recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rauman Taideyhdistys ry** on Raumalla vuonna 1962 perustettu taideyhdistys. Paikkakunnalla toimi jo Rauman Taiteilijaseura, joka oli ammattikuvataiteilijoiden yhdistys. Rauman Taideyhdistys puolestaan oli tarkoitettu harrastajille.

Rauman taidemuseon perustaminen
-------------------------------

Taideyhdistyksen perustamisesta lähtien sen piirissä keskusteltiin taidemuseon perustamisesta Raumalle. Yhdistyksen vuosikokouksessa 25.3.1969 puheenjohtaja, kuvataiteilija Alpo Sarava teki virallisen aloitteen taidemuseon perustamisesta kotitalonsa Pinnalan rakennuksiin. Kaupunki hyväksyi aloitteen ja myönsi museolle vuotuisen avustuksen kesäkuussa 1969. Museota hallinnoimaan perustettiin Rauman Taidemuseon Säätiö, jonka osapuolia olivat Rauman taideyhdistys ja Rauman kaupunki. Pinnalan talo siirtyi säätiön omistukseen heinäkuussa 1969 ja vuonna 1970 avattiin Rauman taidemuseo.

Näyttelytoiminta
----------------

Yhdistyksellä on perustamisesta lähtien ollut aktiivinen näyttelytoiminta. Vain vuonna 1969 ei pidetty näyttelyä, koska yhdistys oli kiireinen Rauman taidemuseon perustamisen parissa. Vuodesta 1974 yhdistys on järjestänyt Ars Rauma –nimisiä kutsunäyttelyitä. Vuodesta 2007 alkaen näyttelyitä on järjestetty joka toinen vuosi.

Yhdistys nykyään
----------------

Taideyhdistys omistaa merkittävän kuvataidekokoelman, jonka teokset on sijoitettu esille julkisiin tiloihin Raumalla. Yhdistys jakaa myös stipendejä Rauman Kuvataidekoulun opiskelijoille sekä kuvataiteessa menestyneelle lukiolaiselle.

Lähteet
-------

* Laura Kokkonen: *70 vuotta taiteilijoiden yhteistyötä. Teoksessa Hyvässä seurassa: Rauman taiteilijaseura 70 vuotta*. Rauma: Rauman taiteilijaseura, 2015. ISBN 978-952-67616-4-0.

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2 3  Laura Kokkonen: *70 vuotta taiteilijoiden yhteistyötä. Teoksessa Hyvässä seurassa: Rauman taiteilijaseura 70 vuotta*, s. 53. Rauma: Rauman taiteilijaseura, 2015. ISBN 978-952-67616-4-0.
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Edmund Dulacin kuvitusta.
**Todellinen prinsessa**, tunnettu myös nimellä **Prinsessa ja herne** (tansk. *Prinsessen på ærten*) on yksi tanskalaisen Hans Christian Andersenin tunnetuimmista saduista. Satu julkaistiin ensi kertaa vuonna 1835, samassa kirjassa kolmen muun tarinan kanssa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Satu kertoo prinssistä, joka haluaisi löytää prinsessan kumppanikseen, mutta ei löydä sopivaa. Eräänä myrskyisenä yönä nuori nainen ilmestyy prinssin linnan ovelle pyytäen suojaa myrskyltä. Hän väittää olevansa prinsessa. Kuningatar, prinssin äiti, testaa puhuuko nainen totta piilottamalla herneen hänen vuoteeseensa, neljänkymmenen päällekkäin ladotun patjan alle, joiden välissä oli untuvahöyheniä. Aamulla nainen valittaa ettei nukkunut yhtään yön aikana, koska jokin kova pisteli hänen ihoaan ja lisäksi hän oli yltä päältä mustelmilla. Se todisti hänet todelliseksi prinsessaksi.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* H.C. Andersen: Todellinen prinsessa *tikankolo.net*.  Arkistoitu 23.3.2016. Viitattu 16.12.2017.
* H.C. Andersen: The Princess on the Pea H.C. Andersen-Centret, Institut for Kulturvidenskaber ved. Viitattu 16.12.2017 (englanniksi).
**Suomen Huolto** oli jatkosodan ja sitä seuranneiden pulavuosien aikana toiminut, vapaaehtoista kansalaisten huoltoa tehneiden järjestöjen keskuselin, jonka tarkoituksena oli taata avustustyön tasapuolisuus ja tarkoituksenmukaisuus. Järjestön edeltäjä oli talvisodan jälkeen perustettu Suomen huollon komitea. Virallisesta kansanhuollosta vastasi kansanhuoltoministeriö.

Historia
--------

Suomen Huolto perustettiin vuonna 1941. Järjestö välitti ulkomailta, lähinnä Ruotsista, Tanskasta, Sveitsistä ja Yhdysvalloista aineellista apua pääasiassa sotaleskille ja -orvoille, sotainvalideille ja siirtoväelle. Suomen Huolto suoritti myös välitöntä avustustyötä lääninkeskusten ja paikallisten vapaan huollon keskusten kautta, etenkin Pohjois-Suomessa. Avustuksia jakaessaan järjestö käytti maan eri osien välillä tarveharkintaa. Suomen Huollon sääntöjen mukaan sen jäseneksi pääsi järjestö tai muu huoltoelin, joka toimi hädänalaiseen asemaan joutuneen väestön hyväksi. Vuoden 1941 lopussa Suomen Huollossa oli kaikkiaan 19 jäsenjärjestöä, muiden muassa Suomen Punainen Risti, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Aseveljien Liitto, Lotta-Svärd ja Pelastusarmeija.

Avustustoiminnan kokonaisarvo oli noin 14 miljardia silloista markkaa (nykyrahassa vajaat 500 miljoonaa euroa). Vuosina 1942–1949 Suomen Huolto toteutti Kansanavun suurkeräykset, jotka tuottivat noin 1,2 miljardia markkaa (noin 40 miljoonaa euroa). Tunnetussa Kansanavun suurkeräysjulisteessa oli kuvattuna evakkomatkalla ollut poika ja teksti "Oletko auttanut minua?".

Suomen Huolto isännöi vuonna 1950 Yhdysvaltain presidentin Franklin D. Rooseveltin lesken Eleanor Rooseveltin vierailua Suomessa. Katsottuaan tehtävänsä tulleen suoritetuksi Suomen Huolto lopetti toimintansa vuonna 1952.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja (osa 8), 1964

### Viitteet

1. ↑  Jari Leskinen ja Ari Juutilainen: *Talvisodan pikkujättiläinen,* s. 861. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Suomen Huollon asiakirjoista (Arkistolaitos)
* Kansanapu auttaa sodan keskellä, Ylen Elävä arkisto
**Tutkinto-Yuan** (kiin.: 考試院; pinyin: *Kǎoshì Yuàn*) on Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtiollinen virasto, jonka vastuulla on virkamiesten vaadittavan koulutustason varmistaminen. Virasto myös asettaa pätevyysvaatimuksen kaikille valtion virkamiehille.

Syy Tutkinto-Yuanin perustamiseen ja olemassaoloon on se, että Taiwanin perustuslaki vaatii virkamiesten nimittämistä avoimesti pätevien virkamiesten keskuudesta. Perustuslaki kieltää yksiselitteisesti nimittämästä virkaan sellaista henkilöä, jolla ei ole muodollista pätevyyttä.

Historia
--------

Kiinassa on Tang-dynastian ajoilta lähtien ollut jonkinlainen koe tai virallinen tutkintovaatimus virkamiehiksi pyrkiville henkilöille. Perinteisesti kokeeseen on liittynyt Kungfutsen kirjoituksien ulkoa opiskelua. Myös muita klassikoiden opiskelu oli pakollista. Kokeen tarkoitus ainakin teoriassa oli se, että yhteiskunnan kannalta tärkeät virat menivät päteville virkamiehille riippumatta näiden sosioekonomisista lähtökohdista. Käytännössä kuitenkin vain virkamiesten ja muuten ylemmän sosiaaliluokan lapsilla oli mahdollisuudet opiskella kokeeseen. Köyhempien perheiden lapset tarvitsivat usein rikkaan sponsorin.

Nykymuotoinen Tutkinto-Yuan on yksi Taiwanin viidestä Yuanista, jotka liittyvät Sun Yat-senin ideaan Kiinan tasavallan hallinnosta, joka puolestaan perustuu laajennettuun ideaan vallan kolmijako-opista. Tämä vallan viisijako-oppi on Taiwanin hallinnon erityispiirre ja Taiwan on ainoa demokraattinen maa, jossa tätä sovelletaan.

Virasto aloitti toimintansa 6. tammikuuta 1930. Samassa yhteydessä sen alaisuuteen perustettiin kaksi ministeriötä: virkamiesministeriö ja tutkintojen ministeriö.

Nykyään
-------

Nykyään Tutkinto-Yuaniin kuuluu kahden alkuperäisen ministeriön lisäksi myös virkamiesten työsuojelusta, oikeusturvasta ja jatkuvasta oppimisesta vastaava komissio.

Vuonna 2020 Tutkinto-Yuanin presidentiksi nimettiin Huang Jong-tsun, joka on aikaisemmin toiminut maansa opetusministerinä.

Taiwanissa on käyty jonkin verran keskustelua sekä Tutkinto-Yuanin että Valvonta-Yuanin lakkauttamista.

Galleria
--------

* Tutkinto-Yuanin päämajan julkisivuTutkinto-Yuanin päämajan julkisivu

Lähteet
-------

1. ↑  Examination Yuan  2022. english.president.gov.tw. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Constitution of the Republic of China (Taiwan)  1947. Office of the President. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  For More than 1200 Years, Political Candidates in China Took a Test *ThoughtCo*. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Five-Power Constitution  2022. Encyclopædia Britannica. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Examination Yuan at odds with self *Taipei Times*.  7.8.2020. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
6. ↑  A Brief History of the Examination Yuan  2022. Examination Yuan. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
7. ↑  Government Agencies  6.1.2022. Ministry of Foreign Affairs. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
8. ↑  Taiwan's legislature agrees to form constitutional amendment committee *Taiwan News*.  14.9.2020. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Bully on myös PlayStation 2 -peli Canis Canem Edit pohjoisamerikkalainen markkinointinimi.*

**Bully** on Larry Clarkin ohjaama elokuva, joka perustuu tositapahtumiin ja niiden pohjalta Jim Schutzen kirjoittamaan romaaniin *Bully: A True Story of High School Revenge*. 
Elokuva sai ensi-iltansa 15. kesäkuuta 2001.

Elokuva
-------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Bully kertoo joukosta lähiönuoria, jotka päättävät yhdessä murhata koulukiusaaja Bobby Kentin. Marty Puccio ja hänen tyttöystävänsä Lisa Connelly pistävät juonen alulle, kun he kyllästyvät Kentin jatkuvaan ahdisteluun ja psykologiseen sodankäyntiin. Mukaan liittyy lopulta myös muita nuoria, joista kaikilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä Kentin kanssa. He joutuvat kuitenkin huomaamaan, ettei murhaaminen ole kovin helppoa, kun ryhmä ei ole yhtenäinen eikä kunnon suunnitelmaa ole.

Käsikirjoittaja David McKenna veti nimensä pois elokuvan tuotantotiedoista, sillä Clark ei pitänyt hänen Hollywood-tyyppisistä ratkaisuistaan ja ohjasi lopulta vain kirjan pohjalta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Elokuva ja tositapahtumat
-------------------------

Bobby Kentin murha tapahtui vuonna 1993, mutta elokuvan tapahtumat sijoittuvat nykypäivään. Myöskään kaikki näyttelijät eivät muistuta esittämiään henkilöitä. Kent oli oikeasti iranilaissyntyinen, mitä ei kuitenkaan elokuvasta huomaa. Lopussa kerrotaan osallisille annetut tuomiot, mutta kaikki naispuoliset henkilöt ja Dzvirko on jo vapautettu. Puccion kuolemantuomio muutettiin lopulta elinkautiseksi hänen nuoren ikänsä ja olemattoman rikoshistoriansa vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  arvostelu skenet.fi
2. ↑  findlaw.com

Kirjallisuutta
--------------

* Jim Schutze: *Bully: A True Story of High School Revenge*. Harpercollins, 1998. ISBN 0-380-72333-6.

Aiheesta muualla
----------------

* MTV:n elokuva-arvostelu
**Solkulla** on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1916 rakennettu huvila. Huvilan rakennutti virolainen paroni E. von Unger-Sternberg asuinrakennuksekseen. Solkulla edustaa varhaista 1920-luvun klassismia. Von Unger-Stenbergien perhe asui Solkullassa 1950-luvulle asti, jolloin rakennus myytiin Lohja Oy:lle. Huvila on ollut yksityisomistuksessa vuodesta 1997 lähtien.

Arkkitehtuuri
-------------

Solkullan asuinrakennuksessa on mansardikatto, joka on päistään aumattu. Rakennuksen kellarissa sijaitsee juures- ja talouskellarit. Solkullan ulkoasussa huomaa vaihtelevan suuntaisen vuorilaudoituksen ja risti-ikkunat. Alkuperäiset uunit on purettu 1960-luvulla, jolloin asennettiin ölykeskuslämmitys. Rakennuksen yläkertaan rakennettiin samalla sauna.

Solkulla on säilynyt ulkoasultaan erittäin hyvin alkuperäisessä muodossaan. Rakennuksen alkuperäinen puuleikkauksin koristeltu pääovi on kunnostettu ja ympäröivässä puutarhassa on jäljellä paljon vanhoja puutarhakasveja. Talon eteläpuolella sijaitsee maakellari, jota on käytetty viini- ja jääkellarina. Solkullan koillispuolella sijaitsee autotalli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katariina Ockenström: Lohjan rakennetun kulttuuriympäristön inventointiluettelo  2007. Lohjan kaupunkisuunnittelukeskus ja Lohjan Museo 2007. Viitattu 22.1.2022.
**Capella** on evankelis-luterilainen kirkkotila Siuntiossa, Uudellamaalla. Capella sijaitsee Siuntion asemalla liikekeskuksessa ja sen omistaa Siuntion seurakuntayhtymä. Siuntion seurakunta hankki ja remontoi tilan Tor Perklénin testamenttivarojen turvin ja tila vihittiin kirkoksi vuonna 2002. Itse liikekeskus on rakennettu 1980-luvun alussa.

Capellassa sijaitsee taiteilija Pauno Pohjalaisen veistos Elämän puu. Itse tila jakaantuu kirkkosaliin, keittiöön, aulaan ja kokoustilaan, joka on Tor Perklénin mukaan nimetty Tuurinkammariksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Capella *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 1.3.2022.
2. ↑  Aseman Liikekeskus Kiinteistö Oy - Y-tunnus: 0498533-7 - Yritystiedot, taloustiedot, päättäjät & hallituksen jäsenet *www.finder.fi*. Viitattu 1.3.2022.

Uudenmaan kirkot (pois lukien Espoo, Helsinki ja Vantaa)
Askola –
Bromarv –
Capella (Siuntio) –
Degerby –
Fagervik –
Haapajärvi –
Hanko –
Hyvinkää (ev.lut.) –
Hyvinkää (ortod.) -
Hyvinkää (vanha) –
Inkoo –
Järvenpää (ev.lut.) –
Järvenpää (ortod.) –
Karjaa –
Karkkila –
Karjalohja –
Kauniainen –
Kellokoski –
Kerava –
Kirkkonummi –
Klaukkala (ev.lut.) –
Klaukkala (ortod.) –
Kytäjä –
Kärkölä –
Lapinjärvi –
Lapinjärvi (pikku kirkko) –
Lappohja –
Liljendal –
Lohja –
Lohja (tsasouna) –
Loviisa –
Masala –
Merikappeli (Upinniemi) –
Mustio –
Myrskylä –
Mäntsälä –
Nummi –
Nurmijärvi –
Pernaja –
Pohja –
Porvoo –
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko –
Pornainen –
Pukkila –
Pusula -
Rajamäki –
Ruotsinpyhtää –
Sammatti –
Sipoo (uusi) –
Sipoo (vanha) –
Siuntio –
Snappertuna –
Söderkulla –
Tammisaari –
Tenhola –
Tuusula –
Täktom (kappeli) –
Vihti
Kiovan kakku
**Kiovan kakku** (ukr. київський торт, *kyjivskyi tort*) on ukrainalainen Kiovasta kotoisin oleva jälkiruokakakku.

Kiovan kakkuja ikonisissa valko-vihreissä peltirasioissaan
Kakku sai alkunsa Kiovan Karl Marxin konditoriotehtaalla, jossa se kehitettiin vuonna 1956. Nykyään kakkuja valmistaa virallisesti Roshen, joka nykyään omistaa alkuperäisen konditoriotehtaan. Roshen on ainut ukrainalainen valmistaja, joka käyttää kakun alkuperäistä reseptiä. 1970- ja 1980-luvuilla kakku oli suosittu ympäri Neuvostoliittoa.

Kakussa on kaksi kerrosta, jotka sisältävät marenkia ja hasselpähkinää. Kostuttamiseen käytetään jälkiruokaviiniä. Kakku on päällystetty suklaakuorrutuksella, jonka päälle lisätään voikreemiä koristeellisesti pursotettuna. Kakun nettopaino on kilon verran.

Alkujaan kakussa käytettiin saksanpähkinöitä, mutta ne vaihdettiin myöhemmin cashew- tai hasselpähkinöihin. Pähkinämurskaa voidaan myös ripotella kakun päälle ja jättää se tämän jälkeen kylmenemään, mikä puolestaan vaikuttaa kakun päällisen rakenteeseen.

Kakkuja myydään perinteikkäässä valko-vihreässä peltirasiassa, jonka kannessa on kuvattu pähkinäpuu. Rasia on kääritty punaiseen nauhaan.

Kiovan kakku on joutunut myös ruokaväärennöksen kohteeksi. Aidon kakun tunnistaa lopulta siitä, että leivontapäivä on laserkaiverrettu kakun peltirasiaan, kun taas väärennökset käyttävät tarroja. Väärennökset ovat myös yleensä kosteampia kuin aidot kakut ja niissä käytetään maapähkinöitä hasselpähkinöiden sijaan.

Lähteet
-------

1. ↑  5 Soviet brands that survived in Ukraine *The Odessa Journal*.  2.12.2021. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Cakes  2022. Roshen. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Ретро відео про Київський торт, рецепт якого винайшли на Київській фабриці (нині Рошен)  4.7.2017. ROSHEN Confectionery Corporation. Viitattu 8.3.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  «Київський» Roshen.  Arkistoitu 2013. Viitattu 8.3.2022. (ukrainaksi)
5. ↑  Top 10 Most Popular Ukrainian Dishes  18.2.2022. TasteAtlas. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
6. 1 2  Having a tasty piece of Kyiv *KyivPost*.  8.12.2011. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
Finnboardin logo vuodelta 1980.
Finnboard toimi Finnpapin ja Finncellin tavoin Eteläesplanadi 2:ssa Helsingin Kauppatorin laidalla.
**Finnboard** eli **Suomen Kartonkiyhdistys** oli vuosina 1943–1996 toiminut suomalaisen kartonkiteollisuuden myyntiyhdistys, jonka tarkoituksena on jäsentensä kartonkituotannon markkinointi sekä kotimaahan että vientimarkkinoille. Suomen Kartonkiyhdistys perustettiin vuonna 1942 ja sen toiminta alkoi seuraavan vuoden alusta. Yhdistyksen jäsenet olivat siihen asti kuuluneet joko Suomen Paperitehtaitten Yhdistykseen tai Suomen Puuhiomoyhdistykseen. Finnboard-osa lisättiin yhdistyksen nimeen vuonna 1966.

1980-luvun alussa Finnboardin myyntimäärä oli kovassa kasvussa, ja vuonna 1981 se ylsi ensi kerran kahteen miljardiin markkaan. Toimitettu tonnimäärä oli 908 tuhatta tonnia, ja viennin osuus oli noin 80 prosenttia. Vienti suuntautui pääosin Länsi-Euroopan maihin, ja Neuvostoliiton osuus oli viidennes. Vuonna 1993 Finnboardin myynti oli 4,4 miljoonaa markkaa, ja 70 prosenttia siitä oli peräisin Metsäliitto-ryhmän Metsä-Serlalta ja Metsä-Botnialta. Muut Finnboardin loppuvuosien jäsenyritykset olivat Yhtyneet Paperitehtaat, Kyro Board and Paper Ltd, Savon Sellu Oy ja Vääräkosken Pahvi Oy.

Suomen liityttyä Euroopan unioniin Finnboardin toiminta kilpailijoiden yhteistyöorganisaationa tuli mahdottomaksi kartellisäännösten takia. Finnboard sulautettiin 1996 osaksi Metsä-Serla-yhtymää.

Toimitusjohtajia
----------------

* Björn Starck 1942–

Lähteet
-------

1. ↑  Iivonen, Jyrki: Paperiyhdistys Finnpap siirtyy UPM-Kymmenelle.  *Helsingin Sanomat*, 20.1.1996, s. 24. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  Suomen Kartonkiyhdistys, paperiteollisuuden uusi myyntijärjestö.  *Helsingin Sanomat*, 20.12.1942, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
3. 1 2 3  Dnro 192/61/96 Horisontaalinen yhteistyö kartonkiteollisuudessa  10.3.2000. Kilpailuvirasto. Viitattu 8.1.2013.
4. ↑  Finnboardin myynti 2 mrd.  *Helsingin Sanomat*, 23.1.1982, s. 25. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Finnboardin toimitukset putosivat viime vuonna.  *Helsingin Sanomat*, 11.1.1994, s. 17. Näköislehti (maksullinen).

Katso myös
----------

* Converta
* Finncell
* Finnpap
* Transfennica

Kirjallisuutta
--------------

* Kannel, T. K.: *Suomen kartonkiyhdistys 1943–1967*. 1968.
* Laiho, Sinikka: *Vuosisata Suomen kartonkiteollisuuden sillanrakentajana. Suomen Puuhiomoyhdistys 1983–1942. Suomen Kartonkiyhdistys - Finnboard 1943–1996*. Metsä-Serla Oyj 1998. ISBN 951-98065-0-4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Havaijin edustajainhuone** (engl. *Hawaiʻi House of Representatives*, havaijiksi *Hale ʻAhaʻōlelo Makaʻāinana*) on Havaijin osavaltion lainsäädännöllisen elimen alahuone. Ylähuoneena toimii Havaijin senaatti. Edustajainhuone koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan virkaan kahden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa.

Havaijin lainsäädäntöelinten edustajien katsotaan olevan lähes täysipäivisesti edustajan työssä (noin 80 %). Suurin osa Yhdysvaltain osavaltioiden paikallisparlamenteista on osa-aikaisia virkoja, eli edustajat tekevät töitä politiikan ulkopuolella mm. turvatakseen oman elantonsa.

Edustajainhuone tekee töitä 18 valiokunnassa.

Vuodesta 2017 lähtien edustajainhuoneen puhemiehenä on toiminut demokraattien Scott Saiki.

Lähteet
-------

1. ↑  Hawaii.gov  2022. Hawaii.gov. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Full- and Part-Time Legislatures  28.7.2021. ncsl.org. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Committees  2022. capitol.hawaii.gov. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Hawaii Speaker Scott Saiki Named President-Elect of NCSL  8.8.2019. ncsl.org. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
**Taiwanin poliisiyliopisto** (kiin.: 中央警察大學; pinyin: *Zhōngyāng Jǐngchá Dàxué*; kirjaimellisesti: 'Keskuspoliisin yliopisto') on Taiwanin, eli Kiinan tasavallan, poliiseille tarkoitettu yliopistotason korkeakoulu.

Yliopiston nykyisenä kanslerina toimii Chen Che-wen.

Yliopisto perustettiin vuonna 1936 ja se toimi aluksi Nanjingissa ja opinnot kestivät kaksi vuotta. Kiinan tasavallan vetäydyttyä Taiwaniin vuonna 1950 yliopisto suljettiin väliaikaisesti ja avattiin uudelleen vasta vuonna 1954. Kolme vuotta myöhemmin otettiin käyttöön nelivuotiset tutkinto-ohjelmat. Ensimmäisenä kanslerina toimi Tšiang Kai-šek. Nykyisin yliopiston pääkampus sijaitsee Taoyuanin kaupungissa.

Yliopisto koostuu kolmesta tiedekuntaa vastaavasta yksiköstä (engl. *college*):

* Oikeushallinnon yksikkö
* Luonnontieteellinen ja tekninen yksikkö
* Yleisen opetuksen yksikkö

Lähteet
-------

1. ↑  President  19.10.2009. Central Police University.  Arkistoitu 2.3.2022. Viitattu 4.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Training Society's Law Enforcers at the Central Police College  1987. Taiwan Panorama. Viitattu 4.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Central Police University in Taiwan  2022. alluniversity.info. Viitattu 4.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  Academic  20.10.2009. Central Police University.  Arkistoitu 4.5.2022. Viitattu 4.5.2022. (englanniksi)
**Tuumastukki (Tumstocken)** oli naisarkkitehtien perustama kaksikielinen ammatillinen kerho, joka toimi vuosina 1919–1924. Kerho perustettiin Helsingin teknillisessä korkeakoulussa 1910-luvulla opiskelleiden naisarkkitehtien toimesta, koska naisilla ei ollut toimintamahdollisuuksia miesarkkitehtien hallinnoimissa yhteisöissä. Kerhon toimintaan kuuluivat esitelmät, retket, juhlat ja leikkimieliset arkkitehtuurikilpailut. Tuumastukin jäseniä olivat Agda Aspelin, Aili-Salli Ahde, Aino Marsio, Elina Nissilä, Elsa Arokallio, Elsi Borg, Elli Ruuth, Eva Kuhlefelt-Ekelund, Hanna-Liisa Kalliala, Kerstin Holmberg, Salme Cornér sekä Sylvi Erikson. Valtaosa Tuumastukin jäsenistä oli aktiivisia myös vuonna 1942 perustetussa Architectassa. Tuumastukin kerhopäiväkirja säilytetään Architectan arkistokokoelmassa Kansallisarkistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suominen-Kokkonen, Renja: *The Fringe of a Profession - Women as Architects in Finland From the 1890s to the 1950s*. Suomen muinaismuistoyhdistys, 1992.
2. ↑  Tyvelä, Hanna: "Naisliikkeen arkkitehti Wivi Lönn", *Kummala, Petteri (toim.): Wivi Lönn 1872-1966 Arkkitehti*, s. 135-136. Parvs, 2022.
3. ↑  Tuumastukin päiväkirja, Kansallisarkisto
1700-luvun karibiperhe John Gabriel Stedmanin maalaamana.
**Karibit** oli kansa, joka asutti Antillien saaria ennen eurooppalaisten tuloa. Se antoi nimen koko Karibian alueelle. Karibit olivat sotaisaa kansaa ja taitavia purjehtijoita, joten he syrjäyttivät monin paikoin rauhallisempia heimoja kuten arawakit.

Karibien kylät olivat pieniä, niissä asui usein vain yhden suvun jäseniä. Miehet kalastivat, naiset viljelivät tomaatteja, perunaa, maapähkinöitä, ananasta, kurpitsaa, maniokkia ja maissia. Miehet tekivät myös sotaretkiä joissa he kävivät jousien, myrkkynuolten, keihäiden ja nuijien avulla arawakien pitkien veneiden kimppuun ja ryöstivät naisia. Arawakien mukaan karibit myös keittivät arawak-miehiä rituaaliseksi ateriaksi, mutta ihmissyöntiä ei ole vahvistettu.

Eurooppalaisten tulo lopetti karibien valtakauden alueella. Nimitys garifuna eli *mustat karibit* viittaa afrikkalaisten orjien ja karibien jälkeläisiin.

Kristityn lähetysjärjestön Joshua-projektin mukaan karibinkielen puhujia on edelleen Venezuelassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa ja Brasiliassa.

Karibien kielestä väitetään lainautuneen eurooppalaisiin kieliin joitakin sanoja, kuten hurrikaani, iguaani ja kannibaali.

Katso myös
----------

* Dominican karibit

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Pre-European Population Caribbean Islands: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
2. ↑
3. ↑  Carib – Peoples speaking as Primary Language *Joshua Project*. Aa ministry of the U.S. Center for World Mission. Viitattu 3.11.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karibit** Wikimedia Commonsissa
Metsästäjä Herne. George Cruikshankin piirros.
**Metsästäjä Herne** (engl. *Herne The Hunter*) on englantilaisessa kansanperinteessä ja kirjallisuudessa, esimerkiksi William Shakespearen näytelmässä *Windsorin iloiset rouvat* esiintyvä aavemainen metsästäjä, jonka on kerrottu kummittelevan öisin Windsorin metsässä. 

Shakespearen esittämän tunnetun kertomuksen mukaan Herne olisi alun perin ollut Windsorin metsän kuolevainen metsänvartija. Itse tarina on variaatio laajalle levinneestä "villiä metsästäjää" (engl. *The Wild Huntsman*) käsittelevästä tarina-aiheesta, jonka tyypillisessä muodossa intohimoinen metsästäjä tekee sopimuksen paholaisen kanssa ja on sen vuoksi tuomittu metsästämään ikuisesti. Herne on kuvattu sarvipäisenä miehenä, joka ratsastaa metsässä öisin, erityisesti myrskyöinä. Hernen on kerrottu ilmestyneen itsensä mukaan nimetyn Hernen tammen (engl. *Herne’s oak*) luona, vahingoittaneen karjaa ja saaneen sen lypsämään verta, pitäneen melua, kalistaneen kahleita ja ilmestyneen ajoittain myös kuolevaisille.

Hernen tammi oli noin 700-vuotias, kun se kaatui tuulessa vuonna 1863. Nuori kuningatar Viktoria lahjoitti tammentaimen, joka istutettiin kaatuneen puun paikalle.

Katso myös
----------

* Cernunnos
* Vihreä mies

Lähteet
-------

1. ↑  Shakespeare, William. *Windsorin iloiset rouvat*, 4. näytös, 4. kohtaus.
2. 1 2  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Herne The Hunter *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 11.10.2020. (englanniksi)
JurvansaloHännilänsalmen silta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
ViitasaariKeski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Keitele |
| Korkein kohta | 
160,9 m *lähde?* |

Väestö| Asutuskeskukset | 
Isoaho ja Miekkarinne |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Jurvansalo** on Keiteleen saari Viitasaarella lähellä Viitasaaren keskustaa. Siellä on Isoahon ja Miekkarinteen asuinalueet. Saari on enimmäkseen metsämaata, jota rikkovat kahden maatilan peltomaat. Korkeimmat mäet ovat eteläinen Roviovuori ja pohjoinen Halkovuori, jossa on luonnonsuojelualue ja jonne on merkitty "Koljatin luontopolku". Koillisessa aukeaa Pirttiselkä ja Vanhan Kirkkosaaren erottava Hakkarilansalmi, lounaassa ja lännessä on Hännilänsalmi. Saaressa sijaitsee pieni Haukilampi, joka laskee Ylä-Keiteleeseen. Saaren kautta kulkee valtatie 4, johon kuuluu saarelle johtava Hännilänsalmen silta. Tien rinnalla asuinalueiden kautta kulkeva yhdystie 16909.

Lähteet
-------

1. ↑  Jurvansalo, Viitasaari (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.5.2023.
2. ↑  Kylät, viitasaari.fi, Viitattu 25.5.2023
Vanuatun passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Vanuatun kansalaisuus** on laillinen suhde Vanuatun tasavallan ja yksittäisen ihmisen välillä. Perustapauksissa noudatetaan ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Vanuatu jakaa syntyperäiset kansalaiset kolmeen ryhmään sen perusteella, milloin nämä ovat syntyneet:

* Automaattiset: henkilöt, joiden kaikki isovanhempaa kuuluivat johonkin Vanuatun alueella eläneeseen heimoon maan itsenäistymisen yhteydessä (vuonna 1980)
* Oikeutetut: henkilöt, joilla on vanuatulaisia esi-isiä, mutta toisen maan kansalaisuus maan itsenäistymisen yhteydessä
* Syntyperäiset: henkilöt, joiden vähintään toinen vanhemmista on Vanuatun kansalainen ja jotka ovat syntyneen maan itsenäistymisen jälkeen

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Kansalaisuus voidaan myöntää hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

* Hakija on todistettavasti asunut Vanuatulla vähintään 10 vuotta ennen hakemuksen jättämistä (2 vuotta, mikäli tämä on naimisissa Vanuatun kansalaisen kanssa)
* Hakija on osoittanut tyydyttävän bislaman kielen taidon.

### Kansalaisuuden saaminen investoinnilla

Vuonna 2017 maan hallitus käynnisti ns. kehitystukiohjelman (engl. *Development Support Program*), jonka kautta merkittävän investoinnin tekemällä ulkomaalainen voi saada Vanuatun kansalaisuuden. Aluksi kyseessä oli vain kunniakansalaisuus, mutta elokuussa 2017 lakia muutettiin siten, että 130 000 dollarin arvoisella investoinnilla yksityishenkilö voi hakea Vanuatun kansalaisuutta, jonka nojalla nämä saavat mm. oleskella maassa ja hakea Vanuatun passia.

Kansalaisuuden ostaminen on siinä mielessä houkuttelevaa, että Vanuatulla ei ole tulo-, varallisuus-, perintö- eikä pääomatuloveroa.

Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus
-----------------------------------------

Vanuatu on vuodesta 2013 alkaen sallinut kaksoiskansalaisuuden. Tähän vaikutti hallituksen suunnittelema reitti saada kansalaisuus investoinnin kautta. Kaksoiskansalaisilla on kuitenkin muutamia rajoituksia, jotka ovat:

* Heitä ei voida valita julkisiin virkoihin
* He eivät voi osallistua Vanuatun poliittiseen elämään
* He eivät voi rahoittaa toimintaa, joka johtaisi poliittiseen epätasapainoon
* He eivät voi tukea poliittisia puolueita tai perustaa sellaisia
* He eivät voi asettua ehdolle vaaleissa.

Presidentti voi pääministerin esityksestä myöntää kunniakansalaisuuden sellaiselle henkilölle, joka on edistänyt, tai tulee edistämään, Vanuatun kehitystä. Tällaisella henkilöllä ei saa olla rikosrekisteriä ja hänen täytyy olla arvostettu yhteisössään tai kotimaassaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Earn or Buy Your Passport *Vanuatu Daily Post*.  30.11.2019. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Bill for the Citizenship (AMENDMENT) Act No. of 2013  2013. Parliament of the Republic of Vanuatu.  Arkistoitu 2.10.2022. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Vanuatu Citizenship by Investment Program & Passport *Global Citizenship Investment*.  2022. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Vanuatu *Golden Visas*. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
**Türkmenistan** on Turkmenistanin pääkaupungissa Aşgabatissa ilmestyvä turkmeeninkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1920 nimellä *Türkmenistan*. Vuonna 1932 se sai nimen *Şuralar Türkmenistany* ("Neuvosto-Turkmenistan"), joka vuonna 1936 muuttui muotoon *Sowet Türkmenistany*. Lehteä julkaisiin aluksi arabialaisella, vuodesta 1929 latinalaisella ja vuodesta 1941 kyrillisellä kirjaimistolla.

*Sowet Türkmenistany* oli neuvostoaikana Turkmenistanin kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla julkaistiin venäjänkielistä *Turkmenskaja iskraa*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 140 000 kappaletta vuonna 1975.

Lehti sai takaisin alkuperäisen nimensä Turkmenistanin itsenäistymisen jälkeen. Se on venäjänkielisen *Neitralnyi Turkmenistanin* rinnalla maan ainoa päivälehti. Kuudesti viikossa Turkmenistanin hallituksen äänenkannattajana ilmestyvän lehden painosmäärä oli 24 000 kappaletta joulukuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gazetnyje stroki dlinnoju v vek: istoritšeskaja retrospektiva *Turkmenistan – Zolotoi vek*. Viitattu 14.12.2023.
2. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 102. Moskva: Kniga, 1970.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 26*, s. 359–360. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 24, kniga I*, s. 19. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1976.
5. ↑  Turkmenistan *Entsiklopedija Krugosvet*. Viitattu 14.12.2023.
6. ↑  Julkaisutiedot (sivu 4) *Türkmenistan*.  13.12.2023. Viitattu 14.12.2023.
*Exsurge Dominen* nimiösivu.
**Exsurge Domine** (suom. *Nouse, oi Herrani*) on paavi Leo X:n asettama bulla, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 1520 vastauksena Martti Lutherin opetuksiin, teeseihin ja niiden jälkeisiin kirjoituksiin, jotka asettuivat paavin näkemystä vastaan.

Luther polttamassa bullan Karl Aspelinin maalauksessa.
Vaikka bullassa ei suoranaisesti tuomittu kaikkia Lutherin oppeja, siinä vaadittiin häntä korjaamaan 41 kohtaa. Osa korjattaviksi vaadituista kohdista on Lutherin *95 teesissä*, osa muissa kirjoituksissa ja hänen nimiinsä pannuissa puheissa. Bullassa asetettiin myös aikaraja. Lutherin tuli alistua bullan vaatimuksiin 60 päivän kuluessa siitä, kun bulla oli julkaistu. Takarajana oli 10. joulukuuta 1520, mutta tuona päivänä Luther poltti roviolla oman kappaleensa *Exsurge Dominesta* ja muun muassa kanonisen oikeuden teoksia. Lutherin vastaus bullaan oli samalla reaktio katolisuuden puolustajan Johann Eckin toimiin. Eck oli eri puolilla Saksaa polttanut Lutherin kirjoituksia. Koska Luther ei noudattanut bullaa, paavi julkaisi pannabullan *Decet Romanum Pontificem*, jolla Luther asetettiin ekskommunikaatioon. 
Vatikaanin kappale asiakirjasta on edelleen Vatikaanin kirjastossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mark, Joshua J.: Exsurge Domine *World History Encyclopedia*.  3.8.2022. Viitattu 10.12.2023. (englanniksi)
**Wilcoxin vuoden 1895 kapina** oli vastareaktio Havaijin vuoden 1893 vallankaappaukselle, jossa Havaijin hallitseva kuningatar Lili‘uokalani syöstiin vallasta. Kapina on nimetty monarkiaa puolustaneen Robert Wilcoxin mukaan, jonka mukaan on nimetty myös muita sotilaallisia välikohtauksia.

Tausta
------

*Pääartikkeli: Havaijin kuningaskunnan vallankaappaus*
Rikkaista länsimaalaisista plantaasinomistajista koostuva ryhmä, joka kutsui itseään Turvallisuuskomiteaksi, kaappasi vallan Havaijilla 17. tammikuuta 1893 ja pakotti kuningatar Lili‘uokalanin luopumaan vallasta. Plantaasinomistajien ilmoittama syy vallankaappaukselle oli väite siitä kuningattaren suunnittelema uusi perustuslaki olisi uhannut amerikkalaisten omaisuutta ja hyvinvointia. Yhdysvaltalaiset sotilaat tukivat Turvallisuuskomiteaa vallankaappauksessa.

Vallan kaapattuaan Turvallisuuskomitea perusti väliaikaisen hallituksen, joka julisti Havaijin tasavallaksi vuonna 1894. Sen presidenttinä toimi Sanford Dole.

Kapina
------

Monarkian tukijat, joiden johtajina toimivat Robert Wilcox ja Samuel Nowlein, aloittivat kapinan tasavaltaa vastaan 6. tammikuuta 1895 ja kapina kesti 9. päivään saakka. Yhteensä käytiin kolme merkittävää taistelua. Muita alempia kapinajohtajia olivat Carl Widemann, W.H.C. Greig ja Louis Marshall.

Kapinallisten tavoitteena oli valloittaa O‘ahulla sijaitseva Diamond Head -kukkula, mutta tämä epäonnistui. Tämän jälkeen kapinalliset hajaantuivat maaseudulle, jossa tavasaltalaiset nujersivat heidät helposti.

Seuraukset
----------

Wilcox ja muut kapinan johtohahmot jäivät sotavangeiksi ja heidät tuomittiin kuolemaan. Tasavaltalaiset pidättivät myös Lili‘uokalanin, joka asetettiin syytteeseen maanpetoksesta. Hän luopui kruunusta virallisesti 25. tammikuuta 1895 lakkauttaen samalla Havaijin kuningaskunnan. Vastineeksi tästä kapinajohtajat välttivät teloituksen. Lili‘uokalania ei kuitenkaan vapautettu, vaan hänet määrättiin kotiarestiin ‘Iolanin palatsiin.

Yhteensä 191 henkilö asetettiin syytteeseen kapinaan osallistumisesta. Oikeudenkäynnit pidettiin 36 päivässä Honolulussa, ja kaikkia ei tuomittu. Ne, jotka tuomittiin saivat ehdollisen armahduksen 1. tammikuuta 1896 mennessä vapautuen vankilasta.

Vuonna 1896 presidentti Dole tarjoutui armahtamaan kapinasta vastuussa olevat osittain muuntaen kuolemantuomiot vuosikymmenten pakkotyörangaistuksi sekä isoiksi sakoiksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän armahti nämä täysin.

Lähteet
-------

1. 1 2  The dark history of the overthrow of Hawaii - Sydney Iaukea  17.2.2022. TED-Ed. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  The 1897 Petition Against the Annexation of Hawaii  15.8.2016. The U.S.National Archives. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Martial Law 1895  7.1.2022. Images of Old Hawaiʻi. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Sentenced to Death  2022. Office of the Historian. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Liliuokalani | Biography, Overthrow, & Significance  2022. Encyclopædia Britannica. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
6. ↑  WILCOX, Robert W.  2022. Office of the Historian. Viitattu 26.10.2022. (englanniksi)
**Ilomantsin kunnantalo** on Ilomantsissa, Pohjois-Karjalassa sijaitseva kunnantalo. Tiilinen kunnantalo on valmistunut arkkitehti Erkki Helasvuon piirustusten mukaan heinäkuussa 1984.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Ilomantsin kunnantalo koostuu kolmesta eri rakennuksesta: kunnanvirastosta, kirjastosta ja valtion virastosta. Näistä kirjasto valmistui kolme vuotta myöhemmin kuin muut osat talosta.

Ilomantsin kunnantalo vihittiin käyttöön uudenvuoden yönä 1984. Kunnantalon pääsisäänkäynnin portissa on vuosiluku 1985, sillä kunnantalon haluttiin viestivän Kalevalan juhlavuodesta sekä Ilomantsin kunnallishallinnon 110 vuoden iästä. Rakennus on ensimmäinen Ilomantsiin rakennettu kunnantalo. Aikaisemmin kunnantalon virkaa oli toimittaneet muut kiinteistöt ja tilat.

Erkki Helasvuo halusi suunnitella Ilomantsin kunnantalon symboloimaan ilomantsilaisuutta ja karjalaisuutta. Näitä symboloivat esimerkiksi talon julkisivun tumma tiili ja tiilien ladonta, joka on saanut inspiraationsa ilomantsilaisista tekstiilitöistä. Rakennuksen ovien ja portaiden rakennukset ovat saaneet vaikutteita rajakarjalaisuudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aarnio, Samu: Arkkitehtuurin moderneja piirteitä Pohjois-Karjalassa  2022. Pohjois-Karjalan maakuntaliitto. Viitattu 6.11.2022.
**Hannu Olavi Roine** (s. 7. joulukuuta 1942 Turku) on suomalainen juristi ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Roine syntyi myyntipäällikkö August Olavi Roineen, aiemmin Eliasson, ja merkonomi Helvi Helena Honkaniemen perheeseen. Hän avioitui 1970 Ulla Maija Elvolan kanssa. Ylioppilakasi Roine tuli Helsingin lyseosta 1961 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965. Hän sai varatuomarin arvon 1969.

Roine oli tuomiokunnan notaari 1967, valtiovarainministeriön vero-osaston ylimääräinen esittelijä 1968–1969, vt. ylitarkastaja 1968, ylitarkastaja 1969, verohallinnon atk-ryhmän johtaja 1970 ja toimistopäällikkö 1971. Teollisuuden verovaliokunnan sihteeri Roine oli 1972–1975 ja sitten Isku-yhtiöiden lakimies ja johtoryhmän jäsen 1975–1977, Isku Oy:n toimitusjohtaja 1977–1996, Isku-Yhtymä Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1975 ja toimitusjohtaja 1980–1996 sekä konsernijohtaja 1996–2004. Veroasiantuntijana tunnetulla Roineella on ollut useita liike-elämän ja teollisuuden luottamustehtäviä, mutta hän on toiminut lisäksi muun muassa Lahden Hiihtoseuran johtokunnan jäsenenä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Roine oli myös Lahden vuoden 2001 MM-hiihtojen järjestelytoimikunnan varapuheenjohtaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen 1997 saanut Roine nimettiin Lahden Hiihtoseuran kunniajäseksi 2012.

Julkaisuja
----------

* *Hyvä kirjanpitokäytäntö uuden lainsäädännön mukaan*, 1974, Jaakko Heikkosen kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reunamäki, Ilmari: Teollisuusneuvos Hannu Roine (1942–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.12.2023.
2. ↑  Eläkkeelle jäävä Iskun konsernijohtaja Hannu Roine: Pelkillä perinteillä ei enää menestytä.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 27.2.2004, nro 57, s. 13. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.12.2023.  (ei-vapaa)
**Mäntsälän pitäjäntupa** on entinen pitäjäntupa eli rakennus, jossa pitäjänkokouksia pidettiin. Mäntsälän pitäjäntupa on valmistunut vuonna 1854 ja se sijaitsee kirkonmäellä lähellä Mäntsälän kirkkoa. Pitäjäntupa on yksi Mäntsälän kirkonmäen vanhimmista ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaimmista rakennuksista.

Pitäjäntuvan omistaa Mäntsälän kunta ja sitä vuokraa kunnalta kotiseutuyhdistys Mäntsälä-Seura.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Toisen maailmansodan jälkeen Mäntsälän hirrestä rakennettu pitäjäntupa alkoi rapistua käytön puutteen vuoksi. 2000-luvun alussa Mäntsälän paikallislehdissä keskusteltiin jopa rakennuksen purkamisesta tai siirtämisestä sen huonon kunnon vuoksi. Mäntsälän kunta teetti rakennuksesta kuntoarvion, jonka mukaan pitäjäntuvan korjaaminen olisi tullut kohtuuttoman kalliiksi ja oltaisiin toteutettu nykyrakentamisen menetelmin eikä periennerakentamista kunnioittaen. Mäntsälä-Seura puolestaan laati oman kunnostusarvion pitäjäntuvasta perinnerakentamiseen erikoistuneen Saatsi Arkkitehdit Oy:n kanssa. Saatsi Arkkitehdit havaitsivat kaksi keskeistä ongelmaa rakennuksen suhteen; pintaveden valuminen rakennuksen perustuksiin ja rakennuksen ränsistyneestä ulkoasusta aiheutuvat asenneongelmat.

Mäntsälän pitäjäntuvan restaurointi aloitettiin perinteisin menetelmin syksyllä 2009. Pitäjäntuvan julkisivu restauroitiin ja Mäntsälän kunta muokkasi ympäristön maa-aluetta niin että sadevesi ei enää valunut rakennuksen kellariin. Samalla rakennuksen viereltä poistettiin puustoa. Keväällä 2012 aloitettiin pitäjäntuvan sisätilojen restaurointi, jossa vanhat tiilirakenteet ja tiilestä muuratut ruumiskellarit kunnostettiin. Pitäjäntupaan palautettiin pönttöuunit savupiippuineen keväällä 2013. Vanhat pönttöuunit saatiin Mäntsälän kirkonkylältä puretusta rakennuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäntsälä-Seura *kotiseudut.fi*. Viitattu 21.3.2023.
2. 1 2 3  Mäntsälän pitäjäntupa – Saatsi Arkkitehdit *www.saatsi.fi*. Viitattu 21.3.2023.
**Propionyylikloridi** eli **propanoyylikloridi** (C3H5ClO) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja propaanihapon johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa propionyylikloridi on väritöntä nestettä ja sillä on erittäin voimakas pistävä haju. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin. Propionyylikloridi reagoi hyvin kiivaasti veden kanssa hydrolysoituen propaanihapoksi. Yhdiste reagoi voimakkaasti myös alkoholien kanssa propionaattiestereiksi ja amiinien kanssa propanamidijohdannaisiksi. Kuumennettaessa yhdistettä propaanihapon kanssa muodostuu propaanihappoanhydridiä. Kuumennettaessa propionyylikloridia emästen kuten di-isopropyylietyyliamiinin kanssa muodostuu metyyliketeeniä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Propionyylikloridia voidaan valmistaa propaanihaposta klooraamalla sitä, tionyylikloridin, fosgeenin tai fosforipentakloridin avulla. Käytettäessä klooraavana reagenssina kahta ensin mainittua on prosessissa lisäksi katalyytteinä dialkyyliformamideja. Muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla.

Propionyylikloridia käytetään sen suuren reaktiivisuuden vuoksi propionaattiestereiden ja propionamidien valmistamiseen. Lisäksi siitä voidaan valmistaa 2-klooripropionyylikloridia, propaanihappoanhydridiä ja yhdiste reagoi aromaattisten yhdisteiden kanssa Friedel–Crafts-asyloinnilla: esimerkiksi reaktiossa bentseenin kanssa muodostuu propiofenonia.

Lähteet
-------

1. ↑  Propionyl chloride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 2.9.2015.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 361. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Ulf-Rainer Samel, Walter Kohler, Armin Otto Gamer, Ullrich Keuser, Shang-Tian Yang, Ying Jin, Meng Lin & Zhongqiang Wang: *Propionic Acid and Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 2.9.2015
4. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1345. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. ↑  Thomas T. Tidwell: *Ketenes*, s. 456. John Wiley & Sons, 2006. ISBN 978-0-471-76766-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.9.2015). (englanniksi)
6. ↑  Yng-Long Hwang & Thomas C. Bedard: *Ketones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 2.9.2015
**Public Television Service Taiwan** (kiin.: 公共電視; pinyin: *Gōnggòng Diànshì*, lyh. **PTS**) on Taiwanin yleisradioyhtiön omistama televisiokanava. Toinen yleisradioyhtiön omistama kanava on Chinese Television System (CTS).

Sisältö on pääsääntöisesti kiinankielistä. Englanninkielistä sisältöä löytyy jonkin verran PTS:n YouTube-kanavalla.

Ajatus yleisradioyhtiön omistamasta vapaasta televisiokanavasta heräsi jo 1980-luvun alussa pääministeri Yun-suan Sunin aikana. Kanava aloitti toimintansa vasta kuitenkin paljon myöhemmin, 1. heinäkuuta 1998. PTS:n tarkoitus on ollut tasapainottaa kaupallista mediaa, jonka osuus on Taiwanissa merkittävä. Kanavan rahoitus tulee samannimiseltä säätiöltä. Lisäksi osa rahoituksista tulee säätiölle tehdyistä lahjoituksista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Public Television Service, Taiwan *Public Media Alliance*.  17.10.2016. Viitattu 19.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  PTS WORLD TAIWAN  2021. YouTube. Viitattu 19.11.2021.
3. ↑  History *PTS Taiwan*. Viitattu 19.11.2021. (kiinaksi)
4. ↑  Public Television Service – Taiwan (PTS) | AIB *aib.org.uk*. Viitattu 19.11.2021.
**Ahtiniemi** on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva puuhuvila, joka on valmistunut 1900-luvun alussa. Huvilan on rakentanut senaattori Arvid Genetzin poika Arvi Jännes rakennushallituksen ylijohtajan Yrjö Sadeniemen piirustusten mukaan. Tyylisuunnaltaan huvila edustaa jugendia.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Ahtiniemi sijaitsee Lohjan Jalassaaren kaakkoispuolella. Pihapiiriin kuuluu puutarha, sekä rantasauna vuodelta 1917. 1930-luvulla huvilassa viettä kesiä professori Paavo Virkkunen.

Mansardikattoinen huvila on ollut talvikäytössä ainoastaan toisen maailmansodan aikana. Ahtiniemen pohjoisella julkisivulla oli alun perin veranta, mutta se puretttiin 1930-luvun lopulla. Huvila lämpiää pääasiassa puulla ja rakennuksessa ei ole juoksevaa vettä. Tontilla on kuitenkin oma kaivo. Huvilan alakerta on hirsirakenteinen ja yläkerta lautarakenteinen. Kuistin alla on kylmäkellari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ockenström, Katariina: Lohjan rakennetun ympäristön inventointiluettelo Lohjan kaupunkisuunnittelukeskus, Lohjan Museo. Viitattu 20.5.2023.
**Ydroússa** (kreik. Υδρούσσα; transl. myös *Idroússa*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 369 (vuonna 2011).

Ydroússan kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisissa keskiosissa noin 33 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 6,5 kilometriä kaakkoon Karlóvasista. Se on rakennettu Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren luoteisrinteeseen noin 220 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ollut olemassa ennen vuotta 1625. Sen alkuperäinen nimi oli *Foúrnoi* (Φούρνοι). Nimeksi vaihdettiin Ydroússa vuonna 1950. Kylän pääelinkeino on maanviljely, aiemmin erityisesti tupakan viljely. Ydroússan pääkirkko on vuodelta 1782 ja omistettu Pyhälle Athanasiokselle (*Ágios Athanásios*). Kylän lähellä sijaitsee vuodelta 1663 oleva Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*) omistettu kirkko.

Ydroússa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Υδρούσσης, *Topikí Koinótita Ydroússis*). Aiemmin kylä kuului Karlóvasin kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Karlóvasin kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Fournoi – Ydroussa *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Idroussa *Samos In*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Ydroussa *Samos.gr*. Viitattu 4.9.2023.
**Innervisions** on Stevie Wonderin vuonna 1973 julkaisema albumi. Se on kolmas Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan myös *Music of My Mind*, *Talking Book*, *Fulfillingness' First Finale* ja *Songs in the Key of Life*. Levyn yhdeksän kappaletta käsittelevät monia teemoja: huumeet kappaleissa "Too High" ja "Don't You Worry 'Bout a Thing", sosiaalinen viha raidoilla "Higher Ground" ja "Living for the City" sekä rakkaus balladeissa "All in Love is Fair" ja "Golden Lady." Albumin päättävä "He's Misstra Know It All" on ankara hyökkäys silloista Yhdysvaltain presidenttiä Richard Nixonia kohtaan (samoin kuin Fulfillingness' First Finalen "You Haven't Done Nothin'").

Albumin julkaisi alun perin Motown-levy-yhtiö 3. elokuuta 1973. Kuten monien Wonderin levyjen kohdalla, tämänkin levyn sanoitukset, sävellykset ja tuottaminen on lähes yksinomaan hänen käsialaansa. *Innervisions* voitti muun muassa parhaan levyn Grammy-palkinnon vuonna 1974, ja "Living for the City" sai parhaan R&B-kappaleen Grammyn.

*Innervisions* on yksi neljästä Stevie Wonder -albumista, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään*.

Kappalelista
------------

Sanoitukset, sävellykset ja sovitukset Stevie Wonderin.

1. "Too High" – 4:36
2. "Visions" – 5:23
3. "Living for the City" – 7:22
4. "Golden Lady" – 4:58
5. "Higher Ground" – 3:42
6. "Jesus Children of America" – 4:10
7. "All in Love Is Fair" – 3:41
8. "Don't You Worry 'bout a Thing" – 4:44
9. "He's Misstra Know It All" – 5:35

Lähteet
-------

1. ↑  Dimery, Robert (toim.): *1001 Albums You Must Hear Before You Die*. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.