recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Alaskassa sijaitsevasta lahdesta. Isossa-Britanniassa on Bristolin kanaali*

**Bristolinlahti** (engl. *Bristol Bay*, Keski-Alaskan jupikiksi *Iilgauaq*) on itäisin osa Beringinmerta Alaskan lounaisosassa. Lahti suustaan on 400 kilometriä pitkä ja 290 leveä. Tärkeimmät Bristolinlahteen laskevista joista ovat Cinder, Egegik, Igushik, Kvichak, Meshik, Nushagak, Naknek, Togiak ja Ugashik.

Verraten matalan Bristolinlahden vuorovesivaihtelut ovat Yhdysvaltain suurimpia. Nugshagakinlahdella ja Kvichakinlahdella vuorovesierot ovat 9,9 metriä, eli maailman kahdeksanneksi suurimmat. Vuorovesien lisäksi Bristolinlahden matalikot ja hiekkasärkät tekevät merenkulusta vaarallisen, etenkin lahdella tavanomaisten voimakkaiden tuulien aikana. Bristolinlahti on Beringinmeren matalinta aluetta ja täten yksi vaarallisimmista merialueista suurille aluksille. 

Bristolinlahti on maailman suurin punalohen nousualue. Punalohen lisäksi lahteen laskeviin jokiin nousevat lohilajeista: kuningaslohi, hopealohi, koiralohi, kyttyrälohi ja kirjolohi.

Bristolinlahtea on tutkinut muun muassa James Cook, joka nimesi sen Augustus Herveyn, kolmannen Bristolin jaarlin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Limits of Oceans and Seas (pdf) (Bristolinlahden rajat on määritelty teoksen sivulla 34, lisäksi lopun karttaliitteessä (Sheet 1) on aluetta selventävä kartta)  1953 (3. painos). International Hydrografic Organization, via awi.de. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Bristol Bay *britannica.com*. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Where is the highest tide? *noaa.gov*. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bristolinlahti**.
* Maailman suurin apaja, Marco Casagrande

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
**Mirva Pynnönen** (o.s. **Hämäläinen**, s. 30. elokuuta 1962) on suomalainen kävelijä, Suomen mestari ja arvokisaedustaja. Hänen aktiiviuransa sijoittui 1980- ja 1990-luvuille, jolloin hän edusti seuratasolla Lahden Urheilijoita, Esbo Idrottsföreningia ja Konneveden Urheilijoita. Pynnönen on vastannut itse omasta valmennuksestaan lukuun ottamatta vuotta 1987, jolloin hän harjoitteli vuoden Juha Väätäisen opeissa. 

Pynnönen voitti ulkoradoilla yhden Suomen mestaruuden ja hallissa kaksi. Hän saavutti vuosina 1985–1997 yhteensä 14 SM-mitalia, joista neljä hallissa. Pynnönen edusti Suomea EM-kisoissa vuosina 1986 ja 1990, MM-kisoissa 1987 ja sisäratojen MM-kisoissa 1987, joissa hän saavutti parhaan arvokisasijoituksensa ollen seitsemäs. Ulkoratojen arvokilpailuista Pynnösen paras saavutus oli vuoden 1986 EM-kisojen kymmenes sija.

Saavutukset
-----------

* MM-kisat, 10 kilometrin kävely
	+ 1987 – 30. sija

* EM-kisat, 10 kilometrin kävely
	+ 1986 – 10. sija
	+ 1990 – 23. sija

Universiadit, 5000 m kävely

1987 - 5.sija

PM -kävelyt 10 000 m 

1985 - 2.sija 

* Sisäratojen MM-kisat, 3 000 metrin kävely
	+ 1987 – 7. sija

* SM-kisat, 5 000 metrin kävely
	+ Kultaa 1986; Hopeaa: 1985, 1987, 1989, 1990, 1991

* SM-kisat, 10 kilometrin kävely
	+ Hopeaa 1988, 1989, 1990

* SM-kisat, 20 kilometrin kävely
	+ Pronssia 1997

* Sisäratojen SM-kisat, 3 000 metrin kävely
	+ Kultaa 1987, 1990; Hopeaa 1988; Pronssia 1992

Lähteet
-------

* Mirva Pynnönen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Xargon** on Epic Gamesin (myöhemmin Epic MegaGames) vuonna 1993 MS-DOSille julkaisema seikkailupeli. Xargon on sivusta rullaava Jill of the Junglea muistuttava peli, mutta Xargon on varustettu paremmilla*selvennä* grafiikoilla*lähde?*. Xargonin ensimmäinen versio julkaistiin sharewarena, mutta toinen ja kolmas olivat maksullisia.

Pelin kulku
-----------

Malvineous Havershim on pelin päähahmo, joka matkaa maastossa, josta päästään kenttiin. Malvineous on varustettu lyhyttä vaaleansinistä laseria ampuvalla aseella. Pelissä saa myös muita aseita, kuten erilaisia lasereita, heitettäviä kiviä ja tulipalloja. Näitä aseita löytää kentistä ja niitä voi ostaa smaragdeilla (*emerald*). Lopuksi tuhotaan Xargon.

Tarina
------

Malvineous on arkeologi, joka tutkii raunioita Madagaskarilla. Rauniot oli rakentanut tuntematon muinainen kulttuuri, joka tunnetaan nimellä "Blue Builders". Kaasu tainnutti Malvineouksen, kun hän yritti kääntää raunioiden glyyfejä.

Malvineous näki unen, jossa puhuva kotka varoitti häntä. Sen jälkeen Malvineous herää oudossa maassa, johon pelin tapahtumat sijoittuvat.

Lähteet
-------

1. ↑  Home of the Underdogs: Xargon (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* MobyGames: Xargon (Arkistoitu – Internet Archive)
* GameSpot: Xargon
* Classic DOS Games: Xargon
Norjalainen NOHAB:in valmistama dieselveturi.
Tanskalainen NOHAB:in valmistama dieselveturi.
**NOHAB** (Nydqvist & Holm AB, vuodesta 1974 AB Bofors-Nohab) oli Ruotsin Trollhättanissa toiminut konepajayhtiö. Sen perustivat vuonna 1847 Antenor Nydqvist, Johan Magnus Lidström ja Carl Olof Holm, joka toimi vuoteen 1916 asti nimellä *Trollhättans Mekaniska Verkstad*. Se valmisti alun perin maatalouskoneita ja vesiturbiineja. Myöhemmin tuotantoon tulivat veturit, dieselmoottorit, painokoneet, puolustustarvikkeet ja ydinvoimalaitoksen osat. Yritys joutui 1970-luvulla taloudellisiin vaikeuksiin ja toiminta päättyi lopullisesti 1986.

Dieselmoottorit
---------------

Vuonna 1948 NOHAB osti ATLAS-dieselmoottoreiden valmistuksen Atlas Copco AB:lta. Wärtsilä solmi lisenssisopimuksen NOHAB:in dieselmoottoreiden valmistamisesta 1951. Vuonna 1954 valmistus siirtyi Suomeen Wärtsilän Vaasan tehtaalle.

Rautatiekalusto
---------------

Ensimmäinen höyryveturi valmistui NOHAB:ilta 1865. Tuhannes valmistui 1912. Vuonna 1920 NOHAB sai tuhannen höyryveturin tilauksen Venäjän neuvostotasavallalta. Vain 500 kappaletta toimitettiin vuosien 1921–1924 välisenä aikana. 1950-luvulla NOHAB aloitti yhdysvaltalaisen GM:n Electro-Motive Dieselin dieselvetureiden lisenssivalmistuksen. Niiden käyttäjiä olivat Norjan ja Tanskan rautatiet. Myös Unkariin niitä saatiin myytyä 20 kappaletta.

Sotilaskalusto
--------------

Vuonna 1930 NOHAB aloitti Bristol Jupiter -lentokonemoottoreiden lisenssivalmistuksen *Nohab Flygmotorfabrik AB* tytäryhtiössään. Muutamaa vuotta myöhemmin NOHAB ja linköpingläinen AB Svenska Järnvägsverkstäderna perustivat yhdessä SAAB-lentokonetehtaan (Svenska Aeroplan AB). Lentokonemoottoreiden valmistus myytiin Volvolle 1941. NOHAB oli merkittävä turbiinien ja voimalaitosten valmistaja, sekä tunnettu laivanrakentaja. Se valmisti myös runkoja ruotsalaiseen Stridsvagn 103-panssarivaunuun.

Kuvia
-----

* Unkarilainen NOHAB-dieselveturi
* Stridsvagn 103-panssarivaunu

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nydqvist & Holm AB**.
**Mirtha Brock Forbes** (s. 9. huhtikuuta 1970 San Andrés) on kolumbialainen pikajuoksija.

Brock edusti Kolumbiaa Atlantan kesäolympialaisissa 1996 karsiutuen 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä ensimmäisellä kierroksella sekä Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 karsiutuen 4 × 100 metrin viestissä välierissä. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Brockin edustama Kolumbian pikaviestijoukkue eteni finaaliin ja sijoittui seitsemänneksi.

Brock saavutti Mar del Platan Pan-Amerikan kisoissa 1995 pronssia sekä 4 × 100 metrin että 4 × 400 metrin viestissä. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän voitti pikaviestissä kultaa San Salvadorissa 2002 ja hopeaa Maracaibossa 1998.

Brock voitti Etelä-Amerikan-mestaruuden Bogotássa 1999 pikaviestissä ja pitkässä viestissä. Samoissa kisoissa hän ylsi 100 metrillä hopealle ajalla 11,44. Barquisimetossa 2003 Brock saavutti pikaviestissä hopeaa ja pitkässä viestissä pronssia. São Paulossa 2007 hän sai hopeaa molemmissa viestilajeissa. Brock voitti Kolumbian 100 metrin mestaruuden vuosina 1998 ja 1999 sekä 200 metrin mestaruuden vuonna 1998.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: 

### Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,43 | Medellín | 13. toukokuuta 2000 |
| 200 m | 23,75 | Bogotá | 6. toukokuuta 2000 |
| 300 m | 38,28 | Alicante | 18. huhtikuuta 2001 |
| 400 m | 53,52 | Guatemala | 12. toukokuuta 2002 |
|

### Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,76 | New York | 14. helmikuuta 2004 |
| 400 m | 56,11 | Chapel Hill | 17. tammikuuta 2004 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mirtha Brock *Olympedia*. Viitattu 14.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Mirtha Brock Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 14.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mirtha Brock Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Mirsad Jonuz** (mak. Мирсад Јонуз, s. 9. huhtikuuta 1962) on pohjoismakedonialainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.

Ura pelaajana
-------------

Jonuz aloitti pelaajauransa pienen FK Teteksin maalivahtina 1985. Hän pelasi Jugoslavian alasarjoissa makedonialaisseuroissa, kunnes siirtyi 1988 FK Radiin. Ura Belgradissa ei kuitenkaan auennut ja hän siirtyi 1989 FK Novi Pazarin kautta FK Vardarin. Uransa parhaan kauden Jonuz pelasi FK Sutjeska Nikšićissä 1990–1991, jolloin hän pelasi 31 ottelua joukkueen maalilla. Hän siirtyi kauden jälkeen takaisin FK Radiin, josta 1993 kreikkalaiseen Levadiakosiin. Jonuz lopetti uransa Kreikassa 1995.

Ura valmentajana
----------------

Valmennusuransa Jonuz aloitti 1996 pohjoismakedonialaisessa FK Rabotničkissa. Jonuzin johdolla seura eteni kohti Pohjois-Makedonian (tai tuolloisen Makedonian tasavallan) huippua, nousi liigaan ja sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi Jonuzin viimeisellä kaudella 1999–2000. Jätettyään Rabotničkin Jonuz jatkoi uraansa FK Pobedassa, jonka hän johdatti Makedonian cupin yllätysmestariksi 2002. Tammikuussa 2003 Jonuz jätti Pobedan ja palasi Rabotničkin valmentajaksi. 

Elokuussa 2003 Jonuz siirtyi liigavalmennuksesta Makedonian liiton palvelukseen aloittaen U21-maajoukkueen päävalmentajana. Jonuz toimi nuorten päävalmentajana kuusi vuotta, kunnes toukokuussa 2009 nousi A-maajoukkueen päävalmentajaksi.  Jonuz valmensi Pohjois-Makedoniaa viimeisissä MM2010-karsintaotteluissa, joista maa voitti yhden, hävisi kaksi ja pelasi kerran tasan. 

EM2012-karsinnoissa Pohjois-Makedonia ei menestynyt Jonuzin alaisuudessa mairittelevasti. Lopulta liitto antoi hänelle potkut kesäkuussa 2011, kun Pohjois-Makedonia oli voittanut vain yhden kuudesta pelatusta karsintaottelusta. 

### Meriitit valmentajana

* Makedonian cup: 2002

Lähteet
-------

1. ↑  Macedonia name Jonuz as their new coach[vanhentunut linkki]
2. ↑  Macedonia sack Mirsad Jonuz[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Srečko Katanec** | **Pohjois-Makedonian maajoukkueen päävalmentaja**5/2009–6/2011 | Seuraaja:**John Toshack** |
Torbjørn Yggeseth vuonna 1960.
**Torbjørn Yggeseth** (18. kesäkuuta 1934 Asker, Norja – 10. tammikuuta 2010) oli norjalainen mäkihyppääjä, jonka huippuvuodet ajoittuivat 1950- ja 1960-lukujen vaihteen tietämille.

Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa Yggeseth sijoittui kakkoseksi sekä 1962–1963, jolloin hän voitti Bischofshofenin osakilpailun ja oli kolmantena Oberstdorfissa, että 1963–1964, jolloin hän voitti Oberstdorfin kisan ja oli kolmas Bischofshofenissa. 1963 hän voitti Holmenkollenin mäkikisan ja hänet palkittiin Holmenkollen-mitalilla.

Yggesethin paras saavutus arvokisoista on normaalimäen viides sija 1960 Squaw Valleyn olympialaisista. Hän oli Norjan joukkueessa myös neljä vuotta myöhemmin Innsbruckin kisoissa.

Uransa jälkeen Yggeseth toimi Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n mäkihyppyjohtajana vuosina 1982–2004. Sittemmin hän sairastui eturauhassyöpään ja joutui tämän johdosta pyörätuoliin. Ammatiltaan Yggeseth oli lentäjä.

Lähteet
-------

* Torbjørn Yggeseth Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Torbjørn Yggeseth Sports-reference.com.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 25.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Men: Four Hills Tournament Sports123.com. Viitattu 25.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  Holmenkollen historikk Skiforeningen.no.  Arkistoitu 24.2.2007. Viitattu 25.12.2009. (norjaksi)
4. ↑  Torbjørn Yggeseth er dødssyk med kreft *Dagbladet*.  16.8.2008. Viitattu 25.12.2009. (norjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Konneveden työväenyhdistyksen talo
**Konneveden kirkonkylän työväentalo** on Konneveden kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa 1950-luvulle ominaista seurantalojen rakennustyyppiä. Konneveden työväentalon omistaa Konneveden työväenyhdistys, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.

Historia
--------

Konnevedelle työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 nimellä Kärkkäälän työväenyhdistys. Vuonna 1912 Konnevedellä oli sekä Kärkkäälän työväenyhdistys että Kärkkäälän työväenyhdistys Taisto, joka lienee nykyisen Konneveden kirkonkylän työväenyhdistyksen edeltäjä. Vuonna 1914 oltiin hankkimassa tonttia talon rakentamista varten Rautalammin kunnan omistamalta Lapumäen koulutilalta. Tuolloin ei talon rakentamisesta kuitenkaan tullut mitään. Vasta jatkosodan jälkeen ryhdyttiin uuteen yritykseen. Kunnalta ostettiin tontti vuonna 1944, johon lainhuudatus saatiin 1948. Aluksi rakennettiin tanssilava. Honkalan tilalta ja Tupaniemestä ostettiin rakennustarvikkeita. Myöskin jäsenistö rahoitti rakennustöitä. Työväentalon piirustukset teki yhdistyksen jäsen Väinö Kärkkäinen. Taloa rakennettiin talkoilla. Taloa laajennettiin mm. vuonna 1968, ja vuonna 1973 asennettiin ilmapuhallinjärjestelmä.

Rakennus
--------

Talo on lautarakenteinen. Ulkovuoraus on punaiseksi maalattua lautaa. Katteena on ollut päre, joka vaihdettiin peltiin vuonna 1961. Sisäseinät ovat paneelia ja lastulevyä, sisäkatto on kuitulevyä ja paneelia. Osa ovista on uusittu vuonna 1972. Aluksi talossa on ollut uunilämmitys, nykyään kuumailmapuhallinjärjestelmä. Asunnoissa on keskuslämmitys. Talossa on viemäri vuodesta 1950 ja vesijohto vuodesta 1959 lähtien sekä wc:t vuodesta 1978 lähtien. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kokoushuone ja kaksi huoneen ja keittiön asuntoa. Lisärakennuksina ovat olleet halkovarasto ja käymälät.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, urheiluharjoituksia ja juhlia. Sitä on myös vuokrattu ulkopuolisille. Nykyään talossa järjestetään erilaisia juhlia, kuten häitä, syntymäpäiviä ja hirvipeijaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tervetuloa Konneveden työväenyhdistys ry. Viitattu 13.10.2022.
3. 1 2 3  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
4. ↑  Konneveden työväentalo Konneveden työväenyhdistys ry. Viitattu 9.11.2022.
**Nutid** oli Helsingissä vuosina 1895–1915 ja 1917 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.

*Nutid, Tidskrift för sammhällsfrågor och hemmets intressen* perustettiin Naisasialiitto Unionin äänenkannattajaksi. Se jatkoi edellisenä vuonna lakanneen *Hemmet och Samhället* -lehden työtä. Suomenkielisten jäsenten erottua vuonna 1906 *Nutid* jäi puhtaasti ruotsinkielisten naisasianaisten lehdeksi. Se keskittyi seuraamaan naisten yhteiskunnallisen osallistumisen ajankohtaisia kysymyksiä: äänioikeusasiaa ja muun lainsäädännön kehitystä, edistysaskelia koulutuksessa ja työelämässä, ajan tapahtumia ja uutta kirjallisuutta. Kerran kuukaudessa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät Helena Westermarck (1895–1897, 1911, 1917), Adelaïde Ehrnrooth (1898–1899), Maikki Friberg (1900), Annie Furuhjelm (1900–1908), Fanny Hult (1900–1908), Jenny af Forselles (1900–1915) ja Dagmar Neovius (1909–1915, 1917).

*Nutid* lakkasi kannattamattomana vuonna 1915, mutta ilmestyi jälleen vuonna 1917. Vuonna 1916 sen tilalla julkaistiin *Samtid*-nimistä kuukausilehteä. Vuonna 1919 niiden jatkajaksi perustettiin Svenska Kvinnoförbundetin *Astra*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 10. Aikakauslehdistön historia: Aikakauslehdistön kehityslinjat*, s. 142. Kuopio: Kustannuskiila oy, 1992. ISBN 951-657-327-4.
2. 1 2  Tuusvuori, Jarkko S.: *Kulttuurilehti 1771–2007*, s. 135–137, 167, 229. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.
3. ↑  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 185. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.

Aiheesta muualla
----------------

* *Nutid* digitoituna kansalliskirjastossa
Kuoriketta.
**Kuorike** tai kuorikate on puuteollisuuden sivutuotteena syntyvää puhtaasta havupuun kuoresta valmistettua karkeaa puumurskaa.

Ominaisuudet
------------

Kuorikkeella katettu istutus.
Kuumalla ilmalla kuorike estää kosteuden haihtumista maasta, sateisella säällä se imee itseensä vettä estäen alla olevan maan liettymistä. Näin kuorike toimii kasvuston kosteustasapainon säätelijänä. Kuorike estää myös siemenkasvien taimettumista, estäen näin siemenrikkakasvien leviämistä. Maassa jo olevien juuririkkakasvien kehitystä kuorike ei torju. Toisaalta ilmava kuorikekerros luovuttaa ravinteita maahan ja lisää kastematojen ja muiden pieneliöiden toimintaa, tarjoten näin istutetuille kasveille hyvät kasvuolosuhteet.

Käyttö
------

Kuoriketta käytetään maanpinnan luonnonmukaisena kateaineena istutusten ympärillä. Sitä voidaan käyttää myös kuivikkeena esimerkiksi maatiloilla sekä pihakäytävien ja polkujen pohjalla. Mansikkaistutusten ympärillä kuorike estää mansikoiden multaantumista. Kuorikkeen käyttöön voi liittyä myös esteettinen näkökulma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biolan Kuorikate *Biolan*. Viitattu 29.8.2020.
2. 1 2 3  Kuorikate, hake, puru ja kuivikkeet *Lassila & Tikanoja*. Viitattu 29.8.2020.
3. ↑  Katteet ja koristekivet – Kuorikate *Kekkilä*. Viitattu 29.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuorike** Wikimedia Commonsissa
**Kuoppajärvi** on syvähkö ylänköjärvi Posiolla Lapin maakunnan kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 41,4 hehtaaria ja vesitilavuus noin 4,6 kuutiohehtometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 120 kilometriä itäkaakkoon. Järven itäpuolitse kulkee UKK-reitti.

Maantiede
---------

Kuoppajärven pituus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järvi koostuu saarettomasta selkävedestä, josta työntyy länteen kaksi pientä lahtea. Lahtien kohdalla järven leveys on noin puoli kilometriä. Noin kahdeksan hehtaaria Kuoppajärvestä on vähintään 20 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla. Itäiset rantavedet syvenevät jyrkästi, läntiset lahdet ovat matalia.

Kuoppajärven itärannalta kohoavan Kuoppavaaran laki on noin 370 metriä merenpinnan yläpuolella. Länsirannalla 260 metrin korkeuskäyrä erkanee järven rantaviivasta. Kuoppajärvi laskee länsirannalta alkavaa Kuoppajokea länteen Karkujokeen, joka laskee Kuoppajärven lounaispuolella sijaitsevaan Nilojärveen (244,0 metriä mpy).

Kuoppajärvi (73.034.1.020) kuuluu Nilojoen valuma-alueeseen (73.034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Posiojärven valuma-alue (73.03). Niilojoen valuma-alueella on 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kuoppajärvi neljänneksi laajin. Laajimmat ovat Karkujärvi, Nilojärvi ja Haukijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuoppajärvi, vakavesi, Posio
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.5.2022.
3. ↑  Kuoppajärvi. Järviwiki. Viitattu 29.5.2022.
4. ↑  Nilojoen valuma-alue (73.034). Järviwiki. Viitattu 29.5.2022.
Jääleviä jotka elävät rikkoutuneen merijään sisällä, Rossinmerllä, Etelämantereella.
**Jäälevät** ovat merivedestä tai makeasta vedestä muodostuneessa jäässä eläviä leviä. Valtamerten napa-alueilla jäälevillä on merkittävä rooli biomin primaarituotannossa. Levien kukkimisen ajoittumisen ajoittuminen on erityisen tärkeää ravintoketjun trofiatason ylläpitämisessä silloin kun luonnonvalo on vähäistä ja jäätä on runsaasti. Jäälevät elävät yleensä jään alapinnalla, mutta ne voivat elää myös jään sisään muodostuneissa suolaliuoksissa, sulamisvesissä sekä jään pinnalla. 

Makean veden jäälevät poikkeavat merkittävästi suolaisesta merivedestä muodostuneessa jäässä elävistä levistä. Makean veden jäälevät usein muuttavat jään väriä ja vaikuttavat jään heijastavuuteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Arktisen alueen lämpenemisellä on suuri vaikutus jäämeren perustuotantoon (Tiedote) *Ymparisto.fi*.  9.5.2019. Viitattu 25.4.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ice algae
Al Sharpton
**Alfred Charles "Al" Sharpton Jr.** (s. 3. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen baptistipastori ja kansalaisoikeusaktivisti.

Sharpton nousi julkisuuteen 1986, kun valkoinen joukko hyökkäsi kolmen mustan kimppuun Howard Beachissa Queensissa. Joukkio ajoi uhrinsa moottoritielle, jossa yksi kuoli jäätyään auton alle. Viikkoa myöhemmin joulun jälkeen Sharpton johti 1 200 mielenosoittajaa marssille Howard Beachin läpi, jossa sivustakatsojat huutelivat heille rasistisia herjoja.

Sharpton on esiintynyt cameorooleissa ja itsenään useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Hän on pyrkinyt senaattiin 1988, 1992 ja 1994 ja New Yorkin pormestariksi 1997. Vuoden 2004 esivaalissa hän pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi.

Hän on juontanut vuodesta 2011 lähtien PoliticsNation -talk show’ta MSNBC:llä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jäämeri** (saks. *Das Eismeer*; tunnetaan myös nimellä **Toivon haaksirikko**, *Die gescheiterte Hoffnung*) on saksalaisen Caspar David Friedrichin maalaus, joka on valmistunut vuosina 1823–1824. Se kuuluu Friedrichin tunnetuimpiin teoksiin. Maalaus esittää jäätyneellä merellä dramaattisesti kasaantuneita jäälauttoja. Taustalla oikealla näkyy uppoamassa olevan laivan perä.

*Jäämeri* ilmentää Friedrichin fatalistista suhtautumista luontoon. Sen innoittajana oli Sir William Edward Parryn muutamaa vuotta aiemmin johtama naparetki. Maalauksen on sanottu kuvaavan ihmisen tappiota luonnonvoimien edessä. Eräiden muiden Friedrichin maalausten tavoin maisema saa tässä uuden merkityksen ihmisen kohtalon vertauskuvallisena kuvastajana.

Maalauksen mitat ovat 96,7 x 126,9 senttimetriä. Se on kuulunut vuodesta 1905 Hampurin taidehallin kokoelmiin, ja sen osti Friedrichin "löytäjänä" tunnettu museonjohtaja Alfred Lichtwark henkilökohtaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Caspar David Friedrich. *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Galerie 19. Jahrhundert (saksaksi) Hamburger Kunsthalle. Viitattu 13.7.2014.
3. ↑  Das Eismeer (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Hamburger Kunsthalle. Viitattu 13.7.2014.
4. ↑  Hubertus Gassner: Wanderer above the Sea of Fog (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Deutschland.de 15.3.2013. Viitattu 13.7.2014. Sama teksti saksaksi (Arkistoitu – Internet Archive).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäämeri (maalaus)** Wikimedia Commonsissa
Cachaçamerkkejä
**Cachaça** (port. [kaˈʃasɐ]) on sokeriruokomehusta valmistettu tislattu alkoholijuoma, jota valmistetaan lähinnä Brasiliassa. Sen alkoholiprosentti on 38–54.

Cachaçaa tuotettiin Brasiliassa vuonna 2007 noin 1,5 miljardia litraa, josta ainoastaan 1 % päätyi vientiin. Cachaçamerkkejä on Brasiliassa yli 4 000 ja valmistajia noin 30 000. Tunnetuimmat merkit ovat *Pitú* ja *51*. Teollista cachaçaa valmistetaan lähinnä São Paulossa ja Cearássa.

Cachaçan valmistus levisi Brasiliaan orjuuden myötä 1600-luvulla, ja se nousi myöhemmin kaikkien kansanryhmien suosioon. Cachaçaa nautitaan Brasiliassa etenkin *cachaçaria*-kuppiloissa. Tunnetuin cachaçapohjainen drinkki on caipirinha, jossa on lisäksi limettiä ja sokeria.

Cachaçaa valmistetaan kesä-heinäkuussa kerättävästä sokeriruokosadosta. Siihen käytetään vain sokeriruokomehua, ei melassia kuten rommin valmistukseen. Sokeriruokomehuun lisätään usein maissijauhoa, viljan alkiota tai riisiä, ja sen annetaan käydä 18 tunnista kolmeen päivään. Mehuun voidaan käymisen aikana lisätä hedelmiä. Cachaça tislataan perinteisesti pannutislauksella tai teollisesti kolonnitislauksella. Suurinta osaa juomaeristä ei vanhenneta tynnyreissä, mutta joitain parhaita vientiin meneviä merkkejä vanhennetaan vähintään vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karlstén, Jari: *Juomista jaloimmat: väkevien alkoholijuomien historia ja valmistus*, s. 76–79. Helsinki: Art House, 2007. ISBN 978-951-884-414-6.
2. ↑  Kelly E. Carter: Cachaça: It's the essence of Brazil in a bottle  16.2.2007. USA Today. Viitattu 23.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cachaça**.
* Cachaça Gabriela - Orgânic (englanniksi), (portugaliksi)
* O Álbum Virtual de Rótulos de Garrafas de Cachaça na Net (englanniksi), (portugaliksi)
**R.Smg. Archimede** (ital. *Regia Submergible Archimede*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1933 vesillelaskettu Archimede-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Archimede-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin Cantiere navale Franco Tosilta Tarantosta. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1933.

Palvelus
--------

Espanjan sisällissodassa Italia luovutti huhtikuussa 1937 aluksen kansallismielisille, jotka liittivät sen laivastoonsa nimellä *General Mola*.

Alus upotti 26. heinäkuuta 1937 tasavaltalaisten kuljetusalus *Cabo Paloksen* ja alankomaalaisen rahtialuksen *Hannan* 2. tammikuuta 1938. Lisäksi alus vaurioitti 30. maaliskuuta kreikkalaista *Lenaa*, jonka vauriot osoittautuivat korjauskelvottomiksi. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1959 .

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1987 s. 304
2. 1 2  Gardiner 1987 s. 403
Suomen lippu
**Lippuja** on käytetty nykyisen Suomen alueella jo esihistoriallisista ajoista lähtien. Siniristilipulla on nykypäivänä suuri merkitys suomalaisena kansallistunnuksena ja lisäksi lippuja käytetään myös sotilaallisessa käytössä.

Sanan "lippu" käyttö suomen kielessä
------------------------------------

Painettuna sana "lippu" mainitaan ensimmäisen kerran Mikael Agricolan teoksessa *Rucouskiria Bibliasta*. Kyseinen kirja on vuodelta 1544 ja kirjassa sana "lippu" mainitaan eri muodossa, kuin mitä siitä käytetään nykysuomessa. 

Mikael Agricolan *Rukouskirja Bibliasta*

> »
> 
> 
> Me kerskama,
> Ettes meite autat
> Ja meiden Herran Jumalan Nimese,
> me ylennemme meiden **Lipomme**,
> Herra teuttekön caiki sinun rucouxes.»

Mikael Agricolan kirjallisissa töissä sana "lippu" esiintyy parikymmentä kertaa. Enimmälti sitä käytetään yhteyksissä merenkulkuun. Lisäksi eräässä tekstissä Agricola mainitsee termin "lipunkantaja", joka on Acrigolan teksteissä muodossa "lipunkandaja":

> »
> 
> 
> Oi Jesu Christe,
> sine sen ijancaikisen awtudhen päruchtinas,
> iollen Ise caiken wallan andoi,
> tawalisten hywuytten iacajaxi,
> ia sen oijkean wscon
> **lipunkandajaxi** pannut on...»

Lipun saapuminen Suomeen
------------------------

Suomeen levisi germaanien harjoittama esinekulttuuri kansainvaelluksien aikana noin vuosina 400-600 jaa. Ennen muuta esinekulttuuria tuotiin Suomeen Merovingien aikana 600-750 jaa. Tänä aikana suomalaiset todennäköisesti alkoivat käyttää lippuja sekä joitain muita tunnuksia kuten viirejä ja keulakuvia.

Todisteina Suomessa 1200- ja 1300-luvuilla käytetyistä ritarikulttuuriin liittyvistä lipuista ovat Suomen herttuan sinetit. Näissä sineteissä herttualla on käsissään peitsilippu, ja itse lipussa on tunnuksena herttuan sukuvaakuna. 1400-luvulla käytetyistä lipuista taas kertovat Suomen keskiaikaisiin kivikirkkoihin tehdyt kalkkimaalaukset, jotka esittävät laivoja lippujensa kera. Samanlaisia kalkkimaalauksia on myös muiden Pohjoismaiden vanhoissa kivikirkoissa.

Siniristilippu
--------------

*Pääartikkeli: Suomen lippu*
Siniristilippu vahvistettiin Suomen lipuksi 29. toukokuuta 1918. Lipun muoto on pohjoismainen ristilippu, ja siinä on valkoisella pohjalla merensininen risti. Lipusta on käyttötarkoitukseltaan kolme eri tyyppiä: kansallislippu eli tavallinen siniristilippu, suorakaiteinen valtiolippu ja kielekkeinen valtiolippu. Lipun ovat suunnitelleet Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen. Suomen lipuksi harkittiin pitkään myös punakeltaista leijonalippua, mutta ajatuksesta luovuttiin sisällissodan jälkeen.

Lähteet
-------

* Caius Kajanti: *Siniristilippumme*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1997. ISBN 951-1-13552-X.

### Viitteet

1. 1 2  Caius Kajanti: *Siniristilippumme* s. 18
2. ↑  *Rukouskirja Bibliasta* s. 268, psalmi 20
3. ↑  *Roukouskirja Bibliasta* s. 481
4. 1 2  Caius Kajanti: *Siniristilippumme* s. 20-21
5. ↑  Caius Kajanti: *Siniristilippumme* s. 22
6. ↑  Caius Kajanti: *Siniristilippumme* s. 23
| "Lätkä lentää"Erkki Liikanen |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 1981 |
|  Formaatti | vinyyli |
|  Tekijä(t) | Heikki Annala (säv. ja sov.),Heikki Hopponen (san.) |
|  Kesto | 05.01 |

**"Lätkä lentää"** on jääkiekkoseura Saimaan Pallon kannatuslaulu, jonka levytti alun perin Erkki Liikanen vuonna 1981.

Kappaleen sävelsi ja sovitti Heikki Annala ja sanoitti lappeenrantalainen Heikki Hopponen SaiPan silloisen toiminnanjohtajan Sirkka-Liisa Rantsin tilauksesta. Alkuperäisen version esitti Erkki Liikanen taustallaan helsinkiläismuusikoista koottu Lätkä-Lasset-yhtye. Kappaleesta äänitettiin myös instrumentaaliversio, jossa soitti kitaristi Taisto Wesslin. Kappaleet julkaistiin SaiPan kustantamalla vinyylisinglellä vuonna 1981.

Imatralainen Osmo’s Cosmos -yhtye on sittemmin tehnyt kappaleesta kaksi versiota. Vuoden 1997 versiossa mukana on myös kitaristi Jarmo Nikku, ja vuoden 2008 versiossa taustalaulajina ovat Marko Annala, Jouni Hynynen ja Antti Hyyrynen.

Kappaleen uusimman version teki Hockey Club Lepran Sonnit eli HC LeSo vuonna 2015. Kokoonpanoon kuului Anal Thunderin, Kotiteollisuuden, Mokoman ja Stam1nan jäseniä, Laineen Kasperi sekä SaiPan edustusjoukkueen kuoro. Kappaleen äänitti ja miksasi Miitri Aaltonen.

Liikasen ja Osmo’s Cosmosin versiot ovat mukana SaiPan 60-vuotisjuhlakauden kunniaksi vuonna 2008 julkaistulla levyllä. Jälkimmäinen Osmo’s Cosmosin versioista on julkaistu myös *Sydän on sinivalkoinen – sinivalkoista lätkämusaa* -kokoelma-albumilla (2009). Kappaleet soivat myös jokaisessa SaiPan kotiottelussa.

> »SaiPa, SaiPa, tää on SaiPa, yksi idän ihmeistä.  
> SaiPa, SaiPa, tää on SaiPa, hurja joukko kiekkopiireistä.»   
> (Kappaleen kertosäe)
> 
>

Singlen kappaleet
-----------------

1. Lätkä lentää – 2.32
2. Lätkä lentää (instrumentaali) – 2.32

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivimäki, Petri: SaiPa-hitti syntyi vartissa *Yle.fi*.  2.2.2013. Yle Etelä-Karjala. Viitattu 2.4.2014.
2. 1 2  Äänitteen tiedot *Fono.fi*. Yleisradio. Viitattu 2.4.2014.
3. 1 2  Pehkonen, Mikko: SaiPa 60 v. ja Osmo 12 v. yhteistyössä  3.9.2008. Liiga-SaiPa. Viitattu 2.4.2014.
4. ↑  Kivimäki, Petri: SaiPan kannatuslaulu joutui kovaan käsittelyyn *Yle.fi*.  25.8.2015. Yle Etelä-Karjala. Viitattu 16.9.2015.
5. ↑  Äänitteen tiedot *Fono.fi*. Yleisradio. Viitattu 2.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* "Lätkä lentää" (2008) SaiPan YouTube-kanavalla
* "Lätkä lentää" (2015) SaiPan YouTube-kanavalla
**Lipunryöstö** (tai **viirinryöstö**) on leikki, josta on useita versioita. Videopelien *capture the flag* -pelimuotoa kutsutaan toisinaan suomeksi lipunryöstöksi.

Pelin kulku
-----------

Pelialueena voi olla esimerkiksi jalkapallokenttä. Ensin jaetaan pelaajat kahteen yhtä suureen joukkueeseen. Sitten pelialue jaetaan kahteen osaan. Kummankin joukkueen lippu laitetaan näkyviin oman alueen päähän. Lippu voi olla tavallinen lippu. Lippuja pitää olla kummallakin puolella yksi kappale, ja ne laitetaan molempien joukkueiden omaan aloituspaikkaan. Lippu voi olla myös pieni ja kevyt esine.

Tavoitteena pelissä on saada toisen joukkueen lippu/viiri omalle alueelle (niin että ei jää kiinni). Jos joku vastapuolen pelaajista on toisen joukkueen alueella hänet voidaan ottaa kiinni ja laittaa "vankilaan". Oman joukkueen jäsen voi pelastaa "vangin" juoksemalla "vankilaan" (penkki tai muu, hiekkaan piirretty ympyrä) ja koskettamalla "vankia". "Vanki" ja pelastaja ovat turvassa kun ovat päässeet omalle puolelleen. Toisessa versiossa on muuten samat säännöt, mutta tällä kertaa lippu/viiri piilotetaan. Eli vastapuolen pitää ensiksi löytää lippu ja saada se omalle puolelleen niin ettei jää kiinni.

Pelin toinen versio on lähes samanlainen. Lipunryöstön paikka voi olla esimerkiksi metsä, jossa lippu pitää olla puussa, eikä maassa. Pelialue rajataan esimerkiksi sinisten ja punaisten puoliin. Lipun tai vankilan luona ei saa olla vartioimassa, vaan koko ajan pitää liikkua. Lipun voi myös ottaa omalta puolelta käymättä vastustajan puolella, mikäli yltää ottamaan lipun, joka on onnistuttu siirtämään lähelle rajaa.

Lipunryöstö videopeleissä
-------------------------

Lipunryöstö (engl. *capture the flag*) on videopelien moninpelimuoto, jossa kaksi kilpailevaa joukkuetta pyrkii sieppaamaan toisen joukkueen lipun ensimmäisenä omalle alueelleen. Alue määräytyy useimmiten rajalla, joka ympäröi omaa lippua ja joka pelistä riippuen erikokoinen. Oman ja vieraan lipun tunnistaminen on yleensä toteutettu niin että kummallekin ryhmälle on määrätty oma värinsä (useimmiten punainen ja sininen), jota myös lipun väri tottelee.

Katso myös
----------

* Hippa
**Saksan liittopäivävaalit 2005** järjestettiin 18. syyskuuta 2005. Vaaleissa valittiin liittopäivien 614 jäsentä. Vaaleissa annettiin 47 287 988 hyväksyttyä ääntä äänestysaktiivisuuden ollessa 77,7 prosenttia.

Tausta
------

Liittopäivävaalit oli tarkoitus järjestää vasta vuonna 2006, mutta liittokansleri Gerhard Schröder päätti järjestää ne jo vuotta aikaisemmin. Schröderin hallitus hävisi tahallaan liittopäivillä järjestetyn luottamuslauseäänestyksen, minkä jälkeen liittopresidentti Horst Köhler hajotti liittopäivät 22. heinäkuuta. Schröderin johtama sosiaalidemokraattien (SPD) ja vihreiden hallitus oli ennen liittopäivien hajottamista joutunut vaikeuksiin, koska sen oli ollut vaikea säätää lakeja opposition saatua liittoneuvoston haltuunsa, ja koska hallituspuolueet olivat kärsineet tappioita osavaltiovaaleissa.

Vaalikampanjan alkaessa kristillisdemokraatit (CDU/CSU) johtivat selkeästi mielipidemittauksia, mutta vaalien lähestyessä sosiaalidemokraatit onnistuivat kirimään heitä. Kristillisdemokraateille tuottivat ongelmia esimerkiksi Jörg Schönbohmin ja Edmund Stoiberin itäsaksalaisiin kohdistama kritiikki sekä Paul Kirchhoffin ehdotus tasaveron käyttöönotosta. Kuitenkin CDU/CSU säilytti gallup-johtonsa loppuun saakka, ja puolueen puheenjohtaja Angela Merkel oli siksi ennakkosuosikki liittokansleriksi.

Tulokset
--------

Vaalipäivänä CDU/CSU nousi täpärästi liittopäivien suurimmaksi ryhmäksi, mutta sen kannatus oli silti ennustettua pienempi ja se sai vähemmän ääniä kuin edellisissä liittopäivävaaleissa. SPD menetti eniten ääniä verrattuna edellisiin vaaleihin mutta sai silti ennustettua suuremman kannatuksen. Vaalivoittajia olivat vapaademokraatit ja vasemmistolainen Die Linke. Vihreät kärsivät tappion.

Hallituksen muodostaminen
-------------------------

Vaalien jälkeen sekä CDU/CSU että SPD pyrkivät muodostamaan koalitiohallituksen vapaademokraattien ja vihreiden kanssa. Hanke epäonnistui, ja niinpä kristillisdemokraatit ja sosiaalidemokraatit joutuivat muodostamaan keskenään ns. suuren koalition ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1969. Sekä Schröder että Merkel vaativat aluksi liittokanslerin paikkaa itselleen. Lopulta Merkel pääsi suurimman parlamenttiryhmän johtajana hallituksen johtajaksi, ja SPD sai vastineeksi tärkeät ulkoministerin ja valtiovarainministerin salkut. Merkelin hallitus astui virkaan 22. marraskuuta.

Lähteet
-------


* Hough, Dan: The German Bundestag Election of September 2005 Sussexin yliopisto.
* Election Resources on the Internet
* Bundestagswahl 2005 - Der Bundeswahlleiter

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksan liittopäivävaalit 2005** Wikimedia Commonsissa
Lättäjalka
**Lättäjalka** eli lattajalka tarkoittaa jalkaa, jonka jalkapohjan sisäkaari on laskeutunut.

Lättäjalkaisuus voi olla synnynnäistä, rakenteellista, toimintojen kompensaatiota tai sairauden kuten nivelreuman aiheuttamaa. Sitä hoidetaan tukipohjallisilla ja voimistelulla.

Yleensä ihmisillä jalkapöydän kaari on korkea siten, että kantapää, varpaat ja päkiä sekä jalkapohjan ulkoreuna osuvat kävellessä maahan, mutta päkiän ja kantapään välinen kaari on ylempänä. Lättäjalkaisen jalkapohja koskettaa kokonaan maata. Lättäjalkaa pidetään nykyään jalan muodon normaalivarianttina eikä sairautena. 

Lapsilla on useimmiten lättäjalat 3–5-vuotiaiksi, aikuisista eurooppalaisista noin 10–15 % on lättäjalkaisia, mutta esimerkiksi monissa Aasian maissa enemmistöllä ihmisistä on lättäjalat varsinkin kulttuureissa, joissa kenkiä ei juurikaan käytetä *lähde?*. 

Lättäjalan uskottiin helposti kipeytyvän pitkillä kävelyillä, minkä vuoksi lättäjalkaiset olivat ennen vapautettuja asepalveluksesta ja monia urheilulajeja esimerkiksi luistelua on vaikea lättäjalkaisen harrastaa. Nykyisin lättäjalkaiset pääsevät asepalvelukseen, mutta heidät luokitellaan tapauskohtaisesti A- tai B-luokkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalkojen asentovirheet ja kiputilat Tohtori.fi. Viitattu 11.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lättäjalka** Wikimedia Commonsissa
Jakob Eberdt
**Jakob Eberdt** (Erbert Jacobus Ebertus*)* (26. tammikuuta 1549 Sprottau, Sleesia, Saksa – 5. helmikuuta 1615 Frankfurt an der Oder) oli saksalainen luterilainen teologian, heprean ja etiikan professori.

1561 hän aloitti opintonsa Goldbergin korkeakoulussa, Sleesiassa ja vuodesta 1566 hän opiskeli Frankfurt an der Oderin ja Wittenbergin yliopistoissa. Vuonna 1572 hänestä tuli Soldinin koulun rehtori, mutta jatkoi vielä opintojaan ja toimi opettajana Soldinissa, Schwiebusissa ja Grünbergissä kunnes hänestä tuli Frankfurtin yliopiston heprean kielen ja etiikan professori 1593 ja seuraavana vuonna teologian professori.

Eberdt on kirjoittanut joitakin virsiä. Virteen "Du Friedefürst, Herr Jesu Christ" on vuonna 1601 tehnyt sävelmän Bartholomäus Gesius ja myöhemmin myös Dietrich Buxtehude (BuxW 20 och 21). Johann Sebastian Bach on käyttänyt virttä kantaatissaan BM 116.

Hänen kirjoittamansa uudenvuoden virsi vuodelta 1601 "Das alte Jahr ist nun vergahn" on julkaistu Gesiuksen kokoelmassa *Geistiliche Deutsche Lieder*. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 514 "Det gamla år förgången är". Se tuli virsikirjaan 1694 ja sitä kautta se oli myös Suomen vuoden 1701 virsikirjassa virsi 131 "Jo loppu vanhall’ vuodell On tullut, lähdem’ uudelle". Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan käännöksenä vuodelta 1996 "On vanha vuosi poistunut".

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Jakob Ebert (Hymn-Writer) *bach-cantatas.com*. Viitattu 6. 3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Tauno Väinölä (toim): *Vanha virsikirja Vuoden 1701 suomalainen virsikirja*, s. 158. Kirjaneliö, 1995. ISBN 951-600-896-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Myöhempien aikojen Kristuksen kirkko** (engl. *The Latter Day Church of Christ*) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö, joka harjoittaa moniavioisuutta. Kirkko tunnetaan tavallisimmin nimellä **Kingstonin klaani** (engl. *Kingston Clan*) tai **Kingstonin ryhmä** (engl. *Kingston Group*) sitä johtavan Kingstonin suvun mukaan. Kirkko järjestettiin virallisesti vuonna 1977, jolloin Davis County Cooperative Society Inc. -yhtiön omistajat muuttivat yhtiöryppään virallisesti kirkoksi. Kooperatiivi perustettiin vuonna 1941, mutta kirkon historia ulottuu aina vuoteen 1926, jolloin Kingstonin suvun päämies Elron Kingston jätti mormonifundamantalistien liikkeen. 

Kingstonin suvun ja täten myös Myöhempien aikojen Kristuksen kirkon hallussa on huomattava yritysrypäs. Kirkon varat on arvioitu 200 miljoonan dollarin arvoisiksi.

Kirkon päämaja on Salt Lake Cityssä Utahissa. Se jakaa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon opinkäsitykset, mutta ei hyväksy moniavioisuuden lakkauttamista. Sen mukaan moniavioisuus on ikuinen periaate, joka on aina voimassa. 

Kirkko on joutunut harjoittamansa moniavioisuuden takia usein vaikeuksiin Utahissa. Syynä ovat olleet sekä sinällään kielletyt moniavioiset liitot että liittojen solmiminen läheisten sukulaisten ja alaikäisten kanssa. Esimerkiksi Kingstonin klaanin jäsen Jeremy Ortell Kingston tuomittiin 2004 vuodeksi vankeuteen hänen otettuaan 15-vuotiaan tytön LuAnn Kingstonin, joka oli sekä hänen serkkunsa että tätinsä, neljänneksi vaimokseen vuonna 1994. 

Myöhempien aikojen Kristuksen kirkkoon kuuluu arviolta 2000 jäsentä.

Kingstonin klaanin tapa solmia sukulaisuusavioliittoja on peräisin klaanin toiselta johtajalta, John Ortell Kingstonilta, joka solmi 30 vuoden iässä avioliiton sekä veljentyttärensä Coreen Gustafsonin että sisarpuolensa Kathleen Tuckerin kanssa.
**Liquid Tension Experiment 2** on Liquid Tension Experiment -yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Levy jatkaa debyyttialbumin osoittamaa musiikillista suuntaa: musiikki on täysin instrumentaalista ja teknisesti haastavaa progressiivista metallia. Sävellystyössä luotettiin jälleen paljon improvisaatioon.

Nauhoitus
---------

Liquid Tension Experiment astui studioon lokakuussa 1998 säveltämään ja äänittämään seuraajaa vuoden alkupuolella julkaistulle *Liquid Tension Experimentille*. Äänitys tapahtui jälleen New Yorkissa Millbrook Studiosissa, missä myös debyyttialbumi nauhoitettiin. Nauhoitus tapahtui kahdessa viikon mittaisessa osassa, toinen lokakuun ja toinen marraskuun aikana.

Osa materiaalista jouduttiin säveltämään ilman kitaristi John Petruccia, joka joutui kiirehtimään sairaalaan tukemaan vaimoaan heidän lapsensa synnytyksessä. Koska studio oli jo varattu ja laitettu valmiiksi, kahden päivän ajan jäljelle jääneet jäsenet Mike Portnoy, Jordan Rudess ja Tony Levin nauhoittivat improvisoituja jameja. Näistä jameista levylle päätyivät muokatuissa muodoissaan *914*, *Chewbacca* ja *Liquid Dreams*. Levyltä pois jätetyt jamit julkaistiin lopulta vuonna 2007 *Spontaneus Combustion*-albumilla, tosin nimellä Liquid Trio Experiment.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet säveltänyt Liquid Tension Experiment.

1. Acid Rain – 6.35
2. Biaxident – 7.40
3. 914 – 4.01
4. Another Dimension – 9.50
5. When the Water Breaks – 16.58
6. Chewbacca – 13.35
7. Liquid Dreams – 10.48
8. Hourglass – 4.26

Kokoonpano
----------

* Tony Levin – basso, Chapman Stick
* John Petrucci – kitara
* Mike Portnoy – rummut
* Jordan Rudess – kosketinsoittimet

Lähteet
-------

* Wilson, Rich: *Lifting Shadows*, s. 392-394. The Authorized Biography of Dream Theater. Lontoo: Essential Works Limited, 2009. ISBN 978-1-906615-03-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Liquid Tension Experiment *magnacarta.net*. Viitattu 30.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Wilson 2009, s. 392
3. ↑  What differences does Mike see between the first and second LTE albums? *mikeportnoy.com – FAQ – Liquid Tension Experiment*.  Arkistoitu 3.11.2014. Viitattu 30.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Wilson 2009, s.393–394

Aiheesta muualla
----------------

* Liquid Tension Experiment 2 Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Liquid Tension Experiment 2* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Matra R.550 Magic** (suomeksi: Taikuus) on ranskalaisvalmisteinen, Matra-yhtymän valmistama ilmataisteluohjus. Sitä on käyttänyt usea Ranskan ilmavoimien sekä meri-ilmavoimien konetyyppi. Näitä ovat Vought F-8 Crusader, Mirage III sekä Mirage F1. Myös Dassault Rafale ja Mirage 2000 ovat tätä ohjustyyppiä aseistuksessaan käyttäneet.

Kuvan globaalisessa kartassa esiintyvät Matra R.550 Magic-ohjustyyppiä käyttäneet maat.
R.550:n edeltäjä on R.530. Asetyyppi käyttää infrapunahakujärjestelmää (englanniksi: *infra-red homing*) maalinhaussaan sekä muistuttaa suuresti yhdysvaltalaista AIM-9 Sidewinder-ohjustyyppiä. Asetyypistä on kehitetty niin kutsuttu päivitetty versio, eli Matra R.550 Magic II. 

Kuvassa R.550 Magic-ohjus ecuadorilaisen Mirage F1E-tyypin hävittäjäkoneeseen asennettuna.

Ohjuksen teknisiä tietoja
-------------------------

* Tyyppi: lyhyen kantaman ilmataisteluohjus (air-to-air missile, AAM)
* Valmistajat: Matra ja MBDA
* Käyttöönottovuosi: 1975 - Magic II, 1986

* Taistelukärki: 13 kg, sirpaloituva tst-lataus
* Maalinhakujärjestelmä: infrapunahaku (IR, infra-red homing)
* Käyttövoima: kiinteä polttoaine

* Toimintamatka: 300 m - 15 000 m
* Toimintakorkeus: 11 000 m+
* Nopeus: 2,5 Machia - Magic II, 2,7 Machia

### Ohjuksen ulkomitat

* Pituus 2,72 m
* Läpimitta 157 mm
* Omamassa 89 kg
* Taistelulataus 13 kg

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 20.11.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko** (engl. *True Church of Jesus Christ of Latter Day Saints*) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut, sittemmin hajonnut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta keväällä 1844 Nauvoossa, Illinoisissa. Kirkon perusti William Law yhdessä muutaman muun kirkon profeettaan Joseph Smithiin kriittisesti suhtautuneen henkilön kanssa. He tunnustivat Smithin periaatteessa profeetaksi ja Mormonin kirjan pyhäksi kirjoitukseksi, mutta he vastustivat Smithin salassa aloittamaa moniavioisuutta.

William Law perusti Nauvoossa toimineen Nauvoo Expositor -lehden, joka paljasti Smithin opettaman moniavioisuuden sekä kertoi hänen itsensä solmimista moniavioisista liitoista. Tämän jälkeen Smith määräsi kaupungin pormestarina kyseisen lehden lakkautettavaksi sekä pani puolisotilaallisen Nauvoon legioonan komentajana lakkautustuomion toimeen hävittäen samalla lehden kirjapainon. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkon jäsenistä pakeni kaupungista peläten henkensä menetystä. Nauvoo Expositor -lehden hävittämisestä syntyneet levottomuudet johtivat Smithin pidättämiseen ja myöhemmin hänen lynkkaukseensa kesäkuun 27. päivänä 1844.

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko hajosi pian Smithin kuoleman jälkeen.