recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keravan vanhussurmat** tapahtuivat Keravalla kesäkuun alussa 2001, kun nuorisojoukko tappoi erittäin väkivaltaisesti kaksi vanhahkoa miestä ja pahoinpiteli vakavasti yhden iäkkään naisen. Teossa oli mukana 17-vuotias poika, hänen 15-vuotias tyttöystävänsä sekä hänen 14-vuotias serkkunsa. Nuoret olivat käyttäneet muun muassa alkoholia ja butaania. Oikeuden mukaan uhrit tapettiin hakkaamalla.

Ensimmäinen henkirikos tapahtui Keravan keskustan tuntumassa aamuyöstä 3. kesäkuuta, kun 17- ja 14-vuotiaat serkkupojat olivat luvanneet opastaa 57-vuotiaan miehen johonkin baariin, mutta todellisuudessa tarkoituksena olikin ryöstää mies. Miestä oli lyöty, kaadettu maahan ja potkittu useita kertoja. 17-vuotias poika oli myös polkaissut uhria kaulaan. Vakaviin vammoihin kuolleelta uhrilta oli ryöstetty takki ja lompakko, jossa oli ollut runsaat 50 markkaa käteistä.

Toinen henkirikos tapahtui aamulla 5. kesäkuuta, jolloin rikoksessa mukana oli kahden edellisen lisäksi myös 15-vuotias tyttö. Uhriksi joutui 65-vuotias kalastajamies. Aluksi nuoret haastoivat miehen kanssa riitaa, minkä jälkeen he löivät ja potkivat uhrin kuoliaaksi. Tekovälineinään he käyttivät muun muassa puukkoa ja olutpulloja. Myös tämän teon tarkoituksena on epäilty ryöstöä. Vähän ennen kalastajan surmaa nuoret olivat pysäyttäneet pyöräilevän 75-vuotiaan naisen, minkä jälkeen he löivät ja potkivat naista niin ikään ryöstötarkoituksessa. Nuoret myös heittivät uhrin polkupyörän tämän päälle. Nainen joutui vuorokaudeksi sairaalaan, mutta hän selvisi vammoistaan.

Juttu käsiteltiin avoimin ovin, vaikka syytetyt olivat alaikäisiä. Oikeuskäsittelyn julkisuutta perusteltiin rikosten törkeydellä. Tuusulan käräjäoikeus tuomitsi 17-vuotiaan Tero Juhani Pennan 12 vuodeksi vankeuteen nuorena henkilönä tehdystä murhasta, taposta, törkeästä ryöstöstä ja törkeän ryöstön yrityksestä. Penna määrättiin lisäksi maksamaan korvauksia henkiin jääneelle uhrille ja kuolleiden omaisille. Hovioikeus korotti puukarahkoilla ja puukolla murhatun 64-vuotiaan miehen vaimolle maksettavaa kärsimyskorvausta 8 500 eurosta 14 000 euroon korkoineen. 15-vuotiaalle tytölle oli vaadittu rangaistusta avunannosta murhaan, sillä hän oli jälkimmäisen henkirikoksen tapahtuessa antanut puukon 17-vuotiaalle poikaystävälleen. 14-vuotias poika ei ikänsä puolesta ollut rikosoikeudellisessa vastuussa teostaan, mutta hänet oli otettu huostaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Keravan riehunnasta murha- ja tapposyyte *MTV Uutiset*.  30.10.2001. Viitattu 28.8.2019.
2. 1 2 3  Keravan riehunnasta murha- ja tapposyyte *Yle Uutiset*.  25.9.2001. Viitattu 28.8.2019.
3. 1 2  Keravan surmaajan tuomio säilyi ennallaan hovissa *Turun Sanomat*.  17.1.2003.  Arkistoitu 28.8.2019. Viitattu 28.8.2019.
4. ↑  Nuorten silmitön väkivalta Keravalla toi murhasyytteen *Turun Sanomat*.  29.10.2001.  Arkistoitu 28.8.2019. Viitattu 28.8.2019.
**Peter Gadet** (k. 15. huhtikuuta 2019 Khartum) oli Sudanin kansan vapautusarmeijan entinen kenraali ja yksi Etelä-Sudanin hallitusta vastaan taistelevan Etelä-Sudanin vapautusarmeijan komentajista. Gadet tuki entistä varapresidenttiä Riek Macharia presidentti Salva Kiiriä vastaan.

Elämäkerta
----------

Gadetilla oli pitkä ja mutkikas historia Sudanin kansan vapautusarmeijassa (SPLA), joka aikanaan taisteli Sudania vastaan ja joka muodostaa nykyisin Etelä-Sudanin asevoimat. Hän erosi ja liittyi uudestaan järjestöön useaan otteeseen ennen Etelä-Sudanin itsenäisyyttä ja hän sai myös ajoittain tukea Khartumista taisteluihin Sudanin kansan vapautusarmeijaa vastaan. Taisteluja käytiin etenkin öljyvarannoistaan tunnetun Unityn osavaltion alueella. Myöhemmin hän työskenteli jälleen SPLA:n riveissä toimien 8. divisioonan komentajana Jonglein osavaltiossa. Hän kuului myös Jarch Management Groupin neuvonantajaryhmään ja yhtiö on saanut öljynporauslupia laajoilta alueilta Etelä-Sudanista.

Tietojen mukaan Gadet loikkasi entisen varapresidentti Riek Macharin puolelle tämän taisteluissa maan presidentti Salva Kiiriä vastaan joulukuun alussa vuonna 2013. Gadet ja Machar ovat etniseltä taustaltaan molemmat nuereja, kun taas maan presidentti Kiir on dinka. Kilpailua näiden kahden ryhmän välillä on pidetty Etelä-Sudanin nykyisen konfliktin yhtenä pääsyynä. Gadetin loikkauksen jälkeen hänelle uskolliset joukot valtasivat sotilasalueen Borin kaupungissa. Euroopan unioni asetti pakotteita Gadetia ja Santiago Dengiä vastaan vuoden 2014 alkupuolella tapahtuneiden julmuuksien johdosta. Toukokuussa 2014 myös Yhdysvallat asetti Gadetia vastaan pakotteita.

Lähteet
-------

1. ↑  South Sudan’s Peter Gatdet dies in Khartoum *Sudan Tribune*.  16.4.2019. Viitattu 18.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Profile: South Sudan army defector Peter Gadet BBC News:  BBC. Viitattu 25.10.2015. (englanniksi)
Kirre Palmi
**Kirre Palmi** on tamperelainen liikuntavaikuttaja ja Suomen Ladun nykyinen puheenjohtaja.

Palmi on koulutukseltaan oikeustieteiden kandidaatti (1986) ja varatuomari (1988). Palmi on toiminut valtionhallinnossa juristina, asiantuntijana sekä päällikkö- ja johtotason tehtävissä 25 vuoden ajan. Tämän lisäksi hän on toiminut monien valtakunnallisten ja alueellisten liikuntaan ja urheiluun liittyvien organisaatioiden luottamus-, ja johtotehtävissä.

Palmi aloitti tehtävässään Suomen Ladun puheenjohtajana 1.1.2020. Tätä ennen hän on toiminut muun muassa seuraavissa luottamus- ja johtotehtävissä:

* Hallituksen jäsen, varapuheenjohtaja 2014 - / Varalan Säätiö (Varalan urheiluopisto)
* Puheenjohtaja  2008-2015 / Suomen Suunnistusliitto
* Varapuheenjohtaja 2002-2015/, Hämeen liikunta ja urheilu ry
* Valtuuston jäsen  2009-2016 / Suomen Olympiakomitea
* Puheenjohtaja 1994-2000 / Hämeen Suunnistus ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Ladun uusi puheenjohtaja on Kirre Palmi *Suomen Latu*.  Arkistoitu 12.8.2021. Viitattu 12.8.2021.
2. ↑  Kirre Palmi on valmisteluraadin ehdokas puheenjohtajaksi *Suomen Latu*.  Arkistoitu 12.8.2021. Viitattu 12.8.2021.
**Juan Pedro López Pérez** (s. 31. heinäkuuta 1997 Lebrija, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Kometa-Uvet-joukkueessa 2019, ja siirtyi kesken kauden Trek-Segafredo -talliin, nykyiseltä nimeltään Lidl-Trek, jota edustaa edelleen.

Juan Pedro López La Flèche Wallonnessa 2020.
López johti vuoden 2022 Italian ympäriajon kokonaiskilpailua kymmenen etapin ajan. Hän sijoittui lopulta kymmenenneksi ja voitti nuorten kilpailun.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2019
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, 4. etapin voitto
2021
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s, nuorten kilpailussa kolmas
2022
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, nuorten kilpailun voitto, etapilla 4 toinen, kokonaiskilpailun johdossa etappien 4–13 jälkeen
2023
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s
2024
Tour of the Alps, 3. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juan Pedro López *procyclingstats.com*. Viitattu 17.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Juan Pedro López Pérez *cyclingarchives.com*. Viitattu 20.5.2022. (englanniksi)
**Christina Aistrup Hansen** (s. 13. elokuuta 1984) on tanskalainen rikollinen ja entinen sairaanhoitaja.

Aistrup Hansen sai sairaanhoitajan oikeudet Tanskassa 30. kesäkuuta 2009.

Rikokset
--------

1. maaliskuuta 2015 sairaanhoitaja Pernille Kurzmann (myöhemmin Kurzmann Lundén) soitti Tanskan poliisille työpaikaltaan Nykøbing Falsterin sairaalasta. Hän epäili työtoveriaan Aistrup Hansenia potilaiden tahallisesta tappamisesta työvuoroillaan. Kurzmann oli vasta valmistuneena aloittanut työskentelyn sairaalassa vuonna 2014; Aistrup Hansen puolestaan oli pidetty ja karismaattiseksi luonnehdittu työyhteisön jäsen.

Poliisin saamaa puhelua edelsi yövuoro, jonka aikana kolme potilasta oli kuollut oudosti. Aistrup Hansen oli antanut potilaille diatsepaamia ja morfiinia ilman lääketieteellistä aihetta. Hän halusi usein auttaa myrkyttämiensä potilaiden pelastamisessa. Kun uusi työntekijä Kurzmann kertoi huolistaan, muut sairaalassa yhtyivät niihin, ja osa kertoi epäilleensä Aistrup Hansenia jo vuosien ajan. Lähes kuukauden kestäneen oikeuskäsittelyn jälkeen Aistrup Hansen tuomittiin vuonna 2016 elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhista, joiden uhrit olivat Viggo Holm Petersen, Anne Lise Poulsen ja Arne Herskov. Samalla hänet tuomittiin Maggi Margrethe Rasmussenin murhan yrityksestä. Murhatuomiot kumottiin valituksen myötä, koska kaikkia muita kuolemansyitä ei pystytty riittävällä varmuudella poissulkemaan. Oletettuja uhreja oli myös tuhkattu. Aistrup Hansen sai kuitenkin vuonna 2017 kahdentoista vuoden vankeustuomion neljästä murhan yrityksestä. Hän menetti lupansa työskennellä sairaanhoitajana. Aistrup Hansenin todettiin lisäksi antaneen luvattomasti lääkkeitä tyttärelleen.

Mielentilatutkimuksessa Aistrup Hansenilla todettiin huomiohakuinen persoonallisuus, johon liittyy korostunut tarve olla huomion keskipisteenä. Hän erosi avioliitostaan, mutta entinen mies ei saanut yksinhuoltajuutta. Entinen mies kertoi julkisuudessa pyrkimyksistään kumota tämä ratkaisu.

Julkinen käsittely
------------------

Toimittaja Kristian Corfixen kirjoitti Aistrup Hansenin rikoksista kirjan *Sairaanhoitaja – Rikos joka ravisteli Skandinaviaa*. Hän haastatteli kirjaa varten vangittuna ollutta Aistrup Hansenia, jonka kuvaili olleen yhä vihainen tuomiostaan.

Netflixissä julkaistiin Corfixenin kirjaan perustuva true crime -minisarja *Sairaanhoitaja* (*Sygeplejersken*), jossa Aistrup Hansenin roolissa esiintyi Josephine Park. Hänet ilmiantanutta Pernille Kurzmannia esitti minisarjassa Fanny Louise Bernth.

Lähteet
-------

1. 1 2  Information om sundhedsperson Autorisationsregisteret, viitattu 17.4.2024 (tanskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Rebecca Cook, The Nurse true story: Where are Pernille Kurzman and Christina Aistrup Hansen now? Digital Spy 3.10.2023, viitattu 17.4.2024 (englanniksi)
3. 1 2  David Buch, Sanne Lau Pedersen, Sygeplejersken fra Nykøbings eksmand kan ikke få den fulde forældremyndighed over deres datter TV2 ØST, viitattu 17.4.2024 (tanskaksi)
**Koivun rautatieasema** (lyh. Kvu) on Koivun kylässä Tervolan kunnassa sijaitseva Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla Laurila–Kelloselkä. Liikennepaikka sijaitsee Kemin ja Rovaniemen asemien puolivälissä. Koivun asema oli höyryvetureiden aikakaudella yksi tärkeimmistä väliliikennepaikoista Kemin ja Rovaniemen välisellä rataosalla.

Historia
--------

Aseman rakennukset piirsi 1907 rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström ja ne valmistuivat pääosin 1908. Asemarakennus on tyypillinen V luokan asema, jonka yhteydessä olivat sekä asemahuone että asemamiehen asunto. Asemapuiston alueelle rakennettiin myös makasiini, liiteri ja kellari. Asemapuiston miljööseen rakennettiin aseman valmistumisvuonna 1908 lisäksi junanlähettäjän asunto piharakennuksineen.

Asemalla toimi pitkään asemapäällikön rouvan hoitama asemakahvila. Pisimpään kahvilaa pitivät asemapäällikkö Pauli Vierimaa vaimoineen. Siirryttäessä dieselveturivetoisiin juniin ja junamäärien vähetessä Koivun asema koki taantumuskauden. Kahvilanpito päättyi 1957 dieselvetureiden yleistyttyä ja pysähdysten muututtua lyhyiksi. Lättähattujen käytön loppuessa 1988 myös matkustajamäärät vähenivät. Nykyisin Koivun ratapihaa käytetään vain junien kohtaamisiin.

31. toukokuuta 2003 henkilöliikenteen pysähdykset Koivussa lopetettiin kokonaan. Asema oli miehittämätön 2003–2004, jolloin rataosan Laurila–Kemijärvi liikenteenohjaustoiminnot keskitettiin hoidettaviksi kaukokäytöllä Oulusta käsin. Arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus on yksityisomistuksessa, ja rakennus sekä aseman ympäristö on museoviraston suojelukohde. Aseman piharakennuksiin kuuluvat edelleen muun muassa kellari, sauna ja liiteri.

Lapin sodan aikana pohjoista kohti vetäytyvät saksalaiset hävittivät polttamalla järjestelmällisesti lähes kaiken tielleen osuvan. Koivun asema kuitenkin säästyi tuhoamiselta, samoin kuin Hirvaan rautatieasema sekä Rovaniemen ensimmäinen rautatieasemarakennus.

Yleisradion kesäkuussa 2012 toteuttamassa Juhannusjuna-lähetyksessä Joulupukki nousi kyytiin Koivun asemalla.

Taavetti Lukkarinen ja Antti Palomäki
-------------------------------------

26. joulukuuta 1915 Koivun rautatieasemalla jäi kiinni Taavetti Lukkarinen kolmen saksalaisen sotavangin auttamisesta pakoon, minkä tuloksena hänet lopulta hirtettiin vajaata vuotta myöhemmin. Joulukuussa 1916 asemalla murhattiin konstaapeli Antti Palomäki. Hänet ampuivat jääkäriliikkeen aktivistit Antti Isotalo ja Johan Snellman.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkkitehtitoimisto Huusko & Teppo (toim.): *Lapin rakennusperintö*, s. 217. Lapin läänin rakennusperinne ry. 1984. ISBN 951-1952-74-1.
2. ↑  Poikkeusoloissa henki oli herkässä – Poliisit ja poliittinen väkivalta itsenäistymisen vuosina (Arkistoitu – Internet Archive) Mikko Porvalin kotisivut. Viitattu 15.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* vaunut.org: kuvia Koivun asemalta
KitadaitōDaitosaarten sijainti suhteessa Okinawaan, Ryūkyūsaarten suurimpaan saareen.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Kita Daitō, Kita-Daitō |
| Sijainti | 
Shimajirin alue, OkinawaJapani |
| Saariryhmä | 
Japanin saaristo |
| Sijaintipaikka | 
Daitō-saaret (en)View and modify data on Wikidata  |
| Vesialue | 
TyynimeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
75  m |
| Pinta-ala | 
13,1 km² |

Väestö| Asutuskeskukset | 
Kitadaitō |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kitadaitō** (myös **Kita Daitō** tai **Kita-Daitō**) on Japanin Daitosaariin kuuluva Tyynenmeren saari. Siellä on Kitadaitō-niminen kylä. Saari kuuluu hallinnollisesti Shimajirin alueeseen Okinawan prefektuurissa.

Kitadaitōon on 400 kilometriä lähimmältä suurelta asutulta maa-alueelta. Ruoka tuodaan sinne suunnilleen kerran viikossa veneellä. Saarella ei ole hiekkarantoja eikä satamaa, johon pääsisi veneellä; veneet jätetään merelle ja tuodaan satamaan nosturilla. Huhtikuussa 1971 saarelle valmistui Kitadaiton lentoasema pelastuslentojen laskeutumista varten.

Saari oli asumaton Meiji-kaudelle saakka, jolloin sinne tuli asukkaita muualta Japanista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kitadaito Airport (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 26.12.2011
2. ↑  島の歴史 - 無人島時代 - (Arkistoitu – Internet Archive) *(History of the island - Desert island times)* from Kitadaiton saaren virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 26.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

NASAn satelliittikuva Kitadaitōsta.
* 

* Matkaopas aiheesta Kitadaito Wikivoyagessa (englanniksi)
**Ada Konstantia Nilsson** (21. syyskuuta 1872 Ulricehamn – 23. toukokuuta 1964) oli ruotsalainen lääkäri ja naisasianainen. Hän oli erikoistunut gynekologiaan ja piti omaa vastaanottoa Tukholmassa, sillä tuohon aikaan naiset eivät vielä saaneet toimia lääkäreinä julkisella puolella. Nilsson oli yhteiskunnallisesti aktiivinen; hän puhui muun muassa naisten äänioikeuden, vapaamman abortin ja paremman seksuaalivalistuksen puolesta. Hän kuului useisiin yhdistyksiin sekä Elisabeth Tammin perustamaan Fogelstadin ryhmään, joka järjesti kansalaisvaikuttamiskursseja naisille. Hän oli vastuussa ryhmän julkaisemasta *Tidevarvet*-lehdestä.

Kuvia
-----

* Fogelstadin ryhmä: Elisabeth Tamm, Ada Nilsson, Kerstin Hesselgren, Honorine Hermelin ja Elin Wägner.Fogelstadin ryhmä: Elisabeth Tamm, Ada Nilsson, Kerstin Hesselgren, Honorine Hermelin ja Elin Wägner.

Lähteet
-------

1. ↑  Ada Nilsson *Nationalencyklopedin*. Viitattu 18.4.2024. (ruotsiksi)
2. ↑  Lundgren, Kristina: Ada Nilsson *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 18.4.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ada Nilsson** Wikimedia Commonsissa
Kontulan Tasavalta
------------------

Kontulan tasavalta on kuuden kahdeksasluokkailaisten luoma aate ja "unelma" uudesta, Kontulan alueella olevasta maasta. 
Kontulan tasavalta on demokraattinen maa. Presidentti vaihdetaan äänestämällä joka kuukausi itsenäisyyspäivänä.

  

**Historia**

Kontulan tasavalta-aatteen keksi Maksim Grabko, Vesalan peruskoulun oppilas maantiedon tunnilla. 14 vuotias nuori päätti luokkalaistensa kanssa perustaa oman maan. Maan tarkoitus oli alunperin vapaa, itsenäinen valtio, joka antaa asukkailleen oikeuksia ja ideoita, mitä muut maat eivät voi antaa. Kontulan tasavallan "itsenäisyys" päivä on 18.4. 

  

**Asukasluku**

Kontulan tasavallassa on 7 jäsentä. Kaikki tasavallan jäsenet ovat 14 vuotiaita. (2024)
Tasavalta yrittää löytää lisää jäseniä.

  

**Roolit tasavallassa**

Kontulan tasavallan presidentti on Maksim Grabko (18.4.2024-18.5.2024)
Armeijan sotamarsalkka on Elmeri Tunttunen.
Ulkoministeri on Venni Paajanen.
Sotainsinööri on Matvei Chatylovitch.
Sotamarsalkan avustaja on Joel Oinonen.
Rahastonhoitaja on Veeti Purosalo.

  

Muut jäsenet:
Sandra Kumpula

  

**Kansalliseläin**
Kyy on Kontulan tasavallan kansalliseläin. Kyy kuvastaa jämäkkyyttä ja voimaa. 

  

**Muuta**

Kontulan tasavallan lippu, vaakuna ja passi ovat valmistuksen alla.
**Elämänmäki** oli Vilppulassa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä toiminut hermotauti- ja luonnonparantola, jonka perusti 1904 tohtori Edvard Wilhelm Lybeck (1864–1919). Parantolarakennus sijaitsi 15 kilometrin päässä Vilppulan asemalta 189 metriä korkean *Elämänmäen* päällä, josta oli näköala neljälle eri järvelle. Parantolassa käytettiin hoitomuotoina ravinto-, ilma- ja aurinkokylpyjä, uintia, savihauteita sekä paastoa. Siellä oli potilaina monia sen ajan kuuluisuuksia, kuten Akseli Gallen-Kallela, Mathilda Wrede, Järnefeltit, Juhani Aho, Ilmari Kianto ja F. E. Sillanpää. Lybeckin hoitomenetelmissä oli lähtökohtana se olettamus, että ihminen on osa luontoa, ja että luonnon rauha ja kauneus sinällään ovat parantavia elementtejä.

Parantola toimi aluksi Lybeckin ostamassa Katajamäen kruununtorpassa, kunnes varsinainen parantolarakennus valmistui 1906 Elämänmäen laelle. Tähän 2–3-kerroksiseen 35 kertaa 17 metrin kokoiseen rakennukseen sijoitettiin parantolan miespotilaat, ja naispotilaita hoidettiin edelleen Katajamäen kruununtorpan rakennuksissa. Potilaat saapuivat parantolaan pääasiassa laivalla Tampereelta läheiseen *Tyynysniemen* laivalaituriin, ja heitä tuli myös ulkomailta saakka. Enimmillään parantolassa oli samanaikaisesti jopa 200 potilasta.

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua parantolan toiminta loppui 1917. Parantola joutui vararikkoon, ja sen johtaja tohtori Lybeck siirtyi lääkäriksi Kirvun luonnonparantolaan. Hän teki itsemurhan vuonna 1919. Vilppulan kunta osti Elämänmäen parantolarakennuksen, ja se siirrettiin 1920-luvun lopulla *Ajosjärven* rantaan maamieskoulun käyttöön. Vuonna 1964 pystytettiin parantolarakennuksen perustuksen paikalle tohtori E. W. Lybeckin muistomerkki.

Luonnonsuojelualue
------------------

Elämänmäen alue oli vuosina 1926–2007 Metsäntutkimuslaitoksen hallinnassa. Alueelle perustettiin vuonna 1994 Elämänmäen vanhojen metsien suojelualue. Luonnonsuojelualue kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan sekä Natura 2000 -verkostoon. Suojelualue siirtyi vuonna 2008 Metsähallituksen hallintaan. Alueelle on laadittu hoito- ja käyttösuunnitelma vuonna 2011, ja siinä tavoitteeksi on määritelty vanhan luonnonmetsän säilyminen. Elämänmäki on myös virkistysalue, jolla risteilee luontopolkuja. Elämänmäkeä peittää nykyisin tiheä kuusikko, josta löytyy jopa 40 metriä korkeita kuusia. Alueella on runsaasti mukurakuusia ja -mäntyjä.

Lähteet
-------

* Jokela, Aimo: Metla Parkanon tutkimusasema 1961–2001: Vilppulan tutkimusalue (Arkistoitu – Internet Archive)(PDF), s.123–127

### Viitteet

1. ↑  Elämänmäen vanhojen metsien suojelualueen hoito- ja käyttösuunnitelma *julkaisut.metsa.fi*.  25.6.2012. Viitattu 11.4.2024.

Kirjallisuutta
--------------

* Kalle Achté, Jorma Rantanen ja Tapani Tamminen: *Luontaishoidon isä tohtori E. W. Lybeck - Elämänmäen parantaja*. Recallmed 1994 ISBN 951-9221-66-2

Aiheesta muualla
----------------

* Elämänmäen puulajistopuisto[vanhentunut linkki]. Metla.fi. PDF. Viitattu 3.5.2014.
**Rami Rantanen** (s. 25. marraskuuta 1968 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Rantasen ura alkoi juniorina Pallokerho-35:ssä, josta hän siirtyi myöhemmin Helsingin Jalkapalloklubin juniorijoukkueisiin. Rantanen nousi HJK:n edustusmiehistöön kaudella 1987, jolla hän voitti heti ensimmäisen mestaruutensa. Myös toinen HJK-kausi päättyi kultaan. Rantanen siirtyi 1989 Lahden Reippaaseen ja sieltä 1991 Kuusysiin, jossa hän voitti taas Suomen mestaruuden. Kaudet 1992–1994 Rantanen pelasi jälleen Helsingin Jalkapalloklubissa. Hän voitti viimeisen mestaruutensa HJK:ssa 1992. HJK:sta Rantanen siirtyi Ruotsin pääsarjassa pelanneeseen Trelleborgiin, jossa hän pelasi kolme vuotta. Palattuaan Suomeen vuonna 1998 Rantasen uudeksi seuraksi tuli PK-35, joka seuraavalla kaudella muuttui FC Jokereiksi. Kaudeksi 2001 hän siirtyi Atlantis FC:hen ja 2002 Atlantiksen liigapaikan perineeseen AC Allianssiin. Hän lopetti uransa kauden 2004 päätteeksi. Neljän mestaruuden lisäksi Rantanen voitti Suomen Cupin HJK:n, Jokerien ja Atlantiksen riveissä. Kaikkiaan hän pelasi uransa aikana 322 pääsarjatason ottelua Suomessa.

Rantanen pelasi maajoukkueessa 18 A-maaottelua vuosina 1993–2001.

Rantasen lapsista Amanda Rantanen ja Daniel Rantanen ovat tunnettuja jalkapalloilijoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 167. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
2. ↑  Ala-Kivimäki, Petteri: Tyylitaituri siirtyi katsomoon.  *Helsingin Sanomat*, 17.11.2004. HS arkisto (maksullinen). Viitattu 18.5.2009.
3. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 148. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
4. ↑  Hirvonen, Hinni: Kansallisen liigan maalitykki Amanda Rantanen selätti syömishäiriön ja synkät ajat – nyt hän haluaa toimia esikuvana nuorille  29.7.2020. Yle Urheilu. Viitattu 19.4.2024.
**Ravansaaren rukoushuone** oli luterilainen rukoushuone Viipurin kaupungin ulkosatama-alueeseen kuuluneella Ravansaarella.

Rakentaminen ja suunnittelu
---------------------------

Ravansaarelaiset perustivat *Ravansaaren Rukoushuoneyhdistyksen* vuonna 1906, ja rukoushuonetta alettiin rakentaa vuonna 1908. Rakennuksen piirustukset laati rakennusmestari A. E. Ollilainen. Samoihin aikoihin suunniteltiin myös kirkon rakentamista ja oman seurakunnan perustamista, mutta nämä suunnitelmat eivät toteutuneet. Suunnitelmia yritettiin toteuttaa vielä myöhemminkin 1920- ja 1930-luvuilla, mutta huonoin tuloksin.

Ulkoasu
-------

Rukoushuone rakennettiin hirrestä, ja ulkoseinät vuorattiin laudoituksella vasta 1928. Rakennuksessa oli satulakatto, jonka päädyissä oli pienet ristit. Pääsisäänkäynti sijaitsi toisessa päädyssä, ja sen molemmin puolin oli matala ikkuna. Lisäksi sisäänkäynnin yläpuolella oli kolme ikkunaa, joiden yläosat olivat kolmiomaiset. Rakennuksen pitkillä sivuilla oli neljä korkeaa ikkunaa, joiden yläosat olivat myös kolmiomaiset. Lisäksi ikkunoiden yläruudut olivat värilliset.

Sisätilat
---------

Rukoushuoneessa oli varsinaisen kirkkosalin lisäksi sakaristo ja eteinen. Alttarin yläpuolella oli aluksi vain risti, mutta vuonna 1926 rukoushuoneeseen saatiin taiteilija Väinö Kamppurin maalaama alttaritaulu. Alttaria vastapäätä pääsisäänkäynnin yläpuolella oli pieni lehteri, jossa ei kuitenkaan ollut urkuja.

Korjaustyöt
-----------

Ravansaaren rukoushuoneella sattui tulipalo vuonna 1931, ja varsinkin sisätilat kärsivät vaurioita. Tämän jälkeen rukoushuonetta korjattiin vähän laajemminkin. Uuden sisustuksen suunnitteli arkkitehti Jalmari Lankinen. Tuolloin hankittiin uudet penkit ja saarnastuoli. Lisäksi kamiinat korvattiin uuneilla ja sisämaalaus uusittiin.

Muuta
-----

Ravansaaren alue liitettiin Viipurin maalaiskunnasta Viipurin kaupunkiin 1932, mutta siitä ei aiheutunut muutoksia Ravansaaren rukoushuoneen omistusoloissa, sillä rukoushuoneen omisti rukoushuoneyhdistys. Korjaustöitä varten otettiin pankkilaina, joka maksettiin takaisin jatkosodan aikana, jolloin Ravansaarelle ei päästy palaamaan. Ravansaaren rukoushuoneyhdistyksen saamat korvausrahat lahjoitettiin Karjalatalon kappelin rakentamiseen.

Lähteet
-------

* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. ISBN 951-31-1431-7
* Karjalan luterilaiset kirkot ja seurakuntien pyhät esineet, toimittanut Soile Rinno ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1a, Jyväskylä 1997. ISBN 951-785-012-3
Sivu Keplerin *Astronomia nova* -kirjasta.
**Astronomia nova** (suom. *Uusi tähtitiede*) on Johannes Keplerin kirjoittama, vuonna 1609 julkaistu kirja. Kirja esittelee kaksi ensimmäistä myöhemmin Keplerin lakeina tunnetuista planeettojen kiertoratoja kuvaavista yhtälöistä.

Tyko Brahen kuoltua vuonna 1601 Johannes Kepler vei hänen vuosien aikana tekemänsä havainnot planeettojen liikkeistä. Hän ryhtyi tämän ennennäkemättömän tarkan aineiston pohjalta tutkimaan Marsin rataliikettä. Näiden tutkimusten pohjalta syntynyt käsikirjoitus valmistui vuonna 1605 ja luovutettiin Keplerin työnantajalle, prinssi Rudolphille. Matemaattisten apuneuvojen, mm. analyyttinen geometria, puuttuessa Kepler pyrki sovittamaan havaintotiedot eri soikioradoille. Rahoituksen puutteen vuoksi teoksen painatus viivästyi ja se painettiin vasta vuonna 1609. 

Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestynyt Harmonices Mundi sisälsi Keplerin viimeisen eli kolmannen lain.

Katso myös
----------

* Kiertorata

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
Bélanger Minnesotan peliasussa.
**Éric Bélanger** (s. 16. joulukuuta 1977 Sherbrooke, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura
---

Bélanger siirtyi junnukiekosta juniorikiekon pariin vuonna 1994, kun hän liittyi QMJHL-seura Beauport Harfangsiin. Kauden 1995–1996 jälkeen Los Angeles Kings varasi hänet kierroksella neljä NHL:n varaustilaisuudessa. Bélanger pelasi vielä yhden QMJHL:ssä. Ensin Beauportissa, mutta hän siirtyi kesken kauden Rimouski Oceaniciin. Bélanger oli huomattava pisteiden tekijä kauden aikana 117 pisteellä 62 ottelussa.

Bélanger teki tulokassopimuksen Los Angelesin kanssa vuonna 1997 ja siirtyi AHL-liigaan Fredericton Canadiensiin. Kauden 1998–1999 Bélanger pelasi AHL-liigan Springfield Falconsissa ja IHL-liigan Long Beach Ice Dogsissa, joskin hän joutui olemaan ison osan kaudesta sivussa selkävamman takia. Los Angelesin uudeksi farmijoukkueeksi tuli 1999–2000 Lowell Lock Monsters, ja Bélanger siirtyi sinne. Hän pelasi hyvän kauden ja oli seuran kolmanneksi paras pistemies.

Bélanger aloitti kauden 2001–2002 Lowellissa, mutta hänet nostettiin pian ensimmäistä kertaa Los Angelesin NHL-kokoonpanoon. Tulokaskaudellaan hän pelasi 62 ottelua Los Angelesin paidassa. Kauden 2002–2003 aikana Bélanger vakiinnutti paikkansa Los Angelesin kokoonpanossa ja pelasi seurassa yhteensä viisi kautta, joskin loukkaantumiset vaivasivat häntä usein. Työsulkukauden 2004–2005 Bélanger pelasi Italiassa HC Bolzanon riveissä.

Bélanger myytiin ennen kauden 2006–2007 alkua Tim Gleasonin kanssa Carolina Hurricanesiin vaihdossa Oleg Tverdovskiin ja Jack Johnsoniin. Kauden aikana helmikuussa Bélanger myytiin eteenpäin Nashville Predatorsiin vaihdossa Josef Vašíčekiin, mutta jo seuraavana päivänä Nashville myi Bélangerin, joka ei ehtinyt pelata otteluakaan joukkueessa, Atlanta Thrashersiin vaihdossa Vitali Višnevskiin.

Kauden päätyttyä Bélangerista tuli vapaa pelaaja ja hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Viimeisellä sopimuskaudella 2009–2010 hänet myytiin pelaajakauppojen takarajalla Washington Capitalsiin vaihdossa tulevan varaustilaisuuden toisen kierroksen varaukseen.

Syyskuussa 2010 Bélanger teki yksivuotisen sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Coyotesissa hän pelasi kauden 2010–2011 aikana kaikki 82 ottelua ja teki niissä ennätyspisteensä 13+27. Kauden jälkeen hän teki kolmivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa.

Lähteet
-------

* Éric Bélanger The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Legends of Hockey - Eric Belanger HHOF. Viitattu 15.9.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Eric Belanger jatkoaika.com. Viitattu 15.9.2010.
3. ↑  Hurricanes ja Kings kaupoilla  29.9.2006. jatkoaika.com. Viitattu 15.9.2010.
4. ↑  Josef Vasicek palaa Carolinaan  9.2.2007. jatkoaika.com. Viitattu 15.9.2010.
5. ↑  Belanger ja Hamel Atlantaan, Vishnevski Nashvilleen  10.2.2007. jatkoaika.com. Viitattu 15.9.2010.
6. ↑  Belangerin ura jatkuu aavikolla jatkoaika.com. Viitattu 15.9.2010.
7. ↑  Oilers agree to terms with Belanger *edmontonoilers.com*.  1.7.2011. Edmonton Oilers. Viitattu 8.7.2011. (englanniksi)
Viljo Savikurki: Kokkolan sankarimuistomerkki Pro Patria (1954), punainen graniitti, Kokkolan Marian hautausmaaa, Kokkola.
**Kokkolan sankarimuistomerkki Pro patria** on kuvanveistäjä Viljo Savikurjen veistämä sankarihautojen muistomerkki Kokkolan Marian hautausmaalla. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1954. Patsas muodostuu kaksipuolisesta reliefistä. Etusivun vasemmassa reunassa on kuvattu sotaan lähtevä sotilas. Kahdesta sotilaasta koostuva sommitelma oikealla kuvaa haavoittuneen sotilaan viimeisiä hetkiä. Reliefin takasivulla on esitetty sotilaan leski, äiti ja poika.

Teos on veistetty Vehmaan punaisesta graniitista. Kaksipuolisen reliefin taustakuvasta toinen kappale on esillä Vehmaan kivityömuseosta ja Vehmaan kotiseutumuseosta koostuvilla Vehmaan museoilla Vehmaan Lahdingon Huolilassa. Taustakuva jäi jäljelle, kun sankaripatsaan ensimmäinen kappale tuhoutui junakuljetuksen yhteydessä sattuneessa tulipalossa vuonna 1953. Vakuutus korvasi vahingon ja patsas veistettiin kokonaisuudessaan uudelleen. Myöhemmin vuonna 1999 kiviveistämö lahjoitti reliefin Vehmaan museoille ehdolla, ettei reliefin kuvapuoli saisi näkyä suoraan tielle.

Kokkolan sankarimuistomerkin taustakuva Vehmaan kotiseutumuseolla Vehmaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kokkola, Marian hautausmaa; Sotasampo.fi
2. ↑  Kormano, Riitta: *Sotamuistomerkki Suomessa. Voiton ja tappion modaalista sovittelua*, s. 315-317. Turun yliopisto, 2014. ISBN 978-951-29-5896-2.
3. ↑  Oilinki, Lauri: Patsas piilossa Vehmaalla *Turun Sanomat*.  18.10.2015. Viitattu 9.5.2021. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Jäske, Anna-Liisa: Patsaat eivät piilottele *Turun Sanomat*.  21.10.2015.  Arkistoitu 9.5.2021. Viitattu 9.5.2021.
5. ↑  Pihkala, Juhani & Liisa Pihkala: *Kotiportilta kouluun asti*. Books on Demand, 2020. Kirjan verkkoversio (viitattu 9.5.2021).
6. ↑  Vehmaan museon pihalla Kokkolan sankaripatsaan "puolikas".  *Vakka-Suomen Sanomat*, 23.1.2021. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 9.5.2021.
Instituutti, Snickarbacken 2–4.
**Suomen Tukholman-instituutti** (*Finlandsinstitutet*) Ruotsissa toimiva instituutti, joka tekee tunnetuksi suomalaista nykykulttuuria, edistää kulttuuri- ja tiedevaihtoa maiden välillä sekä esittelee suomalaista yhteiskuntakeskustelua, historiaa, politiikkaa ja talouselämää sekä suurelle yleisölle että tutkimusyhteisölle.

Instituuttia hallinnoi säätiö Stiftelsen Finlands kulturinstitut i Sverige. Instituutin toiminnan piiriin kuuluvia aloja ovat elokuva, kirjallisuus, musiikki ja teatteri. Se järjestää näyttelyjä ja seminaareja.

Instituutin toimitilat ovat 1896–1898 rakennetussa talossa, jonka on suunnitellut arkkitehti Johan Laurentz. Talo rakennettiin alkuaan Ruotsin NMKY:lle. Talon osti 1970 Stiftelsen Finlands Hus, josta myöhemmin tuli nykyinen säätiö. Vuonna 1995 säätiö myi naapurissa olevan hotelli Karelian kiinteistön ja julisti arkkitehtikilpailun jäljelle jääneen talon uudistamisesta. GWSK Arkitekter -arkkitehtitoimiston suunnittelemat muutostyöt toteutettiin 1995–1997.

Rakennuksessa on neljä maanpäällistä kerrosta ja kaksi maanalaista. Siinä on Suomen instituutin toimitilat, kirjasto, lukusali, näyttelytila ja talvipuutarha. Myös Tukholman Suomalaisen Seuran toimitilat ovat samassa rakennuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Tukholman-instituutti, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 28.4.2014
2. ↑  Suomen Tukholman-instituutti, viitattu 28.4.2014
3. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 134. Norstedts, Tukholma 2012.
4. 1 2 3  Suomen Tukholman-instituutti, viitattu 28.4.2014
**David William George Chidgey** (9. heinäkuuta 1942 – 15. helmikuuta 2022) oli brittiläinen liberaalidemokraattien poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1994–2005 ja ylähuoneessa vuodesta 2005 kuolemaansa asti.

Chidgey syntyi Basingstokessa. Hän opiskeli Portsmouthin Admiralty Collegessa kone- ja lentokonetekniikkaa ja valmistui vuonna 1968, minkä jälkeen hän opiskeli rakennustekniikkaa Portsmouthin polyteknisessä opistossa. Vuosina 1965–1972 hän työskenteli Hampshiren kreivikunnalla liikenneinsinöörinä ja sen jäkeen eastleigh’läisessä insinööriyrityksessä.

Vuonna 1976 Chidgey valittiin New Alresfordin kunnanvaltuustoon ja vuonna 1987 Winchesterin kaupunginvaltuustoon. Hän pyrki Euroopan parlamenttiin Hampshire Centralin vaalipiiristä vuonna 1988 käydyssä täytevaalissa ja vuoden 1989 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa Chidgey oli ehdolla alahuoneeseen Eastleigh’n vaalipiiristä, mutta hävisi konservatiivipuolueen ehdokkaalle Stephen Milliganille eikä tullut valituksi. Milliganin kuoltua vuonna 1994 käydyssä täytevaalissa Chidgey valittiin alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa vuosien 1997 ja 2001 parlamenttivaaleissa, kunnes jäi pois alahuoneesta vuonna 2005.

Toukokuussa 2005 Chidgey aateloitiin paroniksi ja nimitettiin ylähuoneeseen.

Chidgey kuoli 15. helmikuuta 2022 COVID-19-taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meadowcroft, Michael: Lord Chidgey obituary *The Guardian*.  7.3.2022.  Arkistoitu 6.1.2023. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lord Chidgey obituary *The Times*.  23.3.2022.  Arkistoitu 4.11.2022. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Lord Chidgey, Liberal Democrat who captured Eastleigh from the Tories in a spectacular by-election victory – obituary *The Telegraph*.  8.3.2022.  Arkistoitu 6.1.2023. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Crown Office.  *The London Gazette*, 22.6.2005, nro 57681. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.1.2023.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* UK Parliament

 |

 |
Knokken kasino.
**Knokke-Heist** [ˌknɔkəˈɦɛi̯st] on Belgian Länsi-Flanderin provinssissa, Pohjanmeren rannalla sijaitseva kunta. Siihen kuuluvat taajamat nimeltä Heist-aan-Zee, Knokke, Duinbergen, Ramskapelle ja Westkapelle. Vuoden 2006 kunnassa oli 34 063 asukasta. Knokke-Heist on tunnettu ja vauras rantalomakohde monine hotelleineen.

Knokken kasinolla on vuosikymmeniä järjestetty viihdemusiikkifestivaalia eri nimillä. Nykyinen festivaali on vuodesta 1986 heinäkuussa järjestetty *Kneistival*, jota edelsi vuosina 1959–1973 järjestetty Knokken laulufestivaali ja 1980-luvun alkupuolen ajan järjestetty Knokke Cup, jossa Suomikin sai menestystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Knokke - Heist song festival (contestants) *europopmusic.eu*.  Arkistoitu 5.10.2011. Viitattu 14.7.2019.
2. ↑  Fagerlund, Markku: Suomalaisvauhtia Knokke Cupissa.  *Helsingin Sanomat*, 23.8.1984, s. 45.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Knokke-Heist** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Knokke-Heist
**Giles Heneage Radice** (4. lokakuuta 1936 – 25. elokuuta 2022) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1973–2001 ja ylähuoneessa 2001–2022.

Radice syntyi Lontoossa ja vietti kahdeksan vuotta lapsuudestaan Intian Kalkutassa, jossa hänen isänsä työskenteli brittiläisen siirtomaahallinnon virkamiehenä. Suoritettuaan asepalveluksensa Coldstream Guards -rykmentissä hän opiskeli historiaa Oxfordin yliopiston Magdalen Collegessa ja valmistui vuonna 1961. Oxfordissa opiskellessaan hän liittyi työväenpuolueeseen. Hän työskenteli työväenpuolueen kansanedustajan Francis Noel-Bakerin avustajana.

Vuosien 1964 ja 1966 parlamenttivaaleissa Radice oli ehdolla alahuoneeseen Chippenhamin vaalipiiristä, muttei tullut valituksi. Vuonna 1966 hänet nimitettiin yleis- ja kunnallistyöntekijöiden GMWU-ammattiliiton tutkimusosaston johtajaksi. Radice valittiin alahuoneeseen Chester-le-Streetin vaalipiiristä vuonna 1973 käydyssä täytevaalissa. Vuoden 1983 vaaleissa vaalipiirin korvasi Durham Northin vaalipiiri, jota Radice siitedes edusti. Vuoden 1976 työväenpuolueen puheenjohtajavaalissa Radice kannatti puolueen puheenjohtajaksi Roy Jenkinsiä, vuonna 1980 Denis Healeytä ja vuonna 1983 Roy Hattersleytä. Vuosina 1983–1987 hän toimi työväenpuolueen varjohallituksessa opetusministerinä. Vuonna 1993 hän oli yksi puolueensa viidestä kansanedustajasta, jotka äänestivät Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin puolesta, vaikka puolueen kansanedustajia oli ohjeistettu äänestämään tyhjää.

Vuonna 2001 Radice vetäytyi alahuoneesta, ja hänet aateloitiin paroniksi ja nimitettiin ylähuoneeseen.

Radice kuoli syöpään 25. huhtikuuta 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lord Radice obituary *The Times*.  27.8.2022.  Arkistoitu 7.1.2023. Viitattu 7.1.2023.
2. 1 2  Lord Radice, Labour moderate who helped prepare the intellectual ground for Tony Blair – obituary *The Telegraph*.  28.8.2022.  Arkistoitu 7.1.2023. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Langdon, Julia: Lord Radice obituary *The Guardian*.  30.8.2022.  Arkistoitu 7.1.2023. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Parliamentary career for Lord Radice *MPs and Lords*. UK Parliament.  Arkistoitu 7.1.2023. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Wynn Davies, Patricia: Tory MPs in record revolt: Lamont leaves door open for ERM re-entry (CORRECTED) *The Independent*.  21.5.1993.  Arkistoitu 7.1.2023. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)
6. ↑  Crown Office.  *The London Gazette*, 20.7.2001, nro 56281, s. 8601. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.1.2023.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Paronitar D’Souza (2013).
**Frances Gertrude Clair D’Souza** (18. huhtikuuta 1944 Sussex) on brittiläinen kansatieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Britannian ylähuoneen puhemiehenä 2011–2016.

Frances D’Souza opiskeli antropologiaa Lontoon yliopiston University College Londonissa (B.Sc. 1970). Hän jatkoi opintojaan Oxfordin yliopiston Lady Margaret Hall -collegessa, josta valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1976. Hän työskenteli brittiläisen ihmisoikeusjärjestö Article 19:n johtajana vuosina 1989–2002.

Vuonna 1999 D’Souzalle myönnettiin Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan Companion-kunniamerkki (CMG). Heinäkuussa 2004 hänet nimettiin eliniäkseen Oxfordshiren Wychwoodin paronitar D’Souzaksi, joka oikeutti hänet ylähuoneen jäseneksi. Vuonna 2011 hänet valittiin ylähuoneen puhemieheksi, jossa tehtävässä hän toimi viisivuotiskauden (Lord Speaker, House of Lords; 9/2011–8/2016).

Lähteet
-------

1. 1 2  Index to British Orders thepeerage.com. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Baroness D’Souza parliament.uk. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Baroness D’Souza elected new Lords Speaker  18.7.2011. BBC, bbc.com. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Female presidents of parlaments and parlamentary bodies from 2010 (tanskalaisen yksityishenkilön, M.A. Martin Iversen Christensenin ylläpitämä sivusto) *Worldwide guide to women in leadership, guide2womenleaders.com*.  päivitetty 4.4.2017. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Frances D'Souza, Baroness D'Souza 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ronald "Ron" Atkins** (13. kesäkuuta 1916 Barry – 30. joulukuuta 2020 Preston) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko.

Atkins liittyi työväenpuolueeseen taantuman aikana 1930-luvulla. Hän istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä Preston North -vaalipiirin edustajana vuosina 1966–1970 ja 1974–1979. Atkins kannatti Campaign for Nuclear Disarmament -järjestöä ja vaikutti Vietnamin sodan vastaisissa mielenosoituksissa 1960-luvulla. Hän myös kampanjoi polyteknisen opiston (nykyään Keski-Lancashiren yliopisto) Prestoniin perustamisen puolesta. Atkins istui Prestonin kaupunginvaltuutettuna yli 90-vuotiaaksi saakka. Myöhemmin hän tuki Jeremy Corbynia ja esimerkiksi piti tälle lämmittelypuheen elokuussa 2015 tämän käydessä Prestonissa. Satavuotispäivänsä yhteydessä (2016) Atkins kertoi harrastaneensa yhä aktiivisesti salonkitanssia. Kuollessaan 104-vuotiaana hän oli pitkäikäisin koskaan elänyt entinen parlamentin jäsen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Atkins oli kuolemaansa saakka naimisissa paikallispoliitikko Elizabeth Atkinsin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Former Preston MP and city councillor Ron Atkins dies aged 104 Lancashire Post
2. 1 2 3 4 5  Ron Atkins: UK's longest living former MP dies aged 104 BBC
3. 1 2  Ronald Atkins UK Parliament


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* UK Parliament

 |

 |
**Knut Einar Heikkinen** (3. tammikuuta 1890 Tampere – 1962) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kommunisti. 1950-luvun alussa hänestä tuli yksi Yhdysvaltojen kommunistivainojen uhreista.

Heikkinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1910 ja muutti samana vuonna Kanadaan, jossa hän työskenteli metsätöissä ja rakennusalalla. Vuonna 1914 hänestä tuli sanomalehti *Työkansan* toimittaja. Myöhemmin Heikkinen siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli eri osuuskauppojen liikkeenhoitajana sekä *Toverin*, *Työmiehen*, *Uuden Kotimaan* sekä *Eteenpäin* ja *Työmies–Eteenpäin* -lehtien toimittajana. Hän oli myös yksi kommunistisen International Workers Orderin johtavista suomalaisista toimitsijoista.

Heikkinen oleskeli vuosina 1932–1935 Neuvostoliitossa, josta palattuaan hän jätti ilmoittautumatta Yhdysvaltojen viranomaisille. Tämän johdosta hänet pidätettiin maassa laittomasti oleskelevana kommunistina vuonna 1949 ja uudelleen vuonna 1950. Heikkinen vapautettiin 2 500 dollarin takuita vastaan marraskuussa 1951. Lokakuussa 1953 hänet vangittiin uudestaan, jolloin takuusummaksi määrättiin 10 000 dollaria. Kuukautta myöhemmin oikeus asetti Heikkisen syytteeseen maastakarkottamismääräyksen noudattamatta jättämisen takia. Huhtikuussa 1954 hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen. Joulukuussa 1955 pidetyssä uudessa oikeudenkäynnissä Heikkinen todettiin jälleen syylliseksi, mutta hänelle annettiin viisi vuotta aikaa poistua maasta. Yhdysvaltain korkein oikeus kumosi tuomion vuonna 1958. Pitkällinen oikeusprosessi herätti paljon huomiota ja toi esille mccarthyismin vaikutuksen laajuuden.

Syytteista vapauduttuaan Heikkinen asui Wisconsinin Superiorissa, jossa hän osallistui Työmies Societyn toimintaan kuolemaansa saakka. Hän on laatinut Espanjan sisällissotaan osallistuneista amerikansuomalaisista vapaaehtoisista kertovan kirjan *Meidän poikamme Espanjassa*.

Teoksia
-------

* *Meidän poikamme Espanjassa*. Finnish Workers Federation, 1939.
* *Our Boys in Spain*. Translated by Matti A. Mattson. Finnish Workers Federation, 1939. Reprint, 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Sulkanen, Elis: *Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historia*, s. 489. Fitchburg, Massachusetts: Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto ja Raivaaja Publishing Company, 1951. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  University of Minnesota Immigration History Research Center: Enkel, Kenneth J. b. 1916, Papers *archives.ihrc.umn.edu*. Viitattu 3.11.2015.
3. 1 2  Tony Tracy: When the Red Scare arrived in Superior *zenithcitynews.com*.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 3.11.2015.
**San Pascual Bailón** oli Espanjan laivaston vuonna 1766 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Juan Nepomuceno -luokka*
Laivastoministeri Julian de Arriaga määräsi 20. syyskuuta 1763 Manuel de Zubirían valmistamaan aluksen kuninkaallisella telakalla Guarnizossa, missä köli laskettiin 9. heinäkuuta 1765. Alusten piti perustua Jorge Juanin järjestelmään, mutta suunnittelusta vastannut Francsico Gautier muutti ne omien suunnitelmiensa mukaisiksi. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1766 ja otettiin palvelukseen 1767 ensimmäisenä päällikkönään Manuel de Lastarría..

Palvelus
--------

Vuonna 1768 alus oli Ferrolissa eikä sen ensimmäisestä vuosikymmenestä ole juurikaan palvelustietoja, kunnes se lähti joulukuussa 1777 Ferrolista Cádiziin. Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen, mistä se palasi syyskuussa Cádiziin ja edelleen Ferroliin marraskuussa. Alus lähti 17. toukokuuta 1780 Ferrolista kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin kanssa Cádiziin osallistuakseen Gibraltarin piiritykseen. Se kuului Luis de Córdovan laivastoon, joka valtasi 9. elokuuta 1780 Azorien edustalla brittiläisen 52 aluksen saattueen. Alus lähti 22. heinäkuuta 1781 Cádizista Menorcan sotaretkelle, jossa se osallistui piiritykseen ja rynnäkköön 18. elokuuta. Alus palasi 21. lokakuuta Cádiziin *Atlanten* kanssa. Lokakuussa 1782 se oli Jamaikan sotaretkeä varten huollettavana ja pohjan kuparoinnissa La Carracassa.

Tammikuussa 1783 Jamaikan sotaretki peruutettiin sotatoimien päättyessä. Alus lähti Cartagenasta Antonio de Barcelón laivueessa osallistuakseen Algerin piiritykseen ja valtaukseen elokuussa 1783. Se lähti 1783 Istanbuliin *Triunfanten* ja priki *Infanten* kanssa allekirjoittamaan rauhan Ottomaanien kanssa. Alus ajoi 27. kesäkuuta 1784 karille Lemnoksella Dardanellien edustalla. Se korjattiin tilapäisesti ennen kotimatkaa. Alus siirrettiin 8. toukokuuta 1785 Cartagenassa reserviin ja romutettiin 1797 saman aikaisesti *Velascon* kanssa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 143-145

*San Juan Nepomuceno* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Juan Nepomuceno* - *San Pascual Bailón* - *San Francisco de Asis* - *San Lorenzo* - *San Agustín* - *Santo Domingo* |
| Edeltäjä: Velasco-luokka – Seuraaja: San Isidro -luokka |
**Kommunikointitaulu** on kommunikoinnin apuväline, jollainen sisältää aihe- tai tilannekohtaista keskustelusanastoa. Kommunikointitauluja käyttävät etupäässä puhevammaiset, mutta tilapäisesti niistä hyötyvät myös viittomakieliset, vieraskieliset sekä tilapäisesti puhekyvyn menettäneet. Niiden avulla keskusteltaessa kommunikaatio toteutuu yleensä avainsanoilla. Kommunikointitauluissa käytetään kuvasymboleja tai blisskieltä. Kuvallisten taulujen lisäksi puhevammaiset saattavat käyttää sanatauluja ja kirjaintauluja. Kommunikointitauluja pystyy tekemään itsekin, ja kaupallisia tauluja on mahdollista täydentää sanoilla kuvien päälle tai alapuolelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Sasu Nieminen: *Kuvakommunikaation käyttö ensihoidossa*, s. 10–12. Diakonia-ammattikorkeakoulu, 2019. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Kommunikointitaulu *Papunet*.  Arkistoitu 29.6.2019. Viitattu 30.6.2019.
3. ↑  Tikoteekkiverkosto » Kommunikointitaulut ja -kansiot *tikoteekkiverkosto.fi*. Viitattu 30.6.2019.
4. ↑  Ilmaiset kuvapankit ja työkalut *Papunet*.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 30.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Papunetin kuvatyökalu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bildstöd (ruotsiksi) ja (englanniksi)