recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shawn Dwayne Marion** (s. 7. toukokuuta 1978 Waukegan, Illinois) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Vuodet 1999–2015 NBA:ssa pelannut Marion voitti urallaan olympiapronssia ja NBA:n mestaruuden. Hänet valittiin neljästi NBA:n tähdistöotteluun.

Ura
---

Marion pelasi yliopistokoripalloa Nevadan yliopistossa kaudella 1998–1999, jolloin hän teki pisteitä 18,7 ottelua kohden. Hän osallistui vuoden 1999 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Phoenix Suns varasi hänet ensimmäisenä pelaajana. Marion pelasikin seurassa aina vuoteen 2008 saakka, jolloin hän siirtyi Miami Heatiin. Marion pelasi joukkueessa vuoden ennen lähtöään Toronto Raptorsiin helmikuussa 2009. Kauden 2009–2010 alussa Marion siirtyi Mavericksiin jossa voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2011.

Kauden 2014–2015 aikana Marion kertoi lopettavansa koripalloilijanuransa kauden päättyessä.

Maajoukkue
----------

Marion kuului Yhdysvaltain koripallomaajoukkueeseen, joka saavutti vuoden 2004 kesäolympialaisissa pronssia. Hänen paras pelinsä tilastojen valossa oli pronssiottelu, jossa hän teki 22 pistettä Liettuaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Shawn Marion Basketball-Reference.  Arkistoitu 12.5.2013. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  08 Shawn Marion 09 NBA. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  HEAT Acquire Marion and Banks National Basketball Association. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
4. ↑  Aldridge, David: Raptors trade O'Neal, Moon to Heat for Marion, Banks  13.2.2009. National Basketball Association. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
5. 1 2  MAVERICKS ACQUIRE FOUR-TIME ALL-STAR SHAWN MARION  9.7.2009. National Basketball Association. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑  Shawn Marion Sport-Reference Sport-Reference.  Arkistoitu 17.1.2009. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shawn Marion** Wikimedia Commonsissa

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Finley |
5 B. Davis |
6 A. Miller |
7 O’Neal |
8 A. Davis |
9 Pierce |
10 R. Miller |
11 Marion |
12 Williams |
13 Wallace |
14 Brand |
15 LaFrentz |
Valmentaja Karl

Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Iverson |
5 Marbury |
6 Wade |
7 Boozer |
8 Anthony |
9 James |
10 Okafor |
11 Marion |
12 Stoudemire |
13 Duncan |
14 Odom |
15 Jefferson |
Valmentaja Brown

Dallas Mavericks – NBA:n mestari 2011
0 Shawn Marion ·
2 Jason Kidd ·
3 Rodrigue Beaubois ·
4 Caron Butler ·
6 Tyson Chandler ·
11 José Juan Barea ·
13 Corey Brewer ·
16 Predrag Stojaković ·
20 Dominique Jones ·
28 Ian Mahinmi ·
31 Jason Terry ·
33 Brendan Haywood ·
35 Brian Cardinal ·
41 Dirk Nowitzki ·
92 DeShawn Stevenson  

Päävalmentaja Rick Carlisle   

Apuvalmentajat Darrell Armstrong · Dwane Casey · Tim Grgurich · Robert Hackett · Monte Mathis · Terry Stotts
Daniel Sánchez Llibre vuonna 2016.
**Daniel Sánchez Llibre** (s. 22. joulukuuta 1950, Vilassar de Mar, Maresme, Katalonia) on espanjalainen liikemies. Hän toimi Espanjan pääsarjaseura Espanyolin puheenjohtajana vuosina 1997–2011.

Daniel Sánchez Llibre valittiin Espanyolin puheenjohtajaksi 26. kesäkuuta 1997. Hän onnistui pelastamaan joukkueen talouskriisiltä, jossa se majaili vielä 80–ja 90–luvulla. Seura myi muun muassa vanhan stadioninsa Estadi de Sarriàn pois, joka myöhemmin purettiin. Vuodet 1997–2009 Espanyol pelasi kotiottelunsa Estadi Olímpic Lluís Companysilla, kunnes se siirtyi kaudeksi 2009–2010 uudelle vastarakennetulle Nou Estadi de Cornellà-El Pratille. Hän oli vahvasti mukana tukemassa uuden stadionin hanketta. Daniel Sánchez Llibre päihitti vastakilpailijansa Claudio Biernin 26. toukokuuta 2006 puheenjohtajanvaaleissa, ja näin hänen puheenjohtajuuskautensa jatkui vuoteen 2011 asti.

Hänen kautensa aikana Espanyol voitti kaksi Copa del Reyta ja selvinnyt UEFA Cupin loppuotteluun.

Aiheesta muualla
----------------

* www.dani.es
* RCD Espanyolin virallinen kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi) (katalaaniksi) (englanniksi)
**Esa Saarenpää** (17. lokakuuta 1961 Kurikka – 23. huhtikuuta 2009 Kauhajoki) oli suomalainen ralliautoilija, joka voitti rallin Suomen-mestaruuden isossa A-ryhmässä vuonna 1992 ja pienessä A-ryhmässä vuonna 1998. Tunnetuimmin hän ajoi Fordilla, Audilla sekä Volkswagen-autoilla. Ajotyyliltään Saarenpäätä kuvattiin rajuksi esikuvansa Ari Vatasen tapaan.

Maailmanmestaruustasolla Saarenpää hankki urallaan yhteensä kolme pistettä vuosina 1989 ja 1990. Jyväskylän MM-ralliiin Saarenpää osallistui toistakymmentä kertaa, ja hänen paras sijoituksensa oli vuoden 1990 Suomen rallissa saavutettu yhdeksäs sija. EM-sarjaan kuuluneessa Tunturi-rallissa Saarenpää sijoittui parhaimmillaan toiseksi. Saarenpään kartanlukija Lasse Hirvijärvi on arvioinut, että kansainvälisen uran esteeksi muodostui puutteellinen kielitaito.

Saarenpää loukkaantui vaikeasti elokuussa 1991 tutustuessaan Jyväskylän suurajojen reittiin. Nokkakolarin seurauksena hänen jalkansa, kätensa ja lonkka vaurioituivat vaikeasti, ja Saarenpää joutui makaamaan paikallaan kolme kuukautta. Hän kuitenkin toipui onnettomuudesta viidessa kuukaudessa niin, että pystyi palaamaan ralliauton rattiin.

Siviiliammatiltaan Saarenpää oli autokauppias ja maanviljelijä. Lisäksi hän toimi ajokouluttajana. Saarenpää menehtyi sairauskohtaukseen 47-vuotiaana sydämen synnynnäisen läppävian seurauksena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hänninen, Hannu: Esa Saarenpää *Helsingin Sanomat*.  23.4.2009. Viitattu 18.4.2023.
2. 1 2 3  Pöntinen, Harri: Esa Saarenpää kuollut *ralli.net*.  24.4.2009. Viitattu 26.4.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Esa Saarenpää *eWRC-results.com*. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Ralliautoilija Esa Saarenpää kuoli sairauskohtaukseen *Ilkka*.  24.4.2009. Viitattu 25.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Esa Saarenpään muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Kauneuden kirous** on Pentti Haanpään postuumisti julkaistu 11. romaani, joka ilmestyi vuonna 2015. Kirjan on kustantanut Into. Teoksen on toimittanut tietokirjailija Matti Salminen.

