**Araukariat** (*Araucaria*) on araukariakasvien heimoon kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu 19 lajia ainavihantia puita, joita esiintyy luonnonvaraisena hajanaisella alueella eteläisellä pallonpuoliskolla Etelä-Amerikassa, Australaasiassa sekä joillakin Tyynenmeren saarilla. Araukarioita on monesti kutsuttu "eläviksi fossiileiksi", sillä sukuun tunnistettavasti kuuluvia puita oli olemassa jo jurakaudella.

Nimet
-----

Suvun nimet viittaavat Etelä-Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluviin mapucheihin lukeutuviin pehuencheihin, joita kutsuttiin aiemmin nimellä *Araucano*. Pehuenchet ovat perinteisesti asuneet chilenaraukarian (*Araucaria araucana*) luontaisella elinalueella, ja keränneet puun siemeniä ruoaksi.

Kuvaus
------

Araukariat ovat ainavihantia, pihkaisia puita. Oksat haarautuvat yleensä rungosta säännöllisinä kiehkuroina. Varret ovat pitkään tiheään kasvavien lehtien peittämiä. Nuorilla puilla oksitus ulottuu maahan asti, mutta vanhemmiten puilla on usein korkealle oksaton runko. Latvuksen muoto vaihtelee kapean pylväsmäisestä leveän sateenvarjomaiseen. Silmut ovat suhteellisen pieniä ja silmusuomuttomia. Rungon kuori voi hilseillä suomumaisina tai suurina levyinä, tai kapeampina vaakasuuntaisina liuskoina.

Lehdet ovat monivuotisia, ruodittomia ja asennoltaan kierteisiä. Ne säilyvät joillakin lajeilla pitkään rungossakin. Lehtien muoto vaihtelee neulasmaisesta suomumaiseen ja suikeaan. Joillakin lajeilla on erillisiä muodoltaan ja kooltaan eroavia varhais- ja myöhäislehtiä. Lehdet ovat yleensä abaksiaaliselta eli selänpuoleiselta pinnaltaan kölillisiä. Lehtien laidat voivat olla ehyitä, hienohampaisia tai nystyisiä. Ilmarakoja on tavallisesti lehden kummallakin pinnalla, mutta enemmän adaksiaalisella eli vatsanpuoleisella pinnalla. Lehdessä on tavallisesti useita johtojänteitä ja pihkatiehyitä. Lehdet karisevat yleensä pienempien oksanhaarojen kanssa kokonaisina.

Araukariat voivat lajista riippuen olla yksikotisia, jolloin erilliset hede- ja emikukinnot sijaitsevat samassa puuyksilössä tai kaksikotisia, jolloin ne sijaitsevat eri yksilöissä. Kukinnot kasvavat yksittäin ja voivat kehittyä kärki- tai hankasilmuihin. Niiden tyvellä on yleensä useita tukilehtiä. Hedekukintojen eli hedekäpyjen muoto vaihtelee lieriömäisestä munanmuotoiseen. Ne ovat aluksi pystyjä, mutta usein pölytyksen aikaan riippuvia, ja karisevat pian pölytyksen jälkeen. Hedekukinto koostuu lukuisista rangan ympärille kierteisesti asettuneista hedelehdistä. Hedelehti koostuu kapeasta varresta ja sen kärjessä olevasta lavasta. Lapa voi olla muodoltaan kolmiomainen, vinoneliömäinen tai kilpimäinen. Hedelehdessä on 6–20 siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.

Emikukinnot eli kävyt ovat yleensä pyöreitä, suuria ja pihkaisia. Kävyt koostuvat kierteisesti paksun rangan ympärille asettuneista suomuista. Suomut itsessään koostuvat suuremmasta peitinsuomusta ja sen ympäröimästä pienemmästä emisuomusta, jotka ovat osittain yhteenkasvaneet. Kävyt kypsyvät tavallisesti toisena vuotenaan ja hajoavat kypsyttyään käpysuomujen karistessa, jolloin siemenet leviävät ympäristöön. Siemenet ovat siivettömiä ja muodoltaan kiilamaisia. Itäminen on yleensä epigeeistä eli maanpäällistä, jolloin sirkkalehdet nousevat maan pinnalle, mutta queenslandinaraukarialla (*Araucaria bidwillii*) hypogeeista, jolloin ne jäävät maan pinnan alle.

