recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aristides Pereira valtiovierailulla Yhdysvalloissa vuonna 1983.
**Aristides Maria Pereira** (17. marraskuuta 1923 Boa Vista – 22. syyskuuta 2011 Coimbra, Portugali) oli Kap Verden ensimmäinen presidentti vuosina 1975–1991.

Pereira kävi lyseon Kap Verdellä ja valmistui sen jälkeen radiosähköttäjäksi. Hän työskenteli lennätinkonttorin päällikkönä Bissaussa ja osallistui vuonna 1956 Guinean ja Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen PAIGC:n perustamiseen. Vuonna 1960 Pereira siirtyi Guinean Conakryyn, jossa hän toimi PAIGC:n varapuheenjohtajana ja yhtenä Guinea-Bissaun itsenäisyystaistelun johtajista. Amílcar Cabralin murhan jälkeen vuonna 1973 Pereira valittiin PAIGC:n pääsihteeriksi. Vuonna 1975 hänestä tuli myös Kap Verden ensimmäinen presidentti. Vuodesta 1981 lähtien Pereira toimi PAIGC:sta eronneen Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen PAICV:n pääsihteerinä.

Pereiran ansiona pidetään Kap Verden veretöntä siirtymistä PAICV:n yksinvallasta demokraattiseen monipuoluejärjestelmään. Vuonna 1991 hänen tilalleen presidentiksi valittiin António Monteiro. Vaalitappion jälkeen Pereira omaksui vanhemman valtiomiehen roolin ja kirjoitti muistelmiaan Kap Verden poliittisesta historiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Cape Verde president Aristides Pereira dies *Forbes.com*.  22.9.2011. Viitattu 23.9.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Richard A. Lobban Jr. Paul Khalil Saucier: *Historical Dictionary of the Republic of Cape Verde, fourth edition*, s. 181–183. Lanham: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-4906-8.
3. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 289. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kap Verde Kap Verden presidentit |
| --- |
|  |
| 
* Aristides Pereira (1975–1991)
* António Mascarenhas Monteiro (1991–2001)
* Pedro Pires (2001–2011)
* Jorge Carlos Fonseca (2011–2021)
* José Maria Neves (2021–)

 | Kap Verde vaakuna |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Akvitanian ruhtinaskunta** (oksitaaniksi *Ducat d’Aquitània*, ransk. *Duché d’Aquitaine*) oli keskiaikainen läänitysalue ja ruhtinaskunta Akvitaniassa nykyisen Etelä-Ranskan alueella.

Tausta
------

Keisarillisen Rooman aikana alueen nimi oli Gallia Aquitania. Sen asukkaita pidettiin kirjailija Strabonin kuvauksen mukaan vauraina. Roomalaisaika päättyi visigoottien kansainvaellukseen 400-luvun alussa. Akvitania kuului 500-luvun alkuun saakka Visigoottien valtakuntaan.

Ruhtinaskunnan aika
-------------------

Visigoottien aika päättyi, kun merovingit kukistivat heidät keväällä 507 Vouillén taistelussa. Alueelle muodostui vuonna 602 Akvitanian ruhtinaskunta ja sen lounaispuolelle Vasconian ruhtinaskunta. Ne olivat kuitenkin riippuvaisia Frankkien valtakunnan keskushallinnosta, joten ne olivat sen puoli-itsenäisiä vasallivaltioita.

Akvitanian ruhtinaskunnan katsotaan saavuttaneen täyden itsenäisyyden 600-luvun lopussa. Vuonna 732 käytiin Poitiers’n taistelu muslimien saraseeniarmeijan ja Kaarle Martelin frankki-burgundiarmeijan välillä myöhemmässä Akvitanian pääkaupungissa. Vakiintuneen historiakäsityksen mukaan saraseenien kärsimä tappio vaikutti ratkaisevasti muslimien vetäytymiseen takaisin Espanjaan.

Frankkien valtakunnasta kehittyi 800-luvulla Karolingien keisarikunta. Se jakautui vuoden 843 Verdunin sopimuksella kolmeen osaan. Etelä-Ranskan alue kuului Länsi-Frankiaan, josta seuraavalla vuosisadalla muodostui Ranskan kuningaskunta. Akvitania vahvistui, kun se valloitti Vasconian herttuakunnan vuonna 1063 La Castellen taistelussa. Uudella vuosituhannella pitkäaikaiset Englannin ja Ranskan kuningaskuntien vihollisuudet johtivat siihen, että Akvitanian herttuakunta joutui alistumaan Englannin alaisuuteen vuonna 1153.

Vuonna 1337 Ranskan kuningas Filip VI aloitti sodan, jolla pyrittiin ratkaisemaan riita Englannin kruunusta. Siitä muodostui satavuotinen sota, joka oli erilaisten vihollisuuksien sarja. Sodan aikana Akvitanian hallinta oli vuoroin kummallakin osapuolella, vuodesta 1154 Englannilla, jota edusti Plantagenet-suku. Ranskan 1400-luvun puolivälissä saavuttama voitto merkitsi myös Akvitanian itsenäisyyden loppua, sillä se liitettiin keskushallinnon alaisuuteen vuonna 1472, kun viimeinen herttua kuoli.

Merkittäviä ruhtinaita
----------------------

* Ranulf I Akvitanialainen 860–866
* Vilhelm VIII Akvitanialainen 1058–1086
* Vilhelm IX Akvitanialainen 1071–1127
* Vilhelm X 1126–1137
* Eleonoora Akvitanialainen noin 1122–1204 (avioitui kuningas Ludvig VII:n kanssa)
* Henrik IV Akvitanialainen 1422–1453

Lähteet
-------

1. ↑  Strabo Geography. Englanninkielinen käännös antiikin ajan tekstistä.
2. ↑  Aquitane. *Encyclopedia Britannica*, 1911. Wikisource.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akvitanian herttuakunta** Wikimedia Commonsissa
Josef Stoitzner (Omakuva)
**Josef Stoitzner** (1884 Wien Itävalta – 1951 Bramberg im Pinzgau) oli itävaltalainen taidemaalari ja opettaja.

Stoitzner aloitti taideopinnot Wiener Kunstgewerbeschulessa, jossa hänen opettajanaan oli Anton Ritter von Kenner, ja sen jälkeen hän opiskeli Wienin taideakatemiassa Franz Rumplerin oppilaana. Hän opetti myös itse maalaamista vuodesta 1905 ja valmistui opettajaksi 1909. Vuodesta 1922 hän toimi piirustuksen opetuksen tarkastajana Itävallan oppilaitoksissa ja vuodesta 1937 Wienin poikakouluissa. 1916–1919 hän opetti Wiener Frauenakademiessa. Wienin taideakatemiassa hän toimi piirustuksen opetuksen metodologian professorina 1932–1934. Sen jälkeen hän muutti Pinzgauhun Salzburgiin. 

Stoitzner kuului moniin taideyhdistyksiin, esimerkiksi Der Kreis, Wiener Secession ja Künstlerhaus. Hänelle myönnettiin kultamitali Bugrassa Leipzigissa 1914 ja Grazin kaupungin mitalin. Toiseen maailmansotaan saakka hän maalasi maisemia, asetelmia ja interiöörejä perinteiseen impressionistiseen tyyliin. Hänen maalauksilleen on luonteenomaista muodon ja värin harmonia.

Graafikkona Joseph Stoitzner suosi värillistä puuleikkausta ja litografiaa ja noudatti ihanteellista realismia.

Stoitznerin isä oli maisemamaalari Konstantin Stoitzner. 

* Blumenstillleben (1914)*Blumenstillleben* (1914)
* Interiör*Interiör*
* Krimml Waterfall*Krimml Waterfall*
* Fürstenzimmer mit Kachelofen im Weyerhof*Fürstenzimmer mit Kachelofen im Weyerhof*
* Sonnenblumen*Sonnenblumen*

Lähteet
-------

1. ↑  Gerald Weinporter: Fine Austrian Paintings *austrian-paintings.at*.  Arkistoitu 6.9.2009. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)
Louis de Sacy
**Louis de Sacy** (1654 Pariisi – 26. lokakuuta 1727 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

De Sacy toimi asianajajana, mutta hän oli vakituinen vieras markiisitar de Lambertin (1647–1733) kirjallisessa salongissa. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 21. helmikuuta 1701 hänen ranskaksi kääntämänsä Plinius nuoremman kuvauksen Vesuviuksen purkautumisesta ja Pompejin tuhosta ansiosta.

Hänen osakseen tuli Charles Perraultin vastaanotto akatemiaan, ja hän vastasi Jacques-Louis de Valonin eli Mimeuren markiisin ja abbé Montagault’n puheisiin. Hän oli yksi niistä neljästä akatemian jäsenestä, jotka halusivat itse haastatella abbé de Saint-Pierreä ennen hänen sulkemistaan akatemian jäsenyydestä.

Teokset
-------

* *Lettres de Pline le Jeune* (1699–1701)
* *Traité de l’amitié*  (1703)
* *Traité de la gloire*  (1715)

Lähteet
-------

1. ↑  Louis de Sacy *Académie française*. Viitattu 5.7.2020.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Toussaint Rose** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 21701–1727** | Seuraaja:**Charles-Louis de Secondat de Montesquieu** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Tšapajevsk** (ven. Чапа́евск) on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan laskevan Tšapajevka-joen (entinen Motša) 45 kilometriä Samarasta lounaaseen. Asukkaita on 73 300 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Historia
--------

Paikkakunta on saanut alkunsa vuosina 1909–1911 rakennetun räjähdysainetehtaan asutuksesta. Vuonna 1912 sinne valmistui kemian tehdas. Vuonna 1927 taajamasta tuli kaupunki nimellä *Trotsk* (Lev Trotskin mukaan). Vuonna 1929 se nimettiin uudelleen Tšapajevskiksi Vasili Tšapajevin muistoksi.

Kemiallisten aseiden ja lannoitteiden tuotannon seurauksena Tšapajevsk on yksi Venäjän saastuneimmista kaupungeista.

Liikenne
--------

Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Samaran välinen rautatie. Rautatieliikennettä palvelee kaupungissa oleva Tšapajevskin asema.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 509. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Oksana Boiko: Tam žit nelzja (sanomalehti Vzgljad) *14.4.2008*. Viitattu 13.2.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšapajevsk**.
* Tšapajevskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)

Samaran alueen vaakunaSamaran alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Samara**  

Kinel | Neftegorsk | Novokuibyševsk | Oktjabrsk | Otradnyi | Pohvistnevo | Syzran | Toljatti | Tšapajevsk | Žiguljovsk
**Hugo Winter** (3. heinäkuuta 1866 Hartola – 23. huhtikuuta 1949 Saarijärvi) oli suomalainen rovasti ja maailmanmatkaaja.

Winterin vanhemmat olivat Hartolan kirkkoherra Adolf Magnus Winter (1828–1880) ja Julia Malvina Bonsdorff (1836–1926). Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Jyväskylän lyseosta ja suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1889. Winter vihittiin papiksi 1890. 

Winter oli aluksi ylimääräisenä pappina Pyhäjärvellä (V.l.), Hollolassa ja Hirvensalmella ja sen jälkeen 1894–1915 Hollolan seurakunnan toisena kappalaisena ja samalla Lahden kauppalan ja vuodesta 1905 Lahden kaupungin pastorina. Hän oli Hartolan kirkkoherrana 1915–1920 ja Saarijärven kirkkoherrana 1920–1947. Winter sai rovastin arvonimen 1928.

Winter teki vuodesta 1890 lähtien useita ulkomaanmatkoja ja piti matkakokemuksistaan esitelmiä. Hän kävi muun muassa enonsa, matematiikan ja luonnontieteen yliopettaja Ernst Jakob Waldemar Bonsdorffin kanssa Egyptissä vuonna 1896 sekä Huippuvuorilla 1909, matkasi 1907 Himalajalle, Shanghaihin ja Havaijille ja 1913 Algerian kautta Australiaan ja Uruguayihin. Vuonna 1921 hän kävi Yhdysvalloissa, 1925 Etelä-Afrikassa, 1929 Yhdysvalloissa ja Länsi-Intian saarilla, 1935 Yhdysvalloissa, 1936 Pariisissa, 1937 Unkarissa, 1938 Etelä- ja Väli-Amerikan maissa sekä Länsi-Intian saarilla ja vuonna 1939 Portugalissa ja Italiassa.

Hugo Winter oli naimisissa vuodesta 1929 Gerda Elisabet von Haartmanin (1877–1963) kanssa. Winterin sisaruksia olivat kirjailija Maila Talvio ja merikapteeni, kirjailija Ernst Winter (Erkki West).

Teoksia
-------

* *Maailmanmatkoiltani : rovasti Hugo Winterin matkakertomuksia vuosilta 1896-1925* ; toimittanut Maija Länsisalo. Sampo-lehti, Saarijärvi 2005

Kirjallisuutta
--------------

* Tiina Koskimies ; *Ravintoa sielulle ja ruumiille : suomalainen pappilapuutarha 1900-luvun alkupuoliskolla*. Tutkimuksia / Jyväskylän yliopisto, etnologian laitos 39. Jyväskylä 1999
* Martti Lappalainen : *Vain tavallinen maalaispastori : rovasti Hugo Winterin saarijärvivuodet 1923-1949*. Omakustanne, Saarijärvi 2001 ISBN 952-91-3993-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Arno Forsius : Hugo Winter (1866–1949) – Lahden kauppalan ja kaupungin pastori (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Kalsiumfosfaatti** eli **kalsiumortofosfaatti** (Ca3(PO4)2) on kalsium- ja fosfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy muun muassa apatiitti-, whitlockiitti- ja fosforiittimineraaleina. Ihmisten ja muiden selkärankaisten luusto koostuu muun muassa kalsiumfosfaatista.  Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteiden valmistuksessa.

Käyttökohteet
-------------

Kalsiumfosfaattia käytetään lannoitteissa sekä elintarvikkeiden säilöntäaineena, jauhonparanteena ja sulatesuolana. Kalsiumfosfaatin E-koodi on yhdessä kalsiumvetyfosfaatin ja kalsiumdivetyfosfaatin kanssa E 341.

Kalsiumfosfaattia käytetään myös keramiikan valmistuksessa, karjanrehun lisäaineena, sokerisiirapin selkeyttämiseen, muovien stabilisoijana ja puskuriliuoksissa.

Valmistus
---------

Lannoitekäyttöön tarvittava kalsiumfosfaatti saadaan luonnossa esiintyvistä mineraaleissa. Pienempiä määriä kalsiumfosfaattia voidaan valmistaa natriumfosfaatin ja kalsiumkloridin välisellä reaktiolla ammoniakin läsnä ollessa. Ainetta voidaan valmistaa myös neutraloimalla fosforihappoa kalsiumhydroksidilla.

2 H3PO4 + 3 Ca(OH)2 → Ca3(PO4)2 + 6 H2O
Kalsiumfofaatista valmistetaan lannoitteissa käytettävää kalsiumdivetyfosfaattia käsittelemällä sitä rikkihapolla. Prosessin sivutuotteena syntyy lisäksi kalsiumsulfaattia.

Ca3(PO4)2 + 2 H2SO4 → Ca(H2PO4)2 + 2 CaSO4

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 174. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 978-0-07-049439-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.9.2009). (englanniksi)
2. ↑  Marko Hamilo: Itämeren vihollinen palaa pommeissakin.  *Helsingin Sanomat*, 24.7.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.10.2009.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  E341 - Kalsiumfosfaatit Ruokavirasto. Viitattu 24.9.2023.
4. ↑  Gerald Kutney: *Sulfur*, s. 36. ChemTec Publishing, 2007. ISBN 978-1-895198-37-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.10.2009). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tricalcium phosphate (englanniksi)
* ChemBlink: Calcium phosphate (englanniksi)
**Roope Noronen** (s. 1974) on Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton puheenjohtaja.

Noronen on toiminut SAJL:n puheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen. Noronen on toiminut myös lajin Euroopan Liiton (EFAF) hallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen ja hänet on valittu tehtävään vuoteen 2010 asti. Noronen valittiin vara-puheenjohtajaksi maailman liiton (IFAF) hallitukseen vuonna 2008. Aikaisemmin Noronen on toiminut Euroopan liiton edustajana hallituksessa vuosina 2006–2008. Noronen on toiminut myös eri komiteoiden puheenjohtajana sekä EFAF:ssä että IFAF:ssä ja toimi myös Japanissa kesällä 2007 järjestetyn MM-turnauksen johtotehtävissä turnauksen turnauskomiteassa. Keväällä 2009 Norosesta tuli ensimmäinen lajiliiton kultaisella ansiomerkillä palkittu. Amerikkalaisen jalkapallon nuorten ensimmäisessä MM-lopputurnauksessa kesällä 2009 Noronen toimi turnauspäällikkönä.

Noronen on toiminut liittotason tehtävien lisäksi Helsinki Roostersin puheenjohtajana vuosina 1998–2002. Omalla pelaajaurallaan Noronen pelasi Roostersin edustusjoukkueessa vuosina 1993–1996 saavuttaen kaksi SM-kultaa ja kaksi SM-pronssia.

Lähteet
-------

1. ↑  EFAF lehdistötiedote EFAF, 26.03.2006
2. ↑  IFAF lehdistötiedote IFAF, 19.12.2005
3. ↑  SAJL uutiset[vanhentunut linkki], 27.4.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Roope Noronen amerikkalaisen jalkapallon maailman liiton hallitukseen. Liikunnan ja Urheilun maailma, 2006.
* Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitossa kansainvälisiä nimityksiä.[vanhentunut linkki] Liikunnan ja Urheilun maailma, 2008.
**Jaakko Herman Mikkonen** (31. maaliskuuta 1896 Kalajoki – 7. tammikuuta 1917 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, ja sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Hän kaatui Aa-joella käydyssä taistelussa.

Perhe ja koulutus
-----------------

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Hänen vanhempansa olivat työmies Herman Mikkonen ja Kaisa Albertiina Särkioja. Mikkonen kävi kansakoulun Kalajoella.

Jääkärikausi
------------

Mikkonen työskenteli työmiehenä Kalajoella, kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella, jossa hän kaatui saatuaan osuman päähänsä kranaatin sirpaleesta 7. tammikuuta 1917 kello 22. Tuolloin pioneerikomppania oli siirtymässä pois rintamavastuusta Wynekenin luonna, jossa se oli hetkeä aikaisemmin tukkinut noin 3 kilometrin aukon rintamalinjassa. Hänet haudattiin Sumarakin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan , mutta hänen nimensä on Kalajoen sankarihautapatsaassa.

Jääkäritoveri Aarne Kuula kirjoitti päiväkirjaansa: *"Mikkonen sai niin pahan täräyksen kranaatista että kuoli ennen aamua eräässä kämpässä johon hänet heti kannettiin."*

Lähteet
-------

* Jernström, E: *Jääkärit maailmansodassa* Sotateos oy Helsinki 1933.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Sotavuodet Kalajoella, Kalajoen veteraanijärjestöt 1991.
* Suomalainen, Jaakko, Sundvall, Johannes, Olsoni, Emerik ja Jaatinen, Arno (toim.): *Suomen jääkärit: toiminta sanoin ja kuvin. II, 2. painos*. Kuopio: Osakeyhtiö Sotakuvia, 1933.
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Westerlund, Lars (toim.): *Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa*, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen jääkärit II 1933: 928. (Lähteiden valossa hänen kuolinaikansa voidaan kyseenalaistaa, Kuulan päiväkirjamerkintä kuvaa hänen mehehtyneen ennen aamua?)
4. ↑  Suomen jääkärit II 1933: 928.


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Jääkäri 1916
 | Jääkärimerkki | * Jääkärimerkki
 |
**NIGCOMSAT 1** on 13. toukokuuta 2007 laukaistu nigerialainen tietoliikennesatelliitti.

Nigeria tilasi tietoliikennesatelliitin joulukuussa 2004 Kiinan kansantasavallasta (China Aerospace Corporation). NIGCOMSAT-akronyymi tulee sanoista *Nigerian Communication Satellite*. Satelliitti perustuu kiinalaiseen DFH-4-tietoliikennesatelliittirunkoon. Siinä neljä C-kaistan, 18 Ku-kaistan, neljä Ka-kaistan ja kaksi L-kaistan transponderia. Operaattori on NASRDA. Satelliitin toiminta-aika on 15 vuotta. Se painaa 5 150 kg. Sen kiertorata on geostationaarinen kiertorata.

12.11.2008 satelliitti menetti sähkötehonsa aikana, jolloin se oli maan varjossa. Täten se tuli pysyvästi toimintakyvyttömäksi ja se pudotettiin ilmakehään tai siirrettiin hautausmaaradalle.  Satelliitin toimitussopimukseen kuuluu korvaava satelliitti tällaisen ennenaikaisen vian vuoksi.. Nigeria Communication Satellite -yrityksen toimitusjohtaja Alhaji Tima Ahmed Rufai ilmoitti helmikuun alussa 2009, että kiinalainen China Great Wall Corporation Limited laukaisisi vuoden 2010 alussa NIGCOMSAT-1:n korvaavan satelliitin, jolla oli myös vakuutus Lead Insurance -yhtiöltä. Korvaava NigComSat-1R laukaistaan vuonna 2011. Satelliitin tarkoitus on kehittää puhelin- ja internetyhteyksiä Nigeriassa. Samaan aikaan länsimainen "hyväntekeväisyyshanke" OB3 pyrkii samaan tavoitteeseen. 

Tavoitteena on rakentaa NigComSat 2 ja 3 tietoliikennesatelliitit.

Nigeria on ilmaissut, että nykyisin se maksaa 450 miljoonaa dollaria vuosittain länsimaisille satelliittioperaattoreille satelliittitietoliikenneyhteyksistä. Nigeriassa uskotaan, että oma tietoliikennesatelliitti voi uudistaan maan taloutta merkittävästi.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑   Luettu 13.11.2008
3. ↑
**Petri Järvinen** (s. 9. toukokuuta 1965 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän valmensi viimeksi Kakkosessa pelannutta FC Lahti Akatemiaa.

Hyökkääjänä pelannut Järvinen pääsi mukaan Jyväskylän Palloilijoiden edustusjoukkueeseen 1982, jolloin seura pelasi I divisioonassa. Kaksi seuraavaa kautta kului II divisioonassa kunnes hän siirtyi SM-sarjaan ensin Ilvekseen 1985 ja sieltä seuraavaksi kaudeksi Porin Pallo-Tovereihin. PPT:ssa Järvinen nousi vastuulliseen asemaan ja seuraavaksi kaudeksi hänet hankittiin Hakaan. Hakassa Järvinen pelasi kaudet 1987–1988 ja voitti jälkimmäisellä kaudella Suomen cupin. Vuonna 1989 Järvinen siirtyi Kuusysiin, jossa hän viihtyi viisi kautta ja voitti kahdesti Suomen mestaruuden sekä kahdesti hopeaa. Talvella 1992–1993 Järvinen kävi pelaamassa vuokrasopimuksella Saksan 2. Bundesliigan FC St. Paulissa.

Kuusysistä Järvinen siirtyi Finnairin Palloilijoihin, mutta kesken kauden hän lähti taas 2. Bundesliigaan, tällä kertaa SV Waldhof Mannheimiin. Pelattuaan Saksassa kauden 1994–1995 hän palasi taas FinnPaan. Ura FinnPassa jatkui vuoteen 1998 asti, jonka jälkeen hän pelasi yhden kauden FC Lahdessa ja sen jälkeen FC Hongassa. Kaikkiaan Järvinen pelasi urallaan 310 pääsarjaottelua Suomessa ja 41 ottelua Saksan 2. Bundesliigassa.

Maajoukkueessa Järvinen pelasi 37 maaottelua ja teki niissä 4 maalia.

Pelaajauransa jälkeen Järvinen on siirtynyt valmennustehtäviin. Hänet valittiin vuoden nuorten valmentajaksi 2009 johdettuaan Reippaan B-juniorit SM-hopealle. Kaudella 2010 hän valmensi Kuusysin edustusjoukkuetta City Starsia Kakkosessa.

Lähteet
-------

* Kanerva, Juha yms.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 403. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.
* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*. Jyväskylä: Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.

### Viitteet

1. ↑  Lisäksi 7 maalia II divisioonan kaudella 1983
2. 1 2  Veikkausliigan pelaajatilastot Veikkausliiga. Viitattu 16.2.2009.
3. ↑  Hjelm ja Järvinen pelaavat talven Saksassa.  *Helsingin Sanomat*, 20.11.1992. HS arkisto (maksullinen).
4. ↑  Petri Järvinen Fussballdaten. Viitattu 16.2.2009. (saksaksi)
5. ↑  Suomen Cupin yhteydessä palkittiin kauden parhaita  31.10.2009. Suomen Palloliitto. Viitattu 20.10.2010. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Valkoisen paidan paluu – FC Kuusysi palaa miesten tasolle  20.10.2010. FC Kuusysi. Viitattu 20.10.2010.
**Antti Pehkonen** (s. 4. maaliskuuta 1982 Mariestad, Ruotsi) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 2011 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Pehkonen on toiminut myös Oulun Luistinseuran valmennuspäällikkönä. 
Kaudelle 2017 hän nousi  AC Oulun apuvalmentajaksi. 

Antti Pehkonen aloitti pelaajauransa kaudella 1999 Tervareiden Kakkosen joukkueessa. Kaudet 2000–2003 Pehkonen pelasi Ykkösessä Tervareiden ja sen sarjapaikan perineen AC Oulun paidassa. Kauden 2003 jälkeen Pehkonen siirtyi FC Lahden liigajoukkueeseen kausiksi 2004–2006, mutta AC Oulun noustua liigaan Pehkonen palasi Ouluun kaudeksi 2007. Pehkonen pelasi kaudet 2007–2010 AC Oulussa, toimien joukkueen kapteenina kaudet 2008–2010. Kauden 2011 hän pelasi Kakkosessa FC YPA:n joukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  OLS jalkapallo, Yhteystiedot OLS jalkapallo.  Arkistoitu 6.4.2012. Viitattu 30.1.2012.
2. ↑  Ac Oulu, uutiset *acoulu.fi*. Viitattu 5.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Pehkonen Sinitähtien sivuilla
**Young Phan** (s. 14. huhtikuuta 1958, Nha Trang, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Phan saapui "venepakolaisena" Vietnamista Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli UCLA:ssa ja valmistui California Polytechicista San Luis Obisposta. Phan tutustui pokeriin työskennellessään Bicycle Casinolla valvojana. Siellä hänen esikuvanaan oli Johnny Chan. Phan aloitti ammattilaisuuden, mutta piti sen aluksi salassa perheeltään. Asia paljastui kun häntä haastateltiin Discovery Channelillä.

Phanin ensimmäinen suuri turnausvoitto oli tammikuussa 1999, jolloin hän voitti Carnivale of Poker -tapahtuman 5000 dollarin no limit hold'em -turnauksen. Ykköspalkinto oli 370 475 dollaria. Helmikuussa 2001 hän voitti vastaavan turnauksen L.A. Poker Classicissa ansaiten 186 850 dollaria.

World Series of Pokerissa (WSOP) Phan on parhaimmillaan tullut toiseksi Phil Hellmuthin voittamassa 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksessa vuonna 2003. World Poker Tourilta (WPT) Phanilla on useita rahasijoja ja yksi finaalipöytäsijoitus (Mike Kinneyn voittama World Poker Challenge 2004, jolloin hän oli kuudes ansaiten 57 180 dollaria).

Elokuussa 2007 Phanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria. Hän asuu Irvinessa, Kaliforniassa.

Lähteet
-------

1. ↑   : Young Phan WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 28. elokuuta 2007.
2. ↑  Young Phan profile World Poker Tour. Viitattu 15. toukokuuta 2007.
3. ↑  Young Phan profile PokerListings.com.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 15. toukokuuta 2007.
4. ↑   : Young Phan stats The Hendon Mob. Viitattu 28. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* WPT:n profiili
* Phil Hellmuthin kirjoitus WSOP:n kaksinpelistä Phania vastaan (Arkistoitu – Internet Archive)
* Young Phan The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Đà Nẵng** on satamakaupunki Vietnamissa Nam Trung Bộn (Eteläinen keskirannikko) hallintoalueella Etelä-Kiinan meren rannalla. Sen asukasluvuksi arvioitiin vuonna 2009 yhteensä 770 499, mikä tekee siitä maan neljänneksi suurimman kaupungin. Lisäksi Đà Nẵng on tärkeä satamakaupunki, ja Da Nangin kansainvälinen lentoasema on maan kolmanneksi vilkkain. 

Kaupunki sijaitsee pitkulaisen Vietnamin keskiosassa: 764 kilometriä Hanoista etelään, 964 kilometriä Hồ Chí Minhin kaupungista pohjoiseen. Muinainen keisarien pääkaupunki Huế on 106 kilometrin päässä pohjoiseen, mutta kaupunkien välissä on lähes kilometrin korkuiset vuoret. Vuoristossa on matkailunähtävyytenäkin tunnettu "Pilvisola", Đèo Hải Vân.

Đà Nẵng tunnetaan My Khen rannasta. Pitkä ranta tunnetaan myös nimellä China Beach, jonne Yhdysvaltain ensimmäiset Vietnamin sotaan lähetetyt joukot rantautuivat 1965. Da Nangista 25 kilometriä etelään sijaitsee matkailijoiden suosima Unescon maailmanperintökohde, Hội Anin kaupunki.

Historia
--------

Vuonna 1847 Ranskan laivasto pommitti kaupunkia kostoksi ranskalaisten lähetyssaarnaajien vainoista. Vuonna 1858 ranskalaiset nousivat maihin ja valloittivat alueen siirtomaakseen. Se nimettiin *Touraneksi*.

Etelä-Vietnamin joukot piirittivät 15. toukokuuta 1966 Da Nangin, joka oli kapinallisten hallussa. Kaupungissa olleet buddhalaiset ilmoittivat 22. toukokuuta suostuvansa neuvotteluihin, jos amerikkalaiset sotilaat varmistaisivat heidän turvallisuutensa. Taistelut Da Nangin kaupungin omistuksesta päättyivät 23. toukokuuta kapinallisten antauduttua hallituksen joukoille.

Vietnamin sodan aikana kaupungissa toimi Yhdysvaltojen suuri lentotukikohta.

Lähteet
-------

1. ↑  Vietnam Citypopulation.de. Viitattu 24. tammikuuta 2009.
2. ↑  Da Nang  3. tammikuuta 2005. Kustannusosakeyhtiö Iltalehti.  Arkistoitu 10.5.2007. Viitattu 27. toukokuuta 2007.
3. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 41. Otava, 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Đà Nẵng** Wikimedia Commonsissa

* Matkailusivu

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vietnamin suurkaupungit ja maakunnat |
| --- |
|  |
| Maakuntatasoiset kaupungit | 
* Cần Thơ
* Đà Nẵng
* Hải Phòng
* Hà Nội
* Hồ Chí Minhin kaupunki
* Huế

 | Vietnamin lippu |
|  |
| Maakunnat | 
* An Giang
* Bắc Giang
* Bắc Kạn
* Bạc Liêu
* Bắc Ninh
* Bà Rịa-Vũng Tàu
* Bến Tre
* Bình Định
* Bình Dương
* Bình Phước
* Bình Thuận
* Cà Mau
* Cao Bằng
* Đắk Lắk
* Đắk Nông
* Điện Biên
* Đồng Nai
* Đồng Tháp
* Gia Lai
* Hà Giang
* Hà Nam
* Hà Tĩnh
* Hải Dương
* Hòa Bình
* Hậu Giang
* Hưng Yên
* Khánh Hòa
* Kiên Giang
* Kon Tum
* Lai Châu
* Lâm Đồng
* Lạng Sơn
* Lào Cai
* Long An
* Nam Định
* Nghệ An
* Ninh Bình
* Ninh Thuận
* Phú Thọ
* Phú Yên
* Quảng Bình
* Quảng Nam
* Quảng Ngãi
* Quảng Ninh
* Quảng Trị
* Sóc Trăng
* Sơn La
* Tây Ninh
* Thái Bình
* Thái Nguyên
* Thanh Hóa
* Thừa Thiên-Huế
* Tiền Giang
* Trà Vinh
* Tuyên Quang
* Vĩnh Long
* Vĩnh Phúc
* Yên Bái

 |

 |
**Thomas Chung** on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Chung on kaksinkertainen World Series of Poker -voittaja. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut viides (vuonna 1993).

Tammikuussa 1992 Chung oli Queens Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen voittaja ja ansaitsi 200 000 dollaria. Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailuissa (United States Poker Championship) vuonna 1996 hän voitti 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen.

Elokuussa 2007 Chungin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,7 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1989 | $ 2,000 Limit Hold'em | 212 000 |
| 1991 | $ 5,000 Seven-Card Stud | 142 000 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Thomas Chung WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. elokuuta 2007.
2. ↑   : Thomas Chung stats The Hendon Mob. Viitattu 7. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas Chung The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Väinö Armas Tojkander** (1. joulukuuta 1896 Viipuri – 19. kesäkuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla pioneerijoukoissa Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa joukkueenjohtajana jääkärijoukoissa.

Perhetausta ja koulutus
-----------------------

Tojkanderin vanhemmat olivat asemapäällikkö Edvard Tojkander ja Aina Sofia Englund. Tojkander kävi viisi luokkaa Viipurin suomalaista yhteiskoulua ja Saksalaisen sotakoulun B-kurssin.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Tojkander työskenteli harjoittelijana valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.

Suomen sisällissota
-------------------

Tojkander saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi ensin 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonaan, mutta 24. maaliskuuta 1918 niin ikään joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodassa taisteluihin Viipurissa.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 19. syyskuuta 1917
* Vänrikki 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaudenmitali 2. lk.
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Ilmari Heikinheimo** (s. 17. huhtikuuta 1988) on suomalainen jazzrumpali ja lyömäsoittaja. Hän on soittanut erityisesti freejazzia ja improvisoitua musiikkia, mutta hänellä on taustaa myös mainstream jazzin, rockin, klassisen, ja maailmanmusiikin parissa. Hän on valmistunut Trondheimin konservatoriosta musiikin kandidaatiksi ja Norjan Valtiollisesta Musiikkikorkeakoulusta maisteriksi.

Heikinheimo on toiminut sekä vakituisena jäsenenä että tuuraavana freelance-muusikkona useissa yhtyeissä, mm. Freelektron (duo Jimi Tenorin kanssa), Raoul Björkenheim Triad, Piirpauke, (Edward Vesala) Sound & Fury, Afro Jazz Quintet, Alamaailman Vasarat, sekä Jallukka All Stars.

Heikinheimo on myös keikkaillut ja/tai levyttänyt erityylisten ja eri sukupolvia edustavien koti-, ja ulkomaisten artistien/muusikoiden kanssa, kuten mm. Juhani Aaltonen, Sakari Kukko, Arild Andersen (NO), Hjilmar Jensson (ISL), Jonas Kullhammar (SE), Jukka Orma, Jukka Gustavsson, Anssi Nykänen, Stina Koistinen ja Einari Styhlman.

Heikinheimo on myös tehnyt musiikkia muun muassa lyhytelokuviin ja esitystaideteoksiin sekä toiminut studiomuusikkona.

Vuonna 2016 hän perusti yhdessä Helsingin Roihuvuori-seuran kanssa Itä-Helsingin Voodoo Jazz House (nyk. Voodoo Music Club) -klubin, jonka taiteellisena johtajana hän myös toimi ensimmäisen vuoden ajan.

Heikinheimon isä oli ohjaaja Hannu Heikinheimo, joka oli musiikkikriitikko Seppo Heikinheimon veli ja pianisti Sakari Heikinheimon poika. Hänen äitinsä on tekstiilitaiteilija Katariina Metsovaara.

Levytyksiä
----------

* Freelektron (w/Jimi Tenor) - Live at Tenho (Jazzaggression, 2020)
* Aaltonen/Kullhammar/Heikinheimo/Meaas Svendsen - The Father, The Sons and The Junnu (Moserobie, 2020)
* Raoul Björkenheim Triad - Beyond (Eclipse Music, 2017)
* Kaukaisu - Käsky ja Hyräily (REMOT, 2014)
* Ville Vokkolainen & Kadotettujen Paratiisi (Eclipse Music, 2014)
* Sound & Fury - Pulsacion (Ektro Records, 2013)

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimon biografia

### Viitteet

1. ↑  Chekhov Machine: Syntipukki *balticcircle.fi*.  Arkistoitu 17.4.2023. Viitattu 17.4.2023.
2. ↑  Burn Out *Elonet*. Viitattu 25.2.2019.
Koiran syyhypunkki
Kapinen koiranpentu
Kapinen kettu
**Kapi** on eläinten tauti, jota aiheuttaa syyhypunkki (*Sarcoptes scabiei*). Kapia esiintyy eniten koirilla, ketuilla ja sioilla; syyhypunkista on omat alalajinsa näille eläinlajeille (*var. canis*, *var. vulpis* ja *var.suis*), mutta kettujen kapi voi aiheuttaa oireita myös koirille.
Ihmisille syyhyä aiheuttava punkki on taas Sarcoptes scabiei var. hominis, joka on vakavampi kuin koirien kapin aiheuttava syyhypunkki. Villieläinten kapi voi tarttua ihmisiinkin. Sikakapi on lääkityksillä saatu poistetuksi monista jalostussikaloista.*selvennä* *Sarcoptes*-punkit voivat satunnaisesti tarttua muihinkin eläinlajeihin, mikäli eläinkontaktit ovat läheiset.

Kapin yleisin oire on voimakas kutina. Ensin iholla on pieniä pisteitä, jotka voi nähdä koiran vatsan alla, missä karva ei ole tiellä. Myöhemmin koira raapii ihonsa rikki, karvat lähtevät ja iho paksuuntuu ja tummuu.

Lähteet
-------

1. ↑  Orion[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kapi - Elintarviketurvallisuusvirasto Evira *www.evira.fi*.  Arkistoitu 26.6.2015. Viitattu 25.6.2015.
3. ↑  Länsirannikon eläinklinikka (Arkistoitu – Internet Archive), Kirsi Kentala

Aiheesta muualla
----------------

* Vetcare (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kapi – Ruokavirasto
* Terveyskirjasto (Duodecim) - https://www.terveyskirjasto.fi/dlk00507
**Hanna Ekström** (s. 25. joulukuuta 1972) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Ekströmin pelaajaura alkoi Puistolan Urheilijoista, jossa hän pelasi aluksi maalivahtina. Loukkaantumisten vuoksi Ekström kokeili kärkipelaajan roolia, josta tuli hänelle lopulta pysyvä pelipaikka. Puistolassa hän pelasi kauteen 1993 asti, minkä jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK:ssa Ekström pelasi 1994–1999, joiden aikana hän voitti Suomen mestaruuden viidesti ja Suomen cupin kahdesti. Ekström oli SM-sarjan paras maalintekijä 1998 ja 1996, jolloin hänet valittiin myös vuoden naisjalkapalloilijaksi. HJK:sta Ekström siirtyi AC Vantaan riveihin 2000 ja sieltä Malmin Palloseuraan 2001.

Maajoukkueessa Ekström pelasi 37 maaottelua ja teki niissä 7 maalia.

Lähteet
-------

* Suomalainen, Ilkka: Hanna Ekströmiltä odotetaan illalla maalia.  *Helsingin Sanomat*, 11.10.1998. HS arkisto (maksullinen).

### Viitteet

1. ↑  Seppo Aalto ym.: *Tähtien Tarina*, s. 314-319. Helsingin Jalkapalloklubi, 2007. ISBN 978-952-92-2062-5.
2. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 161, 172. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
**Karim Haddad** (s. 1962 Beirut) on libanonilaissyntyinen säveltäjä. Hän opiskeli klarinetinsoittoa maan kansallisessa konservatoriossa, kunnes se lopetti toimintansa vuonna 1975 sodan johdosta. Haddad opiskeli Libanonissa myös filosofiaa ja kirjallisuutta. Hän sai sittemmin Pariisin konservatoriosta sävellysdiplomin ja kuusi palkintoa. Pariisin konservatoriossa suorittamiensa teoria- ja sävellysopintojen ohella Haddad opiskeli musiikkitiedettä Pariisin yliopistossa vuodesta 1982.

Haddad osallistui vuosina 1992 ja 1994 Karlheinz Stockhausenin, Klaus Huberin, Emmanuel Nunesin ja Brian Ferneyhoughin johdolla Darmstadtin kursseille sekä vuonna 1995 tietokonemusiikin kurssille IRCAM:ssa. Jälkimmäisestä lähtien hän on tehnyt musiikkinsa vain tietokoneen avulla. Hän opetti vuosina 2008–2014 tietokoneavusteista orkestrointia Pariisin konservatoriossa. Hän on myös toiminut IRCAM:ssa teknisenä neuvonantajana ja uusien ohjelmien kehittäjänä.

Haddadin teosten joukossa on lyhytooppera *Seven Attempted Escapes from Silence* (libretto: Jonathan Safran Foer), joka kantaesitettiin Berliinin valtionoopperassa vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Berliner Festspiele: Karim Haddad (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  IRCAM: Karim Haddad


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Sami Petteri Mahlio** (s. 12. tammikuuta 1972 Valkeakoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Mahlion ura jalkapalloilijana alkoi Valkeakosken Koskenpojista. Hän siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1991 ja oli mukana voittamassa SM-pronssia. Mahlio pelasi Hakassa neljä kautta. Seuraavaksi Mahlio suuntasi Myllykosken Palloon, jossa hän voitti kaksi SM-hopeaa kausilla 1995 ja 1996. Mahlio edusti MyPaa vielä kaksi kautta. Vuonna 1999 hän siirtyi norjalaiseen Odd Grenlandiin. Kolmen Odd Grenland -kauden jälkeen Mahlio pelasi myös Sandefjordissa ja Pors Grenlandissa ennen paluutaan Suomeen FC Lahteen kaudella 2005. Kauden jälkeen Mahlio palasi Norjaan Tollnes Ballklubbiin. Uransa aikana Mahlio pelasi Veikkausliigassa 179 ottelua ja teki 16 maalia.

Maajoukkueessa Mahlio pelasi 25 maaottelua. Hänet muistetaan myös Unkarin viime hetken tasoitusmaalista, jonka vuoksi Suomi putosi 1998 MM-kisojen jatkokarsinnasta. Mahlion maaliviivalta pelastama pallo kimposi Teuvo Moilasesta omaan maaliin.

Lähteet
-------

* Veikkausliigan pelaajatilastot Veikkausliiga. Viitattu 27.2.2009.

### Viitteet

1. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 140. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
2. ↑  Seiro, Arno: Unkari-ottelun flipperimaali nousi katkerimmaksi urheilumuistoksi.  *Helsingin Sanomat*, 2.2.2008. HS arkisto (maksullinen).
**Ennio Mattarelli** (s. 5. elokuuta 1928 Bologna) on italialainen entinen ampuja, joka voitti kultaa trapissa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Hän kilpaili myös vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ennio Mattarelli Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Miesten trapin olympiavoittajat
1900: Roger de Barbarin •
1908: Walter Ewing •
1912: James Graham •
1920: Mark Arie •
1924: Gyula Halasy •
1952: George Genereux •
1956: Galliano Rossini •
1960: Ion Dumitrescu •
1964: Ennio Mattarelli •
1968: John Braithwaite •
1972: Angelo Scalzone •
1976: Donald Haldeman •
1980: Luciano Giovannetti •
1984: Luciano Giovannetti •
1988: Dmitri Monakov •
1992: Petr Hrdlička •
1996: Michael Diamond •
2000: Michael Diamond •
2004: Aleksei Alipov •
2008: David Kostelecký •
2012: Giovanni Cernogoraz •
2016: Josip Glasnović •
2020: Jiří Lipták

Miesten trapin maailmanmestarit
1929: Sandor Lumniczer •
1930: Mark Peter Arie •
1931: Josef Kiszkurno •
1933: Sandor Lumniczer •
1934: Andras Montagh •
1935: Rudolf Sack •
1936: Josef Kiszkurno •
1937: Konrad Huber •
1938: Istvan Strassburger •
1939: Sandor Lumniczer •
1947: Hans Liljedahl •
1949: Fulvio Rocchi •
1950: Carlo Sala •
1952: Pablo Grossi •
1954: Cesare Merlo •
1958: Francis Eisenlauer •
1959: Hassan Badrawi •
1961: Ennio Mattarelli •
1962: Vladimir Zimenko •
1965: Mario Enrique Juan Lira •
1966: Ken Jones •
1967: Guy Renard •
1969: Ennio Mattarelli •
1970+1971: Michel Carrega •
1973: Aleksandr Androškin •
1974: Michel Garrega •
1975: John Primrose •
1977: Esteban Azcue Larranaga •
1978: Eladio Vallduvi Casals •
1979: Michel Carrega •
1981: Aleksandr Asanov •
1982: Luciano Giovannetti •
1983: John Primrose •
1985+1986: Miroslav Bednarik •
1987: Dmytro Monakov •
1989: Marco Venturini •
1990: Joerg Damme •
1991+1993: Marco Venturini •
1994: Dmytro Monakov •
1995+1997+1998: Giovanni Pellielo •
1999+2001: Michael Diamond •
2002: Khaled Almudhaf •
2003: Karsten Bindrich •
2005: Massimo Fabbrizi •
2006: Manavjit Singh Sandhu •
2007: Michael Diamond •
2009: Marián Kovačócy •
2010: Alberto Fernández •
2011: Massimo Fabbrizi •
2013: Giovanni Pellielo •
2014+2015: Erik Varga •
2017: Daniele Resca •
2018: Alberto Fernández •
2019: Matthew Coward-Holley
**Mikko Strömberg** (s. 5. maaliskuuta 1979 Helsinki, Suomi) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. 

Strömberg on HIFK:n juniorikoulun kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa kaudella 2001–2002, jolloin toimi pääosin kakkosvahtina ja kävi välillä hakemassa Mestiksestä peliaikaa. Hän siirtyi kaudelle 2002–2003 Ruotsiin Team Kiruna Minersiin, jossa visiitti ei onnistunut ja pesti kesti puoli vuotta, loppukauden Strömberg aukoi luukkua Kiekko-Vantaan riveissä. Hän teki kaudelle 2003–2004 sopimuksen Mikkelin Jukureiden kanssa, jossa pelasi kaksi loistavaa kautta ja hänet valittiin Mestiksen arvokkaimmaksi pelaajaksi kauden 2004–2005 päätteeksi. Nämä avasivat Strömbergille ovet liigaan ja Lappeenrannan SaiPaan.

Toisella SaiPa-kaudellaan Strömberg sai tilaisuuden vakiinnuttaa paikkansa ykkösmaalivahtina Rob Zeppin loukkaannuttua, muttei onnistunut vakuuttamaan valmennusjohtoa. Tammikuussa Strömberg kaupattiin Espoon Bluesiin, jossa hän pelasi vain yhden erän ajan.

Strömberg siirtyi vuonna 2007 Kärppiin korvaamaan polvensa loukannutta Jaakko Suomalaista. Lokakuun yhdeksäntenä 2007 Strömberg siirtyi itävaltalaisseura Innsbruck Haieniin Jaakko Suomalaisen toivuttua polvivammastaan. Kaudella 2008–2009 Strömberg edusti HPK:ta. HPK:sta hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Jokereihin.

Tammikuussa 2011 Strömberg siirtyi Serie A:n HC Val Pusteriaan, joka joutui hankkimaan uuden maalivahdin, kun Tommi Nikkilä loukkaantui. Strömberg pelasi Val Pusteriassa puolitoista kautta ja ilmoitti lopettamisestaan keväällä 2012.

Lähteet
-------

* Mikko Strömberg Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jokeri-vahti siirtyy Italiaan *YLE Urheilu*.  13.1.2011. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 15.9.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  AUF DER SUCHE NACH DEM (GOALIE-)GLÜCK: „JS" AUBIN ZUM HCP HC Pustertal Amateursport GmbH.  Arkistoitu 1.11.2013. Viitattu 6.6.2012. (saksaksi)
**Timo Seppo Einari Sinervo** (s. 5. elokuuta 1975 Ikaalinen) on suomalainen kiekonheittäjä. Sinervo voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden Tampereella vuonna 1996 tuloksella 59,16. Lisäksi hänellä on SM-pronssia vuosilta 1995 ja 2002, halli-SM-kulta vuodelta 1997 sekä halli-SM-hopeaa vuosilta 1996, 1999 ja 2000. 

Sinervo oli mukana EM-kisoissa Helsingissä vuonna 1994 ja Münchenissä 2002, mutta ei selviytynyt karsinnasta varsinaiseen kilpailuun. Hän voitti hopeaa San Sebastiánin alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 1993, pronssia Lissabonin alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1994 ja hopeaa Turun alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 1997. Universiadeissa Sinervo oli parhaimmillaan seitsemäs (vuosina 2001 ja 2003). Ennätyksensä 63,28 Sinervo heitti Oulussa elokuussa 2001.

Juniorivuosina Sinervo teki useita kiekonheiton Suomen ennätyksiä:

* 1992 53,70 1,75 kilon kiekko 17-vuotiaiden halli-Suomen ennätys
* 1993 61,56 1,75 kilon kiekko 19-vuotiaiden Suomen ennätys
* 1993 56,84 1,75 kilon kiekko 19-vuotiaiden halli-Suomen ennätys
* 1994 61,16 2,00 kilon kiekko 19-vuotiaiden Suomen ennätys
* 1994 55,88 2,00 kilon kiekko 19-vuotiaiden halli-Suomen ennätys

Sinervo lopetti aktiiviuransa vuonna 2003, mutta on sen jälkeenkin osallistunut piiritason kilpailuihin. Seuratasolla hän on edustanut Ikaalisten Urheilijoita ja Joensuun Katajaa. Sinervo on työskennellyt Joensuun Katajan toiminnanjohtajana. Kesällä 2007 hänet valittiin Suomen NMKY:n Urheiluliiton toiminnanjohtajaksi. Koulutukseltaan Sinervo on filosofian maisteri.

Lähteet
-------

* Timo Sinervo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Karjalan Heili 16.5.2007
2. ↑  Liikunnan ja urheilun maailma 10/07[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Porin ensimmäinen rautatieasema paloi sisällissodan aikana. K. E. Klintin valokuva.
**Porin vanha rautatieasema** on Tampere–Pori-radan varrella toiminut entinen rautatieasema, joka sijaitsee Vapaudenkadulla Porin keskustan länsilaidalla. Vuonna 1919 valmistunut asemarakennus poistui käytöstä 1937 ja nykyään se on yksityisasuntoina.

Historia
--------

Arkkitehti Knut Nylanderin suunnittelemaa Porin ensimmäinen rautatieasema valmistui samaan aikaan Tampere–Porin-radan kanssa vuonna 1895 ja 1902 sitä laajennettiin Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Rata päättyi aluksi Kokemäenjoen rannassa sijainneeseen Porin jokisatamaan, mutta sitä jatkettiin Mäntyluodon satamaan jo vuosina 1898–1899. Vuonna 1916 keskustan satamarataa jatkettiin jokirannan laitureilta nykyisen Keski-Porin kirkon ohi Seikun sahalle. Tavarankuljetuksia joen pohjoisrannalla olleelle Isosannan sahalle hoidettiin köysiradalla ja kapearaiteisella junalautalla. Mäntyluodon radan valmistuttua Porin rautatieaseman sijainti osoittautui kuitenkin epäkäytännölliseksi, koska rata erkani jo ennen sitä ja Mäntyluotoon lähtevien henkilöjunien oli peruutettava asemalta vaihteelle.

Asemalla sijaitsevan veturitallin vanhin osa on kolmipaikkainen. Veturitallia laajennettiin vuosina 1901 ja 1904, molemmilla kerroilla kahdella paikalla. Vuonna 1932 valmistui edelleen kaksi lisäpaikkaa ja nelikulmainen vesitorni sekä vuonna 1945 vielä neljä lisäpaikkaa.

Sisällissodan aikana huhtikuussa 1918 kaupungista vetäytyneet punaiset polttivat ensimmäisen asemarakennuksen. Paikalla nykyään sijaitseva asemarakennus valmistui seuraavana vuonna ja palveli kaupungin päärautatieasemana vuoteen 1937, jolloin uusi Porin rautatieasema valmistui. Henkilöjunaliikenne Mäntyluotoon lopetettiin 1953, mutta sitä kokeiltiin jälleen kiskobusseilla vuonna 1975, jolloin vanhan aseman tuntumassa sijaitsi Länsipuiston seisake. Parisataa metriä lännempänä avattiin 1980-luvulla niin sanottu Jazz-seisake Pori Jazz -festivaalin käyttämien tilausjunien käyttöön. Uusi ratayhteys Seikkuun valmistui Pori–Haapamäki-radalla sijainneelta Aittaluodon seisakkeelta vuonna 1929, mutta yhteys Seikusta Keski-Porin kirkon ohi vanhalle rautatieasemalle purettiin vasta 1960-luvun alussa. Mäntyluodon radan ja satamaradan yhtymäkohdassa sijainnut Karjarannan ratapiha purettiin 1980-luvun alussa.

Nykyinen käyttö
---------------

Porin vanha rautatieasema suojeltiin 1970-luvulla ja nykyään se on remontoitu asunnoiksi. Aseman lähistöllä sijaitsevat myös arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelemat veturitallit.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampere–Pori-radan asemat Mikanhuone. Viitattu 14.3.2012.
2. 1 2 3   Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 128–130. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-951-593-214-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia veturitalleilta, Porissa – valokuvablogi