recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Atelier Stockholm
**Atelier Stockholm** on tukholmalainen taidekoulu, joka opettaa vanhojen mestarien piirustus- ja maalaustekniikoita. Koulu sijaitsi ennen Yhdysvalloissa nimellä Pantura Studios. Koulua johtavat Hans-Peter Szameit ja Sanna Tomac. 

Opintosuunnitelma noudattaa klassisia periaatteita, jossa ensiksi opetellaan piirtämään ja sen jälkeen maalaamaan. Piirustusohjelmassa oppilaat aloittavat piirtäen Charles Barguen litografioita sight-size-menetelmällä ja kipsipatsaita valkoiselle paperille hiilellä. Piirustusohjelman viimeisenä haasteena on piirtää patsas hiilellä ja valkoisella talkilla värilliselle paperille.

Maalausohjelma alkaa asetelman tai patsaan maalaamisella grisaille-paletilla, jossa on yleensä ainoastaan mustaa ja valkoista. Tämän jälkeen siirrytään rajoitettuun värilliseen palettiin, ja lopulta koko palettiin.

Samaan aikaa kun oppilaat piirtävät patsaita ja maalaavat asetelmia, he tekevät elävästä mallista lyhyitä ja pitkiä asentoja. Opintojen lomassa opiskelijoille esitellään myös taiteen kaupallinen puoli ja siihen liittyvät tavat.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Makoto Tanaka** (s. 8. elokuuta 1975 Shizuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2004-2006.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2004 | 14 | 0 |
| 2005 | 16 | 0 |
| 2006 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 32 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1996
1 Kawaguchi |
2 Shirai |
3 Suzuki |
4 Hironaga |
5 Tanaka |
6 Hattori |
7 Maezono |
8 Itō |
9 Jō |
10 Endō |
11 Morioka |
12 Uemura |
13 Matsuda |
14 Nakata |
15 Akiba |
16 Matsubara |
17 Michiki |
18 Shimoda |
Valmentaja Nishino

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Narazaki |
3 Tanaka |
4 Endo |
5 Miyamoto |
6 Nakata |
8 Ogasawara |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Fujita |
17 Miura |
18 Matsuda |
19 Motoyama |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
24 Nishi |
25 Chano |
26 Yamada |
Valmentaja Zico

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Narazaki |
2 Tanaka |
3 Chano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Tamada |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Miura |
18 Inamoto |
19 Motoyama |
20 Tsuboi |
21 Kaji |
22 Moniwa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
**Hayashi Razan** (elokuu 1583–4. helmikuuta 1657), alkuperäiseltä nimeltään **Hayashi Nobukatsu**, oli japanilainen oppinut, jonka vaikutuksesta Zhu Xin uuskungfutselaisuudesta tuli Tokugawa-shōgunaatin virallinen doktriini. Hayashi myös uudelleentulkitsi šintolaisuutta ja loi näin perustan kungfutselaistuneelle šintolaisuudelle seuranneina vuosisatoina.

Elämäkerta
----------

Hayashi Razan syntyi Kiotossa elokuussa 1583. Hän opiskeli aluksi buddhalaisuutta, mutta sittemmin hänestä tuli uuskungfutselaisuuden harras kannattaja. Hayashista tuli kungfutselaisen oppineen Fujiwara Seikan oppilas vuonna 1604 ja tämän suosituksesta hän päätyi työskentelemään Tokugawa-shōgunaatille vuonna 1607. Hayashi toimi ensimmäisten neljän shōgunin opettajana opettaen uuskungfutselaisuutta ja historiaa. Samaan aikaan hän toimi myös tutkijana ja diplomaattisten asiakirjojen laatijana. Hayashin filosofia nojautui uskollisuuteen, hierarkkiseen sosiaaliseen ja poliittiseen järjestykseen, sekä staattiseen konservatiiviseen näkökantaan. Hänen näkemyksensä osoittautuivat hyödyllisiksi uuden Tokugawa-shōgunaatin hallitsessa usein rauhattomia Japanin lääninherroja. Vuonna 1630 kolmas shōgun antoi Hayashille tiluksen maan pääkaupunki Edosta eli nykyisestä Tokiosta, jonne hän perusti oman akatemiansa. Hayashi kuoli Edossa 4. helmikuuta 1657.

Hayashin kuoleman jälkeen hänen kolmas ja neljäs poikansa julkaisivat isänsä kanssa yhteistyössä kokoamansa teokset *Hayashi Razan bunshū* (Hayashi Razanin teokset) ja *Razan Sensei shishū* (Mestari Razanin runot), jotka jälleenjulkaistiin kahtena painoksena vuosina 1918 ja 1921. Hayashin pojanpoika sai arvonimen *daigaku-nokami*, eli valtion yliopiston johtaja. Arvonimi kulki Hayashin suvussa aina 1800-luvun lopulle saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Britannica Encyclopedia of World Religions*, s. 417. Encyclopædia Britannica, 2006. ISBN 978-1-59339-491-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Rutnajaure** (ruots. *Rutnajaure*, luulajansaameksi *Rudnájávrre* ) 
on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Rutnajaure on 2,4 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 267 hehtaaria eli 2,67 neliökilometriä. Se sijaitsee 20 kilometriä Nattavaarasta luoteeseen ja 17 kilometriä Luulajajoen Messauren vesivoimalasta lounaaseen. Järven ympäristö on täynä lampia ja järviä, joiden välissä on suomaata. Järven länsi- ja luoteisrantaan päättyy järven kokoinen kosteikko Ylipääjänkä ja myös idässä aukeaa laaja suoalue. Järven saaret sijaitsevat aivan rantojen tuntumassa. Järven kaakkoisrannassa sijaitsee Rutnan kylä (luulajansaameksi *Rudná*), johon tulee tie Harrejauren suunnalta. Järvi on muuten asumaton.

Luontoarvoja
------------

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0 %), turve (40,2 %) ja kallioalue (0,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Vesistösuhteet
--------------

Rutnajaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Rutnajoen valuma-alueeseen. Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 109 neliökilometriä (km²), joka on alle 3 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Järvi on Rutnajoen lähdejärvi, jonka valuma-alueen pinta-ala on 31,52 km². Järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,39 m³/s. Järven omaa lähialuetta on vain 11,22 km² ja sen järvisyys on 26,2 %. Länsirantaan laskee lyhyt Nikkanenänjärven laskuoja ja koillisrantaan Pikku Rutnakaisen ja Rutnakaisen (luulajansaameksi *Unna Rudnák*) yhteinen laskujoki. Läsirannassa on sokkeloinen lahti, jonne tulee luoteesta alkava lyhyt Kivijoki. Sen valuma-alueella ei ole järviä. Järven laskujoki alkaa Ahojoen nimellä (luulajansaameksi *Rudnájåhkå*), mutta se saa alempana nimen Rutnajoki (edelleen *Rudnájåhkå*). Rutnajoki yhtyy Rånejokeen, joka laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

Lähteitä
--------

### Huomautuksia

1. 1 2  Asia on luettu ruotsinkielisestä wikipediasta artikkelista sv:Rutnajaure.
2. ↑  Järven virtaamana luusuassa on käytetty vesistöviranomaisten vuosina 1981–2010 julkaisemien kuukausittain laskettujen keskivirtaamien keskiarvoa.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Svenskt Vattenarkiv - Vattenytor (SVAR 2012) suora linkki SVAR\_2012\_2 (ZIP)), SMHI, 2016, viitattu 2.12.2020 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Rutnajaure *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 2.12.2020. (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4 5  Rutnajaure (SE742216-170833) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 2.12.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Thoms-Hjärpe, Christina: Län och huvudavrinningsområden i Sverige (PDF),Faktablad nr 10, 2002, SMHI, viitattu 2.12.2020 (ruotsiksi)
5. ↑  Om flödesstatistik för Sveriges vattendrag (Excel-tiedostoon, selitykset), 13.11.2009, viitattu, 460-506, 2.12.2020 (ruotsiksi)
6. ↑  Rutnajoki (SE742123-171088) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 2.12.2020. (ruotsiksi)
7. ↑  Rånejoki (SE732092-179483) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 2.12.2020. (ruotsiksi)
Kioton rautatiaseman suuri atriumtila.
Umeda Sky Building Osakassa.
**Hiroshi Hara** (jap. 原広司, *Hara Hiroshi*, s. 1936 Kawasaki, Kanagawan prefektuuri) on japanilainen arkkitehti.

Hara valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1959 ja toimi myöhemmin professorina samassa yliopistossa ja Tōyō-yliopistossa. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuulunevat Yamato International -yhtiön pääkonttori Tokiossa (valmistunut 1986), Osakan Umeda Sky Building -kaksoistorni näköalatasanteineen (1993), uusi Kioton rautatieasema (1997) ja Sapporo Dome -areena Sapporossa Hokkaidōlla. Hän on suunnitellut uransa aikana myös yksityistaloja ja muita julkisia rakennuksia, kuten kouluja, taidemuseoita ja muun muassa Miyagin prefektuurin kirjaston.

Hara tunnetaan myös arkkitehtuuria käsittelevistä kirjoituksistaan. Niihin kuuluvat esimerkiksi *Kenchiku ni nani ga kanō ka* (1967, "mikä on mahdollista arkkitehtuurissa?"), *Kūkan: kinō kara yōsō e* (1987, "tilat: toiminnoista vaikutelmiin") ja *Shūraku e no tabi* (1987, "matka kyliin").

Lähteet
-------

1. 1 2  原　広司氏がこれまでに手がけた代表的作品 建設グラフインターネットダイジェスト. Viitattu 11.2.2012.
2. 1 2  原　広司展　ディスクリート・シティ TOTO出版. Viitattu 11.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiroshi Hara** Wikimedia Commonsissa

* 『建築に何が可能か』 原広司 INAX Report.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 11.2.2012.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruth Louise Watson Henderson** (s. 23. marraskuuta 1932 Toronto, Ontario) on kanadalainen säveltäjä, pianisti ja urkuri.

Watson Henderson opiskeli vuosina 1937–1945 pianonsoittoa opettajanaan Viggo Kihl. Vuosina 1945–1952 häntä opetti Toronton The Royal Conservatory of Musicissa Alberto Guerrero. Vuosina 1952–1954 hän opiskeli Mannes College of Musicin stipendillä Hans Neumannin johdolla New Yorkissa. Sävellysopetusta Watson Henderson sai Oskar Morawetzilta, Richard Johnstonilta ja Samuel Dolinilta. Tehtyään ammattimaisen debyyttinsä Torontossa vuonna 1952 hän toimi aktiivisena konserttipianistina. Hän esiintyi usein kanadalaisten orkesterien solistina ja säännöllisesti CBC:n radiossa. Vuonna 1956 Watson Henderson sai CBC:n *Opportunity Knocks* -ohjelman suurpalkinnon.

Watson Henderson työskenteli vuosina 1957–1961 urkuri-kuoromestarina Winnipegissä ja vuosina 1962–1968 Kitchenerissä. Samalla hän teki opetustyötä. Tämän jälkeen hän palasi Torontoon. Watson Henderson alkoi säveltää Festival Singers of Canadan säestäjänä vuosina 1968–1979 toimiessaan ja on sittemmin ollut tuottelias. Hän työskenteli myös Toronto Children's Chorusin säestäjänä 28 vuoden ajan ennen kuin jäi vuonna 2007 eläkkeelle kuoronjohtaja Jean Ashworth Bartlen tavoin. Watson Henderson on tullut erityisen tunnetuksi kuoroteoksistaan, mutta hän on säveltänyt muutakin musiikkia, kuten *Chromatic Partita* -teoksen uruille. Tämä teos toi Watson Hendersonille palkinnon Mannheimissa vuonna 1989 järjestetyssä kansainvälisessä naissäveltäjien kilpailussa. Watson Henderson on säveltänyt tilaustöitäkin eri kokoonpanoille ja festivaaleille. Choirs Ontario -kattojärjestö perusti hänen mukaansa nimetyn kuorosävellyskilpailun.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruth Watson Henderson Canadian Music Archives
2. 1 2  Ruth (Louise) Watson Henderson Counterpoint Music Library Services
3. 1 2 3  Ruth Watson Henderson Jubilate Music Group
4. ↑  Ruth Watson Henderson Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Hirose Takeo** (jap. 広瀬武夫; 16. heinäkuuta 1868 – 27. maaliskuuta 1904) oli Japanin laivastossa palvellut upseeri. Hirose kuoli japanilaisten yrittäessä tukkia venäläisen Port Arthurin laivastotukikohdan satamaa Venäjän–Japanin sodan aikana 27. maaliskuuta 1904. Japanissa hänestä tuli sittemmin Japanin laivaston upseerien rohkeuden ja itsensä uhraamisen symboli.

Elämäkerta
----------

Hirose Port Arthurissa japanilaisessa aikalaiskuvauksessa.
Hirosen pyhättö.
Hirose Takeo syntyi Japanin Ōitassa 16. heinäkuuta 1868. Hänen isänsä oli tuomari ja veli Hirose Katsuhiko Japanin laivaston kontra-amiraali. Hirose Takeo opiskeli ensin Kogyokushassa ja myöhemmin Japanin laivastoakatemiassa. Hän valmistui laivastoakatemian 15. luokalta vuonna 1889.

Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana Hirose palveli japanilaisella ironclad-alus *Fusōlla* ja otti osaa esimerkiksi Jalujoen taisteluun. Sodan jälkeen vuonna 1897 Hirose valittiin upseerikoulutukseen Venäjällä. Hirose opiskeli Venäjällä vuoteen 1899 saakka toimien sen jälkeen myös Japanin lähetystön attaseana Pietarissa vuoteen 1902 saakka. Tällä välin Hirose oli matkustellut myös Ranskassa, Saksassa ja Isossa-Britanniassa. Vuonna 1900 hän oli saanut ylennyksen komentajakapteeniksi.

Venäjän–Japanin sodan syttyessä vuonna 1904 Hirose oli taistelulaiva *Asahin* torpedoupseeri. Sodan alkuvaiheessa japanilaiset pyrkivät aloittamaan Port Arthurin venäläisen laivastotukikohdan merisaarron. Japanilaiset yrittivät tukkia kulkureitin tukikohdan satamaan 27. maaliskuuta 1904. Tuolloin Hirose komensi *Fukuimaru* -nimistä alusta, joka oli tarkoitus upottaa sataman suulle. Aluksen yrittäessä päästä ankkuriin satamaan johtavalle väylälle siihen osui torpedo. Hirose selvisi torpedon räjähdyksestä ja etsi eloonjääneitä. Lopulta hänen noustessaan pelastusveneeseen hän sai surmansa venäläisen tykistön osumasta.

Hirose ylennettiin postuumisti kapteeniksi. Japanissa hänestä tehtiin sankari, jonka toiminta symboloi laivaston upseerien uhrautumista Japanin eteen. Hirosesta tuli *gunshin* eli sodanjumala. Hänen kotiprefektuuriinsa Ōitaan rakennettiin hänelle omistettu pyhättö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hirose, Takeo *Portraits of Modern Japanese Historical Figures*. National Diet Library, Japan. Viitattu 31.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Rotem Kowner: *Historical Dictionary of the Russo–Japanese War*, s. 146-147, 300. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4927-3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
**Hiroshi Katayama** (jap. 片山 洋; s. 28. toukokuuta 1940 Tokyo, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Katayama edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1961-1971. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1961 | 4 | 0 |
| 1962 | 1 | 0 |
| 1963 | 5 | 0 |
| 1964 | 1 | 0 |
| 1965 | 4 | 0 |
| 1966 | 6 | 0 |
| 1967 | 5 | 0 |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 4 | 0 |
| 1970 | 0 | 0 |
| 1971 | 5 | 0 |
| Yhteensä | 38 | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 310–311. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
**Hiroshi Nanami** (s. 28. marraskuuta 1972 Shizuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995-2001.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1995 | 2 | 2 |
| 1996 | 13 | 1 |
| 1997 | 21 | 3 |
| 1998 | 11 | 0 |
| 1999 | 6 | 0 |
| 2000 | 12 | 3 |
| 2001 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 67 | 9 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1996
1 Kojima |
2 Yanagimoto |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Honda |
8 Maezono |
9 Takagi |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Michiki |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saito |
17 Akita |
18 Jo |
19 Shimokawa |
20 Narazaki |
Valmentaja Kamo

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Kojima |
2 Narahashi |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Itō |
8 Nakata |
9 Nakayama |
10 Nanami |
11 Ono |
12 Lopes |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saitō |
17 Akita |
18 Jō |
19 Nakanishi |
20 Kawaguchi |
21 Narazaki |
22 Hirano |
Valmentaja Okada

Japanin joukkue – Copa América 1999
1 Kawaguchi |
2 Saitō |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Akita |
6 Hattori |
7 Itō |
8 Mochizuki |
9 Yoshihara |
10 Nanami |
11 Lopes |
12 Jō |
13 Fujita |
14 Suzuki |
15 Tasaka |
16 Oku |
17 Morioka |
18 Andō |
19 Miura |
20 Narazaki |
21 Okano |
22 Fukunishi |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Anton Aleksandrovitš Ponkrašov** (ven. Антон Александрович Понкрашов, s. 23. huhtikuuta 1986 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija ja olympiamitalisti.

Ponkrašov on pelannut koko uransa venäläisissä seurajoukkueissa lukuun ottamatta NBA:n kesäliiga -kesää 2010. Hän voitti vuosina 2007 ja 2012 Venäjän mestaruuden sekä vuosina 2007, 2008 ja 2010 Venäjän cupin. Vuonna 2012 Ponkrašov voitti VTB United-liigan mestaruuden.

Venäjän maajoukkueessa Ponkrašov saavutti maan ensimmäisen olympiamitalin, pronssin, miesten koripallossa Lontoossa 2012. Venäjän maajoukkueessa Ponkrašov on lisäksi voittanut Euroopan mestaruuden vuonna 2007 ja EM-pronssia vuonna 2011. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Ponkrašovin edustama Venäjä oli seitsemäs sekä EM-kilpailuissa seitsemäs vuonna 2007 ja kahdeksas vuonna 2005.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anton Ponkrašov**.
* Anton Ponkrashov Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili euroleague.net (englanniksi)
* Profiili eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2007
4 Šаbаlkin |
5 Holden |
6 Bykov |
7 Kirilenko |
8 Morgunov |
9 Samoilenko |
10 Hrjapa |
11 Pаšutin |
12 Monja |
13 Ponkrašov |
14 Savrasenko |
15 Padius |
Valmentaja Blatt

Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Vorontsevitš |
5 Mozgov |
6 Bykov |
7 Fridzon |
8 Šved |
9 Šаbаlkin |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt

Venäjän joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Šved |
5 Mozgov |
6 Karasjov |
7 Fridzon |
8 Kaun |
9 Voronov |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
**Althalus: Matka maailman ääriin** (engl. *The Redemption of Althalus*) on David ja Leigh Eddingsin vuonna 2000 kirjoittama itsenäinen fantasiaromaani. Kirjassa tapahtumapaikat kehittyvät vuosisatojenkin saatossa. Suomeksi teos ilmestyi vuonna 2001.

Kirjan päähenkilö on ammattivaras Althalus, jonka Dweia-niminen jumalatar palkkaa pelastamaan maailman ilkeältä Daeva-veljeltään ja tämän kätyriltä Ghendiltä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Onnettaren lempilapsi ja loistavat puheenlahjat omaava Althalus on alkanut menettää otteensa vanhoista taidoistaan eikä saalista juuri heru. Suurella vaivalla hän on yrittänyt ansaita elantonsa varastelemalla rikkaiksi sanottuja ihmisiä, mutta suunnitelmat kärsivät toistuvista takaiskuista.

Alakuloisena hän suuntaa matkansa pohjoiseen ja tapaa ystävänsä Nabjorin leirissä Ghend-nimisen miehen. Ghend pyytää Althalusta noutamaan Kirjan Talosta Maailman Ääreltä ja hän suostuu, vaikkei luotakaan Ghendiin.

Päästyään talolle Althalus löytää eräästä huoneesta puhuvan kissan, jolle hän antaa nimeksi Smaragdi. Kissa, joka myöhemmin paljastuu Dweia-jumalattareksi, ei päästä Althalusta pois Talosta vaan kahden ja puolen tuhannen vuoden ajan opettaa häntä lukemaan Kirjaa, josta Althalus oppii erilaisia maagisia taitoja.

Maailma ehtii ajan kuluessa muuttua huonompaan suuntaan. Dweia kertoo Ghendin olevan pahan jumalan Daevan palveluksessa, jonka tarkoituksensa on päästä maailman valtiaaksi. Althaluksen ja Dweian on löydettävät valitut ihmiset, joilla on tietty ominaisuus, jotta Daevan suunnitelmat voidaan estää heidän avullaan.
**Pauli Kalevi Burman** (2. tammikuuta 1933 Helsinki – 1. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.

Burman toimi SDP:n kansanedustajana (1966–1970, 1974–1975), *Suomen Sosialidemokraatti* -lehden päätoimittajana (1968–1974) ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna (1961–1976).

Elämä ja ura
------------

Burmanin vanhemmat olivat levyseppä Otto Burman ja Aino Maria Lindström. Burman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1952, valtiotieteen kandidaatiksi 1957 ja maisteriksi 1961. Hän oli *Ylioppilaslehden* toimittaja 1953–1956, *Koulusanomien* toimitussihteeri 1955–1957 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton pääsihteeri 1957–1958.

Poliittisesti Burman aktivoitui vuonna 1947 Nuorissa Kotkissa. Hän vaikutti ylioppilaspolitiikassa ja vuonna 1958 SDP:n puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki kutsui hänet puolueen tehtäviin. Burman toimi SDP:n opintosihteerinä 1958–1960, tiedotussihteerinä 1960–1966 sekä pääministeri Rafael Paasion sihteerinä 1966–1967. Hän oli *Suomen Sosiaalidemokraatin* päätoimittaja 1968–1974. Burmanin poliittinen toiminta aiheutti hänelle hankaluuksia Neuvostoliiton kanssa. Puoluelehden päätoimittajana hän muun muassa kieltäytyi erottamasta pakinoitsija Simo Juntusta ja torjui painostuksen lehden toimituspolitiikassa. Burman vaihtoi lopulta alaa ja työskenteli vuodesta 1974 Enso-Gutzeit Oy:ssä projektitehtävissä sekä logististen palveluiden kehitysjohtajana 1987–1992.

Burman valittiin eduskuntaan vuoden 1966 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän putosi täpärästi vuoden 1970 vaaleissa, mutta nousi vuonna 1974 kuolleen Tyyne Paasivuoren tilalle. Burman toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Eduskunnassa hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä Yleisradion hallintoneuvostossa.

Burman oli myös Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton varapuheenjohtaja, Väinö Tannerin Säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja ja muun muassa Valmet Oy:n, Työväen Akatemian ja Suomen tietotoimiston hallintoneuvostojen jäsen.

Burman oli naimisissa Helmi-Marja Lappalaisen kanssa vuosina 1953–1957. Avioeron jälkeen hän avioitui Leena Ollisen kanssa 1957. Hänellä on ensimmäisestä avioliitosta yksi tytär ja toisesta avioliitosta kaksi poikaa ja tytär.

Teoksia
-------

* Burman, Pauli & Nieminen, Matti: *Osakeyhtiö Isänmaa*. Jyväskylä: Gummerus, 1959.
* *Ruovesi rakkautemme: rapsodia ajasta, ilmiöistä, ihmisistä Ruoveden maisemissa*. [Helsinki]: omakustanne, 2001.
* *Ruovesi – Pirkanmaan helmi: rapsodia ajasta, ilmiöistä, ihmisistä Ruoveden maisemissa*. [Helsinki]: omakustanne, 2002.
* *Keväästä syksyyn: kohtaamisia, tapauksia, tuntoja kahdeksalta vuosikymmeneltä*. [Helsinki]: omakustanne, 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  .aspx Pauli Burman *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Päätoimittaja Pauli Burman on kuollut *Demari.fi*.  3.1.2012. Viitattu 25.3.2016.
3. 1 2 3  Korvenheimo, Pekka J.: Muistot: Pauli Burman *HS.fi*.  20.1.2012. Viitattu 25.3.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**And. Kurth & Co Aktiebolag** oli suomalainen Lapissa vuosina 1899–1933 toiminut ja sahaustoimintaa harjoittanut metsäteollisuusyritys.

Yritys perustettiin pohjoissuomalaisen 1800-luvun loppupuoliskon liikemiehen Antti Kurtin vuonna 1895 tapahtuneen kuoleman jälkeen. Yritys keskittyi siihen vaiheessa Tornioon perustettuun uuteen Kuusiluodon sahaan. Antin Kurtin eläessä käynnissä olivat Kristineströmin saha Portimokoskella Ylitorniolla ja tyttären nimissä ollut Salmin saha Haaparannalla, jotka suljettiin Kuusiluodon käynnistyttyä.

Antti Kurtti käynnistää sahaustoiminnan (1860–1895)
---------------------------------------------------

Antti Kurtti osti kaupankäynnillä hankkimillaan varoilla 1860 Ylitornion Portimokosken eli Kristineströmin vesisahan joka oli perustettu jo 1760. Kurtti omisti tämän sahan vuoteen 1901 saakka ja lisäksi hän hankki omistukseensa 1875 Ruotsin puolella Haaparannalla sijainneen Salmin höyrysahan. Salmin sahan oston yhteydessä Kurtti muutti myös nimensä ruotsinkieliseen muotoon *Anders Kurth*. Vuonna 1870 Kurtti oli ostanut lisäksi Rovaniemellä sijainneen Sinetän vesisahan. Sinetän saha siirtyi jo 1889 Leontej Tichanoffille ja saha lopetettiin melko pian sen jälkeen 1896. Kurtti omisti Rovaniemellä myös Pöyliön myllyn ja hän jatkoi sahaustoiminnan ohella myös elintarvikkeiden kauppaa. Hän kuoli vuonna 1895.

Antin Kurtin jälkeläiset jatkavat sahaustoimintaa (1895–1910)
-------------------------------------------------------------

Anders Kurthin perilliset perustivat 1899 toimintaa jatkamaan *And. Kurth & Co* -nimisen osakeyhtiön. Uuden yhtiön johtoon tulivat Anders Kurthin veljen Matti Kurtin pojat kun Kurthin omista perillisistä ei löytynyt sopivaa jatkajaa. Yhtiö rakensi Tornion edustalle Kuusiluodon saareen höyrysahan, joka valmistui 1901 ja myi sen jälkeen Salmin sahan.

Rosenlew-yhtiö ostaa yhtiön ja jatkaa Kuusiluodon sahaustoimintaa (1910–1933)
-----------------------------------------------------------------------------

And. Kurth & Co:n joutui jo pian päärahoittajana toimineen Yhdyspankin hallintaan ja Kuusiluodon sahan rakentamisessa pahoin velkaantuneen yhtiön osake-enemmistö myytiin vuonna 1910 W. Rosenlew & Co:lle ja koko yhtiön osakekanta siirtyi Rosenlewille vuoteen 1931 mennessä. Yhtiö sulautettiin Rosenlewiin 1933.

Sahaustoiminta Kuusiluodossa jatkui vuoteen 1945 saakka jolloin sahan koneet luovutettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksina ja sahan tukkivarasto myytiin Kemi Oy:lle. Edellisen vuoden syksyllä sahan työntekijöiden asuinrakennukset oli poltettu Lapin sodan aikana. Rosenlew päätti lopettaa sahan, koska sen kannattavuus oli jo pitkään ollut huono ja toiminnan jatkaminen olisi vaatinut uusia investointeja.

Lähteet
-------

* Elinkeinoelämän keskusarkisto : W. Rosenlew & Co. Ab Kuusiluodon saha (ent. And. Kurth & Co Ab) (MS Word-tiedosto) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus pohjois-Suomessa vuosina 1885–1939

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitieto: And. Kurt & Co:n yrityshistoriaa
**Ancient History Encyclopedia** on vuonna 2009 perustettu antiikin historian verkkotietosanakirja. Sivuston tarkoituksena on kohottaa historian opetuksen tasoa vapaasti käytettävän ja luotettavan aineiston avulla.. Sen on perustanut Jan van der Crabben, ja sen kotipaikka on Horsham Britanniassa. Sivusto on saanut kiitosta eri tahoilta, ja sitä suosittelevat muun muassa yhdysvaltalainen School Library Journal ja Euroopan komission Open Education Europa initiative. Se on saanut EURidin .eu Web Award -opetuspalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  About. Ancient History Encycylopedia. Viitattu 26.5.2019
2. ↑  Smarter working: Ancient History Encyclopedia, Guardian.com. Viitattu 26.5.2019
3. ↑  Stacy Dillon & Amy Laughlin: Unbury the Past: Apps and Websites for Exploring Ancient Worlds. Slj.com 7.3.2016. Viitattu 26.5.2019
4. ↑  Ancien Hitory Encyclopedia (Arkistoitu – Internet Archive). Open Education Europa. Viitattu 26.5.2019
5. ↑  The 2016 .eu Web Awards: Bringing Europe Together

Aiheesta muualla
----------------

* Ancient History Encyclopedia
**Donkervoort** on hollantilainen urheiluautojen valmistaja, joka valmistaa ultrakevyitä ajoneuvoja, jotka valmistetaan käsin.

Yritys perusti vuonna 1978 Joop Donkervoort, hollantilainen liikemies, joka on tehnyt nimensä erittäin menestyneen korkean suorituskyvyn urheiluautoyhtiön omistajana.

Donkervoort on valmistanut erilaisia ajoneuvoja alkaen S7:stä vuosina 1978–1984, myöhemmin korvannut sen S8:lla, jota valmistettiin vuosina 1980–1994, vuonna 1988 myös D10:llä, joka valmistettiin Donkervoortin 10-vuotisjuhlaksi, ja vuosina 1993–2022 D8:lla, joka on yrityksen myydyin malli ja jota valmistettiin eri versioita. Yritys nykyinen malli on F22, joka korvasi D8-sarjan.

Vuodesta 1978 vuoteen 1996 Donkervoort-moottoreiden voimanlähteenä on ollut Ford, ja vuodesta 1996 lähtien ne ovat olleet yksinomaan Audin moottorina.

Lähteet
-------

1. ↑  Donkervoort Automobielen: Delivering Pure Driving Pleasure
2. ↑  Donkervoort – more than fast cars
3. ↑  Donkervoort models
4. ↑  Car Builder – Donkervoort

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Donkervoort** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Hiromi Ikeda** (jap. 池田 浩美, *Ikeda Hiromi*; s. 22. joulukuuta 1975 Saitama) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Ikeda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1997. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1999, 2003, 2007, kesäolympialaisissa 2004 ja 2008. Hän on pelannut 119 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1999
1 Onodera |
2 Yamaki |
3 Nagadome |
4 Nakachi |
5 Sakai |
6 Nishina |
7 Tōmei |
8 Hara |
9 Uchiyama |
10 Sawa |
11 Ōtake |
12 Isozaki |
13 Yanagita |
14 Mitsui |
15 Isaka |
16 Kobayashi |
17 Ōmatsu |
18 Yamago |
19 Andō |
20 Nishigai |
Valmentaja Miyauchi

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2003
1 Yamago |
2 Ōbe |
3 Isozaki |
4 Yamagishi |
5 Sakai |
6 Kobayashi |
7 Kawakami |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Onodera |
13 Nakachi |
14 Yano |
15 Miyazaki |
16 Yamamoto |
17 Yanagita |
18 Maruyama |
19 Sudō |
20 Miyama |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Yamago |
2 Yano |
3 Isozaki |
4 Ōbe |
5 Kawakami |
6 Sakai |
7 Yamamoto |
8 Miyamoto |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamagishi |
13 Shimokozuru |
14 Maruyama |
15 Yanagita |
16 Kobayashi |
17 Andō |
18 Onodera |
Valmentaja Ueda

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2007
1 Fukomoto |
2 Isozaki |
3 Kinga |
4 Yano |
5 Yanagita |
6 Hara |
7 Miyamoto |
8 Sakai |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōtani |
12 Yamago |
13 Andō |
14 Toyoda |
15 Iwashimizu |
16 Miyama |
17 Nagasato |
18 Ōno |
19 Sakaguchi |
20 Utsugi |
21 Amano |
Valmentaja Ōhashi

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008
1 Fukumoto |
2 Kinga |
3 Ikeda |
4 Iwashimizu |
5 Yanagita |
6 Katō |
7 Andō |
8 Miyama |
9 Arakawa |
10 Sawa |
11 Ōno |
12 Maruyama |
13 Hara |
14 Yano |
15 Sakaguchi |
16 Utsugi |
17 Nagasato |
18 Kaihori |
Valmentaja Sasaki



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Lippisch P.09** on toisen maailmansodan aikainen, suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen hävittäjäsarja. Projektisarjasta oli vastuussa Rudolf Rentel.

Suunnittelu
-----------

Vuonna 1941 Professori Rudolf Rentel laitettiin vastuuseen P.09-projektista.

#### Ensimmäinen malli (raskas hävittäjä)

Projektin ensimmäinen P.09-malli kantautuu vuoden 1941 lokakuulta ja malliltaan se oli perinteiseen Lippischin tyyliin pyrstötön. Koneen runko oli lyhyt ja sen siipien juuriin oli asennettu turbojetit, mahdollisesti Jumo 004 -mallia. Siipien nuolikulma oli noin 33°. Koneessa oli myös yksi suuri evä sivuperäsimineen. Koneen kaksi laskutelinettä oli asennettu aivan moottorien viereen, ja ne vetäytyivät taaksepäin siipien sisälle. Kolmannen laskutelineen asentamisen sijaan evän pohja muotoiltiin niin, että se kykeni toimimaan myös kannuksena. Ohjaamo sijaitsi lähellä rungon etuosaa antaen pilotille näkymän nokan ylitse. Aseistuksena tuli toimia neljä konekivääriä tai kanuunaa, jotka sijaitsivat ohjaamon alapuolella. Projekti keskeytettiin aikaisessa suunnitteluvaiheessa.

#### Toinen malli (maataistelukone/kevyt pommikone)

Projektiin kuului myös toinen P.09-malli, joka suunniteltiin vuonna 1942. Tämä malli erosi ulkonäöltään huomattavasti edeltäjästään, mutta suurin ero kuitenkin oli turbojettien tilalla toimivat rakettimoottorit; nämä olivat HWK 509 -mallia. Nämä moottorit oli asennettu rungon takaosaan. Koneessa oli deltasiipi ja moottorien sijaitseminen rungon sisällä mahdollisti myös pienemmän kärkivälin.

Koneen laskutelineinä toimivat kaksi jalasta, jotka vetäytyivät rungon sisään, sekä yksi pyrstörengas. Kone oli aseistettu neljällä MG 151/20 -lentokonekiväärillä, joista kaksi sijaitsi nokassa molemmin puolin rungon alaosaa jättäen tilaa niiden väliin pienelle pommiruumalle, jonne mahtui yksi 500 kg pommi, tai 1000 kg pommi pommiruuman ollessa auki. Toiset kaksi periskoopilla tähdättävää konekivääriä sijaitsivat koneen pyrstössä mahdollistaen tulituksen myös taaksepäin. Ohjaamo sijaitsi aivan lentokoneen nokassa antaen pilotille hyvän näkymän alapuolelle. Kuten edeltäjänsäkin, tämä projekti keskeytettiin aikaisessa suunnitteluvaiheessa.

Li P.09:n maataistelukoneen/kevyen pommikoneen malli

Tekniset tiedot
---------------

### **1.Malli**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** 7,1 m
* **Korkeus:** 3,25 m
* **Kärkiväli:** 11,6 m

#### **Aseistus**

* 4 x konekivääri tai kanuuna

### **2.Malli**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** 7,4 m
* **Korkeus:** 3,25 m
* **Kärkiväli:** 10 m

#### Aseistus

* 4 x 20 mm MG151/20 lentokonekivääri
* 1 x 500 kg tai 1 x 1000 kg pommi

#### Suoritusarvot

* **Suurin nopeus:** 850 km/h
* **Lentomatka:** 3000 km
* **Lakikorkeus:** 12 000 m

Katso myös
----------

* Lippisch P.13a
* Lippisch P.15
* Lippisch P.20
* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  P.09 -Luft46.com *luft46.com*.
2. ↑  Jean-Denis G. G. Lepage: *Aircraft of the Luftwaffe, 1935-1945: An Illustrated Guide*, s. 135–137. McFarland, 2009.
3. ↑  P.09 rocket -nurflugel.com *nurflugel.com*.
**ETV+** on virolainen televisiokanava, jonka pääkohderyhmänä on Viron venäjänkielinen vähemmistö. ETV+ lähettää ohjelmistoa sekä venäjäksi että viroksi.

Viron hallitus antoi hyväksyntänsä venäjänkielisen tv-kanavan perustamiselle marraskuussa 2014. Nimi uudelle tv-kanavalle valittiin 360 ehdokkaan joukosta huhtikuussa 2015. Kanavan budjetti vuodelle 2015 oli 2,53 miljoonaa euroa.

ETV+:n ensimmäinen lähetys nähtiin noin aamuseitsemältä 28. syyskuuta 2015 ja kanavan ensimmäisen päivän ohjelmisto koostui aamu-tv -ohjelman lisäksi matkailuohjelmasta, jonka ensimmäisessä jaksossa vierailtiin Viron venäjänkielisellä Itä-Virumaan maakunnassa. Muun ohjelmiston kerrottiin koostuvan lisäksi kulttuuri- ja ajankohtaisohjelmista, dokumenteista, elokuvista sekä opetusohjelmista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tambur, S.: ERR's new Russian-language TV channel will be called ETV+ *news.err.ee*.  20.4.2015. ERR News. Viitattu 26.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Tambur, S.: Estonia launches its first Russian-language TV channel *news.err.ee*.  28.9.2015. ERR News. Viitattu 26.12.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ETV+ (venäjäksi)
*Hylas ja nymfit*. John William Waterhousen maalauksen (1896) yksityiskohta.
**Hylas** (m.kreik. Ύλας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dryopian kuninkaan Theiodamaan ja nymfi Menodiken poika. Herakles oli aikanaan varastanut Theiodamaan härän, valmistanut sen itselleen ateriaksi ja lopulta tappanut raivostuneen Theiodamaan. Hän kuitenkin säästi Hylaan tämän kauniin ulkomuodon takia ja kasvatti tämän.

Herakles otti Hylaan mukanaan Argolle, mutta aluksen pysähdyttyä Myysiassa Hylas lähti noutamaan vettä. Hänen täyttäessään kannua lähteestä häneen ihastui lähteen nymfi, joka tarttui häntä kaulasta, suuteli häntä ja veti mukanaan lähteeseen. Toisen version mukaan nymfejä oli useita ja he vetivät hänet lähteeseen yksissä tuumin käsivarresta.

Huomattuaan Hylaan kadonneen Herakles oli täysin murheen murtama ja etsi tätä pitkään Polyfemoksen kanssa. Hänen kerrotaan huutaneen Hylasta kolme kertaa ja tämän vastanneen kolme kertaa, mutta Hylaan ääni jäi ohueksi veden alta. Herakles kieltäytyi jatkamasta enää matkaa argonauttien kanssa. Niin *Argo* lähti jatkamaan matkaansa ilman näitä kolmea.

Katso myös
----------

* Taistelu kultaisesta taljasta

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus: *Fabulae xiv* (engl. käännös).
2. 1 2  Apollonios Rhodios: *Argonautika 1, 1207-1239* (engl. käännös).
3. 1 2  Theokritos: *Idyllejä xiii* (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hylas**.
* Victorian nymphs painting back on display after censorship row – (www.bbc.com) (englanniksi)
Lipoproteiinilipaasin rakenne
**Lipoproteiinilipaasi** on entsyymi, joka osallistuu lipidien aineenvaihduntaan hydrolysoimalla triglyseridejä vapaiksi rasvahapoiksi ja glyseroliksi. Erityisesti entsyymi hydrolysoi erittäin matalan tiheyden lipoproteiineja (VLDL) ja kylomikroneja. Lipoproteiinilipaasi on hyvin tärkeä entsyymi eläinten rasva-aineenvaihdunnassa. Lipoproteiinilipaasin EC-numero on EC 3.1.1.34 ja CAS-numero 9004-02-8.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Lipoproteiinilipaasi on rakenteeltaan kahdesta erilaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri, johon kuuluu myös polysakkaridiosa eli se on glykoproteiini. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 67 KDa. Lipoproteiinilipaasia esiintyy endoteelisoluissa muun muassa verisuonten seinämissä. Liporoteiinilipaasi vaatii koentsyymikseen apolipoproteiini C2:n ja lisäksi myös apolipoproteiini A4 aktivoi entsyymiä Sen sijaan apolipoproteiini C1 ja C3 ovat lipoproteiinilipaasin inhibiittoreita. Lipoproteiinilipaasi hydrolysoi lipoproteiinien sisältämiä triglyseridejä glyseroliksi ja rasvahapoiksi. Kylomikroneista jäävä kolesterolia sisältävä osa niin kutsuttu kylomikronijäänne kuljetetaan maksaan prosessoitavaksi ja VLDL muuttuu IDL:ksi.

Lipoproteiinilipaasi elintarviketekniikassa
-------------------------------------------

Lehmän maito sisältää runsaasti lipoproteiinilipaasia. Mikäli maito homogenoidaan ennen pastörointia tai se altistetaan erimerkiksi voimakkaalle ravistelulle tai pumppaukselle voi lipoproteiinilipaasi alkaa hajottavaan triglyseridejä, mikä johtaa makuvirheisiin. Pastöroinnin aikana entsyymi inaktivoituu.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 3.1.1.34 – lipoprotein lipase Brenda. Viitattu 21.10.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: *Biochemistry, 7th Edition*, s. 744. W. H. Freeman and Company, 2012. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
3. ↑  Niina Matikainen: Suurentunut triglyseridipitoisuus.  *Duodecim*, 2009, 125. vsk, nro 4, s. 371–380. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.10.2016.
4. ↑  Michael Lieberman, Allan D. Marks, Colleen M. Smith: *Marks' essential medical biochemistry*, s. 416. Lippincott Williams & Wilkins, 2006. ISBN 978-0-7817-9340-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.10.2016). (englanniksi)
5. ↑  John Baynes,Marek H. Dominiczak: *Medical Biochemistry*, s. 197, 216. Elsevier, 2014. ISBN 9781455745807. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.10.2016). (englanniksi)
6. ↑  Rolf Jost: *Milk and Dairy Products, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 21.10.2016
**Christa Alanko** (s. 20. kesäkuuta 1994 Vaasa) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeiset pelivuotensa Ruotsin pääsarjassa SDHL:ssä pelaavaa Luleå HF:ää.

Ura
---

### Seuraura

Alanko on Vaasan Sportin kasvatti. Hän pelasi naisten SM-sarjassa Team Kuortaneen riveissä kaudet 2010–2013. Hän pelasi SM-runkosarjassa kaikkiaan 60 ottelua, joissa teki 11 maalia ja antoi 21 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän edusti Riksserienissä Linköping HC:ta kaudet 2013–2015 ja voitti molemmilla kausilla Ruotsin mestaruuden. Luulajassa hän on pelasi viimeiset pelikautensa 2015–2020. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös kausilla 2015–2016, 2017−2018 ja 2018−2019. Ruotsin pääsarjassa hän pelasi yhteensä 236 ottelua, joissa viimeisteli 25 ja syötti 31 maalia. Pudotuspelien 43 ottelussa hän teki yhden maalin ja syötti kaksi maalia.

### Maajoukkueura

Alanko pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja 2012. Vuoden 2011 kisoissa Suomi voitti pronssia. Naisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015. Alanko pelasi kaikkiaan kolme naisten maaottelua, joissa sai yhden syöttöpisteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Christa Alanko *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Kuortaneella juhlittiin MM-pronssimitalisteja *leijonat.fi*.  17.1.2011.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 17.12.2015.
3. ↑  Tässä Tyttöleijonien joukkue MM-kisoihin! *Leijonat.fi*.  21.12.2011. Viitattu 17.12.2015. [vanhentunut linkki]
4. 1 2 3 4  Christa Alanko *eurohockey.com*. Viitattu 17.12.2015. (englanniksi)
5. ↑  Naisleijonat pelaa tällä viikolla Lapinlahdella, Suonenjoella ja Varkaudessa *leijonat.fi*.  14.12.2015. Viitattu 17.12.2015. [vanhentunut linkki]
| "Folsom Prison Blues"Johnny Cash |
| --- |
| Singlen "Folsom Prison Blues" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "So Doggone Lonesome" |
|  Äänitetty  | 1955uudelleen 1968 |
|  Julkaistu | 1955uudelleen 1968 |
|  Tyylilaji | country, rockabilly, blues |
|  Kesto | 02.50 |
|  Levy-yhtiö | Sun |
| Listasijoitukset |
| * Billboard C&W Best Sellers: 4. (1956)
* Billboard Hot Country Singles: 1. (1968)
* Billboard Hot 100: 32. (1968)
 |
| Johnny Cashin muut singlet |
| "Hey, Porter"1955 | "Folsom Prison Blues"1955 | "I Walk the Line"1956 |

**Folsom Prison Blues** on Johnny Cashin kirjoittama laulu. Se nauhoitettiin heinäkuussa 1955 ja julkaistiin saman vuoden joulukuussa. Se on myös singlenä Johnny Cashin vuoden 1957 albumilla *With His Hot and Blue Guitar*. Vuoden 1956 alussa Folsom Prison Blues pääsi Billboard-lehden C&W Best Sellers -listan sijalle 4. Vuonna 1968 Johnny Cash julkaisi Folsom Prison Bluesista uuden version, joka pääsi Billboard Hot Country Singles -listan sijalle 1 sekä Billboard Hot 100:n sijalle 32.

Omien sanojensa mukaan Cash sai innoitusta kappaleen kirjoittamiseen nähtyään *Inside the Walls of Folsom Prison* -rikoselokuvan.

Lähteet
-------

1. ↑  Joel Whitburn. *Top Country Singles 1944-1993*, Record Research Inc. 1994, s. 62
**Fomorit** (*Fomoire* tai *Fomhoire*) ovat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa esiintyvä puolijumalten heimo, joka muistuttaa etäisesti kreikkalaisen mytologian titaaneja. Heidän nimensä saattaa tarkoittaa "alamaailman demoneita" tai "merenalaisia demoneita". Nimi voi myös perustua sanaan *fomó* ’jättiläinen’ tai ’merirosvo’. Fomorit olivat Irlannin myyttisiä alkuasuttajia, jotka saapuivat saarelle mereltä.
Joskus heidät yhdistetään ihmisiä vaivaaviin vitsauksiin, kuten sumuun, myrskyyn, talveen, kulkutauteihin ja katoon.

Fomorit kuvataan usein jättiläismäisiksi ja villeiksi olennoiksi. Heidän hirviömäisellä johtajallaan Balorilla oli vain yksi suuri silmä. Jumaliin kuulunut Lugh oli Balorin tyttären Ethlinnin ja jumala Cianin poika. Fomorit tuhosivat Irlannin ensin valloittaneet partholonit ja orjuuttivat saarelle myöhemmin tulleet nemedit. Myöhemmin saapuivat firbolgit, jotka onnistuivat vastustamaan fomoreja. Tämän jälkeen Irlantiin saapui jumalten heimo Tuatha Dé Danann, joka kukisti firbolgit Mag Tuireadhin ensimmäisessä taistelussa. Tuatha Dé Danann voitti lopulta myös fomorit Magh Tuireadhin toisessa taistelussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fomoire *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica.. Viitattu 8.2.2012. englanti
2. 1 2  Micha F. Lindemans: Fomorians *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Viitattu 9.4.2013.
**Christabel Nettey** (s. 2. kesäkuuta 1991 Brampton, Ontario) on kanadalainen pituushyppääjä. Nettey on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Hänellä on Kanadan ennätys niin sisä- kuin ulkoradoiltakin.

Ura
---

Nettey oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi karsintaan. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista hän saavutti pronssia tuloksella 649. Nettey oli pronssilla myös vuoden 2013 Frankofonisissa kisoissa, tuloksella 663. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Nettey saavutti kultaa tuloksella 690. Hän sijoittui neljänneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 695. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui seitsemänneksi Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018. Hän voitti samana vuonna kultaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 684. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta.

Vuonna 2007 hän saavutti pronssia ruotsalaisviestistä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa pituushypyssä 2009.

Ennätykset
----------

### Ulkoradoilla

* pituushyppy: 699 cm (Eugene 2015, **NR**)

### Sisäradoilla

* pituushyppy: 699 cm (Tukholma 2015, **NR**)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Christabel Nettey Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Christabel Nettey Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Muistan kesän** on Rauno Lehtisen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1968 romanttisesta komediasta *Vain neljä kertaa* (ohj. Aito Mäkinen ja Virke Lehtinen). Laulu muistetaan myös sanoituksessa toistuvista fraaseista "Kesä jonka kerran elää saan" ja "Kesä jonka kerran kadotin". Elokuvan ääniraidalla kappaleen esittävät Kai Hyttinen ja Rauno Lehtisen studio-orkesteri, ja äänitys julkaistiin samana vuonna myös singlenä Philips-levymerkillä, B-puolellaan käännösiskelmä "Ei tunnu missään".

Kappaleen ovat levyttäneet myös Tauski Peltonen (1993), Jorma Kääriäinen (1996) ja instrumentaaliversioina Soitinyhtye Liisa (1970) ja Agents (1990).

Lehtisen musiikkia analysoinut Juha Henriksson kirjoittaa kappaleen A-osan olevan hyvä esimerkki siitä, miten ammattitaitoinen säveltäjä osaa toiston ja kehittelyn avulla rakentaa lyhyestä melodia-aiheesta laajempia rakenteita. Alkuperäislevytyksen piccolotrumpetilla soitettu väliosa tuo hänen mieleensä vuotta aiemmin julkaistun The Beatlesin "Penny Lanen", ja melodian loppuosan synkopoidut kohdat muistuttavat Burt Bacharachin 1960-luvun hittisävelmiä. Duuriin sävelletyn kappaleen tekstissä muistellaan kesällä koettua nuoruuden rakkautta posiitivisemmin kuin yleensä suomalaisissa molli-iskelmissä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Muistan kesän", *Suuri toivelaulukirja 10*, s. 96. F-kustannus, 2009.
2. ↑  *Vain neljä kertaa* Elonetissä. Musiikki.
3. ↑  Kai Hyttinen ‎– Muistan Kesän *Discogs-levytystietokanta*. Viitattu 6.6.2018.
4. ↑  Hakutulos kappaleen nimelle Muistan kesän Suomen äänitearkisto ry. Viitattu 6.6.2018. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Henriksson, Juha: "Muistan kesän", *Toiset meistä. Rauno Lehtinen ja musiikki*, s. 99–102. Japa-musiikkiarkisto, 2010. ISBN 978-952-68364-2-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.6.2018).