recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arvo Vaara** (syntyjään *Arvi Antinpoika Tuokkola*, s. 1891 Teuva – ?) oli Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt suomalaissyntyinen toimittaja.

Maanviljelijän perheeseen syntynyt Vaara muutti vuonna 1908 sisarpuolensa luokse Yhdysvaltoihin. Pian Vaara siirtyi Kanadan Vancouveriin, jossa hän työskenteli etupäässä metsätöissä. Vuonna 1912 hän liittyi Kanadan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.

Vuosina 1924–1932 Vaara työskenteli kommunistisen Canadan Suomalaisen Järjestön julkaiseman *Vapaus*-lehden toimituksessa. Vuonna 1928 hänet valittiin lehden päätoimittajaksi. Seuraavana vuonna Vaara tuomittiin sakkoihin ja kuuden kuukauden vankeuteen *Vapaudessa* julkaistusta kirjoituksesta, jonka tulkittiin herjaavan kuningas Yrjö V:tä. Sen jälkeen hän toimi Kanadan kommunistipuolueen virkailijana. Vaara nimitettiin lehden päätoimittajaksi uudelleen syksyllä 1930. Vuonna 1932 hänet vangittiin ja karkotettiin Kanadasta osana viranomaisten kommunismin vastaista kampanjaa.

Karkotuksen yhteydessä Vaaralle myönnettiin suomalainen passi ja hänet saatettiin vartioituna Halifaxista ja edelleen Lontoosta Suomeen lähtevään laivaan. Vaara jättäytyi kuitenkin Tanskassa pois laivasta ja matkusti Neuvostoliittoon. Hän sai Neuvostoliiton kansalaisuuden vuonna 1933, mutta ei päässyt NKP(b):n jäseneksi. Vaara työskenteli suomenkielisen radion toimittajana Petroskoissa ja Uhtualla. Neuvosto-Karjalan suomalaisvainojen alettua hän oli vuodet 1936–1940 metsätyöläisenä. Kesällä 1940 hänet kutsuttiin jälleen radiokomitean palvelukseen Petroskoihin.

Jatkosodan aikana Petroskoita evakuoitaessa Vaaran proomu ajelehti Äänisellä Vehkaojan rantaan ja hän jäi suomalaisten vangiksi. Suomalaiset luovuttivat Vaaran kommunistina saksalaisille syyskuussa 1942, minkä jälkeen hänen jälkensä katosivat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suolahti, Ida: *Yhteinen vihollinen, yhteinen etu: sotavankien luovutukset ja vaihdot Suomen ja Saksan välillä jatkosodan aikana (Historiallisia tutkimuksia Helsingin yliopistosta 40)*, s. 276–277, 346. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2015. ISBN 978-951-51-1830-1. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Pilli, Arja: *The Finnish-language Press in Canada, 1901–1939: A Study in the History of Ethnic Journalism*, s. 160, 164, 169, 171, 175–185. Annales Academiae Scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum 34. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1982. ISBN 951-41-0447-1.
**Ömer Aşık** (s. 4. heinäkuuta 1986 Bursa) on turkkilainen koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Aşık aloitti koripallon Fenerbahçen juniorijoukkueissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 2005–2006. Hän pelasi seurassa yhden ottelun, jonka jälkeen hänet lainattiin toisella sarjatasolle pelanneeseen joukkueeseen. Seuraavan kauden Aşık pelasi Alpellassa, jota hän edusti joulukuuhun 2007 asti. Tämän jälkeen Fenerbahçe hankki hänet takaisin. Samalla kaudella hän voitti Turkin koripalloliigan mestaruuden. Kesällä 2008 Aşık osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Portland Trail Blazers varasi hänet 36. pelaajana. Pian tämän jälkeen Chicago Bulls hankki oikeudet Aşıkiin. Hän ei kuitenkaan siirtynyt heti NBA:han vaan jatkoi pelaamista Fenerbahçessa, jota hän edusti kesään 2010 asti. Heinäkuussa 2010 Aşık siirtyi Chicagoon.

Heinäkuussa 2012, kahden Chicagossa pelatun kauden jälkeen, Aşık siirtyi Houston Rocketsiin. Hän hyväksyi rajoitettuna vapaana pelaajana kolmivuotisen ja 25,1 miljoonan dollarin arvoisen sopimustarjouksen, johon Chicago olisi halutessaan voinut vastata samanlaisella tarjouksella. Seura jätti tämän tekemättä. Kausi 2012–2013 oli tilastollisesti Aşıkin siihenastisen NBA-uran paras, sillä hän teki 10,1 pistettä ja otti 11,7 levypalloa ottelua kohden. Seuraavalla kaudella seura hankki Dwight Howardin, minkä myötä Aşıkin peliaika väheni. Tämän myötä hän halusi saada vaihtaa seuraa, mutta pääsi siirtymään New Orleans Pelicansiin vasta kesällä 2014.

Helmikuussa 2018 Aşık palasi Chicago Bullsiin osana pelaajakauppaa. Syyskuussa 2018 Aşık joutui toistaiseksi sivuun pelikentiltä kesästä asti vaivanneen niveltulehduksen vuoksi. Lokakuussa Bulls luopui hänestä.

### Maajoukkue

Aşık kuului Turkin miesten maajoukkueen kokoonpanoon koti-MM-kilpailuissa 2010, missä Turkki saavutti hopeaa, ja Espanjan MM-kilpailuissa 2014. EM-kilpailuissa hän edusti Turkkia vuosina 2009, 2011 ja 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Asik, Omer Euroliiga. Viitattu 12.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Bulls acquire Omer Asik from Portland NBA. Viitattu 12.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Sharpshooting Korver added to Bulls' mix  10.7.2010. NBA. Viitattu 12.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Bulls don't match Omer Asik offer  24.7.2012. ESPN. Viitattu 25.7.2012. (englanniksi)
5. ↑  Omer Asik fills big need for Pelicans  15.8.2014. The New Orleans Advocate.  Arkistoitu 19.8.2014. Viitattu 18.8.2014. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ömer Aşık** Wikimedia Commonsissa

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* TBL:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Profiili FIBA Archive (englanniksi)

Turkin joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Akyol |
5 Güler |
6 Ermiş |
7 Onan |
8 İlyasova |
9 Erden |
10 Tunçeri |
11 Savaş |
12 Gönlüm |
13 Arslan |
14 Aşık |
15 Türkoğlu |
Valmentaja Tanjević
**Legio III Gallica** (*gallialainen*) oli roomalainen legioona, jonka Julius Caesar perusti vuonna 49 eaa. tai 48 eaa. Caesar käytti legioonaa sodassaan Pompeiusta vastaan. Legioona taisteli Dyrrhachiumin taistelussa ja Mundan taistelussa. Caesarin murhan jälkeen legioona joutui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Legioona otti osaa Philippin taisteluihin. Legioonan lähetettiin tämän jälkeen itään, joka kuului Antoniuksen valtapiiriin. Vuonna 36 eaa. legioona otti osaa Antoniuksen epäonnistuneeseen Parthian sotaretkeen. Aktionin taistelun jälkeen legioona liitettiin Octaviauksen armeijaan ja lähetettiin takaisin Syyriaan. 

