recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Villalobos** oli Espanjan laivaston Quiros-luokan tykkivene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Quiros-luokka*
Alus tilattiin Wanpoasta Hongkongista, missä köli laskettiin 1895. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna ja otettiin palvelukseen vuonna 1896.

Palvelus
--------

Alus siirrettiin 1896 Filippiineille, jossa se taisteli kapinallisia vastaan. Espanjan–Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli tarkoitus siirtää Espanjaan, mutta siirto osoittautui liian kalliiksi. Alus oli Cavitessa, missä Yhdysvallat valtasi sen *General Alavan* ja *Quirosin* kanssa. Espanja myi 21. helmikuuta 1900 aluksen Yhdysvalloille ja poisti sen alusluettelostaan.

### Yhdysvaltain laivastossa

Alus liitettiin 5. maaliskuuta 1900 Cavitessa Yhdysvaltain laivastoon nimellä *USS Villalobos* päällikkönään luutnantti Edward Simpson. Alus lähti 13. maaliskuuta Cavitesta partiomatkalle Cape Santiagon ja Burland Islandin Point Cuevan väliselle rannikolle. Alus oli yhteysaluksena merijalkaväkiosastoon, joka vartioi majakoita Santiagossa ja Malabrigossa sekä esti aseiden ja varusteiden kuljettamisen meritse kapinallisille. Ennen paluutaan kotisatamaan 26. maaliskuuta alus tuhosi seitsemän bancaa, joiden yhteenlaskettujen lastien arvo oli 935 dollaria ja valtasi salakuljetukseen käytetyt prikantiinin, kuunarin ja bancan.

Lyhyen Cavitessa vietetyn lepojakson 26. maaliskuuta - 1. huhtikuuta jälkeen alus valvoi Niacin ja Laguimanocin välistä rannikkoaluetta yhdessä Taaliin sijoitetun maavoimien osaston kanssa. Alus valtasi kolme bancaa Hanahanassa ja yksitoista San Luizissa. Vallatut alukset hinattiin Taaliin. Operaation aikana alus lisäksi valtasi sluupin ja bancan, jossa oli kaksi yhdysvaltalaista. Aluksen kolmannella 14. huhtikuuta alkaneella partiomatkalla alus kuljetti varusteita Cape Santiagon, Cape Malabrigon ja Cabra Islandin majakoita miehittäneille joukoille ennen kuin se aloitti tehtävänsä yhteysaluksena Batangaan, Lucenaan ja Laguimanociin sijoitettuihin armeijan osastoihin.

Neljännellä partiomatkallaan alus palasi Laguimanociin matkaten pitkin Luzonin lounaisrannikkoa. Alus tuki yhdessä *USS Indianan* ja *USS Helenan* kanssa Yhdysvaltain 29. jalkaväkidivisioonaa suojaten Marinduque Islandin. Tykkivene kuljetti viestejä Marinduquesta Batangaan ennen paluutaan, jolloin se toimitti elintarvikkeita joukoille. Alus toimitti varusteita majakoita miehittäville joukoille ennen paluutaan meriliikenteen valvontaan. Alus valtasi kolme ilman asianmukaisia lupia matkaavaa bancaa ja toimitti viestejä armeijan tukikohtiin Taaliin, Batangaan, Laguimanociin, Buaciin, Santa Cruziin ja vieraili Gazanissa.

Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1933.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  spanamwar.com
2. 1 2 3  USS Villalobos
**Brandenburgin Maria Eleonoora** (*Marie Eleanore von Hohenzollern*) (11. marraskuuta 1599 – 28. maaliskuuta 1655) oli saksalainen prinsessa ja Ruotsin kuningatar Kustaa II Aadolfin puolisona.

Hänen vanhempansa olivat Juhana Sigismund, Brandenburgin vaaliruhtinas ja Preussin herttuatar Anna (Anne von Hohenzollern), jonka isä oli puolestaan Preussin herttua Albrecht Friederich.

Maria Eleonoora nai Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin 25. marraskuuta 1620 äitinsä siunauksella, mutta vastoin veljensä tahtoa. Hänen veljensä oli Georg Wilhelm, Brandenburgin vaaliruhtinas, joka oli juuri perinyt tittelin isältään. Hän synnytti vuonna 1626 miehelleen tyttären ja tulevan kuningattaren Kristiinan.

Maria Eleonooraa kuvattiin aikanaan Euroopan kauneimmaksi kuningattareksi ja, niin kuin hänen tyttärensä myöhemmin sanoi, Marialla olivat "kaikki hyveet ja paheet", jotka aikansa naiselle kuuluivatkin.

Maria Eleonooran arkku Riddarholmin kirkossa

Lähteet
-------

1. ↑   The Peerage entry on Maria Eleonore. A genealogical survey of the peerage of Britain as well as the royal families of Europe. Viitattu 24.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Biography of Maria Eleonore of Brandenburg (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maria Eleonora**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Maria Eleonora of Brandenburg
**Cardiant** on suomalainen power metal -yhtye, joka on perustettu Hämeenlinnassa vuonna 2000. Nykyisessä kokoonpanossa se on toiminut vuodesta 2008 lähtien. Yhtyeen alkuvuosina 2000–2003 se äänitti useita demoja ja sai lopulta levy-yhtiökseen Underground Symphonyn. Ensimmäinen täyspitkä levy, Midday Moon, julkaistiin vuonna 2005, mutta levy-yhtiö ei julkaissut sitä Euroopan markkinoilla. Lopulta levy julkaistiin ainoastaan Japanissa Marquee/Avalon -levy-yhtiön kautta.

Cardiant koki useita laulajanvaihdoksia, kunnes vuonna 2008 tehtävään valittiin Erik Karhatsu. Toinen levy, Tomorrow’s Daylight, julkaistiin seuraavana vuonna. Myös tämän levyn kohdalta se julkaistiin ainoastaan Japanissa ja muualle sitä myytiin Cardiantin verkkokaupasta käsin. Yhtye julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa, *Stars upon your life*, vuonna 2010. Samana vuonna yhtye osallistui Suomen euroviisukarsinnan avoimeen kutsukilpailuun kappaleella *Rapture in Time*. Internetissä järjestettyyn kilpailuun osallistui 277 osanottajaa, joista Cardiant selviytyi yleisöäänestyksen perusteella jatkoon yhtenä kolmesta varsinaiseen karsintakilpailuun. Tammikuu 2011 ensimmäisessä televisioidussa osakilpailussa Cardiant selviytyi oman ryhmänsä yhtenä kolmesta loppukilpailuun.

Cardiant vieraili Tappara on terästä-kokoelmalevyllä kappaleella Kirves Rinnassa ja sitä on esitetty mm. vuonna 2016 Tapparan kultajuhlissa Tampereen keskustorilla.  

Cardiantiin liittyi vuonna 2012 naislaulaja Outi Jokinen. Seuraavana vuonna Cardiant julkaisi kolmannen levyn "Verge" Japanissa Marquee Avalon-merkin kautta ja Euroopassa Inverse Recordsin kautta. 

Tällä hetkellä Cardiant on tekemässä neljättä levyään. Levyltä on julkaistu single "Absolute Power".

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Midday Moon* (Avalon, 2005)
* *Tomorrow's Daylight* (Semiperfect, 2009)
* *Verge* (Inverse Records, 2013)
* *Mirrors* (Inverse Records, 2017)

### EP-levyt

* *Tales from the Crapylon* (omakustanne, 2001)
* *Man behind the smile* (omakustanne, 2008)
* *Diamondstar* (omakustanne, 2009)

### Singlet

* *Rapture in time* (Semiperfect, 2011)
* *Absolute Power* (Semiperfect, 2015)

### Mukana levyillä

* Eri esittäjiä: *Tappara on terästä* (AXR, 2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Imperiumi.net: Cardiant
2. ↑  Cardiant Kansalliskirjaston Finna-tietokannassa *kansalliskirjasto.finna.fi*. Viitattu 4.8.2017.
3. 1 2 3  Cardiant: Biography
4. 1 2  Yle: Satumaa: Eurovision laulukilpailu: Cardiant (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Tappara on terästä-levyn kappaleet *discogs.com*. Viitattu 4.8.2017.
6. ↑  Kirveshevibändi Cardiant mukana Tapparan juhlissa *Funtampere.fi*.  28.4.2016.  Arkistoitu 4.8.2017. Viitattu 4.8.2017.
7. ↑  Cardiant-yhtyeen albumit *Discogs.com*. Viitattu 4.8.2017.
8. ↑  Absoluuttista voimaa – Soundin ensinäytössä Cardiantin Amerikan psykosta ammentava uutuusvideo *Soundi.fi*.  9.9.2015. Viitattu 4.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

Cardiant Facebookissa
**Kaino** (m.kreik. Καινώ, *Kainō*, lat. *Caeno*) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren lounaisrannikon suunnassa jossakin Elyroksen ja Tarrhan kaupunkien tienoilla. Nykyisin se sijoitetaan Samarián rotkon pohjoisosaan lähelle Pyhän Nikolaoksen (*Ágios Nikólaos*) kirkkoa.

Kainon oletetaan sijainneen rotkon pohjalla virtaavan joen rannalla. Pyhän Nikolaoksen kirkon paikalla sijaitsi mahdollisesti Apollonille omistettu temppeli tai pyhäkkö. Paikalla saatettiin palvoa myös nymfi Akakallista.

Kreikkalaisessa mytologiassa Britomartis eli Diktynna syntyi, ainakin Diodoros Sisilialaisen mukaan, Kainossa Zeuksen ja Eubuloksen tyttären Karmen tyttärenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, William: "Caeno", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Samaria Gorge *InterKriti*. Viitattu 28.8.2017.
3. 1 2  Loutro *loutro.gr*. Viitattu 28.8.2017.
4. ↑  Georgikos Karme *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 28.8.2017.
**Brandeisin yliopisto** (engl. *Brandeis University*, [ˈbrændaɪs]) on Yhdysvaltojen kuuluisin juutalainen yliopisto. Yliopisto perustettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 ja se sijaitsee Walthamissa, Massachusettsissa, noin 15 kilometrin päässä Bostonista. 

Yliopistoa perustamassa oli monia kuuluisia juutalaisia, muiden muassa Albert Einstein. Yliopistoa ehdotettiin nimettäväksi hänen mukaansa, mutta Einstein ei pitänyt ajatuksesta, joten yliopisto nimettiin Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ensimmäisen juutalaisen jäsenen Louis Brandeisin mukaan.

Brandeisin nykyisiin tukijoihiin kuuluvia merkkihenkilöitä ovat esimerkiksi laulaja Barbra Streisand ja elokuvaohjaaja Steven Spielberg. Frendit-sarjan kirjoittajat olivat vanhoja Brandeisin opiskelijoita ja perustivat sarjan kokemuksiinsa yliopistossa.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Brandeisin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 301–400.

Lähteet
-------

1. ↑  Brandeis University (Arkistoitu – Internet Archive) Shanghairanking.com
2. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) Shanghairanking.com

Aiheesta muualla
----------------

* Brandeisin yliopiston kotisivut
**Ancistrocladaceae** on kukkakasviheimo, jolla ei ole suomenkielistä nimeä, ja sen muodostaa ainoastaan yksi suku *Ancistrocladus*, joka käsittää 12 trooppista liaanilajia. Suvun (ja siis heimon) kasvualueita ovat trooppinen Länsi-Afrikka ja Etelä-Aasia.

Tuntomerkit
-----------

Kasvien haarat päättyvät spiraalikierteisiin tarttumakärkiin. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat yksinkertaisia ja ehyitä; niissä on pienet korvakkeet, jotka karisevat pian tai puuttuvat kokonaan. Kukinnot ovat viuhkomaisia, ja niissä on pieniä, säteittäisiä ja kaksineuvoisia kukkia, joiden perät ovat nivelikkäitä. Verholehtiä on viisi ja ne ovat kasvaneet yhteen tyveltään toistensa ja sikiäimen kanssa. Terälehtiäkin on viisi; ne ovat jonkin verran meheviä ja tyveltään yhteenkasvaneita. Heteitä on tavallisesti kymmenen, joskus viisi. Sikiäin on puolittain kehänalainen, kolmen yhteen kasvaneen emilehden muodostama. Siinä on vain yksi lokero, joka sisältää yhden siemenaiheen. Vartaloita ja luotteja on emilehtien lukumäärää vastaten myös kolme. Sikiäimestä kehittyy kuiva ja puutuva hedelmä, ja siihen kiinni kasvaneet verholehdet muuntuvat siipimäisiksi lentimiksi.

Sukulaisuus
-----------

*Ancistrocladus*-suvun systemaattinen asema on pitkään ollut hyvin epäselvä. Usein niitä on pidetty teekasvien (Theaceae) etäisinä sukulaisina. Molekyylitutkimusten mukaan se kuuluu omana heimonaan laajaan Caryophyllales-lahkoon ja siinä kehityshaaraan, jossa ovat kihokki- (Droseraceae) ja kannukasvikasvit (Nepenthaceae) sekä heimot Drosophyllaceae ja Dioncophyllaceae. Kaikki nämä sukulaisheimot sisältävät hyönteissyöjäkasveja, mikä ominaisuus puuttuu *Ancistrocladus*-lajeilta.

Lähteet
-------

* Angiosperm Phylogeny Website: *Ancistrocladaceae* (englanniksi)
* Kasvien maailma - Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 1. 1979

### Viitteet

1. ↑  Angiosperm Phylogeny Website (taksonomian lähde)

Aiheesta muualla
----------------

* Funet: Ancistrocladaceae
* ITIS: Ancistrocladaceae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13621054
* Wikispecies: Ancistrocladaceae
* APNI: 135068
* CoL: 6DJ
* EoL: 2503273
* EPPO: 1ANCF
* FoC: 10039
* Fossilworks: 55591
* GBIF: 3231640
* GRIN: 61
* iNaturalist: 71439
* IPNI: 77126601-1
* IRMNG: 119336
* ITIS: 22318
* NCBI: 63070
* Open Tree of Life: 61750
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126601-1
* Tropicos: 42000121
* Watson & Dallwitz: ancistro
* WFO: wfo-7000000025

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee roolipeliyhdistystä. Katso Alter ego (täsmennyssivu) sanan muista merkityksistä.*

**Alter Ego ry** on Helsingin yliopiston roolipeliyhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää ja kehittää roolipeli- ja larp-harrastusta yliopistolla ja sen ulkopuolella sekä tarjota harrastemahdollisuuksia jäsenilleen.

Yhdistys on perustajajäsen Ropecon ry:ssä, joka järjestää Suomen suurimman ja kansainvälisestikin tunnetun roolipelitapahtuma Ropeconin. Alter Egon tunnuksessa on kuvattuna kaksi liitävää korppia. Järjestö julkaisee Alterations-nimistä jäsenlehteä. Kerhohuone sijaitsee HYYn tiloissa uudella ylioppilastalolla.

Yhdistyksen historia
--------------------

Yhdistys perustettiin 25. lokakuuta 1994 humanistisen tiedekunnan roolipelijärjestöksi. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Ville "Burger" Vuorela, joka tuli sittemmin roolipelipiireissä tunnetuksi julkaistuaan omia roolipelejään Burger Games -nimen alla.

22. maaliskuuta 1996 Alter Ego laajeni koko Helsingin yliopiston roolipeliyhdistykseksi, yhdistyttyään muiden tiedekuntien roolipelijärjestöjen kanssa. Yhdistyksen kaksi tärkeää vuosittaista juhlapäivää ovat syksyllä perustamis- eli vuosijuhla sekä keväällä laajenemisjuhla, joiden viettotavat nykyään vaihtelevat.

Lähteet
-------

1. ↑  Roolipeliseuraa
2. ↑  Yhteystiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Säännöt (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Marko Junkkari: Ristiretki fantasiaan. Ylioppilaslehti 20.10.1996.
**IBM 801** oli IBM:n kehittämä kokeellinen minitietokone, joka käytti RISC-arkkitehtuuria. Tietokone johti IBM ROMP -suorittimen kehitykseen, jota käytettiin IBM RT PC -tietokoneessa vuonna 1986. Termit RISC ja CISC yleistyvät myöhemmin. ROMP-suorittimen jälkeen IBM aloitti Power-arkkitehtuurin kehittämisen, joka perustui osittain 801-projektiin.

John Cocke ja hänen ryhmänsä IBM:llä pienensivät käskykannan kokoa poistaen harvoin käytettyjä käskyjä. Tavoitteena oli tietokone, jossa olisi yksinkertainen arkkitehtuuri ja joukko yksinkertaisia käskyjä, jotka voitaisiin suorittaa yhdessä kellojaksossa. Yksinkertaistamisen tavoitteena oli tehdä tietokoneesta huomattavasti tehokkaampi kuin monimutkaisia ratkaisuja käyttävät. Koska jokainen käsky vei saman verran aikaa liukuhihnan käyttö tuli mahdolliseksi, jolloin useampaa käskyä voitiin suorittaa samaan aikaan parantaen suorituskykyä.

Samaan aikaan IBM:n kehityksen aikana kaksi muuta ryhmää työskenteli pienennetyn käskykannan parissa: toinen Berkeleyssä ja toinen Stanfordissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  RISC Architecture *ibm.com*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  RISC and CISC definitions *cpushack.com*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Part IV: IBM RS/6000 POWER chips (1990). .. . *cpushack.com*. Viitattu 6.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dokumentaatiota bitsavers.org-sivustolla (englanniksi)
* IBM 801 Microprocessor oral history panel (englanniksi)
* The evolution of RlSC technology at IBM (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) (englanniksi)
**Karl (Carl) Johan Benjamin Fabritius** (1. tammikuuta 1845 Ilomantsi – 9. lokakuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen laki- ja valtiopäivämies, joka toimi Kuopion kaupungin pormestarina.

Fabritiuksen vanhemmat olivat kappalainen Benjamin Fabritius ja Maria Charlotta Molander ja puoliso vuodesta 1871 Alma Sofia Lovisa Bergholm (k. 1906). Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1886, Kuopion kaupungin pormestariksi 1870 ja Kuopion lääninsihteeriksi 1879. Fabritius toimi jäsenenä ja puheenjohtajana eri valtionkomiteoissa. Hän edusti Kuopiota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885, kuuluen suomenkieliseen vähemmistöön. Fabritius teki valtiopäivillä aloitteita koskien erityisesti koulu- ja liikennekysymyksiä. Vuonna 1885 hän yritti suomen kieltä koskeneella anomusesityksellään menestyksettä sovittaa vastakkaisia näkemyksiä yhteen. Fabritius sai laamannin arvonimen 1886.

Fabritius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1888.

Lähteet
-------

1. 1 2  FABRITIUS Karl Johan Benjamin. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 7.11.2013.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 75–76. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 180. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
4. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 316. Helsinki: Otava, 1926.
Hiromichi Tanaka vuonna 2007.
**Hiromichi Tanaka** (jap. 田中 弘道, *Tanaka Hiromichi*) (s. 7. tammikuuta 1962) on japanilainen videopelikehittäjä, joka on toiminut ohjaajana, tuottajana ja suunnittelijana. Hän työskentelee aiemmin Squarena tunnetulla Square Enixillä.

Squarella Tanaka aloitti työskentelyn PC-pelien parissa ja siirtyi seuraavaksi suunnittelemaan ensimmäiset kolme *Final Fantasy* -peliä Famicomille. Super Famicomille julkaistuja *Seiken densetsu* -pelejä kehittäessään hän suunnitteli pelisarjassa vaikuttaneen toiminnallisen taistelujärjestelmän. Tanaka oli myös johtavassa roolissa PlayStation 2:n ensimmäisen massiivimoninpelin,  *Final Fantasy XI:n*, tuotannossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nickel, Thomas: Hiromichi Tanaka - Final Fantasy III  2006. G-Wie-Gorilla.  Arkistoitu 19.3.2007. Viitattu 22.4.2009. (englanniksi)
2. ↑  Fahey, Rob: Focus On: Square Enix' Hiromichi Tanaka  17.9.2004. Gameindustry.biz. Viitattu 22.4.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hiromichi Tanaka MobyGamesissa (englanniksi)
**Lapta** (ven. лапта́) on venäläinen mailapeli, jota pelataan kuuden hengen joukkueissa. Toinen joukkueista on lyömässä sisävuorossa, ja toinen joukkue yrittää polttaa sisävuoron juoksijan koskettamalla tätä pallolla. Sisävuorossa oleva joukkue saa kaksi pistettä, kun sen juoksija pääsee "kon"-linjalle ja takaisin kotiin.

Kuvaus
------

Laptajoukkueessa on kuusi pelaajaa, ja peli on jaettu kahteen 30 minuutin puolijaksoon. Laptassa lyöjä käyttää 60–110 senttimetriä pitkää mailaa, joka on halkaisijaltaan alle viisi senttimetriä ja painaa noin 1,5 kilogrammaa. Pallona käytetään nykyään usein tennispalloa.

Joukkueet ovat vuorollaan sisä- ja ulkovuorossa. Ulkovuorossa olevan joukkueen pelaaja syöttää palloa ylöspäin ja sisäpelaajan lyöjä yrittää lyödä sitä. Kun pallo on syötetty, sisävuoron pelaaja yrittää päästä "kon"-linjalle ja takaisin kotiin. Päästyään "kon"-linjalle pelaaja voi jäädä sinne ja yrittää juosta kotiin seuraavalla vuorolla. Jokaisesta tuodusta juoksusta saa kaksi pistettä. Lyöjän pitää olla lyönnissään tarkka, sillä jos pallo lentää kentän ulkopuolelle, seuraa palo.

Ulkopelaajat voivat polttaa sisäpelaajia koskettamalla pallolla juoksijaa. Koskettuaan juoksija sisäpelaajan pitää juosta peruslinjalle tai kotipesään. Jos sisäpelaaja saa pallon kiinni suoraan ilmasta, joukkue saa yhden juoksun.

Historia
--------

M. Volkovin piirros vuodelta 1915
Laptasta on löydetty mainintoja 1300-luvulta, joten sitä on pelattu Venäjällä jo pitkään. Pietari Suuri kannusti armeijan eliittijoukkoja pelaamaan laptaa fyysisenä harjoitteena.

Neuvostoliitossa laptaa ja gorodkia pyrittiin kehittämään moderniksi neuvostolajiksi. Laptan harrastajamäärät kasvoivat, ja 1950-luvulla lajia pelasi tuhansia joukkueita. Venäjän-mestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran 1958, mutta pian tämän jälkeen laji menetti asemansa. Venäjän-mestaruuskilpailut herätettiin eloon uudestaan vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Williams, Victoria: *Weird Sports and Wacky Games around the World: From Buzkashi to Zorbing*, s. 169-171. ABC-CLIO, 2015. ISBN 978-161-069-640-1. Google-kirjat (viitattu 22.10.2018). (englanniksi)
2. 1 2 3  Boroznova, Anisiya: Lapta: Russia's own bat-and-ball game  28.1.2011. Russia Beyond The Headlines. Viitattu 26.7.2016.
3. ↑  Chetwynd, Josh: *Baseball in Europe: A Country by Country History*, s. 133. McFarland, 2009. ISBN 978-078-645-175-3. Google-kirjat (viitattu 22.10.2018). (englanniksi)
4. 1 2  Nauright, John & Parrish, Charles (toim.): *Sports Around the World: History, Culture, and Practice*, s. 363. Santa Barbara, California: ABC-Clio, 2012. ISBN 978-1-59884-300-2. Google-kirjat (viitattu 26.7.2016).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **lapta** Wikimedia Commonsissa
Cardin vuonna 2008.
**Cardin** on aavekaupunki Ottawan piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vielä vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 150, mutta vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan siellä asui vain kolme asukasta. Marraskuussa 2010 kaupungissa ei asunut enää kukaan.

Historia
--------

Kaupunki perustettiin vuonna 1913 lyijy- ja sinkkikaivosten lähelle. Se tunnettiin perustamisestaan vuoteen 1920 asti nimellä Tar River. Tämän jälkeen nimi vaihdettiin Cardiniksi. Nimenvaihdon aikaan asukkaita oli noin 2 640, mutta jo vuonna 1930 asukasluku oli vain 437.

Nykyisin Cardin sijaitsee yhdessä Picherin ja Hockervillen kanssa Tar Creek Superfund site -alueella, joka on suljettu kaivostoiminnan aiheuttamien lyijysaastumisen ja maansortumavaaran vuoksi. Yhdysvaltain liittovaltio osti kaupunkien talot saadakseen asukkaat poistumaan vaaralliselta alueelta. Viimeinen palvelu Cardinissa lopetettiin kaupungin postin sulkeutuessa helmikuussa 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Oklahoma 2010 (PDF) (s. 53) U.S. Census Bureau. Viitattu 12.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Cardin *Oklahoma Historical Society*. Viitattu 12.3.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cardin, Oklahoma
**Kainoúrgio** (kreik. Καινούργιο; myös transl. *Kenoúrgio*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Agrínion kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 790 (vuonna 2011).

Kainoúrgion pieni kaupunki sijaitsee Trichonída-järven pohjoisrannalla linnuntietä noin seitsemän kilometriä itäkaakkoon Agrínion kaupungista. Kainoúrgio muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Καινουργίου, *Dimotikí Koinótita Kainourgíou*), johon kuuluvat varsinaisen Kainoúrgion kaupungin lisäksi kylät Áno Vlochós, Kakavás ja Karraíika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 857.

Aiemmin kaupunki kuului Thestieísin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Agrínion kunnan Thestieísin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Carcel-lamppu** on tehokas valaisulaite, jota käytettiin 1800-luvulla kotitalouksissa ja Ranskassa valovoiman mittastandardina.

Lampun kehitti ranskalainen kelloseppä Bernard Guillaume Carcel (1750–1818) välttääkseen sen ajan Argand-lampun kompastuskiven. Kasviöljyt - useimmiten rapsiöljy - joita silloin oli saatavilla olivat paksuja eivätkä nouseet sydänlankaa pitkin kovinkaan ylös. Argand-lamput käyttivät painovoimasyöttöä, mikä saneli että öljysäiliön piti olla polttimoa korkeammalla ja öljysäiliö langetti varjon ja teki lampusta kiikkerän korkealla painopisteellä. Carcel suunnitteli lampun, jossa öljysäiliö oli polttimon alapuolella, lampun rungossa. Jotta öljy saatiin polttimoon, Carcel asensi kellomekanismin lampun juureen, joka pyöritti pientä öljysäiliöön upotettua pumppua. Vetoavain sijaitsi lampun jalustan pohjassa.

Etuja joita Carcel mainitsi lampustaan vuoden 1800 patentissa Pariisissa oli, että öljyn syöttö tapahtui vahtimatta, öljy saatettiin käyttää viimeistä pisaraa myöten, lamppu paloi kuusitoista tuntia yhtäjaksoisesti ilman täydennystä, ja se tarjosi valaistusta useammalle henkilölle samaan aikaan vain yhdellä polttimolla. Laitteet olivat kuitenkin monimutkaisempia eivätkä ne olleet suosittuja Euroopan suurimpien kaupunkien ulkopuolella. Tämä johtui osaltaa tarpeesta lähettää lamput (pääsääntöisesti eurooppalaisille) valmistajilleen huoltoon.

Ranskalainen fysiikan standardi Carcel-lamppu, muodostui sylinterimäisestä Argand-polttimesta ja tuotti standardivalovoiman kun se kulutti 42 grammaa rapsiöljyä tunnissa. Polttoaineen syöttöä ja ilmavirtaa säänneltiin kellomekanismilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Successful innovations in domestic oil lighting, 1784-1859  Dec, 2005. Magazine Antiques.  Arkistoitu 18.7.2011. Viitattu 12.5.2009.
2. ↑  Photometry article *1911 Encyclopædia Britannica*. Love to Know. Viitattu 12.5.2009.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carcel burner 

Valonlähteet

|  |  |
| --- | --- |
| **Luonnollinen** | Luminesenssi - Taivaankappaleet - Salama - Tuli |
| **Palaminen** | Kynttilä - Lyhty - Kalkkivalo - Kaasuvalaistus - Öljylamppu - Öljytuikku - Argand-lamppu - Bude-lamppu - Carcel-lamppu  |
| **Hehkuminen** | Hehkulamppu - Halogeenilamppu - Nernst-lamppu - PAR-lamppu - Tilley-lamppu - Voimavalolyhty |
| **Fluoresenssi** | Loistelamppu - Energiansäästölamppu - Induktiolamppu |
| **Valokaari** | Kaarilamppu - Jablotškovin kynttilä |
| **Kaasupurkauslamppu** | Suurpainenatriumlamppu - Pienpainenatriumlamppu - Monimetallilamppu - Elohopeahöyrylamppu - Ksenonlamppu - Hohtolamppu |
| **Muut** | hohtodiodi (LED) - Rikkiplasmalamppu - Plasmapallo |
**Huang Zongying** (kiin. 黄宗英; 13. joulukuuta 1925 – 14. joulukuuta 2020) oli kiinalainen näyttelijä, kirjailija ja toimittaja.

Huang syntyi Pekingissä vuonna 1925. Uransa näyttelijänä hän aloitti 16-vuotiaana Shanghaissa, missä hän näytteli teatterinäytelmässä, mistä tuli suosittu. Hänet julistettiin roolihahmonsa takia Kiinan "kullannupuksi", joka oli myös näytelmän nimi. Huang teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1946, ja hänestä tuli suosittu näyttelijä myös elokuvissa.

Huang kirjoitti vuonna 1953 ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa ja liittyi vuonna 1965 Shanghain kirjailijoiden liittoon. Hän kirjoitti muun muassa monia arvostettuja esseitä ja kerronnallista journalismia. Huang oli ensimmäisiä toimittajia, jotka kirjoittivat kulttuurivallankumouksen jälkeen 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa keski-ikäisten taiteilijoiden, tieteilijöiden ja kirjailijoiden elämästä, haasteista ja unelmista. Hän vieraili samaan aikaan myös Tiibetin autonomisella alueella ja kirjoitti ensimmäisten joukossa matkareportaaseja sieltä.

Huang oli naimisissa neljästi. Liitto näyttelijä Zhao Danin kesti yli 30 vuotta, ja se päättyi Zhaon kuolemaan vuonna 1980. Huang meni vuonna 1993 naimisiin kirjailija ja kääntäjä Feng Yidain kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yao Minji: China's 'darling girl' dies at the age of 95 *Shine*.  14.12.2020. Shanghai Daily. Viitattu 15.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |

 |
**Pikkubussi** on linja-auton tyyppinen, mutta pienempi henkilönkuljetusajoneuvo.

Tekniikka
---------

Pikkubussin moottorina toimii yleensä alustana käytetyn pakettiauton diesel- tai bensiinimoottori, ja joihinkin suurimmista pikkubusseista on myös vaihdettu jälkikäteen suurempitilavuuksinen moottori (useimmiten dieselmoottori). Alustana toimii yleensä pisin malli tai vain runkokori pakettiautosta, ja sen matkustajatilaan mahtuu yleensä 7–15 henkilöä kuljettaja mukaan lukien.

Pikkubusseja on rakennettu Suomessa mm. Ford Transit-, Toyota Hiace- ja Volkswagen Transporter -pakettiautoista sekä Mercedes-Benzin umpipakettiautomalleista.

Ajoneuvolainsäädäntö
--------------------

Pikkubussien rekisteröinti ja ajamiseen vaadittava ajokortti vaihtelee bussin koon mukaan. Osaa pikkubusseista, joihin mahtuu enintään 1+8 matkustajaa, saa kuljettaa joko henkilöauto- tai kuorma-autokorteilla, mutta suurimpiin, 15 henkilöä kuljettaviin vaaditaan linja-autokortti. Rekisteröinti riippuu myös bussin koosta, sillä pienemmät bussit voivat ajaa rajoitusten mukaan aina, mutta suurimmat mallit ovat rajoitettu linja-autojen tapaan 100 kilometriin tunnissa. Tästä varoittaa takana sijaitseva 100-merkki.- Henkilöautokortilla ajettavissa olevista pienoisbusseista menee henkilöauton vero,
minkä takia näitä ei Suomessa käytännössä ole yksityiskäytössä.

Käyttö
------

Monet linja-auto- ja kuljetusyhtiöt tarjoavat asiakkaiden käyttöön pikkubusseja pienemmille seurueille. Myös monet seurat käyttävät pikkubusseja jäsenten kuljettamiseen muun muassa otteluihin ja muihin tapahtumiin. Taksiautoilijat ovat hankkineet pikkubusseja koululaisten ja opiskelijoiden kuljetuksiin varsinkin haja-asutusalueilla. Tarpeellisin lisälaittein (esim. pyörätuolinostin) varustettuina pikkubusseja käytetään palveluliikenteessä vanhuksia ja liikuntarajoitteisia henkilöitä varten. Osa pikkubusseista toimii lentokentiltä ja rautatieasemilta kuljettamiseen, etenkin jos asemat ovat kaukana lähimmän kaupungin keskustasta.

Galleria
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **pikkubussit** Wikimedia Commonsissa
**John Lewis and Sons Limited** oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Skotlannissa Aberdeenissä.

Historia
--------

Andrew Lewis perusti yhtiön vuonna 1907. Perustajan isä oli covelainen puuveneseppä John Lewis, joka myöhemmin valmisti höyrykoneita ja korjasi niitä Aberdeenissä. Telakka valmisti ensimmäisen aluksensa vasta vuonna 1917, jolloin ensimmäinen maailmansota loi uusia tilauksia. Yhtiö valmisti aluksi rannikkoliikenteen tarvitsemia aluksia, kunnes se keskittyi rahtialuksiin.

Toisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti yli kolmekymmentä alusta kuten miinanraivaustroolareita ja partioaluksia. Telakka jatkoi sodan jälkeen erikoistumistaan troolareihin, mutta se kuitenkin valmisti vuonna 1968 purjekoulualus *Malcolm Millerin*.

Yhtiön osti vuonna 1972 Wood Group, joka keskittyi kalateollisuuteen kuten alusten omistamiseen ja kalankäsittelyyn. Vuonna 1976 telakalle valmistui uusi 1600 tonnin "slipway", joka mahdollisti yhä suurempien alusten korjaamisen ja valmistuksen. Telakka keskittyi samalla yhä enemmän korjauksiin, vaikka se valmistikin toisinaan uusia aluksia vuoteen 1980 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  aberdeenships.com - John Lewis and Sons
**Åke Lilljebjörn** (s. 23. syyskuuta 1962 Ludvika) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta MM-kilpailuissa 1986, MM-kilpailuissa 1987 ja oli varamaalivahtina Kanada-cupissa 1987. Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienin MM-kilpailuissa 1987 Lilljebjörn pelasi neljässä ottelussa yhteensä 200 minuuttia ja oli koko kisojen torjuntatilastossa kolmas täsmälleen samalla torjuntaprosentilla kuin joukkueen ykkösmaalivahti Peter Lindmark.

Lilljebjörn edusti kotimaansa pääsarjassa Brynäs IF:ää kausina 1981–1987, AIK:ta kausina 1987–1990, Västra Frölundaa kausina 1990–1992 sekä Leksands IF:ää kausina 1992–1995 ja 1997–1998. Hän pelasi uransa loppuvuosina myös Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Norjassa ja Englannissa ja voitti Italian-mestaruuden vuonna 1999 HC Meranon joukkueessa.

NHL-seura Pittsburgh Penguins varasi Lilljebjörnin vuoden 1987 varaustilaisuuden 12. kierroksella 236. varausvuorolla mutta Lilljebjörn ei koskaan pelannut NHL:ssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Åke Lilljebjörn *Eliteprospects*. Viitattu 2.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Honkavaara, Aarne; Mennander, Ari & Vuorinen, Jukka-Pekka (toim.): *Jääkiekkokirja 1987–1988*, s. 140, 143. Uusi Suomi Oy / Kiekkolehti, 1987. ISSN 0784-3321.
Gaumontin tunnus.
Gaumont-Palace vuonna 1922.
**Gaumont** on ranskalainen elokuvayhtiö.

Léon Gaumontin vuonna 1895 perustama yhtiö Léon Gaumont et Cie valmisti elokuvia ja elokuvalaitteita ja aloitti Alice Guyn johdolla näytelmäelokuvien tuotannon. Vuonna 1906 yhtiöstä tuli Société des établissements Gaumont, joka laajensi toimintaansa eri puolille maailmaa. Vuonna 1908 Gaumont aloitti elokuvien vuokraustoiminnan ja vuonna 1910 se avasi maailman suurimman elokuvateatterin Gaumont-Palacen, johon mahtui 3 400 katsojaa. Yhtiö teki kokeiluja ääni- ja värielokuvan alalla ja tuotti viikoittaista uutiskatsausta vuodesta 1910. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Gaumont oli Pathé Frèresin jälkeen Ranskan toiseksi suurin elokuvayhtiö.

Vuonna 1925 Gaumont perusti Goldwyn-Mayerin kanssa yhteisyrityksen Gaumont-Metro-Goldwyn, joka lakkautettiin vuonna 1929. Léon Gaumont vetäytyi yhtiöstä vuonna 1930 ja se teki konkurssin vuonna 1934. Sen tilalle perustettiin uusi yhtiö Société nouvelle des Etablissements Gaumont. Yhtiö laajensi 1970-luvun puolivälissä toimintaansa musiikin, kirjallisuuden ja lehtien julkaisemiseen, mutta keskittyi vuonna 1985 jälleen elokuviin. Se on yhä yksi Ranskan kolmesta suurimmasta tuotanto- ja levitysyhtiöstä ja yksi maailman tärkeimpiä elokuvayhtiöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gaumont *Ciné-Ressources*. Viitattu 24.10.2020.
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 379–381. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.
3. ↑  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 187. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Gaumontin sivusto (ranskaksi)
**Karl (Carl) Fredrik Sebastian von Schoultz** (5. tammikuuta 1834 Helsinki – 5. elokuuta 1892 Kyzyl Arvat, Turkmenistanin kuvernementti) oli suomalainen sotilas, insinööri ja virka- ja valtiopäivämies.

Von Schoultzin vanhemmat olivat kenraalimajuri Constantin Nils Lorenz von Schoultz ja Dorothea Helena Strohbinder ja puoliso Mary Henriette Florence von Schoultz. Insinööri, valtiopäivämies Constantin Runo Georg von Schoultz ja runoilija Arne von Schoultz olivat heidän lapsiaan. Karl Fredrik Sebastian von Schoultz ja hänen puolisonsa kuolivat koleraan lähes samanaikaisesti. Von Schoultz oli Transkaspian rautateiden virkamies, mutta oli käynyt Haminan kadettikoulun ja osallistunut Krimin sotaan. Hän oli työskennellyt insinöörinä useilla Venäjän rautateillä ja saanut kollegineuvoksen arvon.

Von Schoultz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Carl Fredrik Sebastian von Schoultz Viitattu 8.8.2021.
2. ↑  Kuolleita.  *Mikkelin Sanomat*, 19.8.1892, nro 64, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.8.2021.
3. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, ss. 1903-1907.
**Karl Fiehler** (1895 Braunschweig – joulukuu 1969) oli saksalainen kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) poliitikko. Hän toimi Münchenin pormestarina Natsi-Saksassa vuosina 1933–1945.

Fiehler oli baptistisaarnaajan poika. Hän asettui perheineen Müncheniin vuonna 1902 ja suoritti kauppaopinnot. Hän palveli vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa, palasi Müncheniin vuonna 1918 ja liittyi Thule-seuran sekä kansallissosialistien piireihin. Marraskuussa 1923 Fiehler osallistui kansallissosialistien yritykseksi jääneeseen oluttupavallankaappaukseen. Vuonna 1924 hän pääsi Münchenin kaupunginvaltuustoon lyhyesti kielletyn NSDAP:n peitelistalta. Puolueen reformissa vuonna 1925 hän oli mukana perustajajäsenenä. Fiehler nousi pian uralla puolueessa, pääsi sen Schwabingin-haaran johtoon ja vuonna 1928 sen kunnallispolitiikan *Reichsleiterin* asemaan.

Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen pormestari Karl Scharnagl joutui eroamaan 9. maaliskuuta 1933, jolloin Baijerin sisäministeri Adolf Wagner nimitti Fiehlerin pormestariksi. Fiehler aloitti heti poliittisten vastustajien ja juutalaisten sortamisen. Maaliskuussa 1933 hän järjesti juutalaisten ja sosialistien poistamisen julkisista viroista Münchenissä jo ennen kuin tämä oli toteutettu valtakunnallisella tasolla. Fiehler kiihdytti syrjintätoimia muutenkin valtiota nopeammin. Elokuussa 1933 Münchenin kaupunki halusi kieltää juutalaisilta julkisten kylpylöiden käytön, mutta sisäministeriö totesi ratkaisun lakiin perustumattomaksi. Adolf Hitlerin ehdotuksesta ja Heinrich Himmlerin hyväksynnällä Fiehlerin toimikautta laajennettiin lokakuun 2. päivään 1955 kestäväksi, vaikka tämä laajennus jäi teoreettiseksi Natsi-Saksan kaatuessa keväällä 1945.

Hallinnon kaaduttua Fiehler ei myöntänyt väärintekoja. Hän vetosi oikeudenkäynnissä täydelliseen tietämättömyyteen kansallissosialistien rikoksista, kuvasi Hitleriä myönteisesti ja kertoi, ettei voinut kuvitella tämän saattaneen käynnistää tai sietää julmuuksia. Tuomarit pitivät Fiehleriä "henkisesti rajoittuneena", joten hänet luokiteltiin "aktivistiksi" ja tuomittiin kahdeksi vuodeksi työleirille. Rangaistus katsottiin kuitenkin kärsityksi jo internoituna vietetyn ajan takia. Vuonna 1965 epäonnistui Fiehlerin yritys saada eläkemaksuja työstään pormestarina. Hän asui kuolemaansa saakka Dießen am Ammerseessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Der Nazi-Bürgermeister von München Süddeutsche Zeitung
2. 1 2 3 4  Karl Fiehler (1895–1969) (Arkistoitu – Internet Archive) NS-Dokumentationszentrum München


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
| "Tänä kylmänä syysaamuna / Harmittava takaisku"Lea Laven |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Bella Cara* |
|  A-puoli | "Tänä kylmänä syysaamuna" |
|  Julkaistu | 1982 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.04 |
|  Levy-yhtiö | CBS |
| muut singlet |
|  | "Tänä kylmänä syysaamuna / Harmittava takaisku" |  |

**Tänä kylmänä syysaamuna** on suomalaisen iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1982. Kappaleen sävelsi Matti Puurtinen, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Veikko Samuli. Singlen b-puoli "Harmittava takaisku" on Samulin säveltämä ja sovittama. Sen sanoitti Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla *Bella Cara* (1982).

"Tänä kylmänä syysaamuna" on päättyneestä rakkaudesta kertova melankolinen balladi. Siinä on kevyelle musiikkiteokselle tavanomainen rakenne: intro - a-osa - b-osa - interlude - a-osa - b-osa - outro.

Lähteet
-------

1. ↑  Lea Laven – Tänä Kylmänä Syysaamuna / Harmittava Takaisku *Discogs.com*. Viitattu 27.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Lea Laven – Bella Cara *Discogs.com*. Viitattu 27.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tänä kylmänä syysaamuna
**Kainoruusu** (*Rosa inodora*, syn. *Rosa elliptica*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja aitoruusujen (*Rosa*) sukuun kuuluva kasvilaji. Kainoruusu voidaan jakaa kahteen alalajiin: vaaleakainoruusu (*Rosa inodora* ssp. *inodora*) ja tummakainoruusu (*Rosa inodora* ssp. *elliptica*).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Kainoruusu on 1–2 metrin korkuiseksi kasvava pensas. Sen varsissa on isoja ja kaarevia piikkejä, mutta ei niiden lisäksi pieniä ja suoria piikkejä. Lehdet ovat tummanvihreitä, karvaisia sekä hieman omenantuoksuisia. Lehtien lehdyköissä on hieman kaventuva tyvi. Kainoruusun kukat ovat haaleanvaaleanpunaisia ja kukkien verholehdet ovat karvattomia. Kainoruusu kukkii kesä–heinäkuussa. Kainoruusun kiulukat ovat punaisia.

Kainoruusu muistuttaa ulkonäöltään paljolti omenaruusua (*Rosa rubiginosa*), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan piikkien ja lehdyköiden tyvien ulkonäön sekä verholehtien karvaisuuden ja tuoksun erilaisuuden perusteella. Lisäksi luonnosta tunnetaan kainoruusun ja luumuruusun (*Rosa villosa*) välisiä risteymiä.

Levinneisyys
------------

Kainoruusua ei esiinny luonnonvaraisena Suomessa. Ruotsissa kainoruusu on hyvin harvinainen laji ja sitä tavataan ainoastaan Bohuslänissä sekä Hallannin pohjoisosissa. Ruotsin luonnossa kasvavat kainoruusut ovat pääasiassa vaaleakainoruusuja, mutta tummakainoruusuja saattaa kasvaa paikoitellen esimerkiksi viljelyjäänteinä. Kainoruusu on Ruotsissa rauhoitettu laji.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Den virtuella floran: Västkustros (*Rosa elliptica*) *Den virtuella floran*.  1997. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 8.2.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15844731
* CoL: 798DL
* EoL: 11159617
* GBIF: 3002258
* iNaturalist: 519915
* PFI: 1959
* Plant List: rjp-15788
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:732914-1
* Tropicos: 27800154
* WFO: wfo-0000987930

 |

 |
**Karl Eugen Grönlund** (13. marraskuuta 1831 Helsinki - 18. helmikuuta 1881 Porvoo) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja kirjailija.

Grönlundin vanhemmat olivat Helsingin kaupunginlääkäri Karl Grönlund ja Beata Karolina Sunn. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1847. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1851, maisteriksi 1853 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1857. Grönlund toimi Helsingin yläalkeiskoulun vt. latinan kollegana vuodesta 1857 ja vakinaisena kollegana vuodesta 1858. Grönlund oli Porvoon lukion vt. ja myöhemmin vakinainen kreikkalaisen kirjallisuuden lehtori vuodesta 1862.

Grönlund oli naimisissa vuodesta 1870 Elina Öhmanin kanssa.

Lähteet
-------

* Karl Eugen Grönlund SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Karl Eugène Grönlund. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.2.2010.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
***Lapsisinfonia*** (saks. *Kindersinfonie*), alkuperäisnimeltään *Berchtolds-Gaden Musick*, on wieniläisklassismin ajan kamarisävellys, jossa käytetään orkesterisoittimien rinnalla Berchtesgadener War -nimisen lelutehtaan leikkikalusoittimia. Muodoltaan *Lapsisinfonia* on kassaatio. Sävellys on peräisin noin vuodelta 1765, mutta nimi *Lapsisinfonia* on vasta vuodelta 1813.

*Lapsisinfonian* säveltäjästä ei ole täyttä varmuutta. Säveltäjänä on vanhastaan pidetty Joseph Haydnia, Michael Haydnia ja Leopold Mozartia, jopa W. A. Mozartia, mutta nykyään Edmund Angereria (1740–1794) pidetään todennäköisenä tekijänä.

Teoksessa on seitsemän osaa:

1. *Marche*
2. *Menuetto*
3. *Allegro*
4. *Menuetto*
5. *Allegretto*
6. *Menuetto*
7. *Presto*

Usein esitetään vain 3. 4. ja 7. osa.

Kirjallisuutta
--------------

* Illing, Robert: *Berchtolds gaden musick: A study of the early texts of the piece popularly known in England as Haydn’s Toy Symphony and in Germany as Haydns Kindersinfonie, and of a cassation attributed to Leopold Mozart which embodies the Kindersinfonie*. Melbourne: Illing, 1994. ISBN 0-949302-61-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kindersinfonie: Erstdruck (saksaksi)
* Edmund Angerer — Komponist der weltberühmten Kindersinfonie (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work
	+ 2
	+ 3

 |

 |
Karl Fredrik Dunderberg.
**Karl Fredrik Dunderberg** (29. lokakuuta 1861 Tampere – 15. helmikuuta 1928 Tampere) oli Tampereella vaikuttanut tehtailija joka perusti Dunderbergin konepajan.

Dunderbergin isä kupariseppämestari C. G. Dunderberg perusti oman kupari- ja levysepänliikkeensä Tampereelle 1854. Dunderberg kävi koulunsa Tampereella ja meni sitten aluksi työhän isänsä liikkeeseen. Hän perehtyi sitten konepaja-alaan olemalla työssä Turun ja Porin konepajoilla sekä valimoissa. Hän tuli isänsä liikkeen johtoon 1892 ja laajensi sen täydelliseksi konepajaksi valimoineen. 1900-luvun alussa aloitettiin vesi- ja lämpöjohtojen valmistus ja vähän myöhemmin perustettiin naulatehdas jossa valmistettiin painettuja honkanauloja, pärenauloja ja nupeja. 

Dunderberg oli kaupunginvaltuutettuna ja Tampereen käsityö- ja tehdasyhdistyksen valtuutettuna 1894–1909.

Kirjallisuutta
--------------

* Juhani Valanto: *Dunderbergien tarina*. Hämeen Museoseura ry, Tampere 2004. ISBN 952-91-8147-7

Lähteet
-------

1. 1 2 3  K. F. Dunderberg, Aamulehti, 14.02.1928 nro 44, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  K. F. Dunderberg, Kauppalehti, 28.10.1914, nro 43B, s. 111, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kräk!**, **Kräk** on Finnlevyn rock-alamerkki, jolla julkaistiin levyjä vuosina 1978–1991. Levymerkin ensimmäinen julkaisu oli Kake Singersin single *Me halutaan olla neekereitä / Kakerock*. Kräkin menestyneimpiä julkaisuja olivat Dingon kaksi albumia vuosina 1984–1985. Dingon toinen albumi *Kerjäläisten valtakunta* myi viikossa platinaa eli 100000 kappaletta. Levymerkille ovat levyttäneet myös muun muassa Mamba, Miljoonasade, Eve ja Clifters sekä Korroosio, Pyhät Nuket, Nuket, Keba, Kultakuume, Nicepappi ja Kojo.

Vuodesta 1974 Musiikki-Fazer oli omistanut Finnlevyn kokonaan. Kansainvälinen Warner Music Group osti jo vuonna 1989 pörssilistautuneen Fazer Musiikki Oy ja Fazer Musik Ab yhtiön ja se sulautui 30.11.1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin. Finnlevy on nyt rekisteröity aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti.

Katso myös
----------

* Musiikki-Fazer
* Finnlevy
* Fazerin musiikkikauppa

Lähteet
-------

1. ↑  Fazer Finnlevy  2014. Warner Music Finland.  Arkistoitu 12.11.2017. Viitattu 17.11.2015.
2. ↑