recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladimir (Valdemar) Liljeström** (26. helmikuuta 1902 Pietari – 11. marraskuuta 1960 Geneve) oli suomalainen Metallityöväen Liiton puheenjohtaja, kansanedustaja (1955–1960) ja kolmessa hallituksessa ministeri. Liljeström erosi SDP:n eduskuntaryhmästä vuonna 1958 ja siirtyi Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liittoon.

Ammattiyhdistysjohtajana
------------------------

Liljeström oli voimakas johtaja joka noudatti Suomen Metallityöväen Liitossa 1950–1960-luvun puheenjohtajavaltaista linjaa. Toimissaan Liljeström oli erittäin itsenäinen, eikä häntä voinut sanoa minkään ryhmän varsinaiseksi edustajaksi vaikka hänet skogilaiseksi mainittiin.*lähde?* Vastustajien puheissa väitettiin, että hän olisi jopa etääntynyt itse jäsenistöstä. Liljeström toivoi ammattiyhdistysliikkeen eheytymistä ja kannatti Veikko Helteen sovintoehdotusta ammattiyhdistysliikkeen kilpailevien ryhmien välille.

Metallityöväen Liittoa puheenjohtaja Liljeström piti TPSL:n käsissä kommunistien valtausyrityksen aikana kylmän sodan ehkä kiivaimpina vuosina. Hän piti kommunistit poissa liiton päätöksenteosta joidenkin mielestä osin jopa epädemokraattisin keinoin.*lähde?* Liljeström oli poistanut kommunistit kokonaan muun muassa liiton työehtosopimusneuvottelukunnasta.

Liljeströmillä oli hyvät suhteet työnantajajärjestöjen johtoon, josta oli hyötyä työmarkkinaneuvotteluissa. Hän allekirjoitti työnantajaosapuolten kanssa metallin piirissä ensimmäisen kaksivuotisen indeksiin sidotun työehtosopimuksen vuonna 1960. Liljeström hoiti myös suhteita ulkomaihin ja teki tästä syystä lukuisia ulkomaanmatkoja. Neuvostoliiton matkan seurauksena Liljeström valittiin edustamaan SML:a Neuvostoliiton kauppavaltuuskunnan jäsenenä 1959.

Ollessaan Kansainvälisen Metallityöväen liiton kokouksessa Genevessä vuonna 1960 Liljeström sai hotelli huoneessa sydänkohtaukseen. Hänen siunaustilaisuuteensa saapui surunvalitteluja yhteiskunnan kaikista kerroksista. Onni Närvänen nostettiin hänen seuraajakseen Metallityöväenliiton johtoon Emil Skogin tuella, ohittaen Liljeströmin oman suosikin Esko Suikkasen.

Ministeriydet
-------------

* Sosiaaliministeri (1948–1949, SDP) ja 1958 (ammattiministeri)
* II Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri (1957)

Lähteet
-------

* Ketola, Eino: *Suomen Metallityöväenliitto 1961–1983*, s. 34–38, 43–45. Otava, 2007.

### Viitteet

1. ↑  .aspx Valdemar Liljeström *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Ketola 2007, s. 44.
3. ↑  Ahjo 22/60

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Valdemar Liljeström *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Reuna, Risto: / Liljeström, Valdemar (1902–1960) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  10.3.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Matti JanhunenHeikki Waris** | **Suomen sosiaaliministeri**1948−19491958 | Seuraaja:**Tyyne Leivo-LarssonVäinö Leskinen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Adolf Waldemar (Valdemar) Söderlund** (26. marraskuuta 1892 Västanfjärd – 16. helmikuuta 1985 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Söderlundin vanhemmat olivat merimies Adolf Theodor Söderlund ja Erika Lovisa Isaksson ja puoliso 1919–1975 Margit Linnea Isaksson. Söderlund kävi kansakoulun ja oli kokki kaljaasi *Rolandilla* 1905, merimies barkentiini *Venillä* 1906 ja s/s *Titanialla*, kokki saksalaisilla laivoilla, kalakauppias Västanfjärdissä vuodesta 1915 ja Turussa vuodesta 1923 ja Turun Kala Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1937. Hän oli myös Toiminimi V. Haapasen osakas vuodesta 1923, Turun Silli Oy:n perustajaosakas vuodesta 1934, Oy Waasan Kalatukun omistaja vuodesta 1937, Elokuvateatteri Elyséen omistaja Helsingissä, H. Liljestrand Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Iniö Rederi Ab:n osakas, Kalayhtymä Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Kontio & Kontio Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Korpo Rederi Ab:n osakas ja Turun Kalastus Oy:n osakas. Söderlund perusti kettutarhan Nötölle 1936. Hän oli myös muun muassa Kalanjalostusteollisuuden luottamusneuvoston puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Söderlund sai 1962.

Julkaisuja
----------

* *Sjöfart och skeppsbyggeri i Kimito, Wästanfjärd, Dragsfjärd och Hitis under hundra år*. 1960 (uusi painos 2000)

Lähteet
-------

1. 1 2  Valdemar Söderlund *Biografiasampo*. Viitattu 30.9.2022.
2. ↑  Dödsfall. Valdemar Söderlund.  *Åbo Underrättelser*, 26.2.1985, nro 39, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.09.2022.
**Valdemar (Waldemar) Auttila**, aiemmin **Andersson** (26. kesäkuuta 1895 Tampere – 25. helmikuuta 1963 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Auttilan vanhemmat olivat rakennusmestari, keksijä Jonas Andersson ja Maria Rönnholm ja puolisot 1917–1921 Rakel Linnea Laaksonen ja vuodesta 1924 Helga Maria Mäkinen. Auttila kävi Tampereen klassillista lyseota, mutta jatkoi sitten opintojaan Tampereen teknillisessä koulussa, josta hän valmistui rakennusmestariksi 1917. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen useiden eri rakennuttajien palveluksessa rakennusmestarina ja rakennustyömaiden valvojana. Rakennusalan yrittäjäksi ja yritysjohtajaksi Auttila ryhtyi toimiessaan 1923–1925 Rakennustoimisto Andersson & Tähtinen -yhtiön toimitusjohtajana ja lisäksi yksityisenä rakennusurakoitsijana. Sittemmin hän oli Rakennustoimisto Auttila & Noppa -yhtiön, vuodesta 1953 Rakennusliike Auttila, toimitusjohtaja ja omistaja, samoin kuin osakas useissa muissa rakennus- sekä asunto-osakeyhtiöissä. Auttila rakensi asuntoja, toimitiloja ja julkisia rakennuksia, kuten Pispalan kirkko, Tampereen kirjastotalo ja Suomen Gummitehtaan autonrengastehdas Nokialla. Tampereelle hän urakoi varsinkin sotien jälkeen useita asuintaloja. Auttila oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1956–1960 ja osallistui rakennusalan järjestötoimintaan. Hänet tunnettiin myös merkittävänä lahjoittajana. Teollisuusneuvoksen arvon Auttila sai 1955.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Valdemar Auttila Viitattu 3.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
AN-94-rynnäkkökiväärin prototyyppi
**AN-94** "Abakan" (5,45-мм автомат Никонова обр. 1994 г. «Абака́н») on Gennadi Nikonovin suunnittelema rynnäkkökivääri.

Nikonov työsti kivääriä Iževskin asetehtaassa 1970-luvun loppupuolelta, ja sen tarkoitus oli korvata AK-47 ja sen seuraajat. Ase valittiin jatkokehitettäväksi vuonna 1981 järjestetyssä "Abakan"-kilpailussa (kts. Abakan), ja lopullinen malli valmistui 1986. *lähde?*

Aseen erikoisuus on kahden laukauksen pursketulimuoto, joka ammutaan erittäin suurella tulinopeudella (1800 rpm). Tarkoitus on lisätä läpäisyä luotiliivejä vastaan. Mekanismi pystyy siirtämään ensimmäisen laukauksen rekyylin toisen laukauksen jälkeiseen aikaan, jolloin tulen tarkkuus pysyy kertalaukauksen tasolla. Vuonna 1991 järjestetyissä kokeissa ase osoittautui huomattavasti AK-74:aa tarkemmaksi pursketulella, ja sitä suositeltiin hyväksyttäväksi. Tämä kuitenkin viivästyi, ja ase otettiin käyttöön 1997 nimellä AN-94. Vaikka vuoden 1980 suunnitelmissa oli koko kaluston uusiminen, Kalašnikovin mallit säilyivät edelleen käytössä uuden aseen monimutkaisuuden ja hinnan vuoksi. Aseen valmistus lopetettiin vuonna 2006. *lähde?*

AN-94:ää tuotettiin Iževskissä vuoteen 2006 asti pienissä erissä. *lähde?*

Tšetšenian sodassa aseen haittapuolet tulivat esiin. Mekanismi sietää huomattavasti huonommin likaa ja huollon puutetta kuin AK-74.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AN-94** Wikimedia Commonsissa
**ANZAC-päivä** on Australian ja Uuden-Seelannin joukkojen juhlapäivä. ANZAC (*Australian and New Zealand Army Corps*) oli australialaisista ja uusiseelantilaisista joukoista ensimmäisessä maailmansodassa kootun armeijakunnan nimi. ANZAC-päivää vietetään 25. huhtikuuta, Gallipolin maihinnousun (1915) alkamisen vuosipäivänä.

Historia
--------

Päivää alettiin virallisesti nimittää ANZAC-päiväksi 1916. 1920-luvulla päivä muodostui veteraanien juhlapäiväksi.

Perinteet
---------

### Australia

Australiassa päivää pidetään merkittävänä kansallisena juhlapäivänä, ja se on kansallinen vapaapäivä. Päivän aikana aamunkoitteessa, jolloin Gallipolin maihinnousu alkoi, pidetään juhlajumalanpalveluksia. Myöhemmin päivällä suurimmissa kaupungeissa sotaveteraanit osallistuvat seremoniallisiin marsseihin. Varsinaisia virallisempia juhlaseremonioita vietetään ympäri maan sotamuistomerkeillä.

### Uusi-Seelanti

Uudessa-Seelannissa Anzac-päivä on ollut kansallinen vapaapäivä vuodesta 1921. Juhlallisuuksia vietetään samaan tapaan kuin Australiassa. Sotaveteraanit marssivat aamunkoitteessa sotamuistomerkeille, joilla pidetään lyhyt jumalanpalvelus. Myöhemmin päivällä järjestetään sotilasparaateja, johon myös puolustusvoimat osallistuvat. Paraatit päättyvät muistomerkeille, jossa esitetään puheita ja muistelmia.

Lähteet
-------

1. ↑  The Anzac Day tradition Australian War Memorial.  Arkistoitu 25.4.2016. Viitattu 27.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  Typical Order of Ceremony Anzac.govt.nz.  Arkistoitu 15.4.2016. Viitattu 27.4.2016. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ANZAC-päivä**.
**ANOM** (tyyliteltynä **AN0M** tai **ΛNØM**) oli Australian liittovaltion poliisin AFP:n:n ja Yhdysvaltain liittovaltion poliisin FBI:n yhteisessä peiteoperaatiossa (operaatio kulki nimellä **Operation Trojan Shield**, **Operation Ironside** tai **OTF Greenlight**) vuonna 2018 kehitetty sovellus, jolla seurattiin rikollisjärjestöjen välistä viestinvaihtoa. FBI:n lisäksi salaista operaatiota johtivat Yhdysvaltain huumausaineiden vastainen lainvalvontavirasto DEA sekä Alankomaiden ja Ruotsin poliisit. Lisäksi operaatiossa oli mukana Euroopan unionin poliisiyhteistyövirasto Europol ja 16 maata, joiden joukossa myös Suomi. Operaatiossa FBI pääsi käsiksi eri maissa toimivien rikollisten salattuun viestinvaihtoon ja luovutti tietoa tästä viestinnästä yhteistyömaiden viranomaisille.

Salatun viestintäalustan toiminta-aikana lokakuusta 2019 ja kesäkuuhun 2021 sillä oli noin 12 000 käyttäjää yli sadassa maassa. FBI keräsi ja käsitteli kaikkiaan 27 miljoonaa alustalla ollutta viestiä. Tarkkailussa oli yli 300 rikollisjärjestöä, ja rikollisten käytössä oli noin 12 000 puhelinta, jotka oli salattu. Operaatioon osallistui 33 maata ja 9 000 poliisia ympäri maailman. Operaatiossa pidätettiin 800 ihmistä 16 maassa. Pidätykset ovat liittyneet muun muassa kansainväliseen huumekauppaan ja rahanpesuun. Operaatiossa takavarikoitiin useita tonneja huumeita ja 148 miljoonan dollarin arvosta käteistä rahaa ja kryptovaluuttaa sekä aseita. FBI:n mukaan operaatiossa onnistuttiin pelastamaan noin sata ihmishenkeä. Kyseessä on yksi kautta aikojen suurimmista salattuihin tietoverkkoihin soluttautumisista.

