recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Perihan Mağden** (s. 1960 Istanbul) on turkkilainen kirjailija, joka kirjoittaa sekä proosaa että runoja. Hän oli aiemmin sanomalehti *Radikalin* kolumnisti, mutta joutui siirtymään toiseen lehteen, voidakseen jatkaa kritiikkiä. Häntä on syytetty rikoslain 301. pykälän perusteella "turkkilaisuuden halventamisesta", kuten kirjailija Orhan Pamukia ja tammikuussa 2007 murhattua toimittaja Hrant Dinkiä.

Mağden valmistui Istanbulin Robert Collegesta, minkä jälkeen hän opiskeli psykologiaa arvostetussa istanbulilaisessa Boğaziçin yliopistossa. Hän asui jonkin aikaa Yaddon taiteilijayhteisössä. Mağden on eronnut miehestään ja on tyttärensä yksinhuoltaja. Mağden asuu Istanbulissa.

Teoksia
-------

* Haberci Çocuk Cinayetleri, 1991
* Refakatçi, 1994
* Mutfak Kazaları, runokokoelma, 1995
* Hiç Bunları Kendine Dert Etmeye Değer mi? 1997
* Kapı Açık Arkanı Dön ve Çık, 1998
* Fakat Ne Yazık ki Sokak Boştu, 2005

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat 16.3.2007 s. C3
2. ↑  Mağdenia käsittelevä turkkilaisen kirjallisuuden sivu. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
3. ↑  Hilde Keteleer, Orhan Pamuk: Turkse columniste Perihan Mağden in juridische problemen (PDF) (s. 25)  2006. PEN-Tijdingen. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Valkebon kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
**Valkebon kihlakunta** (ruots. *Valkebo härad*) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 395,92 neliökilometriä ja asukasluku 6 409 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ledberg, Rappestad, Sjögestad, Vikingstad, Gammalkil, Nykil ja Ulrika.

Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan ja sijaitsevat sen eteläosassa.

* Valkebon kihlakunnan vaakunaValkebon kihlakunnan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Perhostonnikala** (*Gasterochisma melampus*) on ahvenkalojen lahkoon kuuluva suurikokoinen makrillikala. Se on sukunsa ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Perhostonnikalalla voi kertyä pituutta 165 cm ja painoa 40–50 kg. Kalan erottaa muista makrillilajeista helposti suurten suomujensa takia.

Perhostonnikalan vartalo on selän puolelta sinivihreä, ja väri vaihtu hiljalleen keltaiseen vatsassa. Pyrstö on puolikuun muotoinen. Nuorilla yksilöillä rintaevät ovat päätä pidemmät. Kaikki evät ovat mustia tai tummanharmaita.

Levinneisyys
------------

Perhostonnikalaa tavataan eteläisen pallonpuoliskon subtrooppisissa vesissä. Verenkiertojärjestelmänsä avulla se voi pitää ruumiinlämpönsä merivettä reilusti lämpimämpänä. Niitä tavataan kuitenkin harvoin yli 200 metrin syvyydestä.

Ravinto
-------

Perhostonnikala on nopealiikkeinen ja aggressiivinen petokala, joka syö enimmäkseen muita kaloja. Havaijin lähettyviltä pyydetyistä yksilöistä on löydetty kuitenkin myös kalmarin jäänteitä ja lintujen höyheniä.

Kalastus
--------

Perhostonnikalalla ei ole suurta kaupallista merkitystä. Sitä saadaan Japanissa lähinnä sivusaaliina sinievätonnikalan pyynnistä pitkälläsiimalla. Kuitenkin avomerellä liikkuvat kalastajat pyytävät suurikokoisia perhostonnikaloja mielellään. Urheilukalastajatkin pyytävät perhostonnikalaa. Saalis myydään pääasiassa pakastettuna, savustettuna tai säilykkeenä, ja se kypsennetään tavallisesti paistinpannulla, uunissa tai hiilloksella.

Lähteet
-------

* Antal Vida, Tamás Kótai, 365 kalaa. H. F. Ullmann, 2006. ISBN 978-3-8331-2547-8.

### Viitteet

1. ↑  Collette, B. Boustany, A. Carpenter, K.E. Di Natale, A. Fox, W. Graves, J. Juan Jorda, M. Miyabe, N. Nelson, R. Oxenford, H. & Uozumi, Y.: *Gasterochisma melampus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  2011. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.8.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gasterochisma melampus FishBase.org (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q934588
* Wikispecies: Gasterochisma melampus
* AFD: Gasterochisma\_melampus
* BOLD: 18729
* CoL: 6K9ZY
* FishBase: 100
* Fossilworks: 352539
* GBIF: 2374226
* iNaturalist: 187416
* IRMNG: 10824599
* ITIS: 202065
* IUCN: 170340
* NCBI: 13537
* NZOR: fba06551-f14d-43d2-a41e-7782f8221bde
* WoRMS: 219709

 |

 |
**Rane Vaskivuori** (12. toukokuuta 1967 Kauhajoki – 23. kesäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen sisustussuunnittelija ja tuotemuotoilija.

Vaskivuoren tunnetuimpia töitä ovat MoMA New Yorkin pysyväiskokoelmiin valittu Globlow-valaisin (yhdessä Vesa Hinkolan ja Markus Nevalaisen kanssa) ja Y-sateenvarjoteline ja -naulakko. Uransa tärkeimpänä tunnustuksena Vaskivuori piti Chicago Athenaeumin vuonna 1998 myöntämää Good Design Awardia.*lähde?* Vaskivuori oli Arkkitehtuuritoimisto Valvomo Oy:n osakas ja perustajajäsen.

Vaskivuori kuoli haimasyöpään 49-vuotiaana 23. kesäkuuta 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Nevalainen, Markus: Muistot: Rane Vaskivuori *HS.fi*.  13.8.2016. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* The Museum of Modern Art MoMa (New York) has included the Globlow- lamp in the Design Collection (1998)
* Rane Vaskivuori MOMA:n sivuilla
* Rane Vaskivuori Stylepark-sivustolla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art

 |

 |
Marko Junkkari
**Marko Junkkari** (s. 13. toukokuuta 1969) on Helsingin Sanomien politiikkaan ja talouteen keskittynyt toimittaja. Hän toimi vuoteen 2015 lehden politiikan ja talouden toimituksen esimiehenä ja sen jälkeen pääkirjoitustoimittajana. Nykyisin Junkkari toimii HS:n politiikan ja talouden toimittajana. Hän on mukana vakiojäsenenä viikoittain ilmestyvässä Helsingin Sanomien Uutisraportti-podcastissa yhdessä Tuomas Peltomäen kanssa.

Junkkari voitti toukokuussa 2022 yhdessä toimittaja Tommi Niemisen ja valokuvaaja Sami Keron kanssa Vuoden 2021 Suuren journalistipalkinnon Vuoden juttu -kategoriassa Helsingin Sanomissa julkaistusta "Oletko sinä Perttu Nousiainen?" -artikkelista.

Junkkari toimi Ylioppilaslehden toimittajana 1996–1997. Junkkari aloitti Helsingin Sanomissa 1997.*tarvitaan parempi lähde*

Lähteet
-------

1. ↑  Nato, nato, nato jee jee jee (Aikaleima 00:00.40-00:00.50) *Uutisraportti-podcast*.  13.5.2022. Sanoma. Viitattu 1.3.2023.
2. 1 2  Ylioppilaslehden henkilökunta 1913 - 2013 Ylioppilaslehti. Viitattu 6.3.2022.
3. ↑  Piia Elonen HS:n politiikan ja talouden esimieheksi *TS.fi*.  26.6.2015. Viitattu 6.3.2022.
4. ↑   *Twitter*. Viitattu 13.5.2022.
5. ↑  Media | HS:n Paavo Teittinen on Vuoden journalisti – Lue täältä 13 Teittisen merkittävintä juttua viime vuosilta *Helsingin Sanomat*.  4.5.2022. Viitattu 13.5.2022.
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Marko Junkkari Twitterissä
**Mustajalkatylli** *(Charadrius alexandrinus)* on pienikokoinen kahlaaja, jota tavataan Suomessa muutaman kerran vuodessa. Lajin nimesi Carl von Linné vuonna 1758.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Selkäpuoli, päälaki ja siivet ovat ruskeankirjavat, vatsapuoli ja "kasvot" valkeat. 
Tylleille tyypillinen tumma kaulus katkeilee ja on usein vain pari tummaa läikkää kaulan sivuilla. Silmä erottuu selvästi tummana, ja sen takana on ruskea läikkä. Nokka on lyhyt, tanakka ja tumma. Lajin pituus on noin 15–20 cm, siipien kärkiväli 35–45 cm ja paino 30–55 g, keskimäärin 46 grammaa.

Levinneisyys
------------

Pesii subtrooppisessa ilmastossa Japanista Välimerelle, sekä Perussa, Chilessä, Yhdysvaltain eteläosissa ja Karibialla. Leviämisalueensa pohjoisimmissa osissa se on muuttolintu. 
Maailman populaation koko on 280 000–460 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Mustajalkatylli pesii sekä matalilla suojaisilla merenrannoilla että sisämaan alavien alueiden järvillä ja lammilla.

Lisääntyminen
-------------

Mustajalkatyllin muna.
Normaalisti vain yksi pesye vuodessa, poikkeuksellisesti 2. Pesä on avoimesti maassa, usein hiekassa. Mustajalkatylli munii kolmesta viiteen munaa, yleensä 3. Munat ovat usein puolittain hiekkaan hautautuneita. Haudonta alkaa viimeisen munan ilmestyttyä ja se kestää 24–27 päivää. Molemmat puolisot hautovat, erään tutkimuksen mukaan naaras pääasiassa päivällä ja koiras yöllä. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja ovat pesäpakoisia. Poikaset oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä ja itsenäistyvät pian sen jälkeen. Sukukypsä 1- tai 2-vuotiaana.

Ravinto
-------

Sisämaassa pääasiassa hyönteiset, merenrannikolla äyriäiset, nilviäiset ja madot.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8
* ADW

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Charadrius alexandrinus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mustajalkatylli Lintukuva-verkkopalvelussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q18855
* Wikispecies: Charadrius alexandrinus
* ADW: Charadrius\_alexandrinus
* Avibase: 0A787822FDD6B58C
* BioLib: 8619
* BirdLife: 22727487
* BOLD: 10183
* CoL: TMWL
* CMS: charadrius-alexandrinus
* BOW: kenplo1
* eBird: kenplo1
* EUNIS: 958
* Euring: 4770
* Fauna Europaea: 96875
* Fauna Europaea (new): 41f6442b-24b1-46e9-97cb-1a5f9117ddcd
* Fossilworks: 335304
* GBIF: 2480311
* iNaturalist: 4789
* IRMNG: 10190130
* ITIS: 176510
* IUCN: 22727487
* NBN: NBNSYS0000000159
* NCBI: 50392
* TSA: 3932
* WoRMS: 212611
* Xeno-canto: Charadrius-alexandrinus

 |

 |
**Urberga** on kartano Espoonkartanon kaupunginosassa läntisimmässä Espoossa aivan Kirkkonummen rajan tuntumassa. Sen päärakennus sijaitsee maanviljelysmaiseman keskellä Loojärven kaakkoisella rannalla. Alueella on tehty lukuisia esihistoriallisia löytöjä.

Historia
--------

Fonseenin vuoden 1750 kartassa nykyisen Urbergan alue oli vielä asumatonta. 1780-luvun alusta Urbergasta on maininta Espoon kartanon lampuotitilana, jonka omisti leskirouva Anna Nilsdotter poikineen. Lampuotitila talousrakennuksineen oli kuitenkin jo pahoin rappeutunut. 1800-luvun jälkipuoliskolla Urbergasta kehkeytyi läheisen Helsingin liikemiesten kesäpaikka. Professori Alexander Gadolin osti Urbergan 1895 ja asui siellä kymmenen vuotta. Myöhempiä omistajia on muun muassa Elsa Bonsdorff.

Urbergan päärakennus ei edusta tiettyä tyylisuuntaa, sillä se on rakennettu vaiheittain 1700-luvun lopulta alkaen. Rakennukseen lisättiin siipiosia 1800-luvulla ja vuonna 1926 se korotettiin kaksikerroksiseksi. 1950-luvun alussa päärakennus uudistettiin täysin. Arkkitehtina oli Kurt Simberg.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Urberga Espoon opaskartalla
2. 1 2 3  Härö, s. 18–19


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Urbergan kartano (Q101252292)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | rakentaminen, kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°12′40″N 24°31′19″E﻿ / ﻿60.211°N 24.522°E﻿ / 60.211; 24.522 |
|  |
|  |

 |
**Kölnin synagoga** on synagoga saksalaisessa Kölnin kaupungissa, Neustadt-Südin kaupunginosassa. Se on Kölnin juutalaisen yhteisön keskus.

Synagoga rakennettiin alun perin vuosien 1895 ja 1899 välillä kölniläisten arkkitehtien Emil Schreitererin ja Bernhard Belowin suunnitelmien pohjalta uusromaaniseen tyyliin. Se vihittiin käyttöön 22. maaliskuuta 1899. Saksan ollessa natsien hallinnon alla synagoga tuhottiin kristalliyönä 9. marraskuuta 1938. Sen jälleenrakennustyöt käynnistettiin 1957, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1959. Synagoga otettiin uudelleen käyttöön 20. syyskuuta 1959.

19. elokuuta 2005 paavi Benedictus XVI vieraili synagogassa. Se oli ensimmäinen katolisen kirkon johtajan tekemä vierailu saksalaiseen synagogaan. Paavi tuomistsi synagogassa natsismin ja antisemitismin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Synagoge Roonstraße Synagogen-Gemeinde Köln. Viitattu 14.7.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Die Geschichte der Kölner Synagogen-Gemeinde Synagogen-Gemeinde Köln. Viitattu 14.7.2023. (saksaksi)
3. ↑  Synagoge Köln Deutsche Stiftung Denkmalschutz. Viitattu 14.7.2023. (saksaksi)
4. 1 2  Synagoge *koelntourismus.de*. Viitattu 14.7.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kölnin synagoga** Wikimedia Commonsissa

* Die Synagogen-Gemeinde Köln (saksaksi)
Tizian: *Urbinon Venus* (1538).
**Urbinon Venus** (ital. *Venere di Urbino*) on italialaisen renessanssiajan taidemaalarin Tizianin maalaus vuodelta 1538. Maalaus esittää rakkauden jumalatar Venusta kuvaavaa alastonta nuorta naista lepäilemässä vuoteella.

Maalaus on saanut nimensä Urbinon herttua Guidobaldo II della Roveren mukaan, joka tilasi sen Tizianilta lahjaksi nuorelle vaimolleen Giulia Varanolle. Teos valmistui vuonna 1538.[1] Asetelma ja naisen asento on lähes sama kuin Giorgionen *Nukkuvassa Venuksessa*, jonka Tizian oli saanut vuonna 1510 viimeistellä Giorgionen kuoltua ennen työn valmistumista. Erona on se, että Tizianin maalauksessa nainen on hereillä ja taustana on ulkomaiseman sijasta palatsin sisätila. Tizian maalasi monta muutakin Venus-aiheista teosta.[2]

Maalauksen nainen makaa raukeassa asennossa ja peittää toisella kädellään häpynsä. Hänellä on kädessään punaisia ruusuja. Ruusut oli tapana yhdistää mytologiassa nimenomaan Venukseen. Lakanan ja tyynyjen kermanvaaleat sävyt korostavat naisen ihon lämmintä hohtoa, kun taas taustana oleva tummanvihreä verho muodostaa sille kontrastin. Taustalla oikealla näkyy kaksi palvelijatarta, joista toinen penkoo suurta arkkua. Vuoteella nukuu sykkyrällä pieni laikullinen koira.[3] Maalaus on eroottinen, mutta hyvällä maulla tehty.[2] Urbinon herttua halusi vaimolleen "opetukseksi" maalauksen, joka kuvaisi vertauskuvallisesti avioliittoon kuuluvaa uskollisuutta ja äitiyttä, mutta itse asiassa *Urbinon Venuksen* selkeä eroottisuus tuntuu pikemminkin viittaavaan vaimon toisenlaisiin velvollisuuksiin. Koira toimii maalauksessa uskollisuuden vertauskuvana.[1]

Maalaus kuuluu nykyään Firenzen Uffizi-taidemuseon kokoelmiin.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Venus of Urbino by Titian (englanniksi) Uffizi. Viitattu 17.7.2014.
2. 1 2  Harold E. Wethey: Titian (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 17.7.2014.
3. ↑  Marina Vaizey: *100 kuuluisaa maalausta* (suom. Ritva Lassila), s. 38. Gummerus 1996. Alkuteos *100 Famous Paintings* (1979).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Urbinon Venus** Wikimedia Commonsissa
Euroopan eteläisen observatorion VLT-teleskoopin ottama infrapunakuva Kölin sumusta on tarkin siitä koskaan otettu kuva.
**Kölin sumu** (tunnetaan myös nimillä **NGC 3372** ja **Eeta Carinae -sumu**) on Kölin tähdistön suunnalla, noin 10 000 valovuoden päässä sijaitseva suuri ja kirkas emissiosumu. Se on pääasiassa ionisoidusta vedystä (H-II) koostuvaa uusien tähtien voimakkaan muodostumisen aluetta. Kölin sumun kirkkaus on ensimmäistä magnitudia.

Kölin sumun löysi ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille 25. tammikuuta 1752 kaksivuotisen, Hyväntoivonniemeen suuntautuneen matkansa aikana.

Yksi Kölin sumun tunnetuimmista tähdistä on Eeta Carinae, hyperjättiläinen, jota ympäröi punertava Homunculus-sumu. Eeta Carinae on muodostunut Kölin sumussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rekola, Rami: VLT otti kaikkein yksityiskohtaisimman infrapunakuvan Kölin sumusta  8.2.2012. Euroopan eteläinen observatorio. Viitattu 20.7.2013.
2. 1 2 3  NGC 3372 *SEDS-tietokanta*.  22.3.1998. Viitattu 20.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kölin sumu** Wikimedia Commonsissa
**Kölinkastikka** (*Calamagrostis chalybaea*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, kastikoiden (*Calamagrostis*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurikokoinen, monivuotinen heinä, jolla on lyhyet rönsyt. Kölinkastikka on apomiktisesti lisääntyvä kastikkalaji.

Kölinkastikan varret kasvavat löyhinä mättäinä ja voivat kasvaa reilun metrin korkuisiksi. Varret ovat haarattomia, ja niissä on yleensä neljä nivelväliä. Lehdet ovat noin 1 cm leveitä, harmahtavanvihreitä, karkeapintaisia ja velttoja. Lehtituppien luona on jonkin verran pitkiä karvoja. Kieleke on noin 5 mm pitkä. Kölinkastikan kukintona on noin 20 cm pitkä, leveän pyramidimainen röyhy. Röyhyn tähkylät ovat 4–5 mm pitkiä ja väriltään jotain harmaanvihreästä ruskeanviolettiin. Kaleet ovat leveänpuikeita ja lähes yhtä pitkiä. Ulkohelpeet ovat vihneellisiä. Heteiden ponnet ovat pitkiä sekä harmaankeltaisia, mutta niissä ei ole siitepölyä. Kölinkastikka kukkii heinä–elokuussa.

Kölinkastikka kasvaa tulvaniityillä, rannoilla, suonlaiteilla sekä teiden varsilla. Kölinkastikkaa ei tavata Suomessa ja Ruotsissa sitä kasvaa harvinaisena ainoastaan Norrlannin etelä- ja keskiosissa. Kölinkastikka on Ruotsissa rauhoitettu laji.

Lars Levi Laestadius löysi kölinkastikan ensimmäisen kerran Tåsjöstä ja kuvasi lajin jättiruokojen sukuun nimellä *Arundo lapponica* var. *chalybaea*.

Lähteet
-------

1. ↑  Ericsson, S.: *Calamagrostis chalybaea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-2*.  2011. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Den virtuella floran: Skogsrör (*Calamagrostis chalybaea*) *Den virtuella floran*.  1998. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 26.8.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: *Calamagrostis chalybaea*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15483640
* CoL: PCDP
* EPPO: CLMCH
* EUNIS: 191475
* GBIF: 4124964
* GrassBase: imp01781
* iNaturalist: 435912
* IPNI: 394370-1
* IUCN: 162214
* NCBI: 1891462
* Open Tree of Life: 3951658
* Plant List: kew-402543
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:394370-1
* Tropicos: 25532952
* WFO: wfo-0000857151

 |

 |
**Yamato** (jap. 大和) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu puurunkoinen kolmimastoinen parkkitakiloitu Katsuragi-luokan korvetti. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1935, ja se romutettiin vuonna 1950.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Katsuragi-luokka*
Alus tilattiin Onohaman telakalta läheltä Kōbea osana vuoden 1882 hankintoja ja sen köli laskettiin 23. marraskuuta 1883. Alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1885 ja se valmistui 16. marraskuuta 1888 ensimmäisenä päällikkönään Tōgō Heihachirō.

Palvelus
--------

Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan partioiden Korean, Dairenin ja Weihaiwein välillä. Se osallistui läntisen osaston reservialuksena Jalujoen taisteluun. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 kolmannen luokan tykkiveneeksi, minkä jälkeen se oli lähinnä rannikontutkimus- ja valvontatehtävissä. Alus modernisoitiin vuonna 1900, jolloin sen parkkitakila poistettiin ja aseistukseksi vaihdettiin kahdeksan 2,5 naulan pikatykkiä ja kuusi konekivääriä. Samoin aluksen torpedoputket vaihdettiin 18-tuumaisiksi.

Venäjän–Japanin sodassa alus oli vartioaluksena Honshūn ja Kyūshūn välisessä Kanmoninsalmessa. Vuonna 1907 alus modernisoitiin uudelleen, jolloin sen aseistukseksi muutettiin neljä kolmen tuuman ja neljä 50 millimetrin tykkiä. Samalla alus siirrettiin tutkimusalukseksi. Se luokiteltiin toisen luokan rannikonvalvonta-alukseksi 28. elokuuta 1912, ja alus siirrettiin rannikontutkintatehtäviin. Se luokiteltiin virallisesti tutkimusalukseksi 1. huhtikuuta 1922, ja sen aseistus vaihdettiin kahdeksi kolmen tuuman tykiksi.

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935, ja se siirrettiin Uragaan kelluvaksi koulutustukikohdaksi. Alus vajosi pohjaan pyörremyrskyssä 18. syyskuuta 1945. Aluksen hylky nostettiin ja se romutettiin vuonna 1950.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Howarth, Stephen: *The Fighting Ships of the Rising Sun – the Drama of the Imperial Japanese Navy 1895–1945*. New York: Atheneum, 1983. ISBN 0-689-11402-8. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gardiner 2002, s. 233.
2. 1 2 3 4 5 6  Nishida, Hiroshi: Katsuragi class Corvettes *homepage2.nifty.com*.  Arkistoitu 8.12.2012. Viitattu 15.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Howarth 1983, s. 29.
4. ↑  Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 92.
*Tämä artikkeli käsittelee pianistia. Michael Z. Lewin on kirjailija.*
**Michael Lewin** (s. 1955 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen pianisti.

Lewin opiskeli New Yorkin Juilliard Schoolissa, jossa suoritti musiikin kandidaatin ja maisterin tutkinnot. Hän sai lisäopetusta Leon Fleisherilta ja Ranskassa Yvonne Leféburelta. Saavutettuaan kilpailumenestystä hän suuntasi kansainväliselle uralle, joka vei hänet kiertueille Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa. Orkestereita, joiden kanssa Lewin on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Ateenan valtionorkesteri, Kairon sinfoniaorkesteri, Kiinan kansallinen sinfoniaorkesteri, Alankomaiden filharmoninen orkesteri, Boston Pops Orchestra, Phoenixin sinfoniaorkesteri ja Louisianan filharmoninen orkesteri.

Lewin on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Domenico Scarlattin, Claude Debussyn, Franz Lisztin, Aleksandr Skrjabinin, Mili Balakirevin, Aleksandr Glazunovin ja Charles Tomlinson Griffesin musiikkia. Myös useat aikalaiset ovat säveltäneet Lewiniä varten uusia teoksia. Lewin on toiminut pianonsoiton professorina Bostonin konservatoriossa, Berkleessä, jonka palvelukseen liittyi vuonna 1990. Hän on pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja vieraillut kansainvälisissä kilpailuissa tuomariston jäsenenä. Hän on Steinway-taiteilija.

Lewinin saamiin palkintoihin ja tunnustuksiin ovat lukeutuneet Kansainvälisen William Kapell -pianokilpailun ensimmäinen palkinto (1983), Kansainvälisen Franz Liszt -pianokilpailun kolmas palkinto (1986) ja Grammy-palkinto (2014).

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Lewin AllMusic
2. ↑  Lewin, Michael 1955- WorldCat Identities
3. 1 2 3  Michael Lewin Naxos
4. 1 2 3 4 5  Michael Lewin Boston Conservatory at Berklee


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gibraltarin maltalaiset** ovat alun perin Gibraltarille Maltalta muuttaneita. Heitä muutti alueelle 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Maltalaisia juuria on nykyisin ehkä jopa kolmanneksella Gibraltarin väestöstä.

Historia
--------

Gibraltar vaurastui laivastotukikohtansa ja Afrikkaan suuntautuvan kaupan takia 1800-luvulla. Tämä houkutti alueelle muuttajia muualta. Vuoteen 1885 mennessä Gibraltarilla asui noin 1 000 maltalaista. Maltalaisia oli töissä etenkin laivanrakennusteollisuudessa ja siihen liittyvissä muissa palveluissa. Osa toimi myös kauppiaina myyden alkoholia ja tupakkaa. Maltalaisten määrä alkoi kuitenkin laskea 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1912 heitä oli yhteensä enintään 700. Gibraltarille jääneet osallistuivat myöhemmin aktiivisesti taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään. Suurin osa heistä kannattaa Gibraltarin pysymistä osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Suurin osa on menettänyt yhteytensä Maltalle, mutta osa pitää yhteyksiä yllä etenkin maltalaisten katolilaisten pappien kautta. Tunnettuihin maltalaistaustaisiin gibraltarilaisiin kuuluu muun muassa poliitikko Peter Caruana.

Nykyisin maltalaiset ovat pitkälti sulautuneet muuhun väestöön ja maltalaistaustaista väestöä löytyy ympäri Gibraltaria.

Kirjallisuutta
--------------

* David Arrigo: *Twin Rocks – The Malta-Gibraltar Connection*. David Arrigo Publishing, 2004. ISBN 978-9993265641. (englanniksi)

Lähteet
-------

1. 1 2  From Malta to Gibraltar *Times of Malta*.  23.5.2006. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  France, England and Gibraltar Malta Emigration Museum.  Arkistoitu 1.7.2013. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  E. G. Archer: *Gibraltar, Identity and Empire*, s. 44. Routledge, 2006. ISBN 0415347963. (englanniksi)
WikipediaWikipedia
***Kölschinkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

**Kölsch** on Kölnin kaupungin ympäristössä puhuttu kielimuoto, joka voidaan luokitella joko saksan murteeksi tai erilliseksi germaaniseksi kieleksi.

Kölschin tyypillisimmät tunnusmerkit ovat "laulava" intonaation käyttö ja sananalkuisen g-äänteen korvaaminen j:llä. Yleisesti ottaen kieli on lähellä nykysaksaa ja sitä kuvataankin joskus "möykkyiseksi yläsaksaksi" (*Hochdäitsch met Knubbel*). Kölschin varianteista arkikölsch (*Familienkölsch*) on nykyisin tyypillisin Kölnin kaupunkimurre. Harvinaisempi varsinaiskölsch (*Echt Kölsch*) muodostui sotien välisenä aikana Kölnin slummeissa ja jota suurin osa nykykölniläisistä pitää "epäystävällisen" kuuloisena.

ISO 639 -standardissa kölsch luetaan erilliseksi kieleksi germaanisten kielten länsisaksalaiseen haaraan muun muassa limburgin, luxemburgin ja pennsylvaniansaksan rinnalle. Myös *Glottolog*-tietokannassa kölschiä käsitellään omana kielenään.

Kölschiä kirjoitetaan kirjasaksan tavoin latinalaisilla kirjaimilla. Kirjoituksessa otetaan useimmiten mallia saksan oikeinkirjoitussäännöistä. Monet kölschinkieliset kirjoittajat käyttävät Adam Wreden vuonna 1956 teoksessa *Neuer Kölnischer Sprachsatz* julkaisema oikeinkirjoitusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Suositukset: Kielten nimiä suomeksi *Kotoistus.fi*. Viitattu 29.9.2014.
2. 1 2 3  Russ, Charles: *The Dialects of Modern German: A Linguistic Survey*, s. 144–145. Routledge, 2013. ISBN 9781136086687. Teoksen verkkoversio (viitattu 29.9.2014). (englanniksi)
3. ↑  Lewis, M. Paul & Simons, Gary F. & Fennig, Charles D.: Kölsch *Ethnologue: Languages of the World, Seventeenth edition*. Dallas:  SIL International. Viitattu 29.9.2014. (englanniksi)
4. ↑  Hammarström, Harald & Forkel, Robert & Haspelmath, Martin & Nordhoff, Sebastian: Kölsch *Glottolog 2.3*. Leipzig:  Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 29.9.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Germaaniset kielet |
| --- |
|  |
| Länsigermaaniset kielet | 
* afrikaans
* alasaksa
* englanti
* friisi
	+ itäfriisi
	+ länsifriisi
	+ pohjoisfriisi
* hollanti
* jiddiš
* limburg
* luxemburg
* saksa
	+ baijeri
	+ elsassi
	+ kölsch
	+ pennsylvaniansaksa
* skotti
* wymysorys
* yola†

 |
|  |
| Pohjoisgermaaniset eli skandinaaviset kielet | 
* fääri
* islanti
* norja
	+ kirjanorja
	+ uusnorja
* norni†
* ruotsi
	+ älvdalska
* tanska

 |
|  |
| Itägermaaniset kielet | 
* burgundi†
* gootti†
	+ Krimin gootti†
* vandaali†

 |
|  |
| † kuollut kieli |

 |
*Tämä artikkeli kertoo muinaisesta valtiosta. Sanan muista merkityksistä täsmennyssivulla*
**Yamato** oli valtio Japanin keskiosassa, Honshun saaren lounaiskolkassa samannimisellä niemellä. 300-luvun puolivälissä siellä nousi uusi kulttuuri, joka erottui saaren eteläosassa Naran ja Osakan tienoilla vallinneesta Yayoi-kulttuurista. Yamatolaiset rakensivat jättiläismäisiä hautakumpuja, joita kutsuttiin kofuneiksi. Samantyyppisiä kumpuja on Koreassa, joten jotkut tutkijat ovat arvelleet, että Yamaton hallitsijasuku olisi voinut olla korealaista alkuperää. Kahdensadan vuoden ajan hautoihin laitettiin samanlaisia esineitä kuin Yayoi-hautoihin: jalokiviä ja peilejä, mutta 500-luvulta alkaen kummuista löytyy aseita. Hautalöytöjen muutos viittaa kulttuurivaikutteisiin muualta.

Yamaton alue on Japanin viljavinta seutua. Yamaton kuninkaat sijoittivat pääkaupunkinsa Naniwaan (nykyiseen Osakaan) ja nauttivat seudun rikkauksista. Hovin rakenne ja arvonimet olivat korealaista alkuperää. Ylhäisimpään aateliin pääsivät ne, jotka osoittivat urheutensa taistelussa ja valmiutensa sotia kuninkaan puolesta. Tämä sotilasluokan ylemmyys jatkui japanilaisessa kulttuurissa vuosisatojen ajan. 

Samaan aikaan Koreassa elettiin Kolmen kuningaskunnan aikaa: niistä lounaisin, Baekje liittoutui Yamaton kanssa. Tämän liiton kautta Japaniin virtasi kiinalaisia vaikutteita: käsityöläisiä tuli hoviin, ja kirjoitusjärjestelmä otettiin käyttöön. Vuonna 513 korealaiset lähettivät kungfutselaisen opettajan Yamaton hoviin. Vuonna 552 he lähettivät Buddhan kuvan ja buddhalaisia opettajia.

Valtio on antanut nimensä Yamato-kaudelle Japanin historiassa, joka koostuu Kofun- ja Asuka-kausista.

Lähteet
-------

* Fält, Olavi K. et al.: "Japani kulttuurivirtojen suvantona", Japanin kulttuuri. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-12746-8.

### Viitteet

1. 1 2  Richard Hooker: Ancient Japan: The Yamato State *wsu.edu*.  Arkistoitu 10.2.2008. Viitattu 29.1.2008.
2. ↑  Fält et al. s. 13–14
**Ravintola König** oli Helsingin keskustassa Mikonkatu 4:ssä sijainnut ravintola, jonka perusti Karl König vuonna 1892. Ravintola oli 1900-luvun alussa taiteilijoiden suosima ja sen asiakkaisiin kuuluivat muun muassa Jean Sibelius, Akseli Gallen-Kallela, Eliel Saarinen, Eino Leino, V. A. Koskenniemi ja Toivo Kuula. Myöhemmin Suomen hallitukset pitivät ravintolan tiloissa epävirallisia iltakokouksiaan ja marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimillä oli ravintolassa oma kantakabinetti.

Vuonna 2013 ravintolan omistajaksi tuli HOK-Elanto. Königin yökerho muuttui katuruokaravintola Shanghai Cowboyksi syksyllä 2014 ja keväällä 2015 ravintola König sulki ovensa avautuakseen sitten uudella nimellä ja toiminta-ajatuksella. Uudistettu ravintola Michel toimi kevääseen 2017 saakka kunnes 25. huhtikuuta 2017 samoissa tiloissa avauttiin uusi ravintola VENN. Meksikolaistyylinen katuruokapaikka Shanghai Cowboy jatkoi edelleen samalla nimellä ravintolan alakerrassa.

Katso myös
----------

* Tammikuun kihlaus

Lähteet
-------

1. 1 2  Ravintolamyllerrys jatkuu – 1892 perustettu "Kuningas" lopetti, Helsingin Uutiset 2.4.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Vipinää vanhan Königin paikalla – Uusi ravintola lupaa: meemejä, irtokarkkeja, korkkarikirppis ja ilmaiset popparit, Vantaan Sanmat 24.4.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintola Karl König, American Bar, postikortti 1910-luvulta, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
VesipalloVesipallo
Olympialaisten vesipalloallas
**Vuoden 1980 kesäolympialaisten vesipallo** järjestettiin 20. – 29. heinäkuuta 1980. Tämä oli 18. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Vesipallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 132 osanottajaa 12 eri maasta.

Mitalistit
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
|  Neuvostoliitto

---

Jevgeni ŠaronovSergei KotenkoVladimir AkimovJevgeni GrišinMait RiismanAleksandr KabanovAleksei BarkalovErkin ŠagajevGeorgi MšvenieradzeMihail IvanovVjatšeslav Sobtšenko |  Jugoslavia

---

Luko VezilićZoran GopčevićDamir PolićRatko RudićZoran MusturZoran RojeMilivoj BebićSlobodan TrifunovićPetar KočićPredrag ManojlovićMilorad Krivokapić | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Endre MolnárIstván SzívósAttila SudárGyörgy GerandásGyörgy HorkaiGábor CsapóIstván KissIstván UdvardiLászló KunczTamás FaragóKároly Hauszler |

Lopputulokset
-------------

| Sija | Maa |
| --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto |
| 2. |  Jugoslavia |
| 3. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari |
| 4. |  Espanja |
| 5. |  Kuuba |
| 6. |  Alankomaat |
| 7. |  Australia |
| 8. |  Italia |
| 9. | Romanian vuosina 1965–1989 käytössä ollut lippu. Romania  |
| 10. |  Kreikka |
| 11. |  Ruotsi |
| 12. |  Bulgaria |

Lähteet
-------

* Sports-Reference: Water Polo at the 1980 Moskva Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

VesipalloVesipallo olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1980 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**The Last Day Before the First** on Bloodpitin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2009.

Albumilta ei ole julkaistu singlejä, mutta Skeleton Crew -elokuvassa kuultavaan kappaleeseen "For You to Be Safe" on tehty musiikkivideo.

Tuotantotiedot
--------------

Albumi on äänitetty Deerhouse studioilla ja Pekan studiolla joulukuusta 2008 maaliskuuhun 2009. Levyn on tuottanut ja äänittänyt Lauri Koski. Koski on myös miksannut albumin, lukuun ottamatta kappaletta "For You to Be Safe", jonka on miksannut Mikko Raita. Levyn on miksannut Svante Forsbäck.

Albumilla esiintyvät Bloodpitin jäsenet: Antti Ravín (laulu), Paavo Pekkonen (kitara), Petri "Pietu" Hiltunen (kitara), Aleksi Keränen (basso) ja Alarik Valamo (rummut). Levyllä esiintyvät vierailijoina myös Lauri Koski, Eero Pekkonen, Jarkko Hassinen ja Toni Suominen.

Albumin kappaleet ovat Bloodpitin jäsenten säveltämiä. Ravín on sanoittanut kappaleet, paitsi kappaleen "Ode for the Killswitch", jonka hän on sanoittanut yhdessä Pekkosen kanssa. Kappaleet on sovittanut Bloodpit yhdessä tuottaja Kosken kanssa.

Levy on julkaistu Backstage Alliance -levymerkille.

Kappaleet
---------

1. The Price to Pay – 3 .33
2. The Beginning of a Fire – 3 .32
3. Free to Scream – 3 .59
4. Bloodcurdling Dome – 4 .18
5. Torn You Within – 4 .41
6. Sulfur on My Skin – 4 .57
7. In Your Play – 3 .31
8. My Escape – 4 .14
9. Where've the Good Days Gone? – 4 .31
10. For You to Be Safe – 3 .31
11. Ode for the Killswitch – 2 .38
12. Torpid – 5 .23

Arvostelut
----------

* Desibeli.net: 3/5 tähteä
* Nyt.fi: 4/5 tähteä
* Rumba: *suopea*
* Soundi: 2/5 tähteä

Lähteet
-------

1. 1 2  iTunes: Bloodpit – The Last Day Before the First (englanniksi)
2. ↑  For You To Be Safe -video Myspacessa!  12.11.2008. Bloodpit.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 15.9.2009.
3. ↑  Desibeli.net: Levyarvio
4. ↑  Nyt.fi: Levyarvio
5. ↑  Rumba: Levyarvio
6. ↑  Soundi: Levyarvio
**Oikeushyvä** on oikeusjärjestyksen suojelema etu, jollaisia tunnustetaan jollakulla olevan ja joita valtio tarvittaessa suojelee säätämällä siihen kohdistuvat loukkaukset rangaistaviksi ja ääritapauksissa väkivaltaakin käyttäen. Oikeushyvän synonyymejä ovat oikeushyödyke, oikeudellisesti suojeltu etu, intressi ja suojeluobjekti. Oikeushyvä on esimerkiksi henki, omaisuus ja ruumiillinen koskemattomuus. Oikeushyviin kuuluvien asioiden kirjo on laaja ja moninainen, aivan kuten oikeuksienkin piiri.

Oikeushyvät jaetaan kahteen luokkaan. Henkilöllisiä oikeushyviä, joita oikeushyvän käsitteellä on perinteisemmin tarkoitettu, ovat esimerkiksi henki, terveys, seksuaalinen koskemattomuus, kotirauha, yksityisyys, henkilökohtainen vapaus, kunnia ja omaisuus. Yhteisölliset oikeushyvät liittyvät esimerkiksi ihmisyyteen, oikeudenkäyttöön, valtion turvallisuuteen ja viranhoidon puolueettomuuteen. Sellaisina voidaan mainita esimerkiksi yleinen järjestys, markkinoiden häiriötön toiminta, ympäristö ja turvallisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
2. ↑  Iso tietosanakirja, Otava 1935
3. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1995, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 205
4. ↑  Sakari Melander: *Rikosoikeus 2010-luvulla*, s. 21-22. Helsinki: FORUM IURIS, 2010. ISBN 978-952-10-5542-3.
**Oikeustapaus** on tuomioistuimen tai jonkin oikeussäännöksiä soveltavan viranomaisen ratkaistavaksi annettu tai jo ratkaisema asia. Oikeustapauksia ratkaistaessa käytetään apuna samankaltaisista oikeustapauksista oikeuskäytännössä aiemmin annettuja ratkaisuja, erityisesti ennakkopäätöksiä. Tällaista toimintaa helpottamaan julkaistaan Suomessa korkeimman oikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisemista oikeustapauksista valikoituja kokoelmia.[1] Myös oikeustieteen opetuksessa aiemmilla oikeustapauksilla on keskeinen merkitys.[2]

Oikeustapausarvostelu
---------------------

Oikeustapausarvostelu on oikeustieteellisessä julkaisussa oikeuselämän käyttöön saatettu arvio johonkin oikeustapaukseen sisältyvistä seikoista ja niiden oikeudellisesta merkityksestä. Oikeustapausarvosteluja julkaistaan yleensä ennakkopäätöksistä, erilaisten lautakuntien ratkaisuista ja laillisuusvalvojien päätöksistä. Arvostelujen merkitys riippuu eri maissa käytössä olevasta oikeuslähdeopista ja myös oikeuskulttuuri sekä oikeudelliset menettelytavat aikaansaavat eroja maiden välille.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
2. ↑  Factum, Weilin+Göös 2004
3. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palsta 849
VesipalloVesipallo
**Vuoden 1988 kesäolympialaisten vesipallo** järjestettiin 19. syyskuuta – 1. lokakuuta 1988. Tämä oli 20. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Vesipallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 156 osanottajaa 12 eri maasta.

Mitalistit
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
|  Jugoslavia

---

Aleksandar ŠoštarDeni LušićDubravko ŠimencPerica BukićVeselin ĐuhoDragan AndrićMirko VičevićIgor GočaninMislav BezmalinovićTomislav PaškvalinIgor MilanovićGoran RađenovićPetar Kočić |  Yhdysvallat

---

Craig WilsonKevin RobertsonJames BergesonPeter CampbellDouglas KimbellEdward KlassAlan MouchawarJeffrey CampbellGregory BoyerTerry SchroederJody CampbellChristopher DuplantyMichael Evans |  Neuvostoliitto

---

Evgueni CharonovNourlan MendygalievEvgeni GrichineAlexandre KolotovSergei NaoumovVictor BerendiougaSerguei KotenkoDmitri ApanasenkoGeorgui MchvenieradzeMikhail IvanovSerguei MarkotchNikolai SmirnovMikhail Giorgadze |

Lopputulokset
-------------

| Sija | Maa |
| --- | --- |
| 1. |  Jugoslavia |
| 2. |  Yhdysvallat |
| 3. |  Neuvostoliitto |
| 4. |  Länsi-Saksa |
| 5. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari |
| 6. |  Espanja |
| 7. |  Italia |
| 8. |  Australia |
| 9. |  Kreikka |
| 10. |  Ranska |
| 11. |  Kiina |
| 12. |  Etelä-Korea |

Lähteet
-------

* Sports-Reference: Water Polo at the 1988 Seoul Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

VesipalloVesipallo olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1988 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Keilailu (*Näytöslaji*) | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pyörätuolikelaus (*Näytöslaji*) | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (*Näytöslaji*) | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Oikeusperuste** (lat. *causa*) on se oikeudellisesti merkittävä syy, jonka perusteella oikeustoimi on päätetty. Oikeusperuste on oikeustoimiopin peruskäsite, jolla pyritään aikaansaamaan oikeusseuraamus. Nimitystä ei pidä sekoittaa oikeustoimen henkilökohtaiseen vaikuttimeen eli motiiviin, joka on merkityksellinen esimerkiksi testamentin tulkinnassa, mutta ei varallisuusoikeudessa. Motiivi, joka saa jonkun aloittamaan oikeustoimen, vaihtelee eri tapauksissa. Sen sijaan oikeusperuste on esimerkiksi jokaisessa kaupassa sama.

Oikeusperusteet on perinteisesti jaettu seuraavasti:

* Lahjoittamistarkoitus (causa donandi), jossa toisen varallisuuden lisäys tapahtuu ilman vastiketta. Tällainen oikeustoimi on esimerkiksi lahja.
* Suorittamistarkoitus (causa solvendi), jossa toisen varallisuus lisääntyy jonkun toisen velvoituksen täyttämisestä. Tällainen oikeustoimi on esimerkiksi takaus.
* Velvoittamistarkoitus (causa obligandi), jossa toisen varallisuuden lisäämiseksi hänet pyritään sitouttamaan vastasuoritukseen. Tällainen oikeustoimi on esimerkiksi kauppa.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960, hakusana causa
**Porin triviaalikoulun nuottikirjat** on vuonna 1725 käsin kopioitu, Porin triviaalikoululle kuulunut kokoelma pääosin 4-äänistä hengellistä vokaalimusiikkia. Kokoelma koostuu neljästä eri äänialojen kirjasta: *Discantus*, *Altus*, *Tenor* ja *Bassus* .

Löytyminen
----------

Nuottikirjat löysi Porin lyseon lehtorina vuosina 1890–1917 toiminut Eeli Granit-Ilmoniemi. Porissa kanttorina 1906–1908 toiminut Heikki Klemetti tutustui nuottikirjoihin Porin lyseon kirjastossa ja esitteli ne Säveletär-lehden artikkelissa "Musiikkihistoriallinen muistomerkki" vuonna 1908. Suomen Laulu esitti konserteissaan Klemetin johdolla muutamia nuottikirjojen sävellyksiä.

Sisältö
-------

Vulpiuksen Matteus-passion alku Discantus-nuottikirjasta, teksti ruotsiksi ja suomeksi: "Passio meidän Herran Jesuxen Christuxen pijnan Historia Pyhän Matthauxen Kirjotuxen jälken" 
Nuottikirjat sisältävät 76 moniäänistä vokaalisävellystä, jotka ovat pääosin hengellisiä musiikkia. Sävellysten tekstit ovat suurimmaksi osaksi latinaksi ja ruotsiksi. Mukana on joitakin saksankielisiä tekstejä. Ainoa suomenkielinen teos on Melchior Vulpiuksen Matteus-passio. Sävellykset ovat pääosin neliäänisiä, mutta mukana on myös muutamia sävellyksiä 3-8 äänelle.  

Vulpiuksen passion lisäksi säveltäjä on mainittu ainoastaan kappaleelle *Alleneste Gud I himmelrijk* (Hieronymus Praetorius). Vain pieni osa muista nuottikirjojen säveltäjistä on tunnistettu, muun muassa Gallus Dressler, Jacobus Gallus, Giovanni Gastoldi, Friedrich Weißensee, Hans Leo Hassler ja Daniel Friderici. 

Nuottikirjojen musiikki on 1500-luvun loppupuolelta 1600-luvun puoliväliin sijoittuvaa Itämeren alueen protestanttisten koulujen ohjelmistoa. Nuottikirjoissa onkin monia samoja kappaleita kuin Piae Cantiones -kokoelmassa, esimerkiksi *Cedit hiems eminus*, *Jucundare jugiter* ja *Gaudete, gaudete Christus est natus*.

Levytys
-------

Imatran seurakunnan kanttorin Johannes Vesterisen johtama Sonus Borealis-yhtye on vuonna 2008 levyttänyt nuottikirjojen musiikkia.

Aiheesta muualla
----------------

* Porin triviaalikoulun äänikirjojen digitoidut näköispainokset PDF-formaatissa:
	+ 1: Discantus
	+ 2: Altus
	+ 3: Tenor
	+ 4: Bassus
* Säveletär 1908, N:o 13 & 14 Heikki Klemetti: Musiikkihistoriallinen muistomerkki
* Vanhan musiikin laulu- ja soitinyhtye Sonus Borealis/Musiikkia Porin Triviaalikoulun nuottikirjasta

Lähteet
-------

1. 1 2  Saarinen, Jaakko: Sonus Borealis - Levyt - Musiikkia porin triviaalikoulun nuottikirjoista *sonusborealis.fi*.  25.8.2008. Viitattu 28.10.2011. (suomeksi)
2. 1 2 3 4 5  Viergutz, Gudrun: Porin triviaalikoulun ääni- eli stemmakirjat *JYX/Nuottijulkaisut*.  26.1.2009. Jyväskylä. Viitattu 28.10.2011. (suomeksi)
3. ↑  Porin Triviaalikoulun ikivanha nuottikirja herää levyllä eloon  19.9.2008. Etelä-Saimaa.  Arkistoitu 8.1.2015. Viitattu 9.9.2012.
VesipalloVesipallo
**Vuoden 1964 kesäolympialaisten vesipallo** järjestettiin 11. – 18. lokakuuta 1964. Tämä oli 14. kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Vesipallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 137 osanottajaa 13 eri maasta.

Mitalistit
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Miklos AmbrusLászló FelkaiJános KonrádZoltán DömötörTivadar KanizsaPéter RusoránGyörgy KárpátiMihály MayerDezső GyarmatiDénes PócsikAndrás Bodnár |  Jugoslavia

---

Milan MuškatirovićIvo TrumbićVinko RosićZlatko ŠimencBožidar StanišićAnte NardeliZoran JankovićMirko SandićFrane NonkovićOzren BonačićKarlo Stipanić |  Neuvostoliitto

---

Igor GrabovskiVladimir KuznetsovBoris GrišinBoris PopovNikolai KalašnikovZenon BortkevitšNikolai KuznetsovVladimir SemjonovViktor AgejevLeonid OsipovEduard Jegorov |

Lähteet
-------

* Sports-Reference: Water Polo at the 1964 Tokyo Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

VesipalloVesipallo olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1964 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Budō (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Judo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Oikeuspolitiikka** on oikeustieteen erityisala, joka tutkii lainsäädännön kehittämistä yhteiskunnallisia tavoitteita entistä paremmin toteuttavaksi oikeusnormistoksi. Toisaalta se on yhteiskuntapolitiikan osa-alue, jonka tavoitteita toteutetaan lainsäädännön avulla. Raja yhteiskunta- ja oikeuspolitiikan välillä on häilyvä, koska yhteiskuntapoliittisiin tekoihin liittyy suoraa tai välillistä oikeudellista säätelyä.

Väljästi määriteltynä oikeuspolitiikka kattaa esimerkiksi lainvalmistelun ja lainkäytön lisäksi oikeuden konstitutiiviset tehtävät, joita ovat lakien ihmisten ajattelutapoja muovaamat ja mahdollisesti uutta luovat tehtävät eli yhteiskuntamoraaliin vaikuttavat tehtävät. Oikeuspolitiikan tavoitteet liittyvät säädösten avulla tapahtuvan yhteiskunnallisen vaikuttamisen mahdollisuuksiin ja sen rajallisuuteen. Oikeuspolitiikan avulla kansalaiskeskustelu muovataan oikeudellisiksi päätöksiksi.

Edellä kuvattua alaa koskevaa tutkimusta nimitetään oikeuspoliittiseksi tutkimukseksi. Sitä ovat esimerkiksi lakien syntyä ja vaikutuksia käsittelevät tutkimukset. Myös vallitsevista käytännöistä poikkeavien oikeuspoliittisten menettelytapojen teoreettinen tai käytännöllinen tutkimus kuuluu sen piiriin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan suuri ensyklopedia*, Otava 1978–1983, hakusana oikeustiede
2. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palsta 795
3. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, osa VII palstat 795–796
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, osa VII palsta 796