recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Piia Sormunen** (o.s. **Lamberg**, s. 1970) on suomalainen tekniikan tohtori. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana, opettajana ja konsulttina. Sormunen nimitettiin huhtikuussa 2020 Industry professorin tehtävään Tampereen yliopiston rakennetun ympäristön tiedekuntaan. Tehtävä on viisivuotinen, ja Sormunen aloitti siinä toukokuun 2020 alussa.

Piia Sormunen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1994 Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta, pääaineenaan energiatalous. Sormunen työskenteli pari vuotta yksityisessä yrityksessä ja siirtyi vuonna 1997 Teknillisen korkeakoulun LVI-laboratorioon tutkimaan lämmön varastointia ja siihen liittyvää laskentaa. Hän väitteli tohtoriksi joulukuussa 2003, väitöskirjan nimi on *Mathematical modelling and experimental investigation of melting and solidification in a finned phase change material storage*. Väitöstyössään Sormunen tutki teollisesti käytettäviä faasimuutosmateriaaleja mallintamalla matemaattisesti sulamista ja kiteytymistä ja tutkimalla lämmön siirtymistä. Väitöskirjan viimeistelyn loppuvaiheessa Sormunen siirtyi Insinööritoimisto Olof Granlundille. Sormunen oli välillä muutaman vuoden yliopettajana Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja palasi vuonna 2015 Granlundille sen tytäryhtiöön Granlund Consultingiin toimialajohtajaksi.

Vuonna 2008 perustettu LVI-alalla toimivien naisten yhteistyöverkosto LVI-naiset ry valitsi Sormusen vuoden 2015 LVI-naiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Korteila, Maria: Faasimuutosmateriaali varastoi lämpöä sukassakin  22.1.2004. Tekniikka & Talous. Viitattu 6.4.2020.
2. 1 2  Naisjohtajat: Piia Sormunen Keskuskauppakamari. Viitattu 6.4.2020.
3. ↑  Aatsalo, Johanna: Talotekniikka-ala saa kauan kaivatun oman teollisuusprofessorin *Rakennuslehti*.  6.4.2020. Viitattu 6.4.2020.
4. ↑  Talotekniikka-alan yhteisponnistus päätökseen – oma professuuri Tampereelle *Talotekniikka-lehti*.  6.4.2020. Viitattu 6.4.2020.
5. ↑  Mathematical modelling and experimental investigation of melting and solidification in a finned phase change material storag (Väitöskirjat, Insinööritieteiden korkeakoulu) Aalto-yliopisto. Viitattu 6.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  Piia Sormunen on vuoden LVI-nainen *Sisäilmauutiset-lehti*.  27.11.2015. Viitattu 10.4.2020.
**Donau** oli saksalaisen autonvalmistaja DKW:n Suomessa käyttämä automerkki 1950-luvulta vuoden 1960 loppuun. Donau-automerkkiä käytettiin vain Suomen automarkkinoilla. Muissa maissa DKW:t myytiin joko DKW-merkkisinä tai Auto Unioneina. 

DKW F93, Suomessa Donau
Syy ainutlaatuiseen merkkiin Suomen markkinoilla oli DKW:n edellisessä toimintansa lopettaneessa maahantuojassa, joka yhä piti DKW:n myyntioikeudet itsellään. Vuodesta 1956 merkin edustajana toiminut Sisun valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab ei suostunut maksamaan edeltäjänsä vaatimaa hintaa DKW-nimen käyttöoikeudesta. Saksalainen valmistaja toivoi kuitenkin, että DKW-nimeä käytettäisiin myös Suomen markkinoilla. Niinpä vuonna 1960 uusi maahantuoja Veho osti DKW-nimen oikeudet ja myi DKW-autoja 1. tammikuuta 1961 alkaen samalla nimellä kuin muuallakin Euroopassa. Vuoden 1961 alussa auton maahantuoja aloitti mainoskampanjan iskulauseella "DKW on taas DKW Suomessakin", esimerkiksi Tekniikan Maailma -lehdessä 2/1961 sivulla 55.

Kaikki Suomessa myydyt Donaut olivat etuvetoisia, ja niissä oli vesijäähdytteinen kaksitahtinen kolmisylinterinen rivimoottori.

Tekniikan Maailmassa numero 8/1955 esiteltiin Donaun koeajossa, jossa kiihtyvyydeksi mitattiin 0–80 km/h 20 sekuntia ja 0–100 km/h vajaat 30 sekuntia. Artikkelin kirjoittaja kiitti Donaun mutkaisille teille sopivaa etuvetoa, nopeaa ohjausta ja pikkuautoksi hyvää kiihtyvyyttä. Takaistuimen tilat ovat kuitenkin melko ahtaat.

Syksyllä 1956 Oy Suomen Autoteollisuus Ab kokosi tehtaallaan Karjaalla koemielessä kymmenen kappaleen erän pienehköä DKW/Donau Schnellaster -pakettiautoa. Auto oli esitelty Saksassa vuonna 1949 ja siinä oli sama moottori kuin henkilöautossakin. Nämä "Donau-Sisut" koottiin lehti-ilmoituksen mukaan "lisenssillä varaosista". Donau-pakettiautoja oli vuoden 1959 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä 178 kappaletta.

Lähteet
-------

* Tekniikan Maailma 8/1955 ja 2/1961

### Viitteet

1. 1 2  Kimmo Levä (toim.): *Made in Finland: Mobilia-vuosikirja 2002,*, s. 23. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2002.
**Vähäjärvi** (ruots. *Lillträsket*) on matala, metsämaan ympäröimä järvi Myrskylän länsiosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 7,275 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 70 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Vähäjärven pituus etelästä pohjoiseen on 400 metriä. Saaria ei ole. Eteläosastaan järvi kapenee lahdeksi, jonka länsiranta on suhteellisen jyrkkä ja maasto kohoaa yli 30 metriä järven pintaa korkeammalle. Vähäjärven rannoilla on pientaloja. Noin 350 metriä Vähäjärveltä koilliseen sijaitsee Isojärvi. Järvien laskuojat yhtyvät Vähäjärven itäpuolella, mistä virta vie etelään Myrskylänjokeen, joka virtaa järven itäpuolitse.

Vähäjärven vesitilavuus on 172 000 kuutiometriä eli 172 miljoonaa litraa.

Vähäjärvi (16.005.1.007) kuuluu Myrskylänjoen valuma-alueeseen (16.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Vähäjärvi on toiseksi pienin Myrskylänjoen valuma-alueen kahdeksasta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vähäjärvi, vakavesi, Myrskylä
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.10.2021.
3. ↑  Vähäjärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
4. ↑  Myrskylänjoen valuma-alue (16.005). Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
**Airbus Defence and Space** (ent. Cassidian) on eurooppalainen Airbus Group -konserniin kuuluva puolustus- ja turvallisuusteollisuuden yritys. Se on Airbus Groupin toiseksi suurin divisioona. Airbus Defence and Space tarjoaa laitteita ja järjestelmiä sotilas- ja siviiliviranomaisille. Yhtiöllä on maailmanlaajuisesti noin 28 000 työntekijää. Vuonna 2010 yhtiö saavutti 5,9 miljardin euron liikevaihdon, mikä on 11% enemmän kuin vuonna 2009. 

