recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kuivaniemen junaturma** tapahtui jatkosodan aikana 2. lokakuuta 1943, kun saksalaisia sotilaita kuljettanut lomalaisjuna törmäsi toiseen junaan Kuivaniemen ratapihalla Oulu–Tornio-rataosalla. Onnettomuudessa kuoli kymmenen lomalaisjunassa matkustanutta saksalaissotilasta, ja lisäksi 25 sotilasta sai vakavia ja 19 lieviä vammoja.

Saksalaisia kuljettanut lomalaisjuna oli lähtenyt Simosta kello 17.21. Junan saapuessa Kuivaniemen ratapihaa edeltävälle suoralle veturinkuljettaja huomasi, että toinen juna oli tulossa vastaan samalla raiteella, ja teki hätäjarrutuksen. Junat törmäsivät yhteen ratapihan pohjoispäässä olleen tasoristeyksen kohdalla niin, että veturit nousivat tosiaan vasten pystyyn ja vetureita lähinnä olleet vaunut murskaantuivat. Useat härkävaunujen ovilla kurkistelleet sotilaat menettivät henkensä, kun auki olleet vaunujen ovet paukahtivat kiinni törmäyksen voimasta.

Loukkaantuneet saivat ensiavun lähitaloissa. Itse rata ei kärsinyt suuria vaurioita, ja se saatiin avattua liikenteelle melko pian sen jälkeen, kun raivaustyöt oli saatu tehtyä. Onnettomuudesta ei kerrottu tiedotusvälineissä sotasensuurin vuoksi.

Onnettomuuden syynä oli Kuivaniemen liikennepaikasta vastanneen liikenneoppilaan tekemä virhe. Hän oli juuri saapunut Helsingistä, valvonut useita vuorokausia yhteen menoon eikä tuntenut vielä Kuivaniemen ratapihaa ja paikallisia olosuhteita. Liikenneoppilas tuomittiin myöhemmin vankeusrangaistukseen, minkä lisäksi hän menetti virkansa ja joutui maksamaan vahingonkorvauksia.

Lähteet
-------

* Aimo Korkala: Junalla sotaan ja sotaa pakoon, s. 82–84, teoksessa Junalla sotaan ja sotaa pakoon : Sota-ajan junamatkoja - kirjoituskilpailun parhaat, 2. painos toim. Heli Mäki. Helsingin yliopisto,Koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenia, Kouvola 2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuivamätä** on *Phomo exigua* var. *atroseptica*- ja *Fusarium-*sienten aiheuttama perunan sairaus. Kuivamätä oli 1980-luvulla yksi yleisimmistä perunan taudeista. Koska kuivamätäsienet ovat haavaloisia, ne voivat infektoida mukulan vain mukulassa olevien kolhujen kautta. Kuivamädän oireet alkavat ilmetä vasta pari kuukautta perunan noston jälkeen.

Taudin oireet
-------------

*Phoma*-sienen aiheuttama mätä ilmenee teräväreunaisina painaumina mukulan pinnassa. Halkaistussa mukulassa oleva sairas solukko on aluksi vaalea, mutta myöhemmin se muuttuu mustaksi. Sairaaseen solukkoon muodostuu aikaa myöten yleensä myös onkaloita, joita reunustaa vaalea sienikasvusto. *Phoma*-mätä etenee syvyyssuunnassa. Pinnassa voi olla vain muutama vioituskohta, mutta mukulan sisus voi olla silti ontto ja mustunut.

*Fusarium*-sienen aiheuttaman mädän vioitus on pehmeämpi kuin *Phoma*-sienen aiheuttama vioitus. Tauti myös etenee enemmänkin pinnansuuntaisesti. Vioittunut pinta rypistyy ajan myötä rengasmaisiksi rypyiksi. Pintaan voi myös muodostua valkoista sienirihmastoa joka myöhemmin muuttuu punertavaksi.

Torjunta
--------

Terve siemen on kaikkein tärkein torjuntatoimenpide. Perunan hellävarainen käsittely estää kolhujen muodostumisen. Perunan lämpökäsittely varastoinnin alussa nopeuttaa mukulassa olevien kolhujen korkkiutumista, joka estää tautia alkamasta. Perunan nosto mahdollisimman pian syksyllä lämpimissä ja kuivissa olosuhteissa vähentää kuivamädän määrää.

Lähteet
-------

Paavon perunasivu
**Prytaneion** (m.kreik. Πρυτανεῖον) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta prytaneioniksi oletetusta rakennuksesta Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Rakennus sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen eli temenoksen itälaidalla kiinni sitä ympäröineessä peribolos-muurissa, jonkin verran itään Apollonin temppelistä. Rakennus oli pohjakaavaltan suorakulmainen ja siinä oli kolme huonetta. Sisäänkäynti oli rakennuksen länsipäässä.

Plutarkhos mainitsee Delfoissa olleen prytaneionin. Tässä kyseessä olevan rakennuksen tunnistuksesta on ollut tutkijoiden parissa erimielisyyttä. Sitä on ehdotettu myös aarrekammioksi, ja siitä on käytetty nimeä "Tuntematon aarrekammio". Oletus rakennuksen käytöstä prytaneionina perustuu antiikin lähteisiin, joiden mukaan prytaneion sijaitsi suhteellisen lähellä Apollonin temppeliä ja hyvin lähellä peribolos-muuria. Stephen G. Millerin mukaan antiikin lähteet antavat kuitenkin ymmärtää prytaneionin olleen paikallaan jo ennen kuin muuri kunnostettiin, kun taas kyseessä oleva rakennus on selvästi valmistunut vasta muurin kunnostuksen jälkeen. Siksi Miller kiistää sen, että kyseinen rakennus olisi ollut prytaneion. Prytaneioniksi on ehdotettu aiemmin myös Delfoin Tholosta, mutta se sijaitsee edellä esitettyihin kuvauksiin nähden selvästi liian kaukana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delphi, Prytaneion *Perseus*. Viitattu 1.11.2017.
2. 1 2  Miller, Stephen G.: *The Prytaneion: Its Function and Architectural Form Its Function and Architectural Form*, s. 227–228. University of California Press, 1978. ISBN 0520033167. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prytaneion** Wikimedia Commonsissa
**Efesoksen prytaneion** oli antiikin aikainen prytaneion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Prytaneion rakennettiin alun perin Lysimakhoksen aikana, hellenistisen kauden alkupuolella 200-luvun alussa eaa. Se uusittiin roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana, toisin sanoen ajanlaskun alun tienoilla, jolta ajalta ovat peräisin rakennuksen nykyaikaan säilyneet jäänteet. Prytaneion oli kaupungin johtavien virkamiesten käytössä, ja siellä vietettiin kaupunkivaltion viralliset juhlat.

