recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pier Luigi
**Pier Luigi Farnese** (19. marraskuuta 1503 – 10. syyskuuta 1547) oli ensimmäinen Parman herttua vuosina 1545–1547.

Elämä
-----

Pier Luigi Farnese syntyi Roomassa kardinaali Alessandro Farnesen, tulevan paavi Paavali III:n aviottomana poikana. Hän ryhtyi sotilaaksi ja osallistui Rooman ryöstöön 1527.

Tultuaan valituksi paaviksi Pier Luigin isä nimitti hänet kirkon sotapäälliköksi. Myöhemmin isä teki hänestä Parman ja Piacenzan herttuan. Kyseiset maa-alueet olivat aiemmin olleet osa Kirkkovaltiota. Pier Luigi ja hänen poikansa Ottavio lupasivat maksaa paaveille 9 000 kultadukaattia vuodessa, ja saivat siitä vastineeksi vielä Camerinon ja Nepin herttuakunnat. Lisäksi Pier Luigin hallussa olivat Castron herttuakunta ja Ronciglionen kreivikunta Lazion alueella.

Pier Luigi otti uudet alueensa hallintaansa 23. syyskuuta 1546. Eläessään hän sai mainetta julmana ja armottomana, ylellisyyteen mieltyneenä ihmisenä. Lisäksi häntä syytettiin nuorten poikien hyväksikäytöstä. Pier Luigin ankara hallinto nostatti vihaa häntä vastaan paavien oikeudenmukaiseen hallintoon tottuneissa kaupungeissa. Keisari Kaarle V, joka halusi yhdistää Parman ja Piacenzan Milanon herttuakuntaan, tuki ylimystön vehkeilyä Pier Luigia vastaan.

Kuolema
-------

Vuonna 1547 kreivit Francesco Anguissola ja Agostino Landi sekä markiisit Giovan Luigi Confalonieri, Girolamo Pallavicini ja Alessandro Pallavicini solmivat salaliiton Pier Luigia vastaan. Salaliittolaiset tunkeutuivat 10. syyskuuta 1547 Piacenzan linnaan, jossa Pier Luigi oleskeli. Anguissola ja kumppanit puukottivat hänet kuoliaaksi ja ripustivat ruumiin palatsin ikkunaan. Lähistöllä vaanineet Kaarle V:n sotilaat ottivat pian sen jälkeen kaupungin hallintaansa Ferrante Gonzagan johdolla.

Perhe ja lapset
---------------

Pier Luigi Farnesen puoliso oli Girolama Orsini. Heillä oli neljä lasta:

* Ottavio, Pier Luigin seuraaja Parman herttuana
* Alessandro, Parman piispa ja katolinen kardinaali
* Ranuccio, katolinen kardinaali
* Vittoria, joka meni naimisiin Urbinon herttuan Guidubaldo III:n kanssa

Pier Luigilla oli myös avioton poika Orazio, joka meni naimisiin Angoulêmen herttuattaren Dianen, Ranskan kuningas Henrik II:n tyttären kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo eläinlajista. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Kilkki** (*Saduria entomon*) on siiroihin kuuluva Itämeressä elävä äyriäinen. Se elää pehmeillä pohjilla, joihin se pystyy kaivautumaan helposti. Se suosii kylmää vettä ja elää yleensä syvässä vedessä. Kilkki sietää hyvin vaihtelevia suolapitoisuuksia. Laji elää koko Itämeren lisäksi Pohjoisen jäämeren jokisuissa, Tyynessämeressä sekä myös Laatokassa ja Ruotsin suurten järvien syvänteissä.
Se on levinnyt näille alueille Pohjoiselta Jäämereltä noin 7000 vuotta sitten mannerjäätikön sulamisen jälkeen. Kilkki onkin relikti eli jäännelaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Kilkki on Itämeren suurimpia äyriäisiä. Koiras voi kasvaa yli 5-10 sentin mittaiseksi, naaras on koirasta pienempi. Kilkin ruumis on soikea ja harmaanruskea, päältä litteä, noin 3 kertaa leveyttään pidempi. Pyrstökilpi kapenee tasaisesti taaksepäin päätyen terävään kärkeen. Pään etureuna on melko tasainen, molemmilla puolilla on hieman ulostyöntyvät kulmat ja niiden takana pienet lovet. Pienet silmät ovat kokonaan pään yläpuolella.

Ravinto
-------

Kilkki on sekä raadonsyöjä että aktiivinen saalistaja. Ravinnoksi kelpaavat muut pohjaeläimet, kuten valkokatka. Kilkki liikkuu aktiivisesti pohjassa ravintoa etsien tai väijyy saalistaan pohjaliejuun kaivautuneena. Kilkillä on kemiallinen hajuaisti*selvennä*, jonka avulla se luultavasti havaitsee ravintonsa.

Saalistajat
-----------

Kilkkiä syövät monet pohjalla elävät kalalajit, erityisesti turska ja simput.

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Väinölä: Kilkki – *Saduria entomon* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  ITIS: Saduria entomon (englanniksi)
3. ↑  Skorv *Vattenkikaren*. Viitattu 12.9.2017. (ruotsiksi)
4. ↑  Olli Pekka Mäki & Kristiina Tarkiainen: "1: Ympäristötekijät ja eliöiden sopeutuminen", *Symbioosi 2: Ekologia ja ympäristö*. e-Oppi, 2016. ISBN 978-952-7237-17-5.
5. ↑  Kilkki *Luontoportti*. Viitattu 12.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Skorv. Vattenkikaren / Aquascope (ruotsiksi)(englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1590206
* Wikispecies: Saduria entomon
* BOLD: 785393
* CoL: 6WZX5
* EUNIS: 39034
* GBIF: 5175681
* iNaturalist: 555820
* IRMNG: 10251395
* ITIS: 92646
* NBN: NHMSYS0021050648
* NCBI: 341131
* SeaLifeBase: 23392
* WoRMS: 119034

 |

 |
**Meskaliinikaktukset** ja **myrkkykaktukset** (*Lophophora*) on meskaliini-nimisestä alkaloidista ja sen huumaavasta vaikutuksesta tunnettu kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi on annettu ulkonäön perusteella kreikankielisistä sanoista lofos 'harja, töyhtö' ja foreus 'kantaja', mikä viittaa kasvin kyhmyissä oleviin karvatupsuihin.

Tuntomerkit
-----------

Meskaliinikaktukset ovat matalia, pallomaisia ja usein tiiviinä ryhminä kasvavia kaktuksia. Niiden juuret ovat pitkiä ja sukkulan muotoisia. Varsi on tavallisesti litteän pallomainen, sini- tai kellanvihreä, satunnaisesti punertava, vain 2–7 cm korkea ja 4–12 cm leveä. Varren kyhmyt (podariot) ovat matalia ja pyöreitä tai kyttyrämäisiä, usein pystyriveiksi järjestäytyneitä. Areolit sijaitsevat yleensä riveissä kyhmyjen päissä, ja niissä on pehmeiden, keltaisten tai valkeahkojen karvojen muodostamat tupsut; piikit puuttuvat. Kukat sijaitsevat kasvin keskustassa ja kukkivat päivisin. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia, väriltään valkoisia, vaaleanpunertavia, kellertäviä tai satunnaisesti punaisia. Kukan läpimitta vaihtelee 1–2,2 cm. Pohjus on suomuton ja karvaton. Hedelmän muoto vaihtelee nuijamaisesta pitkänomaiseen ja se on aluksi mehevä ja vaaleahkon punainen, myöhemmin ruskehtavan valkoinen ja kuiva, paljaspintainen, avautumaton ja enintään kahden sentin pituinen. Siemenet ovat mustia, päärynän muotoisia ja kyhmyisiä.

Levinneisyys
------------

Meskaliinikaktusten levinneisyys ulottuu Chihuahuan aavikon kalkkikivialueille Teksasiin ja Meksikon pohjois- ja keskiosiin. Niitä tavataan 1800 metrin korkeuteen saakka.

Lajit
-----

Meskaliinikaktusten suvussa on kaksi lajia:

* *Lophophora diffusa*
* meskaliinikaktus eli rusomeskaliinikaktus eli myrkkykaktus (*Lophophora williamsii*)

Lähteet
-------

* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: meskaliinikaktukset ja myrkkykaktukset (*Lophophora*)

### Viitteet

1. ↑  Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Lophophora* Finto. Viitattu 22.2.2016.
2. 1 2 3 4  Anderson 2001: 396.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Meskaliinikaktukset – *Lophophora*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132102
* Wikispecies: Lophophora (Cactaceae)
* BioLib: 105604
* CoL: 5GML
* EoL: 69624
* EPPO: 1LOFG
* FNA: 118930
* FoC: 118930
* GBIF: 3084451
* GRIN: 6963
* iNaturalist: 156834
* IPNI: 30015323-2
* IRMNG: 1369492
* ITIS: 500389
* NCBI: 130136
* NZOR: c55d2f8e-dafc-4942-9732-7b8ca396773b
* Open Tree of Life: 543111
* PLANTS: LOPHO2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:5395-1
* Tropicos: 40008773
* WFO: wfo-4000022225

 |

 |
**Mesofylli** on kasvin lehden sisällä olevaa eli lehden ylä- ja alapinnan epidermien väliin jäävää parenkyymisolukkoa. Mesofyllin soluissa on yleensä runsaasti kloroplasteja ja mesofyllin soluissa tapahtuu yleensä merkittävä osa kasvin fotosynteesistä.

Mesofyllin parenkyymisolukko koostuu useimmiten kahdesta erilaisesta solukkotyypistä: pylvästylpystä ja hohkatylpystä. Pylvästylppysolukon solut ovat ulkomuodoltaan lieriömäisiä ja ne ovat asettuneet tavallisesti tiiviisti vierekkäin. Hohkatylppysolukon solut ovat ulkomuodoltaan pylvästylppysoluihin verrattuna enemmän kuutiomaisia tai pallomaisia ja ne eivät yleensä ole liittyneet toisiinsa kovinkaan tiiviisti, vaan solujen väleissä on selvästi tyhjää tilaa.

Pylväs- ja hohkatylppysolukon sijoittumisen perusteella voidaan erotella erilaisia mesofyllityyppejä. Tavallisimmat mesofyllityypit ovat dorsiventraalinen mesofylli ja isolateraalinen mesofylli. Dorsiventraalinen mesofylli on monilla kaksisirkkaisilla kasveilla ja isolateraalinen mesofylli monilla yksisirkkaisilla kasveilla.

Mesofyllityypit
---------------

* **dorsiventraalinen mesofylli**: yläpinnan epidermin alla on yksi tai useampi solukerros pylvästylppysolukkoa ja sen alla, alapinnan epidermin puolella on hohkatylppysolukkoa
* **isolateraalinen mesofylli**: sekä yläpinnan että alapinnan epidermin alla on pylvästylppysolukkoa ja niiden välissä, keskellä lehteä on hohkatylppysolukkoa
* **homogeeninen mesofylli**: mesofylli koostuu vain yhdenlaisista parenkyymisoluista eli mesofyllistä ei ole erotettavissa erilaisia pylväs- ja hohkatylppysolukkoja

Lähteet
-------

1. ↑  Isobilateral (monocotyledonous) leaf *Sciencetopia*.  2017. Viitattu 3.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Anatomy of dorsiventral (dicotyledonous) leaf *Sciencetopia*.  2017. Viitattu 3.5.2017. (englanniksi)
**Vaaleanpunaisen pantterin paluu** on Blake Edwardsin ohjaama, järjestyksessään kolmas Vaaleanpunainen pantteri -elokuva vuodelta 1975. Sen pääosissa nähdään komisario Jacques Clouseauna Peter Sellers ensi kertaa sitten vuoden 1964 *Laukaus pimeässä* -elokuvan. Christopher Plummer korvasi herrasmiesvaras Sir "Aave" Lyttonin roolissa David Nivenin, joka oli ollut "Aaveena" elokuvasarjan ensimmäisessä elokuvassa *Vaaleanpunainen pantteri*. Muita keskeisiä näyttelijöitä ovat Lyttonin naisystävää esittävä Catherine Schell, Clouseauta vihaavaa ylikomisariota esittävä Herbert Lom ja Clouseaun miespalvelijan roolissa Burt Kwouk.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvan alussa arvokas timantti nimeltä Vaaleanpunainen pantteri varastetaan lugashlaisesta museosta ja kömpelö komisario Clouseau (Peter Sellers) lähetetään Ranskasta tutkimaan tapausta. Clouseaun epäilyt kohdistuvat jälleen kerran Sir Charles Lyttoniin (Christopher Plummer), joka tunnetaan ovelana varkaana. Clouseau haluaa päästä selville Lyttonin ja tämän vaimon (Catherine Schell) tekemisistä naamioitumalla muun muassa allashuoltajaksi ja puhelinkorjaajaksi. 

Clouseaun esimies, ylikomisario Charles Dreyfusilla (Herbert Lom) tulee Clouseaun suhteen mitta täyteen ja hän yrittää kerta toisensa jälkeen salamurhata tämän. Elokuvassa ovat mukana totutusti myös Clouseaun kiinalainen palvelija (Burt Kwouk), Dreyfusin avustaja ja ylikonstaapeli Francois Chevalier André Maranne.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Peter Sellers  | … |  Jacques Clouseau
  |
|  Christopher Plummer  | … |  Sir Charles Litton
  |
|  Catherine Schell  | … |  Lady Claudine Litton
  |
|  Herbert Lom  | … |  Charles Dreyfus
  |
|  Peter Arne  | … |  eversti Sharki
  |
|  Peter Jeffrey  | … |  kenraali Wadafi
  |
|  Grégoire Aslan  | … |  Lugashin poliisipäällikkö
  |
|  David Lodge  | … |  Mac
  |
|  Graham Stark  | … |  Pepi
  |
|  Eric Pohlmann  | … |  Fat Man
  |
|  André Maranne  | … |  François Chevalier
  |
|  Burt Kwouk  | … |  Cato Fong
  |
|  Victor Spinetti  | … |  hotellivirkailija
  |
|  John Bluthal  | … |  sokea kerjäläinen
  |
|  Mike Grady  | … |  pikkolo
  |
|  Peter Jones  | … |  psykiatri
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvaa ilahduttavan hyväksi comebackiksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen". *VideoHound’s Golden Movie Retriever* antaa elokuvalle kaksi ja puoli tähteä neljästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. 1 2  Return of the Pink Panther[vanhentunut linkki], *VideoHound’s Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 14.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).
Helene Schjerfbeck 

---



Maalauksia 

*Hjördis* | *Hälytys* | *Mustataustainen omakuva* | *Omakuva, valoa ja varjoa* | *Ovi* | *Ryöväri paratiisin portilla* | *Sininauhainen tyttö* | *Tanssiaiskengät* | *Toipilas* | *Tyttö hiekkakuopassa* | *Äitini*

Artikkeleita 

Constantin Guys | Einar Reuter | Magnus Schjerfbeck | Gösta Stenman | Helena Westermarck | Maria Wiik

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Hjördis** on Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1934. Taiteilija oli 72-vuotias maalatessaan tämän teoksen. Teos on ajalta, jolloin Schjerbeckin töitä alettiin ostaa enemmänkin. Legenda sairaasta, yksinäisestä ja henkistyneestä taidemaalarista luotiin 1930-luvulla. Ruotsissa asunut taidekauppias Gösta Stenman myi paljon Schjerfbeckin töitä uuteen kotimaahansa.

Bukowskin huutokaupassa 2002 tämä työ myytiin 500 000 eurolla. Siitä tuli samalla yhdeksänneksi kallein suomalainen taideteos, joista peräti seitsemän on jo ennestään Helene Schjerfbeckin teoksia.

Lähteet
-------

* Pauliina Laitinen-Laiho: Taide&Antiikki, Taloustaito, s. 23, 05/2009

### Viitteet

1. 1 2  Pauliina Laitinen-Laiho, s. 23
**Shanghai**
Jiaxing
Huzhou
Hangzhou
Shaoxing
Ningbo
Zhoushan
Suzhou
Wuxi
Changzhou
Zhenjiang
**Nanjing**
Nantong
Jinhua
Taizhou
Quzhou
Yangzhou
Taizhou
Yancheng
Huai’an
Ma’anshan
Hefei

**Jangtsejoen suisto** on noin 100 000 neliökilometrin laajuinen suistoalue Shanghain sekä Jiangsun ja Zhejiangin maakuntien alueella Kiinassa, jossa Jangtsejoki laskee Itä-Kiinan mereen. Alueella asuu yli 10 prosenttia maan väestöstä. Vuonna 2002 alue vastasi 22 prosentista maan bruttokansantuotteesta, neljäsosaa liikevaihdosta ja 29 prosenttia maan tuonnista ja viennistä.

Ennen Itä-Kiinan mereen laskemistaan Jangtse jakautuu kahteen jokihaaraan. Näiden välissä sijaitsee Chongmingin saari, joka on syntynyt lietteen kasautuessa vuosisatojen ajan suiston alueelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahearn, Alison: *Maailman 100 ihmettä*, s. 93. Suomentanut Heli Salmenkangas. Helsinki: Readme.fi, 2007. ISBN 978-952-5655-48-3.
2. ↑  Yangtze River *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 14.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jangtsejoen suisto** Wikimedia Commonsissa
**Hongkongin hallitusta** johtaa hallintojohtaja (*Chief Executive*), joka käyttää ylintä valtaa Hongkongissa. Hallintojohtaja nimittää ministeriöille (*bureaux*) ja virastoille (*department*) päälliköt (*secretary*) ja Kiinan kansantasavallan valtioneuvosto hyväksyy nimitykset. Päälliköt tekevät oman toimialansa päätökset itsenäisesti tai tekevät esityksensä hallintojohtajalle. Vaikka hallintojohtajaa ja ministeriöiden ja virastojen päälliköitä kutsutaan Hongkongin hallitukseksi, hallitus ei muodosta yhtenäistä elintä, joka tekisi kollektiivisia päätöksiä. Hallitus on toimeenpanovaltainen eikä sitä ole muodostettu poliittisin perustein. Sen ei tarvitse nauttia parlamentin vaan Kiinan keskushallituksen luottamusta. Vuonna 2002 voimaan tulleen Principal Officials Accountability Systemin myötä päälliköt ovat olleet poliittisesti vastuussa hallintojohtajalle, mikä on lisännyt hallituksen toimeenpanojohtoisuutta. Hallitukseen kuuluu 15 päällikköä, jotka ovat:

* hallinnon kansliapäällikkö (*Chief Secretary for Administration*)
* valtiovarainministeri (*Financial Secretary*)
* oikeusministeri (*Secretary for Justice*)
* opetusministeri (*Secretary for Education*)
* peruslaki- ja Manner-Kiinan asioista vastaava ministeri (*Secretary for Constitutional and Mainland Affairs*)
* turvallisuusasioista vastaava ministeri (*Secretary for Security*)
* elintarvike- ja terveysministeri (*Secretary for Food and Health*)
* virkahallintoministeri (*Secretary for the Civil Service*)
* sisäasiainministeri (*Secretary for Home Affairs*)
* työ- ja hyvinvointiministeri (*Secretary for Labour and Welfare*)
* finanssipalveluista ja valtionomaisuudesta ministeri (*Secretary for Financial Services and the Treasury*)
* rakennusministeri (*Secretary for Development*)
* ympäristöministeri (*Secretary for the Environment*)
* liikenne- ja asuntoministeri (*Secretary for Transport and Housing*)
* kaupan ja taloudellisen kehityksen ministeri (*Secretary for Commerce and Economic Development*)

Kaikki hallituksen jäsenet ja heidän lisäkseen 16 muuta jäsentä muodostava ExCon, hallintojohtajan johtaman hallintoneuvoston. Hallintojohtajalla on velvollisuus konsultoida ExCoa keskeisissä päätöksissä. Mikäli hallintojohtaja tekee ExCon enemmistön tahdon vastaisen päätöksen, hänen on kirjattava päätöksestään selonteko neuvoston pöytäkirjaan. Hallintoneuvostolla on kollektiivinen vastuu tekemistään päätöksistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maatiedosto Kiina, Hongkong – Poliittinen järjestelmä  9.4.2013. Suomen pääkonsulaatti, Hongkong. Viitattu 24.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto Hongkongin hallitus.

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hongkongin hallitus** Wikimedia Commonsissa
Féloun koski.
Féloun voimalaitos vuonna 2014.
**Félou** on 15,5 metriä korkea koski Senegaljoessa Malissa. Se sijaitsee Kayesin piirin Hawa Dembayan kunnassa 15 kilometriä Kayesin kaupungista kaakkoon. 

Epäsäännöllisten kiviportaiden muodostama moniuomainen koski hiidenkirnuineen on yksi Kayesin alueen matkailunähtävyyksistä. Se muodostaa luonnollisen esteen joella tapahtuvalle liikennöinnille, minkä johdosta ranskalaiset siirtomaavalloittajat rakensivat vuonna 1885 lähistölle Médinen linnoituksen. Paikan historiasta muistuttaa Senegalin kuvernöörille Louis Faidherbelle omistettu kivipaasi.

Kosken ohi johtavassa kanavassa sijaitsee vuonna 1927 valmistunut Länsi-Afrikan ensimmäinen vesivoimalaitos. Vuonna 1992 uudistetun voimalan kapasiteetti oli 600 kilowattia. Uuden voimalaitoksen rakentaminen alkoi vuonna 2009 ja se valmistui vuonna 2014. Sen kapasiteetti on 60 megawattia. Laitos tuottaa sähköä Senegaljoen yhteistyöjärjestön jäsenmaille Malille, Mauritanialle ja Senegalille.

Féloun yläpuolella sijaitsee Gouinan vesiputous, jonne myös rakennetaan vesivoimalaitosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Bader, Jean-Claude & Cauchy, S.: *Actualisation de la monographie hydrologique du fleuve Sénégal: rapport final*, s. 13–14. Dakar: OMVS, 2013. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Michel, Pierre: *Les bassins des fleuves Sénégal et Gambie: Étude géomorphologique. Tome 1*, s. 136, kuvaliite. Paris: Orstom, 1973. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Carte culturelle de la Région de Kayes *kayes.gouv.ml*.  Arkistoitu 27.6.2017. Viitattu 17.2.2018.
4. ↑  *Le petit futé Mali 2012–2013*, s. 170. Paris: Nouvelles éditions de l’université, 2012. ISBN 978-2-7469-5161-7.
5. 1 2 3  Etude des Impacts Environnementaux du Projet D'aménagement de Félou *eib.org*. Viitattu 17.2.2018.
6. ↑  Africa – Felou Hydroelectric Project: Implementation Completion and Results Report *documents.worldbank.org*. Viitattu 17.2.2018.
7. ↑  Africa Region – Mali, Mauritania, and Senegal Felou Second Hydroelectric (APL) Project: Implementation Completion Report Review *documents.worldbank.org*. Viitattu 17.2.2018.
**Félix Savart** (30. kesäkuuta 1791 – 16. maaliskuuta 1841) oli ranskalainen fyysikko joka tutki magnetismia ja akustiikkaa. Savart ja Jean-Baptiste Biot julkaisivat vuonna 1820 Biot’n ja Savartin lain, joka osoittaa sähkövirtaa ympäröivän magneettikentän riippuvuuden etäisyydestä johtimesta.

Savart opiskeli lääketiedettä Strasbourgin yliopistossa, mutta käytti valmistuttuaan enemmän aikaansa fysiikan kokeisiin kuin potilaiden hoitamiseen. Hän oli erityisen kiinnostunut akustiikasta ja viulujen soinnista. Hän matkusti Pariisiin ja kuunteli siellä Jean-Baptiste Biotin luentoja akustiikasta. Biot tutustutti hänet toiseen kiinnostuksen kohteeseensa, sähköoppiin.

Biotin avulla Savart sai fysiikan opettajan paikan pariisilaisesta yksityiskoulusta. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemiaan vuonna 1827, ja seuraavana vuonna hän sai kokeellisen fysiikan professorin viran Collège de Francesta.

Savart kehitti myös Savartin levyksi kutsutun laitteen, joka tuottaa ääntä halutulla taajuudella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  J J O'Connor and E F Robertson: Félix Savart Biography *Mc Tutor*.  2007. Viitattu 26.6.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Félix Jean Gouin** (4. lokakuuta 1884 Peypin – 25. lokakuuta 1977 Nizza) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuonna 1946. Hän kuului sosialistiseen SFIO-puolueeseen.

Gouin oli alkuperäiseltä ammatiltaan lakimies. Hän oli Bouches-du-Rhônen edustajana Ranskan edustajainkamarissa vuosina 1924–1958. Toisen maailmansodan aikana Gouin toimi Vichyn hallituksen järjestämässä niin sanotussa Riomin oikeudenkäynnissä Léon Blumin puolustusasianajajana. Myöhemmin vuonna 1942 hän pakeni Lontooseen ja liittyi siellä Vapaan Ranskan hallintoon. Hän oli neuvoa-antavan väliaikaisen edustajakokouksen (*Assemblée consultative provisoire*) puheenjohtajana Algeriassa vuonna 1943 ja Pariisissa marraskuusta 1944 lokakuuhun 1945. Hän oli myös Ranskan perustuslakia säätävän kansalliskokouksen puhemiehenä marraskuusta 1945 tammikuuhun 1946 ja Ranskan pääministerinä tammikuusta kesäkuuhun 1946. Gouinin kansanrintamahallitus kansallisti useita elinkeinoelämän aloja. Hän vetäytyi politiikasta viidennen tasavallan perustamiseen yhteydessä vuonna 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2  Félix, Jean GOUIN (ranskaksi) Assemblée Nationale. Viitattu 16.9.2015.
2. 1 2  Felix Gouin (ranskaksi) Encyclopédie Larousse. Viitattu 16.9.2015.
3. 1 2  Felix Gouin (ranskaksi) Rois & Presidents. Viitattu 16.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ohjelman logo.
**Autoalan pätevöitymisohjelma** (*APO*) on ammatillinen täydennyskoulutusohjelma, joka rakennetaan työntekijän ja työnantajan tarpeiseita lähtien. APO-ohjelman avulla autoala pystyy vastaamaan jatkuvasti kehittyvän tekniikan haasteisiin ja ylläpitämään ja kehittämään työntekijöiden ammattitaitoa.

APO on sertifioitu näyttötutkintojärjestelmä. APO-koulutusta tarjoavat ja -tutkintoja vastaanottavat oppilaitokset auditoidaan säännöllisesti.

APO-koulutuksessa on neljä kehityspolkua: mekaanikon kehityspolku, myynnin ja asiakaspalvelun kehityspolku, esimiehen ja teknisen palvelun kehityspolku sekä liikkeenjohdon kehityspolku. Koska kyse on näyttötutkinnoista, myös muualla opittuja asioita pystyy hyödyntämään ja muun muassa maahantuojien järjestämä koulutus tukee APO-tutkinnon suorittamista.

Valtaosa autoalan aikuiskoulutuksesta toteutetaan APO:n avulla. APO oppilaitoksia on vuoden 2021 alusta alkaen yhteensä 17 eri puolilla Suomea.

Lähteet
-------

1. ↑   www.apo-koulutus.fi
2. ↑  APO-oppilaitokset *www.autoala.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* APO:n virallinen sivusto.
**Vaaleanpunainen pantteri** (*The Pink Panther*) on Blake Edwardsin ohjaama, vuonna 1963 ensi-iltansa saanut elokuva. Sen pääosissa ovat David Niven, Peter Sellers ja Robert Wagner.

Elokuva on Blake Edwardsin luoman *Vaaleanpunainen pantteri* -elokuvasarjan ensimmäinen osa. Vaikka elokuvan varsinainen pääosan esittäjä onkin Niven, rakennettiin elokuvasarjan jatko Peter Sellersin ympärille, sillä hänen esittämänsä hölmö ranskalaisetsivä Jacques Clouseau varasti katsojien huomion. Hahmon alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia elokuvan koomisena kevennyksenä, ja roolia oli ennen Sellersiä tarjottu Peter Ustinoville. 

Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *The New York Times* -lehden kriitikot valitsivat *Vaaleanpunaisen pantterin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
-----

Elokuvan pääosan esittäjä on herrasmiesvaras sir Charles Lytton eli "Aave" (David Niven), joka metsästää kuuluisaa kuninkaallisen suvun omistuksessa olevaa timanttia nimeltään Vaaleanpunainen pantteri. Elokuvan sivuhahmona on Aavetta jahtaava hölmö ranskalainen poliisikomisario Jacques Clouseau (Peter Sellers). Lytton suunnittelee timantin varastamista kuninkaallisissa naamiaisissa, mutta Clouseau aikoo olla valmiina. Asiaa ei helpota se, että Clouseaun vaimo (joka ei esiinny enää seuraavissa elokuvissa) avustaa Lyttonia. Kun vielä Lyttonin veljenpoika George Lytton (Robert Wagner) astuu vankilasta päästyään kuvioihin Lyttonin avuksi, riittää Clouseaulla päänvaivaa selvittäessään Aaveen henkilöllisyyttä ja varjellessaan timanttia varkailta.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   David Niven   | … |   Sir Charles Lytton
  |
|   Peter Sellers   | … |   Jacques Clouseau
  |
|   Robert Wagner   | … |   George Lytton
  |
|   Capucine   | … |   Simone Clouseau
  |
|   Claudia Cardinale   | … |   Prinsessa Dala
  |
|   Brenda De Banzie   | … |   Angela Dunning
  |
|   Colin Gordon   | … |   Tucker
  |
|   John Le Mesurier   | … |   puolustusasianajaja
  |
|   James Lanphier   | … |   Saloud
  |
|   Guy Thomajan   | … |   Artoff
  |
|   Michael Trubshawe   | … |   Felix Townes
  |
|   Riccardo Billi   | … |   Aristotle Sarajos
  |
|   Meri Welles   | … |   Monica Fawn
  |
|   Martin Miller   | … |   Pierre Luigi
  |
|   Fran Jeffries   | … |   Kreikanserkku
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Complete National Film Registry Listing *National Film Preservation Board, Library of Congress*. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
**Reiner Klimke** (14. tammikuuta 1936 Münster – 17. elokuuta 1999 Münster) oli saksalainen kouluratsastaja ja olympiavoittaja. Hän on arvokisojen menestynein kouluratsastaja kautta aikojen.

Kuusiin olympialaisiin osallistunut Klimke voitti joukkuekultaa olympialaisissa vuosina 1964, 1968 (hevosella Dux), 1976 (hevosella Mehmed), 1984 ja 1988 (hevosella Ahlerich) sekä henkilökohtaisen kullan vuonna 1984 (Ahlerichilla). Henkilökohtaisen pronssin hän otti vuosina 1968 ja 1976. Klimke osallistui yksilökilpailuun myös vuosina 1960, 1964 ja 1988, mutta ei menestynyt niissä. Olympialaisissa Klimke edusti Länsi-Saksaa, mutta vuosien 1960 ja 1964 olympialaisissa Saksojen yhteisjoukkuetta.

MM-tasolla Klimke voitti kahdesti henkilökohtaisen kullan (1974 ja 1982) sekä neljä joukkuekultaa (1966, 1974, 1982 ja 1986). EM-kisoissa hän voitti henkilökohtaisen kisan 1967, 1973 ja 1985 sekä seitsemän kultaa Länsi-Saksan joukkueessa.

Klimken tytär on Ingrid Klimke, joka on myös olympiavoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Reiner Klimke *olympedia.org*. Viitattu 20.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reiner Klimke** Wikimedia Commonsissa

* Reiner Klimke Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sofia Saari** (s. 1976 Turku) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on valmistunut Venetsian kuvataideakatemiasta kuvanveistäjäksi vuonna 1998. Naantalissa asuva Saari on opiskellut lisäksi muun muassa Turun piirustuskoulussa, Kuvataideakatemiassa sekä Taideteollisessa korkeakoulussa, josta hän on valmistunut taiteen maisteriksi.

Näyttelyitä Saari on pitänyt Suomen lisäksi Italiassa, muun muassa Roomassa sekä Sisiliassa ja Sardiniassa. Hän on myös työskennellyt Italiassa usean vuoden ajan valokuvaajana.

Sofia Saari on tehnyt useita julkisia teoksia. Porissa sijaitsevat vuosina 2008 ja 2009 valmistuneet kaupungin perustajan Juhana Herttuan sekä presidentti Risto Rytin muistomerkit. Somerolla paljastettiin kesäkuussa 2012 seiväshyppääjä Pentti Nikulan näköispatsas.  Mikkelissä paljastettiin kesällä 2017 Georg Carl von Döbelnin reliefi

Kuvia julkisista teoksista
--------------------------

* Juhana-herttuan patsas, 2008, Pori.*Juhana-herttuan patsas*, 2008, Pori.
* Risto Rytin rintakuva 2009, Pori.*Risto Rytin rintakuva* 2009, Pori.
* Porin VPK:n 150-vuotismuistomerkki, 2013, Pori.*Porin VPK:n 150-vuotismuistomerkki*, 2013, Pori.
* Pentti Nikulan patsas, 2013, Somero.*Pentti Nikulan patsas*, 2013, Somero.
* Georg Carl von Döbelnin reliefi, 2017, Mikkeli.G*eorg Carl von Döbelnin reliefi*, 2017, Mikkeli.
* Eino Leinon rintakuva, 2021, Kajaani.*Eino Leinon rintakuva*, 2021, Kajaani.

Lähteet
-------

* Sofia Saaren kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Taidekaupunki täydentyi kuvanveistäjällä  13. heinäkuuta 2012. Rannikkoseutu.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 8.8.2012.
2. ↑  Pentti Nikulan patsas matkasi paikalleen  15. kesäkuuta 2012. Somero-lehti. Viitattu 8.8.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Vuorela, Kirsti: Döbelnille reliefi Mikkelin Kirkkopuistoon — paljastetaan kesäkuussa *Länsi-Savo*.  2.6.2017. Kaakon viestintä Oy.  Arkistoitu 8.6.2017. Viitattu 12.6.2017.
**Feeniks-nettikoulu** (käytetään satunnaisesti myös nimitystä Feeniks-koulu) on yksityisrahoitteinen vuodesta 2012 nettipohjaisesti toiminut etäperuskoulu. Feeniks-koulu tarjoaa peruskoulun oppimäärän läpikäyntiin sopivia oppimistehtäviä ja oppisisällön sekä oppimisen seurannan mahdollistavan oppimisympäristön (tiedonrakentajat.fi). Opiskelu tapahtuu lähinnä omatoimisesti. Feeniks-koulu ei ole opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymä virallinen koulu. Feniks-nettikoulun oppilaat käyvät virallisesti kotikoulua, joten opiskelu voidaan aikatauluttaa joustavasti. Oppilas ja hänen vanhempansa vastaavat lapsen oppimisen etenemisestä ja oppimistulosten saavuttamisesta. Koska koulu ei ole virallistettu, se ei saa valtiolta tukea toimintaansa. Koululaisten perheet maksavat oppimisympäristöstä kuukausimaksun ja tarvittaessa voivat ostaa lisäksi sopimansa määrän maksullista netin Skype-yhteydellä toteutettua opinto-ohjausta tai yksityistunteja. Vuoden 2016 alussa (11.1.2016) Feeniks-koululla oli yhteensä 55 oppilasta. Feeniks-koulun kannatusyhdistyksenä toimii Kehittyvä koulu -yhdistys ry.

**Feniks-koulu** oli vuosina 2005–2008 toiminut oppilaiden, opiskelijoiden, vanhempien ja palkatun henkilökunnan muodostama yhteisö, joka toimii demokraattisesti ja oli uskonnollisesti ja aatteellisesti sitoutumaton. Jokaisella yhteisön jäsenellä oli yhtäläinen mahdollisuus osallistua yhteisön päätöksentekoon täysvaltaisena jäsenenä. Koulua hallinnoitiin viikoittaisella kokouksella, jossa jokaisella yhteisön jäsenellä ikään katsomatta oli yksi ääni.*lähde?* Taustalla oli vapaan koulujärjestelmän aate.*lähde?* Feeniks-koulu syntyi tarpeesta perustaa oppijayhteisö, jossa käytännössä toteutuvat demokraattisuutta ja ihmisoikeuksia kunnioittavat arvot, ja jossa oppimiselle ei aseteta keinotekoisia esteitä tai rajoituksia.*lähde?*

Historiaa
---------

Koulu aloitti toimintansa syksyllä 2005. Vuosina 2005–2007 Feeniks-koulu kokoontui Keravan kirjaston julkisissa tiloissa. 2007 syyslukukautena ja keväällä 2008 koulu toimi Vantaalta Korson Kulomäessä. Syyskausi 2008 alkoi Helsingin Vallilan nuorisotalon tiloissa. Siellä opetus kuitenkin päättyi pian tilojen lyhyen käyttömahdollisuuden vuoksi. Samalla todettiin, että Feeniks-koulun toiminta laitetaan toistaiseksi tauolle. Feeniks-koulun toiminta jatkui keväästä 2012 lähtien Feeniks-nettikouluna kotona oppivelvollisuuttaan suorittavien lasten ja nuorten nettiperuskouluna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tervetuloa! feeniks-koulu.fi.
2. ↑  Raisa Autio: Jo peruskouluikäinen voi opiskella netissä  29.8.2012. Yleisradio, yle.fi.
3. 1 2 3 4  Arja-Riikka Nikkilä: Feeniks laskeutui Kulomäkeen.  *Vantaan Sanomat*, 22.8.2007.
4. ↑  Arkistoitu kopio"Kurin sijasta kouluihin tarvitaan vapautta"  16.4.2013. helsinginuutiset.fi.  Arkistoitu 19.5.2013. Viitattu 13.5.2016.
5. ↑  Arkistoitu kopioMaksut feeniks-koulu.fi.  Arkistoitu 19.3.2016. Viitattu 13.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Feeniks-koulu
Sofia Magdalenan monogrammi.
**Sofia Magdalena** (3. heinäkuuta 1746 – 21. elokuuta 1813) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1771–1792. Hän oli kuningas Kustaa III:n puoliso ja Tanskan kuninkaan Fredrik V:n tytär.

Elämäkerta
----------

Sofia Magdalena kihlattiin poliittisista syistä jo viisivuotiaana Ruotsin kruununprinssi Kustaalle. Avioliitto solmittiin vuonna 1766.

Sofia Magdalena ja Kustaa eivät suoranaisesti vihanneet toisiaan, mutta suhde oli hyvin viileä. Kaksi hyvin erilaista ihmistä oli pakotettu yhteen poliittisista syistä: Sofia Magdalena oli uskonnollinen ja ujo nainen, kun taas Kustaa oli vapaamielinen ja vilkasluonteinen mies. Sofia Magdalenalla ei ollut kulttuuriharrastuksia, kun taas Kustaa rakasti teatteria ja oopperaa.

Sofia Magdalenan viihtymistä Ruotsin hovissa heikensi myös ilkeä anoppi Loviisa Ulriika, sillä Kustaan avioliitto oli solmittu vastoin hänen tahtoaan, eikä hän tullut toimeen nuoren miniänsä kanssa. Kun Sofia Magdalena synnytti Ruotsille kruununperillisen vuonna 1778, anoppi laittoi liikkeelle huhun, jonka mukaan Kustaa ei ollut lapsen isä. Huhu oli melko uskottava, sillä Kustaalla oli suvunjatkamiseen liittyviä vaikeuksia. Oli miten oli, huhu vahingoitti tietenkin suuresti Sofia Magdalenan mainetta.

Myöskään lapsista ei ollut iloa Sofia Magdalenalle. Kruununprinssi Kustaa Aadolfin kasvatukseen hän ei saanut osallistua ollenkaan, ja toinen poika kuoli jo vauvaiässä. Vähitellen Sofia Magdalena vetäytyi yhä enemmän omiin oloihinsa.*lähde?*

Kustaa III murhattiin vuonna 1792. Tämä ei muuttanut Sofia Magdalenan elämää juurikaan. Viimeiset vuotensa hän omisti hyväntekeväisyydelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikael Alm: Sophia Magdalena *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 7.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sofia Magdalena** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Hkakabo Razi

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kachin,  Myanmar |
| Vuoristo | 
Himalaja |
| Korkeus merenpinnasta | 
5 881 m |
| Prominenssi | 
904 mView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
15. syyskuuta 1996 |
| Helpoin reitti | 
lumi/jääkiipeily |

Hallinto| Luokitus | 
Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (25. helmikuuta 2014)View and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
28° 19′ 59″ P, 97° 28′ 00″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Hkakabo Razi** (burmaksi ခါကာဘိုရာဇီ) on Kaakkois-Aasian korkein vuori. Se sijaitsee Myanmarin pohjoisosassa Kachinin osavaltiossa Hkakbo Razin kansallispuistossa. Puisto on vuoristoseutua, ikivihreää subtrooppista sademetsää noin 2 400 - 2 700 metrin välillä, korkeammalla ensin lehti- sitten havumetsää. 3 450 metrin yläpuolella alkaa alpiininen vyöhyke ja noin 4 600 metristä ylöspäin paljas, osin pysyvän jään peittämä vyöhyke. Noin 5 300 metrin korkeudesta ylöspäin jäätikkö on hallitseva.

Hkakabo Razista tuli kansallinen suojelualue 30. tammikuuta 1996 ja kansallispuisto 10. marraskuuta 1998. Puisto on Myanmarin viimeinen luonnontilainen biodiversiteettialue, jossa on monipuolinen kasvisto ja eläimistö. Alue on suurelta osin tutkimatonta ja puisto tarjoaa erinomaiset mahdollisuudet kasvitieteen, geologian, eläintieteen ja maantieteen tutkimukselle.

Myanmarin viranomaiset aikovat avata alueen piakkoin*milloin?* ekoturismille. Useiden tieteellisten retkikuntien pääsy alueelle on jo sallittu.

Kiipeily
--------

Japanilainen Takashi Ozaki ja myanmarilainen Nyima Gyaltsen (alias *Aung Tse*) tekivät ensinousun huipulle 1996. Ozaki oli yrittänyt nousua vuotta aiemmin, mutta epäonnistunut huonon sään takia. Marssi perusleiriin kestää neljä viikkoa ja on vaivalloinen tiheän sademetsän ja sillattomien jokien takia. Suhteellisen myöhäisen ensinousun syynä oli pääosin se, että ulkomaalaisten pääsy alueelle sallittiin vasta 1993.

Katso myös
----------

* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Aiheesta muualla
----------------

* Myanmarin ekoturismi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomen rahvaan historia** on tietokirjailija Perttu Immosen teos vuodelta 2017. Se kuvaa kolmen suomalaisen suvun vaiheita 1450-luvulta 1800-luvun alkuun Tyrväällä, Kokkolassa ja Rantasalmella.

Rahvaalla tarkoitetaan teoksessa sitä kansanosaa, joka ei kuulunut aatelistoon, papistoon eikä porvaristoon. Sen elämä oli enimmältä osin varsin niukkaa. Useissa kohdissa teoksen päähuomio onkin kansan selviytymiskeinoissa katovuosina ja kulkutautien raivotessa. Valitut kolme eri sukua eroavat toisistaan: länsisuomalaisten viljelykset tuottivat satoa mutta olivat alttiita hallalle, savolaiset pärjäsivät hallaa vastaan työlään kaskiviljelyn avulla ja pohjalaisten vahvuuksia olivat karjatalous ja tervanpoltto. Historiantutkija Petri Karosen arvion mukaan Immonen pystyy aidosti yhdistämään yleisen tapahtumahistorian ja kolmen suvun vaiheet toisiinsa. Nykyaikainen tutkimus on toisaalta osoittanut, että kansalla oli enemmän vaikutusvaltaa asioihinsa kuin vanhastaan on esitetty, joten Immosen antama kuva rahvaasta on paikoin liiankin lohduton. Karonen kuitenkin kiittää Immosen osuvaa kuvausta ankarista 1630-, 1690- ja 1710-luvun oloista ja eri alueiden erilaisista kohtaloista vaikeuksien keskellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Löf: Kirja-arvio: Sukuselvitys laajeni Suomen rahvaan historiaksi (Käyttäjätunnuksella) *Keskisuomalainen*.  21.9.2017. Viitattu 21.8.2019.
2. ↑  Petri Karonen: Ajatuksella ja ahkeruudella kolmen suvun vaiheista neljältä vuosisadalta *agricolaverkko.fi*.  22.3.2018. Agricola : Suomen humanistiverkko. Viitattu 21.8.2019.
**Amerikkalaiset tuohiveneet** oli Anders Chydeniuksen maisterinväitöskirjan aihe. Chydenius väitteli Turun akatemiassa vuonna 1753. Väitöksen preseksenä eli esimiehenä toimi akatemian talousopin professori Pehr Kalm.

Kalmille *Amerikkalaiset tuohiveneet* oli ensimmäinen hänen johdollaan tehty väitös. Se oli samalla ensimmäisiä julkaisuja, jotka liittyivät hänen Pohjois-Amerikkaan vuosina 1747–1751 tekemäänsä tutkimusmatkaan. Kalmin matkakertomuksen *Resa Til Norra America* ensimmäinen osa ilmestyi muutamaa kuukautta myöhemmin.

Pehr Kalm rakensi (tai rakennutti) tuohiveneitä Turun akatemiassa jo vuonna 1752, jolloin kuningas Aadolf Fredrik sai Turussa vieraillessaan kunnian kokeilla sellaista. Vielä 1758 Kalmin yliopistopuutarhan tiloissa säilytettiin kahta neljän hengen tuohivenettä.

Tuohikanootti
Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät tuohesta valmistettuja kanootteja jo tuhansia vuosia sitten. Tuohikanoottien varhaisvaiheita tunnetaan kuitenkin huonosti, koska esihistoriallisia kanootteja ei ole säilynyt. Lisäksi ensimmäiset eurooppalaiset kirjasivat vain ylimalkaisia havaintoja; ensimmäiset kanoottien rakennetta erittelevät kuvat ja kuvaukset ovat 1720-luvun puolivälistä. Kalmin ja Chydeniuksen esitykset ovat siis melko varhaisia, joskaan ne eivät tuo juurikaan uutta valaistusta kanoottien historiaan.

Tuohikanoottien kehittymisen perusedellytys oli sopivan puulaadun esiintyminen. Pohjois-Amerikan pohjoisilla alueilla kasvaa koivulaji *Betula papyrifera*, josta on mahdollista saada suuria, ehjiä tuohilevyjä, joiden syyt kulkevat vaakasuoraan, mikä tekee levyjen yhteenompelemisen helpommaksi. Lisäksi tuohi on hartsimaista ja sen ansiosta tuoreena elastista, mikä tekee sen muokkaamisen helpoksi. Suomen yleisimmillä koivulajeilla ei näitä ominaisuuksia ole, mikä varmaankin vaikeutti Kalmin ja Chydeniuksen askartelua kanoottien parissa.

Chydeniuksen vakava suhtautuminen tuohiveneeseen on ymmärrettävää, kun se nähdään osana laajempaa vesiliikenteen kehittämiseen tähtäävää ohjelmaa, jota hän kehitti veljensä Samuelin kanssa. Chydeniukset näkivät kunnollisten liikenneväylien aikaansaamisen olevan perusedellytys kaupankäynnin ja elinkeinojen kehitykselle Suomessa. Sisämaa oli lähes kokonaan kehittymätöntä syrjäseutua, josta Pohjanmaa muodosti poikkeuksen juuri liikenteellisen erikoislaatunsa takia. Helppokulkuiset joet ulottivat tervakaupan vaikutusalueen alueille, joilla ei muuten olisi ollut kehittymisen edellytyksiä.

Lähteet
-------

* Anders Chydenius Säätiö: Pertti Hyttinen: Anders Chydenius ja amerikkalainen tuohivene (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Birch bark canoe (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Fegeus** oli kreikkalaisessa mytologiassa myyttinen kuningas, joka tarjosi Alkmaionille apuaan ja tytärtään, jonka nimi oli lähteestä riippuen joko Arsinoe tai Alfesiboia. Tämä oli saapunut hänen hoviinsa paetessaan erinyksiä, jotka hän oli saanut kimppuunsa surmattuaan äitinsä Erifylen. Alkmaion meni naimisiin Fegeuksen tyttären kanssa ja antoi tälle äitinsä kaulakorun ja viitan – lahjukset, joilla Erifyle oli saatu lähettämään miehensä ja poikansa sotiin.

Maa muuttui kuitenkin hedelmättömäksi, ja Fegeus sai jumalilta käskyn lähteä Akhelooksen luo vastaamaan uudelleen teostaan. Siellä Akheeloos puhdisti hänet jälleen kerran teostaan, ja antoi hänelle vaimoksi tyttärensä Kallirrhoen. Tämä kuitenkin oli kuullut Harmonian kaulanauhasta ja viitasta ja pyysi Alkmaionia tuomaan ne hänelle. Alkmaion suostui ja palasi Psofiihin kertoen Fegeukselle tarvitsevan niitä puhdistuakseen taakastaan. Fegeus luovuttikin nämä hänelle, mutta myöhemmin Fegeus tai hänen poikansa saivat kuitenkin totuuden selville palvelijalta ja surmasivat Alkmeionin väijytyksessä.[1][2]

Tällöin Kallirrhoe, jolla oli suhde Zeuksen kanssa, anoi tätä, että hänen pienet poikansa varttuisivat heti täysikasvuisiksi. Zeus vastasi pyyntöön, ja Kallirrhoen pojat surmasivat ensin isänsä murhaajat ja myöhemmin myös Fegeuksen itsensä.[3][2]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.5 (engl. käännös).
2. 1 2  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.24.9 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.6 (engl. käännös).
Rosengårdin kaupunginosassa Malmössä oli joulukuussa 2008 mellakoita vuokranantajan sanottua irti Islamilaisen kulttuuriyhdistyksen huoneiston vuokrasopimuksen. Yhdistyksen luovuttua huoneistosta joukko nuoria valtasi sen. Vuokranantaja pyysi poliisia tyhjentämään huoneiston, mutta poliisi joutui perääntymään noin 50 valtaajan muun muassa heitellessä heitä kivillä ja ampuessa ilotulitteita poliiseja kohti.

Kahtena seuraavana yönä mellakat muuttuivat entistä rajummiksi. Mellakoitsijoiden joukossa oli muslimitaustaisten maahanmuuttajanuorten lisäksi antifasistisen AFA Julia -järjestön aktivisteja. Autoja ja roskatynnyreitä sytytettiin tuleen ja poliiseja heitettiin omatekoisilla pommeilla. Poliisin mukaan AFA-järjestön aktivistit olivat pahimpia rettelöitsijöitä.

Tilanne rauhoittui poliisin saatua vahvistusta Göteborgista ja Tukholmasta sekä Islamilaisen kulttuuriyhdistyksen sanouduttua irti väkivallasta ja lähetettyä 200 aikuista keskustelemaan valtaajanuorten ja heidän perheidensä kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fegontioi** (m.kreik. Φεγόντιοι(?)) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.

Myöskään Fegontioin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–433/432 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Fegetios* (Φεγέτιος), *Fegentios* (Φεγέντιος) ja *Fegontios* (Φεγόντιος). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan se on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "592. (Phegontioi)", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**NukeZone** on selaimella pelattava reaaliaikainen strategiapeli. Peli aloitti toimintansa vuonna 2001. Peliin on rekisteröitynyt 35 000 pelaajaa. Yhtäjaksoisesti selaimella pelaa keskimäärin noin 800 henkilöä.

Pelin aloittaminen
------------------

Jotta pääsee pelaamaan NukeZonea, täytyy ensiksi rekisteröityä, eli luoda käyttäjätunnus peliin. Rekisteröityminen on ilmaista. Tunnuksen luotuaan voit kirjautua itse peliin. Kun kirjautuu sisään, saa valita (joko ensimmäisellä tai toisella kirjautumiskerralla) "pelibonuksen" josta on paljon hyötyä etenkin pelin alussa. Bonuksia on useita, mutta yksi suosituimmista on rahabonus, jonka avulla saa pelin alussa reilusti enemmän rahaa käyttöön, kuin normaalisti. Bonuksen valittuaan voi alkaa rakentaa armeijaa sekä kasvattamaan maanperää rakentamalla erilaisia rakennuksia ym.

Armeija
-------

Jotta pystyy rakentamaan esimerkiksi panssarivaunuja, kouluttamaan sotilaita tai hankkimaan ilma-aluksia, tulee rakentaa erilaisia rakennuksia. Aina kun rakentaa, "networth "kasvaa. Ylivoimaisesti hyödyllisin ja suosituin ase on ydinpommi, joka aiheuttaa osuessaan suurta tuhoa hyökkäyksen kohteelle.*lähde?*

Networth
--------

Pelin päätarkoitus on hankkia erilaisia mitaleita. Networth ei oikeastaan liity peliin muuten kuin sillä tavalla, että siitäkin on mahdollisuus saada mitali, yksin tai klaanin kanssa. Aina kun rakentaa uusia rakennuksia, kouluttaa yksiköitä ynnä muuta, networth kasvaa. Networth kertoo siis, miten suuri esimerkiksi armeija on.

Klaani
------

Klaani on myös erittäin tärkeässä roolissa pelissä. Jokainen pelaaja voi itse tehdä oman klaaninsa, ja esimerkiksi pyytää siihen ystäviään. Samassa klaanissa olevat pelaajat eivät voi hyökätä toistensa kimppuun. Jokaisella klaanilla on johtaja jolla on merkittävästi enemmän määräysvaltaa kuin normaaleilla jäsenillä. Klaaneilla on myös pisteet, joita saa "sotimalla" toisia klaaneja vastaan. Pisteitä saa vain, jos jompikumpi klaaneista on kirjaimellisesti julistanut sodan. Klaani on yleensä myös merkittävässä roolissa mitaleita hankkiessa.

Round (Kierros)
---------------

NukeZonessa vaihtuu yksijaksoisesti myös Round, eli puhekielellä "kierros". Kierros tarkoittaa pelijaksoa, joka kestää muutaman kuukauden ennen kuin se vaihtuu. Kun uusi kierros vaihtuu, alkaa peli ikään kuin alusta; pelaajien networth tippuu nollaan. Muuttumattomia tekijöitä on klaani, historia sekä kunniamitalit ym.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin kotisivut