Neron aikana legioona oli osa Gnaeus Domitius Corbulon armeijaa kun hän soti Parthiaa vastaan. Legioona siirrettiin sodan jälkeen Moesiaan jossa se soti roksolaaneja vastaan 68–69. Neron kuoleman jälkeen legioona kannatti aluksi Othoa, mutta saapui Italiaan liian myöhään. Legioona palasi Moesiaan, mutta liittyi heti Vespasianusta kannattaviin joukkoihin. Vitelliuksen ja Vespasianuksen joukot kohtasivat Cremonan taistelussa. Tämän jälkeen legioona lähetettiin Juudeaan jossa ensimmäinen juutalaissota oli juuri käynnissä. Plinius nuorempi palveli legioonassa sotilastribuunina.

Vuosina 132–136 legioona taisteli juutalaisia vastaan kolmannessa juutalaissodassa. Legioona osallistui myös Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan. Legioonaa komensi tuolloin Avidius Cassius, joka julistautui keisariksi vuonna 175. Pertinaxin kuoleman jälkeen legioona kannatti Pescennius Nigeriä, mutta Septimius Severus kukisti hänet vuonna 194. Septimius Severus aloitti heti sodan Parthiaa vastaan ja annektoi Mesopotamian. 

Elagabalus lakkautti legioonan kun sen komentaja Verus kapinoi keisaria vastaan. Severus Alexander muodosti kuitenkin legioonan uudelleen ja legioona otti varmasti osaa tämän sotaan sassanideja vastaan. Legioona häviää lähteistä 300-luvulla.

Lähteet
-------

* Livius.org Legio III Gallica (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Namala Guimba** (myös *Namala Guimbala*) on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Namala sijaitsee 45 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 11 900 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).

Namala Guimban kunta rajoittuu koillisessa ja idässä Kitan piirin Madinan, etelässä Djidianin, lännessä Souransan Tomoton ja Saboulan ja luoteessa Didenkon kuntiin. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Pohjoisessa sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja bozoja.

Seudun liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekaudella. Väestön elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja puuvilla.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 6.7.2018.
2. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 6.7.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Namala Guimbala 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 6.7.2018.
**Örebro SK Fotboll** (**ÖSK**) on ruotsalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1908. Joukkue pelasi 1990-luvulla sekä 2000-luvun alkuvuosina pääsarjassa Allsvenskanissa, mutta kärsi sittemmin taloudellisista ongelmista. Ongelmien vuoksi Örebro ei saanut kaudelle 2005 lisenssiä Allsvenskaniin. Kauden 2006 päätteeksi Örebro SK nousi takaisin Allsvenskaniin sijoittumalla toiseksi Superettanissa. Tämän jälkeen joukkue on pelannut pääsarjassa lukuun ottamatta kautta 2013, mutta kaudeksi 2022 se putosi jälleen pääsarjasta. Kaudella 2010 joukkue sijoittui Allsvenskanissa kolmanneksi eli parhaiten sitten 1990-luvun kahden kakkossijan.

Saavutukset
-----------

* Allsvenskan
	+ Kakkossija (2): 1991, 1994

* Ruotsin Cup
	+ Kakkossija: 1988

Ennätykset
----------

* Yleisöennätys 20 066 katsojaa ottelussa Degerfors IF:ää vastaan 1961
* Eniten otteluita: Anders Karlsson, 379 ottelua
* Eniten Allsvenskan-maaleja: Tomas Nordahl, 106 maalia

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
* Tilastoja
* Virallinen kannattajien sivu
*Tämä artikkeli käsittelee sanomalehteä. Suomi – Finland on Sielun Veljien albumi*
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Suomi–Finnland** oli Helsingissä vuonna 1918 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin Suomen senaatin päätöksellä huhtikuussa 1918. Hankkeen takana olivat ilmeisesti Eero Erkko, K. A. Paloheimo ja Eero Järnefelt. Tarkoituksena oli levittää uutisia ja kirjoituksia Suomesta ulkomaille ja ulkomailta Suomeen. Ensisijaisena kohdeyleisönä olivat sisällissodan aikana Suomeen tulleet saksalaiset joukot, jotka vuoden lopussa poistuivat maasta. Päätoimittajina työskentelivät Uno Lorentz Lindelöf ja Karl Adolf Rafael Hakkarainen. Avustajakunta koostui lähinnä saksalaismielisestä akateemisesta eliitistä.

Kuudesti viikossa ilmestynyttä lehteä levitettiin alkuvaiheessa jopa 6 000–8 000 kappaleen painoksena. Myöhemmin sen levikiksi mainittiin 2 750 kappaletta. Ulkomaille suunnattuna tiedotusvälineenä *Suomi–Finnland* osoittautui liian suurisuuntaiseksi ja kalliiksi. Vuoden 1918 lopulla sen tilalle suunniteltiin viikkolehteä, joka jäi kuitenkin perustamatta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 73. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Suomi–Finnland* digitoituna kansalliskirjastossa
**Arvo Vikman-Lahdensuu** (12. syyskuuta 1881 Hämeenlinna – 9. huhtikuuta 1938 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja säveltäjä.

Arvo Vikman-Lahdensuu palveli torvensoittajana Hämeen tarkk'ampujapataljoonassa aina pataljoonan hajottamiseen saakka vuonna 1902. Hän opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa ja suoritti lukkari-urkurikurssin toimien sen jälkeen lukkari-urkurina muun muassa Hämeenlinnassa ja Vaasassa.

Suomen sisällissodan jälkeen Vikman-Lahdensuu oli Karjalan Ratsujääkärirykmentin ja Hämeen Ratsurykmentin kapellimestarina ja toimi useiden soittokuntien kapellimestarina muun muassa Lappeenrannassa, Tainionkoskella, Kotkassa ja Kuopiossa. Viimeksi hän asui Hämeenlinnassa toimien säveltäjänä ja toimi vuodesta 1937 Hämeenlinnan kansalaisopiston kuoron johtajana.

