recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyhä Joseph Calasanz** (11. syyskuuta 1556 Peralta, Barbastro, Aragonia, Espanja – 25. elokuuta 1648 Rooma, Italia) oli espanjalainen pappi, pyhimys ja piaristien perustaja. Hän oli Don Pedro Calasanzin ja Donna Maria Gastonian nuorin lapsi viidestä. Joseph sai hyvän koulutuksen kotona ja Petraltan koulussa. Hän sai tutkinnot kanonisessa laissa ja teologiassa ja vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1583. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän oli useissa eri viroissa Albarricinin hiippakunnassa Espanjassa. Hän perusti 1621 hengellisen yhteisön joka tunnetaan nimellä piaristit. Mies kuoli 1648 Roomassa luonnollisista syistä ja haudattin San Pantaleon kirkkoon. Paavi Benedictus XIV julisti hänet autuaaksi 18. elokuuta 1748 ja paavi Klemens XIII julisti hänet pyhimykseksi 16. heinäkuuta 1767. Hän eli seuraavien 13 paavien hallintokausien aikana: Paavali IV (1555-1559), Pius IV (1559-1565), pyhä Pius V (1566-1572), Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-1590), Gregorius XIV (1590-1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621), Gregorius XV (/1621-1623), Urbanus VIII (1623-1644) ja Innocentius X (1644-1655). Joseph on katolisten koulujen, koululaisten, opiskelijoiden, yliopistojen ja köyhille tarkoitettujen koulujen suojeluspyhimys. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 25. elokuuta, 27. elokuuta ja 27. marraskuuta.

Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

> »Deus, qui per sanctum Ioséphum Confessórem tuum, ad erudiéndam spíritu intellegéntiæ ac pietátis iuventútem, novum Ecclésiæ tuæ subsídium providére dignátus es: præsta, quǽsumus; nos, eius exémplo et intercessióne, ita fácere et docére, ut præmia consequámur ætérna.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  CatholicSaints.Info » Blog Archive » Saint Joseph Calasanz *catholicsaints.info*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  CatholicSaints.Info » Blog Archive » Book of Saints – Joseph Calasanctius *catholicsaints.info*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2  CatholicSaints.Info » Blog Archive » Catholic Encyclopedia – Saint Joseph Calasanctius *catholicsaints.info*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Aug 25 - St Joseph Calasanz (1557-1648) patron of Catholic schools *Catholicireland.net*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
5. ↑  Franciscan Media: Saint Joseph Calasanz | Franciscan Media *www.franciscanmedia.org*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
6. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: List of Popes *www.newadvent.org*. Viitattu 20.8.2022.
7. ↑  Sancta Missa *divinumofficium.com*. Viitattu 20.8.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Lákkoi** (kreik. Λάκκοι; myös *Lákki*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Mousoúroin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Mousoúroin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 212 (vuonna 2011).

Lákkoin kylä.
Lákkoin kylä sijaitsee Lefká Óri -vuorten pohjoisrinteessä Kreetan läntisissä sisäosissa Chaniásta Omalókseen ja Samarián rotkolle vievän tien varrella. Se on rakennettu noin 450 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pääelinkeino on maatalous.

Lákkoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Λάκκων, *Topikí Koinótita Lákkon*), johon kuuluvat varsinaisen Lákkoin kylän lisäksi Askordalóksen ja Omalóksen kylät. Koko yhdyskunnan väkiluku on 270.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  The village of Lakki on Crete *Crete Home*. Viitattu 10.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lákkoi** Wikimedia Commonsissa
**LINCL** eli **Jansky-Bielshowskyn oireyhtymä** on myöhäinen lapsuusiän neuronaalinen seroidilipofuskinoosi (NCL). Se on keskushermostotauti ja periytyy peittyvästi. Tautia on kahta muotoa, klassinen ja muunnelma. Tautiin sairastuva lapsi syntyy terveenä. Suomessa LINCL-sairaita lapsia on noin 50.

Klassinen muoto tunnistetaan yleensä varhain. Sen oireita ovat näkövamma, epilepsia, puheen häiriintyminen, kehitysvammaisuus, ataksia sekä pakkoliikkeet. Se johtaa kuolemaan yleensä viimeistään vähän ennen aikuisikää, noin 16–18 vuoden iässä.

Toinen muoto on erityisesti suomalaisissa esiintyvä muunnelma. Sen oireet ilmenevät myöhemmin kuin klassisessa muodossa, niin että kömpelyys ja henkinen taantuminen näkyvät noin 4–5 vuoden iässä ja muut oireet, kuten näkökyvyn heikentyminen ja epilepsia, myöhemmin. Kuolema seuraa kuitenkin yleensä viimeistään 30-vuotiaana. Tämän muodon yleisyys on 1:59 000 tapausta kohden.

Minna Savukoski totesi väitöskirjassaan, että tauti tuhoaa keskushermostoa ja soluihin kertyy haitallista materiaalia, jollaista löytyy yleensä ikääntyvistä soluista. Kun aivojen kuorikerros surkastuu, seurauksena on ennenaikainen kuolema. Sairauteen ei ole parannuskeinoa eikä lääkitystä, vaikka sen biokemiallinen tutkimus on jatkunut 30 vuotta. Taudin suomalaista muotoa esiintyy erityisesti Pohjanmaalla, muualla maailmassa ei tapauksia juuri ole ollut. Potilaita on diagnosoitu 30. Väitöskirjatyön ansiosta diagnostiikka on kehittynyt, ja INC-tautien tutkimukselle on saatu edellytykset. Tauti voi johtua virheestä kolmessa eri geenissä, jotka kaikki ovat eri kromosomeissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kehitysvammahuollon tietopankki (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Suomen JNCL-perheiden tukiyhdistys ry *jncl.fi*. Viitattu 5.4.2014.
3. ↑  Minna Savukoski: Lasten vaikean aivosairauden, lLINCL:n molekyyligenetiikka (väitöskirjan tiivistelmä)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen JNCL-perheiden tukiyhdistys ry
**LIG4-oireyhtymä** on perinnöllinen oireyhtymä, joka johtuu kromosomissa 13 olevan LIG4-geenin mutaatioista. Mutaatio johtaa DNA:n ligaasi IV -entsyymin toiminnan puutteellisuuteen. Oireyhtymässä esiintyy tämän seurauksena muun muassa T- ja B-valkosolujen kehityksen, apoptoosin ja uusien mutaatioiden ennaltaehkäisyn häiriytymistä. DNA:han ympäristötekijöiden ja solunsisäisen biokemian seurauksena kertyvien vaurioiden korjaus on LIG4-oireyhtymässä estynyt. Oireyhtymään kuuluvatkin DNA:n kasvanut mutaatiotaipumus ja immuunivaje.

