recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Babylon Zoo** oli brittiläinen elektro-indie rock-yhtye 1990-luvun keskivaiheilla. Yhtyeen johtohahmo Jas Mann perusti yhtyeen Wolverhamptonissa, Englannissa. Se tunnetaan parhaiten kappaleestaan "Spaceman", joka nousi suoraan julkaisuviikolla listaykköseksi Britanniassa tammikuussa 1996 ja oli ykkösenä viisi viikkoa.

Jas Mann oli aiemmin indie-yhtyeessä The Sandkings, jonka hän jätti vuonna 1992 musiikillisien erimielisyyksien vuoksi. Clive Black otti Babylon Zoon Phonogram Recordsiin. Kun Black siirtyi Warner Brothers Recordsiin vuonna 1993, hän otti Mannin sopimuskirjan mukaansa. Black siirtyi vielä kerran EMI-levy-yhtiöön, jonka kanssa Babylon Zoo allekirjoitti seitsemän albumin sopimuksen vuonna 1995.

Babylon Zoon *Spaceman*-kappale valittiin Levi's:n farkkumainokseen. Single meni suoraan Ison-Britannian listaykköseksi 21. tammikuuta 1996, jonka seurauksena singleä myytiin ensimmäisellä viikolla 418 000 kappaletta. Single pysyi listaykkösenä viisi viikkoa myyden 893 000 kappaletta. Single pääsi listaykköseksi noin 23 maassa. Vuoden lopussa *Spaceman* myi yli miljoona kappaletta Englannissa ja oli vuoden kolmanneksi tuottoisin single. 

Vuonna 1996 ilmestyi Babylon Zoo debyyttialbumi *The Boy With The X-Ray Eyes*, jolta julkaistiin singlet "Animal Army" ja "The Boy with the X-Ray Eyes". Albumi nousi brittilistan kuudenneksi. Vuonna 1998 Babylon Zoo julkaisi kakkosalbumi *King Kong Groover*, joka ei menestynyt yhtä hyvin listoilla kuin *Spaceman*.

Vuonna 2005 Jas Mann tiedotti julkaisevansa uuden Babylon Zoon albumin *Cold Clockwork Doll*, jota ei ole vielä julkaistu.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* The Boy with the X-Ray Eyes (1996)
* King Kong Groover (1999)
* I Am Om (2020)

### Singlet

* Spaceman (1995)
* Animal Army (1996)
* The Boy with the X-Ray Eyes (1996)
* All the Money's Gone (1999)
* Honaloochie Boogie (1999)
* Love Lies Bleeding (2000)

Lähteet
-------

1. ↑  UK Singles Chart - Number One *number-ones.co.uk*. Viitattu 15.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Babylon Zoo Online (epäviralliset kotisivut)
**Lämpösaaste** tarkoittaa vesistön laadun huononemista siten, että sen lämpötilan muuttuu. Lämpösaastetta aiheuttaa tavallisesti voimalaitoksista ja teollisista prosesseista vesistöihin laskettu jäähdytysvesi, mutta myös luonnollista ympäristöä kylmempi vesi voi aiheuttaa lämpösaastetta. Lämpö vähentää hapen liukenemista ja vaikuttaa vesistön ekosysteemin rakenteeseen.

Lämpösaasteen teoria
--------------------

Ensimmäiset lämpösaasteen matemaattisia malleja kehittivät 1960-luvulla J.E. Edinger, J.C. Geyer ja Bruce Tichenor.

Lämpösaasteen määrä
-------------------

Energiantuotanto ja teolliset prosessit tarvitsevat jäähdytystä, joten lämpösaasteen määrä on merkittävä etenkin teollisuusmaissa. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa on arvioitu, että puolet kaikesta jokien virtaamasta käytetään jäähdytykseen. Yhdysvalloissa on arvioitu, että jo 1980-luvulla lämmintä vettä purettiin vesistöihin kuudesosa siitä, mikä on jokien virtaama yhteensä.

Lämpösaastetta ilmenee usein muun veden saastumisen yhteydessä, jolloin eri saasteiden yhteisvaikutus voi aiheuttaa suurta kuormitusta vesiekosysteemeille.

Ekologiset vaikutukset
----------------------

Tavallisesti luonnonvesiin laskettu jätelämpö vähentää liuenneen hapen pitoisuutta vedessä, mikä vaikuttaa mm. kaloihin, sammakko- ja vesieläimiin. Lisäksi kohonnut lämpötila voi kiihdyttää vesieliöiden aineenvaihduntaa. Muutokset aineenvaihdunnassa voivat muuttaa lajiston tasapainoa, ja muutokset voivat myös aiheuttaa lajien muuttoliikettä niiden yrittäessä sopeutua erilaisiin olosuhteisiin. Lopputuloksena alkuperäiset lajit saattavat muuttaa pois ja vieraslajit saavat elintilaa.

Katso myös
----------

* Saastuminen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Thermal pollution  4.3.2011. Encyclopedia of Earth. Viitattu 21.4.2010. (englanniksi)
**Ronttijärvi** on saareton ja osittain syvä järvi Kuusamon pohjoisosassa 42 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta pohjoiseen. Etäisyys Oulusta on 223 kilometriä koilliseen. Järven pinta-ala on 83 hehtaaria.

Maantiede
---------

Ronttijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Järvi levenee luoteeseen kuljettaessa yli puolikilometriseksi. Järven pohjoisen rannan muodostaa nimetön niemi, joka jakaa järven pohjoisen osan kahtia. Yli viidesosa Ronttijärvestä on vähintään viisitoista metriä syvä. Syvin alue, noin 30–32 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Ronttijärven ranta-alueella on melko paljon pientaloja, koillisrannalla on peltotilkkuja. Järven itäpuolella kohoavan Ronttivaaran huippu on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa on melko matalaa ja pohjoinen ranta-alue on suurelta osin suomaata.

Ronttijärveen virtaa noin 200 metriä pitkä tulouoma kaakosta Äystöjärveltä (245,4 metriä mpy). Ronttijärvi laskee järven pohjoiskolkasta alkavaa Rysäjokea luoteeseen Ollilanjärveen (231,8 metriä mpy). Aivan Ronttijärven pohjoispuolella sijaitsee Ohtajärvi. Järvien välinen kannas on alle 200 metriä leveä.

Ronttijärven vesitilavuus on 6 887 000 kuutiometriä.

Ronttijärvi (73.063.1.001) kuuluu Rysäjoen valuma-alueeseen (73.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Aventojoen valuma-alue (73.06). Ronttijärvi on kolmanneksi laajin Rysäjoen valuma-alueen kolmestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kallunkijärvi ja Tiermasjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ronttijärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.9.2022.
3. ↑  Ronttijärvi. Järviwiki. Viitattu 7.9.2022.
4. ↑  Rysäjoen valuma-alue (73.063). Järviwiki. Viitattu 7.9.2022.
**Lämpöurakointi** on yksittäisten rakennusten tai rakennusryhmien keskitetty yleensä hakkeella toimiva lämmöntuotantomalli. 