Vikman-Lahdensuu sävelsi useita sotilasmarsseja sekä overtyyrejä, piano-, yksinlaulu- ja kuorosävellyksiä.

Arvo Vikman-Lahdensuu oli naimisissa Vesilahden Narvasta kotoisin olleen laulajatar Ester Vikman-Lahdensuun (k. 1974) kanssa. Heillä oli Valkama-niminen kesähuvila Vesilahden Kostianrannassa. Kesäisin Arvo Vikman-Lahdensuu johti Narvan Soittokuntaa eri tilaisuuksissa muun muassa Narvan Seurantalon vihkiäisissä 1935.

Arvo Vikman-Lahdensuu kuoli 56-vuotiaana huhtikuussa 1938 Hämeenlinnan lääninsairaalassa lyhyen sairauden jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 12.04.1938, nro 99, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Kuolleita, Aamulehti, 11.04.1938, nro 98, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4 5  Kapellimestari Arvo Vikman-Lahdensuu, Häme, 11.04.1938, nro 42, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Yrjö Punkari : Perämäki ja Kostiala, Narvan kylänosien historiaa - kuusi Narvaa ympäröivää kylää
**Arvo Vilhelm Vesterinen** (29. syyskuuta 1923 Kanneljärvi – 12. heinäkuuta 2003 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Vesterisen vanhemmat olivat herastuomari Ville Vesterinen ja Olga Nikkanen ja puoliso vuodesta 1948 Jenny Kaarina Lehtinen. Vesterinen valmistui kauppateknikoksi Suomen Myynti- ja Mainoskoulusta 1950. Keskon johtajakoulutuksen hän suoritti 1957–1959 ja LIFIM:in liikkeenjohdon täydennyskoulutuskurssin 1969–1970. Vesterinen oli Keskon Itä-Suomen piirineuvoja Kuopiossa 1950–1953, Pohjois-Savon Yrittäjät ry:n toiminnanjohtaja 1953–1954, Keskon Oulun konttorin konttoripäällikkö 1954–1959, Otra Oy:n hallinnollinen johtaja vuodesta 1959 ja toimitusjohtaja Tampereella 1961–1965 ja Keskon Savonlinnan konttorin johtaja 1965–1967 ja Oulun konttorin johtaja 1967–1983. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Vapaaehtoisena jatkosotaan osallistunut Vesterinen oli sotilasarvoltaan reservin kersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Arvo Vesterinen (1923–2003). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2022.
2. 1 2  Arvo Vesterinen *Biografiasampo*. Viitattu 24.11.2022.
3. ↑  Muistot. Arvo Vesterinen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.7.2003. Viitattu 24.11.2022.
Lehden näytenumeron kansisivu.
**Sana** oli Mikkelissä vuosina 1910–1914 ilmestynyt kulttuuripoliittinen aikakauslehti.

Kustannusosakeyhtiö Valonvallan julkaiseman *Sanan* taustalla oli sittemmin sosiaalidemokraatteihin liittynyt lehtimies Otto Orasmaa. Sen tarkoituksena oli toimia kansanomaisena ja yleistajuisena kulttuurilehtenä, joka levittäisi sivistystä myös kansan pohjakerroksiin. Puolueista riippumattomaksi julistautunut *Sana* kannatti yksilönvapautta, yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja kansanvallan lisäämistä. Sen menestystä edisti vuonna 1911 lakanneen *Päivän* avustajajoukon siirtyminen lehden tukijoiksi. Vuonna 1912 *Sanaan* liitettiin Helsingissä ilmestynyt kaunokirjallinen viikkolehti *Varpunen* ja vuonna 1913 ainoastaan näytenumeroina ilmestynyt hämeenlinnalainen *Viikon Viesti*.

Lehdessä käsiteltiin muun muassa uskontoa, naisen asemaa, työväenliikettä ja muita yhteiskunnallisia kysymyksiä sekä kirjoitettiin paljon taiteista ja sivistyksestä. Muista kulttuurilehdistä poiketen *Sanassa* julkaistiin myös varsin paljon kuvia. Toimituskuntaan kuuluivat Orasmaan lisäksi Selma Anttila, Eero Eerola, Ilmari Kianto ja Jaakko Päivärinta.

Aluksi kahdesti ja sittemmin kerran kuukaudessa ilmestynyt lehti lakkasi Orasmaan siirryttyä Sörnäisten työväennäyttämön johtajaksi. Sen jatkajaksi perustettiin Kaarlo Kaslinin vuosina 1915–1917 julkaisema samanniminen lehti, joka sisällöltään muistutti paljon Orasmaan alkuperäistä lehteä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*, s. 437–438. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sana* (1910–1914) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Sana* (1915–1917) digitoituna kansalliskirjastossa
Kirjoitus kivilaatassa "VEXILLA TIO LEG VI FERR" (suom. *Legion VI Ferratan lähtö*), Israel.
**Legio VI Ferrata** (suom. *raudoitettu*) oli Julius Caesarin vuonna 58 eaa. perustama roomalainen legioona ja sen tunnus oli härkä. Legioonaa kutsuttiin myös nimellä Fidelas Constantas, joka tarkoittaa uskollista ja vakaata.

Ferrata osallistui Rooman sisällissotiin Caesarin puolella Hispaniassa, jossa se sai lisänimen Hispaniensis. Vuonna 48 eaa. Caesar vei legioonan Aleksandriaan, Egyptiin, jossa se kärsi musertavan tappion. Legioona oli tämän jälkeen Syrian ja Bithynia et Pontuksen provinsseissa.

Vuonna 44 eaa. Ferrata lakkautettiin, mutta se perustettiin uudestaan seuraavana vuonna. Ja 36 eaa. se otti osaa Parthian sotaan. Vuosina 9 eaa.–73 jaa. legioona oli Syyrian varuskunnassa, jossa se taisteli parthialaisia vastaan parthialaissodissa ja juutalaisia vastaan ensimmäisessä juutalaissodassa 66–73.

Vuonna 215 legioona oli lähteissä viimeisen kerran, jolloin se oli taas Juudeassa.

