recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Istunto** (engl. *session*) on tietotekniikassa käytäntö jolla luodaan pysyvä yhteys protokollan avulla esimerkiksi käyttäjän selaimen ja palvelimen välillä. Olennaista istunnossa on käyttäjän tunnistautuminen ja käyttäjän tietojen liittäminen istunnon aikana.

Istunnon elinkaari
------------------

*Katso myös: OSI-malli*
Istunto syntyy kun istuntoa tukeva protokolla yhdistää kaksi eri päätettä toisiinsa. Yhdistämisen aikana protokolla luo istuntoavaimen, joka on uniikki, vain yhdistettävien päätteiden käytettävissä oleva tunniste. Seuraavaksi protokolla tallentaa tehtyjä toiminteita (kuten yhteysosoitteita sekä mahdollisesti muuta määriteltyä dataa) itse istuntoon. Aina kun nämä kaksi päätettä kommunikoivat keskenään, käytetään istunnossa olevaa dataa määrittelemään toimintoja sen sijaan että nämä luotaisiin aina uudestaan. Lopuksi, kun toinen tai molemmat päätteistä katkaisevat yhteyden, istunto merkitään inaktiiviseksi, ja määritellyn ajan kuluttua roskienkeräin (engl. *garbage collector*) siivoaa käyttämättömät istunnot.

Monesti istunto on myös mahdollista tallentaa. Istunnon tallentaminen vaatii, että sekä protokolla että päätteet hyväksyvät vanhan istunnon uusimisen ja sen, että roskienkeräin ei siisti (tai siistii hyvin verkkaasti) käyttämättömiä istuntoja.

Ohjelmallinen istunto
---------------------

Ohjelmallinen istunto tarkoittaa istuntoa joka luodaan päätteissä protokollan ulkopuolella. Esimerkkejä ohjelmallisista istunnoista:

* JavaScript
	+ Eväste: Eväste on käytännössä istunto, joka on voimassa palvelimella määritetyn ajan, ja sisältää www-selailun aikana kertynyttä tietoa käyttäjästä. Yleisimpiä käyttötapoja evästeiden istuntokäyttämiseksi on; sisäänkirjautumisen muistaminen (*muista minut*), käyttäjän äänestyksen / palautteen / muun lomakkeen tietojen muistaminen sekä mainontaan liittyvä data.
* PHP
	+ Session: PHP sisältää sisäänrakennetun istuntojärjestelmän, joka yleisesti käyttää hyväkseen evästeitä, mutta osaa sijoittaa istuntotunnuksen myös jokaiseen PHP:n generoimaan hyperlinkkiin tukien näin periaatteessa myös selaimia joissa ei ole / ei ole kytketty päälle tukea JavaScriptille. PHP:n istunto tallettaa erikoismuuttujaan *$\_SESSION* kaikki koodin määrittelemät arvot, tukien näin samoja toimintoja kuin evästeet, sekä toimintoja jotka ovat arkaluontoisia kuten: salasanat, suojattujen sivujen suojatasoja ja niin edelleen. PHP:n istunto merkataan inaktiiviseksi selaimen viimeisen ikkunan sulkeuduttua eikä istuntoa voi tallentaa ilman ulkopuolista ohjelmaa tai tietoa (kuten selaimen istuntotallennusmekanismia tai evästettä).

Katso myös
----------

* Istuntokaappaus
**Jorma Heinonen** (18. heinäkuuta 1962 Turku – huhtikuussa 1996 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija. Hänen seurojaan pääsarjatasolla olivat PPT, OTP, FC Jazz ja TPV.

Heinonen aloitti uransa Salon Vilppaassa, josta vaihtoi vuonna 1982 Salon Palloilijoihin. Kaudeksi 1984 Heinonen siirtyi SM-sarjassa pelanneeseen Porin Pallo-Tovereihin. Viiden PPT-vuoden jälkeen hän siirtyi Oulun Työväen Palloilijoihin porilaisseuran pudottua pääsarjasta. Oulussa Heinonen viihtyi kuitenkin vain yhden kesän ja palasi PPT:n riveihin I divisioonaan seuraavana vuonna. Oulun vuoden aikana Heinosen alkoholiongelma alkoi saada yliotteen miehestä ja sen myötä siviilielämässä tuli muitakin ongelmia. Siitä huolimatta Heinonen oli kaudella 1989 OTP:n paras ja koko SM-sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Lopullisen niitin Heinosen OTP-uralle löi tämän saapuminen kauden viimeiseen otteluun tukevasti päihtyneenä.

Heinonen tunnettiin erittäin lahjakkaana ja taitavana pelaajana. Hänen asenteensa harjoittelua ja kurinalaista huippu-urheilua kohtaan ei kuitenkaan aina vastannut valmennusjohdon asettamia vaatimuksia. Tämä johti lopulta Heinosen erottamiseen FC Jazzin joukkueesta kesken kauden 1992. Hän pelasi sen jälkeen kaudella 1993 vielä kaksi ottelua Veikkausliigassa Tampereen Pallo-Veikoissa. Heinonen menehtyi poliisin putkaan pääsiäisenä 1996, vain 33-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Veikkausliigan tilastot
2. ↑  "Juha Halonen äänestäjien mielestä SalPan kaikkien aikojen pelaaja" Salon Palloilijat
3. 1 2  "Jalkapallokenttien Matti Nykäsen" elämä päättyi Porin poliisiaseman putkassa 33-vuotiaana – "Kun iso pyörä lähti pyörimään, se oli menoa" *Ilta-Sanomat*.  22.8.2021. Viitattu 25.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Heinosen kuvia Juha Tammisen kuva-arkistossa
**Eliisa Tuisku** (o.s. **Paavola**; s. 1. syyskuuta 1976 Seinäjoki) on taidemaalari ja taiteen tuottaja. Tuisku on tuotantoyhtiö Dr. Zaiuksen perustaja ja tekee työtä kuvataiteilijana ja sisällön tuottajana.

Tuisku on työskennellyt taiteellisissa ja tuotannollisissa tehtävissä vuodesta 1999. Hän on toiminut yhteisö- ja kaupunkitaideprojekteissa, kansainvälisessä filmifestivaalityössä, yritystapahtumatuotannoissa sekä vuosina 2005–2006 läänintaiteilijan työtehtävissä. Tuiskun teoksia ovat esitelleet (vuodesta 1997 alkaen) kotimaisten gallerioiden lisäksi esimerkiksi Porin ja Salon taidemuseot sekä Vaasan taidehalli / Pohjanmaan Museo. Tuisku on saanut taiteellisesta työstään kotimaisia ja ulkomaisia stipendejä ja apurahoja vuodesta 2001, ja hänen teoksiaan on lukuisien yksityiskokoelmien lisäksi muun muassa Kuntsin modernin taiteen museon kokoelmassa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Taiteilijat *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 24.7.2017.
2. ↑  CV *Eliisa Tuisku*.  19.11.2014. Viitattu 24.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eliisa Tuiskun sivut
**Katthavet** on järvi Jomalassa Ahvenanmaan eteläosassa. Sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on viisi kilometriä länteen. Katthavet on pienin Jomalan viidestä järvestä.

Maantiede
---------

Katthavetin pituus lännestä itään on 300 metriä. Saaria ei ole. Järvi sijaitsee Jomalan manneralueen länsiosassa, sen lounaispuolella avautuu Jomalaan kuuluva noin 500 neliökilometrin siivu Ahvenanmerta. Katthavetin ranta on soistunut, suoalue jatkuu lounaaseen Kungsöfjärdeniin. Suoalueen halki virtaa 300-metrinen laskuoja Katthavetista Kungsöfjärdeniin. Katthavetin pohjois- ja itäpuolella harjoitetaan maataloutta, eteläpuolella on metsämaata.

Katthavet (94.110.1.006) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistöalueella (94). Lounaiseen saaristoalueeseen kuuluu seitsemäntoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Kungsöfjärden, Byträsk ja Storviken ovat laajimmat.

Jomalan alueella sijaitsee neljä järveä, joista Prästträsket on laajin. Kolme muuta ovat Kungsöfjärden, Degerbergstjärnen ja Katthavet. Vargsundetista osa sijaitsee Jomalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.6.2021.
2. 1 2 3  Katthavet, vakavesi, Jomala
3. ↑  Katthavet. Järviwiki. Viitattu 13.6.2021.
4. ↑  Ahvenanmaan lounainen saaristoalue (94.11). Järviwiki. Viitattu 13.6.2021.
5. ↑  Jomala. Järviwiki. Viitattu 13.6.2021.
**Jorma Mikael Hakkarainen** (31. heinäkuuta 1930 Kontiolahti – 11. tammikuuta 2019 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hakkaraisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Hakkarainen ja Saimi Alina Sarkkinen ja puoliso vuodesta 1962 filosofian maisteri Helga Lindfors. Hakkarainen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1950 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1954 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1956. Hän opiskeli myös London School of Foreign Tradessa 1957 ja Moskovan yliopistossa 1960–1961.

Hakkarainen oli harjoittelija Hansa Eisen Trippe & Co GmbH:ssa Düsseldorfissa 1954, Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkija 1954–1956, Osuuskunta Metexin myyntimies 1956, Oy Starckjohann & Co Ab:n palveluksessa 1956–1957, harjoittelija Lamco Paper Agencies Ltd:ssa Lontoossa 1957 ja Hansa Stahl Export GmbH:ssa Düsseldorfissa 1957–1958 sekä Svenska Gulf Ab:ssa Tukholmassa 1958.

Keskon ulkomaisen teräksen ostaja Hakkarainen oli vuodesta 1958, Kimport Oy:n myyntipäällikkö 1959–1960, Oy Flinkenberg & Co Ab:n osastopäällikkö 1961–1962 ja Outokumpu Oy:n vientimies 1962–1968, vientipäällikkö 1968–1971, vientijohtaja 1971, myynnin johtaja 1971–1972, markkinointijohtaja 1972–1975, metalliteollisuuden johtaja 1975–1980, varatoimitusjohtaja 1980–1993 ja yhtiön johtokunnan ja sittemmin hallituksen jäsen 1972–1992. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Hakkarainen oli reservin yliluutnantti (1979). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuorisjärvi, Esko: Kauppaneuvos Jorma Hakkarainen (1930–2019). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2019. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.12.2022.
2. 1 2 3 4  Jorma Hakkarainen *Biografiasampo*. Viitattu 20.12.2022.
3. ↑  Muistot. Jorma Hakkarainen 1930–2019. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  20.7.1993. Viitattu 20.12.2022.
Rakennus vuonna 2007.
**Haus der Kulturen der Welt** (suom. *Maailman kulttuurien talo*) on kongressitalo Berliinin Tiergartenin puistossa Spreejoen rannalla. Se sijaitsee vähän matkan päässä Bundeskanzleramtin lounaispuolella.

Modernistinen rakennus rakennettiin vuoden 1957 Länsi-Berliinin kansainvälistä rakennusnäyttelyä (Interbau) varten saksalais-amerikkalaisen ystävyyden merkiksi. Sen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Hugh Stubbins, joka oli toiminut Walter Gropiuksen oppilaana. Rakennuksen tilasi yhdysvaltalainen Benjamin Franklin -säätiö. Symboliseksi "läntisen vapauden majakaksi" tarkoitettu kongressihalli rakennettiin tarkoituksella lähelle Länsi- ja Itä-Berliinin rajaa, ja se tehtiin keinotekoisen kummun päälle, jotta se varmasti näkyisi rajan yli Itä-Berliinin puolelle. Rakennuspaikka tunnettiin aiemmin nimellä Zeltenplatz. Halli avattiin 19. syyskuuta 1957, jolloin Yhdysvaltain hallitus lahjoitti sen Länsi-Berliinin kaupungille. Rakennus oli sen jälkeen vuoteen 1980 erilaisten kongressien, kulttuuritapahtumien ja näyttelyiden järjestämispaikka.

Rakennuksen tunnistaa lennokkaan kaaren muotoisesta katosta. Alkuperäinen katto romahti 21. toukokuuta 1980, jolloin yksi toimittaja sai surmansa. Jälleenrakennuksen jälkeen halli avattiin uudelleen vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin sinne perustettiin "Maailman kulttuurien talo". Siellä järjestetään erilaisia taide- ja kulttuuritapahtumia, joiden tarkoituksena on esitellä varsinkin Euroopan ulkopuolisten maiden kulttuuria. Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien yhteydesä vuonna 1987 hallin lähelle pystytettiin valtava carillon-kellopeli. Rakennuksen edustalle sijoitettiin vuonna 1988 Henry Mooren suuri abstrakti veistos *Perhonen*.

Berliiniläiset tuntevat talon sen ulkonäköön viittaavilla lempinimillä "svengaava osteri" ja "raskaana oleva osteri" (*Schwangere auster*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 110. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. 1 2  The Architecture (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014.
3. 1 2 3 4  The Site and its History (englanniksi) Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014.
4. ↑  The Haus der Kulturen der Welt (englanniksi) Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014.
5. ↑  Haus der Kulturen der Welt (englanniksi) Visit Berlin. Viitattu 28.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haus der Kulturen der Welt** Wikimedia Commonsissa

* Laitoksen kotisivu (englanniksi)
Kaksi saman linjan bussia ketjussa Lontoon Hackneyssa.
**Ketjuuntuminen** on joukkoliikenteen ilmiö, jossa useampi samaa linjaa liikennöivä juna tai linja-auto päätyy ajamaan ketjussa peräkkäin tarkoitetun vuorovälin sijasta. Tällöin asemalla tai pysäkillä odottavien matkustajien keskimääräinen odotusaika pitkittyy.

Ketjuuntumisilmiö johtuu pitkälti myöhästyneelle kulkuvälineelle tulevasta suuremmasta matkustajamäärästä. Junan tai linja-auton mistä tahansa syystä myöhästyessä sen edessä olevalle linjaosuudelle ehtii kertyä tavanomaista enemmän odottavia matkustajia, mikä hidastaa asiointia asemilla tai pysäkeillä. Seuraavan linjaa liikennöivän kulkuneuvon edessä olevalle osuudelle puolestaan kertyy tavanomaista vähemmän matkustajia, sillä edeltävä myöhästynyt kulkuneuvo on poiminut mukaansa niitäkin matkustajia, jotka eivät olisi ehtineet ajoissa olleeseen vuoroon. Myöhästyneen junan tai linja-auton hidastuminen ja sen perässä tulevien kulkuneuvojen nopeutuminen saavat kulkuneuvot lähestymään toisiaan aiheuttaen ketjuuntumisen.

Ketjuuntumista voidaan välttää pitämällä liikennevälineiden vuorovälit tasaisina pakottamalla ne viipymään asemilla tai pysäkeillä aina määrätyn ajan matkustajien määrästä riippumatta. Pysäkkejä, joilla liikenneväline viipyy ketjuuntumisen välttämiseksi, kutsutaan ajantasauspysäkeiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Salmela, Marja: Onko tässä Helsingin ruuhkaisin bussilinja? *Helsingin Sanomat*.  20.10.2015. Viitattu 24.4.2016.
2. 1 2 3 4  MacKenzie, Debora: Why three buses come at once, and how to avoid it *New Scientist*.  29.10.2009. Viitattu 24.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Mikseivät bussit noudata pysäkillä olevia aikatauluja? Turun seudun joukkoliikenne. Viitattu 29.11.2022.
4. ↑  HSL varoittaa: Bussit saattavat olla etuajassa  12.5.2020. Länsiväylä. Viitattu 29.11.2022.
Transneptuniset kohteet ja kentaurit on merkitty kuvaan etäisyytensä ja inklinaationsa sekä kokonsa perusteella. Haumea-ryhmä on kuvassa vihreällä.**Haumea-ryhmä** on samantyypissillä radoilla kulkeva transneptunisien kohteiden ryhmä Kuiperin vyöhykkeellä. Myös näiden kappaleiden pinnan ominaisuudet ovat samantyyppiset. Ryhmä syntyi Haumean ja toisen transneptunisen kohteen välisessä törmäyksessä, ja ryhmän pienemmät kappaleet ovat ryhmän pääkappaleesta kääpiöplaneetta Haumeasta (2003 EL61) irronneita sirpaleita. Ryhmä on saanut nimensä Haumean mukaan, ja se on ensimmäinen havaittu törmäyksessä syntynyt transneptunisten kohteiden ryhmä. Michael E. Brownin johtama tutkijaryhmä havaitsi Haumea-ryhmän olemassaolon vuonna 2007. Ryhmään kuuluvat Haumean ja sen kuiden lisäksi: (55636) 2002 TX300, (24835) 1995 SM55, (19308) 1996 TO66, (120178) 2003 OP32, (145453) 2005 RR43, (86047) 1999 OY3, 2003 UZ117, (308193) 2005 CB79, 2003 SQ317 ja 2009 YE7

Lähteet
-------

1. ↑  Snodgrass, C.; Carry, B.; Dumas, C.; Hainaut, O.: Characterisation of candidate members of (136108) Haumea's family.  *Astronomy and Astrophysics*, 511. vsk. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.3.2014.  (englanniksi)
2. ↑  Michael E. Brown, Kristina M. Barkume, Darin Ragozzine & Emily L. Schaller: A collisional family of icy objects in the Kuiper belt.  *Nature*, 15. maaliskuuta 2007, 446. vsk, s. 294-296. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.3.2014.  (englanniksi)
3. ↑  David L. Rabinowitz, Bradley E. Schaefer, Martha Schaefer & Suzanne W. Tourtellotte: THE YOUTHFUL APPEARANCE OF THE 2003 EL61 COLLISIONAL FAMILY.  *The Astronomical Journal*, 2008, 136. vsk, nro 4. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.3.2014.  (englanniksi)
4. ↑  Trujillo, Chadwick A.; Sheppard, Scott S.; Schaller, Emily L.: A Photometric System for Detection of Water and Methane Ices on Kuiper Belt Objects.  *The Astrophysical Journal*, 2011, 730. vsk, nro 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.3.2014.  (englanniksi)

136108 Haumean rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).
55636 2002 TX300:n rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).
**Hausat** ovat Länsi-Afrikan suurin etninen ryhmä. Suurin osa heistä asuu Hausamaana tunnetulla alueella, joka ulottuu Pohjois-Nigeriasta Saharan autiomaalle pohjoisessa, Tšadjärvelle idässä ja Nigerjoelle etelässä. Hausoja asuu myös ympäri muuta Afrikkaa kauppiaina. Hausat puhuvat afroaasialaisiin kieliin kuuluvaa hausan kieltä, jota osataan Länsi-Afrikassa laajalti johtuen hausojen historiallisesta merkityksestä kauppiaina.

Historia
--------

Sokoton kalifaatti 1800-luvulla.
Hausojen historiaa ovat leimanneet useat eri kaupunkivaltiot. Ensimmäiset hausojen asutuskeskukset syntyivät 1000-1100–luvuilla ja vuoteen 1350 mennessä niistä oli muodostunut Kanon, Katsinan, Zamfaran, Gobirin, Kebbin ja Zazzaun kaupunkivaltiot. Kaupunkeihin kulki tärkeitä kauppareittejä pohjoisesta ja 1400-luvulle tultaessa alue tuli tunnetuksi vaatteiden kudonnasta ja värjäyksestä. Vuonna 1804 alkupuolella fulanitaustainen muslimi Usman dan Fodio julisti jihadin itsenäisiä hausahallitsijoita vastaan kukistaen nämä. Näin muodostui Sokoton kalifaatti, joka saavutti suurimmat alueensa 1830-luvulla. Britit kukistivat Sokoton vuoteen 1903 mennessä ja Nigeriasta tuli heidän siirtomaansa. Kuitenkin näihin päiviin saakka hausojen yläluokan jäsenet ovat tavallisesti taustaltaan fulaneja.

Kulttuuri
---------

Murin emiiri ja tämän seuralaisia.
Suurin osa hausoista elää maanviljelyksellä ja he kasvattavat esimerkiksi riisiä, hirssiä ja maissia. Rahakasveista kasvatetaan puuvillaa, tupakkaa ja maapähkinöitä. Sadonkorjuu tapahtuu Pohjois-Nigeriassa kuivankauden aikaan lokakuun ja huhtikuun välillä. Sadekausi vietetään töissä pelloilla. Pellot ovat suurimmaksi osaksi miesten vastuulla naisten osallistuessa vain sadonkorjuuseen. Sen sijaan naiset toimivat kauppiaina. Nykyisin monet hausamiehet ovat töissä Nigerian armeijassa. Hausojen perinteisiä alueita hallitsevat emiirit, jotka ovat vastuussa verojen keräämisestä ja hallinnosta. Muusta Nigeriasta poiketen hausa-alueet noudattavat šarialakia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jamie Stokes: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 281-283. Facts On File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **hausat**.
Saksalainen ketjukaruselli
**Ketjukaruselli** on huvipuistolaite, joka koostuu pyörivään runkoon kiinnitetyistä, ketjujen varassa roikkuvista istuimista. Tavallisesti tuolit ovat yhden hengen istuttavia. Karusellin pyöriessä keskipakoisvoima "työntää" matkustajia poispäin karusellin rungosta, jolloin istuimet ovat runkoon nähden kallellaan.

Vuonna 1972 Saksassa kehitettiin uusi ketjukarusellityyppi, *Wellenflug*. Siinä karusellin rungon pyörivä yläosa kallistuu lisäksi puolelta toiselle, mikä tekee matkustajien liikeradasta aaltomaisen. Vuonna 2003 itävaltalainen Funtime-yritys kehitti Star Flyer -ketjukarusellin, joka pyörimisen lisäksi nousee monen kymmenen metrin korkeuteen. Tällainen karuselli on esimerkiksi Kööpenhaminan Tivolin Himmelskibet, joka nousee 80 metrin korkeuteen. 

Suomessa tällaisia laitteita ovat Särkänniemen Keinukaruselli, Tykkimäen Kouvola-karuselli ja Star Flyer, Linnanmäen Ketjukaruselli, PowerParkin Fiesta Mexicana ja La paloma, Wasalandian Wave Swinger, Tivoli Sariolan Ketjukaruselli ja Minikeinu, Tivoli Seiterän Ketjukaruselli ja Suomen Tivolin Ketjukaruselli ja Pellekaruselli.

Katso myös
----------

* Karuselli
| "Sheikki tai Don / Rahalla kun rakastaa"Paula Koivuniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Sata kesää, tuhat yötä* |
|  A-puoli | "Sheikki tai Don" |
|  Julkaistu | 1981 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.20 |
|  Levy-yhtiö | Polydor Records |
| muut singlet |
|  | "Sheikki tai Don / Rahalla kun rakastaa" |  |

**Sheikki tai Don** on suomalaisen iskelmätaiteilija Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 1981. Se julkaistiin seitsentuumaisena vinyylisinglenä ja studioalbumilla *Sata kesää, tuhat yötä*. Kappaleen sävelsi Jori Sivonen, sanoitti Juha Vainio ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puolena on Johanssonin säveltämä ja sovittama "Rahalla kun rakastaa", johon sanoituksen teki Vainio. Myös se on mukana albumilla *Sata kesää, tuhat yötä*.

"Sheikki tai Don" -kappaleen rakenne on intro - säkeistö - kertosäkeistö - välisoitto - säkeistö - kertosäkeistö. Toisen säkeistön jälkeistä kertosäettä toistetaan loppuhäivytykseen. Singlejulkaisun molempien puolien teemana on "harhaa hurma lompakon", jos se on lemmen ainoana kantavana voimana.

Singlen kannessa on sama mustavalkoinen valokuva Paula Koivuniemestä kuin singlessä "Sata kesää, tuhat yötä". Albumin *Sata kesää, tuhat yötä* kansikuvana on niin ikään sama valokuva, mutta värillisenä.

"Sheikki tai Don" oli elokuussa 1981 Suomen Jukebox-listan ykkösenä. Kappale ei kuitenkaan noussut Koivuniemen suurten hittien joukkoon, eikä sitä juuri ole kelpuutettu Koivuniemen kokoelma-albumeille.

Lähteet
-------

* Pennanen, Timo: *Sisältää hitin : levyt ja niiden esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2006.

1. ↑  Paula Koivuniemi – Sheikki Tai Don / Rahalla Kun Rakastaa *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paula Koivuniemi – Sata Kesää, Tuhat Yötä *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Rahalla kun rakastaa *Spotify.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Paula Koivuniemi : albums *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Pennanen, s. 183
6. ↑  Paula Koivuniemi : compilations *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
**Sheila Nevins** (s. 1939) on yhdysvaltalainen teleivisotuottaja. Hänet tunnetaan etenkin lukuisista dokumenttielokuvista Home Box Officella (HBO).

Elämäkerta
----------

Sheila Nevins syntyi Yhdysvaltojen New Yorkissa vuonna 1939. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Barnard Collegella ja ylemmän Yalen yliopistolta opiskeltuaan taidealaa. Hänen uransa alkoi United States Information Servicellä (USIS). USIS:llä Nevins tuotti ja levitti dokumenttielokuvia, joiden aiheena oli amerikkalainen elämäntyyli.

Tehtyään jonkin aikaa dokumentteja ja lastenohjelmia televisiolevitykseen Nevins liittyi vuonna 1979 kaapelitelevisioverkko Home Box Officelle (HBO). HBO:lla Nevinsistä tuli dokumenttielokuvien vastaava, sekä sittemmin myös HBO:n ja Cinemaxin alkuperäisohjelmien varatoimitusjohtaja. HBO:n dokumenttielokuvien parissa Nevins oli mukana yli 1 200 dokumenttielokuvan tuotannossa, niiden joukossa esimerkiksi skientologiasta kertova *Going Clear* ja Edward Snowdenista kertova *Citizenfour*, Harvey Milkistä kertova *The Times of Harvey Milk* ja Münchenin verilöylystä kesäolympialaisissa 1972 kertova *One Day in September*. Tuotannot voittivat useita Emmy-, Peabody- ja Oscar-palkintoja. Nevins itse sai ensimmäisenä voittajana elämäntyön Emmy-palkinnon. Vuonna 2000 hänet valittiin Cable Hall of Fame-luetteloon. 

Maaliskuussa 2017 Nevins ilmoitti jäävänsä eläkkeelle HBO:lta 38-vuotta kestäneen uran jälkeen. Samana vuonna hän julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen *You Don't Look Your Age...And Other Fairy Tales*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 15 Nat-Per*, s. 130. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maureen Dowd: The Grande Dame of Documentary Is Leaving Her Home at HBO *The New York Times*. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Documentary Filmmaker On The Personal Essays In 'You Don't Look Your Age' NPR. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ti’inik** on kylä Palestiinan Länsirannalla. Paikka on yhdistetty muinaiseen paikannimeen **Taanak**, joka esiintyy esimerkiksi Vanhassa testamentissa. Kylän asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 1 243.

Historia
--------

Ti’inikistä löydetty terrakotta.
Muinainen Taanak on liitetty nykyisen Ti’inikin vieressä sijaitsevaan telliin. Paikalla on ollut kaupunkimaista asutusta varhaiselta pronssikaudelta eli 2600–2500-luvuilta ennen ajanlaskun alkua lähtien. Myöhemmällä pronssikaudella paikka oli muinaisen Egyptin hallitsijoiden alainen. Taanak mainitaan useissa historiallisissa lähteissä muinaisesta Egyptistä. Se esiintyy esimerkiksi luettelossa Thutmosis III:n valtaamista paikkakunnista ja kanaanilaisten kuninkaiden lähettiläiden luettelossa. Paikalla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa on löydetty nuolenpääkirjoituksella tehtyjä savilevyjä 1400–1300-luvuilta eaa. Savilevyillä alueen Amenhotep-niminen egyptiläinen kuvernööri tai mahdollsiesti faarao määrää Taanakin hallitsijan luovuttamaan miehiä ja rakennustarpeita Megiddoon ja Gazaan. Paikka mainitaan Megiddon yhteydessä myös Amarna-kirjeissä.

Vanhassa testamentissa Joosuan kirjassa Taanak mainitaan Joosuan kukistamien kanaanilaisten kuninkaiden luettelon yhteydessä. Sittemmin se mainitaan Manassen hallitsemana paikkana, mutta taas Tuomarien kirjassa sanotaan päinvastoin, etteivät israelilaiset vallanneet kaupunkia. Arkeologisten kaivauksien perusteella kaupunki tuhoutui vuoden 1125 eaa. paikkeilla ja raunioitui seuranneen vuosisadan ajaksi. Kaupunki mainitaan jälleen Vanhassa testamentissa Daavidin ja Salomon valtakausilla israelilaisten kaupunkina. Sittemmin se mainitaan yhtenä faarao Siisakin valtaamista paikoista. Eusebios mainitsee Taanakin sijaitsevan muutaman kilometrin päässä Legiosta (Lajjun), ja ristiretkeläiset tunsivat paikallisen kylän nimellä *Tannoc* eli nykyinen Ti’inik.

Israelin itsenäistyttyä Ti’inik päätyi Jordanian puolelle rajaa. Israel valtasi kylän alueen kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967.

Väestö
------

Ti’inikin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 1 243. Vuonna 2007 vastava lukema oli 988 ja vuonna 1967 294.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 19 Som-Tn*, s. 415-416. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  Localities in Jenin Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007–2016 Palestnian Central Bureau of Statistics. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
**Tiémala-Banimonotié** on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kologo sijaitsee 25 kilometriä Bougounista etelään. Kunnassa on 16 800 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).

Tiémala-Banimonotién kunta rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Faradiélén, Bougounin ja Kolan, idässä Zantiébougoun, etelässä Garalon ja lännessä Kouroulaminin sekä Yanfolilan piirin Djiguiya De Kolonin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Länsirajalla virtaa Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 26 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Kologon ohi kulkee Bougounista Manankoroon ja Norsunluurannikolle johtava maantie RN9. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, puuvilla, maapähkinä, fonio ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Paikallinen nähtävyys on Kologon savitiilinen moskeija, jonka pystytysvuodeksi mainitaan 1364. Ouagadousta tulleiden rakentajien luomus muistuttaa Djingareiberin moskeijaa Timbuktussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Tiémala Banimonotiè 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 15.6.2018.
4. ↑  *Carte Culturelle de Mali: Esquisse d’un Inventaire du Patrimoine Culturel National*, s. 49. Bamako: Ministère de la Culture du Mali. Teoksen verkkoversio.
**Museum of Modern Art** (**MoMA**) on taidemuseo New Yorkin Keski-Manhattanilla.

Historia
--------

Henri Rousseaun maalaus *Nukkuva mustalaisnainen* (1897) on MoMAn kokoelmissa.
Museum of Modern Artin perusti vuonna 1929 rahoittajakolmikko Abby Aldrich Rockefeller (John D. Rockefeller, Jr.:n vaimo), Mary Quinn Sullivan ja Lillie P. Bliss. Rockefeller Jr. luovutti pääosan rahoituksesta rakentamiseen ja ylläpitoon.

Ensimmäisen johtajan Alfred H. Barrin aikana museon kokoelmat laajenivat pian pesämunaksi saaduista yhdeksästä työstä. MoMA:n nykyisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Philip L. Goodwin ja Edward Durell Stone, ja se avautui yleisölle 10. toukokuuta 1939.

### Laajennukset

1950- ja 60-luvulla rakennusta laajennettiin Philip Johnsonin johdolla, 1980-luvulla Cesar Pellin, ja vuonna 2004 Yoshio Taniguchin johdolla. Vuonna 2019 valmistui Diller Scofidio + Renfron suunnittelema 4 366 m² suuruinen, 450 miljoonaa dollaria maksanut laajennusosa, joka jyräsi alleen viereisen kansantaiteen museon. Osa MoMA:sta ulottuu Jean Nouvelin suunnittelemaan viereiseen rakennukseen. MoMAn rakennus kattaa nyt suurimman osan läntiseen 54. katuun ja läntiseen 53. katuun sekä Fifth Avenueen ja Sixth Avenueen rajautuvasta korttelista. 

MoMAn Keski-Manhattanin yksikkö suljettiin toukokuussa 2002. Japanilaisen arkkitehdin Yoshio Taniguchin suunnittelema rakennuksen uudelleenjärjestely avattiin marraskuussa 2004. MoMAn uudelleen avaaminen herätti ristiriitoja, koska sen pääsymaksu nousi kahdestatoista dollarista kahteenkymmeneen. Tästä huolimatta taidemuseon vuosittainen vierailijamäärä on noussut keskimäärin 2,5 miljoonaan kävijään.*lähde?*

Kokoelma
--------

|  |
| --- |
| **MoMAn kokoelman osastot**  |
|  | Osasto | (englanniksi) |
|  | Arkkitehtuuri ja muotoilu | Architecture and Design |
|  | Piirustukset | Drawings |
|  | Elokuva | Film |
|  | Media | Media |
|  | Maalaustaide ja kuvanveisto | Painting and Sculpture |
|  | Valokuvaus | Photography |
|  | Grafiikka ja kirjankuvitus | Prints and Illustrated Books |
|

PS 1 ja taideradio
------------------

Taidekeskus P.S.1 New Yorkin Queensissa on osa MoMAa.
New Yorkin Queensissä sijaitseva nykytaiteen keskus P.S.1 liitettiin osaksi MoMAa tammikuussa 2000. P.S.1 on epävirallisempi, kokeellisempi ja pienimuotoisempi kuin MoMA:n Manhattanin yksikkö*lähde?*. P.S.1 ylläpitää myös WPS1 taideradiota, josta voi kuunnella New Yorkin taideuutisia ja kulttuuriohjelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Michael Kimmelman: With a $450 Million Expansion, MoMA Is Bigger. Is That Better? *The New York Times*.  9.10.2019. Viitattu 11.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  The Collection, MoMA. Viitattu 3.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Museum of Modern Art**.
* Museon sivut (englanniksi)
* P.S.1 taidekeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* WPS1 taideradio (englanniksi)
* Kuvia: Flickr MoMA Group
**Tiến Quân Ca** ("Joukot etenevät") on Vietnamin kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Nguyễn Văn Cao (1923–1995) vuonna 1944. 1945 siitä tuli Vietnamin demokraattisen tasavallan ("Pohjois-Vietnamin") kansallislaulu. Vietnamin yhdistyttyä vuonna 1976 laulusta tuli Vietnamin sosialistisen tasavallan kansallislaulu.

Vietnaminkielinen teksti
------------------------

Đoàn quân Việt Nam đi
Chung lòng cứu quốc
Bước chân dồn vang trên đường gập ghềnh xa
Cờ in máu chiến thắng mang hồn nước,
Súng ngoài xa chen khúc quân hành ca.
Đường vinh quang xây xác quân thù,
Thắng gian lao cùng nhau lập chiến khu.
Vì nhân dân chiến đấu không ngừng,
Tiến mau ra sa trường,
Tiến lên, cùng tiến lên.
Nước non Việt Nam ta vững bền.
Đoàn quân Việt Nam đi
Sao vàng phấp phới
Dắt giống nòi quê hương qua nơi lầm than
Cùng chung sức phấn đấu xây đời mới,
Đứng đều lên gông xích ta đập tan.
Từ bao lâu ta nuốt căm hờn,
Quyết hy sinh đời ta tươi thắm hơn.
Vì nhân dân chiến đấu không ngừng,
Tiến mau ra sa trường,
Tiến lên, cùng tiến lên.
Nước non Việt Nam ta vững bền.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  VIETNAM: National Anthem of Vietnam Tien Quan Ca *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Vietnam National Anthems.info. Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Vietnam *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 30.11.2019. (englanniksi)
Erich Priebke
**Erich Priebke** (29. heinäkuuta 1913 Hennigsdorf, Brandenburg, Saksan keisarikunta – 11. lokakuuta 2013 Rooma, Italia) oli saksalainen Gestapon kapteeni (Hauptsturmführer), joka tuomittiin Italiassa vuonna 1944 tapahtuneista sotarikoksista. Priebke otti osaa Ardeatinen luolien massamurhaan Rooman lähistöllä 24. maaliskuuta 1944. 335 italialaista siviiliä surmattiin siellä kostoksi partisaaniryhmän surmattua 33 saksalaissotilasta Roomassa. Teloitusta johtivat saksalaisupseerit Herbert Kappler, Priebke sekä Karl Hass, listan tapettavista oli laatinut italialainen poliisipäällikkö Pietro Caruso.

Tapahtumista julkaistiin kirja *Kuolema Roomassa* vuonna 1967 ja George P. Cosmatoksen ohjaama elokuva *Suuri joukkoteurastus* vuonna 1973.

Natsien tappion jälkeen Priebke pakeni Argentiinaan, jossa hän piilotteli yli 50 vuotta. Vuonna 1994 Priebke antoi Argentiinassa haastattelun ABC-Newsin toimittajalle, jonka jälkeen hänet vangittiin ja lennätettiin Italiaan. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta häntä ei lähetetty vankilaan korkean iän takia vaan oli kotiarestissa.

Kohut
-----

Vuonna 2007 ilmeni, että joku oli teettänyt Suomen postin omakuvapostimerkkipalvelulla postimerkkejä Priebken kuvalla ja lähettänyt niitä Priebken pojallekin. Asiasta nousi kohu Argentiinassa.

Kesäkuussa 2007 Erich Priebkelle myönnettiin italialaisen maistraatin työlupa toimia konttorityöntekijänä ja kieltenkääntäjänä paikallisessa lakimiestoimistossa. Vastalauseiden jälkeen lupa peruttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Nazi war criminal Erich Priebke dies  11.10.2013. BBC News. Viitattu 11.10.2013.
2. ↑  Body of Nazi war criminal who died aged 100 should be sent to Germany and incinerated, says head of Simon Wiesenthal Centre Daily Mail. Viitattu 18.1.2014.
3. ↑  IS / Lauri Puintila: Postin natsimerkki suututti maailmalla  17.2.2007. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 16.10.2013. Viitattu 16.10.2013.
4. ↑  Reuters 19.6.2007

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Katz: *Death in Rome*. Macmillan Co, 1967. ASIN B000BANKLA.
* George P. Cosmatos: *Massacre in Rome (Remastered Edition)*. DVD-elokuva. Noshame, 1973. ASIN B000CCD24M.
* An interview with the Evil. A journey in the Italian forbidden memory - Academia.edu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Music Export Finland** (Music Export Finland Association ry) oli yhdistys, jonka tehtävä oli auttaa suomalaista musiikkialaa kasvattamaan vientitulojaan. Music Export Finlandin toiminta jakautui kolmeen osaan: ulkomainen markkinointiviestintä, kotimainen markkinointiviestintä sekä rahoituksen ja investointien palvelut. Yhdistys sai vuoden 2010 Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon, joka myönnettiin helmikuussa 2011.

Music Export Finland ja Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus (FIMIC) yhdistettiin vuonna 2012 Music Finland -nimiseksi järjestöksi.

Tausta
------

Music Export Finland -vientirenkaan perusti yhdeksän suomalaista musiikkialan yritystä joulukuussa 2002. Vientirenkaan tavoite oli kehittää perustajayritysten markkinointia, jakelua ja myyntiä kansainvälisillä markkinoilla.

Kolmentoista yrityksen vientirenkaaksi laajentunut Music Export Finland rekisteröitiin laajapohjaiseksi, koko musiikkialan kokoavaksi yhdistykseksi vuoden 2005 alusta, ja Music Export Finlandin toiminnan pariin pääsivät mukaan kaikki suomalaiset musiikkialan toimijat.

Yhdistyksen johtajana toimi Paulina Ahokas.

Jäsenet
-------

Music Export Finlandin jäsenorganisaatiot olivat:

* Esittävien taiteilijoiden ja äänitteiden tuottajien tekijänoikeusjärjestö Gramex ry
* Suomen Musiikkikustantajat ry
* Suomen Muusikkojen Liitto ry
* Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden IndieCo ry
* Musiikkituottajat – IFPI Finland ry
* Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry
* Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry.

Tavoitteet
----------

Music Export Finlandin päätavoite oli auttaa suomalaista musiikkialaa kasvattamaan vientitulojaan. Vientiorganisaation palvelutavoitteita olivat:

* edistää suomalaisen musiikkitoimialan ammattilaisten kykyä ja mahdollisuuksia tehdä aktiivista ja tuottavaa musiikkivientiä eri puolilla maailmaa
* tarjota monipuolisia vienninedistämisen keinoja musiikkialan ammattilaisten vientityön tukemiseen vientiponnistelujen kaikissa vaiheissa
* laajentaa suomalaisten musiikkialan yritysten vientituotteiden kirjoa ja sitä kautta monipuolistaa ulkomailta saamia tulovirtoja
* vaikuttaa vahvasti siihen, että suomalaisen musiikkiviennin kokonaismarkkina-arvon kehitys jatkuu nousujohteisena.

Lähteet
-------

1. ↑  Music Export Finland *musex.fi*.  Arkistoitu 22.6.2010.
2. ↑  Musiikin viejälle tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinto Yle.fi. Viitattu 3.2.2011.
3. ↑  Musex Maailmalle - Music Export Finlandin kansainvälinen lanseeraus Cannesissa Musex.fi.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Uusi laajapohjainen vientiyhdistys perustettu Musex.fi.  [vanhentunut linkki]
5. ↑  Music Export Finlandin esite 2010

Aiheesta muualla
----------------

* Music Export Finlandin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Binäärikello** on kello, joka näyttää kellonajan binäärimuodossa. Nykypäivän binäärikellot näyttävät niin tunnit, minuutit kuin sekunnitkin binäärisinä. Vaikka on olemassa analogisiakin lajikkeita, useimmat binäärikellot ovat digitaalisia.

Binäärikoodiset desimaalikellot (BCD)
-------------------------------------

BCD-kellossa lisätään jokaiseen LED-sarakkeeseen arvot, jotta voi saada kuusi desimaalinumeroa. Kellossa on kaksi saraketta niin tunneille, minuuteille kuin sekunneillekin.
Molemmissa kelloissa on aika 12:15:45.
Nämä kellot käyttävät kuutta LED-saraketta edustaen nollia ja ykkösiä. Kukin pylväs edustaa yhtä desimaalilukua binäärikoodisena desimaalina (BCD). Pohjarivin jokainen sarake edustaa numeroa 1 (tai 2^0), kun taas jokainen rivi yläpuolella edustaa suurempia kahden potensseja 2^3:een (tai 8:aan) asti.

Jotta voidaan lukea jokainen kellonajan yksittäisistä numeroista, käyttäjä lisää kunkin valaistun LEDin arvot, ja sitten lukee niitä vasemmalta oikealle. Ensimmäiset kaksi saraketta edustavat tuntia, seuraavat kaksi edustavat minuuttia ja loput kaksi edustavat sekuntia. Koska valot eivät pala numeron ollessa nolla, kunkin numeron paikat täytyy olla muistissa, jotta kelloa voi käyttää pimeässä.

Binäärikoodiset seksagesimaalikellot
------------------------------------

On olemassa myös binäärikelloja, jotka näyttävät aikaa binäärikoodatun seksagesimaalijärjestelmän kera. Sen sijaan, että yksi binääriluku edustaa jokaista perinteisen seksagesimaalisen ajan jokaista numeroa, se edustaa perinteisen seksagesimaalijärjestelmän joka ikistä osaa, jota käytetään enintään kuuden bitin verran neljän sijasta.

24 tunnin binäärikoodatuissa seksagesimaalikelloissa on 11 tai 17 aikaa näyttävää LED-valoa. Viisi LEDia näyttää tunnit, kuusi LEDiä minuutit ja toiset kuusi LEDiä sekunnit. Kuutta sekuntia näyttävää LEDiä ei tarvita 24 tunnin binäärikoodattuun seksagesimaalikelloon, jos siinä on 11 LED-valoa.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Tunnit | Minuutit | Sekunnit |
| 32 |  | 1 | 1 |
| 16 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | 1 | 0 | 0 |
| 4 | 0 | 1 | 0 |
| 2 | 1 | 0 | 0 |
| 1 | 0 | 1 | 1 |
|  | 10 | 37 | 49 |

Yllä oleva taulukko käyttää kolmea binäärinumerosaraketta, yksi tavanomaisen aikajärjestelmän tunneille, minuuteille ja sekunneille.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Binary clock
**Metussi** eli **Vanha-Metussi** (ven. Ста́рые Мёдуши, *Staryje Mjoduši*) on kylä ja entinen ortodoksinen seurakunta Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lopuhkinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisosassa muutama kilometri kuntakeskuksesta etelään.

1700-luvulla seurakunnan kirkko sijaitsi lähellä Korkan (ven. Горки, *Gorki*) kylää. Vuonna 1788 valmistui pyhälle kolminaisuudelle omistettu kivikirkko Metussiin, josta seurakunta sai uuden nimensä. 1800-luvulla siihen kuului useita puhtaasti inkerikkojen asuttamia kyliä kuten Ruitsa, Ruitsankontu (ven. Стародворье, *Starodvorje*), Keski-Ruitsa (ven. Десяцкая, *Desjatskaja*), Kolpovitsa (ven. Голубовицы, *Golubovitsy*), Uusi-Metussi (ven. Новые Медуши, *Novyje Meduši*) ja Uusi-Puura. Seurakunnassa asui myös venäläistyneitä inkerikkoja sekä muualta siirrettyjä venäläisiä. Ruitsan- eli Lopuhinkajoen varrella sijainneet inkeroiskylät tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 224. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Kertomus Metussin seurakunnasta *countrysite.spb.ru*.  Arkistoitu 3.11.2013. Viitattu 29.8.2008. (venäjäksi)
3. ↑  v. Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der Ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 39. St.-Petersburg: , 1867.
**Vilho "Vili" Evald Lehosti** (aik. Lindström, 9. syyskuuta 1900 Joroinen – 31. tammikuuta 1979) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Lehostilla oli useita näyttelijänkiinnityksiä 1920-luvulla. Vuosina 1928–1954 hän toimi johtajana lukuisissa teattereissa ja uransa myöhäisvaiheessa hän työskenteli Seuranäyttämöliiton ohjaajana. Lehostin ohjaustehtäviin kuuluu muun muassa *Niskavuori*-sarja.

Ura
---

Vili Lehostin vanhemmat olivat seppä Evald Israel Lindström ja puvustonhoitaja Hilma Serafina Lindström. Hän avioitui näyttelijä Helmi Pennasen kanssa 1925. Työuransa Lehosti aloitti harjoittelijana Kuopion työväenteatterissa 1915–1918. Lehostilla oli näyttelijänkiinnitys Kuopion työväenteatteriin 1920–1924, Viipurin Työväen Teatteriin 1924–1926 ja Koiton Näyttämölle 1926–1927.

Lehostin ensimmäinen johtajan tehtävä oli Rovaniemen Näyttämöllä 1927–1928, minkä jälkeen hän toimi johtajana seuraavissa teattereissa: Lappeenrannan Työväen Näyttämö 1928–1934, Hämeenlinnan Työväen Näyttämö 1934–1936, Jyväskylän Työväen Näyttämö 1936–1943, Vaasan Näyttämö 1943–1947, Kemin teatteri 1947–1953 ja Hyvinkään työväenteatteri 1953–1954. Vuosina 1954–1967 Lehosti toimi ohjaajana Seuranäyttämöliitossa. Hänen puolisonsa toimi näyttelijänä samoissa teattereissa.

Lehostin roolitehtäviä olivat muun muassa Leander (*Tanssijatar Katja*), Eero (*Seitsemän veljestä*), Sid-eno (*Oi, nuoruus*), Ismael (*Synti*) ja Apso (*Lemmin poika*).

Lehosti ohjasi muun muassa näytelmät *Oi, nuoruus*, *Kuolemantanssi*, *Kunniallinen portto*, *Meidän Herramme myllyt* ja *Papin perhe* sekä *Niskavuori*-sarjan. Lehosti ohjasi niin ikään operetteja.

Lehosti näytteli elokuvien sivurooleja 1950-luvulla. Niistä kreditoitiin työnjohtajan rooli urheiluelokuvassa *Veteraanin voitto* ja rovastin rooli romanttisessa komediassa *Neiti talonmies*. Hänen puolisonsa näytteli samassa elokuvassa ruustinnaa.

Lähteet
-------

* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma 1965 - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 8, 1965.
* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 332
2. ↑  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 486
3. 1 2  Vili Lehosti Elonetissä.
4. 1 2 3  Teatterin maailma 1950, s. 189
5. 1 2 3  Teatterin maailma 1965, s. 250
3D-video patsaasta, tehty fotogrammetrialla
Tuure Leppänen, *Reconstruction I*
**Fotogrammetria** on tekniikka, joka käyttää valokuvia kohteiden kolmiulotteiseen mittaukseen. Valokuvia maastosta lentokoneesta käsin on otettu 1930-luvulta saakka.

Fotogrammetriaa käytetään kartoitukseen ja aihe kuuluu maanmittausoppiin. Tunnetuin fotogrammetrisista sovelluksista on ilmakuvaus, jota käytetään monien kartoitusten pääasiallisena tietolähteenä. Kohteena olevasta alueesta otetaan riittävästi ilmakuvia, jotta jokainen maastonkohta on löydettävissä vähintään kahdelta eri kuvalta. Kun kuvien suhteet toisiinsa ja maastoon on selvitetty, voidaan kohteen sijainti määrittää kuvista kolmiulotteisesti. Ilmakuvia käytetään erilaisten karttojen tekemiseen, maaston topografiseen kartoitukseen ja maastomallimittauksiin vaikkapa tiensuunnittelua varten.

Kehitysaskeleet digitaalikameroissa, tietokoneiden suorittimissa ja laskennallisissa menetelmissä ovat laajentaneet tekniikan käyttömahdollisuuksia. Nykyään fotogrammetriassa käytetään pääasiassa digitaalisia kuvia, joita voidaan käsitellä automaattisin ja puoliautomaattisin menetelmin (kuvankäsittely). Fotogrammetrian uusimpia ja nopeasti yleistyviä käyttökohteita ovatkin erilaiset 3D-konenäkösovellukset. Niitä käytetään lääketieteen, teollisuuden laadunvalvonnan, robotinohjauksen ja tieteellisen tutkimuksen mittaustehtävissä.
Myös eräissä viihdesovelluksissa kuten *Microsoft Flight Simulator* on käytetty fotogrammetriaa ulkomaailman mallintamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jonas Terttula: 3D-mallin tuottaminen fotogrammetriaa hyödyntäen *www.theseus.fi*.  2019. Viitattu 7.7.2022.
2. ↑  Vanhat kartat, ilmakuvat ja asiakirjat Maanmittauslaitos. Viitattu 6.9.2023.
3. ↑  Photogrammetry *britannica.com*. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Maanmittauslaitoksen ilmakuva Maanmittauslaitos. Viitattu 6.9.2023. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Photogrammetry *culturalheritageimaging.org*. Viitattu 31.12.2020. (englanniksi)
6. ↑  A Complete List of All Photorealistic Cities in Microsoft Flight Simulator 2020 *Fanbyte*.  20.8.2020. Viitattu 6.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fotogrammetria**.
* Aalto-yliopiston fotogrammetrian tutkimusryhmä (Arkistoitu – Internet Archive)
* History of Photogrammetry (PDF) (englanniksi)
**Virkakielto** tarkoittaa määräystä, jolla estetään virkaan nimittäminen.

Historia
--------

Yhdysvalloissa rajoitettiin perustuslailla kapinaan osallistuneiden oikeutta tulla nimitetyksi liittovaltion tai osavaltion virkoihin 1870-luvulla.

Toisen maailmansodan jälkeisessä Länsi-Saksassa virkakieltotutkimusten ja rekisteröinnin kohteena oli yli kaksi ja puoli miljoonaa länsisaksalaista. Lisäksi 4000 heistä oli mustalla listalla, eli he eivät saaneet koulutustaan vastaavaa työtä valtion, kuntien tai osavaltion viroissa. Liittokansleri Willy Brandt allekirjoitti vuoden 1972 alussa ääriainesten vastaisen julistuksen, jonka mukaan perustuslainvastaisten ainesten nimittämistä julkisiin virkoihin oli varottava. Virkakieltoa (saksaksi *Berufsverbot*) jyrkennettiin vuoden 1981 lopussa, jolloin korkein hallinto-oikeus teki ennakkopäätöksen, jonka mukaan jo virassa olevat kommunistit voitiin alistaa kuulusteluun ja erottaa virastaan. Kovimmalla kädellä kommunistien vastaista virkakieltoa sovellettiin Baijerin osavaltiossa.ø

Lähteet
-------

1. ↑  Overview of Disqualification Clause *constitution.congress.gov*.
2. ↑  Rislakki, Jukka: *Erittäin salainen. Vakoilu Suomessa*, s. 258. LOVE KIRJAT, 1982.
3. ↑  Bjøl, Erling: *Kansojen historia. Osa 23. Rikas länsi*, s. 356-358. WSOY, 1985. ISBN 951-0-09751-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansan Uutiset 15.7.2019 Ukrainan presidentti suunnittelee virkakieltoa edeltäjänsä hallinnolle
* Hallituksen esitys eduskunnalle laeiksi valtion virkamieslain 7 ja 8 c §:n ja turvallisuusselvityslain muuttamisesta sekä eräiksi niihin liittyviksi laeiksi HE 70/2017 vp
* Turun Sanomat 8.6.2017 Lakiesitys: Kaksoiskansalaisille ei virkakieltoa, ulkomaansidonnaisuuksia selvitetään
* Talouselämä 19.10.2013 Berlusconille kahden vuoden virkakielto
* Iltalehti 12.11.2012 Ministeriä hankala laittaa "virkakieltoon"