recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Evelina Haverfield** (9. elokuuta 1867 Kingussie Iso-Britannia – 21. maaliskuuta 1920 Bajina Bašta, Serbia) oli brittiläinen feministi, naisten äänioikeuden puolesta taistelija sekä filantrooppi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli Serbiassa sairaanhoitajana ja palasi sinne sodan jälkeen perustamaan orpokotia.

Evelina Scarlett meni 19-vuotiaana naimisiin majuri Henry Haverfieldin kanssa. Hän jäi leskeksi ja solmi uuden avioliiton John Blaguyn kanssa ja piti yhä ensimmäisen miehensä sukunimen. Avioliitto ei ollut onnellinen ja puolisot ajautuivat erilleen. Virallista eroa he eivät kuitenkaan ottaneet.

Vaikututtuaan Emmeline Pankhurstin toiminnasta Haverfieldistä tuli vannoutunut naisten äänioikeuden kannattaja ja hän otti osaa asiaa tukeneisiin mielenosoituksiin. Hänet pidätettiin kerran koska oli lyönyt poliisia. Kuulusteluissa hän ilmoitti, että ei kadu ja ottaa seuraavaksi mukaan revolverin. Näihin aikoihin hän tapasi Vera Holmen ja naisten läheinen ystävyys jatkui läpi elämän.

Ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914 ja Haverfield oli mukana perustamassa naisten vapaaehtoisia sairaanhoito- ja kenttäambulanssiryhmiä. Haverfieldistä tuli jälkimmäisen johtaja ja hän teki kaikkiin vaikutuksen sotilaallisuudellaan. Hänen ryhmänsä lähetettiin Serbiaan, minne Itävalta-Unkari oli sodan alussa hyökännyt.

Tilanne Serbiassa oli vaikea sodan julmuuden ja lavantautiepidemian vuoksi. Pelkästään naisista koostunut ambulanssiryhmä herätti ennakkoluuloja paikallisissa. Ennakkoluulot hälvenivät muun muassa Haverfieldin erinomaisten hevosten käsittelytaitojen vuoksi. Serbia kärsi sodassa murskatappion ja Haverfield evakuoitiin kotimaahansa, mutta Serbiasta tuli hänen asiansa. Hän perusti avustusorganisaation auttamaan serbisotilaita ja sotavankeja.

Sodan loputtua Haverfield palasi Serbiaan, missä oli humanitaarinen katastrofi. Hän ajeli paikkakunnalta toiselle auttaen hädänalaisia ja onnistui pelastamaan arviolta sata lasta nälkäkuolemalta orpokodissaan. Haverfield sai Serbiassa keuhkokuumeen ja kuoli. Hänet haudattiin sotilaallisin kunniamenoin.

Viitteet
--------

1. ↑  Walker, Michael: Women's Reserve Ambulance - World War One *Cohse-union*.  1.3.2008. Viitattu 12.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Czajkowska, Magda: Evelina Haverfield: a Straight Fighter *History Today*.  5.10.2015. Viitattu 12.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta lisää
--------------

* Radeska, Tijana: Evelina Haverfield – The Scottish suffragette and freedom fighter *The Vintage News*.  1.5.2017. Viitattu 12.4.2021. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Evelyn Knight** (s. **Evelyn Davis**, 31. joulukuuta 1917 Reedville, Virginia, Yhdysvallat – 28. syyskuuta 2007 San Jose, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja 1940- ja 1950-luvuilla. Knight muistetaan parhaiten hänen vuoden 1949 hittikappaleestaan "Powder Your Face with Sunshine".

Knight varttui Washington D.C:ssä. Hän aloitti musiikkiuransa paikallisella radioasemalla. Knight allekirjoitti levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa ja hänen esikoissinglensä "Dance with a Dolly (With a Hole in Her Stocking)" sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistan kärkikymmenikköön. Hänen seuraavat singlensä "My Fickle Eye" ja "Passé" eivät menestyneet yhtä hyvin. Vuoden 1948 lopulla Knight äänitti The Stardustersin kanssa coverversion Paula Watsonin hittikappaleesta "A Little Bird Told Me". Knightin versio sijoittui musiikkilistojen kärkeen vuoden 1949 keväällä ja myi kaksi miljoonaa kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Evelyn Knight Biography *AllMusic*. Viitattu 29.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evelyn Knight** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Evelyn De Morgan.
**Evelyn De Morgan** (o.s. *Pickering*, 30. elokuuta 1855 – 2. toukokuuta 1919 Lontoo Britannia) oli englantilainen prerafaeliittitaiteilija. 

Hänen vanhempansa kuuluivat ylempään keskiluokkaan. Hänen isänsä Percival Pickering oli Pontefractin kaupungintuomari. Hänen äitinsä oli Anna Maria Wilhelmina Spencer Stanhope, jonka veli oli taiteilija John Roddam Spencer Stanhope. 

De Morgan sai kotiopetusta ja aloitti piirustustunnit 15-vuotiaana. 17-vuotissyntymäpäivänsä aamuna hän kirjoitti päiväkirjaansa: "Taide on ikuista, elämä lyhyt..." ja "Ryhdyn heti toimeen, aikaa ei ole hukattavana." Hän yritti saada vanhemmiltaan luvan mennä taidekouluun. Alkuun he vastustivat, mutta vuonna 1873 hän ilmoittautui Slade School of Artiin.

Evelyn De Morganin maalaus *Flora*.
Evelyn ja William De Morgan.
De Morganin enolla John Roddam Spencer Stanhopella oli suuri vaikutus hänen teoksiinsa. De Morgan kävi usein tämän luona Firenzessä. Siellä hänen oli mahdollista tutustua renessanssin suuriin taiteilijoihin. Erityisesti häntä kiinnostivat Botticellin teokset. Näiden vaikutteiden ansiosta hän etääntyi Slade Schoolin suosimista klassisista aiheista ja kehitti oman tyylinsä.