Lähteet
-------

* Legio VI Ferrata *Livius.org*.  2.4.2018. Viitattu 16.9.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Legio VI Ferrata** Wikimedia Commonsissa

* Adams, Matthew J.: Excavating the Base of the Roman VIth Ferrata Legion in Israel *Archaeological Institute of America*.  1.7.2017. Viitattu 16.9.2018 (englanniksi).
* Bohstrom, Philippe: Cremated Soldier Found in Cooking Pot at Vast Roman Camp in Israel *Haaretz*.  26.12.2017. Viitattu 16.9.2018 (englanniksi).
* Roman Legionary Camp Uncovered in Israel *Sci-News.com*.  10.7.2015. Viitattu 16.9.2018 (englanniksi).
* Mor, Menahem: *The Second Jewish Revolt: The Bar Kokhba War, 132-136 CE*, s. 294–. BRILL. ISBN 978-90-04-31463-4. Teoksen verkkoversio.
**Kipinällä hallittu puristussytytys** tai **kipinäohjattu puristussytytys** (engl. spark controlled compression ignition, SPCCI) on polttomoottorin palamisprosessi, jossa HCCI-moottorin tapaan muodostetaan homogeeninen polttoaineseos, joka puristetaan. Seoksen määrää hallitaan kerroksittaisella täytöllä. Toisin kuin HCCI-moottorissa, SPCCI ei perustu seoksen spontaaniin syttymiseen vaan sylinterissä ja myöhemmin palotilassa pyörivän täytöksen keskelle luodaan myöhemmällä polttoaineen suihkutuksella paikallinen lievästi rikkaamman seoksen alue, joka sytytetään sähkökipinällä. Pienen seosmäärän palaminen palotilan keskellä saa aikaan paineen nousun, joka riittää ylittämään homogeenisen seoksen spontaanin syttymisrajan nopeasti ja varmasti. Tällöin tapahtuu koko seoksen äkillinen palaminen samaan tapaan kuin HCCI-moottorissa. Toisin kuin HCCI-palamisprosessissa, SPCCI mahdollistaa sytytyksen tarkan ajoituksen kaikissa kuormitustilanteissa.

Katso myös
----------

* Dieselmoottori
* Mikroaaltosytytys
* Osittain esiseostettu poltto
* Ottomoottori
* Plasmasytytys
* Pyörteinen suihkusytytys
* Reaktiivisuudella hallittu puristussytytys

Lähteet
-------

* Carney, Dan: Not so fast: Electric car: Mazda has improved the gasoline engine to a level that even Tesla should respect (PDF) (Volume: 55 , Issue: 8 , August 2018)  25.8.2018. IEEE Spectrum. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
* Schultze, Christian: Skyactiv-X An Innovative Gasoline Engine with Compression Ignition (PDF) *inspire.ethz.ch*.  6.2.2019. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ahtiainen, Lauri: Mazda Skyactiv-X on teknisesti vallankumouksellinen bensiinimoottori, mutta näkyykö se kulutuksessa? *Moottori*.  9.6.2019. Viitattu 3.10.2019.  Lainaus: "Kipinäohjausta vaaditaan, sillä pelkkää puristussytytystä pidetään liian epävakaana ja vaikeasti hallittavana. Valmistaja käyttää teknologiasta nimeä SPCCI, eli Spark Plug Controlled Compression Ignition, kipinäohjattu puristussytytys."
**Sana** on maalaiskunta Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Saye sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen reunalla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 28 400 asukasta (vuonna 2009).

Sanan kunta rajoittuu lännessä Macinan piirin Folomanan, Saloban ja Souleyen ja koillisessa Matomon, etelässä Sanin piirin Syn, pohjoisessa Moptin alueen Ténenkoun piirin Diafarabén ja kaakossa Djennén piirin Néma-Badenyakafon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa.

Kuntaan kuuluu 27 kylää ja 49 pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, markoja, bozoja ja moseja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Lisäksi kasvatetaan durraa, riisiä ja papuja sekä myytäväksi maapähkinää ja sipulia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja siipikarja. Kunnan ainoat markkinat pidetään Koèn kylässä.

Sayesta on tieyhteydet Saniin, Djennéen ja Ségou’un. Palveluihin kuuluvat 14 alakoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä Sayen ja Koèn terveysasemat.

Keskuskylän nähtävyyksiä ovat kaunis moskeija, fetisistien talo ja entisen oikeustalon eteishalli.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sana 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Petit futé *petitfute.com*. Viitattu 20.8.2016.
Gallian heimot ja tärkeimmät kaupungit 100-luvulla eaa.
**Karnuutit** (lat. *carnutes* tai *carnuti*) olivat voimakas kelttiheimo, joka asui Galliassa, Seinen ja Loiren välimaastossa. Karnuuttien eteläpuolella asuivat biturigit ja itäpuolella senonit. Roomalaisten mukaan karnuuttien hallitsema alue oli Gallian poliittinen ja uskonnollinen keskus. Karnuuttien tärkeimmät linnoitetut kaupungit olivat nimeltään Cenabum tai Genabum (nykyinen Orléans) ja Autricum (nykyinen Chartres). Druidien vuosittainen kokous järjestettiin jommassakummassa kaupungissa.

Liviuksen mukaan karnuutit olivat yksi niistä kelttiheimoista, jotka aikoinaan hyökkäsivät Italiaan Bellovesuksen johdolla, kun Tarquinius Priscus oli Rooman kuningas. Ilmeisesti karnuutteja olivat aiemmin hallinneet kuninkaat, mutta he lienevät luopuneet kuningasvallasta niihin aikoihin kun Caesar aloitti Gallian valloituksen.

Vercingetorixin johtaman kansannousun aikana Caesar poltti Cenabumin. Karnuutit lähettivät myöhemmin 12 000 miestä Vercingetorixin tueksi Alesian taisteluun. Augustuksen aikana karnuutit saivat foederatin aseman.

Etymologia
----------

Prefiksi "car-" tulee keltinkielisestä nominista "cairn", joka tarkoittaa "kiviröykkiötä", kuten esimerkiksi Newgrange Irlannissa; suffiksiosa "utes" on muunnos nominista, jonka toisia versioita ovat "uates","ovates" tai "vates".
Näin "cairn-uates" tarkoittaa "kiviröykkiöennustajaa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William Smith: Carnu´tes *Dictionary of Greek and Roman Geography (1854)*. Perseus Digital Library. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)
**Legio XII Fulminata** *(Salamoiva)* oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XI Claudian helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.

Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Sisällissodan jälkeen Caesar päästi tämän jälkeen legioonalaisensa eläkkeelle, mutta legioona palasi palvelukseen Caesarin murhan jälkeen. Legio XI Claudia astui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Se osallistui luultavasti toisen triumviraatin sotiin Caesarin murhaajia vastaan. Myöhemmin se osallistui Antoniuksen epäonnistuneeseen Armenian sotaretkeen. Augustuksen kukistettua Antoniuksen Legio XII Fulminata lähetettiin takaisin itään, aluksi Egyptiin, mutta lopulta se päätyi Syyriaan. 

Legioona otti osaa Gnaeus Domitius Corbulon Armenian sotaan. Legio XII Fulminata ja Legio IIII Scythica joutuivat kuitenkin antautumaan parthialaisille vuonna 62. Tämän häpeän lisäksi legioona menetti tunnuksensa taistelussa juutalaisia kapinallisia vastaan vuonna 66. Legioona kunnostautui kuitenkin ensimmäisen juutalaissodan aikana, ja se kannatti Vespasianusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 69.

Vuonna 75 Domitianus lähetti legioonan avustamaan Albanian ja Iberian kuningaskuntia. Legioona otti luultavasti osaa Trajanuksen Armenian sotaan, joka johti Armenian liittämiseen Roomaan. Vuonna 134 alaanit hyökkäsivät Roomaan, mutta Arrianos löi heidät Legio XII Fulminatan ja Legio XV Apollinariksen avulla. Vuosina 162-166 legioona otti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan. 

Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Pescennius Nigeriä. Legioona osallistui luultavasti Rooman 200-luvulla käymiin sotiin Persiaa vastaan. Legioona tuki niin sanottua Palmyran valtakuntaa, jonka Aurelianus kukisti vuonna 274. Legio XII Fulminata oli vielä 400-luvulla vartioimassa Rooman itärajaa, mutta häviää tämän jälkeen lähteistä.

Legio XII Fulminata esiintyy Rick Riordanin fantasiaromaanissa *Merenjumalan poika*, jonka mukaan legioona selvisi Rooman hävityksestä ja muutti San Franciscoon jumalten tullessa Amerikkaan.

Lähteet
-------

* Legio XII Fulminata - Livius.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Kipinäseppä** (*Lybius chaplini*) on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan endeemisenä Sambiassa ja se luokitellaan uhanalaisuusluokitukseltaan vaarantuneeksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kooltaan kipinäseppä kasvaa noin 19 cm pitkäksi ja yleisväritykseltään se on mustavalkoinen. Kipinäsepän pää on kokonaan valkoinen lukuun ottamatta silmien ympäristöjä ja nokan tyveä, jotka ovat väritykseltään punaiset. Rinta ja vatsa ovat väriltään valkoiset ja vatsan höyhenet ovat usein hieman kellertävät. Kipinäseppien pyrstö on musta ja siivet ovat mustan ja valkoisen kirjavat. Nokka on suurikokoinen ja tukeva ja väriltään harmaa.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Kipinäseppää tavataan Sambian keski- ja eteläosista. Sen elinympäristöä ovat avoimet metsätmaat, joilla kasvaa runsaasti sykomoripuita (*Ficus sycamorus*). Eritysien yleinen lintu on jokien ja purojen lähistöillä. Toisinaan kipinäseppä vierailee myös puistoissa ja puutarhoissa. Laji liikkuu tyypillisesti paerittian tai korkeintaan 6 yksilön ryhminä. Kipinäsepän ravintoa ovat pääasiassa hedelmät, erityisesti sykamorien hedelmät, mutta se voi myös pyydystää ravinnokseen selkärangattomia eläimiä kuten hyönteisiä. Kipinäsepät yöpyvät vanhojen viikunapuiden koloissa ja se myös rakentaa pesänsä puiden koloihin. Lajin pesimäkausi on marraskuussa.

Kipinäseppäkannan kooksi arvioidaan noin 7 800 yksilöä. Vaikka laji pystyy selviämään myös osittain hakatussa tai pirstaleisessa ympäristössä on sopivien elinympäristöjen väärän väheneminen uhka lajille. Erityisen tärkeää on, että elinympärisössä on vanhoja puita pesimäpaikoiksi. Pesimätulosta huonontaa myös harmaahunajaoppaan loisiminen kipinäseppien pesissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Lybius chaplini* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.12.201-3. (englanniksi)
2. 1 2  Lester Short,Jennifer F. M. Horne: *Toucans, Barbets, and Honeyguides*, s. 198-201. Oxford University Press, 2001. ISBN 978-0-19-854666-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.12.2013). (englanniksi)
3. 1 2  Sibylle Johnson: Zambian Barbets or Chaplin's Barbets *AvianWeb*. Viitattu 26.12.2013. (englanniksi)
4. 1 2  Zambian Barbet - BirdLife Species Factsheet BirdLife International. Viitattu 26.12.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1261209
* Wikispecies: Lybius chaplini
* ADW: Lybius\_chaplini
* ARKive: lybius-chaplini
* BirdLife: 22681832
* CoL: 3WHSB
* BOW: chabar1
* eBird: chabar1
* EoL: 1177725
* GBIF: 2479006
* iNaturalist: 117206
* IRMNG: 10208849
* ITIS: 554231
* IUCN: 22681832
* Xeno-canto: Lybius-chaplini

 |

 |
**Puhekieli** on yleiskieltä arkisempi puhuttu kielen muoto, jonka ei tarvitse noudattaa normitetun kirjakielen periaatteita. Sille on ominaista kirja- ja yleiskielestä eroava rakenne ja sanasto sekä monesti ympäristöön ja sosiaaliseen kontekstiin liittyvät idiomit. Tyypillisesti puhekieltä käytetään vapaamuotoisissa puhetilanteissa, mutta sitä voidaan käyttää myös kirjoitettuna esimerkiksi tekstiviesteissä ja chat-keskusteluissa.

Koska puheen tuottaminen on usein nopeaa ja sen suunnitteluaika usein lyhyt, ovat erilaiset suunnitteluilmaukset (tällaisia ovat suomen kielessä muun muassa *niinku* ja *tota*) ja korjaukset (suomessa esimerkiksi *eiku* ja *tai siis*) puhekielelle tyypillisiä. Toisin kuin kirjoitettu kieli, jonka omaksumiseen vaaditaan muodollista opetusta, puhekieli voidaan omaksua ilman eksplisiittistä opetusta, ja sitä hallitsevat ainakin osittain kirjakielestä poikkeavat kieliopilliset säännöt.

Tyypillisiä puhekieliä ovat murteet ja slangit.*lähde?* Murteita ovat esimerkiksi Suomen eri osissa puhutut kielen muodot. Slangi on enemmäkseen kaupungissa, harrastuksen tai työn kautta omaksuttu puheen muoto. Slangin sosiaalisena tehtävänä on yhdistää sen puhujia ja erottaa heidät muista, ja sille on tyypillistä sanaston nopea muuttuminen. Voidaan puhua myös jonkin alan ammattislangista, jargonista, jonka terminologiaa ulkopuolinen ei välttämättä ymmärrä.

Katso myös
----------

* Arkikieli
* Yleiskieli
* Suomen puhekieli

Lähteet
-------

1. ↑  *puhekieli.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3  Kielitiede:puhekieli – Tieteen termipankki *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 11.1.2022.
3. ↑  Ääniä ilmassa, merkkejä paperilla – puhutun ja kirjoitetun kielen suhteesta - Kielikello *www.kielikello.fi*. Viitattu 2.2.2022.
4. ↑  Linell, Per: *The written language bias in linguistics. Its nature, origins, and transformations.*, s. 158. Routledge, 2005. ISBN ISBN 0-202-24276-3.
5. ↑  Kielitiede:slangi – Tieteen termipankki *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 2.2.2022.
**Sara Fulgoni** on brittiläinen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän valmistui Royal Northern College of Musicista ja sai vuonna 1993 toisen palkinnon Kathleen Ferrier -palkintojenjakotilaisuudessa. Hänen opettajinaan olivat Barbara Robotham, Nicholas Powell sekä April Cantelo, ja hän on sittemmin opettanut entisessä opinahjossaan.

Fulgonin ohjelmistoon on kuulunut muiden muassa Henry Purcellin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Richard Wagnerin, Modest Mussorgskin ja Hans Werner Henzen rooleja. Hänen urallaan erityisen merkittävä rooli on ollut Carmen, jonka hän on tulkinnut muiden muassa Santa Fen oopperassa, Toulousessa (Michel Plassonin johdolla), Palau de les Arts Reina Sofiassa (Lorin Maazelin johdolla), Geneven suuressa teatterissa, Walesin kansallisoopperassa, Englannin kansallisoopperassa ja Pekingin musiikkifestivaalilla. Fulgoni on esiintynyt myös esimerkiksi Gran Teatre del Liceussa, La Scalassa, Baijerin valtionoopperassa ja Alankomaiden oopperassa. Hän on ollut mukana kantaesittämässä Tobias Pickerin oopperaa *Thérèse Raquin* nimiroolissa ja Nicholas Lensin teosta *Shellshock, A Requiem of War* La Monnaiessa. Konserttiesiintyjänä Fulgoni on muun muassa tulkinnut Gustav Mahlerin teoksia ja pitänyt resitaaleja Concertgebouwissa sekä Wigmore Hallissa.

Fulgoni on tehnyt levytyksiä EMI:lle, Deccalle ja Deutsche Grammophonille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sara Fulgoni IMG Artists
2. ↑  Sara Fulgoni appointed Deputy Head of Vocal Studies Royal Northern College of Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Mahmoud Abdul-Rauf
**Mahmoud Abdul-Rauf**, vuoteen 1991 **Chris Wayne Jackson** (s. 9. maaliskuuta 1969) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän teki nimenmuutoksen käännyttyään islaminuskoon.

Abdul-Rauf syntyi Gulfportissa Mississippissä ja aloitti uransa Louisianan osavaltionyliopistossa. Hänen huomattavaa menestystään ei estänyt Touretten oireyhtymä.

Abdul-Rauf herätti myös närää kieltäytymällä poliittista syistä nousemasta seisomaan ennen pelin alkua Yhdysvaltain kansallislaulun "The Star-Spangled Bannerin" ajaksi.

Joukkuehistoria
---------------

* yliopistolla (1988–1990)
* Denver Nuggets (1990–1996)
* Sacramento Kings (1996–1998)
* Fenerbahçe Ülkerspor (1998–1999)
* Vancouver Grizzlies (2000–2001)
* Ural Great Perm (2003–2004)
* Sedima Roseto (2004–2005)
* Aris Thessaloniki (2006–2007)
* Al-Ittihad (2008-2009)
* Kyoto Hannaryz (2009-2011)

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
REVA Electric Car Companyn valmistama REVA i.
REVA i.
**Mahindra Electric**, aiemmin **REVA Electric Car Company** (RECC), on intialainen autovalmistaja, joka valmistaa ja suunnittelee sähköautoja Bangaloressa. Yhtiö on intialaisen Maini Groupin ja amerikkalaisen AEV LLC yhtiön yhteisomistuksessa.

Yhtiö valmistaa tällä hetkellä kahta eri versiota REVA -sähköautosta. *REVA i* on varustettu lyijyakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on noin 80 kilometriä sekä huippunopeus 80 km/h. *REVA L-ion* on varustettu litiumioniakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on 120 kilometriä ja huippunopeus lyijyakkuista parempi.

REVA Electric Car Companyn sähköauto on ollut myynnissä Intiassa vuodesta 2001 ja Isossa-Britanniassa vuodesta 2003 lähtien. Nykyisin autoa myydään myös Norjassa, Espanjassa, Kreikassa ja Kyproksella. Vuonna 2008 REVA oli maailman myydyin sähköauto.

Lähteet
-------

1. ↑  Archana Mohan: Reva is highest selling electric car in the world *Business Standard*.  8.3.2009. Ahmedabad. Viitattu 27.3.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mahindra Electric**.
* Yhtiön verkkosivut
**Stipe Perica** (s. 7. heinäkuuta 1995 Škabrnja) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinesea lainasopimuksella Englannin valioliigan Chelsea FC:stä. Oikeajalkainen Perica on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Perica aloitti uransa Kroatian 1. HNL:n NK Zadarissa, jossa hän pelasi vuosina 2012–2013 20 ottelua onnistuen maalinteossa kahdeksan kertaa. Elokuussa 2013 Perica siirtyi Englannin valioliigan Chelsea FC:n joukkueeseen, josta hänet lähetettiin kuitenkin lainalle Alankomaiden Eredivisien NAC Bredaan. Perica edusti Bredaa puolitoista vuotta tehden 35 ottelussa yhdeksän maalia. Tammikuussa 2015 Perica siirtyi kesään 2016 kestävälle lainalle Italian Serie A:n Udinese Calcioon.

### Maajoukkueura

Perica on edustanut Kroatiaa monilla nuorten maajoukkuetasoilla. Perica kuului Kroatian alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2013 MM-kilpailuissa, joissa hän oli joukkueen nuorin pelaaja pelaten jokaisessa Kroatian kolmessa ottelussa tehden yhden maalin. Vuodesta 2013 hän on kuulunut maan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa otteluita on kertynyt viisi ja maaleja yksi.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Savante Stringfellow** (s. 6. marraskuuta 1978 Jackson, Missouri) on entinen yhdysvaltalainen pituushyppääjä.

Stringfellow karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 tuloksella 739. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja NCAA:n ulkoratamestaruuden, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa tuloksella 784. Vuonna 2001 hän voitti NCAA-mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla sekä Yhdysvaltain ulkoratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Edmontonin MM-kisoissa MM-hopeaa hypättyään 824 ja sijoittui GP-finaalissa toiseksi.

Stringfellow voitti vuonna 2002 maansa ulkoratojen mestaruuden ja yleisurheilun maailmancupin. Seuraavana vuonna hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa. Kauden lopussa hän hyppäsi IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Vuonna 2004 Stringfellow voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden sekä MM-kultaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 840. Hänen kautensa keskeytyi toukokuussa oikean akillesjänteen repeytymiseen. Hän lopetti uransa 2006.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 20,66 (2001)
* Korkeushyppy: 214 (2001)
* Pituushyppy: 852 (2002)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Savante Stringfellow Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  SAVANT STRINGFELLOW *usatf.org*.  26.12.2005.  Arkistoitu 12.10.2008. Viitattu 25.11.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Stilpon** (m.kreik. Στίλπων, n. 380 – 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Megarasta. Hän kuului megaralaiseen koulukuntaan, ja oli sen viimeinen merkittävä filosofi.

Stilpon oli Eukleides Megaralaisen tai joidenkin tämän seuraajien oppilas, ja myös Thrasymakhoksen oppilas. Hän oli kiinnostunut lähinnä logiikasta ja etiikasta. Hänen etiikkansa oli lähellä kyynikoiden filosofiaa. Diogenes Laertios antaa ymmärtää, että hän vastusti Platonin ideaoppia. Hän sanoo hänen myös olleen hyvin kekseliäs ja taitava puhuja, ja saaneen sillä tavalla houkuteltua omiksi oppilaikseen suuren joukon useiden muiden filosofien oppilaita.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 91–93 (II.11), 467–468. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stilpon**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Stilponin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Stilponin elämäkerta (kreikaksi)
* Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Stilpo *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Sokrates ja sokraatikot

* Sokrates
* Aiskhines
* Aleksamenos Teoslainen
* Aristippos
* Eukleides
* Faidon
* Glaukon
* Kebes
* Kriton
* Ksenofon
* Menedemos
* Simmias
* Simon
* Stilpon
**Neville John "Noddy" Holder** (s. 15. kesäkuuta 1946 Walsall, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten 1970-luvulla suosionsa huipulla olleen Slade-yhtyeen alkuperäisenä solistina ja kitaristina. Holder kirjoitti Jim Lean kanssa valtaosan yhtyeen lauluista.

Vuonna 1992 Holder erosi Sladesta, koska halusi viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Sladen jälkeen Holder on esiintynyt muutamissa brittiläisissä tv-sarjoissa sekä pitänyt omaa radioshow’ta.

Holder on arvellut saaneensa lempinimensä Noddy siitä, kun hänellä oli koulussa kysymyksiin vastatessaan tapana nyökätä (engl. ’nod’) puhumisen sijasta. Noddysta tuli hänen yleinen kutsumanimensä, ja lopulta häntä kutsuivat Nevilleksi ainoastaan hänen äitinsä, tätinsä ja opettajansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Perttunen, Jukka & Väistö, Keijo: *Slade – hämmästyttävä rock’n’roll syndrooma*, s. 4–5. Tampere: POP-lehti, 2004. ISBN 952-5546-03-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Suomalainen** oli Jyväskylässä vuosina 1888–1917 ilmestynyt sanomalehti.

Linjaltaan vanhoillinen *Suomalainen* perustettiin suomalaisen puolueen "nuorten" käsiin joutuneen *Keski-Suomen* vastapainoksi. Se oli luonteeltaan huokea kansanlehti, jonka levikki nousi pian kilpailijaa suuremmaksi. Julkaisijana toimi aluksi K. J. Gummeruksen ja Jaakko Länkelän omistama Jyväskylän kirjapaino, kunnes vuonna 1907 omistus siirtyi vanhasuomalaisten hallitsemalle Sydän-Suomen Sanomalehti Oy:lle. Myöhemmin *Suomalainen* ajoi maltillista uudistuspolitiikkaa. Kansanpuoluetta vuonna 1917 kannattanut lehti sulautui seuraavan vuoden alussa *Keski-Suomen* kanssa *Keskisuomalaiseksi*.

*Suomalainen* ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1892 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1900-luvun alussa viidestä kuuteen tuhatta kappaletta. Lehdellä ei alkuvuosina ollut varsinaista päätoimittajaa. Myöhemmin päätoimittajina työskentelivät Jaakko Einar Sandelin (1892–1895), Johannes Hagelberg (1895–1896), Einar Aarnio (1896–1900), Juho Hietanen (1900), Edvin Gideon Väätänen (1900–1908), Otto Aleksanteri Joutsen (1908), Väinö Kivilinna (1909–1911), Vihtori Alpi Vataja (1909–1910), Oskar Vilhem Tissari (1912–1916), Martti Pihkala (1916) ja Alvari Rinne (1916–1917).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 40. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen digitoituna kansalliskirjastossa
Benno Ohnesorgin hautakivi.
**Benno Ohnesorg** (15. marraskuuta 1940 Hannover – 2. kesäkuuta 1967 Länsi-Berliini) oli saksalainen pasifisti, joka kuoli poliisin ammuttua hänet Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin vastaisessa mielenosoituksessa. Vaikka Ohnesorg ei ollutkaan opiskelijaliikkeen johtohahmoja, hänestä tuli kuolemansa jälkeen marttyyrihahmo.

Kuolema šaahin vastaisessa mielenosoituksessa
---------------------------------------------

Ohnesorg opiskeli berliiniläisessä Freie Universität -yliopistossa saksaa ja romaanisia kieliä. Hän osallistui kuolinpäivänään Berliinissä Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin valtiovierailua vastustaneeseen mielenosoitukseen.

Ohnesorg oli aukiolla muutamien muiden mielenosoittajien kanssa ja piti kädessään banneria, jossa vaadittiin autonomiaa Teheranin yliopistolle. Mielenosoituksen kuluessa poliisi Karl-Heinz Kurrasin ampuma laukaus tappoi Ohnesorgin.

Surmaa seuranneessa oikeudenkäynnissä toimi asianajajana myöhemmistä RAF-yhteyksistään tunnettu Horst Mahler.*lähde?* Surmaluodin ampunut poliisi vapautettiin syytteistä pian tapahtuman jälkeen ja vielä uudestaan vuonna 1970. Kurrasin aiheutti suurta vastarintaa erityisesti opiskelijoiden keskuudessa. Kurras jatkoi uraansa poliisina eläköitymiseensä saakka. Vuonna 2009 kävi ilmi, että Kurras oli vuodesta 1954 toiminut DDR:n turvallisuuspalvelu Stasin vakoojana. Stasin tarkoitus oli lietsoa väkivaltaa Länsi-Saksassa.

Opiskelijaliikkeen marttyyrihahmo
---------------------------------

Ohnesorgen surma toimi merkittävänä tekijänä vasemmistolaisen opiskelijaliikkeen radikalisoitumisessa, ja Ohnesorg nousi erilaisten radikaalien liikkeiden marttyyrihahmoksi. Hänen arkkuaan oli saattamassa Berliinissä yli 10 000 ihmistä. Liikkeet katsoivat, että surma todistaa valtiojärjestelmän syyllistyvän väkivaltaan kansalaisiaan kohtaan.

Vaikka Ohnesorgista tuli kuolemansa jälkeen opiskelijaliikkeen ikoni, hän oli itse enemmän kiinnostunut kirjallisuudesta kuin politiikasta. Liikkeessä hän ei ollut keskeinen johtohahmo, mutta hän sattui olemaan väärässä paikassa väärään aikaan. Hän oli juuri ennen kuolemaansa mennyt naimisiin raskaana olevan tyttöystävänsä kanssa ja suunnitteli uraa opettajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Misteli von Samuel: Der Schuss, mit dem 1968 begann *Neue Züricher Zeitung*.  2.6.2017. Viitattu 21.7.2017. (saksaksi)
2. ↑  Michael Brettin: 2. Juni 1967 Der Tag, an dem Benno Ohnesorg in Berlin starb *Berliner Zeitung*.  22.5.2017. Viitattu 21.7.2017. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Miksi Länsi-Berliinistä tuli vuoden 1968 kapinapesäke ja mitä siitä on jäljellä nyt? – HS kiersi hullun vuoden avainpaikat *Helsingin Sanomat*.  22.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mazda 121** on Mazdan vuosina 1988–2002 valmistama pieni henkilöautomalli. 121-nimellä on myyty joillain markkinoilla myös Mazda Cosmo- (1975–1981) ja Demio (1996–2002) -malleja. Mazda 121:n korvasi pieni tila-automalli Mazda2.

Mazda 121 DA (1988–1991)
------------------------

Ensimmäisen sukupolven Mazda 121:n valmistus alkoi vuonna 1988. Samaa mallia oli myyty jo aiemmin Ford Festiva- (1986) ja Kia Pride (1987) -nimillä. Auton suunnittelusta vastasi kuitenkin Mazda. Vuodesta 1993 lähtien iranilainen SAIPA valmisti mallia lisenssillä ja kehitti siitä kaksiovisen lavamallin, jollaista auton alkuperäiset valmistajat eivät tarjonneet.

Mazda 121 DB (1991–1996)
------------------------

Toisen sukupolven Mazda 121 tuli markkinoille vuonna 1991. Korimallina oli nyt hatchbackin sijasta pikkuautoissa harvinainen porrasperä. 

Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla mallia myytiin **Autozam Revue**- tai **Mazda Revue** -nimisenä. Autozam oli Mazdan Japanin kotimarkkinoilla vuosina 1990–1994 käyttämä tuotemerkki, jolla se markkinoi pieniä automalleja. 

Suomessa maahantuoja antoi punaisen 121:n kesällä 1992 kuukaudeksi taksikäyttöön Helsinkiin korostaakseen sen taksiehdot täyttäviä sisämittoja, ja hilpeyttä herättänyttä autoa alettiin kutsua "Mummo Ankan autoksi" tai "hassumobiiliksi". Auto oli pääpalkintona Kolmoskanavan *Megavisassa*, joskin voiton todennäköisyys oli Loton päävoittoakin pienempi.

Mazda 121 JASM/JBSM (1996–2002)
-------------------------------

Kolmannen sukupolven Mazda 121 oli uudellennimetty Ford Fiesta, jota valmistettiin samalla tehtaalla Englannissa sisarmallinsa kanssa. Autot erosivat toisistaan vain pienillä yksityiskohdilla. Afrikassa mallia myytiin nimellä **Mazda Soho**. 

Fiesta ja 121 kokivat vuonna 1999 pienen kasvojenkohotuksen, jossa ne saivat uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikön. Uudistuksen myötä Mazda 121:n koritunnukseksi vaihtui JBSM.

Lähteet
-------

1. ↑  History of the Ford Festiva Fordfestiva.com. Viitattu 27.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Mazda 121 (DB11 (Mk1) 121) GoAuto.com.au.  Arkistoitu 6.10.2009. Viitattu 27.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Tuohimaa, Pasi: Pieni punainen taksi kääntää päät.  *Helsingin Sanomat*, 25.8.1992. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Hellman, Heikki: *Koko illan ilo? Kolmoskanava ja television kaupallistuminen Suomessa*, s. 385. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012. ISBN 978-952-222-339-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mazda 121** Wikimedia Commonsissa
**Stine Meland Tomb** (s. 27. kesäkuuta 1986) on norjalainen yleisurheilija, joka kilpailee 400 metrillä ja 400 metrin aidoissa. Tomb edustaa Sportsklubben Vidar -nimistä seuraa.

Sisähallissa Tomb on voittanut Norjan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 2005 ja 2006. Ulkoradoilla hän on voittanut Norjan mestaruuden 400 metrillä vuosina 2005 ja 2010 sekä 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2010. Vuonna 2010 Barcelonassa pidetyissä yleisurheilun EM-kisoissa hän juoksi 400 metrin aidoissa oman ennätyksensä 57,10 sekuntia, mutta ei päässyt välieriin. Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa vuonna 2011 Tomb paransi 400 metrin aitojen ennätyksekseen 56,38 sekuntia. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä juostuaan ajan 57,51.

Ennätykset
----------

| Laji  | Aika (s) | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 metriä | 53,49 | Malmö, Ruotsi | 2. elokuuta 2009 |
| 400 metrin aitajuoksu | 56,38 | İzmir, Turkki | 18. kesäkuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. ↑  Elitegruppen 2011 friidrett.no. Viitattu 5.2.2011. (norjaksi)
2. ↑  400 meter innendørs/indoors friidrett.no. Viitattu 5.2.2011. (norjaksi)
3. ↑  400 meter friidrett.no. Viitattu 5.2.2011. (norjaksi)
4. ↑  400 meter Hekk/Hurdles friidrett.no. Viitattu 5.2.2011. (norjaksi)
5. ↑  Stine Tomb perset adressa.no.  Arkistoitu 28.7.2010. Viitattu 5.2.2011. (norjaksi)
6. 1 2  Stine Meland Tomb Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |