recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**José Luis Azuaje Ayala** (s. 6. joulukuuta 1957 Valera, Venezuela) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän on toiminut vuodesta 2018 lähtien Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispana.

Elämä
-----

José Luis Azuaje Ayala syntyi 6. joulukuuta 1957 Valerassa, joka sijaitsee Venezuelan Trujillon osavaltiossa. 5. toukokuuta 1984 hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan. 18. maaliskuuta 1999 hänet nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi, johon virkaan hänet vihittiin 29. toukokuuta 1999.Pääkonsekraattorina toimi Vicente Ramón Hernández Peña, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.

15. heinäkuuta 2006 Azuaje Ayala nimitettiin El Vigia-San Carlos del Zulian hiippakunnan piispaksi, johon virkaan hänet asetettiin 23. syyskuuta 2006. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2013, jolloin 30. elokuuta hänet asetettiin Barinasin hiippakunnan piispaksi. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2018 asti. Vuonna 2017 katolinen kirkko kritisoi presidentti Nicolás Maduron aikeita muuttaa maan perustuslakia. Maduro syytti kirkkoa haluttomuudesta dialogiin. Piispa Azuaje Ayala, joka toimi myös Venezuelan piispainkokouksen varapresidenttinä, kommentoi tätä 8. elokuuta toteamalla hallituksen käyvän vain "teeskenneltyä dialogia", joka ei johda tuloksiin. Hänen mukaansa hallinto on pyytänyt dialogia aina silloin, kun se on ollut epäedullisessa tilanteessa, mutta että neuvotteluilla on aina sama käsikirjoitus, jossa dialogia käytetään ajan saamiseksi ja vallan lisäämisen ja totalitarismin edistämiseksi. Vaikka hän oli kiitollinen paavin halusta välittää tilanteessa oli kokemus Azuaje Ayalan mielestä opettanut, ettei neuvotteluista ole apua. Piispan mukaan väkivaltaisuuksissa on kuollut 121 ihmistä, joista neljäsosan ovat murhanneet valtion turvallisuusviranomaiset ja 40 prosenttia hallitusta tukevat aseistetut siviilit. Yli 1500 ihmisen loukkaantuminen ja tuhansien pidätys viimeisen kolmen kuukauden aikana antavat piispan mielestä "helvetillisen kuvan" ja että kansalaisten henki on "vaakalaudalla". Epäjärjestys, väkivalta ja elintarvikkeiden sekä lääkkeiden puute oli piispan mielestä seurausta hallinnon politiikasta ja pyrkimyksestä pystyttää sosialistinen järjestelmä. Hänen mielestään todellinen ratkaisu olisi ollut hallinnon vaihtaminen yleisillä vaaleilla ja mahdollisesti sitä ennen perustettava väliaikaishallitus. Piispan mielestä on myöskin saatettava oikeudelliseen vastuuseen ne, jotka ovat olleet osallisia korruptioon ja väkivaltaan.

24. toukokuuta 2018 Azuaje Ayala nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Archbishop José Luis Azuaje Ayala catholic-hierarchy.org. Viitattu 17.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Pentin, Edward: Venezuela on the Brink National Catholic Register. Viitattu 17.6.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Ubaldo Ramón Santana Sequera** | **Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispa**2018-

 |
**Syyttäjän todistaja** (engl. *The Witness for the Prosecution*) on Agatha Christien kirjoittama novelli ja näytelmä. Novelli ilmestyi vuonna 1925 nimellä "Traitor Hands" William J. Flynnin toimittamassa julkaisussa Flynn's Weekly. Nimellä "The Witness for the Prosecution" se ilmestyi vuonna 1933 kokoelmassa *The Hound of Death and Other Stories*.

Kokoelman on julkaissut suomeksi WSOY vuonna 1978 nimellä *Kuoleman koira ja muita kertomuksia*, ja sen on suomentanut Anna-Liisa Laine.

Christie kirjoitti novellista myöhemmin näytelmän, jonka ensiesitys oli 1953 West Endissä. Sen pohjalta on Billy Wilder ohjannut elokuvan *Todistaja* (1957). 

Novellista on tehty televisioon minisarja *Syyttäjän todistaja*.

Henkilöt
--------

* Leonard Vole, syytetty
* Emily French, uhri
* Romaine Vole, syytetyn vaimo
* Mr Mayhew, syytetyn asianajaja
* Sir Wilfrid Robarts, QC, syytetyn puolustaja
* Mr Myers, QC, syyttäjä
* Mr Justice Wainright, tuomari
* Inspector Hearne, pidätyksen suorittanut poliisi
* Greta, Sir Wilfridin konekirjoittaja
* Carter, Sir Wilfridin sihteeri

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasampo
2. ↑  Agatha Christie: Syyttäjän todistaja, telsu.fi viitattu 25.12.2017
Saksalainen kiintopiste.
**Kiintopiste** on maanmittauksessa maastoon pysyvästi merkitty maastonkohta, jonka sijainti tai korkeus on tarkasti määritetty suhteessa muihin kiintopisteisiin tai tiettyyn koordinaatistoon. Merkkinä voi olla esimerkiksi pultti kalliossa tai kadun pinnassa, maston tai majakan huippu, tai valtakunnan rajapyykki. Kiintopisteitä käytetään lähtökohtana, kun määritetään muiden maastonkohtien sijainteja tai korkeuksia. Kiintopiste voi olla tasokiintopiste, jolloin sen paikka tunnetaan tarkasti leveys- ja pituuspiirien suhteen, korkeuskiintopiste, jolloin sen paikka tunnetaan pystysuunnassa suhteessa keskimääräiseen merenpinnan tasoon tai teoreettiseen geoidiin, tai se voi olla molempia samanaikaisesti.*lähde?*

Suomessa valtakunnallista kiintopisterekisteriä pitää maanmittauslaitos. Kunnilla on omia kiintopisteverkkojaan.*lähde?*

Tasokiintopisteiden mittauksissa on aiemmin käytetty kolmiomittausta, kun taas nykyään käytetään erityisesti maanmittaustarkoitukseen suunniteltuja, tavallista tarkempia satelliittipaikannusmenetelmiä. Korkeuskiintopisteet on puolestaan määritetty vaaitsemalla.

Mittaustavoista johtuen kiintopisteen paikan epävarmuus on suurimmillaan korkeudessa.*selvennä* Vaakatasossa tarkkuus on parhaimmillaan millimetriluokkaa, samalla kun pystysuuntaan harvoin päästään satelliittejakaan hyödyntäen laajemmalla alalla edes alhaisiin senttimetreihin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kiintopisteet Maanmittauslaitos. Viitattu 19.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiintopiste (maanmittaus)** Wikimedia Commonsissa
**Syyttäjän virhepäätelmä** on tilasto- ja argumentointivirhe, joka syntyy, kun sekoitetaan keskenään todennäköisyydet sille, että henkilö A on syytön, vaikka todiste X puoltaa syyllisyyttä ja todennäköisyys sille, että todiste X puoltaa syyllisyyttä, vaikka henkilö A on syytön. Syyttäjän virhepäätelmä lienee tavallisin puhtaasti todennäköisyyksien virheelliseen tulkintaan perustuvista päättelyvirheistä. Termi itsessään on peräisin William Thompsonin ja Edward Schumannin artikkelista Interpretation of Statistical Evidence in Criminal Trials: The Prosecutor's Fallacy and the Defense Attorney's Fallacy.

Tämän virhepäätelmän tiedetään useita kertoja johtaneen jälkikäteen virheelliseksi katsotun tuomion antamiseen.

Esimerkki
---------

Saksalaiselta rikospaikalta on löytynyt syyllisen veripisara. Rikoslaboratorion tutkimuksen tuloksena on saatu selville, että se kuuluu jollekin muulle henkilölle kuin syytetylle todennäköisyydellä yksi kahdesta miljoonasta.*selvennä* Mikä on todennäköisyys, että tämän todisteen perusteella syytetty on syyllinen?

Syyttäjän virhepäätelmä syntyy, kun tämä todennäköisyys tulkitaan naiivisti eli sellaisena kuin se on esitetty. Tosiasiassa todennäköisyys 1/2 000 000 vastaa näytteen sopivuutta kehen tahansa henkilöön, ei nimenomaan syytettyyn. Koska Saksassa on 82 000 000 asukasta, maassa on noin neljäkymmentä henkilöä, joiden syyllisyyttä todiste sellaisenaan myös puoltaisi, vaikka he olisivatkin syyttömiä. Tämän todisteen perusteella syytetty on siis syyllinen 1/40:n eli 2,5 prosentin todennäköisyydellä, joka tuskin sellaisenaan riittää tuomitsemiseen.

On syytä huomata, että kumpikin edellä esitetyistä todennäköisyyksistä on hyvin paljon suurempi kuin todennäköisyys, että yksittäinen saksalainen, johon todiste sopii, olisi todellakin syyllinen (tämä lasketaan binomijakaumasta).

Puolustajan virhepäätelmä
-------------------------

Puolustajan virhepäätelmä on läheistä sukua syyttäjän virhepäätelmälle. Siinä näytön ehdollinen todennäköisyys yritetään saada esitettyä syytetyn eduksi.

Esimerkiksi puolustus perustelee miehen syyttömyyttä vaimonsa murhaan sillä, että vain yksi tuhannesta perheväkivallan uhriksi joutuneesta naisesta joutuu puolisonsa surmaamaksi. Tällöin jää kuitenkin huomiotta se seikka, että aikaisempien vastaavien tapausten kohdalla vaimon surmaaja on ollut 80 prosentissa tapauksista juuri oma mies. Tällä perusteella miestä on perusteltua ainakin epäillä teosta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Interpretation of Statistical Evidence in Criminal Trials: The Prosecutor's Fallacy and the Defense Attorney's Fallacy
4. ↑  Saini (2009) "Justice you can count on". New Scientist 14 October 2009, s. 43–45
**Jarl August Reinhold Lindberg** (21. marraskuuta 1850 Helsinki – 8. lokakuuta 1912 Salmi) oli suomalainen merikapteeni, maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Helsingissä syntynyt ja opiskellut Lindberg lähti merille 1870. Perämiehen tutkinnon hän suoritti 1874 ja merikapteenin tutkinnon 1878. Vuosina 1879–1889 hän purjehti Laatokalla monen eri höyrylaivan päällikkönä. Jätettyään laivaliikennöinnin Lindberg alkoi maanviljelijäksi Impilahden Kitilään, mutta osallistui sielläkin laivojen rakennukseen, rakensi telakan ja pani alulle Laatokan hinaushöyryliikenteen proomuineen. Myös kunnallismiehenä tunnettu Lindberg oli talonpoikaissäädyssä Salmin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894 ja 1899. Valtiopäivillä 1891 hän oli pankkivaliokunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuollut. Jarl Lindberg.  *Viipurin Sanomat*, 9.10.1912, nro 116, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.2.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 166–167. Helsinki: Otava, 1926.
**Jarkko Welling** (s. 26. huhtikuuta 1971 Tampere) on suomalainen voimavalmentaja, sekä painonnostaja.

Lukuisia Suomen mestaruuksia voittanut Jarkko Welling harrastaa painonnostoa Tampereen Pyrinnössä. Welling on vastannut myös jääkiekon SM-liigassa pelaavan Tampereen Ilveksen fysiikkavalmennuksesta vuodet 1997–2007 sekä uudelleen kesästä 2010 alkaen. 

Welling antoi positiivisen dopingtestituloksen vuonna 1994 Kankaanpäässä kun hänen doping-näytteestään löydettiin dekstropropoksifeenin metaboliittia. Welling asetettiin dopingrikkomuksesta kahden vuoden kilpailu- ja toimitsijakieltoon marraskuussa 1994. Welling valitti ratkaisusta urheilun oikeusturvalautakuntaan, joka ei muuttanut annetun kiellon pituutta.

Saavutukset
-----------

* 8. sija EM-kisoissa 1998
* 8 painonnoston Suomen mestaruutta
* Suomen ennätys 56 kg sarjassa tempauksessa (95 kg), työnnössä (123 kg) ja yhteistuloksessa (217 kg) 3.3.2001 Pori.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Painonnostoliitto ry. Pöytäkirja 8/84. SLU. 5.11.1994. cit. Urheilun oikeusturvalautakunta. Diaarinro 1/1995. (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 5.6.2013
2. ↑  Miesten Suomen ennätykset *painonnosto.fi*. Suomen Painonnostoliitto ry.  Arkistoitu 9.3.2010. Viitattu 5.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Jarkko Welling Tampereen Pyrinnön nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jarkko Welling Ilveksen SM-liigajoukkueen nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee oikeuslaitoksen virkamiestä.* Syyttäjä*-nimistä saksalaista tv-sarjaa käsittelee toinen artikkeli.*
 **Suomen valtion alue-  
 ja paikallishallinto** 

 

* Aluehallinto
	+ aluehallintovirastot (AVI)
	+ elinkeino-, liikenne- ja  
	ympäristökeskukset  
	(ELY-keskus)
* Paikallishallinto
	+ poliisilaitokset
	+ työ- ja elinkeinotoimistot  
	(TE-toimisto)

Syyttäjiä matkalla oikeuden istuntoon.
**Syyttäjä** on oikeuslaitoksen virkamies, jonka tehtäviin kuuluu ajaa syytteitä rikosasioissa.

Suomessa syyttäjälaitos koostuu keskushallintoyksikkönä toimivasta valtakunnansyyttäjän toimistosta ja viidestä syyttäjäalueesta. Valtakunnansyyttäjä johtaa Syyttäjälaitosta.

Syyteharkinta Suomessa
----------------------

Syyteharkinnassa syyttäjä tekee poliisin tai muun esitutkintaviranomaisen kokoaman esitutkintapöytäkirjan perusteella ratkaisun syytteen nostamisesta eli rikosasian viemisestä tuomioistuinkäsittelyyn. Syyttäjän on toiminnassaan noudatettava tasapuolisuusvaatimusta, eli hänen on asiaa harkitessaan otettava huomioon sekä rikosepäilyä tukevia että sitä vastaan puhuvia seikkoja. Hänen tulee myös nimetä oikeudessa kuultaviksi sellaisetkin todistajat, joiden esitutkinnassa antama kertomus ei tue syytettä.

Syyttäjällä on syytepakko; syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on riittävä näyttö. Syytepakosta on myös erikseen säädettyjä poikkeuksia, joiden nojalla syyte voidaan jättää nostamatta seuraamusluontoisena toimenpiteistä luopumisena. Tämä tarkoittaa sitä, että vaikka syyttäjä katsoo rikoksen tapahtuneen, on asian luonteen (esimerkiksi epäillyn nuoruus, rikoksen vähäisyys, onnistunut sovittelu tai lieventävät asianhaarat) vuoksi prosessiekonomisista syistä rationaalisempaa olla nostamatta syytettä. Seuraamusluontoisen syyttämättäjättämispäätöksen kohteella on oikeus vaatia syytteen nostamista paikkakunnan alioikeudessa, mikäli hän ei katso syyllistyneensä rikokseen ja toivoo maineensa puhdistamista.

Asianomistajalla, joka toivoo syytteen nostamista, on oikeus kannella syyttämättäjättämispäätöksestä valtakunnansyyttäjänvirastoon. Tällöin joku valtionsyyttäjistä tutkii asiakirjat ja päättää uudelleen syytteen nostamisesta.

Jos syyttäjä nostaa syytteen, hän voi ajaa myös asianomistajien yksityisoikeudellisia korvausvaatimuksia rikoksesta aiheutuneesta vahingosta. Tätä kutsutaan adheesio- eli liitännäisperiaatteeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Syyttäjälaitos *Syyttäjälaitos*. Viitattu 30.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syyttäjä**.
* Syyttäjälaitos
**Rameški** (ven. Ра́мешки, karjalaksi *Ruameška*) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tverin ja Bežetskin välisen maantien varrella 60 kilometriä Tveristä pohjoiseen. Taajama on Rameškin piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2009).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1551 nimellä *Ramenki*. Nimitys juontuu kuusikkoon raivattua peltoa tarkoittavasta venäjän sanasta *ramen*. Rameški sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1979. Taajamassa toimii trikootehdas ja meijeri.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Vorobjov, V.M.: *Tverskoi toponimitšeski slovar: Nazvanija naseljonnyh mest*, s. 326–327. Moskva: Russki put, 2005. ISBN 5-85887-178-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Rameški Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Massavaje**, joskus myös massakato, on ydinfysiikassa esiintyvä luonnonilmiö, jossa yksittäisen atomin kokonaismassa on pienempi kuin sen sisältämien vapaana olevien rakenneosasten (nukleonien) kokonaismassa. Massavaje voidaan laskea vapaana olevien rakennehiukkasten massoista vähentämällä yhtenäisen atomin kokonaismassa. Osa kokonaismassasta on sidosenergian muodossa. Jos atomi fissioituu eli hajoaa tytärnuklideiksi, sidosenergia vapautuu tavallisesti hiukkasten liike-energiana tai fotoneina. Tällöin voidaan laskea sidosenergian määrä massavajeesta tai toisinpäin tunnetulla Einsteinin yhtälöllä E=mc², jossa E on sidosenergia, m on massavaje ja c on luonnonvakio valonnopeus.

Katso myös
----------

* Massaylijäämä

Lähteet
-------

* Krane, Kenneth S.: *Introductory Nuclear Physics*. John Wiley & Sons, 1987. ISBN 0-471-80553-X. Teoksen verkkoversio (pdf). (englanniksi)
* Tipler, P. A; Llewellyn, R. A. (2004). *Modern Physics*. W. H. Freeman and Company. ISBN 0-7167-4345-0

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Opetus TV: Massavaje ja ytimen massaosuus
Yksi Olkinan historiallisista huviloista.
**Olkina** (ven. О́льгино, *Olgino*) on historiallinen kaupunginosa ja rautatieseisake Pietarin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla Lahden länsipuolella ja Revonnenän itäpuolella. Olkina kuuluu Lahti–Olkinan kunnallishallintoalueeseen.

1700-luvun lopulla seudulla sijaitsi Vääränperän (ven. *Verpeleva*) kartano, joka kuului Katariina II:n suosikille Grigori Orloville. 1900-luvun lopussa syntyi huvilataajama, joka sai nimensä alueen omistajan kreivi Stenbok-Fermorin vaimon Olgan mukaan. Olkina liitettiin kaupunkiin vuonna 1963. Vuonna 1980 sinne rakennettiin motelli ja leirintäalue. Lähistöllä on Pietarin pohjoisosan jätevedenpuhdistamo.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 3.12.2015.
2. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 454. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Olkina**.
* Olkina Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Massasoitia esittävä patsas Kansas Cityssä. 
**Massasoit** (noin 1590–1661) oli wampanoag-heimon päällikkö, joka säilytti koko elinaikansa ystävälliset välit englantilaisiin uudisasukkaisiin, jotka saapuivat nykyisen Massachusettsin Plymouthin alueelle vuonna 1620.

Massasoit oli *sachem* eli kaikkien wampanoagien päällikkö. Wampanoagit asuivat nykyisten Massachusettsin ja Rhode Islandin alueilla, etenkin niiden rannikkoseuduilla. Maaliskuussa 1621 Massasoit vieraili päällikkö Samosetin kanssa uudisasukkaiden siirtokunnassa. Samoset oli jo aiemmin tutustunut joihinkin uudisasukkaisiin. Massasoit vakuuttui siitä, että tulijoiden kanssa saattoi käydä hyödyllistä kauppaa. Hän vahvisti intiaanien ja englantilaisten välisen rauhansopimuksen, joka kestäisi niin kauan kuin hän eläisi. Lisäksi wampanoagit opettivat uudisasukkaita kalastamaan, metsästämään ja viljelemään maissia, jotta nämä selviytyisivät erämaassa.

Kun Massasoit sairastui vakavasti talvella 1623, kiitolliset uudisasukkaat auttoivat parantamaan hänet. Kerrotaan, että siirtomaa-alueen johtaja, kuvernööri Edward Winslow kulki useita maileja lumen läpi toimittaakseen ravitsevaa lientä päällikölle.

Massasoit kykeni pitämään rauhan vuosikymmenten ajan, mutta maata janoavien eurooppalaisten uudet muuttoaallot alkoivat aiheuttivat jännitteitä, kun valkoiset ottivat vähitellen intiaanien maat haltuunsa. Kun Massasoit kuoli, oli hyvä tahto intiaanien ja eurooppalaisten välillä jo haihtunut. Wampanoagien uudeksi päälliköksi nousi Massasoitin poika Metacomet, jota siirtolaiset kutsuivat kuningas Philipiksi. Hänen aikanaan intiaanien ja eurooppalaisten välille puhkesi verinen Kuningas Philipin sota.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Massasoit *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)
**Peter Leo Lerche** (s. 24. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja, joka on tehnyt pitkän uran studiomuusikkona ja kitaransoiton opettajana.

Ura
---

Lerche opiskeli kitaransoittoa itse, kunnes aloitti 18-vuotiaana opinnot Oulunkylän Pop & Jazz opistossa. Hän kuului Reijo Karvosen Ikaros-yhtyeeseen, joka edusti Suomea Intervision laulukilpailuissa Sopotissa 1978. MTV:n Syksyn sävel -kilpailussa 1978 Ikaros sijoittui seitsemänneksi Anssi Tikanmäen sävellyksellä "Kiutaköngäs".

Vuonna 1981 Lerche oli kiertueella Länsi-Saksassa UMO:n kanssa, minkä jälkeen hän pääsi sessiotyöhön ja työskentelyyn eri yhtyeissä kuten esimerkiksi Pave Maijasen yhtyeessä. Studiomuusikkona hän toimi vuosina 1981−1993.

Lerche kuului Pekka Pohjola Groupiin, jonka kanssa hän oli kiertueilla Euroopassa. Hän on mukana levyillä *Urban Tango* ja *Jokamies*. 1990-luvun alussa hän työskenteli Vesa-Matti Loirin yhtyeessä kitaristina, sovittajana ja tuottajana. Lisäksi hän on työskennellyt Radion sinfoniaorkesterin, Avantin ja Karita Mattilan kanssa.

Vuonna 1995 hän opiskeli musiikkia Bombayn yliopistossa ja vuonna 1998 Madrasissa, Intiassa. Lerche julkaisi ensimmäisen soololevynsä *Peshawar Diaryn* vuonna 2002. Levy mainittiin vuoden 2002 Helsingin Sanomien "Vuoden parhaat levyt" -listauksessa. Hän on myös työskennellyt puolisonsa Pauliina Lerchen kanssa muun muassa Vesa-Matti Loirin yhtyeessä, Kriya-yhtyeessä ja duona Pauliina & Peter Lerche.*lähde?* Lerchelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.

Peter Lerchen isoisä oli säveltäjä Nils Lerche.

Levytyksiä
----------

* Ikaros: *Ikaros* (1978)
* Anneli Saaristo: *Näin jäätiin henkiin* (1985)
* Anssi Tikanmäki: *Maisemakuvia Suomesta* (1981)
* Anssi Tikanmäki: *Vanhat valokuvat* (1984)
* Anssi Tikanmäki: *Tuntematon maa* (2006)
* Vesa-Matti Loiri: *Rurja* (1998)
* Vesa-Matti Loiri: *Kirkkokonsertti* (2000)
* Vesa-Matti Loiri: *Vesa-Matti Loiri*
* Karita Mattila: *Karita-Live*
* Pekka Pohjola Group: *Jokamies* (1982)
* Pekka Pohjola Group: *Urban Tango* (1983)
* Hector: *Varjot ja lakanat* (1988)
* Peter Lerche: *Peshawar Diary* (2002)
* Pauliina Lerche: *Katrilli* (2002)
* Pauliina Lerche: *Malanja* (2006)
* Kriya: Kriya

Lähteet
-------

1. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 226. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  Taiteilijaeläkkeiden saajissa eniten muusikoita ja kuvataiteilijoita *Taiteen edistämiskeskus (Taike)*.  5.3.2018.  Arkistoitu 6.3.2022. Viitattu 6.3.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jarkko Vesa Valdemar Wuorinen** (s. 24. kesäkuuta 1951 Turku) on suomalainen maakuntaneuvos, elinkeinovaikuttaja ja yrittäjä. Hän toimi Suomen Yrittäjien puheenjohtajana vuosina 2008–2010 ja sitä ennen varapuheenjohtajana vuosina 2002–2008.

Ura
---

Koulutukseltaan Wuorinen on hammaslääketieteen lisensiaatti. Opiskeluvuosinaan hän oli siihenastisista pitkäaikaisin Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja, joka hoiti tehtävää yhtäjaksoisesti.

Wuorinen valmistui Turun yliopistosta vuonna 1975. Samana vuonna hän aloitti työskentelemisen yksityishammaslääkärinä. Vuonna 1981 hän aloitti uran Wiisaudenhammas-yhtiöiden toimitusjohtajana.

Wuorinen on työskennellyt myös yrittäjyyskouluttajana. Hän on kirjoittanut yhdessä Olli Luukkaisen kanssa kirjan *Yrittävä elämänasenne: kasvaminen yksilönä ja yhteisönä*.

Vuonna 2008 Wuorinen valittiin Suomen Yrittäjien puheenjohtajaksi.

Politiikassa Wuorinen on toiminut pitkään keskustassa. Hän on ollut mm. Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Vuonna 2013 Wuorinen valittiin Etelä-Savon maakunnan hallituksen puheenjohtajaksi.

Kun Wuorinen täytti 70 vuotta vuonna 2021, hänen elämästään julkaistiin kirja *TuplaWee: Näin olen sen kokenut*.

Yksityiselämä
-------------

Wuorinen on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa. Wuorisen siskonpoika on poliittinen taustavaikuttaja Tuomas Tähti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tynkkynen, Ossi: Maakuntaneuvoksen arvonimen saanut Jarkko Wuorinen tarjoaa lauantaina kahvit *Itä-Savo*.  5.10.2018. Viitattu 21.10.2022.
2. 1 2  Wuorinen, Jarkko: Curriculum vitae (PDF) *wuorinen.fi*.  2017. Viitattu 21.10.2022.
3. ↑  Wuorinen, Jarkko: Team Wuorinen *wuorinen.fi*. Viitattu 21.10.2022.
4. ↑  Yrittävä elämänasenne: kasvaminen yksilönä ja yhteisönä Kansalliskirjasto. Viitattu 21.10.2022.
5. ↑  Konkola, Raija-Liisa: Jarkko Wuorinen Suomen Yrittäjien puheenjohtajaksi – varapuheenjohtajiksi Mauri Kivistö, Jorma Kortesoja, Simo Räihä ja Kirsi Åkerlund *Suomen Yrittäjät*.  24.10.2008. Viitattu 21.10.2022.
6. ↑  Savonlinna – Uusi valtuusto *Ylen vaalitulospalvelu*.  30.10.2008. Yleisradio. Viitattu 21.10.2022.
7. ↑  Ikonen, Timo & Vironen, Petri: Keskusta joutui äänestämään - Jarkko Wuorinen maakuntahallituksen johtoon *Yle Uutiset*.  27.5.2013. Yleisradio. Viitattu 21.10.2022.
8. ↑  Jarkko Wuorinen: TuplaWee: näin olen sen kokenut Kansalliskirjasto. Viitattu 21.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Jarkko Wuorisen verkkosivusto
**Vuoden 1965 painin maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta Tampereella, Suomessa. Kisoissa painittiin kahdeksassa painoluokassa. 

Samana vuonna järjestettiin erikseen vapaapainin MM-kilpailut Manchesterissa.

Mitalistit
----------

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 52 kg | Neuvostoliitto Sergei Rybalko | Saksan liittotasavalta Rolf Lacour | Bulgaria Angel Keresov |
| 57 kg | Romania Ion Cernea | Saksan liittotasavalta Fritz Stange | Puola Bernard Knitter |
| 63 kg | Neuvostoliitto Juri Grigorjev | Suomi Martti Laakso | Saksan demokraattinen tasavalta Lothar Schneider |
| 70 kg | Neuvostoliitto Gennadi Sapunov | Jugoslavia Stevan Horvat | Suomi Eero Tapio |
| 78 kg | Neuvostoliitto Anatoli Kolesov | Bulgaria Kiril Todorov | Turkki Sirri Acar |
| 87 kg | Neuvostoliitto Rimandes Bagdonas | Puola Bolesław Mackiewicz | Tšekkoslovakia Jiří Kormaník |
| 97 kg | Neuvostoliitto Valeri Anisimov | Unkari Ferenc Kiss | Puola Czesław Kwieciński |
| yli 97 kg | Neuvostoliitto Nikolai Šmakov | Unkari István Kozma | Tšekkoslovakia Petr Kment |

Kisaisännän Suomen joukkue kisoissa: Haukiputaan Heiton Eero Tapio, toinen vasemmalta. Muut joukkueen jäsenet vas: Arje Nadbornik, Tapio, Veikko Koivuniemi, Martti Laakso, Kaarlo Wieser, Raimo Taskinen, Arto Savolainen, Reino Salimäki ja valmentaja Veijo Vasko ja joukkueenjohtaja Kalervo Rauhala.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta

  

PainiPainin maailmanmestaruuskilpailut
1904 (kr) |
1905 (kr) |
1907 (kr) |
1908 (kr) |
1909 (kr) |
1910 (kr) |
1911 (kr) |
1913 (kr) |
1920 (kr) |
1921 (kr) |
1922 (kr) |
1950 (kr) |
1951 (v) |
1953 (kr) |
1954 (v) |
1955 (kr) |
1957 (v) |
1958 (kr) |
1959 (v) |
1961 (kr, v) |
1962 (kr, v) |
1963 (kr) |
1963 (v) |
1965 (kr) |
1965 (v) |
1966 |
1967 (kr) |
1967 (v) |
1969 (kr, v) |
1970 (kr, v) |
1971 (kr, v) |
1973 (kr, v) |
1974 (kr) |
1974 (v) |
1975 |
1977 (kr) |
1977 (v) |
1978 |
1979 |
1981 (kr) |
1981 (v) |
1982 (kr) |
1982 (v) |
1983 |
1985 (kr) |
1985 (v) |
1986 |
1987 |
1989 |
1990 (kr) |
1990 (v) |
1991 (kr, v) |
1991 (n) |
1993 (kr) |
1993 (v) |
1994 (kr) |
1994 (v) |
1995 (kr) |
1995 (v) |
1996 |
1997 (kr) |
1997 (v) |
1998 (kr) |
1998 (v) |
1998 (n) |
1999 (kr) |
1999 (v) |
1999 (n) |
2000 |
2001 (kr) |
2001 (v, n) |
2002 (kr) |
2002 (v) |
2002 (n) |
2003 (kr) |
2003 (v, n) |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2021 |
2022 |
*2023* |

**Epäviralliset MM-kilpailut:** 1905 |
1910 |
1911
**Vuoden 1977 painin maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta lokakuussa Göteborgissa, Ruotsissa. Kisoissa painittiin kymmenessä painoluokassa. Kisat alkoivat 14. lokakuuta 1977.

Samana vuonna järjestettiin erikseen vapaapainin MM-kilpailut Lausannessa.

Mitalistit
----------

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg | Neuvostoliitto Aleksei Šumakov | Turkki Salih Bora | Todor Gentšev |
| 52 kg | Romania Nicu Ginga | Neuvostoliitto Kamil Fatkulin | Iran Moradali Shirani |
| 57 kg | Suomi Pertti Ukkola | Neuvostoliitto Farhat Mustafin | Jugoslavia Ivan Frgić |
| 62 kg | László Réczi | Puola Kazimierz Lipień | Romania Ion Paun |
| 68 kg | Saksan demokraattinen tasavalta Heinz-Helmut Wehling | Ruotsi Lars-Erik Skiöld | Nikolai Dimov |
| 74 kg | Tšekkoslovakia Vítězslav Mácha | Janko Šopov | Ferenc Kocsis |
| 82 kg | Neuvostoliitto Vladimir Tšeboksarov | Romania Ion Draica | Jugoslavia Momir Petković |
| 90 kg | Ruotsi Frank Andersson | Romania Petre Dicu | Stojan Nikolov |
| 100 kg | Neuvostoliitto Nikolai Balbošin | Georgi Raikov-Petkov | Jugoslavia Refik Memišević |
| yli 100 kg | Bulgaria Nikola Dinev | Neuvostoliitto Aleksandr Koltsinski | Ruotsi Arne Robertsson |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta

### Viitteet

1. ↑  Lounasheimo, Ilmo: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 417. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.

  

PainiPainin maailmanmestaruuskilpailut
1904 (kr) |
1905 (kr) |
1907 (kr) |
1908 (kr) |
1909 (kr) |
1910 (kr) |
1911 (kr) |
1913 (kr) |
1920 (kr) |
1921 (kr) |
1922 (kr) |
1950 (kr) |
1951 (v) |
1953 (kr) |
1954 (v) |
1955 (kr) |
1957 (v) |
1958 (kr) |
1959 (v) |
1961 (kr, v) |
1962 (kr, v) |
1963 (kr) |
1963 (v) |
1965 (kr) |
1965 (v) |
1966 |
1967 (kr) |
1967 (v) |
1969 (kr, v) |
1970 (kr, v) |
1971 (kr, v) |
1973 (kr, v) |
1974 (kr) |
1974 (v) |
1975 |
1977 (kr) |
1977 (v) |
1978 |
1979 |
1981 (kr) |
1981 (v) |
1982 (kr) |
1982 (v) |
1983 |
1985 (kr) |
1985 (v) |
1986 |
1987 |
1989 |
1990 (kr) |
1990 (v) |
1991 (kr, v) |
1991 (n) |
1993 (kr) |
1993 (v) |
1994 (kr) |
1994 (v) |
1995 (kr) |
1995 (v) |
1996 |
1997 (kr) |
1997 (v) |
1998 (kr) |
1998 (v) |
1998 (n) |
1999 (kr) |
1999 (v) |
1999 (n) |
2000 |
2001 (kr) |
2001 (v, n) |
2002 (kr) |
2002 (v) |
2002 (n) |
2003 (kr) |
2003 (v, n) |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2021 |
2022 |
*2023* |

**Epäviralliset MM-kilpailut:** 1905 |
1910 |
1911
Joulukoristeita Oslossa.
**Norjalaisessa joulussa** on samoja perinteitä kuin Suomessakin, mutta Norjan joulussa ilmenee kuitenkin eroja. Norjassa joulunvietto aloitettiin 10. ja 11. vuosisadalla.

Norjassa jouluun valmistaudutaan jo marraskuun lopulla paistamalla vähintään seitsemän erilaista joululeivonnaista, ostamalla lahjoja ja menemällä joulukonserttiin.

Joulun aikaan Norjassa syödään monia erilaisia kakkuja ja keksejä. Julekake on yksi suosituimmista leivistä. Se sisältää rusinoita, sokeroitua kuorta ja kardemummaa.

Riisipuuro tarjoillaan jouluaattona sokerin ja kanelin kanssa. Pääateria on sianliha tai lampaan kylkiluut. Niitä tarjoillaan punakaalin, kuminan, etikan ja perunoiden kanssa. Joissain Norjan osissa syödään myös turskaa ja kalkkunaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Joulutunnelmaa norjalaisittain – naapurissa juhlitaan tuttuun tyyliin *Rantapallo*. Viitattu 20.12.2020.
2. 1 2 3  Christmas in Norway *whychristmas.com*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Sandra Vedeld: How To Celebrate Christmas In Norway *Culture Trip*. Viitattu 20.12.2020.
4. 1 2  Christmas in Norway *Visit Norway*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)
5. ↑  How do they celebrate Christmas in Norway? - Norwegian Christmas traditions *Visit Oslo*. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joulu Norjassa** Wikimedia Commonsissa
**Kauko Einari Talpo** (21. marraskuuta 1902 Helsinki – 31. elokuuta 1985) oli helsinkiläinen taidemaalari.

Talpon vanhemmat olivat rakennusmestari Evert Alfred Talpo ja kotirouva Hilda Talpo omaa sukua Fagerlund. Kauko Talpo kävi 3 luokkaa oppikoulua, kauppakoulun, merenkulkukoulun ja merenkulkuoppilaitoksen suorittaen yliperämiehen tutkinnon 1936. Taidealaa hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1942–1945 ja Vapaassa Taidekoulussa 1945–1947.

Talpon maalauksia hyväksyttiin ensi kerran taidenäyttelyyn 1941 Helsingin Taidehallissa järjestetyssä Suomen taiteilijain 48. vuosinäyttelyssä. Taidehallissa pidettyyn Suomen taiteilijain vuosinäyttelyyn hän osallistui myös 1942 ja 1947. Vuonna 1962 Talpon teoksia oli näytteillä Vaasassa järjestetyssä Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton vuosinäyttelyssä. Talpo oli Taidemaalariliiton jäsen ja 1947 hänet hyväksyttiin Suomen Taiteilijaseuran jäseneksi.

Kauko Talpon sisar oli taidemaalari Alli Talpo joka oli naimisissa taidemaalari Arthur Heickellin kanssa tämän toisessa avioliitossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 834. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.
2. ↑  Koroma, Kaarlo: *Suomen kuvataiteilijat: Suomen taiteilijaseuran julkaisema elämäkerrasto*, s. 220. Porvoo – Helsinki: Werner Söderström osakeyhtiö, 1962.
3. ↑  Talpo, Kauko *Suomalaisen kuvataiteen bibliografia*. Helsinki:  Kansallisgallerian kirjasto. Viitattu 24.2.2017.
4. ↑  Koroma, Kaarlo: *Suomen Taiteilijaseura Konstnärsgillet i Finland 1864–1964*, s. 106. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura, 1964.
5. ↑  Find A Grave : Alli Gunilla Talpo Heickell

Aiheesta muualla
----------------

* Kauko Talpo taiteilijamatrikkelissa
**Joule** (tunnus **J**) on SI-järjestelmässä työn ja energian yksikkö. Yksi joule on työ, joka tehdään, kun yhden newtonin suuruinen voima siirtää kappaletta yhden metrin matkan voiman suuntaan, tai tämän työn tekemiseen tarvittava energia. Samoin yksi joule vastaa yhden ampeerin sähkövirran ajamista yhden ohmin resistanssin läpi yhden sekunnin ajan, tai yhden watin teholla työskentelyä yhden sekunnin ajan. Yksikkö on nimetty fyysikko James Prescott Joulen mukaan. 

Joule vastaa muita yksiköitä seuraavasti; ensin SI-järjestelmän perusyksikköinä, sitten muina SI-yksikköinä: 

{\rm {J={}{\rm {{\frac {kg\cdot m^{2}}{s^{2}}}=N\cdot m={\rm {Pa\cdot m^{3}={}{\rm {W\cdot s=C\cdot V}}}}}}}}

jossa kg on kilogramma, m on metri, s on sekunti, N on newton, Pa on pascal, W on watti, C on coulombi ja V on voltti.

Joule korvaa vanhentuneet energian yksiköt, kuten kalorin.

1 J = 1 Nm = 1 Ws = 1 kg·m²/s² = 1 VAs 
Sähkön energiamäärää mitataan usein joulen sijaan kilowattitunteina (tunnus kWh tai kW·h). 

1 MJ ≈ 0,277778 kWh tai 1 kWh = 3,6 MJ 
1 GJ ≈ 0,277778 MWh tai 1 MWh = 3,6 GJ
1 TJ ≈ 0,277778 GWh tai 1 GWh = 3,6 TJ
1 PJ ≈ 0,277778 TWh tai 1 TWh = 3,6 PJ
Yhden joulen energialla voi nostaa n. 102 gramman painoisen omenan metrin korkeuteen maan painovoimakentässä (putoamiskiihtyvyys ≈ 9,81 m/s²).

SI-kertoimet
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kerroin | Nimi | Tunnus |  | Kerroin | Nimi | Tunnus |
| 100 | **joule** | J |   |   |   |
| 101 | dekajoule | daJ | 10−1 | desijoule | dJ |
| 102 | hehtojoule | hJ | 10−2 | senttijoule | cJ |
| 103 | kilojoule | kJ | 10−3 | millijoule | mJ |
| 106 | megajoule | MJ | 10−6 | mikrojoule | μJ |
| 109 | gigajoule | GJ | 10−9 | nanojoule | nJ |
| 1012 | terajoule | TJ | 10−12 | pikojoule | pJ |
| 1015 | petajoule | PJ | 10−15 | femtojoule | fJ |
| 1018 | eksajoule | EJ | 10−18 | attojoule | aJ |
| 1021 | tsettajoule | ZJ | 10−21 | tseptojoule | zJ |
| 1024 | jottajoule | YJ | 10−24 | joktojoule | yJ |

Katso myös
----------

* Ravintoaineiden energiatiheydet

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 18.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 18.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joule**.
* Yksiköiden muunnosohjelma (englanniksi)
**Evdokia Eljanova (Duša) Nikitin**, o. s. *Gurlew*, käytti taiteilijanimeä **Tuli Arjo** (21. helmikuuta 1908 – 9. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen ompelija, tanssija ja elokuvanäyttelijä. 

Tuli Arjo oli työssä Suomi-Filmin puvustossa ja ompelimossa ja oli mukana noin kymmenen elokuvan puvustamisessa. Hän oli puvustonhoitajana taiteilijanimellä *Duša Nikitin* elokuvissa *Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä* (1946), *Yli rajan* (1942) ja *Amor hoi!* (1950). Hän esiintyi myös sivuosissa useissa elokuvissa, hänen tunnetuin sivuosansa oli Marusjan rooli *Jääkärin morsian*-elokuvassa 1938. Arjo kuoli vaikeaan sairauteen 41-vuotiaana ja hänet haudattiin Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Elokuvarooleja
--------------

* *Jääkärin morsian* (1938), tarjoilijatar Marusja
* *Poikamiesten holhokki* (1938), laulaja kutsuilla
* *Aktivistit* (1939), sairaanhoitajatar
* *Anu ja Mikko* (1940), nainen
* *Antreas ja syntinen Jolanda* (1941), myyjätär turkisliikkeessä
* *Yli rajan* (1942), vartiopäällikön vaimo
* *Rakkauden risti* (1946), kapakkalaulajatar

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevi Koukkusen henkilöesittely Tuli Arjosta EloNetissä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
ESAn kaukokartoitussatelliitti ERS-2:n täysikokoinen kopio Toulousessa
**Kaukokartoitussatelliitti** on Maata kiertävä satelliitti, joka mittalaitteillaan kerää tietoa Maasta. 

Kaukokartoitussatelliittien ensimmäiset ja 2000-luvullakin lukuisimmat edustajat ovat vakoilusatelliitit eli tiedustelusatelliitit, joita operoivat joko asevoimat tai tiedustelupalvelut. Ennakkovaroitussatelliitit (esimerkiksi Defense Support Program) ovat eräänlainen rajatapaus kaukokartoitussatelliitista. 

Muihin kaukokartoitussatelliitteihin kuuluvat sääsatelliitit, jotka ovat nk. operatiivisia satelliitteja - ts. näitä satelliitteja on riittävä määrä likimain jatkuvaan tietyn alueen tai koko maapallon sään seurantaan. 

Muut kaukokartoitussatelliitit ovat vielä vuonna 2007 pääosin tieteellisiä kaukokartoitussatelliitteja. 1990-luvun lopulta asti osa näistä on ollut nk. kaupallisesti toimivia, mutta sekä ranskalainen SPOT että yhdysvaltalaiset satelliitit (Ikonos jne.) omaavat pääasiassa vain julkisen sektorin asiakkaita.

Katso myös
----------

* Kaukokartoitus

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaukokartoitussatelliitti**.
* Venäläinen sivusto, jossa esitellään pääosin kaukokartoitussatelliitteja (Toteuttajina SRC "PLANETA" ja Space Monitoring Information Support laboratory (IKI RAN)
*Tämä artikkeli käsittelee kirjailijaa. Oliver Onions on myös muusikkoduo Guido ja Maurizio De Angelisin yhteinen taiteilijanimi.*
*The War Illustratedissa* heinäkuussa 1915 julkaistu kuva.
**George Oliver Onions** (13. marraskuuta 1873 – 9. huhtikuuta 1961) oli brittiläinen kirjailija ja kuvittaja. Hänen esikoisteoksensa ilmestyi 1899, ja läpimurtonsa hän saavutti vuonna 1913 julkaistulla romaanilla *The Story of Louie*. Onionsin eläessä hänen menestynein teoksensa oli historiallinen romaani *The Story of Ragged Robyn* (1945). Seuraavana vuonna ilmestynyt *Poor Man’s Tapestry* (1946) voitti James Tait Black Memorial Prize -palkinnon. Onions julkaisi myös lukuisia novelleja, ja nykyään hänet muistetaan parhaiten kummitusjutuistaan ja muista yliluonnollisista kauhutarinoistaan.

Onions oli naimisissa walesiläisen kirjailijan Berta Ruckin kanssa. Pariskunta avioitui 1909 ja pysyi yhdessä Oliverin kuolemaan saakka. Vuonna 1918 Onions vaihtoi virallisen nimensä George Oliveriksi mutta julkaisi jatkossakin teoksensa Oliver Onionsin nimellä.

Suomennetut teokset
-------------------

* "Kutsuva kaunokainen" (*The Beckoning Fair One*, 1911). Antologiassa *Englantilaiset aaveet*. Toim. Markku Sadelehto. Suomentanut Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1994. ISBN 9510194131.
* "Maalatut kasvot" (*The Painted Face*, 1929). Antologiassa *Paha vieras*. Toim. Markku Sadelehto. Suomentanut Matti Rosvall. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1996. ISBN 9510210137.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oliver Onions *Encyclopædia Britannica*.  5.4.2023. Encyclopædia Britannica, Inc.. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Langford, David: Onions, Oliver (Toim. John Clute & David Langford) *The Encyclopedia of Science Fiction*.  16.1.2023. London & Reading:  SFE Ltd & Ansible Editions. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**SModem** on suomalaisen Arisoft Oy:n kehittämä kaksisuuntainen tiedostonsiirtoprokolla, jota käytettiin pääasiassa BBS-järjestelmissä. SModem oli asennettavissa lähes kaikkiin yleisimpiin BBS-ohjelmistoihin.

SModemista mullistavan teki se, että sen kautta pystyi käyttämään tiedonsiirron aikana Arisoftin GroupChat-keskusteluohjelmaa, jolla BBS:n käyttäjät pystyivät jutustelemaan keskenään reaaliajassa. Myös muissa suosituissa kaksisuuntaisissa protokollissa, HS/Linkissä ja HydraComissa, oli tuki tiedonsiirron aikaiseen keskusteluun, mutta ohjelmistotuen puutteellisuuden vuoksi keskustelukumppanina saattoi olla vain fyysisesti BBS-koneella istuva henkilö, yleensä järjestelmän ylläpitäjä.

Ohjelman toimintaperiaate poikkesi oleellisesti muista yleisistä modeemeilla käytettävistä tiedonsiirtoprotokollista. Toiminta oli jaettu kahteen osaan, joista alempi, Multiplexed Serial Link Protocol (MSLP), loi yleiskäyttöisen pakettivälitteisen tiedonsiirtokerroksen virheenkorjauksineen. Ylempänä kerroksena MSLP:n päällä toimi tiedonsiirto ja keskustelusovellukset. Suurikokoinen lähetysikkuna ja dynaaminen paketin koon optimointi mahdollistivat protokollan toiminnan sellaisissakin vaikeissa yhteystilanteissa, joissa muilla protokollilla tiedonsiirto ei enää ollut mahdollista siirtovirheiden vuoksi.

Piraatit levittivät SModemista editoitua versiota, joka muutti käyttäjän lempinimen muotoon eLiTe ja kirjoitetusta tekstistä kaikki konsonantit isoiksi. Vaikka "piraattiversio" oli toiminnallisesti huonompi kuin varsinainen ilmainen ohjelmaversio, monet tavalliset käyttäjät käyttivät tätä versiota SModemista, koska olivat saaneet sen käsiinsä, eivätkä osanneet tai jaksaneet vaihtaa alkuperäiseen versioon. Tämän "piraattiversion" oli koemielessä laittanut levitykseen Arisoft itse. 

Ohjelmasta oli BBS järjestelmien ylläpitäjille myytävänä ryhmäkeskustelun mahdollistava versio, jonka pystyi integroimaan osaksi yleisimpiä BBS ohjelmistoja. Kopiointisuojauksena ohjelmassa käytettiin erikoista menetelmää, jossa ohjelman tilaaja joutui luomaan itselleen salaisen avaimen, jonka tiivisteen oli oltava yhteensopiva tilatun ohjelman kanssa. Mikäli ohjelman ja käyttöön tarvittavan avaimen kopioi eteenpäin, tuli samalla luovuttaneeksi ohjelman takaportin avaamiseen käytetyn salaisen avaimen. Tiedon tultua näin julkiseksi, muuttui kyseinen ohjelmaversio tilaajalleen käyttökelvottomaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  AriSoft Oy

Aiheesta muualla
----------------

* SModem 1.0 -ohjelma
* Arisoft Oy:n kotisivut
**Nayan** (k. 1287) oli Borjigineihin eli Tšingis-kaanin sukuun kuulunut Mongolivaltakunnan vallantavoittelija. Hän oli uskonnoltaan nestoriolainen kristitty. Suuri osa nykyaikaan säilyneistä Nayania koskevista tiedoista perustuu Marco Polon matkakertomukseen.

Nayan hallitsi alueita Mantšuriassa, ja sieltä käsin hän aloitti laajan kapinan Kublai-kaania vastaan vuonna 1287. Kapina oli vastareaktio Kublain aikana vallinneelle perinteisen mongolikulttuurin kiinalaistumiselle ja hallinnon itsevaltaistumiselle, jonka seurauksena alueellisten mongoliruhtinaiden valta oli heikentynyt. Kublai osallistui kapinan kukistamiseen henkilökohtaisesti, vaikka hän oli silloin jo yli 70-vuotias – hän istui puisessa tornissa, jota kannatteli tai veti neljä elefanttia. Kublain kenraali Bayan ratsasti Karakorumiin estämään Kaidun mahdollisuudet auttaa Nayania.

Nayanin ja Kublain joukot kohtasivat Liaojoella. Koska Nayan oli kristitty, hänen sotilaidensa tunnuksena oli risti. Taistelu päättyi Nayanin tappioon, ja hän jäi vangiksi. Koska hän oli ylhäistä sukua, häntä ei voitu teloittaa siten että veri olisi valunut maahan, joten hänet käärittiin mattoon ja "heiteltiin niin armottomasti että hän kuoli".

Lähteet
-------

1. ↑  Grousset, René: *The Empire of the Steppes: A History of Central Asia*, s. 293. Rutgers University Press, 1970. ISBN 0-8135-0627-1. (englanniksi)
2. 1 2  Polo, Marco & Knox, Thomas Wallace: *The travels of Marco Polo, for boys and girls*, s. 204. G. P. Putnam's sons, 1885. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
**Jon Henrik Masalin** (s. 29. tammikuuta 1986 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeksi Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Fredrikstad FK:ta.

Masalin valittiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kisoihin Ruotsiin korvaamaan leikkaukseen joutunutta Lukas Hradeckya. Hän oli tätä ennen pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa yhden ottelun Pohjois-Irlantia vastaan 21. elokuuta 2007 toisella puoliajalla tullen Anssi Jaakkolan tilalle. Kotijoukkue voitti ottelun Ballymenassa 2–1. Lisäksi Masalin edusti Suomea alle 17-vuotiaiden vuoden 2003 MM-kotikisoissa.

Masalin on ollut Valioliigan Aston Villan kokoonpanossa, mutta ei ole pelannut edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Erikoista Masalinin uralla on myös se, että hän ei ole pelannut yhtään Veikkausliigan ottelua.

Joulukuussa 2007 Masalin kirjoitti sopimuksen HamKamin kanssa ja siirtyi pois Notodden FK -seurasta Bosman-säännön mukaisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jon Masalin Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Jon Masalin ottaa Hradeckyn paikan *palloliitto.fi*.  8.6.2009. Suomen Palloliitto. Viitattu 26.6.2009. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Jon Masalin *uefa.com*. UEFA. Viitattu 26.6.2009.  (englanniksi)
4. ↑  Finland *uefa.com*. UEFA.  Arkistoitu 7.11.2012. Viitattu 26.6.2009.  (englanniksi)
5. ↑  Heliskoski nimesi 17-vuotiaiden maajoukkueen MM-kisoihin *MTV3*.  2.8.2003. MTV Oy. Viitattu 26.6.2009.
6. ↑  Aston Villa heinäkuussa TPS:n vieraaksi *MTV3*.  19.3.2003. MTV Oy. Viitattu 26.6.2009.
7. ↑  Masalin til HamKam *Aftenposten*.  17.12.2007. Viitattu 26.6.2009.  (norjaksi)

Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
SE.161 Languedoc (1955)
**SNCASE** (lyhenne ranskankielisestä nimestä *Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Sud Est*, vapaasti suomennettuna *Kaakkoinen ilmailuteollisuusyhtiö*) oli ranskalainen lentokonetehdas. Siitä käytettiin myös nimitystä **Sud-Est** (suomeksi "kaakko").

SNCASE perustettiin vuonna 1936, kun Ranskan valtio yhdisti siihen seuraavat yhtiöt: Lioré-Olivier, Potez, CAMS, Romano ja Société Provençale de Construction Aéronautique (SPCA). Yhdistäminen liittyi yhtiöiden kehnoon taloudelliseen tilaan, sodan odotuksen aiheuttamaan varustelukierteeseen ja hallituksen politiikkaan.

Toisen maailmansodan aikana yhtiö toimi Saksan varustelussa alihankkijana, mutta valloittajan ehdoilla eikä välttämäti taloudellisesti kannattavana toimintana. 1941 SNCASEen yhdistettiin SNCAM, johon kuului Dewoitinen lentokoneet.

SNCASE rakensi toisen maailmansodan jälkeen muun muassa matkustajakoneita, joista tunnetuin lienee SNCASE Languedoc Sen tuotantoon kuului myös lisenssillä valmistettava De Havilland Vampire-hävittäjä, joka kulki Ranskassa nimellä SNCASE Mistral. 

Vuonna 1951 SNCASE alkoi suunnitella uutta suihkumatkustajakonetta, josta tuli Sud Aviation Caravelle. Sen tuotanto alkoi vuonna 1958. Kone oli Länsi-Euroopassa hyvin suosittu kunnes Douglas DC-9 tuli markkinoille. 

1940-luvulta alkaen yhtiö kehitti myös helikoptereita, esimerkiksi Aérospatiale SA-318 Alouette II. 

Vuonna 1957 SNCASE ja SNCASO sulautuivat Sud Aviationiin.

Ilma-alukset
------------

* Lioré et Olivier H-246
* SNCASE SE.100
* Sud Aviation SE.116 Voltigeur
* Sud Aviation SE.116 Voltigeur
* SNCASE SE.161 Languedoc
* SNCASE SE.200 Amphitrite
* Sud Aviation Caravelle
* SNCASE SE.212 Durandal
* SNCASE SE.400
* SNCASE SE.532 Mistral
* SNCASE SE.535 Mistral
* SNCASE SE.700
* SNCASE SE.1010
* SNCASE SE.1210
* SNCASE SE.2010 Armagnac
* SNCASE SE.2100
* SNCASE SE.2300
* SNCASE SE.2410 Grognard I
* SNCASE SE.2415 Grognard II
* SNCASE SE.2418 Grognard
* SNCASE SE.2421 Grognard
* SNCASE SE.3000
* SNCASE SE.3101
* SNCASE SE.3110
* SNCASE SE.3120 Alouette
* SNCASE SE.3130 Alouette II
* SNCASE SE.3131 Gouverneur
* SNCASE SE.3150 Llama
* SNCASE SE.3160 Alouette III
* SNCASE SE.3200 Frelon
* SNCASE SE.5000 Baroudeur
* SNCASE SE.5003 Baroudeur
* SNCASE Aquilon

Lähteet
-------

1. ↑  Sud Aviation and Aérospatiale Centennial of Flight Commission. Viitattu 21.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SNCASE** Wikimedia Commonsissa