**Fanny (Fanni) Emilia Sydänmaa** (synt. **Michelsson**, 17. huhtikuuta 1891 – 1. maaliskuuta 1949) oli suomalainen kirjanpitäjä ja ammattiyhdistysaktiivi, joka oli yksi Suomen Kommunistisen Puolueen perustajajäsenistä. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan raha-asiainosaston rahastonhoitajana.

Elämä
-----

### Varhaiset vuodet

Fanny Sydänmaan vanhemmat olivat rappari Nestor Sydänmaa (synt. Michelsson, 1865–1907) ja siivooja Fanni Oittinen (1864–1948), jotka vaikuttivat myös ammattiyhdistysliikkeessä. Kirjanpitäjänä työskennellyt Sydänmaa kuului Helsingin liikeapulaisten ammattiosastoon ja oli mukana valtakunnallisen Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton toiminnassa. Vuodesta 1913 lähtien Sydänmaa työskenteli Sosialidemokraattisen nuorisoliiton rahastonhoitajana, ja elokuussa 1917 pidetyssä edustajakokouksessa hänet valittiin nuorisoliiton liittotoimikunnan varajäseneksi.

### Sisällissota ja pako Venäjälle

Sisällissodan aikana Sydänmaa toimi kansanvaltuuskunnan raha-asiainosaston kamreerin Herman Hurmevaaran apulaisena hoitaen sen rahaliikennettä. Hän kertoi siirtyneensä Neuvosto-Venäjälle jo 7. huhtikuuta heti kansanvaltuuskunnan paettua Helsingistä. Elokuussa 1918 Sydänmaa osallistui Moskovassa järjestettyyn SKP:n perustavaan kokoukseen. Sen yhteydessä pidettiin myös Sosialidemokraattisen nuorisoliiton jäsenten kokous, jossa hänet valittiin "Suomen työläisnuorison ulkomaiseen toimeenpanevaan komiteaan" (STUT) yhdessä Toivo Antikaisen, Verner Forstenin ja Kustaa Rovion kanssa. Komitea julkaisi muun muassa *Rynnäkköön*-nimistä työläisnuorille suunnattua lehteä. Sydänmaa oli myös yksi SKP:n tammikuussa 1919 Pietarissa julkaiseman *kommunistisen vaalilipun* allekirjoittajasta.

### Tuomio valtiopetoksesta

Sydänmaa palasi Suomeen elokuussa 1919 hankkien aluksi elantonsa kotonaan tekemillään ompelutöillä. Vuodesta 1921 lähtien hän hoiti Kauppa- ja Liiketyöntekijäin Liiton kanslistin tehtäviä, kunnes ryhtyi helmikuussa 1922 *Suomen Työmiestä* julkaisseen Oy Työn kirjanpitäjäksi.

Etsivä keskuspoliisi pidätti Sydänmaan syyskuussa 1922 työpaikaltaan Oy Työn konttorista. Kuulustelujen jälkeen hänet asetettiin syytteeseen valtiopetoksesta, ja asian käsittely alkoi Turun hovioikeudessa marraskuussa 1922. Syyttäjän mukaan Sydänmaa oli toiminut Pietarissa K. M. Evän sihteerinä ja tehnyt myös puolueen asiossa salaisia matkoja Suomeen. Sydänmaa sanoi itse työskennelleensä ainoastaan SKP:n keskuskomitean palkattuna kanslistina, ja kiisti käyneensä Suomessa. Syyttäjän väitti myös hänen olleen Helsingissä Neuvosto-Venäjän suurlähetystön kontaktihenkilönä, ja erään todistajan mukaan Sydänmaa olisi useita kertoja käynyt Pietarissa. Hänen tuttavapiiriinsä kuuluneet henkilöt kuitenkin todistivat aukottomasti Sydänmaan pysyneen koko ajan Helsingissä. Hänen väitettiin myös vieneen Venäjälle 200 000 markkaa kansanvaltuuskunnan rahoja. Sydänmaa kiisti tämän, koska kuitin mukaan ne oli otettu vasta huhtikuun lopussa, jolloin hän oli jo Pietarissa.

Kolmannessa oikeuskäsittelyssä helmikuussa 1923 Sydänmaa vapautettiin tutkintavankeudesta Turun lääninvankilasta. Hovioikeus antoi tuomion vuoden kuluttua helmikuussa 1924, jolloin hänet tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta ja avunannosta yhteensä 4 vuoden 6 kuukauden kuritushuonerangastukseen sekä menettämään kansalaisluottamuksensa vielä kuudeksi vuodeksi. Lokakuussa 1918 voimaan tulleen armahduslain nojalla tuomiosta oli ehdotonta vain 2 vuotta, mutta syyttäjän valitettua Korkeimpaan oikeuteen se kovensi huhtikuussa 1925 koko tuomion ehdottomaksi.

Sydänmaa suoritti tuomionsa Hämeenlinnan naisvankilassa, jossa samaan aikaan oli parikymmenta valtiollista vankia. Heidän joukossaan olivat muun muassa Elin Fagerholm, Laura Härmä, Matilda Kaihosalo, Ellen Mäkelin, Toini Mäkelä, Betty Peltonen ja Rosa Sillanpää. Ehdottomaksi määrätystä tuomiosta huolimatta hänet vapautettiin jo kesäkuussa 1926. Sydänmaa jatkoi toimintaansa ammattiyhdistysliikkeessä myös vapautumisensa jälkeen, ja kuoli Helsingissä 57-vuotiaana maaliskuussa 1949. Hänet on haudattu perhehautaan Malmin hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Fanny Sydänmaan kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 20.3.1949, s. 4. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.4.2019.
2. ↑  Valtiorikosasiain tiedusteluosaston Luettelo C *Valtiorikosasiain Tiedusteluosasto*.  15.10.1918. Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 15.4.2019.
3. ↑  Nestor Sydänmaan kuolinilmoitus.  *Työmies*, 19.9.1907, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
4. 1 2  Malmin hautausmaa, Helsinki : Fanni Emilia Sydänmaa *Hautausmaita*. Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 15.4.2019.
5. ↑  Kuljetustyöläisten liittopäivät.  *Kuljetustyöläinen*, 1917, nro 4, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
6. ↑  Puolueasioita.  *Sosialisti*, 17.12.1912, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
7. 1 2  Parkkari, Nestori: *Nuoret taistelun tiellä : Suomen vallankumouksellinen nuorisoliike 1900–1944*, s. 69, 161. Helsinki: Kansankulttuuri, 1970.
8. 1 2 3 4  "Valtiopetos"-teollisuus. Fanny Sydänmaa hovioikeuden tutkittavana.  *Sosialisti*, 18.11.1922, s. 3–4. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
9. ↑  Neiti Fanny Sydänmaan pidätys.  *Työn Voima*, 18.10.1922, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.04.2019.
10. ↑  Ohrana riehuu edelleen.  *Suomen Työmies*, 22.9.1922, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
11. ↑  Ohranan keksimä valtiopetturi.  *Vapaa Sana*, 18.10.1922, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
12. ↑  Fanny Sydänmaan juttu hovioikeudessa eilen.  *Sosialisti*, 8.2.1923, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
13. ↑  Valtiopetostuomiot.  *Sosialisti*, 15.2.1924, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.4.2019.
14. ↑  Fanny Sydänmaas dom höjd i högsta domstolen.  *Arbetarbladet*, 22.4.1925, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.  (ruotsiksi)
15. ↑  Sillanpää, Rosa: Joulu ristikkojen takana.  *Työläis- ja talonpoikaisnaisten lehti*, 1928, nro 12, s. 16–17. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.
16. ↑  Vankilasta vapautunut.  *Työn Ääni*, 16.6.1926, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.4.2019.