakuuta 1766 Havannasta Real Astillero de Habanalta. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1769 ja otettiin palvelukseen lokakuussa ensimmäisenä päällikkönään Antonio Osorono y Herrara.

Palvelus
--------

Alus partioi Havannan edustalla, kunnes se lähti 22. helmikuuta 1770 Havannasta Ferroliin, jonne alus saapui 9. huhtikuuta. Alus oli koeajoissa *Santo Domingon* kanssa, minkä jälkeen se sijoitettiin 1770 reserviin Havannassa.

Elokuussa 1771 alus saattoi Kanariansaarilta saattueen Cádiziin. Elokuussa 1772 se lähti Ferrolista Cádiziin. Vuonna 1772 alus partioi Välimerellä ja vieraili Genovassa, Napolissa, Majorcalla ja Cartagenassa. Se palasi lokakuussa Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin.

Tammikuussa 1773 alus lähti Cádizista Havannaan ja Veracruziin ja palasi 4. toukokuuta 1773 Havannasta Cádiziin. Se palautettiin maaliskuussa 1775 palvelukseen Cádizissa. Huhtikuussa alus saattoi Cádizista kauppa-aluksia Cartagenaan. Se lähti 7. toukokuuta Cádizista Arcen laivueen mukana Cartagenaan, mistä se lähti kesäkuussa Castejónin laivueen mukana Algerin sotaretkelle. Se palasi 17. syyskuuta Cádiziin ja kuljetti joukkoja *Orienten*, *Diligenten* ja fregattien *Santa Martan* ja *Nuestra Señora del Carmenin* sekä šebekkien *Atrevido* ja *Gamo* kanssa. Vuonna 1776 alus partioi Gastonin laivueen mukana Portugalin rannikolla ja Kanariansaarilla, missä se torjui salakuljetusta Mazarredon laivaston kanssa. Maaliskuussa 1777 alus sijoitettiin Cádizissa reserviin. Se huollettiin 22. tammikuuta 1779 La Carracassa.

Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen. Se oli joulukuussa Cádizissa. Alus lähti 28. huhtikuuta 1780 Cádizista Solanon laivueen mukana Havannaan. Se lähti Veracruzista *Drágonin* ja fregatti *Santa Matilden* sekä kolmen kolme miljoonaa pesoa kuljettavan rahtialuksen kanssa Havannaan, mistä se lähti 10. huhtikuuta 1781 Solanon laivaston mukana Pensacolan sotaretkelle.

Alus saattoi 16. syyskuuta 1781 Veracruzista kuusi rahtialusta Havannaan, missä se oli marraskuussa. Alus lähti 5. maaliskuuta 1782 Guaricoon Solanon laivaston kanssa. Ajettuaan takaa kaapparia se saapui 20. tammikuuta 1783 Havannaan. Alus saapui 11. helmikuuta Havannaan saatettuaan Veracruzista saapuneita aluksia. Alus saapui Havannasta Solanon laivaston mukana Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin. Se paloi 26. syyskuuta 1783 telakalla tapahtuneessa onnettomuudessa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Winfield et al 2023 s. 147

*San Francisco de Paula* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Francisco de Paula* - *San José* |
| Edeltäjä: San Isidro -luokka – Seuraaja: San Pedro Apóstol -luokka |
**San Felipe** oli Espanjan laivaston vuonna 1743 vesille laskettu kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus oli ainoa vuosina 1732-1750 Espanjassa valmistettu linjalaiva. Sen suunnitteli ja valmisti Gaztañetan järjestelmän mukaisesti Agustín Salomón, joka otti rakentamisessa huomioon Ciprián Autránin ehdottamat muutokset.

Palvelus
--------

Elokuussa 1745 alus saapui Guarnizosta Ferroliin päällikkönään Isidro de Antayo. Vuosina 1746-1751 aluksen päällikkönä oli Francisco Latarria. Se oli 1747 Ferrolissa partioaluksena *Castillan*, *Europan* ja *Glorioson* kanssa, kun aluksen miehistö valtasi brittiläisen 18-tykkisen kaapparin. Aluksen päälliköksi tuli 23. syyskuuta 1751 Francisco Javier Everardo Tilly y Pardes, joka jätti aluksen 13. tammikuuta 1752.

Toukokuusta 1750 alus etsi algerialaisia merirosvoja Cádizin ja Cartagenan väliltä *Nueva Españan* ja neljän šebekin kanssa, kunnes se 11. toukokuuta 1753 irrotettiin tehtävästä. Alus siirrettiin 3. lokakuuta Ferroliin. Se palasi 16. maaliskuuta 1759 Välimerelle Pascual Borrásin lippulaivana päällikkönään Francisco Garganta. Alus palasi Ferroliin, missä se poistettiin palveluksesta 1761. Alus romutettiin 14. joulukuuta 1762 Ferrolissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023, s. 130-131


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Reina-luokka** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:**África-luokka** |
**Olle Börjesson Anckar** (s. 19. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä ja professori. Hän oli Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen yliassistentti vuosina 1972–1979, joista vuosina 1975–1979 vt. professori. Vuosina 1979–2006 hän oli professori. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut muun muassa pääomanmuodostus. Merkittäviä julkaisuja ovat hänen väitöskirjansa *Den sektorala kapitalbildningen och dess finansiering* (1973) sekä *Finansieringen av den högre utbildningen* (1976).

Anckar on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1985.

Anckarin veli on valtiotieteilijä Dag Anckar.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 58. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  Arkistoitu kopioLedamotsförteckning – Jäsenluettelo – List of Members (pdf)  2/2019. Suomen tiedeseura, scientiarum.fi.  Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 25.7.2019. (ruotsiksi),(suomeksi),(englanniksi)
3. ↑  *Facta 2001: Täydennysosa 1990*, s. 199. WSOY 1990.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Quoc Al "Vinny" Vinh** (s. 30. marraskuuta Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Vinh menestyi 2000-luvun alussa pienemmissä pokeriturnauksissa voittaen muun muassa Kalifornian mestaruuden pot limit omahassa vuonna 2002. Kansainväliseen tietoisuuteen hän nousi helmikuussa 2004 sijoituttuaan toiseksi World Poker Tourin (WPT) L.A. Poker Classic -turnauksessa. Vinh ansaitsi kakkostilastaan 718 485 dollaria. Voittaja oli Antonio Esfandiari.

Vuonna 2005 Vinh oli toinen World Series of Pokerin (WSOP) 10 000 dollarin pot limit omaha -turnauksessa. Turnauksen voitti Rafi Amit ja Vinh sai palkintona 282 280 dollaria. Marraskuussa 2005 Vinh voitti 10 000 dollarin no limit texas hold'emissa Caesarsin Indianan kasinolla. Tämä oli WSOP-kiertueeseen kuulunut oheisturnaus. Ykköstilasta Vinh ansaitsi 437 760 dollaria.

Syyskuussa 2007 Vinhin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,3 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Quoc Al (Vinnie) Vinh WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. syyskuuta 2007.
2. ↑   : Vinny Vinh WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. syyskuuta 2007.
3. ↑   : Vinny Vinh profile The World Poker Tour. Viitattu 26. maaliskuuta 2007.
4. ↑   : Vinny Vinh stats The Hendon Mob. Viitattu 7. syyskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Vinny Vinh The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Uusnatsimurhaaja Curtis Allgier "14" ja "88" tatuoituna silmien yläpuolelle.
**Neljätoista sanaa** (engl. *Fourteen Words*) on viittaus tunnettuun valkoisen ylivallan ja valkoisten nationalistien englanninkieliseen sloganiin "We must secure the existence of our people and a future for white children." Suomeksi slogan kuuluu "Meidän pitää turvata kansamme olemassaolo sekä tulevaisuus valkoisille lapsille", ja on suomeksi yhdeksän sanan pituinen. Sitä voidaan myös käyttää viittaamaan toiseen 14-sanaiseen lauseeseen: "Because the beauty of the White Aryan woman must not perish from the earth", joka on suomeksi "Koska valkoisen arjalaisen naisen kauneus ei saa kadota maailmasta", ja on suomeksi kahdeksan sanan pituinen.

Alkuperä
--------

Neljätoista sanaa on peräisin David Lanelta, valkoisen ylivallan terroristijärjestön The Orderin jäseneltä.
lenna testimuokka

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neljätoista sanaa** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  14 Words *Anti-Defamation League*. Viitattu 13.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Gardell, Mattias: *Gods of the Blood: The Pagan Revival and White Separatism*. Duke University Press, 2003. JSTOR (viitattu 29.6.2023). (englanniksi)
*Rain*
**Sadeaika**, joskus myös **Sade**, (engl. *Rain*) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1932. Elokuva perustuu John Coltonin ja Clemence Randolphin samannimiseen näytelmään. Heidän näytelmänsä pohjalta käsikirjoituksen laati Maxwell Anderson, ja elokuvan ohjasi Lewis Milestone. *Sadeajan* päärooleissa esiintyvät Joan Crawford ja Walter Huston. Sivurooleissa nähdään muiden muassa Fred Howard, Ben Hendricks Jr. ja Beulah Bondi. Elokuva on mustavalkoinen ja noin 92 minuutin, eli tunnin ja 32 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. lokakuuta 1932.

