recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pema Khandu** (s. 21. elokuuta 1979) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Arunachal Pradeshin osavaltion pääministerinä vuodesta 2016. Hänen isänsä oli Arunachal Pradeshin pääministeri Dorjee Khandu, joka kuoli helikopterionnettomuudessa vuonna 2011 kesken virkakautensa. Pema Khandu äänestettiin samana vuonna osavaltioparlamenttiin Mukton vaalipiiristä, joka vapautui hänen isänsä kuoltua. Hän edusti kongressipuoluetta tullessaan valituksi osavaltiopääministeriksi vuonna 2016. Saman vuoden syyskuussa hän kuitenkin vaihtoi puoluetta ja siirtyi 43 kongressipuolueen lainsäätäjän kanssa Arunachalin kansanpuolueeseen. Hän perusteli puolueenvaihtoa tarpeella pitää hyvät välit Intian hallitukseen, joka olisi vaikeutunut jos he olisivat jatkaneet kongressipuolueen jäseninä hallituksen kuuluessa Intian kansanpuolueeseen (BJP). Vuodenvaihteessa osavaltion hallinta siirtyi BJP:lle, kun Khandu riitautui puolueensa kanssa ja siirtyi 33 lainsäätäjän kanssa BJP:n jäseneksi.

Khandu valittiin jatkokaudelle vuoden 2019 osavaltiovaaleissa BJP:n ehdokkaana. Osavaltiopääministerinä hän on väittänyt Arunachal Pradeshin suurimman ongelman olevan huonot kulku- ja viestintäyhteydet. Hänen mukaansa osavaltio oli myös lähentynyt Intian hallitusta BJP:n ansiosta. Hän myös kehui pääministeri Narendra Modin vierailleen osavaltiossa kahdesti vuonna 2014 samalla kun aikaisemmat pääministerit vierailivat neljästi vuosina 1987–2013. Pääministerin lisäksi osavaltio oli saanut enemmän huomiota ministereiltä. Hän on myös käsitellyt Arunachal Pradeshin uhanalaisten kielten kuolemista uhkana paikalliselle kulttuurille. Osana kielivalistuskampanjaansa hän julkaisi kirjan uhanalaisesta tangamin kielestä.

Khandu kuuluu monpa-heimoon. Hänellä on kaksi poikaa ja tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile of Hon’ble Chief Minister *lohit.nic.in*. Viitattu 26.11.2020.
2. ↑  Who is Pema Khandu? All you need to know about the next Arunachal Pradesh CM *Firstpost*.  16.7.2016. Viitattu 26.11.2020.
3. ↑  Pema Khandu Justifies Decision To Join Peoples' Party of Arunachal *NDTV*.  16.9.2016. Viitattu 26.11.2020.
4. ↑  Parashar, Utpal: BJP takes another Northeast state as Arunachal CM Khandu joins BJP with 33 MLAs *Hindustan Times*.  1.1.2017. Viitattu 26.11.2020.
5. ↑  Karmakar, Sumir: Pema Khandu to head Arunachal’s first elected BJP govt *Deccan Herald*.  27.5.2019. Viitattu 26.11.2020.
6. ↑  Arunachal Pradesh will always remain a part of India: Pema Khandu *India Today*.  6.10.2018. Viitattu 26.11.2020.
7. ↑  Book on Tangam language of Arunachal Pradesh released by CM Pema Khandu *Northeast Today*.  6.7.2020. Viitattu 26.11.2020.
8. ↑  Meet Pema Khandu: India’s youngest Chief Minister *The Hindu*.  17.7.2016. Viitattu 26.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pema Khandu** Wikimedia Commonsissa
**Peltosänkiö** (*Odontites vernus*) on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon, sänkiöiden (*Odontites*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ruohovartinen, yksivuotinen ja matalakasvuinen kasvilaji. Peltosänkiö muistuttaa paljolti punasänkiötä (*Odontites vulgaris*) ja lajit luetaan joskus yhdeksi lajiksi. Lajit eroavat toisistaan varren haaraisuuden sekä lehtien ja kukinnon ulkonäön perusteella. Suolasänkiö (*Odontites litoralis*) eroaa peltosänkiöstä kukkien ulkonäön ja kasvupaikkojensa perusteella.

Peltosänkiö voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi. Varsi on joko kokonaan haaraton tai yläosastaan muutamaan kertaan haaroittunut. Haarat ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat puikeita ja leveimmillään lähellä tyveä. Peltosänkiön kukinto on varren päässä oleva yksipuoleinen, tähkää muistuttava terttu. Kukintojen alimmat kukat ovat melko matalalla; kukinto alkaa seitsemännestä–yhdeksännestä nivelestä. Kukkien teriö on vaaleanpunainen sekä hienokarvainen, ja jokaisessa kukassa on yksi emi, jonka vartalo on kukan ylähuulta pidempi. Verhiön liuskat ovat kapeita, teräväkärkisiä ja suunnilleen hedelmän pituisia. Peltosänkiö kukkii kesä–heinäkuussa.

Peltosänkiö kasvaa erilaisilla kulttuurivaikutteisilla kasvupaikoilla. Usein sitä tavataan ruispelloilta ja joutomailta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Åkerrödtoppa (*Odontites vernus*) *Den virtuella floran*.  1999. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 3.4.2018. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Peltosänkiö (*Odontites vernus*)
* Kasviatlas 2018: Peltosänkiön (*Odontites vernus*) levinneisyys Suomessa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q159924
* Wikispecies: Odontites vernus
* APDB: 238168
* BioLib: 40913
* CoL: 48P4N
* EoL: 486640
* EUNIS: 4566
* GBIF: 5415025
* GRIN: 448380
* iNaturalist: 165772
* IPNI: 806460-1
* IRMNG: 10207344
* ISC: 115849
* ITIS: 503989
* MichiganFlora: 1867
* NatureServe: 2.158525
* NBN: NBNSYS0000004164
* NCBI: 644195
* Open Tree of Life: 454090
* PFI: 4963
* Plant List: tro-29200353
* PLANTS: ODVE
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:806460-1
* Tropicos: 29200353
* WFO: wfo-0001136632

 |

 |
**Aapeli Häyrinen** (14. huhtikuuta 1888 Joroinen – 23. huhtikuuta 1949) oli suomalainen toimitusjohtaja.

Aapeli Häyrinen aloitti jo nuorena liikealalla ja toimi useita vuosia eri liikkeissä apulaisena. Hän oli 10 vuotta kauppiaana Savonlinnassa ja muodosti sitten omistamansa liikkeen *A. Häyrinen Osakeyhtiö* -nimiseksi yhtiöksi toimien sitten yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Häyrinen oli mukana perustamassa useita eri yrityksiä (Alanne ja Kumpp. Oy Viipurissa, Kauppa Oy Helsingissä, Joensuun Kauppa Oy Joensuussa, Tampereen Tukkuliike Oy Tampereella ja Kupittaan Savi Oy Turussa) ja kuului niiden johtokuntiin. Häyrinen oli myös Ilmakosken Villatavaratehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Hän perusti Lahteen Kutomo ja Neulomo Oy -nimisen villa- ja silkkikutomon ja alusvaatetehtaan ja toimi sen toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Lahden Verkatehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1941 Häyrinen perusti vielä Lahteen Kooen Oy -nimisen lyhyttavarain tukkuliikkeen.

Häyrinen kuului useisiin liikeapulais- ja liikemiesyhdistykseen ja hän oli Savonlinnan Liikemiesyhdistyksen kunniajäsen. 

Aapeli Häyrinen on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Billion Graves : Aapeli Häyrinen
2. 1 2 3  50-vuotias. Johtaja Aapeli Häyrinen, Helsingin Sanomat, 14.04.1938, nro 101, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Kooen Oy, Pörssitieto G. Kock
**Flavia de Luce** on kanadalaisen Alan Bradleyn kirjoittaman salapoliisisarjan päähenkilö. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran teoksessa *Piiraan maku makea*. 

Flavian tarina alkaa vuodesta 1950, jolloin hän on 11-vuotias. Hän asuu isänsä ja siskojensa kanssa Buckshaw’n kartanossa englantilaisessa pikkukylässä nimeltä Bishop’s Lacey. Hän on hyvin taitava harrastelijakemisti, jota kiinnostavat erityisesti myrkyt. Kartanossa on edesmenneen Tarquin-enon laboratorio, jossa Flavia tekee kokeitaan. Ensimmäisen kerran hän ratkaisee murhan, kun kartanon pihamaalta löytyy ruumis.

Perhe ja koti
-------------

Perheen äiti Harriet on kuollut kiipeilyonnettomuudessa Flavian ollessa vuoden vanha. Flavialla on kaksi isosiskoa, Ophelia (17) ja Daphne (13). Ophelia on kiinnostunut lähinnä ulkonäöstään, ja Daphne puolestaan uppoutuu kirjoihin. Ophelia on tytöistä ainoa, jolla on omia muistoja äidistä, minkä vuoksi Flavia on hänelle kateellinen. Siskot kiusaavat usein Flaviaa. Tyttöjen isä on intohimoinen filatelisti, joka viettää suurimman osan ajasta postimerkkiensä parissa.

Kartanossa asuu perheen lisäksi Arthur Dogger. Hän on pelastanut kartanon isännän hengen sodassa. Dogger on palkattu alun perin kamaripalvelijaksi, mutta hän on siirtynyt pääasiassa puutarhuriksi. Hän on ollut toisen maailmansodan aikana japanilaisten sotavankina ja kärsii posttraumaattisesta stressistä, mikä aiheuttaa toisinaan poissaolokohtauksia ja muistikatkoksia.

Doggerin lisäksi kartanossa työskentelee rouva Mullet kodinhoitajana ja kokkina. Rouva Mulletin laittamat jälkiruoat ovat tosin sellaisia, että ne on parempi jättää syömättä. Rouvalle jääkin usein runsain määrin tähteitä miehelleen kotiin vietäväksi.
**Vaasan marssi** (ruots. *Vasa marsch*) on kahden nykymaakunnan eli Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnan maakuntalaulu. Sen ruotsinkieliset sanat on kirjoittanut Zacharias Topelius ja laulun säveltänyt Karl Collan. Suomenkieliset sanat on tehnyt Alpo Noponen.

Alkuperä
--------

Vaasan marssi kirjoitettiin ja sävellettiin tilaus­työnä Vaasan ruotsin­kielisen lukion, Wasa Gymnasietin oppilaiden pyynnöstä, ja sen nimikin oli alun perin *Wasa Gymnasisters sång*. Kun vanha koulurakennus paloi Vaasan palossa vuonna 1852, koulu joutui toimimaan useita vuosia kaupungin ulko­puolella, kunnes uusi koulutalo valmistui vuonna 1863. Uuden koulutalon avajaisiin oppilaat aikoivat tilata juhlarunon ensin Runebergiltä, joka kuitenkaan ei mielellään kirjoittanut runoja tilaus­töinä, ja niinpä hänen ehdotuksestaan runo tilattiin Topeliukselta. Samana vuonna lukiolaiset pyysivät Karl Collania säveltämään laulun. Laulun sanat julkaistiin Pohjalaisen Osakunnan *Joukahainen*-julkaisussa vuonna 1864, ja myös sävelmä julkaistiin samana vuonna nimellä *Wasa marsch*. Seuraavina vuosina marssi tuli varsin suosituksi, ja se esiintyi muun muassa monissa kvartettilaulukokoelmissa. Sitä laulettiin vain ruotsiksi, kunnes Alpo Noponen suomensi sen vuonna 1898. Tämän jälkeen sitä alettiin laulaa myös suomen­kielisissä kouluissa, ja vähitellen se vakiintui Etelä-Pohjanmaan maakunta­lauluksi.

Sanat
-----

1. Miss' laaja aukee Pohjanmaa,   

veet merten virtain vaahtoaa,   

me siellä maassa hallojen   

niin kasvoimme kuin kuuset sen:   

Ei niitä sää voi säikyttää,   

ei kuihtumaan saa talvetkaan  

|: ei puute, kurjuus korpimaan, :|  

ei kuihtumaan saa talvetkaan   

ei puute kurjuus korpimaan.   

2. Kuin aallot järvein tuhanten   

käy rannoillamme yhtehen,   

niin liittohon myös meidät saa   

sun nimes', kallis synnyinmaa.   

Jos vainomies sun sulkis ties,   

niin kuolemaan me taistellaan  

|: kuin Vaasan urhot ainiaan, :|  

niin kuolemaan me taistellaan   

kuin Vaasan urhot ainiaan.   

3. Et turvatta, sa Suomi jää,  

on vankka pohjas ranta tää,  

ja muuris meidän olla suo,  

jot' eivät myrskyt maahan luo.  

Pois unteluus ja hervakkuus!  

Niin onnehen maan pohjoisen  

|: vie kunto, työ sen poikien, :|  

niin onnehen maan pohjoisen  

vie kunto työ sen poikien.

Lähteet
-------

1. ↑  Reijo Pajamo: "Miss' laaja aukee Pohjanmaa – Vaasan marssi", *Koulun laulutunnilla*, s. 29–31. REPALE-kustannus, 2013. ISBN 979-0-9001698-0-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Karl Collan - Vaasan marssi YouTube
* Vaasan marssi Juha Nuotion kotisivut
* Vaasan marssi (äänitetty 1928) Kansalliskirjasto / Raita.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Vaasan marssi***
**Vaasan rykmentin 2. pataljoona** oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Yrjö Väinönheimo, myöh. jääkärikapteeni Vilho Lindén.

Joukko-osastot
--------------

* **5. komppania**

Päällikkö: jääkäriluutnantti Viljo Laakso (10. huhtikuuta alkaen).

* **6. komppania**

Päällikkö: C. Carlsson.

**Ryhmänjohtajat**: jääkärivääpeli Jalmari Pehkonen.
* **7. komppania**

Päällikkö: jääkärijääkäriluutnantti Lahja Oksanen (8. huhtikuuta alkaen), jääkäriluutnantti Juho Komonen.

* **8. Konekiväärikomppania**

Päällikkö: jääkäriluutnantti Emil Vähäpassi.

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
----------------------------------------

Adjutanttina jääkärivääpeli Onni Vuorisalo (palveli aikaisemmin Hämeen ryhmän Mäntän pataljoonassa)

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
**Minekaze** (jap. 峯風) oli keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Minekaze-luokka*
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1918. Alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1920.

Palvelus
--------

Aluksen polttoainevarastoja supistettiin 1937-1938 275 tonniin. Lisäksi aluksen runkoa vahvistettiin ja savuhormeihin lisättiin huput.

Vuonna 1941 alus oli Chinkain vartioalueella päällikkönään Wakasugi Jiichi. Alus lähti 5. lokakuuta Chinkaista sukellusveneidentorjuntapartioon Korean ja Japanin välille. Alus siirrettiin 10. huhtikuuta 1942 Sasebon laivastoalueelle, jossa se oli partio- ja saattuetehtävissä. Wakasugi luovutti 25. heinäkuuta aluksen päällikkyyden Gogo Moriolle. Alus lähti 25. syyskuuta Sasebosta saattueetta suojaten Saipanille, Trukiin ja Rabauliin. Alus palasi 12. marraskuuta Saseboon täydennettäväksi ja huollettavaksi. Alus lähti 27. marraskuuta partiomatkalle Itä-Kiinan merelle, mistä se palasi korjauksia varten Saseboon 1. joulukuuta.

Alus lähti 11. huhtikuuta 1943 partiomatkalle Itä-Kiinan merelle. Gogo luovutti aluksen päällikkyyden 18. toukokuuta Imaizumi Masajirolle. Alus liitettiin 1. helmikuuta 1944 saattajavoimien 1. saattajadivisioonaan. Alus lähti 5. helmikuuta Mojista suojaten saattuetta. Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen *USS Pogy* laukaisema torpedo osui 10. helmikuuta *Minekazeen* 85 mailia Formosalta pohjoiskoilliseen. Aluksen upotessa sai surmansa 99 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö Imaizumi. Alus poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minekaze (1919)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 188
2. ↑  Jentschura, Hansgeorg et al s. 141
3. ↑  Whitley, M. J. s. 189
4. 1 2  combinedfleet.com

*Minekaze*-luokan hävittäjät
*Minekaze* · *Sawakaze* · *Okikaze* · *Shimakaze* · *Nadakaze* · *Yakaze* · *Hakaze* · *Shiokaze* · *Akikaze* · *Yūkaze* · *Tachikaze* · *Hokaze* · *Nokaze* · *Namikaze* · *Numakaze*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Momi-luokka · Seuraaja: Kamikaze-luokka (1922) |
**Syrtinlahden ensimmäinen välikohtaus** oli 19. elokuuta 1981 Syrtinlahdella sattunut ilmataistelu, jossa kaksi libyalaista Su-22 -hävittäjää ampui epäonnistuneesti kahta yhdysvaltalaista F-14 Tomcat -hävittäjää kohti, minkä jälkeen tulivat itse alasammutuiksi. Kaksi muuta välikohtausta samalla alueella tapahtuivat vuosina 1986 ja 1989.

Tausta
------

Libya oli vaatinut koko Syrtinlahtea omiksi aluevesikseen vuonna 1973. Yhdysvallat piti lahtea kansainvälisenä merialueena ja suorittivat siellä vapaata merenkulkua turvaavia operaatioita. Maiden jännitteet kiristyivät useissa kohtaamisissa lahden alueella. Operaatiot lisääntyivät Ronald Reaganin tultua Yhdysvaltain presidentiksi, ja hän määräsi elokuussa 1981 Yhdysvaltain laivaston aluksia kiistellylle alueelle. Niiden joukossa oli lentotukialukset USS Forrestal ja USS Nimitz.

Aamulla 18. elokuuta 1981 libyalaisia hävittäjiä lähestyi useampaan kertaan lentotukialuksia kohti, mutta yhdysvaltalaiset hätistelivät ne omilla hävittäjillään pois.

Taistelu
--------

19. elokuuta kaksi F-14 Tomcat -hävittäjää suorittivat lahden yllä valvontalentoa lentotukialuksilta, kun E-2C -valvontalentokone ilmoitti kahdesta lähestyvästä libyalaishävittäjistä. Tomcatit ohjattiin torjumaan ne. Juuri, kun hävittäjät kohtasivat, ampui libyalaiskone ohjuksen yhdysvaltalaista kohti, muttei osunut. Tomcatit kääntyivät perään kysyen lupaa itsensä puolustamiseen. He saivat luvan ampua takaisin ja jonkin ajan lentelyn jälkeen kummatkin libyalaiset pudotettiin Aim-9 Sidewinder -ohjuksilla. Niiden lentäjät pelastuivat heittoistuimilla, ja pelastettiin myöhemmin vedestä omien joukkojen helikopteriin.

Lähteet
-------

1. ↑  The Gulf of Sidra Incident: A Legal Perspective *U.S. Naval Institute*.  1.1.1982. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Libya Maritime claims - Geography *www.indexmundi.com*. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Bernard Gwertzman, Special To the New York Times: U.S. REPORTS SHOOTING DOWN 2 LIBYA JETS THAT ATTACKED F-14'S OVER MEDITERRANE *The New York Times*.  20.8.1981. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gulf of Sidra incident (1981)
Olympialaisten pelisalia
**40. shakkiolympialaiset** käytiin 27. elokuuta – 10. syyskuuta 2012 Istanbulissa, Turkissa. Yleiseen sarjaan osallistui 157 joukkuetta ja naisten sarjaan 127 joukkuetta.

Yleisessä sarjassa kultaa sai Armenian joukkue. Hopeaa sai Venäjä ja pronssia Ukraina. Naisten sarjassa kultaa sai Venäjä, hopeaa Kiina ja pronssia Ukraina. Suomen joukkue sijoittui yleisessä sarjassa sijalle 74.

Suomen joukkue
--------------

| Titteli | Nimi | Elo |
| --- | --- | --- |
| SM | Tomi Nybäck | 2638 |
| KvM | Mika Karttunen | 2448 |
| KvM | Mikael Agopov | 2429 |
| FM | Vilka Sipilä | 2431 |
| FM | Daniel Ebeling | 2350 |

Lopputulokset
-------------

### Yleinen sarja

| Sijoitus | Joukkue | Voitettuja otteluita | Tasan päättyneitä otteluita | Hävittyjä otteluita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kultaa | Armenia Armenia | 9 | 1 | 1 |
| Hopeaa | Venäjä Venäjä | 9 | 1 | 1 |
| Pronssia | Ukraina Ukraina | 9 | 0 | 2 |
| Neljäs | Kiina Kiina | 8 | 1 | 2 |
| Viides | Yhdysvallat Yhdysvallat | 7 | 3 | 1 |
| Kuudes | Alankomaat Alankomaat | 8 | 0 | 3 |
| Seitsemäs | Vietnam Vietnam | 6 | 4 | 1 |
| Kahdeksas | Romania Romania | 8 | 0 | 3 |
| Yhdeksäs | Unkari Unkari | 7 | 1 | 3 |
| Kymmenes | Azerbaidžan Azerbaidžan | 6 | 3 | 2 |

Lähteet
-------

* Istanbul 2012 World Chess Olympiad - Results Page (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Shakkiolympialaiset
1927 · 
1928 · 
1930 · 
1931 · 
1933 · 
1935 · 
1937 · 
1939 · 
1950 · 
1952 · 
1954 · 
1956 · 
1958 · 
1960 · 
1962 · 
1964 · 
1966 · 
1968 · 
1970 · 
1972 · 
1974 · 
1976 · 
1978 · 
1980 · 
1982 · 
1984 · 
1986 · 
1988 · 
1990 · 
1992 · 
1994 · 
1996 · 
1998 · 
2000 · 
2002 · 
2004 · 
2006 · 
2008 · 
2010 · 
2012 · 
2014 · 
2016 · 
2018 · 
2022
**Ken Naganuma** (jap. 長沼 健; 5. syyskuuta 1930 Hiroshima, Japani - 2. kesäkuuta 2008) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Naganuma edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1954-1961. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1956.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1954 | 2 | 1 |
| 1955 | 0 | 0 |
| 1956 | 0 | 0 |
| 1957 | 0 | 0 |
| 1958 | 1 | 0 |
| 1959 | 0 | 0 |
| 1960 | 0 | 0 |
| 1961 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 4 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Furukawa |
Hiraki |
Iwabuchi |
Kawamoto |
Kitaguchi |
Kobayashi |
Mimura |
Naganuma |
Ōmura |
Ozawa |
Satō |
Shimomura |
Takabayashi |
Takamori |
Tokita |
Uchino |
Yaegashi |
Valmentaja Takenokoshi

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma

JapaniJapanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Sasaki (1921) • Nishida (1923) • Yamada (1925) • Suzuki (1930) • Takenokoshi (1934) • Suzuki (1936) • Takenokoshi (1938–40) • Kudō (1942) • Ninomiya (1951) • Takenokoshi (1951–56) • Takahashi (1957) • Kawamoto (1958) • Takenokoshi (1958–59) • Takahashi (1960–62) • Naganuma (1962–69) • Okano (1970–71) • Naganuma (1972–76) • Ninomiya (1976–78) • Shimomura (1979–80) • Watanabe (1980) • Kawabuchi (1980–81) • Mori (1981–85) • Ishii (1986–87) • Yokoyama (1988–91) • Ooft (1992–93) • Falcão (1994) • Kamo (1994–97) • Okada (1997–98) • Troussier (1998–02) • Zico (2002–06) • Osim (2006–07) • Okada (2007–10) • Hara (2010) • Zaccheroni (2010–14) • Aguirre (2014–15) • Halilhodžić (2015–18) • Nishino (2018) • Moriyasu (2018–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Ritikan työväentalo** oli Kemin kaupungin Ritikan kaupunginosassa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Ritikan Työväenjärjestöjen yhdistyksen pääosin talkoilla rakentama työväentalo valmistui 1955.
Talo toimi vuoteen 1988 asti nimellä Ritikan työväentalo.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen, mineriitillä vuorattu huopakattoinen rakennus. Sen sisäseinät on vuorattu lastulevyillä, ja sisäkatto on vuorattu halltexlevyin. Talossa on öljykeskuslämmitys. Talossa on vesi- ja viemäriverkosto. Rakennus sisältää juhlasalin näyttämöineen, ravintolan, keittiön ja eteisen ja WC-tilat. Lisäksi talossa on 2h + keittiön suuruinen asunto, joka on toiminut talonmiehen asuntona. Myöhemmin talo on peruskorjattu 1993.

Toimintaa
---------

Talon ollessa Ritikan työväenjärjestöjen yhdistyksen omistama, talo oli yhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, harjoitettiin nuorisotoimintaa, näytettiin elokuvia, pelattiin bingoa ja järjestettiin urheiluharjoituksia ja tansseja sekä juhlia. Omistajanvaihdoksen jälkeen talo on ollut jalkapalloseura FC-88:n käytössä vuodesta 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. 1 2 3  FC-88 Seurantalo (Tökäri) Seurantalot.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Junioritekniikkatalo mahdollistaa talviharjoittelun *Yle Uutiset*.  15.9.2014. Viitattu 6.3.2023.
**Kuviokotkarausku** (*Aetomylaeus vespertilio*) on kotkarauskuihin kuuluva rustokalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1852.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Kuviokotkarauskun levinneisyysalue käsittää hajanaisia alueita pitkin Kaakkois-Aasian Tyynenmeren rannikkoa Kiinasta ja Taiwanista Indonesian, Malesian ja Filippiinien tietämiltä aina Australian pohjoispuolen vesiin saakka. Sitä on havaittu myös Intian rannikolla, Malediiveillä ja Persianlahdella. Lisäksi lajia elää Mosambikin rannikolla. Laajasta levinneisyysalueesta huolimatta kalaa tavataan vain harvoin.

Kuviokotkarausku elää mannerjalustojen rannikoiden vesissä. Tyypillisesti sen elinaluetta ovat matalat rannikot, mutta niitä on tavattu jopa 110 metrissä. Sen elinalueilla on usein hiekkapohja, mutta niitä on tavattu myös mutaisista jokisuistoista ja koralliriuttojen läheisyydestä.

Käyttäytyminen ja ekologia
--------------------------

Kuviokotkarausku on luonnostaan harvinainen laji, jonka käyttäytymisestä ei tiedetä paljonkaan.

Kuviokotkarausku on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraat synnyttävät yhdestä neljään poikasta. Lajin lisääntymisestä ei tiedetä paljonkaan, mutta sukupolven pituudeksi on arveltu 15 vuotta ja maksimaaliseksi eliniäksi 24 vuotta. Täysi-ikäinen kala voi olla 240 cm leveä.

Käyttö
------

Kuviokotkarauskua käytetään ruokakalana vähäisissä määrin, silloin kun sitä satunnaisesti saadaan saaliiksi. Myös kuviokotkarauskun, kuten muidenkin suurten kotkarauskujen, epäillään joskus päätyvän haineväkeittoon "täytteeksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  White, W.T. & Kyne, P.M.: *Aetomylaeus vespertilio* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-1*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)
2. ↑  Varjo, Markku; Koli, Lauri & Dahlström, Harri: *Maailman kalojen nimet*, s. 14. Suomen Biologian Seura Vanamo, 2004. ISBN 951-9108-13-0.
3. 1 2 3  Smith, W.D. & Bizzarro, J.J: Aetomylaeus vespertilio (Froese, R. & Pauly, D. (toim.)) *FishBase*.  2018. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aetomylaeus vespertilio kuvaus www.shark-references.com sivustolla (englanniksi)
* Australian Museum: Ornate Eagle Ray, Aetomylaeus vespertilio (Bleeker, 1852) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4550289
* ADW: Aetomylaeus\_vespertilio
* AFD: Aetomylaeus\_vespertilio
* BOLD: 72385
* CoL: 65DP4
* FishBase: 12599
* GBIF: 2419252
* iNaturalist: 93465
* IRMNG: 10153133
* ITIS: 564397
* IUCN: 60121
* NCBI: 495822
* uBio: 119366
* WoRMS: 217427

 |

 |
**Boris Valentinovitš Durov** (ven. Бори́с Валенти́нович Ду́ров, 12. maaliskuuta 1937 Slovjansk, Neuvostoliitto (nyk. Ukraina) – 5. huhtikuuta 2007 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 

Valmistuttuaan vuonna 1955 Kazanin sotilaskoulusta Durov jatkoi opiskeluaan Riiassa ilmailuinsinööriksi. Kyseiset opinnot valmistuivat vuonna 1960, mutta Durov vaihtoi pian ammattia ja opiskeli VGIK:ssä*selvennä* elokuva-alaa saaden opintonsa päätökseen vuonna 1967.

Durovin tunnetuin ohjaustyö on vuonna 1979 valmistunut Huumekaapparit (*Piraty XX veka*), neuvostoliittolaisittain harvinaisempi toimintaseikkailu, joka keräsi noin 100 miljoonaa katsojaa. Katsojamäärällä mitaten se oli Neuvostoliiton kaikkien aikojen suosituin elokuva.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhyt elämäkerta *kino-teatr.ru*. Viitattu 21.7.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Lyhyt elämäkerta *russiancinema.ru*. Viitattu 21.7.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Huumekaapparit elokuvasta *kava.fi*. Viitattu 21.7.2012.
4. ↑  Huumekaapparit elokuvan triviatiedot IMDb:ssä *imdb.com*. Viitattu 21.7.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Toivo Kuula sävelsi kappaleen J. L. Runebergin virteen "On Herran templiin tulla" (nyk. Suomen ev. lut.kirkon virsikirjan virsi 196 "On Herran temppelissä").   
[Op. 34b On herran templiin tulla = Hur ljuvt det är att komma 1918 (Johan L. Runeberg, suom. Alpo Noponen)]  
Virsi lisättiin virsikirjaan vuonna 1986. Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 80, "On Herra temppelissään", Niilo Rauhalan 1998 uudistamana.

Rubegernin laulu on ilmestynyt suomeksi *Rauhansäveliä*-kokoelmassa 1894. Laulu tunnetaan kuitenkin Alpo Noposen 1904 tekemänä suomennoksena. Virsikirjaan sen on uudistanut Niilo Rauhala 1984 ja Virsikirjaan se tuli 1986.  
 Alpo Noposen suomennosː

1. On Herran templiin tulla  
suloista lapsenaan;  
siell´ sielut saavat olla  
kuin liljat tarhassaan.  
Ne kääntää katsehensa  
janoisna Herrran päin  
Hän taivaan kastehensa  
suo heitä virkistäin.

2. Siell' yksi Henki liittää 

pyhäksi perheeks ne,

ne puhtain mielin kiittää

ja uhraa Herralle.

Näin rauhan kartanoissa 

kun Herran kiitos soi,

Ken silloin olla poissa,

taa portin jäädä voi?

3. Saan Herran suloisuutta  
mä siellä tuntea,  
rukoilla voimaa uutta  
valittuin joukossa.  
Aarteitaan kyllä tarjoo  
tuo turha maailma,  
ne tyhjät on kuin varjo  
tään riemun rinnalla.

4. Yön teillä kauas harhaan  
en tahdo eksyä.  
Mä tunnen päivän parhaan,  
sit´ aina etsin mä.  
Mä Herran kirkkaudessa  
vaeltaa tahtoisin,  
sen päivän paistehessa  
on rauha runsahin.

Lähteet
-------

1. ↑  196 On Herran temppelissä *virsikirja.fi*. Viitattu 22.10.2020.

Suomen ev. lut. kirkon Virsikirja  
Virsikirja internetissä - 574 On kaunis synnyinmaamme ()
**Lehmivaara** oli kylä Korpiselän kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Soanlahden rajalla Tolvajärveltä Suistamolle vievän maantien varrella noin 24 kilometriä Korpiselän kirkonkylästä kaakkoon. Lehmivaaran naapurikyliä olivat pohjoisessa Kilpijärvi ja Tolvajärvi sekä etelässä Soanlahden puolella Kuikka.

Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Lehmivaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle ja kyläläiset evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 kylä vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät jälleenrakentamaan kotejaan, mutta 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Viipurin lääni, Maanmittaushallituksen toimittama yleiskartta* 1:400 000. (Alkuperäiset karttalehdet E4, E5, F4 ja F5. Piirretty 1904-1913. Korjattu 1939-1942) Maanmittauslaitos ja Topografiakunta, 2003.

Korpiselän kylät
Haukivaara • Hoilola • Hominvaara • Karali • Keskijärvi • Kilpijärvi • Kitilänselkä • Kokkari • Korpiselkä (kirkonkylä) • Kruununpuisto • Lehmivaara • Mannervaara • Meriinaho • Ruhovaara • Saarivaara • Saaroinen • Tolvajärvi • Tšiipakka • Tšikki • Tšokki • Vieksinki • Yläjärvi • Ägläjärvi
Fjodorov, 2008.
**Boris Grigorjevitš Fjodorov** (ven. Борис Григорьевич Фёдоров, 13. helmikuuta 1958 Moskova – 20. marraskuuta 2008 Lontoo) oli venäläinen taloustieteilijä ja poliitikko.

Fjodorov valmistui 1980 Moskovan taloustieteiden instituutista. Vuosina 1980–1987 hän työskenteli Neuvostoliiton valtionpankissa, myöhemmin Tiedeakatemian alaisessa maailmantalouden instituutissa, jossa hän teki väitöskirjansa USA-Kanadan-instituutissa, ja 1989–1990 NKP:n keskuskomitean konsulttina.
Hän oli laatimassa Gorbatšoville ns. 500 päivän talousohjelmaa.

Vuonna 1990 Fjodorov nimitettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen tasavallan finanssiministeriksi. Vuosina 1991–1992 hän johti Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin Venäjän ja IVY-maiden osastoa. Joulukuusta 1992 hän oli Venäjän varapääministerinä, maaliskuuta 1993 finanssiministerinä.

Fjodorov erosi hallituksesta alkuvuodesta 1994 ja perusti UFG-finanssiyrityksen, joka myytiin 2005 Deutsche Bankille. Hän oli duuman jäsen 1995–1998 ja syyskuusta 1998 uudelleen varapääministerinä. Hänen poliittinen tukijoukkonsa oli "Eteenpäin Venäjä!" -puolue. Hän oli vajaan vuoden liittovaltion veropalvelun johdossa.

Fjodorov oli vuodesta 2005 Sberbankin ja Gazpromin ja noin kymmenen muun yrityksen hallitusten jäsen sekä UFG Private Equity ja Asset Management -yhtiöiden johtaja. Gazpromista hänen arvioidaan hallinneen noin seitsemää prosenttia.

Fjodorov kuoli Lontoossa, jonne hänet lennätettiin hoitoon sairauskohtauksen jälkeen. Hän oli kuollessaan viisikymmenvuotias.

Fjodorov kokosi venäläis-englantilaisen taloustermien sanakirjan, jonka vuoden 2000 painoksessa on noin 15 000 termiä. Hän oli innostunut historiasta ja ihaili Pjotr Stolypinia. Hän osallistui useiden keisarinaikaisten kartanoiden entisöintiin ja suojeluun.

Lähteet
-------

* Boris Fyodorov, 50, Dies; Guided Reforms in Russia, New York Times, 21.11.2008

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Suuri Jukajärvi** on rotkojärvi Etelä-Karjalan Ruokolahdella. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä ja vesitilavuus 83 kuutiohehtometriä. Suuri Jukajärvi on keskisyvyydeltään (23,04 m) Suomen syvin järvi, ja syvimmän kohdan (49,83 m) mukaan se on sijalla 52.

Maantiede
---------

Suuri Jukajärvi sijaitsee Ruokolahden pohjoisosassa Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Valtaosa altaasta on Ruokolahden puolella, luoteisin osa on Sulkavan puolella. Suuren Jukajärven syvin kohta, noin 50 metriä, sijaitsee altaan pohjoispuoliskolla. Vähintään 40 metriä syviä alueita on useita ja noin 40 prosenttia järvestä on vähintään 30 metriä syvä. Järven luoteisranta on paikoin melko jyrkkä, kymmenen metrin syvyyskäyrän ja sadan metrin korkeuskäyrän välinen etäisyys on eräissä kohdin noin 30 metriä. Suuren Jukajärven kaakkoisin osa on alle kymmenen metriä syvä, lisäksi järven luoteisosan Metellahti on matala. Järven kaakkoisosassa sijaitsee noin 70 aarin laajuinen Härksaari.

Suuren Jukajärven rannat ovat metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Järven lähistöllä on pieniä peltoaukeita. Suureen Jukajärveen laskee Myllyjoki Myllykosken kautta. Myllyjoki alkaa Ihalanjärvestä (98,2 metriä mpy), joka sijaitsee noin puoli kilometriä lounaaseen. Suureen Jukajärveen virtaa myös useita laskuojia ympäristön soilta. Järven läheisyydessä sijaitsee lukuisia metsälampia, joiden korkeustaso on noin 90–110 metriä merenpinnan yläpuolella.

Suuren Jukajärven (81,1 metriä mpy) luoteispuolella sijaitsee Pieni Jukajärvi (81,1 metriä mpy). Järvien välissä on kapea vesiyhteys sekä Syrjäsaaren maatalousmaisema ja Syrjälampi, jonka korkeustaso on niin ikään 81,1 metriä mpy.

Suuren Jukajärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,5 kilometriä. Järvi kapenee melko tasaisesti luodetta kohden, ja järven luoteisin osa on hieman erillään pääaltaasta Haikaniemen erottamana.

Suuren Jukajärven vesitilavuus on 83 192 000 kuutiometriä.

Suuri Jukajärvi kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Suuri Jukajärvi on laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Ihalanjärvi, Savonkaita, Peukalojärvi ja Riitjärvi.

Kalasto
-------

Suuressa Jukajärvessä esiintyy kaksi harvinaista kalalajia: järvitaimen ja nieriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suuri Jukajärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.8.2021.
3. 1 2 3  Suuri Jukajärvi Järviwikissä. Viitattu 3.9.2015.
4. ↑  Järvet syvyysjärjestyksessä Järviwiki. Viitattu 3.9.2015.
5. ↑  Lieviskänjärven valuma-alue (04.127) Järviwikissä. Viitattu 17.8.2021.
6. ↑  5. Eräjärven osakaskunta ja sen asiakaskumppanit *Ruokolahti.fi*.  12.10.2016.  Arkistoitu 22.8.2021. Viitattu 17.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Ruokolahden Suuri Jukajärvi on keskisyvyydeltään Suomen syvin järvi — Jukajärvi on erilainen kuin muut: muikku piileskelee missä huvittaa eikä kiviä tarvitse varoa, Etelä-Saimaa, 23.9.2018
Dom na naberežnoi ("rantakadun talo") Moskovassa.
**Boris Mihailovitš Iofan** (ven. Борис Михайлович Иофан; 28. huhtikuuta (J: 16. huhtikuuta) 1891 Odessa – 11. maaliskuuta 1976 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti. Hän valmistui vuonna 1916 Rooman *Regio Istituto Superiore di Belle Artista*.

Hänen ensimmäinen työnsä oli valtioeliitin parantola Barvihassa Moskovan alueella. Vuonna 1931 valmistui Moskovaan Iofanin suunnittelema Dom na naberežnoi eli "rantakadun talo" (virallisesti *Dom pravitelstva*, "hallituksen talo"), jossa on 505 asuntoa, kaksi teatteria ja kauppoja, ja jota pidetään stalinistisen arkkitehtuurin ikonina. Iofan voitti vuonna 1933 kilpailun Moskovan Neuvostojen palatsin suunnittelusta, joka oli tarkoitus rakentaa puretun Kristus Vapahtajan katedraalin paikalle, mutta joka jäi toteuttamatta. Iofanin suunnittelema Neuvostoliiton paviljonki Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 voitti kultamitalin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
Touko Yrttimaa.
**Touko Nikolai Yrttimaa** (s. 1947 Jalasjärvi) on suomalainen valokuvataiteilija ja graafinen suunnittelija. Hän toimi pitkään Yleisradion televisiouutisten kuvatoimittajana, grafiikan esimiehenä ja luovana tuottajana.

Yrttimaa opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja valmistui graafikoksi 1976 ja valokuvaajaksi 1979. Valokuvataiteen lisensiaatti hänestä tuli 1999.

Yrttimaa on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa, toiminut Valokuvagalleria Hippolyten ja Valokuvataiteen Seuran hallituksessa, Freelance-graafikot ry:n puheenjohtajana, Journalistiliiton valokuvaajatyöryhmän puheenjohtajana ja eettisen valiokunnan jäsenenä sekä Opetusministeriön kuvajournalismikoulutuksen kehittämistyöryhmässä. Hän on myös näytellyt pikkuosia muutamissa suomalaisissa elokuvissa.

1980-luvulla Yrttimaa kuvasi suomalaisen elokuvan filmitähtiä yhdessä Taneli Eskolan kanssa. Yrttimaa oli 1980–1990-lukujen vaihteessa yksi suomalaisen kuvamanipulaation ja kuvankäsittelyn edelläkävijöistä. Yhdessä Petteri Bülowin ja Juha Saaren kanssa hän piti toukokuussa 1990 Helsingin Laterna Magicassa näyttelyn *M – kaupunki etsii manipuloijaa,* joka sittemmin kiersi muuallakin Suomessa. Yleisradion Quantel Paintbox -tietokoneella tehdyillä kuvamontaaseillaan taiteilijat kommentoivat muun muassa kansallista ja kansainvälistä politiikkaa. Työryhmä palkittiin Vuoden Kiila -palkinnolla.

Leskeksi vuonna 2018 jäänyt Yrttimaa seurustelee eläkkeelle jääneen tv-ankkuri Eva Polttilan kanssa.

Kirjallisia teoksia
-------------------

* *Valokuvataide – arkitaide.* (Toimite.) Helsinki: Valokuvataiteen seura 1983.
* *Monikameratyöskentelyn mahdollisuudet virtuaalilavastuksessa: pimeähuoneesta virtuaalitodellisuuteen.* Lisensiaatintyö. Helsinki: Taideteollinen korkeakoulu 1998.
* *Syntymäpäiviä.* Musta Taide 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomalainen muotokuva: Tietoja näyttelyn valokuvaajista.  2013. VB-valokuvakeskus. Viitattu 22.1.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Touko Yrttimaa Elonetissä.
3. ↑  Mäenpää, Jenni: *Muokkausta ja manipulaatiota: Digitaalisen kuvankäsittelyn rajat suomalaisissa sanoma- ja aikakauslehdissä*, s. 11–12. Tampere: Tampere University Press, 2008. ISBN 978-951-44-7262-6. Kirjan verkkoversio (Google Books) (viitattu 22.1.2013).   
Faarinen, Maria: Kuvamanipulaation Tie-break.  2010. Suomen Valokuvataiteen Museo.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 22.1.2013.
4. ↑  Suvi Kerttula: Hän on Eva Polttilan uusi rakas – entiset työtoverit löysivät toisensa *Ilta-Sanomat*.  5.9.2019. Viitattu 17.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Touko Yrttimaa taiteilijamatrikkelissa
* Touko Yrttimaan verkkosivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Suuri Rautjärvi** on järvi Parikkalan keskiosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 73 kilometriä koilliseen ja Savonlinnasta 50 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Suuren Rautjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,5 kilometriä. Järven keskiosan Losonselältä työntyy kaakkoon Aunonlahti, länteen Viitalahti ja luoteeseen Ripustinselkä. Järven syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee Losonselän itäpuoliskolla. Lähes neliökilometri järvestä on yli 10 metriä syvä. Ripustinselkä madaltuu pohjoista kohti ja sen pohjoiset rannat ovat epämääräisiä. Suuren Rautajärven saariluku on viisi, saaret ovat pieniä.

Suuren Rautjärven rannoilla on kulttuurimaisemaa. Järven itärannalla sijaitsee Saaren kirkonkylä.

Suureen Rautjärveen virtaa useita laskuojia ja Kivisalmen kanava Kivilahdesta (74,6 metriä mpy). Suuren Rautjärven luusua sijaitsee Ripustinselän pohjoiskolkassa, josta lähtee laskuoja luoteeseen pohjoisempaan Suureen Rautjärveen (03.062.1.001, 74,5 metriä mpy).

Suuren Rautjärven vesitilavuus 24 579 000 kuutiometriä.

Suuri Rautjärvi (eteläinen) (03.062.1.003) kuuluu Suurten Rautjärvien valuma-alueeseen (03.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Suuri Rautjärven valuma-alue (03.06). Suuri Rautjärvi on laajin Suurten Rautjärvien valuma-alueen 17:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat pohjoinen Suuri Rautjärvi, nimetön järvi ja Kivilahti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suuri Rautjärvi, vakavesi, Parikkala
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.8.2021.
3. ↑  Suuri Rautjärvi Järviwikissä. Viitattu 28.8.2021.
4. ↑  Suurten Rautjärvien valuma-alue (03.062) Järviwikissä. Viitattu 28.8.2021.
Kees van Dongen ateljeessaan noin vuonna 1910.
**Kees van Dongen**, koko nimeltään **Cornelis Theodorus Marie van Dongen**, (26. tammikuuta 1877, Delfshaven – 28. toukokuuta 1968, Monte Carlo) oli hollantilaissyntyinen ranskalainen taidemaalari ja painokuvien tekijä. Van Dongen oli johtavia fauvisteja ja tunnettu erityisesti tyylitellyistä ja aistikkaista naisten muotokuvistaan.

Van Dongen aloitti taideopinnot jo hyvin nuorena. Hän opiskeli Rotterdamin kuninkaallisessa taideakatemiassa ja muutti Pariisin 20-vuotiaana. Montmartren boheemissa ilmapiirissä hän työskenteli talomaalarina, satiirilehtien kuvittajana sekä kahvilataiteilijana.

Van Dongen maalasi aluksi impressionistiseen tyyliin, mutta 1900-luvun alussa hänen väripalettinsa muuttui kirkkaammaksi ja keskittyneemmäksi. Tutustuttuaan Henri Matisseen van Dongen osallistui kuuluisaan vuoden 1905 Syyssalonkiin, jossa näyttelyn taiteilijat saivat raivokkaan ja kiihkeän maalaustyylinsä sekä puhtaiden, sekoittamattomien väriensä vuoksi nimen *Fauve* ("villieläin"). Van Dongenin maine kasvoi, kun Pablo Picasson taideteosten välittäjä Daniel-Henry Kahnweiler teki sopimuksen van Dongenin kanssa 1907. Vuonna 1908 van Dongenin osallistui saksalaisen ekspressionistiryhmä Die Brücken näyttelyyn, mutta pysyi kuitenkin uskollisena fauvismille.

Van Dongenin suorasukaiset ja värikylläiset muotokuvat tulivat erittäin muodikkaiksi ensimmäisen maailmansodan loppuessa, ja muotokuvat muodostivatkin siitä lähtien suurimman osan hänen tuotannostaan. Van Dongenin taiteen tunnusmerkiksi muodostui maalaus, joka esittää näyttävää, suurisilmäistä ja punahuulista naista. Van Dongenin vuonna 1917 maalaama kirjailija Anatole Francen muotokuva on hänen kuuluisimpia töitään. Muotokuvien ohella van Dongen teki litografioita sekä värikkäitä merimaisemia ja varmaotteisia näkymiä Pariisista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Kees van Dongen *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 7.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kutsuilla van Dongenin luona, Suomen Kuvalehti, 07.08.1926, nro 32, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* RKD Artists
* Städel
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Touko Tahkokallio** on suomalainen pelisuunnittelija, joka on suunnitellut tietokone- ja lautapelejä. Hänen tunnetuin pelinsä on scifi-lautapeli Eclipse, jonka Lautapelit.fi julkaisi vuonna 2011. Tahkokallio on myös suunnitellut Supercellillä videopelejä.

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Tahkokallio on opiskellut hiukkasfysiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli vuonna 2008. Hän oli tämän jälkeen tutkijana vuoden Victoriassa, Australiassa. Hän koki lautapelien suunnittelun vapaammaksi kuin tutkijan työn, jossa rahoitus oli epävarmaa ja työ ei ollut yhtä mielenkiintoista, kuin hän oli ajatellut.

Pelisuunnittelijana
-------------------

Tahkokallion mukaan pelien suunnittelu on taiteen ja tieteen välimaastossa. Hänen mukaansa pelien suunnittelussa on analyyttisen puolen mukaan muistettava myös tunnepuoli. Suunnittelussa hänen mukaansa pelissä tehtävien valintojen on oltava järkeviä mutta myös kiinnostavia.

Työssään Tahkokallion roolina on valmistaa pelien isojen linjojen toimivuus. Touko Tahkokallion mukaan hänen tärkein työkalunsa on Excel. Pelit-lehden mukaan Tahkokallio oli vuonna 2014 menestynein suomalainen pelisuunnittelija.

### Lautapelit

Tahkokallio on suunnitellut lautapeli Eclipsen. Suomalaiset lautapeliharrastajat äänestivät Eclipsen kolmesti parhaaksi peliksi vuosina 2011-2014. Lautapeliharrastajat ovat arvostelleet Eclipsen Board Game Geek -sivustolla 2022 joulukuussa 68. parhaaksi lautapeliksi ja 59 parhaaksi strategia-lautapeliksi. Eclipsen vuonna 2020 julkaistu jatko-osa Eclipse: Second Dawn for the Galaxy oli arvioitu sivustolla 26. parhaimmaksi lautapeliksi ja 14 parhaimmaksi strategia-lautapeliksi.

Eclipse kuuluu Lautapelioppaan mukaan 4X-tyylinen lautapeli, jossa valloitetaan, tutkitaan ja vallataan. 4X tulee englannin sanoista "explore, expand, exploit ja exterminate" eli tutki, laajene, käytä hyväksi ja tuhoa. Pelaajat ovat pelissä erilaisia galaktisia avaruusolentoja, jotka yrittävät valloittaa galaksin. Peli kestää yhdeksän kierrosta.

Touko Tahkokallio on suunnitellut yhteensä 33 julkaistua lautapeliä tai lautapelin lisäosaa. Eclipseen kuuluvia pelejä ja lisäosia on yhteensä näistä 21. Tahkokallio on suunnitellut Eclipsen lisäksi myös muassa lautapelit Arvuuttaja ja Politix.

### Videopelit

Hän siirtyi Eclipsen julkaisun jälkeen työskentelemään Supercellille. Siellä työskennellessään Tahkokallio suunnitteli videopelit Hay Day ja Boom Beach, jotka olivat 2014 Applen appstoren suosituimpien joukossa. Hän on myös suunnitellut Brawl Stars -pelin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Touko Tahkokallio - Pelisuunnittelun pyhä kolminaisuus *www.pelit.fi*. Viitattu 8.12.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Eclipse -lautapelin arvostelu ＞ Lautapeliopas *Lautapeliopas*.  7.11.2011. Viitattu 8.12.2022.
3. 1 2  TOUKO TAHKOKALLIO | GAME DESIGNER CONFESSIONS *Game Designer*. Viitattu 8.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Eclipse *BoardGameGeek*. Viitattu 8.12.2022. (englanniksi)
5. ↑  Eclipse: Second Dawn for the Galaxy *BoardGameGeek*. Viitattu 8.12.2022. (englanniksi)
6. ↑  Touko Tahkokallio | Board Game Designer | BoardGameGeek *boardgamegeek.com*. Viitattu 8.12.2022. (englanniksi)