Hän avioitui 1887 keraamikko William De Morganin kanssa. He asuivat Lontoossa miehen kuolemaan, vuoteen 1917, asti. Evelyn De Morgan kuoli kaksi vuotta myöhemmin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evelyn De Morgan** Wikimedia Commonsissa

* De Morgan Foundation
* Evelyn ja William De Morganin hauta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Propagandajuliste, jossa Balkanin liiton maita edustavat sotilaat lynkkaavat Osmanien valtakuntaa esittävää lohikäärmettä.
**Balkanin liitto** oli Serbian, Bulgarian, Montenegron ja Kreikan vuonna 1912 muodostama sotilasliitto, joka soti vuosina 1912–1913 käydyssä ensimmäisessä Balkanin sodassa Osmanien valtakuntaa vastaan. Liitto syntyi Venäjän vaikutuksesta ja oli alkujaan nimellisesti tarkoitettu Itävalta-Unkarin vallan rajoittamiseen Balkanilla, mutta sen todellinen tarkoitus oli osmanien karkottaminen Balkanilta. Liittoon kuuluneet maat julistivat sodan Osmanien valtakunnalle lokakuussa 1912 ja saavuttivat pian voiton. Liitto kuitenkin hajosi heti sodan jälkeen, sillä siihen kuuluneet maat eivät päässeet yhteisymmärrykseen osmaneilta vallatun Makedonian jakamisesta. Kiista johti jo vuoden 1913 aikana toiseen Balkanin sotaan, jossa Bulgaria soti yksinään entisiä liittolaisiaan vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Balkan League (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 24.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Balkanin liitto** Wikimedia Commonsissa
**Detur Finland Oy** on osa kansainvälistä Detur-matkatoimistoketjua. Detur Finland Oy perustettiin vuonna 1998, ja Helsinkiin avattiin Suomen toimisto. Seuraavina vuosina avattiin toimistot Tukholmaan, Osloon ja Kööpenhaminaan. Sekä emoyhtiö että Detur Finland hakeutuivat konkurssiin lokakuussa 2022.

Detur on vienyt vuosittain noin 30 000 matkustajaa Turkkiin, Rodokselle, Kreetalle, Gran Canarialle, Teneriffalle ja Tunisiaan. Helsingin lisäksi Detur on tarjonnut keväisin ja syksyisin lentoja useilta Suomen maakuntakentiltä, mm. Oulusta, Vaasasta, Jyväskylästä, Joensuusta ja Kuopiosta sekä vuodesta 2017 lähtien Savonlinnasta ja Porista. Tilauslennot kohteisiin on lennetty yhteistyössä useiden lentoyhtiöiden kanssa, kuten Corendon Airlines, Pegasus Airlines, Aegean Airlines, Jettime, Norwegian, Finnair Lomalennot ja Nouvelair. 

Alkusyksystä 2022 Detur kertoi keskeyttävänsä toimintansa. Se perui ensin loppuvuoden matkat ja pian myös vuoden 2023 matkatuotannon. Se nousi otsikoihin jätettyään maksuja tilittämättä matkakohteiden hotelleille, jotka alkoivat vaatia rahoja majoituksensa jo maksaneilta vierailtaan. Detur Finland Oy ja sen ruotsalainen emoyhtiö hakeutuivat konkurssiin 17. lokakuuta 2022. 

Tammikuussa 2023 Detur ilmoitti jatkavansa toimintaansa Suomessa. Suomalainen Aventours osti konkurssiin menneen Deturin nimenkäyttöoikeudet Suomessa. Nimen uusi omistaja on Aventura Holidays -konserniin kuuluva suomalainen Aventours, joka on hankkinut käyttöoikeudet konkurssipesältä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Detur matkatoimisto *www.finder.fi*.  Arkistoitu 5.10.2022. Viitattu 12.4.2022.
2. ↑  Detur Finland Kauppalehti. Viitattu 5.6.2013.
3. ↑  Kirjonen, Leo: Detur hakeutuu konkurssiin *Iltalehti*.  17.10.2022. Viitattu 17.10.2022.
4. ↑  Ikävalko, Kari: Matkatoimisto Deturilta loppuivat rahat – yhtiö kertoo hakeutuvansa konkurssiin *Yle Uutiset*.  17.10.2022. Viitattu 17.10.2022.
5. ↑  Noponen, Sami: Konkurssiin ajautunut matkanjärjestäjä Detur sai uuden omistajan *Ilta-Sanomat*.  17.1.2023. Viitattu 23.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomessa
* Tanskassa
*Tämä artikkeli kertoo baseball -joukkueesta. Detroit Wolverines oli myös amerikkalaisen jalkapallon joukkue NFL:ssä kaudella 1928.*

**Detroit Wolverines** oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi National Leaguessa 1881–1888. Liigamestaruuden Wolverines voitti kaudella 1887, jolloin se myös voitti viidentoista ottelun sarjassa St. Louis Brownsin, joka oli American Association -liigan mestari. Tuo näytösotteluiden sarja oli 1800-luvun versio nykyisestä World Series -mestaruussarjasta. Rahavaikeuksiin joutunut joukkue lakkautettiin kauden 1888 jälkeen. Kaikkiaan joukkueelle kertyi 426 voittoa ja 437 tappiota kahdeksan liigakauden aikana.

Detroitin pormestarin William G. Thompsonin ehdotuksesta perustettu joukkue pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa Detroitissa 2. toukokuuta 1881 1286 katsojan edessä. Joukkueen kotikenttä Recreation Park sijaitsi Brady Streetin ja Willis Avenuen välissä ja se purettiin vuonna 1894.

Joukkueella on edelleen hallussaan yhdessä vuorossa annettujen juoksujen ennätys MLB:ssa. Tämä tapahtui 6. syyskuuta 1883 ottelussa White Stockingsia vastaan. Joukkue antoi 6–26 tappioon päättyneessä ottelussa 18 juoksua seitsemännessä ulkovuorossaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Recreation Park

Aiheesta muualla
----------------

* joukkueen historia
*Tämä artikkeli kertoo kreikkalaisen mytologian vedenpaisumuksesta. Deukalion oli myös Minoksen poika.*
Deukalion ja Pyrrha vuoden 1562 versiossa Ovidiuksen teoksesta *Muodonmuutoksia*.
**Deukalion** (m.kreik. Δευκαλίων, *Deukaliōn*, lat. *Deucalion*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Prometheuksen ja Pronoian poika. Hän oli Thessalian kuningas asuen Kymoksessa Fthiotiksessa, jonne hän myös hautasi aikanaan puolisonsa Pyrrhan. Deukalion rakensi Olympon Zeuksen temppelin Ateenaan, jonka läheisyyteen hänet myöhemmin haudattiin. Kreikkalaisen mytologian mukaan Deukalion oli maailman ensimmäinen kuningas ja kaupunkien perustaja.

Deukalionin vedenpaisumus
-------------------------

Ihmisten turmeluksen takia Zeus päätti lopettaa pronssiajan suurella vedenpaisumuksella. Tähän päätökseen vaikuttivat ennen kaikkea Lykaonin pojat omalla epähurskaudellaan.

Prometheus oli neuvonut poikiaan rakentamaan aluksen (arkin), johon Deukalion ja Pyrrha sitten nousivat rankkasateiden alettua. Koko Kreikka peittyi veden alle, ja vasta yhdeksän yön ja yhdeksän päivän jälkeen tulvan hillittyä he rantautuivat Parnassos-vuorelle tai muulle Othryksen huipulle. Oikeamielinen Deukalion ja hänen vaimonsa Pyrrha olivat ainoat eloonjääneet, joskin joissakin lähteissä mainitaan myös muutamia muita pelastautuneen vuorten huipuille.

Deukalion kysyi neuvoa Themiin oraakkelilta, mitä pitäisi tehdä, jotta maa saataisiin taas kansoitettua — toisen lähteen mukaan Zeus itse antoi käskyn. Hän sai neuvon heittää äitinsä luut olkapäänsä yli. Aluksi he kauhistuivat moisesta häpäisystä, mutta pian he ymmärsivät äidin tarkoittavan Gaiaa — äiti maata — ja luiden kiviä. Niinpä he alkoivat heitellä kiviä olkapäidensä yli ja ne muuttuivat ihmisiksi — Pyrrhan naisiksi ja Deukalionin miehiksi.

Deukalionin jälkeläiset
-----------------------

Deukalion sai Pyrrhan kanssa vähintään viisi lasta: Protogenea, Hellen (josta tuli kreikkalaisten kantaisä), Graikos, Thyia ja Orestheus. Mahdollisesti heillä oli myös kuudes lapsi Amfiktyon.

Yhteydet muihin perimätietoihin
-------------------------------

Deukalion-myytti muistuttaa hyvin läheisesti Raamatun kertomusta Nooasta ja vedenpaisumuksesta arkin rakentamisineen. Yhtäläisyyksiä on löydettävissä myös Gilgameš-eepoksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hesiodos: *Ehoien* ('Naisten luettelo') fragm. 1 (engl. käännös).
2. ↑  Strabon: *Geografika* 9.4.2 (engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.18.7 (engl. käännös).
4. ↑  David Matz: *Famous Firsts in the Ancient Greek and Roman World*, s. 8. McFarland, 2000. ISBN 0786405996. (englanniksi)
5. 1 2 3  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.7.2 (engl. käännös).
6. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.8.2 (engl. käännös).
7. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 10.38.1 (engl. käännös).
8. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 10.8.1 (engl. käännös).
**Georg Wiegner** (20. huhtikuuta 1883 Leipzig, Saksan keisarikunta – 14. huhtikuuta 1936 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kolloidi- ja maatalouskemisti, joka toimi koko työuransa Zürichin teknillisen yliopiston maatalouskemian professorina. Zürichissä hän vaikutti erityisesti sveitsiläisen maaperätieteen tutkimukseen.

Wiegner syntyi Leipzigissa vuonna 1883. Hän väitteli 1907 Leipzigin yliopistosta ja suoritti 1911 Göttingenin yliopistossa habilitaatiotutkinnon maatalouskemiasta. Wiegner toimi Zürichin teknillisen yliopiston maatalouskemian professorina vuodesta 1913 kuolemaansa asti.

Wiegner värvättiin ensimmäisen maailmansodan syttyessä Saksan armeijaan. Hän haavoittui vuonna 1916 ja vapautettiin palveluksesta.

Wiegner muokkasi Zürichissä yliopiston maaperätieteen kursseja ja yhdisti aiemmin erilliset maatalous- ja metsätieteen kurssit uusiksi luennoiksi, jotka pohjautuivat voimakkaasti fysikaalisen kemian ja kolloidikemian periaatteisiin. Wiegner ei itse ollut maaperätieteilijä, minkä takia hän etsi ympärilleen tieteilijöitä, jotka ymmärsivät maaperän vaikutuksen kasviekosysteemeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Auderset, Juri: Wiegner, Georg *Historischen Lexikon der Schweiz*. Viitattu 30.1.2016. (saksaksi)
2. ↑  Sticher, Hans: Soil Science and Soil Scientists in Switzerland (1855 – 1962) (pdf) (uutiskirje, s. 13) Committee on the History, Philosophy, and Sociology of Soil Science International Union of Soil Sciences And Council on the History, Philosophy, and Sociology of Soil Science Soil Science Society of America.  Arkistoitu 23.6.2006. Viitattu 30.1.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland

 |

 |
**Matti Erkki Laurila** (19. joulukuuta 1865 Lapua – 16. maaliskuuta 1918 Länkipohja, Jämsä) oli suomalainen suojeluskuntalainen, joka komensi Suomen sisällissodassa valkoisten puolella vapaaehtoisista koottua Lapuan suojeluskuntaa toimien komppanianpäällikkönä. Länkipohjan taistelussa kaatunut Laurila ja hänen kaksi poikaansa Ilmari (1897–1918) ja Matti Laurila (1895–1983) saavuttivat lapualaisten keskuudessa kuolemattoman maineen.

Laurilan vanhemmat olivat Iisakki Saarenpää-Laurila ja Sanna Liisa Laurila. Hän toimi Suomen kaartissa jefreitterinä vuosina 1884–1886 ja sitten Laihian reservikomppanian harjoitusaliupseerina. Hän yleni vanhan sotaväen aikana vääpeliksi. Sotilasuransa jälkeen hän oli Kauhavalla poliisikonstaapelina 1890–1906, Härmässä sahanhoitajana 1906–1910 ja Lapuan sähköyhtiön isännöitsijänä vuodesta 1910.

Vuonna 1917 Laurilasta tuli Lapuan ensimmäisen suojeluskunnan eli ns. palokunnan päällikkö ja hieman myöhemmin Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntien keskusesikunnan jäsen. Suomen sisällissodan puhjettua hän osallistui mm. Lapuan ja Seinäjoen venäläisten varuskuntien aseistariisumiseen, minkä jälkeen Lapuan suojeluskunta eteni Vilppulan Lylyyn saakka ja asettui sitten Vilppulan rintamalle. Laurila ylennettiin helmikuussa 1918 vänrikiksi ja maaliskuussa luutnantiksi. Hän osallistui 3. maaliskuuta 1918 Eräjärven taisteluun ja 16. maaliskuuta Länkipohjan taisteluun, jossa hän sai surmansa. Hän oli juuri saanut tiedon toisen komppanian päällikkönä toimineen poikansa Ilmari Laurilan kaatumisesta, kun eversti Karl Fredrik Wilkman määräsi hänet yrittämään vielä kerran hyökkäystä. Molempien Lauriloiden kuolema tunnin sisällä lamautti Lapuan suojeluskuntalaiset, mutta reservistä etulinjaan siirretty Vaasan krenatööripataljoona onnistui kääntämään taistelun valkoisten voitoksi.

Matti ja Ilmari Laurilan kaatuminen Länkipohjan taistelussa muodostui Etelä-Pohjanmaan valkoisten keskuudessa suoranaiseksi legendaksi. Laurilan perheeseen viitattiin muun muassa "Vilppulan urhojen muistolle" -laulun sanoissa. Valkoisten välittömästi taistelun jälkeen toteuttaman vankien joukkoteloituksen eli Länkipohjan verilöylyn on sanottu olleen lapualaisten kosto Lauriloiden kuolemasta.

Laurilan puoliso vuodesta 1887 oli Anna Liisa Mukari (k. 1929). Heidän toisesta pojastaan, jääkäri Matti Laurilasta tuli talvi- ja jatkosodan eversti ja rykmentinkomentaja.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 442. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
* Pertti Haapala & Tuomas Hoppu (toim.): *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 186–187. WSOY 2009.
* Ohto Manninen (päätoim.): *Itsenäistymisen vuodet 1917–1920. osa 2: Taistelu vallasta*, s. 182, 187, 196–199, 319–320. Valtionarkisto, Helsinki 1993.

Kirjallisuutta
--------------

* *Suomen vapaussota 1918. Toinen osa. Kansannousu Pohjanmaalla*. Toimittanut Erkki Kiviharju. S. 25-29. Kustannusosakeyhtiö Ahjo, 1919.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Pierfrancesco Pavoni** (s. 21. helmikuuta 1963 Rooma) on italialainen pikajuoksun MM- ja EM-mitalisti. Hän edusti aktiiviurallaan milanolaista Pro Patria Pierrel/Pro Patria Osama -seuraa. Pituudeltaan hän on 182 cm.

Pavoni saavutti Utrechtin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1981 pronssia 100 metrin juoksussa tuulituloksella 10,39. Hän sijoittui Milanon sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 60 metrillä neljänneksi. Hän saavutti samana vuonna Ateenan EM-kilpailuissa hopeaa 100 metrillä ajalla 10,25. 4 × 100 metrin viestissä Italia oli neljäs. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä kolmannen osuuden hopeaa saavuttaneessa Italian joukkueessa. Samojen kisojen 100 metrillä hän karsiutui toisissa alkuerissä. Myöhemmin syksyllä hän voitti Casablancan Välimeren kilpailuissa kultaa 100 metrillä ajalla 10,24 ja 4 × 100 metrin viestissä.

Pavoni kärsi loukkaantumisista kausilla 1984–1986. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja 60 metrin välierissä Pireuksen sisäratojen EM-kilpailuissa 1985. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli pikaviestissä viides.

Pavoni saavutti Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987 hopeaa 60 metrillä ajalla 6,58. Saman talven Indianapoliksen MM-hallikilpailuissa hän sai 60 metrillä pronssia ajalla 6,59. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui seitsemänneksi sekä 100 että 200 metrillä ja kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen.

Pavoni sijoittui 1988 Budapestin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Soulin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä toisissa alkuerissä ja oli pikaviestissä viides. Hallikaudella 1989 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi Den Haagin EM-kilpailuissa ja saavutti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 6,61. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 1990 hän oli 60 metrillä toinen ajalla 6,59. Saman vuoden Splitin EM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.

Pavoni voitti Italian-mestaruuden 100 metrillä 1982, 1983 ja 1987 sekä 200 metrillä 1987. Hän juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,22 Ostiassa 11. syyskuuta 1986 ja 200 metrin ennätyksensä 20,38 Grossetossa 10. elokuuta 1987. Sisäradoilla hän juoksi 60 metriä tuolloiseen Italian ennätysaikaan 6,55 Pireuksessa 7. maaliskuuta 1990. 200 metriä hän juoksi hallissa parhaimmillaan aikaan 20,65 Torinossa 12. helmikuuta 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pierfrancesco Pavoni *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Pierfrancesco Pavoni Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Pierfrancesco Pavoni Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Matti Laukkonen** (30. elokuuta 1883 Karstula – 20. toukokuuta 1946 Kannus) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut maalarimestari.

Laukkosen vanhemmat olivat mylläri Kaarle Laukkonen ja Miina Davidintytär. Hän työskenteli maalarina Suomessa, Pohjoismaissa ja Yhdysvalloissa. Laukkonen toimi sosialidemokraattien puhujana 1915–1918 ja oli Kansan Tahto -lehden toimittajana Oulussa 1923–1925 sekä Turun läänin pohjoisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä Porissa 1927–1928. Maalausliikkeen harjoittajana ja maalarimestarina Laukkonen toimi Kannuksessa 1925–1927 sekä 1928–1946.

Laukkonen oli SDP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli jäsenenä myös Kannuksen kunnanvaltuustossa.

Matti Laukkonen oli naimisissa vuodesta 1912 Alma Aliina Luoman kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Matti Laukkonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Georg Ritter von Schönerer noin vuonna 1893.
**Georg Heinrich Ritter von Schönerer** (17. heinäkuuta 1842 – 14. elokuuta 1921) oli Itävallassa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa vaikuttanut saksalaismielinen ääripoliitikko.

Hän syntyi Wienissä nimenään Georg Heinrich Schönerer, ja kun hänen isänsä, rautateiden pioneeri Matthias Schönerer lyötiin ritariksi 1860, myös Georg otti nimeensä määreen 'von' ja rikkaan isänsä kuoltua 1881 ritaria tarkoittavan arvonimen *Ritter*.

Von Schönerer vaikutti politiikassa ja valittiin Itävallan Reichsratiin vuonna 1873 liberaalipuolueesta. Hän keräsi kannattajia poliittisella filosofiallaan, johon kuului nationalismi, pansaksalaisuus, juutalaisvastaisuus, slaavilaisvastaisuus, kapitalismin-, liberalismin-, marxilaisuuden- ja papiston vastaisuus. Schönereristä tuli suosittu ja vaikutusvaltainen poliitikko. Hän perusti 1879 aluksi liberaalipuolueessa vaikuttaneen pansaksalaisen ryhmittymän (*Deutschnationale Bewegung*), josta tuli myöhemmin itsenäinen puolue.

Vuonna 1888 Schönerer vangittiin juutalaisen omistaman lehden rosvoamisesta ja sen työntekijöiden pahoinpitelystä. Tämä vain lisäsi hänen suosiotaan. Aatelisarvonsa hän kuitenkin menetti. Schönerer valittiin uudelleen parlamenttiin 1897 ja hän järjesti pääministeri Kasimir Felix Badenin erottamisen. Badeni oli ehdottanut, että Böömissä virkamiehiltä vaadittaisiin tšekin kielen taitoa. Schönerer masinoi joukkomielenosoituksia ja häiriköi parlamentin työskentelyä, ja viimein keisari Frans Joosef I päätyi erottamaan Badenin.

Schönererin puolue sai 21 paikkaa vuoden 1901 vaaleissa. Hänen uransa kääntyi kuitenkin laskuun kun puolue hajosi hänen kiivaaseen temperamenttiinsa. Schönerer kuoli Rosenaun linnassa Zwettlissä Ala-Itävallassa 1921. Otto von Bismarckin ihailijana hän järjesti hautapaikkansa lähelle Bismarckin mausoleumia tilalleen Friedrichsruhiin Schleswig-Holsteiniin.