Syyskuuhun 2009 asti yhtiön nimi oli **EADS Defence & Security**. Myöhempi nimi Cassidian on johdettu latinankielisistä sanoista "cassida" (kypärä) ja "meridian" (pituuspiiri). Cassidian muuttui yhdessä Astrium-yhtiön kanssa 1.1.2014 alkaen Airbus Defence and Space -yhtiöksi, osaksi Airbus Group konsernia.

Airbus Defence and Space Suomessa
---------------------------------

Suomessa Airbus Defence and Space -yhtiöllä on noin 350 työntekijää kahdessa toimipisteessä Helsingissä ja Jyväskylässä. Yhtiön tausta on Nokian TETRA-puhelinosastossa. Vuonna 2009 sen tutkimus- ja kehitysinvestoinnit olivat 30 milj. euroa, mikä oli 17. suurin T&K-panostus Suomen yrityksissä. Helmikuussa 2011 yhtiön Suomen nimi, EADS Secure Networks Oy, muuttui *Cassidian Finland Oy*:ksi.

Myös Suomen yhtiön nimi vaihdettiin vuonna 2014 muotoon Airbus Defence and Space Oy. Yhtiön tuotteet käyttävät lyhyempää Airbus-logoa liikemerkkinään.

Tuotteet ja palvelut
--------------------

* Valvonta- ja puolustusjärjestelmät
* TETRA- ja VIRVE-viranomaisverkot ja -päätelaitteet
* Viranomaisten ja liiketoimintakriittisten käyttäjien sovellukset
* 112-hätäkeskusjärjestelmät
* Miehittämättömät ilma-alukset
* Järjestelmäintegrointi
* Globaalit turvallisuuspalvelut ja tukiratkaisut
* Testaus ja ylläpito

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Airbus Secure Land Communications
* Airbus Defence and Space Suomen yhtiön verkkosivut
**Heikki Lunta** on amerikansuomalainen lumipyhimys, jota Michiganin amerikansuomalaiset juhlivat vuosittain Heikinpäivänä. Heikillä on legendan mukaan taito tuoda lumisateet tanssimalla.

Heikin legenda sai alkunsa pohjoismichiganilaisen Hancockin kaupungin paikallisradiossa vuonna 1970. Paikallinen moottorikelkkakilpailu oli vaarassa peruuntua, koska lunta ei ollut. Paikallisradio WMPL:n myyntimies David Riutta kirjoitti nopeasti laulun "Heikki Lunta Snow Dance Song", jossa suomalainen poppamies tanssii lumitanssin ja tuo seudulle lumipeitteen. Heikki asui laulun mukaan Tapiolan takametsissä Houghton-nimisen suomalaisen maalaisyhteisön eteläpuolella. Nimen Riutta käänsi suosikkicountrylaulajansa Hank Snow’n nimestä. Kappaleesta tuli suosittu. Kun lumi myös tuli pian laulun soittamisen jälkeen, jäi Heikki Lunta -myytti elämään. Lunta tuli kertoman mukaan lopulta niin paljon, että moottorikelkkakilpailu jouduttiin siirtämään. Riutta pyydettiin myöhemmin laulamaan lauluaan jopa Kaliforniaan.

Pohjoismichiganilaiset juhlivat Heikkiä joka Heikinpäivänä 19. tammikuuta tai niihin aikoihin. Juhlallisuudet ovat laajentuneet suomalaisen kulttuurin kuukaudeksi, johon kuuluu perinneruokia ja paraateja. Heikinpäivästä tuli Yhdysvalloissa virallinen juhlapäivä vuonna 1999. Paikalliset laulavat "Heikki Lunta Snow Dance Song" -laulua yhä toivoessaan lumisateita. Jotkut laulavat Riutan kirjoittamaa "Heikki Lunta Go Away" -laulua toivoessaan lumisateen jo loppuvan.

Katso myös
----------

* Pyhä Urho

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pitkänen, Silja & Sutinen, Ville-Juhani: *Amerikansuomalaisten tarina*, s. 34–37. Tammi, 2014. ISBN 978-951-31-7568-9.
2. ↑  The Legend of Heikki Lunta *Absolute Michigan*.  17.1.2012. Viitattu 6.10.2019.
3. 1 2  Lucy Hough: The Legend of Heikki Lunta  23.6.2013. U.P. Supply Co.. Viitattu 6.10.2019.
**Piia Korhonen** (s. 12. tammikuuta 1997 Eura) on suomalainen lentopalloilija. Korhosen pelirooli on hakkuri.

Mestaruusliiga
--------------

Korhonen debytoi Mestaruusliigassa 12.10.2013 16-vuotiaana LiigaEuran paidassa ottelussa HPK:ta vastaan. Heti avauskautenaan Korhonen teki 8,0 pistettä ottelua kohden.*lähde?*

Kaudeksi 2014–2015 Korhonen siirtyi HPK:n riveihin, jossa pelasi kolme kautta saavuttaen pronssia, kultaa ja hopeaa. Lisäksi hän oli saavuttamassa kahta Suomen Cupin hopeaa.*lähde?*

Ulkomaat
--------

Toukokuussa 2017 Korhonen solmi kaksivuotisen sopimuksen Saksan pääsarjajoukkueen Dresdner SC:n kanssa. Kesäkuussa 2020 Korhonen solmi sopimuksen Italian kakkosliigassa Serie A2:ssa pelaavan Volley Hermaea Olbian kanssa.

Maajoukkue
----------

Naisten lentopallomaajoukkueessa Korhonen pelasi ensimmäisen ottelunsa 15.5.2014 Romaniaa vastaan. Kesän 2016 EM-karsinnoissa Korhonen oli kaikki lohkot huomoiden paras pistenainen 19,7 pisteen keskiarvollaan. MM-karsinnoissa 2017 Korhonen oli puolestaan kolmanneksi paras pistenainen 18,4 pisteen ottelukeskiarvolla. Korhonen oli voittamassa Euroopan liigan hopeaa 2017 ja oli samalla koko liigan paras pistenainen sekä paras syöttäjä.*lähde?*

Arvokisadebyyttinsä Korhonen teki EM-lopputurnauksessa 2019. Korhonen oli Suomen tuotteliain pelaaja tehtyään viidessä EM-kisaottelussa kaikkiaan 76 pistettä.

EM-kilpailujen 2021 jälkeen 25.8.2021 Korhonen on pelannut maajoukkueessa 95 maaottelua.

Saavutuksia
-----------

* SM-kulta 2016
* SM-hopea 2017
* SM-pronssia 2015
* Suomen Cupin hopeaa 2014, 2016
* Vuoden naistulokas 2014
* Mestaruusliigan tähtiseitsikossa 2016
* Kauden läpimurtopelaaja 2016
* Saksan cupin voitto 2018, 2020

Lähteet
-------

1. ↑  Piia Korhonen Lentopalloliitto.fi. Viitattu 17.11.2021.
2. ↑  Piia Korhonen Saksaan - Koskelo jatkaa Sloveniassa  18.5.2017. Lentopalloliitto. Viitattu 17.11.2021.
3. ↑  Lentopallon maajoukkuetähti Piia Korhonen siirtyy Italiaan *Lentopallo.info*.  9.6.2020. Viitattu 17.11.2021.
4. ↑  Piia Korhonen voitti lentopallon EM-karsintojen pistetilaston *TS.fi*.  27.9.2016. Viitattu 17.11.2021.
5. ↑  CEV - Confédération Européenne de Volleyball *www.cev.eu*.  Arkistoitu 9.6.2020. Viitattu 9.6.2020.
6. ↑  Naisten maajoukkueryhmä 2021 Lentopalloliitto. Viitattu 17.11.2021.
**Jukka Aarne Halonen** (s. 23. kesäkuuta 1960 Oulu) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. 

Halonen syntyi ja kasvoi Oulussa. Hän toimi demarinuorten Lippu-lehden päätoimittajana ja Suomen Sosialidemokraatin toimittajana ja kävi Sanoma Oy:n toimittajakoulun 1982–1983. Tämän jälkeen Halonen toimi politiikan toimittajana Helsingin Sanomissa, Sosialidemokraatissa ja Iltalehdessä ja oli 1988–1997 Demarin päätoimittaja.

Halonen oli Tarja Halosen presidentinvaalikampanjan tiedotuspäällikkö 2005–2006 ja Eero Heinäluoman viestintäavustaja valtiovarainministeriössä (2006–2007).

Halonen päätoimitti Urheilukalastus-lehteä 1991–1993 ja on toiminut Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseuran puheenjohtajana vuodesta 1996. Hän ideoi Suomeen Kalamaraton-kilpailun ja kirjoitti aiheesta lehtiin ja kirjoihin. Jukka Halonen valittiin Vuoden 2012 kalamieheksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 150. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Jukka Halonen on Vuoden 2012 kalamies *kalastus.com*.
**Leo Goeke** (6. marraskuuta 1937 Kirksville, Missouri – 18. syyskuuta 2012 Pittsfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hänen opettajiinsa kuului Margaret Harshaw. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä New Yorkin kaupunginoopperassa vuonna 1968 Beppen roolissa Ruggero Leoncavallon oopperassa *Pajatso*. Saman kauden aikana hän tulkitsi Philin roolin Hugo Weisgallin *Nine Rivers from Jordan* -oopperan kantaesityksessä.

Vuonna 1970 Goeke siirtyi Metropolitan-oopperaan, jossa hänen ensimmäinen roolinsa oli *La traviatan* Gastone. Kaikkiaan hän esiintyi Metropolitan-oopperan tenorina 211 kertaa. Hänellä oli rooleja myös muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Wagnerin oopperoissa sekä bel canto -teoksissa. Euroopassa Goeke debytoi vuonna 1973 Glyndebournessa. Erityistä kuuluisuutta hän sai Igor Stravinskyn *Hulttion tien* Tom Rakewellina.

Uransa aikana Goeke pääsi esiintymään myös muun muassa Santa Fen oopperaan, La Scalaan ja Covent Gardeniin. Vuodesta 1994 hän toimi oopperaohjaajana ja opetti laulua DePauwin yliopistossa (Indiana), kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2004. Goeke oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli kärsittyään useita aivoinfarkteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Opera News: American Tenor Leo Goeke, Much-Admired as Glyndebourne’s Tom Rakewell, has Died (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Bach-Cantatas.com: Leo Goeke (Tenor) - Short Biography
3. ↑  Legacy.com: Leo Goeke Obituary

Aiheesta muualla
----------------

* Leo Goeke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Leo Sven "Leksa" Heinonen** (17. huhtikuuta 1920 Sortavala – 22. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen manageri ja musiikkitapahtumien tuottaja. Heinonen järjesti Suomeen muun muassa The Whon ja Jimi Hendrix Experiencen sekä tuotti The Rolling Stonesin konsertin Helsingin olympiastadionilla vuonna 1970. Heinonen vastasi The Renegadesin tuomisesta Suomeen.

Ura
---

Heinosen ura tapahtumatuottajana käynnistyi 1940-luvun loppupuolella, jolloin hän alkoi pyörittää lahtelaisen Teivaalan tanssilavan ohjelmatoimintaa. Sosiaalisesti taitavana tunnettu Heinonen ystävystyi pian esimerkiksi Reino Helismaan, Toivo Kärjen ja Olavi Virran kanssa ja päätyi järjestämään kiertueita muun muassa Henry Theelille, Kärjelle, Matti Louhivuorelle ja Metro-Tytöille, jossa laulaneen Anna-Liisan kanssa hän myös avioitui.

1960-luvun alussa Heinonen muutti Helsinkiin ja perusti Mainosohjelma-nimisen ohjelmatoimiston. Hän tuotti Suomeen esiintymään muun muassa italialaisen lapsitähti Robertinon. Heinosen yhtiökumppaniksi tuli pian Jorma Weneskoski, ja yrityksen nimeksi vaihtui Mainosohjelma–Finnshow. Weneskosken ja Heinosen tiet kuitenkin erosivat riitaisasti, minkä myötä Heinonen jäi pyörittämään ohjelmatoimistoa nimellä Finnshow.

Heinosen Finnshow'n huippuvuodet ajoittuvat 1960-luvulle ja 1970-luvun alkuun, jolloin hän toi Suomeen esimerkiksi The Whon, The Rolling Stonesin, Jimi Hendrix Experiencen ja The Tremeloesin ja Fleetwood Macin. 1960-luvun edetessä yritys saavutti ulkomaalaisen pop-musiikin tuomisessa Suomeen liki monopoliaseman. Kenties menestyksekkäin Heinosen projekti oli The Renegades, joka keikkaili ja levytti Suomessa runsaasti aiheuttaen liki beatlemanian veroista hysteriaa.

Heinonen järjesti The Rolling Stonesin esiintymään Suomeen syyskuussa 1970, mutta jo tällöin hän kärsi vakavista terveysongelmista. 1970-luvun alussa Heinonen järjesti tansseja Helsingin työväentalolla ja soitti levyjä Sturenkadulla sijainneessa Ravintola Duunarissa. Heinonen kuoli vuonna 1987.

Muuta
-----

Leo Heinosen poika Joni Heinonen toimi jo 1960-luvulla The Renegadesin kiertumanagerina ja tulkkina. Myöhemmin hän on työskennellyt muun muassa Bamboo- ja Hurriganes-yhtyeiden kanssa sekä avannut Lahteen Catacombi-diskon.

Lähteet
-------

* Esa Kuloniemi: *The Renegades – Luopiotarina*. Like, 2017. ISBN 978-952-01-1445-9.

### Viitteet

1. ↑  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 20.9.1987, HS Aikakone. Viitattu 9.12.2019.
2. ↑  "Villi mies" Hendrix järisytti yleisöä ja kypsytti yleläiset Helsingissä 1967 *yle.fi*. Viitattu 9.12.2019.
3. ↑  Managerilegenda Tappi Suojanen myi kaikkea mikä liikkui *yle.fi*. Viitattu 9.12.2019.
4. ↑  Kulttuurin kulississa: Promoottori puhuu tuhditkin tähdet Pohjolan peräkylään Antti Einiö *Helsingin Sanomat*.  30.9.1996. Viitattu 9.12.2019.
5. 1 2  The Renegades – rockin vierastyöläiset Suomea villitsemässä *yle.fi*. Viitattu 9.12.2019.
6. ↑  Kuloniemi, s. 60–62
7. ↑  Kuloniemi, s. 62–63
8. ↑  Kuloniemi, s. 64–66
9. 1 2  Kuloniemi, s. 319
**Jukka Hyytiäinen** (s. 5. helmikuuta 1985 Oulainen) on suomalainen vapaapainija, joka edustaa seuratasolla Vieskan Voimaa. Hänen valmentajinaan ovat toimineet vuosina 1997–2007 Juhani Rintakumpu ja sittemmin Hannu Hietanen.

Hyytiäinen sijoittui viidenneksi Bakun 2010 EM-kilpailujen vapaapainin 60 kg:n sarjassa. Vapaapainin poikien EM-kilpailuissa hän oli kymmenes 50 kg:n sarjassa 2001. Hän sai pronssia kreikkalais-roomalaisen painin poikien Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen 54 kg:n sarjassa 2002. Vapaapainin Baltian mestaruuskilpailuissa hän on saanut hopeaa 60-kiloisissa 2006 ja 2007.

Hyytiäinen voitti Suomen mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2010. SM-hopeaa hän on saanut 54 kg:n sarjassa 2001, 60-kiloisissa 2003, 2005, 2007 ja 2008 sekä 66-kiloisissa 2011. SM-pronssia hän on saavuttanut 55 kg:n sarjassa 2002 sekä 60-kiloisissa 2006 ja 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hyytiäinen Jukka *painiliitto.net*.  Arkistoitu 23.11.2008. Viitattu 12.4.2010.
2. ↑  Hyytiäisen rutistus ei riittänyt mitaleille *yle.fi*.  14.4.2010. Viitattu 14.4.2010.
3. ↑  MIESTEN JA NAISTEN VAPAAPAININ SM *painiliitto.net*.  Arkistoitu 4.1.2014. Viitattu 12.4.2010.
4. ↑  PALKINTOJÄRJESTYS *painiliitto.net*.  Arkistoitu 4.1.2014. Viitattu 27.3.2011.
5. ↑  Miesten vapaapainin SM-kilpailut, 28.2.2009, Ylistaro, Kilpa-Veljet *painiliitto.net*.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 12.4.2010.
**Leo Hakon Hannula** (5. elokuuta 1912 Elimäki – 14. maaliskuuta 1988 Lahti) oli suomalainen pesäpalloilija.

Hannula voitti urallaan seitsemän pesäpallon Suomen mestaruutta, Kuusankosken Vedon joukkueessa vuosina 1935, 1937 ja 1940 sekä Lahden Mailaveikkojen joukkueessa vuosina 1949–1952. SM-sarjan lyöjäkuninkuuden hän voitti vuonna 1948. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen ykkösvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.

"Pepe" Hannula oli mukana jo ensimmäisessä, vuonna 1932 pelatussa Itä–Länsi-ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi 11 Itä–Länsi-ottelussa, viimeisen kerran vuonna 1953.

Seurat: 1931–1932 Kymintehtaan Urheiluseura, 1933–1934 Helsingin Pallonlyöjät, 1935–1942 Kuusankosken Veto,
1943–1944 Kouvolan Pallonlyöjät, 1945 Kuusankosken Veto, 1946–1954 Lahden Mailaveikot,
1955 Kouvolan Pallonlyöjät, 1956 Lahden Mailaveikot, 1957–1959 Renkomäen Mailapojat,
1960–1961 Heinolan Mailapojat, sen jälkeen vielä maakuntasarjassa Lammin Lujassa.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 7 SM-kultaa: 1935, 1937, 1940, 1949, 1950, 1951, 1952
* 7 SM-hopeaa: 1934, 1936, 1938, 1943, 1948, 1953, 1955
* 2 SM-pronssia: 1933, 1939
* 11 Itä-Länsi-ottelua: 1932-1937, 1943, 1946, 1951-1953
* Pesäpallon lyöjäkuningas: 1948

### Pesäpallotuomarina

* Miesten Itä-Länsi-tuomari: 1957

Katso myös
----------

* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 51. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* 

### Viitteet

1. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
2. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 22.4.2018.
3. ↑  Parhaat lyöjät kausittain Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 17.8.2018. Viitattu 13.4.2018.
4. ↑  Itä-Länsi-tuomari 1932-2017 Jouni Ojala. Viitattu 31.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Leo Hannula Pesäpallon kunniagalleriassa

Pesäpalloliiton joukkue – Pesäpallo kesäolympialaisissa 1952
Pertti Ahonen |
Antti Elomaa |
Leo Hannula |
Olli Hanski |
Toivo Ilola |
Pertti Jaakkola |
Eino Kaakkolahti |
Vilho Kokkonen |
Taisto Lehto |
Viljo Niemi |
Eero Vilevaara |
Eero Vuorio
**Héctor Junior Firpo Adamés**, yleensä vain **Junior Firpo** (s. 22. elokuuta 1996 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Leeds Unitedia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

1. elokuuta 2017 harjoiteltuaan koko harjoituskauden Real Betisin edustusjoukkueen kanssa Junior teki uuden vuoteen 2021 asti ulottuvan sopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 12. helmikuuta 2018 vieraskentällä Deportivo de La Coruñaa vastaan ja tätä myötä hänestä tuli ensimmäinen dominikaanilaissyntyinen pelaaja, joka on pelannut maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.

Junior teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan 17. maaliskuuta 2018 kotiottelussa Espanyolia vastaan. 19. elokuuta 2018 Junior nostettiin pysyvästi edustusjoukkueen riveihin ja samalla hän solmi seuran kanssa uuden jatkosopimuksen vuoteen 2023 asti. Sopimukseen sisältyi 50 miljoonan euron purkupykälä. Hän pelasi kahden kauden aikana Betisissä kaikkiaan 38 Primera Divisiónin ottelua, ja teki viisi sekä syötti kuusi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä otteluaa.

Firpo siirtyi 20 miljoonan euron siirtosummalla Barcelonaan elokuussa 2019. Hän pelasi kahden kauden aikana 24 Espanjan pääsarjaottelua, joissa hän teki kaksi ja syötti kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Hän pelasi neljä ottelua, mutta ei finaalia, Barcelonan voittaessa Copa del Reyn 2021.

Firpo siirtyi Englannin Valioliigassa pelanneeseen Leedsiin 15 miljoonalle eurolla kesällä 2021. Hän pelasi Leedsin pääsarjavuosina 43 liigaottelua, joissa teki yhden maalin ja antoi kolme maalisyöttöä.

Firpo pelasi kolme ottelua Espanjan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Junior Firpo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Junior amplía su contrato con el Betis hasta 2021 ED. Viitattu 2.6.2019. (espanjaksi)
3. ↑  Junior: «Cuando llegué a España, no sabía ni qué era el fútbol» El Correo de Andalucía. Viitattu 2.6.2019. (espanjaksi)
4. ↑  El Betis mira a Europa en la noche negra de Pau AS. Viitattu 2.6.2019. (espanjaksi)
5. ↑  El Betis renueva a Júnior hasta 2023 y con una cláusula de 50M€ AS. Viitattu 2.6.2019. (espanjaksi)
6. 1 2 3 4  Junior Firpo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Juniorin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Juniorin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

  

Leeds United – Englannin Valioliiga
1 Meslier |
2 Ayling |
3 Firpo |
4 Forshaw |
5 Koch |
6 Cooper |
7 Aaronson |
8 Roca |
9 Bamford |
10 Summerville |
11 Harrison |
12 Adams |
13 Klaesson |
14 Llorente |
15 Dallas |
18 Gyabi |
19 Rodrigo |
21 Struijk |
22 Robles |
23 Sinisterra |
24 Rutter |
25 Kristensen |
29 Gnonto |
30 Gelhardt |
37 Drameh |
39 Wöber |
42 Greenwood |
63 Gray |
Manageri Marsch
*Tämä artikkeli kertoo koulusta Kangasalla. Samannimisiä kouluja on tai on ollut myös Harjavallassa, Simpeleellä ja Somerolla.*
**Pitkäjärven koulu** on Kangasalla, Vatialan kylässä sijaitseva koulu. Koulussa opiskelee noin 500 oppilasta 7-10 luokilla.

Koulun tilat
------------

Pitkäjärven koulu on rakennettu ajatellen eri käyttäjäryhmiä. Niin koululaiset, yhdistykset kuin urheilijat ja musiikin harrastajatkin on huomioitu monella tapaa. 

Koulussa on muun muassa iso liikuntasali, juoksusuora, kuntosali, 200-paikkainen auditorio, iso ruokala ja hyvin varustellut taideaineiden luokat, jotka ovat iltaisin harrastusryhmien käytössä.

Liikunta ja urheilu
-------------------

Koulussa järjestetään vuosittain kolme urheilupäivää. Ensimmäinen niistä on koulun oma yleisurheilukilpailu, jossa luokat kilpailevat toisiaan vastaan eri lajeissa. Toinen urheilupäivä on talviliikuntapäivä, jossa oppilaat saavat valita mieluisen talviliikuntalajin ja liikkua sen parissa koko päivän. Vaihtoehtoina ovat esimerkiksi hiihto, luistelu, jääkiekko, retkiluistelu, lumikenkäily, laskettelu ja avantouinti. Kolmas urheilupäivä on kävelypäivä joka on ohjelmassa aina kevään viimeisellä kouluviikolla. Oppilaat aloittavat koulupäivän kävelemällä noin 8 km kävelylenkin kisapirtin maastossa ja kerääntyvät sen jälkeen koulun kentälle seuraamaan opettajat vastaan 9. luokkalaiset -pesäpallopeliä.

Koulun oppilaat osallistuvat oman koulun urheilutapahtumien lisäksi joka vuosi myös Aamulehden viestikarnevaaleille ja moniin koululiikuntaliiton urheilukilpailuihin.

Koulussa järjestetään myös joka vuosi luokkien välinen salibandyturnaus. Turnauksen pelejä pelataan aina välitunneilla ja turnaus huipentuu ennen vappua pelattavaan finaalipeliin.

Lähteet
-------

* Pitkäjärven koulu / Luokat 7-9; Kangasala.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
*Hakusana "evakko" ohjaa tänne. Suomalaista elokuvaa käsittelee artikkeli Evakko (elokuva).*
Hurrikaani Rita aiheutti vuonna 2005 valtavan evakuoinnin Yhdysvalloissa, Texasissa. Kuvassa ihmisiä ohjataan pois hurrikaanin tieltä moottoritietä pitkin.
**Evakuointi** (< ruots. *evakuera* < lat. *evacuare*, 'tyhjentää') on viranomaisten johdolla tapahtuvaa väestön tai sen osan siirtämistä pois vaaran uhkaamalta alueelta ja sijoittamista turvalliselle alueelle, sekä väestön elinedellytysten ja yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamista evakuointitilanteessa.

Ihmisten vapaaehtoinen siirtyminen ei ole evakuointia. Sen sijaan viranomaisten kehotuksesta tapahtuva omatoiminen siirtyminen kuuluu evakuointiin.

Evakuointi voi suppeimmillaan tarkoittaa esimerkiksi yhden talon asukkaiden ja laajimmillaan useiden kuntien tai laajempien alueiden väestön siirtämistä pois vaaran uhkaamalta alueelta ja sijoittamista turvalliselle alueelle. Suuria evakuointeja tehdään esimerkiksi luonnonmullistusten takia, kuten hirmu- ja pyörremyrskyjen tai tulivuorenpurkausten takia. Evakuointi on mahdollista myös sodan uhatessa, jolloin siviiliväestö siirretään turvaan taisteluiden alta. 

Suomalaisten siviilien evakuointia Tyrjä-Parikkalassa 15. maaliskuuta 1940, talvisodan loputtua.
Evakoita Sodankylässä pakenemassa saksalaisia joukkoja syksyllä 1944.
Suomessa evakuoitiin talvisodan aikana ja rauhanteon jälkeen vuonna 1940 yhteensä noin 430 000 henkeä. Jatkosodan aikana takaisin luovutettuun Karjalaan palanneet joutuivat vuonna 1944 uudestaan evakkoon, ja lisäksi evakkoon lähtivät Petsamon asukkaat. Luovutettujen alueiden evakot asutettiin pysyvästi muualle Suomeen. Uudelleenasutetuista evakoista käytetään nimitystä siirtoväki. Suomen ja Neuvostoliiton aselevon astuttua voimaan, Lapin sodan alkuvaiheessa evakuoitiin saksalaisjoukkojen miehittämältä alueelta Lapin läänistä ja Oulun läänin pohjoisosista lähes koko väestö, 56 500 henkeä Ruotsiin ja 111 500 henkeä Pohjanmaalle. Evakot palasivat asuinseuduilleen, mutta saksalaisten poltetun maan taktiikka oli tuhonnut suuren osan Lapin rakennuskantaa ja aiheutti mittavat jälleenrakennustyöt.

Lähteet
-------

1. ↑  Miksi evakuointi eikä evakointi? - Kielikello *www.kielikello.fi*. Viitattu 22.11.2020.
2. 1 2 3  Evakuointi | Keski-Uudenmaan pelastuslaitos *www.ku-pelastus.fi*.  Arkistoitu 5.3.2017. Viitattu 22.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evakuointi** Wikimedia Commonsissa
**Troll 2** (tunnetaan myös nimellä **Hiidet**) on vuonna 1990 saanut italialais-yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva on saanut Kulttimaineen ja sitä pidetään yhtenä huonommista elokuvista ikinä. Elokuvasta on tehty myös Dokumentti: Best Worst Movie, jonka on itse tehnyt Michael Stephenson, joka näytteli Joshua Waitsiä tässä elokuvassa. Elokuva on epävirallinen jatko-osa elokuvalle: Troll. Elokuvalle on myös tehty toinen jatko-osa: Troll 3.

Juoni
-----

Elokuva kertoo uuteen kaupunkiin muuttaneesta perheestä, jotka ihmettelevät kaupungin asukkaiden outoa käytöstä. Pian, he saavat tietää että kaupungin lähellä asuu noita mukana peikkojoukko, jonka voimat ovat riivanneet kaupunkilaiset. Joshua (Michael Stephenson) etsii johtolankoja tapauksesta ja pian he ovat suuressa vaarassa.

Tuotanto
--------

Tuotanto alkoi, kun ohjaaja Claudio Fragasso:n vaimo, Rosella Drudi, oli ärsyyntynyt siitä, kun hän itse oli vegaani, mutta hänen kaverinsa olivat lihansyöjiä. Elokuvan tuotti Eduard Sarlui ja Joe D'Amato. Elokuvan näyttelijät olivat poiketen muutamista näyttelijöistä täysin tuntemattomia, lisäksi George Hardy, joka näytteli Michael Waitsiä elokuvassa oli tällöin vielä hammaslääkäri. Hän ei ollut tutustunut hyvin näyttelemiseen. Don Packard, joka esitti kaupan omistajaa oli oikea Mielisairaalan potilas, ja että hän ei itse tajunnut mitä oli tekeillä elokuvan aikana.

Vastaanotto
-----------

Suurilta osin, elokuva sai paljon huonoa arvosteluja, kritisoiden elokuvan näyttelyä ja peikkojen maskeerausta, mutta elokuva on saanut kuitenkin suuren kulttimaineen.
**Jet Li: Rise to Honor** on Sony Computer Entertainmentin kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa 14. helmikuuta ja Euroopassa 8. huhtikuuta 2004 PlayStation 2 -konsolille.

Pelaaminen
----------

Pelissä ohjataan Kit Yun -nimistä mieshahmoa läpi erilaisten episodien, jotka perustuvat todelliseen maailmaan ja paikkoihin, kuten San Franciscoon ja Hongkongiin. Jokaisessa episodissa pelaajan täytyy selvittää tiensä rakennusten ja esteiden läpi määränpäähän ja taistella vastaantulevia vihollisia vastaan. Vaikka pelissä pääosin kukistetaan vihollisia, silti välillä pelaajalle tulee vastaan kohtia, joissa täytyy hiiviskellä ja nujertaa vartijoita toisten huomaamatta. Välillä tulee vastaan myös kohtia, joissa täytyy tappaa vihollisia ampuen. Ampumakohtaukset muistuttavat teknisesti *Max Paynea*.

Vastaanotto
-----------

Peli sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton, sillä GameRankings antoi 72 arvostelijan keskiarvosanaksi 68 % ja Metacritic antoi 50 arvostelijan keskiarvosanaksi 68/100.

IGN ja GameSpot molemmat yllättyivät pelin tuotantoarvoista ja elokuvamaisuudesta, mutta ne puolestaan pettyivät liian yksinkertaisista ohjausmekanismeista, halvoista pomovastuksista ja pelin lyhyydestä. Eurogamer sanoi pelattavuutta "tasapainottomaksi ja turhauttavaksi" ja taistelua "kamalan rajoitetuksi". GameSpy totesi, että "kohtauksista tekee liian tylsistyttäviä tylsistyneeltä kuulostava ääninäyttely". LazyTechGuys totesi pelistä, että "se testaa (pelaajan) kärsivällisyyttä aivan äärirajoihin asti".

GamePro antoi pelille 5/5 pistettä sanoen peliä ja etenkin analogista ohjausmekanismia "innovatiiviseksi ja hauskaksi".

Lähteet
-------

1. ↑  GameRankings: Rise to Honor *gamerankings.com*.
2. ↑  Metacritic: Rise to Honor *metacritic.com*.
3. ↑  IGN: Rise to Honor *ps2.ign.com*.
4. ↑  GameSpot: Rise to Honor *gamespot.com*.
5. ↑  Eurogamer: Rise to Honour *eurogamer.net*.
6. ↑  GameSpy: Rise to Honor *ps2.gamespy.com*.
7. ↑  LazyTechGuys: Rise to Honor Review *lazytechguys.com*.
8. ↑  GamePro: Rise to Honor *web.archive.org*.
47 Pst.K/39
**47 Pst.K/35** eli m/39 Böhler oli itävaltalainen panssarintorjuntatykki. Asetta valmistettiin myös Italiassa, jolloin Suomessa sen mallimerkintä oli 47 Pst.K/39 Suomen armeija käytti asetta sekä talvi- että jatkosodassa.

Ase suunniteltiin Böhler-yhtiössä, ja italialaiset ostivat muutamia aseita ja Breda aloitti aseen lisenssivalmistuksen. Asetta käyttivät myös
Romanian ja Alankomaiden armeijat. Natsi-Saksa sai tykkejä liitettyään Itävallan maahansa. Saksalaiset käyttivät aseesta nimitystä 47 mm PaK (Panzerabwehrkanone). Neuvostoliitto sai tykkejä sotasaaliina Latviasta

Käyttö Suomessa
---------------

Suomeen tykkiä saatiin ostetuksi kymmenen kappaletta joulukuussa 1939. Ammuksia ostettiin 50 000 kpl. Italia lähetti 12 asetta, mutta ne ehtivät maahan välirauhan aikana. Tänä aikana Böhler/Breda-kanuunoita oli käytettävissä 32 kappaletta mukaan lukien talvisodassa saadut sotasaalisaseet. Jatkosodassa ase jäi tehottomaksi Neuvostoliiton uusiutunutta panssarikalustoa vastaan.

Ominaisuudet
------------

Tykin paino tuliasemassa oli 336 kg. Maksimi kantomatka oli 7,5 kilometriä. Sirpalekranaatin paino oli 2,37 kg ja lähtönopeus 335 m/s. Panssarikranaatti painoi 1,44 kg ja kranaatin lähtönopeus oli 630 m/s. Panssarikranaatti läpäisi 43 millimetriä panssaria 500 metrin etäisyydeltä. Aseen maksimi- ja minimikorotuskulmat olivat +56 ja -15 astetta. Sivusuunnassa liikevara oli 62 astetta.

Tŝekkoslovakialainen muunnos
----------------------------

Tŝekkoslovakialla oli 47 mm:n pst- tykki, jonka ammus oli modifioitu itävaltalaisesta versiosta. Ase oli Ŝkodan omaa suunnittelua tyypiltään P.U.V vz 36 L/43.4. Tavanomaisen panssarikranaatin lähtönopeus oli 775 m/s ja läpäisy 500. metrin etäisyydeltä 30 asteen kulmassa 52 millimetriä. Saksalaisten kehittämä kranaatti, jossa oli kovametalliydin, läpäisi 500. metrin matkalta 58 millimetriä vastaavassa kulmassa. 100 metrin etäisyydeltä läpäisy oli 100 mm. Lähtönopeus oli 1 080 m/s. Saksalaiset käyttivät aseesta nimeä PaK 36(t).

Lähteet
-------

* Erkki Käkelä – Marskin panssarintuhoojat – Suomen panssarintorjunnan kehitys ja panssariyhtymän panssarintorjuntayksiköiden historia ISBN 951-0-24638-7 WSOY Porvoo 2000
* 
* 

**Viitteet**

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cannone da 47/32**.
1. 1 2 3 4  Marskin panssarintuhoojat 120, 121, 222
2. 1 2  Comandosupremo
3. ↑  freeweb.hu
**Simone Arnold Liebster** (s. 1930 Alsace) on Jehovan todistaja, joka joutui nuorena tyttönä natsihallinnon vuoksi uskonnollisen vainon kohteeksi. Hän on kirjoittanut kokemuksistaan omaelämäkerran *Silmätysten leijonan kanssa*.

Varhaislapsuutensa 1930-luvulla Alsacen vuoristoalueella eläneen Simonen perhe joutui vaikeuksiin kansallissosialistisen Saksan miehitettyä alueen. He nimittäin olivat aktiivisia Jehovan todistajia, joiden toiminnan natsit olivat kieltäneet. Perhe kohtasi kieltojen seurauksena monia ongelmia, kuten Adolphe-isän työpaikan menetyksen ja sen, että Gestapo sulki perheen käyttämän pankkitilin. Adolphe joutui lopulta Dachaun keskitysleiriin 1941. Tämän jälkeen Simone vietiin kasvatuslaitokseen, koska hän ei suostunut liittymään Bund Deutscher Mädeliin eikä lausumaan Heil Hitler. Myös hänen äitinsä lähetettiin keskitysleiriin syyskuussa 1943. Kasvatuslaitoksessa Simonea yritettiin saada luopumaan uskonnollisista näkemyksistään ruumiillisen kurituksen, äärimmäisen kovan työn, nälkiinnyttämisen ja erilaisten rajoitusten avulla – esimerkiksi muille lapsille puhuminen oli kielletty. Kansallissosialistit olivat kehittäneet erityisen lomakkeen, jolla uskosta luopuminen ilmaistiin. Sekä Simone että hänen isänsä ja äitinsä eivät kuitenkaan allekirjoittaneet sitä, vaikka allekirjoittamisen myötä he olisivat päässeet vapaiksi. Lomake esitettiin heille useita kertoja.

Sodan jälkeen kävi ilmi, että kaikki kolme Arnoldin perheen jäsentä olivat selvinneet hengissä. Sopeutuminen takaisin normaalielämään oli kuitenkin heille erittäin vaikeaa sota-ajan kokemusten vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Silmätysten leijonan kanssa *Helmet-verkkokirjasto*. Viitattu 16.2.2012.
2. 1 2 3  McCann, Gillian: Review of Liebster, Simone Arnold, Facing the Lion: Memoirs of a Young Girl in Nazi Europe *H-Holocaust*.  9/2001. H-Net Reviews. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Silmätysten leijonan kanssa Suomalainen Kirjakauppa. Viitattu 16.2.2012.
4. 1 2  Case Study: Simone Arnold-Liebster. Holocaust Memorial Day Trust.  Arkistoitu 5.3.2013. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Standing Out – Standing Up: A Jehova’s Witness Experience (Videotiedostoja, joissa Simone Liebster kertoo kokemuksistaan) Etelä-Kalifornian yliopisto.  Arkistoitu 13.1.2011. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Scott Draper** (s. 5. kesäkuuta 1974 Brisbane) on australialainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä ATP-listan sijalla 42 toukokuussa 1999. Urallaan hän voitti yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä.

Grand Slam -turnauksissa Draper pääsi parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Ranskan avoimissa 1995 ja 1996 sekä Yhdysvaltain avoimissa 1997. Ranskan avoimissa 1995 hän hävisi neljännen kierroksen ottelunsa Renzo Furlanille ja vuonna 1996 maailmanlistan ykköselle, Pete Samprasille. Yhdysvaltain avoimissa 1997 hän hävisi Jonas Björkmanille.

Draper voitti urallaan yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja oli lisäksi loppuottelussa kahdesti. Voitto tuli Queen's Clubin turnauksessa kesäkuussa 1998. Turnauksen alkaessa hän oli maailmanlistan sijalla 108. Toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan kuutosen, Patrick Rafterin, ja loppuottelussa Laurence Tielemanin.

Vuonna 2005 Draper voitti Australian avointen sekanelinpelin Samantha Stosurin kanssa. Junioriurallaan Draper voitti Wimbledonin nelinpeliturnauksen.

Draper teki debyyttinsä golfin ammattilaistason kilpailussa tammikuussa 2005. Hän pelasi samaan aikaan sekä tennistä Melbournessa että golfia Victoriassa. Kesällä 2005 Draper pelasi viimeisen tennisottelunsa. Vuonna 2007 hän toimi Australian avointen ajan Lleyton Hewittin valmentajana. Huhtikuussa 2009 Draper joutui lopettamaan golfin pelaamisen selkävamman vuoksi.

Turnausvoitot kaksinpelissä
---------------------------

|  |
| --- |
| Grand Slam (0) |
| Tennis Masters Cup (0) |
| ATP Masters Series (0) |
| ATP Tour (1) |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **#** | **Päivä** | **Turnaus** | **Kenttä** | **Loppuotteluvastustaja** | **Tulos** |
| 1. | 8. kesäkuuta 1998 | Queen's Club, Englanti | Ruoho | Italia Laurence Tieleman | 7–6, 6–4 |

Lähteet
-------

1. ↑  Scott Draper – Profile *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Scott Draper – Playing Activity *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  Scott Draper – Career Titles/Finals *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Draper's tale of two sports is one for the movies sports.espn.go.com. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)
5. ↑  Draper quits golf, returns to court brisbanetimes.com.au. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Scott Draper ATP:n sivuilla
* Scott Draper PGA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Scott Clifton Snyder** (31. lokakuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on skotlantilais-venäläiset sukujuuret. Suomessa Scott Clifton lienee parhaiten tunnettu Liam Spencerin roolista televisiosarjassa *Kauniit ja rohkeat*.

Ura
---

Ennen läpimurtoaan saippuasarjoissa hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa *Roswell* ja *Amyn lailla*. Vuonna 2003 hän sai roolin päiväsaippuasta *General Hospital*, jossa hän näytteli Dillon Quartermainea vuoteen 2007 asti. Vuosina 2009–2010 hän näytteli Schuyler Joplinia saippuasarjassa *One Life to Live*. Vuodesta 2010 lähtien hän on näytellyt *Kauniissa ja rohkeissa*.

Yksityiselämä
-------------

Scott Clifton on tunnettu ateisti. Hänellä on oma Youtube-kanava nimellä *Theoretical Bullshit*, jossa hän käsittelee muun muassa ateismia ja kritiikkiä uskontoa ja etenkin kristinuskoa vastaan. Scott Clifton meni naimisiin Nicole Lampsonin kanssa vuonna 2012.

Aiheesta muualla
----------------

Scott Cliftonin Youtube-kanava (TheoreticalBullshit)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scott Clifton**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**ADM Motorsport** on italialainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Saksan F3-sarjassa. Talli perustettiin vuonna 1988, jolloin talli kilpaili Italian Formula Panda-sarjassa. Seuraavana vuonna talli voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 1991-92 talli kilpaili Italian F3-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 1992. Vuosina 1993-94 talli kilpaili Euroopan Formula Boxer-sarjassa saavuttaen kolme voittoa. Vuonna 1994 talli voitti Kreikan F3-sarjan mestaruuden. Talli uusi mestaruutensa vuosina 1995, 1996 ja 1998. Talli kilpaili myös Unkarin F3-sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuosina 1999-2004 talli kilpaili Italian Formula 3000-sarjassa voittaen sarjan kuljettajien mestaruuden vuonna 2000. Vuosina 2005-2009 talli kilpaili International Formula Master-sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi vuonna 2006. Vuonna 2012 talli kilpailee Saksan F3-sarjassa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:ADM Motorsport
**Sotilasapteekki**  (SAPT, aik. SApt) on Keski-Suomessa toimiva Suomen puolustusvoimiin kuuluva yksikkö, joka vastaa farmasiamateriaalista sekä lääkealan logistiikasta ja valmiusasioista.

Sotilasapteekki on toiminut aikaisemmin myös itsenäisenä joukko-osastona. Joukko-osastona se lakkautettiin vuoden 2005 lopussa, jolloin se liitettiin Lahden Hennalan varuskunnan joukkoihin, joissa se on hallinnollisesti Sotilaslääketieteen Keskuksen alaisen Lääkintävarikon yksikkö (SAPT/LÄÄKV/SOTLK).

Sotilasapteekki perustettiin vuonna 1918.

Tehtäviä
--------

Sotilasapteekki hankkii, varastoi ja toimittaa puolustusvoimien terveydenhuollossa tarvittavia lääkkeitä ja muuta apteekkialan materiaalia. Varuskuntien terveysasemien yhteydessä toimii myös lääkekeskuksia ja -varastoja, joiden valvonnasta se asetuksen mukaan huolehtii. Koska kaikissa toimipisteissä ei voida tukeutua sairaanhoitopiirien kanssa solmittuihin kumppanuussopimuksiin kuuluviin sairaala-apteekkipalveluihin, vastaa sotilasapteekki näiden toimipisteiden apteekkipalveluista. Se huolehtii myös puolustuslaitoksen lääkealan koulutus- ja asiantuntijatoiminnasta. Aikaisemmin sen tehtäviin on kuulunut myös infuusionesteiden tuotanto kriisiajan tarpeita varten.

Sotilasapteekki on Suomen ainoa farmasiamateriaalin sotilaallinen laitos, ja se palvelee kaikkia puolustushaaroja. Yksikön kumppaneita ovat mm. sairaaloiden apteekit, lääketukkukaupan ala, koti- ja ulkomainen lääketeollisuus sekä Huoltovarmuuskeskus.

Organisaatio
------------

Sotilasapteekin johtaja vuonna 2013 on farmasia-alan erikoisupseeri, proviisori Jarkko Kangasmäki.

Sotilasapteekin toimintoja on Lahdessa ja Ilmajoella sekä Viitasaarella Hakovuoren luolastossa. Toimintansa alkuaikoina se sijaitsi Viipurissa.

Myös puolustusvoimien ulkopuolella Sotilasapteekki tunnetaan mm. aikanaan valmistamista peltirasiassa toimitettavasta huulirasvasta (huulivoiteesta) ja Pectoralis-nimisestä kurkkutabletista.

Lähteet
-------

* 
* Palmgren, Heikki: *Sotilasapteekki : Suomen sotilasapteekkien historia vuosilta 1918-2005*. Helsinki: Edita, 2008.
Urheilupuiston uimahallin sisäänkäynti.
**Urheilupuiston uimahalli** on Kouvolan Urheilupuistoon vuonna 1964 valmistunut uimahalli. Sen luonnosteli Helsingin uimastadionin suunnitellut arkkitehti Jorma Järvi ja hänen kuolemansa jälkeen viimeisteli Erkki Heloma.

Uimahallissa on kuusiratainen 25 metrin pääallas, lastenallas sekä 6 × 20 metrin ulkoallas, jonka ympärillä on kesäisin lähes 12 000 neliömetrin oleskelualue. Sisällä hallissa katsomopaikkoja on 300. Hallissa on myös kaksi kuntosalia ja kahvio.

Halli on peruskorjattu vuosina 1995–1996, ja siellä käy vuodessa noin sata tuhatta asiakasta.

Kouvolan uimahalliverkon käsittelyssä päätettiin vuonna 2018, että Kouvolaan rakennetaan uusi uimahalli ja Urheilupuiston uimahalli suljetaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lääperi, Pekka: Kouvolan uimahalli valmistunut.  *Helsingin Sanomat*, 12.4.1964, s. 24.
2. ↑  Urheilupuiston uimahalli Kouvolan kaupunki. Viitattu 5.1.2018.
3. ↑  Kouvola-Urheilupuiston uimahalli *Hallikortit*. Uimahalli- ja kylpylätekninen yhdistys UKTY ry.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 5.1.2018.
**Nuera** oli suomalainen rap-yhtye, jonka muodostivat MC:t Dream (Petri Laurila) ja Skem (Henry Kaprali). He ovat myös osa Tampereen Lielahdesta tulevaa Liepo-ryhmää. 

Nuera julkaisi monia underground-kasetteja 1990-luvun aikana sekä muutaman kokopitkän albumin levy-yhtiö Open Recordsin kautta. Nueran kappaleita julkaistiin myös Open Recordsin kokoelmalevyillä.

Skem ja Dream juonsivat yhdessä DJ K2:n kanssa YleX:llä viikoittaista *100%* -radio-ohjelmaa vuosina 2003 ja 2004. Ohjelmassa soitettiin uutta ja vanhaa hiphoppia ja Rhythm and bluesia. 

Skem ja Dream tekevät yhä musiikkia, mutta eivät enää nimellä Nuera. Skem on keskittynyt musiikin tuottamiseen ja muutti New Yorkiin saadakseen musiikkiaan paremmin esille. Hän pyörittää myös levy-yhtiötään Turnin' Recordsia. Dream siirtyi soolouralle ja vaihtoi nimensä Travis Bicleksi. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa nimeltä Committed keväällä 2007. Levyn julkaisi Turnin' Records ja sillä kuultiin myös Skemin tuotantoa.

Dream tekee tällä hetkellä musiikkia nimellä Petri Nygård.

Julkaisut
---------

### Albumit ja EP:t

* *Nuera DEMO* (1992)
* *Nuera tape* (1992)
* *Nuera Underground Tape* (1993)
* *Breakfast* (1994)
* *Nuera EP* (1996)
* *Honesty* (2000)
* *Own World* (2003)

### Singlet

* *Upsteps* (2001)
* *Upsteps Reprise* (2003)

### Videot

* *Upsteps Reprise* (2003)

Lähteet
-------

* Mikkonen, Jani: *Riimi riimistä – Suomalaisen hiphopmusiikin nousu ja uho*. Otava, 2004. ISBN 951-1-19361-9.
* www.turnin-records.com (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Mikkonen s. 109
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Rytmi.com - Nuera: Omassa maailmassa (Arkistoitu – Internet Archive)