Prytaionin rauniot.
Prytaneion sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Se edusti doorilaista tyyliä, ja sen julkisivussa oli kuusi pylvästä. Rakennuksen julkisivun puolella oli peristyylipiha, jonka koko oli noin 26 × 22 metriä. Sen pohjoispylväikkö toimi sisäänkäyntinä varsinaiseen rakennukseen. Prytaneionin keskussalia ympäröi joukko pienempiä huoneita. Prytaneion oli omistettu Hestia Bulaian kultille ja myöhemmin myös Demeter Karpoforoksen ja Apollon Manteioksen kulteille. Pyhäkkötilassa oli kulmissa kompositapylväät, jotka lisättiin 200-luvulla jaa. Tilassa sijaitsi kaupungin pyhä *hestia*-tuli.

Prytaneionin tuhoutui maanjäristyksessä 300-luvulla jaa. Sen raunioista on löydetty kolme Efesoksen Artemiin patsasta, jotka oli haudattu raunioihin rituaalisesti. Patsaat ovat nykyisin Efesoksen museossa. Lisäksi paikalta on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia, jotka valottavat kaupungin kultteja. Muutamia rakennuksen doorilaisia pylväitä on pystytetty uudelleen.

Prytaneionin eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Rhodoslaiseksi peristyyliksi kutsuttu temenos ja sen itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 84–86. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2 3  Prytaneion *Ephesus*.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 4.11.2019.
3. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Prytaneion** Wikimedia Commonsissa
**Krithote** (m.kreik. Κριθώτη tai Κριθωτή, *Krithōtē*, lat. *Crithote*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Gallipolin eli Gelibolun kaupunkia, mutta sen täsmällistä sijaintia ei tunneta.

Krithote sijaitsi Traakian Khersonesoksen itärannikolla eli Hellespontoksen länsirannalla. Samalla rannikolla kaupungista etelään sijaitsivat Kressa ja Aigospotamoi, ja pohjoiseen Paktye. Krithoten arvellaan sijainneen melko lähellä Kallipolista sen pohjoispuolella, kuten myös Strabon sen sijoittaa, vaikka *Barrington Atlas of the Greek and Roman World* -kartastoon se on sijoitettu Kallipoliin eteläpuolelle. ​Krithoten kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.

Krithote oli Ateenan siirtokunta, ja perustettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Miltiades vanhemman johdolla. Klassisella kaudella Krithotea ei mainita Ateenan johtaman Deloksen meriliiton jäsenten joukossa omalla nimellään, mutta se oletettavasti kuului liittoon muiden Khersonesoksen kaupunkien mukana. Ne esiintyvät liiton verotusluetteloissa vain yhteisnimellä *Khersonesitai*. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Krithūsios* (Κριθούσιος).

Persialaiset valtasivat Krithoten 300-luvun eaa. lopulla Ariobarzaneen johdolla. Timotheos valtasi sen takaisin Ateenalle. Traakialaiset piirittivät kaupunkia Kharidemoksen johdolla, millä perusteella sen voidaan päätellä olleen ympäröity muurein. Kaupunki kuitenkin säilyi ateenalaisilla. Krithote löi omaa pronssirahaa klassisen kauden lopulla ja hellenistisen kauden alussa noin vuosina 350–281 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "667. Krithote", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Krithote *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  Krithote (Thrace) 13 Gelibolu - Κριθώτη *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
4. 1 2  "51 H4 Krithote", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Strabon: *Geografika* VII, fr. 55.
**Kritiikkiportti** oli verkossa julkaistava portaali, jossa oli linkkejä suomalaisten sanomalehtien verkkoversioissa julkaistuihin taidearvosteluihin 11.5.2008 - 23.6.2011 väliseltä ajalta. Hankkeessa oli mukana 28 sanomalehteä. Portaalin päätoimittajana toimi silloinen Suomen arvostelijain liitto SARVn puheenjohtaja Siskotuulikki Toijonen.

Kritiikkiportin tarkoituksena oli julkaisijoiden mukaan vahvistaa ja demokratisoida taiteen, sen kritiikin ja kriitikoiden asemaa sekä taide- ja kritiikkikeskustelua. 

Kritiikkiporttia ylläpitivät Suomen arvostelijain liitto SARV, Suomen Kulttuurirahasto ja hankkeeseen osallistuivat sanomalehdet. Kritiikkiporttia hallinnoi kuuden henkilön ohjausryhmä, jossa on edustajat Suomen Kulttuurirahastosta, SARVista ja hankkeessa mukana olevista lehdistä. 

Portaalissa saattoi hakea arvosteluja erilaisilla hakumenetelmillä. Lisäksi Kritiikkiportissa julkaistiin kaksi kertaa kuukaudessa pääkirjoitus.

Kritiikkiportin päivitys loppui 23.6.2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Meri Laitinen, Kritiikkiportti kokoaa taidearviot kätevään pakettiin, Uutispäivä Demari 12.6.2008. Viitattu 12.6.2008
2. ↑  Kritiikkiportti. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.6.2008.
3. ↑  Kritiikkiportti *kritiikkiportti.fi*.  Arkistoitu 28.8.2008. Viitattu 16.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kritiikkiportti.
* Taidekritiikit kootaan yhdelle sivustolle. Radion kulttuuriuutiset, Yle 12.6.2008.
Kritsán rotkoKritsán rotkoa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ágios Nikólaos, Lasíthi, Kreeta, Kreikka |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι Κριτσάς |
| Tyyppi | 
KanjoniView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kritsán rotko** (kreik. Φαράγγι Κριτσάς, *Farángi Kritsás*) on rotko Lasíthi- eli Díkti-vuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Lasíthin alueyksikössä noin 9,5 kilometriä lounaaseen Ágios Nikólaoksesta.

Rotkon pituus on noin 13 kilometriä. Se saa alkunsa läheltä Kritsán kylää, josta se on saanut nimensä, ja päättyy Tápesin kylään. Kapeimmillaan rotko on vain noin 1,5 metriä leveä. Rotkovaellus on keskivaikea ja vaatii jonkin verran kiipeilyä rotkon pohjan suurilla kivillä. Vaelluksen voi tehdä 5–6 kilometrin tai 10–12 kilometrin mittaisena.

Lähteet
-------

1. 1 2  Φαράγγι Κριτσάς *Cretan Beaches*. Viitattu 7.9.2020.
2. ↑  Walking roundtrip through the Kritsa gorge *Zorbas.nl*. Viitattu 7.9.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kritsán rotko** Wikimedia Commonsissa
**Jezebelle** tunnetaan myös nimellä **Jezebelle of the Fiery Eyes** on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar. Gerry Conwayn ja Don Newtonin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran New Gods #12:ssa heinäkuussa 1977. Hän oli sarjan toinen naishahmo Big Bardan jälkeen. Hän esiintyi tarinoissa New Gods #12-19 ja Adventure Comics #459-460, jotka jatkoivat tarinaa sen jälkeen, kun New Gods peruutettiin. Nämä julkaisut olivat lähes kokonaan Gerry Conwayn ja Don Newtonin kirjoittamia. Hahmo esiintyi viimeisen kerran Death of the New Gods #2 tarinassa joulukuussa 2007.

Taustaa
-------

Jezebelle on yksi Uusista Jumalista ja Apokolipsilla syntynyt mutantti. Hän oli kerran Granny Goodnessin oppilaita, mutta ei Female Furiesin jäsen. Ulkonäöltään kaunis sini-ihoinen, keltasilmäinen ja purppuranpunahiuksinen Jezebelle kuvattiin aina olleen haluton tappamaan, joten kun hänet vangittiin taistelussa New Genesiksen kanssa, hän loikkasi mielellään heidän puolelleen. Ylivertaisten fyysisten ominaisuuksien ja taistelutaitojen lisäksi Jezebelle voi laukaista lämpösäteitä silmistään, lentää ja selviytyä suojaamattomana kylmässä, ilmattomassa avaruudessa. Hänestä tuli myöhemmin Orionin ystävä ja liittolainen.

New Gods vol. 3 #1 esitteli hänen kuolemansa, jonka aiheutti yksi Necrominan "huomisen lohkoista", mutta myöhemmin hänet nähtiin muiden oletettavasti kuolleiden Uusien Jumalten Foragerin ja Highfatherin rinnalla *Seven Soldiers: Mister Miracle*n rajoitetussa sarjassa vuodelta 2006.
Krivošeinon piiri Tomskin alueen kartalla.
**Krivošeinon piiri** (ven. Кривоше́инский райо́н, *Krivošeinski raion*) on kunnallishallintoalue Tomskin alueella Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 4 379 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2015).

Piiri sijaitsee Tomskin alueen keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Moltšanovon, idässä Asinon, etelässä Tomskin ja Šegarkan sekä lännessä Baktšarin piireihin. 

Pinta-alasta 78 % on metsää. Piirin läpi virtaa Objoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka ja sora.

Hallinnollinen keskus on Krivošeinon kylä. Piiriin kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Ištan, Krasnyi Jar, Krivošeino, Novokrivošeino, Petrovka, Pudovka ja Volodino. Asutuskeskuksia on yhteensä 22.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja metsäteollisuus. Paikallislehtenä ilmestyy *Raionnyje vesti*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Entsiklopedija Tomskoi oblasti, tom 1*, s. 349–350. Izdatelstvo Tomskogo universiteta, 2008. ISBN 978-5-7511-1895-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 19.12.2015.
3. 1 2 3  Krivošeinski raion: Obštšije svedenija *kradm.tomsk.ru*. Viitattu 19.12.2015.
4. ↑  Krivošeinski raion: Geografitšeskoje položenije *kradm.tomsk.ru*. Viitattu 19.12.2015.
5. ↑  Krivošeinski raion: Prirodnyje resursy *kradm.tomsk.ru*. Viitattu 19.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Krivošeinon piirin sivusto (venäjäksi)
**Jewell Loyd** (s. 5. lokakuuta 1993) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on voittanut koripallossa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta sekä pelannut WNBA:ssa kaudesta 2015.

Loyd voitti Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden Espanjassa 2018 ja Australiassa 2022. Hän pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisten kultamitalijoukkueessa. Vuonna 2010 hän voitti kultaa alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Vuonna 2014 hän voitti 3×3-pelin maailmanmestaruuden.

Loyd edusti yliopistosarja NCAA:ssa Notre Damen yliopiston Fighting Irish -joukkuetta vuosina 2012–2015. Seattle Storm varasi hänet ensimmäisellä varausvuorolla vuonna 2015. Ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja toisella kaudellaan kakkostähdistökentälliseen. Kaudella 2018 hän voitti WNBA:n mestaruuden ja pelasi ensimmäisen kerran liigan tähdistöottelussa. Kaudella 2020 hän voitti toisen mestaruutensa, ja kaudella 2021 hänet valittiin liigan ykköstähdistökentälliseen. Kahdeksalla WNBA-kaudellaan Loyd on pelannut yhteensä 252 runkosarjaottelua ja 25 pudotuspeliä. Runkosarjassa hänen ottelukohtainen pistekeskiarvonsa on 15,3, syöttökeskiarvonsa 3,1 ja levypallokeskiarvonsa 3,4. Pudotuspeleissä vastaavat lukemat ovat 16,3, 3,2 ja 4,0.

Talvikausina Loyd on pelannut Turkissa, Kiinassa, Etelä-Koreassa ja Espanjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jewell Loyd WNBA. Viitattu 9.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Jewell Loyd *Women's Basketball World Cup – Tenerife Spain 2018*. FIBA. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Jewell Loyd  12.2.2019. USA Basketball. Viitattu 9.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 40*, s. 245. Urheilumuseo, 2019. ISBN 978-952-6644-14-1.
5. ↑  Jewell Loyd – 2020 Tokyo 2020 Women's Olympic Basketball Tournament FIBA. Viitattu 9.3.2023. (englanniksi)
**Miloš Krasić** (serb. Милош Красић, s. 1. marraskuuta 1984 Kosovska Mitrovica, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Puolan pääsarja Ekstraklasassa pelaavaa Lechia Gdańsk ja Serbian maajoukkueessa. Hänen pelipaikkansa on keskikentän oikealla laidalla.

Seurajoukkueura
---------------

Kosovska Mitrovicassa Kosovon alueella syntynyt Krasić aloitti jalkapalloilun kotikaupunkinsa seuran Rudarin joukkueissa. 14-vuotiaana hän siirtyi Vojvodinaan, jossa hän teki ensiesiintymisensä Serbia ja Montenegron ykkösliigassa kaudella 2000–2001. Hänet nimitettiin lopulta joukkueen kapteeniksi vain 19-vuotiaana.

Vuonna 2004 Krasić siirtyi Venäjälle TsSKA Moskovan joukkueeseen, jonka kanssa hän on saavuttanut Venäjän valioliigan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006, Venäjän cupin vuosina 2005, 2006 ja 2008 ja UEFA Cupin vuonna 2005.

Elokuussa 2010 Krasić teki nelivuotisen sopimuksen Juventuksen kanssa. Lehtitietojen mukaan joukkue maksoi hänestä 15 miljoonan euron siirtokorvauksen.. Monien Juventus-kannattajien mielestä Krasić oli kotidebyytissään ottelun paras pelaaja, kun Juventus pelasi Sampdorian kanssa 3-3 tasapelin. Sama tahti jatkui pitkälle kauteen 2010-2011, mutta seuraavalla kaudellaan hän jäi katsomon puolelle.

Elokuussa 2012 Fenerbahçe hankki serbin Juventuksesta 7 miljoonalla eurolla. Hän allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen, jolla hän tienaa 2,3 miljoonaa euroa kaudessa.

Maajoukkueura
-------------

Krasić pelasi Serbia ja Montenegron ja Serbian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja olympiajoukkueessa. Hän osallistui alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuihin vuosina 2004, 2006 ja 2007 ja olympialaisiin vuonna 2004. Vuosien 2004 ja 2007 EM-kilpailuissa Serbia sijoittui hopealla, mutta vuoden 2004 turnauksessa Krasić ei pelannut minuuttiakaan ja vuonna 2007 turnaus keskeytyi hänen osaltaan loukkaantumiseen jo ensimmäisessä ottelussa.

Ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa Krasić teki harjoitusottelussa Norjaa vastaan 15. marraskuuta 2006. Sittemmin hän on pelannut joukkueessa vuoden 2008 EM-kilpailuiden ja vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Players UEFA. Viitattu 23.12.2008.
2. 1 2  Igrači (Arkistoitu – Internet Archive) Fudbalska reprezentacija Srbije. Viitattu 23.12.2008.
3. ↑  OFFICIAL:Juventus Complete €15 Million Milos Krasic Signing From CSKA Moscow Goal. Viitattu 21.8.2010.
4. ↑  Official: Fenerbahce sign Milos Krasic from Juventus for €7m goal.com. Viitattu 9.9.2012. (englanniksi)
5. ↑  History UEFA. Viitattu 23.12.2008.
6. ↑  Player Statistics FIFA. Viitattu 23.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* 90minut.pl (puolaksi)
* Miloš Krasić Lechia Gdańskin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
**Frans Emil Lönnblad** (22. kesäkuuta 1823 Viipuri – 12. heinäkuuta 1887 Turku) oli suomalainen senaattori ja Viipurin hovioikeuden presidentti.

Lönnbladin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Josef Lönnblad (1779–1849) ja Magdalena Johanna Charlotta Mörtengren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1839 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1845. Lönnblad sai varatuomarin arvon 1849.

Lönnblad oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1845–1851, kanslistina 1851–1854, kirjaajana 1854, ylimääräisenä viskaalina 1854–1856, notaarina 1856–1859, sihteerinä 1859–1861, asessorina 1861–1869 ja hovioikeudenneuvoksena 1869–1872. Lönnblad oli myös kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan asiamiehenä ja sihteerinä 1854–1857. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1872–1879 ja Viipurin hovioikeuden presidenttinä 1879–1887.

Lönnblad oli naimisissa 1862–1872 Augusta Vilhelmina Åkermanin (k. 1872) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Frans Emil Lönnblad. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.7.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Jhon Córdoba elokuussa 2018.

**Jhon Andrés Córdoba Copete** (s. 11. toukokuuta 1993 Istmina) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Córdoba edusti kotimaassaan Envigadoa ja Meksikossa Chiapasia. Espanjassa hän edusti lainasopimuksella Espanyolia kaudella 2013–2014, ja elokuussa 2014 hän siirtyi Granadaan. Hän pelasi La Ligassa yhteensä 54 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kauden 2015–2016 hän pelasi lainalla saksalaisseura Mainzissa, joka vuonna 2016 osti hänet omakseen. Kesällä 2017 hän siirtyi Kölniin. Kauden 2019–2020 loppuun mennessä Córdoba on pelannut Bundesliigassa 98 ottelua, joissa hän on tehnyt 23 maalia, ja 2. Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän on tehnyt 20 maalia. Córdoba oli 2. Bundesliigan toiseksi paras maalintekijä joukkuetoverinsa Simon Terodden jälkeen kaudella 2018–2019 ja joukkueensa paras maalintekijä Bundesliigassa kaudella 2019–2020.

Córdoba pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jhon Córdoba Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Kaviokuonoyököt** (Hipposideridae) on pienlepakoiden alalahkoon kuuluva heimo. Siihen kuuluvia sukuja ovat *Hipposideros, Asellia, Anthops, Aselliscus, Cloetis, Coelops, Paracoelops, Rhinonisteris* ja *Triaenops*. Heimon lajeja tavataan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Afrikasta Australiaan ja Oseaniaan ja niitä esiintyy kuivilla alueilla, ruohostomailla ja metsissä. Turkin väri vaihtelee lajeittain vaaleasta keltaiseen, punaiseen, punaruskeaan, tummanruskeaan ja tummanharmaaseen. Kuonon päässä on uloke. Koiras muodostaa pienen haaremin muutaman naaraan kanssa. Parittelu tapahtuu yleensä syksyllä ja naaras synnyttää yleensä keväällä yhden poikasen, jota se hoitaa muutaman viikon. Nukkuessaan kaviokuonoyököt ovat erillään toisistaan. Niiden ääni tulee kurkunpäästä ja ne ottavat äänen vastaan sieraimillaan. Ne syövät enimmäkseen termiittejä, koppakuoriaisia, laulukaskaita ja torakoita. Ne itse voivat joutua haukkojen tai pöllöjen saaliiksi. Kaviokuonoyököt ovat läheistä sukua hevosenkenkäyököille.

Lähteet
-------

1. ↑  Nancy Simmons: Hipposideridae *itis Report*.  4.7.2015. Viitattu 4.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Hall L. L. Jadwin, I. Winkelstern: Hipposideridae, Leaf-nosed bats roundleaf bats, and tridentbats *Animal Diversity Web*.  19.6.2015. Viitattu 4.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q604995
* Wikispecies: Hipposideridae
* ADW: Hipposideridae
* AFD: Hipposideridae
* BioLib: 38134
* BOLD: 64485
* CoL: B3M
* EoL: 2921504
* Fossilworks: 40647
* GBIF: 3239753
* iNaturalist: 71378
* IRMNG: 116766
* ITIS: 945847
* MSW: 13800674
* NCBI: 186994
* Plazi: C11B87BD-FF80-BF19-9994-FC7CFA317137
* uBio: 113642

 |

 |
**Joonas Lepistö** (s. 22. kesäkuuta 1998, Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi hyökkääjänä Veikkausliigan SJK:ssa.

Lepistö on juniorivuosien jälkeen pelannut ensin pääosin SJK Akatemia-joukkueessa, joka pelasi Kolmosta, Kakkosta ja viime vaiheessa kaudella 2020 Ykköstä. Kaudella 2019 hän pelasi pääosin SJK Akatemian joukkueessa Kakkosta ja valittiin kauden jälkeen Kakkosen lohko C:n parhaaksi pelaajaksi. Samalla hän lohkon paras maalintekijä. Ensimmäisen kerran hänet nähtiin SJK:n edustusjoukkueessa 17-vuotiaana, talven 2016 Liigacupissa. Veikkausliigadebyytti syntyi kaudella 2019 Rovaniemen Palloseuraa (RoPS) vastaan pelatussa vierasottelussa. Kaudella 2020 Lepistö teki sopimuksen SJK:n Veikkausliigajoukkueen kanssa ja pelasi 14 ottelua, joissa teki neljä maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joonas Lepistö Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Joukkue-esittely: SJK Akatemia  25.6.2020. Palloliitto. Viitattu 12.12.2020.
4. ↑  "Nyt kaikki paukut jalkapalloon" - ​Kakkosen maalitykki jatkaa SJK:n edustuksessa  12.11.2019. Veikkausliiga. Viitattu 12.12.2020.

  

SJK – Veikkausliiga
1 Öst |
2 Boxall |
3 Arciero |
4 Vainionpää |
5 Mäntylä |
6 Arthur |
7 Backaliden |
8 Akpan |
9 Ledesma |
11 Olijnyk |
14 Jervis |
15 Valencia |
16 Sundman |
17 Tikkanen |
18 Markkula |
19 Sid |
20 Lepistö |
22 Murilo |
24 Viitala |
25 Håkans |
26 Hannola |
30 Senghore |
45 Atakayi |
58 Hetemaj |
88 Ngueukam |
Valmentaja Honkavaara
Tukholman ritarihuone
Fiholmin linna
Hässelbyn linna
**Simon de la Vallée** (noin 1590 – 1642) oli ranskalais-ruotsalainen arkkitehti. Hän oli vuodesta 1639 Ruotsin hoviarkkitehti.

Ennen Ruotsiin siirtymistä de la Vallée osallistui muun muassa Luxembourgin palatsin suunnitteluun ja toimi Hollannissa 1633 Fredrik Henrik Oranialaisen rakennustöiden johtajana. Hän vaikutti siihen, että ranskalainen barokkiklassismi levisi muualle. Hän suunnitteli Ruotsissa lähinnä palatseja, joiden joukossa ovat esimerkiksi Ekolsundin ja Fiholmin linnan suunnitelmat, joita ei kuitenkaan täysin toteutettu. Hän teki vähän ennen kuolemaan suunnitelman Tukholman ritarihuoneeksi. Hänen asemansa Ruotsin suurvalta-ajan klassisen barokkiarkkitehtuurin kehittymisessä oli merkittävä.

De la Valléen poika oli arkkitehti Jean de la Vallée.

Lähteet
-------

1. 1 2  Facta 2001, WSOY 1985, 17. osa, palsta 599
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 17. osa, palsta 598

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simon de la Vallée** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |

 |
**Lauri Lehtinen** (s. 25. maaliskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija, joka kilpailee nykyisin 49er-luokassa. Hän sijoittui Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Kalle Baskin kanssa seitsemänneksi.

Lehtinen saavutti Miikka Pennasen kanssa 29er-luokassa MM-hopeaa vuonna 2004 ja EM-hopeaa vuonna 2003. Hän siirtyi 49er-luokkaan vuonna 2006. Hänen gastinaan oli aluksi Heikki Soininen, vuodesta 2009 Kalle Bask ja vuodesta 2014 Miikka Pennanen. Lehtinen ja Bask ovat sijoittuneet MM-kilpailuissa 11:nneksi vuonna 2010, 16:nneksi vuonna 2009 sekä 19:nneksi vuosina 2011 ja 2012. EM-kilpailuissa parin sijoitukset ovat viides vuonna 2009 sekä yhdestoista vuosina 2010 ja 2011. Vuonna 2011 he sijoittuivat esiolympialaisissa kahdeksanneksi.

Lauri Lehtinen edustaa Nyländska Jaktklubbenia ja häntä valmentaa Jan Thorström. Hänen siskonsa Silja Lehtinen on menestynyt purjehtijana Match racing -luokassa. Hänen isänsä Tapio Lehtinen on tunnettu yksinpurjehtija.

Lähteet
-------

* Suomen purjehdusjoukkue Lontoon 2012 olympialaisissa (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) Suomen Olympiakomitea.  Arkistoitu 26.7.2012. Viitattu 24.7.2012.
* Suomen purjehdusjoukkueen tulokset Lontoon 2012 olympialaisissa (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) Suomen Olympiakomitea.  Arkistoitu 13.8.2012. Viitattu 13.8.2012.

### Viitteet

1. 1 2  Miikka Pennanen korvaa Kalle Baskin  21.2.2014. Suomen Purjehdus ja Veneily.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 14.3.2014.
**Muhavets** (valkoven.  ja ven. Мухаве́ц, puol. *Muchawiec*) on Läntisen Bugin sivujoki Valko-Venäjän Brestin alueella. Se saa alkunsa Pružanyn seudulta ja liittyy Brestissä Puolan rajalla Bug-jokeen, joka kuuluu Itämereen laskevan Veikselin vesistöön.

 Meloja Muhavetsilla Brestissä. 
Muhavetsin pituus on 113 km ja sen valuma-alue kattaa 6590 neliökilometriä. Joen alku- ja loppupisteiden välinen korkeusero on 29,5 metriä. Keskivirtaama on 33,6 m³/s.

Brestin seudulla jokea käytetään mm. proomuliikenteeseen ja jokimatkailuun. Joki on navigoitavissa sen alapäässä lähellä Puolan rajaa sijaitsevasta Brestin satamasta ylävirtaan, jossa se Kobrynin kaupungin itälaidalta (52°12′52″N, 24°22′42″E) alkavan Dneprin–Bugin kanavan kautta on yhteydessä Mustaanmereen laskevaan Dneprin vesistöön Ukrainassa. Yhteys Brestistä alavirtaan Bug-joelle, noin puolentoista kilometrin päässä jokien yhtymäkohdassa sijaitsevan Brestin linnoitusalueen siltapenkereiden ohi, on kuitenkin nykyisin suljettu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Река Мухавец *Гидрографическая характеристика рек Беларуси - Река Мухавец*. pogoda.by. Viitattu 6.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* the Mukhavets River city-walk.brest-belarus.org (englanniksi)
* Wikimapia satelliittikuva: Jokiproomuja Brestin satamassa, navigoitavan reitistön nykyisessä länsipäässä Muhavetsilla
**Life** tarkoittaa kahtakin yhdysvaltalaista aikakauslehteä:

* Vuosina 1883–1936 ilmestyi Life-niminen huumori- ja yleisaikakauslehti, jonka oikeudet Henry Luce osti saadakseen oikeudet sen nimeen, jonka hän antoi sitten uudelle lehdelleen.
* Tunnetumman Life-lehden loi Timen perustaja Henry Luce vuonna 1936. Kuvajournalismi oli lehdessä hyvin merkittävässä asemassa. Life ilmestyi viikoittain vuoteen 1972, sen jälkeen epäsäännöllisinä erikoisnumeroina vuoteen 1978, kuukausilehtenä 1978–2000 ja viikoittaisena sanomalehden liitteenä 2004–2007.

Henry Lucen Life oli ensimmäinen puhdas kuvajournalismia edustava lehti Yhdysvalloissa, ja se hallitsi markkinoita yli neljäkymmentä vuotta. Lehteä myytiin jossakin vaiheessa viikossa yli 13,5 miljoonaa kappaletta, ja se oli niin suosittu, että presidentti Harry S. Truman, Winston Churchill ja kenraali Douglas MacArthur julkaisivat muistelmansa sarjana sen sivuilla. Lehden paikkaa kuvajournalismin historiassa pidetään sen merkittävimpänä antina alalla. Life oli menestyvä lehti kahden sukupolven ajan, kunnes taloudelliset seikat ja lukijoiden maun muuttuminen aiheuttivat sen ilmestymisen takeltelun ja lopulta lakkaamisen. 

Vuonna 2009 kustannusyhtiö Time ja kuvatoimisto Getty Images julkaisivat seitsemän miljoonan kuvan arkiston internetissä käytettäväksi ilmaiseksi yksityisesti, epäkaupallisesti, muu käyttö on maksullista, ja sivusto rahoitetaan mainoksilla. Palvelu sisältää kuvia 1900-luvun alkupuolelta nykypäivään asti. Kuvat ovat peräisin Timen ja Lifen arkistosta, mutta merkittävän osan siitä muodostaa lopetetun Lifen kuva-arkistosta. Osa arkiston kuvista on vanhoja, tekijänoikeussuojasta vapaita kuvia.

Tunnettuja valokuvaajia
-----------------------

* Robert Capa
* Andreas Feininger
* Gisèle Freund
* Willy Ronis

Katso myös
----------

* *Look, Lifen* kilpailija (1937–1971)
* *Viikkosanomat*, suomalainen uutiskuvalehti (1922–1975)

Lähteet
-------

1. ↑  USA Today, luettu 25.7.2007
2. ↑  Time-Warner (Arkistoitu – Internet Archive), luettu 25.7.2007
3. ↑  Google.com, Life

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Life (lehti)**.
* Life-lehden vuosien 1936-1972 numerot Google Booksissa
* Lifen kuva-arkisto Googlessa
**Yksitoista minuuttia** (alkuteos *Onze Minutos*) on Paulo Coelhon kirjoittama romaani vuodelta 2003. Brasilialaisesta Mariasta kertova teos on yksi Coelhon luetuimmista kirjoista.

Juoni
-----

Brasilian sisämaassa, kaukana rannikon metropoleista, elää nuori Maria. Hän on kaunis ja tietoinen asianlaidasta. "Kauneuden voima; entä millainen rumien naisten maailma mahtoi olla?", kirjassa kysytään retorisesti. Maria matkustaa Rio de Janeiroon, tapaa sveitsiläisen miehen, jonka mukana hän matkaa Geneveen ryhtyäkseen malliksi. Mallin ura ei ota urjetakseen, Marian rahat alkavat loppua ja hän päättää kokeilla seksityötä. Asiakkaat hän hankkii eräästä bordellista Rue de Bernen varrella, bordellin isäntä ottaa pienen osan ilotyttöjen tuloista ja on erittäin tarkka työturvallisuuden suhteen. Marian aikeena on palata kotikonnuilleen varakkaana naisena ja ostaa maatila. Sveitsissä on toki muitakin työmahdollisuuksia, mutta Maria tajuaa että hänen tilanteessaan pääomaa kertyy näppärimmin seksityöstä.

Ilotyttöjen sääntöihin kuuluu, että asiakkaaseen ei saa rakastua. Maria rikkoo tätä sääntöä. Hän rakastuu kuvataiteilija Ralfiin, joka näkee hänessä "valoa". Maria on päättänyt, että hän työskentelee ilotyttönä yhden vuoden. Ilotytön ammatissa tulot korreloivat negatiivisesti työkokemuksen ja kertyneiden työvuosien määrän suhteen. Maria tiedostaa asian. Maria tutustuu myös sadomasokismiin erään englantilaisen yksityisasiakkaansa kanssa. Sadomasokismin kautta Maria löytää itsestään ulottuvuuksia, joiden olemassaolo oli hänelle aiemmin täysin tuntematon.

Lähteet
-------

1. ↑  Paulo Coelho : Yksitoista minuuttia Bazar Kustannus Oy. Viitattu 12.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Finna.fi: Yksitoista minuuttia
* Focus: Das Märchen von der Vagina (25.8.2003)
* Companhia das Letras: ONZE MINUTOS
Machito ja hänen sisarensa Graciella Grillo vuonna 1947.
**Machito** (oik. **Frank Grillo**, ehkä 1912 – 16. huhtikuuta 1984 Lontoo) oli kuubalaisen viihdemusiikin tunnetuimpia orkesterinjohtajia, joka myöhemmin siirtyi lähemmäs jazzia. Hän soitti ja levytti uransa aikana muun muassa Dizzy Gillespien, Johnny Griffinin ja Charlie Parkerin kanssa. "Latinalaisen musiikin Duke Ellingtoniksi" kutsutun Machiton orkesteri kiersi vuosikymmeniä ympäri maailmaa ja kävi usein Suomessakin.

Machiton syntymäajasta ja lapsuudesta on monenlaisia tietoja. Erään version mukaan hän syntyi Floridan Tampassa ja vietti nuoruutensa Kuuban Havannassa. Machito muutti vuonna 1937 New Yorkiin ja oli 1940-luvulta lähtien yksi kaupungin yöelämän tunnetuimmista latinalaismuusikoista. Hän oli vuonna 1940 perustamansa Afro-Cubans-orkesterin keulakuva yhdessä laulusolistina toimineen sisarensa Graciella Grillon kanssa, mutta varsinainen orkesterinjohtaja ja sovitusten tekijä oli taustalla pysynyt lankomies Mario Bauza (1911–1993). Orkesterin tunnuskappaleeksi muodostui "Tanga".

Orkesterin johdossa jatkoi Machiton kuoleman jälkeen hänen poikansa Mario Grillo. Machiton tytär Paula Grillo on toiminut orkesterin laulusolistina.

Machiton albumi *Kenya* (1957) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen *1001 Albums You Must Hear Before You Die*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita: Jazzmuusikko Machito.  *Helsingin Sanomat*, 18.4.1984, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Kotirinta, Pirkko: Mies Machiton takaa. Afrokuubalaisen musiikin isoisä Mario Bauza, 81, elää nyt komean uransa "toista vaihetta".  *Helsingin Sanomat*, 17.7.1992, s. 15. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Luhtala, Pertti ym.: Rumbakuninkaista salsatähtiin 2: Jazz innostuu congarytmeistä.  *Helsingin Sanomat*, 10.7.1977, s. 18.
4. ↑  Kotirinta, Pirkko: Machiton henki elää. Legendan perintöä jatkava big band esiintyy Suomessa jo seitsemättä kertaa.  *Helsingin Sanomat*, 20.1.1996, s. 33. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Karvonen, Lauri: Rytminen maanjäristys. Machito Salsa Big Band Vanhalla ylioppilastalolla.  *Helsingin Sanomat*, 30.1.1982, s. 22. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Dimery, Robert (toim.): *1001 Albums You Must Hear Before You Die*. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Machito** Wikimedia Commonsissa
Maciej Bydliński
**Maciej Bydliński** (s. 11. maaliskuuta 1988) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa AZS-AWF Katowice -seuraa.

Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Bydliński sijoittui superalppiyhdistetyssä 23:nneksi ja supersuurpujottelussa 41:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän ei saanut tulosta. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Bydliński oli superalppiyhdistetyssä 16:s ja supersuurpujottelussa 40:s.

Alppihiihdon maailmancupissa Bydliński kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2011 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maciej Bydliński Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Maciej Bydlińskin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Rauhaton mies** on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin kirjoittama rikosromaani, jonka pääosassa on komisario Kurt Wallander. Kirja on ilmestynyt vuonna 2009, ja se on viimeinen Wallanderista kertova teos. Alun perin Mankell aikoi lopettaa Wallander-kirjasarjan jo vuonna 1999, mutta muutti myöhemmin mielensä ja päätti tehdä vielä yhden osan.

Kirjasta on tehty elokuvaversio, jossa Wallanderia näyttelee Krister Henriksson.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuosiin 2007-2008, noin viisi vuotta sen jälkeen kun Wallander on muuttanut pois Ystadin keskustasta maaseudulta ostamaansa omakotitaloon. Wallanderin tytär Linda kertoo isälleen merkittävän uutisen: hän saa lapsen ja Kurtista tulee isoisä. Lapsen isä, Lindan avopuoliso Hans von Enke, työskentelee pankkialalla ja on varakkaasta perheestä.

Wallander tutustuu vävynsä vanhempiin, mutta sitten nämä katoavat salaperäisellä tavalla. Ensin Håkan von Enke, merivoimien eläkkeellä oleva upseeri, jää palaamatta joka-aamuiselta kävelyretkeltään. Hieman myöhemmin katoaa hänen vaimonsa. Asiaa tutkii Tukholman poliisi, mutta kesälomalla oleva Wallander tekee myös omia tutkimuksiaan. Ruotsissa 1970- ja 1980-luvuilla tapahtuneet sukellusveneiden aluevesiloukkaukset tuntuvat liittyvän tapahtumiin. Mies selvästi pelkäsi jotain ennen katoamistaan. Onko hänet murhattu vai pakeniko hän ennen kuin hänet onnistuttiin murhaamaan? Tutkimuksissaan Wallander huomaa, ettei kaikkia sukellusvenehavaintoja edes haluttu tutkia kunnolla. Koska sukellusveneiden todellisen kansallisuuden selvittäminen ei näyttänytkään aikanaan kiinnostavan kaikkia, ajatuu Wallander yhä syvemmin kylmän sodan lopun historian kaivelemiseen.

Wallanderia ovat koko ajan vaivanneet ajoittaiset muistikatkokset: ensin hän unohtaa virka-aseensa ravintolaan, sitten hellan päälle keittiössään ja tapaa kotiin tullessaan palokunnan pihallaan ja lopulta ei tunnista tyttärentytärtään.

Wallander selvittää arvoituksen, ja myös syy hänen muistikatkoksiinsa selviää kirjan lopussa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Henning Mankell: Rauhaton Mies *kirjavinkit.fi*. Viitattu 21.8.2022.
**Kontekstivihjeet** (engl. *contextualization cues*) ovat keskustelun ei-referentiaalisia osatekijöitä, hienovaraisia vihjeitä, jotka vaikuttavat merkityksen muotoutumiseen. Kontekstivihjeet kuuluvat kielitieteellisen pragmatiikan, sosiolingvistiikan ja keskusteluntutkimuksen alaan.

Tavanomaista kontekstivihjeitä ovat muiden muassa seuraavat:

* prosodia
* puhenopeuden muutos
* tauko
* epäröinti
* päällekkäisyys
* avaus- ja lopetusrutiinit
* eleet ja ilmeet yms.

Kon­tekstivihjeet saavat merkityksen vasta vuorovaikutustilanteessa, ja useat vihjeet ohjaavat tulkintaa yhtä aikaa samaan suuntaan. Kontekstivihjeet ovat kon­trastiivisia: merkitys perustyy muutoksiin. Vihjeiden merkitys riippuu hyvin paljon kulttuurista, sillä ne ovat suhteellisia. Peter Auer havainnollistaa: "Vihjeen ainoana ’merkityksenä’ on (mukaillakseni Jakobsonin foneemimääritelmää) ’osoitus toiseuteen’".[1]

Kontekstivihjeet ovat sosiokulttuurista tietoa. Vihjeet aktivoivat kulttuurin jäsenten muistista tietorakenteita, joiden avulla asioita voidaan ymmärtää. Tietorakenteet ovat stereotyyppistä tietoa tilanteesta ja kielenkäytöstä. Kontekstivihje aktivoi tietyn toimintatyypin. Pieni muutos kontekstissa voi saada aikaan suuren muutoksen tulkinnassa.

Stephen C. Levinson on verrannut, että kontekstivihjeet ovat kuin sormeen kiedottu nyöri tai nenäliinaan sidottu solmu.[2] Kontekstivihjeet ovat siksi eräänlaisia toisen asteen symboleita: ne viittaavat tilanteeseen, jossa varsinainen muistaminen tapahtui ja toivon mukaan tapahtuu uudelleen. Kontekstivihjeet eivät korvaa tulkintaprosessia vaan antavat sille suunnan. Ne voivat viitata pitkällekin. Kontekstivihjeet tekevät usein kaksi asiaa yhtä aikaa: ensiksikin ne luovat vastakohtaisuuden ja ilmaisevat, että jotain uutta on ilmassa, ja toisekseen ne rajoittavat tulkintojen määrää.

Lähteet
-------

1. ↑  Auer 1992: 31.
2. ↑  Levinson 1983.

Kirjallisuutta
--------------

* Auer, Peter 1992: Introduction: John Gumperz’ Approach to Contextualization. — *The Contextualization of Language* (toim. Peter Auer & Aldo di Lucio), s. 1–37. Pragmatics and Beyond, new series 22. Amsterdam: Rodopi.
* Levinson, Stephen C. 1983: *Pragmatics.* Cambridge: University Press.
**Mauno Engelbert Rainto**, vuoteen 1906 **Grönlund** (6. marraskuuta 1887 Turku – 19. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Rainton vanhemmat olivat käsityönopettaja Gustav Rainto, aiemmin Grönlund, ja Maria Simonintytär ja puoliso vuodesta 1916 Valdi Augusta Grönkvist. Rainto kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja suoritti Turun kauppaopiston kurssin vuonna 1908. Hän oli Turussa Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan konttoripäällikkö 1908–1929, kunnes siirtyi omien yritystensä pariin. Polkupyörien ohella Rainto oli kiinnostunut valo- ja elokuvauksesta. Vuonna 1920 hän perusti 
kumppanin kanssa valokuvaustarvikeliikkeen ja laajensi sitä vuonna 1923 tytäryhtiöllä, jonka palvelukseen tuli Suomen mainosvalokuvausten pioneeri Emmi Fock. Rainto oli osakas myös muissa valokuva-alan yrityksissä.

Vuonna 1931 Rainto tuli polkupyörätehdas Pyrkijän toimitusjohtajaksi, yhtiön osakas ja hallinnon jäsen hän oli ollut jo 1920-luvulta. Yhtiöstä kehittyi hänen johdossaan Suomen merkittävin polkupyörien valmistaja, joskin sota-aikana se valmisti myös häkäpönttöjä ja ilmastointilaitteita. Sotien jälkeen Pyrkijän polkupyörätuotanto kasvoi edelleen. Mopedeja yritys alkoi tuottaa 1950-luvulla ja meni samalla vuosikymmenellä mukaan muoviliiketoimintaan, johon se sittemmin keskittyi 1970-luvulla. Polkupyöräteollisuuden järjestäytymisessä ja yhteistyössä Suomessa keskeisesti mukana ollut Rainto oli osakas useissa muissakin yhtiöissä. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1950.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mauno Rainto *Biografiasampo*. Viitattu 10.3.2022.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 22.10.1952, s. 7.
**Ioánna "Nána" Moúschouri** (kreik. Ιωάννα "Νάνα" Μούσχουρη, kansainvälisesti usein **Nana Mouskouri**, s. 13. lokakuuta 1934 Chaniá, Kreeta, Kreikka) on kreikkalainen laulaja, joka asuu Sveitsissä. Hän on levyttänyt tunteellisia lauluja rakkaudesta ja kaipauksesta liki viidenkymmenen vuoden ajan. Hän on ollut myös UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.

Moúschouri on yksi kaikkien aikojen eniten äänitteitä myyneistä naisartisteista. Hänen levyjään on arvioitu myydyn 200–300 miljoonaa kappaletta.

Moúschouri edusti Luxemburgia vuoden 1963 Euroviisuissa laululla "A force de prier", mutta jäi kahdeksannelle sijalle. Vuoden 2006 Euroviisuissa Ateenassa hän aloitti lauluehdokkaiden äänestysajan kääntämällä tiimalasin.

Moúschouri on käynyt esiintymässä Suomessa muutaman kerran, viimeksi vuosina 2000 ja 2005 Finlandia-talossa. Hän teki jäähyväiskiertueen 2005–2008. Vuosina 2013 ja 2014 oli kuitenkin vuorossa vuoden kestävä 80-vuotissyntymäpäiväkiertue "Happy Birthday Tour", esiintymismaina muun muassa Ranska, Belgia, Kanada, Espanja ja Kreikka. Hän julkaisi vuonna 2013 uuden kirjan *Itinéraire intime*.

Moúschouri on naimisissa tuottajansa André Chapellen kanssa, ja hänellä on takanaan yksi eroon päättynyt avioliitto. Moúschourilla on kaksi lasta, Héléne ja Nicolas.

Lähteet
-------

1. ↑  Universal.de (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Universal.fr (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nána Moúschouri**.
* Viralliset kotisivut (englanniksi)
* Monipuolinen sivusto (englanniksi) (ranskaksi)
* Fansite Netherlands Nana Mouskouri (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (saksaksi) (hollanniksi) (suomeksi)

### Kirjallisuutta

* Chanter ma vie (Grasset 1989)
* To ónoma mou eínai Nána (Το όνομα μου είναι Νάνα, Λιβάνη 2006)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |