recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wampanoagit** on Pohjois-Amerikan alkuperäiskansa. He asuivat alkujaan nykyisen Massachusettsin ja Rhode Islandin alueella, mukaan luettuna rannikon saaret, kuten Martha's Vineyard. Nykyään heitä asuu Massachusettsin kaakkoisosissa Narragansettinlahdelta Cape Codin länsiosiin.

Massasoit ja John Carver polttavat rauhanpiippua Plymouthissa 1621.
Vuonna 1600 wampanoageja oli arviolta 12 000, ja he asuivat 40 kylässä. Noin kaksikolmasosaa kansasta eli mannermaalla ja loput Martha's Vineyardilla ja Nantucketissa. Vuosien 1614–1620 aikana kolme epidemiaa hävitti mantereen wampanoageja ja massachusetteja. Uudisasukkaat saapuivat alueelle 1620, ja wampanoagipäällikkö Massasoit teki heidän kanssaan rauhansopimuksen. Massassoit kuoli 1661, ja valta siirtyi pian tämän toiselle pojalle Metacometille, jonka britit tunsivat nimellä kuningas Filip ja joka aloitti vuonna 1675 sodan brittejä vastaan. Sota kesti seuraavaan vuoteen. Metacomet ja monet muut merkittävät intiaanijohtajat kuolivat sodassa, jonka aikana wampanoagit ja narragansettit lähes hävitettiin. Mantereella selvinneet intiaanit pakenivat joko sisämaahan tai saarille, joiden intiaanit olivat pysyneet puolueettomina sodan aikana.

Wampanoagit ovat säilyneet erityisesti Martha's Vineyardilla. Nantucketin intiaaniyhteisö kärsi vuonna 1763 epidemiasta eikä toipunut siitä. Nantucketin viimeinen wampanoagi kuoli vuonna 1855. Wampanoagit tunnustettiin intiaaniheimoksi vuonna 1987, ja he ovat ainoa tunnustettu kansa, joka asuu Massachusettsissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shimodate, Takanori: Wampanoag *EMuseum*. Minnesotan osavaltionyliopisto.  Arkistoitu 4.6.2010. Viitattu 23.2.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wampanoag history *tolatsga.org*.  Arkistoitu 4.7.2013. Viitattu 23.2.2011. (englanniksi)
3. ↑  Who We Are Wampanoag Tribe of Gay Head.  Arkistoitu 1.5.2011. Viitattu 23.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **wampanoagit** Wikimedia Commonsissa

* Wampanoagien pokanoketien heimo (englanniksi)
* Mashpeet (englanniksi)
**Viimasuoja** eli **maskisuoja**, **maskipeite**, **keulapahvi** tai **maskipeitto** on auton keulalle laitettava osa, jonka tarkoitus on rajoittaa kylmän ilman pääsyä auton jäähdyttimelle ja moottoritilaan.

Viimasuojan päätehtävä on estää kylmän ajoviiman ja lumen pääsy moottoritilaan sekä pitää auton moottori oikeassa lämpötilassa talvisissa olosuhteissa. Viimasuojan muita tehtäviä on pidentää moottorin elinikää, suojata auton moottorin osia jäätymiseltä sekä estää tiesuolan ja loskan pääseminen jäähdyttimelle. Viimasuojan on arvioitu laskevan auton polttoaineen kulutusta noin viisi prosenttia, mutta tarkkoja tutkimuksia viimasuojan vaikutuksesta polttoaineen kulutukseen ei ole tehty. Polttoaineen kulutuksen laskeminen perustuu moottorin korkeampaan käyntilämpötilaan, pienentyneeseen ilmanvastuskertoimeen ja moottorin nopeampaan lämpenemiseen.

Viimasuojaa tehdessä tulisi huomioida jos etupuskurin takana on lämpötilamittari tulisi sille olla tehty aukko viimasuojaan. Aukon tulisi olla noin 50mm kokoinen. Maskisuojia voi ostaa jälleenmyyjiltä tai valmistaa itse muovista, kumista, kankaasta tai pahvista. Materiaali vaikuttaa viimasuojan kestävyyteen, ulkonäköön ja käytettävyyteen. Viimasuojan kiinnityksessä käytetään tavallisesti nippusiteitä, mutta myös rautalankaa, narua tai ruuveja voidaan hyödyntää kiinnityksessä, jos viimasuojan ulkonäöllä ei ole väliä.

Viimasuojan normaali suositeltava käyttölämpötila on sama, kuin lohkolämmittimellä eli +5 asteesta alaspäin. Viimasuojan käytöstä ei ole merkittävää hyötyä kesällä, vaikka silloinkin sitä voidaan käyttää, jos moottorin lämpötilaa sekä muita toimintoja seurataan aktiivisesti. Seuraamista helpottamaan kannattaa asentaa ylimääräisiä lämpötilamittareita tai OBD-pistokkeeseen asennettava ajotietokone, joka näyttää myös tarvittavat tiedot. Auton oma lämpötilan mittari ei välttämättä näytä oikeaa lämpötilaa eikä siitä pysty näkemään esimerkiksi ahtoilman lämpötilaa tai muita tarvittavia tietoja moottorin toiminnan varmistamiseksi lämpimissä olosuhteissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Askarteletko sinäkin pahvista autoosi viimasuojan - ja säästääkö se rahaa? *Ilta-Sanomat*.  20.11.2014. Viitattu 20.12.2021.
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2
**Yrjö Emanuel Pöyhönen** (14. elokuuta 1885 Pielisjärvi – 1. joulukuuta 1973 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja ja Metsähallituksen virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1950.

Pöyhösen vanhemmat olivat rovasti Juho (Johan) Pöyhönen ja Alexandra Eleonora (Nora) Pöyhönen (o.s. Europaeus). Yrjö Pöyhönen tuli ylioppilaaksi 1907 ja valmistui metsänhoitajaksi 1913 Helsingin yliopistosta. Hän toimi avustajana useissa hoitoalueissa Pohjois-Suomessa 1913–1916 ja v.t. aluemetsänhoitajana Iin, Ylitornion, Turtolan ja Kolarin hoitoalueissa 1916–1919. Hänet nimitettiin 1919 Ylikittilän hoitoalueen aluemetsänhoitajaksi. Ylikittilän ja Alakittilän hoitoalueiden yhdistyttyä 1923 hänestä tuli Kittilän hoitoalueen aluemetsänhoitaja. Vuonna 1945 hänestä tuli Ylitornion hoitoalueen aluemetsänhoitaja ja 1946 Peräpohjolan piirikunnan piiritarkastaja ja sittemmin piiripäällikkö. Hän jäi eläkkeelle virasta 1952, ja toimi sitten Imatran Voiman palveluksessa Rovaniemellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 27.6.2023.
2. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 6.12.1973, s. 2.
3. 1 2  75-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 14.8.1960, s. 10.
4. ↑  Kaisu Kynkäänniemi: Nora Pöyhönen – Haapaveden emäntäkoulun perustaja *Naisten Ääni -hanke*. Suomalainen naisliitto ry. Viitattu 27.6.2023.
**Yrjö "Ykä" Pauloff** (s. 15. kesäkuuta 1930) on entinen suomalainen pesäpalloilija.

Pauloff aloitti pesäpalloilun Kouvolan Pallonlyöjäin juoniorijoukkueessa, jossa saavutti nuorten Suomen mestaruuden 1947. Hän voitti miesten SM-pronssia 1954 ja hopeaa 1955. Sittemmin hän pelasi PuMu:n joukkueessa, jossa saavutti SM-hopean 1963 ja kontioiden Suomen mestaruuden 1969 ja 1970. Vuonna 1955 hän oli SM-sarjan lyöjäkuningas sivallettuaan 23 tavallista ja kaksi kunniajuoksua. Pääasiassa ykkösvahtina pelannut Pauloff oli mestaruussarjassa kaikkiaan 13 kautta. Itä–Länsi-otteluun hänet valittiin kolme kertaa. Liitto–Lehdistö-ottelussa hän oli kerran, kuten myös Pesäpalloliiton joukkueessa TUL:n yhdistelmää vastaan.

Pauloffille on myönnetty PPL:n ja PuMu:n hopeinen ansiomerkki sekä Kouvolan parhaan urheilijan palkinto v. 1955.

Jääpallossa hän kuului yhden kauden KUP:n SM-sarjajoukkueeseen.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 2 SM-hopeaa: 1955, 1963
* 1 SM-pronssi: 1954
* 6 Itä-Länsi-ottelua: 1954, 1955, 1959, 1961, 1962, 1964
* Pesäpallon lyöjäkuningas: 1955

Lähteet
-------

* Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 1222. Oy Scandia Kirjat Ab.

### Viitteet

1. 1 2  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 18.9.2017. Viitattu 14.4.2018.
2. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 23.4.2018.
3. ↑  Parhaat lyöjät kausittain Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 31.12.2017. Viitattu 13.4.2018.
Yrjö Rantala vuonna 1958.
**Yrjö Aleksanteri Rantala** (9. joulukuuta 1904 Mäntsälä – 18. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Metallityöväen Liiton puheenjohtajana vuosina 1940–1947.

Yrjö Rantalan vanhemmat olivat sekatyömies Johan Rantala ja Amanda Rantala. Rantala työskenteli aluksi sähköasentajana ja tuli paikallisen ammattiosaston kautta 1930-luvulla Metallityöväen Liiton liittotoimikuntaan. Hänestä tuli 1938 liiton varapuheenjohtaja ja 1940 puheenjohtaja. Rantala oli talvisodan aikana 1940 mukana SAK:n ja työnantajaliitto STK:n välisissä neuvotteluissa, jotka johtivat tammikuun kihlauksena tunnettuun yhteistyöjulistukseen. Hänen johdollaan Metallityöväen Liitto solmi vuonna 1947 Suomen ensimmäisen koko maan käsittäneen työehtosopimuksen. Liittojohtajana häntä pidettiin joustavana ja neuvotteluhaluisena. Rantala kuului 1944–1947 SAK:n työvaliokuntaan sekä ay-liikkeen edustajana Sotakorvausteollisuuden valtuuskuntaan. Työväenliikkeen ja metallialan yhtenäisyyden säilyttämiseksi hän oli sodan jälkeen mukana sopimassa yhteistyöstä kommunistien kanssa. Sosiaalidemokraattien halutessa kiihdyttää kommunisminvastaista taistelua sovinnollisena pidetty Rantala päätettiin vuonna 1947 korvata tiukempana pidetyllä Valdemar Liljeströmillä. Rantalalle järjestettiin uusi työ Valmetin sosiaalijohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1970.

Rantalasta tuli 1950-luvulla SDP:n paikallinen johtohahmo Helsingissä. Hän toimi puolueen valtuustoryhmän ja Helsingin osaston sekä viimeiset vuotensa Helsingin Työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja ja vaikutti muun muassa 1969 metron rakentamista koskeneen päätöksen syntymiseen. Vuonna 1955 Rantala valittiin myös SDP:n puoluetoimikuntaan. Hän sai 1965 kunnallisneuvoksen arvonimen.

Yrjö Rantalan poika on ministeri ja pääjohtaja Eero Rantala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Keravuori, Kirsi: / Rantala, Yrjö (1904–1972). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Yrjö Albin Nykänen** (31. toukokuuta 1902 Viipuri – 11. kesäkuuta 1974 Nokia) oli juristi, joka toimi Nokian kauppalanjohtajana ja sai pormestarin arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Yrjö Nykäsen vanhemmat olivat veturinkuljettaja Albin Nykänen ja Amanda Karoliina Salonen ja puoliso vuodesta 1929 Irja Orasmaa. Nykänen tuli ylioppilaaksi 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1926, varatuomarin arvon hän sai 1929. Hän oli Koiviston kauppalanjohtaja 1930–1933, Viipurin kaupunginsihteeri 1933–1940 ja Nokian kauppalanjohtaja 1940–1965. Pormestarin arvonimen hän sai vuonna 1957.

Julkaisuja
----------

* *Kuusankosken kuntamuoto*, 1953, Reino Kuuskoski, Sigfrid Törnqvist, Yrjö Nykänen
* *Nokian kauppala 20-vuotias: katsaus Nokian kauppalan vaiheisiin vv. 1937–1956*, 1957
* *Selvitys Porin maalaiskunnan Porin kaupunkiin liittämiseksi*, 1965
* *Harjavallan kuntamuoto*, 1965
* *Selvitys Tottijärven ja Suoniemen kuntien liittämisestä Nokian kauppalaan*, 1965

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 699. Helsinki: Otava, 1970.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 28.6.1974, s.4
**Satellite Stories** on 2008 perustettu oululainen indie pop -yhtye.

Vuonna 2012 itsenäinen levy-yhtiö XYZ Berlin julkaisi yhtyeen esikoisalbumin Phrases to Break the Ice, joka lisensoitiin maailmanlaajuisesti. Samana vuonna yhtye teki kustannussopimuksen BMG:n kanssa. Vuonna 2013 Coldplay:n keikkamyyjä kiinnitti yhtyeen X-ray Touring -keikkamyyntiagentuurille. Samana vuonna yhtye esiintyi Eurosonic-festivaaleilla. Yhtyeen toinen levy ilmestyi marraskuussa 2013. Yhtyeen kolmas levy *Vagabonds* ilmestyi maaliskuussa 2015. Sen tuottajana toimi Barny Barnicott, joka on aiemmin toiminut miksaajana muun muassa Arctic Monkeysin, Temper Trapin ja Editorsin levyillä. Levy sai Helsingin Sanomilta arvosanaksi viisi tähteä. 

Yhtyettä ovat huomioineet brittiläiset musiikkilehdet ja mediat kuten NME, Q, Clash, MTV UK ja The Fly. Satellite Stories oli elokuussa 2012 The Hype Machine -sivuston toiseksi blogatuin artisti. Syyskuussa 2013 Satellite Storiesin single Campfire nousi Hype Machinen ykkössijalle.

Yhtyeen neljännen levyn julkaisi Universal.

Yhtye ilmoitti lopettavan toimintansa vuonna 2018.

Kiertueet
---------

Satellite Stories on keikkailut useaan kertaan Euroopassa ja tehnyt Japanin kiertueen. Kesällä 2013 yhtye soitti 18 festivaalikeikkaa, joihin kuuluivat esiintymiset Lowlands (Alankomaat), Flow, Hultsfred (Ruotsi), Arenal Sound (Espanja), ja Dot To Dot (Iso-Britannia) -festivaaleilla.

Keväällä 2014 Satellite Stories myi loppuun esiintymiset Lontoossa (Old Blue Last) ja Berliinissä (Kantine am Berghain). Yhtye esiintyi myös Club NME:llä Lontoossa. Kesällä 2014 yhtye soitti ensimmäistä kertaa festivaalien pääesiintyjänä Espanjassa (Arenal Sound) ja Saksassa. Yhtye esiintyi myös mm. Zürich Open Airissa Sveitsissä ja FM4 Frequency Festivalilla Itävallassa. 

Keväällä 2015 yhtyeen Lontoon esiintyminen myytiin loppuun kuukausi ennen Vagabonds-albumin julkaisukiertuetta. 

Yhtye on myös soittanut livenä BBC Londonissa, Hollannin 3FM:llä ja Espanjan Radio 3:ssa..

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Phrases to Break the Ice*  (2012)
* *Pine Trails*  (2013)
* *Vagabonds*  (2015)
* *Young Detectives*  (2017)
* *Pine Trails (Acoustic Versions)*  (2018)
* *Cut Out the Lights*  (2018)

### EP:t

* *Promo EP*  (2010)
* *Scandinavia EP*  (2012)
* *Singles Remixed EP*  (2013)

### Singlet

* *Family*  (2011)
* *Blame the Fireworks*  (2011)
* *Anti-Lover*  (2012)
* *Sirens*  (2012)
* *Kids Aren't Safe in the Metro*  (2013)
* *Scandinavian Girls*  (2013)
* *Campfire*  (2013)
* *Australia/Lights Go Low*  (2014)
* *Season of B-sides*  (2014)
* *The Trap*  (2014)
* *Heartbeat*  (2015)
* *Campus*  (2015)
* *Miracle* (2016)
* *Confetti* (2017)
* *Carried Away* (2018)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Popuutiset, Ylex
4. ↑  Faceculture.nl (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Barny Barnicott
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑  Viikon albumi, Ylex
15. ↑  Takahuone, Yle.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
16. ↑  Popuutiset, Ylex
17. ↑  Alternative Addiction
18. 1 2   Nordic Playlist
19. ↑   BBC London
20. ↑  3FM (Arkistoitu – Internet Archive)
21. ↑   Youtube

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Facebook-sivut
* Soundcloud-sivut
*Tämä artikkeli käsittelee henkilöä, sotalaivaa käsittelee artikkeli HMS Vortigern.*
William Harvey: Vortigern ja Rowena.
**Vortigern** (noin 425–450) oli brittien kuningas niihin aikoihin kun Hengistin ja Horsan johtamat saksit saapuivat Britanniaan. Vortigern esiintyy useissa taruissa, mutta häntä voidaan pitää todellisena historiallisena henkilönä.

Vortigern käytti Hengistiä ja Horsaa apuna suojellakseen valtakuntaansa pikteiltä ja skoteilta. Palkkioksi suojelusta Vortigern antoi sakseille maata. Sittemmin britit sotivat Kentiin asettuneita sakseja vastaan. He kävivät neljä taistelua, joista viimeisessä kuninkaan poika Vortemir sai surmansa. Tappion jälkeen Vortigern luovutti Essexin ja Sussexin sakseille.

Geoffrey Monmouthilaisen teoksen *Historia Regum Britanniae* mukaan Uther Pendragon ja hänen vanhempi veljensä Aurelius Ambrosius syöksivät Vortigernin vallasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vortigern *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica Inc.. Viitattu 14.8.2013. englanti
2. ↑  Micha F. Lindemans: Uther Pendragon *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*.  Arkistoitu 3.7.2013. Viitattu 14.8.2013. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vortigern** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Vorschmack.
**Vorschmack** on itäeurooppalainen liharuoka. Se valmistetaan jauhetusta lihasta, sipulista, vedestä ja anjoviksesta tai sillistä. Suuritöisemmissä ohjeissa liha ruskistetaan ensin ja jauhetaan sitten, helpommissa ohjeissa käytetään jauhelihaa. Liha voi olla lampaan- tai naudanlihaa, ja joissakin ohjeissa mukaan jauhetaan myös sikaa. Vorschmackia haudutetaan uunissa useita tunteja, ja se tarjotaan uuniperunoiden tai perunamuusin kanssa. Lisukkeisiin kuuluvat myös smetana, etikkasäilykkeet ja snapsi.

Vorschmack mainitaan usein C. G. E. Mannerheimin lempiruoaksi. Mannerheimin kerrotaan tuoneen sen Puolasta, mutta ruoan alkuperästä on muitakin käsityksiä.

Alkuperäinen vorschmackin valmistustapa on saanut rinnalleen erityisesti retkeilyssä ja veneilyssä käyttökelpoisen nopeasti valmistuvan "veneilijän vorschmackin", jossa liha korvataan purkitetulla kypsällä lampaan-, poron-, sian- ja naudanlihalla sekä tähän lisättävällä sipulilla, valkosipulilla, smetanalla, anjoviksella ja tomaattisoseella. Tämän reseptin on kehittänyt jo 1970-luvulla keittiömestari Eero Mäkelä.

Sana *Vorschmack* tarkoittaa sananmukaisesti saksaksi esimakua.

Lähteet
-------

1. ↑  Vorschmack reseptikokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) kirjoista Eero Mäkelä 'Suomalaisen keittiön aarteet' ja Talon tapaan, keittiömestareiden 50 vuotta.
2. ↑  Vorschmack (Arkistoitu – Internet Archive) Raholan syötävät sanat

Aiheesta muualla
----------------

* Savoyn Pyhä Vorschmack (Arkistoitu – Internet Archive), Viisi Tähteä
**BMW E60** on BMW 5-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2010. Se korvasi edeltäneen E39-mallin ja seuraajaksi tuli F10.

BMW 5-sarja (E60) 2003–2010
---------------------------

BMW 5-sarjan viides sukupolvi tuli markkinoille syksyllä 2003 neliovisena sedanina. Se oli vuonna 2001 esitellyn 7-sarjan (E65) jälkeen toinen malli, jossa näkyi BMW:n uusi, aluksi voimakkaasti mielipiteitä jakanut muotoilusuuntaus. Sisätiloiltaan uusi 5-sarjalainen oli edeltäjäänsä tilavampi. Myös painoa oli saatu pudotettua kokonaan alumiinisen alusta- ja jousitusrakenteen ansiosta. Farmarimalli Touring saapui keväällä 2004.

BMW E61 Touring
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä BMW E60 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Facelift-mallin BMW 530i.
Vuonna 2007 E60 koki pienen kasvojenkohotuksen, jonka näkyvin muutos oli uusi etupuskuri, mutta pieniä uudistuksia tehtiin kauttaaltaan. Myös tietoviihdejärjestelmän käyttöliittymää päivitettiin ja sisustuksen komponentteja uudistettiin. Uutena vaihteistona oli kuusiportainen sekventaalivaihteisto (SMG), jonka sai 530i- ja 550i-mallien yhteyteen lisävarusteena manuaali- tai automaattivaihteiston sijasta.

BMW M5
------

BMW M5
Suorituskykyinen urheilumalli M5 saapui markkinoille vuonna 2005. Sen voimanlähteenä oli 5,0-litrainen V10-moottori, jonka teho on 507 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen sekventaalivaihteisto. M5-mallia valmistettiin sekä sedan- että farmarikorisena. 

BMW M5 Touring

Lähteet
-------

1. ↑  BMW 5-sarja: Voiko parhaasta parantaa? *Tekniikan Maailma*.  30.4.2003. Viitattu 13.2.2017.
2. ↑  BMW 5-sarja (2003–2009) *Tekniikan Maailma*.  18.5.2010. Viitattu 13.2.2017.
3. ↑  BMW 5-sarja 2004 Euro NCAP. Viitattu 13.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  2007 BMW 5-Series *TopSpeed*.  11.10.2006. Viitattu 14.2.2017. (englanniksi)
5. ↑  BMW 5 Series (2003–2010) review *RAC Drive*. Viitattu 14.2.2017. (englanniksi)
6. ↑  A Manual BMW M5 E60 Is The Four-Door V10 Screamer You Want *Carscoops*.  13.8.2016. Viitattu 14.2.2017. (englanniksi)
7. 1 2  BMW M5 – Third Place: Bullet Sedans Reloaded *Car and Driver*.  Helmikuu 2007. Viitattu 14.2.2017. (englanniksi)
8. ↑  E61 BMW M5 Touring: One of the best M cars of all time *BMW Blog*.  22.1.2016. Viitattu 14.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 5-sarja (E60)** Wikimedia Commonsissa
**Nughedu Santa Vittoria** (sardiksi *Nughèdu Santa Itòria*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 485 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 28,57 neliökilometriä. Se sijaitsee 496 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nughedu Santa Vittoria** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Gustave Borgnis-Desbordes vuonna 1886.
**Gustave Borgnis-Desbordes** (22. lokakuuta 1839 Provins – 18. heinäkuuta 1900 Hanoi) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali.

Borgnis-Desbordes syntyi pioneeriupseerin perheeseen. Hän valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta ja Metzin tykistökoulusta ja aloitti sotilasuransa laivastossa. Vuosina 1868–1871 Borgnis-Desbordes osallistui Ranskan siirtomaasotiin Kotšinkiinassa. Saksan ja Ranskan sodan jälkeen hänestä tuli kenraalin adjutantti Pariisissa ja vuonna 1875 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.

Borgnis-Desbordes lähetettiin Senegaliin vuonna 1876. Hän johti Ranskan siviiliviranomaisten määräysten vastaisesti Kaartan valtausta ja toimi Ylä-Senegalin sotilasalueen komentajana vuosina 1880–1883. Borgnis-Desbordes aloitti sotaretket tukulorivaltakuntaa vastaan ja perusti vuonna 1881 tukikohdan Kitaan ja vuonna 1883 Bamakoon. Hän torjui Samori Tourén joukkojen hyökkäyksen ja teki Bélédougousta Ranskan protektoraatin.

Vuonna 1883 Borgnis-Desbordes ylennettiin everstiksi ja hän palasi Pariisiin johtamaan siirtomaaministeriön Ylä-Senegalin ja Nigerin osastoa. Vuosina 1884–1885 hän osallistui Vietnamissa Ranskan ja Kiinan sotaan. Vuonna 1886 Borgnis-Desbordes ylennettiin prikaatikenraaliksi ja vuonna 1889 hänestä tuli Ranskan Indokiinan joukkojen komentaja. Seuraavana vuonna hän sai ylennyksen divisioonakenraaliksi. Kotimaassaan Borgnis-Desbordesia pidettiin yhtenä ranskalaisen kolonialismin sankareista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Encyclopedia of African Colonial Conflicts*, s. 132–133. Santa Barbara & Denver: ABC-CLIO, 2017. ISBN 978-1-59884-836-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gustav Frands Wilzeck Winckler** (13. lokakuuta 1925 – 20. tammikuuta 1979) oli tanskalainen laulaja. Wincklerin ura alkoi 1940-luvun lopulla, jolloin hän voitti useita kykykilpailuja. Uransa ensimmäisinä vuosina Winckler lauloi useita Bing Crosbyn kappaleita ja häntä kutsuttiinkin Nørrebron Bing Crosbyksi. Vuonna 1950 Winckler aloitti laulamisen Danmarks Radiossa ja hänestä tuli nopeasti suosittu.

Winckler voitti yhdessä Birthe Wilken kanssa kaikkien aikojen ensimmäisen Dansk Melodi Grand Prixin kappaleella *Skibet skal sejle i nat* ja näin duo tuli valituksi Tanskan ensimmäiseksi edustajaksi Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailun kolmanneksi, mutta duo herätti pahennusta erityisesti konservatiivisissa katolilaisissa maissa lopettamalla esityksensä 11 sekuntia kestäneeseen suudelmaan.

Winckler osallistui Dansk Melodi Grand Prixiin myös vuonna 1958 kappaleella *For altid*, 1959 kappaleella *Engang bli'r det forår igen*, 1960 kappaleella *Sorg og glæde*, 1961 kappaleella *Vi lever kun en enkelt gang*, 1964 kappaleella *Ugler i mosen* ja 1966 kappaleella *Salami*.

Winckler kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. ↑  Birthe Wilke and Gustav Winckler *eurovision.tv*. Viitattu 17.3.2022.
2. ↑  O'connor, John Kennedy: *Euroviisut, virallinen historia*, s. 11. Suomentanut Maria Lyytinen. Ajatus Kirjat, 2006. ISBN 978-951-20-7007-7.
3. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1958 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
4. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1959 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
5. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1960 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
6. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1961 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
7. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1964 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.
8. ↑  Denmark: Melodi Grand Prix 1966 *eurovisionworld.com*. Viitattu 17.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Niilo Jukarainen** (24. lokakuuta 1912 Savonlinna – 12. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja järjestövaikuttaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Jukaraisen vanhemmat olivat höylämestari Antti Jukarainen ja Beda Ulrika Vänttinen ja puoliso vuodesta 1940 Laura Tanner. Jukarainen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1932 ja valmistuui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1937, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1938. Jukarainen oli Ruokolahden metsänhoitoyhdistyksen neuvoja 1937–1938, Etelä-Karjalan metsänhoitolautakunnan avustava metsänhoitaja 1938–1940, kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteeri 1941, toimistopäällikkö ja valtioneuvoston esittelijä 1941–1946, Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton, vuodesta 1961 Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliitto ja vuodesta 1974 Metsäteollisuuden Työnantajaliitto, apulaisasiamies 1946–1962, osastopäällikkö 1962–1970, metsäosaston apulaisjohtaja 1970–1973 ja johtaja 1973–1977.

Jukarainen oli myös pika-asutustoimikunnan metsänhoitajajäsen 1940–1941, sosiaaliministeriön esittelijä 1951, kauppa- ja teollisuusministeriön toimistopäällikkö ja valtioneuvoston esittelijä 1951–1952 sekä asiantuntija 1952–1954, Pienpuualan toimikunnan toiminnanjohtaja 1955–1957 ja teollisuusneuvottelukunnan puunjalostusjaoston sihteeri 1957–1961. Jukaraisella oli lisäksi useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Metsäneuvos Niilo Jukarainen (1912–1981). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.4.2023.
2. 1 2  Kuolleita. Metsäneuvos Niilo Jukarainen.  *Uusi Suomi*, 21.11.1981 Numero = 314, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kai Hoffman: Niilo Jukarainen *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
Professori Hallman potilastyössä vuonna 1957
**Niilo Oskar Birger Hallman** (15. heinäkuuta 1916 Kuopio – 13. tammikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Hallmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Lauri Gustav Hallman ja Elna Maria Durchman. Hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Helena Maria Margareta Tuulio, rovasti K. Z. Tallgrenin tytär. Oulun yliopiston lastentautiopin professori emeritus Mikko Hallman (s. 1945) on heidän poikansa. Hallman tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1934, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi samana vuonna. Lastentauteihin hän erikoistui 1948 ja lasten tartuntatauteihin 1961.

Hallman toimi Helsingin yliopiston lastentautiopin dosenttina vuodesta 1949 vuoteen 1956 ja sitten professorina vuoteen 1983. Hän oli pitkään HYKSin Lastenklinikan ylilääkäri, samoin kuin useiden alan säätiöiden johdossa. Sekä uransa aikana että eläkkeelle jäätyään hän usein ilmaisi huolensa lasten ja lapsiperheiden elämästä. Hallman valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002.

Sodissa Hallman toimi pataljoonan lääkärinä, lääkintäkomppanian päällikkönä sekä rykmentin ja sotasairaalan lääkärinä. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni (1942).

Kauppaneuvos Kai Hallman oli Niilo Hallmanin veli.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen lääkäriliitto: *Suomen lääkärit 2002 Finlands läkare*. Suomen lääkäriliitto, Karisto, 2003. ISBN 951-9433-44-9.
2. ↑  Lastenlääkäri aloitti ripulikuolemien torjunnalla. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 21.1.2011, s. C 8. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 16.9.2017.
3. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 146. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
4. 1 2 3 4  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 126-127. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
5. ↑  KTL (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Kummit
7. ↑  Suomalaisen Tiedeakatemian varsinaiset jäsenet  2.9.2014. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 29.6.2015.
8. ↑  Kai Hallman *Biografiasampo*. Viitattu 12.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Korppi-Tommola, Aura: / Hallman, Niilo (1916–2011). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  26.5.2011. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Hallman, Niilo hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Das Lied von der Erde** (*Maan laulu*) on Gustav Mahlerin sinfoninen lauluteos altolle, tenorille ja orkesterille. Teos on sävelletty kahdeksannen sinfonian jälkeen vuosina 1908–1909.

Laulujen tekstit ovat ranskan kautta saksaksi käännettyjä kiinalaisia runoja. Teoksessa on sekä altolle että tenorille kolme laulua. Mahler kirjoitti, että baritoni voi korvata alton, jos välttämätöntä – ja sellaisiakin levytyksiä on tehty. Teoksen aloittava ensimmäinen tenorin kappale on elämän turhuutta kuvaava ironisella tavalla mahtipontinen "juomalaulu". Sen jälkeen tulee alton yksinäistä syksyä käsittelevä apaattinen laulu. Kolmas kappale (tenorille) käsittelee nuorisoa, ja se on sävyltään hilpeä, ja sen melodia ja orkestraatio kuulostavat osin kiinalaiselta musiikilta. Neljäs laulu on alton kauneutta käsittelevä kappale, jossa kuvataan nuoria neitoja ja ratsastajia. Kappaleen siro melodia keskeytyy ratsastajien saapuessa orkesterin voimakkaaseen osioon. Ennen finaalia kuullaan vielä lyhyt tenorin osa, jossa lintu kertoo juopolle kevään tulosta. 

Altolle sävelletty finaali on teoksen ylivoimaisesti pisin osa, ja sen puolen tunnin kesto on suunnilleen yhtä pitkä kuin aikaisemmat osat yhdessä. Finaali on tunnelmaltaan osin lähellä apaattista toista osaa, joka oli myös alton esittämä. Finaaliin sisältyy kaksi runoa, jotka molemmat käsittelevät jäähyväisten jättämistä. Välillä finaalissa seuraa pidempiä instrumentaalisia jaksoja, mutta kovin voimakkaita kohtia ei kuitenkaan kuulla, vaan kamarimusiikin tavoin orkestraatio suosii yksittäisten soittimien soolo-osuuksia. Teoksen kokonaiskesto on runsas tunti.

Säveltäjä Arnold Schönberg on muokannut teoksen orkesteriosuudesta version kamariorkesterille.

Levytyksiä
----------

* Otto Klemperer, Christa Ludwig, Fritz Wunderlich, Philharmonia-orkesteri (EMI, 1967)
* Bernard Haitink, Concertgebouw-orkesteri (Philips)
* Monica Groop, Jorma Silvasti, Osmo Vänskä, Lahden kaupunginorkesteri (BIS, 1994, kamariorkesteriversio)
**Frankenthal** on kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Wormsin ja Ludwigshafenin kaupunkien välissä ja kuuluu noin 2,4 miljoonan asukkaan Rein-Neckarin metropolialueeseen. Kaupungin pinta-ala on 43,88 neliökilometriä. Kesäkuussa 2020 Frankenthalin väkiluku oli 48 758 ja sen asukastiheys oli 1 111 as./km2.

Frankenthan on niin sanottu piiritön kaupunki (saks. *kreisfreie Stadt*) eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.

Historia
--------

Wormser Tor Frankenthalissa
Varhaisin tunnettu maininta Frankenthalista on peräisin vuodelta 772, jolloin se tunnettiin nimellä *Franconodal*. Vuoden 1119 tienoilla kaupungin alueelle rakennettiin augustiiniluostari, josta on nykyisin jäljellä rauniot.

1500-luvun toisella puoliskolla Frankenthaliin asettui Alankomaista saapuneita uskonvainottuja. Frankenthalille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1577. Vuoden 1689 syyskuussa Pfalzin kruununperimyssodassa ranskalaiset joukot sytyttivät kaupungin tuleen tuhoten sen lähes täydellisesti.

Vuonna 1798 ranskalaiset miehittivät kaupungin Ranskan vallankumoussotien aikana. Vuonna 1816 kaupungin hallinta siirtyi Baijerille. Vuonna 1938 kaupungin vuonna 1884 rakennettu synagoga poltettiin maan tasalle niin kutsuttuna kristalliyönä. Vuonna 1943 toisessa maailmansodassa ilmapommitukset tuhosivat kaupungin keskustan suurimmilta osin.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerung der Gemeinden am 30. Juni 2020 (PDF) (s. 9) Statistisches Landesamt Rheinland-Pfalz. Viitattu 18.7.2021. (saksaksi)
2. 1 2 3 4  Frankenthal ‑ Ein kurzer Blick auf die Geschichte Stadt Frankenthal. Viitattu 18.7.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frankenthal** Wikimedia Commonsissa

* Frankenthalin verkkosivut (saksaksi)
**Kuohatti** on noin 230 asukkaan kylä Nurmeksessa. Se sijaitsee Kuohattijärven ympäristössä. Kylän keskus sijaitsee noin 19 kilometrin päässä Nurmeksen keskustasta.

Osa-alueet
----------

Kylän alue on laaja, ulottuen kantatieltä 75 Lieksan rajalle. Alue jakaantuu neljään osaan, jotka ovat Alava, Kuokanvaara, Hönni sekä varsinainen Kuohatti.

### Alava

Kuohatin kylän runsasväkisin alue on nimensä mukaisesti alavaa seutua. Se sijaitsee Kuohattijoen rannalla. Alueen maisemaa hallitsevat peltoaukeat, ja siellä on runsaasti uudempaa rakennuskantaa.

### Kuokanvaara ja Hönni

Mäkimaasto hallitsee vanhoja asutusseutuja. Alueella on ollut runsaasti asuinpaikkoja, mutta nykyisin suuri osa taloista on autiona.

### Kuohatti

Varsinainen Kuohatin alue sijaitsee Kuohatintien varrella. Asutus on palaamassa takaisin Kuohattiin muutamien hiljaisempien vuosien jälkeen, ja vanhoja autioituneita rakennuksia on otettu asumiskäyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuohatti, Nurmes *oyk.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 24.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuohatin kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuohuva 20-luku** (engl. *The Roaring Twenties*) on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen klassinen rikoselokuva vuodelta 1939. Pääosissa ovat James Cagney, Priscilla Lane, Humphrey Bogart ja Gladys George. Film noir -lajityyppiä edustavan teoksen sivuosissa ovat muiden muassa Jeffrey Lynn, Frank McHugh ja George Meeker. Käsikirjoituksesta vastasivat Jerry Wald, Richard Macaulay ja Robert Rossen, jotka kirjoittivat sen Mark Hellingerin *The World Moves On* -tarinan pohjalta. *Kuohuva 20-luku* on mustavalkoinen. Trilleri sai ensi-iltansa kotimaassaan lokakuun 23. päivänä vuonna 1939. Elokuva on Warner Bros. -yhtiön tuottama.

Orson Wellesin *Citizen Kanen* ajatellaan saaneen vaikutteita *Kuohuvasta 20-luvusta* dokumentinkaltaisten osuuksien, kuvakulmia koskevien ratkaisujen sekä kertojaäänen käyttämisen muodossa.

George Hally (Humphrey Bogart), Eddie Bartlett (James Cagney) ja Lloyd Hart (Jeffrey Lynn).

Tausta
------

*Kuohuva 20-luku* perustuu salakauppias Larry Fayn elämään ja uraan.

Panama Smithin hahmo perustuu osittain näyttelijä ja yökerhoemäntä Texas Guinaniin.

Glenda Farrellin piti alun perin olla Panama Smithin roolissa. Ehdolla rooliin olivat myös Ann Sheridan ja Lee Patrick, mutta lopullisesti roolin näytteli Gladys George.

Elokuva merkitsi loppua Cagneyn gangsterielokuvien sarjalle Warnerilla. Cagney halusi monipuolistaa roolejaan eikä näytellä aina vain gangstereita. Seuraavan kerran hän näytteli gangsteria kymmenen vuotta myöhemmin elokuvassa *Valkoinen hehku* (1949).

*Kuohuva 20-luku* on viimeinen elokuva, jonka Cagney ja Bogart tekivät yhdessä. He ovat näytelleet viimeksi yhdessä elokuvissa *Likakasvoiset enkelit* (1938) ja *Oklahoman sankari* (1939).

Bogartilla on tähtikuvaansa nähden poikkeuksellinen psykopaattisen rikollisen rooli.

Vastaanotto
-----------

Kriitikko Harri-Ilmari Moilasen mukaan *Kuohuva 20-luku* on kestänyt hyvin aikaa. Syynä tähän hän pitää iskeväksi kuvailemaansa kerrontaa.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  James Cagney  | … |  Eddie Bartlett 
  |
|  Priscilla Lane  | … |  Jean Sherman 
  |
|  Humphrey Bogart  | … |  George Hally 
  |
|  Gladys George  | … |  Panama Smith 
  |
|  Jeffrey Lynn  | … |  Lloyd Hart 
  |
|  Frank McHugh  | … |  Danny Green 
  |
|  George Meeker  | … |  Harold Masters 
  |
|  Paul Kelly  | … |  Nick Brown 
  |
|  Elisabeth Risdon  | … |  Rouva Sherman 
  |
|  Ed Keane  | … |  Henderson 
  |
|  Joe Sawyer  | … |  Ylikonstaapeli
  |
|  Joseph Crehan  | … |  Michaels
  |

Lähteet
-------

1. ↑  The Roaring Twenties *Filmaffinity*. Viitattu 31.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Harri-Ilmari Moilanen: Lama yllättää gangsterit.  *Kansan Uutiset/Viikkolehti*, 2009, nro 12.-18.6. s. 1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kuohuva 20-luku* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kuohuva 20-luku* Elonetissä.
* *Kuohuva 20-luku* TCM Movie Databasessa
* *Kuohuva 20-luku* Allmoviessa
* *Kuohuva 20-luku* Leffatykissä
* *Kuohuva 20-luku* Kalevalan sivuilla[vanhentunut linkki]
Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko Vorsmassa.
**Vorsma** (ven. Во́рсма) on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Pavlovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla Okan sivujoen Kišman varrella 71 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2005).

Vorsman kylä on syntynyt 1500-luvulla. 1700-luvulla siitä tuli tärkeä metallikäsitöiden keskus. Vuonna 1820 perustettiin kuparisia työkaluja valmistanut tehdas. Vuonna 1955 Vorsmasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on lääketieteen instrumentteja sekä puukkoja ja veitsiä valmistavia yrityksiä.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 93. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Vorsman kaupungista kertova sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**BMW E34** on BMW 5-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1987–1996. Se korvasi edeltäneen E28-mallin ja seuraajaksi tuli E39.

BMW 5-sarja (E34) 1987–1996
---------------------------

BMW 5-sarjan kolmas sukupolvi tuli markkinoille vuoden 1988 alussa. Muotoilultaan auto oli hyvin samanlainen kuin hieman aikaisemmin esitelty 7-sarja (E32). E34:stä haluttiin tehdä edeltäjäänsä nuorekkaampi malli, sillä sen ostajakunnan keski-ikä oli ollut varsin korkea. Akseliväli piteni 13 senttimetriä edellismalliin verrattuna ja paino kasvoi 200 kilolla. Sisätilat olivat aiempaa suuremmat, mutteivat kuitenkaan auton kokoon nähden erityisen tilavat. Alkuperäisen mallivalikoiman muodostivat 520i (129 hv), 525i (170 hv), 530i (188 hv), 535i (211 hv) ja 524td (115 hv).

BMW E34 Touring
Vuoden 1989 lopulla muutamissa maissa tuotiin markkinoille 518i. Siinä oli 113-hevosvoimainen M40-moottori. Alkuvuonna 1990 esiteltiin malleihin 520i ja 525i uudet 24-ventiiliset moottorit, joissa oli suorasytytysjärjestelmä.

Syksyllä 1991 esiteltiin ensimmäinen 5-sarjan Touring-farmarimalli. Sen osuus malliston myynnistä nousi neljännekseen. Uusia mallivaihtoehtoja olivat 525tds sekä ensimmäinen nelivetomalli 525iX. Kuljettajan turvatyyny ja ABS-jarrut tulivat vakiovarusteiksi vuonna 1992.

Syksyllä 1992 5-sarjaan esiteltiin V8-moottorilla varustetut mallit 530i ja 540i, joiden teholukemat olivat 218 ja 286 hevosvoimaa. Näissä malleissa oli tavallista leveämpi etusäleikkö.

BMW E34, jossa leveä etusäleikkö.
Vuoden 1993 uutuusmalli oli 525td. 540i-malliin tuli lisäksi saataville kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Keväällä 1994 kaikkiin malleihin tuli aiemmin vain V8-moottorisissa 5-sarjalaisissa ollut leveä etusäleikkö.

Tammikuusta 1995 lähtien kaikissa malleissa oli vakiovarusteena myös matkustajan turvatyyny. Sedanin tuotanto päättyi vuoden 1995 lopulla, mutta farmaria valmistettiin vielä kesään 1996 saakka.

BMW M5
------

BMW M5
Urheilumalli BMW M5 esiteltiin keväällä 1989 voimanlähteenään 3,5-litrainen neliventtiilimoottori, jonka teho oli 315 hevosvoimaa. Mallia valmistettiin sekä sedan- että farmarikorisena. Keväällä 1992 moottori vaihtui 3,8-litraiseksi (340 hv). Vuonna 1994 viisivaihteinen manuaalivaihteisto korvattiin Getragin kuusivaihteisella 420G-vaihteistolla. 

BMW M5 Touring
BMW:llä oli suunnitteilla esitellä myös M5:n kaksiovinen kangaskattoinen avomalli. Sitä valmistettiin yksi prototyyppikappale, joka olisi ollut tarkoitus esitellä Geneven autonäyttelyssä keväällä 1989. Malli ei kuitenkaan koskaan edennyt tuotantoon saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BMW 500 1988–1996 Ajovalo.net. Viitattu 28.1.2017.
2. ↑  BMW 5 Series (1988–1996) review *RAC Drive*. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  Stillborn: 1989 BMW M5 convertible *Autoblog*.  21.8.2008. Viitattu 30.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 5-sarja (E34)** Wikimedia Commonsissa
**BMW F13** on BMW 6-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2011–2018. Se korvasi edeltäneen E63-mallin ja seuraajaksi tuli mallistoon 19 vuoden tauon jälkeen palannut 8-sarja (G15). Kaksiovisten rinnalla myytiin myös neliovista mallia, joka tunnettiin 6-sarjan Gran Coupéna.

BMW 6-sarja (F13) 2011–2018
---------------------------

6-sarjasta esiteltiin valmistajalle epätyypilliseen tapaan ensimmäisenä kangaskattoinen cabriolet (koritunnus F12) Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2011. Coupé esiteltiin samana keväänä Shanghain autonäyttelyssä. Mallit perustuvat tekniikaltaan 5-sarjaan (F10).

BMW 6-sarjan Cabriolet (F12)
BMW M6 F13Malliston huipulle esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2012 M6, jonka moottorina on kaksoisturboahdettu 4,4-litrainen V8 teholtaan 560 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto.

Facelift-mallin BMW F13.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2015 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli. Puskurit muotoiltiin uudelleen ja myös etusäleikköön tehtiin pieniä muutoksia. Ajovalot muuttuivat LED-tyyppisiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  2011 Detroit Auto Show: 2012 BMW 6 Series Convertible Live Photos *Motor Authority*.  11.1.2011. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Shanghai motor show 2011: BMW 6-series *Autocar*.  19.4.2011. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  2013 BMW M6 Coupe – 2012 Geneva Auto Show *Road & Track*.  7.3.2012. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  BMW 6 Series and M6 facelift arrive at Detroit Motor Show *Auto Express*.  13.1.2015. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 6-sarja (F13)** Wikimedia Commonsissa
**Franciszek Gąsienica Groń** (30. syyskuuta 1931 Zakopane – 31. heinäkuuta 2014 Zakopane) oli puolalainen yhdistetyn hiihtäjä, maansa ensimmäinen talviolympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Wisla Zakopanea.

Gąsienica Groń voitti nuorten Puolan-mestaruuksia alppihiihdossa 1940-luvun loppupuolella. Hän kilpaili jo tuolloin myös pohjoismaisessa yhdistetyssä ja lajivalikoima laajeni armeija-aikana. Hän voitti armeijan mestaruuden vapaauinnissa ja pelasi jalkapalloa Puolan toisessa divisioonassa. Päästyään siviiliin 1954 hänet suostuteltiin keskittymään pohjoismaiseen yhdistettyyn..

Gąsienica Groń sai pronssia Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956. Hän oli mäkiosuudella kymmenes ja 15 kilometrin hiihdossa seitsemänneksi nopein. Hän hävisi hopeamitalisti Bengt Erikssonille vain 0,6 pistettä.

Gąsienica Groń kaatui 1957 pahasti hypätessään mäkeä kotiseudullaan Zakopanessa ja vaipui kolmeksi päiväksi koomaan. Toivuttuaan hän kilpaili vuoteen 1964 saakka, muttei menestynyt kansainvälisellä tasolla yhtä hyvin kuin aiemmin. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi valmentajana, ja hänen valmennettavansa voittivat yli 40 Puolan-mestaruutta pohjoismaisissa hiihtolajeissa. Hänen lapsenlapsensa Tomasz Pochwała edusti Puolaa mäkihypyssä Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Nie żyje Franciszek Gąsienica-Groń, pierwszy polski medalista olimpijski *Onet*.  31.7.2014. Viitattu 1.8.2014. (puolaksi)
2. 1 2 3 4  Franciszek Gąsienica Groń *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.3.2009. Viitattu 27.10.2013. (englanniksi)
3. ↑  Nordic Combined at the 1956 Cortina d'Ampezzo Winter Games: Men's Individual *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 27.10.2013. (englanniksi)
**Kuokkavieraat** on vuonna 1974 perustettu kansanlauluryhmä, jonka ytimenä oli alun perin Helsingin yliopiston Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden suomalaiseen kansanlauluperinteeseen pohjaava laulu- ja tanssiryhmä. Ryhmä toimii edelleen Helsingin Yliopiston Ylioppilaskunnan (HYY) alaisuudessa, mutta on sitoutumaton suhteessa tiedekuntiin, oppialoihin ja poliittisiin kantoihin. Kaikki laulajat eivät ole enää opiskelijoita. Nykyään ryhmä on yksinomaisesti lauluryhmä, jonka ohjelmisto koostuu uudesta ja vanhasta suomalais-ugrilaisesta ja skandinaavisesta kansanlaulusta.

Lauluryhmä harjoittelee Helsingin Töölössä MLL:n tiloissa. 2000-luvulla ryhmää ovat ohjanneet mm. kansanmuusikot Kiureli Sammallahti, Veera Voima, Anna Karvonen ja Juulia Salonen ja Emmi Kuittinen. Nykyisenä ohjaajana on Mirva Soininen. Kuokkavieraat ovat esiintyneet toistuvasti mm. Helsingin Juhlaviikkojen Art goes Kapakka -tapahtuman Kuorojen kierroksella, Faces-etnofestivaaleilla, Seurasaaren kansanmusiikkitapahtumissa, Kaustisen kansanmusiikkifestivaalilla sekä Kallion kaupunginosatapahtumissa. Kuokkavieraat esiintyvät myös erilaisissa yksityistilaisuuksissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu
**Vorwärts** ("Eteenpäin") on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja, jota julkaistiin Berliinissä vuosina 1891–1933 Hallen puoluekokouksen päätöksellä. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu *Berliner Volksblatt*. Nykyään Vorwärts on kuukausijulkaisu, joka postitetaan kaikille SPD:n jäsenille.

Vorwärtsin alkuaikoina sen kirjoittajakuntaan kuului muun muassa Friedrich Engels. Lehti tuki menševikkejä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jakautumisen jälkeen. Se julkaisi Trotskin kirjoittamia artikkeleja, mutta ei Leninin. 

Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina Vorwärts ei tukenut Saksan hallitusta vaan kannatti pasifismia. Tämä oli SPD:n linjan vastaista, mutta vuonna 1916 päätoimittajavaihdoksen jälkeen lehti ohjattiin takaisin puolueen linjalle. Vorwärts vastusti Lokakuun vallankumousta ja kannatti parlamentaarisen järjestelmän luomista Saksaan.

Vuonna 1923 Vorwärts määrättiin maksamaan kuusi miljoonaa markkaa Adolf Hitlerille, koska lehdessä oli väitetty että Hitler saa rahoitusta "Amerikan juutalaisilta ja Henry Fordilta".

Natsivallan aikana SPD oli kielletty eikä lehteä voitu julkaista Saksassa, vaan toimitus siirrettiin Tšekkoslovakiaan ja vuonna 1938 Pariisiin, missä lehti lakkautettiin vuonna 1940 Ranskan saksalaismiehityksen alettua.

Vuonna 1948 Vorwärts perustettiin uudelleen ja nykyään sen levikki on noin 410 000 ja lukijamäärä noin 810 000. Päätoimittaja on Karin Nink, ja irtonumero maksaa 2,50 euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  JTA Jewish News Archive: Hitler Wins in Libel Suit
2. ↑  Vorwärtsin mediatiedot saksaksi, pdf (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Vorwärtsin verkkosivusto (saksaksi)