recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Karbidilamppu
**Karbidilamppu** eli **asetyleenilamppu** on valaisin, jolla saadaan aikaan öljylamppua huomattavasti kirkkaampi ja tasaisempi valo. Karbidilamput olivat yleisiä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Niitä käytettiin lyhtyinä myös 1900-luvun alun ajoneuvoissa ja polkupyörissä ennen dynamoista virtaansa saavien sähkövalojen yleistymistä. Ensimmäiset elokuvaprojektorit käyttivät karbidilamppua kirkkaan ja tasaisen valon saamiseksi. Kalsiumkarbidi valmistetaan kuumentamalla sammuttamatonta kalkkia ja hiiltä n. 3000 asteen lämpötilaan.

Lamppu koostuu polttoaine- ja vesisäiliöistä, säätöruuvista ja polttimosta, kaasu- ja vesiputkista ja tarvittavista tiivisteistä. Polttimo on kaksihaarainen ja siinä palaa käytön aikana pieni liekki. Polttimon takana on heijastin, jolla valo voidaan kohdistaa tiettyyn suuntaan.

Lampun käyttöä varten polttoainesäiliöön laitetaan karbidia. Säätöruuvi avataan, jolloin vesisäiliöstä tuleva vesi muodostaa kiinteässä olomuodossa olevasta kalsiumkarbidista (CaC2) erittäin helposti syttyvää asetyleenikaasua C2H2. Liekki sytytetään ja säädetään sopivaksi. Lampun käyttöaika on normaalisti useita tunteja.

Karbidilampusta on käytetty myös nimiä *karbiinilamppu* ja *karbiittilamppu*.

Lähteet
-------

* Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito (Kansalliskirjasto - Digitoidut aineistot) *digi.kansalliskirjasto.fi*.  alkuperäinen julkaisuvuosi 1918. Helsinki.  (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 5
2. ↑  Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 8
3. ↑  Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 8-9
4. ↑  Karbidi ja Karbidilamput sekä niiden hoito 1918, 9

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karbidilamppu**.
* Pieni tietosanakirja: Karbidilamppu
* Karbidilamppu (polkupyörän) Keuruu/Asunta 12122013 Karbidilampun käytön esittelyä Youtubessa.
**Tarkoituksista ja keinoista** on kirjailija Jarkko Tontin vuonna 2022 ilmestynyt esseekokoelma.

Esittely
--------

Teos on aikalaispohdintaa yhteiskunnan ja kulttuurin tilasta, siinä etsitään ajanhenkeä eli Zeitgeistia erityisesti kirjallisuuden, politiikan ja filosofian näkökulmista. Aiheina ovat muun muassa heimoistunut identiteettipolitiikka, woke-aktivismi ja jyrkkä kansallismielisyys. Lisäksi esseissä käsitellään esimerkiksi Euroopan unionia ja sen historiallisia juuria, sananvapautta, supersankarisarjakuvia ja -elokuvia sekä runoutta ja romaanikirjallisuutta ajanhengen ilmentäjinä.

Vastaanotto
-----------

*Turun Sanomien* kirja-arvostelijan Mari Viertolan mukaan Tontti puolustaa esseissään sananvapautta: "Demokraattinen yhteiskunta perustuu avoimelle keskustelulle, eikä toisinajattelijoiden suita saa tukkia."

*Helsingin Sanomien* kirja-arviossaan Jani Saxell huomauttaa, että Tontin tyyli on paikoin turhan kiihkeää ja henkilökohtaista. Vihreiden entisenä lainsäädäntösihteerinä Tontti jatkaa kirjassaan tätä pesänselvitystä ja leimaa nuoremman polven aktivistit "laitavasemmistoksi". Saxell arvioi teosta tammikuussa 2023: "Tontin juuret ovat toisaalta mannermaisessa filosofiassa, toisaalta scifissä ja supersankarisarjakuvissa. Kokoelman parhaat esseet käsittelevätkin kulttuuria yllättävistä kulmista."

Lähteet
-------

1. ↑  Tarkoituksista ja keinoista. Docendo
2. ↑  Mari Viertola: Suomen vihreät ja vasemmistolaiset saavat omissa esseissään osakseen raikasta pöllytystä Jarkko Tontin esseekokoelmassa *Turun Sanomat*.  5.1.2023. Viitattu 10.2.2023.
3. ↑  Jarkko Tontin esseissä ideologiset ääripäät muistuttavat pelottavalla tavalla toisiaan *Helsingin Sanomat*.  7.1.2023. Viitattu 10.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Identiteettipolitiikka ja liberalismi. Teoksesta Futucastissa 2.5.2023.
* "Onko demokratia uhattuna kun ääripäät kärjistyvät ja maltilliset vaikenevat?" Haastattelu MTV3 Uutisaamussa 15.9.2022.
* Voiko "heimoistunut identiteettipolitiikka" olla uhka demokratialle? YLE Radio 1 Politiikkaradio 15.9.2022.
* Palvoiko Suomi kalastavaa fasistia? YLE Radio 1 Ruben Stiller 16.9.2022.
* Teoksesta kirjailijan sivuilla.
* "Woke on rotuoppia!" – "Sekoitat käsitteet!" Jarkko Tontti ja Samuli Suonpää Ivan Puopolon vieraana 23.11.2022.
Jacobus Kapteyn
**Jacobus Cornelius Kapteyn**, myös: **Kapteijn**, (19. tammikuuta 1851 Barneveld, Alankomaat – 18. kesäkuuta 1922 Amsterdam, Alankomaat) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1875 Leidenin observatorion astronomi ja vuodesta 1878 Groningenin yliopiston professori. Hän perusti Groningeniin Astronomical Laboratoryn, jonka julkaisuihin hän kirjoitti itse, samoin hänen veljensä Willem Kapteyn. Hänen julkaisujaan on muun muassa hänen yhdessä David Gillin kanssa toimittamansa kolminiteinen *The Cape photographic Durchmusterung*. Julkaisu sisältää tulokset Gillin eteläiseltä taivaanpallopuoliskolta ottamista ja Kapteynin mittaamista tähtivalokuvista. Siitä ja muista töistään hän sai vuonna 1902 Britannian astronomisen seuran kultamitalin. Kapteyn on tutkinut erityisesti tähtiä ja julkaissut tähtien ryhmittelystä, parallaksista, ominaisliikkeestä ja valosta teoksia eri julkaisusarjoissa ja artikkeleita aikakauskirjoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jacobus Cornelius Kapteyn, Britannica.com, viitattu 18.1.2023
2. ↑  Kapteijn, Jacobus Cornelius, Tietosanakirja osa 4, palsta 338, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912
3. ↑  Jacobus Cornelius Kapteyn, Salomonsens konversationsleksikon. Anden Udgave. Bind XIII, s. 545 (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacobus Kapteyn** Wikimedia Commonsissa

* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 451–452. "Jacobus Cornelius Kapteyn (1851–1922)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.
* Kapteÿn, Jacobus Cornelius Nordisk familjebok. Stockholm: Nordisk falmiljeboks förlag 1910

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Eero Rahola** (vuoteen 1906 **Helenius**, 15. tammikuuta 1897 Mänttä – 22. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kontra-amiraali, Suomen laivaston komentaja sotavuosina ja sen jälkeen pitkäaikainen Merenkulkuhallituksen pääjohtaja.

Mänttäläisen kauppiaan poika Eero Rahola kirjoitti ylioppilaaksi Tampereelta vuonna 1915 ja opiskeli alkuun Teknillisessä korkeakoulussa, mutta vapaaehtoinen osallistuminen Suomen sisällissotaan valkoisten puolella veti hänet sotilasuralle laivastoon. Hän opiskeli 1920-luvulla Italiassa Kuninkaallisessa Meriakatemiassa. Rahola nimitettiin 1936 rannikkolaivaston päälliköksi, missä tehtävässä hän palveli myös Talvisodan ajan. Vuodet 1940–1945 hän oli koko laivaston komentajana. Jatkosodankin aikana Suomen laivasto keskittyi etupäässä kauppamerenkulun turvaamiseen, eikä suuria meritaisteluita käyty. Rahola oli mukana panssarilaiva Ilmarisella, kun se upposi miinaan ajettuaan syyskuussa 1941. Suomen historian tuhoisimmassa merionnettomuudessa hukkui 271 ihmistä, mutta Rahola pelastui.

Rahola jätti armeijan vuonna 1945, kun hänet nimitettiin Merenkulkuhallituksen pääjohtajaksi. Hän jäi virasta eläkkeelle 1964.

Eero Raholan veljiä olivat laivanrakennusopin professori ja kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö Jaakko Rahola sekä osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, opetusneuvos Ilmari Rahola.

Lähteet
-------

* / Eero Rahola *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Miinalaivueen miinahistoria arkistokopio Internet Archivessa

### Viitteet

1. ↑   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 676. (Viitattu 23.4.2019)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**24 silmää** (jap. 二十四の瞳, *Nijū-shi no Hitomi*) on Keisuke Kinoshitan käsikirjoittama ja ohjaama japanilainen draamaelokuva vuodelta 1954.
Pienen saaren kyläkoulun nuoresta naisopettajasta kertova mustavalkoelokuva perustuu Sakae Tsuboin romaaniin vuodelta 1952.

Elokuvassa nuori naisopettaja (Hideko Takamine) saapuu vuonna 1928 eristyneelle Shodoshiman saarelle vuonna 1928. Hän on aikuisten mielestä epäilyttävän moderni – pukeutuu länsimaisesti ja ajaa polkupyörällä – mutta lapset pitävät hänestä heti kovasti. Elokuva seuraa opettajan ja hänen 12 ensimmäisen oppilaansa vaiheita läpi toisen maailmansodan.¨

*24 silmää* voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Keisuke Kinoshitan hieno koulukuvaus.  *Helsingin Sanomat*, 31.5.1981, s. 79.
2. ↑  *24 silmää* AllMoviessa. (englanniksi)
3. ↑  Keisuke Kinoshita Memorial Museum *In Hamamatsu.com*. Viitattu 12.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nijushi No Hitomi (1955) *British Film Institute – BFI*. Viitattu 15.6.2021. (englanniksi)
* Kumar, Arun: Twenty-Four Eyes [1954] Review – The Collective Suffering and Healing of A War-Scarred Nation *High On Films*.  1.8.2020. Viitattu 15.6.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Twenty-Four Eyes
**Sanna Luoma** (s. 25. kesäkuuta 1986 Ylihärmä) on suomalainen pesäpalloilija. Luoma edusti Superpesiksessä Ylihärmän Pesis-Junkkareita, PeTo-Jusseja, Lapuan Virkiää. Hän saavutti kolme SM-kultaa kaudella 2011, kaudella 2012 ja Naisten Superpesiksen kausi 2013. Luoma pelasi viisi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2007, 2008, 2011, 2012 ja 2013 sekä yhden Liitto-Lehdistö-ottelun vuonna 2912. Hän pelasi ulkokentällä kopparina. Luoma pelasi 211 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kahdeksan kunnaria ja 48 tavallista juoksua, toi 253 juoksua ja keräsi 938 kärkilyöntipistettä. Luoma pelasi 72 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua, toi 73 juoksua ja keräsi 302 kärkilyöntipistettä. Luoma pelasi 19 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja viisi tavallista juoksua, toi 17 juoksua ja keräsi 76 kärkilyöntipistettä.Sanna luoma seurusteli kauan Mikko Haukkalan kanssa. Ja Sanna luoma On kummitätini

Lähteet
-------

1. ↑
**Stéfanos Tsitsipás** (kreik. Στέφανος Τσιτσιπάς, s. 12. elokuuta 1998 Ateena) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 6.

Tsitsipás saavutti junioreiden maailmanlistan ykkössijan toukokuussa 2016. Hän voitti samana vuonna Wimbledonin poikien nelinpeliturnauksen Kenneth Raisman kanssa.

Huhtikuussa 2018 Tsitsipás ylsi ensimmäisenä kreikkalaisena ATP-turnauksen loppuotteluun sitten Nikólaos Kalogerópouloksen vuonna 1973. Tsitsipás hävisi Barcelonassa pelatun turnauksen loppuottelussa Rafael Nadalille. Elokuussa hän ylsi Toronton turnauksessa loppuotteluun mutta hävisi jälleen Nadalille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Tsitsipás saavutti Tukholmassa lokakuussa 2018 voittamalla loppuottelussa Ernests Gulbisin.

Vuonna 2019 Tsitsipás on voittanut Marseillen turnauksen helmikuussa ja Estorilin turnauksen toukokuussa. Hän hävisi Dubain turnauksen loppuottelussa maaliskuussa Roger Federerille ja Madridin turnauksen loppuottelussa toukokuussa Novak Đokovićille. Australian avoimissa Tsitsipás voitti muun muassa neljännellä kierroksella Federerin mutta hävisi välierissä Nadalille. Ranskan avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Stanislas Wawrinkalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stéfanos Tsitsipás ATP:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  Stéfanos Tsitsipás ITF:n sivuilla (englanniksi)
3. ↑  Stefanos Tsitsipas *itftennis.com*.  Arkistoitu 30.1.2022. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  #NextGenATP Tsitsipas Makes Greek History In Barcelona *ATP World Tour*. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)
5. ↑  Tennis: Greek Teenager Tsitsipas Loses Barcelona Final to Nedal *greece.greekreporter.com*. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stéfanos Tsitsipás ATP:n sivuilla (englanniksi)
* Stéfanos Tsitsipás ITF:n sivuilla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Amerikan Uutiset** oli vuosina 1893–1914 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

Minnesotan Minneapolisissa perustettua viikkolehteä toimittivat Fred Karinen ja August Edwards, joiden joukkoon liittyi Kalle Haapakoski. Yhdistyksen julkaiseman lehden omistus siirtyi pian Kariselle, joka muutti sen jo vuonna 1893 Michiganin Calumetiin. Siellä *Amerikan Uutisiin* sulautui Hannes Helan vuonna 1890 perustama *Kalevan Kaiku*. Calumetin siihen aikaan laajalevikkisimmän lehden toimittajana jatkoi teräväkynäinen Haapakoski, joka vastusti etenkin Suomi-Opistoa ja raittiusseuroja.

*Amerikan Uutiset* on myös nykyään ilmestyvä lehti, joka perustettiin Minnesotan New York Millsissä vuonna 1932 nimellä *Minnesotan Uutiset*.

Lähteet
-------

1. ↑  Finlandia University: Finnish-American Newspapers *finlandia.edu*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 11.12.2015.
2. ↑  The History of the Finns in Minnesota *historymuseumeot.com*. Viitattu 11.12.2015.
3. ↑  Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*, s. 509–510. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.
Yhtiön valmistama maailman halvin auto, Tata Nano.
**Tata Group** (hindiksi टाटा समूह) on kansainvälinen konglomeraatti, jonka pääkonttori on Intian Mumbaissa. Se on Intian suurin yksityinen yritys ja toimii teräs-, auto-, tietotekniikka-, viestintä-, voimayhtiö-, tee- ja hotellialoilla. 

Yhtymä sai nimen perustajansa Jamsetji Tatan mukaan, joka perusti kangasalan yrityksen vuonna 1874. Tatan perheen edustajia on ollut lähes tauotta yhtymän johdossa. Nykyisin valtaa käyttää viidennen sukupolven edustaja Ratan Tata. Konserni laajensi hotellialalle 1904, teräkseen 1912, moottoreihin 1945 ja autoihin 1954. Tata Steel on Aasian ensimmäinen ja Intian suurin yksityinen teräsyhtiö, joka on nykyisin maailman kuuden suurimman teräsyhtiön joukossa. Tata Motors on yhtymän autovalmistaja. Tata Global Beverages on puolestaan yhtymän virvoitusjuomakonserni, joka on yksi maailman viidestä suurimmasta teen valmistajasta. 

Vuonna 2008 Tata Group julkisti maailman halvimman auton, 1 800 euroa maksavan Tata Nanon. Yritys kävi myös neuvotteluja Fordin kanssa Jaguarin ja Land Roverin ostamisesta  Tata osti ne lopulta 2,3 miljardilla dollarilla eli noin 1,5 miljardilla eurolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tekniikka ja Talous (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tata Global Beverages Ltd (TAGL.NS) in.reuters.com.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 17.3.2015. (englanniksi)
3. ↑  Helsingin Sanomat 10.1.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Jaguar menossa Intiaan reilulla miljardilla  7.1.2008. Tekniikka ja Talous.  Arkistoitu 8.3.2008. Viitattu 13.3.2008.
5. ↑  Intialainen autojätti osti Jaguarin ja Land Roverin luksusmerkit  26.3.2008. Ilta-Sanomat.  [vanhentunut linkki]
**Liisi Kaarina Tandefelt** (s. 2. toukokuuta 1936 Hämeenlinna) on suomalainen näyttelijä ja pukusuunnittelija. Hänen yli puolen vuosisadan mittaiselle näyttelijänuralleen on mahtunut runsaasti rooleja teatterissa ja televisiosarjoissa sekä muutamissa pitkissä elokuvissa. Lisäksi Tandefelt on tehnyt uraa teatterin pukusuunnittelijana. Hänet tunnetaan myös Helsingissä toimivan Teatteri Avoimien Ovien perustajana.

Elämäkerta
----------

Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan tyttölyseosta 1954, opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1955, suoritti sisustusarkkitehdin tutkinnon Taideteollisessa oppilaitoksessa 1958 ja näyttelijän tutkinnon Suomen Teatterikoulussa 1961.  Tandefelt oli vuosina 1959–1969 naimisissa Urpo Huhtasen kanssa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi. Kahdessa kirjailijoiden elämäkerrassa on esitetty väite, että hän olisi seurustellut 1959 Lasse Heikkilän kanssa, minkä hän itse on oikaissut perättömänä.

Tandefelt palkittiin taiteilijaurastaan Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1978. Hän perusti Teatteri Avoimet Ovet vuonna 1994 teatterikiertuetoimintansa tueksi. Pysyvän tilan se sai 1997 Helsingin Museokadulta. Tandefelt toimi teatterin johtajana kausilla 1998–2003. Vuonna 2006 ilmestyi hänen 50-vuotistaiteilija-juhlavuoden elämäkertakirja *Liisi Tandefelt — Monessa roolissa*. Seuraavana vuonna Teatterimuseossa oli näyttely hänen suunnittelemistaan puvuista.

Vuonna 2012 Tandefelt esiintyi Sofi Oksasen kirjaan perustuvassa elokuvassa *Puhdistus*, josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Pro Finlandia -mitali 1978
* kultamitali Prahan kvadriennaalissa 1987
* Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsen 2004
* Naissivuosan Jussi-palkinto elokuvasta *Puhdistus* 2013

Katso myös
----------

* Tandefelt-suku

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat artikkeli 21.11.2006 "Täytyy olla tatsia ja tunnetta"
* Teatterimuseo

### Viitteet

1. ↑  Virkkunen, Urpo (toim.): *Kuka on kuka TV:ssä*. Helsinki: Otava, 1970.
2. ↑  Liisi Tandefelt, En seurustellut Lasse Heikkilän kanssa, Helsingin Sanomat, 26.2.2011 sivu C4
3. ↑  Teatteri Avoimet Ovet: Historia (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Jussi-naissivuosan saanut Liisi Tandefelt liikuttui: "Tämä oli yllätys" *Ilta-sanomat*.  3.2.2013.  Arkistoitu 5.2.2013. Viitattu 3.2.2013.
5. ↑  Tunnustukset, palkitut / Kunniajäsenet Taideteollinen korkeakoulu. Viitattu 25.10.2010.

Kirjallisuutta
--------------

* Houni, Pia (toim.): *Liisi Tandefelt — Monessa roolissa*. Helsinki: Teatterimuseo, 2006. ISBN 952-471-749-2.
* Weckman, Joanna: *"Kun jonkun asian tekee, se pitää tehdä täydellisesti" : Liisi Tandefelt pukusuunnitelijana 1958–1992*. Väitöskirja, Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu, 2015. ISBN 9789526063713.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Yhtyneet Kuvalehdet, lehtitalo
**Jorma Reenpää** (vuoteen 1935 *Renqvist*, 26. huhtikuuta 1902 Helsinki – 16. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lehdenkustantaja, diplomi-insinööri ja Yhtyneiden Kuvalehtien (nykyään Otavamedia) pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Reenpää oli Otavan tekninen johtaja 1928–1934, Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtaja 1934–1960 ja Lehtiaitta Oy:n toimitusjohtaja 1961–1973. Hän oli Yhtyneiden Kuvalehtien johtokunnassa (hallitus) 1934–1961 ja puheenjohtajana 1951–1961. Reenpää toimi myös Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen johtokunnassa ja hallintoneuvostossa, Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiön hallintoneuvostossa ja Koulutarpeiden keskusliikkeen johtokunnassa sekä Aikakauslehtien liiton, Suomen kuvapalvelu Oy:n ja Valioehdet Oy:n puheenjohtajana. Hän oli Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiön kunniajäsen. Jorma Reenpään nimikkorahasto jakaa apurahoja erityisesti karjalaista kulttuuria käsittelevään ja edistävään julkaisutoimintaan.

Reenpään isä oli professori Alvar Renqvist. Hänen veljiään olivat professorit Yrjö Reenpää, Heikki Reenpää ja Hannes Reenpää, sekä kaksoisveli vuorineuvos Kari Reenpää. Jorma Reenpään puoliso oli Anna-Liisa Kyrenius. Heillä oli kaksoistyttäret Katariina (Kaisa) Hirvonen ja Riitta Broman.

Sotilasarvoltaan Reenpää oli majuri ja hänelle oli myönnetty SL K, VR3 ja 4mk.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja
2. 1 2 3 4  *Kuka kukin on*. Otava, 1978. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Rahastot ja lahjoitukset Karjalaisen Kulttuurin Edistämissätiö. Viitattu 3.12.2021.
4. ↑  Juhani Salokannel: *Hengen paloa & painettua sanaa*. Otava, 2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Salokannel, Juhani: *Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015*. Otava, 2015. ISBN 978-951-1-27838-2.
* Karlsson, Risto: Kansikuva uusiksi. Kuusikymmentä vuotta elämää ja ihmisiä Yhtyneissä Kuvalehdissä. Otava, 1996. ISBN 951-9435-65-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa (Arkistoitu – Internet Archive). Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: *Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015*. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)
* Sotapolku.fi: Jorma Reenpää
Metropoliitta Makari
**Makari** (1482–1563) oli Moskovan ja koko Venäjän metropoliitta. Hän aloitti uransa munkkina ja toimi Novgorodin arkkipiispana vuodesta 1526. Tällöin hänen tavoitteensa oli vahvistaa kristinuskon asemaa karjalaisten ja muiden suomensukuisten kansojen keskuudessa Luoteis-Venäjällä. Moskovan metropoliittana Makari toimi vuodesta 1542. Vuonna 1547 hän kruunasi Iivana Julman tsaariksi. Makari edisti munkkilaitoksen toimintaa ja uskonnollisen kirjallisuuden julkaisemista. Itse hän julkaisi kronikan ja laajan kokoelman pyhimyselämäkertoja.

Novgorodin arkkipiispana Makari järjesti luostarien toiminnan uudelleen siten, että munkit alkoivat asua yhdessä aiemmin käyttämiensä erillisten huoneiden sijaan. Moskovan ja koko Venäjän metropoliittana hän ajoi kirkollisen elämän keskusjohtoisuutta. Hän esti paikallisten pyhimysten palvelusta tarjoten tilalle moskovalaisia ja yleisvenäläisiä pyhimyksiä. Makari toimitti kirkkojärjestyksen, jonka vuoden 1551 kirkolliskokous hyväksyi. Se oli pitkään voimassa Venäjän kirkkojärjestyksenä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lautasventtiili osineen
Lautasventtiilit ja nokka-akselit näkyvät sylinterin yläosassa.
*Tämä artikkeli käsittelee moottorin osaa. Rakennuksissa käytetyistä lautasventtiileistä kerrotaan artikkelissa venttiili.*
**Lautasventtiili** on sienen muotoinen venttiili, joka liikkuu putkimaisessa [Venttiilinohjain|venttiilinohjaimessa]]. Varren päässä olevan lautasen reunat tiivistyvät venttiilinistukkaa vasten venttiilin ollessa kiinni. Lautasventtiileitä käytetään käytännössä kaikissa nelitahtimoottoreissa avaamaan ja sulkemaan imu- ja pakokanavat.

Yleistä
-------

Lautasventtiili toimii eri tavalla kuin esimerkiksi liukuventtiili. Avautuessaan lautasventtiili liikkuu kohtisuoraan poispäin venttiilinistukasta, joten näiden pintojen välillä ei tapahdu liikettä. Tästä seuraa se, että venttiili ei tarvitse voitelua toimiakseen. Lautasventtiilin muoto ja sijainti sylinterinkannessa aiheuttavat sen, että sylinterissä palamisen aikana oleva korkea paine auttaa venttiiliä tiivistymään venttiilinistukkaa vasten. Venttiilin tiivis sulkeutuminen on tärkeää, koska se edesauttaa lämmön siirtymistä venttiilistä sylinterinkanteen.

Toiminta polttomoottorissa
--------------------------

Polttomoottorissa on venttiileitä kahta eri tarkoitusta varten. Imuventtiilit avautuessaan päästävät uuden polttoaine-ilmaseoksen imusarjasta sylinteriin (pois lukien diesel-moottori, jossa polttoaine suihkutetaan suoraan sylinteriin). Pakoventtiilit päästävät sylinteristä palaneen seoksen poistumaan pakosarjaan ja siitä edelleen pakoputkistoon.
Venttiilinvarren ympärillä oleva jousi pitää venttiilin suljettuna, kunnes nokka-akselin nokka työntää venttiilin auki. Tavallisissa moottoreissa tämä toimii hyvin, mutta nopeakierroksisissa moottoreissa venttiilin ja jousen massa sekä venttiilijouseen syntyvät resonanssit saavat venttiilin kavitoimaan, jolloin se ei ehdi sulkeutua. Tilanne voidaan korjata käyttämällä jäykempiä jousia, kahta sisäkkäistä jousta, jotka eliminoivat toistensa resonanssit, tai erilaisia venttiilikoneistoja.

Nykyaikaisissa moottoreissa on yleensä kaksi imu- ja kaksi pakoventtiiliä jokaista sylinteriä kohden.

Lähteet
-------

1. ↑  *TM-autosanasto*, s. 96. Yhtyneet Kuvalehdet Oy, 1998. ISBN 951-9435-88-3.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Poppet valve
**Rifin tasavalta** (berb. Tagduda n Arrif, arab. جمهورية الريف‎) oli vuosina 1923–1926 Marokon pohjoisosassa Rifin alueella toiminut valtio.

Historia
--------

Marokko oli vuoden 1912 Fezin sopimuksella jaettu kahteen osaan, Espanjan hallitsemaan pohjoiseen eli Espanjan Marokkoon ja maan eteläosan käsittäneeseen Ranskan Marokkoon.

Pohjoisessa asuneet Rifin berberit olivat vuodesta 1920 lähtien käyneet espanjalaisia vastaan Rifin sotaa. Sotamenestyksen ansiosta he irtautuivat 18. syyskuuta 1921 päällikönsä Mohammed Abd el-Krimin johdolla Espanjan ja Marokon sulttaanin Yusefin alaisuudesta. Rifin tasavalta perustettiin helmikuun 1. päivänä 1923. 

Tilanne sodassa muuttui ratkaisevasti vuoden 1925 loppupuolella, kun Espanja sai avukseen Ranskan armeijan joukkoja. Seurauksena oli Rifin tasavallan luhistuminen toukokuussa 1926, ja alueesta tuli jälleen osa Espanjan Marokkoa.

Maantiede
---------

Välimeren rannikolla sijaitseva Rif on suurimmaksi osaksi vuoristoa. Alueella on kuitenkin myös vehreää tasankoseutua. Rifin tasavalta käsitti noin 3/4 Rifin alueesta. Espanjalaisten hallussa pysyivät itäisimmät ja läntisimmät osat. 

Suurimpia kaupunkeja Rifin tasavallan alueella olivat Imzouren, Taza ja Al Hoceima

Hallinto
--------

Rifin tasavallan valtionpäämiehenä toimi heimopäällillö Abd el-Krim, joka oli jo vuoden 1921 itsenäisyysjulistuksesta lähtien johtanut aluetta emiirin nimikkeellä. Hallituksessa oli viisi ministeriä. Pääministerin virkaa hoiti koko valtion olemassaolon ajan Ben Haji Hatmi.

Hallinnollisena elimenä toimi kansalliskokous, jonka johtajana oli valtionpäämies el-Krim. Paikallishallinosta huolehtivat heimot ja paikallisneuvostot.

Rifin tasavallan pääkaupunki oli pieni Ajdirin kylä, joka sijaitsee noin 7 kilometriä Rifin tasavallan suurimman kaupungin Al Hoceiman eteläpuolella.

Valuutta
--------

Valtiolla oli myös oma rahayksikkö, Rifin tasavallan riffan. Se ei ollut tiettävästi milloinkaan virallisesti käytössä, vaan maksuvälineinä olivat Espanjan ja Ranskan valuutat. Englantilainen asekauppias ja salakuljettaja Charles Gardiner painatti 1 ja 5 riffanin seteleitä, joita ei kuitenkaan laskettu liikkeelle.

Lähteet
-------

* World Statesmen, Rif republic

### Viitteet

1. 1 2  The 90th Anniversary of the Republic of Rif  18.9.2011. Agraw.com. Viitattu 2.12.2012. (englanniksi)
2. ↑  Banknotes of the Rif Imperial Collection. Viitattu 2.12.2012. (englanniksi)
Rokkalanjoki kulkee Johanneksen pitäjän Kaijalan kylän läpi. Kuva Kaijalasta Mattilansillalta 14.7.2015.Kuva samoilta jalansijoilta 8.4.2016, kun joki on selvästi ylempänä.**Rokkalanjoki** (ven. Гороховка, *Gorohovka*) on joki Venäjällä Leningradin alueen Viipurin piirissä. Rokkalanjoen vesistö saa alkunsa Karjalankannaksen länsiosien järvialueelta, josta vedet virtaavat luoteeseen Viipurinlahteen. Joesta käytetään myös nimeä Kosenjoki.

Vesistön latva-alueen muodostavat Summajoen ja Työppölänjoen haarojen järvireitit. Summajoen reitti alkaa Rieskjärven ympäristöstä, josta vedet virtaavat Halolanjärven, Halilanjärven, Kuujärven, Kirkkojärven, Kolijärven ja Kaukjärven kautta Summajokeen. Työppölänjoen reitti alkaa Ylisjärven seudulta ja virtaa Tarkkalanjärven, Kuolemajärven ja Hatjalahdenjärven kautta Työppölänjokeen.

Rokkalanjoen vesistön latvaosat sijaitsevat pääosin entisten Uudenkirkon ja Kuolemajärven kuntien alueella ja osittain Koiviston maalaiskunnan alueella. Alajuoksulla joki virtaa entisen Johanneksen kunnan alueella. Rokkalanjoen jokilaakso muodosti Johanneksen kunnassa merkittävän maatalousalueen. Joki laskee Viipurinlahteen Rokkalan kylän kohdalla.

Järviä
------

| Nimi | Korkeus m mpy. | Lasku-uoma ja laskupaikka |
| --- | --- | --- |
| Ylisjärvi | 48,9 | laskee Tarkkalanjärveen |
| Tarkkalanjärvi | 47,9 | Isojoki, laskee Kuolemajärveen |
| Rieskjärvi | 29,6 | laskee Halolanjärveen |
| Halolanjärvi | 29,4 | Halolanjoki, laskee Halilanjärveen |
| Halilanjärvi | 26,5 | Kuujoki, laskee Kuujärveen |
| Kuujärvi | 26 | Patrunjoki, laskee Kirkkojärveen |
| Kirkkojärvi | 20,5 | Kirksillanoja, Peippolanjoki, laskee Kaukjärveen Kolijärven kautta |
| Kolijärvi |  | Peippolanjoki, laskee Kaukjärveen |
| Kaukjärvi | 14,3 | Summajoki |
| Närjänjärvi |  | laskee Kuolemajärveen |
| Kuolemajärvi | 13 | laskee Hatjalahdenjärven kautta Työppölänjokeen |
| Hatjalahdenjärvi | 13 | Työppölänjoki, Kuolemajärvestä kapean salmen erottama |

Lähteet
-------

* Maanmittaushallitus, Topografikunta: *Topografinen kartta* 1:20 000. Halila.  Helsinki 1930.
* Maanmittaushallitus, Topografikunta: *Topografinen kartta* 1:20 000. Hatjalahti.  Helsinki 1933.
* Maanmittaushallitus, Topografikunta: *Topografinen kartta* 1:20 000. Kuolemajärvi.  Helsinki 1937.
* http://www.luovutettukarjala.fi/
* http://www.histdoc.net
**Tomás de Berlanga** (1486 Berlanga de Duero, Espanja – 8. elokuuta 1551 Berlanga de Duero, Espanja) oli espanjalainen kirkonmies, joka toimi Panamán arkkihiippakunnan piispana 1534–1537. Hän löysi vuonna 1535 Galápagossaaret ajauduttuaan niille vahingossa.

Elämä
-----

### Nousu piispaksi

Tomás de Berlanga syntyi Berlanga de Duerossa vuonna 1486. Hänet vihittiin maaliskuussa 1508 dominikaanipapiksi San Estebanin luostarissa. Hänet valittiin samalla Hispaniolan saarelle dominikaaniluostarin prioriksi.

Tomás de Berlanga valittiin helmikuussa 1534 Panamán piispaksi, ja hän aloitti tehtävässä heinäkuussa. Hänen johdettavanaan oli laaja arkkihiippakunta. Francisco Pizarro oli vain muutamaa vuotta aikaisemmin löytänyt Perun.

### Galápagossaarten löytäminen

Kuningas Kaarle I määräsi vuonna 1534 Tomás de Berlangan lähtemään Peruun tutkimaan alueen maantieteellisistä ja kansatieteellisistä erityispiirteistä. Samalla hänen tarkoituksenaan oli sovittaa Pizarron ja Diego de Almagron välistä kiistaa aluejaoista. Tomás de Berlanga lähti 23. helmikuuta 1535 Panamasta, mutta voimakas merivirta kuljetti hänet perun sijaan Galápagossaarille.

Vaikka Galápagossaarilla oli saattanut vierailla inkoja, Tomás de Berlanga oli todistetusti ensimmäinen saarilla käynyt ihminen. Hän saapui sinne 10. maaliskuuta 1535. Hänen johtamansa retkikunta kävi maissa etsimässä vettä. Tomás de Berlanga piti saaria rumana ja autiona paikkana, mutta hän reportoi silti monien eläinten populaatioista.

### Paluu Espanjaan

Tomás de Berlanga erosi vuonna 1537 Panamán piispan virasta. Hän palasi sen jälkeen Espanjaan ja kuoli kotikaupungissaan vuonna 1551.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bishop Tomás de Berlanga, O.P *Catholic-Hierarchy*. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bandelier, A. F: Fray Tomás de Berlanga *The Catholic Encyclopedia*.  1907. New York. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Discovery of Galapagos *Discovering Galapagos*. Galapagos Conservation Trust. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Wenzel IV Luxemburgilainen**, Venceslaus (tšek. *Václav*, saks. *Wenzel*, ital. *Venceslao*) (26. helmikuuta 1361, Nürnberg – 16. elokuuta 1419) oli Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija ja Saksan kuningas vuosina 1376–1400 ja Böömin kuningas vuosina 1378–1419.

Suku
----

Wenzel oli keisari Kaarle IV:n ja tämän kolmannen puolison Anna von Schweidnitzin (1339–1362) vanhin poika, joka oli Świdnica-Jaworin herttua Henrik II:n ja prinsessa Katariina Unkarilaisen, kuningas Kaarle I:n tytär. Hänellä oli myös sisar Elisabet (s. 1385). Sen lisäksi hänellä oli seitsemän sisaruspuolta, joista nuorempi velipuoli Sigismund Luxemburgilainen peri häneltä Saksan ja Böömin kruunut.

Rajakreivi, vaaliruhtinas, kuningas
-----------------------------------

Isänsä myötävaikutuksella Wenzelistä tuli vuonna 1373 Brandenburgin rajakreivi ja vaaliruhtinas. Vuonna 1376 Kaarle IV järjesti Wenzelin valinnan Saksan kuninkaaksi. Böömin valtaistuimen Wenzel peri isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1378.

Böömin levottomuuksien vuoksi Wenzel oli poissa Saksasta 10 vuotta. Tämä seurauksena saksalaiset vaaliruhtinaat syyttivät häntä epäonnistumisesta julkisen rauhan ylläpitämisessä ja kiistojen ratkaisijana ja vaativat Wenzeliä vastaamaan syytöksiin paikan päällä. Böömin jatkuvat levottomuudet estivät Wenzeliä lähtemästä, ja vaaliruhtinaat valitsivat Saksan uudeksi kuninkaaksi Ruprecht Pfalsilaisen. Myöhemmin Wenzelin nuorempi veli Sigismund nousi Saksan kuninkaaksi ja keisariksi.

Avioliitot
----------

Wenzel oli naimisissa kahdesti: ensimmäinen vaimo oli Johanna Baijerilainen, jonka kuoleman jälkeen Wenzel avioitui ensimmäisen vaimonsa serkun Sofia Baijerilaisen kanssa. Molemmat liitot jäivät lapsettomiksi.

Perintö
-------

Wenzel kuoli sydänkohtaukseen metsästysretkellä vuonna 1419 lähellä Prahaa. Hänen seuraajansa kuninkaana oli Sigismund Luxemburgilainen.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Kaarle IV** | **Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija** 1376–1400 | Seuraaja:**Ruprecht Pfalsilainen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Leopold vuonna 1917.
**Leopold** (9. helmikuuta 1846 München, Baijeri – 28. syyskuuta 1930 München, Saksa) oli Baijerin kuningaskunnan prinssi ja keisarillisen Saksan sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Baijerin sijaishallitsija Luitpoldin toinen poika ja vuonna 1913 kuninkaaksi julistetun Ludvig III:n nuorempi veli.

Leopold lähti jo nuorena sotilasuralle ja osallistui vuoden 1866 sotaan yliluutnanttina sekä vuosien 1870–1871 sotaan tykistökapteenina. Hän yleni 1873 everstiksi ja tykistörykmentin komentajaksi, 1875 kenraalimajuriksi ja ratsuväkiprikaatin komentajaksi, 1881 kenraaliluutnantiksi ja divisioonankomentajaksi sekä 1887 ratsuväenkenraaliksi ja armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1892 Leopoldista tuli neljännen sotilaspiirin tarkastaja ja 1905 hän sai sotamarsalkan arvon.

Leopold oli jo jäänyt eläkkeelle armeijasta ennen maailmansodan puhkeamista, mutta palasi vielä sodan aikana takaisin palvelukseen melko korkeasta iästään huolimatta. Hänestä tuli huhtikuussa 1915 itärintamalle sijoitetun Saksan yhdeksännen armeijan komentaja. Leopoldin armeija onnistui valtaamaan Varsovan 4. elokuuta 1915. Sen jälkeen hänen komentoonsa annettiin itärintaman keskiosan saksalaisista ja itävaltalaisista armeijoista muodostettu "armeijaryhmä Leopold". Kun Paul von Hindenburg siirtyi elokuussa 1916 päämajaan esikuntapäälliköksi, Leopoldista tuli koko itärintaman ylipäällikkö. Samalla hän sai myös Preussin armeijassa kenraalisotamarsalkan arvon. Itärintaman sotatoimet päättyivät maaliskuussa 1918 solmittuun Brest-Litovskin rauhansopimukseen, jolloin Leopold vetäytyi uudelleen eläkkeelle. Rauhanneuvottelut hän jätti esikuntapäällikkönsä Max Hoffmannin harteille.

Leopoldin puoliso oli vuodesta 1873 arkkiherttuatar Gisela, Itävallan keisari Frans Joosefin tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok* (1912), s. 209 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 11.1.2014.
2. 1 2  Prince Leopold of Bavaria (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 11.1.2014.
3. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1925), s. 125 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 11.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leopold (Baijerin prinssi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Geldanamysiini** on ansamysiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Geldanamysiinillä on syöpäkasvainten kasvua hillitseviä ominaisuuksia, ja sen johdannaisia tutkitaan käytettäväksi syöpälääkkeinä.

Ominaisuudet
------------

Geldanamysiini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 eräästä *Streptomyces hygroscopicus* -kannasta. Geldanamysiinillä ei ole juurikaan antibakteerisia ominaisuuksia, mutta se osoittautui tehokkaaksi sieniä ja alkueläimiä vastaan. Sillä on myös herbisidisiä ominaisuuksia. Tärkein geldanamysiinin biologinen ominaisuus on kuitenkin tyrosiinikinaasin, DNA-polymeraasin ja erityisesti lämpöshokkiproteiineihin kuuluvan HSP90:n toiminnan inhibitio. Geldanamysiini sitoutuu HSP90:n ATP:n sitoutumiskohtaan ja estää proteiinia toimimasta saperonina solunjakautumisessa. Geldanamysiiniä on tutkittu käytettäväksi syöpälääkkeenä. Käytön esteenä on kuitenkin geldanamysiinin huono vesiliukoisuus, epästabiilius ja suuri myrkyllisyys maksalle. Tämän vuoksi siitä on pyritty kehittämään vähemmän myrkyllisiä puolisynteettisiä johdannaisia. Kliinisiin kokeisiin niistä ovat päässeet muun muassa tanespimysini, alvespimysiini ja retaspimysiini, mutta vuonna 2013 ainoastaan retaspimysiinin kliiniset kokeet olivat vielä käynnissä.

Biosynteesi
-----------

Geldanamysiinin biosynteesin lähtöaine on 3-amino-5-hydroksibentsoehappo, johon polyketidisyntaasientsyymit liittävät etikkahaposta, propionihaposta ja glykolihaposta johdettuja yksiköitä, jotka muodostavat makrosyklisen rakenteen. Tästä progeldanamysiinistä muodostuu hapettumisien, hydroksylointien, metylointien ja karbamaattiryhmän liittämisen jälkeen geldanamysiiniä.

Lähteet
-------

1. ↑  Geldanamycin – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 4.6.2017.
2. ↑  Frederick J. Antosz: *Ansamacrolides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 4.6.2017
3. ↑  Jeremy I Levin: *Macrocycles in Drug Discovery*, s. 42-50. RSCPublishing, 2014. ISBN 978-1-84973-701-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)
4. ↑  Frank E. Koehn: *Natural Products and Cancer Drug Discovery*, s. 147. Springer, 2013. ISBN 978-1-4614-4653-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)
5. ↑  Stephen Neidle: *Cancer Drug Design and Discovery*, s. 100. Academic Press, 2013. ISBN 9780123965219. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)
6. ↑  Atta-ur- Rahman: *Studies in Natural Products Chemistry*, s. 258-260. Elsevier, 2015. ISBN 9780444634603. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)
7. ↑  Lee, D. *et al.*: Biosynthesis of the Heat-Shock Protein 90 Inhibitor Geldanamycin: New Insight into the Formation of the Benzoquinone Moiety.  *ChemBioChem*, 2006, 7. vsk, nro 2, s. 246–248. PubMed:16381049. doi:10.1002/cbic.200500441. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.6.2017.  (englanniksi)
Macapagal virkaanastujaisissaan 1961.
**Diosdado Pangan Macapagal** (28. syyskuuta 1910 Lubao – 21. huhtikuuta 1997 Makati) oli Filippinien yhdeksäs presidentti 1961–1965 ja sitä ennen varapresidentti 1957–1961. Maan presidenttinä 2001–2010 toiminut Gloria Macapagal-Arroyo on hänen tyttärensä.

Macapagal toimi lyhyen aikaa diplomaattina Filippiinien Washingtonin-lähetystössä, kunnes valittiin 1949 parlamenttiin liberaalipuolueen edustajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diosdado Macapagal, Encyclopedia Britannica. Viitattu 2.11.2014.
2. ↑  Ilvessalo, Jaakko: "Macapagal, Diosdado (1911)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 118. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diosdado Macapagal** Wikimedia Commonsissa

Filippiinien lippuFilippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944) | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Baunei** (sardiksi *Baunèi*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 3 624 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 211,90 neliökilometriä. Se sijaitsee 480 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baunei** Wikimedia Commonsissa

Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
**Oliena** (sardiksi *Ulìana*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 7 101 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 165,74 neliökilometriä. Se sijaitsee 379 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oliena** Wikimedia Commonsissa

Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
**Orani** (sardiksi *Oràne*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 879 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 130,43 neliökilometriä. Se sijaitsee 523 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orani** Wikimedia Commonsissa

Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
**Loceri** (sardiksi *Lòceri*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 293 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,37 neliökilometriä. Se sijaitsee 206 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Loceri** Wikimedia Commonsissa

Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili