recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edison Miranda** (s. 7. tammikuuta 1981) on ylemmässä keskisarjassa otteleva kolumbialainen nyrkkeilijä.

Aikaisemmat vuodet
------------------

Edison Mirandan murrosikäinen äiti hylkäsi tämän hänen ollessaan vasta kuukauden ikäinen. Perhetutut ottivat Mirandan hoiviinsa, mutta kohtelu oli julmaa. Mirandaa pahoinpideltiin jatkuvasti ja hän joutui pikkupoikana työskentelemään pellolla. Yhdeksänvuotiaana Miranda pakeni perhetuttujen luota ja matkusti toiselle puolelle Kolumbiaa etsiäkseen äitinsä. Äidillä oli uusi perhe ja näin Miranda tuli hylätyksi toistamiseen. Miranda päätyi elämään Buenaventuran kadulla kieltäydyttyään palaamasta häntä kaltoin kohdelleen perheen luokse. 14-vuotiaana Miranda muutti Barranguillaan, missä hän elätti itsensä työskentelemällä muun muassa teurastajana. 16-vuotiaana Miranda löysi nyrkkeilyn ja laji vei nuoren miehen mukanaan. Kaikesta huolimatta Miranda oli koditon treenaten päivät nyrkkeilysalilla ja nukkuen yöt kaduilla.

Ammattilaisura
--------------

Ammattiuran Miranda aloitti 20-vuotiaana. Nuorukaisen ura kulki voittoisasti mutta rahat päätyivät muille. Pettyneenä Miranda muutti Dominikaaniseen tasavaltaan jossa havaitsi saman kaavan toistuvan. Uransa alkuvuodet Miranda voitti nimettömiä iskijöitä päästen lopulta IBF liiton mestaruusotteluun Arthur Abrahamia vastaan. Ottelussa Mirandalta vähennettiin pisteitä puskemisesta ja vyön alle lyömisestä. Miranda hävisi ottelun kaikin tuomariäänin. Kahden kevyemmän ottelun jälkeen Miransa pääsi WBC liiton karsintaotteluun Kelly Pavlikia vastaan mutta hävisi seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Tämän jälkeen Miranda voitti kaksi helpompaa vastustajaa jonka jälkeen pääsi kohtaamaan Abrahamin uudelleen. Ottelussa oli 166 lbs painoraja jonka vuoksi IBF liiton vyö ei ollut ottelun panoksena. Miranda hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11
2. ↑
Wenzel Müller (Georg Deckerin litografia)
**Wenzel Müller** (26. syyskuuta 1767 Trnava – 3. elokuuta 1835 Baden bei Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Müller sai merkittävää tukea musiikkiopinnoissaan Raigern-benediktiiniluostarista Brnon lähellä. Vuonna 1782 hän pääsi kolmanneksi viulistiksi teatteriin Brnoon. Samoihin aikoihin hän aloitti näyttämöteosten säveltämisen. Brnon teatteri ei ollut käytettävissä kahden tulipalon (1785–1786) jälkeen, mutta Müller sai vuonna 1786 kiinnityksen wieniläisen Leopoldstädter Theaterin kapellimestariksi. Hän sävelsi sille runsaasti oopperoita sekä muita näyttämöteoksia ja eteni keskeiseksi Wienin Singspiel-säveltäjäksi.

Vuosina 1807–1813 Müller työskenteli kapellimestarina Prahan Kartanoteatterissa. Hänen seuraajansa tehtävässä oli Carl Maria von Weber. Vuodesta 1813 kuolemaansa hän oli jälleen Leopoldstädter Theaterin kapellimestari, joka samalla jatkoi sille näyttämömusiikin säveltämistä. Müllerin Singspieleihin kuuluvat *Kaspar der Fagottist* (1791) ja *Die Schwestern von Prag* (1794). Osa näyttämöteoksista pohjautui Ferdinand Raimundin tuotantoon. Myös Müllerin yksittäiset laulut saavuttivat suosiota. Ludwig van Beethovenin teos *Kakadu-muunnelmat* (op. 121a) pohjautuu Müllerin melodiaan "Ich bin der Schneider Kakadu".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Müller, Wenzel Deutsche Biographie

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
Vauva, jolla on Patau-oireyhtymän äärimmäinen vaikea muoto eli erittäin harvinainen yksisilmäisyys, keskikasvojen täydellinen puuttuminen (kyklopia) ja vakava etuaivojen jakautumishäiriö (alobaarinen holoprosenkefalia).
**Pataun oireyhtymä** (*trisomia 13*, *13-trisomia*) on kromosomiparin 13 trisomia. Se aiheuttaa lukuisia oireita, kuten pään epämuodostumia, syvää kehitysvammaisuutta, vaikean sydänvian, kuulovammoja ja useiden elinten poikkeavuuksia ja vaurioita. Lapset ovat yleensä pienikokoisia ja kärsivät aivojen poikkeavuuksista. Pataun oireyhtymä on nimetty saksalaisen Klaus Pataun mukaan. Oireyhtymästä kärsii yksi 4 000:sta–10 000:sta syntyvästä lapsesta.

Pataun oireyhtymän ennuste on huono, ja enemmistö (72 %) oireyhtymän saaneista menehtyy jo ensimmäisen elinvuoden aikana. Riski kuolleena syntymiseen tai välittömästi syntymän jälkeen menehtymiseen on suuri. Ei ole kuitenkaan täysin tavatonta elää 13-trisomian kanssa vuosiakin. Monesti Patau-raskaus johtaa keskenmenoon.

Vanhempien riski saada toinen trisomia 13:sta kärsivä lapsi on hyvin vähäinen. On todettu, että lapsen trisomia 13 -riski kasvaa äidin iän myötä.

Pataun oireyhtymä saatetaan todeta ennen lapsen syntymää lapsiveden tai istukkanäytteen soluista. Sikiökaudella havaittu trisomia 13 on Suomessa ollut vuosina 1993–2009 noin 200 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka saivat tietää odottavansa trisomia 13 -lapsen, päätti yli 50 prosenttia valita raskaudenkeskeytyksen.

Trisomia 13:lle ei ole parannuskeinoa, ja hoito keskittyy oireiden lievittämiseen. Tähän voi kuulua leikkaus poikkeavuuksien korjaamiseksi ja toimintaterapia.

Lähteet
-------

* Pataun oireyhtymä. Kehitysvammahuollon tietopankki. Web Archive 2007.

### Viitteet

1. ↑  Raskauden ajan ultraäänitutkimukset ja seerumiseulonnat rakenne- ja kromosomipoikkeavuuksien tunnistamisessa Pdf, Archive.org.
2. ↑  Annukka Ritvanen: Epämuodostumat (PDF Free Download) *docplayer.fi*. Epämuodostumarekisteri THL, Helsinki. Viitattu 31.1.2021.
3. ↑  Janvier, Annie; Farlow, Wilfond (August 1, 2012). "The experience of families with children with trisomy 13 and 18 in social networks". *Pediatrics* 130 (2): 293–298. doi:10.1542/peds.2012-0151. PMID 22826570

Aiheesta muualla
----------------

* Harvinaiskeskus Norio, Trisomia 13.
**Eeva-Helena Jokitaipale** (s. 12. toukokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen journalisti, joka työskenteli aikakauslehtien toimittajana, päätoimittajana ja julkaisujohtajana.

Eeva-Helena Jokitaipale syntyi Lars Jokitaipaleen ja Helena Linnalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2001 on toimittaja Hannu Laukkarinen. Jokitaipale tuli ylioppilaaksi 1970 ja opiskeli lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän oli *Anna-lehden* toimittaja 1978–1986, *Seuran* toimituspäällikkö 1986–1991 ja *7 päivää -lehden* toimituspäällikkö 1991–1994. Lehden vastaavaksi päätoimittajaksi hänet nimitettiin 1994. Aller Julkaisut -yhtiön julkaisujohtajaksi Jokitaipale tuli 1994. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2016. Jokitaipale sai Aikakauslehtien päätoimittajat -yhdistyksen Julius-palkinnon vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 299-300. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Ilta-Sanomien toimituspäällikkö Elina Schüller loikkaa sisältöjohtajaksi Alleriin. M&M, 7.6.2016.
**Leonie "Noni" Hazlehurst** (s. 17. elokuuta 1952 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on saanut Australian ritarikunnan kunniamerkin (AM).*lähde?*

Hazlehurst on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa *The Box*, *The Sullivans*, *Play School*, *Nancy Wake*, *Isän kanssa maailmalla*, *Ride on Stranger*, *Waterfront*, *City Homicide* ja *Kotiin takaisin*. Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa *Little Fish*, *Candy*, *Bitter & Twisted*, *The Mule* ja *The Broken Shore*. Vuosina 1995–2004 Hazlehurstilla oli oma lifestyleohjelma nimeltään *Better Homes and Gardens*.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* *Noni Hazlehurst* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Haastattelussa Noni Hazlehurst *Kotiliesi.fi*.  12/2016.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australian Women's Register

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Fleshlight Pink Stealth-, Mouth-, Lady- ja Butt-mallit.
**Fleshlight** on Steve Shubinin suunnittelema ja Interactive Life Forms (ILF) -nimisen yrityksen pääosin heteroseksuaaleille miehille markkinoima masturbaatioväline. Sen nimi on kontaminaatio englannin kielen sanoista **flesh** (liha) ja **flashlight** (taskulamppu). Nimitys johtuu Fleshlightin sisäosan lihamaisesta, siittimen koon mukaan venyvästä materiaalista ja ulkokuoren suurta taskulamppua muistuttavasta muotoilusta. Sisäosia on saatavilla naisen emätintä, peräsuolta ja suuta mallintavina versioina ja kymmenillä erilaisilla sisäpintarakenteilla. Homoseksuaaleille miehille on valmistettu oma Fleshjack-mallistonsa.

Fleshlight on maailman myydyin miesten masturbaatioväline. Eri malleja on myyty maailmanlaajuisesti yli seitsemän miljoonaa kappaletta.

Lähteet
-------

1. ↑  Davies, Jack: The Man Behind the World's Most Famous Fake Vagina  20.1.2014. Vice. Viitattu 5.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Fleshlight Suomi *fleshlightsuomi.fi*. Viitattu 12.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Fleshlightin kansainvälinen sivusto
**Eeva-Liisa Myllymäki** (o.s. **Kalliolahti**, s. 5. maaliskuuta 1948 Kuortane) on suomalainen juoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Kuortaneen Kuntoa. Urheilu-uran läpimurtovuosi oli 1963. Uraa kesti vammojen vuoksi vain vuoteen 1968.

Myllymäki (tuolloin vielä Kalliolahti) saavutti hopeaa junioreiden EM-kilpailujen 800 metrillä Odessassa 1966 ajalla 2.08,1. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sai samalla matkalla pronssia Göteborgissa 1963. Myllymäki edusti Suomea maaotteluissa kahdesti 400 metrillä ja 11 kertaa 800 metrillä. Syyskuussa 1966 kaksi viikkoa ennen nuorten EM-kisoja hän voitti 800 metrin maaottelujuoksun Helsingissä uudella Suomen ennätysajalla 2.10,0. Vuonna 1964 hän juoksi Sippolassa 600 metrin junioreiden Suomen ennätyksen 1.34,8. Ennätyksen rikkoi Maria Valtanen vasta vuonna 2006 . 

Myllymäki voitti Kalevan kisoissa 800 metrin mestaruuden Turussa 1963 ajalla 2.15,8 ja Porissa 1967 juostuaan 2.10,7. Oulussa 1964 hän sai hopeaa, samoin 400 metrillä Jyväskylässä 1965. Hän on edelleen (tilanne 2021) nuorin Kalevan kisojen voittaja oltuaan 15 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen 1963. SM-viesteissä hän kuului Kuortaneen Kunnon kultajoukkueeseen 3 × 800 metrin viestissä vuosina 1965, 1966 ja 1967 yhdessä Helena Ilkan ja Tuula Kuuselan kanssa. Maastojuoksun naisten henkilökohtaisen Suomen mestaruuden Myllymäki voitti vuosina 1963, 1964, 1965, 1966 ja 1967. Vuosina 1965 ja 1966 hän voitti lisäksi vuoden toiset SM-kilpailut, "syysmaastot". Hänen edustamansa Kuortaneen Kunto voitti maastojuoksun joukkue-SM-kultaa vuosina 1963–1966.

Myllymäki oli 800 metrin mestaruuden vuonna 1963 voittaessaan 15 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen ja hän on edelleen kaikkien aikojen nuorin yleisurheilun Suomen mestari.

Myllymäki joutui lopettamaan uransa vain 20-vuotiaana jalkavaivojen vuoksi. Uransa lopettamisesta hän totesi:

> »Lopulta päätös ei ollut vaikea, sillä olin ehtinyt saada urheilulta jo niin paljon. Olin valmistunut yo-merkonomiksi, ja minulla oli työpaikka Postipankissa, joten elämä meni eteenpäin luontevasti.» 
> 
>

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 300 m – 41,6 (1965)
* 400 m – 57,7 (1965, 1966)
* 600 m – 1.34,8 (1964)
* 800 m – 2.08,1 (1966)

Lähteet
-------

1. 1 2  Poissa parrasvaloista: Eeva-Liisa Myllymäki – Kalevan kisojen historian nuorin voittaja oli nuori myös päättäessään uransa..  *Urheilulehti*, 6.10.2021, nro 40, s. 82.
2. 1 2 3  Eeva-Liisa Myllymäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Mari Järvenpää juoksi 600 metrin Suomen ennätyksen (Arkistoitu – Internet Archive) JKU 1.6.2006 Viitattu 20.7.2008
4. ↑  Naisten mestaruus Kalevan kisoissa alle 17-vuotiaana *etusuora.com*.  29.8.2021. Viitattu 29.8.2021.
5. ↑  Nuorissa on voimaa - Katsaus Kalevan Kisojen nuorimpiin mestareihin ja mitalisteihin *Etusuora*.  3.8.2022. Viitattu 4.8.2022.
**Eeva-Liisa Isomaa** (s. 10. lokakuuta 1956 Ylitornio) on suomalainen taidegraafikko.

Eeva-Liisa Isomaa syntyi pankinjohtaja Paavo Isomaan ja liikkeenharjoittaja Kaija-Liisa Niilosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1986 on valokuvaaja Jouko Leskelä. Isomaa tuli ylioppilaaksi 1976 ja suoritti Taideteollisen korkeakoulun tutkinnon 1984 ja Kuvataideakatemian taidegraafikon tutkinnon 1986. Isomaa on lisäksi opiskellut Tampereen ammattikorkeakoulussa videotaidetta 2008–2009 ja valokuvausta 2009–2010.

Isomaa toimi Kuvataideakatemiassa opettajana 1990–1992 ja on opettanut siellä vielä vuodesta 2001. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1987 ja osallistunut yhteisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan on esillä kotimaisissa ja ulkomaisissa museoissa, samoin kuin kaupunkien ja yritysten kokoelmissa ja muun muassa Europarlamentissa. Isomaa sai Ars Arctican tunnustuspalkinnon 1986, Pro Graphican jaetun ensimmäisen palkinnon 1989, Prahan grafiikkatriennaalin ensimmäisen palkinnon 1989, Unkarin taidegraafikkojen palkinnon 1999 ja unkarilaisen Győrin taidemuseon palkinnon 2009. Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 1994, 2002 ja 2010 ja taiteilijaeläke vuoden 2020 alusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 282. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Eeva-Liisa Isomaa *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 25.2.2108.
3. ↑  Taiteilijaeläkkeen sai 61 taiteilijaa *Taiteilijalehti*.  27.2.2020. Viitattu 6.3.2022.
**Siberia** on vuonna 1981 toimintansa aloittanut suomalainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat Jari Yliaho ja Paavo Kaihola Donna-yhtyeestä sekä Jari Loisa, joka oli aiemmin soittanut Sister-yhtyeessä. Kaikki olivat kotoisin Virroilta Pirkanmaalta.  Yhtye teki ensimmäiset keikkansa helmikuussa 1982. Siberia soitti reggae-vaikutteista rockia, jota on usein verrattu Police-yhtyeeseen. Yhtye teki 80-luvulla kaksi albumia. Toisen albumin aikoina kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Kari Suosalmi. Kesällä 1985 yhtye päätti yllättäen lopettaa keikkailun ja levytykset. Yhtye on kuitenkin jatkanut toimintaansa myöhemmin. 

Yhtye koottiin yhteen jälleen syksyllä 1994 ja tällöin Siberia teki kolmannen albuminsa.

Jäsenet
-------

* Jari Loisa – laulu & basso
* Jari Yliaho – laulu & kitara
* Paavo Kaihola – rummut

Diskografia
-----------

* *Siberia*  (1983, Poko Rekords)
* *Valkoinen vankila*  (1984, Polarvox)
* *Railo*  (1994, Also)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Siberian esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Rapap Oy** oli suomalainen sijoitusyhtiö, joka sijoitti ammattiyhdistysväen rahoja.

Rapap perustettiin 1988. Rapapin tarkoitus oli pelastaa ay-väen tappiollisiksi muuttuneet sijoitukset. Rapapin osakkaiksi tuli 21 ay-johtajaa ja -toimihenkilöä. He olivat ottaneet sijoituslainaa ja sijoittaneet rahat Sijoitusrahasto-SP:n osuuksiin 1987. Rahaston arvo oli kuitenkin heti laskenut. Ay-sijoittajat syyttivät tappioistaan sijoitukset järjestänyttä SKOP:ia. Ratkaisuksi SKOP ehdotti Rapapin perustamista. Ay-väen tappiolliset sijoitusrahasto-osuudet siirrettiin Rapapiin. Tätä varten osakkaat takasivat 17,8 miljoonan markan edestä lainoja SKOP:lle. Rapapin hallituksen puheenjohtajaksi tuli STTK:n talouspäällikkö *Anssi Kuusela*.

Rapapin toiminta oli kuitenkin alusta alkaen raskaasti tappiollista. Jo ensimmäisenä tilikautena oma pääoma painui miljoonan markkaa tappiolle. Tilintarkastajan mukaan yhtiö hukkasi tahallaan omaisuuttaan, kun se lunasti itselleen ylihintaisia rahasto-osuuksia. Se olikin yhtiön ainoa tarkoitus: peittää aiemmat tappiot. Tilintarkastaja vaati Rapapin asettamista selvitystilaan. Hallitus kieltäytyi ja tilintarkastaja erosi.

Rapapin osakekaupat epäonnistuivat ja tappiot kasvoivat. Osakkaat vaativat pelastusta. He saivat tuekseen STTK:n puheenjohtajan Jorma Reinin, jonka omat tappiolliset sijoitukset SKOP oli pelastanut jo aiemmin yhdessä kolmen muun ay-johtajan kanssa. Reini uhkasi SKOP:n pääjohtajaa Christopher Wegeliusta, että ay-liikkeen rahat kiertävät SKOP:n kaukaa, jos muitakin ay-sijoittajia ei pelasteta.

Painostuksen alla SKOP myöntyi järjestelyyn, jossa se myönsi Rapapille 50 miljoonan markan lainan. Rahoilla ostettiin ay-johtajien arvopapereita ylihintaan. Tappiolliset arvopaperit siirrettiin vaihtokaupalla TVK-Investille. Vastineeksi Rapap sai *Ratamestarinkatu 9*:n osakkeita. Ay-väen arvopaperien yhteenlaskettu tappio oli 6 miljoonaa markkaa. Järjestelyn yhteydessä ay-sijoittajat vapautettiin takausvastuistaan.

Rapapin kirjanpidossa keploteltiin. Vuodelta 1989 Rapap näytti miljoona markkaa voittoa, vaikka se todellisuudessa oli tehnyt viiden miljoonan markan tappion. Yhtiö olisi pitänyt heti laittaa selvitystilaan, mutta niin ei tehty. Se yritti myydä kiinteistön takaisin TVK-Investille, mutta kauppa ei toteutunut. Lopulta SKOP:in oli pakko ajaa Rapap konkurssiin 1991. Yhtiöstä aiheutui noin 20 miljoonan markan luottotappio. Henkilökohtaisten takausten puuttuessa tappio jäi SKOP:n kontolle. SKOP:n romahdettua tappio kuitattiin pankkituesta, mikä tarkoitti, että ay-johtajien sijoituksista syntyneet 20 miljoonan markan tappiot jäivät lopulta veronmaksajien kontolle.

SKOP teki jälkikäteen syytepyynnön Rapapin luotutuksesta ja takausten rauettamisesta. Syyttäjä päätti 1994, ettei syytteitä nosteta. Syyttäjän mukaan kyse oli hyvä veli -toiminnasta, joka oli moraalisesti ja eettisesti arveluttavaa muttei lainvastaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hiilamo, Heikki: *SKOP. Lyhyt historia*, s. 291–301, 390. Helsinki: Herner Söderström Osakeyhtiö, 1995. ISBN 951-0-20726-8.
2. ↑  PRH: Virre-tietopalvelu
**Kordelinin kappeli** on Rauman vanhalla hautausmaalla sijaitseva siunauskappeli, jonka kryptaan on haudattu liikemies Alfred Kordelin (1868–1917). Hänen omaistensa varoilla rakennettu jugendtyylinen hautakappeli on arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema ja valmistunut vuonna 1921. Kappelin vihki käyttöön Turun tuomiorovasti Einar Candolin. Kolme vuotta myöhemmin Alfred Kordelinin säätiö lahjoitti sen Rauman kaupungille siunauskappeliksi.

Kappelin toteutukseen on osallistunut useita merkittäviä suomalaisia taiteilijoita. Kryptan ja kappelin sisäänkäyntien yhteydessä olevat portaaliveistokset on suunnitellut kuvanveistäjä Emil Wikström. Wikström toteutti ensin vuosina 1922–1923 kryptan ovea reunustavat enkeliaiheiset kiviveistokset. Myöhemmin Kordelinin säätiö lahjoitti Rauman seurakunnalle Wikströmin pronssiveistokset *Elämän alku* (1939) ja *Elämän loppu* (1940), jotka sijoitettiin kappelin ulkoportaikon molemmin puolin. Niistä ensimmäinen esittää nuorta äitiä sylilapsen kanssa ja jälkimmäinen vanhaa miestä. Kappelin julkisivun koristereliefit ovat kuvanveistäjä Gunnar Finnen tekemiä. Kappelin ikkunoiden Münchenissä valmistetut lasimaalaukset on suunnitellut Bruno Tuukkanen. Länsiseinän maalausten aiheet ovat Uudesta ja itäseinän Vanhasta testamentista. Kappelin sisätilan koristemaalaukset ovat myös Tuukkasen käsialaa, stukko-ornamentit on valmistanut koristemaalari Carl Slotte. Tuukkanen on tehnyt lisäksi kryptan kattomaalaukset. Alttarilla oleva puinen kullattu krusifiksi on kuvanveistäjä Eino Räsäsen työ vuodelta 1953.

Kappeliin mahtuu siunaustilaisuuksissa noin 65 henkeä. Sen urut on valmistettu Kangasalan urkutehtaassa vuonna 1921 ja ne on restauroitu 1996. Vuonna 2010 julkaistiin kappelissa äänitetty albumi *Hommage á Alfred Kordelin*, jolla sen urkuja soittaa musiikin tohtori Jan Lehtola.

Portaaliveistokset
------------------

* Emil Wikström: Elämän alku (1939).Emil Wikström: *Elämän alku* (1939).
* Emil Wikström: Elämän loppu (1940).Emil Wikström: *Elämän loppu* (1940).
* Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)
* Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)Emil Wikström: Kryptan portaaliveistos (1922–1923)

Koristereliefit
---------------

* Gunnar Finne: Reliefit pääsisäänkäynnissä – viiniköynnös, surevat enkelit ja polvistunut elonleikkaaja (1921).Gunnar Finne: Reliefit pääsisäänkäynnissä – viiniköynnös, surevat enkelit ja polvistunut elonleikkaaja (1921).
* Gunnar Finne: Orjantappuraköynnös-reliefi ikkunanpielissä (1921).Gunnar Finne: Orjantappuraköynnös-reliefi ikkunanpielissä (1921).
* Gunnar Finne: Tyylitelty leijona -reliefi räystäspäädyssä (1921).Gunnar Finne: Tyylitelty leijona -reliefi räystäspäädyssä (1921).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomalaisia kirkkoja ja kappeleita Viitattu 26.8.2013.
2. ↑  Liisa Lindgren: *Memoria: Hautakuvanveisto ja muistojen kulttuuri*, s. 138–140. SKS, Helsinki 2009.
3. ↑  Rauman seurakunta (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 26.8.2013.
4. ↑  "Urkulevytys Hommage á Alfred Kordelin", Alfred Kordelinin säätiö (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 26.8.2013.
**Raphael Wallfisch** (s. 15. kesäkuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen sellisti.

Wallfisch on sellisti Anita Lasker-Wallfischin ja pianisti Peter Wallfischin poika. Wallfisch harjoitteli lapsena aluksi viulun- ja pianonsoittoa, mutta siirtyi sitten sellon pariin 8-vuotiaana. Hän opiskeli kotimaassaan Amaryllis Flemingin (1967–1969) ja sitten Royal Academy of Musicissa Derek Simpsonin (1970–1973) johdolla. Ulkomailla hän suoritti opintoja Amadeo Baldovinon (Italia, 1969) ja Gregor Piatigorskyn (Yhdysvallat) johdolla. Piatigorskyn johtamien opintojen aikana hän sai mahdollisuuden esiintyä useissa resitaaleissa Jascha Heifetzin rinnalla. Vuonna 1977 hän sai Firenzen kansainvälisessä Gaspar Cassadò -kilpailussa ensipalkinnon. Tämän jälkeen Wallfisch esiintyi säännöllisesti resitalistina, orkestereiden solistina ja vuodesta 1980 alkaen kahdentoista vuoden ajan duona Peter-isänsä kanssa. Hän on tehnyt opetustyötä kotimaassaan, Saksassa ja Sveitsissä.

Wallfisch aloitti vuonna 1982 levyttämisen Chandos-levymerkille. Hänen varhaisten levytystensä joukossa ovat tulkinnat Samuel Barberin sellokonsertosta ja Dmitri Šostakovitšin ensimmäisestä sellokonsertosta sekä Pjotr Tšaikovskin musiikin levytys, joka sisältää alkuperäisversion *Rokokoo-muunnelmista*. Wallfisch ehti noin vuosikymmenen saatossa tehdä yli 20 levytystä Chandosille. 1990-luvulla hän alkoi laajentaa levytystoimintaansa myös muille levymerkeille. Hän on 2000-luvulla levyttänyt muiden muassa Šostakovitšin kaikki selloteokset, Alexander von Zemlinskyn sellosonaatin sekä Frédéric Chopinin, Simon Laksin ja Karol Szymanowskin sellosonaatit. Wallfisch on tehnyt levytyksiä myös monista brittiläisistä sellokonsertoista. Hän on tehnyt läheistä yhteistyötä monien säveltäjien kanssa. Hänelle ovat tehneet uusia teoksia Peter Maxwell Davies, Kenneth Leighton, James MacMillan, John Metcalf, Paul Patterson, Robert Simpson, Robert Saxton, Roger Smalley, Giles Swayne, John Tavener ja Adrian Williams.

Wallfischin soittama instrumentti on Gennaro Gaglianon sello vuodelta 1760.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  AllMusic: Raphael Wallfisch
2. 1 2 3 4  Piatigorsky International Cello Festival: Raphael Wallfisch

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kordelieeriluostari vuonna 1793.
**Kordelieeriklubi** (ransk. *Club des Cordeliers*; viralliselta nimeltään *Ihmis- ja kansalaisoikeuksien ystävien seura*, ransk. *Société des Amis des Droits de l’Homme et du Citoyen*)[1] oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana toiminut poliittinen klubi, jonka ympärille ryhmittyneitä kutsuttiin **kordelieereiksi**.

Kordelieeriklubi perustettiin vuonna 1790 ehkäisemään vallan väärinkäyttöä ja kansalaisoikeuksien loukkauksia. Klubin nimi tuli sen alkuperäisestä kokoontumispaikasta, valtion haltuun otetusta Pariisin entisestä kordelieeri- eli fransiskaaniluostarista. Klubin johtajiin kuuluivat muun muassa Jean-Paul Marat ja Georges Danton, jotka tekivät siitä merkittävän poliittisen voimatekijän. Kuningas Ludvig XVI:n yritettyä epäonnistunutta pakoa Varennesissa kesäkuussa 1791 kordelieerit vaativat kuninkaan syrjäyttämistä ja järjestivät vaatimustensa tueksi 17. heinäkuuta kuuluisan verenvuodatukseen päättyneen Marskentän mielenosoituksen. Kansalliskaartin hajottaessa mielenosoituksen 50 ihmistä sai surmansa ja kordelieeriklubi kiellettiin tilapäisesti.[1]

Monarkian lakkauttamisen jälkeen syksyllä 1792 Danton tukijoineen jätti kordelieeriklubin ja sen johtoon astuivat Antoine-François Momoro ja Jacques Hébert, joiden johdolla klubin linja muuttui yhä radikaalimmaksi. Nyt klubi siirtyi kannattamaan paikallista itsehallintoa, suoraa demokratiaa, ateismin edistämistä ja vallankumousarmeijan luomista. Klubi menetti merkityksenä Hébertin kannattajien pidätyksen jälkeen keväällä 1794.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Club of the Cordeliers (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.4.2013.
*Tämä artikkeli kertoo raiskauksentorjuntavälineestä. Rapid Exchange of Information Systemistä katso RAPEX.*
Patenttipiirustus Rapexista
**Rapex** tai **Rape-aXe** on vuonna 2005 Etelä-Afrikassa patentoitu tuote, jolla pyritään estämään raiskauksia. Laitteen on kehittänyt eteläafrikkalainen Sonette Ehlers, koska "naisia ei ole ikinä yritetty auttaa niin, etteivät he joutuisi raiskatuiksi, ja mielestäni nyt oli korkea aika". Ehlers itse uskoo, että tuote voi toimia myös pelkkänä pelotteena.

Rapexia käytetään siten, että nainen laittaa lateksista valmistetun Rapexin tamponin tapaan sisäänsä. Jos nainen raiskataan, laite kiinnittyy miehen penikseen. Kondomin sisällä olevat sahalaidat satuttavat miestä, ja samalla nainen saa lisäaikaa pakenemiseen. Penikseen kiinnittynyt laite voidaan poistaa ainoastaan sairaalassa, ja samalla rikos tulee sairaalahenkilökunnan ja poliisin tietoon.

Kansainvälisen poliisin Interpolin tutkimuksen mukaan Etelä-Afrikassa on maailman korkeimmat raiskaustilastot. Etelä-Afrikassa raiskataan nainen joka 17. sekunti. Esimerkiksi vuonna 2006 paikallinen poliisi tilastoi 54 926 raiskausta. Kaikki raiskaukset eivät kuitenkaan tule poliisin tietoon, joten määrä saattaa olla jopa neljä kertaa suurempi kuin virallinen luku. Etelä-Afrikassa on myös enemmän HIV- ja aids-tartuntoja kuin missään muualla maailmassa. Raiskausten lisäksi Rapex voisi estää myös ei-toivottuja raskauksia ja sukupuolitautien leviämistä.

Rapex siirtyi massavalmistusasteelle vuonna 2008. Tuotetta valmistetaan Kiinassa, jotta sen hinta pysyisi mahdollisimman alhaisena. Rapexia on tarkoitus saada myyntiin tavallisten kondomien rinnalle.

Lähteet
-------

* Rapex Anti-Rape Condom *beatyden.com*.  Arkistoitu 16.5.2008.  (englanniksi)
* [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  South Africa Anti-Rape Condom Aims to Stop Attacks  9.2005. CNN. Viitattu 29.4.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Earl, Lilli: "Penisansa" suojaa raiskaukselta?  26.3.2008. Uusi Suomi.  Arkistoitu 27.3.2008. Viitattu 29.4.2008.
3. 1 2 3  Rape Statistics - South Africa and World Wide (PDF)  9.1.2008. Rape Survivor Journal.  Arkistoitu 26.6.2010. Viitattu 29.4.2008. (englanniksi)
4. ↑  Rapex anti-rape condom - Frequently Ansked Questions *rapestop.net*.  Arkistoitu 4.7.2008. Viitattu 29.3.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rapexin virallinen sivu
**Paris Métro ligne 3bis** on Pariisin metron lyhyin linja. Se on ainoastaan 1,3 km pitkä ja siinä on vain neljä asemaa. Keskimääräinen asemanväli on 433 m. Linja kuului aluksi linjaan 3, mutta se erotettiin vuonna 1971 omaksi linjakseen. Linjan kalustona on sen pienuudesta ja vähäisestä käytöstä johtuen lyhennettyjä 3-vaunuisia MF 67-yksikköjä.

Historia
--------

* 21. lokakuuta 1921: Osuus Porte des Lilas-Gambetta avattiin linjalle 3.
* 27. syyskuuta 1971: Linja 3bis erotettiin omaksi linjakseen linjasta 3.

Tulevaisuus
-----------

Linjan 3bis ja Linjan 7bis yhdistämistä uudeksi linjaksi 15 harkitaan. Se olisi mahdollista sillä linjoja yhdistää tunneli jota ei ole otettu käyttöön. Tunnelissa on myös hylätty asema (Haxo) jonka avaaminen käyttöön olisi myös mahdollista. Samalla linjaa voitaisiin jatkaa asemalla länteen Château Landoniin. Uusi linja 15 olisi mahdollista ottaa käyttöön vuosien 2013 ja 2020 välillä.

Kartta ja asemat
----------------

Linjan 3bis kartta

Lähteet
-------

* RATP:n englanninkieliset kotisivut

Pariisin metro
1 
2 
3 
3bis 
4 
5 
6 
7 
7bis 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14
**Sibghatullah Mojadedi** (21. huhtikuuta 1925 – 11. helmikuuta 2019) oli afganistanilainen uskonoppinut, joka oli ensimmäisen Afganistanin islamilaisen valtion presidentti kommunistien vallan kaaduttua 1992. Hän oli myös Afgaanien kansallisen vapautusrintaman johtaja ja taliban-vallan jälkeen parlamentin ylähuoneen *Meshrano Jirgan* puhemies. Häntä pidettiin maltillisen suunnan kannattajana.

Mojadedi opiskeli Al-Azharin yliopistossa Kairossa islamilaista lakia ja palasi valmistuttuaan 1952 Afganistaniin, jossa hän opetti Kabulin yliopistossa. Vielä senkin jälkeen, kun hän oli tullut erotetuksi, häntä kannattaneet opiskelijat tulijat seuraamaan hänen opetustaan hänen kotiinsa.

Mojadedi pidätettiin 1959 Nikita Hruštšovin ollessa tulossa vierailulle Afganistaniin. Häntä pidettiin pidätettynä neljä ja puoli vuotta, minkä jälkeen hänet karkotettiin vuodeksi maanpakoon Kööpenhaminaan, jossa hän oli moskeijan imaamina. Hänen ollessaan ulkomailla 1973 Mohammed Daoud Khan kaappasi vallan, jolloin Mojadedi jäi Saudi-Arabiaan ja siirtyi vuoden kuluttua uudelleen Tanskaan, jossa hän perusti islamilaisen kulttuurikeskuksen. Kun Nur Muhammad Tarakin kommunistinen Khalq-puolue kaappasi vallan huhtikuussa 1978, Mojadedi matkusti Pakistaniin ja perusti Afgaanien kansallisen vapautusrintaman järjestämään aseellista taistelua.

Hänet valittiin helmikuussa 1989 mujahideen-järjestöjen kokouksessa Rawalpindissa, Pakistanissa Afganistanin väliaikaisen islamilaisen hallituksen presidentiksi. Vuonna 1992 hänet nimitettiin Kabulissa jehadi-šuran kokouksessa Afganistanin islamilaisen valtion ensimmäiseksi presidentiksi. Sisällissota jatkui kuitenkin presidentiksi valitun Burhanuddin Rabbanin ja Gulbuddin Hekmatyarin välillä. Talibanin vallan aikana Mojadedi asui Pakistanissa.

Mojadedi oli perustuslakia säätävän *Loya Jirgan* puheenjohtaja 2003. Presidentti Hamid Karzai nimitti hänet vuonna 2005 vaikutusvaltaisen Kansallisen rauhankomission johtajaksi. Joulukuussa 2005 hänet äänestettiin ylähuoneen puhemieheksi viisivuotiskaudeksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Mojadedi, Sibghatullah Hazrat Sahib Mujadidi Mojadidi Afghan Bios. Viitattu 4.10.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Päivälehtenä ilmestynyt *Lakeus* oli ulkoasultaan kilpailukykyinen maakuntalehti.
**Lakeus** oli Seinäjoella vuosina 1935–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.

Etelä-Pohjanmaan IKL:läiset perustivat *Lakeuden*, koska Kokkolassa ilmestynyt *Pohjanmaan Suunta* ei heidän mielestään kyennyt riittävästi palvelemaan puolueen synnyinmaakuntaa. *Lakeudesta* pyrittiin tekemään kilpailukykyinen maakuntalehti, joka kuusipäiväisenä ja myös maanantaiaamuisin ilmestyvänä pakotti *Vaasan* ja *Ilkan* muuttumaan seitsenpäiväisiksi. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin kolmipäiväistä painosta. Lehden ilmestyminen päättyi talvisodan edellä.

Sanomalehti Oy Lakeuden julkaiseman lehden päätoimittajina työskentelivät K. R. Kares ja Reino Ala-Kulju (1935–1936), O. J. Syväri (1936–1937), Ilmari Talvitie (1937–1938), Lauri Vihantola (1938) ja Jaakko Virkkunen (1938–1939). Yhtiön johtokunnan puheenjohtajina toimivat A. Koro ja Vilho Muilu ja toimitusjohtajina Severi Jokinen ja Veli Salmi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 64. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*, s. 302–304. Kuopio: Kustannuskiila, 1987. ISBN 951-657-198-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Lakeus* digitoituna kansalliskirjastossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Isänmaallinen kansanliike |
| --- |
|  |
| Puoluejohto | 

|  |  |
| --- | --- |
| Puheenjohtajat | 
* Kosola
* Annala

 |
|  |
| Pääsihteerit | 
* Ala-Kulju

 |

 |
|  |
| Organisaatio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Läheisjärjestöt | 
* Musta Karhu
* Mustapaidat
* Sinimustat
* Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö
* Uusi Huomen

 |
|  |
| Media | 
* Ajan Suunta (1932–1934)
* Karjalan Suunta (1933–1939)
* Keski-Suomen Suunta (1936–1939)
* Kymenlaakson Suunta (1933–1939)
* Lahden Suunta (1934–1936)
* Lakeuden Sana (1932–1933)
* Lakeuden Suunta (1933–1934)
* Lakeus (1935–1939)
* Pohjanmaan Suunta (1934–1936)
* Pohjois-Karjala (1936–1939)
* Pohjolan Suunta (1934–1936)
* Satakunnan Suunta (1934–1936)
* Savon Suunta (1934–1939)
* Työn Suunta (1935–1939)
* Varsinais-Suomi (1935–1940)

 |

 |
|  |
| Historia | 
* Kekkosen konstit

 |

 |
**Sibelius-Akatemian sinfoniaorkesteri** perustettiin vuonna 1916 Sibelius-Akatemian koulutustarpeisiin. Se tarjoaa orkesterisoitinten opiskelijoille mahdollisuuden hioa taitojaan täysimittaisen orkesterin rivissä. Johtajina toimivat ammattikapellimestarit sekä silloin tällöin kapellimestariopiskelija. Myös orkesteri- ja kapellimestarikoulutuksen professori johtaa orkesteria säännöllisesti.

Orkesteri on konsertoinut lukuisissa Euroopan pääkaupungeissa, Venäjällä, Pekingissä, Tokiossa ja New Yorkin Carnegie Hallissa sekä Los Angelesin Walt Disney Concert Hallissa. Orkesteri on jäsenenä Euroopan kansallisten nuoriso-orkestereiden liitossa (EFNYO), joka koostuu EU-maiden arvostetuimmista ammattiin valmistavista sinfoniaorkestereista.

Orkesteria ovat vuosien varrella johtaneet muun muassa Jussi Jalas, Jorma Panula, Arvid Jansons, Paavo Berglund, Sir Colin Davis, Eri Klas, Leif Segerstam, Atso Almila, Esa-Pekka Salonen, Jukka-Pekka Saraste, Okko Kamu, John Storgårds, Osmo Vänskä, Sakari Oramo, Hannu Lintu ja Mikko Franck.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Karl Eero Harald Corell** (28. heinäkuuta 1900 Lammi – 22. heinäkuuta 1987) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1953–1981.

Corell valmistui varatuomariksi 1930 ja työskenteli eri tehtävissä Vaasan hovioikeudessa. Vuonna 1949 hänet kutsuttiin korkeimman oikeuden varajäseneksi Helsinkiin ja kaksi vuotta myöhemmin nimitettiin korkeimman oikeuden vakituiseksi jäseneksi. Vuonna 1957 hän palasi Vaasaan hovioikeuden presidentiksi, missä tehtävässä hän toimi eläkkeelle siirtymiseen saakka.

Corell löysi tiensä Suomen eläinsuojeluyhdistyksen toimintaan jo lapsuudessa. Seuran pitkäaikainen puheenjohtaja T. K. Forstén oli hänen enonsa. Seuran johtokuntaan Corell tuli suoraan Tor Westmanin varapuheenjohtajaksi 1952, ja Westmanin äkillisesti kuoltua Corell valittiin puheenjohtajaksi 1953.

Corell kiinnitti jo ammattitaustansakin vuoksi erityistä huomiota eläinsuojelulainsäädännön kehittämiseen. Vuoden 1971 eläinsuojelulaki oli pitkälti hänen sitkeän työskentelynsä tulosta. 

Corell osallistui aktiivisesti eläinsuojelun kansainväliseen toimintaan. Hänet kutsuttiin Kansainvälisen eläinsuojelujärjestön ISPA:n johtokunnan neuvoa-antavaksi jäseneksi. Yhdistyksen kultaisen ansiomerkin hän sai 1960; Ruotsin, Norjan ja Tanskan eläinsuojeluyhdistysten kultaisilla ansiomerkeillä hänet oli palkittu jo aiemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2 p. 185

Kirjallisuutta
--------------

* Hannu Nieminen: Sata vuotta eläinten puolesta (Suomen eläinsuojeluyhdistys, 2001)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 
  | Edeltäjä:**Felix Johansson** | **Vaasan hovioikeuden presidentti**1957–1970 | Seuraaja:**Paavo Alkio** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Linja** (lat. *linea*, pellavalanka, luotilanka, viiva) on vanha pituuden yksikkö, jonka suuruus vaihtelee 1/12 tuumasta 1/10 tuumaan. Yksikön nimiä eri kielissä ovat englanniksi *line*, saksaksi *Linie*, ranskaksi *ligne*, venäjäksi *linija* ja portugaliksi *linha*. 

Englannin *line* oli 1/12 tuumaa (vanha määrittely ennen vuotta 1824).
Ranskan *ligne* (ennen vuotta 1799) vastasi 1/12 *pouce*-yksiköstä. *Pouce* eli Ranskan tuuma on n. 1,06-kertainen Englannin tuumaan verrattuna.
Venäjän *linija* vastasi 1/10 tuumaa (*djuim*, sama kuin Englannin tuuma) 1700-luvulta 1900-luvun alkuun.
Saksan *Linie* vastasi joko 1/12 tai 1/10 tuumaa. Portugalin *linha* määriteltiin 1400-luvulla 1/12-osaksi Portugalin polegada-tuumaa (27,5 mm).

Saksan ja Venäjän aseteollisuus käyttivät 1/10 tuuman linjaa, mihin perustuu Suomessakin käytetty kaliiperi 3 linjaa (7,62 mm) ja siihen liittyvät nimitykset kuten kolmen linjan kivääri.

Vanhana suomalaisena ja ruotsalaisena pituuden mittayksikkönä linja oli aiemmin 1/12 tuumaa eli 2,06 millimetriä ja myöhemmin 1/10 desimaalituumaa eli 2,97 millimetriä. Venäläinen linja oli 1/280 arsinaa eli 2,54 millimetriä. Englantilainen linja (tunnus **‴**, kolminkertainen yläpuolinen indeksointipilkku) oli 1/10 tuumaa eli 2,54 millimetriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 5, palsta 680, hakusana linja. Helsinki: Otava, 1963.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Line (unit)
Alcorconin metroasema
**Linja 12** eli **MetroSur** on yksi Madridin metron linjoista. Se on ympyränmuotoinen ja kulkee Madridin eteläpuolisella metropolialueella yhdistäen pääkaupungin sekä Alcorcónin, Fuenlabradan, Getafen, Leganésin ja Móstolesin kunnat toisiinsa. Näiden viiden esikaupungin yhteenlaskettu väkiluku vuonna 2005 oli yli 900 000 asukasta. MetroSur yhtyy muuhun metroverkkoon linjaan 10 kuuluvan Puerta del Surin metroaseman kautta. Linjan asemat risteävät monin paikoin myös Cercanías Madrid-lähiliikennejunaverkon asemien kanssa.

Linja on 40,6 kilometriä pitkä ja sen varrella on yhteensä 28 asemaa. Asemalaiturit ovat 90 metriä pitkiä, ja mahdollistavat täten kuusi vaunua pitkien metrojunien vastaanottamisen. Kiivaimpaan ruuhka-aikaan junia kulkee 3–4 minuutin välein. Koko linjan läpi ajaminen kestää yhteensä 58 minuuttia, ja huippunopeudet kohoavat 110 kilometriin tunnissa. MetroSurin reitti kulkee muun muassa Kaarle III:n ja Kuningas Juan Carlosin yliopistojen ohi.

MetroSurin rakennustyöt alkoivat huhtikuussa 2000. Projektin kokonaiskustannukset olivat 1,01 miljardia euroa, ja sen sanotaan olleen Euroopan suurin maa- ja vesirakennusprojekti koskaan. Linja avattiin kokonaisuudessaan kolme vuotta myöhemmin 11. huhtikuuta 2003. Samana päivänä avattiin linjan 10 laajennus Colonia Jardínista Puerta del Suriin. Linjan valmistumisen myötä Madridin metro on Länsi-Euroopan toiseksi suurin, edellään vain Lontoo.

Suunnitelmissa on Moncloasta Villaverde Altoon kulkevan linjan 3 jatkaminen ulottumaan MetroSuriin kuuluvalle El Casarin asemalle, joka mahdollistaisi Fuenlabradan, Getafen ja Leganesin asukkaille entistä suoremman yhteyden pääkaupunkiin.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linja 12 (Madridin metro)**.
* MetroSur (Arkistoitu – Internet Archive)

Madridin metro

* 1 Linja 1
* 2 Linja 2
* 3 Linja 3
* 4 Linja 4
* 5 Linja 5
* 6 Linja 6
* 7 Linja 7
* 8 Linja 8
* 9 Linja 9
* 10 Linja 10
* 11 Linja 11
* 12 Linja 12
* R Linja R
**Sibi** on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 64 674.

Maantiede
---------

Sibi sijaitsee Pakistanin Balochistanin provinssin luoteisosassa Sibin piirikunnassa Ympäröivä alue on tasankoa lähellä Bolansolan alkua. Quetta sijaitsee noin 140 kilometrin matkan päässä.

Historia
--------

Sibi sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla kulkureitillä luoteesta kohti Induksen laaksoa. Tästä syystä Sibin kautta ovat kulokeneet eri valloittavat armeijat.

Varhaisissa islamilaisissa lähteissä Sibi mainitaan paikkakuntana Bališ- tai Wališan-nimisellä alueella. *Bundahišn* käyttää paikasta nimeä *Balist*, mikä lienee johdettu persian ylämaahan viittaavasta sanasta. Paikkakunta kuului saffaridien ja myöhempien ghaznavidien valtakuntiin. Ghaznavidit kulkivat Sibistä kohti Multania sotaretkillään Intiaan. 1500-luvulla aluetta hallitsivat ensin Kandaharin arghunidit ja myöhemmin suurmogulit. Suurmogulien kaudella Sibi oli hallinnollisesti *mahall* Bhakkarin *sarkar*-alueella, joka taas oli osa Multanin *suba*-aluetta. Vuonna 1714 aluetta hallitsi Kalhora-dynastia ja heitä seurasivat afgaanien Dorrani-valtakunta.

Brittivalta levisi alueelle 1800-luvulla. Afganistanin emiiri Šir Ali Khan luovutti alueen Gandamakin sopimuksella vuonna 1879. Britit rakennuttivat Sibin kautta Quettaan kulkevan rautatien, mikä lisäsi Sibin strategista merkitystä entisestään.

Väestö
------

Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Sibin asukasluku oli 64 674. Suurimpia kieliä Sibissä olivat balochi (19 732), sindhi (19 565) ja saraiki (11 573).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs ja G. Lecomte: *Encyclopaedia of Islam, Volume IX (San-Sze)*, s. 531. BRILL, 1998. ISBN 9789004104228. (englanniksi)
2. 1 2  Urban localities by population size and their population by sex, annual growth rate and household size (pdf) (arkistoitu sivu) Pakistan Bureau of Statistics.  Arkistoitu 24.12.2021. Viitattu 25.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Population by mother tongue, sex and rular/urban (pdf) (arkistoitu sivu) Pakistan Bureau of Statistics.  Arkistoitu 5.1.2022. Viitattu 25.7.2022. (englanniksi)
**Mahdiyya** oli mahdilaisten perustama islamilainen valtio nykyisen Sudanin alueella vuosina 1881−1896. Valtion perusti mahdiksi julistautunut Muhammad Ahmad, joka valloitti joukkoineen alueen Egyptiltä. Valtion valloittivat brittiläis-egyptiläiset joukot sodan jälkeen.

Historia
--------

Mahdiyyan perustaja Muhammad Ahmad.
Mahdilaisliike syntyi Etelä-Sudanissa, jossa paikalliset kokivat aluetta hallinneen Egyptin sortavan heitä. Vuonna 1844 syntynyt Muhammad Ahmad julistautui mahdiksi vuonna 1881. Hänen taaksensa liittyivät nopeasti Sudanin alueen paimentolaiset, jotka olivat jo aiemmin vastustaneet Egyptin yrityksiä verottaa heitä. Brittiläiset vallanpitäjät Egyptissä kiinnittivät aluksi vain vähän huomiota paikallisena herätysliikkeenä pitämiinsä mahdilaisiin, mutta kun mahdilaiset valloittivat baggararatsujoukkoineen El Obeidin, britit ymmärsivät tilanteen vaativan voimakasta sotilaallista väliintuloa. Mahdilaiset valtasivat vuonna 1885 Khartumin, jonka varuskuntaa pelastamaan lähetetty kenraali Charles George Gordon kuoli taistelussa heitä vastaan. Voittojen jälkeen mahdilaisiin liittyivät myös Niilin varren maanviljelijät.

Muhammad Ahmad kuoli vähän Khartumin valloituksen jälkeen, ja hänen seuraajansa oli kalifi Abdallahi ibn Muhammad. Ibn Muhammad hallitsi 13 vuotta. Brittien ohella Mahdiyyaa uhkasivat ibn Muhammadin kaudella Eritreassa olleet italialaiset sekä Kongosta edenneet ranskalaiset. Näiden torjumiseksi britit aloittivat vuonna 1896 Herbert Kitchenerin johdolla hyökkäyksen Mahdiyyaa vastaan. Hänen joukkonsa kukistivat Mahdiyyaan Omdurmanin taistelussa, ja sen jälkeen britit kukistivat Mahdiyyan ottamalla haltuunsa Khartumin.

Lähteet
-------

* Roland Oliver ja Anthony Atmore: *Africa Since 1800*. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-83615-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Donald F. Featherstone: *Khartoum 1885: General Gordon's last stand*, s. 18. Osprey Publishing, 1993. ISBN 9781855323018. Google kirjat. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Oliver ja Atmore 2005, s. 45.
3. ↑  Oliver ja Atmore 2005, s. 46.
4. ↑  Oliver ja Atmore 2005, s. 47.
5. ↑  Oliver ja Atmore 2005, s. 136.
**Mahikeng** (vuoteen 1980 **Mafeking**) on Etelä-Afrikan Luoteismaakunnan hallinnollinen keskus. Mafikeng sijaitsee 1 400 kilometriä Kapkaupungista koilliseen. Rautatietä pitkin sieltä on 790 kilometriä Zimbabwessa olevaan Bulawayon kaupunkiin. Idässä olevasta Johannesburgista on Mahikengiin linnuntietä 260 kilometriä. Kaupunki sijaitsee 24 kilometriä Botswanan etelärajasta etelään, ja Madibin kultakentät sijaitsevat 15 kilometriä kaupungista etelään. Vuonna 2001 kaupungissa oli 49 300 asukasta. Vuonna 2007 kaupungissa on ilmoitettu olevan 250 000 asukasta, joista 69 000–75 000 asuu kaupungin liikekeskuksessa.*lähde?*

Historiaa
---------

Buurisotilaita Mahikengissa toisen buurisodan aikana.
Mahikeng oli alkuaan barolong-heimon keskuspaikka. Kaupungin perustivat 1885 brittiläiset palkkasoturit, joille barolong-heimon päällikkö lahjoitti maata. Uudisasutus sai nimen Mahikeng, joka on setswanaa ja merkitsee kivistä paikkaa. Myöhemmin brittiläiset uudisasukkaat kirjoittivat nimen muotoon Mafeking.

Toisen buurisodan puhjettua 1899 Transvaalin armeija piiritti kaupungin. Piiritys kesti 217 päivää lokakuusta 1899 toukokuuhun 1900 ja teki kaupungin puolustusta johtaneesta Robert Baden-Powellista brittien kansallissankarin. Brittejä kuoli piirityksen aikana kaikkiaan 212 ja yli 600 haavoittui, buurien menetykset olivat huomattavasti suuremmat.

Mahikeng oli 1894–1965 Betšuanamaan protektoraatin pääkaupunki, vaikka se sijaitsi alueen rajojen ulkopuolella. Vuonna 1965 Gaboronesta tehtiin sen alueen pääkaupunki, josta myöhemmin tuli Botswana. Mahikeng toimi lyhyen ajan nimellisesti itsenäisen Bophuthatswanan bantustanin pääkaupunkina, ennen kuin 1970-luvulla uudeksi pääkaupungiksi tuli Mmabatho.
**Mahdollisuus** viittaa johonkin, mikä voi tapahtua. Metafysiikassa ja modaalilogiikassa (looginen) mahdollisuus on yksi modaliteeteista välttämättömän ja kontingentin ohella.

Loogisesti mahdollisen väittämän voi katsoa olevan väittämä, joka ei sisällä loogista ristiriitaisuutta. Toinen tapa ilmaista sama asia on se, että väittämä on loogisesti mahdollinen, jos ja vain jos todellisuus voisi olla johdonmukaisella tavalla sellainen, että väittämä olisi tosi. Tämän mukaisesti loogista mahdollisuutta voidaan analysoida mahdollisten maailmojen avulla. Tällöin jonkin asiantilan mahdollisuus tarkoittaa sitä, että asiantila vallitsee (on totta) ainakin yhdessä kaikista mahdollisista maailmoista.

Mahdollisuuden vastakohta on mahdottomuus.

Katso myös
----------

* Kontingenssi, välttämättömyydestä eroava satunnaisuus
* Mahdolliset maailmat
* Runsauden periaate
* Välttämättömyys

Lähteet
-------

1. ↑  Juti, Riku: *Johdatus metafysiikkaan*, s. 253. Helsinki: Gaudeamus, 2001. ISBN 951-662-821-4.