recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Juhlapäivää ylistävä propagandataulu Tripolissa, jossa esiintyy maan johtaja Muammar Gaddafi.
**Neljäskymmenes Libyan vallankumouksen vuosipäivä** (arabiaksi: *الذكرى الأربعون للثورة الليبية*) oli 1. syyskuuta 2009 Libyan suuressa sosialistisessa kansan arabijamahiriyassa, vuoden 1969 sotilasvallankaappauksen kunniaksi järjestetty juhla.

Tausta
------

Vallankumous tapahtui 1. syyskuuta 1969, jonka toteutti Muammar Gaddafin johtama Vapaiden Upseerien Liike. Sen tavoitteena oli syrjäyttää Kuningas Idris I ja perustaa uusi arabisosialistinen valtio. Vallankumous onnistui, jonka jälkeen Libyan arabitasavalta perustettiin.

Tapahtumia
----------

### Sotaparaati

Juhlien ensimmäisenä päivänä 1. syyskuuta järjestettiin Libyan ja Afrikan unionin sotajoukkojen paraati, joskin myös esimerkiksi Venäjältä ja Serbiasta tuli sotilaita.

### Sotilasmusiikkifestivaali

Paraatia seuranneena päivänä järjestettiin Maailman Armeijamusiikin festivaali, johon osallistui armeijayhtyeitä muun muassa Australiasta, Uudesta-Seelannista, Italiasta ja Meksikosta.

Kutsuttuja valtiopäämiehiä
--------------------------

* Sri Lankan presidentti Mahinda Rajapaksa
* Dominikaanisen Tasavallan presidentti Leonel Fernandez
* Jordanian kuningas Abdullah II
* Keski-Afrikan tasavallan presidentti Francois Bozize
* Bosnian presidentti Željko Komšić
* Venezuelan presidentti Hugo Chavez
* Ukrainan pääministeri Julija Tymošenko

Lähteet
-------

1. ↑  Gaddafi celebrates, Libyans contemplate *news.bbc.co.uk*.  31.8.2009. Viitattu 7.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  FACTBOX: Libya celebrates 40 years of Gaddafi rule *Reuters*.  1.9.2009. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Hugs from Chavez as Gaddafi's Libya reaches 40 *Reuters*.  1.9.2009. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  World Military Music Festival *CRAIG ROBERTS*. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Muammar Gaddafi juhlii itseään *ts.fi*.  4.9.2009. Viitattu 10.10.2022.
**Antinomia** (m.kreik. αντι-, vastaan; νομος, laki) tarkoittaa loogista ristiriitaa tai paradoksia, kirjaimellisesti kahden lain yhteensopimattomuutta. Termiä käytetään sekä logiikassa että tietoteoriassa.

Historia
--------

Antiikin aikainen filosofi Parmenides oivalsi jo n. 2500 vuotta sitten, että mikään mikä sisältää loogisen ristiriidan ei voi olla olemassa.

Kantin antinomiat
-----------------

Immanuel Kantin ajattelussa termi antinomia sai erityismerkityksen, ja teknisessä kielenkäytössä termillä viitataan yleensä juuri Kantin antinomioihin. Kant käytti termiä ristiriitatilanteista, jotka syntyvät silloin, kun järki yrittää käyttää puhtaan järjen todellisuuteen (eli kosmologisiin tai metafyysisiin kysymyksiin) liittyvään järkeilyyn sellaisia kategorioita ja kriteerejä, jotka on tarkoitettu aistikokemuksen (*fenomena*) todellisuuteen liittyvään järkeilyyn. Järki ei kuitenkaan voi saavuttaa rationaalisia totuuksia metafysiikan alueella, koska se yrittää ulottautua mahdollisen kokemuksen tuolle puolen, eli sitä yritetään soveltaa alueeseen joka on siihen nähden transsendentti.

Kant luetteli neljä antinomiaa. Ne liittyivät seuraaviin *maailmaa sinänsä* koskeviin kysymyksiin:

1. Kaikkeuden rajat ajan ja avaruuden suhteen (ikuisuus, äärettömyys).
2. Aineen koostuminen jakamattomista atomeista.
3. Vapaan tahdon ja determinismin (universaali kausaalisuus) välinen suhde.
4. Välttämättömän olennon (jumalan) olemassaolo.

Näiden kaikkien suhteen puhtaan järjen päätelmät ovat ristiriidassa empiiristen havaintojen kanssa — ne ovat kuin teesi ja antiteesi.

Kantin mukaan suuri osa perinteistä metafysiikkaa rakentui dialektiselle päättelylle. Samoin kosmologiasta osa oli enemmän spekulatiivista kuin empiiristä. Kummatkin ajautuivat antinomioihin. Kantin kriittisen ohjelman tavoitteena oli määrittää tieteen ja filosofisen tutkimuksen alueet osoittamalla ne rajat, joiden ulkopuolelle järjen ei pidä yrittää soveltaa omia käsitteitään. Samalla metafysiikka voitiin tehdä mahdolliseksi ja antinomiat vaarattomiksi.

Antinomiat matemaattisessa logiikassa
-------------------------------------

Matemaattisessa logiikassa antinomiat merkitsevät virhettä siinä formaalissa järjestelmässä, jonka pohjalta ne nousevat. Ne osoittavat vikoja yleisesti hyväksytyissä aksioomissa, määritelmissä tai päättelyssä.

Tunnettuja antinomioita:

* Curryn paradoksi
* Grellingin-Nelsonin paradoksi
* Poikkeusparadoksi
* Russellin paradoksi: "mikä loogisten joukkojen joukko ei sisällä itseään"
* Valehtelijan paradoksi: "tämä lause on valhe"

Katso myös
----------

* Kognitiivinen dissonanssi
* Konsistenssi eli looginen ristiriidattomuus
* Konflikti

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Korkman, Petteri & Yrjönsuuri, Mikko (toim.): Antinomia *Filosofian historian kehityslinjoja*.  Arkistoitu 21.2.2005. Viitattu 11.2.2008.
2. ↑  Schick, Theodore Jr.: Can Science Prove that God Does Not Exist? Council for Secular Humanism. Viitattu 9.12.2008.
**Antiokhos IX Eusebes** tai **Kyzikenos** oli Seleukidien valtakunnan kuningas. Hänen isänsä oli Antiokhos VII Sidetes ja hänen äitinsä Kleopatra Thea. Isänsä kuoltua Parthiassa Antiokhoksen setä Demetrios II Nikator palasi valtaan 129 eaa. Hänen äitinsä lähetti tällöin pojan Kyzikokseen Vähään-Aasiaan, jonka johdosta hän sai lisänimensä Kyzikenos. Hän palasi Syyriaan 116 eaa. ottamaan vallan velipuoleltaan ja serkultaan Antiokhos VIII Grypokselta, jonka kanssa hän lopulta jakoi Syyrian. Grypoksen poika Seleukos VI Epifanes tappoi hänet taistelussa 96 eaa.

Antiokhos IX Kyzikenos oli lyhyesti naimisissa serkkunsa Kleopatra IV:n kanssa 113–112 eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Cleopatra IV (c. 135–112 bce) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 3.4.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Antiokhos VIII Grypos** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Seleukos VI Epifanes** |
Siniliuske, Ile de Groix, Ranska.
Mikrovalokuva siniliuskefasieksessa metamorfoituneesta basaltista (Sivrihisar, Turkki).
**Siniliuske** tai **glaukofaaniliuske** on metavulkaaninen kivi, jota syntyy basaltin ja vastaavien kivien metamorfoosin tuloksena korkeissa paineissa ja matalissa lämpötiloissa (200–500 °C), suunnilleen 15–30 kilometrin syvyydessä. Kiven sinertävä väri aiheutuu glaukofaani- (Na-amfiboli) ja lawsoniitti-mineraaleista.

Siniliuskeita löytyy tyypillisesti orogeenisilta vyöhykkeiltä siirroskontaktissa vihreäliuske- tai harvemmin eklogiittifasieksen kiviin.

Petrologia
----------

Siniliuske määritellään basalttisen koostumuksen kiveksi, jossa esiintyy mineraaleina glaukofaania + (lawsoniittia tai epidoottia) ± jadeiittia ± albiittia tai kloriittia ± granaattia ± muskoviittia. Siniliuskeen mikrorakenteet ovat usein suomuisia, sälöisiä tai liuskeisia, ja niitä edustavat kloriitti, valkoinen kiille, glaukofaani ja muut pitkulaiset tai litteät mineraalit. 

Siniliuskeet ovat usein hienorakeisia, sillä mineraalien kasvua hidastaa kiven nopea metamorfinen kehitys, alhaiset muuttumislämpötilat ja monissa tapauksessa veden puute. Porfyyrisiä muunnoksia on kuitenkin olemassa. Kalliopaljastumissa siniliuskeet voivat näyttää sinisiltä, mustilta, harmailta tai sinivihreiltä. 

Mikrovalokuva granaatti–lawsoniitti–glaukofaani-siniliuskeesta (Sivrihisar, Turkki). Kuvan leveys 3 mm.
Mikrovalokuva siniliuskefasieksen kvartsisedimenteistä (Sivrihisar, Turkki).

Katso myös
----------

* Metamorfoosi
* Metamorfinen fasies

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siniliuske**.
* Blueschist facies - Rock Library Glossary, Imperial College London (englanniksi)

Viitteet
--------

1. ↑  Blueschist *geology.about.com*.  Arkistoitu 8.10.2016. Viitattu 21.5.2018.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Valiant-luokan sukellusveneestä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Warspite** (viirinumero S103) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Valiant-luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Valiant-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 10. joulukuuta 1963. Se laskettiin vesille 25. syyskuuta 1965 kumminaan pääministeri Harold Wilsonin puoliso Mary Wilson ja valmistui 18. huhtikuuta 1967.

Palvelus
--------

Alus oli Falklandin sodan puhjetessa juuri vapautumassa telakalta, jossa se oli ollut kaksi vuotta modernisoitavana. Palvelukseen palattuaan se partioi Etelä-Atlantilla.

Alus poistettiin palveluksesta 1991.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 530

*Valiant*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Valiant* - *HMS Warspite* |
| Edeltäjät: *HMS Dreadnought* – Seuraaja: Resolution-luokka |
**M/S Isla de Cubagua** (entiseltä nimeltään **M/S Skandia**) oli alus, jonka Silja Line tilasi ensimmäiseksi varsinaiseksi autolautakseen. Se laskettiin vesille 28. marraskuuta 1960 Helsingin Wärtsilän telakalta. Lautassa oli ensimmäisenä Suomessa läpiajettava autokansi, johon mahtui 175 henkilöautoa tai vaihtoehtoisesti 100 henkilöautoa ja 20 rekkaa. Suunnittelussa oli panostettu myös viihteeseen; aluksessa oli esimerkiksi elokuvateatteri, ravintoloita ja parturi-kampaamo. 136 hyttipaikan lisäksi *Skandiassa* oli uutuutena 114 "lentokonetuolia" kansimatkustajille.

*Skandia* liikennöi vuodesta 1961 Turun ja Tukholman välisellä reitillä. Vuotta myöhemmin, vuonna 1962, tuli samalle reitille liikenteeseen *Skandian* sisaralus *M/S Nordia*. *Skandia* myytiin vuonna 1974 Venezuelaan nimellä *Isla de Cubagua*.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Wärtsilän Hietalahden telakalta Helsingistä. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 369, ja se laskettiin vesille 28. marraskuuta 1960. Se luovutettiin 10. toukokuuta 1961 Siljalle.

Käyttöhistoria
--------------

Alus liikennöi 28. toukokuuta alkaen Turusta Maarianhaminan kautta Norrtäljeen. Vaikean jäätilanteen vuoksi aluksen määräsatamana oli 20. helmikuuta – 2. maaliskuuta 1963 Tukholma. Alus oli poissa liikenteestä 16.–31. maaliskuuta, mutta se palasi reitilleen Turusta Norrtäljeen. Alus oli telakalla huollettavana 4.–23. syyskuuta 1965, minkä jälkeen se palasi Ruotsin ja Suomen väliseen liikenteeseen.

Silja Line päätti 4. joulukuuta 1973 poistaa palveluksestaan sisarukset *Skandian* ja *Nordian*, jotka ankkuroitiin Turkuun odottamaan kohtaloaan. *Skandia* myytiin syyskuussa 1974 Pampatariin Venezuelaan rekisteröidylle Naviera Oriental C.A.:lle, joka kastoi sen *Isla de Cubaguaksi*. Alus sijoitettiin Puerto la Cruzin ja Isla de Margaritan väliseen liikenteeseen. Aluksen hallinta siirrettiin vuonna 1980 Consolidata de Ferry CA:lle Caracasiin. 

### Uppoaminen Atlantilla

Alus myytiin maaliskuussa 1986 tuntemattomalle kreikkalaiselle varustamolle. Kun alusta hinattiin Atlantilla Puerto La Cruzista Pireukseen, se sai vuodon. Vuoto laajeni niin suureksi, että lautta upposi lähellä Madeiraa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Riutta, Kari: "Matkustajahöyryistä autolautoiksi", *Navis Fennica. Suomen merenkulun historia, osa 2: Höyryveneistä uiviin loistohotelleihin*, s. 282. WSOY, 1994.
3. 1 2 3 4  faktaomfartyg.se
4. ↑  wrecksite.eu

Aiheesta muualla
----------------

* www.valkeatlaivat.net
Syvänmeren kaloja.
**Syvänmeren kalat** ovat kaloja, jotka elävät syvällä vedessä, tyypillisesti yli 600 metrin syvyydessä ja jopa yli 8 000 metrissä. Niiden rakenne ja elintavat ovat sopeutuneet kovaan paineeseen, kylmyyteen ja ennen kaikkea pimeyteen. Paine 200 metrin syvyydessä, josta syvänmeren katsotaan alkavan, on noin 21 kertaa suurempi kuin normaali ilmanpaine merenpinnan tasolla. Esimerkkejä kovaan paineeseen sopeutuneista rakenteista ovat joustava luusto, hyvin vesipitoiset kudokset ja pieni tai olematon uimarakko.

Mesopelagisessa kerroksessa noin 200–1 000 metriä pinnan alapuolella on hämärää mutta ei täysin pimeää. Siellä eläville lajeille ovat tyypillisiä suuri suu, isot silmät ja pimeässä hohtavat elimet, joilla houkutellaan saalista tai parittelukumppaneita. Tämän ryhmän kaloihin kuuluvat sukasuut ja monet krottikalat.

Lähellä pohjaa elävillä lajeilla on puolestaan hyvin pienet silmät, suhteellisen pieni ja usein alaskääntynyt suu, eikä niillä ole valoelimiä. Heimoihin kuuluvat lestikalat (Macrouridae), peikkokrotit (Ogcocephalidae) ja partanilkat (Ophidiidae).

Mesopelagisessa kerroksessa elää suuri määrä kaloja, ja pintakerroksen kalasaaliiden pienentyessä niiden käyttöä ravinnoksi on harkittu. Syvyyksissä kalastaminen on teknisesti vaikeaa, trooliverkot täytyy kehittää nykyistä vahvemmiksi ja kalojen pilaantuminen ennen satamaa voi olla ongelma. Lisäksi monien lajien rasva ei ole ihmisravinnoksi sopivaa. On harkittu myös näiden uusien saaliskalojen käyttöä kalankasvattamossa tutumpien lajien rehuksi.

Syvänveden kaloilla on rooli ilmastonmuutoksen ja merten rehevöitymisen torjunnassa. Ne vievät ravinteita pintakerroksista syvyyksiin. Esimerkiksi lyhtykalat käyvät öisin syömässä pinnan lähellä ja palaavat sitten taas syvyyksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Deep-sea fish *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 21.10.2018.
2. ↑  Miksi syvänmeren kalat eivät litisty hengiltä paineessa? *Tieteen kuvalehti*.  2.11.2010. Viitattu 22.5.2022.
3. 1 2 3  Virginia Gewin: Fishing the Deep *Hakai Magazine*.  2016. Viitattu 21.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syvänmeren kalat** Wikimedia Commonsissa
**Mnesarkhos** (m.kreik. Μνήσαρχος, *Mnēsarkhos*; n. 160–85 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta.

Mnesarkhos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista (lat. *principes Stoicorum*) Ateenassa yhdessä Dardanoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Mnesarkhoksen oppilas jonkin aikaa, ja tämä on saattanut opettaa myös Filon Larissalaista. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Mnesarkhos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana.

Cicero mainitsee Mnesarkhoksen usein ja vaikuttaa tunteneen joitakin tämän teoksia. Hän lainaa muun muassa tämän puhujia koskevia mielipiteitä teoksessaan *Puhujasta*, vaikka ei itse yhdykään tämän mielipiteisiin:

> »Toiset heistä, kuten itse Mnesarkhos, sanoivat että meidän roomalaisten puhujiksi kutsumamme miehet ovat vain jonkinlaisia sujuvasti ja harjaantuneesti puhuvia kielityöläisiä. He väittivät lisäksi, ettei voi olla todellinen puhuja olematta viisas ja että kaunopuheisuus on eräänlainen hyve, koska siinä on kyse hyvin puhumisesta. Sillä taas, jolla on yksi hyve, on ne kaikki, ja ne ovat keskenään samanlaisia ja samanarvoisia. Kaunopuheisella on siis sen mukaisesti kaikki hyveet ja hän on viisas.» 
> 
> 

Mnesarkhoksen oletetaan olleen kuollut jo silloin, kun Cicero opiskeli filosofiaa Ateenassa vuonna 79 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Algra, K.: *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*, s. 35, 41, 51, 58-59. Cambridge University Press, 1999. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Inwood, B.: *The Cambridge Companion to the Stoics*, s. 27. Cambridge University Press, 2003. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Cicero: *Academica*, 2. 69.
4. ↑  Brittain, C.: *Philo of Larissa: The Last of the Academic Sceptics*, s. 49. Oxford University Press, 2001. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Cicero: *Puhujasta* I.83, suomennos Aulikki Vuola.

Antiikin filosofia – Stoalainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Varhaisstoa | Zenon Kitionilainen · Dionysios · Ariston Khioslainen · Persaios · Kleanthes · Khrysippos · Herillos · Sfairos · Zenon Tarsoslainen · Diogenes Babylonialainen · Krates Malloslainen · Antipatros Tarsoslainen · Apollodoros |
| Keskistoa | Panaitios · Dardanos · Mnesarkhos · Hekaton · Polemon Ilionlainen · Poseidonios · Iason Nysalainen · Diodotos · Antipatros Tyroslainen, vanhempi · Antipatros Tyroslainen, nuorempi · Geminos · Athenodoros Kananalainen |
| Myöhäisstoa | Attalus · Seneca · Eufrates · Epiktetos · Lucius Annaeus Cornutus · Musonius Rufus · Athenodoros Kordylion · Junius Rusticus · Hierokles · Sekstos Khaironeialainen · Marcus Aurelius |
Yleinen esimerkki Ullmann-reaktiosta
**Ullmann-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa aryylihalogenidit reagoivat kytkentäreaktiolla kuparin toimiessa katalyyttinä muodostaen bifenyylijohdannaisia. Reaktion on löytänyt saksalainen kemisti Fritz Ullmann ja hän julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1901. Reaktio on nimetty hänen mukaansa ja on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa bifenyylijohdannaisia. Samankaltaista reaktiota, jossa toisena reagoivana komponenttina on fenoli kutsutaan Ullmann-kondensaatioksi tai Ullmannin eetterisynteesiksi.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Useat aryylihalogenidit reagoivat Ullmann-reaktiolla. Reaktiivisimpia ovat aryylijodidit, mutta myös kloridit tai bromidit reagoivat. Reaktiota aktivoi halogeeniatomiin nähden o-asemassa sijaitseva elektroneja puoleensavetävä ryhmä kuten nitro- tai aldehydiryhmä. Amino-, hydroksyyli-, karboksyylihappo- tai sulfonamidiryhmät inhiboivat reaktiota, koska ne aiheuttavat sivureaktioita. Mikäli halogeeniatomiin nähden o-asemaan on sitoutunut suurikokoinen atomiryhmä, hidastaa se reaktiota steerisen esteen vuoksi. Reaktiossa voidaan käyttää aktivoitua hienojakoista kuparijauhetta, mutta tällöin reaktio vaatii usein yli 100 °C:n lämpötilan. Matalimpiin lämpötiloihin päästään käyttämällä eräitä kupariyhdisteitä esimerkiksi kupari(I)tiofeeni-2-karboksylaattia.

Ullmann-reaktion reaktiomekanismi ei ole täysin selvillä ja sille on esitetty muun muassa radikaalimekanismia. Todennäköisin mekanismi on, että ensimmäisessä vaiheessa aryylihalogenidi reagoi kuparin kanssa hapettavalla additiolla muodostaen välivaiheeksi organokupariyhdisteen. Tämä organokuparireagenssi reagoi kytkentäreaktiolla toisen aryylihalogenidin kanssa muodostaen bifenyylijohdannaisen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR 92–93. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1133. {{{Julkaisija}}}, 1994. (englanniksi)
3. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 768–769. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
4. 1 2 3  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 466. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.9.2016). (englanniksi)
5. 1 2 3  Jie Jack Li: *Name Reactions for Homologation*, s. 258. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0-470-48701-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.9.2016). (englanniksi)
**Liike Jumalan kymmenen käskyn palauttamiseksi** (engl. *Movement for the Restoration of the Ten Commandments of God*) oli Ugandassa perustettu uskonlahko, jonka johtajien apokalyptinen uskomus johti satojen ihmisten murhaamiseen 17. maaliskuuta 2000.

Liike syntyi Joseph Kibweteeren ja Credonia Mwerinden yhteistyön tuloksena. Kibweteere oli lähtenyt tapaamaan Credonia Mwerindea kuultuaan viesteistä, joita tämä oli väittänyt saavansa Neitsyt Marialta. Liike julisti maailmanlopun koittavan 31. joulukuuta 1999. Sen johto valvoi myös erittäin tarkoin jäsentensä yksityiselämää: esimerkiksi saippua, seksuaalinen kanssakäyminen ja tarpeeton suullinen kommunikaatio kiellettiin.

Kun kävi ilmeiseksi, ettei maailmanloppua tule lahkon johtajien ilmoittamana aikana, väitti johto sen edelleen koittavan jossakin vaiheessa vuotta 2000. Saman vuoden maaliskuun 17. päivänä lahkon jäsenet kerättiin kirkkoon, joka sytytettiin tuleen sillä seurauksella, että 330 ihmistä menetti henkensä. Satoja jäseniä oli surmattu jo ennen tulipaloa myrkyllä, kuristaen ja puukottamalla. Lahkojohtajien asuntojen läheltä löytyi joukkohautoja, joissa oli lisäksi 450 ruumista; osa oli lahkon jäseniä etsimään tulleita omaisia. Lahkojohtajia tai heidän ruumiitaan ei ole löydetty.

Lähteet
-------

* BBC News - When devotion means death:
* Uskontojen uhrien tuki ry: Liike Jumalan 10 käskyn palauttamiseksi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Moacyr Grechi** (19. tammikuuta 1936 Araranguá – 17. kesäkuuta 2019) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin serviittien papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Acre e Purusin prelaatiksi 10. heinäkuuta 1972 sekä lisäksi Vegesela in Numidian titulaaripiispaksi 20. heinäkuuta 1973. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. lokakuuta João de Souza Lima, jota avustivat Antônio Sarto ja Florentino Zabalza Iturri.

Grechi erosi titulaaripiispan arvosta 26. toukokuuta 1978.

Acre e Purusin alueprelatuurista tuli myöhemmin Rio Brancon hiippakunta, ja Grechi jatkoi toimintaansa sen johdossa saatuaan 19. maaliskuuta 1986 nimityksen hiippakunnan piispaksi. 29. heinäkuuta 1998 hänet nimitettiin Porto Velhon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Moacyr Grechi, O.S.M.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**M/S Skåne** (IMO 9133915) on ruotsalainen ropax-rahtilaiva, joka liikennöi Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Rostockin välillä. Laivan omistaa ja sillä liikennöi ruotsalainen Stena Line. M/S Skåne kuljettaa 600 matkustajaa, joita varten on 600 hyttipaikkaa. Päivävuoron matka-aika on kuusi tuntia ja yövuoron 7 tuntia 30 minuuttia. Laiva ajaa reittinsä kaksi tai kolme kertaa päivässä. Autokansille, joiden pituus on 3 295 kaistametriä, mahtuu 500 henkilöautoa. Rautatievaunuja mahtuu 55 kappaletta raiteille, joiden pituus on 1 110 metriä. Alus on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Trelleborg.

Käyttöhistoria
--------------

9. elokuuta 1997 alus laskettiin vesille ja 28. maaliskuuta 1998 se kastettiin. Toukokuussa Skåne teki koematkan, jolloin ilmeni aluksen pääkoneissa vikaa ja alus joutui palaamaan takaisin telakalle.

22. kesäkuuta alus luovutettiin SweFerry Ab:n omistukseen. Elokuun alussa Scandlines aloitti liikennöinnin Skånella, reitillä Trelleborg–Rostock. 16. marraskuuta 1999 ruotsalainen Stena Line osti aluksen. 24.– 26. heinäkuuta 2006 välisen ajan alus liikennöi Trelleborgin ja Mukranin välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Våra fartyg: Skåne Scandlines. Viitattu 14.11.2007. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Details for the ship Skane Vesseltracker.com. Viitattu 11.5.2008. (englanniksi)
3. 1 2 3  M/S SKÅNE Fakta om Fartyg. Viitattu 11.5.2008. (ruotsiksi)
4. ↑  Våra fartyg - Skåne - Stena Line *www.stenaline.se*. Viitattu 23.6.2016. sv-SE

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Skåne (ruotsiksi)
**M/S Stena Germanica** on Stena Linen omistama matkustaja-autolautta. Ss liikennöi tällä hetkellä reitillä Göteborg-Kiel. Se liikennöi aiemmin reitillä Hoek Van Holland-Harwich nimellä *Stena Hollandica*.

Valmistus
---------

Laiva on rakennettu vuonna 2001 Astilleros Españoles -nimisellä telakalla, Puerto Realissa, Espanjassa. Kuollutta painoa *Stena Hollandicalla* on 10 630 tonnia. Alus tilattiin nimellä *Stena Seapacer IV*. Sen köli laskettiin 4. kesäkuuta 1999 telakkanumerolla 81 ja alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 2000. Alus luovutettiin 9. helmikuuta 2001 Dubliniin Irlantiin Baobab limitedille.

Stena Hollandican sisaraluksia ovat M/S Finnclipper, M/S Finneagle ja M/S Finnfellow.

Palvelus
--------

Alus luovutettiin 9. helmikuuta 2001 Baobab Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Irlannin lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Dublin. Saman päivän aikana Stena Rederi Ab vuokrasi aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin alusrekisteriin, kotisatamanaan Göteborg. Tämän jälkeen Stena Ferries Ltd. osti Stena Hollandican. Kotisatama säilyi Göteborgina. 13. helmikuuta alus lähti telakalta Cadizista kohti Rotterdamia, jossa alus siirrettiin United Shipyardsille ja sen ramppeja kunnostettiin. 16. helmikuuta Stena Line B.V. vuokrasi laivan ja rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle, kotisatamanaan Hoek van Holland. Maaliskuun alussa Stena Hollandica aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään Hoek van Hollandin ja Harwichin välillä. Alus saapui 6. maaliskuuta ensimmäisen kerran Stenan terminaaliin Hoek Van Hollandissa. Se sijoitettiin 9. maaliskuuta Hoek Van Hollandin ja Harwichin väliselle reitille. Alus siirrettiin 9. maaliskuuta 2002 Rotterdamissa Shipsyard Niehuis & v.d. Bergin telakalle, mistä se palasi liikenteeseen 17. maaliskuuta.

Maaliskuussa 2007 alus meni Lloyds Werft -nimiselle telakalle, Bremerhaveniin, Saksaan. Telakalla alusta pidennettiin. 15. toukokuuta Stena Hollandica palasi takaisin liikenteeseen.

Palvelut
--------

Aluksella on seuraavat palvelut:

* **Ravintolat ja baarit**
	+ *Riva Bar* on coktail-baari
	+ *C-View Lounge* on rauhallinen pianobaari
	+ *Taste Wine Experience* on viinibaari, jossa järjestetään viininmaisteluja
	+ *Taste Buffet* on laivan itsepalveluravintola
	+ *Metropolitan* on a la carte -ravintola kansainvälisellä menulla
	+ *Yacht Club ´* on kesäisin avoinna oleva grilli kannella 11
* **Muut palvelut**
	+ *Stena Shopping* on laivan suuri veroton myymälä
	+ *Kid's Corner* on lasten leikkihuone
	+ *Info* palvelee vuorokauden ympäri

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fakta om Fartyg
2. 1 2 3 4  M/S Stena Hollandica Fakta om Fartyg. Viitattu 30.6.2008. (ruotsiksi)
3. ↑  Stena Germanica

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Stena Germanica (2001)** Wikimedia Commonsissa
**Fidžinintialaiset** ovat Fidžin intialaisperäisiä asukkaita. Heitä oli 311 591 vuonna 2007 eli 37,6 % väestöstä. He ovat brittien saarille tuomien työläisten jälkeläisiä, joita tuotiin työskentelemään sokeriplantaaseilla vuosina 1879–1916. Fidžinintialaiset ovat huonommassa asemassa kuin alkuperäisasukkaat. Huonommat olot ovat johtaneet maastamuuttoon Yhdysvaltoihin ja Australiaan.

Historia
--------

Brittiläiset vallanpitäjät eivät halunneet häiritä fidžiläisten perinteistä elämäntapaa, mutta he tarvitsivat työvoimaa saaren sokeriplantaaseille. Britit alkoivat värvätä ihmisiä Intiasta uskotellen, että Fidži sijaitsi aivan lähellä, vaikka todellisuudessa sinne oli 1 000 kilometrin matka. Ihmisiä myös kaapattiin ja tuotiin väkisin saarelle. 

Kun työläiset olivat olleet maassa viisi vuotta, he saivat päättää halusivatko he takaisin Intiaan vai jäädä saarelle, suurin osa päätti jäädä. Monet vuokrasivat maata alkuperäisasukkailta (maata ei saanut myydä alkuperäisasukkailta maahanmuuttajille) ja alkoivat viljellä omia sokeriviljelmiään, toiset muuttivat kaupunkeihin. Fidžillä hävisi intialaisten perinteinen kastijärjestelmä, tämä johtui siitä, että naiset olivat lähinnä alemmasta kastista ja ylempien kastien naisia ei juuri ollut. Kun ylemmän kastin miehet menivät naimisiin alempien kastien naisten kanssa kastierot unohtuivat vähitellen.

Väestö
------

Suurin osa fidžinintialaisista asuu niin sanotulla sokerivyöhykkeellä ja suurimmissa kaupungeissa. Suurin osa heistä puhuu fidžinhindiä, mutta pienempienkin intialaisten kielten puhujia löytyy. 76,7 % heistä on hinduja, 15,9 % on muslimeja ja 0,9 % on sikhejä, loput ovat kristittyjä tai ateisteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Fiji Islands Bureau of Statistics
2. ↑  People born in Fiji
3. ↑  - Australia: Stock of foreign-born population by country of birth, various years, 1991 to 2006
4. ↑  Migration facts, stats and maps
5. ↑  QuickStats About Culture and Identity
6. ↑  Population by Religion and by Race
*Tämä artikkeli käsittelee ranskalaista elokuvaohjaajaa, kirjailijaa ja näyttelijää. Muista samannimisistä katso Robert Thomas.*
**Robert Thomas** (28. syyskuuta 1927 Gap, Hautes-Alpes – 3. tammikuuta 1989 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänen tuotantonsa käsittää sekä draamaa että komediaa.

Ura
---

Thomas muutti 18-vuotiaana Pariisiin ja työskenteli avustajana kymmenissä elokuvissa. Huonosti menestyneiden käsikirjoitusten jälkeen hän teki läpimurron jännitysnäytelmällään *Piège pour un homme seul* (1960), joka sai suuren suosion pariisilaisteatteri Bouffes-Parisiens'issa. Näytelmä menestyi myös Saksassa nimellä *Die Falle*, Suomessa siitä tehtiin televisioelokuva *Ansa* vuonna 1981.
Thomas kirjoitti myös muun muassa teatterikappaleen *Huit Femmes*, josta François Ozon teki filmatisoinnin *8 femmes* vuonna 2001. Teatteriammattilainen Robert Thomas työskenteli vuodesta 1970 aina kuolemaansa vuonna 1989 pariisilaisen Théâtre Edouard VII:n ohjaajana.
Thomas ohjasi myös muutaman elokuvan, kuten *La Bonne Soupe* (1963) ja *Patate* (1964).

Näytelmiä
---------

* Piège pour un homme seul
* Huit Femmes
* Le Deuxième Coup de feu
* Assassins associés suivi de Deux chats et… une souris
* La Perruche et le Poulet
* Freddy
* Double Jeu
* La Chambre mandarine
* La Louve
* Le Corbeau et la grue
* Le Nouveau Nez
* Les Bâtards
* Princesse Baraka

Lähteet ja viitteet
-------------------

Aiheesta muualla
----------------

* Système universitaire de documentation
* Library of Congress
* KATALOG DER DEUTSCHEN NATIONALBIBLIOTHEK
* DER SPIEGEL 1/1962

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ullucon mukuloita
**Ulluko** (*Ullucus tuberosus*) on etelä­amerikkalainen viljelys­kasvi, joka tuottaa perunan tapaisia syötäviä maan­alaisia mukuloita. Sitä viljellään lähes yksinomaan Andeilla, mutta tutkijat pitävät mahdollisena, että sitä voitaisiin tulevaisuudessa viljellä suuressa määrin laajalti muuallakin. Andien seudulla siitä käytetään yleisesti myös nimitystä *papa lisa*.

Ullukon mukulat ovat pinnalta sileitä, tärkkelyspitoisia, miedon makuisia, yleensä pienempiä kuin perunat. Niiden väri vaihtelee; niitä on punaisia, keltaisia, valkoisia ja vihreitä.

Ullukoa on viljelty Etelä-Amerikassa jo tuhansia vuosia. Se kasvaa Kolumbiasta Argentiinan pohjois­osiin ulottuvalla alueella, pää­asiassa 3 000–4 000 metrin korkeudessa Andien vuoristossa. Vaikka tämä alue on lähellä päiväntasaajaa, näin korkealla vuoristossa on jo selvästi viileämpää kuin tropiikissa alavilla mailla. Ulluko onkin sopeutunut erityisesti juuri Andien olo­suhteisiin, minkä vuoksi sen viljelys ei olekaan sanottavasti levinnyt muualle. Erityisesti päivittäinen valoisa aika ei saa olla liian pitkä, minkä vuoksi se ei tuota mukuloista lauhkeassa vyöhykkeessä, jossa kesäisin on valoisaa suurimman osan vuoro­kaudesta.

Ullukoa lisätään kasvullisesti mukuloista, sillä hedelmiä ja siemeniä kasviin ei useimmiten muodostu lainkaan. Vielä 1980-luvulla ei edes tiedetty, minkälaisia sen hedelmät ja siemenet ovat, vaan kasvin luultiin kokonaan menettäneen kykynsä muodostaa siemeniä. Ullukoa on kuitenkin tutkittu Turun yliopistossa yhteistyössä eteläamerikkalaisten tutkijoiden kanssa, ja tällöin kasvi on saatu eräillä edellytyksillä tuottamaan siemeniä, jotka on saatu myös itämään. Havaintoa on pidetty erityisen merkittävänä, koska se tekee mahdolliseksi risteyttää eri kantoja keskenään uusien lajikkeiden kehittämiseksi. Tämä saattaa tehdä mahdolliseksi ullukon laajamittaisen viljelyksen muuallakin kuin Andeilla.

Ullukon etuina on, että se tulee toimeen niukkaravinteisessakin maaperässä, eivätkä sitä vaivaa kasvitaudit läheskään yhtä pahasti kuin perunaa.

Lähteet
-------

* Arne Rousi: *Auringonkukasta viiniköynnökseen, ravintokasvit ihmisen palveluksessa*, s. 187–188. WSOY, 1997. ISBN 951-0-21295-4.

### Viitteet

1. ↑  The International Plant Names Index (IPNI): *Ullucus tuberosus* (englanniksi)
2. ↑  Lost Crops of the Incas: Little-Known Plants of the Andes with Promise for Worldwide Cultivation : Ulluco The National Academies Press. Viitattu 27.2.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Ullucus tuberosus* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1478038
* Wikispecies: Ullucus tuberosus
* CoL: 7DG8L
* Ecocrop: 2120
* EoL: 595290
* EPPO: ULLTU
* GBIF: 3083518
* GRIN: 40814
* iNaturalist: 431718
* IPNI: 167633-1
* IRMNG: 10762717
* ITIS: 506585
* NCBI: 108055
* NZOR: b732363a-f42b-4574-b7d8-b44fef6916ae
* Open Tree of Life: 631080
* PfaF: Ullucus tuberosus
* Plant List: kew-358073
* PLANTS: ULTU
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:167633-1
* Tropicos: 3200027
* WFO: wfo-0000820362

 |

 |
**Rannikkoukonkorento** (*Aeshna serrata*) on ukonkorentoihin kuuluva Suomessa jokseenkin harvinainen sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Koiras
Rannikkoukonkorento on hyvin samankaltainen kuin iso-, sini- ja suoukonkorento. Eniten rannikkoukonkorento muistuttaa näistä isoukonkorentoa ja vähiten suoukonkorentoa. Rannikkoukonkorennon koiraan kuviointien pääväri on heleän sininen. Naaraalla on yleensä keltaiset, mutta joskus koirasmaisen sinisetkin kirjailut. Lajilla on keskiruumiissaan jokseenkin niiden väliin jäävän alueen levyiset sivujuovat. Näistä etummainen on joka kohdasta yhtä leveä. Naaraalla taas on keskiruumiissaan selkeästi erottuvat olkajuovat, toisin kuin lähisukuisten lajien naarailla. Korennon otsassa sijaitsevalla T:n muotoisella kuviolla on ohuempi varsi kuin isoukonkorennon vastaavalla. Myös koiraan perälisäkkeet eroavat muista lajeista. Ne kaareutuvat näkyvästi sivulta päin katsottuna, ja alempi perälisäke on ylempiä lyhyempi. Ylempien perälisäkkeiden kärjen yläpuolella on rivi pieniä kyhmyjä.

Lajilla on 53–62 mm pitkä takaruumis ja 46–53 mm pitkä takasiipi. Korento on näin isoukonkorentoa pienikokoisempi mutta sini- ja suoukonkorentoa suurempi.

Elintavat ja ravinto
--------------------

Rannikkoukonkorennon lentoaika alkaa kesäkuun loppupuoliskolla ja jatkuu syyskuun loppuun. Päälentoaikaa ovat heinäkuu ja elokuu.

Lajilla on tapana laskeutua tavallista useammin maahan, jossa se pysyttelee vaakatasossa.

Rannikkoukonkorento syö usein perhosia ja suuriakin sudenkorentoja.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Lajin levinneisyysalueeseen kuuluvat Itämeren alue ja Aasia Mongoliaan asti. Tanskasta ja Turkista tunnetaan vain yksi havainto. Itämeren seudun populaatioiden on katsottu muodostavan oman lajinsa *Aeshna osiliensis*, mutta nykyisin ne lasketaan rannikkoukonkorentoon kuuluviksi. Taksonominen asema ei kuitenkaan ole täysin varma.

Suomessa rannikkoukonkorentoa elää Itämeren rannikkoalueilla, etenkin Lounais-Suomessa. Laji on Suomessa jokseenkin harvinainen. Rannikkoukonkorento elää Suomessa merenlahdilla ja niiden lähiseutujen lammilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta. Lajin yksilöitä eksyy toisinaan myös ainakin soiden lammille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Boudot, J.-P.: *Aeshna serrata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 122–123. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Rannikkoukonkorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1943617
* BioLib: 31760
* EoL: 4135394
* GBIF: 5791741

 |

 |
**Fidžinluri** (*Phigys solitarius*) on kaijoihin kuuluvan sukunsa ainoa edustaja, ja se elää vain Fidžin saaristossa eteläisellä Tyynellämerellä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Fidžinlurin pituus on noin 20 cm ja paino 75–85 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki ja otsa ovat violetit, samoin mahan takaosa ja alaperä. Niskassa on suuri vihreä laikku. Siivet, selkä ja pyrstö ovat vihreät, ja myös siipien sekä pyrstön alapeitinhöyhenet ovat vihreitä. Nokka on oranssi, iiris punainen ja koivet vaaleanpunertavan oranssit. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä, mutta koiraan päälaen violetti on hieman kirkkaampaa. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris tummanruskea ja koivet vaaleanharmaat.

Ensimmäisenä fidžinlurin kuvaili saksalainen Suckow vuonna 1800. Britti George Robert Gray sijoitti lajin omaan sukuun *Phigys*.

Esiintyminen
------------

Fidžinluri elää vain Fidžin suurimmilla saarilla. Lajin elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä. Lajin populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Fidžinluria pidetään joskus myös vankeudessa lemmikkilintuna, mutta Suomessa niitä ei tavata.

Elinympäristö
-------------

Fidžinlurit asuvat alavien maiden tuoreissa metsissä ja vuorten alarinteillä, myös palmumetsiköissä ja puutarhoissa. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain, toisinaan jopa 50 yksilön parvia on havaittu. Laji on äänekäs ja huomiota herättävä, ja sitä tavataan yleisesti myös taajamissa.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tapahtuu syksyllä elokuusta alkaen. Pesä sijaitsee puun tai korkean kannon kolossa tai onkalossa. Naaras munii yhden tai kaksi munaa. Muna on kooltaan 25,5×20 mm. Haudonta kestää noin 30 päivää ja poikaset jättävät pesän noin yhdeksän viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Fidžinlurit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja pehmeitä hedelmiä. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun, afrikantulppaanipuun ja erään korallipuun (*Erythrina indica*) kukinnoille.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Phigys solitarius* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.4.2014. (englanniksi)

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Phigys solitarius | 
* Wikidata: Q920157
* Wikispecies: Phigys solitarius
* Avibase: 5F807D3CD1F119DC
* BirdLife: 22684624
* CoL: 4G4HL
* BOW: collor1
* eBird: collor1
* Fossilworks: 372902
* GBIF: 2479295
* iNaturalist: 19306
* IRMNG: 10193482
* ITIS: 177446
* IUCN: 22684624
* NCBI: 504067
* Species+: 8476
* Xeno-canto: Phigys-solitarius

 |
|  |
| Psittacus solitarius | 
* Wikidata: Q109563437
* GBIF: 11274097

 |

 |
**Matriisi- ja stereotypiamenetelmää** käytettiin kohopainoon perustuvissa kirjapainoissa monistamaan kohopainokirjakkeilla valmistettu ladelma muotin kautta uudeksi, metallista valetuksi kopioksi, matriisiksi. Stereotypiatekniikan avulla yhdestä latomuksesta voitiin puristaa matriisipahveille niin monta matriisia kuin tarvetta oli: jokaiselle kirjapainolle voitiin sitten lähettää oma pahville painettu kuvionsa. Tästä matriisipahvista jokainen kirjapaino pystyi sitten valamaan käyttöönsä oman stereotypialaatan. Stereotypialaattoja käytettiin erityisesti lähetettäessä samaa mainosta usealle eri kirjapainolle, joskin se vaikutti myös rotaatiopainokoneiden kehitykseen ja sanomalehtien painamiseen entistä nopeammalla tahdilla.

Matriisin valmistaminen
-----------------------

Stereotyyppilaatan valmistamista varten tarvitaan matriisipahvia. Se on erikoisvalmisteista paperia, jonka on kestettävä 350–375 asteen lämpö, jotta se kestäisi metallin valamisen. Ennen käyttöä märkämatriisipahvi liotetaan likomäräksi, jotta painopinnan pienimmätkin yksityiskohdat voisivat painua siihen. Kun haluttu ladelma on valmis, se suljetaan kehilöön. Ladelman ympärille asetetaan kirjakkeiden kokoiset teräsloitot, jotka puristavat matriisin reunat tasaisiksi. Suorat ja tasaiset reunat ovat välttämättömiä, jotta laatta aikanaan saataisiin valettua kelvolliseen asuun. Ladelmaan voidaan sijoittaa vierekkäin sekä latomakoneessa valmistettuja rivejä että puukirjasimiakin, koska nämä kaikki jättävät jäljen matriisipahviin.

Ladelman päälle asetetaan matriisipahvi ja tämän päälle puristushuopa, paperiarkkeja, toinen huopa tai mahdollisesti metalli- tai muovilevy, käyttäjän toivomusten ja matriisin laadun mukaan. Itse matriisi puristetaan kovassa paineessa joko matriisipuristimessa tai kalanterissa. Puristin voi olla kylmä tai lämmin. Lämmintä puristinta käytetään, kun matriisi ei saisi kutistua, kuten esimerkiksi monivärisissä painotöissä.

Matriisista stereotyypiksi
--------------------------

Tasonmuotoiset stereotypialevyt valmistetaan tasovalinlaitteessa. Kun stereotyyppi on asetettu valinlaitteeseen, valutetaan siihen sulaa metallia käsikaukalolla. Ennen kuin stereotyyppia aletaan painaa, liimataan sen taakse kuitenkin paperiliuska, joka jää kiinni raakaan levyyn. Valamisen jälkeen kuuma levy jäähdytetään. Levy viimeistellään sahaamalla ja höyläämällä levyn syrjiä ja pohjaa.

Stereotypioinnin vaikutuksesta
------------------------------

Paperimatriisien valmistamisella oli myös erittäin merkittävä osa rotaatiopainokoneiden kehityksessä: se tarjosi mahdollisuuden valmistaa sylinteripainolevyjä, toisin sanoen puolipyöreäksi valettuja stereolaattoja, jotka voitiin sitten asettaa sylinteripainokoneeseen. Sylinteripainamista käytettiin paljon erityisesti sanomalehtien valmistamisessa, sillä jatkuvasti pyörivä painolaatta takasi sanomalehdelle painamisnopeuden, jota yksinkertaisella, arkki kerrallaan painavalla koneella ei ollut mahdollista saavuttaa.
**Fierin piirikunta** (alb. *Rrethi i Fierit*) oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Fierin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Fierin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 850 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 200 154 asukasta.

Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Cakran, Dërmenas, Fier, Frakull, Kuman, Kurjan, Levan, Libofshë, Mbrostar, Patos, Portëz, Qendër, Roskovec, Ruzhdie, Strum, Topojë ja Zharrëz. Pääkaupunkina toimi Fier.

Lähteet
-------

1. ↑  Albania Counties Statoids.com. Viitattu 3.8.2015.

Sken Merin luostari Apolloniassa.
AlbaniaAlbanian entiset piirikunnat
Berat | Bulqizë | Delvinë | Devoll | Dibër | Durrës | Elbasan | Fier | Gjirokastër | Gramsh | Has | Kavajë | Kolonjë | Korçë | Krujë | Kuçovë | Kukës | Kurbin | Lezhë | Librazhd | Lushnjë | Malësi e Madhe | Mallakastër | Mat | Mirditë | Peqin | Përmet | Pogradec | Pukë | Sarandë | Shkodër | Skrapar | Tepelenë | Tirana | Tropojë | Vlorë
**Linda Ferga-Khodadin** (s. 24. joulukuuta 1976) on ranskalainen pika-aitajuoksija.

Ferga-Khodadin sijoittui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 pituushypyssä yhdenneksitoista tuloksella 637. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa tuloksella 646. Seuraavana vuonna hän voitti pituudessa EM-pronssia Valencian sisäratojen EM-kisoissa.

Ferga-Khodadin juoksi Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 viidenneksi 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,95. Seuraavana vuonna hän voitti saman matkan EM-kultaa Gentin sisäratojen EM-kisoissa ajalla 7,88 ja oli Sydneyn kesäolympialaisissa 100 metrin aitajuoksussa seitsemäs ajalla 13,11. 2001 hän sijoittui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa kuudenneksi ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin aidoissa seitsemänneksi ajalla 12,80. Seuraavana vuonna hän sijoittui Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksussa alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi kun voittaja Glory Alozie hylättiin. Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin aitojen välierissä.

Ferga-Khodadin oli 2003 60 metrin aidoissa Euroopan sisäratojen cupissa toinen ja Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa viides. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin aitojen välierissä. Seuraavana vuonna hän juoksi Euroopan sisäratojen cupissa 60 metrin aidoissa kuudenneksi, mutta voitti saman matkan MM-pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 7,82. Ulkoradoilla hän karsiutui 100 metrin aidoissa Ateenan olympialaisissa ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi ajalla 12,75. Vuonna 2005 Ferga-Khodadin karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa 60 metrin sileän välierissä ajalla 7,37. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupin 100 metrin aidoissa ajalla 12,73, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa matkan välierissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 100 metrin juoksu: 11,41 (2004)
* 100 metrin aitajuoksu: 12,66 (2005)
* Pituushyppy: 675 (1998)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Linda Ferga-Khodadin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Alozie menettää halli-EM:n *ts.fi*.  18.8.2002. Turun Sanomat. Viitattu 17.7.2011.
4. ↑  World Championships in Athletics 2003 – 100 Metres Hurdles - W Semi-Final IAAF. Viitattu 17.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  World Championships in Athletics 2005 – 100 Metres Hurdles - W Semi-Final IAAF. Viitattu 17.7.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Isomerian karkea luokittelu.
Stereokemiassa **stereoisomeria** (IUPAC-termi) eli **avaruusisomeria** (epävirallinen termi) on isomerian muoto, jota ilmentävissä molekyyleissä atomien keskinäiset sitoutumisjärjestykset ja sidoskertaluokat ovat samat, mutta niiden kolmiulotteinen eli avaruudellinen suuntautuminen on erilainen. Stereoisomerian vanha synonyymi on **optinen isomeria**, eikä IUPAC suosittele tämän termin käyttöä.

Toisin sanoen toistensa stereoisomeerit omaavat muun muassa samat kemialliset ryhmät samoissa runkorakenteensa atomeissa (sitoutumisjärjestykset ovat samat), eivätkä rakenteissa olevat yksöissidokset ole muuttuneet kaksois- tai kolmoissidoksiksi eivätkä nämä ole muuttuneet yksöissidoksisksi (sidoskertaluokat ovat samat). Edeltävät ominaisuudet erottavat stereoisomeerit rakenneisomeereistä, joka on toinen isomerian pääluokka stereoisomerian ohella.

Toistensa stereoisomeerejä ovat enantiomeerit (toistensa peilikuvamolekyylit) ja diastereomeerit (kaikki loput eli ei-peilikuvamolekyyliparit). Stereoisomeerejä voivat olla jotkin molekyylien konfiguraatiot ja konformaatio-isomeerit eli konformeerit, joista jälkimmäiset voivat olla verrattain pysyviä tai hetkellisiä eli ne voivat muuntua normaaliolosuhteissa nopeasti toisikseen.

KierreveneTuoli
Monet toistensa stereoisomeerit ovat kiraalisia, mutta eivät välttämättä. Esimerkiksi sykloheksaani voi olla useina eri konformaatioina, joita ovat muun muassa *kiraalinen* kierrevene-konformeeri ja *ei-kiraalinen* (akiraalinen) tuoli-konformeeri.

Stereoisomeriaa ilmentävät monenlaiset molekyylit, joita ovat muun muassa aminohapot, hiilihydraatit, DNA, proteiinit, jotkin lipidit (kuten kolesteroli ja oleiinihappo), jotkin välittäjäaineet (kuten epinefriini), jotkin lääkeaineet (kuten ibuprofeeni), jotkin päihteet (kuten nikotiini ja kokaiini) ja jotkin myrkyt (kuten VX).

Katso myös
----------

* Optinen aktiivisuus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  GP Moss: Basic terminology of stereochemistry (IUPAC Recommendations 1996).  *Pure and Applied Chemistry*, 1.1.1996, 68. vsk, nro 12, s. 2193–2222. doi:10.1351/pac199668122193. ISSN 1365-3075. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Avaruus- eli stereoisomeria *peda.net*.  30.8.2016. Viitattu 18.9.2018. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stereoisomeria** Wikimedia Commonsissa
**Timothy Bottoms** (s. 30. elokuuta 1951 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten nuoruudenaikaisista pääosistaan elokuvissa *Sotilaspoika* (Dalton Trumbo 1971), *Viimeinen elokuva* (Peter Bogdanovich 1971) ja *Arvosanametsästys* (James Bridges 1973).

Bottoms syntyi kuvanveistäjä James Bottomsin poikana Kalifornian Santa Barbarassa. Hän on näyttelijöiden Joseph Bottoms (s. 1954) ja Sam Bottoms (1955–2008) isoveli.

Bottoms on 1990–2000-luvuilla tullut tunnetuksi presidentti George W. Bushin esittämisestä sekä parodisissa että vakavissa rooleissa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Timothy Bottoms