recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Korvenkylä** on alue Lappeenrannan kaupungin itärajalla Imatran kaupungin naapurissa. Aiemmin se kuului Joutsenon kaupunkiin, joka liitettiin Lappeenrantaan vuoden 2009 alussa.

Korvenkylän seudulla sijaitsevat muun muassa vanhat Rauhan ja Tiurun sairaalat, joista ensin mainitussa toimii nykyään Holiday Club Saimaa. Korvenkylässä sijaitsee myös Korvenkylän vesitorni.

Korvenkylässä sijaitsee vuonna 1939 perustettu Rauhan hautausmaa. Hautausmaa on suuruudeltaan n. 1 ha, jonka tilasta puolet on käytössä. Alkujaan hautausmaa perustettiin Rauhan Sotasairaala 43:a ja Rauhan sairaalaa varten. 

Lappeenrannan väestötilastoissa Korvenkylä muodostaa Korvenkylän tilastoalueen, jossa on 1 609 asukasta (31. joulukuuta 2013). Lappeenrannan kaupunginosajaossa Korvenkylän asemakaavoitettu alue jakautuu neljään kaupunginosaan: Korvenkylän postinumero on 55300 Rauha.

* 223 Hiekkapelto
* 222 Korvenkeskus
* 224 Rauha
* 221 Vesivalo

Tilastokeskuksen määritelmissä Korvenkylä ei muodosta omaa taajamaa, vaan se kuuluu Imatran keskustaajamaan, johon se on kasvanut kiinni Mannerintien ja Imatranväylän kautta. Imatran keskustaajaman asukkaista 1 462 asuu Lappeenrannan puolella (31. joulukuuta 2013).

Katso myös
----------

* Joutsenon keskustaajama

Lähteet
-------

1. 1 2  Lappeenrannan itäisimmässä osassa asutaan upean luonnon helmassa Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 6.4.2015. Viitattu 5.4.2015.
2. ↑  Lappeenrannan seurakunnat: Rauhan hautausmaa *lappeenrannanseurakunnat.fi*. Viitattu 15.6.2021.
3. ↑  Väestö Lappeenrannassa ikäryhmittäin 31.12.2013 Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 5.4.2015.
4. ↑  Lappeenrannan kaupunginosat Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 10.4.2015. Viitattu 5.4.2015.
5. ↑  Lappeenrannan karttapalvelu Lappeenrannan kaupunki. Viitattu 5.4.2015.
6. ↑  Taajamien rajaus Ympäristöhallinto. Viitattu 5.4.2015.
7. ↑  Kaupunkiseutujen rajaus Ympäristöhallinto. Viitattu 5.4.2015.
8. ↑  Taulukko: Taajama- ja haja-asutusalueväestö iän ja sukupuolen mukaan kunnittain 31.12.2013 Tilastokeskus. Viitattu 5.4.2015. [vanhentunut linkki]
9. ↑  Taulukko: Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2013 Tilastokeskus. Viitattu 5.4.2015. [vanhentunut linkki]
**Sanae** (jap. 早苗) oli keisarillisen Japanin laivaston Wakatake-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, jonka alkaessa alus oli vanhentunut ja soveltui lähinnä toisarvoisiin saattajatehtäviin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Wakatake-luokka*
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 5. huhtikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1923 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 5. marraskuuta.

Palvelus
--------

Vuonna 1938 aluksen etummainen savuhormi varustettiin savuohjaimella ja aluksen painolastimäärää kasvatettiin, jolloin uppouma kasvoi 1 113 tonniin. Samanaikaisesti aluksen nopeus laski 31 solmuun.

Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Kuren laivastoalueen 13. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat *Kuretake* ja *Wakatake*. Viirikön tehtävänä oli sukellusvenetorjunta Japaninmerellä, Bungonsalmessa ja Kyūshūn länsirannikolla. Alus liitettiin 10. huhtikuuta 1942 viirikön mukana vasta muodostettuun Lounaisen alueen laivaston 1. pinta-alussaattajaviirikköön, jonka osana alus suojasi saattueita laivaston alueella.

Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Bluefish* upotti aluksen torpedoimalla 13. marraskuuta 1943.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1987, s. 190.
2. ↑  Jentschura et al. 1977, s. 139.
3. ↑  They Also Served: The Second-Class Destroyers CombinedFleet.com.  (englanniksi)

*Wakatake*-luokan hävittäjä
*Wakatake* · *Kuretake* · *Sanae* · *Sawarabi* · *Asagao* · *Yūgao* · *Fuyō* · *Karukaya*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Momi-luokka · Seuraaja: ? |
Unkarin valtionooppera Budapestissa.
**Unkarin valtionooppera** (unk. *Magyar Állami Operaház*) on oopperatalo Unkarin pääkaupungissa Budapestissä. Se sijaitsee Budapestin 6. kaupunginosassa eli Terézvárosissa Andrássy út -kadun varrella. 

Oopperatalon on suunnitellut unkarilainen arkkitehti Miklós Ybl, ja sitä pidetään Yblin mestariteoksena ja yhtenä Budapestin kauneimmista rakennuksista. Taloa rakennettiin yhdeksän vuotta 1875–1884. Ybl johti myös rakennustöitä, ja hänen kerrotaan tarkastaneen itse jokaisen tiilikärryllisenkin. Oopperatalon rakennuskustannuksista vastasi Itävallan keisari ja Unkarin kuningas Frans Joosef, joka kuitenkin kommentoi Euroopan viehättävimmäksi sanottua oopperataloa sanomalla vain: "Se on hyvin kaunis. Pidän siitä paljon."

Vaikka rakennus on suurikokoinen, se ei näytä massiiviselta. Rakenteeltaan se on pääosin uusrenessanssia, mutta siinä on myös uusbarokin elementtejä. Pääsisäänkäynnin kahta puolta ovat Franz Lisztin ja Ferenc Erkelin patsaat, jotka on suunnitellut Alajos Stróbl. Rakennuksen kulmissa toisen kerroksen tasalla on neljän muusan patsaat: Terpsikhore, Erato, Thaleia ja Melpomene. Sisätila on runsaasti freskoin koristeltu. Pääsalissa on 1 289 istumapaikkaa.

"Unkarin kuninkaallinen oopperatalo" avattiin yleisölle 27. syyskuuta vuonna 1884. Sen ensimmäinen johtaja oli Ferenc Erkel. Gustav Mahler toimi johtajana vuosina 1888–1891 ja johti itse kaksi Puccinin oopperaa. Vuosina 1947–1950 johtajana oli Otto Klemperer. Vuonna 1980 rakennus kunnostettiin ja se avattiin uudestaan yleisölle 1984, samana päivänä kun ensimmäisestä avaamisesta oli kulunut 100 vuotta.

Kaudella 2011–2012 Unkarin valtionoopperan ja kansallisbaletin ohjelmistossa on kuusi uutta oopperaa ja kolme balettiensi-iltaa. Ohjelmiston kohokohtia ovat uudet esitykset Wagnerin *Reininkullasta* ja Mozartin Don Giovannista ja Petit'n baletti *Pariisin Notre-dame*. Oopperan musiikillisena johtajana toimii kapellimestari György Győriványi Ráth. Edellinen johtaja Ádám Fischer erosi vuoden 2010 lopussa vastalauseeksi Unkarin hallituksen ja pääministeri Viktor Orbánin harjoittamaa politiikkaa kohtaan.

Lähteet
-------

* Barber, Annabel & Roper-Evans, Emma: *Budapest. A city guide*. 3. painos. Somerset Limited, 2004. ISBN 963-212-986-5. (englanniksi)
* Török, András: *Budapest. A critical guide*. 5. painos. Budapest: Corvina, 2001. ISBN 963-13-4989-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Török s. 132.
2. 1 2  Barber & Roper-Evans ss. 55–56.
3. ↑  Opera playing in Hungary Unkarin valtionoopperan kotisivut.  Arkistoitu 28.11.2012. Viitattu 25.11.2011(englanniksi).
4. ↑  Six new operas and three ballets in the Hungarian State Opera House *eu2011.hu*.  28.2.2011. Viitattu 25.11.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Hungary's artists take fury at media law to Brussels *The Independent*.  12.1.2011. The Independent. Viitattu 25.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Unkarin valtionooppera** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut
**David Herzog** on yhdysvaltalainen saarnaaja ja evankelista. Hän esiintyy saarnatilaisuuksissa eri puolilla maailmaa ja toimii myös elämäntapavalmentajana ja ravintoterapeuttina. Herzog on julkaissut useita kirjoja ja juontaa viikoittaista televisio-ohjelmaa. Herzogilla ja hänen vaimollaan on Arizonassa terveysalan yritys.

Toiminta
--------

Uskonnollisissa tilaisuuksissa Herzog saarnaa, rukoilee ihmisten puolesta ja pyytää rahalahjoituksia johtamalleen kristilliselle yhteisölle "David Herzog Ministries". Kuulijat ovat kertoneet tilaisuuksissa kokemistaan ihmeistä kuten laihtumisesta, kävelykyvyn palautumisesta ja sokeuden parantumisesta. Näitä todistuksia esitetään myös Herzogin televisio-ohjelmassa.

Suomessa Herzog on toiminut 27.-31.7.2014 *Ihmeiden aika* -tapahtuman pääpuhujana. Hän ilmoitti odottavansa että saarnatilaisuuksissa tapahtuu ihmeitä. Ihmeiden korostaminen on herättänyt Suomen kristillisissä piireissä ristiriitaisia tunteita. Uskontojen haittavaikutuksien tutkijat ja niistä kärsivien ihmisten tukea organisoivat tahot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että Herzogin lupauksiin liian sokeasti luottavat kuulijat voivat saada terveysongelmia. Herzog on uhannut suomalaisia arvostelijoitaan Jumalan tuomiolla.

Herzog on vetänyt puoleensa etenkin New Age -henkisiä kävijöitä, mutta vakuuttaa että ei itse kuulu New Age -liikkeeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jumpstart & Walking in the Glory Every Day (Book & DVD) Sid Roth.  Arkistoitu 27.7.2014. Viitattu 25.7.2014.
2. ↑  Evangelist with a miraculous knack of raising cash hits capital  2009. Evening Standard. Viitattu 25.7.2014.
3. ↑  Helsinkiin saapuva saarnaaja lupaa ihmeitä  23.7.2014. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 24.7.2014. Viitattu 25.7.2014.
4. ↑  Herzog-tapahtuman järjestäjä: Kristittyjen yhteys on tärkeämpää kuin yksi tapahtuma  21.5.2014. Seurakuntalainen.  Arkistoitu 23.5.2014. Viitattu 25.7.2014.
5. ↑  Terapeutti: Helsinkiin saapuva Herzog on huijarisaarnaajan arkkityyppi  23.7.2014. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 25.7.2014. Viitattu 25.7.2014.
6. ↑  Kohusaarnaaja uhkaa suomalaisia: "Heille tapahtuu jotakin hyvin pahaa" *4.8.2014*. Aamulehti. Viitattu 6.8.2014. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Herzog suomalaisista arvostelijoistaan: Heille tapahtuu pahoja asioita *kotimaa24.fi*. Viitattu 6.8.2014.
8. ↑  Tuija Pyhäranta: David Herzog esiintyy kesällä Olympiastadionilla  10.4.2014. Kotimaa24. Viitattu 25.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* About David Herzog (Arkistoitu – Internet Archive) Sedona Naturals (Herzogien yritys) (englanniksi)
Sanahin
Sanahinin luostari on maailmanperintökohde Armenian Alaverdin kaupungin alueella sijaitsevassa kylässä  
Sanahinin luostari on maailmanperintökohde Armenian Alaverdin kaupungin alueella sijaitsevassa kylässä Sanahinin luostariSanahinin luostari on maailmanperintökohde Armenian Lorrin maakunnan Alaverdin kaupungin alueella sijaitsevassa kylässä.
**Sanahin** (armeniaksi: Սանահին) on kylä Armenian Lorrin maakunnan Alaverdin kaupungin alueella. Kylä on merkittävä luostarikompleksistaan, joka on yhdessä läheisen, hieman kaakkoon päin sijaitsevan Haghpatin luostarin kanssa listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Yhdessä näihin luostareihin rakennettiin yli kolmen vuosisadan kuluessa yli 20 erilaista kirkkoa tai kappelia, neljä laajennusosaa, kellotorneja, hautoja, akatemian rakennus, kirjavarastoja, ruokaloita, siltoja ja lukuisia asuintaloja. Sanahinin luostarialue kuuluu Armenian apostoliselle kirkolle ja siellä on useita kaiverrettuja muistokiviä ja piispojen hautoja ympäri aluetta.

Pyhäkköalueen sisällä on Jumalanäidille (Astvatzatzin) omistettu kirkko vuodelta 928–934. Se on luostarin vanhin rakennus ja sen rakensivat Bysantista paenneet munkit. Kirkon eteishalli on rakennettu 1211 ja luostarin kirjasto vuonna 1063. Luostarim Akatemiassa opetettiin lääketiedettä 1100-luvulla. Kylän nimi Sanahin tarkoittaa ’vanhempi kuin tuo toinen’, missä toinen tarkoittaa Haghpatin naapurikylää ja sen luostaria.

Sanahinin kylä tunnetaan myös kuuluisien Mikojanin veljesten synnyinpaikkana. Kylässä on myös Mikojaneille omistettu museo. Artjom Mikojan oli lentokonesuunnittelija, joka oli yksi MiG-hävittäjän suunnittelijoista, ja Anastas Mikojan oli venäläinen poliitikko, joka tunnetaan politbyroon pitkäaikaisimpana, sitä 60 vuotta palvelleena jäsenenä.

* Luostarin itäinen julkisivu.Luostarin itäinen julkisivu.
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Sanahin Monastery Armenian Travel Bureau, atb.am. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Monasteries of Haghpat and Sanahin whc.unesco.org. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Introducing Sanahin Monastery lonelyplanet.com.  Arkistoitu 10.7.2015. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanahin** Wikimedia Commonsissa

* Sanahinin luostari Armenica.orgissa (englanniksi)
* Luostari Armeniapediassa (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee paikka J. R. R. Tolkienin kirjassa. Yhdysvaltalaisesta Cirith Ungol -yhtyeestä on oma artikkelinsa.*
**Cirith Ungol** on kuvitteellinen sola J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Nimi Cirith Ungol on sindarinkielinen ja tarkoittaa 'hämähäkin rotkoa'; se oli sola Mordorin läntisten vuorten yli ja ainoa reitti länttä kohti.
Sitä vartioi Cirith Ungolin torni, jonka rakensivat Gondorin ihmiset Haltiain ja Ihmisten Viimeisen Liiton sodan jälkeen. Sen tarkoitus oli puolustaa Ithilienin maakuntaa Sauronin jäljellä olevien seuraajien hyökkäyksiltä ja toisaalta myös estää Sauronin palvelijoiden paluu Mordoriin. Siksi sen ikkunat oli suunnattu pohjoiseen ja kaakkoon.

Gondor hylkäsi linnoituksen noin vuonna 1636 K.A. kun Suuri Rutto tappoi suurimman osan Gondorin väestöstä. Ruton jälkeen Gondor ei enää koskaan pystynyt valloittamaan Cirith Ungolia ja pahuus palasi Mordoriin. Linnoitus toimi yhdessä vuorilinnoitus Durthangin kanssa Mordorin pohjoisessa länsiosassa, ja Hammastornien kanssa Morannonin luona.
Sormuksen Matkan aikana Frodo Reppuli ja Samvais Gamgi menivät solaan Klonkun johdolla ja suoraan jättiläishämähäkin Lukitarin pesään, joka asui siellä. Frodo joutui Lukitarin saaliiksi mutta Sam onnistui iskemään Lukitaria Piikillä niin kuolettavasti että se ryömi pesäänsä ja menehtyi sinne. Samassa örkkijoukko saapui Minas Morgulista Cirith Ungoliin, huomasivat Frodon ja veivät tämän Cirith Ungolin torniin. Siellä kaksi örkkiä, Shagrat ja Gorbag alkoivat sotimaan keskenään ja niin Sam pääsi pelastamaan isäntänsä.
**Sanankoro Djitoumou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 90 kilometriä Bamakosta etelään. Kunnassa on 13 300 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).

Sanankoro Djitoumoun kunta rajoittuu lännessä Katin piirin Ouélessébougoun, pohjoisessa Bougoulan ja Tiélén, idässä Sikasson alueen Bougounin piirin Dogon ja etelässä Keleyan kuntiin. Vesistöjä ovat sadekauden jälkeen kuivuvat Kalako, Dianikor Bâ ja Banifing. Kasvillisuus on heinäsavannia.

Kuntaan kuuluu 27 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja. Uskontoja ovat islam ja katolisuus.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.5.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.5.2018.
4. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Sanankoro Djitoumou 2008-2012 *csa-mali.org*.  2008.  Arkistoitu 18.3.2012. Viitattu 9.5.2018.
**Cirko – Uuden sirkuksen keskus** on Helsingin Suvilahdessa sijaitseva esitys- ja tuotantotalo, joka tarjoaa ja tuottaa ympärivuotista esitystoimintaa pääkaupunkiseudulla. Ympärivuotisella esityskaudella nähdään kotimaisia ja ulkomaisia nykysirkusuutuuksia. Valmiiden esitysten lisäksi Cirkossa pääsee seuraamaan avauksia residenssitoiminnasta; esitysten valmistumista maksuttomissa demoissa. Cirkon esityksissä ja festivaaleilla käy yli 12 000 katsojaa vuodessa. Cirko toimii kansainvälisten nykysirkusryhmien kiintopisteenä Suomessa ja sen tiloissa esiintyy ja harjoittelee vuosittain noin 20 ammattilaisryhmää.

Cirko on toiminut suomalaisen nykysirkuksen edistäjänä ja kehittäjänä jo vuodesta 2002. Vuonna 2011 Helsingin Suvilahteen avattiin Cirkon sirkustalo – 1 400 neliötä työskentely- ja esitystiloja uudelle sirkukselle.

Sirkustalo Cirko kokoaa saman katon alle suomalaisia sirkustoimijoita. Cirko-talon toimijoita: Cirko – Uuden sirkuksen keskus, Circo Aereo, Sirkus Magenta ja Sairaalaklovnit. 

Cirko saa tukea Suomen opetusministeriöltä, Helsingin kaupungilta ja yksityisiltä säätiöiltä.

Toiminnanjohtajat
-----------------

* Tomi Purovaara, vuodesta 2002 huhtikuuhun 2012
* Mika Väyrynen, elokuusta 2012–
* Kaarina Gould, 2013–2014
* Sami Ylisaari, 2014–2015
* Riku Lievonen 2016–

Lähteet
-------

1. 1 2  Mika Väyrynen Cirkon toiminnanjohtajaksi  3.7.2012. Yle uutiset. Viitattu 3.7.2012.
2. ↑  Kaarina Gould jättää uuden sirkuksen keskuksen toiminnanjohtajuuden. Yle
3. ↑  Sami Ylisaari Cirkon uudeksi johtajaksi  7.5.2014. HS.fi.  Arkistoitu 8.5.2014. Viitattu 3.6.2014.
4. ↑  Turunen, Joonas: Cirkolle uusi johtaja Helsingin juhlaviikoilta *Yle Uutiset*.  4.11.2015. Viitattu 7.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Cirko.fi
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**David Helfgott** (s. 19. toukokuuta 1947 Melbourne) on australialainen konserttipianisti. Helfgott tunnetaan yhtä hyvin skitsoaffektiivisesta häiriöstään ja sen vaikutuksesta hänen konserttiesiintymisiinsä kuin musiikillisista ansioistaankin.

Helfgott saavutti maailmanlaajuista kuuluisuutta itsestään kertovasta elokuvasta Loisto (1996, Australia). Elokuva voitti parhaan elokuvan Golden Globe -palkinnon ja oli Oscar-ehdokkaana parhaan elokuvan kategoriassa. Helfgottia elokuvassa esitti Geoffrey Rush. Elokuvassa on joitain epätarkkuuksia Helfgottin elämän kuvauksen suhteen.

Helfgott tekee ahkerasti konserttikiertueita Australiassa ja silloin tällöin myös ulkomailla.

Lähteet
-------

* David Helfgottin biografia hänen omilla kotisivuillaan (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Margaret Helfgott and Tom Gross, *Out of Tune: David Helfgott and the Myth of Shine*, ISBN 0-446-52383-6, pub. Warner Books (1998)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Verokunta** (ruots. *bol*) oli hallintopitäjän osa, jonka asukkaat yhdessä suorittivat tietyn veromäärän. Nimitystä käytettiin Suomessa ja Ruotsissa keskiajalta 1500-luvulle. Verokunnan koko vaihteli niin, että joskus koko pitäjä muodosti yhden verokunnan, toisissa pitäjissä taas saattoi olla 2–6, jopa 20, verokuntaa. Jokaisessa verokunnassa oli oma talonpoika, joka toimi *verokuntamiehenä* eli *lukumiehenä*. Hän keräsi veroparselit ja toimitti ne voudille. Kaarle IX lakkautti verokuntamiesjärjestelmän 1602, mutta näitä miehiä käytettiin monin paikoin sen jälkeenkin.

Erilaisilla verokunnilla oli omat nimityksensä. Sellaisia olivat

* bol
* kolmanneskunta
* markkakunta
* nautakunta
* neljänneskunta

Kun jostakin verokunnasta tiloja autioitui tai joutui kirkollisen tai maallisen rälssin alaiseksi, joutuivat toiset maksamaan suuremman osan verosta. Tällaisen epätasa-arvon poistaminen oli tärkeää kruunulle ja talonpojille, siksi verokuntia pyrittiin pitämään tasaväkisinä tekemällä tilojen siirtoja verokunnasta toiseen ja laskemalla veroja uudelleen. Vuoden 1436 verouudistuksessa rälssi poistettiin veromaan joukosta sekä tasoitettiin savut ja koukut pitäjien kesken.

Lähteet
-------

1. ↑  Iso tietosanakirja, Otava 1939
2. ↑  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1966
3. ↑  Väinö Voionmaa: Suomalaisia keskiajan tutkimuksia, WSOY 1912 s. 38–39
**Kamarineuvos** (ruots. *kammarråd*) on Suomessa käytössä oleva arvonimi. Ruotsissa kamarineuvoksiksi kutsuttiin aiemmin kamarikollegion jäseniä.

Kamarineuvos Ruotsissa
----------------------

Kustaa Vaasa perusti 1539 kuninkaallisen kamarin, jonka palveluksessa olevia johtavia virkamiehiä kutsuttiin kamarineuvoksiksi. He vastasivat toimistaan aluksi suoraan kuninkaalle ja myöhemmin valtiovarainhoitajalle, joka toimi kamarin päällikkönä. Vuoden 1634 hallitusmuoto teki kamarista kollegion, jota nimitettiin kamarikollegioksi. Sen palveluksessa oli neljä kamarineuvosta, joista kaksi oli valtaneuvoksia. Näitä kahta nimitettiin valtakunnankamarineuvoksiksi (ruots. *rikskammarråd*), mutta nämä virat lakkautettiin 1720. Kamarineuvosten virat lakkautettiin 1972, jolloin kollegion esimiehiä alettiin kutsua viraston johtajiksi (*verkschef*).

Kamarineuvoksen arvonimi Suomessa
---------------------------------

Kamarineuvos on suomalainen arvonimi, jonka myöntää tasavallan presidentti. Se kuuluu 8. ryhmään arvonimistä suoritettavien maksujen luettelossa. Arvonimestä maksettava vero on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.

Arvonimi on myönnetty itsenäisyyden aikana Suomen tasavallassa 105 henkilölle vuosien 1919–2013 aikana.

Ensimmäisen kamarineuvoksen arvon itsenäisessä Suomessa sai Viipurin läänin lääninrahastonhoitaja Gustaf Timgren vuonna 1919. Televisiotoimittaja Niilo Tarvajärvi sai kamarineuvoksen arvon vuonna 1989 ja kirjailija Reino Palmroth vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. ↑   *Nationalencyklopedin.* Bokförlaget Bra Böcker, 1993.
2. 1 2  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 49–51. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
3. ↑  Myönnettyjä arvonimiä  2013. Helsinki:  Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 3.12.2012. Viitattu 8.4.2014.
**N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 1. pataljoona** oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan v.t. komentaja oli majuri Fredrik Ferdinand Järnström.

Joukko-osastot
--------------

* **1. komppania**

Päällikkö: luutnantti A. L. Lindberg ja 30. maaliskuuta 1918 alkaen jääkärivänrikki Kaino Niemeläinen.

Joukkueenjohtajat: jääkärivänrikki Verner Evald Lavast.
* **2. komppania**

Päällikkö: luutnantti E. Liljeberg.

* **3. komppania**

Päällikkö: jääkäriluutnantti Gunnar Wikström myöh. Visapuu (16. huhtikuuta alkaen).

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

### Viitteet

1. ↑  Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Porvoo 1938. Teoksen mukaan hän olisi toiminyt pataljoonan 1. komppanian päällikkönä.
4. arrondissementin sijainti kartassa punaisella.
4. arrondissementin kaupungintalo.
**Pariisin 4. arrondissementti** (ransk. *4e arrondissement de Paris*) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista. Se tunnetaan myös nimellä "arrondissement de l’Hôtel-de-Ville". 

Kaupunginosa sijaitsee Pariisin itäisellä puolella. Siellä sijaitsevat Le Marais’n kortteli ja Île Saint-Louis’n saari, kuten myös suuri osa Île de la Citén saaresta. Arrondissementti jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. *quartiers*), jotka ovat *Saint-Merri*, *Saint-Gervais*, *Notre-Dame* ja *Arsenal*. Arrondissementtia ympäröivät 1. arrondissementti lännessä, 3. arrondissementti pohjoisessa, 12. arrondissementti idässä ja etelässä Seinejoki sekä 5. arrondissementti. 

Arrondissementin pinta-ala on 1,60 km² ja vuonna 2011 sen väkiluku oli 27 887. Arrondissementin määrinä on toiminut vuodesta 2001 lähtien sosialistipuolueen Dominique Bertinotti.

Nähtävyydet
-----------

* Notre Damen katedraali

Lähteet
-------

1. ↑  Populations légales en vigueur à compter du 1er janvier 2014: Arrondissements – cantons – communes INSEE. Viitattu 11.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariisin 4. arrondissementti** Wikimedia Commonsissa

* 4. arrondissementin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**4-tiapentanaali** eli *3-(metyylisulfanyyli)propanaali* (muita nimiä *metionaali* ja *3-(metyylitio)propionialdehydi*) on aldehydeihin ja tioeettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on CH3SCH2CH2CHO. Se on metioniinin hajoamistuote. Huoneenlämmössä 4-tiapentanaali on väritöntä nestettä, jolla on voimakas, sipulimainen tai lihainen haju. Se hajoaa helposti, ja sitä tulee säilyttää kylmässä ja typpi-ilmakehässä.

Esiintyminen
------------

4-tiapentaalia esiintyy pieniä määriä mustassa ja vihreässä teessä, sekä paistetuissa tai ruskistetuissa perunatuotteissa, ennen muuta perunalastuissa. Sitä muodostuu metioniinista Maillard-reaktiossa.

Käyttö ja valmistus
-------------------

4-tiapentanaalia käytetään pieninä määrinä makuaineena elintarviketeollisuudessa. Korkean hintansa takia sitä ei lisätä perunatuotteisiin, vaan raaka-aineena käytettyjen perunoiden metionaalipitoisuutta nostetaan biotekniikan avulla. Vaikka puhdas 4-tiapentanaali on syövyttävää ja myrkyllistä, elintarvikkeissa sitä esiintyy niin pieniä määriä, että sillä ei ole merkitystä. Sitä käytetään myös reagenssina ja liuottimena orgaanisissa synteeseissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Methional *ChemSpider*. Royal Society of Chemistry. Viitattu 22.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Faith C. Belanger, Rong Di & Daphna Havkin-Frenkel (2009) Increasing the Methional Content in Potato through Biotechnology, Biotechnology in Flavor Production, 185–188, doi:10.1002/9781444302493.ch9
3. ↑  3-(Methylthio)propionaldehyde, 98% Alfa Aesar. Viitattu 22.5.2019. (englanniksi)
**Vero-oikeus** on julkisoikeuden piiriin kuuluva oikeudenala, joka käsittelee verojen keräämistä julkisyhteisöille. Finanssioikeus on yläkäsite, jonka alaan kuuluvat vero-oikeus ja finanssihallinto-oikeus. Finanssioikeus on oppi julkisyhteisöjen varainkäytöstä eli talouden suunnittelusta, budjeteista, määrärahoista, tilinpidosta ja valvonnasta.

Vero-oikeus on hyvin kansallinen oikeudenala, sillä valtiot haluavat itse päättää verojärjestelmästään ja verotuksen tasosta. Euroopan unionin piirissä on kuitenkin sovittu teknisesti varsin yhtenäisestä arvonlisäverotuksesta ja osittain valmisteverotuksesta. Vero-oikeuteen liittyvä kansainvälinen näkökohta on kaksinkertainen verotus, jota on pyritty estämään valtioiden välisillä kahdenkeskisillä ja monenkeskisillä sopimuksilla tai yksipuolisesti valtion sisäisillä laeilla.

Vero-oikeudella ja yksityisoikeudella on useita yhtymäkohtia, sillä monia verovelvollisen yksityisoikeudellisia toimia verotetaan (esimerkiksi kauppaa) tai veron kohteesta säännellään yksityisoikeudessa (esimerkiksi perinnöstä). Yleensä tällaiset tapahtumat ymmärretään samalla tavoin sekä vero-oikeudessa että yksityisoikeudessa eli tapahtumalla ei ole erillistä vero-oikeudellista sisältöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 1141–1148.
**Charles Oliveira da Silva** (s. 17. lokakuuta 1989) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän kilpailee Ultimate Fighting Championshipin (UFC) kevytsarjassa, jonka mestari hän oli vuonna 2021. Oliveira pitää hallussaan useita UFC-ennätyksiä, joista merkittävin on eniten lopetusvoittoja organisaation historiassa. Hän on ollut 9. toukokuuta 2022 alkaen UFC:n kevytsarjan rankingissa sijalla 1. ja on UFC:n miesten Pound for pound -rankingissa sijalla 3. Hän on voittanut urallaan 33 ottelua ja hävinnyt yhdeksän.

Taustaa
-------

Oliveira syntyi köyhään perheeseen Vicente de Carvalhon favelassa Guarujássa, São Paulossa, Brasiliassa. Oliveira aloitti jalkapallon pelaamisen ja haaveili ammattipelaajan urasta, mutta 7-vuotiaana hän alkoi tuntea olonsa sairaaksi. Hänellä oli säännöllisiä kipuja kehossaan ja kävelyvaikeuksia, eikä hän joskus pystynyt liikuttamaan jalkojaan. Hänellä diagnosoitiin reumakuume ja sydämen sivuääni, jotka vaikuttivat vakavasti hänen nilkkaan. Lääkäri kertoi perheelle, että Oliveiralle voi tulla halvaus. Hän oli usein vuoteessa, mutta kaikista haasteista ja sairauksistaan ​​huolimatta Oliveiran vanhemmat vaativat hänet urheilun pariin ja kahden vuoden kuluttua hän alkoi toipua. Oliveiran naapuri Paulo tutustutti hänet brasilialaiseen jujutsuun 12-vuotiaana. Vaikka hänen perheensä tulot olivat erittäin pienet, BJJ-kuntosalin valmentaja tarjosi tunteja ilmaiseksi osana sosiaalista ohjelmaa. Hänen perheensä auttoi rahoittamaan hänen koulutustaan ​​myymällä katuvälipaloja ja hylättyä pahvia. Paulo kuoli myöhemmin Vicente de Carvalhossa tapahtuneen ammuskelun ristitulessa Charlesin ollessa 14-vuotias.

Oliveira aloitti brasilialaisen jujutsun harjoittelun Roger Coelhon johdolla 12-vuotiaana ja voitti ensimmäisen suuren tittelinsä valkoisena vyönä vuonna 2003. Hänelle myönnettiin musta vyö brasilialaisessa jujutsussa Ericson Cardoson ja Jorge "Macaco" Patinon johdolla vuonna 2010.

Hänen lempinimensä "do Bronx" tulee New Yorkin Bronxin kaupunginosasta. Nimi tarkoittaa kirjaimellisesti Bronxista, koska Bronx oli slangia, jota käytettiin faveloista ja köyhistä kaupunginosista. Haastattelussa hän paljasti: "Bronx johtuu siitä, että se on favela, eikö? Esikaupunkialue, josta olen kotoisin. "Do Bronx" tuli käytännössä, kun menin taistelemaan turnauksessa. Kun vastustajat pyysivät antamaan heille lempinimeni, olin vain Charles Oliveira. Kun menimme taistelemaan jujutsun mestaruudesta, he sanoivat aina "katsokaa Bronxin tyyppejä, favelasta", joten otin käyttöön lempinimen "do Bronx"."

Lähteet
-------

* ufc.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Charles Oliveira
**Charles Stanley Monck** ( 10. lokakuuta 1819 - 29. marraskuuta 1894) oli brittiläinen (irlantilainen) aatelismies ja poliitikko, joka toimi ensimmäisenä Kanadan kenraalikuvernöörinä 1867 – 1868. 

Monck opiskeli lakia Trinity Collegessa Dublinissa. Hänet valittiin Britannian parlamenttiin 1852 ja valtionvarainministeriksi 1855. Vuonna 1861 hänelle tarjottiin kenraalikuvernöörin paikkaa Britannian Pohjois-Amerikan siirtokunnissa. Hän oli perinyt isänsä tilukset, varakreivin arvonimen ja suuret velat vuonna 1849, ja kertoi myöhemmin ottaneensa kenraalikuvernöörin paikan vastaan taloudellisista syistä. Kanada ei tuolloin vielä ollut yhdistynyt omaksi dominiokseen. Monien, myös itsensä yllätykseksi Monck selvisi tehtävässä hyvin, ja ohjasi siirtokuntia vaikeina aikoina tyynesti ja rauhallisesti huolimatta jännitteistä Yhdysvaltojen ja Kanadan välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jacques Monet: MONCK, CHARLES STANLEY, 4th Viscount MONCK *Dictionary of Canadian Biography*.  1990. University of Toronto/Université Laval. Viitattu 29.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Varvára** (kreik. Βαρβάρα) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 538 (vuonna 2011).

Varváran kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan koillisosassa noin 20 kilometriä koilliseen Arnaíasta, noin 40 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 53 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ollut olemassa viimeistään 1300-luvulla, ja se on nimetty Pyhän Barbaran (*Agía Varvára*) mukaan. Varvára muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βαρβάρας, *Topikí Koinótita Varváras*), johon kuuluvat varsinaisen Varváran kylän lisäksi kylät Chrysí Aktí ja Kalývia Varváras sekä Kafkanáksen saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 631.

Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Βαρβάρα *Δήμος Αριστοτέλη*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varvára** Wikimedia Commonsissa
**Vasamasiilikäs** (*Euplagia quadripunctaria*) on värikäs ja melko isokokoinen perhonen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin, joiden suojelemiseksi on perustettava erityisten suojelutoimien alueita ja kuuluu liitteen ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Melko kookas perhonen, jonka siipiväli on 46–62 mm ja naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Etusiivet ovat tummanruskeat, vihertävällä metallisella hohteella. Siiven etureunasta siiven poikki suuntautuu kolme leveää, vaaleankeltaista juovaa, joista kaksi uloimmaista yhtyvät muodostaen Y-kirjaimen muotoisen kuvion. Perhosen vanhetessa vaalea väri haalistuu. Takasiivet ovat ruosteenpunaiset ja niissä on muutamia tummia laikkuja.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Enimmäkseen eurooppalainen perhoslaji, jota tavataan Euroopassa Espanjasta Alpeille ja Turkkiin ja edelleen Lähi-idässä aina Iraniin asti. Pohjoismaissa vasamasiilikäs on tavattu vain kahdesti: Suomessa Kotkassa vuonna 1972 ja Tanskassa Fynin saarella vuonna 2003. Lentoaika on heinäkuusta elokuuhun, joskus aina syyskuuhun saakka.

Rodoksen Petalúdhesissa sijaitseva Perhoslaakso on tunnettu useiden perhoslajien, myös vasamasiilikkäiden, massaesiintymistä.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Vasamasiilikäs on metsäisten ympäristöjen laji. Perhoset lentävät pääasiassa iltapäivästä yöhön ja monista muista siilikkäistä poiketen käyvät ahkerasti kukilla.

Naaras munii noin 250 munaa ravintokasvin lehtien alapinnoille. Toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Polyfagisen toukan ravintokasveihin kuuluu etenkin nokkonen (*Urtica dioica*), mutta myös ratamot, vadelma, kuusamat, voikukka, peipit, horsmat, euroopanpähkinäpensas sekä jalavat.

Lähteet
-------

1. ↑  Euroopan unionin luontodirektiivi
2. ↑  UK Moths (englanniksi)
3. ↑  Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
4. 1 2 3  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 418–419
5. ↑  Joukkosielu: vasamasiilikäs (Euplagia quadripunctaria) (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  P.Pakkanen Vasamasiilikäs

Aiheesta muualla
----------------

* P. Pakkanen: Euplagia quadripunctaria
* Perhoswiki[vanhentunut linkki]
* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q937987
* Wikispecies: Euplagia quadripunctaria
* ARKive: euplagia-quadripunctaria
* BioLib: 54929
* BOLD: 51481
* EUNIS: 136
* Fauna Europaea: 447054
* Fauna Europaea (new): 848920e2-5e49-4894-9979-d66711c55b42
* GBIF: 4532532
* iNaturalist: 118936
* LoB: 6409
* NBN: NBNSYS0000006153
* NCBI: 987932

 |

 |
**Varýpetro** (kreik. Βαρύπετρο) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 548 (vuonna 2011).

Varýpetron kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Chanián keskustasta. Se on rakennettu noin 95 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat Pyhän Kyriaken luostari (*Moní Agías Kyriakís*) sekä sen lähellä sijaitsevat bysanttilaisaikaisen linnan rauniot saaren toiselta bysanttilaiselta kaudelta.

Varýpetro muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βαρύπετρου, *Topikí Koinótita Varýpetrou*), johon kuuluvat varsinaisen Varýpetron kylän lisäksi kylät Lygidés, Marmarás, Mylonianá, Óasis ja Potistíria. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 607.

Aiemmin kylä kuului Thérison kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Thérison kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Βαρύπετρo *Terrabook*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Μονή Αγίας Κυριακής στο Βαρύπετρο *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  Κάστελος Βαρυπέτρου *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2021.
*Tämä artikkeli käsittelee lääniä. Muista merkityksistä katso täsmennyssivu Vas.*

**Vas** on lääni Länsi-Unkarissa. Se rajautuu Győr-Moson-Sopronin, Veszprémin ja Zalan lääneihin sekä lännessä Itävaltaan ja lounaassa Sloveniaan. Pääkaupunki on Szombathely. Muita 
läänin kaupunkeja ovat Sárvár, Körmend ja Kőszeg. Sana 'vas' tarkoittaa unkariksi rautaa. Läänin pinta-ala on 3 336 km² ja sen väkiluku arviolta 253 997 (vuonna 2015).

Maasto on vaihtelevaa. Lännessä on vuoristoa, lounaassa kukkuloita, ja osa läänistä on tasankoa. Pohjoisesta alkaa Unkarin Pieni alanko. Sademäärät ovat suurempia ja ilmasto viileämpää kuin Unkarissa keskimäärin. Tärkein joki on Itävallasta alkava Rába (saksaksi Raab).

Vasin läänin alue on ollut asuttua jo hyvin kauan. Szombathely oli olemassa jo Rooman valtakunnan aikaan, jolloin sen nimi oli *Savaria*.

Lähteet
-------

1. ↑  Hungary: Major Cities & Towns Citypopulation.de. Viitattu 11.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasin lääni** Wikimedia Commonsissa

UnkariUnkarin läänit

* Bács-Kiskun
* Baranya
* Békés
* Borsod-Abaúj-Zemplén
* Budapest
* Csongrád
* Fejér
* Győr-Moson-Sopron
* Hajdú-Bihar
* Heves
* Jász-Nagykun-Szolnok
* Komárom-Esztergom
* Nógrád
* Pest
* Somogy
* Szabolcs-Szatmár-Bereg
* Tolna
* Vas
* Veszprém
* Zala
Siffinin taistelu. Kuva 1300-luvulta.
Siffinin taistelu. Persialainen miniatyyrikuva vuodelta 1516
**Siffinin taistelu** käytiin islamilaisen historiankirjoituksen mukaan vuonna 657 Eufrates -virran luona Raqqan lähellä. Se oli Kamelitaistelun jälkeen toinen suuri yhteenotto muslimien ensimmäisessä *fitnassa* eli sisällissodassa. Siinä vastakkain olivat neljäs oikeaanjohdettu kalifi Ali ibn Abi Talib ja Syyrian kuvernöörinä toiminut vallantavoittelija Muawija. Kukistaakseen Syyrian kapinan Ali oli marssinut Eufratin yläjuoksulle, missä käyty taistelu jäi ratkaisemattomaksi. Aselepo ja aikaansaatu välitystuomio saattoivat Alin huonoon valoon muslimien silmissä ja vähensivät hänen arvovaltaansa. Alin tekemän kompromissin takia osa hänen kannattajistaan luopui hänen tukemisestaan. Näitä luopujia alettiin nimittää kharijiiteiksi eli "poistuneiksi", ja heistä kehittyi oma islamin suuntauksensa. Vuonna 661 Ali kärsi marttyyrikuoleman, kun eräs kharijiitti surmasi hänet Kufan moskeijassa. Siffinin taistelua seurasi Muawijan valta-aseman vakiintuminen arabivaltakunnassa, ja vuonna 661 hän saavutti kiistattoman hallitusvallan.

Siffinin taistelusta vuonna 657 kirjoitettiin arabikalifaatissa vuosina 750–850 jopa neljätoista eri kirjaa. Seuraavan sadan vuoden aikana 850–950 kirjojen määrä putosi seitsemään. Al-Tabari esittää taistelun kuvauksen historiateoksensa 17. osassa. Nevo ja Koren pitävät taistelua historiallisena ja katsovat, että Muawijalla todella oli vastassaan Ali, vaikka hänen samaistamisensa mahdollisesti myyttiseen neljänteen kalifiin on kyseenalaista.

Lähteet
-------

* al-Tabari: *The History of al-Tabari. Volume XVII. The First Civil War. Kääntänyt G.R: Hawting*. State University of New York Press, 1996. Teoksen verkkoversio.
* Haeri, Fadhlalla: *Islam*. Suomentanut Salme Saukko. Helsinki: Tammi, 1996. ISBN 951-31-0671-3.

* Keshk, Khaled M.G.: *Muawiya (602–680) Teoksessa; Böwering, Gerhard (toim.) The Princeton Encyclopedia of Islamic Political Thought*, s. 365. Princeton University Press, 2013.
* Nevo, Y. E. & Koren, J: *Crossroads to Islam. The origins of the Arab religion and the Arab state*. Amherst, NY: Prometheus Books, 2003). ISBN 1-59102-083-2.
* Robinson, Chase F.: *Islamic Historiography*. Cambridge University Press, 2003. ISBN 978-0-521-62936-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Keshk, 2013
2. ↑  Haeri, 1996, s. 98–99
3. ↑  Nevo & Koren, 2003, s. 156
4. ↑  Robinson, 2003, s. 34
5. ↑  Al-Tabari, 1996, s. 21–
6. ↑  Nevo & Koren, 2003, s. 96
**Ólafur Jóhannesson** (s. 30. kesäkuuta 1957) on islantilainen jalkapallovalmentaja, puuseppä ja entinen pelaaja. Tammikuusta 2014 lähtien hän on toiminut islantilaisjoukkue Valurin päävalmentajana.

Ura
---

Pitkän valmennusuransa Islannissa tehnyt Ólafur Jóhannesson on työskennellyt samanaikaisesti myös puuseppänä. Hänen valmennusuransa suurimmat menestyksen vuodet ajoittuvat 2000-luvulle, jolloin hän on luotsannut FH Hafnarfjörðurin kolmeen Islannin liiga- ja liigacup-mestaruuteen. Hän jätti FH:n lokakuussa 2007 ja siirtyi Islannin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.

Ólafur valmensi Islantia lokakuulle 2011, jolloin hänet erotettiin ja korvattiin Lars Lagerbäck. Islannin EM-karsinnat 2012 kisoihin olivat menneet huonosti, ja joukkue oli saanut vain neljä pistettä karsinnoissa.

Tammikuussa 2012 Ólafur palasi Haukarin päävalmentajaksi.  Tammikuussa 2014 Ólafurista tuli Islannin pääsarjassa pelaavan Valurin päävalmentaja.

Meriitit valmentajana
---------------------

* Islannin mestaruus (3): 2004, 2005, 2006
* Islannin Liigaup (3): 2004, 2006, 2007
* Islannin Supercup (3): 2004, 2006, 2007
* VISA-Pikar: 2007

Lähteet
-------

1. ↑  Islanti palkkasi Lars Lagerbäckin *iltasanomat.fi*.  14.10.2011. Sanoma News Oy.  Arkistoitu 16.10.2011. Viitattu 14.10.2011.
2. ↑  The profile for Ólafur Jóhannesson
3. ↑  Ólafur Jóhannesson og Sigurbjörn Hreiðarsson taka við Val


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Eyjólfur Sverrisson** | **Islannin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**10/2007–10/2011 | Seuraaja:**Lars Lagerbäck** |
**Ynnä+** on ympäristötaidetta toteuttanut ryhmä, johon kuuluivat Jaakko Himanen, Jere Ruotsalainen ja Jouni Sarpola. He muodostivat Ynnä+:n opiskellessaan Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän osastolla suuntautumisvaihtoehtona ympäristötaide.

Taiteilijaryhmä on toteuttanut useita pääosin lyhytaikaisia ympäristötaideteoksia Suomessa. Ynnä+ toteutti ensimmäisen julkisen teoksensa Ratapölkkypyramidin Tampereen keskustorille vuonna 1997. Sen jälkeen ryhmä on toteuttanut muun muassa teokset Taikurin pyramidi Tampereen taidemuseoon (1997), Siirtymiä-ääniteos Tampere biennaleen (1998), Optima Forma katugalleriaan Huittisiin (1998), Riemukaari Iisalmeen (1998) ja Varjonpiirtäjä Kuopioon (1998). Vuonna 1999 ryhmä toteutti Vetovoima-teoksen Porin Kirjurinluotoon. Vuonna 2003 taiteilijaryhmä teki Noste-teoksen Huittisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuvaja, Sini: Porilaisten suosikin piti elää vain yksi kesä.  *Satakunnan Kansa*, 13.1.2022.  Sanoma Osakeyhtiö.
2. ↑  Kolmen taiteilijan oma-aloitteisuutta. Ympäristötaideteos kesäksi Kirjurinluodon sillan pieleen.  *Satakunnan Kansa*, 17.6.1999.
3. ↑  Noste *Ympyrähulluista Hirvenpäähän*. Huittisten kaupunki. Viitattu 17.1.2022.
**Socket A** (tunnetaan myös nimityksellä **Socket 462**) on AMD:n käyttämä tietokoneiden suoritinkanta. Ensimmäiset kantaan tehdyt suorittimet olivat AMD:n valmistamia Athlon Thunderbirdejä (julkaistiin 2000). Muita kantaan sopivia suoritinmalleja ovat olleet Duron, Athlon XP, Athlon MP sekä viimeiseksi jäänyt Sempron. 

Väylä toimii kaksoiskellotettuna, eli dataa siirtyy kaksi kertaa kellojakson aikana. Väylänopeuksia oli saatavilla ensimmäisistä 2\*100 MHz yksiväyläisistä nopeuksista aina 2\*200 MHz nopeuksiin. Kannassa on liitäntäpintoja vain 453, 9 liitäntäpaikkaa on tukittu epäyhteensopivien Socket 370-suorittimien asentamisen estämiseksi. Socket A:n tuki on virallisesti lopetettu. Sen seuraajat ovat Socket 754 ja Socket 939.

Socket A:n käyttämä väylä oli aina vain kahden laitteen (emolevyn muistiohjainpiirin ja suorittimen) välinen väylä, joten usean suorittimen kokoonpanoissa näitä väyliä oli useita rinnakkain, jokaiselle suorittimelle omansa. Tämä sekä lisäsi suorituskykyä että nosti useaa suoritinta tukevien emolevyjen valmistuskustannuksia.
**Erkki Viljo Kaarlo Norvio** (s. 6. joulukuuta 1945 Kemijärvi) on suomalainen diplomi-insinööri, ekonomi ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Norvio syntyi majuri Olavi Norvion ja työnvälittäjä Suoma Kauppilan perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1978 oli työhönottaja Marja-Leena Hakala ja 1989–1999 lääkäri Leena Välisalmi. Norvio tuli ylioppilaaksi Kemijärven yhteislyseosta 1966 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta 1970 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1974. Hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton insinööriosaston rakennesuunnittelija 1969–1972, Paraisten Kalkki Oy:n, vuodesta 1979 Oy Partek Ab, betonitehtaiden tuotantopäällikkö 1972–1974, valmisbetoniosaston osastopäällikkö 1974–1979, elementtitehtaiden tuotelinjapäällikkö 1979–1982 ja kateaineteollisuuden apulaisjohtaja 1982–1984. A-Rakennusmies Oy:n, vuodesta 2001 Ramirent Oyj, varatoimitusjohtaja Norvio oli 1984–1985, toimitusjohtaja 1986–2005 ja sen jälkeen vielä hallituksen jäsen. Hän oli 2015 perustamassa myös toista rakennusalan kone- ja laitevuokrausyritystä, Rentaa, joidenkin muiden entisten Ramirent-yhtiön henkilöiden kanssa. Norviolla on ollut myös monia rakennusalan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skippari, Mika: Kauppaneuvos Erkki Norvio (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.6.2023.
2. ↑  Rentan väki Ramirentiltä *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 29.6.2023.
3. ↑  Ramirentin myynti hiertää sen kehittäjää.  *Helsingin Sanomat*, 6.9.2020, nro 241, s. 58. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.6.2023.
**Erkki Kustaa Osmonsalo** (sukunimi vuoteen 1906 **Relander**; 9. elokuuta 1894 Joroinen – 17. helmikuuta 1949) oli suomalainen historioitsija ja Helsingin yliopiston poliittisen historian professori.

Osmonsalon vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Kustaa Konstantin Osmonsalo ja Vivi Agnes Lindblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916, lisensiaatiksi 1933 ja tohtoriksi 1934. 

Osmonsalo toimi ennen Suomen sisällissotaa Puumalan suojeluskunnan esikunnan jäsenenä ja päällikkönä 1917–1918 ja sodan aikana valkoisten joukoissa komppanianpäällikkönä. Hän oli oppikoulun ja seminaarin opettajana 1923–1929 ja vuosina 1933–1948 hän toimi Oriveden kansanopiston ja kansankorkeakoulun yhteiskunnallisten aineiden opettajana. 

Osmonsalo oli Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina vuodesta 1939 ja poliittisen historian professorina 1948–1949.

Teoksia
-------

* *Vanhaa Heinolaa ja entisiä heinolaisia* 1929
* *Suomen rajapolitiikka Venäjän vallan aikana I*, väitöskirja. 1932
* *Valtion ja valtakunnan rajankäynnit Suomessa Venäjän vallan ja itsenäisyyden aikana*, teoksessa *Suomen maanmittauksen historia III*: 4. 1933
* *Suomen postilaitoksen historia III*. 1938
* *Fabian Langenskiöld. Valtiollinen elämäntyö 1*, Historiallisia Tutkimuksia 24 1939
* *Hallituksen politiikka herännäisliikkeitä kohtaan Aleksanteri I:n ja Nikolai I:n aikana* 1940
* *Suomen valloitus 1808* 1947

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Osmonsalon elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |