recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Junkers Jumo 004** on yksi maailman ensimmäisistä suihkumoottoreista ja ensimmäinen sarjatuotantoon päässyt turbojettimoottori. Moottorin ensimmäistä prototyyppiä (A-malli) koekäytettiin ja lennettiin vuonna 1942, mutta malli ei ollut sopiva tuotantoon suuren painon ja vaikeasti saatavien metalliseoksien käytön vuoksi. Tuotantomalli (B-malli) oli kevyempi ja käytti ilmajäähdytystä. Tuotantomallin valmistus alkoi vuonna 1944 ja moottoria valmistettiin lähes 6 000 kappaletta sodan päättymiseen mennessä. Moottorissa käytettyjen materiaalien heikon laadun vuoksi moottori oli huollettava 25 käyttötunnin jälkeen.

Tekniset tiedot
---------------

Moottorissa oli 8-vaiheinen aksiaalinen kompressori, kuusi polttokammiota sekä yksivaiheinen turbiini.

Muut tiedot:

* puristussuhde: 3:1
* ilmavirtaus: 25 kg/s
* työntövoima: 10,5 kN
* kierrosluku: 8 700 r/min
* halkaisija: 860 mm
* paino: 700 kg

Muut versiot
------------

Sodan jälkeen moottoria käytettiin neuvostoliittolaisessa Jakovlev Jak-15:ssä nimellä Tumanski RD-10.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jumo 004B Engine Smithsonian National Air and Space Museum.  Arkistoitu 14.4.2019. Viitattu 14.4.2019.
2. 1 2 3  Junkers Jumo 004 Turbojet *aviation-history.com*. Viitattu 14.4.2019.
3. 1 2  Junkers Jumo 004 Institute of Jet Propulsion and Turbomachinery. Viitattu 15.4.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Junkers Jumo 004 Turbojet National Museum of the US Air Force. Viitattu 15.4.2019.
5. ↑  Yakovlev Yak-15 (Feather) Military Factory. Viitattu 17.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Junkers Jumo 004** Wikimedia Commonsissa
**Associazione Calcio Siena** on Italian Serie C:ssä pelaava sienalainen jalkapallojoukkue. Vuonna 1904 Sienaan perustettiin urheilun yleisseura nimeltä *Società Studio e Divertimento*. Seuran jalkapallojoukkue perustettiin vuonna 1908 nimellä *Società Sportiva Robur*. Nykyinen nimi otettiin käyttöön kaudella 1933–1934. Seuran lempinimiä ovat mm. *Bianconeri* (mustavalkoiset) ja *Robur*.

AC Siena pelasi Italian pääsarjatasolla Serie A:ssa kaudesta 2003–2004 kauteen 2009–2010, mikä olikin seuran ensimmäinen jakso Serie A:ssa sitten kauden 1945–1946. Kauden 2005–2006 päätteeksi AC Siena sijoittui Serie A:ssa 17. sijalle ja sitä uhkasi putoaminen Serie B:hen, mutta Italian jalkapalloskandaalin vuoksi sen sijoitus muuttui 15. sijaksi ja se säilytti paikan Serie A:ssa kaudelle 2006–2007. Tosin se joutui aloittamaan kauden -1 pisteestä. Keväällä 2010 Siena putosi Serie B:hen, nousi sieltä heti seuraavana keväänä takaisin mutta putosi jälleen keväällä 2013 alemmalle tasolle.

AC Sienalla ei ole suuria saavutuksia. Paras sijoitus Serie A:ssa on 13. sija kausilta 2003–2004 ja 2007–2008.

Entisiä pelaajia
----------------

* Italia Davide Baiocco
* Argentiina Leandro Cufré
* Italia Gianluca Curci
* Norja Tore André Flo
* Algeria Abdelkader Ghezzal
* Brasilia Pinga
* Brasilia Roque Júnior
* Kreikka Alexandros Tziolis

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fan WebSite
**Jouko Nivarpää** (sukunimi vuoteen 1954 *Lempinen*, 1927 Ähtäri – 2011) oli suomalainen taidemaalari.

Nivarpään vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Erkki ja Signe Lempinen. Nivarpää vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Pälkäneellä jossa hänen vanhempansa olivat opettajina Laitikkalan koululla. Hän opiskeli aluksi jonkin aikaa Kajaanin opettajaseminaarissa mutta aloitti sitten taideopinnot opiskellen Helsingissä Vapaassa taidekoulussa ja sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa josta hän valmistui 1950. 

Kuhmoisissa vuodesta 1956 asunut Nivarpää tunnettiin muun muassa muotokuvamaalarina. Hän toimi myös 19 vuoden ajan Kuhmoisten yläasteen ja lukion kuvaamataidonopettajana. 

Jouko Nivarpää oli naimisissa taidemaalari ja opettaja Raili Nivarpään (1930–2011) kanssa.

Maalauksia
----------

* *Rakennustyö*. 1956, alun perin Pälkäneen Säästöpankin pankkisalissa, nykyisin Pälkäneen kirjastossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kesiä jotka kukkivat kauan sitten - Jouko Nivarpään muistonäyttely kuvittaa 1940- ja 1950-lukujen Laitikkalaa, Sydän-Hämeen Lehti 16.8.2012
2. 1 2 3  Nivarpäät Riihigalleriassa, Virran Varrelta, Päijälän kylän yhteinen äänitorvi 2/2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Nivarpäiden taidetta Kuhmoisten Riihigalleriassa, Sydän-Hämeen Lehti 13.6.2015
Duell Yhtiöiden pääkonttori Turussa.
**Duell Yhtiöt Oy** on suomalainen maahantuonti-, suoramyynti- ja markkinointiorganisaatio. Sen tuotevalikoimaan kuuluvat pääsääntöisesti toimisto-, ensiapu- ja työturvallisuustarvikkeet. Yrityksen pääkonttori ja varasto sijaitsevat Turussa. Yrityksellä on kolme tytäryhtiötä.

Vuonna 2010 yhtiön liikevaihto oli 1,4 miljoonaa euroa.

Historia
--------

Duell Yhtiöt Oy perustettiin Turussa vuonna 1999. Sen toiminta lähti liikkeelle toimistotarvikkeiden myyntitoiminnalla. Yrityksen perustivat Petteri Nevalainen sekä Pasi Nousiainen. Vuonna 2011 yrityksen hallinto ja varasto muuttivat yhteisen katon alle Turun Biolaakson yritysalueelle.

Duell Office
------------

Duell Office Oy on suomalainen atk-huolto- sekä toimistotarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Duell Office on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Duell Officen toiminta aloitettiin 1999. Yrityksellä on oma tuotemerkki, Duell Markers, jonka alaisuudessa markkinoidaan maali- sekä mustetusseja.

Duell Medic
-----------

Medic Ensiaputarvike Oy on suomalainen ensiaputarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Duell Medic on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Duell Medicin toiminta aloitettiin 2004.

Safe
----

Safe Työsuojelutarvike Oy on suomalainen teollisen tuotannon työturvallisuustarvikkeiden myynti- ja markkinointiorganisaatio. Safe on osa Duell Yhtiöt Oy -konsernia. Safe Oy:n toiminta aloitettiin 2006.

Duell for Kids
--------------

**Duell for Kids** on Duell Yhtiöiden hyväntekeväisyysohjelma, jolla tuetaan lapsien ja nuorten parissa toimivia yhdistyksiä ja järjestöjä. Vuonna 2011 Duell for Kids tuki Lastenklinikoiden Kummeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Duell Yhtiöt Oy:n tulos nousi plussalle liikevaihdon reippaan kasvun myötä (tulostiedote 2010/12) Kauppalehti.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 31.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Duell Yhtiöt
* Duell Medic (Arkistoitu – Internet Archive)
* Duell Office
* Safe Työturvallisuus
* Duell Markers (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jouko Kalervo Räsänen** (s. 20. lokakuuta 1949 Kaavi) on kunnallismies, joka toimi Viitasaaren kaupunginjohtajana.

Jouko Räsänen syntyi maanviljelijä Tuomas Räsäsen ja emäntä Hedvig Ålanderin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on työterveyshoitaja Leena Liinamaa. Räsänen tuli ylioppilaaksi 1969 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1974. Hän toimi Kaavin suunnittelu- ja elinkeinolautakunnan sihteerinä 1973 ja kunnanjohtajana 1990–2003. Varpaisjärven suunnittelusihteeri Räsänen oli 1974 ja kunnanjohtaja 1976–1990. Ammattikasvatushallituksen suunnittelijana hän työskenteli 1975–1976. Räsänen valittiin Viitasaaren kaupunginjohtajaksi vuonna 2003. Kun hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2013, seuraajaksi valittiin Janne Kinnunen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pajala, Lasse – Lagerbohm, John – Strengell-Silainen, Ulla (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 858. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Kunnanjohtaja katsoo tulevaisuuteen. Yle Uutiset 28.10.2013. (Viitattu 25.3.2018.)
3. ↑  Janne Kinnunen on uusi Viitasaaren kaupunginjohtaja. Keski-Suomi 27.5.2013. (Viitattu 25.3.2018.)
D-Von ja Bubba Ray tekemässä *3-D*-liikettä Lance Stormille.
**Dudley Boyz** (esiintyy nykyisin nimellä **Team 3D**) on amerikkalaisen showpainin tag team -joukkue, jonka muodostavat Brother Ray ja Brother Devon. Devon ja Ray tunnetaan WWE:ssä paremmin entisillä kehänimillään: Bubba Ray Dudley ja D-Von Dudley. Myös Spike Dudley on kuulunut kokoonpanoon. Dudley Boyz painii tällä hetkellä showpainipromootio TNA:ssa.

Dudley Boyz muistetaan parhaiten heidän työstään WWE/F:ssä ja ECW:ssä. Ray ja Devon tunnetaan parhaiten yhteisestä tag teamistaan. He saavuttivat WWE/F:ssä yhden WCW Tag Team Championshipin, kahdeksan WWE World Tag Team Championshipiä ja yhden WWE Tag Team Championshipin. ECW:ssä he saavuttivat kahdeksan ECW Tag Team Championshipiä.

Spike Dudley on voittanut kerran WWE Cruiserweight Championshipin.

Dudleyt ovat avanneet Floridaan painiakatemian.

Managerit
---------

* Joel Gertner
* Sign Guy Dudley
* Stacy Keibler
* "The Boss" Spike Dudley
* Paul Heyman
* Johnny Devine

Katso myös
----------

* Luettelo ammattipainijoista
**Bullet time** (suom. *luotiaika*) on elokuvissa ja videopeleissä hyödynnetty erikoistehoste.

*Bullet time* tarkoittaa elokuvissa ajan hidastamista niin, että kamera kuitenkin liikkuu normaalilla nopeudella. Kamera voi täten seurata esimerkiksi luotien lentämistä. Elokuva, joka teki tämän tehosteen tunnetuksi ja antoi sille tämän nimen, oli *Matrix* (1999). Efektiä oli tosin käytetty eri muodoissaan jo aikaisemmin. *Matrix*-elokuvaa varten kehitettiin uusi kuvaustekniikka, joka pohjaa tietokoneella laskettuihin kameran liikeratoihin, ja kuvan ottamiseen kontrolloidusti useiden still-kameroiden avulla.

Videopeleissä *bullet time* -tehostetta käytetään muun muassa *Max Payne* -pelissä. Tehosteen aikana pelaaja pystyy ampumaan tarkemmin ja nopeammin kuin tavallisesti, tai heittäytymään eri suuntiin ja ampumaan samanaikaisesti. Samanlaista tehostetta on käytetty myös eri nimellä muissa peleissä, esimerkiksi *Enter the Matrix* -pelissä nimellä "Focus" ja *F.E.A.R.*-pelissä nimellä "SlowMo".

Myös The Legend of The Zelda -pelisarjassa Bullet Time -hidastusta käytetään pelissä Breath of The Wild, Villin Henkäys, jossa käytetään jousiammunnassa ilmassa*selvennä* hidastamaan ajankulua ja liikkumaan nopeasti kilpihypyn avulla vihollisen päältä.
**Jouko Erkki Oittinen** (30. heinäkuuta 1944 Loimaa – 3. marraskuuta 2007 Vihti) oli suomalainen kenraalimajuri.

Oittinen syntyi myymälänhoitaja Erkki Oittisen ja Aili Nurmen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 oli Seija Näveri.

Oittinen tuli ylioppilaaksi Karhulan yhteiskoulusta 1963, Kadettikoulusta hän valmistui 1968 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Opetusupseerina Porin prikaatissa Oittinen toimi 1968–1969, opetusupseerina ja komppanian varapäällikkönä Reserviupseerikoulussa 1969–1974, toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina Puolustusvoimien ampumatarvikelaitoksella 1975–1985 sekä Pääesikunnassa toimistoesiupseerina järjestelyosastolla 1985–1988, toimistopäällikkönä sotatalousosastolla 1988–1993 ja suunnittelupäällikkönä sunnitteluosastolla 1993–1995. Puolustusvoimien materiaalilaitoksen johtaja Oittinen oli 1995–2000 ja puolustusvoimien huoltopäällikkö vuodesta 2000. Oittinen hoiti urallaan paitsi puolustusvoimain taloussuunnittelun, myös tietojenkäsittelyn vastuutehtäviä. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 2004. Oittinen kuoli liikenneonnettomuudessa 63-vuotiaana syksyllä 2007.

Oittinen ylennettiin vänrikiksi 1965, luutnantiksi 1968, yliluutnantiksi 1972, kapteeniksi 1975, majuriksi 1981, everstiluutnantiksi 1988, everstiksi 1993, prikaatikenraaliksi 1997 ja kenraalimajuriksi 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lukkari, Jussi, Höglund, Kari: Kenraalimajuri Jouko Oittinen.  20.12.2007. Helsingin Sanomat. Viitattu 1.3.2017.
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 521. Oittinen, Jouko Erkki. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Bullion-kolikko** tai **bullion** on yleinen kansainvälinen termi kolikolle, joka on lyöty jalometalliin kuten kultaraha. Bullionin mielletään sijoitukseksi tai pitävän arvon itsessään. Sijoituskolikoiksi usein ajatellaan kolikot, jotka on lyöty vuoden 1800 jälkeen, joiden jalometallipitoisuus on vähintään 90 % ja jotka ovat tai ovat olleet virallista valuuttaa jossakin valtiossa tai alueella. Bullion-kolikoita on usein saatavilla kullasta ja hopeasta, mutta esimerkiksi tunnetut kolikot Krugerrand ja Sveitsin Vreneli on lyötynä vain kultaan. American Eagle -sarjaa on saatavana kullasta, hopeasta ja platinasta. Kanadan Maple Leaf -sarjaa on saatavilla kullasta, hopeasta, platinasta sekä palladiumista. Vuodesta 2000 lähtien fyysinen sijoituskulta on ollut Suomessa arvonlisäverosta vapaata, josta oli jo vuonna 1998 Euroopan unionin aluetta koskeva säädös.

Bu-kolikot tarkoittaa eri asiaa kuin "bullion", mutta bullion-kolikot voidaan jakaa myös bu- tai proof-laatuisiin, koska ne ovat kansainvälisiä laatukäsitteitä. Bu-kolikot voivat siten tarkoittaa esimerkiksi kahden euron kolikoita, jotka eivät ole bullion-kolikoita. Laatuluokitus kertoo yleisesti valmistustavasta ja se näkyy kolikossa; bu-laadussa kolikon pinta on kiiltävyydeltään sama(matta) kun taas proof laadussa kolikon kuvan tausta on usein kiillotettu peilimäisen kiiltäväksi korostamaan kolikon lyöntikuviota.

Bullion-kolikoita
-----------------

* Silver EagleSilver Eagle
* Platinum Eagle Platinum Eagle
* Sveitsin Helvetia Sveitsin Helvetia
* Wiener Philharmoniker Wiener Philharmoniker

Lähteet
-------

1. ↑  Investment gold coins, HMRC Reference:Notice 701/21A (February 2012) (2.1 What is an investment gold coin?) *HM Revenue & Customs*. Viitattu 19.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  Hopea.fi - 1 oz American Silver Eagle hopeakolikko (American Silver Eagle (ASE, myös SAE) on maailman arvostetuin 1oz bullion-hopeakolikko. Kolikko on USA:n rahapajan tuote, ja se on lähtömaassaan laillinen maksuväline nimellisestä 1 US-dollarin arvosta.) *Melkisedek Oy*.  Arkistoitu 5.3.2012. Viitattu 19.8.2012.
3. ↑  EV 23/1999 PTJ-versio vp Valtiopäiväasiakirjat  1999. Eduskunta. Viitattu 19.8.2012.
4. ↑  Europa - Tiivistelmä Euroopan lainsäädännöstä (ALV: Kultaa koskeva erityisjärjestelmä: Neuvoston direktiivi 98/80/EY, annettu 12 päivänä lokakuuta 1998, yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta – sijoituskultaa koskeva erityisjärjestelmä [EYVL L 281, 17.10.1998].)  1998. EU. Viitattu 19.8.2012.
5. ↑  Tietoa keräilijälle - Bu-laatu ja proof-laatu *Nordic Moneta*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 19.8.2012.
**Keltainen nauha** (engl. *She Wore a Yellow Ribbon*) on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1949. Pääosaa näyttelee John Wayne. Elokuva on John Fordin kuuluisan ratsuväkitrilogian toinen osa. Ensimmäinen osa on *Apassilinnake* (1948), ja trilogian päättää *Rio Grande* (1950).

*Keltainen nauha* on kuvattu pääosin Monument Valleyn maisemissa. Se oli valmistuessaan yksi kalleimmista lännenelokuvista. Elokuva oli myös yleisömenestys, ja sille myönnettiin Oscar-palkinto värielokuvasarjan parhaasta kuvauksesta. Elokuvan lopussa on sittemmin paljon käytetty kuva, jossa Waynen siluetti näkyy ratsastamassa punaista taivaanrantaa kohti. Elokuvan nimi viittaa nauhaan, jonka ratsuväen sankari antaa rakastetulleen, ja jonka tämä sitten sitoo hiuksiinsa.

Juoni
-----

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1876. Kenraali Custerin 7. ratsuväkirykmentti on juuri kokenut hirvittävän tappion Little Bighornissa, ja monet intiaaniheimot ovat sotajalalla. Eläkkeelle jäämisestä haaveileva ratsuväen kapteeni Nathan Brittles (John Wayne) saa tehtäväkseen saattaa Starken linnakkeen naisia turvaan ja estää aseiden myynnin cheyenne-heimolle. Tehtävä epäonnistuu, ja Brittles joutuu viimeisen kerran johtamaan joukkonsa taisteluun.

Lähteet
-------

1. ↑  She Wore a Yellow Ribbon (1949) *AFI Catalog of Feature Films*. American Film Institute. Viitattu 23.10.2019.
2. ↑  Filming Location *IMDb*. Amazon.com. Viitattu 23.10.2019.
3. ↑  Keltainen nauha. *Viikon western*.  11.07.2011.  Arkistoitu 23.10.2019. Viitattu 23.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Keltainen nauha* Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
**Keltainen neliö vasemmalla** tai **T-muotoinen sommittelu** on taiteilija Ahti Lavosen (1928–1970) maalaus vuodelta 1967. Se on maalattu sekatekniikalla kankaalle ja on kooltaan 190 x 190 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1970.

Lavonen haki tuolloin töissään järjestystä, ja maalaus onkin jaettu kolmeen osaan: yksi osa on epätasaisen keltainen, muut valkoisia. Maalaus edustaa eräänlaista synteesiä materiaalitutkimuksen ja konstruktivistisen kaipuun välillä. Hän oli aiemmin pyrkinyt rauhaan ja tasapainoon, jolloin hän päätyi materiaaliestetiikkaan. Nyt hän haki visuaalista järjestystä, mikä näkyy tässäkin maalauksessa.

Lavonen seurasi tiiviisti länsimaisen modernin taiteen ilmiöitä. Hän päätyi abstraktiin taiteeseen vuonna 1960 nähtyään Venetsian biennaalin ja hänen tuotantonsa ilmensi modernissa taiteessa tapahtuneita uusia askelia noina aikoina.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: Ahti Lavonen: Keltainen neliö vasemmalla. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 128.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: T- muotoinen sommittelu (Keltainen neliö vasemmalla).
**Hannes Aigner** (s. 19. maaliskuuta 1989 Augsburg) on saksalainen koskimeloja ja olympiamitalisti. Hän kilpailee K-1-luokassa. 

Aigner on osallistunut kolmiin kesäolympialaisiin. Hän saavutti olympiapronssia K-1-luokan henkilökohtaisesta kilpailusta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta ja vuodelle 2021 siirretyistä Tokion olympialaista. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui neljänneksi.

Hän voitti K-1-luokan maailmanmestaruuden 2018. Aigner on myös kaksinkertainen K-1:n joukkuekilpailun maailmanmestari vuosilta 2010 ja 2011. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuekilpailusta kultaa 2015, neljä hopeaa ja yhden pronssin sekä henkilökohtaisesta kilpailusta kaksi pronssia. Aigner edustaa Augsburger Kajak-Verein -seuraa. Hän on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Hannes Aigner *Olympedia*. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Claudio Gentile** (s. 27. syyskuuta 1953 Tripoli, Libya) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelaajana hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1982.

Pelaajana
---------

### Ura

Gentile oli pelipaikaltaan puolustaja. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana.

Uransa alkuvuosina 1971–1973 Gentile edusti Aronaa ja Varesea. Vuonna 1973 hän siirtyi Juventukseen. Gentile saavutti Juventuksen riveissä muun muassa kuusi Italian-mestaruutta, kaksi Italian cupin voittoa, UEFA Cupin voiton ja Cup-voittajien cupin voiton. Vuosina 1984–1988 hän edusti vielä Fiorentinaa ja Piacenzaa.

Italian maajoukkueessa Gentile pelasi 71 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1975–1984. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1978 ja 1982 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1980. Gentile saavutti Italian riveissä maailmanmestaruuden vuonna 1982. Hänet muistetaan vuoden 1982 kilpailuista erityisesti Argentiinan Diego Maradonan ja Brasilian Zicon vartioijana.

### Saavutukset

* Italian-mestaruus 1975, 1977, 1978, 1981, 1982, 1984
* Italian cupin voitto 1979, 1983
* UEFA Cupin voitto 1977
* Cup-voittajien cupin voitto 1984
* UEFA Super Cupin voitto 1984
* Maailmanmestaruus 1982

Valmentajana
------------

### Ura

Vuosina 2000–2006 Gentile toimi Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Hän johdatti Italian ikäluokan Euroopan-mestaruuteen vuonna 2004.

19. lokakuuta 2011 Gentile nimitettiin Libyan maajoukkueen päävalmentajaksi.

### Saavutukset

* Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus 2004

Lähteet
-------

1. ↑  Di Maggio, Roberto & Pierrend, José Luis: Italy - Record International Players  29.11.2018. RSSSF. Viitattu 13.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 312–313. Atena, 2014.
3. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 299. Atena, 2014.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Marco Tardelli** | **Italian U21-maajoukkueen päävalmentaja**2000–2006 | Seuraaja:**Pierluigi Casiraghi** |

Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1978
1 Zoff |
2 Bellugi |
3 Cabrini |
4 Cuccureddu |
5 Gentile |
6 Maldera |
7 Manfredonia |
8 Scirea |
9 Antognoni |
10 Benetti |
11 Pecci |
12 Conti |
13 P. Sala |
14 Tardelli |
15 Zaccarelli |
16 Causio |
17 C. Sala |
18 Bettega |
19 Graziani |
20 Pulici |
21 Rossi |
22 Bordon |
Valmentaja Bearzot

Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Zoff |
2 Baresi |
3 Bergomi |
4 Cabrini |
5 Collovati |
6 Gentile |
7 Scirea |
8 Vierchowod |
9 Antognoni |
10 Dossena |
11 Marini |
12 Bordon |
13 Oriali |
14 Tardelli |
15 Causio |
16 Conti |
17 Massaro |
18 Altobelli |
19 Graziani |
20 Rossi |
21 Selvaggi |
22 Galli |
Valmentaja Bearzot

Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2004
1 Amelia |
2 Chiellini |
3 Moretti |
4 Ferrari |
5 Bonera |
6 De Rossi |
7 Pinzi |
8 Palombo |
9 Gilardino |
10 Pirlo |
11 Sculli |
12 Gasbarroni |
13 Barzagli |
14 Bovo |
15 Donadel |
16 Del Nero |
17 Mesto |
18 Pelizzoli |
Valmentaja Gentile



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia

 |

 |
**Bjarni Snæbjörnsson** (8. maaliskuuta 1889 – 24. elokuuta 1970 Hafnarfjörður) oli islantilainen lääkäri ja itsenäisyyspuolueen poliitikko.

Bjarni syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli lääketiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1914, minkä jälkeen hän suoritti jatko-opintoja Tanskassa vuosina 1915–1917. Vuosina 1914–1915 hän työskenteli Patreksfjörðurin alueella, ja vuodesta 1917 lähtien hän työskenteli lääkärinä Hafnarfjörðurissä. Vuosina 1941–1942 ja 1947 hän toimi piirilääkärinä ja vuosina 1933–1956 ylilääkärinä St. Jósefsspítali -sairaalassa.

Vuosina 1923–1926, 1921–1938 ja 1942–1947 Bjarni istui Hafnarfjörðurin kunnanvaltuustossa. Vuosina 1931–1934 ja 1937–1942 hän istui Alþingissä Hafnarfjörðurin vaalipiirin edustajana.

Bjarni kuoli 24. elokuuta 1970 kotonaan Hafnarfjörðurissä 81 vuoden ikäisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bjarni Snæbjörnsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 12.5.2023. Viitattu 12.5.2023. (islanniksi)
2. ↑  Sigurvin Einarsson: Minning látinna manna *Þingtíðindi*.  10.10.1970. Alþingi.  Arkistoitu 12.5.2023. Viitattu 12.5.2023. (islanniksi)
**Claudie Haigneré** (entinen *Claudie André-Deshays*; s. 13. toukokuuta 1957) on ranskalainen lääkäri, poliitikko ja entinen Ranskan avaruusjärjestö CNESin avaruuslentäjä (1985–1999) (spationautti ranskaksi) ja Euroopan avaruusjärjestö ESAn avaruuslentäjä (1999–2002).

Tausta ja koulutus
------------------

Haigneré opiskeli lääketiedettä Faculté de Médecinessä (Paris-Cochin) ja Faculté des Sciencesissä (Paris-VII). Hän hankki pätevyyden biologiassa ja urheilulääketieteessä (1981), ilmailu- ja avaruuslääketieteessä (1982) ja reumatologiassa (1984). Vuonna 1986 hän suoritti diplomin biomekaniikassa ja liikkeen fysiologiassa. Hän väitteli tohtoriksi neurotieteessä vuonna 1992.

Ura avaruuslentäjänä
--------------------

Haigneré ISS-avaruusaseman Zvezda-moduulissa lokakuussa 2001 Konstantin Kozejevin ja Viktor Afanasjevin kanssa.
Haigneré oli varamiehistössä vuoden 1993 Mir *Altaïr* lennolla, mihin hänen tuleva aviomiehensä Jean-Pierre Haigneré osallistui. Asteroidi 135268 Haigneré on nimetty heidän kummankin mukaan. Haigneré vieraili Mir-avaruusasemalla 16 päivän ajan vuonna 1996 osana venäläis-ranskalaista Mir *Cassiopée* lentoa (17.08. - 02.09.1996). 

Marraskuussa 1999 Haigneré liittyi Euroopan astronauttijoukkoihin. 
Vuonna 2001 Haigneré vieraili ensimmäisenä eurooppalaisena naisena Kansainvälisellä avaruusasemalla Retkikunta 3:n aikana osana ISS *Andromède*-lentoa (21.10. - 31.10.2001). Hän jäi eläkkeelle ESAsta 18. kesäkuuta 2002.

Poliittinen ura
---------------

Avaruuslentäjäuran jälkeen Haigneré astui Ranskan politiikkaan. Hänestä tuli Jean-Pierre Raffarinin hallituksen tiede- ja teknologiaministeri (kesäkuu 2002 - maaliskuu 2004) ja Eurooppa-ministeri (maaliskuu 2004 - toukokuu 2005).

Hän meni avaruuslentojensa välissä naimisiin Jean-Pierre Haignerén kanssa. Heillä on yksi yhteinen tytär.

Katso myös
----------

* Luettelo naisavaruuslentäjistä

Lähteet
-------

1. ↑  ESA - Human Spaceflight and Exploration - spationauts - Claudie Haigneré (formerly André-Deshays)
2. ↑  CNES Biography (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Spacefacts biography of Claudie Haigneré
4. ↑  Haigneré's diary of the 2001 mission

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claudie Haigneré** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* NASA Biography (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Claudie Haigneré 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Koivistonmäki** on kaupunginosa Riihimäellä, kaupungin keskustan läheisyydessä. Rautatienpuiston jälkeen on Koivistonmäessä Riihimäen keskustaa lähimpänä sijaitseva ehyt vanha pientalomiljöö. Alue rakentui pitkälti omavaltaisesti. Kaupunginosan väkiluku oli 263 vuonna 2015.

Koivistonmäki oli yksi ensimmäisistä Riihimäen kaupunginosista, jotka asemakaavoitettiin 1925. Asemakaavoittajat suunnittelivat alueelle aikoinaan kaupunkimaista uudisrakentamista. Tekninen lautakunta ehdotti 1969 kerrostalojen rakentamista alueelle. Pian kuitenkin huomattiin, että näiden vaatimille laajoille pysäköintikentille ei ollut yksinkertaisesti tilaa. Vuonna 1974 kaupunginvaltuusto päätti muuttaa Koivistonmäen rivitaloalueeksi, mutta kaava ei saanut vahvistusta. Vasta vuoden 1983 asemakaavassa turvattiin Koivistonmäen historiallisen asuinalueen säilyttäminen.

Hämeen ammattikorkeakoulun toimipiste sekä Hyrian kampus Riihimäellä sijaitsevat molemmat Koivistonmäen alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotikaupunkipolku.pdf (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Riihimäki kotikaupunki - Tilastokirja 2016.pdf (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivulla 10), *riihimaki.fi*, viitattu 24.9.2020.
4. ↑  Kuinka Koivistonmäki kerrostalot vältti *Hämeen sanomat*, viitattu 8.1.2020.
**James Whitbread Lee Glaisher** (5. marraskuuta 1848 Lewisham, Kent – 7. joulukuuta 1928 Cambridge) oli englantilainen matemaatikko.

Nuoruus
-------

James W. L. Glaisherin vanhemmat olivat Cecilia Louisa Belville ja matemaatikko-astronomi James Glaisher. Hän kävi koulua Lontoossa ja osoittautui lahjakkaaksi matemaatikoksi. Hän opiskeli Cambridgessa 1867–1871, ja jo opiskeluaikanaan hän kirjoitti artikkelin trigonometrisista integraaleista.

Ura Cambridgessa
----------------

Glaisher opetti Cambridgessa koko ikänsä. Hän kirjoitti yli 400 artikkelia tähtitieteestä, erikoisfunktioista, numeeristen taulukoiden laskennasta, lukuteoriasta sekä matematiikan historiasta. Hän kehitti tutkimiensa alojen opetusta Cambridgessa voimakkaasti.

Glaisher toimi lehtien *Messenger of Mathematics* ja *Quarterly Journal of Mathematics* toimittajana. Yhdysvaltalainen matemaatikko Thomas Fiske sai Glaisherin toiminnasta yllykkeen ja perusti New Yorkin matemaattisen seuran, josta myöhemmin tuli American Mathematical Society.

Kunnianosoitukset ja luottamustehtävät
--------------------------------------

Glaisher toimi London Mathematical Societyn puheenjohtajana 1884–1886 ja sai seuran De Morgan -mitalin 1908. Glaisher oli myös Royal Societyn jäsen vuodesta 1875 ja toimi seuran varapuheenjohtajana 1917–1919. Hän sai seuran Sylvester-mitalin 1913. Hän oli myös Royal Society of Edinburghin jäsen vuodesta 1916.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  J. J. O'Connor ja E. F. Robertson: James Whitbread Lee Glaisher *MacTutor*.  2008. University of St Andrews. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hannes H.** (s. 12. elokuuta 1986) on lahtelainen hip hop-muusikko, joka on räpännyt vuodesta 2004.

Ura
---

Vuosina 2004-2006 hän räppäsi **Miikkabhui**-artistinimellä Karhukoplassa, tehden parin vuoden sisällä keikkoja muun muassa Cheekin lämppärinä ympäri Suomea, pääosin kuitenkin Lahdessa. Tämän jälkeen välirikkojen kautta yhtye hajosi ja artistit aloittivat soolo-uransa.

2007 alkuvuodesta LX-Beats pyysi Hannesta räppäämään pari verseä etteivät hänen biisinsä jäisi tyngiksi. Parin biisin lisäksi tuloksena samana vuonna oli huomattavasti tiiviimpää yhteistyötä tuottaja Eeegacin kanssa ja tämä myös tuotti *Paska on paskaa* yhteis-EP:n. 

*Paska on paskaa* EP:n jälkeen soolorintama hiljeni ja julkaisutahti keskittyi mixtape-tyylisiin julkaisuihin, jonka sarjan nimeksi tuli *Viimeinen EP-saga* (julkaistu osat 1-3). Vielä ennen vuotta 2009 Hannes julkaisi jouluksi levyn nimeltä *Herra Paratkoon Hannes*, joka sisälsi kolme raitaa. 

Hannes sai soolodebyyttinsä *Ei turhia paineita* valmiiksi, ja se julkaistiin viimein elokuussa 2010. Levyn tuottajina toimivat W. Kempton & eeegac.

Vuonna 2014 Hannes aktivoitui uudelleen ja julkaisi vuonna 2018 albumin Hitto Heezy!

Julkaisut
---------

### Albumit

* *Ei turhia paineita*  (2010)
* *Hitto Heezy!*  (2018)

### Outo Kaksikko

* *Juonenkäänteet & Mielenkiintoiset Hahmot (osa 1)*  (EP, 2007)
* *Juonenkäänteet & Mielenkiintoiset Hahmot (osa 2)*  (EP, 2011)

### Singlet ja EP:t

* *Viimeinen EP vol. 1*  (2007)
* *Viimeinen EP vol. 2*  (2008)
* *Viimeinen EP vol. 3*  (2008)
* *Herra Paratkoon Hannes*  (2008)

### Yhteis Singlet ja EP:t

* *Miikkabhui & H.N.S - Kultakurkku*  (2005)
* *Hannes Hauska & Eeegac – Paska on paskaa EP*  (2007)
* *Outo Kaksikko – Juonenkäänteitä & Mielenkiintoisia hahmoja EP*  (2008)
* *W. Kempton & Hannes H. – W. Kempton & Hannes H.*  (2008)
* *W. Kempton & Hannes H. - PMP*  (2009)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hannes H. Soundcloud-sivustolla
* Hannes H. Myspacessa (englanniksi)
**Claudio Abbado** (26. kesäkuuta 1933 Milano – 20. tammikuuta 2014 Bologna) oli italialainen kapellimestari. Hän syntyi Milanossa ja opiskeli nuorena pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Hieman myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Wienissä. Vuonna 1958 Abbado voitti Koussevitzky-kilpailun ja vuonna 1963 Mitropoulos-palkinnon. Sen jälkeen Abbado johti New Yorkin filharmonikoita ja Wienin filharmonikoita ennen paluutaan 1965 kotikaupunkiinsa Milanoon, jossa hänestä tuli La Scalan oopperatalon vakituinen kapellimestari 1968 ja musiikillinen johtaja 1971. La Scalan ohjelmiston paraneminen ja monipuolistuminen on laskettu Abbadon ansioksi.

Herbert von Karajanin kuoltua 1989 Claudio Abbado valittiin Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi, josta virasta hän väistyi vuonna 2002. Abbado johti paljon muun muassa romantiikan ajan teoksia.

Abbado levytti laajasti suuria orkesteriteoksia, muun muassa Beethovenin, Brahmsin, Mahlerin, Mendelssohnin, Schubertin ja Ravelin kaikki sinfoniset teokset ja yli 20 kokonaista oopperaa. Hän sai lukuisia huomionosoituksia Ranskan kunnialegioonan rististä Grammy-palkintoon.

Abbadolla todettiin vuonna 2000 vatsasyöpä. Väliaikaisesta toipumisesta huolimatta hän menehtyi 20. tammikuuta 2014 pitkän sairauden jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Italialainen kapellimestari Claudio Abbado on kuollut *Yle Uutiset*.
2. ↑  Lampila, Hannu-Ilari: Claudio Abbado 1933–2014: Demokraattinen tähtikapellimestari.  *Helsingin Sanomat*, 21.1.2014, s. B 10. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.8.2021.
3. ↑  Claudio Abbado *All Music Guide*. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
4. ↑  Claudio Abbado Bio Deutsche Grammophon. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claudio Abbado** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Greenhouse AC** on rovaniemeläinen rock-yhtye, jossa soittavat Jussi Nykänen (laulu), Jari Mikkola (kitara), Hannu Kulusjärvi (basso) ja Jake Seppänen (rummut). Yhtye on perustettu vuonna 1987 nimellä The Greenhouse. Vuodesta 1992 lähtien yhtye käytti nimeä Greenhouse AC erotuksena muista saman nimisistä yhtyeistä ympäri maailmaa. AC lyhenne tuli alun perin sanoista "Arctic Circle", mutta myöhemmin kirjaimilla viitattiin myös mm. sanoihin "Athletic Club". Yhtyeen perustivat laulaja Jussi Nykänen ja kitaristit Jari Mikkola. Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa soittivat Nykäsen ja Mikkolan lisäksi Teijo Mäkiniemi (kitara), Tipi Matomäki (basso) sekä Pasi Kärki (rummut). Vuonna 1988 basistiksi vaihtui Hannu Kulusjärvi ja rumpuihin tuli Emppu Jänkälä. Vuonna 1990 yhtye typistyi 4-henkiseksi, kun ainoaksi kitaristiksi jäi Jari Mikkola. Rumpuja yhtyeessä ovat soittaneet Pasi Kärjen jälkeen Hannu Jänkälä (1988-1993), Simo Huttula (1993-1996) sekä pisimpään Jake Seppänen (1997-). Vuosina 2001-2002 yhtye operoi hetken jälleen viisihenkisenä, toisessa kitarassa Mika Saarelainen a.k.a. Mika Saaristo.

Yhtyeen musiikkia on kuvailtu mm. sanoin post punk, pre-grunge, indie-rock, alternative rock ja garage rock. Arvosteluissa yhtyettä on eniten verrattu The Stooges:iin sekä muihin saman tyyppisiin vauhdikkaisiin rock-yhtyeisiin.

Greenhouse AC esiintyi aktiivisesti koko 1990-luvun Suomessa ja muualla Euroopassa. Yhtye esiintyi Suomen lisäksi Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Hollannissa, Englannissa, Ranskassa ja Tšekissä. 2000-luvulla yhtye on tehnyt muutaman lyhyen kiertueen sekä keikkaillut silloin tällöin erityistilaisuuksissa Rovaniemellä, kuten Down by the Kemijoki-festivaalin hautajaisissa, ja Kirjastorokin 20-vuotiskonsertissa.

### Diskografia:

**Singlet**:

* "Take me back/Wet & worried" (Omakustanne, Concrete Music, 1990)
* "Show me girl/Not yet, not again (she said)" (Stupido Twins, 1991)

**EP:t**

* "Live covers" split-EP Jalla Jalla-yhtyeen kanssa. (Stupido Twins & Hiljaiset Levyt, 1993) - kappaleet "Yesterday´s numbers" (by Flamin Groovies) & "Shakin Street" (by MC5)
* "Happy Julie" split-EP The Bushmen-yhtyeen (FRA) kanssa (Lollipop Records, 1996) - kappaleet: "Placebo(y)" & Julie is a junkie (by The Eastern Dark)

**Mini-albumi:**

* "Sweet love, happy life" (Stupido Twins, 1995).

**Kasetti-julkaisu:**

* "RoiSoi" - live (Hiljaiset Levyt, 1993) - samalla kasetilla mukana Jalla Jalla ja The Nightingales

**Albumit**:

* "Ever seen the rain, dear?" (Stupido Twins, 1992)
* "Unsound" (Stupido Twins, 1994 & Tug Records, 1995)
* "Doggy Bag" (Stupido Twins & Tug Records, 1996)
* "In technicolor" (Tug Records, 1998)

**Musiikkivideot:**

* "Not yet, not again (she said) - 1991 (ohjaus Pete Riski)
* "Unsound" - 1995 (ohjaus Pia Kanerva)
* "Vertical Blues" - 1996 (ohjaus Mr. Lordi)
* "Yellow line" - 1998 (ohjaus Kirsi Saravuoma ja Jouni Laaksomies)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivu
* Yhtyeen Myspace sivu
* MusicBrainz merkintä
* Yhtyeen julkaisuja Discogs-sivustolla
**Lohmoijärvi** (lyydiksi *Lohmoid’äŕv*, *Lohmoižend’äŕv*, *Lohmoińe*; ven. Ло́гмозеро, *Logmozero*) on järvi Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirin Järventakuisen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 16,1 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 10 236 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,3 metriä.

Lohmoijärveen laskee luoteesta useaksi suuhaaraksi jakautuva Suojoki. Muita jokia ovat Lohmoja (ven. *Logmorutšei*), Njutškina, Svjatlitsa, Padas ja Tomitsa. Solomannin salmi yhdistää Lohmoijärven Äänisen Petroskoinlahteen. Itärannalla sijaitsee Järventakuisen kylä ja etelässä Petroskoin kaupunkiin kuuluva Solomanni.

Järven kalalajeja ovat lohi, taimen, siika, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, made, ahven ja kiiski. Järventauksen kylä ottaa Lohmoijärvestä käyttövetensä ja siihen lasketaan Suojun taajaman jätevedet.

Lähteet
-------

1. ↑  Nissilä, Viljo: *Die Dorfnamen des alten lüdischen Gebietes*, s. 48. Helsinki: Suomalais-ugrilainen seura, 1967.
2. 1 2  *Ozjora Karelii: Spravotšnik*, s. 319–320. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr RAN, 2013. ISBN 978-5-9274-0450-6. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Lohmoijärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
*Tämä artikkeli käsittelee metallirahan tyyppiä. Artikkeli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija käsittelee Ison-Britannian kruunua viitatessa maan monarkistiseen hallitusmuotoon.*
Kruunu vuodelta 1891, kruuna
Kruunu vuodelta 1891, klaava
**Kruunu** (engl. *crown*) on brittiläinen kolikkotyyppi. Sen nimellisarvo oli vuoteen 1971 asti viisi šillinkiä eli 60 penniä ja vuodesta 1971 vuoteen 1990 asti 25 penniä – kumpikin oli tasan punnan neljäsosa. Vuodesta 1990 asti kruunujen nimellisarvo on ollut viisi puntaa.

Ensimmäinen Englannissa käytetty kruunu-niminen kolikko oli elokuussa 1526 käyttöön otettu kultakolikkojen tyyppi, jonka arvo oli neljä šillinkiä ja kuusi penniä. Lokakuussa samana vuonna sen arvoa nostettiin tasan viiteen šillinkiin. Hopeinen kruunun kolikko sai alkunsa vuonna 1551 Edvard VI:n valtakaudella, mutta kultaisia kruunuja lyötiin Kaarle II:n valtakaudelle asti.

1700-luvun puoliväliin mennessä kruunut olivat suurelta osin menettäneet suosionsa rahanvaihdon välineenä. Vuonna 1818 kruunujen ulkoasua uudistettiin lyömällä niihin klaavapuolelle Pyhä Yrjö surmaamassa lohikäärmettä. Uudistettu kolikko miellettiin jopa Euroopan kauneimmaksi. Kruunujen käyttö ei kuitenkaan lisääntynyt. Samoin kävi myös 1800-luvun lopulla, kun niiden käyttöön pyrittiin kannustamaan.

Kruunujen suuren koon (läpimitta 38,61 millimetriä) vuoksi niitä on usein käytetty juhlarahojen lyömiseen. Näitä juhlarahoja tuotetaan suurimmaksi osaksi, joskaan ei pelkästään, kuningashuoneeseen liittyvien merkkipäivien kunniaksi. Jotkin pankit sallivat juhlarahakruunujen tallettamisen, ja ne ovat myös käypää valuuttaa postitoimistoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Crown - Old British Coin Denominations *The Royal Mint Museum*.  Arkistoitu 3.11.2019. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Five Pound Coin Designs and Specifications *The Royal Mint*. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kruunu (Iso-Britannia)** Wikimedia Commonsissa
Junkers F 13 Deutsches Museumissa Münchenissä.
Junkers F 13 starttaa Tempelhofin lentokentältä Berliinistä vuonna 1923.
**Junkers F 13** oli maailman ensimmäinen kokometallinen matkustajalentokone. Alatasoisen ja yksimoottorisen Junkers F 13:n suunnitteli Hugo Junkersin omistaman Junkers-lentokonetehtaan diplomi-insinööri Otto Reuter vuonna 1919. Koneen ensilento tapahtui kesäkuussa 1919. Junkers F 13 oli hyvin suosittu matkustajakone. Vuoteen 1933 mennessä sitä rakennettiin 322 kappaletta kolmenatoista eri versiona.

Käyttö Suomessa
---------------

### Aero Oy

Kun Aero Oy avasi ensimmäisen lentoreittinsä 20. maaliskuuta 1924 Helsingistä Tallinnaan, sen käyttämä kone oli Junkers F 13. Matkustajapaikkoja oli neljä. Vuosina 1924−1935 Aerolla oli kaikkiaan seitsemän Junkers F 13 -konetta. Niillä lennettiin Tallinnan lisäksi myös Tukholmaan. Julkisuutta Aero sai vuoden 1928 kesäkuussa, kun sen Junkers F 13 -kone, lentäjänään Gunnar Lihr, osallistui Huippuvuorilla italialaisen tutkimusmatkailijan Umberto Nobilen *Italia*-ilmalaivan etsintöihin. Lihr onnistui etsinnöissään löytäen ja pelastaen yhden miehistön jäsenistä.

### Ilmavoimat

Talvisodassa Lapissa toiminut ruotsalaisten vapaaehtoisten yksikkö Flygflottilj 19 siirsi yhden Junkers F 13kä -koneen Suomen siviili-ilma-alusrekisteriin 29. toukokuuta 1940. Siitä tuli ilmavoimien JU-120. Kone toimi sairaankuljetuskoneena, yhteyskoneena ja lopuksi Viestipataljoonan koulutuskoneena vuosina 1941–1947.

### Rajavartiolaitos

Merivartiolaitos hankki kaksi F 13 -konetta vuonna 1932, tunnuksin LK-2 ja LK-3 sekä vuonna 1934 vielä kolmannen jonka tunnus oli LK-4. Ilmavoimat käytti näitäkin koneita tiedusteluun Ahvenanmerellä talvisodan aikana.

Tekniset tiedot (F 13kä)
------------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Matkustajat:** 5
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&010.025000010,25 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&017.075000017,75 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.05000003,50 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&043.&&&&0043,0 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&01560.&&&&001 560 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&02700.&&&&002 700 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Pratt & Whitney R-1340-C Wasp -tähtimoottori
* **Potkuri:** kaksilapainen Junkers Pak

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0215.&&&&00215 km/h
* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&&0175.&&&&00175 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0950.&&&&00950 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&05500.&&&&005 500 m
* **Nousuaika:** 5 min 1 000 metriin

Lähteet
-------

* Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari; Niska, Klaus: *Suomen ilmavoimien historia 15 − Meritoimintakoneet*. Tampere: Apali Oy, 1995. ISBN 952-5026-03-5.

### Viitteet

1. 1 2  Keskinen et al. 1995 s. 26
2. ↑  Aero saa laajaa julkisuutta Finnair. Viitattu 30.1.2009.
3. ↑  Keskinen et al. 1995 s. 27
4. ↑  Autere, Pekka: 1930-luku Junkers F-13: ensimmäiset ambulanssilennot Pekka Autere.  Arkistoitu 11.9.2005. Viitattu 29.1.2009.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Junkers F 13**.
**Krunoslav "Kićo" Slabinac** (28. maaliskuuta 1944 Osijek, Itsenäinen Kroatian valtio – 13. marraskuuta 2020 Zagreb, Kroatia) oli kroatialainen laulaja. Slabinac aloitti uransa 1960-luvulla eri rockyhtyeissä ennen kuin aloitti soolouran ja muutti Zagrebiin. Zagrebissa esiintyessään muusikko Nikica Kalogjera huomasi Slabinacin kyvyt ja sai Slabinacin mukaan Split Festival -festivaalille. Slabinac voitti Opatija Festival -laulukilpailun vuonna 1970.

Slabinac sijoittui viidenneksi Jugoslavian euroviisukarsintana toimineessa Jugovizija-laulukilpailussa 1970 kappaleella "Anðela, čekaj me". Vuotta myöhemmin Slabinac voitti Jugovizijan kappaleella "Tvoj dječak je tužan". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Slabinac sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Slabinac pyrki Jugoslavian euroviisuedustajaksi uudestaan vuonna 1973 ja sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -laulukilpailussa neljänneksi kappaleella "Poljubi me za sretan put".

Slabinacin suurin hitti oli kappale "Zbog jedne divne crne žene". 1970-luvulla ongelmat lain kanssa ja ulkomailla vietetty aika laskivat Slabinacin uraa. Palattuaan Yhdysvalloista Slabinac keskittyi entistä enemmän folkmusiikkiin.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Krunoslav Slabinac Kićo* (1972)
* *Hej Bećari* (1975)
* *Da Sam Tvoje Riječi Slušao Majko* (1976)
* *Pružimo Si Ruke* (1976)
* *Pusti Noćas Svoje Kose* (1978)
* *Seoska Sam Lola* (1979)
* *Rock And Roll* (1981)
* *Svatovac* (1983)
* *Christmas With Kićo (Svim Na Zemlji Mir Veselje)* (1983)
* *Dok Sanjaš* (1984)
* *Stani Suzo* (1985)
* *Rock And Roll 2* (1985)
* *Da L' Se Sjećaš* (1986)
* *Oj, Garava, Garava* (1987)
* *Tiho, Tiho Uspomeno* (1988)
* *Za Tebe...* (1991)
* *Daj Mi Još Jemput Zapopevaj* (1993)
* *Ako Zora Ne Svane* (1995)
* *Dignite Čaše Svatovi* (2008)
* *Vesela Je Šokadija* (2010)

Lähteet
-------

* Yugoslavian Representative At Eurovision 1971, Krunoslav Kićo Slabinac Passed Away! *escbubble.com*. Viitattu 31.10.2022.

### Viitteet

1. ↑  Yugoslavia: Jugovizija 1970 *eurovisionworld.com*. Viitattu 31.10.2022.
2. ↑  Yugoslavia: Jugovizija 1971 *eurovisionworld.com*. Viitattu 31.10.2022.
3. ↑  Dublin 1971 *eurovision.tv*. Viitattu 31.10.2022.
4. ↑  Yugoslavia: Opatija Festival 1973 *eurovisionworld.com*. Viitattu 31.10.2022.
5. ↑  Krunoslav Kićo Slabinac *discogs.com*. Viitattu 31.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Haapavirran kanava** on Pielisjoessa sijaitseva kanava joka jäi pois käytöstä vuonna 1971 kun Kuurnan kanava valmistui.

Haapavirran kanava rakennettiin vuosina 1882–1883 Haapavirran kosken itäpuolella olleen niemen poikki sen jälkeen kun vuonna 1879 tehty kosken perkaus ei ollut onnistunut. Kanavan pituus oli 354 metriä ja sen puurakenteisen sulun pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Puinen sulku muutettiin betonisuluksi 1913-1915. Kanavasta on nykyisin jäljellä portiton sulku ja kanavanvartijan talo. Vedenpinta kanavassa on nykyisin korkeammalla kuin kanavan käyttöaikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen kanavat : Häaapavirran kanava

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
**Haapsalun kuursaal** on *kuursaal* eli kasino Haapsalun kaupungissa Virossa. Rakennus valmistui 1800-luvun lopussa ja nykyisin sen tiloissa toimii kahvila.

Historia
--------

Rakennuksen sisätiloja.
Haapsalu oli 1800-luvulla baltainsaksalaisten ja venäläisen herrasväen suosima kylpyläkaupunki. Viron ensimmäinen meri- ja savikylpylä rakennettiin Haapsaluun vuonna 1825 ja kaupungin suuri rantapromenadi valmistui 1830-luvulla. Kuursaalin eli kasinon rakennuttaminen rantapromenadille alkoi vuonna 1858 ja rakennus valmistui vuonna 1898. 1900-luvulla rakennus oli Haapsalun kesänviettokulttuurin keskipiste. Neuvostoliiton miehitettyä Viron rakennusta käytettiin varastotilana. Rakennus on kunnostettu 1990-luvulla ja nykyisin siinä toimii kesäkahvila.

Rakennus
--------

Kuursaal on puurakenteinen, kaksikerroksinen ja sen molemmissa päissä on terassi. Rakennuksen julkisivu on kolmiomainen. Alun perin rakennus oli lähes kokonaan meren ympäröimä, mutta sittemmin sen päätyjen lahdenpoukamat on täytetty. Rakennusta on pidetty malliesimerkkinä 1800-luvun lomakeskusrakerntamisesta ja se on myös Viron kaltaisistaan rakennuksista ainoa alkuperäisessä muodossaan säilynyt.

Kuursaal panoraamakuvassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 395. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
2. 1 2 3  Haapsalu kuursaal *Kultuurimälestiste register*. Muinsuskaitseamet. Viitattu 22.7.2019. (viroksi)
3. ↑  Haapsalun Kuursaal *visit estonia*. Estonian Convention Bureau. Viitattu 22.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haapsalun kuursaal**.
* Haapsalun kuursaalin kotisivut (viroksi) (englanniksi)