Schönererin näkemykset vaikuttivat suuresti nuoreen Adolf Hitleriin ja myöhempään natsipuolueeseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Georg von Schönerer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Calling Dr. Love"Kiss |
| --- |
| Singlen "Calling Dr. Love" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Rock and Roll Over* |
|  Julkaistu | 13. helmikuuta 1977 |
|  Formaatti | 7"-single |
|  Tuottaja(t) | Eddie Kramer |
|  Tyylilaji | hard rock |
|  Kesto | 03.41 |
|  Levy-yhtiö | Casablanca Records |
| Listasijoitukset |
| Yhdysvallat 16. (1977) |
| Kissin muut singlet |
| "Hard Luck Woman"1976 | "Calling Dr. Love"1977 | "Christine Sixteen"1977 |

**Calling Dr. Love** on hard rock -yhtye Kissin kappale vuonna 1976 julkaistulta albumilta *Rock and Roll Over*. Singlenä se julkaistiin seuraavan vuoden puolella 1977, jolloin se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle 16.

Kappaleen laulaa sen kirjoittaja, basisti Gene Simmons. Falsettitaustalaulusta vastaavat Simmons ja Paul Stanley. Tosin kappaleen demoversiossa, jossa Simmons itse soitti kitaraa, taustoja lauloi Katey Sagal. Simmonsin mielestä kyseisessä demossa oli tietty tunnelma, jota yhtyeen kanssa ei löytynyt lopullisessa versiossa.

Singlen b-puolella oleva Paul Stanleyn laulama "Take Me" kuuluu myös *Rock and Roll Over* -albumille.

Kappaleet
---------

1. Calling Dr. Love – 3.41 (säv. Gene Simmons)
2. Take Me – 2.53 (säv. Paul Stanley/Sean Delaney)

Lähteet
-------

1. 1 2  allmusic ((( Kiss > Charts & Awards > Billboard Singles ))) allmusic.com. Viitattu 24.9.2010.  (englanniksi)
2. ↑  Leaf, David & Sharp, Ken: *KISS – Maskin takaa*. Like, Otavan kirjapaino Oy, 2004. ISBN 952-471-401-9.
**Lucky Luke** on vuosina 1991–1992 tuotettu italialais-yhdysvaltalainen, Terence Hillin tähdittämä humoristinen western-televisiosarja, joka perustuu belgialaisen Morrisin ja Rene Goscinnyn *Lucky Luke* -sarjakuviin. Televisiosarja on jatkoa vuonna 1991 ilmestyneelle elokuvalle *Lucky Luke - Lännen Nopein*, joka oli myös samalla televisiosarjan pilotti.

Sarjaa kuvattiin Yhdysvalloissa New Mexicon, Coloradon ja Arizonan osavaltioiden alueilla.

Suomen televisiossa sarja esitettiin vuonna 1996 MTV3-kanavalla. Sarjan kaikki jaksot on julkaistu myös DVD:llä 4:3 kuvasuhteella. Alkuperäinen kuvasuhde on 1.37 : 1 ja 1.66 : 1.

Juoni
-----

Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka osaa ampua varjoaan nopeammin. Hänet valtuutetaan pienen Daisy Townin kylän sheriffiksi, jonka rauhaa uhmaavat Daltonin veljekset.

Sarjan jaksoista kaksi perustuu Morrisin sarjakuviin ja yksi vuoden 1971 animaatioelokuvaan *Lucky Luke – Daisy Town*.

Musiikki
--------

Musiikin pääteema on jaettu kahtia. "Lucky Luke rides again" -teeman ovat säveltäneet Aaron Schroeder ja David Grover, ja sen laulaa Roger Miller. "Lonesomest cowboy in the West" -teeman on säveltänyt ja myös esittää Arlo Guthrie.

Rooleissa
---------

* Terence Hill – Lucky Luke
* Nancy Morgan – Lotta Legs
* Ron Carey – Joe Dalton
* Dominic Barto – William Dalton
* Bob Gray – Jack Dalton
* Fritz Sperberg – Averell Dalton

Lähteet
-------

1. ↑  Serie Tv: Lucky Luke (italiaksi)
2. ↑  CHE BELLO! IN TV E' TORNATO IL WESTERN (italiaksi)
3. ↑  Lucky Luke (Katso kohta "Televisioesitykset": MTV3-kanavalla 6.1 ja 13.1.1996 esitetyt televisiosarjan jaksot 1 ja 2 olivat kokonaisuudessaan sama kuin elokuvan *Lucky Luke - Lännen Nopein* sisältö) *Elonet*. Viitattu 30.7.2023.
4. ↑  Ripatti, Matti: TV-ohjelmat lauantaina 6. tammikuuta Lucky Luke (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*. Viitattu 30.7.2023.
**Schinzel–Giedionin oireyhtymä** on synnynnäinen, geneettinen oireyhtymä, joka vaikuttaa moniin kehon osiin. Sen tyypillisiä piirteitä ovat poikkeavat kasvonpiirteet, neurologiset häiriöt sekä poikkeavuudet luustossa ja muualla elimistössä.

Schinzel–Giedionin oireyhtymästä kärsivillä kasvojen keskiosa näyttää sisäänpäin kääntyneeltä. Otsa on korostunut. Suu on leveä ja kieli poikkeuksellisen suurikokoinen (makroglossia). Mahdollisia poikkeavuuksia ovat myös suurentuneet kallon aukileet, lyhyt kaula, korvien matala sijainti ja kyvyttömyys tuottaa kyyneleitä (alakrima). Usein Schinzel–Giedionin oireyhtymään liittyy vauvaiän hypertrikoosi, joka kuitenkin yleensä häviää. Poikkeuksetta Schinzel–Giedionin oireyhtymään liittyy vaikea kehitysviive, johon yhdistyvät kouristukset. Näkö- ja kuulovammat ovat tyypillisiä. Vastasyntyneillä on oireyhtymässä hypotonia ja yleensä hengityselimistön vajaatoiminta. Lasten vaikeat ruokkimisongelmat ja uniapnea kuuluvat mahdollisiin neurologisiin ongelmiin.

Schinzel–Giedionin oireyhtymän luustopoikkeavuuksiin voivat kuulua kallonpohjan luiden skleroosi, kallonpohjan luiden välinen suurinivelisyys, leventyneet kylkiluut, poikkeavat solisluut ja kampurajalka. Myös käsivarsien ja alaraajojen luiden sekä distaalisten sormiluiden vajaakehittyneisyys kuuluu oirekuvaan. Hydronefroosi on todettu 91 %:lla potilailla. Oireyhtymään voi liittyä monenlaisia synnynnäisiä sydänvikoja. Sukupuolielinten ja virtsateiden poikkeavuuksia on esiintynyt 76 %:lla. Näihin voivat kuulua esimerkiksi piilokiveksisyys, mikropenis ja hypospadia. 17 %:lla sairastuneista on todettu neuroepiteliaalinen kasvain aivoissa. Schinzel–Giedionin oireyhtymä on huonoennusteinen, ja useimmat sairastuneet ovat kuolleet varhaislapsuudessa. Kuolinsyinä ovat olleet etenevä hermostorappeuma, kasvaimet, toistuvat infektiot ja hengityselinten vajaatoiminta. On kuitenkin raportoitu tapauksia, joissa sairastunut on saavuttanut nuoruusiän.

Schinzel–Giedionin oireyhtymää pidetään hyvin harvinaisena, mutta sen tarkka esiintyvyys on tuntematon. Esiintyvyyden on arvioitu olevan alle yksi miljoonasta. Oireyhtymä johtuu *SETBP1*-geenin mutaatioista, jotka ovat uusia ja sporadisia. Oireyhtymällä kuitenkin saattaa olla autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. Tunnistetut mutaatiot ovat olleet geenituotteen aktiivisuutta kasvattavia. Schinzel–Giedionin oireyhtymän erotusdiagnostiikassa voidaan huomioida vastaavia keskikasvojen poikkeavuuksia aiheuttavina tiloina sikiön hydantoiinioireyhtymä, sikiön varfariinioireyhtymä, Zellwegerin oireyhtymä, mukopolysakkaridoosi, gangliosidoosi, ritsomeelinen kondrodysplasia punctata ja synnynnäinen kilpirauhasen vajaatoiminta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Schinzel-Giedion syndrome MedlinePlus Genetics, viitattu 30.7.2023
2. 1 2 3 4 5  Schinzel Giedion syndrome Orphanet, viitattu 30.7.2023
Murcof esiintymässä Sonar Festivaalilla, Barcelonassa, 15. kesäkuuta 2007
**Murcof** eli oikealta nimeltään **Fernando Corona** on meksikolainen artisti, jonka musiikki on enimmäkseen elektronista musiikkia. Corona syntyi vuonna 1970 Tijuanassa, Meksikossa ja kasvoi Ensedanassa ja oli jonkin aikaa tijuanalaislähtöisen Nortec Collective of Electronic Musiciansin jäsen. Vuonna 2000 hän palasi Tijuanaan, mutta on sen jälkeen asunut Barcelonassa, Espanjassa.

Musiikki
--------

Murcofin musiikki on pelkistettyä ja minimalistista sample-pohjaista elektronista musiikkia. Murcofin äänitykset ovat paljon melodisempia ja perinteikkäämmin rakennettuja kuin monien muiden nykypäivän samassa genressä olevien artistien. Monet raidat sisältävät jousiorkesteri-sampleja, jotka ovat lähtöisin moderneilta säveltäjiltä, kuten esimerkiksi Arvo Pärtiltä.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Martes* (2002)
* *Utopia* (2004)
* *Martes/Utopía* (2005)
* *Remembranza* (2005)
* *Cosmos* (2007)
* *The Versailles Sessions* (2008)

### Singlet/EP:t

* "Monotonu" (2002)
* "Ulyssess" (2003)
* *Utopia Remixes* (2004)
* "Ultimatum" (2004)

Katso myös
----------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Levy-yhtiö Leaf (Arkistoitu – Internet Archive)
* Context Free Media
* Static Discos
Esimerkki fyysisestä pääsyn valvonnasta: ovenkahva numeronäppäimistöllä.
**Käyttöoikeuksien hallinta** tai **pääsynvalvonta** tarkoittaa fyysisessä turvallisuudessa ja tietoturvassa rajoitettua valikoivaa pääsyä paikkaan tai resurssiin.

Malleja toteutukseen ovat muun muassa *Discretionary Access Control* (DAC) ja *Mandatory Access Control* (MAC). MAC-mallia pidetään turvallisimpana eri malleista ja järjestelmä itse liittää ja valvoo käyttöoikeuksia. DAC on tyypillinen malli muun muassa tiedostojen jaossa ja omistaja voi itse jakaa oikeuksia.

*Attribute Based Access Control* (ABAC) on suunniteltu korvaamaan *Role-Based Access Control* (RBAC), jossa oikeudet annetaan käyttäjään liitetyn attribuuttien mukaan kuten nimike, osasto, koulutus ja niin edelleen. ABAC-mallin on tarkoitus helpottaa ylläpitoa RBAC-malliin verrattuna kun henkilön rooli yrityksessä muuttuu tai henkilö lähtee yrityksestä.

Muita malleja ovat muun muassa *Graph-based Access Control* (GAC), *Lattice-Based Access Control* (LBAC) ja *Context-Based Access Control* (CBAC).

Toteutustekniikat
-----------------

Esimerkkejä toteutustekniikoista ovat muun muassa:

* Käyttäjäoikeuslista (ACL)
* Extensible Authentication Protocol (EAP), RFC 3748
* Challenge Handshake Authentication Protocol (CHAP), RFC 1994
* Internet Key Exchange (IKE), IPSec

Katso myös
----------

* Kulunvalvonta

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Mandatory Access Control vs Discretionary Access Control: Which to Choose? *ekransystem.com*.  11.3.2020. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
4. 1 2  Chapter 43. Security and SELinux *web.mit.edu*. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. 1 2  Attribute Based Access Control (PDF) *nccoe.nist.gov*. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Ross J. Anderson: *Security Engineering: A Guide to Building Dependable Distributed Systems*. Wiley. ISBN 978-0470068526. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Mystraksen linna** (kreik. Κάστρο του Μυστρά, *Kástro tou Mystrá*) on bysanttilaisaikainen linna Mystraksessa Kreikassa. Se rauniot ovat osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Mystraksen linna ja muureja.
Näkymä linnalta Evrótas-joen laaksoon.
Mystraksen linna rakennettiin Kreikan frankkivallan aikana vuonna 1249. Sen rakennutti Akhaian prinssi Vilhelm II Villehardouin. Myöhemmin linna oli bysanttilaisen Morean despotaatin käytössä. Sitä käytettiin edelleen osmanivallan aikana, jolloin siihen tehtiin uudenaikaistuksia muun muassa tuliaseiden tultua käyttöön.

Linna sijaitsee Mystraksen linnavuoren huipulla kaupungin eteläpuolella. Linnavuoren korkeus on 621 metriä merenpinnasta laskettuna. Linnan porttia vartioi suuri suorakulmainen torni. Sisällä on linnanpiha, sotilaiden majoitustiloja, suuri vesisäiliö sekä muun muassa kappeli. Linnalta on hyvä näköala itään koko Evrótas-joen laaksoon. Lännessä näköala avautuu Taÿ́getos-vuorille.

Linnan etelä- ja kaakkoispuolella on jyrkkä seinämä, joka tekee sen vaikeaksi valloittaa näiltä puolilta. Muilta suunnilta linnan puolustusta on vahvistettu muilla muureilla ja linnoitteilla. Muureja on kahdessa tasossa, ja niitä on vahvistettu neliskulmaisilla ja pyöreillä torneilla. Ylempi muuri alkaa linnan länsipuolelta ja kiertää sen pohjoispuolella Mystraksen palatsin alueen ja itäpuolella Pantánassan luostarin. Alempi muuri alkaa kaupungin luoteisosassa ja kiertää Vrontóchion luostarin ja seuraa kukkulan rinnettä Perivléptoksen luostarille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Η ακρόπολη και η οχύρωση της καστροπολιτείας του Μυστρά Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 3.12.2016. Viitattu 28.11.2016.
2. ↑  Archaeological site of Mistras: History Ministry of Culture and Sports. Viitattu 28.11.2016.
3. ↑  Miller, Korina: *Greece*, s. 203. Lonely Planet, 2010. ISBN 1742203426. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mystraksen linna** Wikimedia Commonsissa
Raphael Gualazzi vuonna 2011.
**Raffaele Gualazzi** (s. 11. marraskuuta 1981 Urbino, Italia), paremmin tunnettu nimellä **Raphael Gualazzi**, on italialainen laulaja ja pianisti.

Gualazzi julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa *Love Outside the Window* vuonna 2005. Hän voitti San Remon musiikkifestivaalien nuorten sarjan vuonna 2011 jazzahtavalla kappaleella "Follia d’amore". Hän osallistui kappaleella vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Kyseinen kappale löytyy myös Robert De Niron tähdittämän vuonna 2011 ensi-iltansa saaneen italialaiselokuvan *Manuale d’amore 3* soundtrackilta.

Lähteet
-------

1. ↑  ELENCO GIOVANI 2011 ammessi alla fase GARA 2 *sanremo.rai.it*.  Arkistoitu 17.11.2016.  (italiaksi)
2. 1 2  Raphael Gualazzi *eurovision.tv*. Viitattu 30.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Raphael Gualazzi - Love Outside the Window *ibs.it*.  Arkistoitu 7.3.2016.  (italiaksi)
4. ↑  The successful summer of Raphael Gualazzi *eurovison.tv*.  26.8.2011. Viitattu 30.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raphael Gualazzi** Wikimedia Commonsissa

* Raphael Gualazzin kotisivut (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Mýkonoksen arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Μυκόνου, *Archaiologikó Mouseío Mykónou*) on arkeologinen museo Mýkonoksen kaupungissa Mýkonoksen saarella Kreikassa. Se esittelee Mýkonokselta ja sen lähialueilta tehtyjä pääosin antiikin aikaisia löytöjä.

Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1902 tuolloin vasta hieman aiemmin vuonna 1898 tehtyjä Ríneian saaren löytöjä varten. Museota laajennettiin vuonna 1972. Museorakennus sijaitsee Mýkonoksen kaupungin keskustan pohjoispuolella lähellä merenrantaa.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta ajalta (kykladinen kulttuuri) antiikin ajan lopulle. Esineet ovat peräisin arkeologisilta kaivauksilta paitsi Mýkonokselta myös viereiseltä Ríneian (antiikin Rheneia) saarelta, joka toimii antiikin aikana Deloksen saaren hautausmaana. Monet löydöistä ovat hautalöytöjä. Esineisiin kuuluu muun muassa hautakiviä, -patsaita ja -uurnia, keramiikkaa, koruja sekä lasiesineitä.

* Kykladinen nk. paistinpannu, n. 2800–2300 eaa.Kykladinen nk. paistinpannu, n. 2800–2300 eaa.
* Myöhäisgeometrinen kantharos, n. 750–700 eaa.Myöhäisgeometrinen kantharos, n. 750–700 eaa.
* Kuros pronssisessa kahvassa, n. 560–540 eaa.Kuros pronssisessa kahvassa, n. 560–540 eaa.
* Dionysos ja mainadi punakuviotekniikalla tehdyssä amforassa, n. 450–425 eaa.Dionysos ja mainadi punakuviotekniikalla tehdyssä amforassa, n. 450–425 eaa.
* Symposionkohtaus kyliksissä.Symposionkohtaus kyliksissä.
* Roomalaisaikaisia lasiesineitä haudasta Ríneiasta.Roomalaisaikaisia lasiesineitä haudasta Ríneiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Archaeological Museum of Mykonos: History Ministry of Culture and Sports. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2  Archaeological Museum of Mykonos: Description Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 5.10.2008. Viitattu 4.4.2016.
3. 1 2  Mykonos: Archaeological Museum *Greeka.com*. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mýkonoksen arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
**Nelli Palomäki** (s. 1981 Forssa) on suomalainen, kansainvälisesti tunnettu nuoren polven valokuvaaja. Palomäki tunnetaan erityisesti muotokuvistaan.

Henkilötiedot
-------------

Nelli Palomäki on helsinkiläinen valokuvaaja. Palomäki on syntynyt vuonna 1981 Forssassa. Palomäki on naimisissa kuvataiteilija Juhana Moisanderin kanssa.

Opinnot
-------

Palomäki on opiskellut valokuvausta Turun Taideakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 2008. Palomäki on suorittanut maisterintutkinnon Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa sekä opiskellut Victor Fellowship-apurahan turvin London College of Communicationissa.

Taiteellinen työskentely
------------------------

Palomäki tunnetaan erityisesti suurikokoisista, usein mustavalkoisista muotokuvistaan. Palomäen kuvissa esiintyy usein lapsia ja nuoria. Kuvat käsittelevät "kasvua, muistia ja sitä kuinka vaikeaa itsensä itsensä näkeminen on." Yksi Palomäen keskeisiä teemoja on "kuolevaisuus, josta valokuvat ovat kiistämätön todiste".

Palomäen töitä on ollut esillä useissa näyttelyissä, muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseossa, Hasselblad Foundation-museossa Göteborgissa, Bruce Silverstein Galleryssa New Yorkissa, Daegun valokuva-biennalessa Etelä-Koreassa, Tanskan kansallisessa valokuvamuseossa Kööpenhaminassa, Galleria Vasli Souzassa Malmössä, Wapping Project Banksidessa ja Purdy Hicks Galleryssa Lontossa ja Aperture Galleryssa New Yorkissa. Palomäen kuvia julkaisseet myös lehdet: TIME, Bristish Journal of Photography, Independent Magazine, New Yorki Magazine, Zoom ja Exit. Palomäen kuvista on julkaistu myös useita kirjoja.

Palomäen töitä kuuluu muun muassa Moderna Museetin kokoelmiin Tukholmassa, Haagin valokuvataiteen museon kokoelmiin Alankomaissa, Hasselblad Foundationin kokoelmaan Göteborgissa sekä Suomen valokuvataiteen museon ja Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmaan.

Palkinnot ja kunnianosoitukset
------------------------------

Keväällä 2010 Palomäki saavutti toisen sijan Sony World Photography Awardsin muotokuvien sarjassa. 2010 hän sai myös Hasselblad Foundationin myöntämän apurahan maisteriopintojen suorittamiseen London College of Communicationissa. Kesällä 2010 Palomäki oli ehdolla Discovery Awardsia varten Recontres d’Arlesissa Ranskassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nelli Palomäki *Sata suomalaista valokuvaajaa*. Viitattu 16.1.2023.
2. ↑  Nelli Palomäki Biography
3. ↑  Nelli Palomäki *www.vaslisouza.com*.  Arkistoitu 9.3.2016. Viitattu 8.3.2016.
4. ↑
**Neitsyt Marian taivaaseenottamisen katedraali** (kreik. Καθεδρικός Ναός της Κοιμήσεως της Θεοτόκου, *Kathedrikós Naós tis Koimíseos tis Theotókou*) on katolinen kirkko Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on roomalaiskatolisen Kreetan hiippakunnan katedraali eli piispanistuin.

Katedraalia sisältä.
Katedraali sijaitsee Chanián vanhassakaupungissa lähellä Chanián arkeologista museota ja ortodoksista Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraalia. Se on rakennettu paikalle, jossa sijaitsi alun perin kapusiinimunkkien kappeli vuodelta 1675 sekä näiden luostari ja pieni Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kappeli 1700-luvulta. Kappeli korotettiin katedraaliksi Kreetan hiippakunnan perustamisen jälkeen vuonna 1874, mutta korvattiin pian nykyisellä suuremmalla kirkolla. Se valmistui vuonna 1879. Kirkon suunnitteli arkkitehti Vitaliano Poselli.

Kirkko on kolmilaivainen basilika ja edustaa tyyliltään uusklassista arkkitehtuuria joillakin renessanssityylisillä vivahteilla. Kirkkoon kuuluu sinikupolinen kellotorni, joka valmistui vuonna 1882.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Catholic Church of Chania *TerraBook*. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2 3  Cathedral of the Assumption *Catholic Chania*.  Arkistoitu 15.9.2021. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neitsyt Marian taivaaseenottamisen katedraali** Wikimedia Commonsissa
**Arsen Sargsjan** (arm. Արսեն Սարգսյան, s. 13. joulukuuta 1984) on armenialainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.[vanhentunut linkki]

Sargsjan karsiutui Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 pituushypyn ja kolmiloikan loppukilpailuista. Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 hän oli pituushypyssä 11:s ja karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Erfurtissa 2005.

Sargsjan karsiutui pituushypyn loppukilpailusta sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009, sisäratojen MM-kisoissa Dohassa 2010 sekä ulkoratojen EM-kilpailuissa Barcelonassa 2010 ja Helsingissä 2012.

Sargsjan hyppäsi pituushyppyennätyksensä 820 cm Artašatissa 8. kesäkuuta 2012. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 793 Jerevanissa 24. tammikuuta 2010. Kolmiloikkaennätyksensä 15,91 hän teki Artašatissa 30. toukokuuta 2010.

Sargsjan on voittanut Armenian-mestaruuden pituushypyssä 2005, 2006, 2008, 2010 ja 2012 sekä kolmiloikassa 2008 ja 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Arsen Sargsyan *tilastopaja.org*. Viitattu 24.7.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5 6 7  Arsen Sargsjan Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Cheng Chao-Tsun** (kiin.: 鄭兆村; pinyin: *Zhèng Zhàocūn*; s. 17. lokakuuta 1993) on taiwanilainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on Taipein universiadeissa 26. elokuuta 2017 heitetty 91,36 metriä, millä hän voitti kultaa. Tulos on myös Aasian ennätys.

Cheng saavutti 2010 hopeaa alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa ja sijoittui kahdeksanneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Hän voitti vuonna 2012 Aasian juniorimestaruuden. Vuoden 2014 Aasian kisoissa hän sijoittui keihäänheitossa viidenneksi tuloksella 81,61 metriä. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli seitsemäs 2015 ja kuudes 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta.

Cheng sijoittui 2018 viidenneksi Jakartan Aasian kisoissa ja toiseksi Ostravan maanosien cupissa. Hän voitti Aasian-mestaruuden Dohassa 2019 tuloksella 86,72. Saman vuoden MM-kilpailuissa samassa kaupungissa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 77,99. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cheng Chao-Tsun Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Cheng shatters Asian javelin throw record record with 91.36m effort in Taipei City  26.8.2017. IAAF. Viitattu 27.8.2017. (englanniksi)
3. ↑  Chao-Tsun kiskaisi pitkän keihäskaaren *Yleisurheilu.fi*.  27.4.2017. Suomen Urheiluliitto. Viitattu 4.7.2017.
4. ↑  17th Asian Games at Incheon/KOR, 27.09. – 03.10.2014 (pdf) (sivu 12) *Singapore Athletics*. Singapore Athletics. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Cheng Chao-Tsun Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Niinimäki** on Iitin kunnan rekisterikylä, johon kuuluu Niinimäen, Kuukson, Suokannan ja Tillolan kylät. Se sijaitsee Iitin kuntakeskuksen Kausalan itäpuolella, Kouvolan (entisen Elimäen ja Kuusankosken) rajan tuntumassa. Niinimäki rajautuu lännessä Kausalaan, pohjoisessa Radansuuhun, koillisessa Lyöttilään, lounaassa Saaraseen sekä idässä ja etelässä Kouvolan kaupunkiin, Kuusankosken ja Elimäen suuralueisiin. Niinimäki on pääosin maaseutumaista aluetta, jossa on jonkinverran maataloutta. Kausalan taajama ulottuu osittain myös Niinimäen alueelle.

Niinimäen alueella sijaitsee mm. KymiRing-moottoriurheilukeskus, lakkautettu Tillolan koulu, St1-huoltoasema sekä eteläisin osa Myllytöyryn teollisuusalueesta. Valtatie 12 ja Lahden ja Kouvolan välinen rautatie kulkee Niinimäen läpi. Rataosalla sijaitseva Niinimäen junakohtauspaikka sijaitsee pääosin Niinimäellä, mutta osittain Kausalan puolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Iitin kylät - Iitti (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kylänrajat löytyy Maanmittauslaitoksen kartoista

Iitin kylät

* Haapa-Kimola
* Kauramaa
* Kausala
* Kimola
* Kirkonkylä
* Koliseva
* Koskenniska
* Lyöttilä
* Muikkula
* Niinimäki
* Perheniemi
* Radansuu
* Saaranen
* Sitikkala
* Säyhtee
* Sääskjärvi
* Taasia
* Tapola
* Vuolenkoski