* Queenslandinaraukarian (Araucaria bidwillii) suikeita lehtiä.Queenslandinaraukarian (*Araucaria bidwillii*) suikeita lehtiä.
* Norfolkinaraukarian neulasmaisia varhaislehtiä.Norfolkinaraukarian neulasmaisia varhaislehtiä.
* Norfolkinaraukarian suomumaisia myöhäislehtiä.Norfolkinaraukarian suomumaisia myöhäislehtiä.
* Chilenaraukarian suuria hedekukintoja.Chilenaraukarian suuria hedekukintoja.
* Käpysuomut irtoavat siementen kypsyttyä. Parananaraukaria (Araucaria angustifolia)Käpysuomut irtoavat siementen kypsyttyä. Parananaraukaria (*Araucaria angustifolia*)

Luokittelu
----------

Araukariat ovat araukariakasvien heimoon kuuluvia havupuita. Suvun nykyisin elävät lajit voidaan jakaa sekä kasvienosien ulkomuodon että geneettisen tutkimuksen perusteella selvästi neljään sektioon, joissa on yhteensä 19 lajia. Näiden nykyisin elävien lajien lisäksi sukuun on kuvattu useita esihistoriallisia lajeja.

* sektio *Araucaria* – Etelä-Amerikka
	+ parananaraukaria (*Araucaria angustifolia*)
	+ chilenaraukaria eli suomuaraukaria (*Araucaria araucana*)
* sektio *Bunya* – itäinen Australia
	+ queenslandinaraukaria (*Araucaria bidwillii*)
* sektio *Intermedia* – Uusi-Guinea
	+ papuanaraukaria (*Araucaria hunsteinii*)
* sektio *Eutacta* – Uusi-Kaledonia, Norfolkinsaari, Uusi-Guinea ja itäinen Australia
	+ *Araucaria bemieri*
	+ *Araucaria biramulata*
	+ pilariaraukaria (*Araucaria columnaris*)
	+ australianaraukaria (*Araucaria cunninghamii*)
	+ norfolkinaraukaria eli huonearaukaria tai huonekuusi (*Araucaria heterophylla*)
	+ *Araucaria humboldtensis*
	+ *Araucaria laubenfelsii*
	+ *Araucaria luxurians*
	+ *Araucaria montana*
	+ *Araucaria muelleri*
	+ *Araucaria nemorosa*
	+ *Araucaria rulei*
	+ *Araucaria schmidii*
	+ *Araucaria scopulorum*
	+ *Araucaria subulata*

* Vanhan chilenaraukarian latvus on muodoltaan sateenvarjomainen.Vanhan chilenaraukarian latvus on muodoltaan sateenvarjomainen.
* Parananaraukarian leveä latvus.Parananaraukarian leveä latvus.
* Pilariaraukarialla on kapean pylväsmäinen latvus.Pilariaraukarialla on kapean pylväsmäinen latvus.
* Queenslandinaraukarian leveän kartiomainen latvus.Queenslandinaraukarian leveän kartiomainen latvus.

Levinneisyys
------------

Esihistoriallisen *Araucaria mirabilisin* fossiilinen käpy.
Araukarioilla on hyvin hajanainen levinneisyys. Niitä esiintyy luonnonvaraisena Australiassa, Indonesiassa, Papuassa-Uudessa-Guineassa, Uudessa-Kaledoniassa, Norfolkinsaarella sekä Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Brasiliassa ja Chilessä. Selvästi suurin lajirunsaus on Uudessa-Kaledoniassa, jossa kasvaa kotoperäisenä 13 suvun 19 lajista.

Aiemmin kehityshistoriansa aikana araukarioita on kasvanut huomattavasti laajemmalla alueella sekä eteläisellä että pohjoisella pallonpuoliskolla. Suvun ei uskota koskaan ylittäneen valtameriä, vaan levittäytyneen nykyisen Etelä-Amerikan, Australian ja Uuden-Kaledonian alueiden välillä ennen kuin maa-alueet erkanivat toisistaan aikaisemman Gondwanan mantereen hajotessa liitukaudella yli 100 miljoonaa vuotta sitten.

Elinympäristö ja ekologia
-------------------------

Araukarioita kasvaa luonnossa monentyyppisissä olosuhteissa. Monet lajit, kuten parananaraukaria, queenslandinaraukaria ja papuanaraukaria kasvavat harvakseltaan ylispuuna monilajisissa metsissä. Chilenaraukaria kasvaa lämpimänlauhkeissa, kosteissa vuoristometsissä, kun taas parananaraukaria kasvaa kuivemmissa metsissä sekä myös avoimemmilla, savannimaisilla alueilla. Queenslandinaraukaria ja papuanaraukaria kasvavat trooppisissa sademetsissä. Useimmat Uuden-Kaledonian lajit puolestaan ovat pienikokoisia puita, jotka ovat sopeutuneet kasvamaan alueelle tyypillisillä vähäravinteisilla serpentiinimailla.

Kulttuurillinen ja taloudellinen merkitys
-----------------------------------------

Paahdettuja chilenaraukarian siemeniä kuorineen ja kuorittuina.
Usean araukarian suuret siemenet ovat syötäviä. Chilenaraukarian siemenillä on ollut tärkeä asema niiden levinneisyysalueella asuneiden mapuchejen kulttuurissa. Siemenet ovat perinteisesti olleet tärkeä osa mapuchejen ruokavaliota talvella, ja puulla on ollut kansalle myös uskonnollista merkitystä. Queenslandinaraukarian elinalueilla asuneet Australian aboriginaalit ovat perinteisesti keränneet sen siemeniä ruoaksi. Näiden kahden lajin lisäksi myös parananaraukarian siemeniä käytetään ruokana.

Monet araukariat ovat suurikokoisina puina olleet paikallisesti tärkeitä puutavaran lähteinä. Lisäksi useat suvun lajit ovat yleisiä koristepuita subtrooppisen ja trooppisen ilmaston alueilla sekä chilenaraukaria lauhkean ilmaston alueella. Erityisesti norfolkinaraukariaa on pitkään kasvatettu myös huonekasvina. Sitä on myyty Suomessa myös "huonekuusen" nimellä.

Lähteet
-------

* Farjon, Aljos: *A Handbook of the World's Conifers*, s. 185–208. Leiden: Brill, 2010. ISBN 9789004177185. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Farjon 2010, s. 185
2. 1 2 3 4 5 6  Räty, Ella: *Viljelykasvien nimistö*, s. 26. Helsinki: Puutarhaliitto, 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Junikka, Leo & Kurtto, Arto: Araucaria *Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet*. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.1.2016.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  Earle, Cristopher J.: Araucaria *The Gymnosperm Database*.  23.11.2012. Viitattu 24.1.2016. (englanniksi)
5. 1 2 3 4 5  Farjon 2010, s. 195
6. ↑  Farjon 2010, s. 33
7. ↑  Suomen Lajitietokeskus: Pilariaraukaria – *Araucaria columnaris* Viitattu 7.5.2022.
8. 1 2  Farjon 2010, s. 190
9. 1 2  Farjon 2010, s. 203
10. 1 2 3  Farjon 2010, s. 192
11. ↑  Farjon 2010, s. 205
12. ↑  Farjon 2010, s. 206
13. ↑  Farjon 2010, s. 208
14. ↑  Earle, Cristopher J.: Araucaria araucana *The Gymnosperm Database*.  23.11.2012. Viitattu 24.1.2016. (englanniksi)
15. ↑  Farjon 2010, s. 191
16. ↑  Farjon 2010, s. 201
17. ↑  Mitchell, Alan & Wilkinson, John: *Euroopan puuopas*, s. 30. Suomentanut Kurtto, Arto. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2009. ISBN 951-1-14705-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157214
* Wikispecies: Araucaria
* APNI: 98308
* CoL: ZSD
* Conifers.org: Araucaria
* EoL: 14006
* EPPO: 1ARUG
* FoAO2: Araucaria
* FoC: 102440
* Fossilworks: 56175
* GBIF: 2684910
* GRIN: 901
* iNaturalist: 53718
* IPNI: 11620-1
* IRMNG: 1279808
* ITIS: 183481
* NBN: NHMSYS0000456022
* NCBI: 25666
* NZOR: 85328e89-a0a3-4b1b-98c6-6894d8c8369f
* Open Tree of Life: 786680
* PLANTS: ARAUC2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30058753-2
* Tropicos: 40018534
* WFO: wfo-4000002861

 |

 |