recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tunisiano** (arab. تونيزيانو‎) (oik. **Bachir Baccour**, arab. بشير بكور‎, s. 19. toukokuuta 1979 Deuil-la-Barre, Val-d'Oise) on ranskalainen rap-artisti.

Ura
---

Tunisiano aloitti räppäämisen 16-vuotiaana liityttyään M Groupiin, jossa hän levytti yhtyeen kanssa kolme levyä Fidèle au rap, Tu disais quoi? ja Rapide comme un serpent vuosina 1995–1997. 

Jätettyään yhtyeen Tunisiano perusti Sniperin vuonna 1997 yhdessä entisen luokkalaisensa Aketon ja Blackon kanssa. Yhtye julkaisi kolme albumia vuosina 2001, 2003 ja 2006, jotka myivät tuona aikana yli miljoona kappaletta. Sniper aiheutti myös sanoituksillaan kohua Ranskan mediassa ja muun muassa Nicolas Sarkozy ilmaisi yhtyeen jäsenten olleen räyhääjiä, jotka häpäisevät Ranskaa. Yhtyeen jäsenen Blackon lopetettua räppäämisen vuoden 2007 aikana ja siirryttyään Raggan pariin huhuttiin yhtyeen hajoamisesta ja jokainen yhtyeen jäsenistä teki sittemmin oman sooloalbuminsa. Tunisiano julkaisi oman albuminsa vuonna 2008 *Le Regard des Gens*, joka oli ehdolla vuoden 2009 Victoires de la Musique gaalassa vuoden urbaani musiikkialbumin kategoriassa.

Sittemmin Tunisiano esiintyi useasti vierailevana artistina vuodesta 2008 lähtien. Sniper-yhtye julkaisi vielä kokoelmalevyn vuonna 2009 *C'est pas fini*. Sittemmin yhtye näytti saaneen päätöksensä, kunnes Tunisiano ilmoitti Aketon kanssa blogissaan syksyllä 2010 julkaisevansa yhtyeen neljännen studioalbumin vuonna 2011.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Le Regard des Gens (2008)
* Marqué à vie (2014)

### Singlet

* Equivoque (2008)
* Nos rues (2008)
* Le regard des gens (2008)
* Je porte plainte (2008)

Yksityiselämä
-------------

Baccour syntyi Deuil-la-Barressa noin 14 kilometrin päässä Pariisista, tunisialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Menzel Bouzelfasta. Baccour kiinnostui nuorena rap musiikista vanhemman veljensä myötä ja alkoi kirjoittaa sanoituksia 14-vuotiaana.

Baccour on uskonnoltaan muslimi.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (ranskaksi)
* Tunisiano Myspacessa (englanniksi)
* Virallinen blogi (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Pirttimäki** on kylä Puumalan kunnassa Etelä-Savossa. Pirttimäki sijaitsee Puumalan kirkonkylästä noin 10 kilometriä pohjoiseen. Pirttimäelle kääntyy sivutie Juvalle menevältä seututieltä 434. Kylä on korkean mäen päällä.

Pirttimäellä on käytöstä poistettuna oleva 1930-luvulla rakennettu Pirttimäen kunnalliskoti. Kunnalliskodilla on toiminut sen lakkauttamisen jälkeen aina 2000-luvun alkuun perhekoti. Nykyään kunnalliskoti on yksityisomistuksena ja on ollut tyhjillään aina perhekodin lopettamisesta saakka. Rakennus on päässyt erittäin huonoon kuntoon.

Pirttimäeltä avautuu hieno näkymä Saimaan Haapaselälle. Pirttimäen alue on raivattu pelloiksi suurilta osin. Pirttimäki on ollut mukana Etelä-Savon maakunnan parhaimmat maisemat listauksessa.

Pirttimäen taistelu
-------------------

Pirttimäellä käytiin vuosina 1788–1790 olleen Kustaan sodan taistelu vuonna 1790. Venäläiset olivat valloittaneet Puumalan kirkonkylän elokuussa 1789 ja suomalaiset olivat vetäytyneet Pirttimäen alueelle. Seuraava talvi ja kevättalvi sujuivat sopuisasti Puumalan alueella aina toukokuuhun asti. Toukokuussa 1790 venäläiset tekivät yllätyshyökkäyksen kirkonkylästä Pirttimäelle. Venäläiset hyökkäsivät kolmessa kolonnassa. Yksi kolonna tuli Juvan tietä pitkin, toinen Pirttimäen itäpuolelta ja kolmas Torikonjärveä pitkin. Venäläiset saivat yllätettyä suomalaiset täysin. Hyökkäys alkoi 5. toukokuuta kello kahdelta yöllä. Vähän lähempänä kirkonkylää Kontilanhovin tilalla majaillut ruotsalainen sotakapteeni ei ollut huomannut venäläisiä eikä täten tehnyt hälytystä. Yllätyshyökkäyksen kohteeksi joutuneet suomalaiset saivat kuin saivatkin kasattua nopeasti 900-päisen joukkonsa ja torjuivat hyökkäyksen kuulilla sekä bajoneteillä eli aseen piippuun kiinnitetyillä pistimillä. Kun kello tuli kolme yöllä, avuksi saatiin 50 sotilasta Keriniemen kylästä ja muutaman tunnin päästä 104 sotilasta Harmaalasta. Aamukuudelta venäläiset luovuttivat ja suomalaiset ajoivat heidät pois aina Miettulan sahalle asti. Pirttimäen taistelu on Puumalan alueen suurin Kustaan sodan aikainen taistelu ja siinä kuoli noin 140 suomalaista. Pirttimäen eteläpuolella on jäljellä vielä taistelun aikaisia tykkiasemia.

Lähteet
-------

1. ↑  Puumalan komppania: kylät ruotunumeroittain *www.rajapuro.net*. Viitattu 1.11.2020.
2. ↑  Suomen Sukututkimusseura *hiski.genealogia.fi*. Viitattu 1.11.2020.
3. ↑  Karttapaikka - Maanmittauslaitos *asiointi.maanmittauslaitos.fi*. Viitattu 1.11.2020.
4. ↑  Ryhäläntie 545-575 *Ryhäläntie 545-575*. Viitattu 1.11.2020. fi-US
5. ↑  Pirttimäen Kartanon Perhekodit OY *puumala.abc.fi*. Viitattu 1.11.2020.
6. ↑  Elsa Heporaudan polku, Puumala *jalkaisin.blogspot.com*. Viitattu 1.11.2020.
7. ↑  Leena Lahdenvesi-Korhonen: Maakunnan parhaat maisemat osa 3  5.6.2013. Maaseutumaisemat. Viitattu 1.11.2020.
8. ↑  Jukka Summanen: Pirttimäen tykkiasemat säilyneet vuosisatoja.  *25.2.2016*, 25.2.2016.  Puumala- lehti.

Aiheesta muualla
----------------

* Pirttimäen taistelu v. 1790, Hakkapeliitta, 13.05.1930, nro 20, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Tuomas Tujula** (s. 22. tammikuuta 1997 Lappeenranta) on suomalainen autourheilija. Hän ajoi vuonna 2022 GT World Challenge Europe -sarjassa.

Ura
---

Tujula aloitti uransa Karting-sarjoissa ja voitti vuonna 2011 NEZ Championship KF2 -luokan mestaruuden. Vuonna 2013 hän sijoittui kolmanneksi Finnish Championship - KF2 -luokassa.

Vuonna 2016 Tujula siirtyi formulaluokkiin ja ajoi Espanjan Formula 4 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjapisteissä kolmanneksi. Samana vuonna Tujula ajoi SMP Formula 4 -sarjaa saavuttaen yhden voiton ja kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. 

Vuonna 2017 Tujula siirtyi GT-autoihin ja ajoi Campionato Italiano Gran Turismo - Super GT Cup -sarjaa jonka mestaruuden hän voitti. Vuonna 2018 Tujula ajoi Lamborghini Super Trofeo Europe -sarjaa voittaen siellä yhden kilpailun sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi. 

Vuonna 2019 Tujula kilpaili International GT Open ja Italian GT Championship -sarjoissa. GT Open -sarjassa Tujula ajoi VS Racing -tallin autoa tanskalaisen Fredrik Schandorffin kanssa ja nousi luokkavoittoon aloittaessaan sarjan viidennessä osakilpailussa Itävallassa.

Vuonna 2020 Tujula ajoi Lamborghinin GT3-luokan kehitysohjelmassa Italian Super GT -sarjassa.

Vuodesta 2021 Tujula on kilpaillut GT World Challenge Europe Sprint Cup ja Endurance Cup -sarjoissa.

Lähteet
-------

* Tuomas Tujula Driver Databasessa

### Viitteet

1. ↑  Tuomas Tujula (FI) *gtopen.net*. Viitattu 1.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Lappeenrantalainen Tuomas Tujula luo autourheilu-uraa maailmalla – viikonloppuna ohjelmassa oli ensimmäinen European GT Open -osakilpailu *lappeenrannanuutiset.fi*.  15.7.2019. Viitattu 1.1.2023.
3. ↑  Schandorff and Tujula victorious at the Red Bull Ring *vs-racing.com*.  14.7.2019. Viitattu 1.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Tuomas Tujula legendaarisen Lamborghinin GT3-tehdastalliin *tuomastujula.com*.  10.2.2020.  Arkistoitu 31.12.2022. Viitattu 1.1.2023.
Collegium Musicum Turku
**Collegium Musicum Turku** (CMT, ent. Kampus sinfonietta) on Turun yliopiston piirissä toimiva sinfoniaorkesteri, jonka soittajista suurin osa opiskelee turkulaisissa korkeakouluissa. Vuoden 2013 alusta lähtien orkesterin kapellimestarina ja taiteellisena johtajana on toiminut Satu Simola. Keväällä 2019 orkesteri voitti 1. palkinnon European Music Festival for Young People -orkesterikisoissa Belgian Neerpeltissä.

Historia
--------

Orkesteri perustettiin alun perin vuonna 1927 ja sen toiminta jatkui aina 1990-luvun alkupuolelle asti. Uusi opiskelijaorkesteri Turun yliopistolle syntyi vuonna 2004, kun kapellimestari Markus Yli-Jokipii perusti Kampus sinfonietan. Vuoden 2012 alusta Kampus sinfonietta otti käyttöönsä vanhan emo-orkesterinsa nimen ja jatkaa näin Turun yliopiston orkesteriperinteitä nimellä Collegium Musicum Turku.

CMT:n kapellimestareina ovat vuosien 1927-2012 aikana toimineet mm. Rudolf Nienstedt, Juhani Numminen, Ilari Lehtinen, Osmo Vänskä sekä Markus Yli-Jokipii, joka johti orkesteria vuosina 2004-2012. Vuosina 2008-2010 orkesterin nimikkosäveltäjänä toimi Lauri Mäntysaari. Orkesterin solisteina ovat viime vuosina esiintyneet mm. sopraanot Kaisa Ranta, Mia Heikkinen ja Pia Pajala, urkurit Markku Hietaharju ja Marko Hakanpää, klarinetisti Henna Jämsä sekä alttoviulisti Riikka Repo.

Ohjelmisto ja kokoonpano
------------------------

CMT esiintyy erilaisissa kokoonpanoissa jousikvartetista aina sinfoniaorkesteriin saakka. Sen ohjelmistoon kuuluu useita klassis-romanttisen orkesterimusiikin perusteoksia, kuten Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin ja Jean Sibeliuksen sinfonioita. Orkesteri soittaa myös kevyttä musiikkia, ja sen viime vuosina järjestämät Swing & Dance -tanssiaiset ovat olleet suosittuja tapahtumia.

Orkesterin taustaorganisaatio on Collegium Musicum Turku ry, joka on Turun yliopiston ylioppilaskunnan alajärjestö.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

Collegium Musicum Turku
*Tämä artikkeli käsittelee iskulausetta. Kirjasta kerrotaan artikkelissa Kollaa kestää (kirja) ja punk-yhtyeestä artikkelissa Kollaa kestää (yhtye).*
**Kollaa kestää** on talvisodan Kollaan taisteluihin liittyvä sanonta, joka kuvaa suomalaisten tietynlaista periksiantamattomuutta ja yleensä niin sanottua talvisodan henkeä. Suomi hävisi talvisodan, mutta Kollaanjoen rintama Laatokan Karjalassa kesti sodan loppuun asti.

Tarinan mukaan sanonta olisi saanut alkunsa kenraalimajuri Woldemar Hägglundin ja kapteeni Aarne Juutilaisen välisestä keskustelusta sodan alkuvaiheessa joulukuussa 1939. Etulinjassa tarkastusmatkalla ollut armeijakunnan komentaja Hägglund kysyi komppanianpäällikkö Juutilaiselta "Kestääkö Kollaa?", mihin Juutilainen vastasi "Kyllä, herra kenraali. Kyllä kestää, ellei käsketä karkuun juoksemaan." Sanonta levisi jo sodan aikana Kollaan rintamalla taistelleiden sotilaiden keskuudessa. Toisen tarinan mukaan sodan viimeisinä päivinä kaatunut luutnantti ja entinen olympiamitalisti Martti Uosikkinen olisi kuolettavasti haavoittuneena sanonut viimeisiksi sanoikseen "Muistakaa, että Kollaa kestää…"

Sanonnan teki laajemmin tunnetuksi Erkki Palolammen Kollaan taisteluista kertova romaani *Kollaa kestää*, joka ilmestyi vain muutaman kuukauden kuluttua talvisodan päättymisestä kesällä 1940 ja kohosi välittömästi myynti- ja arvostelumenestykseksi. Palolampi oli palvellut Kollaan rintamalla viestintäupseerina.

Muuta
-----

Kontiolahdella entisen Pohjois-Karjalan prikaatin varuskunta-alueen pääsisäänkäynnin edustalla on kuvanveistäjä Kalervo Kallion vuonna 1959 toteuttama, keihäänkärkeä kuvaava patsas, *Kollaan vasama*, jonka jalustassa lukee: "Kollaa kesti".

1970-luvun lopulla toiminut tamperelainen punk-yhtye Kollaa kestää nimettiin sanonnan mukaan. Yhtye tunnetaan parhaiten rauhanlaulustaan "Jäähyväiset aseille".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuula Uusi-Hallila & Anne Helttunen: *Sitaattien salat – Mitä jokaisen tulee tietää suomalaisesta kirjallisuudesta*, s. 75–76. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2016.
2. ↑  Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): *Talvisodan pikkujättiläinen*, s. 914–915. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23536-9.
3. ↑  Talvisota: Kollaan taistelut 4.12.1939 – 13.3.1940 Suomen sotamuistomerkit 1939–1945 -sivusto. Viitattu 17.12.2019.
Vuoden 2015 kilpailun osallistujia saapumassa maaliin Helsingin Velodromilla.
**Tour de Helsinki** oli maantiepyöräilytapahtuma pääkaupunkiseudulla ja Keski-Uudellamaalla. Ajettava matka oli 140 kilometriä. Tapahtumaan osallistui niin kilpapyöräilijöitä kuin kuntopyöräilijöitäkin. Tapahtuman lähtö- ja maalipaikkana oli Helsingin Velodromi Käpylässä.

Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 2007 viiden pääkaupunkiseutulaisen pyöräseuran (Prologi, CCH, IK-32, Vantaan Pyöräilijät ja Helsingin Polkupyöräilijät) toimesta.

Ensimmäiseen tapahtumaan osallistui yli 400 pyöräilijää, ja 7. syyskuuta 2008 järjestetyssä ajossa oli jo 950 mukaan lähtenyttä. Vuoden 2014 kilpailuun osallistui yli 1 800 kilpailijaa.

Tour de Helsinki järjestettiin viimeisen kerran vuonna 2015. Sen seuraajaksi tulivat Helsinki Velotour vuonna 2016 ja Rundi Helsinki vuonna 2022.

Osallistujamäärät
-----------------

| Vuosi | Yhteensä | Naisia | Miehiä |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 400 |  |  |
| 2008 | 950 |  |  |
| 2009 | 1311 | 124 | 1187 |
| 2010 | 1831 | 149 | 1682 |
| 2011 | 2187 |  |  |
| 2012 | 2291 |  |  |
| 2013 | 1772 |  |  |
| 2014 | 1815 |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Tour de Helsingin voitto Viroon *HS.fi*.  1.9.2014. Viitattu 18.9.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Helsinki Velotour *helsinkivelotour.fi*. Viitattu 23.11.2023.
3. ↑  Rundi Helsinki on uudestisyntynyt Tour de Helsinki *fillari.blogspot.com*.  19.8.2022. Viitattu 23.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Ukko.fi** on suomalainen yritys, joka tarjoaa muun muassa laskutuspalvelua kevytyrittäjille. Palvelun avulla yksityishenkilö voi laskuttaa omista töistään ilman omaa yritystä. Lisäksi Ukko.fi tarjoaa digitaalisen kirjanpidon ja taloushallinnon palveluita toiminimiyrittäjille. Ukko.fi:n kevytyrittäjyyspalvelun on perustanut SLP Group vuonna 2012. Käyttäjämäärällä mitattuna se oli vuonna 2016 Suomen suurin laskutuspalvelu. Vuonna 2020 Ukko.fi:n käyttäjämäärä yli 100 000 kevytyrittäjän rajan.

Laskutuspalveluista käytetään myös termiä sateenvarjoyritys. Termien käyttö alalla on kirjavaa, sillä laskutuspalvelun käyttäjiä kutsutaan muun muassa nimityksillä kevytyrittäjä, freelancer ja itsensä työllistäjä.

Palvelut
--------

Ukko.fi tarjoaa erilaisia digitaalisia yrittäjyyspalveluita. UKKO Kevytyrittäjyden lisäksi Ukko.fi tarjoaa toiminimiyrittäjille kirjanpidon ja taloushallinnon palveluita. UKKO Toiminimipalvelu avattiin 2019 ja satunnaiseen Y-tunnukselliseen yrittäjyyteen sopiva UKKO Kevytyritys avattiin 2022. Ukko.fi:llä on lisäksi ilmainen ja kaikille avoin Yrittäjyyskoulu, joka avaa yrittäjyyteen liittyviä asioita ymmärrettävästi.

Yritys
------

Ukko.fi:ssä on henkilöstöä asiakaspalvelun, taloushallinnon, ohjelmistokehityksen sekä viestinnän ja markkinoinnin tehtävissä. Ukko.fi:ssä työskenteli vuonna 2021 yhteensä 81 työntekjiää.

Historia
--------

Kokonaan verkossa toimivan Ukko.fi-laskutuspalvelun taustalla on vuonna 2012 perustettu SLP Group. Yritysmuoto muuttui osuuskunnasta osakeyhtiöksi kesäkuussa 2016. SLP Groupin liikevaihto oli vuonna 2020 noin 95 miljoonaa euroa Yrityksen nykyinen toimitusjohtaja on Ukko Kumpulainen.

Lähteet
-------

1. ↑  UKKO.fi  12.9.2018. UKKO.fi. Viitattu 12.9.2018.
2. ↑  HS *HS*.  18.5.2016.  Arkistoitu 21.6.2016. Viitattu 30.6.2016.
3. ↑  Kevytyrittäminen tuonut pysyvän muutoksen *verkkouutiset.fi*.  11.9.2020. Viitattu 23.2.2022.
4. ↑  STTK  28.6.2016. STTK.  Arkistoitu 8.8.2020. Viitattu 29.6.2016.
5. ↑  Etusivu *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.
6. ↑  Vuosikatsaus 2021 *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.
7. ↑  Kevytyritys *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.
8. ↑  Uusi Yrittäjyyskoulu *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.
9. ↑  UKKO-urasi alkaa tästä *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.
10. ↑  Tietoa yrityksestä *UKKO.fi*. Viitattu 10.3.2021.
11. ↑  UKKO.fi:n toimitusjohtaksi Ukko Kumpulainen 1.1.2022 alkaen *UKKO.fi*. Viitattu 23.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut
**Attila** on vuonna 1915 rakennettu kenkätehdaskiinteistö Tampereen Tullin kaupunginosassa Itsenäisyydenkadun ja Yliopistonkadun risteyksessä. Vuodesta 2007 lähtien se on toiminut virastorakennuksena. Juvenes-yhtiöllä on rakennuksessa kokoustiloja ja ravintola. Sisäpihalla on 160-paikkainen pysäköintilaitos.

Attilan rakennus sekä sen sisäpihalla sijaitsevat tehtaan piippu ja entinen talli on suojeltu asemakaavalla.

Talon historiaa
---------------

Kenkätehtaan rakennutti Anton Kustaa Attila vuonna 1915. Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 Attilassa koulutettiin muun muassa punakaartin tykistöä ja rakennuksessa teloitettiin noin 50 punaista. Attila myi tehtaan tehtailija Edvard Rentolle 1920-luvulla. Talo oli Emil Aaltosen kenkätehtaana vuosina 1931–1974. Tehdas teki esimerkiksi luistimia, armeijan saappaita ja kuuluisia pikisaumamonoja. Rakennusta laajennettiin 1950-luvulla, ja työmaan vastaavana mestarina toimi Kalle Päätalo.

Kenkätehtaana toimimisen jälkeen rakennuksessa oli Tampereen yliopiston toimintoja, muun muassa kirjasto. Senaatti-kiinteistöjen teettämän kunnostuksen jälkeen kirjasto siirtyi omaan uudistaloonsa Kalevantielle ja Attilan rakennukseen muuttivat 2007 Pirkanmaan ympäristökeskus (nyk. Pirkanmaan ELY-keskus), Pirkanmaan-Satakunnan maanmittaustoimisto ja Tiehallinnon Hämeen tiepiiri (nyk. Väylävirasto). Vuonna 2016 Attilaan muutti myös Taiteen edistämiskeskuksen Pirkanmaan aluetoimipiste. Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin Tampereelle alueellistetut osat siirtyivät sinne vuonna 2017. 

### Kuvia kenkätehtaalta

* Attilan kenkätehdas vuonna 1955.Attilan kenkätehdas vuonna 1955.
* Attilan kenkätehtaan pohjaamo vuonna 1952.Attilan kenkätehtaan pohjaamo vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ilkka Pernu: Hyvästi, Attila; Aviisi 8/2006
2. ↑  Auditorio Attila; Juvenes (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ravintola Attila; Juvenes (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3 4 5 6  Riitta Kangas: Attilan kenkätehdaskiinteistön muutos toimitaloksi; Projektiuutiset
5. ↑  Kuisma, Tiia & Hakula, Anna: Tullikamarin aukion rakennetun kulttuuriympäristön selvitys (PDF)  s. 44–45, 49. Arkkitehdit MY, 2018. Viitattu 18.6.2022.
6. ↑  Taiteen edistämiskeskus, Pirkanmaan aluetoimipiste

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Attila (rakennus)**.
* Harri Repo: Tampereen Attila pääsi vihdoin täysremonttiin; Tekniikka & talous 29.11.2007
* Touko Berry: Teollisuusjohtaja Emil Aaltonen (1869–1949); Koskesta voimaa
* Kontrahti 1/2008; Senaatti-kiinteistöt (Arkistoitu – Internet Archive)
* Osakeyhtiö Attila Tampere jalkinetehdas, Suomen Kuvalehti, 16.09.1922, nro 37, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lehden nimiö vuonna 1986.
**Cīņa** ("Taistelu") oli vuosina 1904–1991 ilmestynyt latviankielinen sanomalehti. Se toimi Latvian sosiaalidemokraattien ja kommunistien ja vuodesta 1940 Latvian neuvostotasavallan viranomaisten äänenkannattajana.

Ulkomailla julkaistun *Sociāldemokrāts*-lehden korvannut *Cīņa* ilmestyi vuodesta 1904 lähtien Riiassa maanalaisena lehtenä 1–4 kertaa kuukaudessa. Se edusti aluksi Latvian sosiaalidemokraattista työväenjärjestöä ja työväenpuoluetta ja vuodesta 1906 Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen latvialaista osastoa. Lehden merkitys oli suurimmillaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana. Myöhemmin sitä leimasi puolueen sisäinen bolševikkien ja menševikkien välinen konflikti.

Vuosina 1910–1914 *Cīņa* ilmestyi Brysselissä ja 1915–1916 Bostonissa, ja sitä salakuljetettiin laivoilla Latviaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 lehteä julkaistiin laillisesti Pietarissa ja Riiassa. Vuosina 1918–1919 se ilmestyi latvialaisten bolševikkien äänenkannattajana Moskovassa ja Riiassa.

Vuosina 1920–1931 ja 1933–1940 *Cīņa* ilmestyi Latvian kommunistisen puolueen maanalaisena pää-äänenkannattajana epäsäännöllisesti Riiassa. Lehden merkitys oli tuona aikana melko vähäinen. Latvian neuvostomiehityksen jälkeen siitä tuli Latvian kommunistipuolueen keskuskomitean, tasavallan korkeimman neuvoston ja myöhemmin myös ministerineuvoston päivälehti. Vuosina 1941–1944 se ilmestyi epäsäännöllisesti tai kahdesti viikossa Kirovissa ja Moskovassa levittäen saksalaisvastaista propagandaa.

*Cīņa* oli neuvostoaikana Latvian tärkein tiedotusväline, jolla oli huomattava rooli myös journalismin ja kirjallisuuden kehityksessä. Lehden levikki oli enimmillään 245 000 kappaletta. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli Jānis Ozols. Hänen seuraajistaan tunnetuimpia ovat Pēteris Stučka (1904–1906 ja 1917), Pauls Kalniņš (1907–1909) ja Janis Jansons-Brauns (1910–1915), itsenäisen Latvian aikana Eduards Zandreiters ja Jānis Kalnbērziņš sekä neuvostoaikana Kārlis Ozoliņš (1940–1941 ja 1944–1951), Ilmārs Īverts (1960–1972) ja Jānis Britāns (1972–1990).

Latvian itsenäistyessä suurin osa toimituksesta erosi lehdestä toukokuussa 1990 ja perusti elokuussa uuden lehden *Neatkarīgā Cīņa*. Se sulautui *Labrīt*-lehteen vuonna 1995 ja sai nimekseen *Neatkarīgā Rīta Avīze*. Latvian kommunistipuolue ja sen äänenkannattajana jatkanut *Cīņa* lakkautettiin elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Malda Kvite (1990–1991).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  "Cīņa" *Nacionālā enciklopēdija*. Viitattu 5.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* *Cīņa* digitoituna Latvian kansalliskirjastossa
Keisarillinen Suomen senaatti
Suomen senaatti 1809-1909
**Keisarillinen hallituskonselji** on Keisarillisen kolmikantaisen neuvotteluryhmän esityksestä perustettu Suomen Suuriruhtinaskunnan ylin hallintoelin eli Suomen ensimmäinen hallitusneuvosto, talous ja oikeusosasto.

Avajaisseremonia pidettiin Turun aurajoen rannassa 2. lokakuuta 1809.  Hallitusneuvosto nimettiin vuonna 1816 Suomen keisarilliseksi senaatiksi. Konseljin ensimmäiset kymmenen jäsentä valittiin aikaisemmin saman vuoden maaliskuussa pidetyillä Porvoon valtiopäivillä, valitut hallitusjäsenet ja virkamiehet koostuvat muun muassa hallituksen konseljipresidentistä ja hallituksen esittelijäsihteereistä.

Historia
--------

Konseljin avajaisjuhlallisuus pidettiin Turussa 2. lokakuuta 1809 aamupäivän jumalanpalveluksella kello 10:45 minkä jälkeen jäsenet ja virkamiehet kokoontuivat kenraalikuvernööri M. Barclay de Tollyn asunnolle Brinkkalan taloon vanhalle suurtorille. missä Kenraalikuvernööri piti avajaispuheen keisarin Porvoosta tuodun valtaistuimen edessä. Tämän jälkeen luettiin konseljin ensimmäinen ohjesääntöpainos ja jäsenten asettamiskirjeet. Ensimmäisessä istunnossa virkavalan vannoi 10 jäsentä. 

#### Ensimmäinen plenum

Hallituskonseljin ensimmäisessä plenumin työistunnossa 3.marraskuuta. esittelijäsihteerit vannoivat virkavalan. Ensimmäinen päätös koski yleisölle annettavaa julistusta, jonka konselji päätti antaa kenraalikuvernöörin ehdotuksesta kokoontumisensa johdosta. Julistuksessa konselji esiintyi ensimmäisen kerran "Hänen Majesteettinsa Keisarin korkeassa nimessä". "Me Alexander I:nen" käski "kaikkia asianomaisia noudattamaan mitä tämä konselji meidän korkeassa nimessämme käskee ja määrää". Julistuksessa konselji esitti ohjesääntönsä johdannon hengessä tulevia suuntalinjoja. Sen tarkoituksena "oli säilyttää perusteiden yhdenmukaisuus ja antaa laeille voimaa, elinkeinoille eloa ja valistukselle kasvuvoimaa". Ensimmäisessä istunnossa vahvistettiin myös konseljin ohjesäännön ruotsinkielinen käännös ja tehtiin päätös sen suomentamisesta.

Katso myös
----------

* Konselji

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Pentti Ahmas oikeustieteen lisensiaatti kihlakunnantuomari: Oikeudenkäynnin yhdenmukaistaminen 1800-luvulla (pdf) *Helsingin oikeustieteellinen tiedekunta*.  10. 6. 2005. Viitattu 11.11.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja: Valtioneuvoston kanslia 200 vuotta Kansliatoimituskunnasta pääministeriöksi (pdf) (s.19-28) *vnk.fi*.  11/2011. Viitattu 11.11.2022.
Grethe Ditlevsen Napoli-baletin 1. näytöksessä. Tanskan kuninkaallinen baletti 1905.
**Tanskan kuninkaallinen baletti** (tansk. *Den Kongelige Ballet*) on yksi maailman vanhimmista balettiseurueista. Se perustettiin Tanskan kuninkaallisen teatterin pysyväksi tanssiryhmäksi vuonna 1748. Se on sijainnut alusta asti samalla paikalla Kongens Nytorvilla Kööpenhaminassa.

Baletin alkuvuosina sitä kehittivät ranskalaiset ja italialaiset johtajat ja koreografit: Pierre Laurent, Vincenzo Galeotti ja varsinkin August Bournonville.

1800-luvun alamäen jälkeen baletti nousi uuteen kukoistukseen 1930-luvulta alkaen Harald Landerin ja hänen seuraajiensa johdolla. Lander tuotti Kööpenhaminaan kuuluisia ulkomaalaisia koreografeja kuten George Balanchine, Frederick Ashton ja Birgit Cullberg.

Nykyisin baletin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2008 Nikolaj Hübbe.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Royal Danish Ballet *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 4.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Ballettens historie *kglteater.dk*. Viitattu 9.7.2019. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* About us (Arkistoitu – Internet Archive) The Royal Danish Ballet

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tanskan kuninkaallinen baletti** Wikimedia Commonsissa
**Pertti Pellervo Huuskonen** (s. 2. elokuuta 1956 Pudasjärvi) on suomalainen diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Huuskonen syntyi autonkuljettaja Jaakko Huuskosen ja talonmies Hilja Kariniemen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1984 oli Marja Susanna Koskela, vuonna 2008 hän avioitui Minna Heidi Kristiina Rautakorven kanssa. Huuskonen tuli ylioppilaaksi Pudasjärven lukiosta 1975 ja valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta 1983. MKT-tutkinnon Markkinointi-Instituutissa hän suoritti 1986 ja liikkeenjohdon eMBA-opinnot Oulun yliopistossa 1991.

Huuskonen oli Insinööritoimisto Vakote Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1979–1985 ja Oulun Teknologiakylä Oy:n, vuodesta 1998 Technopolis Oulu Oyj ja vuodesta 2000 Technopolis Oyj, toimitusjohtaja 1985–2008, hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 2008–2011, puheenjohtaja 2011–2012 ja jäsen 2012–2013. Perustamansa konsulttiyritys Lunacon Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2011. Huuskosen lukuisiin liike-elämän ja muihin asiantuntija- ja luottamustehtäviin ovat kuuluneet muun muassa pitkäaikainen toiminta Kalevan jaTekniikka & Talous -lehden kolumnistina. Ruotsin kunniakonsuli Oulussa Huuskonen oli 1997–2013. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonnimen 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turunen, Harri: Teollisuusneuvos Pertti Huuskonen (1956–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.2.2016. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.11.2023.
2. 1 2  *Kuka kukin on 2011*, s. 249. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-12471-2-8.
3. ↑  Oulupolis. Pottukaupungin kosto.  *Suomen Kuvalehti*, 1.11.1996, nro 44, s. 29. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.11.2023.  (ei-vapaa)
**Henry Oinas-Kukkonen** on oululainen yliopistonlehtori. Oinas-Kukkonen on koulutukseltaan filosofian tohtori, joka työskentelee Oulun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa historian yliopistonlehtorina. Hän on myös kansainvälisten suhteiden ja informaatioverkostojen historian dosentti (vuodesta 2006).

Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 1999. Hänen väitöskirjansa englanninkielinen otsikko on: *US Attitude towards the Japanese Communist Movement 1944-1947**.*

Tutkimus
--------

Henry Oinas-Kukkosen merkittävimmät tutkimusalat liittyvät kylmään sotaan, innovaatioihin ja informaatioverkostoihin. 

### Julkaisuja

#### Monografiat:

Oinas-Kukkonen, H. & Oinas-Kukkonen, H. (2013). *Humanizing the web: Change and social innovation*. Palgrave Macmillan. 

Oinas-Kukkonen, H. (2003). *Tolerance, suspicion, and hostility: changing US attitudes toward the Japanese communist movement, 1944-1947*. ABC-CLIO. 

#### Journaalit

Oinas-Kukkonen, H. (2007). From bush to engelbart:'slowly, some little bells were ringing'. *IEEE Annals of the History of Computing*, *29*(2), 31-39 

Oinas-Kukkonen, H. Oinas-Kukkonen, H. & Sušová, V. (2011). A Classification of Methods and Contributions in the Historiography of Nordic Computing. In *History of Nordic Computing 3* (pp. 444-452). Springer Berlin Heidelberg.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanese Studies *oulu.fi*.
2. ↑  Henry Oinas-Kukkonen: Julkaisut ja tutkimushankkeet *oulu.fi*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Betrayal at Krondor** on Dynamixin kehittämä ja Sierra On-Linen julkaisema roolipeli, joka on julkaistu vuonna 1993 julkaistu DOS-alustalle. Pelin sijoittuu Raymond E. Feistin *Riftwar*-kirjasarjan *Midkemia*-fantasiamaailmaan. Pelille julkaistiin vuonna 1998 jatko-osa *Return to Krondor*.

Pelaaminen
----------

Peliin on pyritty rakentamaan kirjanomaista tuntua: juoni on jaettu kappaleisiin, pelitilanteen tallentamista kutsutaan kirjanmerkin luomiseksi ja peliin on kirjoitettu huomattava määrä kirjallista kuvailua, jossa käytetään yleisesti etäännyttäväksi tulkittavaa kolmannen persoonan kertojaääntä. Toisaalta peli mahdollistaa aikalaisiinsa verrattuna sangen vapaan liikuskelun pelimaailmassa.

Peli käyttää 256-väristä 320x200 VGA-tilaa. Ulkomaailma on kuvattu sprite-grafiikkaa ja teksturoitua 3D-grafiikkaa yhdistelevän pelimoottorin avulla. Vuoropohjaisessa taistelussa hahmot esitetään valokuvista digitoituina, animoituina spriteinä, merkittävät kaupungit ja vastaavat paikat on esitetty maalauksesta digitoituna kuvana, johon on määritetty hotspotteja.

Aiheesta muualla
----------------

* *Betrayal at Krondor* MobyGamesissa (englanniksi)
* Betrayal at Krondor Help Web (Arkistoitu – Internet Archive), yksi suurimmista peliä käsittelevistä apusivustoista
Kultamuseon Suomen näyttelystä
**Kultamuseo** on yksi Suomen ammatillisesti hoidetuista erikoismuseoista. Museo toimii Pohjois-Sodankylässä Tankavaarassa naapureinaan Tankavaaran Kultakylä ja Tankavaaran entinen luontokeskus. Vuonna 1973 perustettu Kultamuseo tutkii ja tallentaa Suomen kullankaivun historiaa sekä esittelee maailman kullanhuuhdontaperinnettä. Museon omistaa ja sitä hallinnoi yksityinen Kultamuseosäätiö. Museo kuuluu valtionavun piiriin.

Näyttelyt
---------

Kultamuseon perusnäyttelyssä on kattavasti tietoa Suomen kultahistoriasta, kullankaivusta ja kultamaiden legendoista. Kansainvälisessä näyttelyssä on esillä noin 20 eri maan ja alueen kullankaivun historiaa. Vaihtuva näyttely vaihtuu vuosittain. Kivi- ja mineraalinäyttely esittelee geologista näkökulmaa sekä Lapissa että muualla, ja ulkomuseoalueelta löytyy tunnelmallisia kullankaivajien kämppiä, koneita ja muita välineitä.

Kultamuseon pihaa koristaa pronssinen, lähes kolmemetrinen vaskaajapatsas. Patsaan on lahjoittanut Lapinkullan Ystävät ry, ja se paljastettiin Kultamuseon 20-vuotisjuhlassa vuonna 1993. Patsaan on tehnyt taiteilija Ensio Seppänen, ja se on kunnianosoitus "elinkautisten" kullankaivajien työlle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kultamuseo – Kultamuseo *kultamuseo.fi*. Viitattu 1.11.2023.
2. ↑  Näyttelyt – Kultamuseo *kultamuseo.fi*. Viitattu 1.11.2023.
**Holbon** (ven. Холбо́н) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Šilkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilka-joen varrella 15 kilometriä Šilkan kaupungista itään. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun alussa perustetusta postiasemasta. Vuonna 1887 sen läheltä löydettiin kivihiiliesiintymä, jota hyödynnettiin rautatien tarpeisiin. Vuosina 1931–1933 rakennettiin sähkövoimala. Vuonna 1938 Holbonista tuli kaupunkimainen taajama. 1960-luvun alussa perustettiin sähköverkkoyhtiö, joka oli taajaman tärkein työnantaja.

Nykyään Holbonissa toimii *Tšitaenergon* sähköverkkolaitos ja maatalousyritys. Taajamassa on keskikoulu, kulttuuritalo ja sairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 9.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Holbon Šilkan piirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Holbon Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Project Firestart** on Dynamixin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema selviytymiskauhupelien edeltäjä. Peli on julkaistu vuonna 1989 Commodore 64:lle.

Pelaaminen
----------

Peli kehittyi science fiction -henkisenä Aliens-elokuvan inspiroimana pelinä, joka olisi pelottava. Yksi päätös oli rajoittaa aseita jotta pelistä ei tulisi tyypillinen toimintapeli. Peliin ei lisätty paljoa dialogia vaan tarinaa kerrottiin avaruusaseman miehistön jäsenien lokimerkinnöillä.
Pelissä on useita selviytymiskauhupelin lajityypin piirteitä: alivoimainen ja rajoitetuilla ammuksilla suljettuna samaan tilaan hirviöiden kanssa.

Vastaanotto
-----------

Zzap! antoi pelille arvosanaksi 91% arvostelussaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Travis Fahs: IGN Presents the History of Survival Horror  30.10.2009. IGN. Viitattu 15.3.2019.
2. 1 2 3 4  Travis Fahs: IGN Presents the History of Survival Horror (sivu 2)  30.10.2009. IGN. Viitattu 15.3.2019.
3. ↑  Project Firestart review Amiga Magazine Rack. Viitattu 15.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Project Firestart* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Project Firestart* Lemon 64 -sivustolla (englanniksi)
**Lohjan vanha kaupungintalo** (ruots. *Lojo stadshus*, vuoteen 1969 **Lohjan kauppalantalo**) on Lohjalla, osoitteessa Laurinkatu 50 sijaitseva kaupungin entinen virastotalo.

Historia
--------

Rakennus valmistui vuonna 1929, ja sen suunnittelivat Toivo ja Jussi Paatela. Sen rakennuttivat kauppias J. Hynninen sekä pankinjohtaja V. Joenpelto. Se edustaa 1920-luvun klassismin ja orastavan funktionalismin välimuotoa. Alkujaan alakerrassa oli liiketilaa ja yläkerrassa asuntoja. Talossa toimineita yrityksiä olivat mm. Hynnisen kone-ja kalustoliike, apteekki ja Tuomisen kenkäkauppa. Kauppalantaloksi se ostettiin vuonna 1939. 1970-luvulle tullessa koko talo oli täysin virastokäytössä. Vuonna 1953 ullakkoa korotettiin viraston tarpeita vastaamaan. Julkisivuun lisättiin genitex-pinnoite 1970-luvulla, ja samaan aikaan asunnoista tehtiin toimistotiloja. Hissi ja ilmastointi lisättiin 1990-luvulla. Vuonna 1997 Lohjan kaupungin ja kunnan liitoksen seurauksena kaupungintalon toiminnot siirrettiin suurempiin tiloihin silloiseen Lohjan kunnan kunnantaloon, noin sadan metrin päähän. Nykyisin talossa toimii Verohallinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Lohjan rakennetun ympäristön inventointiluettelo *lohja.emmi.fi*.
**Levin Mete Öztunalı** (s. 15. maaliskuuta 1996 Hampuri) on saksanturkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Öztunalı on keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Öztunalın kasvattajaseura on Hamburger SV, jota hän edusti nuorten tasolla vuodet 2006–2013. Vuonna 2013 Öztunalı siirtyi Bayer Leverkuseniin, jossa hän pelasi ensin kakkosjoukkueessa. Debyytti ykkösjoukkueessa pääsarjatasolla tapahtui elokuussa 2013 SC Freiburgia vastaan. Kaudella 2014–2015 Öztunalı sai hyvin peliaikaa, mutta tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Bundesliigan Werder Bremeniin. Elokuussa 2016 hän siirtyi Mainziin, jossa hän pelasi viisi kautta.

Maajoukkueura
-------------

Öztunalı on pelannut kaikissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja teki lopputurnauksessa maalin välieräottelussa Itävaltaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 hän kuului vakiokokoonpanoon mutta Saksa putosi jatkosta puolivälierissä. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Öztunalı voitti kultaa vuonna 2017 saaden kuitenkin erittäin vähän peliaikaa ja saavutti hopeaa vuonna 2019 kuuluen nyt vakiokokoonpanoon.

Muuta
-----

Öztunalın isä Mete Öztunalı, joka työskentelee jalkapalloagenttina, on turkkilainen ja Öztunalın äiti on saksalainen. Äidin isä Uwe Seeler on tunnettu uransa jo päättänyt saksalainen jalkapalloilija, joka on muun muassa valittu FIFA 100:aan.

Lähteet
-------

* Levin Öztunalı Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

1. FC Union Berlin – Saksan Bundesliiga
1 Rønnow |
3 Jaeckel |
4 Leite |
5 Doekhi |
6 Gosens |
7 Aaronson |
8 Khedira |
9 Kaufmann |
10 Volland |
11 Fofana |
12 Busk |
13 Schäfer |
16 Hollerbach |
17 Behrens |
18 Juranović |
19 Haberer |
20 Laïdouni |
23 Bonucci |
26 Roussillon |
27 Becker |
28 Trimmel |
29 Tousart |
31 Knoche |
33 Král |
36 Kemlein |
37 Schwolow |
38 Dehl |
39 Stein |
Valmentaja Grote

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Me kolme ja jengi** (engl. *The Outsiders*) on S. E. Hintonin vuonna 1967 julkaistu romaani, joka on tyyliltään raju jengikuvaus. Kirjan päähenkilö on rasvaletti Ponyboy sekä hänen veljensä Sodapop ja Darry sekä muu jengi, Two-Bit, Dally, Johnny ja Steve. Kirjan pohjalta on tehty elokuva, jonka nimi on Outsiders – kolmen jengi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Veljekset Ponyboy (Pony), Sodapop (Soda) ja Darrel (Darry) asuvat yhdessä, koska heidän vanhempansa ovat kuolleet. Pojat kuuluvat jengiin, joka on nimeltään Rasvikset. Rasvikset ovat köyhempiä kuin keskiluokka ja he joutuvat tämän takia useasti tappeluihin. Jengiin kuuluvat lisäksi Johnny, Steve, Dallas (Dally) ja Two-Bit. Rasvikset tappelevat snobbareita vastaan, jotka ovat kaupungin rikkaimpiin kuuluvia.

Ponyboy tapaa elokuvissa Cherry Valance -nimisen tytön. He alkavat jutella ja Cherry ymmärtää, että he eivät ole pahoja nuorisorikollisia. Myös Ponyboy huomaa, etteivät kaikki rikkaat ole ilkeitä snobbareita. Cherry Valancen ja hänen ystävänsä poikaystävät näkevät heidät rasvisten seurassa ja suuttuvat. He alkavat myöhemmin hukuttaa Ponyboyta suihkulähteeseen. Johnny ottaa puukkonsa esiin ja puukottaa snobbaria ja pelastaa Ponyboyn hengen.

Ponyboy ja Johnny menevät Dallasin luo pyytämään apua, Dallas antaa Ponyboylle ja Johnnylle rahaa ja käskee heidän paeta maaseudulle kunnes tilanne rauhoittuu. Pojat piiloutuvat vanhaan kirkkoon maalla ja asuvat siellä jonkin aikaa. Johnny pyytää Ponyboyta leikkaamaan heidän pitkät tukkansa, joka on heidän jenginsä tunnusmerkki, ettei kukaan tunnistaisi heitä. Pian Dallas ilmestyy paikalle ja Johnny kertoo hänelle aikovansa ilmoittautua poliisille. 

Kirkkoon menee leikkimään muutama lapsi, vaikka heitä on kielletty menemästä sinne. Johnnyn/Ponyboyn tupakka sytyttää kirkon palamaan ja lapset ovat sisällä. He menevät kirkkoon pelastamaan lapsia. Kun he ovat pääsemässä ulos ikkunasta, painava puunpala tippuu Johnnyn selkään ja Ponyboyn selkä syttyy palamaan, mutta se saadaan tukahdetuksi. He joutuvat sairaalaan. 

Rasvikset voittavat tappelun, mikä tarkoittaa sitä, etteivät snobbarit enää tule heidän alueelleen. Pian Johnnyn tila huononee ja hän kuolee. Dallas ei kestänyt Johnnyn menettämistä, joten myöhemmin hän soittaa muille jengiläisille ja kertoo ryöstäneensä pienen sekatavarakaupan. He lähtevät apuun ja näkevät kun Dallas uhkailee poliiseja tyhjällä aseella, mutta koska poliisit eivät tiedä tätä, he ampuvat Dallasin ja hän kuolee. Juuri sitä hän halusi. Ponyboy kokee tämän kaikkein raskaimmin. Yhtenä iltana hän menettää kaksi jengiläistä. Lopulta hän kuitenkin yrittää palata normaaliin arkeen. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Hissimusiikki** (myös **muzak**) on muun muassa odotustiloissa, hisseissä ja julkisissa rakennuksissa soitettavaa hiljaista taustamusiikkia, jonka tarkoitus on olla neutraalia ja huomiota herättämätöntä. Varsinkin anglosaksisissa maissa hissimusiikista käytetään nimitystä muzak, joka juontuu Muzak-nimisestä yhtiöstä, joka oli eräs ensimmäisistä hissimusiikkia tuottaneista yhtiöistä.

Hissimusiikkina voidaan käyttää esimerkiksi tunnettujen pop-kappaleiden kevyesti sovitettuja instrumentaaliversioita, mutta on olemassa myös varta vasten taustamusiikiksi sävellettyä musiikkia, jota pidetään jossakin määrin omana tyylilajinaan. Hissimusiikki tyylilajina on vahvasti melodiaan painottuvaa, tempoltaan hitaanpuoleista musiikkia, jota soitetaan pehmeä-äänisillä soittimilla kuten sähköpianolla. Joskus aidot soittimet on korvattu syntetisaattorin äänillä. Silloin kun taustamusiikkina käytetään pop-musiikin tunnettuja kappaleita, on soittimina usein jousipainotteinen kevyt orkesteri tai esimerkiksi hillitty latinalaisvaikutteinen ryhmä.

Sanoja "hissimusiikki" ja "muzak" käytetään myös pilkkanimityksinä huonona, erityisesti mitäänsanomattomana ja tylsänä pidetylle musiikille. Pilkkanimenä muzakia on käytetty erityisesti smooth jazzista ja easy listening -musiikista, jotka molemmat ovat tarkoituksella kevyeksi ja "helpoksi kuunneltavaksi" sävellettyä instrumentaalimusiikkia.

### Aiheesta muualla

* Hyvinvointi taustamusiikin kokemuksissa. Palvelualalla toimivien näkemykset työskentelystä musiikin kanssa
* Musiikki, ääni ja hyvinvointi

Lähteet
-------

1. ↑  Kilpiö, Kaarina: Taustamusiikin houkutus (Lehti nro 3) *Hiidenkivi-lehti*.  2010. Viitattu 1.7.2019.  [vanhentunut linkki]
**Ulkoasiankansankomissaari** (ven. народный комиссар иностранных дел, *narodnyi komissar inostrannyh del*) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja Neuvostoliiton tultua perustetuksi Neuvostoliiton ulkoasiainhallinnosta vastaavan hallituksen jäsen. Vasta 1946 muutettiin ulkoasiainkansankomissaarin tehtävän nimitys ulkoasiainministeriksi.

Ensimmäinen ulkoasiainkansankomissaari oli Lev Trotski (8. marraskuuta 1917 – 13. maaliskuuta 1918), toinen varsinainen ulkoasiainkansankomissaari Georgi Tšitšerin (7. heinäkuuta 1923 – 21. heinäkuuta 1930), kolmas Maksim Litvinov (21. heinäkuuta 1930 — 3. toukokuuta 1939) ja kolmas Vjatšeslav Molotov (3. toukokuuta 1939 – 19. maaliskuuta 1946, jolloin hänestä tuli 19.maaliskuuta 1946 — 4. maaliskuuta 1949 väliseksi ajaksi ensimmäinen Neuvostoliiton ulkoasiainministeri.

Vjatšeslav Molotovin aikana ulkoasiainkansankomissaarin virkanimike muuttui vallankumouksellisesta ulkoasiainkansankomissaarista tavanomaiseksi ulkoasiainministeriksi 19. maaliskuuta 1946, kun kaikki kansankomissaarinimitykset muutettiin ministerinimityksiksi. Näin ollen Vjatšeslav Molotov oli sekä kolmas ulkoasiainkansankomissaari että Neuvostoliiton ensimmäinen ulkoasiainministeri.

  

Neuvostoliiton vaakunaNeuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissaarit/-ministerit
Lev Trotski 1918 | Georgi Tšitšerin 1918–1930 | Maksim Litvinov 1930–1939 | Vjatšeslav Molotov 1939–1949 | Andrei Vyšinski 1949–1953 | Vjatšeslav Molotov 1953–1956 | Dmitri Šepilov 1956–1957 | Andrei Gromyko 1957–1985 | Eduard Ševardnadze 1985–1991 | Aleksandr Bessmertnyh 1991 | Boris Pankin 1991
***Kapea tekoäly*** tai ***heikko tekoäly*** on tekoäly, joka keskittyy yhteen kapeaan tehtävään. Sillä ei ole tietoisuutta, tahtoa eikä ymmärrystä oman alansa ulkopuolella. Nykyaikaiset tekoälysovellukset luokitellaan kaikki kapeaksi tekoälyksi. Heikko tekoäly keskittyy matkimaan ihmisten perustoimintoja, kuten asioiden muistamista, havaitsemista ja yksinkertaisten ongelmien ratkaisemista, toisin kuin vahva tekoäly, joka voi ajatella ja oppia itsenäisesti ja suoriutua lähes mistä vain tehtävistä.

Joitakin esimerkkejä kapeasta tekoälystä ovat robottiautot ja lääketieteen alalla käytettävät robottijärjestelmät. Kapeat tekoälyjärjestelmät ovat joskus vaarallisia, jos ne eivät toimi luotettavasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tekoäly muuttaa maailman – pian se tekee jopa lääkärin ja juristin töitä *yle.fi*.  4.6.2017. Viitattu 23.11.2023.
2. ↑    **Virhe: Lehtiviitemallineessa julkaisuparametri on pakollinen. [ Ohje ]**, {{{Vuosi}}}. doi:10.1093/acref/9780198841838.001.0001.  [{{{www}}} Artikkelin verkkoversio].
Licháda  
Λιχάδα

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Istiaía-Aidipsós, Euboia, Keski-Kreikka, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
677 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 51′ 30″ P, 22° 55′ 30″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Licháda** (kreik. Λιχάδα, kath.kreik. Λιχάς, *Lichás*), antiikin **Kenaion** (m.kreik. Κήναιον, *Kēnaion*, lat. *Cenaeum*), on vuori ja niemi Euboian saarella Kreikassa. Sen korkeus on 677 metriä.

Lichádan niemi muodostaa Euboian luoteiskärjen. Siellä sijaitsee Lichádan kylä ja niemen edustalla Lichádes-niminen saariryhmä. Antiikin aikana vuorella oli Zeus Kenaioksen kulttipaikka. Kreikkalaisessa mytologiassa vuori sai myöhemmän nimensä Likhaasta, jonka Herakles heitti paikalla mereen ollessaan uhraamassa Zeukselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Zeus Cult *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 29.8.2016.
2. ↑  Sofokles: *Trakhiin naiset*.
3. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* IX.211.
**Laura Lodenius** (s. 21. joulukuuta 1969) on suomalainen rauhanaktivisti.

Lodenius on Suomen Rauhanliiton pitkäaikainen aktivisti ja toiminnanjohtaja. Hän on toiminut myös eduskunta-avustajana. Hän on ollut mukana Yhdistyneiden kansakuntien maailmankonferenssissa, jossa käsiteltiin laitonta pienasekauppaa. Lodenius on toiminut koordinaattorina henkilömiinojen vastaisessa työssä Suomessa ja ollut mukana vastaanottamassa International Campaign to Ban Landminesin saamaa Nobelin rauhanpalkintoa.

Lodenius on kolmannen polven rauhanaktivisti, jonka äiti oli Maarit Sinervo ja isä toimittaja Peter Lodenius. Isoäiti oli Aira Sinervo. Venäjän suurhyökkäyksen Ukrainassa alettua 2022 Lodenius otti kantaa ydinaseiden sallimista vastaan. Hän kertoi, ettei kannata Suomen Nato-jäsenyyttä, mutta totesi voivansa hyvin elää myös Natoon kuuluvassa Suomessa. Ydinaseisiin perustuvaa turvallisuutta hän pitää periaatteellisesti itselleen mahdottomana ajatuksena. Lodenius oli Mikael Böökin ja Jaakko Ellisaaren kanssa kirjoittamassa Rauhanliiton kirjaa *Ydinaseet eurooppalaisessa politiikassa* (Suomen rauhanliitto – YK-yhdistys 2009 ISBN 978-951-9193-53-3).

Laura Lodenius sai Sadankomitean rauhanpalkinnon vuonna 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hanna Niittymäki: Rauhantekijä Laura Lodenius: Militarismin vastainen matkasaarnaaja Rauhanpuolustajat-lehti 3/2015
2. ↑  Tanja Aitamurto: Laura Lodenius Helsingin Sanomat 6.11.2007
3. ↑  Todistajat Yle
4. ↑  Sirpa Puhakka: Rauhanliikkeen Laura Lodenius: On täysin kestämätöntä, että ydinaseet ovat arvaamattomien johtajien käsissä Kansan Uutiset 24.3.2022
5. ↑  Sadankomitean rauhanpalkinto Laura Lodeniukselle – Vuoden 2023 palkinto on viesti rauhanaktivismin tärkeydestä | Suomen Sadankomitea ry *www.sttinfo.fi*. Viitattu 7.12.2023.
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Tekoäly |
| Symbol |
| Suuret tavoitteet
* Yleinen tekoäly
* Tietokonenäkö
* Koneoppiminen
* Luonnollisen kielen käsittely
* Robotiikka

 |
| Lähestymistavat
* Syväoppiminen
* Bayes-verkko
* Evoluutioalgoritmi

 |
| Filosofia
* Kiinalaisen huoneen argumentti
* Tekoälyn suuntaaminen
* Koneiden kapina
* Turingin testi

 |
| * n
* k
* m
 |

**Tietokonenäkö** on monitieteinen ala, joka käsittelee tietokoneiden korkeatasoista digitaalisten kuvien tai videoiden ymmärrystä. Se pyrkii automatisoimaan tehtäviä, joita ihmisen visuaalinen järjestelmä voi tehdä. Tietokonenäkö käsittelee hyödyllisten tietojen automaattista poimintaa, keräämistä ja käsittelystä yhdestä kuvasta tai kuvien sarjasta. Kuvan tiedot voivat olla monenlaisia, kuten videojaksoja, näkymiä useista kameroista tai moniulotteisia tietoja lääketieteellisestä skannerista.

Historia
--------

Tietokonenäköä alettiin tutkia 1960-luvun loppupuolella. 1960-luvun loppupuolella yliopistoissa alettiin tutkia tietokonenäköä tekoälyn kanssa. Sen tarkoitus oli kopioida ihmisen näkökykyä robottien taitojen parantamista varten. Vuonna 1966 uskottiin, että kameralla toimiva tietokonenäkö saataisiin aikaan nopeasti.

Sovellutukset
-------------

Sovellukset vaihtelevat teollisuuskoneiden nopeutta tarkastelevista järjestelmistä keinotekoisen älykkyyden tutkimiseen sekä tietokoneisiin ja robotteihin, jotka ymmärtävät ympäröivää maailmaa. Tietokonenäkö- ja konenäkökentät ovat merkittävästi päällekkäisiä. Monissa tietokonenäköohjelmissa tietokoneet on esiohjelmoitu tietyn tehtävän ratkaisemiseksi, mutta koneoppimiseen perustuvat menetelmät ovat myöhemmin yleistyneet.