Lämpöurakointiprosessin idea on kokonaisvaltainen käyttövastuu lämpökeskuksesta ja biopolttoaineen (tavallisesti hakkeen) toimituksesta. Toiminnan laatua ohjaa prosessin itseohjautuva mekanismi. Hälytykset käyttöhäiriöistä menevät lämpöurakoitsijalle. Mitä parempaa polttainetta lämpöurakoitsija toimittaa ja miten hyvin huoltaa laitteita sitä vähemmän on käyttöhäiriöitä ja energiaa syntyy edullisemmin. Korvaus maksetaan tuotetusta energiasta (€/MWh) lämpömäärämittarilla mitattuna lämpökeskuksella.

Lämpöurakointi-nimikkeellä oleva järjestelmä teholtaan 50 kW valmistettiin Mäntyharjulla Toivolan koululle vuonna 1992. Sen kävi käynnistämässä silloinen kauppa-ja teollisuusministeri Matti Vuoria. Lämpökeskus oli Työtehoseuran ( TTS ) tutkimuskohteena. Lämpöurakoinnista vastasivat lähialueen kolme maatalousyrittäjää. Toivolan malli oli suuren kiinnostuksen kohteena ja siitä käytiin ottamassa mallia eri puolilta Suomea. 

Heti seuraavina vuosina mäntyharjulaiset rakensivat samanlaisia lämpöurakointikohteita Pertunmaan nuorisotalolle, Kangasniemen Kutemajärven koululle ja Pornaisten koululle.

Mäntyharjulla hakepolttoaineen käyttö on laajasti yleistynyt pientalojen stokerikattiloissa ja taajaman kaukolämmön tuotannossa, jossa 80% lämmöstä tuotetaan hakkeella. Lämpöurakointiin liittyvät prosessit ovat kehittyneet niin, että mäntyharjulainen lämpöurakoitsija vastaa kiinteistöjen lämmöntuotannosta jo useamman kunnan alueella.

Aiheesta muualla
----------------

* Työtehoseura TTS
* Puuvoima (Arkistoitu – Internet Archive)
Mallan kartanon päärakennus vuonna 2012.
**Mallan kartano** (vir. *Malla mõis*, saks. *Malla*) oli ratsutila Viru-Nigulan pitäjässä Vironmaalla. Nykyisin kartano sijaitsee Viru-Nigulan kunnassa Länsi-Virumaalla.

Ensimmäiset kirjalliset maininnat Mallan kartanosta ovat vuodelta 1443. Keskiajalla Mallan kartano oli vasallilinna.

Kartano sai julkisuutta vuonna 2014, kun suomalainen Risto Pietilä osti sen bitcoineilla.

Kartanon päärakennus paloi 7. syyskuuta 2018. Siitä tuhoutui katto ja kolmas kerros kokonaan ja alemmat kerrokset osittain. Rakennuksessa oli tehty korjaustöitä ennen palon syttymistä. Viron kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden rakennusten suojelusta vastaavan viranomaisen vähän ennen paloa tekemän arvion mukaan kartano oli huonossa kunnossa.

Rakennus on valmistunut 1880-luvulla. Se on 80 metriä pitkä, ja siinä on 50 huonetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Malla mõis, viitattu 9.9.2018
2. ↑  "Soomlane ostis rekordarvu bitcoinide eest Lääne-Virumaal mõisa" Virumaa Teataja, 3.4.2014
3. ↑  "Lääne-Virumaal põleb Malla mõis" ERR, 7.9.2018
4. 1 2  Kunnas, Kaja: Suomalaisyrittäjän "bitcoin-linna" tuhoutui.  *Helsingin Sanomat*, 9.9.2018, s. A 24. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.9.2018.

* Tuulimyllyn rauniot.Tuulimyllyn rauniot.
* Vaunuvaja.Vaunuvaja.
* Palveluskunnan rakennus.Palveluskunnan rakennus.
* Kellari.Kellari.
* Mallan kartano, Theodor Albert Sprengelin lyijykynäpiirustus (1894).Mallan kartano, Theodor Albert Sprengelin lyijykynäpiirustus (1894).

Aiheesta muualla
----------------

* Malla mõis (Viru-Nigula khk)[vanhentunut linkki], Kinnistute register
**Daniela Tjeder** (s. 20. kesäkuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa Helsingin Jalkapalloklubissa ja Suomen maajoukkueessa.

Hyökkäyksessä ja keskikentällä pelaava Tjeder aloitti uransa HooGeen ja EBK:n juniorijoukkueissa. Vuonna 1999 hän siirtyi FC Espooseen, jossa hän voitti parhaimmillaan pronssia ja oli kaudella 2003 Naisten Liigan maalikuningatar. Syksyllä 2005 Tjeder pelasi Barryn yliopiston joukkueessa Yhdysvalloissa ja keväällä 2006 espanjalaisessa Levante UD:ssa. Kesällä 2006 hän siirtyi HJK:iin, jossa hän on voittanut Suomen cupin kolmesti sekä kahdesti SM-hopeaa ja kerran SM-pronssia.

Maajoukkueeseen Tjeder nousi ensi kerran vuonna 2005 ja hän on pelannut uransa aikana kaikkiaan kuusi maaottelua.

Marraskuussa 2017 Daniela Tjederistä tuli ensimmäinen naispelaaja, joka on edustanut Suomea A-maajoukkuetasolla sekä futsalissa että jalkapallossa.

Lähteet
-------

* Daniela Tjeder Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 13.8.2009. Viitattu 10.3.2009.
* Daniela Tjeder Helsingin Jalkapalloklubi. Viitattu 10.3.2009.

### Viitteet

1. ↑  Maalikuningatar Daniela Tjeder HJK:n riveihin.  *Helsingin Sanomat*, 4.6.2006. HS arkisto (maksullinen).
2. ↑
Godfrey Knellerin maalaama muotokuva Englannin Jaakko II:sta.
**Jakobiittikapinat** olivat vuosien 1688 ja 1746 välillä Britanniassa ja Irlannissa käytyjä sotia ja kapinoita. Niissä jakobiitit yrittivät palauttaa Jaakko II:n ja myöhemmin hänen Stuart-sukuiset jälkeläisensä Englannin valtaistuimelle sen jälkeen, kun Englannin parlamentti oli syrjäyttänyt hänet mainion vallankumouksen yhteydessä.*lähde?*

Taisteluissa oli ensisijaisesti kyse hallitsijasuvusta, mutta siihen liittyi myös uskontoa koskevia puolia, sillä jakobiittien Stuart-jälkeläiset olivat katolilaisia. Monet katolilaiset toivoivat, että jos valtaistuimelle saataisiin palautetuksi katolinen monarkki, Britannian uskontopolitiikassa tapahtuisi suuria muutoksia.*lähde?*

Kun Englannin Jaakko II syrjäytettiin, valtaan nousi hänen tyttärensä Maria II yhdessä hollantilaissyntyisen puolisonsa Vilhelm III Oranialaisen kanssa.*lähde?*

Suurimmat kapinat olivat vuosien 1715–1716 kapina ja vuosien 1745–1746 kapina. Viimeistä jakobiittikapinaa, josta käytetään myös nimitystä "the Forty-Five", johti Charles Edward Stuart eli "Bonnie Prince Charles". Hän kärsi tappion Cullodenin taistelussa 1746, mutta hänen onnistui paeta ulkomaille, eikä hän sen jälkeen enää ryhtynyt kapinayrityksiin. Näin myös hiipuivat realistiset toiveet Stuart-sukuisen hallitsijan saamisesta valtaistuimelle. Englantilaisten myöhemmät rangaistukset tekivät samalla lopun skottien taisteluista Englannin kruunua vastaan. Englantilaiset yrittivät jopa hävittää klaanijärjestelmä ja kielsivät tartaanikankaan ja kilttien käytön.*lähde?*
**Buenos Airesin yliopisto** (esp. *Universidad de Buenos Aires*) on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva julkinen yliopisto. Se on perustettu elokuussa 1821 ja on maansa toiseksi vanhin yliopisto. Se on latinalaisen Amerikan toiseksi suurin yliopisto.

Buenos Airesin yliopistossa on noin 350 000 opiskelijaa ja akateemiseen henkilökuntaan kuuluu noin 29 000 ihmistä. Tiedekuntia on kolmetoista. Yliopiston rehtori on Alberto Barbieri.

Maailman huippuyliopistojen Shanghai-yliopistovertailussa Buenos Airesin yliopisto on sijoittunut vuosina 2017–2021 sijaluvuille 201–300. Se luokiteltiin parhaaksi argentiinalaiseksi yliopistoksi.

Yliopiston tutkijat ja alumnit ovat saaneet viisi Nobel-palkintoa: Carlos Saavedra Lamas sai rauhanpalkinnon 1936, Bernardo Alberto Houssay lääketieteen palkinnon 1947, Luis Federico Leloir kemianpalkinnon 1970, Adolfo Pérez Esquivel rauhanpalkinnon vuonna 1980 ja César Milstein lääketieteen palkinnon 1984. Muita tunnettuja alumneja on kommunistijohtaja Che Guevara, joka valmistui Buenos Airesin yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1953.

Kuvia
-----

* Oikeustieteiden tiedekunta.Oikeustieteiden tiedekunta.
* Taloustieteen tiedekunta.Taloustieteen tiedekunta.
* Filosofisen tiedekunnan tutkimuslaitos.Filosofisen tiedekunnan tutkimuslaitos.
* Farmasian ja biokemian tiedekunta.Farmasian ja biokemian tiedekunta.
* Lääketieteellinen tiedekunta.Lääketieteellinen tiedekunta.
* Teknillinen tiedekunta.Teknillinen tiedekunta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Institutional information Buenos Airesin yliopisto. Viitattu 30.4.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  University of Buenos Aires ShanghaiRanking Consultancy. Viitattu 30.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  2021 Academic Ranking of World Universities ShanghaiRanking Consultancy. Viitattu 30.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* uba.ar Buenos Airesin yliopiston verkkosivut (espanjaksi) (englanniksi) (kiinaksi) (portugaliksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buenos Airesin yliopisto** Wikimedia Commonsissa
**Axel Israel Frietsch** (1. heinäkuuta 1820 Norrköping, Ruotsi – 28. elokuuta 1863 Hämeenlinna) oli ruotsalainen kirjanpitäjä ja tehtaanvuokraaja, joka perusti vuonna 1856 Tampereen verkatehtaan.

Frietsch asui Lyypekissä ja Norrköpingissä ennen Suomeen tuloaan vuonna 1844. Suomessa hän oli aluksi Axel Wilhelm Wahrenin omistaman Jokioisten verkatehtaan kirjanpitäjänä ja kauppamatkustajana. Frietsch vuokrasi Jokioisten verkatehtaan vuonna 1851 ja hän oli tehtaan vuokraajana vuoteen 1858 saakka.

Frietsch anoi vuonna 1855 perustamislupaa Tampereelle suunnittelemalleen verkatehtaalle ja saatuaan luvan seuraavana vuonna hän vuokrasi Hatanpään kartanolta maata Tammerkosken itärannalta ja perusti A. I. Frietsch & Co nimisen yhtiön yhdessä Adolf Törngrenin kanssa. Tehtaan nelikerroksisen tiilirakennuksen rakentaminen alkoi 1856 ja syksyllä 1858 Frietsch siirsi Jokioisten verkatehtaan koneet Tampereelle. Tehdas oli jo 1860-luvun alussa suurin alallaan Suomessa mutta tehdas joutui liian pienen oman pääoman vuoksi talousvaikeuksiin ja meni konkurssiin 1863. Tehtaan toiminta jatkui kuitenkin toisten omistajien toimesta kun vuonna 1869 saksalainen Carl Zuhr osti tehtaan Suomen Pankilta yhdessä yhtiökumppaniensa kanssa. Frietsch kuoli elokuun lopulla 1863 sairaskohtaukseen junassa lähellä Hämeenlinnan rautatieasemaa ollessaan matkalla Tampereelle. Hänen hautansa sijaitsee Pyynikin kirkkopuistossa Tampereella. Haudalla ollut valurautaristi on hävinnyt joskus 1990-luvulla.

Frietsch oli naimisissa vuodesta 1854 Porvoosta kotoisin olleen Sofia Carolina Procopen kanssa, joka oli Tampereen pormestarina myöhemmin toimineen Fredrik Vilhelm Procopén serkku. Heillä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pyynikin kirkkopuisto : Axel Israel Frietsch 1.7.1820 - 28.8.1863
2. ↑  Död, Helsingfors Dagblad, 05.09.1863, nro 205, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Tavastehus, Finlands Allmänna Tidning, 07.09.1863, nro 206, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Näinkö Tampere kunnioittaa merkkihenkilöidensä muistoa – puistonpenkki haudan päällä viime kesänä?, Aamulehti 8.4.2020
5. ↑  A. I. Frietschin hautaristi Pyynikin kirkkopuistossa ennen katoamistaan, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
25. jalkaväkirykmentin "Buffalo soldiers"
**Buffalo soldier** (suom. *Puhvelisotilas*) oli alun perin Pohjois-Amerikan intiaanien antama nimitys Yhdysvaltain 9. ja 10. ratsuväkirykmentin afroamerikkalaisille sotilaille, jotka osallistuivat 1800-luvun loppupuolen intiaanisotiin. Nimityksen käyttö laajeni koskemaan kaikkia vuonna 1866 perustetuissa rykmenteissä palvelleita afroamerikkalaisia joukkoja eli ratsuväkirykmenttien lisäksi myös 24. ja 25. jalkaväkirykmenttejä. Nimityksen alkuperäisestä perustelusta ei ole täyttä varmuutta, mutta sen uskotaan viittaavaan puhvelin kiharaista harjaa muistuttavaan sotilaan tukkaan sekä rohkeuteen ja peräänantamattomuuteen, mitkä intiaanien mukaan olivat puhveleille ominaisia luonteenpiirteitä.

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Pohjoisvaltiot perustivat useita väliaikaisia mustia sotilasrykmenttejä, mutta kongressi perusti varsinaiset Buffalo soldier -rykmentit rauhanajan sotilasyksiköiksi vasta sisällissodan jälkeen vuonna 1866. Alkuperäisen lain mukaan kaikkien buffalo soldier -yksiköiden upseerien piti olla valkoihoisia. Buffalo soldier -yksiköt palvelivat intiaanisotien lisäksi muun muassa Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa 1898 ja Filippiinien ja Yhdysvaltain sodassa 1899–1902. Sellaisinaan niitä ei osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan, mutta toisessa maailmansodassa osa rykmenteistä osallistui taisteluihin Tyynellämerellä, Pohjois-Afrikassa ja Italiassa. Viimeiset Buffalo soldier -rykmentit olivat mukana vielä Korean sodassa 1950-luvun alussa. Sodan ollessa vielä käynnissä erilliset mustat yksiköt lakkautettiin ja niissä palvelleet siirrettiin muihin yksiköihin.

Lue myös
--------

* Henry Flipper - ensimmäinen West Pointin sotakorkeakoulusta valmistunut mustaihoinen kadetti ja vakinaisen sotaväen upseeri. Flipperistä tuli myös ensimmäinen 10. ratsuväkirykmentin mustaihoinen upseeri.

Lähteet
-------

1. 1 2  "buffalo soldier." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.
2. ↑  Shaugnessy, Larry: Oldest Buffalo Soldier to be buried at Arlington. CNN.com 19.9.2005. Viitattu 3.8.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buffalo soldier** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Buffalo Soldier
**Axel Jensen** (12. helmikuuta 1932 Trondheim, Sør-Trøndelag – 13. helmikuuta 2003 Ålefjær, Kristiansand, Vest-Agder) oli norjalainen kirjailija. Jensen oli erityisesti tunnettu yhteiskuntakriittisistä tulevaisuusromaaneistaan. Hänen teoksistaan tunnetuin on *Line* (1959), josta on tehty vuonna 1961 samanniminen elokuva.

Jensen julkaisi esikoisteoksensa *Dyretemmerens kors* vuonna 1955 omakustanteena. Hän veti sen kuitenkin pois, ja varsinaisena esikoisteoksena pidetään Cappelenin vuonna 1957 julkaisemaa teosta *Ikaros; ung mann i Sahara*, jossa hän kuvaa tekemäänsä Saharan-matkaa. Kirjan kieli on hyvin kaunista ja rikasta, ja jälkikäteen arvioiden se on Jensenin merkittävin teos. Ulkopuoliseksi itsensä kokenut Jensen kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan romaaneissa *Junior*, *Senior* ja *Jumbo*. 

Myös seuraava teos *Line* (1959) herätti paljon kiinnostusta. Se poikkeaa täysin edellisestä. Jensen kuvaa teoksessa ulkomailta Osloon palannutta nuorta miestä, mahdollisesti samaa kuin *Ikaroksessa*. *Joacim* (1961) on tavanomaisempi taiteilijaromaani, jossa hän käsittelee vapautta ja vastuuta. Molemmissa teoksissa on omaelämäkerrallisia juonteita. Jensen on sanonut, että romaanin henkilöhahmon Lorenzon esikuvana on Leonard Cohen. Lontoossa asuessaan Jensen kuului psykiatri R. D. Laingin lähipiiriin. Laing käytti hoidossa apuna LSD:tä.

Romaanilla *Epp* (1965) Jensen aloitti kirjailijantyössään uuden vaiheen ja suuntautui tulevaisuuteen. 'Tago *on sarjakuvakirja, jossa hän teki yhteistyötä Per Ekholmin kanssa.*

Jensen sairastui 1992 ALS-tautiin, ja sairautensa aikana hän kritisoi voimakkaasti Norjan terveydenhoitojärjestelmää. Kootut teokset ilmestyivät 1998 seitsemänä niteenä, ja omaelämäkerrallinen *Livet sett fra Nimbus* ilmestyi 2002.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Line* (*Line*, 1959), suom. Rauno Ekholm. Jyväskylä: Gummerus, 1960.
* *Joacim* (*Joacim* 1961). suom. Rauno Ekholm. Jyväskylä: Gummerus, 1963.
* *Tago* (*Tago*, 1979), teksti: Axel Jensen, Suom.: Eeva Inkinen, kuvitus: Per Ekholm, valokuvakollaasit: Gisela Ekholm, kiinalainen kalligrafia: Tien Lung. Jyväskylä : Gummerus, 1979. ISBN 951-20-1741-5 (Perustuu Gregory Batesonin esseehen Conscious purpose versus nature.)

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Abraham Worsell -palkinto
* Cappelen-palkinto
* Norjan P.E.N.-klubin Ossietzky-palkinto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Axel Jensen, Norsk biografisk leksikon, viitattu 17.12.2017
2. 1 2  Axel Jensen, Store norske leksikon

Aiheesta muualla
----------------

* Axel Jensenin sivut (norjaksi) (Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eikä yksikään pelastunut** (engl. *And Then There Were None*) on vuonna 2015 julkaistu brittiläinen jännityssarja, joka perustuu Agatha Christien klassikkoromaaniin *Eikä yksikään pelastunut*. Sarjan käsikirjoitti Sarah Phelps ja ohjasi Craig Viveiros.

*Eikä yksikään pelastunut* esitettiin Isossa-Britanniassa jouluna 2015 BBC One -kanavalla kolmessa 70 minuutin osassa. Suomessa MTV3 esitti sarjan neljässä 45 minuutin osassa 26. joulukuuta 2016 alkaen.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Douglas Booth  | … |  Anthony Marston
  |
|  Charles Dance  | … |  tuomari Lawrence Wargrave
  |
|  Maeve Dermody  | … |  Vera Claythorne
  |
|  Burn Gorman  | … |  rikosylikonstaapeli William Blore
  |
|  Anna Maxwell Martin  | … |  Eithel Rogers
  |
|  Sam Neill  | … |  kenraali John MacArthur
  |
|  Miranda Richardson  | … |  Emily Brent
  |
|  Toby Stephens  | … |  tohtori Edward Armstrong
  |
|  Noah Taylor  | … |  Thomas Rogers
  |
|  Aidan Turner  | … |  Philip Lombard
  |

Juoni
-----

Kahdeksan henkilöä, tohtori Armstrong, rikosylikonstaapeli Blore, neiti Emily Brent, Vera Claythorne, kenraali Macarthur, Anthony Marston, Philip Lombard ja tuomari Wargrave, kutsutaan lomailemaan Sotilassaarelle. Saarella sijaitsevassa talossa ovat palvelusväkenä herra ja rouva Rogers. Paikalla eivät kuitenkaan ole herra ja rouva Owen, jotka ovat kutsuneet saarelle kaikki vieraat.

Jokaisen vieraan makuuhuoneen seinällä on vanha lastenloru, jossa kuvataan, kuinka kymmenestä sotilaasta ei jäänyt yhtään jäljelle. Ruokasalin pöydällä on kymmenen posliinista sotilasta.

Herra Owenin määräyksestä palvelijat laittavat illallisen jälkeen gramofoniin soimaan levyn, joka sisältää puheen, jossa jokaista paikalla ollutta syytetään murhasta.

Pian vieraita aletaan murhata lorun mukaan yksitellen.

Vastaanotto
-----------

*Eikä yksikään pelastunut* sai Britanniassa hyvän vastaanoton kriitikoilta. Sarja oli Britannian TV:n toiseksi katsotuin ohjelma jouluna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Uotinen, Jenni: Uusi Agatha Christie -jännäri alkaa tänään - esitetään neljänä perättäisenä päivänä *Iltalehti*.  26.12.2016. Viitattu 10.7.2018.
Flossenbürgin keskitysleiri
**Flossenbürgin keskitysleiri** oli keskitysleiri natsi-Saksassa. Se perustettiin toukokuussa 1938 Oberpfalzin hallintoalueelle Baijeriin. Leiri toimi aina vuoden 1945 huhtikuuhun ja sen aikana leirin läpi kulki 96 000 ihmistä, joista 30 000 kuoli.

Historia
--------

Leirin vapauttamisen jälkeen 1945 otettu yleiskuva.
Ennen toista maailmansotaa leiri toimi miesten leirinä, ja vankeina oli lähinnä nk. "epäsosiaalisia" tai "rikollisia" miehiä. Leirin sijainti oli valittu siten, että vankeja voitiin käyttää ilmaistyövoimana louhimaan graniittia läheisiltä kukkuloilta.

Toisen maailmansodan aikana Flossenbürgin keskitysleirille, tai sen sivuleireille joutuneet vangit, olivat pääasiallisesti Saksan valloittamien alueiden itäosasta. Vangit majoitettiin 16:een suureen puiseen parakkiin. Leirin krematorio rakennettiin heti leirin viereen. Syyskuussa 1939 SS siirsi tuhat poliittista vankia Dachausta Flossenbürgiin.

Vuosien 1941–1942 aikana 1 500 puolalaista vankia siirrettiin Flossenbürgiin. Suurin osa heistä oli vastarintaliikkeen jäseniä. Heinäkuussa 1941 SS ampui 40 puolalaista vankia ampumaradalla Flossenbürgin lähistöllä. Vuoden 1941 helmikuun ja syyskuun välisenä aikana SS teloitti noin kolmasosan puolalaista vangeista.

Flossenbürgin krematorio
Toisen maailmansodan aikana Saksan armeija toimitti valtavat määrät puna-armeijan sotilaita SS:n teloitettavaksi. Yli tuhat vankia teloitettiin Flossenbürgissä vuoden 1941 loppuun mennessä. SS myös perusti erikoisleirin noin 2 000 sotavangiksi jääneelle puna-armeijan sotilaalle. Punasotilaiden teloituksia jatkettiin satunnaisesti vuoteen 1944 asti. Punasotilaat nousivat kapinaan ja yrittivät karata eräältä esileiriltä 1. toukokuuta 1944. He sytyttivät parakkinsa tuleen ja tappoivat joitakin leirin kapoista. SS kuitenkin murskasi yrityksen eikä kukaan vangeista päässyt pakenemaan. Lähes 200 vankia kuoli kapinan aikana, suurin osa heistä kuoli palaviin parakkeihin ja loput kapinasta saamiinsa vammoihin. Lisäksi 40 kapinan johtajahenkilöä siirrettiin itse pääleirille, jonka vankiloissa he sitten kuolivat.

Helmikuussa 1943 leirillä oli 4 000 vankia, joista puolet oli poliittisia vankeja. Leirillä oli myös 800 Saksan kansalaista, joista yli sata oli homoseksuaaleja ja seitsemän Jehovan todistajaa.

Sodan jatkuessa orjatyövoimasta tuli Saksalle yhä tärkeämpää. Tämän seurauksena myös Flossenbürgin keskitysleiriä laajennettiin: se käsitti pääleirin lisäksi noin sata sivuleiriä.

Flossenbürgissä pidettiin vankeina ja teloitettiin useita Hitlerin vastaisen salaliiton osallisia, lähinnä niitä joita pidettiin enemmän "sympatisoijina"; näistä merkittävin oli Abwehrin johtaja, amiraali Wilhelm Canaris.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurt von Tippelskirch: *Toisen maailmansodan historia I*. Suomennos. WSOY.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Flossenbürgin keskitysleiri** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Flossenbürg concentration camp
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Fearless** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Active-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1912 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1913.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Harwichiin 1. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Laivueen tehtävänä oli Englannin kanaalin itäpään meriliikenteen suojaaminen. Alus johti 28. elokuuta 1914 laivuetta Helgolandin taistelussa sekä 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taistelussa.

Vuonna 1916 alus siirrettiin 12. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Suureen laivastoon. Siirron syynä oli laivueen K-luokan höyrykäyttöisten sukellusveneiden vikaherkkyys ja siten onnettomuusalttius.

Laivaston harjoituksissa 31. tammikuuta 1918 *Fearless* törmäsi sukelluksissa olevaan *HMS K.17:ään*, joka upposi. Törmäyksen seurauksena muille sukellusveneille annettiin määräys siirtyä sivummalle, jolloin tapahtui lisää törmäyksiä. Lopputuloksena oli kahden sukellusveneen uppoaminen ja neljän muun vaurioituminen aiheuttaen yhteensä yli sadan merimiehen kuoleman. *Fearless* joutui telakalle.

Alus myytiin 8. marraskuuta 1921 romutettavaksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Fearless (1912)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Conway's 1906–1921 s. 53
2. ↑  Wragg, David s. 249
3. ↑  Wragg, David s. 145

*Active*-luokan tiedusteluristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Active* - *HMS Amphion* - *HMS Fearless* |
| Edeltäjä: *Blonde*-luokka – Seuraaja: *Town*-luokan kevyet risteilijät |
**Daniela Maier** (s. 4. maaliskuuta 1996 Furtwangen im Schwarzwald) on saksalainen freestylehiihtäjä. Hän on skicrossin olympiapronssimitalisti vuodelta 2022.

Maier saavutti skicrossissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2015 ja sijoittui seuraavana vuonna neljänneksi. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Utahissa 2019 hän sijoittui 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai pronssia. Hän tuli loppukilpailussa maaliin neljäntenä mutta häntä nopeampi Fanny Smith sai keltaisen kortin Maierin estämisestä viimeisessä hypyssä, joten Maier nostettiin tuloksissa kolmanneksi ja Smith pudotettiin neljänneksi. Päätös muuttui kisojen jälkeen moneen kertaan, ja lopulta joulukuussa 2022 päätettiin antaa pronssimitali sekä Maierille että Smithille. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Maier sijoittui seitsemänneksi sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että Niklas Bachsleitnerin kanssa sekaparien kilpailussa.

Maier on kilpaillut maailmancupissa joulukuusta 2015 alkaen. Hän on parhaimmillaan sijoittunut toiseksi Val Thorensissa joulukuussa 2020. Lisäksi hän on sijoittunut kahdeksan kertaa kolmanneksi, ensimmäisen kerran Val Thorensissa joulukuussa 2016. Skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut seitsemänneksi kaudella 2019–2020 ja kahdeksanneksi kaudella 2021–2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daniela Maier *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Daniela Maier Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Iveson, Ali: CAS deal reached for Smith and Maier to both be Beijing 2022 ski cross bronze medallists *Inside the Games*.  15.12.2022. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
**Agathobulos** (m.kreik. Ἀγαθόβουλος, *Agathobūlos* tai *Agathoboulos*, lat. *Agathobulus*; n. 125 jaa.) oli antiikin kreikkalainen roomalaisajalla elänyt kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.

Agathobuloksen elämästä tiedetään vain vähän. Hieronymuksen teoksessa *Chronicon* Agathobulos on sijoitettu Plutarkhoksen, Sekstos Khaironeialaisen ja Oinomaoksen rinnalle keisari Hadrianuksen kolmannen hallitusvuoden (119) merkittävimpien filosofien joukkoon.

Lukianoksen mukaan Agathobulos oli Demonaksin opettaja, ja myös Peregrinos Proteus opiskeli kyynistä elämäntapaa Aleksandriassa tämän ohjauksessa. Lukianoksen kuvauksen mukaan tähän "askeesikurssiin" kuului pään ajeleminen puolittain, mudan hierominen kasvoihin, julkinen masturbointi, takapuolen piiskaaminen sekä muita "paljoan karkeampiakin temppuja". Lukianoksen kuvausta ei tule ottaa liian vakavasti, sillä tämä oli satiirikko, joka tunsi vastenmielisyyttä kyynikkoja ja erityisesti Peregrinosta kohtaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Hieronymuksen taulukko on käännös Eusebioksen teoksesta *Khronikon*, mm. teoksessa: Eusebius Pamphili Caesariensis; Aucher, Jean Baptiste (toim.): *Chronicon bipartitum nunc primum ex armeniaco textu in latinum conversum opera...*, s. 283. Typis Coenobii PP. Armenorum in insula S. Lazari, 1818. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Lukianos: *Demonaks*, 3.
3. 1 2  Lukianos: *Peregrinoksen polttoitsemurha*, 17. Teoksessa Lukianos: *Jumalatarten kauneuskilpa ja muita satiireja*, s. 99. Kreikan kielestä suomentanut Kaarle Hirvonen. Espoo: Littera, 1983. ISBN 951-9356-01-0.

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
**Florijana Ismaili** (1. tammikuuta 1995 Aarberg Bernin kantoni Sveitsi – 29. kesäkuuta 2019 Musso Comon maakunta Italia) oli sveitsiläinen jalkapalloilija. Hän edusti koko uransa BSC Young Boysin naisten joukkuetta ja pelasi 33 maaottelua Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkueessa. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen myös vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa.

Ismaili hukkui kesäkuussa 2019 Italiassa Comojärveen. Hän oli veneilemässä joukkuetoverinsa kanssa ja sukelsi järveen, mutta ei noussut enää pintaan. Ismailin ruumis löydettiin kolme päivää myöhemmin sukellusrobotin avulla 200 metrin syvyydestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Florijana Ismaili Sveitsin jalkapalloliitto. Viitattu 3.7.2019. (saksaksi)
2. ↑  Vilén, Jan: Sveitsin maajoukkuepelaaja kateissa: "Hyppäsi veteen eikä enää tullut pintaan"  30.6.2019. Helsingin Sanomat. Viitattu 3.7.2019.
3. ↑  Hukkuneen sveitsiläisen jalkapalloilijan ruumis löytyi järven syvyyksistä  2.7.2019. Helsingin Sanomat. Viitattu 3.7.2019.

Sveitsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Thalmann |
2 Remund |
3 Betschart |
4 Rinast |
5 Maritz |
6 Kuster |
7 Moser |
8 Zehnder |
9 Wälti |
10 Bachmann |
11 Dickenmann |
12 Michel |
13 Crnogorčević |
14 Kiwic |
15 Abbé |
16 Humm |
17 Ismaili |
18 Bürki |
19 Aigbogun |
20 Schwarz |
21 Oehrli |
22 Bernauer |
23 Deplazes |
Valmentaja Voss-Tecklenburg



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Agathokles** (m.kreik. Ἀγαθοκλῆς; 361−289 eaa.) oli Syrakusan tyranni ja Sisilian kuningas (304−289 eaa.).

Agathokles syntyi Thermai Himeraiain kaupungissa Sisilian saarella. Hän muutti vuonna 343 eaa. synnyinseudultaansa Syrakusaan, missä hän palveli armeijaa. Agathokles karkotettiin kahteen otteeseen yritettyään syöstä hallitsevat oligarkit vallasta. Toisen karkotuksen jälkeen hän palasi kaupunkiin vuonna 317 eaa. Hänellä oli mukanaan vahva armeija, ja hän surmautti ja karkotutti arviolta 10 000 kaupunkilaista, mukaan lukien oligarkit. Hän nosti itsensä Syrakusan tyranniksi, jona hän oli aina kuolemaansa saakka.

Syrakusan hallitsijana hän aloitti laajat sotatoimet muita Sisilian kaupunkivaltioita vastaan. Karthago oli tietoinen saaren tapahtumista ja pelkäsi sen hallinnassa olevan saaren osan siirtyvän uudelle valloittajalla. Karthago oli ollut sodassa Sisilian kreikkalaisten kanssa ajoittain jo 500-luvulta eaa. lähtien. Karthagon armeija oli voitokas ja piiritti Syrakusan vuonna 311 eaa. Agathokles onnistui kuitenkin murtamaan vihollisjoukkojen linjan ja aloitti vastahyökkäyksen Afrikkaan. Hyökkäys eteni hyvin vuoteen 307 eaa. saakka, jolloin Agathokles joutui vihdoin tunnustamaan tappionsa. Vuonna 306 eaa. solmitussa rauhassa Karthago joutui ehtojen mukaisesti luovuttamaan alueita, ja uusi raja sovittiin Halykos-joelle. Joen itäinen osa jäi Karthagolle. Agathokles vahvisti asemaansa, ja vuonna 304 eaa. hän otti itselleen nimikkeen Sisilian kuningas. Kuninkaaksi nimeämisen jälkeen Sisiliassa elettiin suhteellisen rauhallista aikaa, ja Agathokles tuki julkisten rakennusten rakentamista.

Agathokles ei halunnut poikiensa jatkavan kuninkaana, vaan palautti demokratian.

Lähteet
-------

* Britannica Online Encyclopedia: Agathocles (englanniksi)
* Mikael Hörnqvist: Agatokles (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Sanoista αγαθός (agathos) *hyvä* ja κλέος (kleos) *kunnia*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heinola 10** on Apulannan kuudes pitkäsoitto. Ilmestyttyään albumi meni suoraan listaykköseksi ja pysyi siellä kolme viikkoa. Levy on myynyt platinaa ensimmäisenä Apulannan levynä.  Levyltä julkaistiin singlenä kolme kappaletta: "Reunallat", (jonka singleversion nimi on "Reunalla"), "Viivakoodit" ja "Kadut". Viivakoodit-single myi platinaa ja Reunallakin kultaa.

Kappale "Reunallat" valittiin Radio Rockin "1000 kaikkien aikojen kovinta rock-biisiä" -listan sijalle 884.

Taustaa
-------

Albumilla yhtye siirtyi kappaleissaan edellisiltä albumeilta raskaammiksi. Nu metal -vaikutteet ilmenevät viisikielisen basson ja seitsemänkielisten kitaroiden kautta, eritoten kappaleissa "Reunallat" ja "Tunnit".

Kappaleet
---------

1. Reunallat – 03:17
2. Timantit – 03:11
3. Ruhtinaat – 03:28
4. Muistijäljet – 03:50
5. Käärmeet – 04:50
6. Viivakoodit – 03:54
7. Kirveltäjät – 04:12
8. Kadut – 04:20
9. Tunnit – 02:51
10. Kaksoishuiput – 04:04

Kokoonpano
----------

* Toni Wirtanen – kitarat, laulu, hälyäänet
* Sipe Santapukki – lyömäsoittimet, akustinen kitara, sateen- ja ukkosentekijät
* Tuukka Temonen – basso

Triviaa
-------

Albumin nimi on peräisin yhtyeen kotikaupungin Heinolan keskustaajaman postinumerosta 18100, joka kirjoitettiin ennen nykyisen postinumerojärjestelmän kehittämistä muodossa Heinola 10.

Alun perin "Reunallat"-kappaleen nimi piti olla singleversiossakin oleva Reunalla. Yhtye kuitenkin huomasi että kaikki albumin kappaleet päättyvät t-kirjaimeen, päätettiin kappaleen nimeen lisätä t-kirjain. Singlessä kappaleen nimi on kuitenkin oikeinkirjoitettu "Reunalla".

Spotify-suoratoistopalvelussa kappale "Kaksoishuiput" tunnetaan nimellä "(Heinolan) Kaksoishuiput". Kappaleen nimi viittaa Kymijoen ja Ruotsalaisen yhtymäkohdassa sijaitsevaan Tähtiniemen siltaan, jonka 105-metrinen kaksoispyloni on yksi kaupungin tunnetuimmista maamerkeistä.

Arvostelut
----------

* Desibeli.net: 3.5/5 tähteä
* Soundi: 3/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  Ifpi
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  884. APULANTA: Reunallat – Radio Rock: 1000 kaikkien aikojen kovinta rock-biisiä. Viitattu 6.3.2016
4. ↑  Apulanta: Heinola 10 Viitattu 5.12.2022.
5. ↑  Soundi

Apulanta

| 
* Toni Wirtanen
* Simo "Sipe" Santapukki
* Ville Mäkinen

 |
| --- |
| 
* Antti Lautala
* Mandy Gaynor
* Tuukka Temonen
* Sami Lehtinen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit | 
* *Attack of the A.L. People*
* *Ehjä*
* *Kolme*
* *Aivan kuin kaikki muutkin*
* *Plastik*
* *Heinola 10*
* *Hiekka*
* *Kiila*
* *Eikä vielä ole edes ilta*
* *Kuutio (kuinka aurinko voitettiin)*
* *Kaikki kolmesta pahasta*
* *Kunnes siitä tuli totta*
* *Sielun kaltainen tuote*

 |
| EP:t | 
* *Mikä ihmeen Apulanta?*
* *T.S. ♥ A.L.*
* *Tuttu TV:stä*
* *Hajonnut EP*
* *Pudota*
* *Armo EP*
* *Kesä-EP*

 |
| Kokoelmat | 
* *Singlet 1993–1997*
* *Syitä ja seurauksia – 30 parasta*
* *Singlet 2004–2009*

 |
| Kirjat | 
* *Apulanta: Maalin alta*
* *Apulanta: Kaikki yhdestä pahasta*

 |
| Elokuvat | *Teit meistä kauniin*
 |
| Muuta | 
* Apulannan diskografia
* Apulandia

 |
**Kryzit** ovat lezgiläistä kryzin kieltä puhuva kansa Azerbaidžanin tasavallassa. He ovat kotoisin Quban piirin Şahdağin vuoristoseudulla sijaitsevista Qrızin, Cekin, Əlikin, Haputin ja Yergucin kylistä. Cekin ja Haputin murteiden puhujia (džekejä ja haputeja) pidetään toisinaan erillisinä etnisinä ryhminä. Kryzeistä ja heille sukua olevista buduheista ja hinalugeista käytetään nimitystä šahdagilaiset kansat.

Kryzit ovat alueensa kantaväestöä, jonka uskotaan kuuluneen muinaiseen Kaukasian Albaniaan. Uskonnoltaan he ovat sunnalaisia muslimeja. Perinteisiä elinkeinoja ovat laiduntamiseen perustuva karjanhoito, maanviljely ja puutarhanhoito. 1900-luvun alusta lähtien suurin osa kryzeista on muuttanut Azerbaidžanin tasankoseuduille.

Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kryzin kielen puhujia oli 4300 henkeä. 2000-luvun alussa puhujamääräksi arvioitiin 10–15 tuhatta. Azerbaidžanin vuoden 2009 väestönlaskennassa rekisteröitiin 4400 kryziä, joista 3540 asui Xaçmazin ja 778 Quban piirissä. Haputin kylässä on nykyään enää 70 taloa, Əlikissä ja Cekissä molemmissa 50, Qrızissa 30 ja Yerguc on jäänyt autioksi. Tasangolle muuttaneet kryzit ovat sulautumassa azereihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume V*, s. 284. Leiden: E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-07819-3.
2. 1 2  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom 2*, s. 154. Moskva: Nauka, 2001. ISBN 5-02-011268-2.
3. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 2009 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 17.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  Mihail Aleksejev, Konstantin Kazejev, Mamed Suleimanov: *Dagestanskije narody Azerbaidžana: politika, istorija, kultura*, s. 100–102. Moskva: Jevropa, 2006. ISBN 5-9739-0070-3.
**Arif Erdem** (s. 2. tammikuuta 1972 Istanbul, Turkki) on turkkilainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija.

Erdem pelasi kaudella 1990–1991 kaksi Turkin Superliigan ottelua Zeytinburnusporissa. Kaudeksi 1991–1992 Erdem siirtyi Galatasarayhin, jossa hän pelasi 14 kauden aikana yhteensä 339 liigaottelua ja teki niissä 104 maalia. Erdem voitti Turkin-mestaruuden seitsemän kertaa (1992–1993, 1993–1994, 1996–1997, 1997–1998, 1998–1999, 1999–2000 ja 2001–2002) ja Turkin Cupin viisi kertaa (1992–1993, 1995–1996, 1998–1999, 1999–2000 ja 2004–2005). Kaudeksi 2000–2001 Erdem siirtyi espanjalaiseen Real Sociedadiin. Hän pelasi seurassa kaksi Primera Divisiónin ottelua ja teki niissä yhden maalin, kunnes palasi Galatasarayhin kesken kauden 2000–2001.

Turkin maajoukkueessa Erdem pelasi 60 ottelua ja teki 11 maalia vuosina 1994–2003. Erdem oli mukana kisajoukkueessa EM-kilpailuissa 1996 ja 2000 sekä MM-kilpailuissa 2002. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän oli saavuttamassa MM-pronssia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arif Erdem National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Turkin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Rüştü |
2 Tayfur |
3 Ogün |
4 Fatih |
5 Alpay |
6 Arif |
7 Okan |
8 Tugay |
9 Hakan Şükür |
10 Sergen |
11 Tayfun |
12 Ömer |
13 Osman |
14 Suat |
15 Izzet |
16 Ergün |
17 Oktay |
18 Ayhan |
19 Abdullah |
20 Hakan Ünsal |
21 Fevzi |
22 Ümit Davala |
Valmentaja Denizli

Turkin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Rüştü |
2 Emre Aşık |
3 Bülent |
4 Fatih |
5 Alpay |
6 Arif |
7 Okan |
8 Tugay |
9 Hakan Şükür |
10 Baştürk |
11 Hasan Şaş |
12 Ömer |
13 Izzet |
14 Tayfur |
15 Nihat |
16 Ümit Özat |
17 İlhan |
18 Ergün |
19 Abdullah |
20 Hakan Ünsal |
21 Emre Belözoğlu |
22 Ümit Davala |
23 Zafer |
Valmentaja Güneş
**Arijoutsin Pippuri** oli Heikki Marttilan eli nimimerkki Arijoutsin kustantama ja toimittama pilalehti, joka ilmestyi vuosina 1947–1974.

Ensimmäiset vuotensa lehti ilmestyi Sotainvalidien Veljesliiton sotainvalidit ry:n julkaisemana joululehtenä nimellä *Siirtoinvaliidi-lehti*. Vuodesta 1950 se oli Arijoutsin itsensä kustantama neljästi vuodessa ilmestynyt itsenäinen huumorilehti. *Arijoutsin Pippuri* onnistui menestymään siinä vaiheessa, kun käytännössä kaikki muut Suomen pilalehdet kuolivat pois, ja se oli 1950-luvun jälkeen pitkään ainoa toimija sarallaan. Lehden tekemiseen osallistuivat useat tunnetut kirjoittajat ja kuvittajat. Pakinoitsijoista olivat mukana ainakin Aapeli, Palle, Jahvetti, Vaasan Jaakkoo, Olli, Erkki-Mikael, Ksantippa, Serp, Origo, Valentin, Kai de Puu, Matti Hälli, Heikki Asunta ja Veikko Karumo, pilapiirtäjistä puolestaan Oki Räisänen, Arvo Tigerstedt, Totti Noisniemi, Kari Suomalainen, Erkki Koponen, Olavi Hurmerinta, Tauno Kunnas, Rolf Sandqvist, Veikko Marttinen, Pasi Rutanen, Pauli Soisalo ja Asmo Alho. *Arijoutsin Pippurin* sisältöön kuului sekä ajankohtaisten aiheiden käsittelyä että ajattomia vitsejä. Lehden taitto ja typografia oli suunniteltu palvelemaan humoristista ilmaisua. Painos oli parhaimmillaan noin 50 000 kappaletta.

Ajan hengen mukaisesti *Arijoutsin Pippuri* alkoi 1960-luvulla sisältää entistä rohkeampia "tuhmia" vitsejä, mutta se ei lopulta enää kyennyt kilpailemaan varsinaisten seksihuumori- ja pornolehtien kanssa mieslukijoiden suosiosta. Arijoutsi jatkoi lehden tekemistä vielä jonkin aikaa kannattamattomuudesta huolimatta. Vuodesta 1971 alkaen ilmestyi vain joulunumero kerran vuodessa, viimeisin 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ari Uino: *Pilalehtien monenkirjava sukupuu*, s. 347–348 teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet*. Aikakauslehtien liitto/Kustannuskiila 1991.
2. ↑  Arijoutsin Pippuri[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 18.9.2014.
**Hyrtakina** (m.kreik. Ὑρτακίνα, joskus myös *Artakina*, Ἀρτάκινα, lat. *Hyrtacina*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Kántanos-Sélinon kunnassa lähellä Teménian ja Platanéksen kyliä.

Historia
--------

Hyrtakinan asutus syntyi viimeistään arkaaisella kaudella ja se kukoisti erityisesti hellenistisellä kaudella. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Lissos, Poikilassos, Syia ja Tarrha. Hyrtakinan tiedetään lyöneen omaa rahaa. Roomalaisella kaudella kaupunki taantui.

Hyrtakinan arkeologista aluetta.
Hyrtakinan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1939 Vasíleios Theofaneídiksen johdolla.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Hyrtakinan kaupunginmuurin jäänteitä.
Hyrtakinan akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisin nimellä Kastrí tunnetulla kukkulalla. Kaupungin merkittävimpiin löytöihin lukeutuvat Panille omistetun ulkoilmapyhäkön jäänteet. Pyhäkkö oli rakennettu hellenistisellä kaudella tai varhaisella roomalaisella kaudella. Sen koko oli noin 23 x 6 metriä. Kaupungissa on ollut myös Heralle omistettu temppeli sekä Demeterin pyhäkkö. Hyrtakinassa on säilynyt myös muun muassa jäänteitä julkisista ja yksityisistä rakennuksista, kaupunkia ympäröinyttä linnoitusmuuria sekä jäänteitä tiestä, joka yhdisti kaupungin Lissokseen. Muurien ulkopuolelta kukkulan rinteestä on löydetty lukuisia hautoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "963 Hyrtakina", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Υρτακίνα: Ιστορικό *Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού*.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 23.11.2015.
3. ↑  Ancient Tarra *Cretan Beaches*. Viitattu 23.11.2015.
4. ↑  Smith, William: "Hyrtacina", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Υρτακίνα: Περιγραφή *Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού*. Viitattu 23.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hyrtakina** Wikimedia Commonsissa
**Barnetin taistelu** (engl. *Battle of Barnet*) oli 14. huhtikuuta 1471 käyty Ruusujen sodan taistelu. Se käytiin Englannissa Barnetin pohjoispuolella Lancasterin ja Yorkin sukujen kannattajien välillä.

Taistelu käytiin sankassa sumussa. Sumun vuoksi Lancasterin puolella taistelleet Montagun markiisi John Nevillen miehet hyökkäsivät vahingossa samalla puolella taistelleiden Oxfordin jaarli John de Veren joukkojen kimppuun, mikä aiheutti kaaoksen Lancasterin joukoissa. Yorkin joukot käyttivät sekasortoa hyväkseen ja löivät Lancasterin miehet. John Neville sai surmansa jo taistelussa, minkä lisäksi Warwickin jaarli Richard Neville surmattiin taistelun jälkeen tämän yrittäessä paeta paikalta. Richard Neville oli kuollessaan yksi oman aikansa suosituimmista ja vaikutusvaltaisimmista aatelisista, minkä vuoksi hänen kuolemansa oli suuri takaisku Lancasterin kannattajille.

Shakespeare dramatisoi Barnetin taistelun Henrik VI -näytelmän kolmannessa osassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Barnet, Battle of." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.