recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sirppi
**Sirppi** on alun perin viljan leikkuuseen eli elonkorjuuseen suunniteltu käsityökalu.
Siinä on lyhyt kahva, johon on kiinnitetty leikkuuterä. Terä on yleensä kaareva, mutta myös suorateräisiä sirppejä tunnetaan. Olennaista sirpille on, että terä ei jatku suoraan kahvan suuntaisesti vaan kaartuu eteenpäin. Nykyaikaiset eurooppalaiset sirpit ovat kaarevateräisiä, itämaiset sirpit, esimerkiksi japanilainen kama, viikatteen tapaan suorateräisiä. 

Suomalaiset sirppimallit jaetaan itäsuomalaiseen (itäeurooppalaiseen) eli kaarevateräiseen sirppiin ja läntiseen eli lounaissuomalaiseen kamppiin, jota kutsutaan myös pivo- tai niittosirpiksi. Kamppi muistuttaa väärävartista viikatetta, ja sen terä on vain vähän kaareva. Sirpillä leikataan viiltämällä, kampilla työskentely muistuttaa enemmän viikatteella niittämistä. Sirpinmuotoisia työkaluja tehtiin jo kivikaudella. Kivikautiset sirpit olivat hammasteräisiä, ja sama perinne jatkuu monissa metallisissa sirppityypeissä. Kuparisirpit olivat eräitä ensimmäisiä metalliesineitä Suomessa.

Sirppi teroitetaan viistoksi yläpuolelta, alapuoli terää jää tasaiseksi. Sirpillä leikataan etukumarassa asennossa. Leikatessa kootaan vasempaan käteen suuri kourallinen korsia, ja tietystä määrästä kourallisia tulee kunkin viljalajin mukainen lyhde. Ruislyhteeseen pannaan viisi kourallista, toukolyhteisiin tavan, sidetarpeiden ja sään mukaan vaihteleva määrä. Rukiinleikkuussa jokainen kourallinen nostetaan lyhteelle pystyyn nousten; vasemmalla kädellä pidetään leikattua kourallista tyvestä, ja oikeassa kädessä olevalla sirpillä kannatetaan tähkiä. Näin tehdään, jotta korret pysyisivät järjestyksessä ja jotta selkää voisi kumarassa työssä oikaista. Leikatessa kertyvää kourallista kuljetetaan painamalla sitä vasemmalla kädellä pitkin pystyn viljaa reunaa, sirpillä taas kannatellaan siirrettävää kourallista altapäin. Näin suurikin nippu olkia pysyy koossa. Sirppiä käytellään mahdollisimman pienin liikkein, jottei ranne kipeydy. Korret katkaistaan pienellä kiertävällä vetoliikkeellä. eli ne viilletään poikki, ei repäistä.

Elonleikkuuaikana tavallinen yhden ihmisen päivässä leikkaamien lyhteiden määrä on 50-70 kpl. Enempää ei kannata leikata, jottei tule kipeäksi. Kiireisenä päivänä tai talkoissa tottunut sirpinkäyttäjä pystyy leikkaamaan hyvinkin 200 lyhdettä ruista, nopeimmat enemmänkin.

Symbolista käyttöä
------------------

Kaareva sirppi on tunnettu symboli, jolla on useita merkityksiä. Uskotaan, että kuunsirppi on yhdistetty kasvuun ja naiseuteen. Kuunsirpin muotoinen "hedelmällinen puolikuu" oli alue Lähi-idässä, jolla maanviljely paikallisesti syntyi. Islamin tunnuksia on kuunsirppi.

Kommunismi on myös käyttänyt sirppiä tärkeimmässä tunnuksessaan yhdessä vasaran kanssa. Se on symboloinut maatalousväestön osuutta uudessa yhteiskunnassa, vasara tehdastyöväestön.

Lähteet
-------

1. ↑  Elonkorjuu *Historiallinen maatalous, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta, kansatiede*. Viitattu 19.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sirppi** Wikimedia Commonsissa
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1920 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 22. – 29. elokuuta 1920. Tämä oli neljäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 53 osanottajaa 14 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Louis Kuehn | Yhdysvallat Clarence Pinkston | Yhdysvallat Louis Balbach |
| Vaihtelevat kerroshypyt | Yhdysvallat Clarence Pinkston | Ruotsi Erik Adlerz | Yhdysvallat Harry Prieste |
| Suorat kerroshypyt | Ruotsi Arvid Wallman | Ruotsi Nils Skoglund | Ruotsi John Jansson |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Aileen Riggin | Yhdysvallat Helen Wainwright | Yhdysvallat Thelma Payne |
| 10 m kerroshypyt | Tanska Stefanie Clausen | Yhdistynyt kuningaskunta Beatrice Armstrong | Ruotsi Eva Olliwier |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 2. |  Ruotsi | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3. |  Tanska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 1 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1920 Antwerpen Summer Game (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1920 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Jääkiekko | Korfball (*Näytöslaji*) | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Rugby | Soutu | *Taidelajit* | Taitoluistelu | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Johan (Juho) Wilhelm Heickell** (22. elokuuta 1866 Tornio – 1941) oli suomalainen kirjanpainaja ja sanomalehtimies.

Heickell kävi Oulun suomalaista yksityislyseota ja Oulun reaalikoulua. Hän tuli kirjapainoalalle vuonna 1882 ja toimi kirjanpainonjohtajana Raahessa ja Oulussa. Heickell johti vuonna 1897 Ruotsin puolella Haaparannassa Länsi-Pohjan alueen suomalaisten äänenkannattajana toimineen Pohjola-lehden julkaisua ja vuonna 1898 hän perusti ensimmäisen kirjapainon Suomen puolelle Tornioon ja alkoi julkaista Tornio-nimistä lehteä siellä. Lehti lakkautettiin kenraalikuvernööri Bobrikoffin toimesta vuonna 1901 sen julkaistua venäläisten viranomaisten toimintaa arvostelleen kirjoituksen. Lehden kirjapainon toiminta jatkui kuitenkin ja siellä painettiin muun muassa aktivistien salaista kirjallisuutta. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen Heickell perusti uuden Tornion Lehti-nimisen sanomalehden ja oli sen vastaavana toimittajana 12 vuoden ajan.

Heickell oli Torniossa kaupungin raatimiehenä, kirkkoneuvoston jäsenenä ja kunnallisena ammattientarkastajana. Hän harrasti raittiustyötä ja kotiseutututkimusta.

Heickell oli naimisissa Maria Lovisa Gutzenin (s. 1865) kanssa. Heidän poikansa oli jääkärieversti, heimosoturi ja sotahistorioitsija Eero Kuussaari, vuoteen 1926 Heickell. Taiteilija Arthur Heickell oli Johan Vilhelm Heickellin veli. Kauppias Petter Heickell (1843–1909) ja Sofia Elisabet Bodin (1845–1919) olivat heidän vanhempiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 107. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
2. 1 2  Ilmo Heikinheimo, Heickell-suvut (Arkistoitu – Internet Archive) Genos 52(1981), ss. 65-67.
3. 1 2  Henkilötietoja, Helsingin Sanomat, 22.08.1926, nro 225, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Geni.com : Maria Lovisa Jaakontytär Heickell
**Antiikin Sparta** 

Hallinto 

* Spartan kuningas
* Efori
* *Gerusia*
* *Apella*


Luokat 

* *Homoioi*
* Perioikit
* Helootit


**Perioikit** (m.kreik. περίοικοι, *perioikoi*, "ympärillä asuvat") olivat eräissä antiikin Kreikan valtioissa, kuten Spartassa, Argoksessa, Kreetalla, Eliissä ja Thessaliassa, keskuksen ympärillä olevia asukkaita, jotka olivat erilaisessa poliittisessa asemassa kuin ydinalueen asukkaat. Kreetalla he olivat maaorjia ja Thessaliassa seudulla aiemmin asuneiden heimojen jäseniä. Eliissä he olivat rajaseutujen verovelvollisten yhteisöjen jäseniä.

Spartassa perioikit olivat valtiossa asuvia ihmisiä, jotka eivät olleet Spartan kansalaisia. He asuivat pääasiassa Lakonian rannikkoseudulla ja vuorilla. Nimi tulee sanoista *peri* (περί, "ympärillä") ja *oikeō* (οἰκέω, "asua"). Spartan kansalaisista poiketen perioikit saivat vapaasti matkustaa Spartan ulkopuolelle. 

Spartan perioikien etninen alkuperä on kiistanalainen. Luultavasti he olivat alun perin doorilaissukuisia siirtolaisia, jotka asuivat kaupungin pohjoispuolella. Vähitellen saman aseman saivat myös muutamat muut muualla asuvat ja muuta etnistä alkuperää edustavat ryhmät. Perioikit saivat omistaa maata, ja he palvelivat Spartan armeijassa hopliitteina. He saivat hallita omia keskuksiaan vapaasti, mutta eivät saaneet ottaa osaa Spartan valtion hallintoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*, s. 419. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
**Kouvolan keskuskirkko** on kirkko Kouvolassa. Kirkon on suunnitellut arkkitehtuuritoimisto Jaakko ja Kaarina Laapotti ja se valmistui 1977 ja vihittiin käyttöön 1978. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Kouvolan seurakunnan tiloihin.

Kouvolan keskuskirkko edustaa modernia konstruktiiviset rakennusosat näkyville jättävää arkkitehtuuria. Päärakenteen muodostavat teräsristikot. Julkisivun materiaaleina on käytetty alumiinia ja terästä. Kirkossa on erillinen teräsrakenteinen kellotorni. 

Kirkkosali on vapaasti kalustettava suorakaidesali. Sisätiloissa on käytetty valkoista tiiltä ja katossa teräsbetonielementtejä. Salissa on 800 istumapaikkaa. Alttarin taustaseinällä on alttaritauluna Jaakko Laapotin tekemä metallisommitelma, joka on sijoitettu seinän rakenneruudukkoon. Metallisommitelmassa on punaisia symboleja valkoisella pohjalla ja se symboloi Jeesusta ja hänen apostolejaan.

Kouvolan seurakunta luovutti keskuskirkon valmistumisen jälkeen entisen pääkirkkonsa Pyhän Ristin kirkon Haminan ortodoksisen seurakunnan käyttöön.

Kouvolan keskuskirkko sisältä

Lähteet
-------

* Kouvolan keskuskirkko *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
* Finnica Kymenlaakso – Kymenlaakson kirkot (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kouvolan keskuskirkko** Wikimedia Commonsissa
Kouvolan tutkijakomitea
**Kouvolan salainen tutkijakomitea** oli Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 toiminut punaisen puolen oikeusistuin, joka tuomitsi Kouvolassa vastavallankumouksellisia kuolemaan. Sen jäsenet olivat sisällissodan jälkeen Suomen etsityimmät punakapinalliset. Komitea tuomitsi kuolemaan satakunta suojeluskuntalaista ja valkoisten kannattajaa, joista useimmat päätyivät ammuttaviksi joko Kouvolan veripeltoon tai Kymijokeen. Suuri osa ammutuista oli Kymiyhtiön työntekijöitä.

Komitean jäsenet
----------------

* Kaarlo Korja (puheenjohtaja)
* Vihtori Saarinen (puheenjohtaja)
* Jalmar Mankki
* Hjalmar Laakso
* Arvid Adamsson
* David Käyhty
* Antton Aartelo

Tuomioistuimen ensimmäinen puheenjohtaja oli Kaarlo Korja, ja hänen jälkeensä Vihtori Saarinen -niminen työmies. Saarinen kuului punakaartin radikaaliin siipeen, joka vaati vastavallankumouksellisille ankaria rangaistuksia. Hän esimerkiksi ammutti Kymiyhtiön pääjohtajan Gösta Björkenheimin Korian sillalla 28. huhtikuuta. Aartelo kuoli vankileirillä, loput pääsivät vapaaksi 1920-luvun puolenvälin jälkeen. Vihtori Saarinen jäi junan alle Helsingissä 1945.. He yrittivät sodan jälkeen paeta Venäjälle mutta jäivät kiinni Uudellakirkolla ja saivat myöhemmin elinkautiset vankeusrangaistukset.

Katso myös
----------

* Kouvolan ja Korian joukkomurhat
* Vallankumouksellinen Ylioikeus
* Vallankumousoikeus

Lähteet
-------

* Turunen, Mirja: *Veripellot, sisällissodan surmatyöt Pohjois-Kymenlaaksossa 1918*, Atena, 2005

### Viitteet

1. ↑  Turunen, Mirja: *Veripellot*, s. 83. Jyväskylä: Atena, 2005.
2. ↑  Turunen, Mirja: *Veripellot*, s. 82. Jyväskylä: Atena, 2005.
3. ↑  Turunen, Mirja: *Veripellot*, s. 167. Jyväskylä: Atena, 2005.
**Perintötila** eli **perintötalo** oli aiemmin yksityisen henkilön omistama tila, josta oli suoritettava vero. Perintötila on verotila-nimityksen seuraaja.

Aikoinaan maatiloilla oli erilaisia verovelvollisuuksia ja tilallisen omistusoikeus ja hallintaoikeus tilaan vaihteli. Niillä oli erilainen maanluonto. Maanluontoja oli kolmea päätyyppiä: vero- eli perintömaata, rälssimaata (rälssitila) ja kruununmaata (kruununtila). Maanluonnot menettivät merkityksensä verovelvollisuuden perusteena Suomessa vuoden 1925 alussa, kun maaverot lakkautettiin. Maanluonnoille jäi kuitenkin entinen tehtävänsä maanjakojen jakoperusteena. Vielä vuoden 1951 jakolaki (604/1951) sisälsi määräyksiä rälssitiloista ja papiston virkataloista. Jakolain kumonnut kiinteistönmuodostamislaki (554/1995) ei enää sisältänyt niihin liittyviä määräyksiä.

Katso myös
----------

* Perintötorppa

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 1231, hakusana perintötila. Helsinki: Otava, 1935.
2. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 8, palstat 370–373, hakusana maanluonnot. Helsinki: Otava, 1935.
Minnesholmen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°5′35.00″N, 24°39′26.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,013 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Minnesholmen** on saari läntisessä Espoossa Pentalan ja Stora Herrön välisessä salmessa. Virallisessa kaupunginosajaossa Minnesholmen kuuluu Suvisaaristoon ja se sijaitsee noin kaksi kilometriä Suvisaariston pääsaarista lounaaseen. 

Minnesholmenin pinta-ala on noin 1,3 hehtaaria. Saaren lounais–koillissuuntainen pituus on parisen sataa metriä. Rantaviivan pituus on noin 455 metriä. Minnesholmenin rannat ovat kallioisia ja keskiosat metsäisiä, mikä on tavanomaista Suomen etelärannikon ulko- ja välisaaristossa. Rakennuksia on kolme ja kiinteistöjä yksi.

Aivan Minnesholmenin eteläpuolella sijaitsee Halsholmen. Minnesholmenia ja Pentalaa erottaa Minnet-niminen salmi, Halsholmenin ja Herrön saarten välissä puolestaan virtaa Halmsholmsundet. Itäpuolella sijaitsee Herröfjärdenin merialue.

Lähteet
-------

1. ↑  Minnesholmen Espoon opaskartalla
2. ↑  Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksiä B94:2009. Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten *Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten 16.11.2009*. Espoon kaupunki. Viitattu 11.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Foreca.fi: Sää Minnesholmen, Espoo
* Minnesholmen, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
**Patjakaktukset** (*Maihuenia*) on kaksi kaktuslajia käsittävä kasvisuku. Suvun ainoat lajit ovat *Maihuenia poeppigii*, joka löydettiin 1898 ja patagonianpatjakaktus (*Maihuenia patagonica*), joka löydettiin 1919. Kumpikin laji on kotoisin Argentiinan ja Chilen eteläosien vuoristoista, missä ne kasvavat leveysasteesta riippuen merenpinnan tasosta 2400 metrin korkeuteen.

Patjakaktukset ovat melko alkeellinen kaktusryhmä ja ne poikkeavat monin tavoin muista kaktuskasveista. Aikaisemmin niiden ajateltiin olevan sukua puukaktuksien, opuntioiden tai rankokaktuksien kanssa, mutta 1990-luvun alussa suoritetut DNA-tutkimukset osoittivat patjakaktusten olevan geneettisesti kaukana näistä. Nykyään ne luetaankin kokonaan omaksi alaheimokseen.

Kumpikin laji on noin 40 cm korkuiseksi kasvava kaktus, jolla on sylinterimäinen, joustava ja runsaasti haarautuva varsi sekä meheviä lehtiä. Kasvin pinta on tahmea. Piikit ovat pitkiä ja niitä kasvaa kolme kappaletta kustakin areolista. Kukat muistuttavat paljon opuntioiden kukkia ja pitkänomaisissa hedelmissä on mehukas hedelmäliha. 

Kasvutavaltaan lajit poikkeavat muista kaktuksista. Ne kasvavat muodostaen hyvin tiiviitä, keidasmaisia varvikoita, joiden läpimitta voi olla muutamia metrejä. Patagonianpatjakaktuksen kasvustojen keskiosissa on usein vanhoja, kuolleita versoja. Tyypillinen kasvupaikka on avoimella hiekkamaalla alueella, jolla sadetta on harvoin. Useimmista muista kaktuksista poiketen patjakaktukset joutuvat sietämään talvikuukausina pitkiä pakkasjaksoja, jopa −20 °C pakkasta sekä lunta. Ne ovatkin hyvin erikoistuneita ekologiseen lokeroonsa, Patagonian vuoristojen kuiviin ja kylmiin oloihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Maihuenia Benny Møller Jensen, Bennys Kaktus 1998-2008
2. ↑  Mauseth (1999) Anatomical Adaptations to Xeric Conditions in *Maihuenia* (*Cactaceae*), a Relictual, Leaf-Bearing Cactus[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Patjakaktukset – *Maihuenia*
* desert-tropicals.com (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Maihuenia | 
* Wikidata: Q134515
* Wikispecies: Maihuenia
* BioLib: 105605
* CoL: 5K95
* EoL: 5197070
* EPPO: 1MHAG
* GBIF: 3945092
* GRIN: 7179
* iNaturalist: 129592
* IPNI: 5399-1
* IRMNG: 1314527
* ITIS: 906987
* NCBI: 106973
* Open Tree of Life: 151087
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:5399-1
* Tropicos: 40012302
* WFO: wfo-4000022893

 |
|  |
| Pereskia subg. Maihuenia | 
* Wikidata: Q14928256
* Tropicos: 100362962
* WFO: wfo-3500004011

 |

 |
Sillan romahdus turvakamerakuvana
Silta romahduksen jälkeisen päivän aamuna
Silta toukokuussa 2006
**Minneapolisin siltaturmassa** Mississippijoen ylittävä **I-35W-moottoritiesilta** (tunnetaan myös siltana 9340) romahti iltapäiväruuhkassa 1. elokuuta 2007 kello 18.01 paikallista aikaa alla olevaan jokeen ja sen törmille. Turmassa kuoli 13 ja loukkaantui 145 ihmistä.

Taustaa
-------

Minnesotan liikennelaitos (Mn/DOT) rakensi sillan vuonna 1967. Se oli 8-kaistainen ja 597 metriä pitkä ristikkosilta. Valtatie 35W kulki sillan kautta. 
Silta sijaitsi Minneapolis–Saint Paul-kaksoiskaupungin alueella Hennepinin piirikunnassa. Se yhdisti Downtown East ja Marcy-Holmesin lähiöt toisiinsa. Se oli Minnesotan osavaltion ruuhkaisin silta, jonka kautta kulki päivittäin yli 141 000 ajoneuvoa.

Silta oli onnettomuushetkellä remontissa. Kyseessä oli kuitenkin lähinnä päällystystyö, eikä se kohdistunut kantaviin rakenteisiin. Sillan kuntoa pidettiin yleisesti tyydyttävänä, vaikka sen rakenteissa olikin selviä ruostevaurioita. 

I-35W -moottoritiesilta (vas.) satelliittikuvassa vuodelta 2004
Minnesotan viranomaisia oli varoitettu jo 1990-luvulla, että silta oli "rakenteellisesti vajavainen", viitaten löydettyihin rasitusmurtumiin ja ruostevaurioihin palkkien yhtymäkohdissa. Ongelmat korjattiin, ja osavaltion viranomaisten mukaan vuodesta 1993 lähtien silta tarkistettiin joka toinen vuosi.

Vuonna 2005 liittovaltion tutkimus arvioi sillan jälleen rakenteellisesti vajavaiseksi ja antoi sille pisteytyksen 50/100 rakenteellisesta vakaudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  NTSB: Design errors factor in 2007 bridge collapse *USA Today*.  2008. Viitattu 12.6.2021.
2. ↑  Minneapolisin siltaturmassa kuolleita ainakin yhdeksän *Helsingin Sanomat*.  11.8.2007. Viitattu 11.8.2007.
3. ↑  Karttasijainti *maps.google.com*. Google Maps.. Viitattu 3.8.2007. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Cohen, Sharon & Bakst, Brian: Minn. Bridge Problems Uncovered in 1990  2.8.2007. Yahoo! News. Viitattu 3.8.2007. (englanniksi)
5. ↑   "Rakenteellisesti vajavainen" on luokitustermi, joka ei viittaa suoranaisesti sillan turvattomuuteen. Noin 8 % osavaltion silloista on luokiteltu samaan luokkaan. Viite: States warned to inspect bridges CNN. Viitattu 3.8.2007. (englanniksi)
**Anton Gideon Sanfrid Hasselqvist** (4. elokuuta 1854 Parikkala – 20. helmikuuta 1917 Parikkala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Hasselqvistin vanhemmat olivat Hans Jeremias Hasselqvist ja Amalia Milda Dahl ja puoliso Ida Matilda Hasselqvist. Taiteilija, kirjailija Aarno Karimo oli heidän poikansa. Hasselqvist osallistui Parikkalan kunnalliselämään, toimien muun muassa kirkonisännöitsijänä ja rahastonhoitajana 18 vuotta ja kunnan taloudenhoitajana 12 vuotta. Hän oli myös kotiseutututkija. Mielipiteiltään Hasselqvist oli jyrkän perustuslaillinen. Hän oli *Parikkalan Sanomien* perustajia ja lehteä kustantavan yhtiön johtokunnan puheenjohtaja kuolemaansa asti. Hasselqvist oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885. Hän oli yleisen valitusvaliokunnan varajäsen ja teki anomukset maanviljelysopiston perustamisesta Kurkijoelle ja asevelvollisuushelpotusten esittämismahdollisuudesta kutsunnoissa. Yhdessä muiden kanssa hän esitti myös muun muassa Vuoksen kanavoimista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Anton Gideon Sanfrid Hasselqvist Viitattu 28.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 69–70. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Parikkalan miehiä. Sanfrid Hasselqvist. *Parikkalan Sanomat*, 20.6.1928, no. 25, s. 20.
**Minnesota North Stars** oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi NHL-liigassa vuosina 1967–1993. Joukkueen kotikaupunki oli Bloomington Minnesotan osavaltiossa. Vuonna 1993 North Stars muutti Dallasiin, jossa se edelleen pelaa nimellä Dallas Stars.

Historia
--------

North Stars sai paikkansa liigassa vuonna 1967, kun NHL teki toisen suuren laajennuksensa. Joukkueeseen kuuluivat muun muassa maalivahti Lorne Worsley, nelinkertainen Stanley Cup -voittaja ja joukkueen kapteeni Ted Harris ja Bill Masterton. Mastertonin nimi jäi NHL-historiaan ensimmäisenä ja tiettävästi ainoana pelitapahtumien seurauksena kuolleena pelaajana. Hänen mukaansa on nimetty Bill Masterton Memorial Trophy, joka on kunnianosoitus urheilumielestä ja omistautumisesta jääkiekolle.

1970-luku ei ollut North Starsille suosiollista aikaa. Usein tuloksena oli karsiutuminen pudotuspeleistä, kunnes vuonna 1978 Cleveland Barons -joukkueen omistajat ostivat myös North Starsin. Joukkue sai paljon uusia pelaajia, joista tunnetuimpina Dino Ciccarelli ja Bobby Smith, joiden johdolla North Stars saavutti paikan aina Stanley Cup -finaaliin saakka kaudella 1980–1981. Seuraavan kerran North Stars pelasi finaalissa kaudella 1990–1991, jolloin joukkueen tähtiä oli muun muassa Mike Modano.

Taloudelliset ja oikeudelliset ongelmat ajoivat North Starsin omistajan vaikeuksiin 1990-luvun alussa. Näin ollen vuonna 1993 seura siirtyi Dallasiin. North Starsin seurahistorian viimeinen ottelu pelattiin 15. huhtikuuta 1993 Detroit Red Wingsin vieraana Joe Louis Arenalla. North Stars hävisi ottelun maalein 5–3.

Joukkueessa pelanneet suomalaiset
---------------------------------

* Markus Mattsson (1982)
* Kari Takko (1986–1991)
* Jari Grönstrand (1986–1987)
* Raimo Helminen (1987)
* Ville Sirén (1988–1990)
* Jarmo Myllys (1989–1991)
* Ilkka Sinisalo (1990–1991)

Lähteet
-------

* Minnesota North Stars -sivusto
**Kuuslahden työväentalo** on Siilinjärven kunnan Kuuslahden kylässä sijaitseva työväentalo. Talon omistaa nykyään Vasemmistoliiton Siilinjärven Työväenyhdistys ry.

Historiaa
---------

Kuuslahden työväenyhdistys perustettiin todennäköisesti vuonna 1906. Tuolloin sen nimi mainitaan SDP:n puoluetilastossa, joskaan yhdistys ei ilmoittanut tilastoon mitään tietoja. Vuonna 1915 yhdistyksen jäsenmäärä oli 14. Huhtikuussa 1916 uutisoitiin, että yhdistystä oli loppiaisesta saakka kielletty järjestämästä iltamia, sillä loppiaisena pidetyissä iltamissa oli ollut tappelu.

Kuuslahden työväentalon rakentamishanke lähti liikkeelle vuonna 1925. Silloin Kuuslahti siirrettiin Siilinjärveen Nilsiän kunnasta. Talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1927, toisen mukaan 1929. Tämän lähteen mukaan talon otti varsinaisesti käyttöön vasta vuonna 1930 perustettu Kuuslahden sosialidemokraattinen työväenyhdistys. On mahdollista, että 1930-luvun alun kommunistilakien myötä alkuperäinen yhdistys lakkautettiin. Vuonna 1945 alkuperäinen Kuuslahden työväenyhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon ja sai talon jälleen itselleen. Nykyään talo on Vasemmistoliiton Siilinjärven Työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja runkorakenteinen, lautavuorattu ja punaiseksi maalattu. Katto oli alun perin päreistä, mutta vuonna 1975 asennettiin peltikatto. Sisäseinät ja katto on paneloitu. Talossa oli alun perin juhlasali, näyttämö, ravintola ja eteinen. Näyttämö purettiin vuonna 1972. Rakennus peruskorjattiin vuonna 1979. Keittiö on remontoitu vuonna 2013, ja taloon on jossain vaiheessa myös asennettu ilmalämpöpumppu.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1906  1907. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 17.10.2022.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1915  1916. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 17.10.2022.
3. ↑  Sanantuoja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.4.1916, no 48. Viitattu 17.10.2022.
4. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
5. 1 2  Vasemmistoliiton Siilinjärven Työväenyhdistys ry Seurantalot.fi. Viitattu 17.10.2022.
6. ↑  Kuuslahden työväentalo *kuuslahdentyovaentalo.blogspot.com*. Viitattu 17.10.2022.
**Siilinjärven kirkonkylä** on Siilinjärven kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Siilinjärven luoteispään, Siilinlahden pohjukan läheisyydessä. Kirkonkylän keskustan länsipuolella kulkee moottoritie, joka on osa Valtatietä 5.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Siilinjärven kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 23,18 neliökilometriä, ja väkiluku oli 11 387 vuoden 2019 lopussa.

Siilinjärven toria.
Kirkonkylän ytimessä sijaitsee Siilinjärven suurin julkisten ja kaupallisten palvelujen keskittymä. Keskustassa sijaitsee muun muassa Siilinjärven tori, Siilinjärven pääkirjasto, Siilinjärven rautatieasema ja Siilinjärven linja-autoasema sekä kylpylä Fontanella. Keskustassa sijaitsee myös useita ravintoloita ja kahviloita. Keskustassa sijaitsee myös paikallislehti Uutis-Jousen toimitus.

Siilinjärven kirkonkylän keskustan pääkatuja ovat Toritie, Asematie ja Kasurilantie. Pohjoispuolella keskustaa rajaa Kantatie 75.

Kirkonkylän osa-alueita ovat Keskuskortteli ja Asemanseutu.*lähde?* Keskustan pohjoispuolella ovat Kirkonmäen ja Räisälän asuinalueet. Koillispuolella sijaitsee Ahmon, itäpuolella Siilinpään ja kaakossa Viinamäen asuinalueet. Lounaassa ja lännessä keskustaa ympäröi Tarinaharjun ja Patakukkulan luontoalue.

Kaupallisia palveluja
---------------------

Siilinjärven keskustan palveluita ovat muun muassa K-Supermarket, Tokmanni, K-Rauta, S-market, Lidl, R-kioski, Kotipizza, Alko, Intersport, Halpa-halli, Rolls ja Kirjakauppa Info. Keskustassa sijaitsee myös esimerkiksi useita pankkeja, kuntosaleja, kahviloita ja pizzerioita sekä Siilinjärven Apteekki. 

Siilinjärven kirkonkylän ja kunnan keskustaa kuvattuna Patakukkulalta. Taustalla näkyy Yaran kaivos- ja tuotantoalue.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2019 (valitaan väkiluku 31.12. (2019) ja taajamaksi Siilinjärven kk.) *Tilastokeskuksen PxWeb-tietokannat*. Tilastokeskus. Viitattu 25.7.2021. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Kalevi Rikkinen (toim.) ja Hannes Sihvo (toim.), *Finlandia: Otavan iso maammekirja*, Otava, 1985 (ISBN 951-1-08662-6, viitattu 25 heinäkuuta 2021), Siilinjärvi , s. 102 (Osa 6: Pohjois-Savo)View and modify data on Wikidata
3. ↑  Siilinjärvi (04.611.1.010) *Järviwiki*. Viitattu 25.7.2021.
4. ↑  Siilinjärvi kk (Siilinjärven keskustaajaman) kartta (suurennettavissa ja esitystavaltaan muokattavissa oleva kartta, kartalla esitettyjä aineistoja voi vaihtaa) *Siilinjärven karttapalvelu, kartta.siilinjarvi.fi*. Siilinjärven kunta ja Karttatiimi. Viitattu 25.7.2021.

Pohjois-Savon maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset

|  |
| --- |
| Iisalmen keskustaajama • Joroisten kirkonkylä • Kaavin kirkonkylä • Keiteleen kirkonkylä • Kiuruveden keskustaajama • Kuopion keskustaajama • Lapinlahden kirkonkylä • Leppävirran kirkonkylä • Pielaveden kirkonkylä • Rautalammin kirkonkylä • Rautavaaran kirkonkylä • Siilinjärven kirkonkylä • Sonkajärven kirkonkylä • Suonenjoen keskustaajama • Tervon kirkonkylä • Tuusniemen kirkonkylä • Varkauden keskustaajama • Vesannon kirkonkylä • Vieremän kirkonkylä |
| Katso myös: Luettelo Suomen taajamista • Luettelo Suomen kunnista |
**Tommi Tapani Remes** (s. 20. tammikuuta 1994 Kiuruvesi) on suomalainen moukarinheittäjä. Remes edustaa Kiuruveden Urheilijoita ja hänen valmentajaan toimii moukarinheiton olympiavoittajan Juha Tiaisen veli Sakari Tiainen.

Remes osallistui vuonna 2013 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin Italian Rietissä, jossa hän jäi karsintaan. Kesäkuussa 2015 Remes heitti Kaustisen moukarikarnevaaleilla ennätyksensä 70,05, jolla hän sijoittui viidenneksi ja sai edustuspaikan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuihin, jossa sijoittui 11:nneksi.

Remes on sijoittunut Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi 2016 ja 2017. Hän voitti Suomen talvimestaruuden 2018 ja sai pronssia 2017.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 72,55 (Parikkala 2016)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tommi Remes Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Tommi Remes Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Wojciech Theiner** (s. 25. kesäkuuta 1986 Ruda Śląska) on puolalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa AZS-AWF Katowiceä. Theinerin ennätys on heinäkuussa 2014 Katowicessä hypätty 232. Hän on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa.

Theiner saavutti hopeaa vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä tuloksella 226. Hän on osallistunut kaksiin EM-kilpailuihin, vuosina 2010 ja 2014, ollen parhaimmillaan finaalin kymmenes vuonna 2014 Zürichissä. Theiner on saavuttanut Timanttiliigassa yhden osakilpailuvoiton, vuonna 2014 Glasgow'ssa tuloksella 228.

Ennätykset
----------

* ulkoradoilla: 232 (Katowice 2014)
* sisäradoilla: 228 (Slupsk 2006)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Wojciech Theiner Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Ulpukkareitti** on melontareitti Savonlinnassa ja Enonkoskella Etelä-Savon maakunnassa. Reitin pituus on noin 37 kilometriä ja pudotusta on yhteensä 7,7 metriä. Reittiin kuuluu 14 järveä tai lampea sekä niitä yhdistäviä jokiosuuksia. Halutessaan melontareittiä voi jatkaa Enonvedeltä esimerkiksi Koloveden kansallispuistoon saakka. Reitin jatkamiselle löytyy useita muitakin vaihtoehtoja, sillä Enonveden kautta kulkee useita melontareittejä.

Järvet ja joet
--------------

Järvinäkymä Ylä-Enonvedeltä.
Kanadanmajavan pesä Ulpukkareitin loppupäässä Enonvedelle tultaessa.
Reitin järvet ja joet järjestyksessä Savonlinnan Ylä-Kieluulta lähdettäessä (suuntaa antavat koordinaatit 61.9092°N, 29.0549°E):

Ylä-Kieluu, Kohojoki, Koholampi, Keplakko, Paskojoki, Ala-Kieluu, Välijoki, Löksä, Koveronjoki, Tänkynjärvi, Suurijoki, Riitasenjärvi, Iso-Sulkava, Pieni-Sulkava, Kärenkoski, Pieni-Säkänen, Suuri-Säkänen, Haverilanjoki, Saarijärvi, Ylä-Enonvesi, Enonkoski, Sahalampi, Enonvesi (62.1142°N, 28.8587°E).

Reitin palveluja ja huomattavaa
-------------------------------

Reitin varrella neljä melontalaituria. Löksä-järven rannalla on grillikatos ja käymälä. Iso-Sulkavan Nimettömän-saaressa on retkeilijöiden käytössä oleva nuotiopaikka, käymälä ja laavu. Myös Simanalan kylätalon (entisen koulun) rannanssa on käymälä. 

Reitillä on maanteiden alitusten kohdalla neljä pientä koskea. Enonkosken kirkonkylän kohdalla melontareittiin kuuluu 150-200 metrin mittainen, tietä pitkin kulkeva siirto-osuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulpukkareittiä elvytetään melontamatkailun tuotteena — "Jo lapsena Simanalassa huomasin, miten hieno pätkä on tarjolla ihan vieressä" (maksumuuri - tilaajille) *Itä-Savo, ita-savo.fi*.  21.5.2019. Viitattu 3.2.2020.
2. 1 2 3 4  Arkistoitu kopioLuonnonkaunis Ulpukkareitti -melontareitti *Savonlinnan seudun matkailu- ja retkeilyinfo, visitsavonlinna.fi*.  Arkistoitu 29.1.2020. Viitattu 3.2.2020.
3. ↑  Etelä-Savon ulkoilureittisuunnitelma (pdf) (selite= Ulpukkareitti mainitaan ainakin sivuilla 2, 5) *Etelä-Savon maakuntakaava*.  12.12.2016. Etelä-Savon maakuntaliitto, esavo.fi. Viitattu 3.2.2020. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Sanna Poutamo: Arkistoitu kopioEtelä-Savon ulkoilureittisuunnitelma (pdf) (ISBN 952-5093-51-4; Ulpukkareitti mainitaan sivuilla 14 ja 15) *Etelä-Savon maakuntaliiton julkaisu 72:2006*.  2006. Etelä-Savon maakuntaliitto, esavo.fi.  Arkistoitu 26.10.2012. Viitattu 3.2.2020.
5. 1 2  Kansalaisen karttapaikka maanmittauslaitos.fi. Viitattu 3.2.2020.
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1908 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 14. ja 24. heinäkuuta 1908. Tämä oli toinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 39 osanottajaa yhdeksästä eri maasta. Uimahypyt järjestettiin ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Saksan keisarikunta Albert Zürner | Saksan keisarikunta Kurt Behrens | Yhdysvallat George Gaidzik |
| Saksan keisarikunta Gottlob Walz |
| 10 metrin kerroshypyt | Ruotsi Hjalmar Johansson | Ruotsi Karl Malmström | Ruotsi Arvid Spångberg |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksan keisarikunta | 1 | 1 | 1 | 3 |
|  Ruotsi | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1908 London Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1908 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo | Jalkapallo | Jeu de paume | Jousiammunta | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Moottoriveneily | Nyrkkeily | Paini | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Racquets | Rugby | Soutu | Taitoluistelu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1996 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 26. heinäkuuta – 2. elokuuta 1996 Georgia Tech Campus Recreation Centerissä Atlantassa. Tämä oli 21. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 121 osanottajaa 40 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Kiina Xiong Ni | Kiina Yu Zhuocheng | Yhdysvallat Mark Lenzi |
| 10 metrin kerroshypyt | Venäjä Dmitri Sautin | Saksa Jan Hempel | Kiina Xiao Hailiang |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Kiina Fu Mingxia | Venäjä Irina Laško | Kanada Annie Pelletier |
| 10 metrin kerroshypyt | Kiina Fu Mingxia | Saksa Annika Walter | Yhdysvallat Mary Ellen Clark |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kiina | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2. |  Venäjä | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Saksa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 5. |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1996 Atlanta Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1996 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Cyril Frederick Cherrington Beeson** (1889–1975) oli brittiläinen entomologi ja naturalisti, joka työskenteli Intiassa ja kirjoitti lukuisia tutkielmia hyönteisistä. Palattuaan Britanniaan Beeson ryhtyi työskentelemään horologian parissa.

Beeson oli Arabian Lawrencena tunnetun T. E. Lawrencen lapsuudenystävä, jonka kanssa tämä teki pyörämatkoja Englannissa ja Pohjois-Ranskassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Korda, Michael: *Hero: The Life and Legend of Lawrence of Arabia*, s. 115–152. Harper, 2010. ISBN 978-0-06-171261-6. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cyril Beeson
Tommi Roininen
**Tommi Roininen** (s. 1. helmikuuta 1984) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut kaudesta 2009-2010 lähtien Tampereen Isku-Volleyn väreissä, Lentopallon Mestaruusliigassa. Roininen debytoi miesten A-maajoukkueessa Kiinaa vastaan toukokuussa 2011.

Ura
---

Roininen aloitti lentopallouransa Lempäälässä seitsemänvuotiaana. Nopeasti hän kehittyi ja nousi pelaamaan entistä vanhempien pelaajien kanssa. 16-vuotiaana hän muutti Kuortaneelle harjoittelemaan ja opiskelemaan maan parhaiden poikajuniorien kanssa. Kuortaneelta kotiseuduilleen palattuaan Roininen nousi huippujoukkue Isku-Volleyn liigarinkiin, ja sitä kautta SM-liigajoukkueen vakiopelaajaksi. Roininen sai mukavasti peliaikaa tähtijoukkueessa. Kolmas kausi Isku-Volleyn paidassa (2005-2006) päättyi Roinisen uran ensimmäiseen suomenmestaruuteen. Kauden jälkeen hän siirtyi Isku-Volleysta pelaamaan Raision Loimuun. Hänen tarkoituksena oli alkaa pelaamaan Loimun liberona, mutta hän pelasi kauden kuitenkin yleispelaajan roolissa.

Roininen on harrastanut myös beach volleyta, jossa hän on voittanut B-junioreissa SM-pronssia ja A-junioreissa suomenmestaruuden. Hän on myös suorittanut asepalveluksensa Hämeen rykmentissä, Lahden urheilukoulussa 2003-2004.

Kaudella 2007-2008 Roininen pääsi viimein liberon rooliin. Hän pelasi Loimun kanssa vaihtelevan kauden, joka päättyi puolivälierissä tappioon suomenmestaruuteen edenneelle Rovaniemen Santasportille. Kauden kohokohta oli kun Loimu voitti Pohjoismaiden seurajoukkueiden mestaruuden Raisiossa.

Kaudesta 2009-2010 lähtien hän on pelannut jälleen Tampereen Isku-Volleyn riveissä. Jälleen liberona aloittanut Roininen vaihdettiin kesken kauden loukkaantumisten siivittämänä yleispelaajan tontille, jolla loppukauden pelasi. Kaudella 2010-2011 lentopallon Mestaruusliigassa Roininen pelasi jokaisen pelin Isku-Volleyn liberona. Kauden päätteeksi hänet valittiin miesten maajoukkueryhmään. Hän devytoi maajoukkueessa 21. toukokuuta 2011 Kiinaa vastaan.  Maailmanliigassa hän pelasi päätösottelun Portugalia vastaan, missä hän oli yksi Suomen parhaista.

Saavutukset
-----------

* Pohjoismaiden mestaruus 2008
* Suomenmestaruus 2006
* Nuorten SM-kultaa 2006 ja 2004
* Nuorten SM-pronssi 2005
* SM-pronssia 2003, 2010
* 8 maaottelua (tilanne 5.9.2012)

Joukkueet
---------

* Juniorivuodet - Lempäälän Jyry, Pirkkalan Viri
* Virtain Veikot, Tampereen Kisatoverit, Kuortaneen urheiluopisto
* 2003-2006 Tampereen Isku-Volley
* 2006-2009 Raision Loimu
* 2009-2011 Tampereen Isku-Volley

Aiheesta muualla
----------------

* Roinisen tiedot maajoukkueessa

Lähteet
-------

1. ↑
| "Love Me Now"Kygo ft. Zoe Wees |
| --- |
| Singlen "Love Me Now" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 13. elokuuta 2021 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus, suoratoisto |
|  Tuottaja(t) | Kygo |
|  Tyylilaji | trooppinen house |
|  Kesto | 03.15 |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Kygon muut singlet |
| "Gone Are the Days"2021 | "Love Me Now"2021 | "Undeniable"2021 |
| Zoe Weesin muut julkaisut |
| "Hold Me Like You Used To"2021 | "Love Me Now"2021 |  |

**Love Me Now** on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös saksalainen laulaja-lauluntekijä Zoe Wees. Sen julkaisi RCA Records digitaalisesti ladattavana singlenä 13. elokuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Hight, Patrick Pyke Salmy, Ricardo Muñoz ja Wees, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappaleelle on tehty sekä animoitu että virallinen musiikkivideo. Animoitu video julkaistiin singlen julkaisupäivänä ja virallinen video 21. syyskuuta 2021. Virallinen video kuvattiin Bahamansaarten Exumasissa.

"Love Me Now" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, sillä esimerkiksi Niko Sani edm.comista kehui kappaletta "huumaavaksi, hyvän mielen kesähymniksi sekä täydelliseksi päättyneen kesän balladiksi". Kaupallisesti kappale oli puolestaan kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Norjassa ja Ruotsissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Sveitsissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Love Me Now - Single by Kygo (feat. Zoe Wees) *music.apple.com*.
2. ↑  Kygo Unveils New Single "Love Me Now" Featuring Zoe Wees *djtimes.com*.
3. ↑  Kygo Releases His New Single, "Love Me Now" Featuring Zoe Wees *themusicessentials.com*.
4. ↑  Credits / Love Me Now / Kygo (feat. Zoe Wees) *listen.tidal.com*.
5. ↑  Kygo - Love Me Now (Animated Video) ft. Zoe Wees *youtube.com*.
6. ↑  Kygo - Love Me Now (Official Video) ft. Zoe Wees *youtube.com*.
7. ↑  The music video for 'Love Me Now' is out *kygomusic.com*.
8. ↑  Kygo Drops Sun-Kissed Tropical House Stunner "Love Me Now" *edm.com*.
9. ↑  VG-lista – Topp 20 Single 2021-33 *topplista.no*.
10. ↑  Veckolista Singlar, vecka 33 *sverigetopplistan.se*.
11. ↑  Kygo feat. Zoe Wees – Love Me Now *swisscharts.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Love Me Now
***Cyperus articulatus*** on sädekaisloihin kuuluva sarakasvi. Se kasvaa laajalla alueella vesistöjen varsilla ympäri tropiikkia ja subtroopiikkia. Korret kasvavat leensä 40–140 senttimetriä korkeaksi, ja lehtitupet ovat 10–25 senttimetriä pitkiä. Lehti on yleensä lavaton.

Kuvaus
------

*Cyperus articulatus* -lajin korret ovat yleensä pyöreitä, ja niitä on 1–3. Korsi kasvaa yleensä 40–140 senttimetriä korkeaksi, mutta voi kasvaa jopa 200 senttimetriseksi; korsi on juurestaan 4–12 millimetriä paksu ja kärjestä 1,5–2,5 millimetriä paksu. Kasvin maavarsi voi olla jopa kaksi metriä pitkä. Korren juuressa on kaksi tai kolme lehtituppea, jotka ovat 10–25 senttimetriä pitkiä, irtonaisia ja paperisia. Lehdet ovat yleensä lavattomia.

Lajilla on 1–5 tähkää, siinä on 5–7 laitakukkaa, jotka ovat 0,3–8 senttimetriä pitkiä. Suojuslehtiä on 2–4, ja ne ovat kolmiomaista tasasoukkiin. Tähkyläranka on pysyvä ja 0,4 millimetriä leveät pallet ovat läpinäkyviä ja valkeahkoja tai oljenkeltaisia. Tähkylöitä on 5–10 ja ne ovat 10–35 millimetriä pitkiä ja 1,1–2 millimetriä leveitä. Kukkien ponsit ovat 1,7–2,4 millimettiä pitkiä, ja niiden vartalo on 1,2–3,6 millimetriä pitkä ja luotti 1,7–6 millimetriä pitkä. Pähkylä 1,2–1,6 millimetriä pitkä ja 0,4–0,6 millimetriä leveä, ruskea, perällinen ja munan- tai luumunmuotoinen.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

*Cyperus articulatus* on levinnyt laajalle alueelle trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä. Sitä kasvaa natiivina Afrikassa, Aasian lauheissa ja trooppisissa osissa, Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Afrikassa. Afrikassa sitä tavataan koko mantereella, mutta erityisesti läntisillä, eteläisillä, itäisillä ja koillisilla alueilla.

*Cyperus articulatus* on monivuotinen kasvi, joka kasvaa lammissa, ojissa, joissa, soilla, järivssä ja kanavien rannoilla. Sitä kasvaa sekä paikallaan pysyvissä että hitaasti virtaavissa vesissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gupta, A. K. & Mahamane, A. & Diop, F. N. & Ben Saad, S. & Daoud-Bouattour, A. & Ghrabi, Z. & Muller, S: *Cyperus articulatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 15.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2  *Cyperus articulatus* *eFlora*. Viitattu 25.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Cyperus articulatus* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Cyperus articulatus* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5200200
* Wikispecies: Cyperus articulatus
* AoFP: 2802
* APA: 4022
* APDB: 37581
* APNI: 96452
* CoL: 33BLX
* EoL: 1122153
* EPPO: CYPAR
* FNA: 242101109
* FoIO: CYPART
* GBIF: 2713638
* GRIN: 12899
* iNaturalist: 161422
* IPNI: 303822-1
* IRMNG: 10204354
* ITIS: 39908
* IUCN: 164147
* NatureServe: 2.147921
* NCBI: 1352543
* Open Tree of Life: 3959322
* Plant List: kew-235716
* PLANTS: CYAR4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:303822-1
* SANBI: 2493-6
* Tropicos: 9901131
* WoI: 2593
* WFO: wfo-0000367849

 |

 |
**Telomian** on malesialainen koirarotu. Se tunnetaan myös nimellä *telemonian*. FCI ei ole hyväksynyt sitä, mutta muun muassa Continental Kennel Club on.

Ulkomuoto
---------

Hieman tavallisesta poikkeava väritys.
Telomian muistuttaa hyvin paljon basenjia.*lähde?* Se on pienikokoinen, lyhyt- ja sileäkarvainen koira, jolla on pitkänomainen runko. Sillä on sininen kieli, joka on tyypillinen myös mm. tietyille kiinalaisille ja japanilaisille roduille. Säkäkorkeus on 38–46 cm ja paino 8–13 kg. Mahdollisiin värityksiin lukeutuvat kaikki keltaisen sävyt (myös ruskea), valkoisin merkein, laikuin tai pilkuin; tumma maski on mahdollinen.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on energinen ja älykäs ja sillä on erikoinen ulvova ääni. Koska paikallisheimot elävät puutikkaiden päässä olevissa mökeissä, sille on kehittynyt erinomainen kiipeilykyky. Kuten kahdella muullakin alkukantaisella koiralla, laulavalla uudenguineankoiralla ja basenjilla, myös sillä on juoksuaika vain kerran vuodessa; sen huippuaika sijoittuu noin syys- tai lokakuun tienoille.

Alkuperä
--------

Telomian on kotoisin Telom-joelta viidakon syrjäisiltä heimoalueilta, joilla sitä on alun perin kasvattanut orang asli-heimo. Se on hyvin vanha villikoira, joka on laulavan uudenguineankoiran ja dingon lähisukulainen. Se on niin sanottu puuttuva linkki dingon ja basenjin välillä.

Rotu saa heimon tarjoaman ruuan vastineeksi tuhota mökeistä löytyvät eläimet käärmeitä ja rottia myöten. Tästä huolimatta sillä on ilmiömäinen selviytymiskyky ja se pystyy yleensä hankkimaan ruokansa luonnostakin, metsien lisäksi jopa purosta kaloja nappaamalla. Se on ainoa malesialainen rotu, joka elää villinä.

Vaikka malesialaisilla on aina ollut koiria, ovat ne heidän mielestään kuitenkin petollisia pahan onnen tuojia, jotka toivovat omistajansa kuolemaa. Erityisesti villikoiria pidetään pahoina henkinä, ja sellaisen näkeminen tuo kaksinkertaisesti huonoa onnea.

Vuonna 1963 tohtori Orville Elliot löysi rodun läntisestä Malesiasta, ja nimesi sen Telom-joen mukaan, jonka varrella hän näki rodunedustajia ensimmäistä kertaa. Samana vuonna Yhdysvaltoihin vietiin kaksi ensimmäistä rodun edustajaa, ja koska niiden jalostus onnistui, vuonna 1970 maahan perustettiin *Telomian Dog Club*. Vuonna 1973 Amerikkaan tuotiin seuraavat kaksi yksilöä. Vaikka täten oli tarkoitus saada laajennettua geenipoolia, nykyisin kaikki länsimaiset yksilöt polveutuvat näistä neljästä kantakoirasta.

Katso myös
----------

* Basenji
* Dingo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 688–689. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Canton, Mario. *Levrieri e segugi primitivi*, s. 285-287. Antonio Crepaldi Editore, 2012: Porto Viro, Italia.