LIG4-oireyhtymästä kärsivillä esiintyy muun muassa mikrokefaliaa ja epätavallisia kasvonpiirteitä, kuten keskikasvojen korostumista, leuan pienikokoisuutta ja nenän erityistä terävyyttä. Sairastuneiden kasvu saattaa olla hidastunutta. Kaikilla LIG4-oireyhtymästä kärsivillä ei ilmeisesti ole neurologisia kehitysviiveitä, mutta osalla ne ovat hyvin vaikeita. Myös immuunivajeen aste vaihtelee yksilöllisesti. Oireyhtymä aiheuttaa veren pansytopeniaa eli verisolujen vähyyttä, joka saattaa johtaa vaikeaan kombinoituun immuunivajeeseen (SCID). LIG4-oireyhtymään liittyviä ihon ongelmia voivat olla valoherkkyys, psoriasista muistuttavat piirteet, ekseema, erytrodermia, hypopigmentaatio ja telangiektasiat. Luustossa esiintyy vajaakehittyneisyyttä. Lonkka saattaa olla synnynnäisesti mennyt sijoiltaan. Yhdyssormisuutta ja -varpaisuutta on esiintynyt oireyhtymän yhteydessä, mutta myös sormien ja varpaiden tavallista suurempi määrä on mahdollinen. Joskus LIG4-oireyhtymästä kärsivillä on todettu hypogonadismi. Translokaatiot kromosomien 7 ja 14 välillä ovat yleisiä.

LIG4-oireyhtymään kuuluu kasvanut riski sairastua leukemiaan tai lymfoomaan. Tämä heikentää potilaiden elinajanodotetta. LIG4-oireyhtymän periytyminen on autosomaalinen ja peittyvä. LIG4-oireyhtymää pidetään erittäin harvinaisena. Erotusdiagnostiikassa saatetaan huomioida Seckelin oireyhtymä, Nijmegenin murtumaoireyhtymä, Cernunnos/XLF-puute ja Fanconin anemia. Dubowitzin oireyhtymän on epäilty johtuvan saman geenin muutoksesta kuin LIG4-oireyhtymän. LIG4-oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Sen taustalla oleva mutaatio löydettiin vuonna 1999, ja oireyhtymä nimettiin vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, LIG4-oireyhtymä Tukiliitto 26.10.2022, viitattu 8.7.2023
**Josef Chaim Brenner** (1881 Novy Mlyny, Ukraina – 1921 Jaffa, Israel) oli ukrainalaissyntyinen israelilainen kirjailija.

Brenner palveli Venäjän armeijassa 1901–1904, mutta Japanin sodan puhjettua hän lähti ensin Englantiin. Lontoossa ollessaan Brenner työskenteli kirjapainossa ja perusti hepreankielisen lehden sekä liittyi sosialistiseen sionistiseen liikkeeseen. Ennen Palestiinaan muuttoa hän asui Lembergissä, jossa hän toimi kustantajana. Hän lähti 1909 Palestiinaan ("Eretz Israel"). Hänet surmattiin Jaffan levottomuuksien aikana. Hänestä tuli ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ottomaanien valtakunnan kansalainen, jottei häntä voitu karkottaa maasta. Hän toimi kustantajana ja toimittajana.

Brenner pettyi kirjailijana ajan ideologioihin ja kuvasi realistisesti niin henkilöitä kuin ympäristöäkin. Hän kirjoitti hepreaksi, vaikka kieli oli vielä kehittymätön käytännön kielenä. Hänestä tuli merkittävä heprean kielen kehittäjä, ja hän käänsi hepreaksi maailmankirjallisuuden klassikoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joseph Chaim Brenner (1881–1921), The Jewish Agency for Israel, viitattu 15.1.2021 (saksaksi) (arcive.org)
2. 1 2 3  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Brenner, Josef", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 109. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Chaim Brenner** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee avaruutta ja ilmatilaa Maasta katsottuna. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Kalifornialaista iltataivasta.
Analemma on käyrä, joka kuvaa Auringon sijainnin taivaalla eri päivinä samaan kellonaikaan. Kuva New Jerseyn iltapäivätaivaalta.
**Taivas** on avaruus sellaisena kuin se Maasta näkyy eli taivaankansi, tai korkealla maan yllä oleva ilmatila.

Taivaankappaleista parhaiten taivaalla erottuu Aurinko. Tähtitaivaasta näkyvät selkeimmin Kuu ja tähdet sekä jotkin planeetat. Ilmakehän pilvet ovat tiivistynyttä vettä. Muita taivaalla nähtäviä ilmiöitä ovat esimerkiksi sateenkaaret, halot, salamat, revontulet ja tähdenlennot.

Taivaan värit
-------------

Taivas on päiväsaikaan selkeällä säällä yleensä sininen. Väri johtuu Auringon säteilyn sironnasta ilmakehässä, ja eniten siroavat siniseltä näyttävät valon lyhyet aallonpituudet. Auringon laskiessa sen valo kulkee pidemmän matkan ilmakehän läpi kuin päivällä, minkä seurauksena sininen siroaa pois ja taivas muuttuu punaiseksi, oranssiksi ja keltaiseksi. Ilman sirontaa taivas olisi musta.

Lähteet
-------

1. ↑  *taivas.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Miksi taivas vaihtaa väriä? *Tieteen Kuvalehti*.  26.8.2018. Viitattu 26.8.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Grimvall, Göran: *Miksi taivas on sininen? Sateenkaaret, kaiku, tähdenlennot, vihreät välähdykset ja muut ilmiöt*. (Varför är himlen blå? Regnbågar, ekon, stjärnfall, gröna blixtar, 1993.) Suomentanut Risto Varteva. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-19834-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **taivas** Wikimedia Commonsissa

* Sitaatteja aiheesta **Taivas** Wikisitaateissa
**Trent Daavettila** (s. 3. syyskuuta 1984 Howell, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi ammattilaisurallaan Pohjois-Amerikan alasarjoissa, lähinnä ECHL-liigassa. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova, 183 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Daavettila oli hyökkääjä.

Ura
---

Suomalaisia sukujuuria omaava Daavettila aloitti jääkiekon suomalaissiirtolaisten perustamassa Finlandia Universityssä. Daavettila pelasi ammattilaisena ensimmäisen kerran kaudella 2008–2009 IHL-liigan Kalamazoo Wingsissä. Seuraavalla kaudella Daavettila sai peliaikaa AHL-liigassa, kun Wings lainasi häntä Adirondack Phantomsiin ja Grand Rapids Griffinsiin.

Kaudella 2012–2013 Daavettila siirtyi ECHL-liigan Colorade Eaglesiin. Uransa aikana hän pelasi lainalla AHL-joukkueissa St. John’s IceCaps, Chicago Wolvesja Lake Erie Monsters. Ammattilaisuransa hän päätti kauden 2015–2016 jälkeen. Tuolloin hän oli pelannut yhteensä 22 AHL-ottelua tehoin 2+5=7 ja 451 ECHL-ottelua tehoin 151+334=485.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Trent Daavettila *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Emsinvesi** oli alkuaan saksalaisen Bad Emsin kylpyläkaupungin lähteistä saatavan kivennäisveden nimitys, mutta sittemmin sitä valmistettiin myös keinotekoisesti. Lämpimien lähteiden vesi oli suolapitoista ja emäksistä. Siinä oli noin 0,17 % natriumkarbonaattia, 0,067 % natriumkloridia, 0,017 % kalsiumkloridia, 0,013 % magnesiumkloridia, 0,009 % natriumsilikaattia ja hyvin pieniä määriä bromi-, jodi-, litium-, magnesium-, mangaani-, rauta- ja rikkiyhdisteitä. Yleisimmin käytettyä oli keinotekoinen emsinvesi, jota valmistettiin lisäämällä tavalliseen veteen tärkeimpiä tarvittavista suoloista.

**Emsinsuola** eli emsersuola oli emsinvettä haihduttamalla aikaansaatu suolaseos, jota Bad Emsistä lähetettiin muualle käytettäväksi lääkkeen valmistamiseen. Emsinsuolaa käytettiin veteen liuotettuna lääkkeeksi yskään ja käheyteen. Keinotekoista emsinsuolaa valmistettiin sekoittamalla 220 osaa natriumbikarbonaattia, 90 osaa natriumkloridia, 4 osaa kaliumsulfaattia ja 2 osaa natriumsulfaattia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 2, palsta 911, hakusana emsinvesi. Helsinki: Otava, 1962.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 5, palstat 315–316, hakusana emsinvesi. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1961.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 5, palstat 315, hakusana emsinsuola. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1961.
4. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 3, palsta 269, hakusana Emsin vesi. Helsinki: Otava, 1932.
**Inglisild** (suom. 'Enkelinsilta') on puusilta Tartossa Toomemäellä. Se valmistui Johann Wilhelm Krausen suunnitelmien mukaan 1816. Nykyisen muotonsa silta sai 1836 Tarton yliopiston arkkitehtuurin professorin Moritz Hermann von Jacobin hahmotelman pohjalta.

Vuonna 1913 korjaustöiden yhteydessä siltaan kiinnitettiin Tarton yliopiston ensimmäisen rehtorin Georg Friedrich von Parrotin muistolaatta (suunnittelija Constanze von Wetter-Rosenthal) omistusteksteineen. Samana vuonna valmistui Toomemäelle toinen, tummempi silta, joka vaalean Enkelinsillan vastakohtana sai kansan suussa kutsumanimen Kuradisild, Pirunsilta.

Yöllä 21. huhtikuuta 2012 silta sytytettiin tuleen, ja siltarakenteita tuhoutui parin neliömetrin alalta.

Sillan kaiteessa kaupungin puolella on latinankielinen teksti: *Otium reficit vires* (Lepo palauttaa voimat).

Nimi
----

Nimen yleinen selitys on, että se on kansan suussa syntynyt lyhennys nimestä Englantilainen silta, joka viittaisi sillan tyyliin tai Toomemäen englantilaistyyliseen puistoon. Historioitsija Malle Salupere sanoo, että sellaisesta puistosta ei ole mainintoja, ja sillalla on ollut 1800-luvulla useita nimiä. Enkelinsilta nimitys syntyi 1900-luvun alussa, "sen jälkeen kun siltaan kiinnitettiin kiharapäisen ja enkelinoloisen rehtori Parrotin /---/ muistolaatta vuonna 1913".

* Louis Höflingerin kivipiirros vuodelta 1860.Louis Höflingerin kivipiirros vuodelta 1860.
* Inglisild Toomemäen suunnasta. Sillassa on Tarton yliopiston ensimmäisen rehtorin G. F. Parrotin muistolaatta.Inglisild Toomemäen suunnasta. Sillassa on Tarton yliopiston ensimmäisen rehtorin G. F. Parrotin muistolaatta.
* Inglisild yöaikaan.Inglisild yöaikaan.
* Dronelento Pirunsilta Enkelinsiltale

Lähteet
-------

1. 1 2  Inglisild kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  Kuradisild kultuurimälestiste riiklikus registris
3. ↑  "Süütamine: Toomemäel põles Inglisild" Postimees, 21.04.2012
4. ↑  Inglisild Toomemäel (Arkistoitu – Internet Archive) Visittartu.com
5. ↑  Malle Salupere "Kodulinna nägu" Postimees, 18.07.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inglisild** Wikimedia Commonsissa

* Kulttuurimuistomerkkien luettelo, Muinas.ee
* Inglisild Turismiweb
* "Tartu raad lubab põlenud Inglisilla võimalikult kiiresti taastada" Tartu Postimees, 21. aprill 2012
Filippiinienharlekiini
**Joseph Beal Steere** (9. helmikuuta 1842 Rollin, Michigan – 7. joulukuuta 1940 Ann Arbor) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Joseph Steeren vanhemmat olivat William Millhouse ja Elizabeth (Beal) Steere. Hän opiskeli lakia Michiganin yliopistossa ja valmistui vuonna 1870. Vuosina 1870–1873 Steere teki tutkimusretkiä Etelä-Amerikassa, Kiinassa ja Formosassa. 1874–1875 hän matkusti Filippiineillä ja Molukkien saaristossa. Steere toimi matkoillaan Michiganin valtionmuseon luonnonhistoriallisena keräilijänä ja museo kustansi osan hänen kuluistaan. Hän palasi Michiganin opettamaan eläintiedettä ja oli Michiganin yliopiston eläintieteen professori vuosina 1876–1893.

30. syyskuuta 1879 Steere avioitui Helen Buzzardin kanssa.

Steere suoritti vielä yhden tutkimusretken vuonna 1901, jolloin hän johdatti joukon opiskelijoita Amazonille keräämään näytteitä Smithsonian-instituutille. Loppuelämänsä Steere vietti maatilallaan Ann Arborissa.

Steere kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa negrosinbulbulin (*Ixos siquijorensis*). Hänen kunniakseen on nimetty mindoronkukaali (*Centropus steerii*), filippiinienharlekiini (*Sarcophanops steerii*), filippiinienpitta (*Pitta steerii*), bataaninkuhankeittäjä (*Oriolus steerii*) ja taiwaninmetsätimali (*Liocichla steerii*).

Julkaisuja
----------

* *Narrative of a visit to indian tribes of the Purus river, Brazil*. A. Rept. U. S. natl Mus. Washington, D. C. 1903: 359-393.
* *The archeology of the Amazon*. Univ. Michigan off. Publs 29 (9, Pt. 2) 1927: 20-26.
* *Tribos do Purus*. Sociologia, São Paulo 11 (2) 1949: 64-78, 212-222.

Lähteet
-------

* Formosa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Treniota** (valkoven. Транята, *Troniata*; 1210–1264) oli Liettuan suuriruhtinas vuosina 1263–1264. Treniota oli Mindaugasin sisarenpoika. Vaikka Mindaugas kääntyi kristinuskoon estääkseen liiviläisten ja Saksalaisen ritarikunnan hyökkäykset, Treniota pysyi pakanana. Treniota nousi valtaan sotkeuduttuaan Mindaugasin murhaan, mutta hän oli vallassa vain vuoden ennen kuin hänetkin murhattiin.

Elämäkerta
----------

Treniota syntyi vuonna 1210. Hän oli Mindaugasin sisaren poika ja hänen isänsä oli mahdollisesti tämän mies Lengvenis. Vuonna 1261 Treniota välitti Mindaugasille žemaitijalaisten avunpyynnön näiden etsiessä liittolaista Saksalaista ritarikuntaa vastaan. Mindaugas lähti sotaan, mikä teki tyhjäksi hänen aiemmin kasteella ja kruunauksella saamansa edut. Syttyneessä sodassa Treniota taisteli ritarikuntaa vastaan lännessä Mindaugasin taistellessa idässä muun muassa Brjanskissa.

Treniotan ja Mindaugasin välit kiristyivät, kun ritarikunta kukisti Liivinmaalla kapinoimaan ryhtyneet kuurit ja semgallit. Mindaugas oli mennyt naimisiin Nalšian ruhtinaan Daumantasin vaimon kanssa ja Treniota yllytti Daumantasin surmaamaan Mindaugasin ja kaksi tämän poikaa vuonna 1263. Surmatyön jälkeen Treniota nousi suuriruhtinaaksi, mutta hän joutui sotaan Vaišvilkasin kanssa. Treniotan murhasi lopulta Mindaugasin entinen palvelija vuonna 1264.

Lähteet
-------

* Aulis Kallio: *Liettuan historia*. Tampere: Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009. ISBN 978-951-98665-3-6.

### Viitteet

1. ↑  The Formation of the Lithuanian State Tomas Baranauskas.  Arkistoitu 16.4.2009. Viitattu 7.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Kallio 2009, s. 40
3. 1 2  Kallio 2009, s. 41


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Mindaugas** | **Liettuan hallitsija** 1263–1264 | Seuraaja:**Vaišvilkas** |
**Pauliina Rauhala** (s. 21. huhtikuuta 1977 Siikajoki) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Vuonna 2013 ilmestyi Rauhalan menestynyt esikoisteos *Taivaslaulu*.

Ura
---

Rauhala valmistui ylioppilaaksi Kemin lukiosta vuonna 1997. Hän opiskeli kirjallisuutta Oulun yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi ja äidinkielen opettajaksi vuonna 2006.

*Taivaslaulun* aiheena on lestadiolaisuus ja etenkin naisen asema sen piirissä. Teos valittiin vuonna 2013 vuoden kristilliseksi kirjaksi. Vuonna 2014 se sai Kiitos kirjasta -mitalin, Gummeruksen Kaarlen palkinnon ja kirjabloggaajien Varjo-Finlandian. Teosta on painettu 40 500 nidettä. Se on Gummeruksen kaikkien aikojen myydyin esikoisromaani. Siitä on tehty myös näytelmäsovitus Tampereen Työväen Teatterissa ja Oulun kaupunginteatterissa.

Menestyneen esikoisteoksensa myötä opettajana työskennellyt Rauhala jättäytyi päätoimiseksi kirjailijaksi. Vuonna 2018 julkaistiin hänen toinen romaaninsa *Synninkantajat*. Se oli Finlandia-ehdokkaana 2018.

Yksityiselämä
-------------

Rauhala asuu miehensä ja kolmen poikansa kanssa Oulussa. Virsirunoilija Niilo Rauhala on hänen appensa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rauhala, Pauliina *Kirjasampo.fi*. Viitattu 8.1.2015.
2. 1 2 3 4  Ahola, Suvi: Kahden maailman välissä.  *Helsingin Sanomat*, 9.5.2014, s. 2–3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.5.2014.
3. ↑  Pauliina Rauhala sai Kaarlen palkinnon *HS.fi*.  2.2.2014. Viitattu 8.1.2015.
4. ↑  Teirikko, Kati: Lestadiolaisperheen tarina kahden teatterin käsittelyssä *Yle Uutiset*.  10.8.2015. Viitattu 10.8.2015.
5. ↑  Petäjä, Jukka: Riipaisevan Taivaslaulun jälkeen Pauliina Rauhalan toista romaania saatiin odottaa – uutuus vie takaisin vanhoillislestadiolaisiin maisemiin *Helsingin Sanomat*.  11.3.2018. Viitattu 28.9.2018.
6. ↑  Oululainen Pauliina Rauhala Finlandia-ehdokkaaksi *Yle Uutiset*. Viitattu 21.12.2018.
7. ↑  Seppälä, Olli: Runoilija Niilo Rauhala: En voisi kirjoittaa mitään, mikä menee uskon yli *Kotimaa24*.  1.10.2017. Helsinki:  Kotimaa Oy. Viitattu 26.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pauliina Rauhala Ylen Aamu-tv:n Aamun kirjassa Yle Areena. 3.10.2013.
* Pauliina Rauhala Yle Radio 1:n Viikon kirjassa Yle Areena. 22.10.2013.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
LGP-30.
Kirjoituskonenäppäimistö.
**LGP-30** oli Librascopen valmistama tietokone, joka perustui Stan Frankelin suunnitteluun.

Frankel menetti turvaluokituksensa 1950-luvulla ja siirtyi opettamaan Kaliforniaan. Caltechissa hän suunnitteli MINAC-tietokoneen, jonka Librascope lisensoi Caltechilta ja palkkasi Frankelin muutamaan sen kaupalliseksi tuotteeksi. Tietokone julkaistiin vuonna 1956. LGP-30 oli kompakti "henkilökohtaisena tietokoneena" käytettävä eli yksi operaattori kerrallaan.

Tietokoneessa oli 4 096 sanaa 31-bittistä muistia. Tietokone käytti binäärijärjestelmää. Tietokone käytti magneettista rumpua sekä elektroniputkia. Tietokoneeseen kytkettiin Friden Flexowriter kirjoituskone, joka toimi syöttö- ja tulostuslaitteena.

Tietokone maksoi noin 47 000 – 50 000 dollaria. Tietokonetta valmistettiin noin 450 kappaletta Yhdysvalloissa ja 45 kappaletta lisenssillä Euroopassa (Schoppe & Faeser, nimellä Eurocomp).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stephen H. Kaisler: *Birthing the Computer: From Drums to Cores*, s. 25–26. Cambridge Scholars Publishing. ISBN 978-1-4438-8511-9. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Librascope LGP-30 *computerhistory.org*. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  LGP 30 *ed-thelen.org*. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
4. 1 2  LGP-30 *computermuseum.informatik.uni-stuttgart.de*. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
5. 1 2  LGP-30 *t-lcarchive.org*. Viitattu 30.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Dokumentaatiota Bitsavers.orgissa (englanniksi)
* LGP - 30 Programming Manual (englanniksi)
**Paulilatino** (sardiksi *Paùlle*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 234 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 103,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 280 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paulilatino** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Ronald Chebolei Kwemoi** (s. 19. syyskuuta 1995 Bungoma, Kenia) on kenialainen keskimatkojen juoksija ja maastojuoksija.

Kwemoi aloitti yleisurheilun jouduttuaan lopettamaan koulun rahoitusvaikeuksien vuoksi 2009. Hän muutti valmentajansa Godwill Kipruton kanssa juoksukeskus Iteniin.

Kwemoi voitti maastojuoksun alle 20-vuotiaiden Kenian-mestaruuden 2013. Saman vuoden Bydgoszczin maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui nuorten sarjassa yhdeksänneksi. Joukkuekilpailussa Kenia sai hopeaa.

Kwemoi voitti Kenian-mestaruuden 1 500 metrillä 2014 parantaen ennätystään yli seitsemän sekuntia aikaan 3.34,6. Saman vuoden heinäkuussa hän voitti Timanttiliigan Lausannen kilpailun ennätyksellään 3.31,48 ja sijoittui Monacossa kolmanneksi alle 20-vuotiaiden maailmanennätysajalla 3.28,81. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa hän sai hopeaa ajalla 3.39,53 ja Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssia ajalla 3.42,59.

Kwemoi sijoittui Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 neljänneksi 1 500 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli samalla matkalla kolmastoista. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin välierissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli samalla matkalla seitsemäs.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

*Lähteet: Tilastopaja, IAAF*
### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.47,43 | Hengelo | 9. kesäkuuta 2019 |
| 1 500 m | 3.28,81 **WJR** | Monaco | 18. heinäkuuta 2014 |
| Maili | 3.49,04 | Eugene | 27. toukokuuta 2017 |
| 3 000 m | 7.28,73 | Doha | 5. toukokuuta 2017 |
| 5 000 m | 13.16,14 | Nobeoka | 9. toukokuuta 2015 |
| 10 000 m | 27.33,94 | Hachiōji | 26. marraskuuta 2016 |

**WJR** = Nuorten maailmanennätys

Lähteet
-------

1. ↑  Ronald Kwemoi *sports-reference.com*.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 22.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ronald Kwemoi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi) Viitattu 22.12.2017
3. 1 2  Rono and Muriuki win Kenyan World Cross Trials in Nairobi  16.2.2013. IAAF. Viitattu 22.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  40th IAAF World Cross Country Championships 2013 > Junior Race - men IAAF. Viitattu 22.7.2014. (englanniksi)
5. ↑  Ronald Kwemoi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Alfred Büchi (valokuvaaja Johannes Meiner)
**Alfred Büchi** (11. heinäkuuta 1879 Winterthur – 27. elokuuta 1959 Winterthur) oli sveitsiläinen keksijä, joka kehitti ensimmäisen turboahtimen. 

Hän patentoi keksintönsä (patentti Nr. 204630) vuonna 1905. Büchia pidettiin ahtamisen asiantuntija ja vuonna 1909 hänet nimitettiin Sulzer AG:ssa tutkimusryhmän johtoon, joka johti pääasiallisesti käytettyyn turboahtimen ratkaisuun. Turboahtimesta tehtiin mekaanisesti riippumaton moottorista, joka teki siitä kevyemmän, yksinkertaisemman, tehokkaamman ja edullisemman. Vuonna 1925 hän teki kolmannen merkittävän edistysaskeleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jean-François Tissot: How forced induction resulted in greater power density, efficiency and cleanness *charge-magazine.accelleron-industries.com*.  25.11.2020. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alfred Büchi** Wikimedia Commonsissa

* Historisches Lexikon der Schweiz: Büchi, Alfred

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lingqijing** (靈棋經 língqíjīng, *Henkisen šakin klassikko*) on kiinalainen ennuskirja. Sen alkuperä on tuntematon. Legendan mukaan strategi ja daoisti Zhang Liang (張良, k. 189 eaa.) sai sen myyttiseltä henkilöltä, *Keltaisen kiven mestarilta* (黃石公 Huángshígōng) useiden muiden merkittävinä klassikoina pidettyjen kirjojen mukana. Kirjan ensimmäinen tunnettu, selityksin varustettu painos on Jin-dynastian ajalta. Lingqijing tuli tunnetuksi lännessä, kun Marc Aurel Stein ja Paul Pelliot löysivät Mogao-luolista muiden teosten ohella neljä Lingqijingin kopiota.

Kirjan ennustusmenetelmä kuuluu šakiksi (qi 棋) kutsuttuihin peleihin, joille on tunnusomaista irrallisten, yleensä pyöreiden pelimerkkien järjestäminen ja liikuttelu määrättyjen sääntöjen mukaan (kts. weiqi, xiangqi). Usein pelimerkkien toiselle puolelle on kaiverrettu ja maalattu tarvittavat symbolit. Lingqi pohjaa yijing-ennustamisen periaatteisiin.

Ennustamiseen käytetään kahtatoista kiekkoa. Kukin niistä on merkitty yhdellä kolmesta kirjainmerkistä, jotka symbolisoivat "kolmea aarretta": taivas, maa ja ihminen.

* 4 kpl. 上 (shàng - ylhäällä), joka edustaa taivasta (天 tiān)
* 4 kpl. 下 (xià - alhaalla), joka edustaa maata (地 dì)
* 4 kpl. 中 (zhōng - keskellä), joka edustaa ihmistä (人 rén)

Pelimerkit heitetään alustalle. Ne merkit, joiden kirjainmerkki on näkyvissä, järjestetään kolmeen riviin:

* 上-merkit ylimpään taivaan riviin;
* 中-merkit keskimmäiseen ihmisen riviin;
* 下-merkit alimpaan maan riviin.

Jokaisessa rivissä voi olla 0-4 merkkiä näkyvissä. Lukumäärillä on yinyang-määreet:

* 1 - nuori yang
* 2 - nuori yin
* 3 - vanha yang
* 4 - vanha yin

Näkyvissä olevien merkkien lukumäärä ja niiden keskinäinen vahvuus sekä yinyang-laatu vaikuttavat ennusteen sisältöön.

Lähteitä
--------

* Ivan Kashiwa: Spirit Tokens of the Ling Qi Jing
* Ralph D. Sawyer and Mei-chün Lee Sawyer: Ling Ch'i Ching, A Classic Chinese Oracle
**Leonard Reinhold Baumgartner** (1. lokakuuta 1874 Elimäki – 3. kesäkuuta 1946 Loviisa) oli suomalainen vuorineuvos ja Stockfors Oy:n pitkäaikainen toimitusjohtaja ja merkittävin osakkeenomistaja.

Sveitsiläistä sukujuurta ollut Leonard Baumgartner käytyään Loviisan reaalikoulun opiskeli ulkomailla Saksassa ja Englannissa, kunnes aloitti vuonna 1896 haminalaisen kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvistin puutavaraliikkeen palveluksessa. Ahlqvistilla Baumgartner työskenteli aina vuoteen 1909, jolloin hänestä tuli Pyhtäällä sijainneen Stockfors Oy:n puuhiomon ja sahan isännöitsijä. Pian Baumgartner alkoi myös hankkia yhtiön osakkeita omistukseensa. Vuonna 1917 Baumgartner oli jo Stockforsin suurin osakkeenomistaja, hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hän omisti yhtiöstä 81 prosenttia vuonna 1920 ja vuonna 1940 jo 99,5 prosenttia. Yritysjohtajana Baumgartner oli rohkea vastuunkantaja, mutta myös varovainen ja kaukonäköinen. Hän jätti Stockforsin toimitusjohtajan tehtävät vuonna 1940 heikentyneen terveytensä takia, mutta toimi käytännössä yrityksen ylimmässä johdossa aina kuolemaansa saakka. Vuorineuvoksen arvon Baumgartner sai vuonna 1929.

Vuonna 1936 Mustion kartano siirtyi Baumgartner-suvulle ja edelleen Stockfors Oy:lle.

Lähteet
-------

* Vesa Määttä: Vuorineuvos Leonard Baumgartner (1874–1946). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑  Muston historiallinen ruukinmiljöö rapistunut.  *Helsingin Sanomat*, 1.4.1984, s. 12. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 11.1.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee mineralogia. Valtiopäivämies Leonard Borgströmistä kertoo artikkeli Johan Leonard Borgström.*
**Johan Henrik Leonard Borgström** (16. toukokuuta 1876 Sipoo – 1. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen mineralogi. 

Borgströmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Georg Borgström ja Hilda Lovisa Charlotta Hagströmer. Maanviljelysneuvokset Erik Borgström ja Nils Borgström olivat hänen veljiään.

Leonard Borgström väitteli tohtoriksi 1903, toimi Helsingin yliopiston mineralogian assistenttina 1897–1918 ja dosenttina vuodesta 1906 sekä ylimääräisenä professorina 1918–1946. Hän oli Suomen valtiongeologi vuodesta 1900. Vuosina 1904–1905 hän oli Kanadassa Kingstonin yliopistossa mineralogian opettajana. Hän tutki meteoriitteja, kristallografiaa ja mineralogiaa ja mineraalien kristallisoitumista sekä määritteli esimerkiksi skapoliitin kemiallisen koostumuksen.

Borgström omisti Sipoossa Majvikin kartanon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leonard Borgström. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Nils Borgström *Biografiasampo*. Viitattu 14.4.2022.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1381

Aiheesta muualla
----------------

* Borgström, Leonard hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Helsingin yliopiston virkamiehet, haku alas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lännensyyskorento** (*Sympetrum striolatum*) on syyskorentoihin kuuluva sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naaras
Nuori koiras
Lännensyyskorento on ulkonäöltään sekoitettavissa erityisen helposti punasyyskorentoon. Siitä eroavia piirteitä ovat naaraan vain vähän takaruumiista ulkoneva sukuaukon suojus, koiraan sukupuolielimien etupuolen väkäsen pitkä ja ohut muoto, otsan mustan kuvion epäselvyys ja lähes täysin tummat reidet. Koiraalla on takaruumiin 7.–9. jaokkeiden sivupinnoilla voimakkaan tumma kuviointi.

Väriltään aikuiset koiraat ovat tyypillisesti punaisia ja nuoret keltaisia. Naaraiden yleisin väri on keltainen, mutta punaiset yksilöt ovat yleisiä. Aikaisemmin omana lajinaan pidetty *nigrescens*-värimuoto on lännensyyskorennon tavallista tummempi värimuoto. Suomalaiset lännensyyskorennot ovat tummine kuvioineen enemmän *nigrescens*-muodon kuin tavallisen värimuodon kaltaisia.

Lännensyyskorennon takaruumiin pituus on 24–28 mm ja takasiiven pituus 25–30 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Lännensyyskorentoa tavataan yleisenä melkein koko Euroopassa, paitsi pohjoisessa, Pohjois-Afrikassa Välimeren rannikoilla ja Aasiassa Japaniin ja Siperian Vladivostokin ja Sahalinin alueelle asti. Suomessa laji elää pääosin Ahvenanmaalla, mutta sitä tavataan myös Hangon rannikolta ja hajanaisia havaintoja on lisäksi Saaristomeren ympäristöstä. Ahvenanmaalla lännensyyskorento on yleinen ja runsas, mutta laji puuttuu kokonaan Suomen sisämaasta. Helsingin rannikolla Viikissä havaittiin lännensyyskorentoja poikkeuksellisesti vuonna 2011, minkä lisäksi laji on havaittu Raaseporin Tammisaaressa.

Lännensyyskorentoa tavataan merenlahdilla ja niiden lähistöjen lammilla, joissa on paljon kasvillisuutta.

Elintavat
---------

Lajin lentoaika on heinäkuun puolestavälistä lokakuulle. Päälentoaika on elokuun alusta syyskuun loppupuolelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Clausnitzer, V.: *Sympetrum striolatum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.9.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Punasyyskorento – *Sympetrum vulgatum* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 174–175. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.
4. ↑  Pynnönen, P.: *Vanhankaupunginlahden sudenkorentoselvitys 2012*, s. 22. Helsingin ympäristökeskus, 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Lännensyyskorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1548239
* Wikispecies: Sympetrum striolatum
* BioLib: 1671
* BOLD: 103989
* CoL: 7B6VS
* EoL: 2867623
* EPPO: SYMEST
* EUNIS: 241345
* Fauna Europaea: 214409
* Fauna Europaea (new): fccdde5f-494c-4760-aab2-fe0423c63e1f
* GBIF: 1428345
* iNaturalist: 55625
* IRMNG: 10353649
* IUCN: 158685
* NBN: NBNSYS0000005645
* NCBI: 6969

 |

 |
**Gustav Adolf Donner** (6. marraskuuta 1902 Nürnberg, Saksa – 26. helmikuuta 1940 Yläsommee, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen historioitsija.

Donnerin vanhemmat olivat filosofian tohtori Joakim Otto Evert Donner ja Emilia Maria Matilda Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi Djursholmin yhteiskoulusta Ruotsissa 1921 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1925, maisteriksi 1927, lisensiaatiksi 1929 ja tohtoriksi 1932. Ulkomaan opintomatkoja Donner teki Saksaan ja Italiaan 1927, Tallinnaan 1929, 1930 ja 1931, Saksaan, Ranskaan ja Italiaan 1931 ja Italiaan 1932.

Donner toimi Åbo Akademin yleisen historian dosenttina 1932–1940. Hän työskenteli johtajana Wilh. Bensow Oy:ssä vuodesta 1935 alkaen. Donner oli 1932–1935 Finlands svenska studentkårers förbundin puheenjohtaja ja 1931–1935 Arbetets vänner-yhdistyksen puheenjohtaja.

Donner hankki 1930-luvun lopulla enemmistön Oy Strengberg Ab:sta Ab Atla -yhtiönsä kautta.

Reservin vänrikki Donner, joka oli suorittanut asevelvollisuutensa 1925-1926, toimi talvisodassa ensin Koivistolla KTP 4:n joukkueenjohtajana ja sitten JR 10:ssä komppanianpäällikkönä. Hän kaatui 25. helmikuuta 1940 Yläsommeella saatuaan kranaatin sirpaleen päähänsä.

Donner harrasti yleisurheilua, jossa hän sai 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 1925 Helsingin IFK:n joukkueessa SM-kultaa Suomen-ennätysajalla.

Teoksia
-------

* *Das Kaisermanifest an die ostbaltischen Völker vom März 1224*. 1928
* *Castrum Bragantium*. Estratto dall'Archivo storico italiano. Serie VII; vol. XI: 1. Leo S. Olschki, Firenze 1929
* *Kardinal Wilhelm von Sabina, bischof von Modena 1222-1234 : Päpstlicher legat in den nordischen ländern*, väitöskirja.Commentationes humanarum litterarum 2, 5. Finska vetenskapssocieteten, Helsingfors 1929
* *Kampen om Fresearvet: processmakare och våldsmän i Norden under 1400-talet*. Schildt, Helsingfors 1930
* *Striden om arvet efter köpmannen Jakob Frese, 1455-1510*. Schildt, Helsingfors 1930

Lähteet
-------

* Helsingin yliopiston kaatuneet 1939-1945 matrikkeli, osa A-J. PDF.
* Gustaf Adolf Donner. Geni.com.

### Viitteet

1. 1 2  Anon.: *Isänmaan puolesta. Talvisodassa 1939-1940 kaatuneiden upseereiden elämäkerrasto*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1949.  Sivu 49.
2. ↑  Oy Rettig Ab — Osakehistoria *porssitieto.fi*.  undefined. Viitattu 20.4.2019.
3. ↑  Gustaf-Adolf Donner Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lännensarja** oli suomalainen kioskikirjallisuuteen lukeutuva lännenlukemisto, jota julkaistiin vuosina 1954–1991. Lännensarja oli ainakin julkaisumäärässä mitattuna suosituin kioskilänkkäri. Lehteä ilmestyi kaikkiaan 450 numeroa. Vuonna 1954 Lännensarjaa ilmestyi kuusi numeroa, ja siitä eteenpäin lehti ilmestyi kerran kuukaudessa.

Lännensarjan tarinoista vastasivat monet kirjailijat, ja tarinoiden taso vaihteli. Lehdessä julkaistiin englantilaisessa Western Libraryssa ilmestyneiden amerikkalaisten pulp-länkkärien käännöksiä. Mukana oli esim. sellaisia kirjailijoita kuin Max Brand (salanimellä *George Owen Baxter*), Stone Cody, Clarence E. Mulford ja Norman A. Fox. Joukkoon mahtui myös monia brittikirjailijoita, kuten James Marshal ja John Hunter. 1960-luvun alusta lähtien Lännensarjassa alkoi ilmestyä yhä enemmän australialaisten kirjoittajien tekstejä. Heistä tuotteliaimpia olivat Desmond Robert Dunn (salanimillä *Shad Denver*, *Gunn Halliday*, *Matt Cregan*, *Walt Renwick*, *Brett Iverson* ja *Adam Brady*) ja Paul Wheelahan (salanimillä *Emerson Dodge*, *Ben Jefferson* ja *Brett McKinley*).

Lähteet
-------

1. ↑  Kivimäki, Miikka: Lännensarja *Perunamaa*. Viitattu 27.8.2019.
2. ↑  Nummelin, Juri: *Kuudestilaukeavat. Amerikkalaisia länkkäripokkareita suomeksi*, s. 24. BTJ Kirjastopalvelu Oy, 2004.
3. ↑  Kivimäki, Miikka: Kirjailijat *Perunamaa*. Viitattu 30.8.2019.
**Henricus Coenradus Nicolaas "Hein" Vergeer** (s. 2. toukokuuta 1961 Reeuwijk, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen pikaluistelun maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 180 cm.

Vergeer voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa 1985 ja Inzellissä 1986 sekä sijoittui kymmenenneksi Heerenveenissä 1987. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Eskilstunassa 1985 ja Oslossa 1986, sai pronssia Trondheimissa 1987 ja sijoittui viidenneksi Den Haagissa 1988. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs Heerenveenissä 1985 ja kymmenes Helsingissä 1983.

Vergeer sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 1 000 metrillä kymmenenneksi, 1 500 metrillä 12:nneksi ja 500 metrillä 13:nneksi, Calgaryssa 1988 hän oli 1 000 metrillä viidestoista.

Vergeer sijoittui 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1986–1987. Hän voitti maailmancupin osakilpailun 1 500 metrillä Utrechtissa joulukuussa 1985, Innsbruckissa tammikuussa 1987 ja Inzellissä maaliskuussa 1987.

Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1984 ja 1985, yleisluistelussa 1986 ja 1987 sekä 5 000 metrillä 1987. Hän paransi Alankomaiden ennätystä 1 500 metrillä kolme kertaa sekä 5 000 metrillä ja yleisluistelussa kerran.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 37,79 | Heerenveen | 14. helmikuuta 1987 |
| **1 000 m**  | 1.14,62 | Calgary | 18. helmikuuta 1988 |
| **1 500 m** | 1.53,88 | Heerenveen | 21. maaliskuuta 1987 |
| **3 000 m** | 4.01,21 | Heerenveen | 19. maaliskuuta 1987 |
| **5 000 m** | 6.54,91 | Inzell | 15. helmikuuta 1986 |
| **10 000 m** | 14.39,05 | Inzell | 16. helmikuuta 1986 |

Lähteet
-------

1. ↑  Hein Vergeer *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hein Vergeer *SchaatsStatistieken.nl*.  11.1.2014.  (hollanniksi)
3. ↑  Hein Vergeer *Jakub Majerski's speedskating database*.  11.1.2014.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Palkkatila** eli **palkkatalo** oli Suomessa valtion tai jonkin kaupungin virkamiehen palkan osana ollut luontoisetu, jossa tälle luovutettiin asumista tai maanviljelyä varten työnantajan omistama maatila. Aikoinaan valtion omistamia kruununluontoisia tiloja annettiin yliopiston ja oppikoulujen opettajien sekä virkamiesten hallittaviksi heidän palkkojensa parantamiseksi. He saivat myös tilojen verot. Virkamiesten palkkauksessa siirryttiin 1800-luvulta alkaen rahapalkan käyttöön ja samalla luovuttiin palkkatiloista. Palkkatilaa vastaava etu korvattiin tällöin rahana. Palkkatilat peruutettiin omistajalleen ja niitä alettiin vuokrata yksityisille henkilöille samoilla ehdoilla kuin kuninkaankartanoita ja sotilaiden virkataloja. Palkkatiloista luopumisen jälkeenkin virkamiesten palkkaetuna on käytetty asuntoa.

Katso myös
----------

* Prebenda

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 6, palsta 875, hakusana palkkatila. Helsinki: Otava, 1963.
2. 1 2  *Iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 939, hakusana palkkatila. Helsinki: Otava, 1935.
**Antti Ilvos** (17. heinäkuuta 1905 Heinola – 5. tammikuuta 1959 Sysmä) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä. Hän näytteli nimiosan vanhimmassa kokonaan säilyneessä suomalaisessa draamaelokuvassa, *Ollin oppivuodet*, vuonna 1920.

Ura
---

Ilvoksen virallinen nimi oli vuoteen 1935 Anders Fredrik Idström. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Karl Wilhelm Idström ja Selma Lind. Ilvos suoritti Suomen Näyttämöopiston ja aloitti näyttelijän uransa Kaarlo Aarnin kiertueessa 1928. Sen jälkeen hän näytteli Kansan näyttämön riveissä.

Ilvos näytteli yleensä koomisia rooleja. Hänen tehtäviään olivat muun muassa Hugo (näytelmässä *Espanjatar*), Karol Basilesk (*Bojarimorsian*), Toni Slumberger (*Sirkusprinsessa*) ja parooni (*XYZ*).

Ilvos oli näytellyt jo 1920-luvun alussa muutamia poikarooleja Suomen Kansallisteatterissa, kuten Leenan-Kallen *Nummisuutareissa*.

Ilvos näytteli vuonna 1920 nimiroolin Teuvo Puron mykkäelokuvassa *Ollin oppivuodet*. Vuosina 1937–1942 Ilvos toimi järjestäjänä useassa elokuvatuotannossa, joista useimmat ovat Valentin Vaalan ohjaamia.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2  Antti Ilvos Elonetissä.
2. ↑  Lauri Piispa ja Jorma Junttila: Suomalainen elokuvatuotanto 1919–1929 *Elonet*.  2013. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 11.5.2020.
3. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 98
4. ↑  Idström Antti *Ilona*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 4.5.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |