recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes "John" Hendrikus Hubert de Mol, Jr.** (s. 24. huhtikuuta 1955 Haag, Alankomaat) on alankomaalainen media-yrittäjä ja miljardööri. Vuoden 2007 Forbes-lehden mukaan hän kuulu maailman 500 rikkaimman ihmisen joukkoon.
De Mol on yksi televisioyhtiöiden Endemolin ja Talpan perustajista.

Endemol-yhtiön synty
--------------------

De Mol loi omaisuutensa tuottamalla televisio-ohjelmia. Vuosina 1997-1999 hän kehitti suositun tositelevisio-sarjan Big Brotherin oman tuotantoyhtiönsä John de Mol Produktiesin kautta. 1994 hänen yrityksensä yhdistyi Joop van den Ende TV-Productiesin kanssa Endemol-yhtiöksi, mutta jatkoi silti itsenäistä toimintaa.
De Mol myi oman osuutensa Endemolista 2000 Telefónicalle, mutta jatkoi luovana johtajana vuoteen 2004 saakka.

Talpa-yhtiön synty
------------------

2005 de Mol perusti TV-kanavana Talpan, joka omistaa lähetysoikeudet Alankomaiden jalkapallon mestaruussarjaan. Nimi "Talpa" on latinaa ja tarkoittaa myyrää, hollanniksi *mol*, mikä viittaa John de Molin sukunimeen. Talpa aloitti lähetykset 13. elokuuta 2005.

Yksityiselämä
-------------

De Mol on ollut naimisissa Willeke Albertin kanssa. Näyttelijä Johnny de Mol on heidän poikansa.

Televisiotoiminnan ulkopuolella de Mol johtaa suurta säätiötä, joka omistaa merkittäviä osuuksia autovalmistaja Spyker Carsista, jalkapallojoukkue Manchester Unitedista ja teleyhtiö Versatelista.

De Molin sisko näyttelijä Linda de Mol on esiintynyt monissa John de Molin tuottamissa ohjelmissa.

Het Financieele Dagblad -lehti kertoi heinäkuussa 2006, että de Mol suunnittelee ostavansa takaisin 77% osuuden Endemolista Telefonicalta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  John de Mol Forbes.com-sivulla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John de Mol** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Prapawadee Jaroenrattanatarakoon
**Prapawadee Jaroenrattanatarakoon** (s. 29. toukokuuta 1984 nimellä *Junpim Kuntatean*) on thaimaalainen painonnostaja.

Prapawadee voitti olympiakultaa 53 kilogramman painoluokassa 2008 Pekingin olympialaisissa yhteistuloksella 221 kilogrammaa. Hän teki työnnössä uuden olympiaennätyksen 126 kilogrammaa. Aikaisemmin hänet tunnettiin nimellä Junpim Kuntatean, mutta hän vaihtoi ennen kisoja nimensä hyvän onnen toivossa ennustajan kehotuksesta.

Vanhalla nimellään Prapawadee saavutti 2005 Dohan MM-kisoista kultaa tempauksesta (98) sekä hopeaa työnnöstä (125) ja yhteistuloksesta (224). Samana vuonna Aasian mestaruuskilpailuissa Dubaissa hän voitti kultaa molemmissa nostomuodoissa ja yhteistuloksessa. Vuosina 2004 ja 2006 hän oli maanosansa mestaruuskilpailussa hopealla niin molemmissa nostomuodoissa kuin yhteistuloksessakin. Vuonna 2006 hän voitti opiskelijoiden maailmanmestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2  PRAPAWADEE JAROENRATTANATARAKOON *Athletes*. The International Olympics Committee (IOC). Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Thai P. Jaroenrattanatarakoon wins women's 53kg weightlifting gold *Olympics News*.  10.8.2008. China Daily. Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Thailand wins women’s 53-kg weightlifting gold *Features*.  10.8.2008. USA Weightlifting (Team USA). Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
4. ↑  Kuntatean Junpim Leipzigin yliopiston painonnostotietokannasa
5. ↑
**Henry Boardman Conover** (18. tammikuuta 1892 Chicago – 5. toukokuuta 1950 Chicago) oli yhdysvaltalainen sotilas ja amatöörilintutieteilijä.

Hänen vanhempansa olivat pääjohtaja Charles Hopkins Conover (s. 12. heinäkuuta 1847) ja Della Louise Boardman Conover (s. 31. lokakuuta 1859). Hänellä oli kolme vanhempaa siskoa, Elinor Conover Owen, Della Boardman Talbot ja Margaret Boardman Conover.

Conover opiskeli Sheffield Scientific Schoolissa Yalessa. Hän oli kiinnostunut luonnosta pienestä pitäen ja keräsi lintuja. Hän oli innokas urheilumies koko ikänsä. 1920 hän matkusti Venezuelaan Wilfred Hudson Osgoodin kanssa. He keräsivät näytteitä Chicagon kenttämuseolle (*Field Museum of Natural History in Chicago*). He palasivat Etelä-Amerikkaan 1922 ja vierailivat Chilessä ja Argentiinassa. 1926 Conover matkusti Itä-Afrikkaan.

Conover lahjoitti lähinnä riistalinnuista koostuneen 18 000 näytteen kokoelmansa Chicagon museolle. Hän auttoi suuresti Carl Edward Hellmayria *The Catalogue of Birds of the Americas* -teoksen kirjoittamisessa. Hän oli museon tutkimusapulainen vuodesta 1924 ja 1941 hänet valittiin museon johtokuntaan.

Conover nimesi ja kuvaili joitakin lintulajeja ja alalajeja, muun muassa mustatinamin (*Tinamus osgoodi*). Hänen kunniakseen on nimetty kolumbianjuoksukyyhky (*Leptotila conoveri*).

Lähteet
-------

1. ↑  Zoonomen
2. ↑  Fieldmuseum (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Amha Selassie** (tunnettiin nimellä prinssi **Asfaw Wossen**; 1916 – 17. helmikuuta 1997) oli Etiopian viimeisen keisarin Haile Selassien poika. Hän oli Etiopian maapaossa olevan keisarillisen neuvoston päämies. Keisarillinen neuvosto julisti hänet 8. huhtikuuta 1989 keisariksi. ==
Marxilainen derg otti 12. syyskuuta 1974 vallan, ja Amha Selassien isä Haile Selassie syrjäytettiin. Juntta nimitti Amhan keisariksi, kun hän oli kaappauksen aikana Genevessa saamassa sairaalahoitoa. Hän oli halvaantunut 1973. Selassie ei tunnustanut nimitystä eikä palannut kotimaahan. Hän ilmoitti Etiopian suurlähetystölle Lontooseen, että hän aikoo muuttaa kaupunkiin pian. Samalla derg alkoi pidättää keisarisuvun jäseniä. Marraskuussa 1975 vallankumoukselliset lakkauttivat keisarikunnan. Amha Selassie muutti Lontooseen jonne oli paennut keisarillisen perheen jäseniä. Muut keisarillisen perheen jäsenet, kuten Amha Selassien sisko prinsessa Tenagnework, olivat vangittuina Etiopiassa. 

Huhtikuussa 1989 Amha Selassie julisti itsensä maanpaossa Lontoossa keisariksi. Mukana kruunajaisissa oli etiopialaisia maanpakolaisia. Seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan Virginiaan lähelle Washington D.C.:n esikaupunkialueelle, jossa asui suuri etiopialaisemigranttien yhteisö. Kun derg oli pitänyt muita keisarillisen perheen naispuolisia jäseniä vankeina 15 vuotta, se päätti armahtaa heidät. Vuonna 1989 prinsessa Tenagnework vapautettiin. Hän eli vuoden verran hiljaista elämää Addis Abebassa, kunnes hän sai matkustaa veljensä luokse Lontooseen. 

Vuonna 1991 derg kukistui vallankaappauksessa, ja Amha Selassie perusti monarkistisen Moa Ambassa -liikkeen. Hänen oli tarkoitus palata kotimaahansa ja haudata isänsä maalliset jäännökset uudelleen. Uusi hallitus ei kuitenkaan suostunut järjestämään edesmenneelle keisarille valtiollisia hautajaisia, joten Amha Selassie ei saanut viisumia Etiopiaan. 

Amha Selassie kuoli 80-vuotiaana Virginiassa Yhdysvalloissa 17. helmikuuta 1997. Hänen ruumiinsa lennätettiin kotimaahan, jossa Etiopian ortodoksisen kirkon patriarkka Abune Paulos siunasi ruumiin. Etiopian kruununtavoittelijaksi nousi hänen poikansa Zera Jakob Amha Selassie.

Lähteet
-------

1. ↑  Amha Selassie (1916-1997) • *blackpast.org*.  1.10.2008. Viitattu 27.7.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
Juho (Jussi) Henttinen
**Juho (Jussi) Henttinen** (12. toukokuuta 1891 Räisälä – 22. toukokuuta 1944) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Henttinen ja Eva Torsti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Lilja Maria Keturin kanssa.

Opinnot
-------

Henttinen kävi kansakoulun ja Räisälän kansanopiston. Merisotakoulun kanta-aliupseerikurssin hän suoritti vuosina 1933–1934.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet lähetettiin 25. marraskuu 1916 Altonan työosastoon, mistä hänet laskettiin edelleen siviilitöihin 4. elokuuta 1917.

Suomen sisällissodan jälkeinen aika
-----------------------------------

Suomeen hän palasi sisällissodan jo päätyttyä 29. marraskuuta 1918 ja siirtyi aluksi maanviljelijäksi Räisälään, kunnes astui 1. huhtikuuta 1921 alkaen Suomen armeijan palvelukseen kersanttina ja hänet sijoitettiin Ilmailupataljoonaan, missä hän toimi Ilmailuvarikolla moottorien korjaajana ja varastonhoitajana. 

M1 tuleva miinalaiva Louhi
Armeijasta hän erosi 1. huhtikuuta 1924 siirtyi linja-autoliikennöitsijäksi, mutta astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. tammikuuta 1931 ja hänet sijoitettiin Rannikkolaivueeseen aluksi konealiupseeriksi ja 1. lokakuuta 1933 alkaen torpedoaliupseeriksi sekä 24. marraskuuta 1936 alkaen konepursimieheksi.

Talvi- ja jatkosota
-------------------

Henttinen osallistui talvisotaan konealiupseerina miinalaiva Louhessa. Henttinen palveli edellä mainitulla laivalla myös välirauhan aikana. Jatkosodan puhjettua hän oli edelleen palveluksessa miinalaiva Louhella, kunnes jatkosodan edelleen kestäessä vuonna 1942 hänet siirrettiin toimistoupseeriksi Helsingin Laivastoasemalle. Hänet on haudattu Räisälään.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Kersantti 1. huhtikuuta 1921
* Vääpeli 1. huhtikuuta 1923
* Pursimies 1. joulukuuta 1936
* Vänrikki 1942
 | Vapaudenmitali 2. lk. kunniamerkkinauhaTalvisodan muistomitalin kunniamerkkinauhaSuomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkkinauhaSaksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenmitali 2. lk.
* Talvisodanmuistomitali
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali
* Jääkärimerkki
* Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi
 |
**Kénôse** on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan vuonna 2005 julkaistu EP. Se sisältää kolme kappaletta kokonaiskeston hipoessa 40 minuuttia. EP julkaistiin digipak-muodossa, jonka mukana tulee 40-sivuinen kirjanen, joka sisältää sekä sanoitukset että kuvataidetta.

Yhtyeelle tuttuun tyyliin myös *Kénôse* käsittelee teologisia aiheita. Musiikillisesti se vaihtelee välillä jopa doom metalin puolella, eikä aivan koneistamatonkaan teos ole (tosin edellä mainitut piirteet ovat erittäin harvinaisia). Kaikesta huolimatta *Kénôse* kuulostaa ainakin tuotannollisesti aikaisemmalta levyltä *Si Monumentum Requires, Circumspice*.

Levy on saanut keskimäärin hyvän vastaanoton kaikkialla, ja esimerkiksi musiikkilehti *Revolver* arvosteli levyä sanomalla muun muassa sen olevan "yksi voimakkaimmista, ideologisesti kiehtovimmista black metal -julkaisuista kautta aikojen".

Kappaleet
---------

1. I – 15.45
2. II – 11.25
3. III – 9.09

Lähteet
-------

1. ↑  discogs.com/master/29201-Deathspell-Omega-K%C3%A9n%C3%B4se *discogs.com*. Viitattu 3.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kénôse Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Kénôse* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Kénôse Last.fm:ssä (englanniksi)
Sir. William Jardinen maalaus vuodelta 1833
**William Jardine** (23. helmikuuta 1800 Edinburgh – 21. marraskuuta 1874 Sandown, Isle of Wight), 7. Nova Scotian paroni, oli skottilainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.

Hänen isänsä oli Sir Alexander Jardine, 6. paroni Applegartissa Dumfriesshiressä. William Jardine opiskeli kotona ja myöhemmin Yorkissa. Hän opiskeli kirjallisuutta, lääketiedettä, luonnonhistoriaa ja geologiaa Edinburghin yliopistossa. 1820 hänestä tuli 7. paroni. Sir William Jardine erikoistui lintutieteeseen ja myös muihin selkärankaisiin. Hän julkaisi muun muassa kirjoitukset kolibreista *The natural history of humming-birds* (1833), ahvenista *The natural history of fishes of the perch family* (1835), medestäjistä *The natural history of the Nectariniadae, or sun-birds* (1843), *Memoirs of Hugh Edwin Strickland, M.A.*  (1858) ja *The natural history of Selborne: with observations on various parts of nature, and the naturalist's calendar* (1836). Vuonna 1836 Jardine toimi *Berwickshire Naturalists' Club*in puheenjohtajana ja toimitti joitakin vuosia *Edinburgh Philosophical Journal*ia. 1860 hän osallistui *Royal Commission on Salmon Fisheries of England and Wales*-komission työskentelyyn.

Jardine toimitti ja julkaisi erittäin suositun luonnonhistoriallisen 40-osaisen teossarjan *The Naturalist's Librarymade*. Sarja jakautui neljään osaan: linnut, nisäkkäät, hyönteiset ja kalat. Joka osan kirjoitti alaan erikoistunut tutkija. Artikkelit kuvitti joukko maalareita, mukaan lukien Edward Lear. Teossarja saavutti suuren yleisön suosion sen ajan viktoriaanisessa yhteisössä. 

Muita Jardinen julkaisuja olivat Gilbert Whiten *Natural History of Selborne* toimittaminen, *Illustrations of Ornithology* (1825-43) ja Alexander Wilsonin *Birds of America*n toimittaminen.

Jardine kuvaili ja nimesi joukon lintulajeja, joko yksin tai ystävänsä Prideaux John Selbyn kanssa, muun muassa punaperäkaklattajan (*Ortalis ruficauda*). Andienvarpuspöllö (*Glaucidium jardinii*), purppurakolibri (*Boissonneaua jardini*) ja nuolitimali (*Turdoides jardineii*) on nimetty hänen kunniakseen.

Lähteet
-------

* Archives Hub

1. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Jardine** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Armas Edvin Björkqvist** (1. kesäkuuta 1918 Turku – 7. toukokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen autotarvikealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Björkqvist kävi kansakoulun ja oli Lassila & Tikanojan Turun myyntikonttorin harjoittelija ja tukkumyyjä 1932–1939, Kuljetusliike Suvinen Oy:n konttorinhoitaja 1944–1947, Turun Automyynti Oy:n myyntipäällikkö 1947–1953, Autoilijan Kauppa Oy:n toimitusjohtaja 1953–1957 ja Turun Autotarvike Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1957. Hän oli myös öljyalan tuontiyhtiö Oy Tuonti-Union Ab:n perustajia ja hallituksen jäsen 1954–1957 sekä Linja-Diesel Ky:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1961. Turun Autotarvikkeesta tuli yksi alan suurimpia yhtiöitä Suomessa. Se harjoitti auton varaosien ja tarvikkeiden sekä autoalan työkalujen ja koneiden tukku- ja vähittäiskauppaa sekä teollisuusmyyntiä. Björkqvistillä oli myös autoalan luottamustehtäviä, muun muassa Autotarvikekauppiaat -yhdistyksen johtokunnan jäsenyys 1960-luvulla. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1969. Björkqvist muistetaan myös lahjoituksistaan yhteiskunnalliseen toimintaan ja hyväntekeväisyyteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armas Björkqvist *Biografiasampo*. Viitattu 23.10.2022.
**Wilhelm Killmayer** (21. elokuuta 1927 München – 20. elokuuta 2017) oli saksalainen säveltäjä. Hän sai säännöllistä pianonsoiton opetusta kuusivuotiaasta. Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli orkesterinjohtoa ja sävellystä Hermann Wolfgang von Waltershausenin Musikseminarissa Münchenissä vuosina 1945–1951. Killmayer osallistui Rudolf von Fickerin ja Walter Riezlerin musiikkitieteen kursseille samalla kun sai yksityisopetusta Carl Orffilta (1951–1953). Vuosina 1953–1954 Killmayer oli mestariluokalla Münchenissä Staatliche Musikhochschulessa.

Killmayer opetti vuodesta 1955 työkseen musiikin teoriaa ja kontrapunktia Trappsches Konservatoriumissa Münchenissä. Vuonna 1961 hän pääsi johtamaan balettia Bayerische Staatsoperiin, jossa hän työskenteli vuoteen 1964. Killmayer pääsi apurahalla kahdesti (1958, 1965–6) Rooman Villa Massimoon. Tämän jälkeen hänestä tuli vapaa säveltäjä, ja hän asettui Frankfurt am Mainiin vuonna 1968. Vuonna 1973 hänestä tuli Münchenin Staatliche Musikhochschulen sävellyksen professori; vuodesta 1992 hän oli emeritus.

Killmayer hylkäsi jo nuorena sarjallisuuden ja kehitti yksilöllisen tyylinsä, jota inspiroi pääasiassa hänen 1800-luvun musiikista tekemänsä tutkimus. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kolme sinfoniaa, *Missa Brevis* ja näyttämöteoksia. Hän sai lukuisia palkintoja. Hän oli jäsenenä Bayerische Akademie der Schönen Künstessä vuodesta 1972 ja Berliinin Akademie der Künstessä vuodesta 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Schmerda, Susanne: Zum Tod des Komponisten Wilhelm Killmayer: Konsequent gegen den Strom *BR-Klassik*.  21.8.2017. Bayerischer Rundfunk. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2 3  Schott Music - Wilhelm Killmayer (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jarno Tapio Mäkinen** (6. lokakuuta 1976 Turku – 25. heinäkuuta 2006 Khiam, Libanon) oli suomalainen kapteeniluutnantti ja sotilastarkkailija, joka sai surmansa kesällä 2006 ollessaan kansainvälisissä tehtävissä eteläisessä Libanonissa sijaitsevalla Khiamin tarkkailuasemalla, kun Israel hyökkäsi sinne. Aikaisemmin Mäkinen oli työskennellyt Uudenmaan prikaatissa.

Mäkisen mukana menehtyi kolmen muun maan sotilastarkkailijat, Kiinan, Itävallan ja Kanadan. Asiasta tehtiin tutkimus, jonka tuloksena Israel esitti virallisena kantanaan, että 20 vuotta ollutta tarkkailuasemaa ei ollut merkitty uusiin sotilaskarttoihin. Muut kuolleet sotilastarkkailijat olivat majuri Paeta Hess-Von Kruedener, Hans-Peter Lang ja kiinalainen everstiluutnantti Du Zhaoyu, joka oli toiminut maansa apulaissotilasasiamiehenä Intiassa.

Suomalaisessa mielipiteessä Israelia pidettiin syyllisenä vakavan tuottamukselliseen tai tahalliseen sotilastarkkailijoiden tuhoamiseen, jotta YK:n olisi pakko vetää sotilastarkkailijansa pois havainnoimasta tapahtumia.

Virallisesti Suomi tyytyi muiden maiden tapaan Israelin antamaan selvitykseen. Suomi oli Euroopan unionin puheenjohtajamaa ja sillä oli vastuu rauhanratkaisun koordinoinnista Euroopan unionissa Ranskan hoitaessa asiaa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston pysyvänä jäsenvaltiona.

Lähteet
-------

1. ↑  Purhonen, Heimo: Kapteeniluutnantti Jarno Tapio Mäkinen haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin (Internet Archivessa, tallennettu 5.11.2016) *Sinibaretti-lehti*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 24.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Menehtynyt oli kaarinalainen Jarno Mäkinen *Turun Sanomat*.  28.7.2006.
* Kapteeniluutnantti Jarno Mäkinen siunattiin haudan lepoon Turussa *Turun Sanomat*.  11.9.2006.
* Memorial service held for the killed Chinese UN observer *People.com.cn*.  28.7.2006.  (englanniksi)
* Auvinen, Pirjo: YK soittaa, Israel vastaa vaan ei välitä  30.10.2008. Yle. Viitattu 5.11.2017.
**Aikapommi** oli kesällä 1983 Yleisradion TV1-kanavalla esitetty kuusiosainen ohjelmasarja, jossa kymmenen ihmistä vietti kolme päivää suljetussa tilassa ja tv-kamerat tallensivat heidän keskustelunsa ja käyttäytymisensä. Sarjaa on sanottu maailman ensimmäiseksi Big Brotherin kaltaiseksi tositelevisio-ohjelmaksi. Vuonna 2001 Aikapommi esitettiin Rotterdamissa kansainvälisessä julkisen palvelun innovatiivisten ohjelmien katselmuksessa.

Aikapommin toimittivat Jorma Molarius ja Merja Halmevaara Yleisradion asiaohjelmien toimituksesta. Materiaalia kuvattiin yli 40 tuntia, joista tiivistettiin kuusi jaksoa. Lyhyin jakso oli pituudeltaan 35 minuuttia ja pisin 65 minuuttia.

Materiaali oli kuvattu elokuussa 1981 Pasilan tv-keskuksessa. Ohjelman esittämisen viivästyminen aiheutti aikoinaan spekulaatioita skandaaleista, mutta sellaisia ei juuri nähty. Lehtiarvion mukaan Antti Eskolan "muutamat leppoisat naljailut" edustivat ohjelman kärjekkäintä antia ja Riitta Väisäsen kerrottiin olleen miespuolisten osallistujien suosikki.

Osallistujat
------------

Henkilöt, joita kamerat seurasivat, olivat:

* psykologi Pehr Charpentier (ohjelman vetäjä)
* professori Antti Eskola
* rouva Pirkko Liinamaa
* rock-muusikko Kauko Röyhkä
* runoilija Arja Tiainen
* missi Riitta Väisänen
* toimittaja Maarit Tyrkkö
* pastori Matti Tuomisto
* toimitusjohtaja Heikki Bachmann
* maanviljelijä ja amatöörinäyttelijä Eero Rinne.

Aikapommi kuvattiin vain muutamia päiviä ennen kuin presidentti Urho Kekkonen jäi sairauslomalle. Kekkosen läheisenä ystävänä tunnettu toimittaja Maarit Tyrkkö ei kuitenkaan perunut osallistumistaan ohjelmaan, koska peruminen viime hetkellä olisi voinut kiinnittää ulkopuolisten huomiota presidentin terveydentilaan. Tyrkkö sai kuvausten aikana, kuvattavan alueen ulkopuolella, pitää pienen tauon, jolloin hän soitti yksityisen puhelun ja sai tietää "jotakin Tamminiemen tilanteesta".

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikapommi oli reippaasti edellä aikaansa, Ylen Elävä arkisto, 27.07.2016. Viitattu 29.3.2021.
2. ↑  Hautakangas, Mikko: "Vertaismelodraamaa taviksista taviksille. Katsaus suomalaisen todellisuustelevision historiaan", *Television viisi vuosikymmentä*, s. 386. Toim. Juhani Wiio. SKS, 2007. ISBN 978-951-746-939-5.
3. 1 2  "Aikapommi" alkaa tikittää.  *Helsingin Sanomat*, 28.7.1983, s. 37.
4. ↑  Aikapommi.  *Helsingin Sanomat*, 18.8.1983, s. 47.
5. 1 2  Löytöretki ihmiseen.  *Länsi-Savo*, 28.7.1983, s. 15.
6. ↑  Aikapommi on oikea idea, harppaus tavanomaisuudesta.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 25.8.1983, s. 21.
7. ↑  Tyrkkö, Maarit: *Presidentti ja toimittaja*, s. 538–539. WSOY, 2016. ISBN 978-951-0-40255-9.
William Regal
**Darren Kenneth Matthews** (s. 10. toukokuuta 1968 Codsall, Englanti) on englantilainen showpainija, joka tunnetaan paremmin paininimellä **William Regal**. Hän toimii toimitusjohtajana NXT-brändissä World Wrestling Entertainmentissa (WWE). Hän teki debyyttinsä karnevaaleissa Blackpoolissa 15-vuotiaana.

Matthewsin pituus on 188 cm ja paino 110 kg. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa, Daniel, Dane ja Bailey.

Matthews on otellut monia lajinsa parhaita vastaan, kuten maailmanmestaria King Bookeria ja entistä Yhdysvaltain mestaria, ystäväänsä Finlayä vastaan, jonka kanssa hän on myös otellut tag team -otteluita esimerkiksi entistä maailmanmestaria Batistaa ja entistä Yhdysvaltain mestaria Bobby Lashleyä vastaan. Hän oli myös King Bookerin hovin jäsen, ja King Booker teki hänestä Sir William Regalin.

Regalin uran ehkä surullisin tapahtuma oli No Mercy -PPV vuonna 2006. Hän hävisi Chris Benoit'lle, vilautti vahingossa penistään ja potkaistiin pois King Bookerin hovista.

Regalilla on ollut useita painimanagereja, jotka ovat Tajiri, King Booker, Paul Burchill, Eugene ja Christopher Nowinski. Muut managerit ovat Jeeves, Sir William ja Lady Ophelia. Hän on saavuttanut paljon urallaan, kuten MCW:n etelän raskaansarjan mestaruuden, kaksi kertaa intercontinental-mestaruuden, viisi kertaa WWF:n Hardcore-mestaruuden ja King of the ring 2008. Hänen lopetusiskujaan ovat esimerkiksi *Regal Knee*, *Power of the Punch* ja *Regal Stretch*. Regal sai toimitusjohtajan paikan voitettuaan Battle Royal -ottelun. Toisen kerran hän voitti Intercontinental-mestaruuden 10. marraskuuta 2008 Manchesterissa Englannissa, mutta hävisi mestaruuden CM Punkille 19.1.2009 No Disqualification ottelussa.

Paininimet
----------

* Steve Regal
* Lord Steven Regal
* Steven Regal
* **William Regal**
* Sir William Regal

Lähteet
-------

1. ↑  IGN: William Regal (En-wikin mukaan, ei tarkistettu) *IGN*.  Arkistoitu 25.10.2008. Viitattu 29.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  William Regal Profile (En-wikin mukaan, ei tarkistettu) *Online World of Wrestling*. Viitattu 29.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  "Walking a Golden Mile", s.1 (En-wikin mukaan, ei tarkistettu)
4. ↑  Cagematch Profile (En-wikin mukaan, ei tarkitettu) *cagematch.de*. Viitattu 29.6.2010. (saksaksi)
5. ↑  Ringside Magazine (Germany)" (Saksassa). Power wrestling Lexicon (Power Video Verlags GmbH): s. 19–20. 5, 2007 (En-wikin mukaan, ei tarkitettu)
6. ↑  William Regal's WWE profile (En-wikin mukaan, ei tarkistettu) *wwe.com*. Viitattu 29.6.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jessi Frey** on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi Velcra-yhtyeen laulajana. Frey on vieraillut myös Turmion Kätilöiden *Pirun nyrkki* -albumin "Irstauden ilosanoma" -kappaleella sekä Pofonyn *Used to Waiting* -EP:n "Pig Talk" -kappaleessa. 

Syyskuussa 2007 Frey valittiin SanomaWSOY:n sähköisen viestinnän liiketoimintaryhmän SWelcomin pelitoiminnan projektipäälliköksi. Tästä tehtävästä hän siirtyi tammikuussa 2009 Nokia Music -palvelun tuotepäälliköksi Bristoliin. Frey on opiskellut Itä-Lontoon yliopistossa kulttuuria ja mediaa.

Vuonna 2019 Jessi Frey julkaisi soolomateriaalia ja albumi *Villainess* ilmestyi elokuussa 2019.

Vuoden 2022 alussa Frey ilmoitti somekanavillaan muuttaneensa takaisin Suomeen.

Sooloalbumit
------------

* Villainess (2019)
* Warrior (2022)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Annika Korpimies: Soundia Bristolista.  *Tivi Tietoviikko*, 23.1.2009, s. 6.
4. ↑  Kirjaudu sisään Facebookiin *Facebook*. Viitattu 9.1.2022.
5. ↑  Jessi frey *Instagram*. Viitattu 14.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Velcra Noise.fi:n haastattelussa

Velcra

| 
* Jessi Frey
* O.D.
* DJ Freak
* Ramonius
* Timo Hänninen

 |
| --- |
| 
* Mikko Herranen
* Teppo Hudson
* Wille Hartonen
* Tomi Koivusaari

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* Consequences of Disobedience
* Between Force and Fate
* Hadal

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Anneli Qveflander vuonna 1962.
**Kirsti Anneli Qveflander-Sarpaneva** (s. 27. maaliskuuta 1929 Tampere) on suomalainen lavastaja ja pukusuunnittelija. Hän on myös suunnitellut kankaita Marimekolle, astioiden koristelua Arabialle sekä kirjojen kansia ja kuvituksia. Parhaiten hänet tunnetaan mielikuvituksekkaista ja värikylläisistä lavastuksista ja puvustuksista.

Ura
---

Keskikoulun käytyään Qveflander työskenteli Tukholmassa Nordiska Kompaniet -tavaratalossa 1947–1948, jossa sai valmistaa muun muassa vöitä ja muita asusteita Ruotsin kuningashuoneen jäsenille. Hän opiskeli ensin metallitaidetta ja sitten graafista suunnittelua Taideteollisessa oppilaitoksessa 1948–1952. Vapaan kuvataiteen ohella hän toimi Pohjanlanden Verkatehdas Oy:n taiteellisena neuvonantajana 1953–1955 ja sitten mainostoimistoissa Lintas ja Markkinointi Viherjuuri 1959–1969.

Qveflander on työskennellyt muun muassa Suomen kansallisoopperalle, jonne hän oli kiinnitettynä vakituisesti 1969–1970, Helsingin kaupunginteatterille, Savonlinnan oopperajuhlille ja Suomen Kansallisteatterille, jonne hänet kiinnitettiin 1980. Hänet tunnetaan erityisesti voimakkaasta värien käytöstä ja runsaista barokin ja rokokoon tyylisuunnista vaikutteita ottavista kuvioista,

Yksityiselämä
-------------

Anneli Qveflander oli naimisissa taiteilija Pentti Sarpanevan kanssa vuosina 1955–1965. Heidän vanhempi tyttärensä Pia Sarpaneva (s. 1956) on arkkitehti ja professori.

Suunnittelutöitä
----------------

* Puvustus: Molière: Luulosairas, ohjaus Arto af Hällström
* Puvustus: Kalevala, ohjaus Antti Einari Halonen
* Kuvitus: Tuulia Almila: Norsu ja norsu, WSOY, 1984
* Kuvitus: Mirjam Novero: Kalle Kankkunen, Tammi, 1983
* Kuvakansi ja kuvitus: Kaurinkoski Kaarina: Aterian aluksi, Otava, 1990
* Ruusu, jättikuppi, Arabia
* Masurkka, kangas, Marimekko, 1969
* Sarabande, kangas, Marimekko
* Pimpinella, kangas, Marimekko, 1968

Palkintoja ja tunnustuksia
--------------------------

* Pro Finlandia 1985
* Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija 1998

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2003*, s. 799. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X
2. 1 2  Reitala, Heta: "Qveflander, Anneli (1929–)", *Suomen kansallisbiografia, osa 8*, s. 10–11. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5. / Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Artomaa, Ulla – Savolainen, Kari: *Julisteita Suomesta: Lahden julistemuseon kokoelmia*, s. 185–187, 279. Lahti: Lahden museot, 2013. ISBN 978-952-5749-43-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Nestor Lakoba 1920-luvulla.
**Nestor Apollonovitš Lakoba** (ven. Не́стор Аполло́нович Лако́ба; 1. toukokuuta 1893 nykyisen Gudautan piirin Lyhnyn kylä, Abhasia – 28. joulukuuta 1936 Tbilisi) oli abhaasilaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.

Lakoba syntyi talonpojan perheeseen. Vuonna 1911 hänet erotettiin Tbilisin pappisseminaarista vallankumouksellisen propagandan takia. Seuraavana vuonna hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Lakoba teki puoluetyötä Adžariassa, Abhasiassa ja Pohjois-Kaukasiassa. Vuonna 1918 hän johti Georgian menševikkihallituksen vastaista kapinaa Suhumissa, jäi vangiksi ja karkotettiin maasta. Vuonna 1920 hän johti laitonta bolševikkijärjestöä Batumissa ja toimi Kubanin ja Mustanmeren alueen vallankumouskomitean vuoristolaisasiain valtuutettuna.

Maaliskuussa 1921 Lakoba valittiin Abhasian vallankumouskomitean varapuheenjohtajaksi ja sotakomissaariksi. Helmikuusta 1922 lähtien hän toimi Abhasian neuvostotasavallan kansankomissaarien neuvoston ja vuosina 1930–1936 tasavallan toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana. Lakoba oli Georgian, Taka-Kaukasian neuvostotasavallan ja Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean sekä Georgian kommunistipuolueen byroon jäsen. Hän osallistui neljästi NKP(b):n edustajakokouksiin.

Lakoba kuoli äkillisesti Georgian silloisen puoluejohtajan Lavrenti Berijan tarjoaman illallisen jälkeen. On väitetty, että Stalinin suosiosta kilpaillut Berija myrkytti hänet.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 14*, s. 122. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1973.
2. ↑  *Berija: konets karjery*, s. 157–158. Moskva: Politizdat, 1991. ISBN 5-250-01466-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kyōtanabe** (jap. 京田辺市, *Kyōtanabe-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kioton etelä- ja Osakan kaakkoispuolella Kizujoen vasemmalla rannalla. Kyōtanabessa on 72 026 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 42,92 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Kyōtanabe sijaitsee Kioton prefektuurin rajalla sivuten sekä Osakan että Naran prefektuureja. 

Kioton prefektuurin eteläosa kaupungistuu metropolien vaikutuksesta jatkuvasti. Alueella pyritään viljelyn ja urbanisoitumisen rinnakkaisuuteen. Kaupunkialueet ovat yhteen kasvaneita, eikä rajoja juuri huomaa. Kyōtanaben naapurikaupunkeja ovat Jōyō ja Yawata sekä Osakan prefektuurista Hirakata ja Naran prefektuurista Ikoma.

Kaupunki rajoittuu lännessä mataliin Ikomavuoriin. Itärajalla virtaa joki nimeltä Kizugawa.

Historia
--------

Sijainti Kioton ja Naran välisellä liikennereitillä on vaikuttanut alueen kulttuuriin jo ennen 700-lukua, jolloin pääkaupunki siirtyi Narasta Kiotoon. Alue on myös tunnettu vahvasta teenviljelystä, ja paikkakunnalla on jalostettu eräs hienoimmista Japanin teelaaduista.

Nykyisin alue on kehittynyt Kioton ja Osakan metropolien nukkumalähiönä. Erityisenä mielenkiinnon kohteena on ollut hallittu kaupungistuminen. Kehitykselle antoi sykäyksen se, että Kiotossa vuodesta 1875 lähtien toiminut Dōshisha-yliopisto laajensi toimintaansa avaten Kyōtanabeen 1986 uuden kampuksen.

Kaupunki muodostettiin 1997 Tanaben kunnasta. Erotukseksi samannimisestä kaupungista Wakayaman prefektuurissa nimen etuliitteeksi tuli "kyō-", joka viittaa Kioton prefektuurin.

Liikenne
--------

Kyōtanabea palvelevat JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja eli Gakkentoshi-linja ja Kintetsu-rautateiden Kioto-linja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  市の概要 京田辺市役所.  Arkistoitu 9.12.2012. Viitattu 10.5.2017.
2. 1 2  京田辺市の推計人口 京田辺市役所.  Arkistoitu 9.11.2015. Viitattu 10.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kyōtanabe** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kioton prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kioton suuralueet | 
* Fushimi-ku
* Higashiyama-ku
* Kamigyō-ku
* Kita-ku
* Minami-ku
* Nakagyō-ku
* Nishikyō-ku
* Sakyō-ku
* Shimogyō-ku
* Ukyō-ku
* Yamashina-ku

 |  |
|  |
| Muut kaupungit | 
* Ayabe
* Fukuchiyama
* Jōyō
* Kameoka
* Kizugawa
* Kyōtanabe
* Kyōtango
* Maizuru
* Miyazu
* Mukō
* Nagaokakyō
* Nantan
* Uji
* Yawata

 |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Funain piirikunta** (Kyōtanba) · **Kusen piirikunta** (Kumiyama) · **Otokunin piirikunta** (Ōyamazaki) · **Sōrakun piirikunta** (Kasagi · Minami-Yamashiro · Seika · Wazuka) · **Tsuzukin piirikunta** (Ide · Ujitawara) · **Yosan piirikunta** (Ine · Yosano) |

 |
Palazzo Venezia
**Palazzo Venezia** on Piazza Venezian laidalla sijaitseva palatsi Roomassa. Toisella puolella aukiota on Vittorio Emanuel II:n muistomerkki. Piazza Venezia on yksi Rooman liikenteen solmukohdista.

Historia
--------

Pietro Barbo, Venetsian kardinaali, antoi vuonna 1455 arkkitehti Francesco del Borgolle suunniteltavaksi palatsin. Palazzo Veneziasta tuli paavillinen virka-asunto 1464, kun Pietro Barbo nousi paaviksi nimellä Paavali II. Paavali II:n kuoltua palatsi siirtyi Venetsian tasavallan omistukseen ja toimi tasavallan Rooman-lähetystönä. 1797 Palazzo Venezia siirtyi Itävallan omistukseen. Italia sai sen haltuunsa 1916.

Julkisivu ja sisätilat
----------------------

Palazzo Venezian julkisivu on tyypillinen 1400-luvun kardinaalipalatsille. Se edustaa renessanssia. Palatsi eroaa linnoitusmaisuudellaan katukuvasta, varsinkin sen nurkkatorni on ajalleen epätavallinen. Nykyään palatsiin on sijoitettu museo, jossa on veistoksia, maalauksia ja kuvakudoksia. Sisätilat ovat avaria ja kerrokset on jaettu osittain freskoilla peitetyillä saleilla.

Lähteet
-------

* Hinzen-Bohlen, Brigitte & Sorges, Jürgen: *Taide & arkkitehtuuri. Rooma*. ullman, 2006. ISBN 978-3-8331-5244-3.

### Viitteet

1. ↑  Hinzen-Bohlen & Sorges 2007, s. 43

Aiheesta muualla
----------------

* Palazzo Venezia *Lonely Planet*
**Jaakko Laurinpoika Teitti** (oik. *Jakob Larsson Teit*, n. 1520 – 1588/1596 Turku) oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan sihteeri ja myöhemmin Turun kaupunginsihteeri.

Ura
---

Turun piispa Martti Skytte lähetti Teitin 1540-luvun lopussa Saksaan opiskelemaan. Teitti päätyi Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan palvelukseen, ja 1550-luvun lopussa hän muutti Tukholmaan asumaan, jossa hän hoiti erilaisia tehtäviä, kuten toimi Kustaa Vaasan jälkeen hallinneen Eerik XIV:n Kuninkaan lautakunnan jäsenenä, siihen saakka, kunnes Juhana III nousi Ruotsin kuninkaaksi. Teitti laati vuosina 1555–1557 valitusluettelon aatelin väärinkäytöksistä. Valitusluettelo on historiallisesti arvokas lähde, ja se julkaistiin vuonna 1894. Teitti oli hankkinut Tukholmasta vaimonsa Elin Larsintyttären saaman perinnön turvin arvokkaan talon.

Teitin elämä muuttui huomattavasti, kun Eerik XIV syöstiin vallasta vuonna 1568. Teitti oli ollut vuonna 1563 tuomitsemassa Juhana III:ta, jonka vuoksi Teitti joutui epäsuosioon ja istui lyhyen aikaa vankeudessakin. Vapauduttuaan Teitti ei jäänyt Tukholmaan, vaan Juhana III määräsi hänet muuttamaan Turun linnaläänin alueella joko Turkuun, Raumalle tai Poriin. Teitti toimi vuosina 1582–1588 Turun kaupunginsihteerinä. Toisen lähteen mukaan Teitti olisi aloittanut sihteerinä jo vuonna 1581. Lopun elämäänsä hän oli kuitenkin eräänlaisessa kotiarestissa.

Yksityiselämä
-------------

Teitin puoliso oli Elin Larsintytär. Pariskunnalla oli kolme lasta, Karin, Anders ja Malin. Kaikki lapset kuolivat vuosina 1571–1572. Vuodesta 1577 eteenpäin pariskunta asui erillään Jaakko Teitin uskottomuuden vuoksi. Pariskunta ei hakenut eroa tuomiokapitulilta. Teitti kuoli vuonna 1588 ruttoon Turussa. Toisen lähteen mukaan Teitti kuoli vuonna 1596.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Karonen, Petri: TEIT, Jakob Svenska litteratursällskapet i Finland. Viitattu 17.11.2010. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Tekijät ja Suomen Sukututkimusseura: "Jaakko Teitti", *Genos 27*, s. 118. Suomen Sukututkimusseura, 1956. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.11.2010). [vanhentunut linkki]
3. ↑  Grotenfelt, Kustavi (toim.): *Jaakko Teitin valitusluettelo Suomen aatelistoa vastaan v. 1555–1556 = Jakob Teitts klagomålsregister emot adeln i Finland år 1555–1556*. Todistuskappaleita Suomen historiaan; 5. Helsinki: Suomen Historiallinen Seura, 1894.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**John Duthie** (s. 13. toukokuuta 1958, Yorkshire) on englantilainen pokeriammattilainen ja promoottori. Ennen pokeriuraansa hän oli televisio-ohjaaja.

Televisio
---------

Duthie aloitti televisiossa apulaisohjaajana televisiosarjassa *Nuori Indiana Jones seikkailee* ja sen jälkeen on ohjannut jaksoja muun muassa sarjoista *Hiljainen todistaja*, *Tehdas*, *As If* ja *Antaa palaa!*.

Pokeriura
---------

Duthie tuli pokerimaailman tietoisuuteen voittamalla Mansaarella käydyn televisioidun Poker Million -turnauksen. Turnauksen ykköspalkinto oli miljoona puntaa. Sen jälkeen hän oli pelaamassa kolmessa *Late Night Poker* -pokeriohjelman jaksossa.

Vuoden 2003 Euroopan kaksinpelimestaruuskilpailuissa Duthie sijoittui toiseksi Mike Sextonin jälkeen.

John Duthie kehitti ja käynnisti European Poker Tourin, jota on pelattu vuodesta 2004.

Duthie edustaa European Poker Tourin pääsponsoria PokerStars-nettipokerihuonetta. Syyskuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : John Duthie WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 28. tammikuuta 2009.
2. ↑   : About EPT European Poker Tour. Viitattu 30. toukokuuta 2007.
3. ↑   : John Duthie stats The Hendon Mob.  Arkistoitu 11.10.2007. Viitattu 28. tammikuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* John Duthie The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Duthien profiili PokerStarsilla
**Aleksei Nikolajevitš Vojevodin** (ven. Алексей Николаевич Воеводин, s. 9. elokuuta 1970) on venäläinen kävelijä, jonka päämatka on 50 kilometrin kävely.

Vojevodin osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, jolloin hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä viidenneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan MM-kisoissa hän oli kymmenes. Vuonna 1999 hän sijoittui kävelyn maailmancupissa kolmanneksikymmenenneksi. 2002 hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 3.40,16 ja voitti myöhemmin samana vuonna maailmancupin. Vojevodin oli seuraavana vuonna Euroopan cupissa toinen ja Pariisin MM-kisoissa neljäs ajalla 3.38,01. 2004 hän uusi kävelyn maailmancupin voittonsa ja voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisista. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli toinen.

Syyskuussa 2008 Venäjän yleisurheiluliitto langetti Vojevodinille kahden vuoden kilpailukiellon EPOn käytöstä.

Ennätykset
----------

* 20 000 metrin kävely: 1.22.55,0 (2001)
* 20 kilometrin kävely: 1.19.31 (1998)
* 30 kilometrin kävely: 2.05.18 (2004)
* 35 kilometrin kävely: 2.26.25 (2004)
* 50 kilometrin kävely: 3.38,01 (2003)

Lähteet
-------

* Aleksei Vojevodin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. ↑  Viisi venäläistä kävelijää kilpailukieltoon *Helsingin Sanomat*.  23.9.2008.  Arkistoitu 25.9.2008. Viitattu 26.9.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Abai Qunanbaiuly** (kaz. Абай Құнанбайұлы, ven. Аба́й Кунанба́ев, *Abai Kunanbajev*; 10. elokuuta (J: 29. heinäkuuta) 1845 nykyinen Itä-Kazakstanin alueen Abain piirin Karaulin kylä, – 6. heinäkuuta (J: 23. kesäkuuta) 1904 Karaul) oli kazakkilainen  runoilija ja kansanvalistaja sekä yksi kazakin kirjakielen perustanlaskijoista.

Abai syntyi feodaaliruhtinas Qunanbai Öskenbaiulyn perheeseen. Hän opiskeli Semipalatinskin koraanikoulussa ja kävi samalla myös venäläistä koulua. Itämaisten runoilijoiden ja tiedemiesten lisäksi Abain maailmankuvaan vaikutti voimakkaasti klassinen venäläinen kirjallisuus, jonka teoksia hän käänsi äidinkielelleen.

Satiirisissa runoissaan Abai arvostelee yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, kansan takapajuisuutta ja tietämättömyyttä. Hän kehitti kazakinkielisen runouden tyyliä ja otti käyttöön uusia runomuotoja. Runoelmassa *Iskander* Abai kuvaa kriittisesti Aleksanteri Suuren valloituksia. Hän kirjoitti myös didaktisia proosateoksia.

Kirjailija Muhtar Äwezov kuvaa runoilijan elämää eeppisessä romaanissaan "Abain tie". Entinen Karagandan alueen Tšurubai-Nuran taajama nimettiin Abain mukaan vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 1*, s. 10. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.
2. ↑  *Neuvostoliitto: aakkosellinen tietokirja*, s. 48. Helsinki: Otava, 1967.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Alexander Albrecht** (12. elokuuta 1885 Arad – 30. elokuuta 1958 Bratislava) oli slovakialainen säveltäjä ja kapellimestari.

Albrecht opiskeli vuosina 1904–1908 Budapestin Franz Liszt -musiikkiakatemiassa. Hänen opettajinaan olivat sävellyksessä Hans von Koessler, pianonsoitossa István Thomán ja myöhemmin Béla Bartók sekä orkesterinjohdossa Ferenc Szandtner. Albrecht suoritti samanaikaisesti oikeustieteellisiä opintoja. Vuosina 1908–1952 hän toimi urkurina Pyhän Martinuksen katedraalissa Bratislavassa. Vuosina 1921–1952 Albrecht johti myös Kirchenmusikverein zu St. Martinia. Lisäksi hän työskenteli opettajana paikallisessa musiikkikoulussa.

Albrechtin sävellystuotanto voidaan jaotella kolmeen kauteen. Vuotta 1925 edeltävä tuotanto perustuu saksalaiseen romanttiseen perinteeseen, erityisesti Johannes Brahmsiin. Vuosina 1925–1945 Albrecht laati hyvin kontrapunktisia teoksia, joissa esiintyy rohkeita harmonisia etenemisiä. Tässä vaiheessa Albrechtin tuotannossa korostuivat atonaalisuuden ja uusasiallisuuden ihanteiden vaikutteet. Vuosina 1946–1957 Albrecht yksinkertaisti ilmaisuaan ja yhdisti kansanmusiikillisia sekä uusklassistisia vaikutteita. Hänen tuotantonsa joukossa vahva asema on kamarimusiikkiteoksilla, joihin kuuluvat pianokvintetto ja D-duurijousikvintetto. Albrecht teki myös laajan laulutuotannon. Hän kärsi elämänsä myöhäisissä vaiheissa näön ja kuulon heikkenemisestä. Hän teki itsemurhan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexander Albrecht Music Centre Slovakia, viitattu 2.10.2023
2. ↑  Daniel Hevier, Hudobný skladateľ Alexander Albrecht: Strata sluchu a zraku ho dohnala k samovražde HNonline.sk 12.8.2020, viitattu 2.10.2023
**Matti Kulla** (s. 10. syyskuuta 1945) on suomalainen koripallovaikuttaja. Hän toimi vuosina 1990–1991 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana.

Matti Kulla eli nuoruutensa Orivedellä, jossa lentopallo oli suosituin palloilulaji. Koripallon pariin hän innostui vasta Helsingissä vuonna 1980 ollessaan Töölön kisahallissa katsomassa elämänsä ensimmäistä koripallo-ottelua. Hänet valittiin Torpan Poikien johtokuntaan ja vuonna 1983 Suomen mestaruuden juuri voittaneen seuran puheenjohtajaksi. Vuonna 1986 ToPo voitti jälleen mestaruuden. Vuonna 1987 Kulla vaihtoi työnantajaa ja muutti Tampereelle. ToPon puheenjohtajana hän jatkoi kevääseen 1988 asti, mutta samanaikaisesti oli alkanut jäsenyys Suomen Koripalloliiton hallituksessa. 

Koripalloliiton puheenjohtajaksi Kulla valittiin syksyllä 1989, jolloin hän työskenteli jo Kouvolassa lehtiyhtiön toimitusjohtajana. Puheenjohtajuuskausi kesti vain kaksi vuotta 1990–1991.

Kouvolan seudusta tuli Matti Kullan pysyvä kotitienoo. Oltuaan pari vuotta taustavaikuttajana hän alkoi toimia aktiivisesti Kouvojen organisaatiossa. Usean vuoden johtokuntatyöskentelyn jälkeen hänet valittiin seuran puheenjohtajaksi vuosiksi 2001–2005. Suomen mestaruuden Kouvot voitti viimeksi kaudella 2003–2004. Nykyisin Matti Kulla toimii Kouvojen hallituksen jäsenenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kouvojen johtokunta seuran kotisivuilla *kouvot.fi*. Viitattu 29.4.2008. [vanhentunut linkki]
**Monique Henderson** (s. 18. helmikuuta 1983 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Henderson voitti 1999 Bydgoszczissa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 400 metrin juoksussa ajalla 52,28. Vuonna 2002 hän voitti Kingstonin nuorten MM-kisoissa kaksi kultaa, joista toinen oli 400 metrin voitto ajalla 51,10. Henderson valittiin Yhdysvaltain 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueeseen Ateenan olympialaisiin, joissa joukkue voitti olympiakultaa.

Henderson voitti 2005 NCAA-mestaruuden 400 metrillä. Hän juoksi samana vuonna Helsingin MM-kisoissa seitsemänneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 hän oli myös seitsemäs.

Pekingin olympialaisissa 2008 Henderson voitti olympiakultaa Yhdysvaltain 4×400 metrin viestijoukkueessa.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,34 (2005)
* 200 metrin juoksu: 22,71 (2004)
* 400 metrin juoksu: 49,96 (2005)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monique Henderson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3
3. ↑  Peking 2008 – Naisten 4×400 metrin tulokset, IAAF (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |