recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zanfigué** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bobola-Zangasso sijaitsee 70 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 15 200 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).

Zanfiguén kunta rajoittuu etelässä Koutialan piirin Zébalan, lännessä Gouadji Kaon ja Kounianan, idässä Yorosson piirin Kiffosso I:n ja pohjoisessa Ségoun alueen Sanin piirin Moribalan ja Kassorolan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja dogoneja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra, maissi, maapähkinä, riisi ja soija. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, siat ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 12.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.3.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Zanfigué 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 12.3.2018.
**Günz-jääkausi** oli kylmä jääkausi Keski-Euroopassa luultavasti noin 630–670 000 vuotta sitten. Se oli ensimmäinen Alppien neljästä suuresta pitkään tunnetusta jääkaudesta pleistoseenikaudella. Jää laajeni silloin ainakin Alpeilla laajimmilleen pleistoseenikaudella. Günzia vastaa luultavasti happi-isotooppivaihe 16 eli Don-jääkausi. Günzin aikana syntyi Alppien lähelle piedmont-jäätikkö, eli jäätikkö valui osin Alpeilta alas. Günzin ajoituksesta on kiistelty, koska päätemoreeneja ei osata tarkasti ajoittaa. joidenkin arvioiden mukaan se käsittää kolme kylmää kautta. Alpeilla Günz-jääkautta edelsi Tonava-jääkausi. Seuraava suuri jäätiköityminen oli Mindel jota vastaa Saksan Elster-jääkausi.

Tämä jääkausi oli keskellä Cromer-kautta ja joidenkin lähteiden mukaan vastaisi "Jäätikkö C" -vaihetta. Sitä vastannee Don-jääkausi, Elbe-kylmäkausi Pohjois-Saksassa, ja Nebraska (Pre-Illinois D) Pohjois-Amerikassa. Günz-jääkauden ajoituksesta on kuitenkin eri lähteissä hyvin erilaisia tietoja, jotkut sijoittavat Günz-jäätiköitymisen 1,2 miljoonan vuoden taakse Menap-jääkauteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Pleistocene glaciations: extent and chronology, europe*lähde tarkemmin?*
Selles-sur-Cher -juustoa.
**Selles-sur-Cher** on ranskalainen vuohenmaitojuusto.

Selles-sur-Cher -juusto on saanut nimensä Selles-sur-Cherin kunnalta Ranskan Loir-et-Cherin depratementissa ja juustoa valmistetaan pohjoisen Keski-Ranskan Solognen alueella. Alue on tunnettu varsin kehnosta maaperästään, minkä takia alueella on laidunnettu perinteisesti vuohia. Juustolla on ollut Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys vuodesta 1975 lähtien.

Selles-sur-Cher valmistetaan vuohen täysmaidosta. Juustomassan aikaansaamiseksi käytetään pieni määrä juoksutetta. Valmistunut juustomassa asetellaan muotteihin, jonka jälkeen juustoa kuivataan vuorokauden ajan. Kuivaamisen jälkeen juusto suolataan ja peitellään tuhkalla. Juustoa kypsytetään vähintään kymmenen päivää, jolloin sen pintaan muodostuu sinihometta. Väriltään juusto on valkoista ja rakenteeltaan pehmeää. Juustossa on kuvailtu oleva hasselpähkinän makua ja lievä vuohen ja sienen haju. Juustoa voidaan tarjoilla esimerkiksi juustotarjottimella tai muiden ruokalajien alkupalana. Juusto sopii hyvin yhteen esimerkiksi patongin tai viinin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 644. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* AOP Selles Sur Cher (ranskaksi)
**Priimas** (lat. *prīmās*) tarkoittaa yleiskielessä ensimmäistä tai etevintä. Priimas on myös joidenkin arkkipiispojen kunnianimi, joka tavallisesti suodaan jonkin valtion kirkon esimiehelle. Katolisen kirkon arvojärjestyksessä priimas sijoittuu patriarkan ja metropoliitan väliin. Virallisesti vain paavilla on priimaksen arvo, sillä hän on Italian priimas, mutta käytännössä arvo on suotu myös eräille arkkipiispoille.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa priimaksia ovat Yorkin arkkipiispa (engl. *Primate of England*) ja Canterburyn arkkipiispa (*Primate of All England*). Keskiajalla Ruotsin priimas oli vuoteen 1457 asti tanskalainen Lundin arkkipiispa. Hänen jälkeensä priimakseksi nimitettiin Uppsalan arkkipiispaa. Epävirallisesti priimas-nimitystä käytetään valtion tai kirkkokunnan ylimmästä piispasta. Suomen kirkossa priimakseksi nimitetään Turun arkkipiispaa, joskin varsinaisesti hän on *primus inter pares*.

Musiikissa priimas-nimitystä käytettiin alkuaan mustalaisorkesterin ensiviulun soittajasta. Myöhemmin nimitystä alettiin käyttää myös jousikvartetin ensiviulistista.

Lähteet
-------

* *Otavan iso tietosanakirja*. Otava, 1963.
* *Uusi tietosanakirja*. Tietosanakirja Oy, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Priimas** Wikimedia Commonsissa
**FC Santa Claus** on rovaniemeläinen jalkapalloseura, jonka joukkue pelaa Kolmosessa.

Historiaa
---------

Santa Claus syntyi vuonna 1992, kun yleisseurat Rovaniemen Reipas ja Rovaniemen Lappi yhdistivät jalkapallotoimintansa. RoRe pelasi Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa kausina 1978–1981, 1984–1989 ja 1991–1992 ja RoLa kausina 1987–1988 ja 1992. Myös Santa Claus aloitti toimintansa kaudella 1993 tältä tasolta.

Santa Claus pelasi Kakkosessa yhtäjaksoisesti kauteen 2000 asti ennen putoamista Kolmoseen. Kaudella 2007 joukkue oli Kolmosessa lohkonsa kolmas jäätyään nousukarsintoihin päässeestä lohkovoittaja Oulun Pallosta kolmen pisteen päähän. Kaudella 2008 joukkue voitti näytöstyyliin Kolmosen lohkonsa ja varmisti lopullisesti nousunsa voittamalla kaksi ensimmäistä karsintaottelua FC Vaajakoskea ja SC Riverballia vastaan. Kaudet 2009–2012 Santa Claus pelasi jälleen Kakkosessa. Vuonna 1994 Santa Claus voitti Ruotsissa pelatun Midnattsolscupen-turnauksen.

Ilmarinen haki FC Santa Claus Rovaniemi ry:n konkurssiin syyskuussa 2012 seuran harjoittamaan bingotoimintaan liittyen, mistä sillä oli 20 000 euron velat. Palloliitto ei hyväksynyt seuran Kakkosen sarjapaikan siirtoa uudelle FC Santa Claus Arctic Circle ry:lle, minkä myötä seura joutui hakemaan paikkaa Palloliiton Pohjois-Suomen piirin sarjoista. Seura sai lopulta kaudeksi 2013 FC Lynxin paikan Pohjois-Suomen Kolmosesta. Kaudella 2014 FC Santa Claus AC:n reservijoukkue (FC Santa) perustettiin sarjaan Lapin Nelonen ja lisäksi samana vuonna FC Santa Claus AC nousi Kakkoseen.

Entisiä pelaajia
----------------

* Suomi Jari Gröhn
* Suomi Mika Gröhn
* Suomi Jyri Hietaharju
* Suomi Jarno Koivisto
* Suomi Mika-Matti Maisonvaara
* Suomi Antti Peura
* Suomi Simo Roiha
* Suomi Kari-Pekka Syväjärvi
* Suomi Ville Syväjärvi
* Suomi Tero Taipale
* Suomi Jussi Vatanen
* Suomi Toni Vihervä
* Suomi Matti Vikman

Lähteet
-------

1. ↑  Joukkueen tiedot - FC Santa Claus Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 15.8.2017. Viitattu 15.8.2017.
2. 1 2  Finland – Divisional Movements RSSSF. Viitattu 30.3.2013.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  FC Santa Claus haettiin konkurssiin Lapin Kansa.  Arkistoitu 7.10.2013. Viitattu 23.9.2012.
5. ↑  Santa Claus aikoo valittaa Palloliiton päätöksestä  18.12.2012. Kymppipaikka. Viitattu 30.3.2013. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Kolmosen paikka varmistui  6.2.2013. FC Santa Claus.  Arkistoitu 16.3.2013. Viitattu 30.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto
**Prienen stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Prienen stadion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosina 130–120 eaa. Sen paikalla on kuitenkin voinut olla varhaisempi edeltäjä. Stadionia kunnostettiin myöhemmin roomalaisella kaudella.

Rakennus
--------

Stadion sijaitsi Prienen alakaupungin eteläosassa juuri kaupunginmuurien sisäpuolella, heti Alemman gymnasionin itäpuolella. Se oli tyypillinen kreikkalainen toisesta päästä avoin stadion ja avautui länteen päin. Stadionin juoksurata ei kuitenkaan ollut tyypillinen U-kirjaimen muotoinen vaan kummastakin päästä suorakulmainen. Stadionin jotakuinkin itä-länsisuuntaisen juoksuradan pituus oli noin 191 metriä ja leveys noin 20 metriä. Juoksuradan länsipäässä oli lähtöporttirakennelma, mutta sen toiminnan yksityiskohtia ei tunneta. Lähtöporteissa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pilasterit. Roomalaisella kaudella länsipäähän rakennettiin suurellisempi sisäänkäyntiportti, joka yhdisti stadionin gymnasioniin.

Katsomossa oli rinteen jyrkkyyden vuoksi kivetyt penkkirivit vain ylärinteen puolella, pohjoissivun keskiosassa. Katsomon länsiosassa oli 3,5 metriä leveä portaikko, joka johti ylhäällä olleelle stadionin mittaiselle tasanteelle. Sen takana stadionin pohjoispuolella oli doorilaista tyyliä edustanut pylväikkö, joka oli stadionin pituinen ja noin 7,8 metrin syvyinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Priene, Stadium (Building) *Perseus*. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stadium *Priene.net*.  Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Priene (Turunçlar) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
Luolan sisätiloja.
**Batšo Kiron luola** on Drjanovon kaupungin lähellä Gabrovon alueella Bulgariassa sijaitseva luola. Luola tunnetaan paitsi matkailukohteena, mutta myös esihistoriallisiin ihmisiin liitetyistä löydöistään.

Batšo Kiron luola sijaitsee lähellä Drjanovon luostaria Drjanovo- ja Andakajokien kanjonilla. Luolan suu on pystysuoran kalkkikivikallion reunalla noin 335 metrin korkeudella merenpinnasta. Luola etenee kallioon labyrinttimaisesti neljässä tasossa ja luolasto leviää kolmeen suuntaan kohti itää, koillista ja kaakkoa. Pituutta luolalla on noin 3 600 metriä.

Batšo Kiro tunnetaan esihistoriallisten ihmisten jälkeensä jättämistä merkeistä. Noin 50 000 luolassa oli neandertalinihmisiä, jotka jättivät jälkeensä kivityökaluja. Lyhyellä lämpimällä ajanjaksolla noin 46 000 vuotta sitten luolaan saapui uusi joukko ihmisiä. Vuonna 2020 tehtyjen tutkimuksien mukaan kyseessä oli *Homo sapiens* eli nykyihminen. Löytö oli vanhin tunnettu merkki nykyihmisestä Euroopassa. Ihmislaji varmistui nykyihmiseksi luiden jäännöksistä ja hampaasta tehdyissä DNA-tutkimuksissa.

Batšo Kirosta tehtiin matkailukohde vuonna 1938. Se sai nykyisen nimensä huhtikuun kansannousun sankari Batšo Kiron mukaan vuonna 1940. Matkailukohdetta kehitettäessä noin 700 metrin matka luolaa sähköistettiin. Luola suojeltiin vuonna 1962. Luolalla käy usein Drjanovon luostarilla vierailevia matkailijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bacho Kiro cave- Dryanovo monastery *Drjanovon kunnan kotisivut*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Ann Gibbons: Oldest Homo sapiens in Europe—and a cave bear pendant—suggest cultural link to Neanderthals *Science*. American Association for the Advancement of Science. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Bacho Kiro Cave *Lonely Planet*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Batšo Kiron luola** Wikimedia Commonsissa
**Priinia** (*Prinia gracilis*) on pienikokoinen herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 10 cm, josta pyrstöä 4,5 cm. Se painaa 6–7 g. Höyhenpuku on vatsapuolelta kellanvalkoinen ja selkäpuolelta ruskea, tummaviiruinen. Pyrstö on pitkä ja siinä on selvästi erottuva mustavalkoinen raidoitus, joka puuttuu eräiltä alalajeilta. Se pitää pyrstöään usein pystyssä. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Priinialla on 9 tarkoin kuvattua alalajia ja niiden lisäksi 3 epäselvää alalajia. Priiniat elävät paikoin Etelä-Turkissa, Koillis-Afrikassa ja Lähi-idässä, ja yhtenäinen esiintymisalue ulottuu Persianlahden pohjukasta Intian itäosiin. Se on paikkalintu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Priiniat asuvat sekä alavilla mailla että vuoristossa. Ne viihtyvät monenlaisilla pensaikko- ja avomailla, missä on tiheä ja korkea ruohokasvillisuus. Paikoin ne kilpailevat samoista elinpaikoista heinäkertun kanssa.

Lisääntyminen
-------------

*Prinia gracilis palaestinae*
Pesä on lähellä maanpintaa kasvillisuuden varassa tai pensaassa. Se on katettu, ovaalinmuotoinen löyhä rakennelma, joka on rakennettu ruohoista, juurista ja kuiduista ja vuorattu untuvilla. Kulkuaukko osoittaa vinosti ylöspäin. Naaras munii yleensä neljä tai viisi munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 11–13 päivää. Muna painaa 0,97 g. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 12–13 päivän ikäisinä. Koiras ruokkii poikasia vielä noin 10 päivää ja naaras aloittaa uuden pesyeen munimisen. Pesii tavallisesti kaksi tai kolme, joskus neljä tai viisi kertaa kesässä.

Ravinto
-------

Priiniat syövät hyönteisiä, hämähäkkejä ja muita pieniä selkärangattomia, joita ne etsivät sekä kasvillisuudesta että maasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Prinia gracilis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q248603
* Wikispecies: Prinia gracilis
* ARKive: prinia-gracilis
* Avibase: 4509E1A387E37D7B
* BirdLife: 22713590
* BOLD: 117259
* CoL: 4MDWL
* BOW: grapri1
* eBird: grapri1
* EUNIS: 15618
* Euring: 12270
* Fauna Europaea: 97301
* Fauna Europaea (new): 78d46704-4195-47dd-b118-a0400588e0e1
* GBIF: 2492748
* iNaturalist: 7707
* IRMNG: 10210727
* ITIS: 562441
* IUCN: 22713590
* NCBI: 1229476
* Xeno-canto: Prinia-gracilis

 |

 |
**WWE Vintage Collection** on World Wrestling Entertainmentin tuottama showpainiohjelma. Ohjelma esittää matseja ja muuta materiaalia menneiltä vuosilta WWE'n videoarkistosta. Kukin jakso sisältää yleensä 4 tai 5 matsia tietyn teeman ympärillä (tietyn painijan, tapahtuman, divisioonan jne. ympärillä). Tietty teema voi kestää 3 tai 4 jakson ajan. Vintage Collectionia juontaa "Mean" Gene Okerlund ja Renee Paquette, Suomessa selostajina toimii suomalainen vapaapainija Starbuck ja entinen tuomari Robert Holmström. Eurosport aloitti ohjelman esityksen helmikuussa 2009.

Kesäkuussa 2013 Eurosport päätti lopettaa suomenkielisen selostuksen tarjoamisen WWE'n ohjelmille ja hetken ohjelmia esitettiin alkuperäisellä selostuksella. Suomenkielinen selostus palasi syyskuussa. Lokakuussa WWE Vintage Collection pudotti nimestään loppuosan, muuttaen nimensä pelkäksi WWE Vintageksi. Ohjelman ulkonäkö ja grafiikka muuttuivat myös uudistuksen mukana.

WWE Vintage on tällä hetkellä ainoa Suomessa esitettävä showpainiohjelma This Week in WWE'n lisäksi.
**Baudi** (engl. *baud*) oli vallitseva tiedonsiirtonopeuden suure, kunnes se korvattiin tarkemmalla*selvennä* termillä, bps (bittiä sekunnissa). Yksi baudi kuvaa elektronisen signaalin muutosnopeutta per sekunti. 

Vanhat tietoliikennejärjestelmät toimivat siten, että yhdellä sähköisen signaalin tilan muutoksella voitiin välittää yksi bitti – siis joko 0 tai 1. Tämän vuoksi esimerkiksi lankapuhelinverkossa ei voitu siirtää dataa kovin nopeasti, koska verkko oli tehty enintään 3 400 Hz puhetaajuuksia varten. Lankaverkossa siirrettävän signaalin tila voi siis muuttua enintään 3 400 kertaa sekunnissa. Tiedonsiirtonopeus voisi näin olla enintään 3 400 bittiä sekunnissa.

Vielä 1990-luvun alkuvuosina puhelinverkkoon liitettävät tietokoneiden modeemit toimivat tästä syystä esimerkiksi 1 200 tai 2 400 bit/s nopeuksilla. Tiedonsiirtonopeutta saatiin nostettua kehittämällä uusi modulointitapa, jolla voidaan välittää monta bittiä yhdellä signaalin tilan muutoksella. Esimerkiksi siten että kun signaalin vaihe hypähtää eteenpäin 90 astetta, se tarkoittaa bittiparia 00. 180 asteen vaihesiirto tarkoittaisi bittejä 01 jne.

Tarkemman bps termin käyttöönotto oli sen jälkeen välttämätöntä, kun yhdellä kantoaallon signaalinmuutoksella voitiin kuvata useaa bittiä kerralla. Esimerkiksi modeemin siirtonopeuden ollessa 2 400 bit/s ja tiedonsiirtosignaalin muuttuessa 600 (baud) kertaa sekunnissa kuvaisi yksi baudi neljää bittiä. Yhtä hyvin tiedonsiirtosignaali voisi muuttua 800 kertaa sekunnissa, jolloin yksi baudi kuvaisi kolmea bittiä. Baudia ei voida siis käyttää enää nykyään digitaalisen tiedonsiirtonopeuden mittarina.

Baudi sai nimensä ranskalaisen insinöörin Jean-Maurice-Emile Baudot’n mukaan. Suuretta käytettiin ensin kuvaamaan puhelinlinjojen lähetysnopeutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hobbis, Mathew: What is Baud Rate and How Does it Relate to Bit Rate? *solace.com*.  3.2.2021. Solace. Viitattu 24.7.2023. (englanniksi)
Kynttilälampetti
**Lampetti** on seinään kiinnitettävä valaisin, alun perin kynttilän pitimeksi keksitty mutta nykyisin on myös sähkölamppua käyttäviä lampetteja. Lampetissa on alusta, johon kynttilä kiinnitetään, sekä tausta, joka sekä suojaa seinämateriaalia että usein myös toimii heijastimena ja siten lisää valotehoa huoneessa.

Lampetteja alettiin käyttää 1400-luvulla Italiassa, perusmuotona seinälle ripustettava pyöreä laatta, usein messinkinen, johon on kiinnitetty kynttiläpidike. Rokokootyyli synnytti niin sanotun *aplikin* (ransk. *lampe applique*), kaksi- tai kolmehaaraisen lampetin antamaan enemmän valoa ja näyttävyyttä. Kustavilaisuus oli peililampetin valtakautta. Empiretyylissä lampetit ovat usein uurnan tai maljakon muotoisia.

Lampetteja käytetään erityisesti kokovartalopeilin vieressä, koska sivulta tuleva valo auttaa peilikuvan tarkastelussa.

* Sähkölampetteja Milanon asemallaSähkölampetteja Milanon asemalla

Lähteet
-------

1. ↑  Seinävalaisimet *kristallikruunu*.  Arkistoitu 23.7.2013. Viitattu 25.7.2013.
2. ↑  Ahtio, Katri: Soma pidike.  *Helsingin Sanomat*, 24.7.1976, s. 9. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lampetti** Wikimedia Commonsissa

WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **lampetti**.
**Selty** (ven. Селты́, udmurtiksi Сьӧлта, *Śölta*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kilmezin sivujoen Palvaikan varrella 138 kilometriä Iževskistä luoteeseen. Kylä on Seltyn piirin keskus. Asukkaita on 5 600 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1710. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä ja tataareja.

Seltyn kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Iževskiin on maantieyhteys Uvan ja Nylgan kautta. Kylässä toimii maatalousyritys, metsäteollislaitos, turpeentuotantoyritys, tiilitehdas, pellavanjalostamo, leipomo ja meijeri. Siellä on kaksi keskikoulua, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kaksi kulttuuritaloa ja kirjastoa, elokuvateatteri ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 630. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seltyn piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Batysfääri
**Batysfääri** eli **syvyyspallo** on ihmisen kuljettamaan pystyvä epäitsenäinen sukelluslaite.

Alkuperä
--------

Ensimmäisen batysfäärin rakensivat luonnontutkija William Beebe ja insinööri Otis Barton vuonna 1930. Laite oli teräksinen jalaksin varustettu pallo johon mahtui kaksi miestä ja joka suljettiin ulkopuolelta pulttaamalla. Laitteessa oli vahva nostovaijeri jonka kyljessä olivat sähkö- ja puhelinkaapelit. Laitteen heikkous oli sen vaatima raskas nostovaijeri joka rajoitti toimintaa. Samoin sillä sukeltaminen oli riskialtista, koska sen sisältä pelastaminen olisi ollut liki mahdotonta.

Barton jatkoi sukeltamista parannetun laitteen, bentoskoopin, avulla aina vuoteen 1950. Hän kehitti laitteistoon ulkopuoliset valonheittimet sekä ulkopuoliset mekaaniset käsivarret.

Nykyisin
--------

Sukelluspalloa tai siitä edelleen kehitettyä sukelluskelloa käytetään edelleen. Nykyään niissä on omat voimanlähteet ja kelluntasäiliöt, ja ne saavat käyttövoimansa umbilikaalin kautta, eli ne ovat etupäässä eräänlaisia vaijeriohjattuja pienoissukellusveneitä. Nykyisin niiden olennaisin osa ovat merivesihydrauliset mekaaniset kourat eli manipulaattorit.

Lähteet
-------

* William Beebe: Valtamerten syvyyksissä; suom. Kyllikki Kovero, Otava 1940
* Jacques Cousteau: Merten salaisuudet, Ex Libris/Hobby Hall 1972
* Kari Jokinen: Sukeltajan tie, Otava 1996, ISBN 951-1-1446-4

### Viitteet

1. ↑  Beebe 1940 *lähde tarkemmin?*
2. ↑  Jokinen 1996 *lähde tarkemmin?*
3. ↑  Cousteau 1972 *lähde tarkemmin?*
**Ruotsalainen Pyhän Mikaelin kirkko** on kirkko Tallinnassa. Luostari perustettiin vuonna 1249 ja se toimi reformaatioon asti. Rakennus oli keskiajalla sisterssiläisen nunnaluostarin sairaala erityisesti köyhiä ja kodittomia varten. Vanhassa sairaalassa oli paljon pikku syvennyksiä seinissä, jotta sinne mahtui enemmän ihmisiä. Kaupungin köyhille rakennetusta uudesta, Pyhän Johanneksen hospitaalista, vaivaistalosta, tuli ruotsalaisen seurakunnan kirkko vuonna 1631*lähde?*.

Kirkkona rakennus toimi toiseen maailmansotaan ja ruotsinkielisen vähemmistön joukkopakoon saakka. Se ehti toimia myös urheiluhallina Neuvostoaikaan. Urheiluhallissa oli kolme huonetta, yhdessä huoneessa oli painisali, toisessa nyrkkeilysali ja kolmannessa pingissali. Urheiluhallina käytetty kirkko on vihitty uudelleen käyttöön ja restauroitu vuonna 2002. Nykyään kirkossa on 225 istumapaikkaa.

Nykyisin Tallinnan kaupungille kuuluva Pyhän Nikolauksen museokirkko (Niguliste kirik) oli luostarin pääkirkko. Pohjois-Viro kuului 1560-luvulla Ruotsin suurvaltaan. Tallinnan ruotsalais-suomalainen seurakunta kokoontui Pyhän Mikaelin kirkossa yhdessä nunnien kanssa. Kirkko jäi reformaation jälkeen seurakunnalle. Seurakunnan papit tulivat useimmin Suomesta.

Kirkon merkittäviä nähtävyyksiä ovat Joachim Armsbrustin suunnittelema barokkityylinen alttari, saarnastuoli ja ainutlaatuinen kastekappeli (Christian Ackermann, 1680).

Jumalanpalveluksia järjestävät ruotsalaisen seurakunnan lisäksi suomalainen ja saksalainen seurakunta. Kirkko sijaitsee Tallinnan vanhassa kaupungissa Pyhän Nikolaoksen kirkon (Niguliste) vieressä.

* Pyhän Mikaelin kirkko TallinnassaPyhän Mikaelin kirkko Tallinnassa
* 
* 
* Kirkossa on yli 50 kuvaa tai patsasta enkeleistä.Kirkossa on yli 50 kuvaa tai patsasta enkeleistä.
* Saarnastuolin kattoSaarnastuolin katto
* Yksi jäljelle jääneistä laivoista, joista osa varastettiin.Yksi jäljelle jääneistä laivoista, joista osa varastettiin.
* Kuvia on papin saarnastuolin kyljistäKuvia on papin saarnastuolin kyljistä
* 
* 
* Seinien syvennykset, jotka tehtiin tilanahtauden vuoksi, ovat nykyään täynnä näyttäviä patsaita, jotka kertovat Jeesuksesta.Seinien syvennykset, jotka tehtiin tilanahtauden vuoksi, ovat nykyään täynnä näyttäviä patsaita, jotka kertovat Jeesuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruotsalainen Mikaelin kirkko Visit Estonia. Viitattu 10.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomalaisen seurakunnan toiminta Tallinnassa
	+ 
	+ (Arkistoitu – Internet Archive)
Merenrantaa Batumin kasvitieteellisestä puutarhasta nähtynä.
**Batumin kasvitieteellinen puutarha** (georg. ბათუმის ბოტანიკური ბაღი, *Batumis botanikuri baghi*) on 111 hehtaarin suuruinen puutarha yhdeksän kilometriä Batumin kaupungista pohjoiseen Adžarian autonomisessa tasavallassa Georgian lounaisosassa. Se sijaitsee nimellä Mtsvane kontskhi ("vihreä niemi") tunnetussa paikassa Mustanmeren rannikolla, ja se on yksi entisen Neuvostoliiton alueen suurimmista kasvitieteellisistä puutarhoista.

Batumin kasvitieteellisen puutarhan perusti 1880-luvulla venäläinen botanisti Andrei Nikolajevitš Krasnov (1862–1914), kenraali Pjotr Krasnovin veli. Se avattiin virallisesti 3. marraskuuta 1912. Krasnovia auttoivat kaksi taitavaa puutarhuria, ranskalainen D'Alphonse ja georgialainen Iason Gordeziani. Krasnov kuoli vuonna 1914 ja haudattiin puutarhaan, jossa hänen hautansa ja patsaansa edelleen sijaitsevat. Neuvostoliiton aikana puutarhaa laajennettiin ja kehitettiin vuodesta 1925 lähtien, ja siitä tehtiin tärkein Kaukasian alueen subtrooppisia merenranta-alueita tutkinut instituutio.

Nykyisin puutarhassa on yhdeksän aluetta: Kaukasian kostean subtrooppisen alueen kasveille, Itä-Aasialle, Uudelle-Seelannille, Etelä-Amerikalle, Pohjois-Amerikalle, Himalajalle, Meksikolle, Australialle ja Välimerelle. Puutarhan kokoelmiin kuuluu 2 037 puuvartista kasvia, joista 104 on kotoisin Kaukasian alueelta. Puutarhaa ylläpiti aiemmin Georgian tiedeakatemia, mutta vuodesta 2006 se on ollut itsenäinen instituutio.

Lähteet
-------

1. ↑  Батумский ботанический сад (3. painos, 1969–1978) Suuri neuvostoensyklopedia.
2. ↑  ქალაქის ისტორია Batumin kaupunki.
3. ↑  Invest in Adjara Government of the Autonomous Republic of Adjara.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Batumin kasvitieteellinen puutarha** Wikimedia Commonsissa
**Pyhän Nikolaoksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Νικολάου του Ραγκαβά, *Naós Agíou Nikoláou tou Ragkavá*; myös *Agíou Nikoláou tou Rangavá*) eli *Rhangabeksen/Rangavaksen Pyhän Nikolaoksen kirkko* on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Kirkkoa sisältä.
Pyhän Nikolaoksen kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun ensimmäisellä puoliskolla todennäköisesti noin vuosina 1040–1050. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Kirkon rakennuttaja on ollut Rhangabes (myös Rangavas, Ragkavás) -sukua, mistä se on saanut lisänimensä. Suvun kuuluisin jäsen on keisari Mikael I Rhangabes. Erään tulkinnan mukaan nimi olisi periytynyt paikalla aikaisemmin olleesta, 800-luvulla rakennetusta kirkosta, jonka olisi rakentanut Mikaelin poika Theofylaktos. Se puolestaan olisi rakennettu antiikin aikaisen temppelin paikalle. Pyhän Nikolaoksen kirkko oli alun perin yksityinen ja myöhemmin se tuli kaikkien kaupunkilaisten käyttöön. Kirkko oli keskiajan Ateenassa merkittävä ja sen mukaan nimettiin sekä ympäröivä alue että läheinen kaupunginmuurin portti.

Kirkko sijaitsee Prytaneíou- ja Epichármou-katujen risteyksessä Plákan kaupunginosassa Anafiótikan alueen alapuolella. Arkkitehtuuriltaan se on risti neliössä -kirkko, jonka kupolia tukee neljä pylvästä. Kupoli on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaista tyyliä edustava pieni kahdeksankulmainen kupoli. Myöhemmin vuoden 1838 jälkeen kirkkoon tehtiin lisäyksiä, joiden myötä se menetti suuren osan bysanttilaisesta luonteestaan. Siihen lisättiin muun muassa nartheks, kellotorni, erillinen kappeli sekä muita osia. Kirkko kunnostettiin ja palautettiin osittain alkuperäiseen asuunsa vuosina 1979–1980.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Churches in Athens: Agios Nicholas Rangabas *Athens Info Guide*. Viitattu 9.12.2016.
2. 1 2 3  Άγιος Νικόλαος Ραγκαβάς *Βυζαντινός Περίπατος στην Αθήνα*. Viitattu 9.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Nikolaoksen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Pyhän Myronin kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Μύρωνα, *Naós Agíou Mýrona*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko sille nimen antaneessa Ágios Mýronaksen kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu paikalliselle Pyhälle Myronille.

Kirkko sijaitsee kylän keskellä. Sen paikalla on alun perin myöhäisantiikin aikana ollut Rhaukoksen kaupungin varhaiskristillinen basilikakirkko. Se muutettiin Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella 1000–1100-luvulla pohjakaavaltaan kolmilaivaiseksi ristinmuotoiseksi kirkoksi, jossa on ristin keskellä kupoli. Kirkon länsipäässä eli sisäänkäynnin päässä on myöhemmin lisätty korkea, hyvin eri tyyliä edustava kellotorni.

Kirkossa on 300-luvulla eläneen Pyhän Myronin hauta sekä tämän ihmeitätekevänä pidetty ikoni 1500-luvulta. Kirkko juhlii vuosittain 8. elokuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ιερός Ναός Αγίου Μύρωνα *Orthodox Crete*.  Arkistoitu 2.6.2020. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2  Ναός και Σκήτη Αγίου Μύρωνα *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Myronin kirkko** Wikimedia Commonsissa
Lampaan kotletteja.
Lampaanruho.
**Lampaanliha** on aikuisesta lampaasta tai nuoresta lampaasta eli karitsasta saatavaa, syötäväksi tarkoitettua lihaa. Lammas on suosittua etenkin pääsiäisruokana monissa maissa. Suosittuja lammasruokia ovat muun muassa lampaanpaisti ja lampaanviulu.

Lampaanlihaa syötiin vuonna 2011 Suomessa asukasta kohti 600 grammaa. Vuonna 2011 lampaanlihaa tuotettiin Suomessa 900 000 kg.

Karitsat teurastetaan Suomessa useimmiten 3–8 kuukauden ikäisinä. Kuukauden tai kahden ikäistä karitsaa kutsutaan juottokaritsaksi.

Lampaan ruhon osat
------------------

Lampaan ruhon osia ovat:

* etuselkä
* rinta
* lapa
* kaula
* kyljysselkä eli satula
* kylki
* paisti
* potka

Ravintosisältö
--------------

Rasvaisen lampaanlihan keskimääräinen perusravintoainesisältö 100 grammaa kohti Finelin mukaan:

| Ravintoaine | Määrä / 100 g |
| --- | --- |
| Proteiini | 16,3 g |
| Rasvahapot | 15,2 g |
| - yksittäistyydyttymättömät | 6,4 g |
| - monityydyttymättömät | 0,7 g |
| - tyydyttyneet | 8,1 g |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lampaan ruhon tärkeimmät osat Keittotaito.com. Viitattu 9.2.2013.
2. ↑  Lampaanlihan tuotanto kasvanut neljänneksen Suomessa  2.4.2012. Ruokatieto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 9.2.2013.
3. ↑  Lampaanliha rasvainen Fineli.  Arkistoitu 21.7.2013. Viitattu 9.2.2013.
**Timothée Kolodziejczak** (s. 1. lokakuuta 1991 Avion, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaista AS Saint-Étienneä ja on pelipaikaltaan joko keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

21. elokuuta 2008 Kolodziejczak siirtyi Ranskan pääsarjan seitsenkertaisen mestarin Olympique Lyonnaisin riveihin. Siirto toteuttiin lainasopimuksena, johon liittyi osto-optio kauden päätteeksi Lensin vaatimaan vähintään 3 miljoonan euron siirtokorvaukseen. Siirtoikkunan muista hankinnoista johtuen, Kolodziejczakia ei valittu joukkueen harjoituskaudelle vaan joukkueen silloinen päävalmentaja Claude Puel lähetti hänet maan neljännekski korkeimmalle sarjatasolle Championnat de France amateuriin. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa hän teki 13. syyskuuta 2008 paikallisvastustaja Saint-Étiennen reservijoukkuetta vastaan. Kaksi kuukautta myöhemmin hän sai kutsun edustusjoukkueeseen 23. marraskuuta 2008 pelattavaan otteluun Paris Saint-Germainia vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensiesiintymisensä ammattilaistasolla, kun hänet vaihdettiin kentälle loukkaantuneen Anthony Réveillèren tilalle. Kauden jälkeen Kolodziejczak teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen ja hänestä maksettiin 2,5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Kesällä 2012 Kolodziejczak siirtyi Niceen nelivuotisella sopimuksella. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden aikana kaiken kaikkiaan yhteensä 82 ottelua ja teki niissä neljä maalia.

29. elokuuta 2014 Kolodziejczak teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Sevillan kanssa. Hänestä maksettiin arviolta noin 4 miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyon snap up Lens starlet Kolodzieczak UEFA. Viitattu 1.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Lyon B v. Saint-Etienne B Match Report Foot National. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
3. ↑  L’OL aime et ne compte pas (Arkistoitu – Internet Archive) Sports.fr. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Kolodziejczak a signé à Nice lequipe.fr. Viitattu 1.10.2014. (ranskaksi)
5. ↑  Kolodziejczak firma por cuatro temporadas Marca. Viitattu 1.10.2014. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Timothée Kolodziejczakin esittely ja tilastot L'Équipen sivustolla (ranskaksi)
**Vilhelm Poitierslainen** (William de Poitiers, k. noin 1080) oli normannihistorioitsija. Vilhelmin sotaisan nuoruuden jälkeen 1030-luvulla hän vetäytyi luostariin ja opiskelemaan Poitiers´hen. Palattuaan 1050-luvulla Normandiaan Vilhelmistä tuli herttua Vilhelmin hovikappalainen ja Lisieux´n arkkidekoni. Hastingsin taistelun ja Englannin valloituksen jälkeen Vilhelm Poitirslainen alkoi koota kronikkaa Vilhelm Valloittajan elämästä ja teoista. Toeksesta on säilynyt epätäydellinen käsikirjoitus, joka ulottuu vuoteen 1076. Vilhelmin kirja tunnetaan nimellä *Gesta Guillelmi*. Teoksessaan Vilhelm kertoo Englannin valloitukseen johtavista syistä normanninäkökulmasta ja käsittelee tällöin Edvard Tunnustajaa, Godwinia ja Harald Godwininpoikaa.

Kirjallisuutta
--------------

* Crouch, D.: *The Norman– The history of a Dynasty*. London: Hambledon Continuum, 2002. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Grand Châtelet Rue Saint-Denisin suunnasta nähtynä vuoden 1800 aikoihin, vuonna 1885 tehty kaiverrus.
**Grand Châtelet** eli **Châtelet** oli Pariisissa sijainnut keskiaikainen linnoitus, joka toimi *ancien régimen* aikana oikeustalona ja vankilana. Se sijaitsi Seinen pohjoisrannalla nykyisen place du Châtelet -aukion kohdalla.

Linnoituksen rakennutti Ranskan kuningas Ludvig VI Paksu vuoden 1130 aikoihin.[1][2] Se sijaitsi nykyisen pont au Changen paikalla olleen sillan kohdalla, ja sen alkuperäinen tarkoitus oli suojata Île de la Citén saarta Seinejokea pitkin tulevilta vihollisen hyökkäyksiltä. Ludvig VI rakennutti myös toisen linnoituksen joen vastarannalle. Île de la Citén pohjoispuolista jokiuomaa turvannut linnoitus sai nimen Grand Châtelet ("iso Châtelet") ja eteläpuolen linnoitus nimen Petit Châtelet ("pieni Châtelet").[1][3] Sana *châtelet* tarkoittaa ranskan kielessä kulkuväylää suojaavaa pientä linnoitusta.

Grand Châtelet rakennettiin uudelleen useaan kertaan 1200–1600-lukujen aikana. Se oli vuodesta 1190 alkaen Ranskan korkeimpiin oikeusviranomaisiin kuuluneen Pariisin kuninkaallisen profossin (*prévôt*) virkapaikka. Myöhemmin se toimi oikeustalona ja vankilana sekä Pariisin yleisestä järjestyksestä vastanneiden viranomaisten toimipaikkana.[3][2] Grand Châtelet’n oikeus lakkautettiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana elokuussa 1790.[3] Rakennus purettiin Napoleonin aikana vuosina 1802–1810, ja sen paikalle rakennettiin fontaine du Palmier -suihkulähde sekä vuonna 1858 nykyisen muotonsa saanut place du Châtelet -aukio.[1][3][2]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  La place du Châtelet dans les années 1900 - Paris 1e et 4e: Le Grand Châtelet (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 31.10.2020.
2. 1 2 3  le Grand Châtelet (ranskaksi) *Encyclopédie Larousse*. Viitattu 31.10.2020.
3. 1 2 3 4  Châtelet (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 31.10.2020.
**Varāhamihira** (sanskritiksi वरःमिहिर, *Varaḥmihira*; 505–587) oli intialainen matemaatikko, tähtitieteilijä ja astrologi. Hänen saavutuksiinsa kuuluvat eräänlaisen varhaisen version Pascalin kolmiosta ja tutki taikaneliöitä. Hän kirjoitti noin vuonna 575 tähtitieteellisen *Pañca siddhāntikā* -nimisen teoksen (suom. *Viisi tutkielmaa*), joka on nykyään tärkeä matematiikan historian tutkimuksen kannalta, koska siinä esiintyviä tekstejä ei ole muuten säilynyt. Kaksi muuta tärkeätä Varahamihiran kirjoittamaa teosta ovat *Brihat samhita* ja *Brihat jataka*, joista ensimmäinen on tietosanakirjamainen teos ja jälkimmäinen astrologinen kirjoitus. Varahamihira johti lisäksi trigonometrian peruskaavan: {\displaystyle \sin ^{2}\alpha +\cos ^{2}\alpha =1}.

Elämäkerta
----------

Varahamihiran syntymäpaikkaa ei tiedetä varmuudella, kuten ei muutoinkaan hänen elämästäänsä. Eräs hänen kirjoittama teos antaa viitettä, että hän olisi opiskellut Kaapitthakan nimisessä kylässä. On kuitenkin saatu selville, että hän työskenteli aikansa intialaisen matematiikan tutkimuksen keskuksessa, Ujjainissa, lähellä Kaapitthakaa. Jotkin lähteet ilmoittavatkin tämän hänen synnyinpaikakseen.

Pañca siddhāntikā -teoksessaansa hän tiivistää aikansa astronomisen tietämyksen, niin antiikin kreikkalaisen kuin roomalaisenkin sekä egyptiläisen ja intialaisen tiedon. Nimensä mukaisesti teos koostuu viidestä tutkielmasta, joiden nimet ovat *Surya*, *Romaka*, *Paulisa*, *Vasistha* ja *Paitamaha*. Kuun ja Auringon episykliteoriasta hän kirjoittaa *Romaka*-tutkielmassa, joka perustuu Hipparkhoksen käyttämään aurinkovuoteen ja Kuun 19-vuotiseen kiertoon (metoninen sykli). On kiistelty siitä olivatko Varahamihiran mainitsemat tähtitieteen teoriat intialaista vai babylonialaista alkuperää.

Trigonometriassa hän johti seuraavat kolme kaavaa:

* {\displaystyle \sin ^{2}\alpha +\cos ^{2}\alpha =1\,}
* {\displaystyle \sin \alpha =\cos \left({\frac {\pi }{2}}-x\right)}
* {\displaystyle {\frac {1-\cos 2x}{2}}=\sin ^{2}x}

Lisäksi hän taulukoi entistä tarkempia arvoja sini-funktiolle.

Lähteet
-------

1. 1 2  J. J. O'Connor ja E. F. Robertson: Varahamihira MacTutor History of Mathematics archieve.  Arkistoitu 17.3.2008. Viitattu 17.7.2008. (englanniksi)
2. ↑  Dale Hoiberg & Indu Ramchandani: *Students' Britannica India*, s. 218. Popular Prakashan, 2000. ISBN 0852297602.
3. ↑  Varāhamihira Encyclopaedia Britannica. Viitattu 17.7.2008. (englanniksi)
**Var** on Välimereen laskeva joki Etelä-Ranskassa. Se on 120 kilometriä pitkä.
 Se alkaa Alpeilta Alpes-de-Haute-Provencen departe­mentista ja laskee Väli­mereen Nizzan länsi­puolella. Joki on keväisin lumien sulaessa Alpeilta varsin runsas­vetinen, mutta kesäisin sen virta on huomattavasti pienempi. Jokeen on rakennettu pienehköjä vesi­voimaloita.

Varin suulla sijaitsevat joen länsi­rannalla Saint-Laurent du Varin kaupunki, itä­puolella Nizzan alueella meren­rannalla Côte d'Azurin kansainvälinen lentoasema.

Var oli vielä 1800-luvun alku­puolella Ranskan ja Sardinian kuningas­­kunnan raja­jokena.
Sen mukaan sai nimensä myös Ranskan Varin departementti, joka alkujaan rajoittui idässä Var-jokeen. Vuonna 1860 kuitenkin Sardinialle kuulunut Nizzan kreivikunta liitettiin Ranskaan. Tällöin siitä muodostettiin Alpes-Maritimesin departe­mentti, johon liitettiin myös Varin departementin itäisin osa, Grassen arrondissementti, minkä vuoksi Var on nykyisin ainoa Ranskan departementti, joka ei lainkaan ulotu siihen jokeen, josta se on saanut nimensä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Perustietosanakirja*, s. 1300. Gummerus, 1996. ISBN 951-20-4802-7.
2. 1 2 3  *Grand dictionnaire encyclopédique Larousse, 10. osa : Synchronique – Zywiec*, s. 10642, art. Var. Pariisi: Librairie Larousse, 1985. (ranskaksi)
3. 1 2  History of the County of Nice Ivan Sache. Viitattu 16.11.2013.
4. ↑  Var: Administrative data Ivan Sache. Viitattu 16.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Var (joki)** Wikimedia Commonsissa
Moottoriliikennetien merkki 563
Moottoriliikennetie Ruotsissa.
**Moottoriliikennetie** on yksinomaan moottoriliikenteelle tarkoitettu tie, joka ei kuitenkaan täytä moottoritien vaatimuksia. Se on tarkoitettu moottoritietä vähäisemmille liikennemäärille. Joskus moottoriliikenneteitä käytetään lyhyinä pätkinä myös liittymäteinä moottoritielle. Tavallisesti moottoriliikenneteillä on asetettu rajoituksia ajoneuvojen vähimmäisnopeudelle ja pysähtymiselle sekä korvattu tasoliittymät eritasoliittymillä.

Moottoritiestä eroten moottoriliikennetiellä ei tarvitse olla useampia samansuuntaisia kaistoja tai toisistaan fyysisesti erotettuja ajoratoja.

Moottoriliikennetiet Suomessa
-----------------------------

*Pääartikkeli: Moottoriliikennetiet Suomessa*
Suomen laissa "moottoriliikennetie" tarkoittaa tietä,

* joka on varattu moottoriliikenteelle,
* jolle päästään vain eritasoliittymistä tai valvotuista liittymistä,
* ja jolla erityisesti pysähtyminen ja pysäköinti on kielletty käytössä olevilla ajoradoilla.

Vuoden 2021 alussa Suomessa oli moottoriliikenneteitä yhteensä 136 kilometriä.

Moottoriliikennetien yleinen nopeusrajoitus on 100 km/h, talvisin kuitenkin useimmilla tieosuuksilla 80 km/h. Moottoriliikennetiellä ei saa kuljettaa moottorikäyttöistä ajoneuvoa, jonka suurin sallittu tai rakenteellinen nopeus on enintään 70 kilometriä tunnissa. Vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta puolustusvoimien ajoneuvoon tai erikoiskuljetuksessa käytettävään ajoneuvoon.  Myös ajoneuvon hinaaminen köyttä, vaijeria tai muuta vastaavaa kytkentätapaa käyttäen on kiellettyä, lukuun ottamatta hinaamista seuraavaan poistumiskohtaan saakka.

Moottoriliikennetiet Ruotsissa
------------------------------

Ruotsissa on runsaasti moottoriliikenneteitä, joista useat on varustettu keskikaiteella.

Lähteet
-------

1. ↑  *Maanteiden liikennesuoritteet ja pituudet*, s. 1. Helsinki: Väylävirasto, 2021. Teoksen verkkoversio (xlsx) (viitattu 30.3.2021).
2. ↑  Tieliikennelaki (729/2018) 58 § *finlex.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moottoriliikennetie** Wikimedia Commonsissa
**Varakuningas** on kahden tai useamman maan tai hallintoalueen yhteisen hallitsijan sijainen alueella, joka kuuluu osana johonkin valtioon. Norjan perustuslaki määräsi 1814–1891, että maassa tuli olla varakuningas Ruotsin kuninkaan sijaisena. Intian varakuninkaaksi nimitettiin 1858–1947 Yhdistyneen kuningaskunnan korkeimpana edustajana toiminutta kenraalikuvernööriä.

Meksikossa ja Perussa asetettiin varakuninkaat virkaansa 1500-luvulla. Nämä espanjalaisten aatelisten joukosta valitut miehet nimitti virkaansa Espanjan kuningas ja Intioiden neuvosto. Varakuninkailla oli laajat valtaoikeudet. He nimittivät siirtomaan virkamiehistön, saattoivat voimaan lait ja valvoivat intiaanien käännyttämistä kristinuskoon. Varakuninkaiksi kutsuttiin myös englantilaisten Irlantiin 1300-luvulla asettamia kuvernöörejä ja 1801–1921 Irlannissa olleita kenraalikuvernöörejä (Irlannin lordiluutnantti).

Lähteet
-------

* *Otavan iso tietosanakirja*. Otava, 1965.
* *The New Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, Inc. 2003. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varakuningas** Wikimedia Commonsissa
|  |
| --- |
| **Ohjelmointiparadigmat** |
| Deklaratiivinen ohjelmointi |
| Epärakenteellinen ohjelmointi |
| Funktionaalinen ohjelmointi |
| Geneerinen ohjelmointi |
| Imperatiivinen ohjelmointi |
| Logiikkapohjainen ohjelmointi |
| Olio-ohjelmointi |
| Proseduraalinen ohjelmointi |
| Prototyyppipohjainen ohjelmointi |
| Reaktiivinen ohjelmointi |
| Rinnakkaisohjelmointi |
| Strukturoitu ohjelmointi |

**Rakenteinen ohjelmointi** (engl. *structured programming*) on ohjelmointiparadigma, joka pyrkii parantamaan tietokoneohjelmien koodin selkeyttä ja vähentämään ohjelmointiin kuluvaa aikaa käyttämällä loogisia kontrolli- ja toistorakenteita – kuten aliohjelmia ja silmukoita – yksinkertaisten ehtolauseiden ja GOTO-käskyjen sijaan. Näin voidaan välttää "spagettikoodin" syntyminen. Rakenteista ohjelmointia voidaan tehdä millä tahansa ohjelmointikielellä, kuten proseduraalisen ohjelmoinnin kielellä, jos siinä on riittävät kontrollirakenteet tätä varten.

Strukturoitu ohjelmointimenetelmä pyrkii lisäämään ohjelmien luotettavuutta ja selkeyttä. Strukturoidussa ohjelmoinnissa ohjelman kontrolli on rajoitettu kolmeen rakenteeseen: peräkkäisten lauseiden muodostamaan sekvenssiin, IF ... THEN ... ELSE ja DO ... WHILE -rakenteisiin tai kolmen perusrakenteen yhdistelmiin. Tavoitteena on korkean modulaarisuuden ohjelma, jonka eri osat ovat hyvin riippumattomia toisistaan. Strukturoitu ohjelmointi voi olla vähemmän tehokasta kuin strukturoimaton ohjelmointi. Suuri osa struktoroidusta ohjelmoinnista voidaan jäljittää Edsger Dijkstran työhön.

ALGOL 60 -kieli esitteli lohkorakenteet, joihin sisältyy muuttujien näkyvyysalue (*scope*) ja kontrollirakenteiden vaikutusalue. ALGOLissa oli myös sisäkkäiset if-then-else-lauseet ja rekursio.
ALGOLin seuraaja Pascal on esimerkki rakenteista ohjelmointia tukevasta kielestä ja FORTRANiin saatavalla esikääntäjällä sitä voidaan käyttää strukturoidulla tavalla.

Strukturoidussa ohjelmoinnissa pyritään parantamaan koodin selkeyttä ja vähentämään kehittämiseen kuluvaa aikaa käyttämällä loogisia rakenteita - kuten aliohjelmia ja silmukoita - yksinkertaisten ehtolauseiden ja GOTO-rakenteen sijaan. Näin voidaan välttää "spagettikoodin" syntyminen.

Olio-ohjelmointi voidaan käsittää strukturoidun ohjelmoinnin lajikkeeksi, joka ratkaisee sekä data-orientoituneen että toiminto-orientoituneen suunnittelun.

Strukturoidun ohjelmoinnin malli*selvennä*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Karl P. Hunt: An introduction to structured programming (PDF) *link.springer.com*.  1979. doi:10.3758/BF03205654.  Viitattu 6.1.2020. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Structured Paradigm Design Phase *csun.edu*. Viitattu 6.2.2017.
**Vuoriviirikaija** (*Prioniturus montanus*) on Filippiineillä elävä kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vuoriviirikaija on noin 30 senttimetriä pitkä ja 100–140 grammaa painava keskikokoinen papukaija. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta vaaleamman kellanvihreä. Naama on sininen, päälaella on punainen laikku ja pidentyneet pyrstösulat ovat mustat ja sinikiiltoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan naama on enimmäkseen vihreä ja sen pyrstö on lyhyempi. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat". Lajista tunnetaan kolme alalajia.

Esiintyminen
------------

Vuoriviirikaija elää Filippiinien pohjoisella saarella Luzonilla. Sen populaatio on kooltaan alle 10 000 yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Laji elää vuoristometsissä yli 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on hyvin äänekäs ja lentelee pikku parvissa ruokailupuiden välillä.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesintää tapahtuu elo–syyskuussa ja pesä on puunkolossa.

Ravinto
-------

Vuoriviirikaija syö hedelmiä, pähkinöitä ja siemeniä, myös maissin siemeniä.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust
* Animal Pictures Archive (kuva)[vanhentunut linkki]
* ITIS

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Prioniturus montanus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1034965
* Wikispecies: Prioniturus montanus
* ADW: Prioniturus\_montanus
* Avibase: 1EA0698627C214C4
* BirdLife: 22684954
* CoL: 4MFF7
* BOW: luzrat1
* eBird: luzrat1
* EoL: 1177861
* GBIF: 2480044
* iNaturalist: 18957
* IRMNG: 10977280
* ITIS: 177534
* IUCN: 22684954
* NCBI: 1107341
* Species+: 11027
* Xeno-canto: Prioniturus-montanus

 |

 |