Teoksen ensimmäisen version Haanpää kirjoitti 1944 isältään Mikko Haanpäältä saamastaan aiheesta. Sen päähenkilö on Haanpään muuhun tuotantoon verrattuna poikkeuksellisesti nainen. Haanpää suunnitteli tarinasta elokuvakäsikirjoitusta ja lähetti synopsiksen Fenno-Filmille, joka ei kuitenkaan ollut kiinnostunut. Romaanikäsikirjoitusta hän tarjosi Lukumies-kustantamolle mutta kirja jäi julkaisematta. Hän kuitenkin hyödynsi tarinaa pilkkomalla siitä novelleja, jotka hän myi eri lehtiin.

Pari vuotta myöhemmin Haanpää kirjoitti tarinalle jatkoksi kaksi novellia, "Heta" ja "Heta Rahko korkeassa iässä", jotka ilmestyivät jälkimmäisen novellin nimen saaneessa kokoelmassa (Otava 1947). Teokseen liittyy vielä kaksi muutakin novellia: "Heinäkuu" (*Pohjan Liekki* -lehti, 1947) ja vuonna 1945 kirjoitettu "Pekka Kortteinen" joka ilmestyi kirjassa *Vanhan voiman mies* (Otava 1995).

Matti Salminen kertoo esipuheessaan *Kauneuden kirouksen* synnyn ja löytymisen historian. Käsikirjoitus oli Haanpään tyttären Elsa Hyvärisen jäämistössä, josta sen 1990-luvulla löysi tutkija Esko Viirret.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Salminen, Matti: Alkusanat teoksessa *Kauneuden kirous*, s. 7–10.

Aiheesta muualla
----------------

* Tossavainen, Jouni: Kauneuden kirous. *Keskisuomalainen* 17.9.2015.
**Devious Maids** on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa Lifetime-kanavalla 23. kesäkuuta 2013. Sarjan päähenkilöitä ovat Beverly Hillsin kartanoissa työskentelevät latinoamerikkalaiset kodinhoitajat. Sarja käynnistyy, kun yksi kodinhoitaja murhataan.

Sarjan on luonut aiemmin *Täydellisiä naisia* tehnyt Marc Cherry, ja sarjat sisältävätkin useita yhtymäkohtia. Sarjan tuottajana toimii *Täydellisissä naisissa* näytellyt Eva Longoria, ja useat näyttelijät esiintyvät molemmissa sarjoissa. Esimerkiksi Richard Burgi, Andrea Parker, Jolie Jenkins, Patrika Darbo, Dakin Matthews ja Liz Torres vierailevat myös Cherryn uudessa sarjassa.

Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta. Suomessa sarjan esitys alkoi valtakunnallisesti Livillä 17. marraskuuta 2014. Aiemmin sarjaa on esitetty maksukanava Nelonen Primellä.

Juoni
-----

Sarjan aloitusjaksossa Powellin perheen sisäkkö Flora Hernandez murhataan. Henkirikoksesta syytetään professori Marisol Suarezin (Ana Ortiz) poikaa, joten hän soluttautuu kodinhoitajaksi naapurustoon, ottaa salanimen Marisol Duarte ja alkaa tutkia tapausta. Sarjan muita kodinhoitajia ovat meksikolainen Rosie (Dania Ramirez), puertoricolainen Carmen (Roselyn Sánchez) sekä Zoila Diaz (Judy Reyes) ja hänen tyttärensä Valentina (Edy Ganem). Naiset työskentelevät rikkaissa perheissä ja taistelevat samalla yksityiselämiensä ongelmien kanssa.

Toisella kaudella Flora Hernandezin murha on selvitetty. Kauden mysteerinä on naapurustoon muuttanut uusi sisäkkö Opal Sinclair (Joanna P. Adler)

Päähenkilöt
-----------

Musta tausta tarkoittaa, että henkilö esiintyi tuotantokaudella pääosassa ja harmaa tausta sivuosassa. Valkoinen tausta tarkoittaa, että henkilö ei esiintynyt tuotantokaudella.

| Näyttelijä | Roolihahmo | Esiintyy |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 |
| Ana Ortiz | Marisol Deering (Suarez/Duarte) |  |  |  |
| Dania Ramirez | Rosie Westmore (Falta) |  |  |  |
| Roselyn Sánchez | Carmen Luna |  |  |  |
| Judy Reyes | Zoila Diaz |  |  |  |
| Edy Ganem | Valentina Diaz |  |  |  |
| Rebecca Wisocky | Evelyn Powell |  |  |  |
| Tom Irwin | Adrian Powell |  |  |  |
| Grant Show | Spence Westmore |  |  |  |
| Drew Van Acker | Remi Delatour |  |  |  |
| Susan Lucci | Genevieve Delatour(syntyjään Eunice Mudge) |  |  |  |
| Mariana Klaveno | Peri Westmore |  |  |  |
| Brianna Brown | Taylor Stappord |  |  |  |
| Brett Cullen | Michael Stappord |  |  |  |
| Wolé Parks | Sam Alexander |  |  |  |
| Mark Deklin | Nicholas Deering |  |  |  |
| Joanna P. Adler | Opal Sinclair |  |  |  |
| Dominic Adams | Tony Bishara(oikea nimi Amir Hassan) |  |  |  |
| Colin Woodell | Ethan Sinclair |  |  |  |
| Gilles Marini | Sebastien |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Andreeva, Nellie: ‘Devious Maids’ Canceled: No Season 5 For Lifetime Series *Deadline.com*.  1.9.2016. Viitattu 6.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Devious Maids *Telkku.com*.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 15.11.2014.
3. ↑  Devious Maids *Telvis.fi*. Viitattu 15.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* *Devious Maids* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Sarjan viralliset kotisivut (englanniksi)
Pohjanmeren kartta, josta näkyy Devil’s Holen sijainti.
**Devil’s Hole** (suomeksi ’Pirunkuoppa’) on Pohjanmereen kuuluva merialue, joka sijaitsee kaksisataa kilometriä itään Dundeen kaupungista Skotlannissa. Sen kohdalla on merenpohjassa useita kapeita syvänteitä, jotka ovat jyrkkärinteisiä ja lähes etelä–pohjois-suuntaisia. Alue on saanut pahaenteisen nimensä kalastajilta, jotka kadottivat sinne usein verkkojaan.