Sovellus
--------

AFP ja FBI olivat aiemmin tehneet lopun salatusta Phantom Secure -viestintäalustasta, ja tästä seurannut tyhjiö piti täyttää. FBI:llä oli tässä vaiheessa pääsy uuteen AN0M-sovellukseen, jota se alkoi pyörittää rikollisen alamaailman tietämättä. AFP rakensi keinon, jolla AN0Min salauksen sai auki ja päästiin lukemaan salattua viestittelyä reaaliajassa. AN0M-sovellusta asennettiin Android-puhelimiin, joista oli poistettu kaikki muu toiminnallisuus. Pimeiltä markkinoilta ostetuilla puhelimilla ei voinut edes soittaa eikä lähettää sähköposteja. Niillä pystyi ainoastaan lähettämään viestejä toiseen puhelimeen, jossa oli sama AN0M-sovellus. Saadakseen laitteen rikollisten piti tuntea toinen rikollinen. Sovelluksen käytöstä piti maksaa kuukausimaksu.

Lähteet
-------

1. ↑  Moni rikollinen tarttui FBI:n valesovellukseen myös Suomessa  8.6.2021. yle.fi. Viitattu 15.6.2021.
2. ↑  Poliisi pidätti ANOM-jätti­operaatiossa 800 ihmistä  8.6.2021. is.fi. Viitattu 15.6.2021.
3. ↑  Europol kertoi massiivisesta operaatiosta: yli 800 pidätystä  8.6.2021. yle.fi. Viitattu 15.6.2021.
4. ↑  FBI viritti ansan: Tästä 11 000 puhelimeen päätyneessä AN0M-sovelluksessa on kyse  8.6.2021. is.fi. Viitattu 15.6.2021.
**Benjamin Stambouli** (s. 13. elokuuta 1990 Marseille) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää. Oikeajalkainen Stambouli on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Stambouli debytoi kasvattajaseuransa Montpellier HSC:n paidassa Ligue 1:ssä elokuussa 2010 Girondins de Bordeauxia vastaan. Hän teki tuossa pelissä hattutempun volleymaaleilla. Stambouli oli mukana voittamassa Montpellier’lle sen historian ensimmäistä Ligue 1:n mestaruutta kaudella 2011–2012 ja hän pelasi myös seuraavalla kaudella Mestareiden liigassa. Kesällä 2014 Stambouli siirtyi Valioliigaseura Tottenham Hotspurin miehistöön. Hän debytoi liigassa syyskuussa 2014 Sunderland AFC:tä vastaan. Hän siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin kesällä 2015. Hän voitti Ranskan-mestaruuden, Ranskan Cupin ja liigacupin 2016 sekä supercupin 2015 ja 2016. Liigaotteluja hän pelasi 27. Hän siirtyi saksalaisseura Schalke 04:ään elokuussa 2016 ja on pelannut neljän kauden aikana 81 bundesliigaottelua. Kauden 2019–2020 hän aloitti vakiokokoonpanossa mutta joutui marraskuussa 2019 jäämään loukkaantumisen vuoksi koko loppukaudeksi pois kentiltä.

Maajoukkueura
-------------

Stambouli pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa 14 ottelua vuosina 2010–2012.

Muuta
-----

Stambouli tulee jalkapalloperheestä. Hänen isänsä Henri Stambouli on entinen jalkapalloilija ja isoisänsä Gérard Banide entinen jalkapallovalmentaja. Myös Baniden poika eli Stamboulin eno Laurent Banide on myös jalkapallovalmentaja, joka valmentaa tällä hetkellä Arabiemiraateista tulevaa Al-Wasl FC:tä.

Lähteet
-------

* Benjamin Stambouli Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Johnson, Jonathan: Benjamin Stambouli completes move to Schalke after one year at PSG  26.8.2016. ESPN. Viitattu 11.11.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Charles Willson Peale, *Benjamin Rush*, 1818.
**Benjamin Rush** (4. tammikuuta 1746 Pennsylvania – 19. huhtikuuta 1813 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja aktivisti. Hänet muistetaan muun muassa raittiusliikkeen isänä, vaikkakaan hän ei kannattanut täyttä kieltolakia. Hän oli myös yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. 

Rush toimi Pennsylvaniassa lääkärin avustajana kuuden vuoden ajan ennen muuttoaan Eurooppaan, jossa hän opiskeli Edinburghin yliopistossa lääketiedettä vuosina 1766–1768. Palattuaan Lontoon ja Pariisin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1769 hän loi uran paitsi lääkärinä ja yhteiskunnallisena aktivistina, myös lääketieteen ja kemian professorina. Hän oli tärkeä vaikuttaja muun muassa psykiatrian alalla.

Rush oli orjuuden vastustaja, abolitionisti. Hän meni vuonna 1776 naimisiin Julia Stocktonin kanssa ja sai kolmetoista lasta. Hän kuoli pilkkukuumeeseen Philadelphiassa 67-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Benjamin Rush, M.D.: Colonial Philadelphian physician and social reformer (Arkistoitu – Internet Archive).
 (englanniksi)
2. ↑  Benjamin Rush (1746–1813) – heroisten hoitojen lääkäri (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
3. ↑  University of Houston. (englanniksi)
4. ↑  Signers of the Declaration of Independence. (englanniksi)
5. ↑  The Dickinson Electronic Initiative in the Liberal Arts. (englanniksi)
6. ↑  National Park Service – Signers of the Declaration. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Benjamin Rush** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**András Sike** (s. 18. heinäkuuta 1965 Eger) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painityylin olympiavoittaja sekä EM- ja MM-mitalisti. Hän edusti FTC-Müfémszer -seuraa.

Sike voitti olympiakultaa 57 kg:n painoluokassa Soulissa 1988. Hän johti loppuottelua bulgarialaista Stojan Balovia vastaan pistein 9–0, kun tämä joutui luovuttamaan loukkaantumisen takia. Barcelonassa 1992 hän oli samassa sarjassa kymmenes.

Sike saavutti MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n painoluokassa Martignyssa 1989 ja Varnassa 1991. EM-kilpailuissa hän sai samassa sarjassa hopeaa Poznańissa 1990 ja pronssia | Kolbotnissa 1988 sekä sijoittui neljänneksi 1987, viidenneksi 1991 ja 1993 sekä kuudenneksi 1985 ja 1986.

Sike saavutti 57-kiloisissa nuorten MM-pronssia 1983 ja EM-hopeaa 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  András Sike *olympedia.org*. Viitattu 28.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sike. Andras (HUN) *iat.uni-leipzig.de*.  (englanniksi)
3. ↑  Bantamweight, Greco-Roman (≤57 kilograms), Men *olympedia.org*. Viitattu 28.10.2020. (englanniksi)
**Dyyniviholainen** (*Myrmica constricta*) on muurahaisiin kuuluva pistiäislaji. Se elää melko kuumissa ja kuivissa elinympäristöissä, yleensä avoimilla paikoilla, joissa on hiekkamaata sekä täysin auringonvalolle altistunutta, suhteellisen harvaa kasvillisuutta. Dyyniviholainen rakentaa osittain luontaisissa elinympäristöissä pesiä maahan sekä toisinaan kivien alle, mutta useammin ruohonjuurten joukkoon kuivilla hiekkaniityillä, jotka rajoittuvat jokien, järvien, lampien ja merenrantojen ympärille. Kaupunkiympäristössä dyyniviholainen on melko yleinen nurmikoilla sekä puistojen kukkapenkeissä ja julkisten rakennusten ympärillä. Pesimäyhdyskunnat voivat koostua useasta sadasta yli 1 500 työntekijästä ja useista kuningattarista. Laji voi todennäköisesti muodostaa erittäin suuria populaatioita tai suurpesäkkeitä. Suomessa dyyniviholainen on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Juho Paukkunen: Dyyniviholainen – *Myrmica constricta* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Laji.fi: Dyyniviholainen (*Myrmica constricta*)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13869883
* GBIF: 9331680
* iNaturalist: 347567
* NCBI: 2890633

 |

 |
**Hamniganit** ovat mongolilaista hamniganin kieltä puhuva etninen ryhmä Mongoliassa, Venäjällä ja Kiinassa. Mongolian ja Kiinan hamniganeista suurin osa puhuu myös evenkin kielen hamniganin murretta. Ryhmän nimityksen uskotaan perustuvan tunguusikielten "vuoristolaisia" tarkoittavaan sanaan. Burjaatin kielessä sana *hamnigan* tarkoittaa evenkejä.

Asuinalue ja määrä
------------------

Mongoliassa hamniganit asuvat Hentiin ja Dornodin aimakeissa, Venäjällä Onon-joen varrella Taka-Baikalian aluepiirin Kyran, Akšan, Karymskojen, Šilkan ja Ononin piireissä sekä Agan Burjatiassa, Kiinassa Sisä-Mongolian autonomisen piirin Hulunbuirin alueella. Mongoliassa heitä arvioidaan olevan 15 000, Venäjällä 2 000 ja Kiinassa 1 500 henkeä. Venäjällä hamniganeja pidetään burjaatteina ja Mongoliassa mongoleina. Kiinan puolella hamniganit lasketaan virallisesti osaksi evenkkejä.

Historia
--------

Hamniganien esi-isiä ovat evenkit. Viimeistään 1600-luvulla he alkoivat muuttaa pieninä ryhminä Taka-Baikalian pohjoisosista Selengan ja Ononin jokilaaksoihin, missä he osittain sulautuivat burjaateihin ja muihin mongoliheimoihin. 1600–1700-luvuilla hamniganit viettivät naapureidensa kanssa nomadielämää Mongolian sisäosien sekä Šilka ja Argun -jokien välillä. Vuonna 1654 venäläiset perustivat Nertšinskin linnoituksen, josta tuli alueen hallinnollinen keskus. Venäläiset tunsivat alueen alun perin Dauriana tai daguurien maana. Hamniganeja he kutsuivat alun perin Nertšinskin tunguuseiksi. Hamniganit päätyivät Venäjän vallan alaisuuteen heidän tuolloisen johtajansa Gantimurin (Gantumur) kautta. Gantimurin sittemmin venäläistyneet jälkeläiset toimivat hamniganien päälliköinä aina Neuvostoliiton aikoihin saakka. 1600- ja 1900-luvun alun välillä hamniganit elivät Venäjän etupiirissä ja heillä oli kiinteät yhteydet Taka-Baikalian kasakoihin ja burjaatteihin. Tuntematon määrä hamniganeja asui myös Mongolian puolella rajaa nykyisen Hentiin aimagin alueella. Venäjän sisällissodan jälkeen huomattava osa hamniganeista ylitti Argunjoen yhdessä joidenkin kasakoiden ja burjaattien kanssa. He asettuivat niin sanotulle kolmen joen alueelle nykyisessä Hulunbuirissa Kiinassa, jossa heidän jälkeläisiään on edelleen.

Kulttuuri
---------

Perinteisiä elinkeinoja ovat karjanhoito, erityisesti hevosten kasvatus, maanviljely ja metsästys. Elinkeinonsa perusteella hamniganeja on nimitetty myös "hevostunguuseiksi".

Lähteet
-------

1. 1 2  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom 3*, s. 293. Moskva: Nauka, 2005. ISBN 5-02-011237-2.
2. 1 2 3 4  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 380. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
3. ↑  Entsiklopedija Zabaikalja: Hamnegane *ez.chita.ru*. Viitattu 26.3.2010. (venäjäksi)
4. 1 2  Juha Janhunen: *The Mongolic Languages*, s. 83. Routledge, 2003. ISBN 0-7007-1133-3. (englanniksi)
**Pohjolan enkeli** on suomalaisuutta ja Hugo Simbergin maalausta *Haavoittunut enkeli* käsittelevä elokuva vuodelta 2017. *Haavoittunut enkeli* on sekä öljymaalaus Ateneumin taidemuseon kokoelmissa että fresko Tampereen tuomiokirkossa. Elokuvan on ohjannut ranskalainen Jean Michel Roux. Roux on todennut *Haavoittuneesta enkelistä*, että "On inspiroivaa käyttää tätä Simbergin arkkityyppistä kuvaa lähtökohtana ja tutkia sen avulla Suomen kansan ajatus- ja mielikuvitusmaailma". Elokuvassa eri ikäiset, eri aloja ja näkökantoja edustavat ihmiset kertovat, mitä maalaus heille merkitsee.

Elokuvaa on rahoitettu Koneen Säätiön apurahalla, ja Kirkon mediasäätiö myönsi sille tuotantotukea. Ylen kanssa on sopimus elokuvan esittämisestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pohjolan enkeli kiehtoo ranskalaisohjaajaa; Silta 5.4.2017
2. ↑  Dokumenttiprojekti: Pohjolan enkeli; Yle 11.1.2018
3. ↑  *Pohjolan enkeli* Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjolan enkeli; Suomifinland100.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ranskalainen elokuvantekijä lumoutui Hugo Simbergin taulusta – Pitää jopa Mona Lisaa suurempana mysteerinä; Aamulehti 13.11.2017 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kansallinen historiallinen museo** (kreik. Εθνικό Ιστορικό Μουσείο, *Ethnikó Istorikó Mouseío*) on historiallinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii kaupungin ydinkeskustassa rakennuksessa, joka on Kreikan vanha parlamenttitalo. Rakennus sijaitsee Stadíou-kadulla lähellä Sýntagma-aukiota.

Rakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1858 ja se valmistui vuonna 1875. Se toimi parlamenttitalona valmistumisestaan vuoteen 1932 saakka, jolloin entisestä kuninkaallisesta palatsista tuli Kreikan nykyinen parlamenttitalo. Museo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960.

Kokoelmat
---------

Museo keskittyy esittelemään uudemman Kreikan historiaa, käsittäen ennen kaikkea osmani- ja frankkivallan ajan, Kreikan itsenäisyysliikkeen synnyn ja vapaussodan ajan, itsenäistyneen Kreikan rakentamisen kauden, sekä Balkanin sotien ja Vähä-Aasian sotaretkien ajan. Museossa on suuri määrä erityisesti Kreikan vapaustaisteluun liittyvää aineistoa, aseistusta, maalauksia, kuvapatsaita sekä muuta taidetta, sekä merkkihenkilöille kuulunutta omaisuutta. Museon kokoelma on peräisin Kreikan historialliselta ja etnologiselta yhdistykseltä.

* Osmanivallan aikaisia haarniskoja 1600-luvulta.Osmanivallan aikaisia haarniskoja 1600-luvulta.
* Kreikan vapaussodan aikaisia pistooleja 1800-luvulta.Kreikan vapaussodan aikaisia pistooleja 1800-luvulta.
* Márkos Bótsariksen hautamonumentti. Pierre-Jean David, 1830.Márkos Bótsariksen hautamonumentti. Pierre-Jean David, 1830.
* Osmanit antautuvat Salonikassa 1912. Karl Haupt, 1912–1918.*Osmanit antautuvat Salonikassa 1912*. Karl Haupt, 1912–1918.

Lähteet
-------

1. 1 2  Μουσείο *Εθνικό Ιστορικό Μουσείο*.  Arkistoitu 18.2.2015. Viitattu 2.3.2015.
2. ↑  Kansallinen historiallinen museo *Kreikkaan*. Viitattu 2.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansallinen historiallinen museo** Wikimedia Commonsissa

* Εθνικό Ιστορικό Μουσείο - National Historical Museum (kreikaksi) (englanniksi)
**Oppositiivi** on suomen kielessä adverbisija, joka rajoittuu pieneen määrään substantiiveja ja adverbivartaloita. Oppositiivi ilmaisee asentoa, jossa kaksi esinettä sijaitsevat vastakkain. Oppositiivin pääte on yksikössä *-tusten/-tysten*. Monikkomuotoja ei käytetä.

Esimerkkejä
-----------

* alatusten
* kasvotusten
* kulmatusten
* nokatusten
* päälletysten
* rinnatusten
* selätysten
* silmätysten
* vastatusten
* vieretysten

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
**Brigitte Albrecht-Loretan** (s. 6. lokakuuta 1970 Lax, Valais) on sveitsiläinen uransa jo päättänyt maastohiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 64 kilogrammaa.

Albrecht-Loretan voitti olympiapronssia 4 × 5 kilometrin viestistä vuoden 2002 talviolympialaisista Salt Lake Citystä. Hänen kanssaan Sveitsin joukkueessa hiihtivät Andrea Huber, Laurence Rochat ja Natascia Leonardi Cortesi. Albrecht-Loretan osallistui neljiin talviolympialaisiin, joissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli seitsemäs tila vuoden 1998 talviolympialaisten 30 kilometriltä Naganosta. MM-kilpailuihin Albrecht-Loretan osallistui viidesti vuosina 1993–2001 sijoittuen parhaimmillaan sijalle 11. vuoden 1999 MM-kilpailuiden 15 kilometrillä Ramsaussa.

Maastohiihdon maailmancupissa Albrecht-Loretan kilpaili vuosina 1991–2002. Hänen paras sijoituksensa oli neljäs tila, jonka hän saavutti tammikuussa 1997 Hakuban kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Brigitte Albrecht-Loretan Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Kunimund** (k. 567) oli gepidien viimeinen kuningas.

Kunimund nousi gepidien kuninkaaksi Turisindin jälkeen. Kunimund halusi kostaa gepidien kokemat vääryydet ja rikkoi langobardien kanssa tehdyn rauhansopimuksen. Langobardien kuningas Alboin oli kuitenkin liittoutunut avaarien kanssa, ja pian sanansaattaja toi Kunimundille tiedon, että avaarit olivat tunkeutuneet gepidien alueelle. Kunimund kehotti silti kansaansa taistelemaan ensin langobardeja vastaan, vaikka avaarit hyökkäsivät heitä vastaan toiselta suunnalta. Langobardit löivät gepidit taistelussa, ja Alboin tappoi Kunimundin taistelun aikana. Alboin teki Kunimundin pääkallosta juoma-astian. Langobardit ottivat suuren määrän vankeja, muun muassa Kunimundin tyttären Rosamundan, jonka Alboin otti vaimokseen. Tämän tappion jälkeen gepidien valtakunta lakkasi olemasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paulus Diaconus: History of the Langobards - Chapter XXVII Northvegr Foundation.  Arkistoitu 17.10.2007. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pohjolanpunasimppu** (*Sebastes mentella*) on korusimppujen (Sebastidae) heimoon ja punasimppujen (*Sebastes*) sukuun kuuluva syvissä merivesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pohjolanpunasimpun otoliitit.
Pohjolanpunasimppu voi kasvaa maksimissaan 77,5 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on tukeva ja melko korkea etenkin rinta- ja vatsaevien kohdalla. Väritykseltään se on lähes kokonaan kirkkaanpunainen. Pohjolanpunasimppu on kauttaaltaan kampasuomujen peitossa. Sen selkäevät ovat kasvaneet yhteen. Etuosassa on 14–16 piikkiruotoa ja takaosassa 13–17 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 7–11 haarautunutta nivelruotoa. Muutoin hyvin samannäköisestä punasimpusta (*Sebastes norvegicus*) laji eroaa leuassaan olevan luisen ulokkeensa, suhteessa suurempien silmiensä sekä vaaleamman värityksensä ansiosta.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Pohjolanpunasimppua tavataan Atlantin valtameren pohjoisosassa Baffininlahdelta Nova Scotiaan ja Islantiin, Grönlantiin ja Färsaarille sekä Lofooteilta Norjanmereen, Huippuvuorille ja Barentsinmereen asti. Sen levinneisyys on siis hieman punasimppua pohjoisempi. Lajia tavataan vapaassa vedessä 300–500 metrin syvyydessä vedenpinnasta.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Pohjolanpunasimpun ravintoa ovat krilliäyriäiset, katkat, pääjalkaiset, nuolimadot ja muut pienet kalalajit. Se saavuttaa sukukypsyyden yleensä 8–10 vuoden iässä, mutta joskus vasta myöhemmin. Kutu tapahtuu helmi-maaliskuussa. Mätimunat ovat noin 1,5 millimetrin mittaisia, niitä on emokalan koosta riippuen 18 000–150 000 kappaletta ja ne kuoriutuvat kahden kuukauden kuluessa 6–8 millimetrin mittaisina poikasina. Pohjolanpunasimpun tiedetään voivan elää jopa 75 vuoden ikäiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Acero, A. Gordon, J.D.M. & Murdy, E.: *Sebastes mentella* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-1*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Sebastes mentella* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 9.4.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Varjo, Markku & Lehtonen, Hannu: *Suomen ja pohjolan kalat*, s. 346–349. Readme, 2017. ISBN 9789523213722. (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1700062
* Wikispecies: Sebastes mentella
* ADW: Sebastes\_mentella
* EUNIS: 124890
* FishBase: 505
* GBIF: 2335427
* iNaturalist: 112419
* IRMNG: 10149551
* ITIS: 166756
* IUCN: 154816
* NatureServe: 2.101537
* NBN: NHMSYS0000335695
* NCBI: 394696
* Plazi: A700C4AD-3645-37D4-0981-176CCF68A5A3
* WoRMS: 127254
* ZooBank: 1B4D4C72-3C27-47BA-A1D4-1C7FC26601C1

 |

 |
**Pohjolan pikajuna** (ransk. *Nord Express*) oli junayhteys, jonka Compagnie Internationale des Wagons-Lits avasi vuonna 1896 välille Pariisi–Pietari. Juna kulki Pariisista Brysselin, Kölnin, Hannoverin, Berliinin, Königsbergin ja Daugavpilsin kautta Pietariin. Matkustajat joutuivat vaihtamaan junaa Itä-Preussissa, sillä Venäjällä on käytössä Länsi-Eurooppaan verrattuna leveämpi raideleveys.

Wagon-Litsin perustajat halusivat perustaa suoran junayhteyden Pietarin ja Lissabonin välille jotta matkustajat voisivat matkustaa valtamerialuksilla Atlantin yli Pohjois-Amerikkaan. Pariisissa matkustajat pääsivät Sud Expressissä Lissaboniin. Tämä reitti oli aikoinaan hyvin suosittu matkustustapa Euroopassa. 

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Pietariin ei enää päästy suoralla junalla. Junan reittiä muutettiin niin että se osa vaunuista kulki Varsovaan ja osa Riikaan, josta oli jatkoyhteys Leningradiin, Moskovaan sekä Rääveliin (Tallinna). Toisen maailmansodan jälkeen Nord Express alkoi kulkea Pariisista Hampurin ja Kööpenhaminan kautta Tukholmaan ja Osloon. Rinnakkaisessa Pariisin ja Varsovan välillä kulkevassa Ost-West Express -junassa alkoi 1960-luvun alussa kulkea suoria neuvostoliittolaisia vaunuja Moskovaan, ja yhteys toimii yhä edelleen. Nord Expressin reitti typistettiin 1970-luvulla päättymään Kööpenhaminaan ja vuonna 2007 Pohjolan pikajuna kulki ainoastaan Pariisista Hampuriin.
**Pavel Goldin** (ven. Павел Гольдин; 4. joulukuuta 1978 Krim, Neuvostoliitto) on ukrainalais-venäläinen runoilija.

Suku ja koulutus
----------------

Pavel Goldin on eläintieteen tohtori ja valmistunut vuonna 2000 biologiasta V. I. Vernadskin Taurian kansallisesta yliopistosta (ukr. Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського (ТНУ)) Simferopolissa, jossa hän on työskennellyt eläintieteen osastolla vuosina 2005–2014 evoluutiobiologina delfiinifossiilien asiantuntijana. Ennen maaliskuussa 2014 tapahtunutta Venäjän suorittamaa Krimin miehitystä hän asui Simferopolissa Krimillä. Hän lähti Krimiltä vuonna 2014, työskenteli Tanskassa vuoteen 2015 asti ja on asunut sekä työskennellyt vuodesta 2016 lähtien Kiovassa ja Tšernihivissä.

Kirjallinen ura
---------------

Goldin on ollut runojulkaisu *Vozduhin* (ven. Воздух, 'Ilma') vakiokirjoittaja. Hän on kirjoittanut kolme venäjänkielistä runokirjaa: *Korvallisten Tuhkimoparvi* (Ушастых золушек стая, 2006); *Hyvä vene ei tarvitse päätä ja tassuja* (Хорошая лодка не нуждается в голове и лапах, 2009) ja *Tšongulek: Sonetit ja laulut. Tekstit, jotka on kirjoitettu tekijän tietämättä* (Чонгулек. Сонеты и песни. Тексты, написанные без ведома автора, 2012), jotka ovat julkaisseet moskovalaiset kustantajat ARGO-RISK ja NLO.

Hän julkaisut runoutta antologiassa *Ulysses Liberated* (Освобождённый Улисс, modernia venäläistä runoutta Venäjän ulkopuolella)*,* vuosikirjassa *Babilon* (ven. Вавилон), aikakauslehdissä *Zerkalo* (ven. Зеркало, 'Peili'), Kreštšatik (ven. Крещатик), *Ural* (ven. Урал) ja Krimin runoilijoiden kokoelmassa *"8*" vuonna 1999 sekä internetissä. Pavel Gol'din on merkittävä venäläinen nykyrunoilija.

Aiheesta muualla
----------------

* Pavel Goldin Vavilon runo-verkkosivulla (venäjäksi)
* Pavel Goldin "Uusi kartta venäläisestä kirjallisuudesta" verkkosivulla (venäjäks)i
* Pavel Goldinin bibliografia (venäjäksi)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pavel Goldin *Novaja karta russkoi literaturi / Uusi kartta venäläisestä kirjallisuudesta*. Litkarta.ru.
2. 1 2  Ekonen, Kirsti & Turoma, Sanna: "Jälkisanat", *Venäläisen kirjallisuuden historia*, s. 637. Gaudeamus, 2015, 2. painos. ISBN 9789524953450.
3. 1 2 3 4  Pavel Goldin *Jacket*.  2008.
4. 1 2  Pavel Gol'din. National Academy of Sciences of Ukraine | ISP · I. I. Schmalhausen Institute of Zoology. Dr. Hab. (D. Sci.) *ResearchGate*.
5. ↑  Pavel Gol'din. Two Poems *Alchemy - A Journal of Translation*.
6. ↑  Forum: Poetry In a Time of Crisis *Poetry International*.  11. tammikuuta 2017.
7. 1 2 3  Pavel Goldin *Words Without Borders*.
8. ↑  Pavel Goldin *Vavilon / Babilon runo-verkkojulkaisu*.
Haavoittunut niobidi, Paroksen marmorista veistetty n. 440 eaa.
**Niobidit** olivat kreikkalaisessa mytologiassa Amfionin ja Nioben lapsia, jotka Apollon ja Artemis surmasivat nuolillaan sen jälkeen, kun Niobe oli kerskunut lapsiensa lukumäärällä Letoon, Apollonin ja Artemiin äitiin verrattuna.

Niobella oli neljätoista lasta — seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä,[1][2] joskin Homeros kertoo lapsia olleen kaksitoista[3] ja Aelianus kertoo Hesiodoksen väittäneen heitä olevan yhdeksän poikaa ja kymmenen tytärtä.[4] Apollon surmasi nuolillaan Nioben pojat näiden metsästäessä ja Artemis tyttäret näiden kotona. Joissakin variaatioissa osa niobedeista säästetään — yleisimmin Khloris — mutta miespuolisista mainitaan myös Amyklas.[5][6]

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* vi.146–302 (engl. käännös).
2. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.74.3 (engl. käännös).
3. ↑  Homeros: *Ilias* 24.596–620 (engl. käännös).
4. ↑  Aelianus: *Varia Historia* xii. 36.
5. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.6 (engl. käännös).
6. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.21.9 (engl. käännös).

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niobidit**.
Havainnollistava kuva kuinka virus siirtyy eläimestä tai sen kontaminoimasta hedelmästä ihmiseen ja hänen lähipiiriinsä
**Nipah-virusinfektio** on nipah-virusten aiheuttama sairaus. Infektion oireet vaihtelevat oireettomuudesta vakaviin hengitysvaikeuksiin ja kuolettavaan aivotulehdukseen. Taudin itämisajan uskotaan vaihtelevan useimmissa tapauksissa neljästä vuorokaudesta kahteen viikkoon. Muihin mahdollisiin oireisiin sisältyy kuume, päänsärky, lihaskipu, oksentaminen ja kurkkukipu. Vakavimmissa tapauksissa aivotulehdus johtaa koomaan kahden vuorokauden sisällä. Viruksen luontaisia kantajia ovat hedelmälepakot, joiden kautta se voi levitä muihin eläimiin ja ihmisiin. Tartunnan saaneiden ihmisten kuolleisuusprosentti on Maailman terveysjärjestön (WHO) arvion mukaan 45–70 prosenttia.

Ensimmäinen laaja tartuntatapaus havaittiin malesialaisten sikatilallisten keskuudessa vuonna 1999. Tuolloin tartunta levisi useimmiten ihmisiin, jotka olivat yhteydessä sairastuneisiin sikoihin tai käsittelivät niiden eritteitä suojaamattomina. Bangladeshissa ja Intiassa viruksen on havaittu leviävän hedelmälepakkojen saastuttamien hedelmien kautta. Uudemmissa tartuntatapauksissa on havaittu viruksen leviämistä ihmiseltä toiselle. Virus sai nimensä malesialaiselta Sungai Nipah -kylältä, jossa ensimmäinen tapaus havaittiin.

Kartta henipavirusten esiintymisalueesta; nipah sinisellä ja hendra punaisella. Ympyröity alue kuvaa aluetta, jolla hedelmälepakoita esiintyy, värilliset valtiot ovat virusten riskiryhmää lepakoiden takia
Nipah-virus kuuluu henipavirusten sukuun yhdessä lähisukulaisensa hendra-viruksen kanssa. Nipah-infektiot ovat suhteellisen harvinaisia, sillä siihen on sairastunut vain noin 700 henkeä. Tuomas Aivelo arvioi henipavirusten kuitenkin yleistyvän johtuen ihmisten ja lepakoiden lisääntyvistä kontakteista. Vuonna 2018 nipah-tartuntoja esiintyi ensimmäistä kertaa Intian Keralan osavaltiossa, mikä aiheutti huolta taudin laajentumisesta.

Nipah-virusinfektiota vastaan ei ole lääkkeitä eikä rokotteita. Ribaviriinin on havaittu toimivan virusta vastaan laboratorio-olosuhteissa, mutta ihmisten osalta asiaa ei ole testattu tarpeeksi. Taudista selviytyneet ovat pääasiassa kuntoutuneet täysin, mutta joissakin tapauksissa on havaittu pitkäaikaisia neurologisia ongelmia. Maailmanterveysjärjestön mukaan joka viides selviytyjä kokee muutoksia persoonallisuuteensa. WHO:n mukaan nipah on yksi todennäköisimmistä viruksista, jotka voivat mahdollisesti aiheuttaa maailmanlaajuisen pandemian. Vuoden 2011 elokuva Tartunta on saanut innoituksensa nipah-viruksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nipah virus *Maailman terveysjärjestö*.  30.5.2018. Viitattu 14.4.2020.
2. 1 2  Nipah virus in Kerala: Your 10-point checklist *India Today*.  4.6.2019. Viitattu 14.4.2020.
3. ↑  Aivelo, Tuomas: Henipavirukset leviävät laajemmalle alueelle *Tiede – Blogit*.  4.7.2018. Viitattu 14.4.2020.
4. ↑  Doucleff, Michaeleen & Greenhalgh, jane: A Taste For Pork Helped A Deadly Virus Jump To Humans *National Public Radio*.  25.2.2017. Viitattu 14.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Leinikki, Pauli: NIPAH-virus : uusi taudinaiheuttaja (1999)
**Stavrinídes** (kreik. Σταυρινήδες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Stavrinídes muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σταυρινήδων, *Topikí Koinótita Stavrinídon*). Kylän väkiluku on 42 (vuonna 2011).

Stavrinídesin kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisosassa Karvoúnis-vuoren pohjoisrinteessä noin 26 kilometriä länteen Sámoksen kaupungista, noin 16 kilometriä itään Karlóvasista ja noin 1,2 kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Egeanmeren rannasta. Se on rakennettu noin 380 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Stavrinídesin kyläyhdyskunta on asukaluvultaan saaren pienin. Se on saanut nimensä paikan ensimmäisenä asuttaneesta Stavrinós-suvusta.

Ennen vuotta 2011 kylä kuului Vathýn kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Vathýn kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Stavrinides village *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
Yleinen esimerkki Staudingerin keteeni-imiinisykloadditiosta
**Staudingerin keteeni-imiinisykloadditio** on kemiallinen reaktio, jossa keteeni ja imiini reagoivat sykloadditiolla muodostaen tuotteeksi beetalaktaamin. Reaktio on nimetty kehittäjänsä Hermann Staudingerin mukaan, joka raportoi sen ensimmäisen kerran vuonna 1907. Reaktiota käytetään beetalaktaamirenkaan sisältävien yhdisteiden kuten penisilliinien valmistamiseen.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Staudingerin keteeni-imiinisykloadditio tapahtuu useille imiineille. Keteeni muodostetaan tyypillisimmin reaktio-olosuhteissa happokloridista trietyyliamiinin avulla. Reaktion reaktiomekanismissa on keskeistä kahtaisionivaiheen muodostuminen. Tämä kahtaisioni muodostuu joko imiinin typen vapaan elektroniparin hyökätessä keteenin hiilen ja hapen väliseen kaksoissidokseen tai keteenistä muodostuu emäksen läsnä ollessa enolaatti, joka nukleofiilina reagoi imiinin hiilen ja typen väliseen kaksoissidokseen. Kahtaisioni muodostuttuaan reagoi sykloadditiolla muodostaen laktaamirakenteen.

Yksi Staudingerin keteeni-imiinisykloaddition etuja on, että se voidaan suorittaa enantioselektiivisesti. Muodostuvan tuotteen stereokemiaan vaikuttaa imiinin stereokemia. E-imiinit johtavat cis-stereokemiaan laktaamirenkaassa ja Z-imiinit trans-stereokemiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jie Jack Li: *Name Reactions for Carbocyclic Ring Formations*, s. 45–62. John Wiley & Sons, 2010. ISBN 978-0-470-87220-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.10.2020). (englanniksi)
2. 1 2  Elias J. Corey,Laszlo Kurti: *Enantioselective Chemical Synthesis*, s. 131. Elsevier, 2013. ISBN 9780128001516. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.10.2020). (englanniksi)
**Tutki-Kokeile-Kehitä** on alle 21-vuotiaille luonnontieteistä ja tekniikasta kiinnostuneille lapsille ja nuorille suunnattu tiedekilpailu. Kilpailussa on kolme eri sarjaa: esiopetussarja, 3.–9. luokkalaisten sarja sekä muiden alle 21-vuotiaiden sarja. Kilpailun tarkoituksena on innostaa nuoria luonnontieteiden ja tekniikan harrastamiseen.

Historia
--------

Tutki-Kokeile-Kehitä-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980 ja vuodesta 1993 lähtien sitä on järjestetty joka vuosi. Toiminnassa on alusta asti ollut mukana Kerhokeskus – koulutyön tuki ry. Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry tuli toimintaan mukaan vuonna 1992. Ideoita ja esimerkkiä toimintamallin luomiseen ja kehittämiseen on haettu mm. Saksasta ja Isosta-Britanniasta.

Vuonna 1993 kilpailuun yhdistyi Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:n järjestämä Young Scientist -kilpailu ja tästä eteenpäin Tutki-Kokeile-Kehitä -kilpailu on ollut myös kansallinen karsintakilpailu EU:n Young Scientist -kilpailuun.

Kilpailutyöt ja arvostelu
-------------------------

Vuosittain kilpailuun osallistuu noin 300 nuorta yli 50 kilpailutyöllä. Kilpailutöitä lähetetään arvosteltavaksi kaikkialta Suomesta. 

Kilpailutöiden arvioinnissa on tiiviisti mukana eri tieteenalojen laaja asiantuntijaverkosto. Patentti- ja rekisterihallitukseen sekä Patenttiasiamiesyhdistykseen ylläpidetään jatkuvaa yhteyttä keksintöjen suojaustoimien merkeissä. Kilpailun järjestäjät huolehtivat suojattavissa olevien keksintöjen ensimmäisen hakemuksen patentti- ja rekisterihallitukseen. Kaikki oikeudet ideoiden hyödyntämiseen säilyvät kuitenkin keksintöjen tekijöillä. Töitä arvosteltaessa painotetaan ratkaisun omaperäisyyttä, käytännöllisyyttä, idean tuoreutta sekä raportoinnin tasoa. Raportointi on merkittävä ja tärkeä osa kilpailutyötä. Tekijän ikä ja koulutustaso otetaan myös huomioon arvostelussa.

Palkinnot
---------

Kilpailussa jaetaan palkintostipendeinä vuosittain n. 10 000 euroa. Lisäksi jaetaan ohjaajapalkintoja. Kilpailun perusteella valitaan Suomen edustajat Euroopan unionin Young Scientist -kilpailuun sekä muihin eurooppalaisiin tiedekilpailuihin, joiden määrä vuosittain vaihtelee. Jokainen kilpailutyö arvioidaan ja kilpailija saa siitä kirjallisen palautteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tutki-Kokeile-Kehitä -tiedekilpailu starttaa taas! *LUMA-sanomat*.  8.9.2010. LUMA-Keskus Suomi.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 24.8.2015. (suomeksi)
2. ↑  Tutki-Kokeile-Kehitä -kilpailun alkuvuodet Opinkirjo.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 24.8.2015. (suomeksi)
3. 1 2  Tutki-Kokeile-Kehitä -kilpailun ja Välkky-kilpailun yhdistyminen Opinkirjo.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 24.8.2015. (suomeksi)
4. ↑  Keksinnön suojaus Tutki Kokeile Kehitä.  Arkistoitu 10.8.2016. Viitattu 24.8.2015. (suomeksi)
5. ↑  Kilpailutyön arviointi Tutki Kokeile Kehitä.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 24.8.2015. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tukoke
**Steven N’Kemboanza Mike Christopher N’Zonzi** (s. 15. joulukuuta 1988) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2019–2020 turkkilaista Galatasarayta lainalla italialaisesta AS Romasta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. N’Zonzi on pelannut Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa ja hänet kutsuttiin mukaan Kongon demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueeseen, jota hän olisi myös voinut edustaa, mutta hän päätyi pelaamaan aikuisten tasollakin Ranskan maajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Amiens SC:ssä ammattilaisuransa aloittanut ja peräti kuudessa eri seurassa juniorina pelannut N’Zonzi siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Blackburn Roversiin vuonna 2009. Häntä alettiin Amiensin aikoina kutsumaan "uudeksi Patrick Vieiraksi". N’Zonzi pelasi neljä kautta Roversissa, ennen kuin joukkue tippui Englannin Mestaruussarjaan vuonna 2012. Samana vuonna N’Zonzi siirtyi Valioliigan Stoke Cityyn. Hän on ollut molemmilla Stoke-kausilla yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Stoken aikoina N’Zonzi on myös joutunut poliisin kuulusteluun ajettuaan kolarin autollaan.

Maajoukkueura
-------------

Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa pelannut N’Zonzi kutsuttiin toisen kotimaansa Kongon demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueeseen vuonna 2011. Hän kieltäytyi tuolloin, mutta ei vielä sulkenut pois mahdollisuutta pelata tulevaisuudessa Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa. Hän valitsi lopulta kuitenkin Ranskan ja kuului miehistöön vuoden 2018 MM-kilpailuissa, joissa Ranska voitti maailmanmestaruuden.

Lähteet
-------

* 

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Kimpembe |
4 Varane |
5 Umtiti |
6 Pogba |
7 Griezmann |
8 Lemar |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Tolisso |
13 Kanté |
14 Matuidi |
15 N’Zonzi |
16 Mandanda |
17 Rami |
18 Fekir |
19 Sidibé |
20 Thauvin |
21 Lucas |
22 Mendy |
23 Areola |
Valmentaja Deschamps


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Steven N'Zonzi