recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hilter am Teutoburger Wald** on kunta Osnabrückin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita Hilter am Teutoburger Waldissa oli 31. joulukuuta 2008 10 222 ja väestötiheys oli 194 as./km². Kunnan pinta-ala on 52,6 neliökilometriä. Hilter am Teutoburger Waldin pormestari on Wilhelm Wellinghaus.

Vuonna 2006 pidetyissä kunnallisvaaleissa Saksan kristillisdemokraattinen unioni (CDU) sai 13 paikkaa 25:stä Hilter am Teutoburger Waldin kunnanvaltuustossa. SPD sai kahdeksan paikkaa. Yhden paikan kukin saivat puolueet Vihreät, FDP sekä UWG Hilter. Seuraavat vaalit pidetään vuonna 2011.

Kunta sijaitsee teiden Bundesstraße 68 (Osnabrück–Bielefeld) ja Bundesautobahn 33 (A33) (Osnabrück–Paderborn) varrella. Myös tiet Landesstraße 95 (Oesede–Melle) ja Landesstraße 97 (Hilter–Bad Iburg) kulkevat kunnan alueella.

Historia
--------

Ensimmäinen maininta Borglohista (nykyisin osa kuntaa) on jo vuodelta 1068, ja vuonna 1968 vietettiin Borglohin 900-vuotisjuhlaa. Hilter puolestaan mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1144. Nykyinen Hilter am Teutoburger Waldin kunta muodostui 1. heinäkuuta 1972, kun kunnat Borgloh, Hankenberge ja Hilter yhdistyivät. 1. heinäkuuta 1970 olivat kunnat Allendorf, Borgloh-Wellendorf, Ebbendorf, Eppendorf ja Uphöfen liittyneet Borglohiin.

Maantiede
---------

Kunta sijaitsee Teutoburgin metsän länsiosassa. Hilter am Teutoburger Waldin korkein kohta on kunnan kaakkoisosassa sijaitseva 262 metriä korkea Hohnangel. Itä-länsisuunnassa kunta on noin yhdeksän kilometriä leveä ja pohjois-eteläsuunnassa noin 11 kilometriä pitkä.

Hilter am Teutoburger Waldin naapurikunnat- ja kaupungit ovat Georgsmarienhütte ja Bissendorf pohjoisessa, Melle idässä, Dissen, Bad Rothenfelde ja Bad Laer etelässä sekä Bad Iburg lännessä.

Kunnan osat
-----------

Hilter am Teutoburger Waldin osat (saks. *Ortsteil*) ja niiden väkiluvut:

| Ortsteil | Väkiluku |
| --- | --- |
| Allendorf | 207 |
| Borgloh | 1 745 |
| Ebbendorf | 731 |
| Eppendorf | 296 |
| Hankenberge | 676 |
| Hilter | 4 730 |
| Uphöfen | 220 |
| Wellendorf | 1 567 |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Rat Gemeinde Hilter. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)
2. ↑  Hilter, Germany Page Falling Rain Genomics, Inc. Viitattu 22.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Suchen im Gemeindeverzeichnis Statistisches Bundesamt. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)
4. 1 2 3 4  Zahlen & Fakten Gemeinde Hilter. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)
5. 1 2  Gemeinde Hilter am Teutoburger Wald (PDF) Gemeinde Hilter. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
6. 1 2  Geschichte Gemeinde Hilter. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)
7. 1 2  *ADAC Maxiatlas Deutschland 2009/2010* 1:150 000. 70.  Cartotravel Vlg GmbH + Co, 2009.  ISBN 978-3-8264-2198-3.  (saksaksi)
8. ↑  Karten ViaMichelin. Viitattu 22.11.2010. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hilter am Teutoburger Wald** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset kotisivut (saksaksi)
**Aasian yleisurheiluliitto, AAA** (*Asian Athletics Association*) on aasialaisen yleisurheilun kattojärjestö. AAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. AAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä AAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä AAA:an kuuluu 45 kansallista liittoa. Aasian yleisurheiluliiton päämaja on Singaporessa. AAA:n presidenttinä toimii qatarilainen Dahlan Al Hamad.

AAA järjestää Aasian alueellisia mestaruuskilpailuja mm. Yleisurheilun Aasian mestaruuskilpailut.*lähde?*

Historia
--------

Aasian yleisurheiluliitto kokoontui ensimmäisen kerran Manilassa 20. marraskuuta 1973 nimellä *Asian Amateur Athletic Association, AAAA*. IAAF hyväksyi AAAA:n peruskirjan elokuussa vuonna 1974. Vuoden 2002 kokouksessa pudotettiin nimestä *Amateur* sana pois ja nimeksi vakiintui *Asian Athletics Association, AAA*.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Zacharias Manuel "Zack" de la Rocha** (s. 12. tammikuuta 1970 Long Beach, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia) on funk-muusikko, muusikko, runoilija ja aktivisti, joka tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen Rage Against the Machine -yhtyeen laulajana ja sanoittajana.

High schoolissa de la Rocha kiinnostui punk- ja hardcore-musiikista. Hän lauloi ja soitti kitaraa yhtyeessä nimeltä *Hardstance*. Hänen kiinnostuksensa yhtyeistä kuten Bad Religion ja Sex Pistols kääntyi yhtyeisiin kuten Minor Threat, Bad Brains ja The Teen Idles.

De la Rocha perusti yhtyeen nimeltään Inside Out, joka julkaisi singlen *No Spiritual Surrender*, Revelation Recordsin kautta vuonna 1990, ennen hajoamistaan.

De la Rocha kiinnostui hip hop -musiikista ja aloitti breikkaamisen paikallisissa klubeissa, joissa hän tapasi Tom Morellon ja Brad Wilkin. He perustivat Rage Against the Machinen, johon liittyi myös de la Rochan ystävä Tim Commerford.

Rage Against the Machinestä tuli yksi poliittisimmista yhtyeistä, jota soitettiin radiossa ja jonka musiikkivideoita näytettiin MTV:llä. De la Rocha taisteli henkilöiden, kuten Leonard Peltier ja Mumia Abu-Jamal, oikeuksista ja tuki Zapatista-liikettä Meksikossa.

Rage Against the Machinen toinen ja kolmas albumi olivat listaykkösiä Yhdysvalloissa, mutta eivät herättäneet poliittisesti liikettä, mitä de la Rocha olisi halunnut.

Lokakuussa 2000 de la Rocha lähti yllättäen Rage Against the Machinestä. Jotkut pitävät syynä Tim Commerfordin temppua MTV Video Music Awardseissa 2000.

De la Rocha ryhtyi myöhemmin työstämään sooloalbumiaan. Monia nimekkäitä yhteistyökumppaneita (muun muassa Trent Reznor, DJ Muggs ja ?uestlove) sisältänyt hanke meni kokonaan pieleen de la Rocha jätettyä ilmestymättä albumin viimeistelyvaiheisiin.

