recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tilannekeskus** (lyh. *Tike*) on paikka, jossa keskitetysti ja jatkuvasti seurataan erilaisia tilanteita ja välitetään tieto eteenpäin. Sellaisia on poliisilla ja pelastuslaitoksilla, ja esimerkiksi liikkuvalla poliisilla oli oma tilannekeskus. Myös tapahtumissa on nykyään Tike.

Syksystä 2007 Suojelupoliisi on hoitanut Valtioneuvoston tilannekeskuspäivystystä (VNTIKE), jonka tehtävä on turvata valtionjohdon tiedonsaanti kaikissa olosuhteissa kellon ympäri. VNTIKE on myös Suomen kansallinen yhteyspiste muun muassa Euroopan union kriisikoordinaation ja EU:n, Yhdistyneitten kansakuntien (YK) ja NATOn pelastuspalvelualoihin. Keskus tukee muun muassa Suomeen kohdistuvan informaatiovaikuttamisen vastaista työtä. Erityisesti VNTIKE informoi Suomen pääministeriä ja toimii suoraan valtiosihteerin alaisuudessa vaikka se on osa valtioneuvoston kanslian valmiusosastoa hallinnollisesti. Valtioneuvoston tilannekeskus toimii valtioneuvoston linnassa Senaatintorin varrella ja se on miehitetty ympäri vuorokauden vuoden jokaisena päivänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapahtumaturvallisuus, Siba.fi
2. ↑  Valtioneuvoston kanslia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Eeva Kolttola: *Hyvä – paha hallinto: Johtaminen, tilannekuva, tieto ja luottamus turvallisuudessa*, s. 43–46. Maanpuolustuskorkeakoulu, 2012. ISBN 978-951-25-2324-5. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Tilannekeskustoiminta *Valtioneuvoston kanslia*.  Arkistoitu 11.7.2019. Viitattu 20.7.2019.
5. 1 2  Nina Järvenkylä: Suomi infovaikuttamisen kohteena: "Tämä henkilö tai taho pyrki vahingoittamaan Suomea" *Iltalehti*.  10.06.2018. Viitattu 20.7.2019.
6. ↑  Anna-Liina Kauhanen: Kun pääministerin annettiin pudota kartalta.  *Helsingin Sanomat*, 4.6.2014, s. A 17.
**Waldemar Bergendahl** (18. huhtikuuta 1933 – 21. maaliskuuta 2022) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, -leikkaaja, -tuottaja, -kuvaaja ja -käsikirjoittaja. Bergendahl tunnetaan parhaiten Astrid Lindgrenin romaaneihin perustuvien elokuvien tuottajana.

Elämä ja ura
------------

Bergendahl syntyi huhtikuussa 1933 Årsundassa. Hän varttui maatilalla Årsundan ja Gästrike-Hammarbyn välissä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä, joilla oli lehmiä, hevosia, kanoja, sikoja ja monia muita eläimiä. Bergendahl meni myöhemmin Gävlen yliopistoon. Sitten hän muutti Tukholmaan.

Vuonna 1957 Bergendahl asui yhdessä Europafilmin tuotantopäällikön kanssa asunnossa Tukholmassa. Tuotantopäällikkö käski Bergendahlia hakemaan työpaikkaa elokuvayhtiöön. Vuotta myöhemmin Bergendahl oli osa *Neiti Huhtikuu* -elokuvan kuvausryhmää, jossa päärooleissa olivat Gunnar Björnstrand ja Gaby Stenberg. Tuolloin hän ei tiennyt elokuvatyöstä mitään, joten hän yritti auttaa missä pystyi.

Bergendahl haaveili näyttelijäksi tulemisesta, mutta tajusi pian, ettei hän sopinut tehtävään. Hän halusi kuitenkin jatkaa työskentelyä elokuvateollisuudessa ja päätti siksi työskennellä tuottajana.

Vuonna 1963 Bergendahl tuotti elokuvan *Korppikortteli*. Vuonna 1984 hän aloitti työskentelyn Astrid Lindgrenin kanssa ja tuotti *Ronja ryövärintyttären*. Hänen elokuvansa *Elämäni koirana* (1988) oli ehdolla parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi British Academy Film Award -palkinnolle.

Bergendahl tuotti noin 120 elokuvaa. Hän työskenteli yhdessä Astrid Lindgrenin, Tage Danielssonin, Bo Widerbergin, Lasse Hallströmin, Helena Bergströmin ja monien muiden kanssa. Hän valitsi aina työntekijät elokuviinsa itse. 

Vuonna 2010 Bergendahlille osoitettiin kunnioitusta elokuvatuottajana jakamalla hänelle Hedersguldbaggen.

Yksityiselämä
-------------

Bergendahl eli kuolemaansa asti Tukholmassa. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarta. Vuonna 2008 Bergendahlilla diagnosoitiin Parkinsonin tauti.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  Stefan Andersson: Årsunda-son legendarisk i film-Sverige *gd.se*.
4. ↑  Lena Wreede: Waldemar Bergendahl: "I början ville jag hoppa av" *ystadsallehanda.se*.
5. 1 2  Lena Wreede: I början ville jag hoppa av *blt.se*.  13 April 2018.
6. ↑  Bodil Juggas: Bergendahl ÄR svensk film *arbetarbladet.se*.
7. ↑  Lena Wreede: Filmskapare som gärna lever om sitt liv *sydsvenskan.se*.

Aiheesta muualla
----------------

* Waldemar Bergendahl Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Waldemar Bergendahl, Svensk Filmdatabas

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Waldemar Bergendahl 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Yule Ritual** on Hawkwindin Lontoon Astoriassa 29. joulukuuta 2000 nauhoitettu livealbumi.

Yhtyeen ydinkokoonpanon muodostivat tuolloin laulaja Ron Tree, kitaristi-laulaja Dave Brock, rumpali Richard Chadwick, kitaristi Jerry Richards sekä paluun yhtyeeseen muutaman vuoden tauon jälkeen tehnyt basisti Alan Davey. Tällä vuoden 2000 joulukuussa taltioidussa kiertueen päätöskonsertissa vierailijoina ovat vanhat yhtyeen jäsenet Simon House, Harvey Bainbrige ja Tim Blake. Myös kirjailija ja Hawkwind-taustavaikuttaja Michael Moorcock on mukana lausujana. Muita vierailijoita ovat kosketinsoittaja Keith Kniveton, saksofonisti Jez Huggett sekä rastafari-dj Captain Rizz. 

Albumin kappalevalikoima on pääosin 1970- ja 1980-luvuille painottuva. Uudempia 1990-luvun Hawkwind-kappaleita albumilla ovat "Spacebrock", folk-vaikutteisen sovituksen omaava "Damage of Life" sekä arabialais-henkinen "Space Is Their (Palestine)". Moorcock lausuu kaksi kirjoittamaansa runoa ("Warrior at the Edge of Time" ja "Sonic Attack") ja Tim Blake esittää soolonumeronsa "Lighthouse". Yhtyeen ensialbumilta kuullaan kappale "Hurry on Sundown" ja myös "Space Is Deep" edustaa yhtyeen varhaistuotantoa. Robert Calvertin aikakaudelta kuullaan kappaleet "Flying Doctor", "High Rise", "Free Fall", "Spirit of the Age" ja "Assassins of Allah". 1980-luvun aikaista Hawkwind-materiaalia edustavat "Levitation", "Angels of Death" ja "Motorway City".

Kappaleet
---------

**CD 1**

1. "Electronic Intro" (Hawkwind) – 4:27
2. "Levitation" (Brock) – 8:47
3. "Spacebrock" (aka. "Money Tree") (Brock) – 6:08
4. "Space Is Deep" (Brock) – 5:45
5. "Flying Doctor" (Calvert/Brock) – 5:04
6. "Warrior at the Edge of Time" (Moorcock/House/King/Powell) – 4:14
7. "Angels of Death" (Brock) – 6:36
8. "High Rise" (Calvert/House) – 5:07
9. "Damage of Life" (Brock) – 6:39

**CD 2**

1. "Lighthouse" (Blake) – 7:54
2. "Sonic Attack" (Moorcock/Bainbridge/Brock/Lloyd-Langton) – 5:56
3. "Free Fall" (Calvert/Bainbridge) – 6:32
4. "Motorway City" (Brock) – 6:13
5. "Hurry on Sundown" (Brock) – 3:43
6. "Spirit of the Age" (Calvert/Brock) – 7:06
7. "Assassins of Allah" (aka. "Hassan-I-Sahba") (Calvert/Rudolph) / "Space Is Their (Palestine)" (Brock) – 8:58

Muusikot
--------

* Dave Brock: kitara, kosketinsoittimet, laulu
* Alan Davey: basso, laulu
* Jerry Richards: kitara, laulu
* Ron Tree: laulu
* Richard Chadwick: rummut

sekä:

* Simon House: viulu
* Harvey Bainbridge: kosketinsoittimet, laulu
* Tim Blake: syntetisaattori, laulu
* Keith Kniveton: syntetisaattori
* Jez Huggett: saksofoni
* Michael Moorcock: lausunta ("Warrior on the Edge of Time" ja "Sonic Attack")
* Captain Rizz: laulu ("Assassins of Allah")

Julkaisuhistoria
----------------

* lokakuu 2001: Voiceprint Records, HAWKVP-19CD, UK 2CD
**Åsa von Schoultz** (o.s. Bengtsson, s. 14. helmikuuta 1973) toimii valtio-opin professorina Helsingin yliopistossa. Von Schoultzin keskeisiä tutkimuskohteita ovat kansalaisten ja eliittien käsitykset demokraattisista prosesseista sekä poliittisten puolueiden sisäinen kilpailu. Von Schoultz on tutkinut laajemmin myös poliittista osallistumista ja äänestyskäyttäytymistä eritoten vähemmistöjen keskuudessa. Vuosina 2018–2022 von Schoultz johtaa Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta *Intraparty Competition – The neg­lected di­men­sion of elect­oral polit­ics (IntraComp)*. Von Schoultz on Suomen vaalitutkimuskonsortion jäsen. Lisäksi hän vastaa kansainvälisen parlamenttivaaliehdokkaat kattavan kyselyaineiston (*The Comparative Candidates Survey*) keruusta Suomessa.

Teoksia
-------

* Bengtsson, Å. Hansen, K. M. Hardarson, O. Narud, H. M. & Oscarsson, H. (2014). *The Nordic Voter: Myths of Exceptionalism.* ECPR Press.

Lähteet
-------

1. ↑  Åsa von Schoultz, Professori — Helsingin yliopisto *researchportal.helsinki.fi*. Viitattu 1.7.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
	+ 2
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Osakepääomasijoitus** tarkoittaa Suomessa osakeyhtiön tai asunto-osakeyhtiön osakepääomaan tehtävää sijoitusta, jota vastaan ei anneta osakkeita, optioita tai muita senkaltaisia oikeuksia.

Osakepääomasijoitus korottaa yhtiön osakepääomaa. Osakepääomasijoitus tapahtuu, kun joku tai jotkut, yleensä yhtiön osakkeenomistajat, vapaaehtoisesti sijoittavat yhtiöön uusia varoja. He eivät saa sijoitusta vastaan uusia oikeuksia.

Koska osakepääomasijoituksen tekijät eivät saa rahoilleen mitään vastinetta, se on yleensä tarkoituksenmukainen vain silloin, kun yhtiön kaikki osakkeenomistajat tekevät sen omistustensa suhteessa. Osakepääomasijoitusta voidaan käyttää esimerkiksi muuntamaan (kuittaamaan) yhtiöllä oleva velka osakepääomaksi.

Yhtiö ei anna sijoitettuja varoja vastaan mitään vastiketta. Näin ollen osakepääomasijoitus ei voi olla osakkeenomistajien kannalta vahingollinen ja siitä voi päättää yhtiön hallitus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuhanen, Petteri ym.: *Asunto-osakeyhtiölaki. Kommentaari*, s. 734, 737. Kiinteistöalan Kustannus Oy, 2010. ISBN 978-951-685-215-0.
2. 1 2  PRH - Kaupparekisteri - Osakeyhtiön muutosilmoitus - Osakepääoman korottaminen *www.prh.fi*. Viitattu 21.10.2022.
3. ↑  Osakeyhtiön oman pääoman ehtoinen rahoitus *Asianajotoimisto Lukander Ruohola HTO Oy*. Viitattu 21.10.2022.
**Minna Kangasmaa** (s. 1967 Oulu) on suomalainen kuvanveistäjä. Kangasmaa suoritti kuvataiteilijan tutkinnon Lahden taideinstituutissa vuonna 1994. Sen jälkeen hän opiskeli ensin Oulun yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa 1994–1995 kulttuurin ja taiteen tuottajaksi ja sen jälkeen vuosina 1997–1998 kulttuurin kansainvälisiä projekteja. Kangasmaa suoritti myös opettajan pedagogiset opinnot 2007. Vuonna 2011 hän valmistui Lahden ammattikorkeakoulun muotoilu- ja taideinstituutista kuvataiteilijaksi (AMK). Vuonna 2015 Kangasmaa aloitti Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa kuvanveisto-opinnot päämääränään kuvataiteen maisterin tutkinto.

*Lace Square – pylväitä ja silmukoita*, Oulu.
Kangasmaa on vuoden 1995 jälkeen pitänyt 13 yksityisnäyttelyä ja osallistunut kymmeniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin sekä Suomessa että Suomen ulkopuolella. Hän on osallistunut useisiin performansseihin ja muihin taidetapahtumiin. Kangasmaan teoksia on muun muassa Oulun taidemuseon, Oulun ja Kotkan kaupunkien taidekokoelmissa ja Suomen valtion taidekokoelmassa. Kangasmaa on toiminut opettajana ja eri hankkeissa taideasiantuntijana.

Minna Kangasmaan veistos *Lace Square – pylväitä ja silmukoita* on paljastettu vuonna 2009 Oulun Kaakkurintorille. Kaksiosaisen veistoksen materiaali on betoni ja se esittää jättiläiskokoisia pylvässilmukoita. Naisten käsityöt ja yksittäiset pitsikuviot olivat kiinnostaneet Kangasmaata aikaisemmin. *Lace Square – pylväitä ja silmukoita* on tilaustyö.

Lähteet
-------

1. 1 2  Minna Kangasmaa, bio Minna Kangasmaa. Viitattu 15.4.2020.
2. ↑  Lace Square – Pylväitä ja silmukoita, 2009 Oulun taidemuseo. Viitattu 15.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Minna Kangasmaa Kuvataiteilijamatrikkelissa
**Minna Kemilä** (s. 27. elokuuta 1970) on entinen suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Eila Vartiainen-Maunu.

Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1992 ja pronssia 1991. SM-viesteissä hän voitti hopeaa 4 x 100 metrillä vuonna 1992. SM-halleissa hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1993. Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992, voittaen vuoden 1992 maaottelun tuloksella 189.

Ennätykset
----------


|  |  |
| --- | --- |
| 
**Ulkoradoilla**
* 200 m 25,45 (1990)
* 100 m aidat 13,86 (1993)
* 400 m aidat 64,17 (1991)
* Korkeus 189 (1991)
* Pituus 612 (1990)
* 7-ottelu 5421 (1990)

 | 
**Sisäradoilla**
* 60 m 7,71 (1993)
* 60 m aidat 8,40 (1993)
* Korkeus 184 (1993)
* Pituus 596 (1993)
* 5-ottelu 3702 (1989)

 |

Lähteet
-------

* Minna Kemilä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Minna Marjatta Juti** (s. 15. elokuuta 1960 Harjavalta) on suomalainen viestintäalan ammattilainen ja yrittäjä, joka työskenteli pitkään eri aikakauslehtien toimittajana ja päätoimittajana sekä toimitussihteerinä ja -päällikkönä.

Minna Juti syntyi maanviljelijä Timo Jutin ja taidemaalari Tuula Laintilan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1980–1986 oli toimittaja Tapio Vahtokari ja toinen vuodesta 1991 on toimittaja Pasi Tuohimaa. Juti tuli ylioppilaaksi 1979. Hän työskenteli toimittajana *Länsi-Suomessa* 1979–1981, *Uudessa Suomessa* 1982, *Jaanassa* 1982–1984 ja *Me Naiset -lehdessä* 1984–1987. *Metsälehden* toimitussihteeri Juti oli 1987–1988 ja *Glorian* 1988–1994. Hän oli *Kaksplus*-lehden päätoimittaja 1994–1998 ja *Glorian Kodin* toimituspäällikkö 1999–2002 ja päätoimittaja vuodesta 2003. Tästä tehtävästä hän irtisanoutui 2015 ja ryhtyi viestintäalan suunnittelutoimiston osakkaaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 305. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Glorian entinen päätoimittaja Minna Juti lähtee Pink Eminencen osakkaaksi. M&M, 16.6.2015.
**Noisy-le-Grand** (Fr-Paris--Noisy-le-Grand.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)**) on Ranskan kunta Pariisin itäisellä esikaupunkivyöhykkeellä, noin 15 kilometriä Pariisin keskustasta itään. Se kuuluu Le Raincyn arrondissementtiin Seine-Saint-Denis’n departementissa. Se on osa uuden Marne-la-Vallée-kaupungin Porte de Paris -nimistä sektoria. Vuoden 2012 väestölaskennassa kunnassa oli 62 592 asukasta, joista suuri osa on maahanmuuttajia Afrikasta ja Kaukoidästä.

Noisy-le-Grand koostuu 19 historiallisesta alueesta (ransk. *quartiers*):

* Butte-Verte
* Le Pavé Neuf
* Centre-ville
* Champy
* Clos aux Biches
* Cormiers
* Coteaux
* Grenouillère
* Hauts-Bâtons
* La Varenne
* Marnois
* Mont-d'Est
* Montfort
* Pavé-Neuf
* Le Palacio
* Les Hêtres
* Richardets
* Rive-Charmante
* Villeflix
* Yvris

Noisy-le-Grandin naapurikunnat ovat lännessä Bry-sur-Marne, luoteessa Neuilly-Plaisance, pohjoisessa Neuilly-sur-Marne, koillisessa Gournay-sur-Marne, idässä Champs-sur-Marne ja Émerainville, kaakossa Pontault-Combault, etelässä Le Plessis-Trévise ja lounaassa Villiers-sur-Marne.

RER-paikallisjunien linjat A ja E kulkevat Noisy-le-Grandiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noisy-le-Grand** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Noisy-le-Grand
*Tämä artikkeli kertoo runosta. Sävellyksestä kertoo artikkeli Noidan oppipoika (Dukas) ja elokuvasta artikkeli Noidan oppipoika (elokuva).*
Ferdinand Barthin kuvitusta noin vuodelta 1882.
***Noidan oppipoika*** eli ***Taikurinoppilas*** (saks. *Der Zauberlehring*) on Johann Wolfgang von Goethen vuonna 1797 kirjoittama runo (balladi). Se kertoo noidan oppipojasta, joka on oppinut mestarinsa taikasanoja. Mestarin poistuttua hän komentaa luudat kantamaan vettä joesta kylpyynsä. Oppipoika on kuitenkin unohtanut lopetuskäskyn, ja pian talo on täynnä vettä. Epätoivoissaan oppipoika hakkaa luudan kirveellä kahtia, mutta palaset alkavat kantaa vettä taloon kahta ahkerammin. Lopulta oppipoika kutsuu mestariaan apuun, ja tämä komentaa luudan takaisin komeroon. Tarina-aihe on yli kaksituhatta vuotta vanha, ja Goethe lienee saanut innoituksensa Lukianoksen tarinasta *Filopseudes* (n. 150 jaa.).

Vuonna 1897 säveltäjä Paul Dukas sävelsi aiheen innoittamana orkesteriteoksen *L’Apprenti sorcier*. Musiikkia ja tarinaa käytettiin vuonna 1940 Walt Disneyn elokuvassa *Fantasia*.

Näyte runosta
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| Saksankielinen teksti alkaa:

 **Der Zauberlehring**
 
Hat der alte Hexenmeister
Sich doch einmal wegbegeben!
Und nun sollen seine Geister
Auch nach meinem Willen leben.
Seine Wort’ und Werke
Merkt’ ich, und den Brauch,
Und mit Geistesstärke
Thu’ ich Wunder auch.

 Walle! walle
 Manche Strecke,
 Daß, zum Zwecke,
 Wasser fließe,
 Und mit reichem vollem Schwalle
 Zu dem Bade sich ergieße.
 | Otto Mannisen suomennos alkaa seuraavasti:

 **Taikurinoppilas**
 
Meni matkoilleen jo kerran
vanha taikamestar’ äsken;
saavat henget uuden herran,
nyt ma itse heitä käsken.
Toistan sanoin, toimin
taiat tarkalleen,
heti henkivoimin
ihmeit’ itse teen.
 
 Teitä, maita
 joudu, juokse
 virran luokse,
 vettä kanna,
 kyllitellen kylpy laita,
 aallota kuin kosken anna!
 |

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Noidan oppipoika** on Wikiaineistossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work

 |

 |
Musiikkinäyte*Noidan oppipoika* (urkuversio)Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Noidan oppipoika** (ransk. *L’Apprenti sorcier*) on Paul Dukasin säveltämä orkesterischerzo (sinfoninen runo), joka perustuu J. W. von Goethen balladiin "Noidan oppipoika". *Noidan oppipoika* sai kantaesityksensä 19. toukokuuta 1897 säveltäjän johdolla Société Nationale de Musiquen konsertissa Pariisissa, ja siitä on tullut Dukasin suosituin teos.

Dukas on liittänyt Goethen balladin teoksensa partituuriin selittäväksi tekstiksi. Noidan oppipoika on oppinut muun muassa tämän käyttämän taikasanan, jolla luuta voidaan muuttaa eläväksi olennoksi. Mestarin poissa ollessa oppipoika päättää kokeilla taikasanan vaikutusta ja komentaa luudan kantamaan kaivolta vettä, ja luuta tottelee konemaisesti. Kun oppilas kyllästyy tähän leikkiin, hän yrittää muuttaa vedenkantajan takaisin luudaksi, mutta ei muistakaan tähän tarvittavaa taikasanaa. Luuta jatkaa veden kantamista, kunnes huone aivan lainehtii, ja oppilas on jo epätoivoissaan. Onneksi noita itse palaa kotiin ja lausuu taikasanan, luuta muuttuu hengettömäksi ja teos päättyy yhtä salaperäisesti kuin se alkoikin.

Dukasin sinfoninen runo kuvailee runon tapahtumia värikkäästi ja eloisasti. Oppipojan hätäännys käy musiikista selvästi ilmi. Teos on sävelletty suurelle orkesterille ja soitinnettu taitavasti. Walt Disney käytti teosta vuonna 1940 piirroselokuvassa *Fantasia*, jossa sävellyksen esittävät Leopold Stokowski ja sinfoniaorkesteri ja oppipojan roolissa nähdään Mikki Hiiri. Kyseessä oli eräs musiikinhistorian ensimmäisistä monikanavaäänityksistä. Jakso sisältyy myös elokuvaan *Fantasia 2000*.

Lähteet
-------

1. ↑  Talvitie, Oiva – Rydman, Kari (toim.): *Sävelten maailma: Musiikinkuuntelijan tietoteos*, s. 134. Porvoo–Helsinki: WSOY 1956.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksen partituuri (Petrucci Music Library)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo yliluonnollisesta noidannuolesta. Selkäsairaudesta katso Noidannuoli.*

Saamelainen šamaani
**Noidannuoli** on useiden kansojen uskomuksissa noidan tai muun pahan olennon käyttämä ase. Muun muassa Suomessa, Lapissa ja Skandinaviassa noidannuolta pidettiin monien sairauksien ja kipujen syynä ennen modernia lääketiedettä. Vielä nykyisinkin selän kiputilaa, lumbagoa kutsutaan noidannuoleksi.

Noidannuolen uskotaan tunkeutuvan ihmiseen tai eläimeen näkymättömänä. Noidannuolesta ei usein jää jälkeä ihoon, mutta nuoli jää ihmiseen ja voi aiheuttaa kipua tai sairautta pitkäänkin. Noidannuoli iskee usein asumattomalla paikalla ilman, että itse nuolta tai ampujaa näkyy. Toisinaan uskotaan, että nuoli voi singota kaukaakin. Suomalaisessa kansanperinteessä tosin joskus väitetään noidannuolten sinkoutumisen näkyvän tulisina juovina pimeässä metsässä.

Noidannuolen aiheuttama sairaus ja kipu uskottiin ainakin vertauskuvallisesti esineeksi tai olennoksi, joka oli tunkeutunut ihmiseen ja joka oli parannettaessa karkotettava pois. Noidannuolta parannettaessa luettiin usein noidannuolen synty. Joidenkin syntyloitsujen mukaan noidannuolet syntyivät maailman alkuvaiheissa kaadetun ison tammen lastuista.

Taikaesineenä
-------------

Noidannuoliksi on kutsuttu myös todellisia, pieniä, nuolta esittäviä taikaesineitä, joita ainakin saamelaisilla tietäjillä oli poronluisia. Mukana oli usein myös jousta esittävä taikaesine. Näillä vertauskuvallisesti ammuttiin jotakuta tai vaikkapa jonkun maita kohti, jolloin uskottiin kohteelle aiheutuvan huonoa onnea, sairautta tai muuta onnettomuutta. Saamelaiset tietäjät ovat myös ampuneet oikeita nuolia jotakuta ihmistä esittäviin maaleihin vastaavanlaisessa vahingoittamistarkoituksessa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Saamelainen muinaisusko |
| --- |
|  |
| Kosmologia ja myyttiset paikat | 
* Áiligas
* Bassi
* Jábmiidáibmu
* Pohjannaula
* Saivo
* Taivaankansi
* Verisurman saaneiden vainajala

 |
|  |
| Jumalat ja haltijat | 
* Beaivi
* Biegga-almmái
* Jábmiidáhkka
* Radien
* Tiermes

 |
|  |
| Sieluolennot | 
* Eahpáraš
* Ovdasaš
* Sielu

 |
|  |
| Taikuus | 
* Lapinnoita
* Muodonmuuttaja
* Noitarumpu
* Ruumiinmullat
* Šamaani
* Transsi

 |
|  |
| Esineet ja paikat | 
* Boaššu
* Kota
* Noidannuoli
* Onnenhattu
* Seita
* Ukko
* Vesisäihky
* Voimavyö

 |
|  |
| Runous ja Laulu | 
* Joiku
* Leuʹdd
* Vainolaistarina

 |
|  |
| Hahmot | 

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilöt | 
* Ikämieli

 |
|  |
| Yliluonnolliset olennot | 
* Deattán
* Maahinen
* Myanndash
* Ruto
* Staalo
* Vuokko

 |

 |

 |
**Mikey Garcia** (s. 15. joulukuuta 1987 Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalainen kevytsarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBC liiton maailmanmestari painoluokassaan. Aiemmin urallaan Garcia on ollut myös höyhensarjassa ja ylemmässä höyhensarjassa WBO liiton mestari.

Ammattiura
----------

Garcia siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2006. Uransa alkuvuodet Garcia otteli lähinnä tuntemattomia iskijöitä vastaan. Vuonna 2011 Garcia pääsi NABF ja NABO littojen mestaruusotteluun Matt Remillardia vastaan voittaen tämän luovutusvoitolla kymmenennen erän jälkeen. Vuonna 2013 Garcia kohosi WBO liiton maailmanmestariksi lääkärin keskeyttäessä Orlando Salidoa vastaan käydyn ottelun kahdeksannen erän jälkeen.

Vuonna 2017 Garcia kohosi kevytsarjan WBC liiton maailmanmestariksi tyrmäämällä Dejan Zlaticanin kolmannessa erässä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Orlando Salido** | **WBO liiton höyhensarjan maailmanmestari**19. tammikuuta 2013 - 14. kesäkuuta 2013 | Seuraaja:**Orlando Salido** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Roman Martinez** | **WBO liiton ylemmän höyhensarjan maailmanmestari**9. marraskuuta 2013 - 14. lokakuuta 2014 | Seuraaja:**Orlando Salido** |

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Dejan Zlaticanin** | **WBC liiton kevytsarjan maailmanmestari**28. tammikuuta 2017 -

 |
**Josué Anunciado de Oliveira** tai yksinkertaisesti **Josué** (s. 19. heinäkuuta 1979, Vitória de Santo Antão, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa Saksan Bundesliigassa Wolfsburgin joukkueessa. Josué pelaa keskikentällä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Josué pelasi juniorina Goiásissa, jossa hän jatkoi myös ammattilaisurallaan. Hän voitti seurassa Campeonato Goianon kuudesti, Copa Centro-Oesten kolmesti ja Campeonato Brasileiro Série B:n kerran. Yhteensä Josué sai 190 ottelussa kuusi maalia. Vuonna 2005 Josué siirtyi São Paulon joukkueeseen, jossa hän voitti Campeonato Paulistan, Copa Libertadoresin, jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuden ja Campeonato Brasileiro Série A:n kahdesti. Vuonna 2007 Josué siirtyi Saksan Bundesliigan Wolfsburgiin, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2008–09.

### Maajoukkue

Ensimmäisen kerran Josué pelasi Brasilian paidassa alle 23-vuotiaiden joukkueessa Yhdysvaltoja vastaan 7. huhtikuuta 1999. Ottelu päättyi kotijoukkueen Brasilian 7–0-voittoon. Vuonna 2007 Josué edusti Brasiliaa Copa Américassa, jonka joukkue myös voitti lyömällä loppuottelussa Argentiinan puhtaasti 3–0. Turnauksessa hän teki yhden maalin Chileä vastaan. Brasilia voitti ottelun lopulta 6–1. Josué valittiin Brasilian kokoonpanoon vuoden 2010 MM-karsintoihin. Lisäksi hän on samassa joukkueessa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa.

Saavutuksia ja palkintoja
-------------------------

**Goiás**

* Campeonato Goiano: 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2003
* Campeonato Brasileiro Série B: 1999
* Copa Centro-Oeste: 2000, 2001, 2002

**São Paulo**

* Campeonato Paulista: 2005
* Copa Libertadores: 2005
* Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut: 2005
* Campeonato Brasileiro Série A: 2006, 2007

**Wolfsburg**

* Bundesliiga: 2008–09

**Brasilia**

* Copa América: 2007

Lähteet
-------

1. ↑  Chile - Brazil Confederaciόn Sudamericana de Fύtbol. Viitattu 12.6.2009.  (englanniksi)
2. ↑  Brazil (BRA) *FIFA.com*. FIFA.  Arkistoitu 30.1.2009. Viitattu 12.6.2009.  (englanniksi)
3. ↑  FIFA Confederations Cup South Africa 2009 - Brazil - Squad List *FIFA.com*. FIFA.  Arkistoitu 11.5.2015. Viitattu 12.6.2009.  (englanniksi)

Brasilian joukkue – Copa América 2007
1 Helton |
2 Maicon |
3 Alex |
4 Juan |
5 Mineiro |
6 Gilberto |
7 Elano |
8 G. Silva |
9 Vágner Love |
10 Diego |
11 Robinho |
12 Doni |
13 D. Alves |
14 A. Silva |
15 Naldo |
16 Kléber |
17 Josué |
18 Fernando |
19 Baptista |
20 Anderson |
21 A. Alves |
22 Fred |
Valmentaja Dunga

Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Kléber |
7 Elano |
8 Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Victor |
13 Alves |
14 Luisão |
15 Miranda |
16 Santos |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Pato |
22 Nilmar |
23 Gomes |
Valmentaja Dunga

Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Júlio César |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Melo |
6 Bastos |
7 Elano |
8 G. Silva |
9 Luís Fabiano |
10 Kaká |
11 Robinho |
12 Gomes |
13 Alves |
14 Luisão |
15 T. Silva |
16 Gilberto |
17 Josué |
18 Ramires |
19 Baptista |
20 Kléberson |
21 Grafite |
22 Nilmar |
23 Doni |
Valmentaja Dunga
**Sinikelta-ara** eli **ararauna** (*Ara ararauna*) on arojen sukuun kuuluva papukaijalintu. Se on yksi suurimmista papukaijalajeista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sinikelta-ara on maailman suurimpia lentäviä papukaijoja. Sen keskimääräinen pituus on 80–90 cm (yleensä noin 86 cm) ja siipien kärkiväli yli 100 cm. Sinikelta-aran vatsa, siipien ja pyrstön alapuoli ovat keltaiset, selkä, pyrstön takaosa, siivet ja niska siniset, kaula musta, päälaki vihreä, silmien alue valkoinen ja silmän ympärillä on mustia juovia.

Esiintyminen
------------

Sinikelta-araa tavataan Panaman itäosista Bolivian pohjoisosiin ja Kaakkois-Brasiliaan. Laji on hävinnyt Trinidad ja Tobagosta, jossa sitä aikanaan tavattiin. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Pernambucosta saadusta näytteestä.

Elinympäristö
-------------

Sinikelta-ara elää vesialueita reunustavissa metsissä ja soisilla alueilla 500 metrin korkeuteen saakka.

Lisääntyminen
-------------

Sinikelta-aran poikanenSinikelta-aran poikanen.
Sinikelta-aran muna.
Sinikelta-arat pesivät tavallisimmin katkenneiden palmujen koloissa ja munivat tavallisesti kaksi valkeaa munaa. Pesintä tunnetaan vankeudesta: vain naaras hautoo noin 25 päivää ja poikanen jättää pesän 13 viikon ikäisenä. Nuori lintu käy läpi sulkasadon ja puolivuotiaana sen erottaa aikuisesta arasta oikeastaan vain tummista silmistä.

Ravinto
-------

Sinikelta-ara syö erilaisia lehtiä, siemeniä, hedelmiä ja pähkinöitä. Manun kansallispuistossa Perussa sen on todettu syövän ainakin kahtakymmentä eri kasvia, joista monet sisältävät ihmiselle, mutta eivät ilmeisesti sille myrkyllisiä tai pahanmakuisia yhdisteitä. Lemmikkilintuna sille voi syöttää papukaijan siemenseosta, viherravintoa, hedelmiä ja pähkinöitä. Sinikelta-arat ja muut arat kerääntyvät usein syömään mineraalipitoista maata, mikä saattaa auttaa ravintokasvien vaarallisten yhdisteiden neutraloimisessa, mutta myös mineraalivarojen täydentämien on olennainen osa savirinteillä käyntejä.

Uhat
----

Sinikelta-aran olemassaoloa uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen ja runsas pyynti lemmikkikauppaa varten.

Lähteet
-------

* *Häkkilinnut* Gummerus*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Ara ararauna* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  IBC (englanniksi)
3. ↑  Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q205477
* Wikispecies: Ara ararauna
* ADW: Ara\_ararauna
* ARKive: ara-ararauna
* BirdLife: 22685539
* BOLD: 110433
* CoL: G227
* BOW: baymac
* eBird: baymac
* GBIF: 5959231
* iNaturalist: 19018
* IRMNG: 10188723
* ITIS: 177661
* IUCN: 22685539
* NBN: NHMSYS0020788981
* NCBI: 9226
* Neotropical: baymac
* Species+: 3879
* TSA: 2124
* Xeno-canto: Ara-ararauna

 |

 |
Tupolev Tu-26 (Backfire)
**Venäjän federaation ilmavoimien keskusmuseo** sijaitsee Moninossa, minkä vuoksi se tunnetaan myös nimellä **Moninon ilmailumuseo**. Sen kokoelmat sisältävät neuvostoliittolaisia ja venäläisiä sotilaslentokoneita.

Museo sijaitsee 40 km:n päässä Moskovasta entisellä Moninon lentokentällä, joka oli toiminnassa vuosina 1932-1956. Museo perustettiin vuonna 1958 ja avattiin vuonna 1960. Pitkään näyttely ei ollut julkinen ainakaan ulkomaalaisille. Siellä oli esillä mm. eri suunnittelutoimistojen (OKB) salaisia prototyyppejä. Vuonna 2001 se tuli täysin julkiseksi. Venäjän lentokoneteollisuus tukee museon toimintaa.

Museossa on esillä venäläisen ilmailun kehityskaari. Kokoelmissa on noin 150 lentokonetta ja helikopteria.

Museon välittömässä läheisyydessä on Venäjän Ilmavoimien sotilasakatemia J. A. Gagarin.

Ulkomaalaisilta vierailijoilta vaaditaan etukäteen ilmoittautuminen (passitiedot).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moninon ilmailumuseo**.
* Museon venäjänkielinen kotisivu
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*
Tämä artikkeli käsittelee osakeyhtiön purkamista Suomessa. Purkamista säätelee osakeyhtiölaki (SDK 624/2006).

Osakeyhtiötä purettaessa on ratkaisevaa se, onko yhtiössä riittävästi varoja sen velkojen maksuun vai ei. Varojen riittäessä toimeenpannaan selvitystilamenettely. Mikäli varat huomataan riittämättömiksi, on yhtiö asetettava konkurssiin.

Heikko oma pääoma
-----------------

Yhtiön on tehtävä viipymättä rekisteri-ilmoitus, jos sen oma pääoma on negatiivinen tai julkisen yhtiön omapääoma on alle puolet osakepääomasta (Osakeyhtiölaki 2006/624 20. luku 23 §) ja kutsuttava koolle yhtiökokous yhtiön taloudellisen aseman parantamiseksi tai yhtiön asettamiseksi selvitystilaan. Selvitystilassa olevan yrityksen toiminnan jatkaminen on vaikeaa, koska lain 2006/624 22. luvun mukaan yhtiön hallitus ja johto voi joutua henkilökohtaiseen vastuuseen, mikäli se aiheuttaa osakkeenomistajille tai velkojille vahinkoa.

Selvitystila
------------

Yhtiön selvitystilan tarkoituksena on yhtiön varallisuusaseman selvittäminen, sen jälkeen yhtiön omaisuuden realisoiminen ja velkojen maksu. Tämän jälkeen mahdollisesti jäljellä olevat varat jaetaan osakkaille jako-osuuksien mukaisesti. Yhtiöjärjestyksessä voidaan määrätä varojen jakamisesta myös muulla tavalla, jolloin yhtiöjärjestys ratkaisee varojen jakotavan. Selvitystila ymmärretään puhekielessä usein virheellisesti konkurssiksi. Selvitystilasta seuraa kuitenkin konkurssi vain siinä tapauksessa, että yhtiössä ei purettaessa ole riittävästi varoja sen velkojen maksuun.

Yhtiön asettaa selvitystilaan yhtiökokous, kaupparekisteriviranomainen tai tuomioistuimen päätös. Kun selvitystila on vapaaehtoinen, sen aloittamisesta ja lopettamisesta päättää yhtiökokous 2/3 määräenemmistöllä osakeyhtiölain (OYL) 5:27:n mukaisesti. Rekisteriviranomainen määrää yhtiön selvitystilaan tai poistaa sen rekisteristä, mikäli yhtiöllä ei ole toimikelpoista hallitusta, yhtiöllä ei ole rekisteriin merkittyä edustajaa, tilinpäätösasiakirjoja ei ole viety rekisteröitäväksi vuoden kuluessa tilikauden päättymisestä tai yhtiö on asetettu konkurssiin, joka on rauennut varojen puutteeseen.

Selvitystilamenettely
---------------------

Uuden osakeyhtiölain mukaan selvitystila alkaa heti, kun sitä koskeva päätös on tehty ja selvitysmiehet valittu. Selvitystilan astuttua voimaan selvitysmiesten tulee hakea julkinen haaste yhtiön velkojille. Haaste velvoittaa velkojat ilmoittamaan saatavansa siinä mainittuun määräpäivään mennessä. Mikäli velkoja ei toimita ilmoitusta, saatavat raukeavat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Osakeyhtiölaki *Finlex*. Suomen oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 13.4.2017.
Olympias kuvattuna roomalaiseen 200-luvun medaljonkiin.
**Olympias** (m.kreik. Ὀλυμπιάς, ?–316 eaa.) oli epeiroslainen (nykyisin Albania) prinsessa, Makedonian kuninkaan Filippos II:n vaimo ja Aleksanteri Suuren äiti. 

Olympiaan isä oli molossien kuningas Neoptolemos. Molossit olivat Epeiroksen suurimpia heimoja. Filippos ja Neoptolemus solmivat liiton vuonna 358 eaa. ja myöhemmin Filippos avioitui Olympiaan kanssa.

Legendan mukaan Aleksanteri Suuren oikea isä ei ollutkaan Filippos vaan ylijumala Zeus. Aleksanteri oli tietoinen tästä ja käytti legendaa propagandassaan. Olympias sai Filippoksen kanssa myös tyttären, Kleopatran. 

Kukistettuaan kreikkalaiset vuonna 338 eaa. Filippos meni naimisiin Attaloksen veljentyttären Kleopatran kanssa. Ilmeisesti Kleopatra otti avioliiton yhteydessä uudeksi nimekseen Eurydike, joka oli muun muassa ollut Filippoksen äidin nimi. Tästä närkästyneenä Olympias lähti veljensä Aleksanterin luokse Molossiaan. Aleksanteri seurasi äitinsä mukana mutta palasi pian takaisin Makedoniaan. Vuonna 336 eaa. Filippos antoi Epeiroksen kuningas Aleksanterille hänen ja Olympiaan tyttären Kleopatran vaimoksi. Kun Filippos murhattiin häiden yhteydessä lokakuussa 336 eaa. epäilivät monet Olympiasta ja Aleksanteria. Olympias antoi murhata Filippoksen vaimon Eurydiken ja hänen lapsensa Karanoksen sen jälkeen kun Aleksanteri oli julistettu Makedonian kuninkaaksi. 

Kun Aleksanteri lähti valloittamaan Persian valtakuntaa, jäi Olympias Makedoniaan mutta piti kirjeitse yhteyttä poikaansa. Kun Olympiaan veli Aleksandros yllättäen kuoli, lähti Olympias Epeirokseen serkkunsa Aiakidaan holhoojaksi.

Aleksanteri Suuri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. Tämän jälkeen alkoi diadokkien valtataistelu. Aleksanterin velipuoli Filippos III ja hänen vastasyntynyt poikansa Aleksanteri IV valittiin kuninkaiksi ja heidän holhoojakseen Perdikkas. Aleksanterin Makedoniaa hallitsemaan jättämä Antipatros lupasi Perdikkaalle tyttärensä Nikaian, mutta Olympias lupasi hänelle oman tyttärensä Kleopatran, Aleksanteri Suuren sisaren. Antipatros vihastui tästä ja kukisti Perdikkaan ensimmäisessä diadokkisodassa, mutta hän kuoli pian sodan päätyttyä (319 eaa.). Antipatroksen seuraaja Polyperkhon joutui pakenemaan Antipatroksen poikaa Kassandrosta Epeirokseen. Mukanaan Polyperkhonilla oli Aleksanteri IV. Olympias liittoutui Polyperkhonin kanssa; ennen tätä hän ei ollut asettunut kenenkään puolelle. Olympias lähti serkkunsa Aiakidaan armeijan kanssa Polyperkhonia vastaan, ja yhdessä he hyökkäsivät Makedoniaa ja Kassandrosta vastaan vuonna 317 eaa. Kun Olympias sai käsiinsä Filippos III:n, hän antoi teloittaa tämän. Olympias jäi kuitenkin saarrokseen Pydnan kaupunkiin. Vaikka Aiakidas ja Polyperkhon yrittivät auttaa, oli hänen antauduttava Kassandrokselle.

Kassandros antoi teloittaa Olympiaan ja Aleksanteri IV:n vuonna 316 eaa.

Lähteet
-------

* Hammond, N. G. L.: *The Genius of Alexander the Great*. UNC Press, 1998. ISBN 0-8078-4744-5.

### Viitteet

1. ↑  Hammond, s. 23.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Olympias** Wikimedia Commonsissa
**Hoskon kaivos** on Ilomantsin Pihlajavaarassa sijaitseva Endomines Oy:n kultakaivos, jonka tuotanto alkaa vuonna 2024. Kaivoksen malmi viedään rikastettavaksi Pampalon kaivoksen rikastuslaitokselle. Hosko kuuluu niin sanotun Karjalan Kultalinjan esiintymiin. Hoskon esiintymän taloudellisesti hyödynnettäviksi malmivaroiksi arvioidaan noin 300 000 tonnia. Kaivos toteutetaan 2 hehtaarin kokoisena avolouhoksena, jonka suurin syvyys tulee olemaan 80 metriä. 

Geologian tutkimuskeskus suoritti kullan etsintää alueella 1986-1995. 1990-luuvn lopulla Hoskon alueelle tehtiin tutkimuskaivanto ja koelouhos. Vuonna 2013 Hoskosta louhittiin koeluontoisesti 400 tonnia malmia.

Louhoksen kuivatusvedet ja läjitysalueilta tulevat suoto- ja valumavedet johdetaan tasaus- ja käsittelyaltaisiin, joissa vedessä erotetaan kiintoaines ja veteen liuenneet metallit. Vesi johdetaan sitten pintavalutuskentän kautta vesistöön. Louhoksesta pois pumpattavan pohjaveden määräksi on arvioitu noin 600 000 kuutiometriä vuodessa. Hoskon alueella esiintyy runsaasti arseenia maa-ja kallioperässä ja arseenin luontainen taustapitoisuus pintavesissä on valtakunnallisesti verrattuna korkea 4 µg/litra. Hoskon malmi on hyvin arseeni- ja rikkipitoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 25.3.2020 : Pampalon kultakaivos – Rämepuro
2. ↑  Kullantuotanto Karjalan kultalinjalla Ilomantsissa kasvaa ja siirtyy uudelle alueelle, Yle Uutiset 24.5.2023
3. ↑  Ympäristöhallinnon verkkopalvelu : Karjalan Kultalinjan kaivoshankkeet, Ilomantsi
**Olympias** (kreik. Ολυμπιάς) on rekonstruktio antiikin aikaisesta ateenalaisesta trieeristä eli kolmisoudusta, ja hieno esimerkki kokeellisesta arkeologiasta. Alus rakennettiin vuosien 1985–1987 aikana Pireuksessa. Sen piirustukset perustuvat 1980-luvun alkupuolella *The Times* -lehden sivuilla historiantutkijoiden kanssa käytyyn keskusteluun. Laiva rakennettiin oregonin männystä ja virginiantammesta. Keulassa on pronssikoristeinen törmäyskärki. Laivan taipumista merenkäynnissä saatiin pienennettyä jäykisteköysillä.

Olympias oli vesillä vuosina 1987, 1990, 1992 ja 1994. Merkittävin kokeilu oli vuonna 1987, jolloin 170 vapaaehtoisen soutajan kanssa kokeiltiin laivan nopeutta ja kääntyvyyttä. Laiva saavutti yhdeksän solmun nopeuden ja kääntyi 180 astetta minuutissa 2,5 aluksen pituuden säteisellä kehällä. Tämä saavutettiin kokemattomalla miehistöllä, joten antiikin historioitsijat eivät liioitelleet kuvatessaan trieerien ominaisuuksia.

Aluksen on rakennuttanut ja sen omistaa Kreikan merivoimat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Graham, Ian: "Kolmisoutukaleeri", *50 laivaa, jotka muuttivat historian kulun*, s. 12-15. Suomentanut Jyrki K. Talvitie. Kustannus Oy Minerva, 2016. ISBN 978-952-312-410-3.
2. ↑  Τριήρης Ολυμπιάς Πολεμικό Ναυτικό. Viitattu 12.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* The Trireme Trust
* Trireme Olympias underway (YouTube)
**Tripartite-luokka** on Ranskan, Alankomaiden ja Belgian yhdessä suunnittelema miinantorjunta-alusluokka, jonka suunnittelun lähtökohtana käytettiin Ranskan merivoimien Circé-luokkaa. Sopimukseen sisältyi, että kukin maa valmistaisi omien alustensa suunnitelman mukaisen rungon. Ranska toimitti kaikkiin aluksiin miinantorjuntajärjestelmät sekä elektroniikan, Alankomaat voimansiirtojärjestelmän koneistoineen ja Belgia miinantorjuntajärjestelmien koneistot sekä sähkön tuottamiseen tarvittavat laitteet.

Runko, kansi ja laipiot muodostavat yhden kokonaisuuden, jonka seinämän paksuus vaihtelee kahdestakymmenestä neljäänkymmeneen millimetriin. Rakenne on jäykistetty trapetsirakentein ja kiinnitykset on tehty lasikuitunastoin. Vahvisteena on käytetty teräsrakeita. Voimansiirto vastaa Circé-luokan voimansiirtoa, johon on lisätty keulaan suihkumoottorit. Keulan ohjauksella on saatu lisää hallittavuutta miinantorjunnan aikana. Sähköiset aktiiviset peräsimien ja keulasuihkujen voimanlähteenä on kolme Astazou IVB kaasuturbiinikonetta, joista kukin tuottaa 150 kilowattia. Neljäs dieselgeneraatroti tuottaa 160 kW, mikä toimii risteilymoottorina sekä sähkön tuottoon aluksella. Aluksen pääakseli pyörittää viisilapaista CP-potkuria.

Miinantorjuntakaikuluotain DURM 21B on pienempi ja tehokkaampi kuin edeltäjänsä ja se kykenee havaitsemaan miinan 80 metrin syvyydestä. Kaikuluotain voidaan nostaa rungon sisään ajon aikana. Alusten varsinainen raivauskyky on heikohko ja niille on asennettu ainoastaan kevyt torjuntakalusto.

Ranska
------

Ranskan laivasto oli tarkoitus tilata 15 Éridan-luokan alusta, mutta määrä pienennettiin budjettisyistä kymmeneen.

Belgia
------

Belgia tilasi kymmenen Aster-luokan alusta. Belgialla oli aluksi ongelmia runkojen valmistamisessa ja tilaukset siirrettiin helmikuussa 1981 Béliardilta.

Alankomaat
----------

Alankomaat tilasi 15 Alkmaar-luokan alusta.

Pakistan
--------

Pakistan tilasi Ranskasta DCN:ltä kolme alusta tammikuussa 1992. Ranskan laivasto toimitti jo marraskuussa yhden aluksen *Munsifiksi* nimetyn *Sagittaren*, jonka tilalle valmistettiin uusi Lorientin telakalla uusi samalla nimellä ja runkonumerolla. Toinen alus *Muhafiz* laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1995 Lorientin telakalta ja kolmas *Mahmood* valmistettiin Karachin laivastontelakalla DCN:n tuella.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (ed.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Gardiner, Robert s. 131
2. ↑  Gardiner, Robert s. 132
3. ↑  Gardiner, Robert s. 27
4. ↑  Gardiner, Robert s. 283
5. ↑  Gardiner, Robert s. 301
Yksinkertaisen triolin merkintätapa
**Trioli** on länsimaisessa musiikissa ja erityisesti tanssimusiikissa melko yleisesti esiintyvä tupletti. Trioli on kolmen aika-arvoltaan yhtä suuren nuotin ryhmä, joka vastaa kestoltaan kahta tavallista nuottia. Tällöin syke jakautuu kahden sijasta kolmeen. Esimerkiksi kahdeksasosatriolissa kolme kahdeksasosanuottia soitetaan yhtä pitkinä niin, että niiden yhteenlaskettu kesto vastaa neljäsosanuottia. Toisin sanoen kolme kahdeksasosanuottia on ikään kuin tiivistetty kahden kahdeksasosanuotin kestoon. Trioli merkitään nuottien päälle sululla ja numerolla 3.

Trioleista voidaan myös muodostaa erilaisia johdannaisia lisäämällä niihin taukoja tai muita merkintöjä. 

Erilaisia triolivariaatioita
Trioliin ei pidä sekoittaa käsitettä **sekstoli**, joka on kuusijakoinen sävelyksikkö. Sekstoli on käytännössä yhdenvertainen kahden peräkkäisen triolin kanssa, mutta teoriassa niiden merkitykset eroavat toisistaan esimerkiksi painon tai sävelkulun alueella. Sekstoli merkitään nuottien päälle numerolla 6 ja mahdollisilla lisämerkinnöillä. Yleisesti ottaen sävel jakautuu sekstolissa kolmeen kahden sävelen ryhmään, kun taas kahdella peräkkäisellä triolilla tarkoitetaan kahta kolmen sävelen ryhmää. 
Esimerkiksi modernissa taidemusiikissa tavataan toisinaan erikoisempiakin tahdinjakoja, kuten kvintoli (viiteen) ja septoli (seitsemään).

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmari Krohn: *Iso Tietosanakirja XI*, s. 1222–1223. Otava, 1936.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trioli** Wikimedia Commonsissa
**Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundet i Amerika** (engl. *The Scandinavian Socialist Labor Federation*) oli Yhdysvalloissa vuosina 1904–1928 toiminut Amerikan sosialistisen työväenpuolueen skandinaavinen järjestö.

Järjestön edeltäjä oli skandinaavisiirtolaisten 1880-luvulla perustama Skandinaviska Socialistiska Förbundet, joka julkaisi vuodesta 1894 lähtien New Yorkissa *Arbetaren*-lehteä. Sen johtohahmot David Westerberg ja Erik Nordman liittyivät vuoden 1898 puoluehajaannuksen jälkeen Amerikan sosialistiseen puolueeseen, kun taas Daniel De Leonin sosialistisen työväenpuolueen kannattajat perustivat vuonna 1904 uuden järjestön Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetin. Vuonna 1914 siitä tuli virallisestikin Amerikan sosialistisen työväenpuolueen jäsenjärjestö.

Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundet oli suurimmillaan vuonna 1909, jolloin sillä oli lähes 1 500 jäsentä yli 40 paikallisosastossa. Vuonna 1914 jäseniä oli noin 800. Arbetareförbundetin jäsenkunta koostui lähes yksinomaan ruotsalaisista ja keskittyi maantieteellisesti New Yorkiin, Bostoniin ja Uuden-Englannin teollisuusalueelle.

*Arbetarenin* toimittajan Anders H. Lyzellin johtama kommunistiryhmä erosi Arbetareförbundetista vuonna 1920 ja muodosti sittemmin Skandinaviska Socialistförbundetin kanssa Förenade Skandinaviska Socialistförbundet av Amerika (*United Scandinavian Socialist Federation*) -nimisen järjestön, joka marraskuussa 1922 liittyi kommunistiseen Workers’ Partyyn. Sosialistista työväenpuoluetta kannattaneeseen Arbetareförbundetiin jäi noin 250 jäsentä, ja vuonna 1928 heitä oli jäljellä vain noin 80. Järjestö ja sen lehti lakkautettiin saman vuoden lopulla.

Lähteet
-------

* Landberg, Kaj: Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundet 1904–1928 *dspace.mah.se*.  Masteruppsats i Historia, Malmö Högskola, 2015. Viitattu 30.10.2016.

### Viitteet

1. 1 2 3  Nordahl, Per: *Weaving the Ethnic Fabric: Social Networks Among Swedish-American Radicals in Chicago 1890–1940*, s. 48–55. Umeå: Department of History, Umeå University, 1994. ISBN 91-7174-955-1. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Landberg, s. 42–46.
3. ↑  Hoerder, Dirk (ed.): *The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography. Volume 1: Migrants from Northern Europe*, s. 143. New York, Westport, London: Greenwood Press, 1987. ISBN 0-313-24638-6.
4. ↑  Brook, Michael: Radical Literature in Swedish America: A Narrative Survey.  *Swedish-American Historical Quarterly (North Park University)*, 1969, 20. vsk, nro 3, s. 115. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Landberg, s. 69–70.