Coltonin ja Randolphin näytelmän pohjalta on vuoden 1932 elokuvan lisäksi tehty muitakin filmatisointeja esimerkiksi vuosina 1928, 1946 ja 1953. Kuuluisin näistä elokuvista on kenties vuoden 1953 elokuva, jonka pääosaa näytteli Rita Hayworth.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Sadeaika* kertoo Pago Pagon saarelle karanteeniin jääneestä matkustajajoukosta. Tarinan päähenkilöiksi nousevat Joan Crawfordin esittämä entinen prostituoitu, kevytkenkäinen Sadie Thompson ja Walter Hustonin näyttelemä kristitty saarnaaja Alfred Davidson, jotka elokuvan kuluessa ottavat yhteen useita kertoja.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

Crawford elokuvan trailerissa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford   | … |   Sadie Thompson 
  |
|  Walter Huston   | … |   Alfred Davidson 
  |
|  Fred Howard   | … |   Hodgson
  |
|  Ben Hendricks Jr   | … |   Griggs
  |
|  Beulah Bondi   | … |   Rouva Davidson
  |
|  William Gargan   | … |   Tim O’Hara 
  |
|  Mary Shaw   | … |   Ameena 
  |
|  Guy Kibbee   | … |   Joe Horn
  |

Lähteet
-------

1. ↑   Rain (1932) IMDb. Viitattu 5. helmikuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sadeaika** Wikimedia Commonsissa

* *Sadeaika* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Sadeaika* Elonet.
* *Sadeaika* Privateislandsonline.comissa (englanniksi)
**San José** oli Espanjan laivaston vuonna 1698 vesille laskettu kaksikantinen 64-tykkinen San José -luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San José -luokka*
Espanjan kruunu tilasi 23. joulukuuta 1694 aluksen Armada de la Guardia de la Carrera de las Indiasille Mapilin telakalta Usúrbilista, missä köli laskettiin 1697. Francisco Antonio Garroten suunnitteleman lippulaivan valmistusta telakalla valvoi baski Pedro de Aróstegui. Alus laskettiin vesille 1698 ja otettiin palvelukseen 1700.

Palvelus
--------

Alus lähti 1699 Pasajesista *San Joaquínin* kanssa Cádiziin päällikkönään Antonio Gaztañeta. Helmikuussa 1700 alus oli Cádizissa päällikkönään Diego Asensio de Vicuña. Se oli seuraavanakin vuonna Cádizissa, missä se huollettiin huhtikuussa 1702. Alus osallistui elokuussa 1702 Cádizin puolustukseen Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali George Rodneyn hyökätessä. Alus oli vuodet 1703 ja 1704 Cádizissa.

Maaliskuussa 1705 alus osallistui Gibraltarin saartoon. Se saattoi 10. maaliskuuta 1706 Cádizista *San Joaquínin* ja kaappari *Santa Cruzin* kanssa 10 rahtialusta Cartagena de Indiasiin. Saattue saapui 27. huhtikuuta määränpäähänsä. Alus saapui 7. heinäkuuta Limaan ja oli loppuvuoden Cartagena de Indiasissa, mistä se lähti 2. helmikuuta 1708 kohdatakseen Callaosta saapuvan laivaston Portobellossa. Alus saapui 10. helmikuuta laivaston mukana Portobelloon, mistä se kuljetti 22 miljoonaa pesoa Havannaan.

Vuonna 1708 aluksen päällikkönä oli José Fernández de Santillán. Se osallistui 8. kesäkuuta 1708 Wagerin kahakkaan Barún saaren edustalla. Taistelussa *HMS Expeditionin* kanssa alus räjähti. Uponneessa aluksessa oli 7-11 miljoonan peson edestä kultaa ja hopeaa. Aluksen miehistöstä selvisi ainoastaan 11 aluksella olleista noin 600 miehestä.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 167

*San José* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San José* - *San Joaquín* |
| Edeltäjä: *Nuestra Señora de Begoña* – Seuraaja: Porta Coeli -luokka |
**Anders Theodor Lindh** (13. tammikuuta 1833 Porvoo – 21. heinäkuuta 1904 Porvoo) oli suomalainen oikeusneuvos- ja valtiopäivämies ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.

Henkilöhistoria
---------------

Lindhin vanhemmat olivat Porvoon tuomiorovasti Daniel Lindh ja Anne Charlotte Boije. Hän kävi Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1851 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857. Lindh opiskeli 1857–1858 Tukholman metsäinstituutissa ja hän suoritti metsänhoitajatutkinnon 1859. Vuodesta 1866 alkaen Lindh opiskeli oikeustiedettä ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1871. 

Lindh toimi maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen väliaikaisena sihteerinä 1859–1862, väliaikaisena tuomarina Pyhtäällä ja Kymissä 1873–1874 sekä oikeusraatimiehenä Porvoossa 1874–1904. Lindh edusti Porvoota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1891 ja 1894.

Lindhin tuotanto koostuu runoista ja kahdesta näytelmästä. Hän kirjoitti myös ruotsinkieliset sanat Henrik Boreniuksen säveltämään *Uusmaalaisten marssiin* (*Nylänningarnas marsch*) ja käänsi ruotsiksi lordi Byronin runoja (*Hebreiska melodier af lord Byron*, 1862). Lindhin ruotsinnoksena ilmestyi myös Suomen tiettävästi ensimmäinen laaja valikoima Sándor Petőfin runoja (15 runoa), ilmeisesti saksannoksista käännettyinä, aikakauslehdessä *Från nära och fjerran* 1860.

Teoksia
-------

* *Dikter*. Sederholm, Helsingfors 1862
* *Konung Birger och hans bröder : sorgespel i fem akter*. Söderström, Borgå 1864
* *Maria af Skottland : sorgespel i 5 akter*. Söderström, Borgå 1865
* *Kalevala-sånger, af Th. Lindh; satta för bas- eller alt-röst med piano af G. Linsén*. Söderström, Borgå 1886
* *Gå vi framåt eller tillbaka? : ett uttalande i språkfrågan*. Beijer, Helsingfors 1889

Lähteet
-------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Theodor Lindh*** 

* Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
* Kotivuori, Yrjö: Theodor Lindh. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Project Runeberg: Nordisk Familjebok.

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 204–205. Helsinki: Otava, 1921.
2. ↑  Irene Wichmann: *Unkarin kirjallisuus 1800-luvun Suomessa Petőfin ja Jókain teosten valossa. Ikkuna suomentamisen varhaisvaiheisiin*, s. 63. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2015. ISBN 978-951-51-1659-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Karelian Warcry** on suomalainen alun perin Kouvolasta lähtöisin oleva blackened death metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002. Alkuaikoina musiikillinen tyyli oli black metalia. Vuosien myötä materiaali on saanut vaikutteita myös muista genreistä. Yhtyeen sanoitukset kuvaavat sotaa, väkivaltaa ja ihmisen pimeitä puolia. Myös uskonnonvastaisuus on vahvasti läsnä.

Historia
--------

Yhtyeen taival alkoi Kuusankoskella loppuvuodesta 2001. Yhtyeellä ei tuolloin ollut vielä nimeä ja omia kappaleitakin oli vain muutamia. Toiminta hiipui melko pian asevelvollisuuden ja muiden päällekkäisyyksien vuoksi. Vuonna 2002 M. Mikkonen, S. Ukkonen ja A. Heiskanen kokoontuivat uudelleen, tällä kertaa autotalliin, ja ajatus Karelian Warcrysta alkoi viritä.

J. Kousa liittyi ykköskitaristiksi vuonna 2003 ja hänestä tuli myös yhtyeen tärkein säveltäjä. Samana vuonna Ukkonen lähti yhtyeestä keskittyäkseen muihin bändiprojekteihinsa. Jo alkuajoilta tuttu H. Järvinen tuli hänen tilalleen.

Ensimmäinen virallinen demonauhoite julkaistiin vuonna 2004. Saman vuoden syksyllä Karelian Warcry nauhoitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa Vuohijärvellä Valkealassa. Levy kantaa nimeä *Kylmä rautainen*. Se julkaistiin seuraavan vuoden alussa ensin käsinnumeroituna sadan (100 kpl) kappaleen omakustanteena. Myöhemmin samana vuonna puolalainen Seven Gates of Hell julkaisi albumista rajoitetun (500 kpl) digipack-painoksen. Yhtye äänitti myös kappaleen *Minun aikani* Miasma Magazinen kokoelmalle.

Vuonna 2007 yhtye alkoi nauhoittaa seuraavaa albumiaan "Verinen taival, päättymätön tie". Sen julkaisi Wintersunset Records alkukeväällä 2010.

Kolmas täysipitkä albumi on ollut työn alla vuodesta 2011 saakka.

Yhtyeen laulajakitaristi M. Mikkonen menehtyi äkillisesti kotonaan 10.8.2014.

Karelian Warcry palasi pitkältä keikkatauolta vuonna 2019. Yhtyeen basistina tähän asti toiminut H. Järvinen siirtyi vokalistiksi ja S. Ukkonen palasi bändin riveihin soittamaan bassoa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Kylmä rautainen*  (2005, omakustanne; Seven Gates of Hell)
* *Verinen taival, päättymätön tie*  (2010, Wintersunset Records)

### Demot

* *Demo*  (2004)

### Kokoelmat, joissa mukana

* *Support the Underground (2004)*
* *Miasma Magazine Vol. III (2005)*
* *"Trench Art - A Tribute to Loits" (2016) kappaleella "Aika Herätä" (alkuperäinen kappale "Aeg Ärgata", sanoitukset suomeksi kääntänyt Juha Jyrkäs)*

Kokoonpano
----------

|  |
| --- |
| Nykyiset jäsenet
* J. Kousa – kitara, taustalaulu (2003–)
* H. Järvinen – basso (2003–2018), laulu (2018-)
* A. Heiskanen – rummut, taustalaulu (2002–)
* S. Ukkonen – basso, taustalaulu (2002–2003) (2018-)

* 

Entiset jäsenet
* Matti Mikkonen (†) – laulu, kitara (2002–2014)

Vierailijat
* Riikka Raukola – laulu albumilla *Verinen taival, päättymätön tie*

Lähteet
* Karelian Warcryn viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
* Karelian Warcryn Facebook-sivu
* Karelian Warcryn viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Metal-archives -sivusto
* Yhtye Last.fm-sivustolla
* Yhtyeen materiaalia YouTube-sivustolla
 |
**Anglikaaninen kirkkoyhteisö** (engl. *Anglican Communion*) on ehtoollisyhteydessä olevien anglikaanisten kirkkojen muodostama kansainvälinen yhteistyöelin. Kirkkoyhteisöön kuuluu nykyisin maailmanlaajuisesti 42 virallista jäsenkirkkoa eli provinssia sekä viisi muuta paikalliskirkkoa. Anglikaanisen kirkkoyhteisön nimellisenä johtohahmona toimii Englannin kirkon Canterburyn arkkipiispa. 

Helmikuussa 2023 anglikaanisen kirkkoyhteisön sisällä toimiva globaalia etelää edustavien konservatiivisten anglikaanikirkkojen järjestö Global South Fellowship of Anglican Churches (GSFA) teki päätöksen, ettei se enää tunnusta Canterburyn arkkipiispan johtoasemaa. Taustalla oli Englannin kirkossa tehty päätös, jossa hyväksyttiin samaa sukupuolta olevien avioliittojen kirkollinen siunaaminen. GSFA:n jäsenkirkot ovat edelleen virallisesti osa anglikaanista kirkkoyhteisöä, mutta katsovat ehtoollisyhteyden "heikentyneen".

Lähteet
-------

1. ↑  Anglican group rejects Archbishop of Canterbury as schism widens France 24. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Initial Response from The Global South Fellowship of Anglican Churches (GSFA) to The Church of England 'Blessing' of Gay Unions Global South Fellowship of Anglican Churches. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
**Europa-rakennus** on Euroopan unionin toiminnan keskeinen rakennus Brysselissä, Belgiassa. Rakennus toimii Euroopan unionin neuvoston ja Eurooppa-neuvoston päätoimipaikkana. Rakennus on EU:n politiikan ja päätöksenteon keskus, jossa järjestetään EU:n huippukokouksia, monenvälisiä huippukokouksia ja ministerikokouksia. Rakennuksessa toimivat myös kansallisten valtuuskuntien sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan toimistot.

Historia
--------

Europa-rakennuksen rakentaminen päätettiin vuonna 2004 vastauksena EU:n laajentumiseen ja tarpeeseen järjestää kaikki huippukokoukset yhdessä paikassa, Brysselissä. Europa-rakennus suunniteltiin erityisesti vastaamaan neuvoston ja Eurooppa-neuvoston tarpeita. Rakennusprojekti sisältää historiallisen Résidence Palace -rakennuksen, joka valmistui vuosina 1922–1927 arkkitehti Michel Polakin suunnitelmien mukaan ja edustaa art deco -tyyliä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Europa-rakennus *Euroopan unionin neuvosto*. Viitattu 4.2.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Euroopan unioni Euroopan unionin neuvosto |
| --- |
|  |
| Organisaatio | 
* Puheenjohtaja
* Äänestäminen
* Pääsihteeristö
	+ Pääsihteeri
* Coreper

 |  |
|  |
| Kokoonpanot | 
* Kilpailukykyneuvosto
* Koulutus-, nuoriso-, kulttuuri- ja urheiluneuvosto
* Liikenne-, televiestintä- ja energianeuvosto
* Maatalous- ja kalastusneuvosto
* Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto
* Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto
	+ Euroryhmä
* Työllisyys-, sosiaalipolitiikka-, terveys- ja kuluttaja-asioiden neuvosto
* Ulkoasiainneuvosto
	+ Ulkoministerien epävirallinen kokous
* Yleisten asioiden neuvosto
* Ympäristöneuvosto

 |
|  |
| Rakennukset | 
* Justus Lipsius
* Lex
* Europa

 |

 |
*Tämä artikkeli on nuortenkirjasta. Häräntappoaseen muita merkityksiä täsmennyssivulla.*

**Häräntappoase** on Anna-Leena Härkösen 17-vuotiaana kirjoittama esikoisteos ja yksi 1980-luvun suosituimpia suomenkielisiä proosakirjoja. Romaani sai J. H. Erkon palkinnon vuoden 1984 parhaana esikoisteoksena. *Häräntappoase* on nuorten elämää kuvaava, puhekielellä kirjoitettu romaani. 

Kirjasta on tehty samanniminen viisiosainen televisiosarja (1989) sekä useita eri teatteriesityksiä. Vuoden 1989 televisiosarjassa Allua näyttelee Santeri Kinnunen ja Kerttua Outi Alanen. Elisa julkisti kesäkuussa 2020, että *Häräntappoaseesta* tehdään nykyaikaistettu televisiosarja, jonka on katsottavissa Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa. Uusi versio sarjasta julkaistiin Elisa Viihde -palvelussa kesällä 2021.

Juoni
-----

Kirjan päähenkilönä on vaasalainen Alpo "Allu" Korva, joka on peruskoulunsa juuri päättänyt 16-vuotias poika. Hän suunnittelee kesälomaa ystävänsä Taalan kanssa. Suunnitelma menee kuitenkin pieleen, koska Alpon äiti on järjestänyt hänet koko heinäkuuksi heinätöihin sukulaistensa Takkisten luo Himangan Torvenkylään. Saapuessaan Torvenkylään Alpo ei tiedäkään, kuinka ikimuistoinen kesä on tulossa.

Alpon seurana kesällä on Pasi Rutanen, joka on myös tullut heinätöihin Takkisille. Alpo tutustuu Torvenkylän nuoriin, joista keskeisimmäksi nousee Kerttu Hurme. Kerttu on äitiään Annia vastaan kapinoiva teini, joka on kuitenkin pohjimmiltaan lapsenmielinen maalaistyttö. Alpo rakastuu Kerttuun, ja siitä alkaa maalaiskylän "Romeon ja Julian" tarina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yle, Elävä arkisto
2. ↑  Hs.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Otava.fi
4. ↑  Televisio | 17-vuotias Anna-Leena Härkönen kirjoitti klassikkokirjan, jota luetaan kouluissa edelleen – Nyt Häräntappoaseesta tehdään uusi tv-sarja, ja näin se päivitetään 2020-luvulle *Helsingin Sanomat*.  29.6.2020. Viitattu 29.6.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* "Nuoruuden dokumentti", teoksessa *Kirjojen Suomi*. Toimittanut Juhani Salokannel. Helsinki: Otava, 1996. ISBN 951-1-14082-5.
Elsa Beata Persdotter Brahe
**Elsa Beata Persdotter Brahe** (1629 – 7. huhtikuuta 1653) oli ruotsalainen kreivitär ja herttuatar, joka oli naimisissa herttua ja valtakunnanmarski Aadolf Juhanan, kuningas Kaarle X Kustaan veljen kanssa.

Elämä
-----

Elsa Beata Brahe oli Pietari Brahen ja Kristina Katarina Stenbockin tytär, hänet kasvatti isänsä äiti Elsa Gyllenstierna Rydboholmin linnassa. Koska suurin osa aatelisista hänen aikaansa oli naispuolisia, hänen koulutuksensa keskittyi siihen, miten hallita kartanoa, ja miten käyttäytyä edustavassa sosiaalisessa elämässä. 

Ennen hänen avioliittoaan hän toimi kaasona kuningatar Kristiinalle. Kuningatar esitteli hänet Aadolf Juhanalle, ja pari kihlautui vuonna 1646. Häät pidettiin Tre Kronorin linnassa 1649 hallitsijan läsnä ollessa.

Avioliittoa kuvattiin onnettomaksi, ja hänen puolisonsa sanottiin laiminlyövän häntä seuraelämän ja syrjähyppyjen takia. Herttuallisen parin taloudellinen tilanne ratkesi, kun Aadolf Juhana nimitettiin Länsi-Götanmaan kenraalikuvernööriksi vuonna 1651. 

Elsa Beatalla oli vain yksi lapsi: poika, joka eli pari päivää syntymänsä jälkeen vuonna 1652. Elsa Beata kuoli vieraillessaan Vadstenassa heikentyneen terveyden takia. Hänet haudattiin Brahen kirkkoon Visingsöhön. Solmimansa avioliiton ansiosta Elsa Beata lasketaan ruotsalaiseksi prinsessaksi.
O’Brien vuonna 2012.
**Bill O’Brien** (s. 23. lokakuuta 1969 Dorchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimi NFL:n Houston Texansin päävalmentajana ja toimitusjohtajana vuosina 2014-2020.

Vuosina 2012–2013 O'Brien toimi Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueen, Penn State Nittany Lionsin päävalmentajana. Aiemmin muun muassa NFL-joukkue New England Patriotsin valmennusportaassa toiminut O’Brien korvasi Penn Staten päävalmentajana legenda Joe Paternon, joka oli toiminut tehtävässään vuodesta 1966 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Texans coach Bill O'Brien gains general manager title(englanniksi) NFL.com. Viitattu 29.1.2020.
2. ↑
3. ↑  Bill O'Brien To Penn State: Joe Paterno's Replacement Coming From Patriots, ESPN Sources Say (englanniksi) Huffington Post. Viitattu 7.8.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Joe Paterno** | **Penn State Nittany Lionsin päävalmentaja**2012–2013 | Seuraaja:**James Franklin** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Gary Kubiak** | **Houston Texansin päävalmentaja**2014–2020 | Seuraaja:**Romeo Crennel** |
**Eduard Kanstantsinavitš Zankavets** (valkoven. Эдуард Канстанцінавіч Занкавец, ven. Эдуард Константинович Занковец, *Eduard Konstantinovitš Zankovets*, s. 27. syyskuuta 1969 Minsk, Neuvostoliitto) on entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.

Zankavets aloitti pelaajauransa Minskin Dynamossa 1986 ja pelasi Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjaa 1988–1991 ja Neuvostoliiton hajottua MHL:aa ja Valko-Venäjän Ekstraligaa. Hän siirtyi 1994 Avangard Omskin riveihin ja 1996 Saksaan toiseen ja ensimmäiseen Bundesliigaan. Kaudelle 1999–2000 Zankovets siirtyi SM-liigaan kun HIFK teki hänen kanssaan kolmen ottelun koesopimuksen. Ottelut tuottivat yhden maalin, mutta eivät jatkosopimusta, joten Zankavetsin matka jatkui Saimaan Palloon. Zankavets käväisi myös Pohjois-Amerikan alasarjoissa Rockford Ice Hawks -joukkueessa ja päätti pelaajauransa Torpedo Nižni Novgorodissa vuonna 2002 Venäjän jääkiekon superliigassa.

Valko-Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa Zankavets pelasi 1994–2002 yhteensä 50 maaottelua ja teki siinä 32 pistettä. Olympialaisissa hän pelasi 1998 ja 2002.

Zankavets valmensi Dinamo Minskiä vuosina 2007–2008 ja Valko-Venäjän maajoukkuetta 2010–2011. Kaudella 2016–2017 hän valmensi Barys Astanaa, kaudella 2017–2018 HC Slovan Bratislavaa ja vuodesta 2018 lähtien Dinamo Pietaria.

Lähteet
-------

* Eurohockey.com

### Viitteet

1. ↑  HIFK testaa Eduard Zankovetsin *mtv.fi*. Viitattu 3.6.2016.
**Hugo Leonard von Haartman** (8. toukokuuta 1829 Turku – 18. helmikuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Von Haartmanin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos ja ylijohtaja Carl Daniel von Haartman ja Maria Helena Rosina Franzén (1800–1840). Hänen äitinsä oli runoilija ja piispa Frans Mikael Franzénin tytär.

Hänen puolisonsa vuoteen 1869 oli Julia Desbout ja vuodesta 1894 lähtien Ilma Carolina Himmelroos. Von Haartman valmistui Henkivartioväen junkkarikoulusta Pietarista porte-épée-junkkariksi vuonna 1844, ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin Henkivartiokaartin Izmailovon rykmenttiin vuonna 1846. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1850, luutnantiksi 1852, alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1863 ja everstiksi vuonna 1864. Von Haartman nimitettiin Habarovskin postin päälliköksi vuonna 1868, mistä tehtävästä hän sai eron armeijan jalkaväkeen sijoitettuna vuonna 1873. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina maaliskuussa 1875. Von Haartman toimi vuosina 1885–1897 Valkeakosken kanavan valvojana Sääksmäellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hugo Leonard von Haartman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 8.2.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Eerik Kantola** (s. 9. maaliskuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kantola pelaa Rovaniemen Palloseurassa.

Kantola teki debyyttinsä miesten tasolla Suomen Cupin ottelussa AC Oulua vastaan 6. helmikuuta 2017. Veikkausliigassa Kantola esiintyi ensimmäisen kerran 19. toukokuuta 2017 Veikkausliigan vierasottelussa SJK:a vastaan, kun RoPS kärsi loukkaantumisista ja sairastumisista. Kantola vaihdettiin tauolla Lassi Järvenpään tilalle. Kaikkiaan Kantola pelasi RoPS:n veikkausliigavuosina 2018-2020 kaikkiaan yhdeksän ottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Eerik Kantola Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Eerik Kantola Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Otteluraportti: AC Oulu - RoPS  6.2.2017. RoPS.  Arkistoitu 9.4.2018. Viitattu 9.4.2018.
4. ↑  Eerik Kantola jatkaa RoPS:n nuorten sarjaa  23.5.2017. Pasi Pikkupeura.  Arkistoitu 9.4.2018. Viitattu 9.4.2018.
5. ↑  Kantola, Eerik Veikkausliiga. Viitattu 11.12.2020.

  

RoPS – Veikkausliiga
1 Kompalla |
2 Majander |
3 Kemppainen |
5 Katz |
6 Sihvonen |
7 Rahimi |
8 Malolo |
9 Gyasi |
11 Kokko |
12 Rantala |
14 Muinonen |
15 Niska |
17 Ala |
18 Pyyny |
19 Kaukua |
20 Hyvärinen |
21 Tamminen |
22 Degerman |
23 Banza |
24 Jäntti |
25 Carr |
26 Kantola |
27 Olabisi |
28 Luiro |
32 Niemelä |
77 Tsiskaridze |
Valmentaja Tauriainen
*Tämä artikkeli käsittelee ihmisen asumusta. Koti on myös Mosambikissa puhuttu kieli.*
Omakotitalo
**Koti** on paikka, jota ihminen käyttää vakituiseen asumiseen, jossa säilytetään henkilökohtaisia tavaroita, jossa vietetään vapaa-aikaa ja paikka, jossa perheen jäsenet asuvat.

Ihmisen kotiin saavat tulla vieraat vain luvalla ja se nauttii kotirauhaa. Kotirauhalla voidaan myös viitata muuhun asumista häiritsevään tekoon, vaikka se ei tapahtuisi nimenomaisen kodin sisällä. Kotirauhan rikkomisesta voidaan tuomita sakkoihin tai enintään kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen. Kodiksi voi kutsua myös jotain tiettyä kaupunkia, seutua, valtiota tai muuta paikkaa jossa viihtyy erityisen hyvin. Kodin rajat eivät siis ole tarkat ja täsmälliset vaan suhteelliset. Vakituinen asuinpaikka ei aina tunnu kodilta, ja kodilta voivat tuntua myös paikat, joissa ihminen ei asu. Esimerkiksi lapsuudenkotia kutsutaan usein aikuisenakin kodiksi, vaikkei siellä enää asutakaan. Ihmisellä voi siis olla useita koteja, ja koti onkin sekä paikka että mielentila. Kodin tunne jotakin paikkaa kohtaan alkaa kehittyä jo, kun kodista haaveillaan tai sitä suunnitellaan.

Kotona viihtymiseen vaikuttaa erilaisten virikkeiden ja sosiaalisten energioiden lisäksi elämäntilanne ja tulevaisuuden näkymät työn, seurustelun ja/tai opintojen saralla. Epäonnistumisen tunne edellä mainittujen asioiden saralla tai mielenhäiriöt saattavat ajaa ihmisen tilanteeseen, josta seurauksena on kodittomuus. Kodittomuus on subjektiivisempi hyvinvointiin liittyvä käsite kuin asunnottomuus.

Koti merkitsee turvallisuutta, rauhallisuutta, menneisyyden muistoja ja tulevaisuuden suunnitelmia, se on paikka jossa ihminen kokee olevansa oma itsensä ja jossa hän voi tehdä itselleen tärkeitä asioita. Kodilla on siis yhteys ihmisen identiteettiin. Kodiksi voidaan sanoa myös muita kuin paikkoja. Ihminen voi kokea löytäneensä kodin vaikkapa uskonnosta, taiteesta tai hän voi kokea toisen ihmisen läheisyyden kotona olemisen tunteena.

Suomen kielen sana *koti* on sukua kota-sanalle. Koti-sanan on selitetty tulleen kota-sanasta; sanottiinhan "menemme kotiin" (eli "menemme moneen kotaan"), "tulemme kodista" (eli "tulemme useasta kodasta"). Myöhemmin kota-sanan monikko (koti-) on poikinut perusmuodossa olevan sanan *koti*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotirauhan rikkominen Finlex.  Arkistoitu 17.10.2015. Viitattu 14.10.2013.
2. 1 2  Korvela, P. 2003. Together and individually – The dynamics of family members’ gatherings at home. STAKES, Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus. Tutkimuksia 130.
3. 1 2  Rauma AL: Kotitaloustiede on nuori ihmistiede Savonlinnan opettajakoulutuslaitos 2004. Viitattu 14.10.2013.
4. 1 2  Asunnottomuus ja kodittomuus Turvallinen kaupunki. Viitattu 14.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koti** Wikimedia Commonsissa

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Koti***.
**Guînes** on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais'n departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Calais'n kaupungista etelään.

Jean-Pierre Blanchard teki yhdessä amerikkalaisen lääkäriystävänsä John Jeffriesin kanssa ensimmäisen onnistuneen Englannin kanaalin ylityksen vetykaasupallolla 7. tammikuuta 1785. Lennon lähtöpaikka oli Englannin Doverissa, ja 2 tuntia ja 25 minuuttia myöhemmin heidän pallonsa laskeutui Guînesiin.

Motte castrale ja kellotorni
Kunnan nähtävyyksiä on kellotorni *La Motte de la Tour de l'Horloge*. Se on rakennettu 900-luvulla rakennetun Motte castralen, eli alavilla mailla tekokukkulalle rakennetun linnan paikalle vuonna 1763. Tornin kello on peräisin vuodelta 1634.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Belgia Kluisbergen, Belgia

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Jean Pierre François Blanchard FÉDÉRATION AÉRONAUTIQUE INTERNATIONALE, Ballooning Commission, Hall of Fame. Viitattu 11.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  La Motte de la Tour de l'Horloge Mairie de Guînes.  Arkistoitu 12.8.2019. Viitattu 11.5.2020. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guînes** Wikimedia Commonsissa