Strömbron rakennusvaiheessa vuonna 1946. Kuten kuvasta näkyy, silta perustettiin puupaaluille, jotka ulottuivat veden pinnan yläpuolelle.
Strömbronin paikalla ollut ponttonisilta vuonna 1928.
**Strömbron** on Tukholman keskustassa sijaitseva 140 metriä pitkä katusilta, joka ylittää Strömmenin ja yhdistää Norrmalmin ja Tukholman vanhan­kaupungin. Sillan pohjoinen, Norrmalmin puoleinen pää on Strömmenin rantaa pitkin kulkevan Strömgatanin itäpäässä, ja paikalta pohjoiseen johtaa Kungsträdgårdenin reunaa pitkin kulkeva *Kungsträdgårdsgatan*. Sillan eteläisestä, Vanhankaupungin puoleisesta päästä johtavat Skeppsbron etelään ja Slottskajen länteen.

Nykyisen Strömbron paikalle rakennettiin vuonna 1928 väliaikainen ponttonisilta, kun Norrbro kunnostettiin. Nykyinen Strömbron avattiin käyttöön 22. marraskuuta 1946, minkä jälkeen liikenteen Kung­sträd­gårds­gatanin ja Skepps­bronin välillä ei enää tarvitse kiertää Norrbron kautta. Alun perin siltaa pitkin kulkivat myös raitiovaunut.*lähde?*

Koska Strömbron tarkoitettiin väli­aikaiseksi, se on rakenteeltaan hyvin yksin­kertainen eikä sen suunnittelussa kiinnitetty huomiota esteettisiin näkö­kohtiin, vaikka se sijaitseekin hyvin edustavalla paikalla Tukholman kuninkaanlinnan välittömässä läheisyydessä. Tukholman kaupungin­valtuustossa käydyn pitkän kiistan jälkeen sillan rakentaminen hyväksyttiin 43 äänellä 39 ääntä vastaan. Koska väli­aikaisen sillan arveltiin olevan käytössä vain noin 10 vuotta, sitä ei merkitty asemakaavaan. Sen rakenteet koostuvat 20 metrin levyisestä teräs­palkkien tukemasta betoni­laatasta, jonka päällä sillan ajorata kulkee, ja teräs­palkit vuorostaan ovat pysty­suorien puu­paalujen varassa. Puupaalut päättyvät noin metrin veden­pinnan yläpuolella, mikä tämän tyyppisissä rakennelmissa on harvinaista. Yleensä paalut ovat kokonaan veden peitossa lahovikojen välttämiseksi. Poikkeukselliseen ratkaisuun kuitenkin päädyttiin sillan vastustajien vaatimuksesta, jotka ajattelivat, että kun silta rakennettiin näin, se jouduttaisiin joka tapauksessa purkamaan lyhyehkön ajan kuluttua. Vielä kymmenen vuoden kuluttua laho­vikoja ei kuitenkaan ollut lainkaan havaittavissa. Vuonna 1964 sillan paalu­perustuksia vahvistettiin ja ryhdyttiin toimen­piteisiin paalujen suojaamiseksi lahoamiselta.

Tukholman yleiskaavoissa vuosilta 1962 ja 1967 ehdotettiin Norrströmin alittavaa tunnelia, joka yhdistäisi Strandvägenin ja Skeppsbronin. Suunniteltu väylä sai nimen Blasieholmsleden. Hanke kuitenkin hylättiin vuoden 1977 yleiskaavassa. Niinpä Strömbron on edelleen paikallaan. Sen kuntoa on tarkkailtu säännöllisesti, ja se on ollut odottamattoman hyvä, mikä voitiin todeta viimeisimpien kunnostus­töiden yhteydessä vuosina 2007–2009. Väliaikaiseksi tarkoitettu silta täyttää yhä tehtävänsä.*lähde?*

Lähteet
-------

* Arne Dufwa: *Trafik, broar, tunnelbanor, gator*. Tukholma: Liber Förlag, 1985. ISBN 91-38-08725-1.

### Viitteet

1. ↑  Kaj Sandell (toim.): "Stockholm Street Finder (karttasivu 4)", *Eyewitness Travel: Stockholm*, s. 210. Lontoo: Dorling Kindersley, 2012. ISBN 978-1-40536-866-7.
2. ↑  Arne Dufwa: *Trafik, broar, tunnelbanor, gator*. Tukholma: Liber Förlag, 1985. ISBN 91-38-08725-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strömbron** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Strömbron