**Renaud Camus** (s. 10. elokuuta 1946 on ranskalainen kirjailija. Camus on tehnyt tunnetuksi väestönvaihdoksi kutsuttua äärioikeistolaista salaliittoteoriaa, jonka mukaan "globaali eliitti" pyrkii korvaamaan Euroopan valkoisen väestön ei-eurooppalaisella väestöllä.

Kirjailijana
------------

Vuonna 2000 Camus julkaisi teoksen *La Campagne de France*, joka oli hänen päiväkirjansa vuodelta 1994. Teoksessa hän sanoi, että Ranskan yleisradion ohjelmissa on liikaa juutalaisia. Ongelma oli hänen mukaansa siinä, että juutalaiset eivät pysty ymmärtämään ja selittämään ranskalaista kulttuuria ranskalaiselle yleisölle. Camus’ta syytettiin antisemitismistä ja kohun tuloksena hän päätyi omakustannekirjailijaksi. Camus’n tukijoihin kuului juutalainen toimittaja ja akateemikko Alain Finkielkraut.

Väestönvaihtoteoria
-------------------

*Pääartikkeli: Väestönvaihto*
Camus esitti käsitteen "väestönvaihto" (ransk. *grand remplacement*, ’suuri korvaaminen’) näkyvästi vuonna 2010 kirjassaan *Le grand remplacement*, joskin hän oli kirjoittanut siitä jo aiemmin. Camus’n mukaan ajatus väestönvaihdosta ilmeni hänelle vuonna 1999, kun hän kiersi Ranskaa ja näki vanhan kirkon edustalla ryhmän huntuihin pukeutuneita naisia. Camus’n mukaan väestönvaihdossa eurooppalainen kansa korvautuu muutaman sukupolven kuluessa ei-valkoisten maahantulijoiden muodostamalla kansalla, joka ei sulaudu alkuperäiseen väestöön. Camus siteeraa kirjansa jälkisanoissa brittiläisen poliitikon Enoch Powellin Rivers of Blood -puhetta ja ranskalaisen Jean Raspailin vuoden 1973 romaania *Pyhien leiri*.

Käsite *grand remplacement* levisi aluksi ranskalaisen laitaoikeiston piirissä ja tuli sittemmin laajemmin tunnetuksi. Englanninkielisessä teoksessaan *You Will Not Replace Us* (2018) Camus sanoi, että monikulttuurisuutta ajaa tietty ryhmä, väestönvaihtajat, jotka eivät välitä länsimaisen sivilisaation säilymisestä. Camus’n mukaan on myös ihmisiä, jotka ovat valmiita vastustamaan väestönvaihtoa kaikin tavoin aina kuolemaan asti.

Kirjassa *L’Homme remplaçable* (2012) Camus esittää, että modernin olemuksena on se, että kaikesta tulee vaihdettavissa olevaa. Kulttuurintutkimuksen professori Bruno Chaouat’n mukaan Camus pyrkii teoksessa puolustamaan väestönvaihtoteoriaa liittämällä sen osaksi modernismin kritiikkiä ja käyttämällä hyväkseen Frankfurtin koulukunnan teorioita myöhäiskapitalismin ja välineelliseen järjen luonteesta. Chaouat’n kritiikin mukaan tämä osoittaa, että väestönvaihdon käsite nojaa eugeniikan tavoin keinotekoiseen ja välineelliseen käsitykseen ihmiselämästä. James McAuleyn mukaan Camus’n ajatuskulussa on mieltä vain jos hyväksytään oletus, että siirtolaiset ja ulkomaalaiset ovat jollakin tavoin väärennettyjä, huonoja kopioita alkuperäisestä.

Camus nousi 2010-luvulla ranskalaisen oikeiston usein lainaamaksi julkiseksi keskustelijaksi. Hän edisti väestönvaihdon nostamista politiikkaan aluksi osallistumalla identitaarisen liikkeen (Ranskassa Les Identitaires) järjestämiin kokouksiin. Camus’ta syytettiin antisemitismistä, mutta useat oikeistokonservatiiviset juutalaiset kannattivat Camus’n näkemyksiä. Camus osallistui europarlamenttivaaleihin "vaihdosvastaisen listan" (Liste Antiremplaciste) ehdokkaana ja myöhemmin La Ligne Claire -liikkeen ehdokkaana. Camus vetäytyi kuitenkin ehdokkuudesta, kun Ligne Clairen ehdokas oli esiintynyt hakaristin kanssa.

### Kritiikkiä Camus'ta vastaan

Väestönvaihtoteoriasta kirjoittaneiden Oslon yliopiston tutkijoiden mukaan väestönvaihtoteorialla on selkeitä antisemitistisiä osatekijöitä. Se perustuu salaliittoteorioille juutalaisista eliiteistä, jotka pyrkivät hallitsemaan maailmaa tiedotusvälineiden ja finanssimaailman avulla. Äärioikeistolaiset aktivistit ovat levittäneet väitettä väestönvaihdosta ja se on motivoinut terrori-iskuja. Väestönvaihdosta ovat puhuneet myös useat laitaoikeistolaiset poliitikot, esimerkiksi Viktor Orbán ja Marine Le Pen. Yhdysvalloissa väestönvaihtoteoriaa levitti muun muassa Fox News -kanavan Tucker Carlson.

Aatehistorioitsija Andreas Önnerforsin mukaan väestönvaihtoteoria sisältää useita salaliittoteorioiden tarinankerronnan tasoja. Se kertoo muun muassa kielletystä totuudesta ja esittää maailman täynnä pelkoja ja uhkia. Yhteiskunnan muutoksen takana on taloudellisen, poliittisen ja kulttuurisen eliitin tietoinen toiminta. Äärioikeiston verkostoissa tähän yhdistyvät yhteisön ulkoisen ja sisäisen vihollisen osoittaminen sekä kuvasto mustavalkoisesta hyvän ja pahan taistelusta. Önnerforsin mukaan väestönvaihtoteoria on mahdollisuus menestyä metapoliittisena kertomuksena ja luoda suljettu maailmankuva, joka hylkii vastakkaista tietoa. Tätä kehitystä voimistavat sähköisen viestinnän kaikukammiot ja informaatiokuplat.

Toimittaja James McAuley haastatteli ja kommentoi Camus’ta vuoden 2019 artikkelissaan. McAuleyn mukaan Camus on ennen muuta esteetti: hänelle ei ole vaikuta olevan tärkeintä se mikä on totta tai oikein vaan mikä hänen mukaansa on kaunista. McAuley lainaa Walter Benjaminia, jonka mukaan fasismin johdonmukainen lopputulos on estetiikan tuominen poliitikkaan. McAuleyn mukaan Camus’n älyllisyys ja estetiikka on keinotekoisen yliampuvaa, pintaa olennaisen sijasta. Camus toistaa samoja asioita kerta toisensa jälkeen. Väestönvaihtoteoria perustuu McAuleyn mukaan totuuden sijasta kitschin estetiikkaan, valheelliseen nostalgiaan ja puhtauden etsintään, joka kääntyy lopulta väkivaltaiseksi. McAuleyn mukaan vuosituhannen vaihteen antisemitismitapaus teki lopun Camus’n asemasta kirjailijana ja väestönvaihtoteoria on vastaus mieheltä, jolla ei ole enää mitään menetettävää.

McAuleyn mukaan Camus’ta voidaan pitää fasistisen estetiikan perinteen edustajana. Siihen liittyvät väkivallan ja kuoleman ylistys sekä ihmisyksilön pitäminen järjesteltävänä ja korvattavissa olevana kohteena. Fasistien tavoin Camus esittää apokalyptisen näyn, jossa korostuneen miehisinä esitetyt valloittajat korvaavat kulttuuriltaan rappeutuneet väestönvaihtajat. Mutta siinä missä Leni Riefenstahl oli vaikuttava mutta moraaliton taiteilija, Camus’lta puuttuu taiteellista lahjakkuutta ja näkemystä. McAuleyn mukaan Camus edustaa sitä mistä hän syyttää muita: jäljittelyä, kopiointia ja väärentämistä. Camus koristelee ennakkoluuloja kirjallisilla viittauksilla, jotka ovat pelkkää pintaa. Hänen yleisönään eivät ole kirjalliset piirit vaan vihaiset nuoret miehet. McAuleyn mukaan Camus’n merkittävin saavutus voi olla osoitus siitä, että kitsch voi tappaa.

Äärioikeistolaisia väkivallantekoja
-----------------------------------

Vuonna 2018 terroristi ampui 11 synagogaan kokoontunutta juutalaista Pittsburghissa Yhdysvalloissa. Tätä ennen ampuja oli syyttänyt sosiaalisessa mediassa juutalaisia väestönvaihdosta. Vuonna 2019 äärioikeistolainen ekstremisti julkaisi manifestin väestönvaihdosta ennen iskuaan moskeijaan Uudessa-Seelannissa. Iskussa kuoli yli 50 ihmistä. Uuden-Seelannin isku kopioitiin vuonna 2019 El Pasossa, jossa terroristi tappoi 20 henkeä ja haavoitti 26:ta. Yhdysvalloissa teoria esitettiin muodossa, jossa valkoiset pyritään korvaamaan Meksikosta tulevilla maahanmuuttajilla. Vuonna 2022 terroristi ampui 10 henkilöä supermarketissa New Yorkin osavaltiossa. Manifestissaan ampuja syytti juutalaisia väestönvaihdosta.

Camus kommentoi iskuja vuonna 2019 sanoen, että hän tuomitsee väkivallan, mutta arvostaa teoriansa niiden yhteydessä saamaa julkista huomiota.

Väestönvaihtoteoria ja islamofobia
----------------------------------

Oslon yliopiston tutkijat selvittivät Norjassa ja Tanskassa väestönvaihtoteorian ja ulkoryhmiä koskevan vihamielisyyden yhteyttä toisiinsa. Tutkimustulosten mukaan mitä vahvemmin väestönvaihtoteoriaan uskottiin, sitä enemmän kannatettiin vihamielisiä asenteita muslimeja kohtaan. Salaliittouskomukset, joiden mukaan omaa ryhmää uhkasi korvaaminen, näyttävät lisäävän ryhmien välisiä vihamielisiä asenteita.

Teoksia
-------

* *Le Grand Remplacement*. Neuilly-sur-Seine: Reinharc, 2011. ISBN 978-2-35869-031-7. (ranskaksi) – 2. laitos: Plieux: Renaud Camus, 2012. ISBN 979-10-91681-02-5.
* *You Will Not Replace Us*. Plieux: Chez l’auteur, 2018. ISBN 979-10-91681-57-5. Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Notice de personne Bibliothèque Nationale de France. Viitattu 25.7.2023. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Kotonen, Tommi: Väestönvaihto ja hiljainen vastavallankumous *Agricola*.  1.4.2021. Viitattu 3.7.2023.
3. 1 2 3 4 5 6 7  McAuley, James: How Gay Icon Renaud Camus Became the Ideologue of White Supremacy *The Nation*.  17.6.2019. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Torvinen, Pekka: Analyysi: Väestönvaihto on salaliittoteoria, mutta se ei estä perussuomalaisten johtoa käyttämästä sanaa *Helsingin Sanomat, Nyt*.  5.7.2019. Viitattu 22.2.2020.
5. ↑  Rapley, John: The ungreat replacement *Aeon*.  19.7.2022. Viitattu 14.7.2023. (englanniksi)
6. ↑  Koli, Karl: Tällainen on supon vaarallisena pitämä väestönvaihtoteoria *Iltalehti*.  1.7.2023. Viitattu 5.7.2023.
7. 1 2 3  Williams, Thomas Chatterton: The French Origins of "You Will Not Replace Us" *The New Yorker*.  27.11.2017. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
8. ↑  Chaouat, Bruno: The Gay French Poet Behind the Alt-Right’s Favorite Catch Phrasee *Tablet*.  27.8.2019. Viitattu 25.7.2023. (englanniksi)
9. 1 2  Davey & Ebner 2019, s. 8.
10. ↑  Courouble Share, Stéphanie & Rasplus, Valéry & Corcos, Jean: Le soutien de Renaud Camus à Marine Le Pen doit faire réfléchir les membres de la communauté juive *Le Monde*.  3.5.2017. Viitattu 16.7.2023. (ranskaksi)
11. 1 2 3 4  Allegretta, Silvia & Kunst, Jonas R. & Obaidi, Milan: How the Great Replacement Theory can lead to violent outcomes  1.3.2022. CSB Lab: Culture, Society & Behavior: University of Oslo. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
12. ↑  Önnerfors, Andreas: Der Grosse Austausch: Conspiratorial frames of terrorist violence in Germany. Teoksessa Önnerfors, Andreas & Krouwel, André (toim.): *Europe: Continent of Conspiracies. Conspiracy Theories in and about Europe*, s. 88–89, 93–94. London: Routledge, 2021. ISBN 978-0-367-50068-9. (englanniksi)
13. 1 2  Kaplan, Josh: The antisemitic roots of the Great Replacement theory *The Jewish Chronicle*.  20.5.2022. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
14. ↑  Milan Obaidi, Jonas Kunst, Simon Ozer & Sasha Y. Kimel: The "Great Replacement" conspiracy: How the perceived ousting of Whites can evoke violent extremism and Islamophobia.  *Group Processes & Intergroup Relations*, 2021, 25. vsk, nro 7, s. 1675-1695.. doi:https://doi.org/10.1177/13684302211028293. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Renaud Camus**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |