recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Seiko 7002-7020 Diver’s 200 m -sukeltajankello.
**Sukeltajankello** on ajan mittaukseen tarkoitettu kello, joka on suunniteltu kestämään tavallisessa laitesukelluksessa esiintyviä paine-eroja. Tyypillisimmin sukeltajankellot kestävät jopa 21 baarin paineen, ja ovat vesitiiviitä 200 metrin syvyyteen saakka.

Sukeltajankello on sukeltajalle välttämätön varuste, koska muuten sukellusaikaa ei voi tietää ja näin tietää typpikertymäänsä.

Rakenne
-------

Sukeltajankellon kellotaulut ovat itsevalaisevia. Kellossa on myös niin sanottu *aikakehä*, jaoteltu rengas, joka pyörii vastapäivään. Aikakehällä ilmaistaan pintaantuloaika. Koska kehä pyörii vain vastapäivään, ei sukellusaika voi ylittyä vaikka kehä pyörisi tahattomasti.

Kellossa ei yleensä ole kuin viisari-ilmaisin, koska painonappien o-rengastiivisteet altistavat kelloa vikaantumiselle.

Mares M1 -sukellustietokone.

Sukellustietokone
-----------------

Sukeltajankellona voi toimia myös sukellustietokone. Syväsukelluksilla (+30 m) ja luolasukelluksilla on kuitenkin käytettävä kahdennettuja ajanilmaisuvälineitä. Tällöin sukellustietokoneen rinnalla useimmiten on sukeltajankello.

Lähteet
-------

1. ↑  Clinchy, Richard A. & Egstrom, Glen H. & Fead, Lou: *Jeppesen’s Open Water Sport Diver Manual*, s. 83. 5. edition. Sudbury, Massachusetts: Jones & Bartlett Publishers, 1992. ISBN 978-0-801-69035-8. Google Books (limited preview). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sukeltajankello** Wikimedia Commonsissa
**Teruki Miyamoto** (jap. 宮本 輝紀; 26. joulukuuta 1940 Hiroshima, Japani - 2. helmikuuta 2000) oli japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Miyamoto edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1961-1971. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1961 | 5 | 3 |
| 1962 | 7 | 1 |
| 1963 | 5 | 2 |
| 1964 | 2 | 0 |
| 1965 | 4 | 1 |
| 1966 | 5 | 3 |
| 1967 | 5 | 5 |
| 1968 | 4 | 0 |
| 1969 | 3 | 2 |
| 1970 | 12 | 1 |
| 1971 | 6 | 1 |
| Yhteensä | 58 | 19 |

Lähteet
-------

1. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 310–311. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
Östran kihlakunnan sijainti Smålandin maakunnan kartalla.
**Östran kihlakunta** (ruots. *Östra härad*) oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 298,46 neliökilometriä ja asukasluku 18 473 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Korsberga, Lemnhult, Näshult, Stenberga, Skirö, Nye, Bäckseda, Näsby, Myresjö, Lannaskede, Nävelsjö, Björkö, Vetlandan maalaiskunta, Skede, Alseda, Ökna, Karlstorp ja Kråkshult.

Kihlakunnan tuolloisista kunnista Kråkshult kuuluu nykyään Eksjön kuntaan ja muut Vetlandan kuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Emil Wilhelm Stenius** (27. marraskuuta 1851 Juuka – 16. toukokuuta 1918 Pieksämäki) oli suomalainen maaherra. Hän oli Kuopion läänin kuvernööri 1905–1911.

Stenius kävi Haminan kadettikoulun 1866–1874. Hän yleni everstiksi ja oli 7. Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonan komentaja vuodesta 1901 vuoteen 1902, jolloin hän jäi lakkautuspalkalle. Hän oli sitten Tampereella konepajan isännöitsijänä, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1905 Kuopion läänin kuvernööriksi, jossa virassa hän oli vuoteen 1911.

Steniuksen puoliso oli 1879 Agnes Alexandra Nymalm, ja heillä oli neljä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tauno J. Korpijaakko, 400 vuotta Stenius- (Steen) sukua s. 65–66
2. ↑  Kuopion läänin maaherra, Pohjois-Savon muisti


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuopion läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) | 
* Sackleen
* Ramsay
* Federley
* Furuhjelm
* Antell
* von Essen
* von Kraemer
* Järnefelt
* Aminoff
* Åkerman
* Krogius
* Bergh
* Stenius
* Tawaststjerna
* Spåre

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* von Hellens
* Ignatius
* Heikkinen
* Riikonen
* Mantere
* Hölttä
* Hjerppe
* Martikainen

 |

 |
**Christopher Nicholas "Nick" Bertke** (s. 26. heinäkuuta 1988), taiteilijanimeltään **Pogo**, on australialainen elektronisen musiikin artisti. Hän äänittää pieniä ääniä, lausahduksia ja melodioita elokuvista tai televisiosarjoista, ja muodostaa niistä sekvensoimalla uusia musiikkikappaleita. Suuri osa hänen töistään perustuu pelkästään äänitettyihin sampleihin ilman ulkopuolista musiikkia tai ääniefektejä.

Pogon ensimmäinen popkulttuuria miksaava kappale "Alice" perustuu *Liisa Ihmemaassa* -animaatioelokuvan ääniin. Kun kappaleesta tuli suosittu, Disney otti Pogoon yhteyttä ja pyysi häntä miksaamaan Pixarin elokuviin perustuvia kappaleita. Yksi näistä kappaleista on "Upular", joka perustuu täysin elokuvan *Up − kohti korkeuksia* ääniin.

Vuonna 2011 Pogo oli kiertueella Yhdysvalloissa ilman asianmukaista työntekijän viisumia, minkä vuoksi hän sai kymmenen vuoden porttikiellon Yhdysvaltoihin.

Musiikki
--------

Alex Eichlerin mukaan Pogo onnistuu parhaimmillaan tiivistämään elokuvan vahvimmat tunteet nopeasti kulutettavaan pop-kappaleeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Pogo: Harnessing The Innate Rhythm Of Pop Culture *NPR.org*. Viitattu 24.11.2016.
2. ↑  Aussie music producer Nick Bertke, aka Pogo, jailed, banned from US *NewsComAu*.  Arkistoitu 18.10.2016. Viitattu 24.11.2016.
3. ↑  Artist's Visa Complaint Video Goes Viral *The Huffington Post*.  19.3.2013. Viitattu 24.11.2016.
4. ↑  Alex Eichler: Spinning Songs from Movies *The Atlantic*. Viitattu 24.11.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Museoitu fiakkeri.
Fiakkeri Itävallan parlamentin edustalla.
**Fiakkeri** (ransk. *fiacre*) tarkoittaa osittain tai kokonaan katettuja hevosvetoisia ajurinvaunuja. Ensimmäiset fiakkerit olivat kuomullisia, mutta muuten avoimia, nelipyöräisiä vaunuja, joita veti kolme hevosta Pariisin mutaisilla kaduilla. Nimitys pohjautuu siihen, että ensimmäiset tällaiset vaunut alkoivat tarjota palvelujaan 1640-luvulla pariisilaisen majatalon Hôtel Saint-Fiacre edustalla. Se oli nimetty pyhän Fiacriuksen mukaan.

Pariisissa oli 1794 käytössä noin 800 fiakkeria ja 1800-luvulla niiden määrä oli yli 1 500. Fiakkereissa oli 1800-luvulla kokonaan katettu matkustamo ajurin istuessa täysin avoimella penkillään. Samalla vuosisadalla fiakkerin kaltaisia vaunuja käytettiin Englannissa ja Yhdysvalloissa, jossa niistä käytettiin nimitystä hackney. Wienissä fiakkerista käytettiin nimitystä Fiaker.

Lähteet
-------

* The New Encyclopædia Britannica, Encyclopædia Britannica 2003, ISBN 0-85229-961-3
* Tietosanakirja, Tietosanakirja osakeyhtiö 1909–1919

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fiakkeri** Wikimedia Commonsissa
**Edna Ngeringwony Kiplagat** (s. 15. syyskuuta 1979) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Kiplagat sijoittui Kapkaupungin maastojuoksun MM-kilpailuissa 1996 tyttöjen kilpailussa viidenneksi. Hän sai saman vuoden Sydneyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.53,06. Hän oli maastojuoksun MM-kilpailuissa Torinossa 1997 tyttöjen kilpailussa neljäs ja kuului Kenian kultajoukkueeseen joukkuekilpailussa. Hän sai Annecyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1998 pronssia 3 000 metrillä ajalla 9.05,46.

Kiplagat sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kilpailuissa 2006 pitkällä matkalla 13:nneksi ja sai kultaa joukkuekilpailussa. Hän voitti 2010 Los Angelesin maratonin ajalla 2.25.38 ja New Yorkin maratonin ajalla 2.28.20. Hän sijoittui kolmanneksi Lontoon maratonilla 2011 ennätyksellään 2.20.46. Myöhemmin samana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden Daegussa juostuaan Kenian kolmoisvoittoon päättyneessä kilpailussa ajan 2.28.43. Vuonna 2012 Kiplagat sijoittui toiseksi Lontoon maratonilla ennätyksellään 2.19.50. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 20:nneksi. Lontoon maratonilla 2013 hän oli toinen. Vuonna 2013 hän uusi maailmanmestaruutensa Moskovassa ajalla 2.25.44. Hän voitti Lontoon maratonin 2014 ajalla 2.20.21. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui viidenneksi.

Kiplagat sijoittui 2016 Tokion maratonilla kolmanneksi ja Chicagon maratonilla toiseksi. Hän voitti Bostonin maratonin 2017 ajalla 2.21.52. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa ajalla 2.27.18. Vuonna 2019 hän oli Bostonin maratonilla toinen ja Dohan MM-kilpailuissa neljäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Edna Kiplagat *tilastopaja.net*. Viitattu 19.10.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Cross Junior Women - 23-03-97 *iaaf.org*.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 27.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  Official Team Results Long Race - W 01 April 2006 *iaaf.org*. Viitattu 27.8.2011. (englanniksi)
4. ↑  Kenialaisilta historiallinen temppu maratonilla *yle.fi*.  27.6.2011. Viitattu 27.8.2011.
5. ↑  Women's Marathon - 13th April *the-sports.org*.  1.9.2015.  (englanniksi)
6. ↑  Edna Kiplagat Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Edna Kiplagat Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

  

Naisten maratonin maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Grete Waitz |
1987: Rosa Mota |
1991: Wanda Panfil |
1993: Junko Asari |
1995: Manuela Machado |
1997: Hiromi Suzuki |
1999: Jong Song-ok |
2001: Lidia Șimon |
2003: Catherine Ndereba |
2005: Paula Radcliffe |
2007: Catherine Ndereba |
2009: Bai Xue |
2011: Edna Kiplagat |
2013: Edna Kiplagat |
2015: Mare Dibaba |
2017: Rose Chelimo |
2019: Ruth Chepngetich |
2022: Gotytom Gebreslase |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Edna O. Simpson
**Edna Oakes Simpson** (o.s. Borman; 26. lokakuuta 1891 Carrollton, Illinois – 15. toukokuuta 1984 Alton, Illinois) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.

Simpson oli naimisissa poliitikko Sidney E. "Sid" Simpsonin kanssa vuodesta 1920. Pariskunta kasvatti kaksi tytärtä: Marthan ja Janetin. Vuonna 1942 mies tuli valituksi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi; hän istui siellä, kunnes kuoli äkillisesti kymmenen päivää ennen marraskuun 1958 vaaleja. Edna Simpson suostui tämän jälkeen korvaamaan miehensä republikaanien ehdokkaana ja tulikin valituksi 55 %:lla äänistä. Hän istui edustajainhuoneen jäsenenä Illinoisista 86. Yhdysvaltain kongressissa 3. tammikuuta 1959 – 3. tammikuuta 1961. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuonna 1960. Simpson asui Illinoisin Carrolltonissa, kunnes kuoli Altonissa toukokuussa 1984.

Simpson ei ainoalla kaudellaan edustajainhuoneessa pitänyt yhtäkään puhetta eikä ollut edes kampanjoinut. Hän pysyikin muille etäisenä hahmona edustajainhuoneessa. Kautensa jälkeen hän vetäytyi viettämään elämää julkisuuden ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  SIMPSON, Edna Oakes History, Art & Archives – United States House of Representatives
2. 1 2  SIMPSON, Edna Oakes (1891-1984) Biographical Directory of the United States Congress


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Charles Edmund Duncan Rubbra** (23. toukokuuta 1901 Northampton, Iso-Britannia − 14. huhtikuuta 1986 Gerrards Cross, Buckinghamshire, Iso-Britannia) oli brittiläinen säveltäjä, pianisti ja opettaja. Hänet tunnetaan erityisesti sinfonikkona.

Rubbra oli syntyisin vaatimattomista oloista, ja hänen musikaalisuutensa ilmeni varhain. Hän sai piano-opetusta kahdeksanvuotiaasta alkaen. Perheen heikon rahatilanteen takia hän joutui jättämään koulunkäynnin kesken 14-vuotiaana, ja hän työskenteli toimisto- ja rautatieapulaisena. Hän opiskeli musiikkia yksityisesti Cyril Scottin johdolla, ja vuonna 1921 hän pääsi apurahan turvin opiskelemaan Lontoon Royal College of Musiciin, jossa hänen opettajiinsa kuului muiden muassa Gustav Holst.

Päätettyään opintonsa vuonna 1925 Rubbra työskenteli opettajana, pianistina ja musiikkitoimittajana. Hän palveli armeijassa toisen maailmansodan ajan ja perusti Joshua Glazerin ja William Pleethin kanssa pianotrion, joka esiintyi vuoteen 1956 saakka. Trio vieraili myös Suomessa.

Rubbra opetti musiikkia Oxfordin yliopistossa (1947–1968) ja Guildhallin musiikki- ja teatterikoulussa (1961–1974). Rubbra kääntyi katoliseen uskoon vuonna 1947. Hän sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon (CBE) vuonna 1960.

Vaikka Rubbra loi sävellystuotantonsa 1900-luvulla, hän oli sitoutunut tonaalisuuteen ja perinteiseen kontrapunktiin, ja hän laati myös kontrapunktitekniikan oppikirjan. Hänen omaleimainen sävellystyylinsä tuo mieleen Johannes Brahmsin,*kenen mukaan?* ja hän kehittelee pienistä alkuaihelmista laajoja sävellysmuotoja. Suurinta suosiota hän nautti 1930-luvulla. 

Rubbran sävellystuotanto on laajahko: 164 opusnumeroin varustettua teosta. Niiden joukossa on 11 sinfoniaa, 4 jousikvartettoa ja useita konserttoja sekä hengellisiä kuoroteoksia. Ennen kuolemaansa hän oli aloittanut 12. sinfoniansa.

Rubbra oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli ranskalainen viulisti Antoinette Chaplin, ja heille syntyi kaksi poikaa. Toinen puoliso oli Colette Yardley, ja heille syntyi yksi poika.

Kirjallisuutta
--------------

* Foreman, Lewis (toim.): *Edmund Rubbra, composer: Essays.* Rickmansworth: Triad Press, 1977. ISBN 0-902070-21-5
* Grover, Ralph Scott: *The Music of Edmund Rubbra.* Brookfield (Vt.): Ashfield Publishing Co. 1993. ISBN 0-85967-910-1

Aiheesta muualla
----------------

* Kontrapunkt und Improvisation (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Edmund Rubbra (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
	+ 2
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Aila Mirjam Kaarina Lavaste**, o.s. **Huttunen**, (s. 24. huhtikuuta 1950 Tampere) on suomalainen ohjaaja ja dramaturgi, joka toimi työurallaan myös näyttelijänä ja teatterin johtajana.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Lavaste syntyi diplomi-insinööri Veikko Huttusen ja rautatievirkailija Kirsti Louhon perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1970–1985 oli teatteriohjaaja Kimmo Lavaste ja toinen vuodesta 1987 on järjestäjä Timo Ailio. Lavaste tuli ylioppilaaksi 1969 ja opiskeli Tampereen yliopistossa 1969–1973 ja Teatterikorkeakoulussa 1975–1979, teatteritutkinnon hän suoritti 1987. Lavaste oli Turun kaupunginteatterin vs. dramaturgi 1980–1981, Kokkolan kaupunginteatterin näyttelijä 1981–1982, Imatran teatterin ohjaaja-dramaturgi 1983–1984, Salon teatterin johtaja ja ohjaaja 1985–1987, Tampereen yliopiston näyttelijätyön assistentti 1987–1991 ja Vaasan kaupunginteatterin dramaturgi 1991–1995. Hän toimi Kajaanin kaupunginteatterin johtajana 1995–2000 ja Jyväskylän kaupunginteatterin johtajana 2001–2007, vapaa ohjaaja ja dramaturgi hän on ollut vuodesta 2007. Lavaste on opettanut useilla teatterialan kursseilla vuodesta 1978 lähtien. Hän on ollut mukana muun muassa valtion näyttämötaidetoimikunnassa, Suomen Teatteriohjaajien Liiton hallituksessa sekä Tampereen Teatterikesän johtoryhmässä. Lavaste sai Silmänkääntäjä-palkinnon 2004 ja Jyväskylän kaupungin Kiitos kulttuurista -tunnustuksen 2006. Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 2009. Vuonna 2018 Lavaste sai Pro Finlandia -mitalin.

Teoksia
-------

* *Harrastajateatteri ja teksti* (1985)
* *Teatteri on tässä: Jyväskylän kaupunginteatteri 1961–2001*, Hannele Ruotsalon kanssa (2001)
* *Vieraassa takissa* (2015)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 498. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Teatterinjohtaja kirjoitti uupumuksesta ulos: "Sen tunnustaminen oli ylivoimaista" *Keskisuomalainen*.  6.4.2015. Viitattu 23.4.2021.
3. ↑  Suomen leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat 1945-2020 *Suomen Valkoisen ruusun ja Suomen leijonan ritarikunnat*. Ritarikuntien kanslia. Viitattu 23.4.2021.
Louis Marchand
**Louis Marchand** (2. helmikuuta 1669 Lyon – 17. helmikuuta 1732 Pariisi) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä.

Elämä ja ura
------------

Marchand syntyi urkuri Jean Marchandin pojaksi. Hän pääsi 14-vuotiaana Neversin katedraalin urkuriksi. 20-vuotiaana hän oli jo Pariisissa, jossa hänelle tarjottiin lähes kaikkia kaupungissa vapaina olleita urkurin paikkoja. Marchand työskenteli kirkollisissa urkurintoimissa, kunnes astui vuonna 1708 kuninkaan hovin palvelukseen ja seurasi Guillaume-Gabriel Niversiä kuninkaallisen kapellin urkurin tehtävissä. Marchand nautti niin huomattavaa mainetta, ettei hänen tarvinnut kilpailla asemasta hovissa. Vuonna 1713 Marchand jätti hovissa esityksen puolessavälissä kesken kuninkaan läsnäollessa. Hän oli riitaantunut puolta tuloistaan vaatineen entisen vaimonsa kanssa ja ilmoitti olevansa velvollinen tekemään vain puolet työstään, mikäli saa nauttia vain puolista omista tuloistaan. Marchandia neuvottiin lähtemään maanpakoon rangaistuksen välttämiseksi, ja hän tekikin kattavan kiertueen Saksassa vuonna 1713. Hän esiintyi sen aikana keisarin edessä ja tutustui myös Johann Sebastian Bachiin, joka soitti hänen teoksiaan. Lopulta Marchand palasi Pariisiin ja työskenteli siellä opettajana. Hän pääsi myös Couvent des Cordeliersiin urkurin asemaan, jossa oli työskennellyt aiemminkin. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.

Marchand oli aikalaiskuvausten mukaan omituinen hahmo, jota kuvattiin muun muassa rauhattomaksi, "emotionaalisesti epätasapainoiseksi" ja "aina vainoharhaiseksi". Hän oli kuitenkin kunnianhimoinen, vaikkakin luonteen impulsiivisuus toistuvasti vaaransi hänen uransa. Varhaisillakin elämäkertakirjailijoilla oli kuitenkin vaikeuksia erottaa tosiasiat kertomuksista. Marchandin virtuoosisuus instrumenttinsa äärellä ja maine muusikkona tuotiin kuitenkin esiin. Ihailijoihin kuului esimerkiksi Jean-Philippe Rameau. Kronikoitsija Évrard Titon du Tillet nimesi Marchandin kaikkien aikojen suurimmaksi urkuriksi.

Musiikki
--------

Marchandin tuotannon joukossa on cembalosarjoja, urkuteoksia, kantaatteja ja ooppera. Marchand ei kuitenkaan ollut ahkera musiikkinsa julkaisijana. Hänen merkittävyytensä säveltäjänä rakentuu säilyneen kosketinsoitintuotannon pohjalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Louis Marchand Interlude.hk
2. 1 2  Louis Marchand AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Laatukustannukset** ovat kustannuksia, jotka aiheutuvat tavoitellun laatutason saavuttamisesta sekä huonosta laadusta johtuvista kustannuksista (cost of poor quality).
Laatukustannuksia käytetään laadunohjauksessa ja laadun optimoinnissa ohjaamaan laatua ja kustannuksia. Yrityksissä laatukustannuksia verrataan yleensä liikevaihtoon, ilmaisten ne prosentuaalisena osuutena liikevaihdosta.

Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta
---------------------------------------------------

Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta voidaan jakaa ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin sekä tarkastus-, arviointi- ja seurantakustannuksiin. Ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin kuuluvat kustannukset siitä, että varmistetaan että asiat tehdään oikein, esimerkiksi koulutus, sisäinen arviointi, itsearviointi ja katselmukset.

Huonosta laadusta johtuvat kustannukset
---------------------------------------

Huonosta laadusta johtuvat kustannukset käsittää kustannukset, jotka aiheutuvat tavoitellun ja aikaansaadun tuotteen tai palvelun laatueroista. Huonon laadun kustannuksiin kuuluvat työnteon kustannukset, korjaamisen, uudelleen tekemisen ja hävittämisen kustannukset, sekä uusien materiaalien kustannukset. Huonosta laadusta johtuvat kustannukset sisältävät myös kustannukset siitä, että virheiden korjaamiseen tarvittavia resursseja ei voida käyttää muihin tarkoituksiin. 

Muita huonosta laadusta johtuvia epäsuoria kustannuksia ovat:

* Kustannukset siitä että asiakkaan tarpeita ei täytetä ensimmäisellä kerralla
* Mahdollisuus suurempiin tuottoihin tai tuottavuuteen
* Markkinaosuuksien menettäminen
* Mahdollisen tuotoksen menettäminen.

Klassinen ja uusi laatukustannusmalli
-------------------------------------

Klassisessa laatukustannusmallissa laadun kokonaiskustannukset muodostavat U-käyrän. Kun ehkäisykustannukset kasvavat, virhekustannukset pienenevät. Laadun optimaalinen pisteessä, jossa pienenevät virhekustannukset ja kasvavat ennaltaehkäisykustannukset leikkaavat toisensa.
Uudessa laatukustannusmallissa lisääntyvä laatu ei välttämättä maksa mitään, sillä laadun tekeminen riippuu eniten asenteista. Tuotteen voi tehdä oikein ja väärin, samoilla kustannuksilla.

Lean ajattelu
-------------

Lean ajattelun mukaan tarpeettomia kustannuksia aiheutuu ylituotannosta, odottamisesta, kuljettamisesta, epäasianmukaisesta tuotantotavasta, tarpeettomasta varastoinnista, tarpeettomista siirroista ja liikkeistä, virheistä. Kun mietitään laatukustannuksia, voidaan ajatteluun sisällyttää näitä kaikkia kustannuslajeja.

Katso myös
----------

* Prosessinkehittäminen
* Laatujohtaminen
* Laatu
* 6 Sigma

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
Ríchtiksen rotkoRíchtiksen vesiputous Ríchtiksen rotkossa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Siteía, Lasíthi, Kreeta, Kreikka |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι Ρίχτη |
| Tyyppi | 
Vesiputous, hiekkarantaView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ríchtiksen rotko** (kreik. Φαράγγι Ρίχτη, *Farángi Ríchti*) on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ornó-vuoren pohjoisrinteessä saaren koillisosassa Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä.

Ríchtiksen rotkoa.
Rotkon pituus on noin kolme kilometriä. Se saa alkunsa Éxo Moulianán kylän läheltä ja päättyy Ríchtiksen rannalle saaren pohjoisrannikolla itään Kalavróksen kylästä. Korkeusero matkalla on noin 350 metriä. Rotkossa virtaa joki, jossa on noin 20 metriä korkea Ríchtiksen vesiputous. Nimi "Ríchtis" itsessään tarkoittaa Kreetalla vesiputousta, ja se on antanut nimensä koko rotkolle. Rotkovaellus kestää noin 3–4 tuntia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Φαράγγι Ρίχτη *Cretan Beach*. Viitattu 7.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ríchtiksen rotko** Wikimedia Commonsissa
Ríneia  
Ρήνεια

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Eriniá (Ερηνιά) |
| Sijainti | 
38°49′46″N, 24°25′54″E, SkýrosEuboia, Keski-KreikkaKreikka |
| Saariryhmä | 
Pohjoiset Sporadit |
| Korkein kohta | 
15 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
0,533 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ríneia** (kreik. Ρήνεια; transl. myös *Rínia*) eli *Eriniá* (Ερηνιά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Skýroksen länsipuolella Válaxan ja Skyropoúlan saarten välissä. Saaren pinta-ala on 0,533 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2001). Hallinnollisesti Ríneia kuuluu Skýroksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: el:Ρήνεια Σκύρου 

Pohjoiset Sporadit

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaaret | 
* Alónnisos
* Skiáthos
* Skópelos
* Skýros

 |
| Pienemmät saaret | 
* Adelfoí
* Ágios Geórgios
* Arkó
* Aspronísi
* Dasiá
* Gioúra
* Koúlouri
* Koumpí
* Kyrá Panagiá
* Lechoúsa
* Maragkós
* Mikró
* Pappoús
* Pelérissa
* Peristéra
* Pipéri
* Platý
* Prásso (Gioúra)
* Prásso (Skántzoura)
* Psathoúra
* Psathonísi
* Répi
* Ríneia
* Sarakinó
* Skántzoura
* Skyropoúla
* Tsougkriá
* Tsougkriáki
* Válaxa

 |
Louis Majorelle
**Louis Majorelle**, (26. syyskuuta 1859 Toul – 15. tammikuuta 1926 Nancy), oli ranskalainen taiteilija, taidekäsityöläinen, puuseppä ja huonekalusuunnittelija, joka oli yksi art nouveaun huomattavimpia edustajia.

Majorellen isä oli huonekalusuunnittelija, jolla oli huonekaluverstas. Louis Majorelle sai nuorena taidemaalarin koulutuksen. Hän opiskeli Pariisin École des Beaux-Artsissa Jean-François Milletin johdolla. Isänsä kuoltua Majorelle palasi Nancyyn jatkaakseen perheen verstaan toimintaa. Majorelle keskittyi siitä lähtien huonekalujen suunnitteluun ja siirtyi 1700-luvun tyylihuonekalujen kopioista tuolloin alkunsa saaneen art nouveaun suuntaan. Vuodesta 1890 hän alkoi valmistaa art nouveau -huonekaluja. Majorellen huonekalut olivat pääosin käsityötä, mutta hän varusti työpajansa myös nykyaikaisilla koneilla, mikä mahdollisti suuremman tuotannon ja halvemmat hinnat. Pian Majorelle alkoikin menestyä.

Majorellen vuosien 1900–1914 näyteluettelot antavat hyvän kuvan hänen valtavaksi paisuneesta tuotannostaan. Tarjolla oli kokonaisia huonekalusarjoja, huonekaluja, jotka oli koristeltu kasviornamentein tai muilla tyyli-aiheilla sekä yksittäisiä huonekaluja, joiden hinnat vaihtelivat tilattujen valmistusmateriaalien mukaan. Majorellen tyylille oli ominaista virtaavien linjojen ja kiillotetun puun yhdistelmä, jota korostivat 1700-luvun perinnettä noudattavat pronssituet.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Majorelle jatkoi huonekalujen valmistusta ylelliseen art nouveaun tyyliin, jota oli vähitellen korvaamassa selkeämpi art deco -tyyli. Majorellen kuoleman jälkeen huonekaluvalmistamoa johti hänen oppilaansa Alfred Lévy.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis Majorelle *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 16.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kivääriä. M79 on myös pallomainen tähtijoukko.*
M79 kranaattikivääri.
**M79** on yhdysvaltalainen kertatulta ampuva kranaattikivääri, joka käyttää 40 mm:n kranaatteja. 

M79:n kehitys aloitettiin 1951, kun Yhdysvaltain maavoimat huomasi tarvitsevansa kranaattiaseen käsikranaatin ja kranaatinheitinten kantomatkojen välille. M79 sai tyyppinimensä vuonna 1960 ja otettiin palveluskäyttöön vuonna 1961. Sen valmistus jatkui Yhdysvalloissa vuoteen 1971, niitä valmistettiin yli 300 000 kappaletta.

Yhdysvaltain maavoimat totesi M79:n onnistuneeksi aseeksi Vietnamin sodassa. M79:llä voidaan ampua savuammuksia, sytytyskranaatteja ja itsepuolustustarkoituksessa haulipanoksia. M79:n kantaja tarvitsi kuitenkin aina vara-aseen, josta syystä myöhemmin kehitettiin esimerkiksi M-16-rynnäkkökivääriin kiinnitettävä M203-kranaattikivääri.

Tekniset tiedot
---------------

* Kaliiperi: 40 mm
* Paino lataamattomana: 2,72 kg
* Pituus: 737 mm
* Tehokas kantama:
	+ Kohdemaaliin: 150 m
	+ Aluemaaliin: 350 m

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M79**.
**Madougou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Se sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 53 kilometriä Korosta maanteitse pohjoiseen. Kunnassa on 27 800 asukasta (vuonna 2009).

Madougoun kunnan pinta-ala on 420 neliökilometriä. Se rajoituu pohjoisessa Koron piirin Diankaboun, idässä Diounganin, etelässä Barapirélin, Youdioun ja Koporo Penin sekä lännessä Bandiagaran piirin Sanghanin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 29 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Madougoussa ja Karakindéssa pidetään viikoittaiset markkinat.

Madougoun kautta kulkee Koron ja Douentzan välinen paikallistie. Palveluihin kuuluvat 12 alakoulua, yläkoulu ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 23.11.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Madougou 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 23.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Koro - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.11.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.11.2014. (ranskaksi)
Louis Mhlanga vuonna 2007
**Louis Mhlanga** (s. 10. marraskuuta 1956 Mbare, Harare) on zimbabwelaissyntyinen kitaristi ja äänilevytuottaja. Hän on omaksunut tyylillisesti monipuoliseen musiikkiinsa vaikutteita rockista, Zimbabwen mbiramusiikista, modernista jazzista, funkista ja rhythm & bluesista.

Mhlanga varttui Zimbabwessa, kävi koulua Botswanassa ja tutustui Lontoossa opiskellessaan länsiafrikkalaiseen musiikkiin. Hän lähti tämän jälkeen King Sunny Adén studiolle Nigeriaan ennen palaamistaan Zimbabween, josta siirtyi Etelä-Afrikkaan. Pääasiassa Etelä-Afrikassa Mhlanga on työskennellyt 1980-luvun lopusta saakka. Alankomaissa viettämänsä vuoden aikana Mhlanga piti afrikkalaisen kitaransoiton kursseja Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa.

Mhlangasta tuli yksi Afrikan kysytyimmistä sessiomuusikoista. Hän on tehnyt myös omia albumeitaan, joihin kuuluva *Shamwari* (2001) oli hänen kansainvälinen debyyttilevytyksensä. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Hugh Masekelan, Ray Phirin, Busi Mhlongon, Sipho Mabusen, Caiphus Semenyan, Letta Mbulun, Vusi Mahlaselan, Soweton jousikvartetin, Al Jarreaun, Andy Narellin, Paul Wellerin, Dennis Brownin, Julian Bahulan, Jimmy Dludlun, Mlungisi Geganan, George Duken, James Ingramin, Dianne Reevesin, Thandi Klaasenin, Stef Bosin, Thomas Mapfumon, Miriam Makeban, Habib Koitén, Paul van Kemenaden, Eric van der Westenin ja Régis Gizavon kanssa. Mhlanga kuului 1990-luvun alussa zimbabwelaiseen superyhtye Musik ye Afrikaan, jossa hänen kanssaan työskentelivät basisti Jimi Indi ja rumpali Jethro Shasha. Vuonna 2001 Mhlanga perusti uuden yhtyeen, The Louis Mhlanga Bandin, joka keskittyi vahvasti jazzvaikutteiseen musiikkiin. Mhlanga on työskennellyt myös elokuva- ja balettiprojekteissa sekä etnomusikologisen säätiön hallinnollisena managerina.

Myös Mhlangan veljistä, Williamista ja Shaftista tuli muusikoita. Mhlangan isä oli liikkeen Hararen Mbaressa omistanut yrittäjä. Mhlanga meni 1980-luvun lopussa naimisiin Margaret Indin kanssa, mutta vaimo kuoli 1990-luvun loppupuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The rise and rise of Louis Mhlanga The Herald
2. 1 2 3 4 5  Louis Mhlanga Jazz Times
3. 1 2 3 4 5  Louis Mhlanga AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee areenaa. Madrid Arena oli alun perin myös Cuatro Torres Business Arean nimi.*
Madrid Arena ulkoa.
Madrid Arena sisältä.
**Madrid Arena** on monitoimiareena Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Casa de Campossa lähellä kaupungin keskustaa. Areena valmistui vuonna 2003 ja sen ensimmäinen laajennus vuotta myöhemmin. Areena on suunniteltu urheilu-, messu- ja kulttuurikäyttöön, ja se rakennettiin alun perin Madridin vuoden 2012 kesäolympialaisten isännyysehdokkuutta varten. Mikäli Madrid olisi saanut olympialaiset järjestääkseen, olisi areenalla järjestetty muun muassa kori-, käsi- ja lentopallon sekä voimistelun kilpailutapahtumat.

Areena on ympyränmuotoinen ja kolmikerroksinen, ja sen kokonaispinta-ala on 30 000 neliömetriä. Yleisökapasiteetti on suurimmillaan koripallo- ja tennisotteluissa, 10 278. Kompleksiin kuuluu myös lisärakennus, Pabellón de Cristal, joka on yhdistetty päärakennukseen tunnelilla. Areena on Madridin kaupungin omistuksessa ja sitä hallinnoi yhtiö nimeltä Madrid Espacios y Congresos.

Madrid Arenalla järjestettiin ATP:n Masters-sarjaan kuulunut Madrid Masters -tennisturnaus vuosina 2002–2008. Se on toiminut koripalloseura Estudiantesin kotikenttänä kaudesta 2005–2006 lähtien.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Madrid Arena**.
* Madrid Arena Madrid Espacios y Congresos -yhtiön sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Giovanni Vailati
**Giovanni Vailati** (24. huhtikuuta 1863 Crema, Italia – 14. toukokuuta 1909) oli italialainen analyyttinen ja pragmatistinen filosofi, tieteenhistorioitsija ja matemaatikko.

Vailati syntyi Cremassa Lombardiassa ja opiskeli insinööritieteitä Torinon yliopistossa. Hän työskenteli Giuseppe Peanon ja Vito Volterran apulaisena ja luennoi mekaniikan historiasta. Myöhemmin hän opetti matematiikkaa ja suoritti omia tutkimuksiaan. Vailati sai kansainvälistä mainetta jo eläessään, mutta tuli uudelleen löydetyksi 1950-luvulla. Hän ei julkaissut kokonaisia teoksia, mutta jätti jälkeensä muun muassa noin 200 esseetä.

Vailatin filosofiaa koskeva näkemys oli, että se tarjosi valmistautumisen ja työkaluja tieteelliselle työlle. Koska filosofian tuli olla neutraalia suhteessa kilpaileviin uskomuksiin, käsityksiin, teoreettisiin rakenteisiin jne. filosofin tuli välttää erityisen teknisen kielen käyttöä, ja käyttää sen sijaan kieltä, jota kiinnostuksen kohteena olevalla alueella jo käytettiin. Tämä ei tarkoittanut kaiken tavallisen kielen hyväksymistä, vaan sen vikojen korjaamista uusien termien kehittämisen sijaan.

Vailatin totuutta ja merkitystä koskevat teoriat saivat vaikutteita muun muassa C. S. Peirceltä ja Ernst Machilta. Hän sai vaikutetita myös Peanolta, William Jamesilta, Platonilta, George Berkeleyltä, Gottfried Leibnizilta, Victoria Welby-Gregoryltä, G. E. Moorelta, Bertrand Russellilta ja Franz Brentanolta.

Tieteenhistoriassa Vailati oli kiinnostunut ennen kaikkea mekaniikan, logiikan ja geometrian historiasta. Hän tutki muun muassa Aristoteleen jälkeistä antiikin kreikkalaista mekaniikkaa, Galileo Galilein edeltäjiä, logiikan ja tietoteorian matemaattisia seurauksia sekä Girolamo Saccherin epäeuklidista geometriaa.

Aiheesta muualla
----------------

* O’Connor, John J. & Robertson, Edmund F.: Giovanni Vailati *MacTutor History of Mathematics archive*.  (englanniksi)
* Centro Studi Giovanni Vailati (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Giovanni Vailati
**Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 20** (**SLC-20**) on rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksia on käytetty vuosina 1960–2000 Titan I-, Titan III-, Starbird-, Red Tigress ja Super Loki -rakettien laukaisuihin.

Historia
--------

LC-20 -alustan rakentamisesta tehtiin sopimus rakennuttajan kanssa huhtikuussa 1956. Työt olivat käynnissä helmikuussa 1957, ja valmistuivat syyskuussa 1959. Alustalta tehtiin ensimmäinen Titan I -laukaisu heinäkuussa 1960 ja viimeinen seuraavan vuoden joulukuussa. Alusta muunneltiin Titan III-raketille soveltuvaksi, ja ensimmäinen IIIA-raketin laukaisu tapahtui syyskuussa 1964 ja viimeinen toukokuussa 1965. Alusta muunneltiin tämän jälkeen X-20 Dyna-Soar -ohjelmaan soveltuvaksi, mutta deaktivoitiin ohjelman peruuntumisen jälkeen huhtikuussa 1967.

LC-20 otettiin uudelleen käyttöön marraskuussa 1988, jolloin sitä alettiin modifioimaan Starbird-ohjelmaa varten. Vanhan alustan paikalle rakennettiin kaksi uutta, 20A ja 20B. Muunnostyöt valmistuivat seuraavan vuoden joulukuussa ja ensimmäinen Starbird-laukaisu tapahtui joulukuussa 1990. Kompleksilta laukaistiin elo-lokakuussa 1991 Strategic Defense Initiativen Red Tigress 1A ja 1B raketit, sekä saman organisaation Red Tigress II –sarjan raketit 2A ja 2B.

Alustan laukaisulaitteistot purettiin vuonna 1995 ja se deaktivoitiin seuraavana vuonna. Kompleksin puhdistustöiden jälkeen se palautettiin käyttöön vuonna 2000, jolloin kompleksilta laukaistiin kolme Super Loki -rakettia.

Katso myös
----------

* Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista

Lähteet
-------

1. ↑  Fun Facts (JPG) *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 17.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Statement of Basis – Space Launch Complex 20 Solid Waste Management Unit No. 43Arkistoitu kopio (s. 2) *epa.gov*. United States Environmental Protection Agency.  Arkistoitu 8.10.2006. Viitattu 17.5.2015. (englanniksi) (archive.org)
3. 1 2 3 4  Launch Complex 20 *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 21.9.2015. Viitattu 17.5.2015. (englanniksi)

Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustat

|  |
| --- |
| Cape Canaveral SFS · Kennedyn avaruuskeskus · Spaceport Florida |

|  |  |
| --- | --- |
| Alustat | LC-1 · LC-2 · LC-3 · LC-4 · LC-5 · LC-6 · LC-9 · LC-10 · LC-11 · LC-12 · **LC-13** · LC-14 · LC-15 · LC-16 · SLC-17 · LC-18 · LC-19 · LC-20 · LC-21 · LC-22 · LC-25 · LC-26 · LC-29 · LC-30 · LC-31 · LC-32 · LC-34 · **LC-36** · **SLC-37** · LC-39 · **SLC-40** · **SLC-41** · LC-43 · LC-45 · SLC-46 |
| Muut | Atlantic Missile Range drop zone · Cape Canaveral Mobile Launch Area · CCSFS Skid Strip · Eastern Test Range SLBM Launch Area · Grand Turk Island drop zone · Patrick SFB · SLF |
| **Lihavoidut** alustat ovat käytössä. |
**Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 19** (**LC-19**) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustaa käytettiin vuosina 1959–1966.

Historia
--------

LC-19 -alustan rakentamissopimus tehtiin huhtikuussa 1956, ja rakennustyöt alkoivat hieman alle vuotta myöhemmin huhtikuussa 1957. Alusta valmistui heinäkuussa 1958, ja ensimmäinen Titan I -laukaisu tehtiin siltä elokuussa 1959. Alustalta laukaistiin kaikkiaan 15 Titan I -rakettia vuosina 1959–1962, jonka jälkeen se muutettiin Gemini-ohjelman Titan II -laukaisuihin soveltuvaksi vuosina 1962–1963.

Muutostöiden valmistuttua alustalta laukaistiin ensimmäinen ja toinen miehittämätön Gemini-lento Titan II-raketilla (GT-1 ja GT-2). Ensimmäinen miehitetty Gemini-lento tehtiin maaliskuussa 1965 (GT-3). LC-19 -alstalta laukaistiin kaikkiaan kaksi miehittämätöntä ja kymmenen miehitettyä Gemini-lentoa huhtikuusta 1964 marraskuuhun 1966. Gemini-ohjelman päätyttyä alusta poistettiin käytöstä. Sen laukaisutorni purettiin toukokuussa 1977. Alustan White Roomiksi kutsuttu astronauttien valmistautumistila entisöitiin syyskuussa 2003 osaksi Air Force Space and Missile Museum -museota. Loput alustan ja lauksaisutornin jäänteet purettiin vuosina 2012–2013.

Kuvia
-----

* Kompleksi 19:ää kuvaava piirrosKompleksi 19:ää kuvaava piirros
* Kompleksi 19:n betonibunkkeria kuvaava piirrosKompleksi 19:n betonibunkkeria kuvaava piirros

Katso myös
----------

* Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Launch Complex 19 *afspacemuseum.org*. Air Force Space and Missile Museum.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 16.5.2015. (englanniksi)

Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustat

|  |
| --- |
| Cape Canaveral SFS · Kennedyn avaruuskeskus · Spaceport Florida |

|  |  |
| --- | --- |
| Alustat | LC-1 · LC-2 · LC-3 · LC-4 · LC-5 · LC-6 · LC-9 · LC-10 · LC-11 · LC-12 · **LC-13** · LC-14 · LC-15 · LC-16 · SLC-17 · LC-18 · LC-19 · LC-20 · LC-21 · LC-22 · LC-25 · LC-26 · LC-29 · LC-30 · LC-31 · LC-32 · LC-34 · **LC-36** · **SLC-37** · LC-39 · **SLC-40** · **SLC-41** · LC-43 · LC-45 · SLC-46 |
| Muut | Atlantic Missile Range drop zone · Cape Canaveral Mobile Launch Area · CCSFS Skid Strip · Eastern Test Range SLBM Launch Area · Grand Turk Island drop zone · Patrick SFB · SLF |
| **Lihavoidut** alustat ovat käytössä. |
**Manohar Lal Khattar** (s. 5. toukokuuta 1954) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2014 alkaen Haryanan osavaltion pääministerinä. Hänet valittiin toiselle kaudelleen vuonna 2019.

Intian jaon yhteydessä Khattarin perhe joutui pakenemaan Pakistanin puolelle jääneestä Punjabista Intian puolelle. Hänen isänsä ei halunnut poikansa opiskelevan vaan toivoi tämän auttavan maanviljelyksessä. Hän itse unelmoi lääkärin ammatista ja sai suoritettua peruskoulun lainaamalla rahaa äidiltään.

Khattar muutti Delhiin aikomuksenaan opiskella lääketiedettä, mutta sen sijaan hän päätyi vaatekauppiaaksi. Vuonna 1977 hän päätti liittyä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -vapaaehtoisjärjestöön. Kolme vuotta myöhemmin hän päätti omistautua järjestölle ja alkoi toimimaan RSS:n täyspäiväisenä vapaaehtoistyöntekijänä (*pracharak*). Vuonna 1994 hän siirtyi politiikkaan Intian kansanpuolueen ehdokkaana. Puolueen sisällä hän toimi pääsihteerinä Haryanan osavaltion alueella. Hänet nimitettiin vuonna 2014 kansanpuolueen ehdokkaaksi Haryanan osavaltiovaaleissa, jotka voitettuaan hänestä tuli osavaltion ensimmäinen kansanpuoluetta edustanut pääministeri.

Vuoden 2019 osavaltiovaaleissa kansanpuolue sai 40 paikkaa 90:stä, minkä vuoksi se ei pystynyt yksin muodostamaan osavaltiohallitusta. Khattarin entisen osavaltiohallituksen ministereistä vain hänet ja terveysministeri Anil Vij valittiin uudelle kaudelle. Kahdeksan muuta osavaltioministeriä ja kansanpuolueen Haryanan osavaltion paikallisosaston puheenjohtaja menettivät paikkansa osavaltioparlamentissa. Hän onnistui muodostamaan hallituksen Jannayak Janta Partyn (JJP) avustuksella tekemällä kyseisen pienpuolueen puheenjohtaja Dushyant Chautalasta osavaltion varapääministerin. JJP:n kymmenen lainsäätäjää asettautui uuden hallituksen tueksi yhdessä seitsemän sitoutumattoman kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  biography *Chief Minister's Office of Haryana*. Viitattu 27.1.2020.
2. 1 2  Varma, Gyan: Manohar Lal Khattar: From cloth merchant to Haryana’s first BJP chief minister *Livemint*.  22.10.2014. Viitattu 27.1.2020.
3. ↑  21 interesting facts about Haryana CM-designate Manohar Lal Khattar *News18*.  22.10.2014. Viitattu 27.1.2020.
4. ↑  Who is Manohar Lal Khattar? *India Today*.  21.10.2014. Viitattu 27.1.2020.
5. ↑  Dash, Sanchita: Manohar Lal Khattar wins his constituency but is hanging on to Haryana by a thread *Business Insider*.  24.10.2019. Viitattu 27.1.2020.
6. ↑  Rai, Dipu: All of Manohar Lal Khattar's ministers, except one, bite the dust *India Today*.  24.10.2019. Viitattu 27.1.2020.
7. ↑  Manohar Lal Khattar takes oath as Haryana CM for second term, Dushyant Chautala as his deputy *Hindustan Times*.  27.10.2019. Viitattu 27.01.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manohar Lal Khattar** Wikimedia Commonsissa
**Lophocorona** on pieni perhossuku. Se on koko **Lophocoronina**-osalahkon ainoa suku.

Ryhmään kuuluu kuusi pientä yöaktiivista perhoslajia, joiden kaikkien levinneisyys rajoittuu Australian etelärannikolle likimain Perthistä Sydneyyn. Siivet ovat pitkänomaiset ja niiden väri on joko ruskea tai ruskean ja valkoisen kirjava. Siipiväli vaihtelee 10–13 mm. *Lophocorona*-suvun lajit ovat imukärsällisiä perhosia, joilla ei kuitenkaan ole muutamien muiden alkeellisten perhosryhmien tapaan imukärsän sisäistä lihaksistoa. Ryhmän perhosilla on myös hyvin kehittyneet leuat, mutta niihinkin liittyvä lihaksisto puuttuu kokonaan. Eri lajien koiraiden genitaalit ovat keskenään hyvin samankaltaisia ja naaraan munanasetin on lävistävä, mikä viittaa naaraan laskevan munansa kasvien sisään. Ryhmälle ominaisia piirteitä liittyy myös perhosen sisäelinten rakenteisiin.

Kaikkien ryhmään kuuluvien perhosten muna-, toukka- ja kotelovaiheet ovat täysin tuntemattomia, samoin kuin aikuisten perhosten elintavat.

Lähteet
-------

1. ↑  Tree of Life Web Project. 2003. Lophocoronidae. Lophocorona. Version 01 January 2003 (temporary).  in The Tree of Life Web Project,
2. 1 2
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. 1 2


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133692
* Wikispecies: Lophocorona
* AFD: Lophocorona
* BOLD: 139789
* ButMoth: 16384.0
* CoL: 92DJ3
* EoL: 852
* GBIF: 1992259
* iNaturalist: 752425
* IRMNG: 1339204
* LepIndex: 137591
* NCBI: 753360

 |

 |