Siitä huolimatta muutamia hänen kappaleitaan, kuten "We Want It All" ja "March of Death", on julkaistu internetissä. "March of Death" on poliittinen kannanotto Irakin sotaan.

Aiheesta muualla
----------------

* ZackDeLaRocha.Net (Arkistoitu – Internet Archive)

Rage Against the Machine

| 
* Tim Commerford
* Zack de la Rocha
* Tom Morello
* Brad Wilk

 |
| --- |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* *Rage Against the Machine*
* *Evil Empire*
* *The Battle of Los Angeles*
* *Renegades*

 |
| Livealbumit | 
* *Live & Rare*
* *Live at the Grand Olympic Auditorium*

 |
| DVD:t ja VHS:t | 
* *Rage Against the Machine*
* *The Battle of Mexico City*
* *Live at the Grand Olympic Auditorium*

 |
| Muut artikkelit | 
* Luettelo Rage Against the Machinen kappaleista
* Inside Out
* Audioslave

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ronald Federico Araújo da Silva** (s. 7. maaliskuuta 1999 Rivera, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa ja Uruguayn maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkueessa

Araújo teki debyyttinsä Barcelonan edustusjoukkueessa 6. lokakuuta 2019 La Ligan ottelussa Sevillaa vastaan tullessaan kentälle 73. minuutilla. 

Kaudeksi 2020–2021 Araújo nostettiin edustusjoukkueeseen ja hänelle annettiin pelinumeroksi Ivan Rakitićilta vapaaksi jäänyt 4. Gerard Piquén loukkaannuttua Araújolle aukesi paikka Barcelonan avauskokoonpanossa Clément Lengletin rinnalla. Hyvien otteiden johdosta Araújo nousi Barcelonan eniten pelaavaksi toppariksi.

### Maajoukkueessa

Araújo pelasi kolme ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 MM-karsintaottelussa Ecuadoria vastaan. Hän kuului Uruguayn joukkueeseen Copa Américassa 2021 mutta ei saanut peliaikaa. Hänet valittiin marras-joulukuussa 2022 pelattuihin MM-kilpailuihin mutta loukkaantumisesta ja sitä seuranneesta leikkauksesta toipuessaan hän ei pelannut turnauksessa lainkaan.

Araújo on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 12 A-maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa.

Pelityyli
---------

Araújo on todella fyysinen ja nopea pelaaja. Hänen huippunopeutensa 34,91 km/h teki hänestä La Ligan nopeimman pelaajan kaudella 2019-2020.

Araújoa on verrattu fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja pelityyliltään samankaltaiseen Raphaël Varaneen.

Pokaalit
--------

* Copa del Rey 2020-21
* Primera División 2022-23
* Supercopa de España 2022-23

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ronald Araújo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Clark, Gill: Ronald Araujo sends message to fans after Uruguay’s World Cup exit *Barca Blaugranes*.  6.12.2022. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Adithya Eshwarla: Ronald Araújo: The next major piece in the Barcelona defence? *Barca Universal*.  8.10.2020. Viitattu 4.6.2023. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  Ronald Araújo - Titles & achievements *www.transfermarkt.com*. Viitattu 17.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ronald Araújo WhoScored-sivustolla.

Barcelona – Primera División
1 ter Stegen |
2 Bellerín |
3 Piqué |
4 Araújo |
5 Busquets |
7 Dembélé |
8 Pedri |
9 Lewandowski |
10 Fati |
11 Torres |
14 Memphis |
15 Christensen |
17 Alonso |
18 Alba |
19 Kessié |
20 Roberto |
21 de Jong |
22 Raphinha |
23 Koundé |
24 García |
26 Peña |
30 Gavi |
Valmentaja Xavi

Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Muslera |
2 Giménez |
3 Godín |
4 Araújo |
5 Vecino |
6 Bentancur |
7 De la Cruz |
8 Pellistri |
9 Suárez |
10 De Arrascaeta |
11 Núñez |
12 Sosa |
13 Varela |
14 Torreira |
15 Valverde |
16 Olivera |
17 Viña |
18 Gómez |
19 Coates |
20 Torres |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Rochet |
24 Canobbio |
25 Ugarte |
26 Rodríguez |
Valmentaja Alonso
**Mauriac** on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.

Historia
--------

Mauriac on yksi Cantalin departementin vanhimmista kaupungeista. 800-luvulla sinne perustettiin Saint Pierren luostari. Siitä muodostui pyhiinvaelluksen keskus, joka houkutteli lukuisia pyhiinvaeltajia. 1000-luvulla aloitettiin Notre Damen basilikan rakentaminen ja Mauriacista alkoi kehittyä myös markkinakaupunki. Kaupunki jatkoi kasvuaan läpi keskiajan ja siitä muodostui alueensa keskus.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on 1000-luvulla perustettu basilika *Notre-Dame-des-Miracles de Mauriac*, joka kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.

Basilika Notre-Dame-des-Miracles de Mauriac

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Matkailusivut Pays de Mauriac (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mauriac (Cantal)** Wikimedia Commonsissa
**Aianín arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αιανής, *Archaiologikó Mouseío Aianís*) on arkeologinen museo Aianín kaupungissa Kozánin kunnassa Kreikassa. Se esittelee kaupungin lähialueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Historia ja rakennus
--------------------

Aianín arkeologinen kokoelma perustettiin alun perin vuonna 1970. Nykyinen museo perustettiin vuonna 1991. Museorakennus, joka sijaitsee kaupungin koillislaidalla, rakennettiin vuosina 1992–1997. Eräänä syynä sen rakentamiselle oli se, että alueen valtateiden rakennuksen yhteydessä tehtiin suuri määrä uusia löytöjä. Alueen vuoden 1995 maanjäristys sai aikaan sen, että vanha kokoelma siirrettiin vielä keskeneräiseen museoon samana vuonna. Museo avautui yleisölle lopulta vuonna 2002.

Museorakennus on kaksikerroksinen ja sen kokonaispinta-ala on 4 500 neliömetriä. Museossa on kahdeksan näyttelysalia, yhteensä 971 neliömetriä, joista kaksi, yhteispinta-alaltaan 242 neliömetriä, on avoinna yleisölle. Lisäksi museossa on tutkimus- ja konservointitiloja, luentosali, kirjasto sekä toimisto ja majoitustiloja. Museo on järjestänyt historiansa aikana useita antiikin aikaa havainnollistavia tapahtumia.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä ennen kaikkea Aianesta eli antiikin Aianísta, joka oli Makedonian merkittävimpiin kuningaskuntiin kuuluneen Elimeian pääkaupunki. Lisäksi löytöjä on Aianín lähialueelta muun muassa haudoista ja tienrakennusprojektien pelastuskaivauksilta. Löydöt ajoittuvat esihistorialliselta ajalta noin 6000 eaa. roomalaiselle kaudelle 100-luvulle jaa. Merkittävimmät löydöt ajoittuvat myöhäiselle pronssikaudelle 1400–1100-luvuille eaa. sekä arkaaiselle ja klassiselle kaudelle 500–400-luvuille eaa. Museoesineisiin kuuluu muun muassa veistoksia, rakennusten koristeosia, keramiikkaa ja koruja.