Devil’s Holen syvänteet ovat 20–30 kilometriä pitkiä mutta ainoastaan 1–2 kilometriä leveitä. Niiden syvimmät kohdat ovat noin 230 metriä, kun ympäröivä merenpohja on vain 80–90 metriä merenpinnan alapuolella. Painanteet ovat todennäköisesti syntyneet sulamisvesien kuluttamina viime jääkauden lopussa.

Lähteet
-------

* The VLIZ Marine Gazetteer Vlaams Instituut voor de Zee. Viitattu 12. lokakuuta 2010. (englanniksi) (Koordinaatit)

### Viitteet

1. 1 2  Fyfe, Alan: The Devil’s Hole in the North Sea *The Edinburgh Geologist, Issue no 14 (Autumn 1983)*. Edinburgh Geological Society.  Arkistoitu 1.12.2008. Viitattu 12. lokakuuta 2010. (englanniksi)
**Curien laki** on paramagneettisten aineiden magnetoitumista koskeva laki. Paramagneettisen aineen atomeilla on pysyvä magneettinen momentti. Heikossa ulkoisessa magneettikentässä lämpöliike estää niiden järjestäytymisen, mutta vahvassa kentässä niiden magneettiset momentit järjestäytyvät kentän suuntaisiksi. Jos vain pieni osa atomeista on järjestäytyneitä, aineen magnetoituman ja ulkoisen kentän välinen riippuvuus saadaan Curien laista:

{\displaystyle M={\frac {DN}{VT}}H}, 

missä D on ainevakio, M aineen magnetoituma ja H magneettikentän voimakkuus. Curien laki vastaa PTV-systeemiä.

Kappaleen tällöin saama magneettinen momentti saadaan kertomalla tämä sen tilavuudella tai voidaan laskea myös seuraavasti:

{\displaystyle \mu ={\frac {DN}{T}}H}.

Laki on saanut nimensä keksijänsä, Pierre Curien mukaan. Curien laki pätee vain ideaalitapauksille ja tarkemmin paramagneettisen aineen käyttäytymistä kuvaa Curien–Weissin laki.

Lähteet
-------

* Napari, Ismo. Termofysiikan perusteet. Helsingin yliopisto. 2008.
**Howard Hughesin lääketieteellinen instituutti** on Yhdysvalloissa toimiva tutkimusta rahoittava taho. Sen perusti vuonna 1953 Howard Hughes. Instituutti rahoittaa lääketieteellistä tutkimusta monissa sairaaloissa ja yliopistoissa eri puolilla Yhdysvaltoja. Se on keskittynyt etenkin genetiikkaan, immunologiaa, solubiologiaan ja neurotieteisiin. Se jakaa myös apurahoja opintoihin. Vaikka Hughesin sanotaan perustaneen instituutin aikoinaan lähinnä veroteknisistä syistä, siitä on tullut yksi maailman suurimmista lahjoittajista.

Vuonna 1985 instituutin johto päätti myydä omistamansa Hughes Aircraft Companyn, joka oli instituutin ainoa varallisuuserä. Instituutti sai kaupasta yli viisi miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä teki instituutista Yhdysvaltojen varakkaimman voittoa tavoittelemattoman organisaation.

Instituutin varallisuus on 19,3 miljardia dollaria vuoden 2017 lopussa. Vuonna 2017 instituutti jakoi 662 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria tutkimustyöhön ja 86 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria tiedekoulutukseen.

Instituutti on tukenut 28 Nobelin palkinnon saajaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hughes Medical Institute Encyclopedia Britannica
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Saikurahaapsanen** (*Saperda scalaris*) on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen saikurahaapsanen on keskikokoinen, kapeahko ja pituudeltaan 11-16 mm. Lajin tunnistaa helposti pohjaväriltään mustien peitinsiipien erikoisesta kuvioinnista ollen täten eräs kauneimmista jäärälajeistamme. Lajin koko ruumis on lyhyen, tiiviin, nukkamaisen, kellanharmaan tai harmaan pohjakarvoituksen peitossa. Nuoret harmaat aikuiset muuttuvat muutamassa päivässä pohjaväriltään kellanvihreiksi. Saikurahaapsasen isäntäpuuna on monet avoimilla paikoilla äskettäin kuolleet lehtipuut kuten raita, koivu, pihlaja, lepät ja tammi. Saikurahaapsanen esiintyy usein erityisesti koivunmantokuoriaisen (*Scolytus ratzeburgi*) tappamissa koivuissa sekä lepänhutikirjaajan (*Dryocoetes alni*) tappamissa lepissä. Aikuiset saikurahaapsaset ovat liikkeellä kesä-heinäkuussa nakertaen puiden lehtiä.

Saikurahaapsasen mutkittelevat toukkakäytävät ovat noin 6 mm leveät ja kulkevat puun kuoren alla uurtaen hiukan pintapuuta. Toukan sisäänmenoreikä puun pinnassa samoin kuin ulostuloreikä kuoressa ovat pyöreitä ja läpimitaltaan noin 5 mm.

Saikurahaapsanen elää Suomessa koko maassa vakiintuneena ja yleisenä lajina ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa.

Saikurahaapsasessa loisii loiskärpästen (*Tachinidae*) heimoon kuuluva *Billaea triangulifera*.

Lähteet
-------

1. ↑  Heliövaara K. Mannerkoski I. & Siitonen J.: *Suomen sarvijäärät*. Helsinki: Tremex Press, 2004. ISBN 952-5274-03-9.  s. 250–251
2. ↑  Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Saperda scalaris (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Saikurahaapsanen (*Saperda scalaris*)
* iNaturalist: Saikurahaapsanen (*Saperda scalaris*)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Saperda scalaris (englanniksi)
* Lamiinae.org: Saperda scalaris (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Saperda scalaris (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1755690
* Wikispecies: Saperda scalaris
* BioLib: 11398
* BOLD: 286802
* EoL: 118239
* EPPO: SAPESC
* EUNIS: 115506
* Fauna Europaea: 114006
* Fauna Europaea (new): 35802afb-d6ad-434a-b727-99db3ffefb09
* GBIF: 7649338
* iNaturalist: 465682
* IRMNG: 11072191
* NBN: NBNSYS0000011060
* NCBI: 1483160

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yritysjohtajaa. Näyttelijä Heikki Rantasesta ja pesäpalloilija Heikki Rantasesta on eri artikkelit.*
**Sulo Heikki Rantanen** (20. tammikuuta 1943 Impilahti – 1. helmikuuta 2000 Oulainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.

Rantasen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Rantanen ja Nina Leskinen ja puoliso vuodesta 1968 Paula Marjatta Lammentausta. Rantanen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1961 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1967. Hän oli Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen fysiikan laboratorion laboratoriomestari, Strömbergin suunnitteluinsinööri 1968–1970, Savon Voiman käyttöpäällikkö 1970–1978, käyttöosaston päällikkö 1978–1983 ja kenttäjohtaja 1983–1984 sekä Revon Sähkössä Sakari Sihvolan jälkeen toimitusjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja 1984–1999. Rantanen toimi myös Pohjanmaan Energian ja Raahen Sähkön toimitusjohtajana ja hänellä oli useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen Rantanen sai vuonna 1999. Hän oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikki Rantanen *Biografiasampo*. Viitattu 12.6.2022.
**Jan Olszewski** (20. elokuuta 1930 – 7. helmikuuta 2019) oli puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri reilun puolen vuoden ajan 1991–1992.

Olszewski toimi saksalaismiehityksen aikana vastarintaliikkeessä, ja toisen maailmansodan jälkeen kommunisteja vastustavassa maanalaisessa liikkeessä. Hän opiskeli oikeustiedettä Varsovan yliopistossa ja valmistui 1953. Kommunistivallan aikana hän puolusti lukuisia kuuluisia opposition edustajia oikeudenkäynneissä. Vuonna 1980 hän osallistui Solidaarisuus-liikkeen aloittaneen vapaan ammattiyhdistysliikkeen peruskirjan kirjoittamiseen Gdanskin telakalla.

Olszewski lähti ehdokkaaksi ensimmäisiin vapaisiin vaaleihin 1991, ja presidentiksi valittu Lech Wałęsa pyysi hänet pääministeriksi. Hänen hallituksensa teki kauaskantoisia päätöksiä muun muassa pysäyttämällä valtion omaisuuden hallitsemattoman yksityistämisen. Hän piti Nato-jäsenyyden saavuttamista tärkeänä päämääränä. Neuvostoliiton sotilastukikohtien purkamisesta alkanut erimielisyys Walesan kanssa johti Olszewskin hallituksen kaatumiseen kesällä 1992.

Olszewski perusti uuden puolueen ja oli sen kansanedustaja vuoteen 2005 asti. Vuosina 2006-2010 hän toimi presidentti Lech Kaczyńskin neuvonantajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Justyna Błażejowska: Jan Olszewski 90th anniversary *Polish History*.  2020. Viitattu 20.6.2021.
2. ↑  Walesa teki yllättävän valinnan Asianajaja Jan Olszewski nimettiin Puolan hallituksenmuodostajaksi *Helsingin Sanomat*.  6.12.1991. Viitattu 20.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jan Olszewski** Wikimedia Commonsissa

Pääministerin kanslian tunnusPuolan kolmannen tasavallan pääministerit (1989–)

* Tadeusz Mazowiecki
* Jan Krzysztof Bielecki
* Jan Olszewski
* Waldemar Pawlak
* Hanna Suchocka
* Waldemar Pawlak
* Józef Oleksy
* Włodzimierz Cimoszewicz
* Jerzy Buzek
* Leszek Miller
* Marek Belka
* Kazimierz Marcinkiewicz
* Jarosław Kaczyński
* Donald Tusk
* Ewa Kopacz
* Beata Szydło
* Mateusz Morawiecki


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Herman Avellan** (28. heinäkuuta 1820 Turku – 20. kesäkuuta 1912 Viipuri) oli suomalainen kamarineuvos, tullinhoitaja ja ruotsiksi julkaissut kirjailija.

Avellanin vanhemmat olivat historian professori Johan Henrik Avellan ja Christina Eleonora Almqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1838 ja suoritti kameraalitutkinnon 1846. Avellan palveli junkkarina 1. suomalaisessa meriekipaasissa 1839–1844 ja toimi Sortavalan kihlakunnan henkikirjoittajana 1847–1850. Hän oli luotsiosaston päällikkönä Vaasassa 1850–1853, Oulussa 1853–1857 ja Tammisaaressa 1857–1862 sekä tullinhoitajana ensin Porvoossa 1862–1867 ja sitten Viipurissa 1867–1897. Avellanista tuli luutnantti 1844, luotsilaitoksen alikapteeni 1850, kapteeni 1853, majuri 1862 sekä hovineuvos 1878 ja kamarineuvos 1889.

Avellan oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 oli Sofia Grotenfelt (k. 1858) ja toinen vuodesta 1860 vapaaherratar Eva Lovisa Mathilda Lybecker (k. 1897).

Teoksia
-------

Avellan julkaisi novelleja ja näytelmiä, joissa oli uskonnollisia, suomalais-kansallisia ja romanttisia piirteitä, käyttäen myös nimimerkkiä *En Finne*:

* *Strid och seger*, novell af en Finne. Frenckell & Son, Helsingfors 1849
* *Pietisterne*, fantasie af en Finne. Kuopio 1849
* *Hämnden*, novell af en Finne. Kuopio 1849
* *Räddad! : dramatisk småstadsbild i en akt*. Lagerspetz, Wiborg 1887

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat-tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotivuori, Yrjö: Herman Avellan. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 48.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
Kiljavan kasino vuodelta 1939.
**Kiljava** on Nurmijärven Rajamäen taajamaan kuuluva kylä Uudellamaalla. Se sijaitsee Rajamäen länsipuolella Sääksjärven lähteen rannalla. Kiljavalla asuu kyläyhdistyksen mukaan noin 340 asukasta. Suosittu Sääksin uimaranta sijaitsee Kiljavalla.

Kiljava tunnetaan erityisesti Kiljavan sairaalasta, joka on 1930-luvulla perustettu ja rakennettu parantola, joka muutettiin yleissairaalaksi 1970-luvulla. Sairaalatoiminta Kiljavalla päättyi kuitenkin vuonna 2002. Tämän jälkeen Attendo on tuottanut hoivapalveluja sairaalan tiloissa.

Kiljavalla toimii kansanopisto Kiljavan opisto. Lisäksi Kiljavalla sijaitsee jo vuonna 1939 perustettu, Hugo Harmian suunnittelema puurakenteinen kasino ja hotelli. Hanko–Hyvinkää-rata kulkee Kiljavan pohjoisosan kautta. Kiljavalla oli rautatieseisake, jonka toiminta päättyi vuonna 1983 ja joka purettiin 1990-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Iltanen, Jussi: *Radan varrella*, s. 87. Karttakeskus, 2009. ISBN 978-951-593-214-3.

Nurmijärven kylät

|  |  |
| --- | --- |
| Suuret taajamat | Kirkonkylä • Klaukkala • Rajamäki • Röykkä |
| Pienet taajamat | Herunen • Leppälampi • Lepsämä • Nukari • Palojoki • Perttula |
| Kylät ja haja-asutusalueet | Haikala • Harjula • Järventausta • Kiljava • Korpi • Korven asema • Kuonomäki • Kynnysmäki • Lintumetsä • Luhtajoki • Metsäkylä • Mäntysalo • Numlahti • Nummenpää • Nummimäki • Raala • Ripatti • Suomies • Syrjälä • Uotila • Valkjärvi |
**Electronic Entertainment Expo 2010** (lyhyesti **E3 2010**) eli kuudestoista Electronic Entertainment Expo järjestettiin Los Angelesissa 14.–17. kesäkuuta 2010. Tapahtuman tilat sijaitsivat Los Angeles Convention Centerin South Hallissa ja West Hallissa.

Näytetyt pelit
--------------

E3 2010 -messuilla yhteensä 27 videopeliyhtiötä esitteli joko täysin itse tai yhteistyössä kehittämiään pelejä ja pelikonsoleita. Esimerkiksi 2K Games esitteli *Mafia II*- ja *XCOM*-pelit, ja Atari esitteli uusia pelejä toisin kuin tätä tapahtumaa edeltäneessä E3-tapahtumassa, josta se oli jäänyt viime minuuteilla pois. Merkittävimpiin Disney Interactive Studiosin esittelemiin peleihin kuului *Epic Mickey*, joka voitti palkinnon "Paras Wii-peli" -luokassa.

Nintendo puolestaan esitteli muun muassa Nintendo 3DS -käsikonsolin ja sille julkaistuista peleistä muun muassa *Mario Kart 7*:n. Wiille esiteltyihin peleihin kuuluivat esimerkiksi *Mario Sports Mix* ja *Wii Party*. Segan esittelemiin peleihin lukeutuivat esimerkiksi *Sonic the Hedgehog 4: Episode I* ja *Sonic Colors*. THQ:n esittelemiin peleihin kuului muun muassa *de Blob 2* ja Ubisoftin esittelemien pelien joukossa olivat muun muassa *Assassin’s Creed: Brotherhood* ja *Rayman Origins*.

Näytteilleasettajat
-------------------

Tässä listassa on lueteltuna koko tapahtuman ajalta kaikki videopeliyhtiöt, jotka olivat esittelemässä tuotteitaan.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 2K Games
* Activision
* Atari
* Atlus
* Bethesda
* Capcom
* Codemasters
* Disney
* EA
 | * Eidos
* Konami
* LucasArts
* Majesco
* Microsoft
* Namco Bandai
* Natsume
* Nintendo
* Paradox
 | * Sega
* SNK
* Sony
* Square Enix
* Tecmo Koei
* THQ
* Ubisoft
* Valve
* Warner Bros.
 |

Lähteet
-------

1. ↑  E3 2010: Exchibitor List *e3expo.com*.  Arkistoitu 16.1.2010. Viitattu 17.3.2012.
2. ↑  E3 2010:Best of E3 2010 *uk.games.ign.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Electronic Entertainment Expo 2010** Wikimedia Commonsissa
**Kiliani–Fischer-synteesi** on menetelmä, jossa aldoosi- tai ketoosisokereista valmistetaan homologeja, joissa on yksi hiiliatomi enemmän kuin lähtöaineessa. Reaktio on nimetty kehittäjiensä saksalaisten kemistien Heinrich Kilianin ja Hermann Emil Fischerin mukaan.

Historia, reagenssit ja käyttö
------------------------------

Heinrich Kiliani julkaisi vuonna 1885 tutkimustuloksen, jonka mukaan aldoosit reagoivat vetysyanidin kanssa muodostaen syanohydriinejä. Hermann Emil Fischer tutki samaan aikaan myös hiilihydraatteja ja havaitsi, että reaktiossa muodostuneet syanohydriinit voidaan hydrolysoida ja pelkistää uudeksi sokerimolekyyliksi, jossa on yksi hiiliatomi enemmän kuin alkuperäisessä lähtöaineessa. Fischer julkaisi tutkimuksen vuonna 1889.

Kiliani–Fischer-synteesin ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen syanidi-ioni reagoi aldoosin tai ketoosin elektrofiilisen karbonyyliryhmän kanssa additioreaktiolla muodostaen syanohydriinin. Syanohydriini reagoi happamissa vesiliuoksissa muodostaen aldonihapon rengasrakenteisen esterin eli laktonin. Tämä laktoni voidaan pelkistää käyttämällä natriumin elohopea-amalgaamia aldehydiksi. Toinen tapa on pelkistää syanohydriini vedyttämällä imiiniksi, joka voidaan hydrolysoida happamissa olosuhteissa aldehydiksi. Reaktiossa muodostuu kahden keskenään epimeerisen sokerin seos. Esimerkiksi arabinoosista muodostuu glukoosia ja mannoosia ja ksyloosista muodostuu Kiliani–Fischer-synteesillä guloosia ja idoosia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-48-49. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  John McMurry: *Organic Chemistry*, s. 994–995. Cengage Learning, 2009. ISBN 9781111789381. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.1.2018). (englanniksi)
3. 1 2  Reinhard Bruckner: *Organic Mechanisms*, s. 334–336. Springer, 2010. ISBN 978-3-642-03650-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.1.2018). (englanniksi)
4. 1 2  Robert V. Stick: *Carbohydrates: The Sweet Molecules of Life*, s. 7–12. Elsevier, 2001. ISBN 978-0-12-670960-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.1.2018). (englanniksi)
5. ↑  Frieder W. Lichtenthaler: *Carbohydrates: Occurrence, Structures and Chemistry, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 1.1.2018 (englanniksi)
Opletalin hautajaiset 16. marraskuuta 1939.
Opletalin hauta Náklossa.
**Jan Opletal** (1. tammikuuta 1915 – 11. marraskuuta 1939) oli lääketieteen opiskelija Kaarlen yliopistossa Prahassa. Hän haavoittui kuolettavasti natsien vastaisen mielenosoituksen aikana Saksan miehittäessä osaa Tšekkoslovakiasta.

Tšekkoslovakian itsenäisyyspäivänä 28. lokakuuta 1939 Prahassa oli natsien vastaisia mielenosoituksia ja mellakoita, jotka Gestapo-poliisijoukot tukahduttivat väkivalloin. Jan Opletal sai ampumahaavan vatsaansa ja kuoli myöhemmin 11. marraskuuta.

Opletalin hautajaisiin 15. marraskuuta osallistui tuhansia opiskelijoita. Hautajaisista alkoi jälleen uusia opiskelijalevottumuuksia, joiden seurauksena saksalaiset sotilaat tunkeutuivat yöllä Prahan opiskelija-asuntoloihin ja pidättivät satunnaisesti satoja opiskelijoita 17. marraskuuta 1939. Böömin–Määrin protektoraatin valtakunnanprotektori (saks. *Reichsprotektor*), vapaaherra Konstantin von Neurath sulki kaikki tšekkiläiset yliopistot ja korkeakoulut, lähetti yli 1200 opiskelijaa keskitysleireille ja teloitutti yhdeksän opiskelijajohtajaa ilman oikeudenkäyntiä.

Opletalin jäännökset siirrettiin hänen kotikyläänsä Nákloon, Olomoucin piirikunnalle, jonne on myös pystytetty Opletalin muistomerkki.

Nykyisin näiden tapahtumien muistona vietetään kansainvälistä opiskelijoiden päivää.

Lähteet
-------

* Kenety, Brian: The 17th of November: Remembering Jan Opletal, martyr of an occupied nation  17. marraskuuta 2005. Praha:  Český rozhlas 7 - Radio Praha. Viitattu 11. helmikuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jan Opletal** Wikimedia Commonsissa

* International Union of Students (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* In the footsteps of November 17 -Czech Republic (Vendula Veselá) (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Deloslaisten agora** on antiikin aikainen agora eli tori Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Deloslaisten agoran raunioita.
Deloslaisten agora sijaitsee Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella ja Pyhän tien itäpuolella lähellä Kompetaliastien agoraa. Agora syntyi hellenistisellä kaudella 200–100-luvuilla eaa. Sen aluetta rajaavat sen kaikilta neljältä sivuilta tuona aikana rakennetut stoat eli pylväshallit.

Pohjois- ja itäsivuilta agoraa rajaa L-kirjaimen muotoinen stoa, joka rakennettiin noin vuonna 187–173 eaa. Sen pohjoissiiven koko oli noin 51,1 × 11,4 metriä ja itäsiiven koko noin 43,3 × 11,7 metriä. Stoa oli kaksikerroksinen ja avautui agoralle päin. Sisältä rakennus oli kaksilaivainen ja sen perimmäisessä laivassa oli huoneita kauppatiloiksi ja muuhun käyttöön. Eteläsivulta agoraa rajaa hieman poikittain oleva niin kutsuttu Vino stoa, joka rakennettiin noin vuonna 250 eaa. Se edusti doorilaista tyyliä. Sen koko oli noin 31,8 × 5,0 metriä ja se avautui pohjoiseen agoralle. Länsisivulta agoraa rajaa niin kutsuttu Etelästoa, joka rakennettiin ensimmäisenä noin vuonna 270–230 eaa..

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, L-shaped Stoa of the Agora of the Delians *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. ↑  "Delos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 216–225. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.
3. 1 2  Delos, Oblique Stoa *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
4. ↑  Delos, South Stoa *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deloslaisten agora** Wikimedia Commonsissa
**Electronic Entertainment Expo 2011** (lyhyesti **E3 2011**) oli Electronic Entertainment Expon 17. järjestämä messu. Messut pidettiin Los Angelesissä Conference Centerissä 7–9. kesäkuuta 2011. E3 2011 -messuilla kohokohdiksi muodostuivat Sonyn esittelemä PlayStation Vita -käsikonsoli, Nintendon julkistama Wii U -pelikonsoli ja Microsoftin esittelemä *Halo 4*. Tapahtumaa näytettiin myös televisiossa G4-televisiokanavalla.

Esitellyt pelit
---------------

E3 2011 -tapahtumassa yhteensä 29 eri videopeliyhtiötä esitteli omia uutuuksiaan. 2K Games esitteli omasta valikoimastaan esimerkiksi *Duke Nukem Foreverin* ja *The Darkness II*:n. Activision puolestaan esitteli muun muassa *Call of Duty: Modern Warfare 3*:n ja ensimmäisen hahmonsiirtoteknologiaa käyttävän pelin, *Skylanders: Spyro’s Adventuren*. Electronic Arts esitteli muun muassa *Battlefield 3*:n ja *Need for Speed: The Runin*. Sega puolestaan esitti esimerkiksi *Rise of Nightmaresin*, *Shinobin* ja Sonic the Hedgehogin 20-vuotisjuhlapelin, *Sonic Generationsin*. Muista tunnetuista kehittäjistä THQ esitti *Saints Row: The Thirdin* ja Traveller’s Tales esitti ainoana näyttelykohteenaan *Lego City Storiesin*.

Pelikonsoleita esitelleistä kehittäjistä Microsoft esitteli peleistään esimerkiksi *Forza Motorsport 4*:n ja *Kinect Sports: Season Twon*. Nintendon kokoelmaan kuuluivat puolestaan muun muassa *Boom Street*, *Mario Party 9* ja *Super Mario 3D Land*. Sony esitteli PlayStation Vitan lisäksi *Ratchet & Clank: All 4 Onen* ja *Uncharted 3: Drake’s Deceptionin*.

Näytteilleasettajat
-------------------

Tässä on luettelo huomattavimmista videopelejä tai konsoleita esitelleistä videopeliyhtiöistä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 2K Games
* Activision
* Atari
* Atlus
* Bethesda
* Capcom
* Codemasters
* Crytek
* Disney
* EA
 | * Epic Games
* Focus Home Interactive
* Konami
* LucasArts
* Majesco
* Microsoft
* Namco Bandai
* Natsume
* Nintendo
* Nival
 | * Paradox
* Sega
* Sony
* Square Enix
* Tecmo Koei
* THQ
* Ubisoft
* Warner Bros.
* Wargaming.net
 |

Lähteet
-------

1. ↑  G4tv.com E3 2011 *g4tv.com*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 18.3.2012.
2. ↑  Exhibitor List *e3expo.com*.  Arkistoitu 15.8.2012. Viitattu 18.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Electronic Entertainment Expo 2011** Wikimedia Commonsissa
**Kilingi-Nõmmen koulupalo** tapahtui 20. huhtikuuta 1937, kun Kilingi-Nõmmen II alakoulussa syttyi tulipalo kesken elokuvanäytöksen. Palossa menehtyi 18 lasta palovammoihin ja myrkyllisen savun hengittämiseen, ja 65 loukkaantui.

Tapahtumat
----------

Kilingi-Nõmmen II alakoulun toisen kerroksen suuressa luokkahuoneessa järjestettiin onnettomuuspäivän iltana elokuvanäytös. Kello 19 alkaneessa näytöksessä oli 132 lasta. Näytöksessä pidettiin välitauko, jotta elokuvaprojektori ehtisi jäähtyä, ja näytös jatkui taas kello 20.30. Kello 20.45 ylikuumentunut nitroselluloidifilmi syttyi palamaan projektorissa. Palo levisi nopeasti projektorin vieressä olleisiin filmikeloihin ja muualle huoneeseen. Luokkahuoneen sisäänpäin aukeava ovi tukkeutui ulos pyrkivistä lapsista, kun 1 500-asteinen tulipalo aiheutti paniikin huoneessa. Palossa kuoli palovammoihin ja myrkkykaasuihin 18 lasta, joista monet vasta muutaman päivän kuluttua sairaaloissa. Huhtikuun 23. päivään mennessä uhreja oli 11, ja seuraavien kahden päivän aikana kuoli kaksi lisää. Uhreista viimeinen kuoli vasta tasan kolmen vuoden kuluttua palosta.

Tieto palosta levisi uutisten mukana maailmalle, ja esimerkiksi Yhdysvaltain Punainen Risti lähetti loukkaantuneille lapsille leluja, hedelmiä ja makeisia.

Muistomerkki
------------

Onnettomuuden uhrien muistomerkki Saarden hautausmaalla.
Uhrien muistomerkki paljastettiin vuonna 1941. Paul Horman veistämä graniittinen muistomerkki sijaitsee Saarden kylän hautausmaalla, jonne onnettomuuden uhreja haudattiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Viivik, Allar: Suurim kooli tragöödia Eestis: Põlemalahvatanud filmilint tappis Kilingi-Nõmmel 18 last  21.4.2007. Õhtuleht. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Paluoja, Silvia: Väikese Leida nimeplaadita haud  20.4.2007. Postimees. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
3. ↑  Mälestusmärgi avamine 1937.a. tuleõnnetuses hukkunud Kilingi-Nõmme kooli õpilaste kalmudele Rahvusarhiivi. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
4. ↑  19576 Kilingi-Nõmme õnnetusohvrite mälestussammas, P. Horma, 1936 (graniit) Kultuurimälestiste riiklik register. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
**Martti Ilkka Vuori** (29. joulukuuta 1937 Kauhajoki – 21. lokakuuta 2022 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Henkilöhistoria
---------------

Vuori oli Turun yliopiston kansanterveystieteen professori 1979–1983 ja UKK-instituutin johtaja vuodesta 1981. Hänen tutkimuskohteitaan olivat urheilufysiologia ja kliininen fysiologia. Hän oli myös Jyväskylän yliopiston liikuntahygienian ja kansanterveyden professori, Stanfordin yliopiston lääketieteen laitoksen vieraileva professori, Turun yliopiston sovelletun fysiologian dosentti ja Tampereen yliopiston liikuntalääketieteen dosentti. Hän julkaisi nelisensataa tieteellistä julkaisua lähinnä liikuntafysiologian ja -lääketieteen alalta sekä oppikirjoja ja yleistajuisia kirjoituksia. Hän toimi eri yhteyksissä asiantuntijana, muun muassa Maailman terveysjärjestölle (WHO).

Vuori kutsuttiin vuonna 2012 Suomen Fysiatriyhdistyksen (Societas Medicinae Physicalis et Rehabilitationis Fenniae) kunniajäseneksi. Hän sai Juho Vainion Säätiön tunnustuspalkinnon vuonna 2007.

Vuoren vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Eino Eemil Vuori (ent. Bergh) ja hammaslääketieteen lisensiaatti Enni Aino Tervo. Hänen veljensä on kansanterveystieteen emeritusprofessori Hannu Vuori ja hänen puolisonsa oikeusneuvos Eeva Vuori.

Teokset
-------

* *Liikunta ja terveys* 1980

Lähteet
-------

1. ↑  Professori Ilkka Vuori on kuollut – UKK-instituutin ensimmäinen johtaja oli terveysliikunnan pioneeri *UKK-instituutti*.  27.10.2022. Viitattu 10.11.2022.
2. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 833. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. 1 2  *Facta 2001*, osa 18, p. 450. WSOY 1986.
4. 1 2  Soveltava liikunta.
5. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 766. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilkka Vuoren muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Englannin kuningas Henrik VIII, Hans Holbein nuoremman maalaama muotokuva noin vuodelta 1537. Kalukukkaro on näkyvissä vyön alapuolella.
**Kalukukkaro** on lieriömäinen tai pussia muistuttava vaatekappale, joka laitetaan miesten housujen haarojen eteen peittämään ulkoiset sukuelimet. Se kiinnitettiin housuihin nauhoilla, napeilla tai muilla menetelmillä. Kalukukkaro oli tärkeä vaatekappale Euroopassa 1400- ja 1500-luvuilla.

Historia
--------

Alun perin kalukukkaro liittyi yleisimmän näkemyksen mukaan säädyllisyyteen liittyviin käytäntöihin, mutta kun se lopulta kiellettiin, syynä oli nimenomaan näkemys sen säädyttömyydestä. Miesten housut olivat yleensä lahkeista hyvin peittäviä, mutta avoimia haarojen kohdalta, jolloin sukuelimet roikkuivat dubletin (eräänlaisen takin) alla. Muodin vaihtuessa dubletit lyhenivät entisestään ja kalukukkaro keksittiin haarojen peittämiseksi.

Myöhemmin kalukukkarot alettiin muotoilla sukuelimiä korostaviksi ja lopulta niistä tehtiin topattuja ja huomiota herättävän muotoisia. Kalukukkaroiden koon kasvaessa niissä alettiin kuljettaa myös muita tavaroita kuten nuuskaa ja kolikoita. Englannissa kuningatar Elisabet I:n valtakauden jälkimmäisellä puoliskolla kalukukkarot ja dubletit yhdistyivät "peascod"-nimiseksi dubletiksi, ja vanha kalukukkaro poistui muodista.

Sotavarustukset seurasivat 1500-luvulla siviiliasusteiden muotia, ja joksikin aikaa panssaroiduista kalukukkaroista tuli tärkeä osa parhaita haarniskoja. Tällaisia haarniskoja on säilynyt nykyajalle vain muutamia.

Renessanssiajan kuuluisa humoristi François Rabelais viittaa erään teoksensa esipuheessa kirjoittamaansa kirjaan "Kalukukkaron tarpeellisuudesta", joskin kyse on pelkästä vitsistä eikä tuon nimistä kirjaa oikeasti ole tehty.

Kalukukkaro nykyajan kulttuurissa
---------------------------------

Kalukukkaroita käytetään nykyään vain harvoin, mutta niitä käytetään joskus erilaisissa näytöksissä ja esimerkiksi live-roolipelaamisen yhteydessä. Kalukukkaroa ovat käyttäneet esiintyessään esimerkiksi Jethro Tull -yhtyeen johtohahmo Ian Anderson, Cameo-yhtyeen laulaja Larry Blackmon sekä laulaja Tom Jones. Kalukukkaro on esiintynyt televisio-ohjelmissa *Musta kyy* ja *Babylon 5* sekä kirjassa ja elokuvassa *Kellopeliappelsiini*.

Katso myös
----------

* Koteka
* Kiveskukkaro
**Ilkka Tuominen** (4. syyskuuta 1939 Boston, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja Oulun yliopiston tähtitieteen professori.

Tuominen syntyi Yhdysvalloissa, jossa hänen isänsä, professori Jaakko Tuominen, opiskeli ja tutki silloin astrofysiikkaa. Ilkka Tuominen kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1958. Hän valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta 1962 pääaineenaan meteorologia. Väitöskirjansa hän laati tähtitieteen alalta, ja sen aiheena oli pyörivien tähtien rakenne. Vuosina 1962–1995 hän oli Helsingin yliopiston observatoriossa observaattorina, dosenttina ja vt. professorina. Vuodet 1995–2004 hän oli Oulun yliopiston tähtitieteen professori mutta palasi eläkkeelle jäätyään Helsingin yliopiston observatorioon.

Tuominen julkaisi yli 200 tutkimusta, joista merkittävimpiin kuuluu tutkimus Auringon kaltaisten tähtien pinnan aktiviteetista. Hän oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen ja toimi Suomen tähtitieteen kansalliskomitean puheenjohtajana. Tuominen oli poliittisesti aktiivinen vasemmistolaisessa liikehdinnässä 1960–1970-luvulla ja oli keskeinen vaikuttaja vuonna 1969 yliopiston observatorion valtauksessa. Tuloksena oli laitoksen esimiehen virka-asunnon ottaminen laitostilaksi ja tähtitieteen tutkintovaatimusten uudistaminen vastaamaan kansainvälistä käytäntöä. Hän edisti esimiesaikanaan demokraattista laitoshallintoa. Kun laitos lakkautettiin 2009 ja siirrettiin fysiikan laitoksen alaiseksi, Tuomiselle ei enää jäänyt työskentelymahdollisuuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Muistokirjoitus, Helsingin Sanomat 17.4.2011 sivu C 10. Artikkelin verkkoversio


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Guadalupenmerikarhu** eli **guadalupenhylje** eli **guadeloupenhylje** (*Arctocephalus townsendi*) on korvahylkeiden (Otariidae) heimoon kuuluva nisäkäslaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Guadalupenmerikarhun pituus on täysikasvuisena 180–200 senttimetriä ja paino noin 135 kilogrammaa. Urokset ovat naaraita suurikokoisempia. Sen häntä on surkastunut.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Guadalupenmerikarhujen määrän ollessa pienimmillään, niitä eli vain Guadalupen saarella Meksikon osavaltion Baja Californian rannikolla. Guadalupenmerikarhua tavattiin aiemmin myös Yhdysvaltain Channelsaarilla, Cedrossaarilla sekä Islote Negron tulivuorisaarella. Vuoden 2010 tienoilla guadeloupenhylkeiden kokonaismäärä kasvoi yli 20 000 yksilöön. Nykyään niitä tavataan pitkin Pohjois-Amerikan länsirannikkoa, etenkin Kalifornian niemimaan ympäristössä.

Lisääntyminen ja elintavat
--------------------------

Guadalupenmerikarhu saa kerralla yhden poikasen. Lajin elinikä on 17–20 vuotta.

Uhat ja suojelu
---------------

Englantilaiset, amerikkalaiset ja Aleuttien alkuperäisasukkaat metsästivät guadalupenmerikarhuja valtavia määriä joka vuosi 1700-luvun aikana. He myivät saalistamansa merikarhut ja pitivät niiden olemassaolon salassa. Vuonna 1892 lajista huomattiin olevan jäljellä enää kahdeksan eläintä ja sitä pidettiin tuhoon tuomittuna. Carl Hobbs havaitsi vuonna 1956 Guadalupelta 14 lajin yksilöä ja kykeni laatimaan tarkan lajinkuvauksen. Vuoden 1977 laskennassa löydettiin lähes 1 100 guadalupenmerikarhua, ja myöhemmissäkin laskennoissa havaittiin kannan elpymistä. Vuonna 1991 niitä arvioitiin olevan 1 300–1 500. Laitonta metsästystä arveltiin silloin esiintyvän edelleen huolimatta lajin rauhoittamisesta Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Sen kauppaa myös rajoitetaan CITES-sopimuksen liitteen I avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aurioles-Gamboa, D.: *Arctocephalus townsendi* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*.  2015. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 22.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  KOMISSION ASETUS (EU) 2019/2117 *eur-lex.europa.eu*. Viitattu 23.1.2020.
3. ↑  guadeloupenhylje – *Arctocephalus townsendi* *laji.fi*. Viitattu 22.1.2020.
4. 1 2 3 4  Elo, Ulla (toim.): *Maailman uhanalaiset eläimet - Osa 1: Nisäkkäät*. Weilin+Göös, 1991. ISBN 951-35-4686-1.
5. ↑  *Arctocephalus townsendi* Merriam, 1897 *gbif.org*. Viitattu 22.1.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q221088
* Wikispecies: Arctocephalus townsendi
* ADW: Arctocephalus\_townsendi
* ARKive: arctocephalus-townsendi
* BOLD: 81868
* CoL: 67RR3
* ECOS: 6991
* EoL: 328626
* Fossilworks: 71846
* GBIF: 2433478
* iNaturalist: 41746
* IRMNG: 10197221
* ITIS: 180636
* IUCN: 2061
* MSW: 14001006
* NatureServe: 2.100800
* NCBI: 161921
* NOAA: guadalupe-fur-seal
* SeaLifeBase: 68961
* Species+: 8609
* WoRMS: 255007

 |

 |
**George Sluizer** (25. heinäkuuta 1932 Pariisi – 20. syyskuuta 2014 Amsterdam) oli alankomaalainen elokuvaohjaaja, jonka tuotanto sisältää sekä dokumentti- että näytelmäelokuvia. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä on *Kadonnut* (*Spoorloos*) vuodelta 1988.

George Sluizerin vanhemmat olivat hollantilaista ja norjalaista syntyperää. Sluizer opiskeli elokuva-alaa Pariisissa vuosina 1954–1956 ja työskenteli Michael Andersonin ja Bert Haanstran assistenttina. Sittemmin hän ohjasi TV-dokumentteja National Geographicille Siperiasta ja Portugalista. Ensimmäisen näytelmäelokuvansa *João en het mes* hän ohjasi Brasiliassa vuonna 1972.

Sluizerin päätyö *Kadonnut* perustuu Tim Krabbén pienoisromaaniin *Jäljettömiin*, ja siitä tuli kansainvälinen menestys. Sluizer kutsuttiin Yhdysvaltoihin ohjaamaan elokuvan englanninkielinen uusintaversio *Pelon hetket* (1993), mutta sitä ei ole pidetty yhtä onnistuneena.

Sluizerin myöhempään tuotantoon kuuluu epäonninen draama *Dark Blood*, jonka kuvaukset jäivät kesken, kun pääroolin esittäjä River Phoenix kuoli huumausaineiden yliannostukseen. Vuonna 2012 Sluizer julkaisi elokuvasta version, joka sisältää kuvatun aineiston ja jonka ääniraidalla ohjaaja selostaa, mitä elokuvasta jäi puuttumaan.

Sluizer kuoli sydänvaivoihin 82-vuotiaana Amsterdamissa syksyllä 2014.

Filmografia
-----------

* 1961: *De lage landen*
* 1971: *Stamping Ground*
* 1972: *João en het mes*
* 1979: *Kaksi naista* (*Twee vrouwen*)
* 1982: *Tepito Si*
* 1983: *Adios Beirut*
* 1985: *Red Desert Penitentiary*
* 1988: *Kadonnut* (*Spoorloos*)
* 1992: *Utz*
* 1993: *Pelon hetket* (*The Vanishing*)
* 1996: *Crimetime*
* 1996: *Mortinho por Chegar a Casa*
* 1998: *The Commissioner*
* 2002: *Kivinen lautta* (*La Balsa de Piedra*)
* 2010: *The Chosen One*
* 2010: *Homeland*
* 2012: *Dark Blood*

Lähteet
-------

1. 1 2  Brooks, Xan: The Vanishing director George Sluizer dies aged 82  22.9.2014. The Guardian. Viitattu 13.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |