recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Outi Kyllikki Suviranta** (s. 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professorina.

Elämä ja ura
------------

Suviranta valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1984, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1989 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1986. Hän suoritti jatko-opintoja Göttingenin yliopistossa Länsi-Saksassa vuosina 1989–1990.

Ennen nimitystään korkeimpaan hallinto-oikeuteen Suviranta toimi pääasiassa akateemisissa tehtävissä. Hän työskenteli Helsingin yliopistossa kanslerin sihteerinä vuosina 1990–1991, hallinto-oikeuden viransijaisena assistenttina vuosina 1991–1992, hallinto-oikeuden viransijaisena apulaisprofessorina vuosina 1996 ja 1997 sekä hallinto-oikeuden professorina vuosina 2008–2012. Hän työskenteli myös Suomen Akatemian nuorempana tutkijana vuosina 1992–1995 ja akatemiatutkintajana vuosina 2003–2008 sekä vierailevana tutkijana Heidelbergin yliopistossa vuosina 1996–1997. Vuosina 1997–2003 Suviranta toimi oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lainsäädäntöneuvoksena ja erityisasiantuntijana eurooppaoikeuden ja julkisoikeuden yksiköissä.

Suviranta nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2011 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.

Suviranta on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2017 alkaen ja on yhdistyksen nykyinen varapuheenjohtaja.

Suviranta sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 1992 artikkelillaan *Eduskunnalle budjettivaltana pidätetty organisaatiovalta "henkihieverissä"* ja uudestaan vuonna 2002 artikkelillaan *Oikeuskeinoista viranomaisen passiivisuutta vastaan*. Hän sai Uppsalan yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 2013.

Julkaisuja
----------

* *Virkamiehen ratkaisutoiminta ja Euroopan yhteisön oikeus: Tutkimus Euroopan unionin jäsenyyden vaikutuksesta virkamiehen ratkaisutoiminnan oikeudellisen ohjauksen rakenteeseen*. Väitöskirja. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1996. ISBN 951-855-157-X.
* Laakso, Seppo; Suviranta, Outi; Tarukannel, Veijo: *Yleishallinto-oikeus*. Tampere: Tampereen yliopiston oikeustieteiden laitos, 2006. ISBN 951-44-6663-2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen Lakimiehet 2019*, s. 813. Helsinki: Alma Talent, 2019.
2. 1 2 3 4  Outi Suviranta *Korkein hallinto-oikeus*. Viitattu 10.3.2024.
3. ↑  Hallinto Suomalainen Lakimiesyhdistys. Viitattu 14.3.2024.
4. ↑  Lakimies-aikakauskirjan kirjoittajapalkinnot Suomalainen Lakimiesyhdistys. Viitattu 13.3.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tuomas Timo Kuokkanen** (s. 1. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos. Hän on aiemmin toiminut Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina.

Elämä ja ura
------------

Kuokkanen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1987, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1990 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2001. Hän suoritti tuomioistuinharjoittelun Hyvinkään tuomiokunnassa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1990.

Kuokkanen on aiemmin työskennellyt viransijaisena nimismiehenä 1980-luvulla, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden virkaa tekevänä assistenttina vuosina 1987–1989, oikeudellisena avustajana Iran-United States Claims Tribunalissa vuosina 1990–1993 ja ympäristöministeriössä ylitarkastajana vuosina 1993–2001. 2000-luvun alussa hän toimi sekä ympäristöministeriön neuvottelevana virkamiehenä että Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden viransijaisena professorina. Vuosina 2004–2016 hän toimi Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina.

Kuokkanen nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.

Kuokkanen on Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden dosentti ja Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden dosentti.

Julkaisuja
----------

* Kuokkanen, Tuomas; Parkkari, Juhani: *Kirjoituksia kansainvälisestä ympäristöoikeudesta*. Helsinki: Helsingin yliopisto, 1989. ISBN 951-95253-1-9.
* *Seminal Cases of International Environmental Law*. Helsinki: Edita, 1999. ISBN 951-37-2971-0.
* *International Law and the Environment: Variations on a Theme*. Hague: Kluwer, 2002. ISBN 90-411-1950-7.
* Kuokkanen, Tuomas; Parkkari, Juhani: *Kansainväliset ympäristösopimukset*. Helsinki: Edita, 2004. ISBN 951-37-3781-0.
* Hollo, Erkki J.; Kuokkanen, Tuomas; Utter, Robert: *Ilmasto-oikeus*. Helsinki: Talentum, 2011. ISBN 978-952-14-1503-6.
* Hassan, Daud; Kuokkanen, Tuomas; Soininen, Niko: *Transboundary Marine Spatial Planning and International Law*. London: Routledge, 2015. ISBN 978-0-415-73970-2.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen Lakimiehet 2019*, s. 359. Helsinki: Alma Talent, 2019.
2. 1 2 3 4  Tuomas Kuokkanen *Korkein hallinto-oikeus*. Viitattu 10.3.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ndolan Yhdistyneiden kansakuntien DC-6** oli Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriä Dag Hammarskjöldiä kuljettanut lento 18. syyskuuta 1961, joka syöksyi maahan Pohjois-Rhodesiassa ennen laskeutumistaan Ndolan lentokentälle, tappaen kaikki koneessa olleet ihmiset. 

Turman syystä kiisteltiin pitkään. Alun perin asialle avattiin kaksi tutkimusta, joista toinen väitti syyksi sen, että kone lensi liian matalalla. Toisaalta heräsi epäilyjä siitä, että Hammarskjöld olisi salamurhattu. Susan Williams kirjoitti vuonna 2011 kirjassaan *Who killed Hammarskljöld?* kuinka brittien suurlähetystössä ei nostettu juuri minkäänlaista huolta koneen ollessa myöhässä. Myöskään koneen etsintää ei aloitettu moneen tuntiin onnettomuuden jälkeen.

Yksi tunnettu teoria on se, että belgialainen lentäjä Jan van Risseghem olisi ampunut koneen alas separastien käskystä. Monet silminnäkijät kertoivat nähneensä taivaalla tuohon aikaan kaksi konetta. Myöskin Harold Julien, joka selvisi alun perin törmäyksestä ja kuoli myöhemmin, kertoi että koneessa tapahtui räjähdys. Hänen uskotaan kuitenkin olleen liian lääketokkurassa luotettavan tiedon saamiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pruitt, Sarah: UN Leader Dag Hammarskjold Died in Mysterious Circumstances in 1961. What Really Happened? *History*.  16.8.2019. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:1961 Ndola United Nations DC-6 crash
**Kolbergin taistelu** oli toisen maailmansodan taistelu, jossa neuvostoliittolaiset ja puolalaiset joukot valtasivat Kolbergin kaupungin (nyk. Kołobrzeg). Taistelu käytiin 4.–14. maaliskuuta 1945. Taistelu käytiin lähinnä katutaisteluna. Saksalaiset onnistuivat evakuoimaan meritse suurimman osan kaupunkiin piiritetyistä sotilaista ja siviileistä operaatio Hannibalissa.

Saksalaiset rakensivat kaupungista toisen maailmansodan aikana linnoituksen, "Festung Kolbergin". Sodan loppuvaiheessa saksalaisten pääjoukot vetäytyivät hyökkäävän puna-armeijan tieltä, ja kaupunkiin jätettiin vain vähän joukkoja. Kolbergin yhteensä 3 300 puolustajasta valtaosa oli Volkssturmin miehiä, joilla oli ainoina raskaina aseinaan neljä hinauskuntoista panssarivaunua ja muutama laatikollinen panssarinyrkkejä. Ainoat Wehrmachtin sotilaat olivat yksi alle tuhat miestä käsittänyt linnoituspioneerien pataljoona, jolla oli yksi kranaatinheitinjoukkue. Lisäksi laivaston hävittäjät *Z34* (komentajakapteeni Hetz) ja *Z43* (komentaja Lampe) antoivat joukkoja evakuoidessaan mereltä vuoron perään tulitukea kuusituumaisilla tykeillään. Vastassa oli kaksi venäläis-puolalaista jalkaväkidivisioonaa, useita panssariosastoja ja yksi ISU-152-rykmentti. Hyökkääjiä tuki 48 raskasta kenttätykistöpatteria ja lukuisa määrä kuuden tuuman kranaatinheittimiä ja Katjuša-rakettipattereita.

Volkssturm venyi kahden viikon puolustukseen ennen kuin venäläiset saivat työnnettyä heidät pois kaupungista. Evakuointi jatkui loppuun asti: viimeisenä kaupungista lähti sen komendantti eversti Fritz Fullriede hävittäjä *Z34:n* laivaveneellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bekker: Itämeri ja Suomenlahti 1944 - 45, luku *Kolberg: Tulihelvetti*
2. ↑  Bekker: Itämeri ja Suomenlahti 1944–45, luku **Kolberg**: *Tulihelvetti*
Tropicana Hotel & Casino
**Tropicana Hotel & Casino** on hotelli-kasino Las Vegas Stripin varrella Paradisessa Nevadassa. Hotellia pyörittää Tropicana Entertainment LCC. Hotellissa on 22 kerrosta, 1 876 huonetta, ja hotellialueeseen kuuluu 5 667 m²:n laajuinen kasino. Nimensä mukaisesti Tropicana Hotel & Casinon teema on tropiikki.

Historia
--------

Tropicanan ensimmäinen hotellitorni, Paradise Tower, valmistui vuonna 1957, ja siinä on 21 kerrosta. 22-kerroksinen Island Tower valmistui vuonna 1986. Tropicana suljetaan 2. huhtikuuta 2024 purkamista varten vuoden 2024 lopussa, mikä tekee tilaa Las Vegasin uudelle baseball-stadionille.

Suunniteltu laajennus
---------------------

2. marraskuuta 2006 Tropicana Entertainment LCC ilmoitti julkisesti kahden miljardin dollarin korjauksista Las Vegasin Tropicanassa. Korjausten oli tarkoitus valmistua vuonna 2010. Uudistetussa hotellissa olisi ollut 9 290 m²:n kokoinen kasino, viisi hotellitornia ja niissä yhteensä 10 000 huonetta, 18 580 m²:n laajuinen kauppakatu sekä 20 ravintolaa ja loungea. Vuonna 2008 laajennussuunnitelmat jouduttiin kuitenkin pistämään jäihin kansainvälisen finanssikriisin seurauksena.

Aiheesta muualla
----------------

* Tropicanan Web-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tropicana Resort & Casino
Dalénin aurinkoventtiili
**Aurinkoventtiili** on Nobel-palkitun ruotsalaisen insinöörin Gustaf Dalénin suurimpana pidetty keksintö, joka sytyttää ja sammuttaa majakat automaattisesti. Ensimmäinen sellainen otettiin käyttöön vuonna 1907.

Aurinkoventtiili on noin 30 senttiä korkea katkaistun kartion muotoinen metallikehyksinen lyhtymäinen lasirakenne; sen sisällä on neljä messinkitankoa, joista yksi keskipisteeseen sijoitettu on musta ja muut kolme peilimäisiksi kiillotettuja. Mustan tangon juuressa on magneettiventtiili. 

Laite toimii seuraavasti: kun auringonpaiste osuu lyhtyyn, kirkkaat tangot heijastavat valon mustaan tankoon, joka lämpenee ja samalla laajenee joitakin millimetrin osia. Tämä vaikuttaa tangon päässä olevaan kalvoon, joka avaa ja sulkee kaasun virtauksen. Kun aurinko laskee, tanko jäähtyy ja supistuu, ja kalvo päästää jälleen kaasua ja valo menee päälle. 

Alun perin käytettyyn asetyleenivaloon liittyi jatkuvasti palava sytytysliekki; sittemmin sähköistyksen jälkeen menettely yksinkertaistui.

Laite on ohjannut jo sata vuotta majakoiden valoa tasaisen luotettavasti; ainoa parannus siihen tehtiin pari vuotta käyttöönoton jälkeen: huippuun lisättiin äärimmäisen terävä piikki, joka esti merilintuja istumasta venttiilin päällä, jolloin ne liian helposti tahrivat lasit ulosteillaan ja tekivät venttiilin virattomaksi. Laite on osoittautunut myös erinomaisen luotettavaksi, sillä tarinan mukaan ensimmäisen majakan, Blockhussuden, sähköistyksen yhteydessä vuonna 1980 havaittiin, että aurinkoventtiili ei ollut tarvinnut huoltoa kertaakaan eli n. 70 vuoteen.

Lähteet
-------

* Kortelainen, Kari: Ruotsalaiskeksintö sadan vuoden takaa hakkaa edelleen valokennot – sytyttää automaattisesti majakan valot ohjaamaan merenkulkijoita pimeässä, Tekniikka & Talous 12.8.2019.
* Laurell, Seppo: *Suomen majakat*, s. 26–27. Gummerus Oy:n kirjapaino. Jyväskylä: Nemo - Merenkulkulaitos, 1999. ISBN 952-5180-21-2.
* Tekniska Museet, Gustaf Dalén – Beacon lighting
**Dorsetin ja Itä-Devonin rannikko** (engl. *Jurassic Coast)* on Englannin kanaalin pohjoisrannan osa, joka on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi. Se ulottuu Orcombe Pointista läheltä Exmouthia Devonin itäosassa Old Harry Rocksiin lähellä Swanagea Dorsetin itäosassa. Rannikkokaistaleen pituus on 153 kilometriä. Se on jyrkkää kalkkikivipengermää, jossa näkyy kerrostumia mesotsooiselta maailmankauden kaikilta osakausilta: triaskaudelta, jurakaudelta ja liitukaudelta. Hyvin säilyneissä kerrostumissa on fossiileita selkärankaisista ja selkärangattomista eläimistä maa- ja meriympäristöstä 185 miljoonan vuoden ajalta. Näistä kalkkikivipengermistä tehdyt löydöt ovat vaikuttaneet suuresti ihmiskunnan käsitykseen dinosaurusten ajasta ja sitä edeltäneistä elämänmuodoista.

Rannikkoa pitkin kulkee vaellusreitti, joka on osa kansallista vaellusreitistöä. Alueen kaupungeista Exeter on lähellä reitin länsipäätä, Bournemouth sen itäpäätä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Unesco
2. ↑  Jurassic Coast
3. ↑  South West Coast Path

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dorsetin ja Itä-Devonin rannikko** Wikimedia Commonsissa
Brownsean saariBrownsean saari veneestä nähtynä

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
DorsetLounais-EnglantiYhdistynyt kuningaskunta |
| Vesialue | 
Poole Harbour |
| Merialue | 
Atlantti |
| Pinta-ala | 
2 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Brownsean saari** (engl. *Brownsea Island*) on suurin Poole Harbourin (Poolen sataman) kahdeksasta saaresta Dorsetissa, Englannissa. Saari on National Trustin omistuksessa. Suuri osa saarta on avoinna yleisölle. Saari on tunnettu partioliikkeen ensimmäisestä leiristä vuonna 1907. Saarelle pääsee lautalla tai yksityisveneellä; vuonna 2002 saarella vieraili 105 938 matkailijaa. Saaren nimi tulee muinaisenglannista: *Brūnoces īeg* = "Brūnoc'in saari".

Ensimmäinen partioleiri
-----------------------

Koordinaatit: 50°41′18.00″N, 1°58′45.00″W
Saari kattaa 560 eekkeriä (n. 2,3 neliökilometriä) metsää, avomaita ja kaksi järveä. Partioliikkeen tuleva perustaja Robert Baden-Powell oli vieraillut saarella lapsena veljiensä kanssa. Se sopi loistavasti hänen suunnitelmiinsa sillä se oli erillään mantereesta ja siten lehdistöstä, mutta vain lyhyen lauttamatkan päässä Poolen kaupungista, mikä helpotti käytännön järjestelyitä. Baden-Powell kutsui 21 poikaa eri yhteiskuntaluokista leirille, mikä oli vallankumouksellinen idea aikakauden luokkatietoisessa Englannissa. Leiri kesti kahdeksan päivää, 1.–8. elokuuta 1907. Jokaisella päivällä oli oma teemansa. Leiriläiset lähtivät saarelta lautalla 9. elokuuta 1907. Baden-Powell piti leiriä menestyksenä.

### Valokuvia ensimmäisestä partioleiristä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Robert Baden-Powell | Baden-Powell ja partiopoikia | Postikortti ensimmäisestä partioleiristä |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brownsean saari**.
* Brownsea Island National Trust.  Arkistoitu 12.12.2009. Viitattu 1.8.2007. (englanniksi)
* Brownsean saaren ensimmäinen partioleiri *scouting.milestones.btinternet.co.uk*.  Arkistoitu 14.6.2011. Viitattu 21.2.2008. (englanniksi)
**Lahden Radioharrastajat ry** oli 4. huhtikuuta 1924 perustettu yhdistys, joka piti Lahdessa yleisradioasemaa vuoteen 1927 saakka. Sen perustivat toimitusjohtaja Emil Cedergren, teknikko Lauri Kunnas sekä yliasentaja E. Inkinen. Toisen tiedon mukaan perustava kokous pidettiin jo 29. helmikuuta 1924, ja yksityisten lahjoitusten sekä pankkilainalla annettiin Emil Cedergrenin tehtäväksi rakentaa 10–20 W:n lähetysasema. Ensimmäinen lähetys tapahtui tapaninpäivänä 1925.*lähde?*

Yhdistyksellä oli radioasema Rautatienkadun ja Vuorikadun kulmassa, Rautatienkatu 9:ssä, Lauri Kunnaksen talossa, sijaitsevan kerrostalon tornimaisessa ulokkeessa, ullakolla. Radioaseman lähetysteho oli 200 W ja lähetyksen aallonpituus 318 metriä. Asema lähetti viikoittain jäsentensä toimittamaa ohjelmaa, ja kaikki lähetykset olivat suoria lukuun ottamatta levyiltä tulevaa gramofonimusiikkia.  Yhdistyksellä oli enimmillään 781 jäsentä, joiden joukossa oli mm. Lahden sähkölaitoksen sekä Lahden Sähkön ja Koneen henkilökuntaa.

Yhdistyksen perustamishetkellä Nuoren Voiman Liiton radioamatööriluettelon mukaan Lahdessa oli kaksi henkilöä, joilla oli radioamatöörilupa: Yrjö K. Lindqvist (3NF) ja Erkki V. Nurminen (3NH). 

Yleisradion suurasema otti Radiomäellä yleisradiotoiminnan haltuunsa 22. huhtikuuta 1928. Tätä ennen Lahden radioharrastajien ylläpitämä yleisradioasema välitti myös Yleisradion Helsingissä tuotettuja ohjelmia. Suomen Yleisradio Oy - Finlands Rundradio AB:n perustamisen yhteydessä Lahden Radioharrastajat ry:stä tuli Yleisradion pienosakkeenomistaja kahdella osakkeella. Osakkeet siirtyivät Lahden suojeluskunnalle 1934. Kun Moskovan välirauhan sopimuksen 1944 ja Pariisin rauhansopimuksen 1947 perusteella Suomen suojeluskunnat katsottiin lakkautettavaksi järjestöksi, 1946 osakkeet rekisteröitiin Lahden Seudun Väestönsuojeluyhdistys ry:lle. Vuonna 1975 ne rekisteröitiin Lahden Väestönsuojeluyhdistys ry ja 1994 Lahden kaupungille. Lahden kaupungin piirissä useina vuosina Yleisradion yhtiökokouksessa on ollut edustettuna Lahden kaupunginmuseo, jolla on Lahden radio- ja televisiomuseo Radiomäellä ja Yleisradion osakkeita pysyvän näyttelynsä alakerrassa*selvennä*.

1996 perustettiin uusi Lahden radioharrastajat, minkä piirissä harjoitetaan DX-kuuntelua Suomen DX-liittoon liittyen. Yhdistyksen jäsenet kokoontuvat kuukauden viimeisinä lauantaina kello 14 Lahden vanhalla radioasemalla Lahden Radiomäellä. Yhteisön toiminnanjohtajana on 2021 alkaen Jari Lehtinen, joka päätoimittaa Suomen DX-liiton Radiomaailman.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahden radioamatöörien toiminnasta, Olli Ekberg, sivu 5, 30.10.2005  PDF-tiedostomuoto
2. 1 2  Lahden radioharrastajat perustivat Lahteen ensimmäisen radioasemanArkistoitu kopio *Uusi Lahti*.  17.3.2004.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 11.10.2021.
3. ↑  Yleisradio 2010*lähde tarkemmin?*
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Uusi Lahti:Lahden radioharrastajat perustivat Lahteen ensimmäisen radioaseman (Arkistoitu – Internet Archive)
* Uudemman Lahden Radioharrastajat ry:n sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Phillip Calvin McGraw** (tunnetaan nimellä **Dr. Phil**, "tohtori Phil"; s. 1. syyskuuta 1950 Vinita, Oklahoma, Yhdysvallat) on suosittu yhdysvaltalainen televisiopsykologi.

Hän tuli tunnetuksi tehtyään yhteistyötä Oprah Winfreyn kanssa vuosina 1998–2002. Hän juonsi *Tuesdays with Dr. Phil* -juttusarjaa ohjelmassa *Oprah*. Suosion kasvun takia McGrawille perustettiin oma ohjelma *Dr. Phil*, jota tuottaa Winfrey's Harpo Studios. Hän on isännöinnyt ohjelmaa vuodesta 2002.

McGraw on kirjoittanut seitsemän kirjaa ja niiden oheismateriaalin. Kirjoista kuudessa neuvotaan muun muassa ihmissuhteisiin liittyvissä asioissa ja yhdessä autetaan laihdutuksessa ja elämäntapojen muuttamisessa. Hän on tehnyt myös cameoroolin elokuvassa *Scary Movie 4* sekä televisiosarjoissa *Frasier* ja *Simpsonit*. Hän on ollut myös esikuvana *Seesamtien* hahmolle Dr. Feel. McGraw on ollut myös vieraana Conan O'Brienin juontamassa *Late Night with Conan O'Brien* -showssa.

Perhe
-----

Phil McGraw ja Debbie McCall avioituivat vuonna 1970 ja erosivat 1973. Robin Jamesonin kanssa McGraw avioitui vuonna 1976, ja parilla on kaksi poikaa, Jay (s. 1979) ja Jordan (s. 1986). Jay McGraw on seurannut isänsä jalanjälkiä ja julkaissut Dr. Phil -tyylisen kirjan, joka on suunnattu teini-ikäisille, sekä vieraillut usein *Dr. Phil*-ohjelmassa.

Muuta
-----

McGraw'lle tehtiin siemenjohdinten katkaisu eli vasektomia 29-vuotiaana ensimmäisen lapsen saatuaan. Myöhemmin hän on kutsunut tätä elämänsä suurimmaksi virheeksi.

Suomeksi julkaistut teokset
---------------------------

* *Pelasta parisuhteesi* (*Relationship rescue, 2000*)
* *Pidä huolta itsestäsi* (*Self Matters, 2001*)
* *Painonpudotushaaste: 7-kohtainen avainohjelma pysyvään painonhallintaan* (*The Ultimate Weight Solution, 2001*)

Lähteet
-------

1. ↑  Peyser, Marc: Paging Doctor Phil  1.9.2002. The Daily Beast.  Arkistoitu.  (englanniksi)
2. ↑  Fung, Katherine: Dr. Phil McGraw: Vasectomy Was ‘Biggest Mistake I Ever Made’  5.12.2011. Huffpost. Viitattu 26.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Phil McGraw***. 

* Phil McGraw Internet Movie Databasessa. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Bodminin nummea, taustalla siintää Brown Willy (417 m).
**Bodminin nummi** (korniksi *Goon Brenn)* on yli 200 neliökilometriä laaja ja maisemallisesti arvokkaaksi määritelty nummialue Cornwallissa Lounais-Englannissa. Se on ilmastoltaan lämpimin ja maaperältään märin nummi Isossa-Britanniassa. Kaksitoistatuhatta vuotta sitten paikalla oli vielä metsää, mutta nykyään alue on lähes puuton. Nummelle on rakennettu viisisataa taloa ja siellä laidunnetaan noin 50 000 lammasta, 10 000 lehmää ja 1 000 hevosta.

Cheesewring on jääkaudella syntynyt, 9 metriä korkea graniittimuodostuma.
Nummen maisemaa hallitsevat aukeiden maiden ylle kohoavat graniittinyppylät *(tors)*. Niistä tunnetuin lienee 417 metriä korkea Brown Willy, joka on Cornwallin korkein kohta. Ylängön suoalueilta kertyy vettä mataliin painanteisiin ja edelleen syviin jokilaaksoihin, joissa kasvaa tammimetsää.

Bodminin nummen tunnetuimpia maamerkkejä on Cheesewring, yhdeksän metriä korkea pino litteitä graniittilohkareita, jonka uskotaan syntyneen jäätikön ja eroosion muovaamana. Sen nimi tarkoittaa ’juustopuristinta’ ja viittaa samannimiseen (ja -näköiseen) laitteeseen, jota on käytetty juustonvalmistuksessa.

Useita kuningas Arthurin legendaan liittyviä tapahtumia on yhdistetty Bodminin nummeen. Trevethy quoit on 4,5 metriä korkea hautamonumentti, joka tunnetaan myös *Kuningas Arthurin quoitina*. Hauta ei kuitenkaan voi kuulua Arthurille, sillä se on rakennettu jo pronssikaudella. Nummella on myös *Kuningas Arthurin sali* ja *Arthurin vuode*. Bolventorin kylän lähistöllä sijaitsee Dozmery Pool, pohjattomana pidetty järvi, jonka ympäristö on ollut asutettu jo kivikaudella. Legendan mukaan Arthur sai Excaliburin järvessä asuvalta neidolta. Arthurin heitettyä henkensä Camlannin taistelussa sir Bedivere viskasi miekan takaisin järveen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bodmin Moor *We Are Cornwall*. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Bodmin *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  King Arthur *Cornwall Guide*. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bodminin nummi** Wikimedia Commonsissa
Nemetskaja Sloboda vuoden 1836 kartassa.
**Nemetskaja Sloboda** eli kirjaimellisesti käännettynä **Mykkien kaupunki** oli ulkomaalaisten kaupunginosa, joka sijaitsi Moskovassa Jauza-joen rannalla noin viiden kilometrin päässä Kremlistä. Nemetskaja Sloboda oli 1600-luvun toisella puoliskolla länsimaisen kulttuurin ja länsimaisten ideoiden keskus Venäjällä.

Alueen synty
------------

Vuonna 1652 tsaari Aleksei Mihailovitš (1629-1676) käski kaikkien ulkomaalaisten muuttaa Moskovasta Jauzan rannoille, missä jokaiselle perheelle annettiin palanen maata. Vuoteen 1660 mennessä yli tuhat länsimaalaista oli asettunut tänne. Kun alun perin saksalaisia oli enemmän kuin muita ulkomaalaisia, sanat "mykkä" ja "saksalainen" alkoivat merkitä samaa, ja niitä alettiin vähitellen käyttää kaikista länsimaista tulleista. 1600-luvun lopussa alueella oli 3000 asukasta, joita suurin osa oli skotlantilaisia ja hollantilaisia, mutta se tunnettiin edelleen Saksalaisten kaupunginosan nimellä.

Tämä kylä sievine taloineen ja siisteine katuineen tarjosi silmiinpistävän vastakohdan venäläiselle alueelle. Siellä oli hollantilaistyylisiä kolmikerroksisia tiilitaloja, puutarhoja ja suihkulähteiden koristamia aukioita. Kaikkein silmiinpistävin ero oli naisten kohtelussa. Venäläisiä naisia ei pidetty yksilöinä vaan miestensä omaisuutena. Miehet eivät saaneet lyödä heitä silmään tai palleaan, mutta muuten he saivat kohdella heitä miten tahtoivat.

Pietari Suuren tukiryhmä
------------------------

Pietari Suuren (1672-1725) järjestäessä välienselvityksen streltsien kanssa hän kutsui kahdeksantoista rykmentin everstit Pyhän Kolminaisuuden luostariin, mutta vain muutama uskalsi ottaa kutsun vastaan. Sen sijaan Nemetskaja Slobodan käsityöläiset vastasivat Pietarin kutsuun. Satoja puuseppiä, kivenhakkaajia ja seppiä, jotka olivat tunteneet Pietarin hänen lapsuudestaan saakka ja jotka olivat opettaneet hänelle ammattinsa, alkoi marssia Pyhän kolminaisuuden luostariin. Pian muskettisoturit liittyivät kulkueeseen ja kulkue paisui kansanvaellukseksi. Tällöin myös ulkomaalaiset palkkasoturit asettuivat Pietarin puolelle. Kun streltsien everstit näkivät, mitä oli tapahtumassa, he tiesivät, että olivat menettäneet valtionhoitajana toimineen Sofian ja saaneet tsaarin.

Kulttuuri
---------

Länsieurooppalaiset tavat ja perinteet säilyivät Nemetskaja Slobodassa, koska se oli eristetty ympäröivästä Venäjästä. Moni asukas piti säännöllisesti yhteyttä kotimaahansa kirjeitse. Kaupungissa oli konsertti- ja teatteritoimintaa, mikä johti teatteriesitysten järjestämiseen läheisessä kylässä. Näytelmät kirjoitti kaupungin saksalaisen seurakunnan pastori Johann Gregorius. Ensimmäinen näytelmä oli raamatullinen tragikomedia, joka perustui Esterin tarinaan. Se esitettiin vuonna 1672, ja se oli Venäjän historian ensimmäinen teatterituotanto. Kaikki näytelmät olivat teemaltaan raamatullisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jangfeldt, Bengt: *Venäjä. Aatteet ja ideat Pietari Suuresta Putiniin*, s. 18-19. Siltala, 2022. ISBN 978-952-388-137-2.
2. ↑  Cowles, Virginia: *Romanovit*. -, 1971. ISBN 951-638-007-7.
**Katriina Nuutinen** (s. 1983) on suomalainen lasitaiteilija ja muotoilija. Hänen Hely-koruvalaisimensa valittiin helmikuussa 2009 Tukholman huonekalumessujen kauneimmaksi esineeksi. Hely-koruvalaisin on Suomen Lasimuseon kokoelmissa Riihimäellä.

Nuutinen syntyi Helsingissä, mutta perhe muutti Pohjois-Karjalaan hänen ollessaan neljävuotias. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa keramiikka- ja lasitaiteen laitoksella kandidaatin opinnot ja valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen muotoilun osastolta. Nuutinen opiskeli vaihto-opintoja Konstfackissa, Tukholmassa keramiikka- ja lasitaiteen osastolla vuonna 2009.

Nuutinen perusti oman Studion vuonna 2010, mutta suunnittelee tuotteita myös muille yrityksille. Lisäksi hän luennoi Helsinki Design Schoolissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Katriina Nuutinen *Innolux*. Viitattu 13.6.2023.
2. ↑  Muotoilija Katriina Nuutisen kodissa yhdistyvät kirpputorilöydöt ja designklassikot *Koti ja keittiö*.  2021. Viitattu 13.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* About *katriinanuutinen*
* Muotoilija Katriina Nuutinen: "Kun antaa jotain haurasta itsestään, muutkin saavat jotain enemmän" *Design Stories*
Asetyylikoliini
**Asetyylikoliinireseptori** on solukalvon reseptori, johon asetyylikoliini voi kiinnittyä. Asetyylikoliinireseptoreita on kahta alatyyppiä: muskariinireseptoreita ja nikotiinireseptoreita. Asetyylikoliinireseptoreita on ihmisen elimistössä keskushermostossa, ääreishermostossa sekä luurankolihaksissa. Aivoissa kolinergiset eli asetyylikoliinia välittäjäaineenaan käyttävät neuronit osallistuvat vireystilan ja unen säätelyyn sekä oppimiseen ja muistiin. 

Reseptoreissa asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita kutsutaan parasympatomimeeteiksi, kolinomimeeteiksi tai kolinergisiksi ja vastavaikuttajia antikolinergeiksi, parasympatolyyteiksi tai kolinolyyteiksi. Parasympatomimeetteja ovat paitsi asetyylikoliinireseptoreja suoraan aktivoivat aineet, myös antikoliiniesteraasit, jotka estävät asetyylikoliinia synapsiraossa hajottavan koliiniesteraasientsyymin toimintaa, minkä seurauksena asetyylikoliinin aktivoiva vaikutus voimistuu.

Parasympatomimeetteja käytetään lääkkeenä muun muassa Alzheimerin taudissa, glaukoomassa ja myasthenia graviksessa. Lisäksi nikotiinia käytetään päihteenä. Antikolinergeja puolestaan käytetään muun muassa Parkinsonin taudissa, keuhkoahtaumataudissa, anestesiologiassa sekä silmätutkimusten yhteydessä.

Nikotiinireseptorit
-------------------

Nikotiinireseptorit eli ionotrooppiset asetyylikoliinireseptorit ovat ionikanavareseptoreita, jotka osallistuvat nopeaan eksitoivaan signaalinvälitykseen. Aktivoiduttuaan reseptori alkaa päästää natriumioneja solun sisään. Reseptorityyppi on saanut nimensä siitä, että ne aktivoituvat nikotiinin sitoutuessa niihin. Systeemisesti nikotiinireseptorien aktivointi muun muassa kiihdyttää sykettä, kohottaa verenpainetta ja vapauttaa dopamiinia. Nikotiinireseptoreita on keskushermostossa, autonomisen hermoston ganglioissa, sekä poikkijuovaisten lihasten hermo-lihasliitoksissa. Nikotiinireseptorit jaotellaan hermostotyyppisiin ja lihastyyppisiin reseptoreihin.

Muskariinireseptori
-------------------

Muskariinireseptoreita on keskushermostossa ja parasympaattisen hermoston postsynaptisissa kohdesoluissa. Nimensä ne ovat saaneet muskariinista, joka stimuloi yksinomaan muskariinireseptoreita. Toisin kuin nikotiinireseptorit, muskariinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä, eikä nikotiinilla ole niihin vaikutusta. Atropiini salpaa kaikkia muskariinireseptoreita.

Molekyylibiologisin perustein muskariinireseptoreita on viittä pääluokkaa (M1–M5). Sen lisäksi ne luokitellaan farmakologian perusteella kolmeen pääluokkaan (M1–M3).

* M1-reseptorit ovat neuronaalisia reseptoreja, joita on runsaasti aivoissa ja mahan parietaalisoluissa.
* M2-reseptorit ovat kardiaalisia reseptoreja, joita on sydämessä sekä presynaptisissa hermopäätteissä.
* M3-reseptorit ovat rauhasreseptoreita, joita on runsaasti rauhaskudoksissa, sileässä lihaskudoksessa, maha-suolikanavassa ja verisuonissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  solunetti: Asetyylikoliinireseptori
2. ↑  City.fi: Nikotiini
3. 1 2 3  M. Koulu ja J. Tuomisto: *Farmakologia ja toksikologia*. Medicina Oy. Kolinergistä stimulaatiota aiheuttavat lääkeaineet.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Avon** (myös **Upper Avon** tai **Warwickshire Avon**) on noin 150 kilometriä pitkä joki Keski-Englannissa. Sen alkulähde on lähellä Nasebyn kylää, mistä se virtaa lounaaseen Northamptonshiren, Leicestershiren, Warwickshiren ja Worcestershiren kreivikuntien läpi ja yhtyy lopulta Severnjokeen. Sen alkulähteen ja suun välinen korkeusero on noin 150 metriä. Avonin varrella sijaitsevia paikkakuntia ovat muun muassa Rugby, Royal Leamington Spa, Warwick, Stratford-upon-Avon ja Evesham.

Avon on kuuluisa kauniista maisemistaan erityisesti Eveshamin laaksossa, jonka hedelmällinen maaperä on otollinen maanviljelylle. Joessa elää runsaasti sisävesikalalajeja, ns. *coarse fish*. Avonissa on useita sulkuja ja aikaisemmin sitä pitkin käytiin jonkin verran kauppaa mutta nykyisin se on yksinomaan virkistyskäytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  River Avon *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Britanniassa ja Irlannissa termillä *coarse fish* tarkoitetaan kaikkia muita makean veden kaloja paitsi lohia ja taimenia, joita pidettiin historiallisesti ainoina arvokaloina.
**Neretvan taistelu** tai (**Tapaus Valkoinen**) oli toisessa maailmansodassa akselivaltojen ja Jugoslavian partisaanien välinen taistelu miehitetyssä Jugoslaviassa. Saksalaisjoukkojen jouduttua perääntymään Pohjois-Afrikassa vuonna 1942, Saksan sodanjohto pelkäsi liittoutuneiden maihinnousua Balkanille. Adolf Hitler määräsi Alexander Löhrin kukistamaan partisaaniesiintymät Jugoslaviassa. Suunnitelman tarkoituksena oli kukistaa partisaanien luoma Bihaćin tasavalta. Suunnitelma pantiin alulle 8. tammikuuta Löhrin tavattua Italian 2. armeijan komentajan Mario Roattan Zagrebissa. Kolmiosainen suunnitelma alkoi 20. tammikuuta 1943 ja taistelun aikana saksalaiset ja Četnikit hyökkäsivät partisaanien hallitsemiin Likan, Kordunin, Banijan, Cazinin, Grmečin, Drvarin, Glamočin, Livnon, Jajcen, ja Ključin kaupunkeihin. Partisaanit onnistuivat vetäytyessään valtaamaan Imotskin, Ljubuškin, Široki Brijegin, Prozorin ja Jablanican kaupungit italialaisilta. Partisaaniosastojen jäätyä mottiin Neretvan lähistölle heidän johtajansa Josip Broz Tito määräsi tuhoamaan joen ylittävät sillat perääntyessään. Taistelut päättyivät maaliskuussa 1943 akselivaltojen taktiseen voittoon partisaanien kärsiessä raskaita tappioita. Saksalaiset eivät kuitenkaan onnistuneet kukistamaan lopullisesti partisaaniesiintymiä Jugoslaviassa. Partisaanit jatkoivat vastarintaa saksalaisia ja Četnikeitä vastaan sodan loppuun saakka. Neretvan taistelusta tehtiin myöhemmin samanniminen elokuva vuonna 1969.
**Helli-liikelaitos** oli Keski-Karjalassa vuosina 2009–2012 toiminut sosiaali- ja terveyspalvelukeskus. 

Helli aloitti toimintansa vuonna 2009, jolloin siihen kuuluivat Kitee, Kesälahti, Tohmajärvi ja Rääkkylä. Rääkkylä irtisanoutui Hellistä 2011 ja hankki sen jälkeen sosiaali- ja terveyspalvelut yksityiseltä palveluntuottajalta. 

Alueella oli vuonna 2009 noin 19 000 asukasta, mutta Rääkkylän irtauduttua yhteistoiminta-alueesta väestöpohja putosi noin
17 000:een. Kun Kesälahti liittyi Kiteeseen vuoden 2013 alusta, Helli-liikelaitos ja Keski-Karjalan yhteistoiminta-alueen toiminta
lakkasivat.

Keski-Karjalan yhteistoiminta-alue oli vuosina 2009–2012 isäntäkunnan ja liikelaitoksen yhdistelmä. Se toimi isäntäkuntamallin mukaan, siten että järjestämisorganisaatio eli tilaajalautakuntana toiminut Keski-Karjalan sosiaali- ja terveyslautakunta oli Tohmajärven kunnan organisaatiossa ja palvelut tuotti Kiteen kaupungin organisaatioon sijoitettu liikelaitos Helli. Keski-Karjalan sosiaali- ja terveyslautakunta vastasi kuntien sosiaali- ja terveydenhuollon palvelujen järjestämisestä kaikkien kuntien asukkaille.

Lähteet
-------

* *Vuokko Niiranen, Minna Joensuu Mika Martikainen: Millä tiedolla kuntia johdetaan?* Kunnallisalan kehittämissäätiön Tutkimusjulkaisu-sarjan julkaisu nro 74. Vammalan Kirjapaino Oy, Sastamala 2013. ISBN 978-952-5801-81-1
* < (Arkistoitu – Internet Archive)> Millä tiedolla kuntia johdetaan (pdf)
**Jukka Ihanus** (s. 1977) on suomalainen järjestöjohtaja ja politiikan taustavaikuttaja. Ihanus on toiminut Elintarviketeollisuusliiton yhteiskuntasuhdejohtajana sekä liiton johtoryhmän jäsenenä syyskuusta 2022 lähtien. Ihanus on työskennellyt poliittisena avustajana usean eri vaalikauden aikana. Ihanus on toiminut mm. pääministeriden Matti Vanhanen ja Mari Kiviniemi poliittisena erityisavustajana vuosina 2006-2011, ministereiden Jari Leppä ja Mika Lintilä valtiosihteerinä maa- ja metsätalousministeriössä ja työ- ja elinkeinoministeriössä vuosina 2021-2022, Keskustan ministeriryhmän erityisavustajana vuodesta 2019 Annika Saarikon avustajana opetus- ja kulttuuriministeriöissä sekä Katri Kulmunin avustajana valtiovarainministeriössä 2019–2020. Ihanus on työskennellyt myös STTK:n yhteiskuntavaikuttamisesta ja elinkeinopolitiikasta vastaavana johtajana sekä Keskustan eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteerinä.

Koulutukseltaan Ihanus on juristi. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta vuonna 2004. Ihanus on toiminut poliitikkona mm. Uudenmaan maakuntahallituksen jäsenenä 2017–2021 ja Helsingin kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsenenä 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  ETL: Jukka Ihanus yhteiskuntasuhteiden johtajaksi Elintarviketeollisuusliiittoon *etl.fi*.  22.8.2022. Viitattu 5.6.2023.
2. 1 2  Kuka olen? *Jukka Ihanus*. Viitattu 5.6.2023.
3. ↑  Jukka Ihanuksesta valtiosihteeri *Valtioneuvosto*.  20.5.2021. Viitattu 5.6.2023.
**Joutsijärvi ja Ala-Kappale** on kolmesta matalasta vesialueesta koostuva järvi Käsmänjoen alajuoksulla Kemijärven itäosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 25 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Joutsijärven pääaltaan eteläpuolella sijaitsee Ala-Kappale ja pohjoispuolella nimetön vesialue. Ala-Kappaletta erottaa pääaltaasta Ahoniemi ja Niemelänniemi ja yhdistää Ahosalmi, jonka kapein kohta on noin 55 metriä. Pohjoista järvenosaa erottaa pääaltaasta Lehtoniemi. Järven länsirannalla sijaitsee Joutsijärven kylä. Joutsijärvi on lähes kauttaaltaan enintään kolme metriä syvä. Pääaltaan eteläosassa on noin kahdeksan metriä syvä piste.

Joutsijärven ja Ala-Kappaleen saariluku on kaksi. Saaret ovat luotoja vailla karttanimiä ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 18 aaria.

160 metrin korkeuskäyrä kulkee paikoin varsin kaukana Joutsijärven ja Ala-Kappaleen rantaviivasta. Järveä ympäröi laaja suoalue (Hanhiaapa, Isoaapa, Kenttäjänkä). Pääallas rajautuu kaakossa suoalueeseen, jonka nimi on Liisankäännös. Ala-Kappaleen itäpuolisella suolla sijaitsee joukkohauta. Joutsijärven kylämaiseman halki kulkee valtatie 5.

Joutsijärven ja Ala-Kappaleen vesitilavuus on 5 603 000 kuutiometriä.

Joutsijärvi ja Ala-Kappale (65.371.1.002) kuuluu Käsmänjoen alaosan alueeseen (65.371), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Käsmänjoen valuma-alue (65.37) ja ensimmäinen on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Käsmänjoen alaosan alueeseen kuuluu 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Joutsijärvi ja Ala-Kappale on laajin ja ainoa, jonka pinta-ala ylittää neliökilometrin. Sitä seuraa noin 90 hehtaarin laajuinen Tuuranjärvi ja vajaan 80 hehtaarin laajuinen Peräjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joutsijärvi ja Ala-Kappale (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 23.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.3.2024.
3. ↑  Joutsijärvi - Ala-Kappale (65.371.1.002) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.3.2024.
4. ↑  Käsmänjoen alaosan alue (65.371) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.3.2024.
KarttaKintulammin retkeilyalueen pysäköinti- ja nuotiopaikat sekä rakennukset.
**Kintulammin retkeilyalue** on Tampereella Teiskossa sijaitseva retkeily- ja luonnonsuojelualue, reilut 20 kilometriä Tampereen keskustasta koilliseen. Tampereen kaupungin omistama alue sijaitsee Kintulammin ympäristössä. Muita järviä alueella ovat Kortejärvi ja Saarijärvi. Luonnonsuojelualue on noin 600 hehtaarin kokoinen ja Tampereen suurin. Vuonna 2018 avattiin retkeilualueen laajennusosa. Alue suunniteltiin 10 000 kävijälle vuodessa, mutta kävijöitä on arvioitu olevan noin 40 000 vuodessa.

Retkeilyalueen palvelut
-----------------------

Alueella on opastettuja retkeilyreittejä noin 15 km ja viisi nuotiopaikkaa, joista neljällä on laavu. Kirkkokiven laavu, jonne on matkaa pysäköintipaikalta noin 300 metriä, on esteetön. Alueella on kaksi vuokraustupaa: Kintulammin maja ja Kortejärven tilan rakennus.

Alueen luonto
-------------

Alueen metsät ovat pääosin kuivaa ja tuoretta kangasta. Pieniä lehtomaisia kangasalueita on muutama. Kintulammin alueella on monen tyyppisiä soita. Alueella on yhteensä kymmeniä erittäin järeitä, kilpikaarnaisia aihkimäntyjä, jotka ovat satoja vuosia vanhoja.

Luonnonsuojelu- ja retkeilyalueen historia
------------------------------------------

Kaupungin maanvaihdon yhteydessä haltuunsa saama Vattulan alue Pulesjärven lounaispuolella rauhoitettiin vuonna 1959. Tampereelle haluttiin 1990-luvun lopulla retkeilyalue. Vattulan luonnonsuojelualuetta laajennettiin vuonna 2003. Kintulammin retkeilyaluetta laajennettiin maahankinnoilla. Sitten vuonna 2018 alue rauhoitettiin Tampereen kaupungin lahjana 100-vuotiaalle Suomelle.

Kuvia Kintulammin retkeilyalueelta
----------------------------------

* Kaukaloistenkallion laavu, suunnittelija Manu HumppiKaukaloistenkallion laavu, suunnittelija Manu Humppi
* Kirkkokiven laavu, suunnittelija Malin MoisioKirkkokiven laavu, suunnittelija Malin Moisio
* KirkkokiviKirkkokivi

Lähteet
-------

1. 1 2  Sari Rautanen: *Tampereen suurimman luonnonsuojelualueen vihkiäiset ovat lauantaina – Retkeilyreittejä 15 kilometrin verran*; Aamulehti 4.5.2018
2. 1 2 3 4  Luonnonsuojelualueet, Kintulammi; Tampere.fi
3. ↑  Marjo Rämö: Kintulammin suosio yllätti iloisesti – kävijäennusteen voi kertoa neljällä; Tamperelainen 7.6.2018
4. ↑  Pekka Ruissalo: Kintulammin suosio kasvaa; Tamperelainen 16.10.2019, sivut 4-5

Aiheesta muualla
----------------

* Kintulammin alueen sivusto
**Pirttijärven työväentalo Pomppila** oli Ruoveden kunnan Pirttijärven kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Ruoveden Pourunperälle perustettiin Pourunperän työväenyhdistys vuonna 1909. Sitä ei kuitenkaan rekisteröity, ja jostain syystä sen toiminta lakkasi. Vuonna 1917 perustettiin Pirttijärven työväenyhdistys. Mukana oli myös Virtain puolella asuneita ihmisiä.

Työväentalo, nimeltään Pomppila, valmistui Vapaus-nimiselle kiinteistölle vuonna 1927. Rakennushanketta varten otettiin lainaa Jäähdyskylän työväenyhdistykseltä. Vuonna 1937 taloa kuvailtiin "kohtalaiseksi". Iltamia järjestettiin usein ja kokouksiakin säännöllisesti. Vuonna 1945 yhdistys siirtyi SKDL:n organisaatioon. Pirttijärven työväentalo myytiin huutokaupalla yksityiselle vuonna 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niemi, Jussi: *Työväenyhdistystoimintaa Virroilla 115 vuotta*. Lahdenkylän Työväenyhdistys ry, 2018. ISBN 978-952-94-0267-0.
2. ↑  Työn Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.12.1937, no 286. Viitattu 6.2.2023.
**Pohjankylän työväentalo** oli Ruoveden kunnan Pohjan kylässä eli Jäminkipohjassa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Pekkalan-Pohjankylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 Pekkalan kartanon torppareiden ja työmiesten yhdistykseksi. Mukana perustamisessa oli Yrjö Mäkelin. Mukaan liittyi alussa jopa 120 jäsentä, mutta pian alkuinnostuksen haihduttua määrä laski noin kymmenesosaan siitä.

Yhdistyksen talo valmistui vuonna 1910 talkootyönä. Myöhemmin talon yhteyteen rakennettiin säännösten edellyttämä putka häiriökäyttäytyjiä varten. Ensimmäinen asiakas oli Onni-niminen mies, minkä seurauksena putka ristittiin "Onnelaksi". 1950-luvun puolivälissä talo oli yhä pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1915 yhdistys vietti 10-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Ohjelmassa oli puheita, 10-vuotishistoriikin luku, näytelmä ynnä muuta. Vuonna 1925 järjestettiin pienviljelijäkurssi. Vuoden 1931 vappujuhlassa oli noin 200 osallistujaa, ja vuonna 1936 järjestettiin Sosialidemokraattisen piirikunnan opastuskurssit ja niiden päättäjäiset. Osallistujia kursseilla oli noin 30 ja keski-ikä 19 vuotta. Muutamat liittyivät kurssien jälkeen yhdistyksen jäseniksi. Kurssien päättäjäisissä läsnä oli noin sata henkeä. Pohjankylän työväenyhdistyksen soittokunta esiintyi, ja lisäksi ohjelmassa oli muun muassa puheita, kisällilaulua, yhteislaulua ja näytelmä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vesanen, Pentti; Kontio, Kimmo: *Ruoveden historia 1865–1939*. Ruoveden kunta, 1994. ISBN 952-90-4299-x.
2. 1 2 3  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.8.1915, no 194. Viitattu 8.2.2023.
3. ↑  Kuva Pekkalan Pohjankylän työväenyhdistyksen työväentalosta Finna.fi:  Työväen Arkisto. Viitattu 8.2.2023.
4. ↑  Hämeen Maa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.10.1925, no 115. Viitattu 8.2.2023.
5. ↑  Kansan lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  4.5.1931, no 100. Viitattu 8.2.2023.
6. ↑  Kansan lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.2.1936, no 46. Viitattu 8.2.2023.
**Rantakylän työväentalo** on Ruoveden kunnan Tuuhosessa eli Tuuhoskylässä sijaitseva entinen työväentalo.

Historiaa
---------

Rantakylän työväenyhdistys *Työnkoti* perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1919. Kaksi yhdistyksen jäsentä osti omiin nimiinsä paririihen, josta saatiin hirret taloon. Vuonna 1928 talolla kävi murtovarkaita, jotka veivät keittiöstä muun muassa sokeria ja tupakkaa sekä näytelmissä käytetyn sarkatakin.

Talo tuhoutui salamasta alkunsa saaneessa tulipalossa kesäkuussa 1971. Hälytyksen tekeminen viivästyi, koska ukkonen oli katkaissut sähköt. Lisäksi palokunnalla oli paikalle pitkä matka, joten talo irtaimistoineen ehti palaa maan tasalle. Yhdistys osti uudeksi työväentaloksi Vessarin koulun, joka jäi tyhjilleen vuonna 1972. Vuoden 2021 alussa työväenyhdistys myi talon Tuuhosen kyläyhdistykselle.

Rakennus
--------

Ensimmäinen työväentalo oli hirsirakenteinen ja kooltaan 12 x 22 metriä. Siihen kuului juhlasali, ravintola ja vahtimestarin asunto. Toinen talo, entinen kyläkoulu, on pinta-alaltaan noin 200 m² ja rakennettu vuonna 1927.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin 1930-luvun aikana muun muassa kesäjuhlat ja yhdistyksen 30-vuotisjuhlat. Jälkimmäisiä vietettiin kesällä 1935. Esiintymässä oli muun muassa Pohjaslahden työväenyhdistyksen torvisoittokunta. Juhlapuhujana oli poliitikko Santeri Saarikivi, ja Rantakylän työväenyhdistyksen huvitoimikunta esitti näytelmän sekä päivä- että iltajuhlassa. Kesäjuhlilla taas ohjelmassa oli muun muassa urheilukilpailuja, ja juhlapuhujaksi oli saatu kansanedustaja Edvard Kujala.*lähde?* Illalla oli lisäksi tanssia. 

2010-luvulla uudella työväentalolla järjestettiin esimerkiksi "Kenttäpelejä ja kädentaitoja" -kesätapahtuma.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.6.1935, no 136. Viitattu 9.2.2023.
2. ↑  Vesanen, Pentti; Kontio, Kimmo: *Ruoveden historia 1865–1939*. Ruoveden kunta, 1994. ISBN 952-90-4299-x.
3. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  26.4.1928, no 97. Viitattu 9.2.2023.
4. 1 2  50 vuotta sitten: Salama poltti Rantakylän työväentalon Tuuhoskylässä  28.6.2021. Ruovesi-lehti. Viitattu 9.2.2023.
5. ↑  Tuuhoskylän historiaa Tuuhosen kyläyhdistys ry. Viitattu 9.2.2023.
6. ↑  Kylätalo vaihtoi omistajaa Tuuhoskylässä: jumittunut kaupanteko sai sinetin Helsingistä  27.1.2021. Ruovesi-lehti. Viitattu 9.2.2023.
7. ↑  Vessarin koulu *seurantalot.fi*. seurantalot.fi. Viitattu 9.2.2023.
8. ↑  Ruoveden kesä 2019 (PDF) Ruoveden kunta. Viitattu 9.2.2023.
Juhlasali
**Työväentalo Sointula** on Ruovedellä sijaitseva työväentalo.

Historia
--------

Ruoveden työväenyhdistys Tulevaisuus perustettiin heinäkuussa 1905, ja se liittyi samana vuonna Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Se oli järjestyksessä toinen työväenyhdistys Ruovedellä, mutta jäsenmäärältään suurin. Perustamisvuonna maksavia jäseniä oli 222 henkeä. Perustavassa kokouksessa oli läsnä noin 150 henkilö, ja innostus uuden yhdistyksen perustamiseen oli suuri. Ensimmäisessä virallisessa kokouksessa, johon oli saatu puhujaksi Yrjö Mäkelin, oli paikalla jo 300 henkeä. Yhdistys oli vuokralla Ruoveden Vapaaehtoisen palokunnan ja nuorisoseuraliikkeen yhdessä omistamassa talossa, kunnes se sai poliittisista erimielisyyksistä johtuen häädön vappujuhlien jälkeen vuonna 1909.

Pääasiassa talkoilla rakennettu oma hirsitalo valmistui 1909. Suomen sisällissodassa talo takavarikoitiin, mutta se saatiin takaisin vuoden 1919 vapuksi. Työväentalo paloi epämääräisissä olosuhteissa vuonna 1924. Uusi tiilinen työväentalo valmistui vuonna 1928. Tupaantuliaisia vietettiin juhannuksena 1928. Lapualaiset sulkivat talon kesäkuussa 1930, ja se pakkohuutokaupattiin tammikuussa 1931. Talon ostaneet porvarit myivät sen edelleen seurakunnalle. Kihlakunnan oikeuden päätöksellä Työväenyhdistys Tulevaisuus lakkautettiin "hyvien tapojen vastaisena". Sotien jälkeen vuonna 1945 Tulevaisuus perustettiin uudelleen ja yhdistys sai talonsa takaisin vuonna 1948. Lapuanliikkeen laittomat toimet tuomittiin valtioneuvoston päätöksellä.

Nykytoiminta
------------

Työväentalossa on sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, vaatesäilytys, wc-tilat ja eteistilat. Oman käytön ohella taloa vuokrataan myös ulkopuolisille.

Lähteet
-------

1. ↑  Työväen Arkisto: SDP:n puoluetilasto 1905 *yksa.disec.fi*. Viitattu 6.4.2022.
2. ↑  Kansan Lehti 18.7.1905 no 80 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.4.2022.
3. ↑  Kansan Lehti 5.8.1905 no 88 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.4.2022.
4. ↑  Sorretun Voima 24.5.1909 no 57 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.4.2022.
5. 1 2  Kansan Lehti 13.12.1935 no 289 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.4.2022.
6. ↑  Työväen Lehti 21.6.1928 no 68 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 6.4.2022.
7. 1 2  Kansan Uutiset 26.1.2013 *kansanuutiset.fi*. Viitattu 6.4.2022.