recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nubamies vartalomaalauksineen.
Nubanainen.
**Nubat** ovat kordofanilaisia kieliä puhuva etninen ryhmä Sudanissa. He asuvat Kordofanin maakunnan Nubavuorilla. Nubia ei tule sekoittaa toista alkuperää oleviin nubialaisiin.

Nubat jakautuvat yli kuuteenkymmeneen ryhmään, joilla on useita alaryhmiä. He ovat muuttaneet nykyiselle asuinalueelleen 1500-luvulla pakoon baggaroiden ja arabien hyökkäyksiä. Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Sukuryhmät ovat pohjoisessa patrilineaarisia ja etelässä matrilineaarisia. Suurin osa kansasta harjoittaa perinteistä uskontoa. Pieni ryhmä on kristittyjä ja vielä pienempi joukko muslimeja. Nubat ovat tunnettuja vartalomaalauksistaan ja arpikoristeistaan.

Sudanin sisällissota on vaikuttanut voimakkaasti nubien elämään. Tuhansia ihmisiä on kuollut yhteenotoissa maan hallituksen aseistamien baggaroiden kanssa, ja monet ovat joutuneet muuttamaan hallituksen valvomiin kyliin tai Tšadin ja Keski-Afrikan tasavallan pakolaisleireille. Sota on myös hajottanut perinteisiä sukuyhteisöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 500. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
2. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 208. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
3. ↑  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 502. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
4. ↑  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 501. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
5. ↑  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 500–502. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nubat** Wikimedia Commonsissa
Ntóra Bakogiánni.
**Theodóra "Ntóra" Bakogiánni** (usein *Dóra*, *Bakoyánni(s)*, kreik. Θεοδώρα "Ντόρα" Μπακογιάννη), o.s. **Mitsotáki** (s. 6. toukokuuta 1954) on kreikkalainen Uusi demokratia -puolueen poliitikko. Hänen isänsä Konstantínos Mitsotákis on entinen pääministeri.

Bakogiánni syntyi Kreikassa, mutta lähti vuonna 1968 perheineen Pariisiin Kreikan sotilasjuntan jaloista. Perheen palattua Ateenaan vuonna 1974 tytär meni naimisiin poliitikko Pávlos Bakogiánnisin kanssa, jonka terroristit surmasivat 26. syyskuuta 1989. Pari ennätti kuitenkin saada kaksi lasta, Alexían ja Kóstaksen. 

Bakogiánnista tuli isänsä henkilökunnan päällikkö vuonna 1984 tämän noustua Uuden demokratian johtoon. Hän nousi lopulta itse varaulkoministeriksi ja vuosina 1992–1993 kulttuuriministeriksi. 

Bakogiánni oli Ateenan pormestarina vuosina 2002–2006. Hän emännöi vuoden 2004 kesäolympialaisia ja on toiminut maansa ulkoministerinä vuosina 2006–2009.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Kreikka

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hotel D’Angleterre
**Hotel D’Angleterre** on Tanskan kuuluisimpia hotelleja. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Kööpenhaminassa Kongens Nytorvilla. Hotelli on sijainnut nykyisellä paikallaan vuodesta 1755 lähtien. Nykyinen hotellirakennus on peräisin vuodelta 1874, ja sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit Vilhelm Dahlerup ja Georg E. W. Møller.

Hotellissa aloitettiin laajat korjaukset toukokuussa 2011. Korjaustoimissa hotelli palautettiin entiseen loistoonsa, ja hotelli avasi ovensa jälleen 1. toukokuuta 2012.*lähde?*

Hotellissa on 90 huonetta, joista 60 sviittiä. Hotellin kaikissa huoneissa on tilavat kylpyhuoneet, jotka on varustettu viimeisimmällä teknologialla ja yksilöllisellä ilmastoinnilla. Muista Pohjoismaisista hotelleista poiketen hotellin kaikkien huoneistojen kylpyhuoneissa on käytettävissä suihku-WC. Suurimmasta 250 neliömetrin Royal Suite -sviitissä on suuri parveke, josta on näkymä Kongens Nytorville ja Tanskan kuninkaallisen teatterin suuntaan.*lähde?*

Hotellissa on järjestetty koko sen historian ajan poliittisia, kuninkaallisia ja kansallisia tapahtumia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Hotel d'Angleterre (1755), Copenhagen *Historic Hotels of the World-Then & No w*. Viitattu 7.9.2021. (englanniksi)
**Vuorineuvos** (ruots. *bergsråd*) on nykyään Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu ensimmäiseen arvonimiryhmään yhdessä valtioneuvoksen arvonimen kanssa. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 48 400 euroa tai 12 100 euroa.

Vuosina 1918–2014 vuorineuvoksen arvonimi on myönnetty 299 henkilölle, joista kaksi on ollut naisia.

Arvonimen historiaa
-------------------

Nimitys sai alkunsa kaivosteollisuudesta Ruotsin vallan ajalta, jolloin vuorineuvos oli valtion vuorikollegioissa arvostettu virkanimike.

Vuorineuvoksen arvo on myönnetty Suomessa yli kolmellesadalle ihmiselle. Arvonimi myönnettiin Ruotsin vallan alaisuudessa 1700-luvun lopulla viidelle suomalaiselle  ja Suomen suuriruhtinaskunnassa 19 henkilölle. Itsenäisessä Suomessa ensimmäisenä vuorineuvoksen arvon sai Billnäsin ruukin vapaaherra Fridolf Hisinger 17. heinäkuuta 1918.

Katso myös
----------

* Idänkaupan vuorineuvos

Lähteet
-------

1. ↑  Bhose, Cilla: Kallis vuorineuvoksen arvonimi käy huonosti kaupaksi *Kauppalehti*.  16.4.2017. Viitattu 17.4.2017.
2. ↑  Riitta Korhonen: Vuorineuvos on halutuin arvonimi *4.6.2008*. Talouselämä. Viitattu 20.12.2010.
3. ↑  Ruotsin ajan neuvokset 1762-1808 Talouselämän vaikuttajat. Biografiakeskus.
4. ↑  Autonomian ajan neuvokset 1809-1917 Talouselämän vaikuttajat. Biografiakeskus.
5. ↑  Vuorineuvokset (Talouselämän vaikuttajat) *Biografiakeskus*. Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura.
6. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 271. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut – Vuorineuvokset (vuodesta 1918 alkaen) *Biografiakeskus*. Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura. Viitattu 11.3.2017.
**Romane Dicko** (s. 30. syyskuuta 1999) on ranskalainen judon Euroopan-mestari.

Dicko voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden yli 70 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa 2016. Hän saavutti aikuisten MM-joukkuekilpailussa pronssia 2017. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden yli 78 kg:n sarjassa ja joukkuekilpailussa 2017. Hän sijoittui samana vuonna avoimen luokan MM-kilpailuissa viidenneksi. Hän voitti yli 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Tel Avivissa 2018 kukistettuaan loppuottelussa Larisa Cerićin ja Prahassa 2020, jossa voitti finaalissa Iryna Kindzerskan.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Dicko oli mukana Ranskan judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun olympiakultaa. Hän osallistui lisäksi yli 78-kiloisten sarjaan, jossa hän sai pronssia. Sofiassa 2022 hän voitti yli 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Raz Hershkon. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa yli 78 kg:n sarjassa voitettuaan finaalissa brasilialaisen Beatriz Souzan sekä hopeaa sekajoukkuekilpailussa.

Dicko on voittanut seitsemän IJF World Tourin kilpailua ja yhden aikuisten Ranskan-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Romane Dicko judoka *judoinside.com*. Viitattu 18.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  DICKO Romane Tokyo 2020.  Arkistoitu 17.8.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Tokyo Olympics: judoka Romane Dicko wins bronze medal  30.7.2021. Teller Report. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Romanian 4. armeija** oli Romanian kuninkaallisen armeijan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se kärsi suuria tappioita Stalingradin taistelussa.

Sotatoimet
----------

Armeijaan kuuluivat operaatio Barbarossan aattona Romanian III armeijakunta (11. D, 15. D ja 37. reservidivisioona) ja Romanian V armeijakunta (Kaartin divisioona, 21. D ja Rajavartiodivisioona). Se hyökkäsi 2.–3. heinäkuuta 1941 Saksan armeijan mukana Bessarabiaan operaatio Münchenissä. Myöhemmin armeijaan liitettiin vielä Romanian 1. panssaridivisioona. Armeija jatkoi Bessarabian valloitettuaan hyökkäystään Odessaan, joka vallattiin kovien taisteluiden jälkeen vasta 15.–16. lokakuuta puna-armeijan evakuoitua joukkonsa. Piirityksen aikana 4. armeijaan kuului 17 jalkaväkidivisioonaa, panssaridivisioona, kolme ratsuväkidivisioonaa ja linnoitusdivisioona eli yhteensä 340 000 miestä. Huolto-ongelmien takia kaikki joukot eivät kyenneet osallistumaan sotatoimiin.

Armeija vedettiin etulinjasta talven tultua. Odessan piiritys sitoi paljon neuvostojoukkoja, jotka muuten olisivat voineet taistella saksalaisia vastaan.

Vuonna 1942 Saksa painosti Romaniaa avustamaan itärintamalla, vaikka tuolloin oli saavutettu jo sille ennalta asetetut tavoitteet. Operaatio Sinisen aikana Romanian VI armeijakunta alistettiin Saksan 4. panssariarmeijalle. Elokuussa 1942 armeijakunta taisteli Stalingradin eteläpuolella ja syyskuussa se sai puolustettavakseen eteläsiiven. Myöhemmin alueelle saapui myös Romanian VII armeijakunta.

Romanian VI ja VII armeijakunnista muodostettiin 20. marraskuuta uusi Romanian 4. armeija. Romanialaisten joukkojen huoltotilanne oli huono, koska suurin osa huoltokapasiteetista meni saksalaisille, jotka hyökkäsivät Stalingradia kohti.

Puna-armeija aloitti 19. marraskuuta 1942 operaatio Uranuksen, jonka tarkoituksena oli saartaa saksalaisjoukot. Neuvostojoukot mursivat 4. armeijan rintaman aiheuttaen suuria tappioita puolustaneille joukoille ja saartoivat Saksan 6. armeijan Stalingradiin. Talven aikana osia 4. armeijasta osallistui operaatio Wintergewitteriin. Joukkojen tehtävä oli suojata saksalaisten joukkojen eteläinen sivusta. Romanialaiset joukot olivat kärsineet suuria tappioita ja ne vedettiin etulinjasta vuoden 1943 helmikuuhun mennessä.

Romanian 4. armeija muodostettiin uudelleen vuoden 1944 toukokuussa puolustamaan Bessarabiaa. 4. armeija taisteli osana armeijaryhmä Wöhleriä, johon kuului myös Saksan 8. armeija. Romanialaisten moraali oli kuitenkin pohjalukemissaan, ja heidän rintamansa romahti heti neuvostohyökkäyksen alettua. Romania liittyi pian tämän jälkeen liittoutuneisiin.

Lähteet
-------

* Mark Axworthy, Horia Serbanescu: *The Romanian Army of World War 2*. Osprey Publishing, 1992. ISBN 9781855321694.
* Peter Abbott, Nigel Thomas, Mike Chappell, Martin Windrow: *Germany's Eastern Front Allies 1941-45*. Osprey Publishing, 1982. 9780850454758.

### Viitteet

1. ↑  Axworthy, Serbanescu s.12-14
2. ↑  Axworthy, Serbanescu s.15
3. ↑  Axworthy, Serbanescu s.15-16
4. ↑  Abbott et. al. s.24
**Kreetan sota** (205–200 eaa.) oli antiikin aikainen sota, jossa Makedonian valtakunnan kuningas Filippos V, Aitolian liitto, useat Kreetan kaupunkivaltiot sekä spartalaiset merirosvot taistelivat Rhodoksen ja myöhemmin Pergamonin Attalos I:n, Byzantionin, Kyzikoksen, Ateenan ja Knossoksen joukkoja vastaan.

Makedonialaiset olivat juuri saattaneet ensimmäisen makedonialaissodan päätökseen, ja kun Filippos näki mahdollisuuden voittaa Rhodos, hän solmi liiton Aitolian ja Spartan merirosvojen kanssa. Filippos solmi liittouman myös useiden tärkeiden kreetalaisten kaupunkien, kuten Hierapytnan ja Oluksen kanssa. Rhodoksen laivaston ja talouden kärsiessä merirosvojen hyökkäyksistä, Filippos uskoi, että hänen olisi mahdollista murskata Rhodoksen valta. Tavoitteensa saavuttamiseksi hän solmi liiton Seleukidien valtakunnan kuninkaan Antiokhos III Suuren kanssa Egyptin Ptolemaios V:tä vastaan (Seleukidien valtakunta ja Egypti olivat diadokki -valtioita). Filippos aloitti hyökkäyksen Ptolemaioksen ja Rhodoksen liittolaisten maihin Traakiassa ja Marmaranmeren ympäristössä.

Vuonna 202 eaa. Rhodos yhdisti laivastonsa liittolaistensa Pergamonin, Kyzikoksen ja Byzantionin kanssa ja he kukistivat Filippoksen Khioksen taistelussa. Vain muutama kuukausi myöhemmin Filippoksen laivasto kukisti rhodoslaiset Laden taistelussa. Samalla kun Filippos ryösteli Pergamonin aluetta ja hyökkäsi Kaarian kaupunkeihin, Pergamomin Attalos I lähti Ateenaan muutaakseen sodan suunnan. Hän onnistui saamaan liittouman ateenalaisten kanssa, jotka julistivat välittömästi sodan makedonialaisille. Makedonin kuningas ei voinut pysyä toimettomana; hän hyökkäsi Ateenaan laivastonsa ja jalkaväkensä kanssa. Roomalaiset varoittivat häntä kuitenkin sodanjulistuksen uhalla vetäytymästä. Rhodoksen ja Pergamonin laivaston aiheuttaman tappion jälkeen Filippos hyökkäsi ennen vetäytymistään Abydoksen kaupunkiin Hellespontoksella. Abydos vallattiin pitkän piirityksen jälkeen ja suurin osa kaupungin asukkaista teki itsemurhan. Filippos ei hyväksynyt Rooman uhkavaatimusta hyökkäyksen lopettamisesta Kreikan kaupunkeihin, ja roomalaiset julistivat sodan Makedonialle. Tämä jätti kreetalaiset kaupungit ilman merkittäviä liittolaisia, ja siksi Kreetan suurin kaupunki Knossos liittoutui Rhodoksen kanssa. Tämän vuoksi sekä Hierapytna että Olus antautuivat ja joutuivat allekirjoittamaan Rhodokselle ja Knossokselle suotuisan sopimuksen.
Lukuhaaste Summer Reading Challenge Cambridgen kirjastossa 2017, kesän teemana eläinetsivät.
**Lukuhaaste** on usein listan muodossa esitetty vaihteleva määrä tehtäviä, joissa luetaan erilaisia kirjoja. Haasteiksi nimetyt tehtävät innostavat lukemaan monipuolisesti. Lukuhaasteet hyödyntävät myös yhteisöllisyyttä ja sosiaalista mediaa.

Kunkin haastekohdan suorittaminen vaatii yleensä tietynlaisen kirjan lukemista. Haasteena voi olla lukea punakantinen kirja tai alaikäisestä päähenkilöstä kertova romaani. Kouluissa käytössä olevasta lukudiplomista poiketen kirjat voi valita vapaasti ja säännöt ovat väljiä.

Suomessa tunnetuimpia lukuhaasteita on Helsingin seudun kirjastojen Helmet-lukuhaaste, mutta monilla kirjastoilla on omansa, ja haasteita suunnataan eri ikäisille. Listan ohella haasteet voidaan tuoda esille esimerkiksi bingoruudukon avulla. Tehtävänä voi olla myös lukea tietty minuuttimäärä eri paikoissa, villasukat jalassa tai taskulampun valossa.

Lukuhaasteita järjestetään Suomen ulkopuolella muun muassa Australiassa Premier's Reading Challenge ja PopSugar Reading Challenge sekä Englannissa Summer Reading Challenge 1999 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Taru Siira: "Ja sitten lukeminen veikin mennessään!" Yleisten kirjastojen lukuhaasteet aikuisten lukemisen edistämisen välineenä (pdf) (sivu 8,10) *AMK-opinnäyte*.  2020. SeAMK Liiketoiminta ja kulttuuri. Viitattu 29.12.2022.
2. 1 2  Emma Juhala: "Saako nää kaikki lukea?" Yhteisöllinen lukuhaaste oppilaiden lukemiseen kannustavana keinona: millaiset kirjat motivoivat oppilaita lukemaan (pdf) (sivu 4,5 ja 7) *Maisterintutkielma*.  2022. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 29.12.2022.
3. ↑  300 minuutin lukuhaaste. Oulun kaupunginkirjasto. Viitattu 29.11.2022.
**Kansainvälinen diakonia** on lähinnä Pohjoismaissa käytetty termi, jolla tarkoitetaan kirkkojen tai kristillisten järjestöjen tekemää kansainvälistä avustustoimintaa. Tähän kuuluvat  kehitysyhteistyö, humanitaarinen apu,  rauhan- ja sovinnontyö sekä  ihmisoikeuksien puolustaminen.  Diakonisen periaatteen mukaisesti kansainvälinen diakonia toimii kaikkein köyhimpien ja syrjäytettyjen ihmisten, ihmisryhmien ja kansojen parissa. Siinä ei pyritä mielipiteen tai vakaumuksen muuttamiseen. Kansainvälinen diakonia on osa kirkon kansainvälistä vastuuta. Diakonian ohella kansainväliseen vastuuseen kuuluvat myös lähetystyö sekä ekumenia.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon keskeiset kansainvälisen diakonian toimijat ovat Kirkon Ulkomaanapu sekä kirkon viralliset lähetysjärjestöt.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkon Ulkomaanapu
* Vastuuviikko (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lutheran World Federation Department for World Service
* Christian Aid
* Lutherhjälpen
* Kirkens Nødhjelp (Arkistoitu – Internet Archive)
| "Rotunainen / Sun ulkoa luin"Lea Laven |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Rotunainen* |
|  A-puoli | "Rotunainen" |
|  Julkaistu | 1979 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.52 |
|  Levy-yhtiö | CBS |
| muut singlet |
|  | "Rotunainen / Sun ulkoa luin" |  |

**Rotunainen** on suomalaisen iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1979. Kappaleen sävelsi Jukka Kuoppamäki, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Jori Sivonen. Singlen b-puolena on käännösiskelmä "Sun ulkoa luin" ("Wet Day in September"), jonka sävelsi Werner Theunissen ja sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla *Rotunainen* (1979).

"Rotunainen" oli menestys. Samana vuonna julkaistun "Ei oo, ei tuu" -kappaleen kera se nosti Lea Lavenin suomalaisen iskelmämusiikin kärkikaartiin. "Rotunainen" kertoo naistyypistä, joka arvostaa itseään sellaisena kuin on. Hän ei ole "leidi eikä missi", mutta saa siitä huolimatta herraseuraa.

Huumoriorkesteri Turo’s Hevi Gee teki "Rotunaisesta" oman versionsa, "Olen rapulainen" (1999).

Lähteet
-------

1. ↑  Lea Laven – Rotunainen *Discogs.com*. Viitattu 23.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Lea Laven – Rotunainen *Discogs.com*. Viitattu 23.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Mattlar, Mikko: Laven, Lea (1948 - ) *Kansallisbiografia*.  17.11.2022. Viitattu 23.3.2023.
4. ↑  Rotunainen Lyrics *Flashlyrics.com*. Viitattu 23.3.2023.
5. ↑  Rotunainen *Secondhandsongs.com*. Viitattu 23.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Chordify: Rotunainen
Johannes Paavali II kuvattuna hetki ampumisen jälkeen.
**Johannes Paavali II:n salamurhayritys** tapahtui 13. toukokuuta 1981 Pietarinaukiolla Vatikaanissa, kun turkkilainen Mehmet Ali Ağca ampui paavia. Paavi haavoittui vatsaan, vasempaan käteen ja oikeaan kyynärpäähän.

Murhan johdosta turkkilainen Mehmet Ali Ağca pidätettiin ja hänet julistettiin ampujaksi. Ağca kertoi tapahtuman jälkeen saaneen toimeksiannon Bulgarian salaiselta palvelulta, mutta perui puheensa myöhemmin ja totesi toimineensa yksin. Murhayrityksen tekijöiksi on epäilty myöhemmin myös muun muassa Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB:ta ja Stasia.

Tapahtumapaikka Vatikaanissa, tarkka sijainti merkitty maassa olevalla muistokivellä.
Paavi tapasi Ağcan muutamaa vuotta myöhemmin vankilassa antaakseen hänelle teon anteeksi. Ağca suoritti 19 vuoden vankilatuomion Italiassa, minkä jälkeen hänet luovutettiin Turkkiin. Turkissa Ağca sai uuden vankilatuomion toisen, Turkissa tapahtuneen, murhan johdosta. Ağca vapautui vankilasta vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  May 13th, 1981: Remembering that fateful day *Vaticannews.va*.  12.5.2021. Viitattu 30.8.2022 (englanniksi).
2. 1 2  40 years later, memories of assassination attempt on John Paul II still vivid *Angelnews.com*.  13.5.2021. Viitattu 30.8.2022 (englanniksi).
3. 1 2 3 4  Paavin mur­ha­yri­tys ha­lu­taan uuteen tut­kin­taan *Kaleva.fi*.  1.4.2005. Viitattu 30.8.2022.
4. 1 2 3  The day Pope John Paul II was shot in St Peter's Square *Wantedinrome.com*.  13.5.2022. Viitattu 30.8.2022 (englanniksi).
5. ↑  Paavi Johannes Paavali II 1920 - 2005 *Yle.fi*.  2.4.2005. Viitattu 30.8.2022.
**Innovaatiojohtaminen** on johtamisoppi, jonka mukaan työntekijät tulee nähdä yksilöinä, jotka oppivat, kehittyvät ja haluavat käyttää asiantuntemustaan. Innovaatiot eri muodoissaan ovat luontainen keino toteuttaa yritysten orgaanista kasvua. Muutos, joustavuus ja luovuus sekä yrityksen työntekijöiden innovatiivisuus korostuvat. Rakennemuutokset nähdään välttämättömänä osana yrityksen uusiutumista ja toimintaa.

Innovaatiojohtamista pidetään rationaalisena johtamisoppina, koska siinä keskitytään työn tuottavuuteen ja tehokkuuteen. Tuottavuus nousee kun samalla panoksella saavutetaan aiempaa suurempi tuotos tai nykyiseen tuotokseen päästään pienemmällä panoksella kuin aikaisemmin. Tuotanto vaatii *tuotannontekijöitä*, joita klassisessa taloustieteessä ovat työ, pääoma ja maa. Teollisuusmaissa maan merkitys on vähentynyt, jolloin tuottavuusmalleissa on keskitytty pääasiassa työn ja pääoman suhteisiin. Perusajatus on, että vaikka pelkän manuaalisen työn tuottavuus on hyvin alhainen, tuottavuutta voidaan nostaa huomattavasti pääomaa hyödyntämällä. Tämä tarkoittaa työkalujen tai koneiden käyttöönottoa. 

1990-luvulla Stanfordin yliopiston tutkija Paul Romer esitteli Uuden kasvuteoriansa. Se täydentää klassista kasvuteoriaa lisäämällä innovaation perinteisten tuotannontekijöiden joukkoon. Hänen ajatuksensa on, että yhdisteltäessä työtä ja pääomaa, päästään ennen pitkää optimipisteeseen, so. näiden parhaaseen mahdolliseen yhdistelmään. Kun optimi on saavutettu, tuottavuuden kasvu pysähtyy ja mahdollisesti kääntyy laskuun. Jos sen sijaan prosessia voidaan kehittää innovaatiolla, so. millä tahansa tuottavuutta parantavalla uutuudella tai uudistuksella, kasvu voi periaatteessa jatkua loputtomiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mäntyneva, Mikko: Kasvua innovaatioista. Kauppakamari, 2012. ISBN 978-952-246-097-4
2. ↑  Seeck, Hannele: *Johtamisopit Suomessa: taylorismista innovaatioteorioihin*. Gaudeamus Helsinki University Press, 2008. ISBN 978-952-495-066-4.
3. ↑  Mauri Grönroos, Mahdollisuuden aika - kohti virtuaalista organisaatiota, Transatlanta, 2006
**Andrei Makarov** (s. 20. huhtikuuta 1993) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2017–2018 KHL-seura Neftehimik Nižnekamskissa.

Ura
---

Makarov on pelannut juniorikiekkoa QMJHL-joukkue Lewiston Maineaicsissa ja WHL-joukkue Saskatoon Bladesissa. Hän edusti Venäjän nuorten maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2012 ja 2013 voittaen hopeaa ja pronssia. 14. syyskuuta 2012 Buffalo Sabres kiinnitti varaamattoman vapaan agentin Makarovin kolmivuotisella tulokassopimuksella, mutta hän jatkoi pelaamistaan Saskatoonissa. Makarov palkittiin kauden 2012–2013 päätteeksi Hap Emms Memorial Trophylla ollen paras maalivahti Memorial Cupin turnauksessa 2013. 115 pelaamassaan WHL-pelissä Makarov sai saldokseen 66–38–7, torjuntaprosentin 91,6 ja päästettyjen maalien keskiarvon 2,80. Lisäksi hän pelasi yhdeksän nollapeliä.

Makarov teki ammattilaisdebyyttinsä 1. marraskuuta 2013 ECHL:ssä Fort Wayne Kometsin paidassa, jossa pelasi kaudella 2013–2014 31 ottelua saldolla 15–11–4 ja torjuntaprosentilla 90,6. Päästettyjen maalien keskiarvo oli 2,79. 17. maaliskuuta 2014 hänet kutsuttiin AHL:ään Rochester Americansiin, jossa hän pelasi kuusi ottelua ennen uransa ensimmäistä NHL-komennusta Buffalo Sabresiin.

Lähteet
-------

* Andrei Makarov *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Andrey Makarov
**Matthew "Matt" Graham** (s. 23. lokakuuta 1994) on australialainen freestylehiihtäjä, jonka lajina on kumparelasku.

Graham sai kumparelaskun olympiahopeaa Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Hän kilpaili jo Sotšin olympialaisissa 2014, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Kolmansissa olympialaisissaan Pekingissä 2022 hän oli 29:s.

Maailmanmestaruuskilpailuihin Graham on osallistunut viisi kertaa, joista hän on saavuttanut kaksi mitalia. Freestylehiihdon ja lumilautailun maailmanmestaruuskilpailuissa Deer Valleyssa 2019 Graham sai kumpareissa hopeamitalin. Vuonna 2021 Almatyssa hän sai hopeamitalin parikumpareissa.

Maailmancupissa Graham oli ensimmäisen kerran palkintokorokkeella Deer Valleyssa tammikuussa 2015 ja ykkönen samassa paikassa helmikuussa 2016. Urallaan hän on voittanut kolme maailmancupin osakilpailua ja ollut yhteensä 18 kertaa kolmen joukossa. Kaudella 2020–2021 hän voitti kumparelaskun kokonaiscupin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Matt Graham *Olympedia*. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Matt Graham Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
**Karterós** (kreik. Καρτερός) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Karterós on osa Elián kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 810 (vuonna 2011).

Karteróksen kylää.
Karteróksen kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla eli Kreetanmeren rannalla noin seitsemän kilometriä itään Iraklionista ja noin 20 kilometriä länteen Liménas Chersonísousta. Kylässä on noin 3–4 kilometriä pitkä Karteróksen ranta. Paikan sanotaan saaneen nimensä bysanttilaisesta komentaja Krateroksesta, joka rantautui siellä vuonna 824 tarkoituksena vallata Kreeta takaisin saraseeneilta. Nykyisin alue on Iraklionin itäpuolen turistirannikkoa.

Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Παραλία Καρτερού *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.
**Matthew Loveland "Matt" Dennis** (11. helmikuuta 1914 Seattle – 21. heinäkuuta 2002 Riverside) oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulunkirjoittaja.

Dennisin molemmat vanhemmat olivat vaudeville-esiintyjiä. Hän opetteli pianonsoittoa varhaisella iällä ja soitti vuonna 1933 Horace Heidtin yhtyeessä ollessaan vasta 19-vuotias. Hän työskenteli 1930-luvulla laulajana ja pianistina Hollywoodin yökerhoissa. 1940- ja 1950-luvulla hän kirjoitti useita menestyskappaleita Frank Sinatralle toimiessaan Tommy Dorseyn orkesterin säveltäjänä ja sovittajana. Kaikki Dennisin Dorseylle säveltämät kappaleet sanoitti Tom Adair. Dennis sovitti musiikkia myös Glenn Millerin AAF Orchestralle ja nauhoitti 1950-luvulla myös omalla nimellään.

1960-luvulla Dennis työskenteli yökerhoesiintyjänä ja teki musiikkia radioon ja televisioon. Hän toimi Dick Haymesin radio-ohjelmassa musiikillisena johtajana. Dennis julkaisi kaksi pianonsoiton oppikirjaa, *Introduction to the Blues* ja *You Can Teach Yourself Piano*. Hänet valittiin vuonna 2010 Songwriters Hall of Fameen.

Sävellyksiä
-----------

* "Will You Still Be Mine?" (1940)
* "Let’s Get Away from It All" (1941)
* "Everything Happens to Me" (1941)
* "Violets for Your Furs" (1941)
* "The Night We Called It a Day" (1942)
* "Angel Eyes" (1946)

Diskografia
-----------

* *Dennis, Anyone?* (1955)
* *She Dances Overhead: The Songs of Rodgers and Hart* (1955)
* *Play Melancholy Baby* (1956)
* *Matt Dennis Plays and Sings* (1958)
* *Welcome Matt Dennis!* (1959)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flanagan, David: "Dennis, Matt(hew Loveland)", *The New Grove Dictionary of Jazz, A to K*, s. 283. Toim. Barry Kernfeld. Macmillan Press Limited, 1988. ISBN 0-333-39846-7. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Burlingame, Sandra: Matt Dennis *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 21.11.2011. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Layne, Joslyn: Matt Dennis *Allmusic*. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)
4. ↑  Inductee Exhibits by Year of Induction *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 24.4.2012. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Pierre Issa** (s. 11. syyskuuta 1975) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Nykyisin Issa toimii Olympiakos FC:n urheilujohtajana. Hänet muistetaan parhaiten hänen kahdesta omasta maalistaan Ranskaa vastaan vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoissa. Hän pelasi Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueessa yhteensä 47 ottelua.

Seurajoukkueura
---------------

Issa aloitti ammattilaisuransa toisen kotimaansa Ranskan USL Dunkerquessa, josta matka jatkui maan suurseuraan Olympique de Marseilleen 1995. Hän pelasi kuusi kautta Marseillessa, ennen kuin hän Chelsea-lainan kautta siirtyi Watford FC:hen. Seuraavana vuonna Issa siirtyi Libanoniin Olympic Beirutin (myöh. Tripoli SC) riveihin. Heti ensimmäisellä kaudellaan Libanonissa hän voitti sekä maan liigan että cupin. Seuraavana vuonna hän sai kuitenkin lähteä uusien omistajien myötä. Tämän jälkeen Issa siirtyi Kreikkaan, jossa hän viettikin loppu-uransa: ensin Ionikos F.C.:ssä ja viimeiset neljä kautta OFI Kreetassa. Issa lopetti uransa vuonna 2009.

Maajoukkueura
-------------

Pierre Issa kuului Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueeseen vuosien 1998 että 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa. Yhteensä hän pelasi *Bafana Bafanassa* 47 ottelua ilman maaleja.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Eskola, Jussi, ym.: *Jalkapallon MM-kisat 2002*, s. 32. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2002. ISBN 951-97920-6-6.
2. ↑  Eskola, Jussi, ym.: *Jalkapallon MM-kisat 2002*, s. 29–32. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2002. ISBN 951-97920-6-6.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pierre Issa 

Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Vonk |
2 Khomane |
3 Schoeman |
4 Radebe |
5 Fish |
6 Salmon |
7 Fortune |
8 Mngomeni |
9 Bartlett |
10 Moshoeu |
11 Mkhalele |
12 Lekoelea |
13 Issa |
14 Ndlanya  |
15 Mudau |
16 Tlale |
17 Nomvete |
18 Bapela |
19 Ngobe |
20 Shai |
21 Tinkler |
22 Arendse |
Valmentaja Moloto

Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Vonk |
2 Nzama |
3 Carnell |
4 A. Mokoena |
5 Lekgetho |
6 Sibaya |
7 Fortune |
8 Mngomeni |
9 Mukansi |
10 Mnguni |
11 Pule |
12 T. Mokoena |
13 Issa |
14 Nomvethe |
15 Zuma |
16 Arendse |
17 McCarthy |
18 Buckley |
19 Radebe |
20 Marlin |
21 Pienaar |
22 Molefe |
23 Koumantarakis |
Valmentaja Sono
Maria Georgijevna
Suuriruhtinatar **Maria Georgijevna** (1876–1940) oli syntyjään Kreikan prinsessa Marie, Kreikan kuningas Yrjö I:n tytär. Hänen äitinsä oli syntyjään suuriruhtinatar Olga Konstantinovna, jonka isä oli Konstantin Nikolajevitš, Nikolai I:n toinen poika. Marien vanhin sisar Alexandra avioitui suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin kanssa ja veli Nikolai suuriruhtinatar Jelena Vladimirovnan kanssa. 

Mariella oli lapsuudestaan alkaen läheiset suhteet keisariperheeseen. Hän nai suuriruhtinas Georgi Mihailovitšin Korfulla 12. toukokuuta 1900. Hän ei ollut aluksi ollut järin innoissaan avioliitosta Georgi Mihailovitšin kanssa, vaan antoi tälle toistuvasti rukkaset. Georgi yritti taivutella Mariaa usean vuoden ajan, ja kun Maria viimein suostui, hän teki aivan selväksi, ettei ollut rakastunut. Georgi oli valmis hyväksymään tilanteen siinä toivossa, että Marian tunteet lämpenisivät, mutta avioliitosta ei tullut onnellista. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä: Nina Georgijevna (1901–1974) ja Ksenia Georgijevna (1903–1965).

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Maria Georgijevna oli Englannissa tiettävästi viemässä nuorempaa tytärtään hoitoon Harrogateen, mutta oli myös tyytyväinen saadessaan olla erossa puolisostaan. Koska hän ei sodan alettua voinut palata Venäjälle, hän avasi Harrogateen sotilassairaalan, jota varten hän keräsi varoja ystäviensä ja sukulaistensa lisäksi myös paikkakuntalaisilta. Hän suoritti Punaisen Ristin järjestämän sairaanhoitajien alkeiskurssin, mutta ei ilmeisesti koskaan käyttänyt hoitajan asua.

Maria Georgijevna kuoli Ateenassa vuonna 1940.

Lähteet
-------

1. ↑  Storfurstlig förlofning.  *Wiborgsbladet*, 16.05.1900, nro 112, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.07.2015.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Fiksatiivitölkin kyljessä olevia varoitusmerkkejä.
**Fiksatiivi** on nestettä, jota suihkutetaan piirroksen tai maalauksen pintaan sen suojaamiseksi lialta ja värin tahriintumiselta. Fiksatiivia käytetään esimerkiksi lyijykynäpiirroksiin, hiilipiirroksiin ja pastellitöihin. Jotkin fiksatiivit on tarkoitettu valmiin työn viimeistelyyn, mutta joidenkin fiksatiivien päälle voi piirtää, ja taiteilijat hyödyntävät niitä kerroksittaisten teosten teossa.

Perinteinen fiksatiivi tehdään kaseiinista, alkoholista ja vedestä. Kaseiini muodostaa kuivatessaan ohuen vedenpitävän kerroksen, joka sitoo värin alustaan. Nykyaikaiset fiksatiivit pohjautuvat polymeereihin, ja niissä käytetään asetonia ja tolueenia. Fiksatiivi on yleensä pakattu suihkepulloon. Fiksatiiveja on saatavilla mattana, läpinäkyvänä*selvennä* ja kiiltävänä.

Fiksatiivi levitetään pystyyn nostettuun tai vaakasuuntaiseen tauluun riittävän kaukaa hitailla sivusuuntaisilla liikkeillä ohuin kerroksin. Fiksatiivin täytyy antaa kuivua hyvin ennen seuraavan kerroksen levittämistä tai päälle piirtämistä.

Hengitettynä fiksatiivi voi aiheuttaa pahoinvointia, huimausta ja päänsärkyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fixative Figurativepainters.com. Viitattu 26.9.2014.
2. 1 2 3  Tutorial: Using Fixatives on Your Artwork QuinnCreative. Viitattu 26.9.2014.
Rottnest Island

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
6161 Länsi-AustraliaAustralia |
| Vesialue | 
Intian valtameriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
19 mView and modify data on Wikidata  |

Väestö| Asukasluku | 
334 (2016)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Satelliittikuva saaresta
**Rottnest Island** eli Rottnestin saari on lähellä Australian länsirannikkoa sijaitseva saari. 7000 vuotta sitten maankohoaminen aiheutti Rottnestin erkaantumisen mantereesta. Saari ja sen ympäristö muodostavat luonnonsuojelualueen. Rannikkovesissä on koralliriuttoja ja niiden ympärillä esiintyy nokkavalaita, merileijonia, paholaisrauskuja ja satunnaisesti kilpikonnia. Itse saarella on monia lintulajeja houkuttelevia suolajärviä ja rämeitä. Saarella harrastetaan sukellusta ja melontaa.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  "Rottnestin saari", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 402. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rottnest Island** Wikimedia Commonsissa
**"Taó" (Ntaoú) Pentélin Pantokrátorin luostari** (kreik. Μονή Παντοκράτορος "Ταώ" (Νταού) Πεντέλης, *Moní Pantokrátoros "Taó" (Ntaoú) Pentélis*) on ortodoksinen luostari Itä-Attikassa Kreikassa. Se sijaitsee Pentélin kunnassa Ntaoú Pentélin kylässä. Luostari on omistettu Pantokratorille eli Kristus kaikkivaltiaalle.

Historia
--------

Ntaoú Pentélin luostari on perustettu bysanttilaisella kaudella 900-luvulla. Saraseenit tuhosivat sen, jonka jälkeen Johannes (Ioannis) Kamateros rakennutti sen uudelleen 1100-luvulla. Vuoden 1204 jälkeen luostariin asettuivat katoliset frankit. Turkkilaiset tuhosivat luostarin vuonna 1465. Se rakennettiin jälleen uudelleen vuonna 1575. Tämän jälkeen luostari kukoisti ja siellä oli suuri määrä asukkaita. Vuonna 1680 algerialaiset merirosvot surmasivat kaikki luostarin munkit paria lukuun ottamatta. Surmattujen 179 munkin haudat löydettiin vuonna 1965.

Ntaoú Pentélin luostaria.
Luostari perustettiin uudelleen nunnaluostarina vuonna 1963 ja avattiin vuonna 1971. Luostarin nimen "Ntaoú" on muuntunut sen vanhasta lempinimestä "Taó" (Ταώ), jonka taas arvellaan olevan peräisin sen kamanassa ja seinissä kuvatuista riikinkukoista (m.kreik. ταώς, *taōs*).

Rakennus
--------

Luostarin vanha pääkirkko (*katholikon*) on alun perin bysanttilaiselta ajalta ja omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíros*). Luostarissa on myös uusi suurempi kirkko sekä kappelit, jotka on omistettu Pyhälle Stylianokselle (*Ágios Stylianós*), Pyhälle Barsanufiokselle (*Ágios Varsanoúfios*), Pyhille taksiarkeille eli arkkienkeleille (*Pammégistoi Taxiárches*), Pyhälle Onufriokselle (*Ágios Onoúfrios*) ja Pyhälle Fanuriokselle (*Ágios Fanoúrios*). 179 marttyyrimunkin pyhäinjäännökset ovat kappelissa pääkirkon yhteydessä. Luostarissa on työpajatiloja sekä bysanttilaisen musiikin koulu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ιερά Μονή Παντοκράτορος "Ταώ" (Νταού) Πεντέλης *Μοναστήρια της Ελλάδας*. Viitattu 6.9.2021.
2. ↑  Ι.Μ. Παντοκράτορος-Ταώ (Νταού) Πεντέλης *Παντοκράτορος-Ταώ*. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ταώς or ταῶς, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ntaoú Pentélin luostari** Wikimedia Commonsissa
Pierre La Vérendrye
**Pierre Gaultier de Varennes, sieur de La Vérendrye** (17. marraskuuta 1685 Trois-Rivières – 5. joulukuuta 1749 Montreal) oli ranskalais-kanadalainen upseeri, turkiskauppias ja tutkimusmatkailija. Hän syntyi Trois-Rivièresissä, Quebecissä, liittyi Ranskan armeijaan ja taisteli Espanjan perimyssodassa, haavoittui ja palasi Amerikkaan. Vuonna 1728 hänet nimitettiin Yläjärven pohjoisrannan ranskalaisten tukikohtien komentajaksi. Siellä hän tutustui cree-intiaaneihin ja sai heiltä karttoja kanoottireiteistä.

Vuonna 1731 La Vérendrye aloitti tutkimusretket, joiden yksi tarkoitus oli vesireitin löytäminen lännen merialueille. Hän perusti useita linnakkeita tärkeiden turkiskauppareittien varsille.

Lähteet
-------

1. ↑  Gaultier de Varennes, sieur de La Vérendrye, Pierre *Dictionary of Canadian Biography*. University of Toronto/Université Laval. Viitattu 17.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre La Vérendrye** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**XVII talviolympialaiset** järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. **Lumilautailu** oli ensimmäistä kertaa olympialaisten kisaohjelmassa. Kilpailutapahtumia järjestettiin neljä.

Miehet
------

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kanada | Ross Rebagliati | 2.03,96 |
| 2 | Italia | Thomas Prugger | 2.03,98 |
| 3 | Sveitsi | Ueli Kestenholz | 2.04,08 |
|

Rebagliati on lumilautailun kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Rebagliatin kilpailun jälkeen antamassa dopingnäytteessä oli merkkejä kannabiksen käytöstä ja aluksi kansainvälinen olympiakomitea hylkäsikin hänen suorituksensa, mutta lopulta urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä hän sai pitää kultamitalinsa.

  

  

### Lumikouru


| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsi | Gian Simmen | 85,2 |
| 2 | Norja | Daniel Franck | 82,4 |
| 3 | Yhdysvallat | Ross Powers | 82,1 |
|

Naiset
------

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ranska | Karine Ruby | 2.17,34 |
| 2 | Saksa | Heidi Renoth | 2.19,17 |
| 3 | Itävalta | Brigitte Köck | 2.19,42 |

  

  

### Lumikouru


| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksa | Nicola Thost | 74,6 |
| 2 | Norja | Stine Brun Kjeldaas | 74,2 |
| 3 | Yhdysvallat | Shannon Dunn | 72,8 |

Lähteet
-------

1. ↑  Ross Rebagliati *Olympedia*. Viitattu 15.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Lahti, Markku: Lumilautailija Rebagliati kärähti marihuanasta (tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.2.1998. Viitattu 15.2.2022.
3. ↑  Aulio, Erkki: Rebagliati saa pitää kultamitalinsa (tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  13.2.1998. Viitattu 15.2.2022.

  

Talviolympialaisten 1998 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Curling |
Freestylehiihto |
Jääkiekko |
Kaukalopikaluistelu |
Lumilautailu |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty

Lumilautailu olympialaisissa
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022
Männystä tehty figuriini 1700-luvulta. Se esittää Johannes Kastajaa.
**Figuriini** tarkoittaa pientä patsasta, joka on usein ihmisaiheinen.

Figuriinit kuvaavat usein jumaluuksia tai eläimiä. Varhaisimmat figuriinit tehtiin kivestä tai savesta. Nykyisin käytetään keramiikkaa, metallia, lasia, puuta ja muovia.

Moderneja figuriineja, joissa on liikkuvia osia, kuten raajat, sanotaan useimmiten nukeiksi, tai roboteiksi, jos ne pystyvät liikkumaan.

Historiaa
---------

Esihistoriallinen Willendorfin Venus -figuriini.
Esihistoriallisia raskaana olevia naisia esittäviä figuriineja kutsutaan venusveistoksiksi, koska ne esittävät todennäköisesti jumalatarta ja liittyvät hedelmällisyyteen. Vanhimmat tunnetut venusveistokset on tehty kivestä. Nämä useita satoja tuhansia vuosia vanhat veistokset löytyivät Afrikasta ja Aasiasta. Poltetusta savesta tehtyjä noin 25 000 - 30 000 vuotta vanhoja venusveistoksia, jotka ovat myös vanhinta tunnettua keramiikkaa, on löydetty Euroopasta.

Minoalaisessa kulttuurin rautakautisia terrakottaveistoksia on myös löydetty.

Dresden-posliinia oleva figuriini.
Historialliselta ajalta on posliinisia figuureja, ja puusta veistettyjä pyhimysfiguriineja.

Nykyisin sarjakuva- ja scifihahmoista on saatavilla lelufiguriineja, kuten
Masters of the Universe -hahmot.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Historiallisia figuriineja**.
* Venusveistos

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2004. ISBN 978-952-5446-20-3.
2. ↑  C.Michael Hogan, *Phaistos Fieldnotes*, The Modern Antiquarian (2007)
**Jelena Belevskaja** (ven. Елена Белевская, s. 11. lokakuuta 1963 Jevpatorija, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen valkovenäläinen pituushyppääjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hänen ennätyksensä on 7,39 metriä, minkä hän hyppäsi Brjanskissa 18. heinäkuuta 1987.

Belevskaja osallistui yleisurheilun EM-kilpailuihin 1986 ja sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi. Vuonna 1987 hän osallistui sisäratojen EM-kilpailuihin ja sisäratojen MM-kilpailuihin saavuttaen molemmissa pronssia. Vuonna 1987 hän osallistui vielä yleisurheilun MM-kisoihin ja saavutti hopeaa. Belevskaja osallistui Soulin olympialaisiin 1988 ja sijoittui neljänneksi. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa Belevskaja sijoittui kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yelena Belevskaya *Olympedia*. Viitattu 8.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Jelena Belevskaja Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 8.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jelena Belevskaja Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lakeuden laulu** (*Slumrande toner*) on Johan Bergenstråhlen käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Kiertävästä teatteriseurueesta 1950-luvun Pohjanmaalla kertovan elokuvan pääosissa on suomalaisia näyttelijöitä kuten Marita Nordberg ja Pehr-Olof Sirén. Myös tuotantoryhmässä käytettiin monia suomalaisia. Elokuvan tuotti tuolloin Ruotsissa työskennellyt Jörn Donner.

*Lakeuden laulua* kuvattiin kesällä 1977 itäisellä Uudellamaalla, Helsingissä ja Vaasassa. Vuonna 1978 valmistunut elokuva sai Suomessa ensi-iltansa keväällä 1981 Nordia-teatterissa Helsingissä. Suomalaisilla televisiokanavilla se on esitetty 1985 ja 1986.

Juoni
-----

Teatteriseurue kiertää Suomen maaseutua esittämässä englantilaista salonkikomediaa 1950-luvun lopulla, jolloin koteihin hankitut televisiot ovat alkaneet viedä yleisöä teatterilta. Katsojia tulee esityksiin vähän, ja hekin niin tosikoita etteivät osaa arvostaa teatteriesitysten hienostunutta huumoria. Elokuva seuraa myös teatteriväen keskinäisiä suhteita. Diktaattorimainen teatterinjohtaja Partanen toimii myös ohjaajana, yhden pääosan näyttelijänä ja kiertuebussin kuljettajana. Hänen vaimonsa Rosa on seurueen viinaan menevä ja miehensä uskottomuudesta kärsivä primadonna, jonka toivottomuus saa traagisia piirteitä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Marita Nordberg  | … |  Rosa
  |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  Oscar
  |
|  Bodil Mannheimer  | … |  Inga
  |
|  Peder Falk  | … |  Sten
  |
|  Agneta Fagerström  | … |  Angelika
  |
|  Paavo Piskonen  | … |  Gustav
  |
|  Ana-Yrsa Falenius  | … |  Betty
  |

Arvioita
--------

*Helsingin Sanomien* Helena Ylänen piti ruotsalaiselokuvaa raikkaan ulkopuolisena näkemyksenä 1950-luvun naapurimaasta: "Suomi näyttää Suomelta muttei samalta." Näyttelijöiden hän kirjoitti tekevän työtään vapautuneesti ja keskittyneesti. Erityisesti Ylänen kehui Marita Nordbergin ja Paavo Piskosen roolitöitä. Lehden tv-arvostelija Pertti Avola näki myös elokuvassa paljon ansioita, mutta harmitteli ettei se mene tarpeeksi syvälle esittemäänsä miljööseen tai aihepiiriin vaan jättää katsojansa vähän tyhjän päälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: 3 naista: Garbo, Midler ja Nordberg.  *Helsingin Sanomat*, 17.4.1981, s. 25. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 20.6.2021.
2. ↑  *Lakeuden laulu* Elonetissä.
3. ↑  Slumrande toner (1978) *svenskfilmdatabas.se*. Viitattu 20.6.2021.
4. ↑  Avola, Pertti: Teatteriseurue lakeuksilla.  *Helsingin Sanomat*, 6.7.1985, s. 35. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 20.6.2021.
Alkuperäinen lehmän kaulaan sidottava lehmänkello.
Ammattisoittimena käytettävä lehmänkello.
**Lehmänkello** on kellosoitin, joka on tehty metallista kellon muotoon joko valamalla tai metallilevystä takomalla ja jonka sisällä on vapaasti heiluva, kellon umpinaiseen yläpäähän kiinnitetty metallinen kellon kieli. 

Alun perin lehmänkelloja on käytetty vapaasti laiduntavien lehmien paikallistamiseen ja lauman koossapysymisen helpottamiseksi. Tätä varten yhden tai useamman lauman kulkua johtamaan valitun lehmän kaulaan on ripustettu lehmänkello tukevalla kaulahihnalla. Muut lehmät tottuvat yleensä seuraamaan kellolla varustettuja lauman jäseniä laitumella. Kellon avulla myös paimenet pysyvät paremmin selvillä missä karja liikkuu. Keski-Euroopan vuoristoisilla laitumilla kello saatetaan ripustaa jopa kaikille lauman jäsenille, jotta syrjäpoluille eksyneet lehmät löytyisivät helpommin.

Suomessa on kutsuttu kellokkaaksi lehmää, jonka kaulaan lehmänkello ripustetaan. Muut lehmät seuraavat lauman johtavaa kellokasta laitumella. Suomessa maaseudulla on ollut perinteenä myös sitoa keväisin talon lapsille lehmänkellot kaulaan ja laittaa heidät kiertämään navettaa kellot soiden. Tällaisella taialla uskottiin voitavan suojata lehmiä karhuilta, kun ne sen jälkeen laskettiin laitumelle.

Lehmänkellon sointi on selkeästi tunnistettavaa ja nopeasti vaimenevaa, ja sillä luodut sointukuviot ovat helposti dissonoivia. Näiden ominaisuuksien vuoksi sitä on alettu käyttää myös orkestereiden ja yhtyeiden instrumenttina.

Latinalaisessa musiikkiperinteessä lehmänkello on vahvasti esillä. Sitä käytetään muun muassa cha-cha-cha:ssa perusrytmin soittamiseen, salsa-musiikissa moniin rytmikuvioihin ja muutenkin tavallisesti yhdessä bongo- ja congarumpujen kanssa. Lehmänkelloja voidaan myös kiinnittää rumpalin instrumentiksi rumpusettiin tai timbaaleihin joko symbaalien sijasta tai yhdessä niiden kanssa.

Populaarimusiikissa lehmänkelloa voidaan kuulla esimerkiksi Nazarethin "Hair of the Dog"-kappaleessa ja Blue Öyster Cultin "(Don't Fear) The Reaper"-kappaleessa, josta tehtiin lehmänkelloon liittyvä sketsi ohjelmassa *Saturday Night Live*. Yhtyeistä esim. LCD Soundsystemin musiikissa käytetään runsaasti lehmänkelloa.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen nuorisoliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pitchfork: Album Reviews: LCD Soundsystem - LCD Soundsystem *pitchfork.com*. Viitattu 24.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lehmänkello** Wikimedia Commonsissa