recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kimia Alizadeh Zonouzi** (کیمیا علیزاده زنوزی; s. 10. heinäkuuta 1998 Karaj, Iran) on iranilainen taekwondo-urheilija ja Iranin ainoa olympiamitalistinainen. Hän sai pronssia lajissaan Rion olympialaisissa

Alizadeh voitti vuonna 2014 nuorten maailmanmestaruuden 52 kg:n painoluokassa sekä kultaa nuorten olympialaisten 63-kiloisten sarjassa.

Alizadeh saavutti Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 57 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hävittyään välieräottelussa espanjalaiselle Eva Calvolle pistein 7−8, hän kukisti pronssiottelussa Ruotsin Nikita Glasnovicin 5−1. Seuraavana vuonna hän saavutti Mujun MM-kilpailuissa hopeaa 62-kiloisissa hävittyään loppuottelussa Norsunluurannikon Ruth Gbagbille pistein 9−19. Hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia 62 kg:n sarjassa 2018.

Alizadeh poistui Iranista tammikuussa 2020 tuntemattomaan paikkaan vastalauseena Iranin yhteiskunnalliselle tilanteelle. Some-ilmoituksessaan hän sanoi, että hänen voittoaan on käytetty propagandistisesti hyväksi ja häntä on nöyryytetty naisena. Uutislähteiden mukaan hän harjoittelee Alankomaissa.

Alizadeh sijoittui Tokion olympialaisissa vuonna 2021 neljänneksi 57 kg:n sarjassa. Hän osallistui kisoihin pakolaisten olympiajoukkueen väreissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kika, Thomas: Who Is Kimia Alizadeh? What To Know About The Female Iranian Athlete Who Defected *International Business Times*.  12.1.2020. Viitattu 13.1.2020.
2. 1 2  Kimia Alizadeh: Iran's only female Olympic medallist defects. BBC 12.1.2020. Viitattu 13.1.2020
3. 1 2  Alizadeh Zenoorin, Kimia taekwondodata.com. Viitattu 16.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  Kimia, 23, ei edusta mitään maata olympialaisissa – oli lähellä tehdä historiaa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 25.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kimia Alizadeh** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Korfball** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1920 kesäolympialaisissa** 22. elokuuta Antwerpenin olympiastadionilla. Tämä oli ensimmäinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Otteluita oli vain yksi, jossa vastakkain pelasivat Amsterdam ja Etelä-Hollanti. Kummassakin joukkueessa oli 12 pelaajaa, joista puolet piti olla miehiä ja puolet naisia. Lisäksi mukana sai olla vaihtopelaajia. Ottelun voitti Etelä-Hollanti.

Joukkueet
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Amsterdam
* Miehet
	+ H. W. Vliegen
	+ N. Ouwehand
	+ J. Brinck
	+ L. Brinck
	+ J. de Nie
	+ G. Sieverts
	+ L. van Koesveld (vaihtopelaaja)
* Naiset
	+ F. Jansen
	+ A. van Beek
	+ E. Teunisse
	+ W. Stiens
	+ T. Donker
	+ M. Gregorius
	+ T. Abeling (vaihtopelaaja)

 | Etelä-Hollanti
* Miehet
	+ F. A. van Zimmeren
	+ A. Ouwerkerk
	+ N. Ragut
	+ G. de Mey
	+ K. Nieuwenhuizen
	+ H. van der Reyden
	+ H. J. Popp (vaihtopelaaja)
* Naiset
	+ J. Schilthuizen
	+ T. Buy
	+ J. Christiansen
	+ N. van Noort
	+ S. Ballego
	+ F. Dekker

 |

Lähteet
-------

* Anthony Th. Bijkerk: Korfball at the Olympic Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Korfball olympialaisissa
1920 (*Näytöslaji*) |
1924 |
1928 (*Näytöslaji*)

Kesäolympialaisten 1920 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Jääkiekko | Korfball (*Näytöslaji*) | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Rugby | Soutu | *Taidelajit* | Taitoluistelu | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Goran Višnjić (2014)
**Goran Višnjić** (s. 9. syyskuuta 1972 Šibenik, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan *Teho-osasto*-televisiosarjan Luka Kovačina.

Višnjić oli hyvin kiinnostunut näyttelemisestä jo nuorena, ja hän sai ensimmäisen teatteriroolinsa yhdeksänvuotiaana. Višnjićin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa *Braca po materi* ('Äidinpuoleiset velipuolet'), jossa hän näytteli ustaša-liikkeen nuorta terroristia vuonna 1988. Jugoslavian sisällissota kuitenkin sotki Višnjićin suunnitelmat, koska hän joutui jatkamaan asepalvelusta. Asepalveluksesta päästyään hän meni opiskelemaan Zagrebin teatterikouluun. 

Vuonna 1993 Višnjić pääsi näyttelemään Hamletia Dubrovnikin kesäteatterifestivaaleilla pääosanesittäjän sairastuttua. Roolista kasvoi todellinen menestys, ja hän voitti siitä lukuisia palkintoja. Višnjić näytteli Hamletia kuusi vuotta. Višnjićin läpimurto Kroatian ulkopuolella oli Michael Winterbottomin elokuva *Tervetuloa Sarajevoon* (1997). Elokuva oli menestys ja herätti huomiota etenkin Yhdysvalloissa. Osittain sen takia Višnjić sai roolin *Teho-osastosta*.

Muita Višnjićin tunnettuja elokuvia ovat muun muassa *Rauhantekijä* (1997), *Lumotut sisaret* (1998), *Committed* (2000), *The Deep End* (2001), *Testamentti* (2001), *Ice Age* (ääni, 2002) ja *Hypnotic* (2002). Huomattava on myös hänen Yhdysvalloissa tekemänsä minisarja, *Spartacus*, jossa hän näyttelee pääosan. Goran on esiintynyt myös Madonnan musiikkivideossa nimeltä The Power of Goodbye (1998). Hän oli ehdolla James Bondiksi Bond-elokuvaan *Casino Royale*, mutta rooliin valittiin Daniel Craig.

Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa The Girl with the Dragon Tattoo. Vuodesta 2014 hän on esiintynyt televisiosarjsassa Extant.

Višnjić näytteli Nikola Teslaa Doctor Who -sarjan 12. kauden 4. jaksossa. 

Višnjić on naimisissa taiteilija Eva Višnjićin kanssa, joka on elokuvaohjaaja Antun Vrdoljakin tytär. Heillä on huhtikuussa 2007 syntynyt adoptoitu poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rebecca Flint Marx: Biography *all movie guide*. Viitattu 20.5.2018.
2. ↑  Goran Visnjic Up For Playing James Bond in Casino Royale *Movieweb*. Viitattu 20.5.2018.
3. ↑
4. ↑  'ER' hunk Goran Visnijc and wife adopt a baby boy *Hello!*.  2007. Viitattu 20.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Goran Višnjić Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kimiya Sato vuonna 2011.
**Kimiya Satō** (jap. 佐藤 公哉, *Satō Kimiya*, s. 5. lokakuuta 1989 Kōbe, Hyōgo*lähde?*) on japanilainen moottoriurheilija. Vuonna 2013 Satō testasi Sauberin F1-autoa Silverstonen nuorten kuljettajien testeissä. Hän ei ole sukua entiselle F1-kuljettajalle Takuma Satōlle.

Satō aloitti uransa Karting-sarjoissa. Vuonna 2006 Satō kilpaili Formula BMW UK -sarjassa, jossa hän sijoittui sarjan kymmenneksi. Vuonna 2007 Satō jatkoi sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2008 Satō ajoi Formula Challenge Japan -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi yhden kilpailun Formula BMW Pacific -sarjassa. Vuonna Satō ajoi Japanin Formula 3 -sarjassa, jossa hän oli National Class -luokassa sarjan toinen. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa ollen neljäs. Vuonna 2011 Satō siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Satō siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi voittaen kauden aikana neljä kilpailua. Vuonna 2013 Satō kilpaili Auto GP World Series -sarjassa. Hän voitti kauden aikana viisi kilpailua sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Sauberin nuorten kuljettajien testeissä Silverstonessa ja toimi tallin vara ja -kolmoskuljettajana Japanin GP:n ajan. Vuonna 2014 Satō kilpaili GP2-sarjassa Campos Racing-tallissa saavuttaen kaksi pistettä. Samana vuonna hän jatkoi Auto GP -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.

GP2 -tulokset
-------------

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Campos Racing | BHRFEAKesk. | BHRSPR19 | ESPFEA19 | ESPSPR15 | MONFEA15 | MONSPR14 | AUTFEAKesk. | AUTSPR19 | GBRFEA23 | GBRSPR20 | GERFEA  | GERSPR  | HUNFEAKesk. | HUNSPRKesk. | BELFEA17 | BELSPR18 | ITAFEAKesk. | ITASPR12 | RUSFEA13 | RUSSPR7 | ABUFEA14 | ABUSPR22 | 2 | 27. |

Lähteet
-------

1. ↑  Sauber nimesi kolme kuskia Silverstonen testeihin
2. ↑  Kimiya Sato Sauberin kolmoskuskiksi Japanin GP:hen

Aiheesta muualla
----------------

* Twitter

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kimiya Sato
**Ojalaki** tarkoittaa lakia yhteisten teiden ja valtaojien sekä niihin verrattavien alueiden lakkaamisesta yhteisinä alueina. Lain numero Suomen asetuskokoelmassa on 983/1976 ja siitä käytetään myös lyhennettä YTVLL. Laki tuli voimaan 1. maaliskuuta 1977.[1]

Tilojen yhteisiksi alueiksi on maanjakotoimituksissa erotettu teitä jo 1700-luvulla suoritetuista isojaoista lähtien. Myöhemmin alettiin erottaa tilojen yhteisiksi myös tiluksia, joita tarvittiin valtaojia varten. Seuraavaksi alettiin tämän käytännön rinnalla perustaa kulkuoikeus- ja vedenjohtamisrasitteita. Tällöin tien tai valtaojan paikaksi tarvittava alue jäi asianomaiseen tilaan, mutta tietä tai valtaojaa tarvitsevat tilat saivat rasitteena alueeseen pysyvän käyttöoikeuden.[2]

Kun 1970-luvulla alettiin suunnitella maarekisterin ja tonttikirjan pitämistä atk-järjestelmän avulla, havaittiin, ettei maarekisterissä ole merkintöjä oikeudesta yhteisiin alueisiin kaikkien osakastilojen kohdalla. Paikkansapitävää atk-järjestelmää varten jokaisesta tilojen yhteisestä alueesta olisi tarvittu tieto sen pinta-alasta ja osakastiloista. Tietojen hankinta oli yhteisten teiden ja valtaojien suuren lukumäärän vuoksi käytännössä ylivoimaista toteuttaa. Sen sijaan yhteisiä soranottoalueita ja yhteisiä vesialueita oli huomattavasti vähemmän, joten niiden tietojen siirto atk-järjestelmään oli mahdollista.[2]

Teiden ja valtaojien osalta helpoimmaksi menettelyksi havaittiin lainsäädännön muuttaminen. Ojalailla tilojen yhteisiksi erotettujen teiden ja valtaojien alueet määrättiin lakkaamaan yhteisinä alueina. Samassa yhteydessä muutettiin muutakin lainsäädäntöä niin, että tällaisten yhteisten alueiden erottaminen maanmittaustoimituksissa kiellettiin. Ojalain mukaan lakannut yhteinen alue siirrettiin joko alueeseen rajoittuvaan kiinteistöön, kaupungin omistukseen (asemakaava-alueen katualueella ollut yhteinen alue) tai kunnan omistukseen (maalaiskunnan asemakaavan mukaiseen katualueeseen sisältynyt lakannut yhteinen alue).[2][3]

Lakanneen yhteisen tien ja valtaojan osakastilat saivat korvauksetta pysyvän rasiteoikeuden alueeseen, jos niiden omistajat käyttivät lain voimaan tullessa aluetta sen alkuperäiseen tai siihen verrattavaan tarkoitukseen.[4] Ojalaiksi kutsuttu lainsäädäntötoimi vähensi myös työmäärää sellaisissa maanmittaustoimituksissa, joissa kauan aikaisemmin perustettu tie tai valtaoja olisi saatava siirretyksi uuteen paikkaan tai lakkautetuksi. Tie- tai vedenjohtamisrasitteen siirto tai poistaminen oli maanjakoteknisesti selvästi yksinkertaisempaa.[2]

Lähteet
-------

* Vesa Majamaa & Markku Markkula: *Kiinteistönmuodostamislaki,* Edita 2001, ISBN 951-37-3481-1.
* Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi tilojen yhteisten teiden ja valtaojien sekä niihin verrattavien alueiden lakkaamisesta yhteisinä alueina sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi, HE 10/1975 toiset valtiopäivät.

### Viitteet

1. ↑  Majamaa sivu 228.
2. 1 2 3 4  Hallituksen esitys.
3. ↑  Ojalain 3 ja 11–13 §.
4. ↑  Ojalain 4 §.
**Kimi Linnainmaa** (s. 11. huhtikuuta 1994 Espoo) on suomalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa itävaltalaista Vienna Vikingsia. Linnainmaa oli ensimmäisen suomalainen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigassa.

Linnainmaa aloitti amerikkalaisen jalkapallon 12-vuotiaana. Ensimmäisen aikuisten pääsarjaottelunsa hän pelasi Helsinki Roostersin joukkueessa kaudella 2012. Hän pelasi Roostersissa vuoteen 2018 saakka, poislukien kausi 2017 jolloin hän oli opiskelijavaihdossa Kanadassa, ja voitti tuona aikana kuusi Suomen mestaruutta. Linnainmaa osallistui keväällä 2019 CFL-liigan kansainvälisten pelaajien testileirille, josta hänelle aukeni paikka Toronto Argonautsin harjoitusleirille. Linnainmaa teki toukokuussa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen Argonautsin kanssa.

Linnainmaa pelasi kauden 2019 CFL-liigassa. Kausi 2020 peruttiin Kanadassa koronaviruspandemian vuoksi, jolloin Linnainmaa palasi Suomeen ja pelasi kauden Helsinki Roostersissa. Kauden 2021 hän pelasi Saksan GFL-liigan Potsdam Royalsissa ja kauden 2022 ELF-liigan itävaltalaisessa Vienna Vikingsissa. Vikings voitti liigan mestaruuden tuolla kaudella ja Linnainmaa valittiin loppuottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kimi Linnainmaa ison kentän äärellä Helsinki Roosters. Viitattu 28.6.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kimi Linnainmaa teki sopimuksen Kanadan ammattilaissarjaan CFL:ään SAJL. Viitattu 28.6.2019.
3. ↑  Kimi Linnainmaa lukee illat kymmenen senttiä paksua pelikirjaansa ja haaveilee Grey Cupin nostamisesta Yle. Viitattu 28.6.2019.
4. ↑  ELF: Vienna Vikings add former CFL WR Kimi Linnainmaa *americanfootballinternational.com*. Viitattu 21.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  Kimi Linnainmaa oli finaalin arvokkain pelaaja, kun Vienna Vikings voitti eurooppalaisen ELF-liigan mestaruuden Helsingin Sanomat. Viitattu 21.6.2023.
**Luomanen** on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savon maakunnassa. Se on luoteis-kaakkoissuunnassa noin 9,5 km pitkä ja leveimmillään noin 2,2 km levyinen, kapeimmillaan vain satakunta metriä. Järven keskisyvyys on kolmisen metriä. Syvimmät kohdat ovat Mynninlahden 12 metriä ja pohjoispään Salakkasyvän 14 metriä.

Luomasen laskujoki on järven pohjoispäästä lähtevä vain kolmen kilometrin mittainen Luomajoki. Se yhtyy Nurmijokeen, joka laskee Luomasen lounaispuolella sijaitsevaan Sälevään.

Iisalmesta Nurmekseen kulkeva kantatie 87 tekee Koirakosken jälkeen mutkan pohjoiseen kiertääkseen Luomasen pohjoispään.

Luomasessa on 16 saarta, suurimpina niistä Murtosaari ja Ruotinsaari, molemmat noin neljä hehtaaria.

Ennen sotia Luomasesta sai hyvin siikaa ja muikkua, mutta sittemmin soiden ojitukset ja metsien lannoitukset pilasivat järven vettä ja arvokalakannat katosivat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koirakosken seutu (Arkistoitu – Internet Archive), Sonkajärven kylät. Viitattu 18.11.2015.
KinissaariMaisema Kinissaarelta etelään.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
AsikkalaPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
130 m  |
| Pinta-ala | 
21 ha  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kinissaari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa Etelä-Päijänteen Kinisselällä.

Maantietoa
----------

Saari on 600 metriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Se on lähes pyöreän muotoinen saari, ja sillä on lähes saaren kokoinen kallioinen mäki. Mäen etelänpuoleinen rinne on jyrkkä ja siinä on pitkiä jyrkänteitä. Saaren huippu yltää noin 130 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa 52 metrin korkeuteen Päijänteestä.

Saari on autio eikä siinä ole rakennuksia. Se sijaitsee Kinisselällä Salonsaaren Venäjänniemen ja Vesansalon itäpuolella. Sekä Vesansaloon että Venäjänniemen Kinismajalle on matkaa alle 200 metriä ja Luopostensalmen Yläsuu näkyy Kinissaaren länsirantaan. Saarella on sen pohjoispuolella seuralainen Pieni Kinissaari. Saaren itäpuolella näkyvät 600 metrin päässä Vuorenmyllyn suunnalla alueen korkeat rannat.

Luontoarvoja
------------

Kinissaaren lehtoa.
Koko saari on Asikkalan kunnan omistuksessa ja kunta on liittänyt saaren luonnonsuojelualueena osaksi Rominojan Natura 2000-alueeseen (FI0301007, 21 hehtaaria). Saaren kasvillisuus on kallioisilla alueilla mäntykangasta. Saaren rannat ovat osin lehtometsää ja alueen puusto on vanhaa. Saareen voi rantautua veneellä Kinisselän puolella olevaan poukamaan, missä ranta on hiekkapohjainen. Kinissaarta kiertää vanha luontopolku, joka on jo osittain hävinnyt näkyvistä. Kinnissaareen tehtiin vielä 1980-luvulla luontoretkiä. Saarella kasvaa suuria haapoja ja muitakin lehtipuita. Luontopolulta oli mahdollista nähdä vielä 1990-luvulla kanahaukka pesällään, sekä mm. mehiläis- ja hiirihaukkojen pesiä.

Muistomerkki
------------

Saarella on 1970-luvulla tapahtuneen onnettomuuden johdosta muistomerkki kallion päällä. Saarella retkeillyt luontoharrastaja tippui kalliolta alas ja kuoli. Muistomerkki on lähellä polkua, jota pitkin saaren voi kiertää ympäri.*lähde?*

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kinissaari, Asikkala (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 23.9.2019.
2. ↑  Kinissaari, Asikkala (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 23.9.2019.
3. 1 2  Kinissaari, Asikkala (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 23.9.2019.
4. ↑  Pominoja (FI0301007) *ympäristo.fi*, 10.3.2014, viitattu 23.9.2019
5. ↑  Rauhoitetut luontokohteet - Asikkala  30.1.2015. Asikkala.  Arkistoitu 30.7.2017. Viitattu 30.7.2017.
6. Paikkatieto: Kinissaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 23.9.2019
Mette Henriette vuonna 2016.
**Mette Henriette Martedatter Rølvåg** on norjalainen muusikko, saksofonisti, improvisoija ja itseoppinut säveltäjä. Hän esiintyy taiteilijanimellä Mette Henriette. Mette Henriette on julkaissut tupla-albumin ECM-levymerkillä vuonna 2015. The Independent nimesi sen vuoden jazzlevyksi 2015 (*Jazz Record of the Year 2015)* ja The Guardian kutsui Mette Henrietteä nykymusiikin nousevaksi tähdeksi (*a contemporary music star on the rise).*

Diskografia
-----------

* *Mette Henriette*  (2015, ECM Records)
* *Drifting* (2023, ECM Records)

Lähteet
-------

1. ↑  Julie Void: Export Award: Historical record debut and a unique style *Music Norway*.  Arkistoitu 7.7.2020. Viitattu 7.7.2020.
2. ↑  John Fordham: Mette Henriette: Mette Henriette review – an acquired taste but fascinating *The Guardian*.  2015. Viitattu 7.7.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Gao Zhisheng** (kiin.: 高智晟; pinyin: *Gāo Zhìshèng*) on asianajaja Kiinassa. Gaota pidetään yhtenä johtavana ihmisoikeusasianajajista Kiinassa. Hän on puolustanut kotoaan häädettyjä Falun Gong -jäseniä, kristittyjä ja demokratia-aktivisteja.

Gao Zhishengin vaimo Geng He Gaoa esittävän julisteen edessä lehdistökonferenssissa 2011Vuonna 2007 Gao tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan "yllytyksestä hallituksen kumoamiseksi". Rangaistus muutettiin viiden vuoden ehdolliseksi.

Gao syyttää eurooppalaisia siitä, että ne viettävät kuherruskuukautta kommunistipuolueen kanssa kesäolympialaisissa 2008. Gaon mukaan he tavoittelevat vain omaa hyötyään ja tekevät omaisuuksia käyttäen hyödyksi tavallisten kiinalaisten kärsimyksiä, Gao sanoi Observer-lehdelle.

Viranomaiset hakivat Gaon kotoa helmikuussa 2009, minkä jälkeen hän on ollut kadoksissa. Sitä ennen hän oli sanonut, että hänen henkensä on vaarassa ja että häntä oli pidätyksen aikana kidutettu. Hänen kohtalostaan ovat vaatineet selvitystä YK, Yhdysvallat ja Euroopan unioni. Viranomaisilta on tullut Gaon kohtalosta erilaisia selityksiä, mutta omaiset, veli ja Yhdysvaltoihin vuoden 2009 alussa paennut vaimo eivät ole olleet hänen yhteydessä.

Reuters tavoitti asianajajan matkapuhelimella maaliskuussa 2010, jolloin hän kertoi haluavansa vain viettää aikaa perheensä kanssa mediahuomion tavoittamattomissa. Hän kertoi vapauneensa puoli vuotta aiemmin. Reutersin mukaan vaikutti siltä, että joku valvoi hänen puheluaan.

Joulukuun 2011 tietojen mukaan hän on ollut 5 vuoden ehdonalaisvankeudessa mutta hänet siirrettiin vankilaan kolmen vuoden vankeusrangaistusta suorittamaan perusteena että hän on rikkonut ehdonalaissääntöjä. Koeaika olisi päättynyt viikon kuluttua.

Hän on nostanut esiin useita puoluetta häiritseviä aiheita.

Katso myös
----------

* Kesäolympialaisten 2008 kritiikki
* Ihmisoikeudet Kiinassa

Lähteet
-------

1. ↑  Q&A: Daughter Longs to Reunite with Chinese Dissident Dad *VOA News*.  24.10.2010. Viitattu 24.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kolme vuotta vankilassa, Aikamoista tennistä, Helsingin Sanomat 10.8.2008 C5
3. ↑  Petteri Tuohinen, Ihmisoikeusaktivistin katoaminen herättää hämmennystä Kiinassa, Helsingin Sanomat, 17.3.2010 s. B3
4. ↑  Vuosi sitten Kiinassa kadonnut lakimies sanoo olevansa vapaa Helsingin Sanomat, 28.3.2010
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gao Zhisheng** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Joseph Rodolphe Mathieu** (10. heinäkuuta 1890 Grondines – 29. kesäkuuta 1962 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä ja pianisti. Hän muutti Montrealiin 16-vuotiaana ja opiskeli vuosina 1906–1908 pianonsoittoa Alphonse Martinin sekä laulua Céline Marierin johdolla. Hän omisti ensimmäisen merkittävän teoksensa (*Le poème de la mer* kuorolle, 1908) Marierille. Marier tutustutti Mathieun Alfred La Libertén, joka johdatti hänet Aleksandr Skrjabinin teosten pariin. Skrjabinin vaikutteet ovatkin nähtävillä muiden muassa Mathieun pianoteoksissa *Chevauchée* (1911) ja *Sonaatti* (1927).

Vuonna 1907 Mathieu sai nimityksen St-Jean-Berchmans-kirkon urkuriksi. Hän aloitti samoihin aikoihin pianonsoiton, solmisaation, harmonian ja kontrapunktin opettamisen. Useat hänen oppilaistaan voittivat Prix d'Europen; näihin lukeutuivat Jean Dansereau, Wilfrid Pelletier, Ruth Pryce ja Auguste Descarries. Alexis Contantin johdolla opiskelun myötä noin vuonna 1910 Mathieu suuntautui sävellykseen. Hänen laulunsa *Un peu d'ombre* (1913) esitti vuonna 1924 Marguerite Bériza Pariisissa ja myöhemmin Sarah Fischer Lontoossa. Pianisti Léo-Pol Morin otti ohjelmistoonsa Mathieun teokset *Chevauchée* ja *Kolme preludia*.

Mathieu lähti Pariisiin vuonna 1920. Albert Rousselin neuvosta hän meni opiskelemaan Schola Cantorumiin sävellystä Vincent d'Indyn ja orkestraatiota Louis Aubertin johdolla. Hän sai myös Collège de Francessa orkesterinjohdon opetusta Vladimir Golschmannilta ja psykologian opetusta Pierre Janetilta. Näihin aikoihin Mathieu sävelsi eräät huomattavimmista teoksistaan: jousikvarteton, trion, *Monologeja* viululle sekä *Dialogeja* viululle ja sellolle. Vuonna 1923 Mathieu sai ensimmäisenä säveltäjänä lahjoituksen Québecin hallitukselta ja kykeni siten pidentämään oleskeluaan ulkomailla.

Mathieu palasi Montrealiin vuonna 1927 ja työskenteli pedagogisissa tehtävissä. Hän perusti Kanadan musiikki-instituutin vuonna 1929. Hänen moniin oppilaisiinsa lukeutuivat Fleurette Beauchamp, Lydia Boucher, Pierre Brabant, Paul Lachapelle, Raymond Lévesque ja Cécile Préfontaine. Vuonna 1930 Mathieu ryhtyi järjestämään kuukausittaista Soirées Mathieu -konserttisarjaa, joka jatkui vuoteen 1952.

Vuoden 1934 jälkeen Mathieu omisti suurimman osan ajastaan opettamiselle ja poikansa André Mathieun uran edistämiselle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia: Rodolphe Mathieu


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tanskan kuntauudistus 1970** (tansk. *Kommunalreformen i 1970*) oli tähän asti suurin Tanskassa toteutettu kunnallishallinnon uudistus. Uudistus toteutettiin 1. huhtikuuta 1970, jolloin kuntien lukumäärä väheni 1 098 kunnasta 277 kuntaan ja 25 amtista jäi jäljelle 14 amtia. Kuntien määrä laski vielä 1. huhtikuuta 1974 kahdella kappaleella 275 kuntaan, jonka jälkeen luku pysyi muuttumattomana vuoteen 2003.

Taustaa
-------

Vuoden 1841 kuntauudistuksen aikaan Tanskassa oli 1 021 maalaiskuntaa. Tämän jälkeen kuntien määrä oli noussut koko ajan. Kaupunkioikeudet myönnettiin viimeisenä Skjernille vuonna 1958. Vuonna 1965 Tanskassa oli enimmillään 1 345 kuntaa, joista 88 oli kaupunkikuntia ja 1 257 maalaiskuntia. Vuonna 1966 alkoivat kuntien vapaaehtoiset liitokset, joten vuoteen 1970 mennessä kuntien määrä laski 1098:aan.

Vuoden 2007 kuntauudistus
-------------------------

Vuonna 2007 toteutettiin samantapainen Strukturreformen-nimellä kulkenut uudistus, jossa kuntien määräksi tuli 98 ja amtien tilalle muodostettiin 5 aluetta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Kommunalreformen (1970)
Peter Schöffer
**Peter Schöffer** (noin 1425 Gernsheim – 1502 Mainz) oli saksalainen kirjanpainaja. Schöffer oli aluksi Johannes Gutenbergin oppipoika ja perusti sittemmin Johannes Fustin kanssa oman kirjapainon.

Schöffer opiskeli Pariisissa, jossa hän elätti itsensä kopioimalla kirjoja. Schöffer muutti sen jälkeen Mainziin, jossa työskenteli Gutenbergin apulaisena. Gutenberg ja hänen rahoittajansa Fust riitaantuivat. Fust vaati Gutenbergia maksamaan heti velkansa ja syytti häntä myös rahojen väärinkäytöstä. Mainzissa vuonna 1455 käydyn oikeudenkäynnin perusteella Gutenberg tuomittiin maksamaan Fustille velat korkoineen. Schöffer toimi oikeudenkäynnissä Fustin todistajana. Gutenberg oli varaton, joten lainan takuuna ollut Gutenbergin perustama kirjapaino kaikkine laitteineen ja kirjakkeineen siirtyi Fustin omistukseen.Tämän jälkeen Fust ja Schöffer perustivat yhdessä kirjapainon. Schöffer meni myöhemmin naimisiin Fustin tyttären kanssa.

Fust ja Schöffer painoivat monia huomattavia kirjoja. Schöffer vastasi yrityksessä painotyöstä, ja parhaita esimerkkejä hänen ammattitaidostaan ovat vuonna 1457 painettu Mainzin psaltteri ja vuoden 1462 48-rivinen Raamattu. Schöffer valoi matriiseilla ensimmäiset metallikirjakkeet, joita hän käytti Vulgatan eli latinankielisen raamatunkäännöksen toisessa painoksessa. Uransa aikana Schöffer painoi yli 300 kirjaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter Schöffer *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 27.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Johann Fust *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 27.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tommy Schmid** (s. 12. huhtikuuta 1988 Trondheim, Norja) on sveitsiläis-norjalainen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä.

Schmidin vanhemmat ovat sveitsiläisiä, mutta hän on asunut koko ikänsä Norjassa. Maajoukkuetasolla Schmid edusti kuitenkin Sveitsiä, toisin kuin niin ikään yhdistetyssä kilpaileva isoveljensä Jan Schmid, joka edustaa nykyisinkin Norjaa. 

Tommy Schmid debytoi yhdistetyn maailmancupissa joulukuussa 2007 Oberhofissa ja saavutti ensimmäiset pisteensä vajaata kuukautta myöhemmin Val di Fiemmessä ollen suurmäen sprinttikilpailussa 13. Schmidin paras sijoitus maailmancupissa on toinen helmikuulta 2008 Zakopanen suurmäen sprinttikilpailusta. Tuo palkintokorokesija on myös Schmidin ainoa ja myös ainoa sijoitus kymmenen parhaan joukkoon. Hän kilpaili myös vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa, jossa hän oli parhaimmillaan 16. suurmäen kilpailussa. 

Schmid lopetti uransa vuonna 2011.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tanskan prinssi Knud
**Knud** (*Knud Christian Frederik Michael*; 27. heinäkuuta 1900 – 14. kesäkuuta 1976) oli Tanskan perintöprinssi, kuningas Kristian X:n ja kuningatar Alexandrinen toinen lapsi. Hän oli kuningas Fredrik IX:n nuorempi veli.

Knud meni vuonna 1933 naimisiin serkkunsa, Tanskan prinsessa Caroline Mathilden (1912–1995) kanssa. Heidän isänsä olivat veljeksiä.

Lapset:

* Tanskan prinsessa Elisabet (8. toukokuuta 1935 – 19. kesäkuuta 2018), naimaton, ei lapsia.
* Ingolf, Rosenborgin kreivi, syntyjään Tanskan prinssi (s. 17. helmikuuta 1940), naimisissa, ei lapsia.
* Christian, Rosenborgin kreivi, syntyjään Tanskan prinssi (22. lokakuuta 1942 – 21. toukokuuta 2013), naimisissa, kolme tytärtä.

Isänsä kuoltua vuonna 1947 prinssi Knud oli kruununperimysjärjestyksessä toisena heti veljensä jälkeen, ja sai arvon *arveprins* (perintöprinssi). Tämä johtui siitä, että Tanskan kruununperimys oli agnaattinen ja kuningas Frederik IX:llä oli pelkästään tyttäriä.

Kruununperimyslakia muutettiin vuonna 1953, ja Tanska siirtyi takautuvasti agnaattisesta perimyksestä kognaattiseen perimykseen. Fredrik IX:n vanhimmasta tyttärestä, silloin kolmetoistavuotiaasta Margareetasta, tuli kruununprinsessa. Knud kuitenkin säilytti perintöprinssin arvon.

Kunnianosoitukset
-----------------

* Serafiimiritarikunnan ritari, 26. syyskuuta 1926.

Lähteet
-------

1. ↑  Kungl. Serafimerorden Runeberg-projektissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
**Tanskan kuninkaallinen musiikkikonservatorio** (tansk. *Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, DKDM*) on vuonna 1867 perustettu maan vanhin konservatorio Frederiksbergissä. Sen nimi oli vuoteen 1902 saakka Kööpenhaminan musiikkikonservatorio (tansk. *Københavns Musikkonservatorium*)

Historia
--------

Säveltäjä Niels Wilhelm Gade perusti konservatorion 1867. Sen esikuvana oli saksalainen musiikkikoulutus ja Gaden ajatuksena oli tarjota yleisluonteista musiikin peruskoulutusta. Tanskan valtion haltuun konservatorio tuli vuonna 1948, jota ennen se toimi yksityisluonteisesti.

Konservatorion entiset toimitilat H.C. Andersens Boulevardilla Kööpenhaminassa
Konservatorio toimi pitkään Kööpenhaminassa H.C. Andersens Boulevardilla. Elokuussa 2008 se sai käyttöönsä entiset Tanskan radiontoimitilat, *Radiohuset*in, Rosenørns Allélla Frederiksbergissä. Samassa yhteydessä silloinen Radiohusetin konserttisali muutti nimensä Konservatorion konserttisaliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Om konservatoriet *dkdm.dk*. Viitattu 2.7.2009. (tanskaksi)
2. ↑  DKDM Historie *dkdm.dk*. Viitattu 2.7.2009. (tanskaksi)
| Nestehappi/Kerosiini |
| --- |
| Suurin ominaisimpulssi | ~353 |
| Hapetin/polttoaine -suhde | 2,56 |
| Tiheys | 0,81-1,02 g/ml |
| lämpökapasiteettisuhde | 1,24 |
| Palamislämpötila | 3 670 K |

Apollo 8 -lennon Saturn V -raketti, jonka ensimmäisen vaiheen polttoaineena oli 810 700 litraa RP-1:tä ja 1 311 100 litraa nestehappea.
**RP-1** (engl. *Rocket Propellant-1 tai Refined Petroleum-1*) on tarkasti jalostettua kerosiinia, jota käytetään rakettimoottorissa polttoaineena. 

Se on kemiallisesti lentopetrolin kaltaista. Vaikka RP-1:n ominaisimpulssi on pienempi kuin nestevedyn sillä on paljon muita etuja vetyyn verrattuna. RP-1 on halvempaa, sitä voidaan varastoida NTP:ssä, se vähemmän räjähdysherkkää ja se on paljon tiheämpää. Erityisesti RP-1:n tilavuusenergitiheys on paljon parempi kuin nestevedyn.
Parempi energiatiheys mahdollistaa moottorille melkein kaksi kertaa vedyllä toimivaa moottoria paremman työntövoima-painosuhteen sekä myös huomattavan säästön rakettivaiheen polttoainesäiliöin koossa ja painossa, joten se sopii erityisen hyvin raketin ensimmäiseen vaiheeseen, jossa suuri työntövoima ja halpa hinta ovat usein tärkeämpiä kuin hyvä ominaisimpulssi. Hydratsiiniin verrattuna etu on sen huomattavasti vähäisempi myrkyllisyys ja karsinogeenisyys.

Lähteet
-------

1. ↑  SP-4206 Stages to Saturn *history.nasa.gov*. NASA. Viitattu 14.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NASAn ajoainesivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Nestehappi/kerosiini-ajoaine (englanniksi)
Erdene Zuun luostari.
**Karakorum** (mong. Хархорум) oli kaupunki nykyisen Mongolian pohjoisosassa.

Se oli Mongolivaltakunnan eräänlainen pääkaupunki joitakin vuosikymmeniä. Sen rauniot sijaitsevat Arkhangain provinssin kaakkoisnurkassa Mongoliassa. Alueelta on löydetty merkkejä metallinvalmistuksesta, nuolenpäitä, rautapatoja, lasihelmiä, kiinalaisia kolikoita yms.

Historia
--------

Tsingis-kaani asettui alueelle noin 1220 ja alkoi sieltä käsin johtaa Kiinan sotatoimiaan. Karakorumia on usein sanottu mongolien pääkaupungiksi, mutta oikeastaan Tsingis-kaani eli liikuteltavassa telttaleirissään kaupungin ulkopuolella, ja Karakorum toimi tämän "varsinaisen pääkaupungin" huoltotukikohtana. Tsingisiä seurannut Ögödei rakennutti Karakorumiin muurit ja linnakkeen sekä suuntasi silkkitien kaupan sinne, jolloin kaupungista tuli vähäksi aikaa maailman merkittävimpiä taloudellisia ja poliittisia keskuksia. Kublai siirsi pääkaupungin nykyisen Pekingin alueelle vuonna 1267. Sen jälkeen Karakorumista tuli provinsiaalinen kaupunki, vaikkakin pohjoinen yuan-dynastia hetkeksi siirsi pääkaupunkinsa sinne. Kiinalaiset hävittivät Karakorumin ja surmasivat sen asukkaat 1388, jolloin kaupunki ilmeisesti autioitui lopullisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karakorum *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 2.7.2019.
Karagain piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Karagain piiri** (ven. Карагайский район, *Karagaiski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 2 394 neliökilometriä. Asukkaita on 23 700 henkeä (vuonna 2009).

Karagain piirin sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kudymkarin ja Jusvan, idässä Iljinskin, etelässä Nytvan ja Vereštšaginon sekä lännessä Sivan piireihin. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluu tiilisavi. Suurin joki on Obva.

Piiriin kuuluu 7 maalaiskuntaa: Karagai, Kozmodemjansk, Mendelejevo, Nerdva, Nikolskoje (keskuspaikka Jarino), Obvinsk ja Roždestvensk. Hallinnollinen keskus on Karagain kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 171.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 93 % venäläisiä ja 2,8 % komipermjakkeja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin kautta kulkee Permin ja Gainyn välinen asfaltoitu maantie sekä Kirovin ja Permin välinen rautatie. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa.

Piirissä toimii Permin polyteknisen opiston filiaali, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Priobvinski krai* ("Obvan seutu").

Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Karagain, Nerdvan ja Roždestvenskin kirkkorakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Karagaiski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 28.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 28.2.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Permski regionalnyi server: Karagaiski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 28.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karagain piiri** Wikimedia Commonsissa

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
| "Secret Garden"Bruce Springsteen |
| --- |
| Singlen "Secret Garden" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Greatest Hits* |
|  B-puoli | "Thunder Road (live)" |
|  Julkaistu | 11. huhtikuuta 1995 |
|  Formaatti | CD |
|  Tekijä(t) | Bruce Springsteen |
|  Tuottaja(t) | Bruce Springsteen, Jon Landau, Chuck Plotkin |
|  Tyylilaji | soft rock |
|  Kesto | 04.30 |
|  Levy-yhtiö | Sony |
| Bruce Springsteenin muut singlet |
| "Streets of Philadelphia"1994 | "Secret Garden"1995 | "Hungry Heart (1995)"1995 |

**Secret Garden** on Bruce Springsteenin vuoden 1995 single. Se julkaistiin alun perin 27. helmikuuta 1995 hänen *Greatest Hits* albumillaan levy-yhtiönä Columbia Records. Ensimmäinen julkaisun aikaan kappale pääsi parhaimmillaan sijalle 63 *Billboard* Hot 100 -listalla.

Myöhemmin kappale uudelleenjulkaistiin 11. huhtikuuta 1995, levy-yhtiönä Sony. Se oli kahden kappaleen single sisältäen liveversion kappaleesta Thunder Road. Tämä uusintapainos palautti kappaleen *Billboard* Hot 100 -listalle, missä se oli parhaimmillaan sijalla 19 ja se on Springsteenin viimeinen top 40-hitti Yhdysvalloissa tähän päivään saakka. Vuonna 1995 julkaistiin myös EP sisältäen kaksi eri versiota kappaleesta "Secret Garden" (albumi -ja jousiversion), live version kappaleesta "Murder Incorporated" ja alkuperäisen version kappaleesta "Pink Cadillac".

Kappale sai suuren osan suosiostaan esiinnyttyään vuoden 1996 elokuvan *Jerry Maguire* soundtrackilla päästen parhaimmillaan sijalle 12 ja sijalle 15 Adult Top 40 -ja Top 40 Mainstream -listoilla.

"Secret Garden" esiintyi myös elokuvassa *Night at the Roxbury*.

Kappale on esitetty livenä vain kuusi kertaa. Se esitettiin kolme kertaa vuonna 1995 New Yorkissa ja se palasi settilistalle vuonna 2013, jolloin Springsteen esitti sen Isossa-Britanniassa. Kolmen vuoden tauon jälkeen, Springsteen esitti kappaleen kahdesti vuonna 2016 New Jerseyssä ja Washington D.C.:ssä.

Listasijoitukset
----------------

| Listat (1995–1997) | Parassijoitus |
| --- | --- |
| Australia | 9 |
| Kanada (*RPM*) | 7 |
| Alankomaat | 29 |
| Suomi (Suomen virallinen lista) | 14 |
| Saksa | 66 |
| Irlanti | 14 |
| Iso-Britannia | 17 |
| U.S. *Billboard* Hot 100 | 19 |
| U.S. *Billboard* Adult Contemporary | 5 |

### Vuoden lopun listat

| Vuoden lopun lista (1997) | Sijoitus |
| --- | --- |
| U.S. *Billboard* Hot 100 | 77 |

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Secret Garden (Bruce Springsteen song)
Tunturi Automat alkuperäisissä osissa. Tämä tunturi on varustettu automaattivaihteistolla, muuten samanlainen kuin Start
**Tunturi Start** on Tunturipyörän valmistama mopomalli. Niitä valmistettiin vuosina 1970–1984 sen jälkeen, kun poljinpakko poistui. Useimmat Startit ovat väriltään vihreitä tai punaisia. Nykyään ne ovat myös jonkin tasoisia harvinaisuuksia: niitä ei enää juuri yleisillä teillä näe. Näitä noin 45 kilometrin tuntivauhtiin kykeneviä mopoja kutsutaan usein myös lempinimellä "Pappa-Tunturi". Ne eroavat Tunturi Maxista sen verran, että näissä on jalkavaihteet ja jalkatapit, Maxissa vaihteet ovat kädensijassa ja se oli varustettu polkimilla.

Tunturi Starteissa ei ole itse voitelevaa moottoria, eli niissä ei ole omaa öljysäiliötä, vaan voitelu tapahtuu sekoittamalla 2-tahtiöljyä tavalliseen bensiiniin. Sekoitussuhde on 1:25 (=4%) tai 1:50 (=2%) öljyn laadusta riippuen.

Moottori Puch VS 50 KX
----------------------

* Moottorin tyyppi: 2-tahti

* Iskun pituus: 43 mm

* Iskutilavuus: 49 cm3

* Puristussuhde: 1:6,5

* Voitelu: Kiertohuuhtelu kampikammiossa

* Vaihteistoöljy: 300 cm3

* Vaihteisto: 2-vaihteinen

* Kytkin: Öljykylvyssä toimiva monilevy

* Jäähdytys: Puhallinjäähdytteinen

* Kaasutin: Bing 1/11/33-11 mm

* Pääsuutin: 50, 52

* Sytytysjärjestelmä: Kärjellinen

* Sytytysennakko: 2 mm e.ykk.

* Sähkölaitteet: Bosch vauhtipyörämagneetto 6V/17W

* Polttoaine: Bensiinin ja kaksitahtiöljyn seos 2-3%

Runko
-----

  

* Teräslevyistä puristettu kotelorunko sisäpuolisin jäykistein

* Pituus, leveys: 1850 mm, 680 mm

* Akseliväli, maavara: 1200 mm, 150 mm

* Renkaat: 2,75-21"
* Tankki: 5,2 litraa
* Varatankki: 0,2 l

Aiheesta muualla
----------------

* Pappa-Tunturin historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Teatro Colón
**Teatro Colón** on oopperatalo Buenos Airesissa, Argentiinassa. Ensimmäinen esitys siellä pidettiin 25. toukokuuta 1908, jolloin tulkittiin Giuseppe Verdin *Aida*. Oopperatalossa ovat esiintyneet johtavat kapellimestarit, laulajat ja tanssijat, joihin ovat kuuluneet muiden muassa Arturo Toscanini, Igor Stravinsky, Herbert von Karajan, Daniel Barenboim, Maria Callas, Luciano Pavarotti, Plácido Domingo, Rudolf Nurejev, Julio Bocca, Paloma Herrera ja Maximiliano Guerra.

Teatro Colónin rakennustyöt kestivät lähes kaksikymmentä vuotta. Sen suunnitteluun osallistuivat arkkitehdit Francesco Tamburini, Vittorio Meano ja Jules Dormal. Oopperatalon kupolin koristelu on argentiinalaisen taidemaalari Raúl Soldin käsialaa. Vuonna 2008 Teatro Colónissa aloitettiin suuret kunnostus- ja uudistustyöt, joiden päätteeksi oopperatalo vihittiin jälleen käyttöön Argentiinan valtion 200-vuotisjuhlan kunniaksi 2010. Samoissa tiloissa toimii laulajia ja tanssijoita kouluttava Instituto Superior de Arte -oppilaitos.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teatro Colón Turismo Buenos Aires

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi), (espanjaksi), (portugaliksi)
**Karagouana Mallé** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Koutialasta maanteitse luoteeseen. Kunnassa on 7 400 ja kylässä 3 000 asukasta (vuonna 2009).

Karagouana Mallén kunta rajoittuu koillisessa ja idässä Koutialan piirin M’Pessoban, etelässä N’Tossonin, lännessä Miénan ja luoteessa Kafo Fabolin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot.

Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita (dionka) ja fulbeja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi, maapähkinä ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Karagouana Mallé 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 9.3.2018.
Teatro Bibienan julkisivu.
Teatro Bibienan sali noudattaa barokin teatteri-ihannetta.
**Teatro Bibiena** (myös *Teatro Bibbiena* tai *Teatro Scientifico*) on Italian Mantovassa toimiva, 1760-luvulla valmistunut teatteri. Sen on suunnitellut arkkitehti Antonio Galli da Bibiena. Talon julkisivun (1773) on suunnitellut Giuseppe Piermarini, jonka käsialaa on myös viereinen rakennus *Palazzo del-l’Accademia Virginale*.

Barokkiteattereissa katsomo on hevosenkengän muotoinen, ja permantoa ympäröi yleensä 3–6 parveketta. Parvekkeen aitiot oli alkuaan tarkoitettu varakkaalle väelle. Teatro Bibiena noudattaa tätä barokin teatteri-ihannetta. Rakennus on melko pieni ja katunäkymässä huomaamaton. Sen näyttämö on 12,3 metrin levyinen, ja yleisöä voi olla enintään 380 henkeä.

Teatteri otettiin käyttöön joulukuussa 1769. Muutamia viikkoja myöhemmin 16. tammikuuta 1770 siellä esiintyi 13-vuotias musiikin ihmelapsi Wolfgang Amadeus Mozart. Hänen isänsä kerrotaan hämmästelleen teatterin kauneutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Reid Bramblett: *Milano ja järvet. Kymmenen kärjessä -matkaoppaat*, s. 28–29. WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-34726-3.
2. ↑  Strutture teatrali della provincia di Mantova (Arkistoitu – Internet Archive). Culture, identità a Autonomie. Lombardia. Viitattu 13.11.2015.(italiaksi)
3. ↑  Teatro Scientifico Bibiena. Comune di Mantova, Viitattu 13.11.2015.(italiaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teatro Bibiena**.
Teatro alla Scalan julkisivua. Kuva vuodelta 2010.
Oopperatalon sali.
Teatro alla Scala Piazza della Scalan laidalla 1960-luvun postikortissa.
**Il Teatro alla Scala** (usein **La Scala**) on kuuluisa oopperatalo Milanossa, Italiassa. Nykyisellä paikallaan La Scala on järjestyksessä toinen teatteri. Ensimmäinen muinainen Teatteri Ducale tuhoutui tulipalossa karnevaaligaalan jälkeen 1776. 

Uusi teatteri rakennettiin Santa Maria alla Scalan kirkon paikalle, josta myös nykyinen teatteri sai nimensä. Teatteri valmistui 3. elokuuta 1778 nimellä *Nuovo Regio Ducal Teatro alla Scala*. Avajaisia juhlisti Salierin *L’Europa riconosciuta*.

La Scalan näyttämöä valaisivat alun perin 84 öljylamppua, minkä lisäksi teatterin muissa tiloissa oli tuhat lamppua. Tulipalon vaaran vähentämiseksi joihinkin huoneisiin oli varastoitu satoja vesisankoja. Aikanaan öljylamput korvattiin kaasulampuilla, jotka vaihtuivat sähkövaloihin vuonna 1883. 

Nykyinen julkisivu on peräisin vuoden 1907 korjauksesta. Toisen maailmansodan aikana La Scala kärsi vaurioita lentopommeista. Sodan jälkeen La Scala korjattiin ja avattiin uudelleen 11. toukokuuta 1946 kapellimestari Arturo Toscaninin johdolla.

La Scalassa on pidetty monen oopperan ensiesitys. Oopperalla oli erikoinen suhde Giuseppe Verdiin. Usean vuoden ajan Verdi ei sallinut töidensä esitystä teatterissa, koska orkesteri oli muuttanut joltakin osin hänen musiikkiaan.

La Scalassa on myös museo, Museo teatrale alla Scala, jonne on pääsy teatterin aulasta. Museossa on nähtävillä kokoelma maalauksia, piirroksia, patsaita, pukuja ja muuta materiaalia oopperaan liittyen.

La Scalan esityskausi alkaa perinteisesti 7. joulukuuta pyhän Ambrosiuksen päivänä. Ambrosius on Milanon suojeluspyhimys. Jokainen esitys päättyy ennen keskiyötä, minkä vuoksi pitkät oopperaesitykset alkavat tavanomaista aikaisemmin. Pääsylipun haltijaa ei päästetä sisälle esityksen aloittamisen jälkeen.

La Scalan perinteisiin kuuluu esittää Beethovenin hautajaismarssi tyhjälle salille oopperan johtajan kuoleman jälkeen. Perinne alkoi 1957.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Sullström, Heidi: La Scalassa esitetään Beethovenia tyhjälle salille Abbadon muistoksi *Yle Uutiset*. 22.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teatro alla Scala** Wikimedia Commonsissa

* La Scalan verkkosivut (italiaksi, englanniksi)