* Keramiikkaa, 1300-luku eaa.Keramiikkaa, 1300-luku eaa.
* Savesta tehty jalusta, 1300-luku eaa.Savesta tehty jalusta, 1300-luku eaa.
* Kultainen fibula, 500-luku eaa.Kultainen fibula, 500-luku eaa.
* Koren pää, 500-luku eaa.Koren pää, 500-luku eaa.
* Athene-jumalattaren pää.Athene-jumalattaren pää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aiani Archaeological Museum: History Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 12.2.2012. Viitattu 16.5.2016.
2. 1 2 3  Aiani Archaeological Museum: Description Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 16.5.2016.
3. 1 2  Archaeological Museum of Aiani *Greek Travel Pages*. Viitattu 16.5.2016.
4. ↑  Aiani Archaeological Museum: Exhibitions Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 19.5.2011. Viitattu 16.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aianín arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa

* Αρχαιολογικό Μουσείο Αιανής - Archaeological Museum of Aiani. Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Juho Talvia
**Juho Feliks Talvia**, sukunimi aik. *Helin* (14. tammikuuta 1879 Tampere – 9. tammikuuta 1960) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli kuuro.

Juho Talvia kävi Turun kuuromykkäinkoulun ja Tampereen ylemmän käsityöläiskoulun. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1900-1901 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909. Lisäksi hän opiskeli Berliinissä Johannes Cerigiolin johdolla 1902–1903 tehdessään opintomatkan Ruotsiin, Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan 1901-1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1912, 1913, 1914 ja 1928. 

Talvia asui Helsingissä, Lappeenrannassa, Kiikassa ja viimeksi tyttärensä Irja Finskan maatilalla Tyrväällä. Talvia toimi kuvanveistäjänä kivihakkaamoissa ja hän teki veistoksia muiden taiteilijoiden suunnitelmien pohjalta sekä myös omia veistoksiaan. Hän osallistui kuurojen yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Kuurojen liiton hallituksen jäsenenä. Talvian muistonäyttelyitä on järjestetty Vammalassa 1979 ja 2007.

Teoksia
-------

Juho Talvia: *Carl Oscar Malmin patsas*, Porvoo (1926).
* *Jeesus ristillä*, Kööpenhamina 1907
* Gogolin patsas, Venäjä, Volgograd (Tsaritsyn) 1909
* Kansallismuseon edessä oleva harmaagraniittinen karhuveistos, Helsinki (tehty Emil Wikströmin kipsimallin pohjalta)
* *Kaksi Karhua*, harmaagraniittiveistos, Museokatu 23, Etu-Töölö, Helsinki 1921
* Carl Oscar Malmin patsas, Porvoon kuurojen koulu, Porvoo 1926

Palkinnot
---------

* II palkinto dukaattikilpailussa 1911
* Tunnustusmaininta Aleksis Kiven patsaskilpailussa 1928

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Juho Talvia
2. ↑
3. 1 2  Kiikan Ritalan suku : J. F. Talvian taidenäyttely Vammalan Jaatsilla 11. – 19.8.2007
4. ↑  Kaksi Karhua, HAM Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Kuurojen museo : Malmin merkitys kuurojen yhteisölle

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : J. F. Talvia
Japanin pääministeri Junichiro Koizumin vierailua kunnioitettiin punaisella matolla Yhdysvalloissa.
Vuoden 1988 Oscar-gaala ja punainen matto.
**Punainen matto** on arvovieraille kuten valtionpäämiehille ja filmitähdille usein levitettävä matto, jolla korostetaan heidän saapumisensa arvoa.

Punainen ja purppura väri ovat jo antiikin ajoista asti olleet erityisen arvostettuja niiden harvinaisuuden vuoksi. Varhaisin viittaus punaiseen mattoon on kreikkalaisen Aiskhyloksen *Agamemnon*-tragediasta vuodelta 458 eaa. Näytelmässä Clytaemnestra rohkaisee miestään Agamemnonia kävelemään punaisen maton poikki sotasaavutustensa kunniaksi. Vaatimaton Agamemnon kieltäytyy aluksi, mutta kävelee lopulta kuitenkin maton poikki, tosin paljain jaloin ja peläten jumalien vihaa vietyään heiltä voiton kunnian.

Vuonna 1821 laivalla matkustanutta Yhdysvaltain presidenttiä James Monroeta varten levitettiin punainen matto joentörmälle Etelä-Carolinassa. Vuonna 1902 newyorkilainen luksusjuna *20th Century Limited* levitti punaisen maton kaikille Chicagon junaan nousseille matkustajilleen.

Vuonna 1922 punaista mattoa käytettiin ensi kertaa Hollywoodissa, *Egyptian Theatren* avajaisissa. Seitsemän vuotta myöhemmin perustetussa vuosittaisessa Oscar-gaalassa alettiin myös käyttää punaista mattoa, ja se toimii nykyisin tunnettuna filmitähtien näyttäytymistilaisuutena. Oscar-gaalan maton tarkka sävy on salaisuus, mutta se on hiukan purppuraan vivahtava punainen, joka näyttää televisiokuvassa todellista punaisemmalta. Maton levittämiseen menee 20 mieheltä kaksi päivää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mangesh Hattikudur: In the Beginning: Today we're seeing Red  29.10.2007. Mentalfloss.com. Viitattu 28.2.2013.
2. 1 2  Koska punainen matto tuli käyttöön?  10.8.2011. Historianet.  Arkistoitu 13.10.2011. Viitattu 28.2.2013.  *Archive.org*
3. ↑  Agamemnon Topic Tracking: Gods Bookrags. Viitattu 28.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Punainen matto** Wikimedia Commonsissa
**Jessica Louise Nelson** (taiteilijanimeltään **Jesy Nelson**, s. 14. kesäkuuta 1991) on brittiläinen laulaja.

Ura
---

Nelson nousi suuren yleisön tietoon oltuaan brittiläisen tyttöbändi Little Mixin jäsenenä vuosina 2011-2020. Jesyn kertoman mukaan hän erosi bändistä terveyssyihin vedoten. Erottuaan yhtyeestä hän solmi levytyssopimuksen Polydor Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäisen soolosinglen "Boyz" Nicki Minajin kanssa lokakuussa 2021.
Nelson julkaisi huhtikuussa 2023 sinkun *Bad Thing*.

Yksityiselämä
-------------

Vuosina 2012–2014 Nelson seurusteli juontaja Jordan Banjon kanssa, ja 2014 hän alkoi seurustelemaan Rixton-yhtyeen laulaja Jake Rochen kanssa. 
Roche kosi Nelsonia 2015 ja he menivät kihloihin.
Vuonna 2016 pari purki kihlauksen, koska Nelsonin mukaan Roche ei halunnut vielä lapsia ja mennä naimisiin.

Alkuvuodesta 2017 huhuttiin että Jesy ja räppäri Machine Gun Kelly seurustelivat, mutta huhuja ei ikinä vahvistettu.
2017 hän alkoi seurustella Chris Clarken kanssa, mutta pari seurusteli vain vähän aikaa.
Jesy seurusteli vuosina 2017–2018 lauluntekijä Harry Jamesin kanssa.
Loppuvuodesta 2018 Nelson tapasi Bachelor-tähti Chris Hughesin, jonka kanssa seurusteli maaliskuuhun 2020.
Marraskuussa 2020 Jesy alkoi seurustelemaan näyttelijä Sean Sagarin kanssa ja heidän suhteensa kesti helmikuuhun 2021.

Maaliskuussa 2021 Jesy alkoi taas tapailla Harry Jamesia.
Suhteen aikana marraskuussa 2021 Jesy vietti yhdenyön jutun näyttelijä Lucien Laviscount kanssa. Laviscount on Jesyn entisen yhtyekaverin Leigh-Anne Pinnockin entinen poikaystävä vuodelta 2012.
Leigh-Annen ja Jesyn välit ovat viilenneet Jesyn lähdön jälkeen.
Harry ja Jesy olivat kuitenkin tämänkin jälkeen yhdessä ja erosivat huhtikuussa 2022.
Vuodesta 2022 eteenpäin Nelson on seurustellut Zion-nimisen miehen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Little Mix Glam Up As They Hit The Town For Jesy's 21st Birthday (PICS) *huffingtonpost.co.uk*.
2. 1 2  Jesy Nelson leaves Little Mix: 'The constant pressure is very hard' *bbc.co.uk*.
3. ↑  Why has Jesy Nelson deleted all her Instagram posts? There's rumours that she's dropping new music ASAP, with a VERY exciting collab *glamourmagazine.co.uk*.
4. ↑  Jesy Nelson and Nicki Minaj confirm collab on her first solo song Boyz *metro.co.uk*.



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jesy Nelson
Revolverisankari Wild Bill Hickok voittoisan kaksintaistelun jälkeen vuonna 1867. Hickok tunnettiin mestariampujana ja nopeana vetäjänä.
**Revolverisankarit** olivat villin lännen hahmoja, jotka saivat mainetta aseenkäyttäjinä ja tappajina. Revolverisankareiksi on kutsuttu niitä aseenkäyttäjiä, jotka noudattivat lakia tai vartioivat sitä työkseen. Lainsuojattomia tai häiriintyneitä asemiehiä kutsuttiin yleensä vain pyssymiehiksi.

Tunnettuja revolverisankareita olivat esimerkiksi Wild Bill Hickok, Ben Thompson ja Bat Masterson.

Revolverisankarit käyttivät aseenaan 1850-1870-luvuilla eniten iskurevolveria. Moni kuljetti mukanaan kahta asetta tai ladattua vararullaa. Asetta kannettiin turvallisuuden vuoksi yleensä perä edellä, ja se vedettiin esiin vastakkaisen puolen kädellä.

Revolverisankari on historiankirjoituksen, kirjallisuuden ja lännenelokuvan suosittu hahmo. Hänet kuvataan yleensä yksinäiseksi sudeksi, joka ei harjoita mitään ammattia eikä halua solmia kestäviä suhteita vaan häipyy kun tehtävä on suoritettu. Lännenelokuvissa hyvä ja paha asemies on erotettu hatun väristä: sankarit pitivät valkoista hattua ja konnat mustaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Davis, William C. & Rosa, Joseph G.: *Villi länsi: Lewisistä ja Clarkesta Wounded Kneehin : kuohuva tarina Amerikan rajaseutujen asuttamisesta*, s. 104−105. suomennos: Ilkka Äärelä. WSOY, 1996 (alkuteos *The West*, 1994). ISBN 951-0-20636-9.
**Arno Antero Adlivankin** (s. 30. heinäkuuta 1940 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Adlivankin syntyi edustaja Paul Adlivankinin ja Aili Anttilan perheeseen ja avioitui 1961 Irma Anneli Luoman kanssa. Ylioppilaaksi hän tuli Svenska normallyceumista 1959. Adlivankin oli Scandinavian Marketing Associates -yhtiön palveluksessa New Yorkissa 1962–1966, toimien yhtiön myyntijohtajana 1965–1966, Nils Master Inc. -yhtiön toimitusjohtaja New Yorkissa 1966–1970, Oy Karl Fazer Ab:n makeisryhmän Pohjois-Amerikan aluemyyntipäällikkö Helsingissä 1970–1971, vientipäällikkö 1971–1973, markkinointipäällikkö 1973–1975, kehitysjohtaja 1978–1979, markkinointijohtaja 1979–1985 ja kansainvälisen toiminnan johtaja 1985–1987, Fazer Ab:n markkinointijohtaja Malmössä Ruotsissa 1975–1977, Maximedia Oy:n toimitusjohtaja 1987–2001 ja sitten JCDecaux Finland Oy:n hallituksen jäsen, joka työskenteli myös Maximedian ostaneen mainosalan konsernin kansainvälisissä tehtävissä. Adlivankinilla oli työuransa aikana lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Arno Adlivankin (1940–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.8.2023.
| "I Love It Loud"KISS |
| --- |
| Singlen "I Love It Loud" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Creatures of the Night* |
|  Julkaistu | 1982 |
|  Tuottaja(t) | Michael James Jackson, Paul Stanley, Gene Simmons |
|  Tyylilaji | heavy metal |
|  Kesto | 07.30 |
|  Levy-yhtiö | Casablanca |
| KISSin muut singlet |
| "A World Without Heroes"1981 | "I Love It Loud"1982 | "Lick It Up"1983 |

**I Love It Loud** on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtyeen KISSin kappale, joka julkaistiin heidän albumillaan *Creatures of the Night* (1982). Kappaleen kirjoittivat basisti/laulaja Gene Simmons ja kitaristi Vincent Cusano (taiteilijanimeltään Vinnie Vincent). Singlen b-raitana oli Gene Simmonsin laulama kappale "Killer". Myös a-raidan lauloi Simmons. Kyseessä on Kissin ainoa single, jolla Simmons laulaa sekä a että b-raidan. 

Single "I Love It Loud" julkaistiin vuonna 1982 ja oli viimeinen yhtyeen pitkäaikaisen levy-yhtiön Casablanca Recordsin kautta ilmestynyt single. Musiikkivideossa esiintyvät Gene Simmons, Ace Frehley, Paul Stanley ja Eric Carr. 

Musiikkivideo oli myös KISSin viimeinen musiikkivideo maskien kanssa ennen vuotta 1996. Vaikka musiikkivideolla ja singlen takakannessa annetaan ymmärtää, että Ace Frehley soitti kappaleessa soolokitaraa, todellisuudessa yhtyeen uusi kitaristi ja lauluntekijä Vinnie Vincent vastasi soolokitaraosuuksista.

Laulussa tulee häivytys ulos, mutta musiikki tulee kovempiäänisenä takaisin, ja sitten laulussa tulee häivytys ulos toisen kerran. Tämä idea otettiin The Beatlesin kappaleista Helter Skelter ja Strawberry Fields Forever.

Triviaa
-------

* Albumilla lukee virheellisesti että kappaleen kirjoittajat olisivat Paul Stanley ja Vinnie Vincent.
* Kappaleesta julkaistiin liveversio Alive III:lla ja The Box Setillä.
**Predrag "Saša" Danilović** (serb. Предраг "Саша" Даниловић; s. 26. helmikuuta 1970 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Danilovićin koripallotaidot huomasi Željko Obradović, joka hankki hänet KK Partizanin juniorijoukkueisiin. Danilović pelasi seurassa jonkin aikaa, kunnes lähti Yhdysvaltoihin Cookevillen lukioon. Vuonna 1988 hän palasi Jugoslaviaan ja aloitti pelaamisen Partizanissa. Seuran paidassa hän pelasi sekä edustusjoukkueessa että juniorijoukkueessa. Hän harjoitteli koripalloa ajoittain jopa 7–8 tuntia päivässä. Partizanin paidassa Danilović voitti Euroliigan-mestaruuden kaudella 1991–1992. Hän ilmoittautui NBA:n vuoden 1992 varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet toisella kierroksella. Vuonna 1992 hän siirtyi italialaiseen Virtus Bolognaa, jonka paidassa hän voitti kolme Italian-mestaruutta vuosina 1993–1995.

Danilović siirtyi vuonna 1995 NBA:han, jossa hänen pelioikeutensa oli kaupattu Miami Heatille. Ensimmäisellä pelikaudellaan hän teki 13,4 pistettä ottelua kohden. Hän aloitti kauden 1996–1997 Miamissa, mutta hänet kaupattiin helmikuussa 1997 Dallasiin. Loppukausi oli tilastollisesti hänen paras kautensa, sillä hän teki Dallasin paidassa 16,6 pistettä ottelua kohden. Hän palasi kuitenkin Bolognaan vuonna 1997 ja voitti sekä Italian- että Euroliigan-mestaruuden vuonna 1998. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 1999–2000 päätteeksi.

### Maajoukkue

Danilović edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa, jonka paidassa hän voitti EM-kultaa vuosina 1989, 1991, 1995 ja 1997. Vuoden 1999 EM-kisoista hän voitti pronssia. Olympiatasolla Danilović voitti olympiahopeaa vuonna 1996. Hän edusti maataan myös vuoden 2000 olympialaisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Predrag Danilović, predsednik KK Partizan – Hladni car Ekapija. Viitattu 14.12.2011. (serbiaksi)
2. ↑  Predrag Danilovic (1987-2000) Euroliiga. Viitattu 13.12.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Basketball-Reference: Sasha Danilovic Basketball-Reference. Viitattu 14.12.2011. (englanniksi)
4. 1 2 3  Predrag Danilovic Lega Basket Serie A.  Arkistoitu 1.10.2011. Viitattu 14.12.2011. (italiaksi)
5. ↑  Sports-Reference: Predrag Danilovic Basketball-Reference.  Arkistoitu 26.6.2011. Viitattu 14.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Serie A:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Radović |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Danilović |
14 Rađa |
15 Primorac |
Valmentaja Ivković

Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1991
4 Sretenović |
5 Perasović |
6 Đorđević |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Danilović |
11 Jovanović |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Savić |
Valmentaja Ivković

Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Bodiroga |
5 Danilović |
6 S. Obradović |
7 Lončar |
8 Paspalj |
9 Berić |
10 Đorđević |
11 Rebrača |
12 Divac |
13 Savić |
14 Tomašević |
15 Topić |
Valmentaja Z. Obradović
Belgian virallisten kielten levinneisyys alueittain
**Belgian** on kielellisesti jakautunut käytännössä kahtia kahden suurimman virallisen kielen perusteella. Maassa puhutaan kuitenkin Ethnologuen mukaan 10 elossa olevaa kieltä.

Viralliset kielet
-----------------

Maan perustuslain mukaan Belgia jakautuu neljään kielelliseen alueeseen: hollanninkieliseen Flanderiin, ranskankieliseen Valloniaan, saksankieliseen alueeseen Valloniassa ja Brysselin pääkaupunkiseutuun, joka on virallisesti kaksikielinen (hollanti ja ranska). Jokainen kunta kuuluu johonkin edellä mainittuun kielelliseen alueeseen.

Hollanninkieliset sijoittuvat maantieteellisesti Belgian pohjoisosiin, kun taas ranskankieliset eteläosiin. Saksankieliset alueet sijaitsevat Vallonian itäosissa Saksan rajan tuntumassa.

Huolimatta siitä, että monet belgialaiset käyttävät maan kahdesta suurimmasta kielestä paikallisia nimiä (flanderi ja vallooni), koulut käyttävät nimityksiä hollanti ja ranska.

### Kaksi- ja monikielisyys sekä sen haasteet

Enemmistö belgialaisista osaa sekä ranskaa (75 % koko maan väestöstä) että hollantia (70 %). Arviolta 10 % maan asukkaista on täysin kaksikielisiä. Belgian kuningashuoneen jäsenet ovat perinteisesti käyneet koulunsa osittain hollanniksi ja osittain ranskaksi.

1800- ja 1900 -lukujen vaihteessa Belgian hallinto toimi lähes yksinomaan ranskaksi, mutta 1900-luvun kuluessa hollanninkieliset flaamit alkoivat vaatimaan kielellistä tasa-arvoa, mikä aiheuttaa kitkaa vielä tänäkin päivänä hollannin- ja ranskankielisten ryhmien välillä. Vuonna 1962 Belgia jaettiin käytännössä kahtia hollannin- ja ranskankieliseen alueeseen.

Vaikka Bryssel on virallisesti kaksikielinen alue, ranskankieliset ovat perinteisesti olleet enemmistö pääkaupunkiseudulla.

Muut kielet
-----------

Belgiassa yleisesti puhuttuja vieraita kieliä ovat italia, espanja, puola, turkki ja portugali. Näistä kielistä arabia on puhutuin ei-virallinen äidinkieli (n. 3 % maan koko väestöstä).

Suurin osa belgialaisista osaa ainakin hieman englantia.

Lähteet
-------

1. ↑  Belgium *Ethnologue*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  The Belgian Constitution (pdf) *Belgian House of Representatives*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Belgium *BBC*.  2014. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Belgium - Languages, Ethnicities, Diversity *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
5. ↑  The King *The Belgian Monarchy*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
6. ↑  Brussels Language *Brussels.info*.  2023. Viitattu 26.8.2023. (englanniksi)
7. 1 2  Languages in Brussels - What are the languages spoken in Belgium *introducingbrussels.com*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
8. ↑  Belgique : quelles langues parle-t-on ? *Tradutec Belgium*.  15.6.2021. Viitattu 14.8.2023. (ranskaksi)
9. ↑  What Languages Are Spoken In Belgium? *WorldAtlas*.  25.4.2017. Viitattu 26.8.2023. (englanniksi)
**Kuutiomeduusat** (Cubozoa) on yksi meressä elävien polttiaiseläinten pääjakson (Cnidaria) luokista. Varsinaisia meduusoita paremmin uivat kuutiomeduusat ovat saaneet nimensä kuutiomaisen muotoisesta uimakellostaan. 

Kuutiomeduusat tunnetaan erityisesti joistakin hyvin myrkyllisistä lajeista, joiden polttiaissolujen myrkky on erittäin voimakasta ja ihmisellekin kohtalokasta. Näistä Australian rannikkovesissä elävä australiankuutiomeduusa (*Chironex fleckeri*) on aiheuttanut eniten kuolintapauksia ja myrkytyksiä. Toinen vaarallinen laji on irukandji (*Carukia barnesi*).

Kuutiomeduusojen neljä pyyntilonkeroa saattavat olla jopa kymmeniä kertoja niiden uimakelloa pidempiä. Irukandjin halkaisija on 12–25 millimetriä, mutta pyyntilonkerot saattavat olla jopa metrin pituiset. Pienen koon takia vahvasti myrkyllistä lajia on vaikea havaita ja epäilläänkin, että monet irukandjin aiheuttamat myrkytykset on aikaisemmin luokiteltu väärin muiden syiden aiheuttamiksi.

Toisin kuin varsinaisilla meduusoilla, kuutiomeduusoiden planula-toukasta kehittyy vain yksi polyyppiyksilö. Kuutiomeduusoiden luokassa on vain yksi lahko, Cubomedusae, johon kuuluu kaksi heimoa.

Ensiapu
-------

Ensiapuna viinietikka on auttanut pelastamaan tuhansia ihmishenkiä myrkkymeduusan pistoilta.
Meduusan pistokohtaan tulisi mahdollisimman pian kaataa ainakin 30 sekunnin ajan viinietikkaa, jonka hapot estävät myrkyn kulkeutumista verenkiertoon.
Tunnettuja oireita ovat voimakas kipu, pahoinvointi, päänsärky, oksentelu, ripuli; ihon haavaumat, pistokohdan turpoaminen; hengitys- sekä nielemisvaikeudet, hikoilu; epätasainen pulssi, sydänoireet.

Lähteet
-------

1. ↑  Tirri, R.; Lehtonen, J.; Lemmetyinen, R.; Pihakaski, S. & Portin, P.: "Liite 3", *Biologian sanakirja*, s. 805. Uudistetun laitoksen 3. painos. Otava, 2006. ISBN 951-1-17618-8.
2. ↑  Taxonomicon (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Helsingin Sanomat: Thaimaassa lomailijoita varoitetaan tappajameduusoista (Arkistoitu – Internet Archive), 7.11.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q273179
* Wikispecies: Cubozoa
* ADW: Cubozoa
* AFD: Cubozoa
* BOLD: 304228
* CoL: 622DC
* EoL: 6681
* EPPO: 1CUBOC
* Fossilworks: 92033
* GBIF: 176
* iNaturalist: 68095
* IRMNG: 1069
* ITIS: 51449
* NCBI: 6137
* NZOR: 0526c1e4-26b0-4ef3-8c82-6d27f45e714b
* Open Tree of Life: 507958
* uBio: 256004
* WoRMS: 135219

 |

 |
**Sabina Moya** (s. 27. tammikuuta 1977) on kolumbialainen keihäänheittäjä. Moya piti hallussaan naisten keihäänheiton Etelä-Amerikan ennätystä. Hän heitti kesäkuussa 1999 ennätykseksi 58,81. Brasilialainen Sueli dos Santos rikkoi tämän tuloksen vuonna 2000. Moya otti ennätyksen takaisin nimiinsä 12. toukokuuta 2002 Ciudad de Guatemalassa, jossa heitti 62,62 metriä. Tämän ennätyksen rikkoi brasilialainen Jucilene de Lima vuonna 2014.

Moya voitti lajinsa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2002. Etelä-Amerikan mestaruuskisoissa hän voitti mestaruuden vuosina 1999 ja 2003, sijoittui toiseksi 1997 ja kolmanneksi 2006. Moya osallistui myös yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin 1999 ja 2003 sekä Sydneyn kesäolympialaisiin 2000, mutta yhdessäkään näistä hän ei päässyt loppukilpailuun saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sabina Moya Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 26.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  El historial que coronó la jabalinista Flor Denis Ruiz Athletismo Sudamericano. Viitattu 26.8.2023. (espanjaksi)
3. ↑  South American Championships (women), gbrathletics.com (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ala-Tuuloman voimalaitos** (ven. Нижнетуломская гидроэлектростанция, *Nižnetulomskaja gidroelektrostantsija* tai ГЭС-13, *GES-13*, "Vesivoimalaitos 13") on Venäjän Murmanskin alueen Tuulomajoelle 1934–1938 rakennettu vesivoimalaitos, jonka vuosituotanto on 250 GWt. Laitoksessa on neljä vesiturbiinia. Se on alempi kahdesta Tuulomajoen voimalaitoksesta ja kuuluu TGK-1-yhtiölle. Pudotuskorkeus on noin 18 m ja voimalan padon yläpuolella on 60 km pitkä ja 24 neliökilometriä peittävä tekoallas.

Voimalaitos esti Atlantin lohen nousun, mutta pian rakennettu laitoksen kalaporras on osoittautunut hyvin toimivaksi.

Katso myös
----------

* Ylä-Tuuloman voimalaitos

Lähteet
-------

1. 1 2  Inarin kalastusalue (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Каскад Туломских гидроэлектростанцийх. TGK-1 (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ala-Tuuloman voimalaitos** Wikimedia Commonsissa
**Oy Kiitoketju Ab**, vuodesta 1983 **Opti-Kiito Oy**, oli Helsingissä vuonna 1936 perustettu vetoketjutehdas, joka toimi ensin Helsingin Malmilla ja vuodesta 1967 Keravan Ahjossa. Yritys oli 1980-luvun taitteessa Pohjoismaiden suurin vetoketjutehdas, joka työllisti 390 henkilöä.

Historiaa
---------

Suomen ensimmäisen vetoketjutehtaan perusti Helsinkiin vuonna 1936 ruotsalainen Gusums Bruks & Fabriks Ab nimellä O.Y. Vetoketjutehdas Kiito A.B. Myöhemmin Kiitoketju oli suomalaisomistuksessa vuoteen 1970 asti, jolloin sen omistajaksi tuli sveitsiläis-saksalainen Opti-konserni.

Vetoketjujen valmistus siirrettiin sittemmin Viroon, mutta sen perua harjoitti Keravalla kangas- ja lankatukkutoimintaa 2010-luvulle asti kaksi yhtiötä, Coats Opti Oy ja MEZ Crafts Finland Oy. Vuonna 2013 tyhjilleen jääneet ja Keravan kaupungin omistukseen siirtyneet vetoketjutehtaan rakennukset aiottiin purkaa. Nyt siellä on City varasto.

Timo Sarpanevan Iittalalle suunnittelemien Tsaikka-teelasien metallipidikkeet valmistettiin alun perin Kiitoketjun metallivetoketjujen ylijäämämateriaalista, rei'itetyistä levyistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liikeyritysten historiikit, K–R Pörssitieto. Viitattu 23.9.2018.
2. ↑  Nordman, Liisa: Suutarilan teollisuutta *MaTaPuPu-historiasivusto*. Viitattu 23.9.2018.
3. ↑  Kiitoketju Keravalle.  *Helsingin Sanomat*, 1.4.1967, s. 30. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. 1 2  Japanilaisyhtiö tulossa vetoketjuineen Suomeen.  *Helsingin Sanomat*, 1979-10-26/27, s. 27. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Hjerppe, Riitta: Monikansallisten yritysten tulo Suomeen ennen toista maailmansotaa.  *Kansantaloudellinen aikakauskirja*, 2004, 100. vsk, nro 3, s. 233–234.
6. ↑  Coats Opti Oy *Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä*. Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 24.9.2018.
7. ↑  Suomalainen, Riitta: Valot sammuvat toukokuun lopussa *Keski-Uusimaa*.  4.5.2013.  Arkistoitu 23.9.2018. Viitattu 23.9.2018.
8. ↑  Keravan kaupunki pöytäkirjan ote N:o 4/2015 Kaupunkikehitysjaosto - PDF Free Download *docplayer.fi*. Viitattu 15.5.2022.
9. ↑  Virtanen, Veikko: Veikko vastaa *Savon Sanomat*.  10.05.2010. Viitattu 23.9.2018.
10. ↑  Tsaikka Finnish Design Shop. Viitattu 23.9.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Kortelainen, J.: *Opti-Kiito Oy 50 vuotta 1936–1986*. 1986.
**Immilän mylly** sijaitsee Ruuhijärvestä Sylvöjärveen laskevan Immilänjoen alajuoksulla Immilän kylällä, Lahden Nastolassa.

Historia
--------

Immilän koskissa on jauhettu viljaa jo keskiajalla, mutta vanhin kirjallinen tieto myllyistä on vasta vuodelta 1548. Ensimmäinen saha rakennettiin koskeen 1760-luvulla, tähän aikaan mäellä oli jo asutusta sekä kievari. 1800-luvulla asutus alkoi lisääntyä ja Immilään muodostuikin monipuolinen käsityöläis- ja myllärikylä. Toisen maailmansodan jälkeen Immilän koskissa toimi kolme myllyä; kahden sahan lisäksi myös sähkölaitos oheislaitteineen (mm. pärehöylä). Viimeisenä myllyistä lopetti toimintansa Immilän piirin saha toukokuussa 1969. Myllyistä on säilynyt ainoastaan Immilän piirin 1901 rakennettu myllyrakennus.

Toimintaa
---------

Immilän mylly ja myllypiirin vanhat rakennukset kunnostettiin vuosina 1997–1999. Kunnostuksen jälkeen mylly on ollut aina kesäisin auki vierailijoille. Paikalla voi vierailla vanhalla myllyllä sekä joka kesä uudistuvaan näyttelyyn. Näyttelyt ovat käsitelleet mm. Nastolan vanhoja myllyjä, vanhoja karttoja, vanhoja postikortteja, myllytonttuja ja uskomustarinoita. Mylly on nykyään suosittu lähimatkailukohde, joka hyödyntää paikallishistoriaa ja -tuntemusta toiminnassaan. Myllyllä myös esiintyy vuosittain kesäteatteri ja lausujia. Myllyllä järjestetään myös yhteislauluiltoja, markkinoita, kesäjuhlia ja muita tapahtumia yhdessä läheisen Seuratalon kanssa. Myllyllä järjestetään myös opastettuja kiertokäyntejä kesäisin.

Myllyn lähellä myllärin mökissä pidetään kesäisin Immilän Myllykahvilaa, jota pitää kahvila-konditoria Kahvitar.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
*Tämä artikkeli kertoo WWW-selaimesta. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

**Lynx** on klassinen teksti­pohjainen ja moni­puolisesti säädettävä verkkoselain.
Lynx tukee myös gopher-, FTP- ja WAIS-protokollia ja toimii myös tiedostoselaimena.

Lynx on maailman vanhin yhä kehitettävä WWW-selain (1992–), ja ensimmäinen, joka levisi laajalti julkiseen käyttöön. Se on tarkoitettu käytettäväksi yksin­kertaisilla teksti­pohjaisilla päätteillä tai niitä matkivilla pääte­ohjelmilla, mutta sitä voi käyttää myös komentorivikäskyillä. Alun perin selaimen kehittivät Kansasin yliopistossa opiskelleet Lou Montulli, Michael Grobe ja Charles Rezac vuonna 1992.

Lynx käyttää värejä informaation tyypin ilmaisemiseen. Oletus­arvoisesti esimerkiksi lihavoitu teksti näkyy punaisena, kursivoitu teksti sinisenä, hyper­linkit vihreinä ja tietyllä hetkellä korostettu linkki keltaisena. Lynx ei itse osaa näyttää kuvia eikä videoita. Se ei myöskään tue Flashia tai JavaScriptia. Lynx on kuitenkin mahdollista säätää käyttämään jotakin ulko­puolista ohjelmaa kuvien näyttämiseen ja videoiden esittämiseen.

Eräs Lynxin käyttö­muoto on sellainen, että järjestelmään liitetty puhe­syntetisaattori lukee ääneen Lynxin esittämän tekstin; tämä on melko alkeellinen mutta hinnaltaan edullinen tapa saada Web-sivut myös näkövammaisten ulottuville. Näkö­vammaiset voivat käyttää Lynxiä myös piste­kirjoitus­näytön avulla.

Lynx käyttää omaa versiotaan alun perin Tim Berners-Leen CERNissä WWW:tä kehittäessä kirjoittamasta Libwww-kirjastosta, joka sisältää perustoiminnot WWW:n käyttöön.
Lynxissa on myös TLS-tuki.

Lynx näyttää verkko­sivuston sisällön kuten hakukoneet sen näkevät, joten selaimen avulla voidaan tutkia sivustojen indeksointi­ongelmia.

Lynxin lisäksi on olemassa useita muita teksti­pääte­pohjaisia WWW-selaimia, kuten w3m ja Links ja siitä edelleen kehitetyt versiot kuten eLinks. Myös Emacs-editorille on oma Lispillä kirjoitettu selain Emacs/W3.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Francis, Ryan & Arora, Himanshu: 6 Lesser-Known Browsers: Free, Light­weight And Low-Maintenance *Computer­world*.  6.11.2013 (päivitetty 8.6.2017). Yhdys­vallat:  Computer­world, Inc. Viitattu 14.11.2015. (englanniksi)
2. ↑  Lynx2.8.9 (viitattu 9. joulukuuta 2018). Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑
4. ↑  Lake, Matt: B Is for Browser: An Homage to 12 Web Greats *Computer­world*.  15.2.2013.  Arkistoitu 25.1.2021. Viitattu 14.11.2015. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lynx (selain)** Wikimedia Commonsissa
**Nkosi Johnson** (syntymänimeltään *Xolani Nkosi*, 4. helmikuuta 1989 – 1. kesäkuuta 2001) oli eteläafrikkalainen AIDS-aktivisti, joka oli saanut HIV-tartunnan syntyessään.

Nkosi Johnsonin äiti oli Nonthlanthla Daphne Nkosi ja isäänsä hän ei koskaan nähnyt. Gail Johnson adoptoi pojan tämän ollessa 2-vuotias. Tällöin hänen biologinen äitinsä oli jo hyvin huonossa kunnossa. 

Johnson sai ensimmäistä kertaa huomiota, kun häntä ei vuonna 1997 suostuttu ottamaan kouluun HIV-tartunnan takia. Etelä-Afrikan perustuslaki kieltää tämän syrjintänä, ja koulu joutuikin myöhemmin perumaan päätöksensä. Nkosin äiti menehtyi AIDSiin samana vuonna, kun poika aloitti koulun. Myös tämän oma kunto alkoi heiketä, mutta hän saattoi hoidon avulla viettää yhä melko normaalia elämää.

Johnson puhui 13. kansainvälisessä AIDS-konferenssissa, ja Nelson Mandela luonnehti häntä "elämän puolesta taistelun ikoniksi". Johnson perusti 14. huhtikuuta 1999 yhdessä adoptoijansa kanssa Nkosi’s Havenin, turvakodin HIV-positiivisille lapsille ja heidän äideilleen. 

Johnson oli 12-vuotias menehtyessään vuonna 2001. 

Johnson sai vuonna 2005 postuumisti KidsRights Foundationin "kansainvälisen lasten rauhanpalkinnon".

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* The Nkosi Johnson AIDS Foundation. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |

 |
Unto Nevalainen, Lauri Lehtinen ja Stig Holmqvist. (1959).
**Stig Johan Holmqvist** (13. helmikuuta 1936 Helsinki – 6. huhtikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovaikuttaja.

Holmqvist nousi HIFK:n kokoonpanoon 1950-luvulla sen pelatessa Suomi-sarjassa. Hän oli mukana nostamassa HIFK:n takaisin mestaruussarjaan ja voitti sen riveissä Suomen mestaruuden 1959 ja 1961. Kaudeksi 1963 Holmqvist siirtyi Suomi-sarjaan pudonneeseen Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK nousi heti takaisin pääsarjatasolle ja voitti seuraavalla kaudella mestaruuden. Holmqvist pelasi urallaan vielä Upon Pallossa ja Tapion Hongassa.

Holmqvist nousi maajoukkueeseen vuonna 1959. Hän pelasi kaikkiaan 21 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Pelaajauran jälkeen Holmqvist toimi Suomen Palloliiton pääsihteerinä vuosina 1985–1989.

Lähteet
-------

* Kanerva, Juha yms.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 467–468. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.
* HIFK:n historia 1945–1971 HIFK. Viitattu 12.3.2009.

### Viitteet

1. ↑  STT: HIFK:n tähtipelaaja ja entinen maajoukkuemies Stig Holmqvist on kuollut *Ilta-Sanomat*.  9.4.2020. Viitattu 9.4.2020.
2. ↑  Kuolleet.  *Helsingin Sanomat*, 3.5.2020, s. C16.
3. 1 2  Yrjö Lautela & Göran Wallén: *Rakas jalkapallo*, s. 343. Hämeenlinna: Teos, 2007. ISBN 978-951-851-068-3.
4. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 128, 171. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
**Vladimir Kukk** (1. toukokuuta 1911 Riika, Liivinmaan kuvernementti – 11. tammikuuta 1990 Luzern Sveitsi) oli virolainen ampuja, joka on 1930-luvun MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri. Toisen maailmansodan jälkeisen ajan Kukk asui kuolemaansa asti Sveitsin Luzernissa.

Vladimir Kukk valmistui vuonna 1930 Pärnun poikalukiosta ja vuonna 1931 sotakoulusta nuorempana luutnanttina. Urheilussa hän ensiharrastuksiaan olivat Pärnu Tervis-seurassa palloilulajit, kuten lentopallo ja koripallo. Hän aloitti säännöllisen ampumisen vuonna 1938 työskennellessään Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitissa. Hän oli Viron maajoukkueessa vuosina 1937-1939 ja voitti kisoissa 6 maailmanmestaruusmitalia (5 kultaa ja 2 pronssia).

Mitalit MM-kisoissa
-------------------

### Joukkuekilpailu

Kultaa
* 300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)
* 300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
* 300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
* 300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)
* 50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)

Pronssia
* 300 m sotilaskivääri, asennot (1939 Luzern)

Sotien aikainen ja jälkeinen elämä
----------------------------------

Vladimir Kukkin onnistui jäädä Viroon neuvostomiehityksen aikaan, ja siirtyä Suomen Jatkosodan aikaan Suomen armeijaan ns. Suomen-pojat -yksikköön. Yksikkö siirrettiin elokuussa 1944 Viroon, jossa Kukk haavoittui Narvan rintamalla. Haavoittumisen myötä Kukk siirrettiin Saksaan ja edelleen Itävaltaan, josta päätyi myöhemmin Sveitsiin. 

Sveitsiin muutettuaan Kukk osallistui aktiivisti Sveitsin urheiluelämään. Hän voitti Sveitsin mestaruuden pienoiskiväärin pystyammunnassa. Länteen paenneet virolaiset ampuja-aktiivit kokoontuivat elokuussa 1947 Tukholmaan, jossa järjestettiin ensimmäiset sodanjälkeiset ammunnan MM-kisat, ja näin Vladimir Kukk myös matkusti Ruotsiin. Virolaiset osoittivat MM-kisoja edeltävissä ammunnoissa hyvää maailman tasoa, vaikka eivät päässeet itse MM-kilpailuun Neuvostoliiton miehitettyä Viron ja maan kansainvälinen osallistuminen urheilutapahtumiin oli näin lakkautettu. Kukkista tuli myöhemmin asuinpaikkansa Luzernin ampumaseuran Lucerne Shooting Clubin rahastonhoitaja. Vanhana lentopalloilijana hän oli perustamassa Luzerniin omaa lentopalloseuraa ja oli seuran ensimmäinen valmentaja. Kukk toimi Sveitsin virolaisten oman yhdistyksen eli Sveitsin Viro-seuran puheenjohtajana 20 vuoden ajan vuosina 1953-1973. Kukk kuoli Luzernissa tammikuussa 1990, ja hänet on haudattu Kriensin hautausmaalle Luzernissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vladimir KUkk ESBL. Viitattu 12.11.2022 (viroksi).