recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyhän Menaksen katedraali** (kreik. Μητροπολιτικός Ναός Αγίου Μηνά, *Mitropolitikós Naós Agíou Miná*) eli *Iraklionin katedraali* (Μητροπολιτικός Ναός Ηρακλείου, *Mitropolitikós Naós Irakleíou*) on ortodoksinen kirkko Iraklionissa Kreetalla. Se on Kreetan arkkihiippakunnan katedraali eli piispanistuin ja koko Kreetan kirkon pääpaikka. Katedraali on omistettu Iraklionin suojeluspyhälle, Pyhälle Menakselle (*Ágios Minás*).

Historia
--------

Katedraali rakennettiin vuosina 1862–1895. Rakennustyöt olivat keskeytyksissä Kreetan vuosina 1866–1883 olleen turkkilaisia vastaan suuntautuneen kansannousun aikana. Kirkon vihkiminen vuonna 1895 oli suuri kansanjuhla, sillä saari oli edelleen turkkilaisten vallassa, ja kirkkoa pidetään edelleen kansannousun symbolina.

Katedraali sivulta.
Katedraali sisältä.
Katedraalin vieressä on alkuperäinen, pienempi vuonna 1735 rakennettu Pyhän Menaksen kirkko. Kirkon paikan sanotaan määräytyneen sillä perusteella, että Pyhä Menas oli kerran ilmestynyt siinä eräälle munkille.

Rakennus
--------

Katedraali sijaitsee Iraklionin vanhassakaupungissa. Se on yksi koko Kreikan suurimmista kirkoista ja siinä on tilaa noin 8 000 hengelle. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen ja siinä on suuri kupoli ja kaksi korkeaa kellotornia. Kirkon pituus on 58 metriä, leveys 38 metriä ja suurin korkeus 32,7 metriä. Kirkon vasen laiva on omistettu Kreetan kymmenelle marttyyrille (*Ágioi Déka*) ja oikea laiva apostoli Titukselle (*Ágios Títos*). Sisältä kirkko on koristeltu bysanttilaistyylisillä seinä- ja kattomaalauksilla.

Kirkon vieressä sijaitsevat myös Kreetan arkkiepiskopaatin rakennus sekä Pyhän Katariinan (*Agía Aikateríni*) kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saint Minas *Explore Crete*. Viitattu 31.3.2015.
2. 1 2 3  Saint Minas Cathedral *Expedia*. Viitattu 31.3.2015.
3. ↑  Agios Minas Cathedral *Interkriti - Crete Guide*. Viitattu 31.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Menaksen katedraali** Wikimedia Commonsissa
**Aritatsu Ogi** (jap. 小城 得達; s. 20. joulukuuta 1942 Hiroshima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Ogi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1963-1976. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1963 | 1 | 0 |
| 1964 | 1 | 0 |
| 1965 | 2 | 0 |
| 1966 | 7 | 2 |
| 1967 | 5 | 3 |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 4 | 0 |
| 1970 | 13 | 2 |
| 1971 | 5 | 2 |
| 1972 | 8 | 2 |
| 1973 | 5 | 0 |
| 1974 | 6 | 0 |
| 1975 | 0 | 0 |
| 1976 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 62 | 11 |

Lähteet
-------

1. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 310–311. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
**Doris Therese Hovimaa** (alk. *Holander*; 1918–1948) oli suomalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan altto.

Hovimaa opiskeli Tyyne Hasen ja Lahja Lingon johdolla. Hän esiintyi vuodesta 1944 lähtien Suomalaisessa Oopperassa (sittemmin Suomen Kansallisooppera ja -baletti). Hän teki myös esiintymisiä musiikkielokuvissa. Hovimaa esiintyi ensimmäisen kerran Suomalaisessa Oopperassa Ulrikan roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *Naamiohuvit* 26. maaliskuuta 1944. Hänellä oli siellä rooleja myös muun muassa *Taikahuilussa* (Mozart), *Tannhäuserissa* (Wagner), *Joutsenlampi*-baletissa (Tšaikovski), *Jevgeni Oneginissa* (Tšaikovski), *Patarouvassa* (Tšaikovski), *Boris Godunovissa* (Mussorgski), *Madama Butterflyssa* (Puccini) ja *Cavalleria rusticanassa* (Mascagni). Hovimaa esiintyi Leevi Madetojan *Juhan* esityksessä säveltäjän kuusikymmenvuotisjuhlanäytännössä ja teki vuosina 1947–1948 seitsemän esiintymistä Georges Bizet'n *Carmenin* nimiroolissa.

Viimeisen esiintymisensä Suomalaisessa Oopperassa Hovimaa teki 7. marraskuuta 1948 Prinssi Orloffskyn roolissa Johann Strauss nuoremman operetissa *Lepakko*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
2. 1 2  Henkilö - Encore *encore.opera.fi*. Viitattu 15.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Doris Hovimaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Steven Francis Kanaly** (s. 14. maaliskuuta 1946 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on profiloitunut yksioikoisten, karuluonteisten miesten näyttelijänä toiminnallisissa televisiosarjoissa ja draamaelokuvissa. Kanalyn eittämättä tunnetuin rooli on Ray Krebbs, jota hän näytteli television draamasarjassa *Dallas*.

Ura
---

Kanaly opiskeli Kalifornian osavaltionyliopistossa Northridgessä, minkä jälkeen hän palveli Vietnamin sodassa Yhdysvaltain 1. ratsuväkidivisioonassa radio-operaattorina. Kanaly päätyi näyttelijän uralle, kun käsikirjoittaja John Milius esitteli hänet ohjaaja John Hustonille. Kanalyn debyytti valkokankailla oli Lucky Jimin rooli Hustonin elokuvassa *Roy Bean – piru mieheksi* vuonna 1972. Seuraavina vuosina Kanaly näytteli liudan sivurooleja, kuten kapteeni Jerome seikkailuelokuvassa *Tuuli ja leijona*.

Läpimurtonsa Kanaly teki 1978 draamallisessa saippuasarjassa *Dallas*. Hänen roolinsa oli Southfork Ranchin tilanhoitaja Ray Krebbs. Kanaly näytteli Raytä aina vuoteen 1989 ja edelleen 1991. Hahmo oli mukana myös televisioelokuvassa *Dallas: War of the Ewings* vuonna 1998. Kanaly näytteli edelleen Raytä vuosina 2012–2014 esitetyssä *Dallasin* jatkosarjassa, mutta hahmon ympärille ei ollut rakennettu enää varsinaisia juonikuvioita.

*Dallas*-vuosinaan Kanaly näytteli myös muissa televisiosarjoissa, kuten *Time Express*, *Fantasy Island* ja *Hotel*. *Dallasin* jälkeen hänet nähtiin muun muassa saippuaoopperoissa *Okavango: The Wild Frontier* ja *All My Children*, jossa hänen roolinaan oli Seabone Hunkle.

Steve Kanaly tunnetaan myös vesiväritaiteilijana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steve Kanaly *Tvguide.com*. CBS Interactive Inc.. Viitattu 21.1.2020.
2. 1 2 3  Erickson, Hal: Steve Kanaly Biography *Fandango.com*. Fandango. Viitattu 21.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Dallas Biographies : Steve Kanaly

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Rutto ja romu** on kotimaisen Ernos-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1968. Levyllä on ainoastaan yksi käännöskappale muitten ollessa yhtyeen laulusolistin Erno Lindahlin sävellyksiä.

Yhtye oli julkaissut ennen albumin levytystä muutaman single-menestyksen kuten "Yksin" ja "Harha" vuodelta 1966 sekä "Kaikki hyvin" ja "Olet liian kaukana" vuodelta 1967. Nämä kaikki äänitykset löytyvät myös yhtyeen ensimmäiseltä albumilta ja loput LP:n kappaleista on äänitetty vuonna 1968. Kaikki sävellykset ovat Erno Lindahlin käsialaa, sanoituksissa Ilari Hannula on ollut mukana kappaleissa "Lumi" ja "Taas kerran". Beach Boys käännöskappaleen "Kaikki hyvin'" "(Good Vibrations)" on sanoittanut ja sovittanut yhtyeen kitaristi Matti Vattulainen. "Ei" on saanut selviä vaikutteita psykedeliasta tunnelmiin jotka vaihtelevat pehmeistä harmonioista särökitaraan ja hysteeriseen, pakokauhuiseen lauluun.
"Rutto ja romu" -kappaleessa on hieman humoristisesti yhdistetty kansanmusiikin elementtejä 60- luvun alun instrumentaalimusiikkiin missä erityisesti The Tornados -yhtyeen Telstar -hitin vaikutus kuuluu selvästi.
Levy antaa varsin hyvän leikkauksen yhtyeen tuon ajan omasta materiaalista.

Levy on julkaistu vuonna 2008 yhdessä yhtyeen seuraavan albumin *Lekaa otsaan* kanssa uudelleen masteroituna, tupla-cd-versiona lisänä bonus-raidat "Maria Louiza" ja "Ei paljon puutu onnestain".

Kappalelista
------------

A-puoli
1. Lumi – 3.05 (säv. Erno Lindahl, san Erno Lindahl-Ilari Hannula)
2. Harha – 3.05 (säv. Erno Lindahl)
3. Taas kerran – 3.39 (säv. Erno Lindahl, san Erno Lindahl-Ilari Hannula)
4. Miksi leikit kanssain – 4.12 (säv. Erno Lindahl)
5. Olet liian kaukana – 2.44 (säv. Erno Lindahl)
6. Milloin vaimonne viimeksi sai kukkausen – 3.00 (säv. Erno Lindahl)

B-puoli
1. 
2. Ei – 3.36 (säv. Erno Lindahl)
3. Yksin – 2.13 (säv. Erno Lindahl)
4. Myyty mies – 5.29 (säv. Erno Lindahl)
5. Kaikki hyvin – 3.35 (säv. Brian Wilson, san Matti Vattulainen)
6. Rutto ja romu – 3.13 (säv. Erno Lindahl)

Levystä otettiin myös kakkospainos noin vuotta myöhemmin alkuperäisen ilmestymisen jälkeen.

Kokoonpano
----------

* Erno Lindahl – laulu, kitara, piano
* Kari Laakso – kitara
* Matti Vattulainen – kitara
* Jorma Toivonen – basso
* Timo Penttilä – rummut
* Ilari Hannula – laulu
* Kalervo Korlin – kosketinsoittimet
* Jouni Hietaniemi – rummut

### Tuotanto

* Sebastian Nurmi – kannen suunnittelu
* Matti Janas – kansikuva
* Paula Hjelt – takakannen toteutus
* Erkki Hyvönen, Matti Sarapaltio, Ronnie Kranck – äänittäjä
* Erno Lindahl & Ernos – tuottajat
**Aritmeettinen sarja** on ääretön summalauseke, jonka jokaisen kahden peräkkäisen termin erotus on vakio. Aritmeettisen sarjan termit siis muodostavat aritmeettisen jonon. Esimerkki aritmeettisesta sarjasta on {\displaystyle 1+2+3+4+\dots }, jossa termien välinen vakioerotus on 1. Toinen esimerkki on {\displaystyle 2{,}0+1{,}5+1{,}0+0{,}5+\dots }, jossa vakioerotus on −0,5).

Aritmeettisen sarjan summa
--------------------------

Sarja {\displaystyle 0+0+0+\dots } on ainoa suppeneva aritmeettinen sarja. Sarjan summa on 0. Kaikilla muilla aritmeettisilla sarjoilla on epäoleellinen raja-arvo {\displaystyle \pm \infty }, eli sarjat hajaantuvat.

Lausekkeita aritmeettiselle sarjalle
------------------------------------

* *n*:s termi: {\displaystyle a\_{n}=a\_{1}+(n-1)d\qquad {\mbox{(1)}}\,\!}, missä *d* = peräkkäisten termien erotus

* Ensimmäisten *n* termin summa: {\displaystyle S\_{n}=a\_{1}+a\_{2}+a\_{3}+\dots +a\_{n}}

{\displaystyle ={\frac {n(a\_{1}+a\_{n})}{2}}}
{\displaystyle ={\frac {n(2a\_{1}+(n-1)d)}{2}}}

*Todistus* 1: Geometrisesti *Sn* on kolmiomaisen alueen ala, joka koostuu pylväistä, joiden korkeus on *an* ja leveys 1. Tämä johtaa triviaalisti kaavaan {\displaystyle S\_{n}={\frac {n(a\_{1}+a\_{n})}{2}}}.
*Todistus* 2: Kirjoitetaan *Sn* kahdella eri tavalla käyttäen kaavaa (1):
{\displaystyle S\_{n}=(a\_{1})+(a\_{1}+d)+(a\_{1}+2d)+\dots +(a\_{1}+(n-2)d)+(a\_{1}+(n-1)d)\qquad {\mbox{(2)}}}
{\displaystyle S\_{n}=(a\_{n}-(n-1)d)+(a\_{n}-(n-2)d)+\dots +(a\_{n}-2d)+(a\_{n}-d)+(a\_{n})\qquad {\mbox{(3)}}}
Lasketaan yhteen (2) + (3), jolloin kaikki *d*:t kumoutuvat pois:
{\displaystyle 2S\_{n}=n(a\_{1}+a\_{n})\,\!}
{\displaystyle \Rightarrow \ S\_{n}={\frac {n(a\_{1}+a\_{n})}{2}}}.
□
Aritmeettisen sarjan summalle {\displaystyle S\_{n}} kaikilla n:n arvoilla pätee:

{\displaystyle S\_{3n}=3(S\_{2n}-S\_{n})}

Katso myös
----------

* Geometrinen sarja

Lähteet
-------

Viitteet
1. ↑  Metsänkylä, Y. ja Metsänkylä, R.: *Matemaattiset tehtävät ylioppilastutkinnoissa 1969–1989*. 36. painos, Tehtävä 6, s. 12. Jyväskylä, Gummerus, 1981. ISBN 951-20-1814-4.

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Alkulukujen esiintyminen aritmeettisina jonoina
**Steven "Steve" Earl Lewis** (s. 16. toukokuuta 1969 Los Angeles) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.

Lewisin ennätys kauden 1987 jälkeen oli 45,76. Vuoden 1988 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän teki puolivälierissä nuorten maailmanennätyksen 44,61. Seuraavana päivänä hän paransi välieräjuoksussa ennätystä tasan puoli sekuntia lukemiin 44,11. Loppukilpailussa hän sijoittui Butch Reynoldsin ja Danny Everettin jälkeen kolmanneksi ajalla 44,37.

Soulin olympialaisissa Reynolds oli ehdoton ennakkosuosikki juostuaan elokuussa uuden maailmanennätyksen 43,29. Lewis aloitti kuitenkin loppukilpailun vauhdikkaasti, eikä Reynolds pystynyt enää tavoittamaan häntä, vaan eroksi jäi kuusi sadasosasekuntia. Lewisin voittoaika 43,87 oli jälleen uusi nuorten maailmanennätys ja se on voimassa oleva nuorten ME edelleen heinäkuussa 2008. 4 x 400 metrin viestissä Lewis juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti kultamitalin maailmanennätystä sivunneella ajalla 2.56,16.

Barcelonan olympialaisissa 1992 Lewis sijoittui Quincy Wattsin jälkeen 400 metrillä toiseksi ajalla 44,21. Pitkässä viestissä hän saavutti kolmannen olympiakultansa juostuaan ankkuriosuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen 2.55,74. 

Barcelonan kisojen jälkeen Lewisin uraa varjostivat loukkaantumiset ja virustauti, eikä hän päässyt enää mukaan arvokilpailuihin.

Lähteet
-------

* Steve Lewis Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  World Junior Records - Men Viitattu 15.7.2008 (englanniksi)

  

Miesten 400 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Tom Burke |
1900: Maxey Long |
1904: Harry Hillman |
1908: Wyndham Halswelle | 
1912: Charles Reidpath | 
1920: Bevil Rudd |
1924: Eric Liddell |
1928: Ray Barbuti |
1932: Bill Carr |
1936: Archie Williams |
1948: Arthur Wint |
1952: George Rhoden |
1956: Charlie Jenkins |
1960: Otis Davis |
1964: Michael Larrabee |
1968: Lee Evans |
1972: Vincent Matthews |
1976: Alberto Juantorena |
1980: Viktor Markin |
1984: Alonzo Babers |
1988: Steve Lewis |
1992: Quincy Watts |
1996: Michael Johnson |
2000: Michael Johnson |
2004: Jeremy Wariner |
2008: LaShawn Merritt |
2012: Kirani James |
2016: Wayde van Niekerk |
2020: Steven Gardiner  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Steve Jones
**Stephen Phillip Jones** (s. 3. syyskuuta 1955 Lontoo) on englantilainen rock-kitaristi ja laulaja, joka on tullut tunnetuksi ennen kaikkea Sex Pistolsin kitaristina.

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Jones kasvoi Shepherd's Bushin lähistöllä, kuten muutkin Sex Pistolsin jäsenet. Hänen isänsä oli amatöörinyrkkeilijä Don Jarvis, joka jätti perheen Jonesin ollessa vasta kaksivuotias. 12-vuotiaaksi asti hän asui Hammersmithissä nuoren kampaajaäitinsä ja isovanhempiensa kanssa, kunnes muutti yhdessä äitinsä ja isäpuolensa kanssa Benbow Roadille Shepherds Bushiin. 

Jones ei tullut toimeen isäpuolensa kanssa ja alkoi ajautua vaikeuksiin jo nuorella iällä. Vuonna 1972 häntä pidettiin tarkkailussa, ja hän oli joutua holhoukseen. Teini-ikäisenä Jones joutui usein hankaluuksiin poliisin kanssa. Hän oli kleptomaani ja joutui pidätetyksi useita kertoja erilaisista rikoksista, kuten auto-, myymälä- ja murtovarkauksista. Jonesin kertomuksen mukaan hänen vanhempansa varastelivat kaupoista, ja hän joutui kasvamaan sen parissa. Teinivuosinaan Jones tuomittiin rikoksista 14 kertaa. Hän vietti vuoden tutkintavankeudessa, missä hänellä omien sanojensa mukaan oli paljon parempi olla kuin kotona. Jonesin mukaan Sex Pistols pelasti hänet lopullisesti rikolliselta elämältä ja ehkä jopa vankilalta.

Ura kitaristina
---------------

Jones tunnetaan ennen kaikkea Sex Pistolsin kitaristina. Hän myöntää matkineensa kitaransoittotyylinsä New York Dollsien Johnny Thundersilta. Sex Pistolsin lopetettua Jones perusti rumpali Paul Cookin kanssa hard rock -tyylisen The Professionalsin. Amerikan kiertueen aikana 1981 yhtye joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, jonka jälkeen yhtye lopetettiin. 

Jones on esiintynyt myös Thin Lizzyn, Joan Jettin, Iggy Popin, Andy Taylorin ja Neurotic Outsidersin kanssa. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa hän toimi soolouralla. Jonesin kappale "Mercy" oli Miami Vicen jaksossa "Stone's War" ja myös Miami Vice 2:n soundtrack-albumilla. Jones osallistui Sex Pistolsin reunion-maailmankiertueeseen ja asuu nykyisin Kaliforniassa Los Angelesissa.

Ajankohtaista
-------------

Tätä nykyä*milloin?* Jones työskentelee radiojuontajana, ja lisäksi hän on tehnyt satunnaisesti studiotöitä sekä soittanut muun muassa Insane Clown Posse -yhtyeen levyllä vierailevana kitaristina.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Marianna Longa** (s. 26. elokuuta 1979 Tirano) on italialainen maastohiihtäjä. 

Longa voitti nuorten MM-kisoissa pronssia 5 kilometrin perinteisellä Saalfeldenissä vuonna 1999. Hän oli mukana vuonna 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa, 10 kilometrin perinteisellä hän oli kahdeskymmenes. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 hän oli yhdestoista 15 kilometrin perinteisellä ja Sapporon MM-kilpailuissa 2007 kahdeksas yhdistelmäkilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti hopeaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Parisprintissä hän sai Arianna Follisin kanssa pronssia. Lisäksi hän oli neljäs yhdistelmäkilpailussa, viides viestissä ja yhdeksäs 30 km:llä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhdistelmäkilpailussa seitsemäs, 30 kilometrillä kahdestoista ja viestissä neljäs. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui viestissä ja parisprintissä neljänneksi, yhdistelmäkilpailussa viidenneksi, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemänneksi ja 30 kilometrin vapaalla kahdeksanneksi.

Hiihdon maailmancupissa Longa saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan 17. tammikuuta 2009 toinen Kanadan Whistlerissä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Venäjän Rybinskissä 30. tammikuuta 2009. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Italian Valdidentrossa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Kauden 2008–2009 kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja pitkien matkojen cupissa kolmanneksi. Kaudella 2009–2010 hän oli kokonaiscupissa yhdeksäs. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui Tour de Skin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja Rybinskin yhdistelmäkilpailussa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs.

Longa lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen.

Lähteet
-------

* Marianna Longa Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Marianna Longa ends racing career (arkistoitu versio)  18.5.2011. FIS.  Arkistoitu 11.6.2011. Viitattu 20.5.2011. (englanniksi)
**Fredrikke Marie Gram Qwam** (31. toukokuuta 1843 Trondheim – 10. syyskuuta 1938 Steinkjer) oli norjalainen naisasianainen. Hän ajoi 1880-luvulta alkaen naisille äänioikeutta ja oli mukana perustamassa useita naisten asiaa ajaneita järjestöjä, kuten Norjan naisasialiittoa.

Elämä ja ura
------------

Qwam syntyi Trondheimissä ja varttui Steinkjerissä. Vuonna 1865 hän meni naimisiin juristi Ole Anton Qwamin kanssa. He saivat viisi lasta, joista kaksi kuoli hyvin pieninä ja vain yksi oli elossa vanhempien kuollessa.

Vuonna 1893 Qwamit muuttivat Kristianiaan (nyk. Oslo), jossa Fredrikke aloitti naisasialiikkeen parissa toimimisen. Hänestä tuli yksi liikkeen keskeisimmistä johtohahmoista vuosikymmenten ajaksi. Qwam kuoli 95-vuotiaana vuonna 1938.

* Qwam maalattuna Norwegianin koneen pyrstöön.Qwam maalattuna Norwegianin koneen pyrstöön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Haagensen, Trine Krigsvoll: Fredrikke Qwam *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 19.7.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrikke Marie Qwam** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tietojenkäsittelytieteessä **hakutaulu** (engl. *lookup table*) on taulukko- tai matriisimuotoinen tietorakenne, joka sisältää haettavat tiedot. Hakutaulussa tiedot voidaan järjestää avain-arvo -pareiksi, jossa tietoa etsitään täsmäävän avaimen mukaan mukaan ja arvo haluttu tieto tai sen osoitin. Hakutaulussa ei ole välttämättä lainkaan avainta, vaan arvon sijainti taulukossa voi olla sen hakuehto.

Matematiikassa hakutaulua on käytetty muun muassa sinifunktion arvoille kuten Aryabhatan taulukko.

Hakutauluja käytetään ohjelman optimointiin korvaamalla laskentaoperaatio viittauksella ennaltalaskettuun tulostauluun. Hakutaulu parantaa suorituskykyä kun laskenta vaatisi enemmän aikaa kuin muistihaku.

Eräiden suorittimien käskykannassa on tuki hakutaulusta hakemiselle sekä arvojen interpolaatiolle.

Katso myös
----------

* assosiaatiotaulu

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Definition of: lookup table PC Magazine. Viitattu 29.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  D. Joyce: Aryabhata’s trig table Math 105 History of Mathematics (PDF) *mathcs.clarku.edu*.  2015. Viitattu 29.8.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Chris Wilcox & Michelle Mills Strout & James M. Bieman: Mesa: Automatic Generation of Lookup Table Optimizations (PDF) *cs.colostate.edu*.  Arkistoitu 11.8.2017. Viitattu 29.8.2019. (englanniksi)
4. ↑  Sharon Darley: How to Use the Table Lookup and Interpolate Instruction on the CPU32 (PDF) FreeScale. Viitattu 30.8.2019. (englanniksi)
**Ontario Federation of School Athletic Associations** (**OFSAA**) on ontariolainen koulu-urheilujärjestö, johon kuuluu 18 alueellista järjestöä. Koulu-urheiluun osallistuu Ontariossa noin 270 000 koululaisurheilijaa ja noin 16 000 opettaja-valmentajaa. OFSAA:n päätehtävä on järjestää mestaruuskilpailuihin, mutta se pyrkii myös muutenkin edistämään koululaisurheilua. OFSAA on Kanadan kansallista koulu-urheilujärjestöä, CSSF:ää.

OFSAA järjestää vuosittain 46 Ontarion-mestaruuskilpailua. Sen ohjelmaan kuuluu 21 urheilulajia: alppihiihto, sulkapallo, koripallo, maastojuoksu, curling, maahockey, kanadalainen jalkapallo, golf, voimistelu, jääkiekko, haavipallo, maastohiihto, rugby, lumilautailu, jalkapallo, uinti, tennis, yleisurheilu, lentopallo ja paini.

Lähteet
-------

1. 1 2  About OFSAA The Ontario Federation of School Athletic Associations.  Arkistoitu 17.7.2010. Viitattu 19.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Canadian School Sport Federation Canadian School Sport Federation.  Arkistoitu 24.3.2010. Viitattu 19.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  2008-09 championships & festivals The Ontario Federation of School Athletic Associations.  Arkistoitu 26.11.2010. Viitattu 19.9.2010. (englanniksi)
**Uittoyksikkö** on uittosäännössä määritelty laskennallinen yksikkö, jonka perusteella kustannukset jaetaan yhteisuittoon osallistuvien puutavaran omistajien ja eri puutavaralajien kesken. Eri uittosäännöissä käytetään hyvin erilaisia uittoyksikköjen määräytymisperusteita. Kappaleittain laskettavat puutavarat kuten tukit katsotaan usein paksuudesta riippumatta kukin kappale aina yhdeksi uittoyksiköksi tiettyyn pituuteen saakka. Määrämittaa pidempien tukkien katsotaan olevan puolitoista tai kaksi uittoyksikköä. Määräytymisperusteena voi olla myös puutavaran tilavuus, jolloin yleensä mittayksikkönä on kiintokuutiometri. Lehtipuutukeille lasketaan tavallisesti 50–100 prosenttia suurempi uittoyksikkömäärä. Pinottavaa puutavaraa uittoyksiköiksi määritettäessä lasketaan yksi pinokuutiometri tavallisesti 2,5–4 uittoyksiköksi. Tilavuusyksiköistä johdettuja uittoyksikköjä laskettaessa käytetään usein uittohankaluuskertoimia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 22, palsta 22, hakusana uittoyksikkö. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
2. 1 2  *Iso tietosanakirja*. Osa 14, palsta 609, hakusana uittoyksikkö. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1938.
**OID**-yksilöintitunnus on yleiskäyttöinen kansainvälisesti vain yhteen kohteeseen liitettävä numerosarja, joka yksilöi kyseisen kohteen yksiselitteisesti ISO/IEC 8824-1:2002 -standardin mukaisessa yksilöintijärjestelmässä. OID-tunnuksia voidaan käyttää mihin tahansa yksilöintitarpeeseen. Suomessa OID-tunnuksia käytetään laajasti esimerkiksi terveydenhuollon tietojärjestelmissä.

Tunnusjärjestelmä
-----------------

OID-tunnuksia voidaan ajatella maailmanlaajuisena puurakenteena. ISO/IEC 8824-1:2002 -standardissa lueteltujen kansainvälisten tahojen alapuolella ovat kansallisten vastuutahojen hallinnoimat alipuut. Suomen alipuun OID-juurta hallinnoi  Suomen Standardisoimisliitto SFS ry. Suomessa yksilöintitunnusten muodostamisen ja rekisteröinnin vastuu perustuu hajakeskitettyyn hierarkkiseen malliin, joka on kuvattu SFS 5971:2010 -standardissa. Julkisen hallinnon suositus *JHS 159 ISO OID-yksilöintitunnuksen soveltaminen julkishallinnossa* antaa tarkempia ohjeita OID:n soveltamiseen. Lisäksi tietyillä toimialoilla, kuten sosiaali- ja terveydenhuoltoalalla, on omia ohjeistuksia tunnusten käyttöön.

Käyttö
------

Yksilöintitunnus voidaan liittää joko abstraktiin tai fyysiseen kohteeseen. Kohde voi olla mikä tahansa yksilöitävissä eli nimettävissä ja rekisteröitävissä oleva kokonaisuus tai kokonaisuuden osa. Tietojärjestelmät tunnistavat, yksilöivät, ylipäätään käsittelevät kohteita yksilöintitunnuksella. Yksilöintitunnusten käyttö lisää toimivuutta yli organisaatiorajojen, yhteiskäyttöisyyttä, hyvää hallintotapaa ja jäljitettävyyttä.

Tietojärjestelmät asettavat yleiskäyttöiselle yksilöintitunnukselle vähintään seuraavat vaatimukset: tunnusten on oltava maailmanlaajuisesti yksikäsitteisiä, ajallisesti ainutkertaisia, niiden myöntämis- tai hallintamenettelyjen on oltava riittävän nopeita ja joustavia ja tunnusjärjestelmän on oltava riittävän stabiili pitkäaikaiseen säilytykseen. Erityisesti tunnistettavien kohteiden ominaisuuksien, luokittelujen ja rajauksien muutokset aiheuttavat haasteita tunnusjärjestelmälle ja yksikäsitteisyydelle.

Esimerkki
---------

Esimerkiksi OID-yksilöintitunnuksen 1.2.246.10.y.x numerot muodostuvat seuraavasti: 1 on ISO:lle juuresta rekisteröity solmu, 2 on ISO:n solmuluokka (ISO:n jäsenmaat), 246 on ISO 3166 –standardin mukainen Suomen maatunnus, 10 on  Patentti- ja rekisterihallituksen hallinnoima solmu  Y-tunnuksia varten, y on yrityksen Y-tunnuksesta muodostettu numerosarja ja x on Y-tunnuksen haltijan päättämä tunnuksen osa.

Katso myös
----------

* Digital Object Identifier (DOI)
* Uniform Resource Identifier (URI)
* International Standard Book Number (ISBN)
* Universally Unique Identifier (UUID)

Lähteet
-------

1. ↑  JHS 159 ISO OID-yksilöintitunnuksen soveltaminen julkishallinnossa  17.6.2010. JUHTA.  Arkistoitu 4.2.2015. Viitattu 4.2.2015.
2. ↑  OID-yksilöintitunnukset  26.4.2016. THL. Viitattu 20.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen standardisointiliitto SFS - tunnukset - OID-tunnuksen hakeminen
* oid-info.com  - maailmanlaajuisen OID-puun ylimmät haarat
Doris von Schönthan, Zander & Labischin valokuva vuodelta 1927, kulttuurilehti Der Querschnitt.
**Doris von Schönthan**, syntyjään **Maria-Dorothea Ehemann** (1905 Worms- 1961 Pariisi) tunnettu myös monella muulla nimellä kuten **Maria-Dorothea von Salomon-Schönthan** ja **Dorinde** oli saksalainen malli, journalisti ja valokuvaaja. Weimarin tasavallan aikana hän oli julkisuuden henkilö ja tunnettu 1920-luvun boheemi. Hän oli myös aktiivinen kansallissosialismin vastustaja ja toimimyös Ranskan vastarintaliikkeen jäsenenä.

Elämänvaiheita
--------------

Maria-Dorothea Ehemann menetti vanhempansa jo varhaislapsuudessaan. Hänet adoptoitiin komedioiden kirjoittaja Franz von Schönthanin perheeseen. 

1920-luvulla von Schönthan tuli julkisuuteen. Hän työskenterli osa-aikaisesti mainostoimistosssa, toimi valokuvaajana ja toimittajana. Hänellä oli ystäviä kulttuuripiireissä ja kirjailija Grete Weil antoi hänelle nimen "kerubi". Ystäviin kuuluivat myös Erika ja Klaus Mann. Kirjailija Franz Hessel rakastui häneen ja omisti hänelle tekstejään. Elämäntyyliin kuului runsas juhliminen sekä alkoholi ja kokaiini. 

Adolf Hitler ja kansallissosialistit tulivat Saksassa valtaan vuonna 1933. Schönthan ryhtyi kirjoittamaan hallintoa vastustavia lentolehtisiä yhdessä Elisabet Hauptmannin ja Friedrich Wolfin kanssa. Hän piilotteli vainottuja henkilöitä kodissaan eikä suostunut toimittajana noudattamaan kansallissosialistista ohjeistusta. Elämä alkoi olla liian vaarallista ja Schönthan muutti Pariisiin. 

Pariisissa Schönthan tutustui Boris Salomoniin ja osallistui tämän kanssa poliittisen aktivismiin. Saksan hyökättyä Ranskaan vuonna 1940, heidät internoitiin, mutta he pääsivät osallistumaan Ranskan vastarintaliikkeeseen. Sodan jälkeen hän jäi asumaan Ranskaan. Hän tapasi vuonna 1949 Cannesissa vanhan ystävänsä Klaus Mannin, joka oli huonossa kunnossa päihdeongelmansa vuoksi. Schönthan vei hänet päihdekuntoutukseen. 

Saksaan von Schönthan palasi vuonna 1952. Elämässä oli ollut vastoinkäymisiä; aviomies oli kuollut ja elämä vastarintaliikkeessä oli ollut kovaa. Schönthal yritti itsemurhaa, joutui kahdeksi vuodeksi mielisairaalaan mistä karkasi ja hänet tavattiin rautatieasemalta sekavana. Viimeiset vuotensa hän eli Ranskassa.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2 3
6. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Ujigamin pyhäkön päähalli (*honden*).
**Ujigami-jinja** (jap. 宇治上神社) on šintolainen pyhäkkö Japanissa Kioton prefektuurissa Ujin kaupungissa Kioton eteläpuolella. Se sijaitsee Ujigawan itäpuolella Asahiyama-vuoren juurella. Ujigamin pyhäkön päähalli (*honden*) on rakennettu Heian-kaudella, ja sitä pidetään Japanin vanhimpana pyhäkkörakennuksena. Alun perin Ujigami-jinja on perustettu läheisen Byōdō-inin suojeluspyhäköksi.

Honden koostuu kolmesta rakennuksesta, jotka on rakennettu vierekkäin *nagare-zukuri*-tyyliin. Pyhäkön Kamakura-kaudella rakennettu rukoussali (*haiden*) on myös vanhin lajissaan. Pyhäkön sisäosassa on lisäksi kolme pienempää rakennusta; pyhäköt 400-luvun prinssille Uji-no-waki-Iratsukolle, hänen veljelleen keisari Nintokulle ja heidän isälleen keisari Ōjinille. Ujigami-jinja on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet
-------

1. ↑  June Kinoshita, Nicholas Palevsky: *Gateway to Japan*. Kodansha, 1998. ISBN 4-7700-2018-X.
2. 1 2  Kioton kaupunki: Ujigami-jinja

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ujigami-jinja** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Muinaisen Kioton historialliset monumentit |
| --- |
|  |
| Kioto | 
* Daigo-ji
* Ginkaku-ji
* Kamigamo-jinja
* Kinkaku-ji
* Kiyomizu-dera
* Kōzan-ji
* Nijōn linna
* Ninna-ji
* Nishi-Hongan-ji
* Ryōan-ji
* Saihō-ji
* Shimogamo-jinja
* Tenryū-ji
* Tō-ji

 |  |
|  |
| Uji | 
* Byōdō-in
* Ujigami-jinja

 |
|  |
| Ōtsu | Enryaku-ji |

 |
Francis Scott Key
**Francis Scott Key** (1. elokuuta 1779 Frederick – 11. tammikuuta 1843 Baltimore) oli yhdysvaltalainen lakimies, joka kirjoitti sanoituksen Yhdysvaltojen kansallislauluun "The Star-Spangled Banner".

Key syntyi Frederickin kaupungissa Marylandissa. Hän opiskeli lakitiedettä Annapolisissa ja työskenteli opintojensa jälkeen lakimiehenä kotikaupungissaan. Myöhemmin hän muutti Washingtoniin.

Vuonna 1814 Key, joka oli sotilaana vuoden 1812 sodassa, kirjoitti isänmaallisen runon nimeltä "The Star-Spangled Banner", jonka hän sovitti englantilaisen juomalaulun "To Anacreon in Heaven" säveleen. Kappaleesta tuli Yhdysvaltojen kansallislaulu vuonna 1931.

Lähteet
-------

1. 1 2  Francis Scott Key *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 7.5.2013. (englanniksi)

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Francis Scott Key*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Doriot Anthony Dwyer** (6. maaliskuuta 1922 Streator, Illinois – 14. maaliskuuta 2020 Lawrence, Kansas) oli yhdysvaltalainen huilisti.

Dwyer opiskeli ensin äitinsä johdolla ja sitten Eastman School of Musicissa. Hän liittyi Bostonin sinfoniaorkesteriin ensihuilistina vuonna 1952. Näin hänestä tuli toinen nainen, joka sai ensimmäisen soittajan paikan suuressa yhdysvaltalaisorkesterissa; ennen häntä oli Helen Kotas tullut valituksi Chicagon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi käyrätorvensoittajaksi (1941).

Kylmän sodan kehittyessä intensiivisemmäksi 1950-luvun lopussa Dwyer matkusti Bostonin sinfoniaorkesterin mukana Neuvostoliittoon ja esitti *Faunin iltapäivän* Moskovassa järjestetyssä konsertissa. Hän jäi orkesterista eläkkeelle vuonna 1990, mutta jatkoi esiintymistä solistina orkesterien sekä kvartettien kanssa ja opetti. Dwyer oli merkittävä vaikuttaja huiluohjelmiston laajentamisessa; hänelle teoksia tehneisiin merkittäviin säveltäjiin kuului Leonard Bernstein. Hän sai ensimmäisenä orkesterisoittajana Yalen yliopiston Sanford Medalin, ja hän sai paikan Rochester Music Hall of Famesta vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Doriot Anthony Dwyer, second ever female principal chair at major U.S. orchestra, dies at 98 USA Today


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Francis Younghusband

**Francis Edward Younghusband** (1863–1942) oli brittiläinen Aasian-tutkija ja upseeri. Hän matkasi vuodesta 1886 lähtien laajasti Keski-Aasiassa. Vuosina 1903 ja 1904 tapahtunut, Younghusbandin ja kenraali Macdonaldin johtama Tiibetiin suuntautunut brittiläinen sotilasretkikunta eteni ensimmäisenä Lhasaan. Younghusband teki myös matkoja Mantšuriaan ja Gobiin. Vuonna 1904 Younghusband pakotti Tiibetin hallituksen perustamaan kaksi kauppapaikkaa brittejä varten. Vuosina 1904–1906 Younghusband oli Ison-Britannian komissaari Tiibetissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan iso Fokus, osa 7 vuodelta 1974, s. 4642
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja. Encyclopaedia Fennica 10, Vise – Öö*, s. 468. Helsingissä: Otava, 1965.
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 7173


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Marianna Debes Dahl** (s. 24. marraskuuta 1947 Vestmanna, Färsaaret) on färsaarelainen kirjailija. 

Dahl asui lapsena Tórshavnissa mutta muutti 12-vuotiaana Tanskaan Hillerødiin Marie Mørk Skolenin kouluun. Myöhemmin hän oli vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa. Hän suoritti tutkinnon Toftegård Studenterkursuksella 1967 ja opiskeli sitten kirjallisuutta Kööpenhaminan yliopistossa. Hän palasi Tórshavniin 1971, jossa hän opiskeli opettajaksi Føroya Læraraskúliissa ja valmistui 1975. Siellä hän alkoi kirjoittaa. Hän työskenteli monta vuotta opettajana, mutta sen jälkeen hän on työskennellyt eri aloilla. Hänen esikoisteoksensa on lastenkirja, 1975 ilmestynyt *Burtur á heiði*, ja sittemmin hän on kirjoittanut kaunokirjallisia teoksia lapsille ja aikuisille. Hän on ollut Färsaarten kirjailijayhdistyksen (Rithøvundafelag Føroya) puheenjohtaja 1980–1981 ja oli tehtävässä ensimmäinen nainen.

Dahlin isä oli Hanus Debes Joensen, joka oli virkalääkäri Färsaarilla 1949–1979.

Dahlin teoksia ei ole suomennettu.

Palkinnot
---------

* Barnamentanarheiðursløn Tórshavnar býráðs, 1978

Lähteet
-------

1. ↑  Kvinfo.dk
2. ↑  Rit.fo (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Francis Thomas Hurley** (12. tammikuuta 1927 San Francisco, Kalifornia – 10. tammikuuta 2016 Anchorage, Alaska) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 16. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Juneaun hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Daimlaigin titulaaripiispaksi 4. helmikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mark Joseph Hurley, jota avustivat William Edward McManus ja Joseph Louis Bernardin.

Hurley sai 20. heinäkuuta 1971 nimityksen Juneaun piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. syyskuuta. Hänet nimitettiin 4. toukokuuta 1976 Anchoragen arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 8. heinäkuuta. Hän toimi virassa, kunnes erosi tehtävistään 3. maaliskuuta 2001.

Hurley kuoli 88-vuotiaana kotonaan Anchoragessa 10. tammikuuta 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dunham, Mike & Klint, Chris: Former Anchorage Archbishop Francis Hurley dead at 88 *Alaska Dispatch News*.  11.1.2016. Viitattu 12.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Francis Thomas Hurley


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Uittoränni 1890-luvulla Oregonissa, Yhdysvalloissa.
**Uittoränni** (myös **uittokouru** ja **uittoruuhi**) on rakennelma, jota pitkin tukkeja ja propseja uitettiin kahden eri järven tai joen välinen matka. Uittoränni oli myös patorakennelmaan tehty tukinuiton salliva rakennelma, jota pitkin puut uitettiin lähinnä yksitellen patorakennelmasta sen ylemmältä veden tasolta alemmalle tasolle. Usein uittoränni saatettiin rakentaa myös uiton kannalta hankalaan koskeen, joka olisi ehkä rikkonut vapaasti uitettavia tukkeja.

Uittoränni sopii vain puiden irtouittoon. Siksi muutamissa paikoissa, joilla käytettiin nippu-uittoa, esimerkiksi Mäntyharjun uittoreitillä, rakennettiin rännien tilalle ylivientirautateitä, niin sanottuja rautakanavia.

Uittorännit Suomessa
--------------------

Nellimin uittoränni
Nykyisin uittorännit ovat katoavaa kansanperinnettä, ja Museovirasto on onnistunut suojelemaan ja kunnostamaan muutaman niistä. Nämä sijaitsevat etupäässä Pohjois-Suomessa. Suomen pisin olemassa oleva uittoränni*lähde?* sijaitsee Kannuksen kaupungissa ja se alkaa Korpelan padolta päättyen nykyiselle virkistysalueelle.

Uittorännien historia katoaa tavallisten arkielämään liittyvien oivallusten hämärään. Kuitenkin puun käytön lisääntyminen ja pitkät kuljetusmatkat ovat lisänneet myös uittorännien tarpeellisuutta. Lappi oli viimeisin alue, jossa uittorännejä oli runsaasti. On arvioitu, että siellä oli 1950- ja 1960-luvuilla melkein jokaisen uittoväylän varrella. Uitot alkoivat Lapissakin jo 1800-luvun loppupuolella, joten perinne on sielläkin melko vanha.

### Nellimin uittoränni

Nellimin uittoränni sijaitsee Inarinjärven koilliskolkassa Keskimmäisen järven ja Nellimjärven välillä. Sen uittorännin pituus on 304 metriä ja sen alkupään ja loppupään korkeusero on 16,8 metriä. Ränni oli käytössä vuodesta 1929 vuoteen 1932. Keväällä 1994 Museovirasto alkoi restauroida ränniä, ja projekti saatiin valmiiksi syksyllä 1995. Uittojen aikana ohjattiin Nellimjoen vesi kulkemaan uittorännin kautta, ja sen tähden rakenteetkin ovat vankkoja puurakenteita.

### Riutukan uittoränni

Riutukan uittoränni Sallassa on peräisin todennäköisesti vasta 1920-luvulta, joskin Raakunjoessa uitot alkoivat jo vuonna 1895. Riutukan uittorännin pituus on 240 metriä. Uittorännin lisäksi alueella on kunnostettu muutakin uittoon liittyvää rakennusympäristöä. Restaurointityöt valmistuivat vuonna 1992.

Lähteet
-------

* Museoviraston sivu Nellimin ja Riutukan restauroinnista
* Taipaleen kanava[vanhentunut linkki]. Pohjois-Savon muisti.

### Viitteet

1. ↑  Pohjois-Savon museot: Vanhat vesirakenteet *pohjois-savonmuisti.fi*.  Arkistoitu 10.8.2007. Viitattu 2.5.2007.
2. ↑  Operaatio Honkataipale,  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Guariloff, Erkki: Njeäʹllem histoorlaž muõri vuejjtemkuäʹbrr sätt läähhlõõvvâd sâjjses – Muʹzei konttrest iʹlla teäggtõs koʹrjjeem tiõtt  14.7.2020. Yle Sápmi. Viitattu 15.7.2020. (koltansaameksi)
4. 1 2  Uittorännit, Nellim ja Riutukka; Inari ja Salla Museovirasto. Viitattu 15.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uittoränni** Wikimedia Commonsissa
**Serravalle** on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli *castellista*. Serravallessa on yhteensä 9 394 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 10,53 neliökilometriä. Kunta sijaitsee San Marinon pohjoisosassa ja rajautuu Borgo Maggioren ja Domagnanon kuntiin San Marinossa sekä Verucchion, Riminin ja Corianon kuntiin Italiassa. Serravalle on San Marinon kunnista väkirikkain.

Serravallen alkuperäinen nimi oli Olnano. Se kuului Malatesta-suvun alueisiin ja liitettiin osaksi San Marinoa vuonna 1463. Kunnan väkirikkain taajama on Dogana, joka on halunnut irtautua Serravallesta omaksi kunnakseen. Toinen taajama Rovereta on teollistunut ja tunnetaan vuoden 1957 Roveretan välikohtauksesta, jossa ottivat yhteen Italian tukema oikeistolainen varjohallitus ja sanmarinolaiset joukot. Kuntaan kuuluvat Cà Ragnin, Cinque Vien, Doganan, Falcianon, Lesignanon, Ponte Mellinin, Roveretan ja Valgiuratan *curaziat*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Serravalle San Marino SanMarinoSite.com.  Arkistoitu 30.9.2010. Viitattu 16.9.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serravalle (San Marino)** Wikimedia Commonsissa

San MarinoSan Marinon kunnat

* Acquaviva
* Borgo Maggiore
* Chiesanuova
* Domagnano
* Faetano
* Fiorentino
* Montegiardino
* San Marino
* Serravalle
Paavo Talvela
**N:o 8. Porin rykmentin 2. pataljoona** alias **Kristiinan lentävä pataljoona** oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 8. Porin rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Paavo Juho Talvela (toimi aikaisemmin Kristiinan suojeluskunta-alueen päällikkönä ja perusti Kristiinan lentävat komppaniat)

Pataljoonassa oli myös yksi Turun komppania.

Joukko-osastot
--------------

* **5. komppania** eli Kristiinan 1. lentävä komppania

Päällikkö: jääkärivänrikki Max Josef Lindblom (haavoittui 30 maaliskuuta 1918 Noormarkussa), jääkärivaravääpeli Karl Fredrik Sovelius.

Joukkueenjohtajat: jääkärialiupseeri Antti Porre (toimi myöhemmin joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä komppanian tultua myöhemmin liitetyksi Kristiinan krenatööripataljoonaan), hiihto ja tiedustelupartion päällikkönä jääkärivaravääpeli Albert Penttilä ent. Lindqvist (haavoittui 30. maaliskuuta 1918 Harjakankaalla, myöh. muodosti 11 miehen osaston Aunuksen sotaretkelle).
* **6. komppania**

Päällikkö: jääkärialiupseeri Kosti Johannes Pollari.

* **7. komppania**

Päällikkö: jääkärivänrikki Karl Arne Särämö (siirrettiin Kristiinan krenatööripataljoonaan 14. maaliskuuta 1918, S. Kanerva, jääkärivänrikki Juho Oiva Sairio (huhtikuusta 1918 alkaen, toimi komppaniassa aikaisemmin joukkureenjohtajana).

* **8. Konekiväärikomppania**

Päällikkö: aliupseeri Eero Loimaranta, komppanianpäällikkönä 21. helmikuuta alkaen jääkärialiupseeri Antti Porre (siirrettiin 14. maaliskuuta Kristiinan krenatööripataljoonaan).

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
----------------------------------------

Polkupyöräosaston ja komppanianpäällikkönä jääkärivääpeli Yrjö Artturi Kares, jääkäri Juho Leino Ferdinand Leppälax.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli: *Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI*. Helsinki: Otava, 1924-1925.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa: , 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. Porvoo: WSOY, 1938.
Serpentti.
**Serpentti** (lat. *serpens* 'käärme') on puuvalmisteinen mutta vaskipuhaltimeksi luokiteltu, trumpettia muistuttava puhallinsoitin, joka soi basson äänialalla. Se oli käärmeen muotoinen. Suoraksi vedettynä soittimen pituus on noin 2,5 metriä. 
Soitin kehitettiin noin vuonna 1590 ja sitä käytettiin 1800-luvun puoleenväliin saakka, satunnaisesti myöhemminkin.

Serpentissä on maljamainen suukappale, ja soitin on kartiomaisesti porattu, mensuuriltaan erittäin laaja. Serpentissä on kuusi sormiaukkoa, ja siihen on myöhemmin lisätty suljettuja läppiä, enimmillään seitsemän. Soittimen ääniala on C–c².

Serpentin loistoaikaa oli 1700-luku. Aluksi sitä käytettiin sotilassoittimena vain Ranskassa, mutta 1700-luvun lopulla se levisi muuallekin Eurooppaan. Felix Mendelssohn ja Richard Wagner käyttivät serpenttiä vahvistamaan orkesterin bassorekisteriä, mutta sen tilalle tulivat pian bassotuuba ja ofikleidi.

Lähteet
-------

1. ↑  Murtomäki V: Keskiajan ja renessanssin soittimet *Musiikinhistoria Verkossa*. Sibelius-akatemia. Viitattu 16.5.2012.
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **serpentti** Wikimedia Commonsissa