recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pesco Sannita** on kunta Italiassa Campanian alueella Beneventon maakunnassa. 

Kunnan keskusta sijaitsee kallioisella kukkulalla. Kunnan läpi virtaava Tammarojoki laaksoneen tekee siitä hedelmällisen maatalousalueen. Kunnan nähtävyyksiä on kirkko, *Chiesa del Santissimo Salvatore*.

  

* Chiesa del Santissimo SalvatoreChiesa del Santissimo Salvatore

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pesco Sannita** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  istat
3. ↑  Giro d’Italia 2018

Beneventon maakunta
Airola | Amorosi | Apice | Apollosa | Arpaia | Arpaise | Baselice | Benevento | Bonea | Bucciano | Buonalbergo | Calvi | Campolattaro | Campoli del Monte Taburno | Casalduni | Castelfranco in Miscano | Castelpagano | Castelpoto | Castelvenere | Castelvetere in Val Fortore | Cautano | Ceppaloni | Cerreto Sannita | Circello | Colle Sannita | Cusano Mutri | Dugenta | Durazzano | Faicchio | Foglianise | Foiano di Val Fortore | Forchia | Fragneto l’Abate | Fragneto Monforte | Frasso Telesino | Ginestra degli Schiavoni | Guardia Sanframondi | Limatola | Melizzano | Moiano | Molinara | Montefalcone di Val Fortore | Montesarchio | Morcone | Paduli | Pago Veiano | Pannarano | Paolisi | Paupisi | Pesco Sannita | Pietraroja | Pietrelcina | Ponte | Pontelandolfo | Puglianello | Reino | San Bartolomeo in Galdo | San Giorgio La Molara | San Giorgio del Sannio | San Leucio del Sannio | San Lorenzello | San Lorenzo Maggiore | San Lupo | San Marco dei Cavoti | San Martino Sannita | San Nazzaro | San Nicola Manfredi | San Salvatore Telesino | Sant’Agata de’ Goti | Sant’Angelo a Cupolo | Sant’Arcangelo Trimonte | Santa Croce del Sannio | Sassinoro | Solopaca | Telese Terme | Tocco Caudio | Torrecuso | Vitulano
Michelangelo, *Pietà*, 1499.
**Kärsimys** tai kärsiminen (verbistä kärsiä) on epämukavuuden, tuskan tai kivun tuntemista. Kärsimyksen vastakohta on nautinto tai onnellisuus. Kärsimys voi olla luonteeltaan fyysistä tai henkistä, ja voi olla minkätasoista tahansa. Kärsimyksen kesto ja sen ilmenemisen toistuvuus vaikuttavat kärsimyksen tasoon. Kärsimystä ilmenee tuntemiskykyisissä olennoissa. 

Kärsimyksen aiheuttaja voi olla fyysinen kipu, mutta myös henkiset ongelmat aiheuttavat kärsimystä.

Kulttuurilliset viittaukset
---------------------------

Kärsimys mainitaan usein kristillisessä kontekstissa. Jeesuksen kärsimys on keskeinen osa kristinuskon sanomaa, ja monessa Raamatun tarinassa kärsimystä käytetään opetuksena tai koetuksena. 

Vapaaehtoista kärsimystä kuten nälkälakkoa voidaan käyttää tehokeinona esimerkiksi mielenilmauksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  *kärsimys.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Suffering
**Suuri-Ruuta** tai **Vruuda***lähde?* (ven. Больша́я Вру́да, *Bolšaja Vruda*) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laukaan sivujoen Ruutainjoen yläjuoksulla Volossovan ja Opoljan välisen maantien varrella. Kylässä on asukkaita 2 200 ja kunnassa 3 700 henkeä.*lähde?* Kunnan läpi kulkee Hatsinan ja Iivananlinnan välinen rautatie, jolla on Ruudan asema ja Oventsan pysäkki.

Kuntaan kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Arokylä (ven. Аракюля, *Arakjulja*), Himmaisi (ven. Химосово, *Himosovo*), Jaamanautio (ven. Ямки, *Jamki*), Konohovitsa (ven. Коноховицы, *Konohovitsy*), Koritsa (ven. Горицы, *Goritsy*), Krasnyje Prologi (ven. Красные Прологи), Lessytsä tai Lessovitsa (ven. Плешевицы, *Pleševitsy*), Lietoksi (ven. Летошицы, *Letošitsy*), Mertsa tai Smerdovitsa (ven. Смердовицы, *Smerdovitsy*), Muromitsa (ven. Муромицы, *Muromitsy*), Nääsä tai Knäsä (ven. Княжево, *Knjaževo*), Oventsa tai Ovenitsa (ven. Овинцево, *Ovintsevo*), Pieni-Ruuta (ven. Малая Вруда, *Malaja Vruda*), Polovitsa (ven. Полобицы, *Polobitsy*), Reskutsa tai Treskovitsa (ven. Тресковицы, *Treskovitsy*), Rollokka tai Rollakka (ven. Прологи, *Prologi*), Ruskotsa tai Ruskovitsa (ven. Руссковицы, *Russkovitsy*), Suuri-Sääklitsä (ven. Большие Сяглицы, *Bolšije Sjaglitsy*), Sääkilitsä (ven. Сяглицы, *Sääklitsä*), Uhkura (ven. Ухора, *Uhora*); taajamat Ruuta, Šturmangof (ven. Штурмангоф) ja Sääklitsä. Kunnan eteläosassa ei ole asutusta. Hallinnollinen keskus on Suuren-Ruudan kylä. 

Ruudan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se oli samannimisen Kaprion lääniin kuuluneen pogostan keskus. Nimi juontuu muinaisvenäläisestä "lähdettä" merkitsevästä sanasta *vrutets* (ven. врутец). 

Toiseen maailmansotaan saakka seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan seurakuntaan. Monissa kylissä oli myös venäläisiä, ja 1800-luvun lopulla seudulle muutti paljon virolaisia.

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1840 rakennettu ortodoksinen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko, keskiaikainen kurgaanihauta ja sen lähellä sijaitseva uhrikivi Suuressa-Ruudassa, aateliskartanot Konohovitsassa, Mertsassa ja Sääklitsässä.

Kunnan päämies on Tamara Anisimova, kunnanhallinnon päämies Alla Zajantškovskaja.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 38. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Leningradin alueen paikallishallinto 1.1.2008 *lenobl.ru*. Viitattu 25.8.2008. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suuri-Ruuta Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Kissit** ovat atlantinkongolaisiin mel-kieliin kuuluvaa kissiä puhuva kansa Guinean, Sierra Leonen ja Liberian rajaseudulla.

Kissiä puhuu vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 4,1 prosenttia Guinean väestöstä eli noin 431 500 henkeä. Sierra Leonessa kissejä on vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 175 800 henkeä eli 2,5 prosenttia maan väestöstä. Liberian 168 000 kissiä muodostavat vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 4,8 prosenttia väestöstä.

Kissit asuvat Guineassa varsinkin Guéckédoun ja Kissidougoun prefektuureissa. Historiallisen perinteen mukaan heidän lähtöalueensa on Nigerjoen yläjuoksulla Fouta Djallonin eteläosassa. Kissien sukukansoja ovat bullomit, bagat, temnet ja landumat.

Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirsi, maapähkinä, maniokki ja bataatti. Lisäksi kerätään öljypalmun hedelmiä, harjoitetaan kalastusta ja hoidetaan karjaa. Pienet kylät koostuvat pyöreistä palmunlehdillä katetuista asumuksista. Ruokavalio käsittää etupäässä palmuöljyllä ja vihanneksilla maustettuja puuroja. Käsityöammatteja ovat puunveisto, kankaiden kutominen ja värjääminen sekä saviastioiden valmistus. Kissit ovat tunnettuja ihmisiä ja elämiä esittävistä puuveistoksista ja naamioistaan.

Yhteiskuntajärjestyksen perustana on päällikön johtama suurperheiden yhteisö. Sukujärjestelmä on patrilineaarinen ja avioliitto virilokaalinen. Kissit ovat pääosin animisteja, kristittyjä tai harjoittavat synkretististä uskontoa. Noin kymmenesosa on muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 290. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
2. ↑  Rapport d’analyse des données du RGPH3: Etat et structure de la population *Institut National de la Statistiqu*.  2017. Viitattu 30.8.2020.
3. ↑  Sierra Leone 2015 Population and Housing Census: National Analytical Report *Statistics Sierra Leone*.  2017. Viitattu 30.8.2020.
4. ↑  2008 Population and Housing Census Final Results *Liberia Institute of Statistics and Geo-infromation Services*.  2009.  Arkistoitu 24.6.2020. Viitattu 30.8.2020.
5. 1 2 3  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 242. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kissit** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Dragsfjärdin kylää. Kärra on myös Göteborgin taajama.*
**Kärra** on Dragsfjärdin kirkonkylä Kemiönsaaren kunnassa. Tilastollinen taajama on nimeltään *Dragsfjärdin kirkonkylä*. Kylä sijaitsee Dragsfjärdenin ja Norrfjärdenlahden välisellä kapealla kannaksella. Kylä oli Dragsfjärdin kunnan keskus 1970-luvulle asti, kunnes hallinto siirrettiin Taalintehtaalle. Kärra lähikylineen muodostaa Kemiönsaaren kolmanneksi suurimman taajaman, ja alueella on noin 700 asukasta.

Kärranissa sijaitsee Dragsfjärdin kirkko, lähikauppa, kirjasto, hostelli ja vierasvenesatama. Vanhassa kyläkannassa on myös entiset kunnantalo ja koulu. Kärranin keskusta on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Kirkon ja Dragsfjärden järven välisellä kannaksella on Villa Söderkulla -niminen rakennusryhmä. Sen päärakennuksessa on toiminut aiemmin muun muassa Dragsfjärdin Säästöpankki ja Dragsfjärdin kunnantalo. Kiinteistö suunniteltiin kuitenkin 1900-luvun alussa asuinhuoneistoksi, kunnanhallituksen puheenjohtajan käyttöön. Tällä hetkellä rakennusryhmä on yksityisomistuksessa. Museovirasto on luetteloinut Villa Söderkullan merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (RKY) osana Kärranin keskustaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dragsfjärdin kirkko ympäristöineen Museovirasto. Viitattu 19.6.2014.
2. ↑  Kärrabukten Egentliga Finlands Byar rf.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 19.6.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Kärra Venelehti. Viitattu 19.6.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kärranin kyläyhdistys Kärrabuktens byaråd

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
**Väinö Johannes Saarialho**, sukunimi aik. *Sikiö* (28. marraskuuta 1888 Impilahti – 2. huhtikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja lyseon lehtori.

Saarialhon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Sikiö ja Sofia Olivia Tallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Sortavalan reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1913 ja maisteriksi 1914.

Saarialho toimi oppikoulun opettajana Sortavalassa 1913–1916 ja Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa 1918–1919. Hän oli sitten Helsingin suomalaisen normaalilyseon matematiikan, fysiikan ja kemian vt. nuorempana lehtorina 1919–1926 ja vakinaisena lehtorina 1926–1951.

Teoksia
-------

Nimellä *Väinö J. Saarialho*:

* *Bestimmung des optischen Brechungsquotienten von Bariumnitratlösungen bei verschiedenen Koncentrationen und Temperaturen* ; kirj. Sulo Koskinen ja Väinö J. Saarialho. Mitteilungen aus dem physikalischen Laboratorium der Universität Helsingfors. Acta Societatis scientiarum Fennicae 41,6. Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1913
* *Laskennon oppikirja*. WSOY 1929, 2. uud. painos 1934, 4. painos 1948
* *Laskennon oppikirjan toisen painoksen harjoitustehtävien vastaukset ja opastukset*. WSOY 1935

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1907
2. ↑  Norssin historia : Perinteen pitäjät; Vakituinen opettajakunta 1947-1948
**Väinö Paavo Aulis Jormakka** (18. helmikuuta 1926 Sortavala – 23. lokakuuta 2001 Lappeenranta) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Jormakan vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Jormakka ja emäntä Helena Jormakka ja puolisot 1952–1994 Eila Irene Malmi ja vuodesta 1996 Tyyne Terovirta. Jormakka kävi Harjun maanviljelyskoulun 1947–1949 ja valmistui agrologiksi Mustialan maatalousopistosta 1953. Hän oli Valtionrautateiden ylimääräinen veturinlämmittäjä, Enso Gutzeitin Metsätehon metsäharjoittelija 1942–1946, Harjun maatalouskoulun kirjanpitäjä 1950–1951 ja Keskon Kotkan konttorin myyjä 1953–1955, pääkonttorin järjestelyosaston koulutuspäällikkö ja elintarvikeosaston markkinointipäällikkö 1955–1961, Riihimäen konttorin johtaja 1961–1970 ja Lappeenrannan konttorin johtaja 1970–1986. Jormakka oli *Keskolaisen* päätoimittaja 1957–1959. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Jormakka oli reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. Jormakka tunnettiin myös vapaamuurarina vuodesta 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2  Talka, Anu: Kauppaneuvos Väinö Jormakka (1926–2001). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.11.2022.
2. 1 2  Väinö Jormakka *Biografiasampo*. Viitattu 25.11.2022.
**Väinö Ilmari Haapalainen** (15. lokakuuta 1916 Viipuri – 20. helmikuuta 1977 Pori) oli suomalainen säveltäjä ja kanttori-urkuri. Hänen isänsä oli tunnettu Viipurissa vaikuttanut säveltäjä Väinö Haapalainen.

Elämä
-----

Haapalainen aloitti opinnot Viipurin musiikkiopistossa jo kuusivuotiaana ja jatkoi niitä myöhemmin Helsingin konservatoriossa. Valmistuttuaan hän toimi aluksi Viipurissa kanttori-urkurina, mutta muutti talvisodan vuoksi Poriin 1940. Haapalainen toimi kaupungissa muusikkona ja musiikinopettajana, kunnes hänet vuonna 1956 nimitettiin Reposaaren seurakunnan kanttoriksi.

Säveltäjänä Haapalaisen tuotanto käsittää muun muassa kolme sinfoniaa sekä kaksi viulukonserttoa ja sellosonaattia. Lisäksi hän sävelsi erilaisia orkesterisarjoja, kantaatteja sekä kuoroteoksia. Haapalaisen merkittävimpänä hengellisenä sävellyksenä pidetään hänen vuonna 1963 Keski-Porin kirkon 100-vuotisjuhliin säveltämäänsä kantaattia *Temppelin kellot*. Haapalaisen tiedetään säveltäneen musiikkia myös ainakin kahteen Kaarina Alavan näytelmään.

Hänen ainoat äänilevylle päässeet sävellyksensä ovat ilmeisesti Helsingin Varuskuntasoittokunnan ja Sotilaskuoron esittämä *Sotapoikia Suomen on* (san. Kalle Väänänen) vuodelta 1953 sekä Porin Mies-Laulun 1985 levyttämä *Hyökyaalto*, joka on sävelletty V. A. Koskenniemen runoon. Myös muun muassa Pori Sinfoniettan albumilla *Valse Lente - Suomalaisia valsseja* vuonna 1994 julkaistu *Vanha suomalainen valssi* on joissakin lähteissä merkitty Väinö Ilmari Haapalaisen säveltämäksi, mutta se on alun perin hänen isänsä kappale vuodelta 1929. Lisäksi Radion viihdeorkesteri on nauhoittanut Haapalaisen *Balettikuvia*-orkesterisarjan vuonna 1974.

Lähteet
-------

1. ↑  Klassinen.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.6.2013.
2. ↑  Näytelmät.fi Viitattu 10.6.2013.
3. ↑  Suomen Äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.6.2013.
4. ↑  Decoda (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.6.2013.
5. ↑  Suomen Äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 10.6.2013.
6. ↑  Fono-äänitetietokanta Viitattu 10.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Väinö I. Haapalainen Pori-tiedossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Ohrasuurimoita
**Ohrasuurimo** eli arkikielessä **ohraryyni** on tehty ohran jyvistä, joista on poistettu kuoren uloimmat osat. Suurimot ovat joko kokonaisia tai rikottuja.

Kokonaisten suurimoiden kypsentäminen kestää uunissa 2–3 tuntia, mutta esikypsytetyt ovat syömiskelpoisia noin tunnissa. Kokonaisia suurimoita voidaan tarjota pääruoan lisäkkeenä riisin tapaan tai käyttää keittojen, laatikoiden, patojen, piirakoiden ja puurojen ainesosana.

Rikotut suurimot kypsyvät hieman yli puolessa tunnissa. Niitä käytetään laatikoihin, lisäkkeeksi, piirakoihin, puuroihin, risottoihin ja täytteisiin. Rikottuja ohrasuurimoita on saatavissa myös esikypsytettyinä.

*Ohrahelmet* ovat pyöreiksi hiottuja kokonaisia ohrasuurimoita. Niitä käytetään etenkin riisin tapaan, mutta ne soveltuvat käytettäviksi samoin kuin kokonaiset ohrasuurimot.

*Ohrahiutaleet* ovat esikypsennettyjä ja litistettyjä kokonaisia tai rikottuja ohrasuurimoita. Niitä käytetään puuroihin ja leipätaikinoihin.

*Ohrarakeet* ovat tasakokoisia rikottuja ohrasuurimoita.

Lähteet
-------

* Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.
* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. ↑  Turtia s. 560.
2. 1 2 3 4 5 6  Turtia s. 383.
3. ↑  Esikypsytetty rikottu ohrasuurimo 1 kg MyllynParas. Viitattu 24.6.2019.
4. ↑  Lehmusoksa s. 168.
**Johan Jakob Burman** (30. maaliskuuta 1771 Pernaja – 29. huhtikuuta 1824 Abrå, Hälsingland) oli suomalainen soturi.

Henkilöhistoria
---------------

Burmanin vanhemmat olivat kapteeni Joonas Vilhelm Burman ja Maria Ulriika Bartheels ja puoliso vuodesta 1823 Inga Kristiina Silfversparre (k. 1864). Burman kävi koulua Porvoossa ja ryhtyi 1787 maanmittausalalle, mutta osallistui jo seuraavana vuonna Kustaa III:n joukoissa Venäjän sotaan. Hän jäi vangiksi Kyrön taistelussa 1789 ja vapautui 1791. Suomen sodassa 1808–1809 hän oli Sandelsin adjutantti, osallistuen muun muassa Koljonvirran taisteluun ja yleten sen jälkeen kapteeniksi. Vuonna 1814 Burman osallistui majurina Norjan sotaretkeen ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Hänen muistiinpanonsa ilmestyivät hänen poikansa julkaisemana 1865 Tukholmassa nimellä *Anteckningar förda under tiden från 1785 till 1816 jämte relation om Savolax brigadens operationer under 1808 och 1809 års krig*.

Julkaisuja
----------

* *Anteckningar förda under tiden från 1785 till 1816 jämte relation om Savolax brigadens operationer under 1808 och 1809 års krig*, 1865 (Viitattu 28.10.2019)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, I osa: A–E*, s. 344. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1927.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1580
**Svetlana Vjatšeslavovna Nageikina** (ven. Светлана Вячеславовна Нагейкина, valkoven. Святлана Вячаславаўна Нагейкiна, *Svjatlana Vjatšaslavauna Naheikina*; s. 2. helmikuuta 1965 Tambov) on venäläinen uransa lopettanut hiihtäjä.

1988 Calgaryn olympialaisissa Nageikina voitti kultamitalin Neuvostoliiton naisten viestijoukkueessa. Samoissa kisoissa hän oli viidellä kilometrillä kahdeksas ja kymmenellä kilometrillä neljäs. 1991 Val di Fiemmen MM-kisoissa hän oli 30 kilometrillä viides ja 15 kilometrillä kahdeksas, mutta ei mahtunut kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen. 

Puolen vuosikymmenen ajaksi Nageikinan arvokisasijoitukset painuivat kymmenennen sijan heikommalle puolelle, eikä häntä otettu mukaan viestijoukkueisiin. 1999 Ramsaun MM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. 

2002 Salt Lake Cityn kisoihin Nageikina siirtyi edustamaan Valko-Venäjää. Hän oli 15 kilometrin kilpailussa viides ja pääsi ensimmäistä kertaa 14 vuoteen viestijoukkueeseen, joka kuitenkin jäi mitaleitta sijoituttuaan viidenneksi. Nageikina hiihti viestijoukkueessa myös vuotta myöhemmin Val di Fiemmen MM-hiihdoissa, missä joukkue oli jälleen viides. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi.

Maailmancupissa Nageikina on saavuttanut yhden henkilökohtaisen osakilpailuvoiton, helmikuussa 1990 10 kilometrin kilpailussa Jugoslaviassa. Palkintokorokesijoituksia hänellä on kaikkiaan 18. 

Venäjän mestaruuden Nageikina voitti vuonna 2001 30 kilometrillä ja saavutti samana vuonna hopeaa kymmenellä kilometrillä. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi pronssia.

Lähteet
-------

1. ↑  Svetlana Nageikina *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Svetlana Nageykina Bio, Stats, and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Svetlana Nageikina Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Rover P6** on Roverin vuosina 1963–1977 valmistama ylellinen sedan-mallinen henkilöautosarja, jonka malleja olivat **Rover 2000** (1963), V8-moottorilla varustettu **Rover 3500** (1968) ja **Rover 2200** (1973). P6-sarjan korvasi vuonna 1976 aloitettu Rover SD1 -sarja.

Historiaa
---------

Rover-yhtiössä alettiin 1950-luvun keskivaiheilla suunnitella seuraajaa Rover P4 -mallille, kohderyhmänä nuoret uraansa rakentavat ammattilaiset. Suunnitteluryhmää johtivat Robert Boyle, Peter Bashford, Spencer King ja yhtiötä johtaneen Wilksin veljessarjan edustaja Peter Wilks. Päämuotoilijana toimi David Bache, joka on kertonut saaneensa P6:een vaikutteita futuristisesta Citroën DS -mallista. Moottoriksi valittiin kaksilitrainen nelisylinterinen bensiinimoottori. P6-mallin eli Rover 2000:n esitteli yleisölle vuonna 1963 Roverin uusi toimitusjohtaja William Martin-Hurst, joka oli tullut Spencer Wilksin seuraajaksi. Auto valittiin kaikkien aikojen ensimmäiseksi Vuoden autoksi 1964.

Vuosien myötä P6 sai kaksi muuta moottorivaihtoehtoa: vuonna 1968 V8 mallissa Rover 3500 ja hieman yli kaksilitraiseksi porattu nelisylinterinen mallissa Rover 2200 (ei siis 2,2-litraiseksi, kuten mallinimestä voisi päätellä). P6-sarjaa valmistettiin vuoteen 1977 saakka.

*Helsingin Sanomien* autotoimittaja Matti Jansson kuvaili vuonna 1973 esiteltyä Rover 2200 -mallia "herrasmiehen autoksi": mukavaksi, kevyeksi käsitellä ja hiljaiseksi, muttei rakettimaiseksi menijäksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rovers Historia  2009. Roverklubben. Viitattu 1.12.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Rewind to 1964: Rover 2000 *quicks.co.uk*.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 30.11.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Jansson, Matti: HS Silverstonessa. Tyhjiä renkaita ja romua mutta vain vähän uutta.  *Helsingin Sanomat*, 30.9.1973, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Rover 3500 (P6) Autowikissä (suomeksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rover P6
*Tämä artikkeli kertoo venäläisestä suunnistajasta. Svetlana Mironova on myös venäläinen ampumahiihtäjä.*

**Svetlana Nikolajevna Mironova** (ven. Светлана Николаевна Миронова, s. 20. elokuuta 1986 Gorki, nykyinen Nižni Novgorod) on venäläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Mironova edustaa tamperelaista Kooveeta, johon hän siirtyi vuonna 2014.

Mironova voitti kultaa pitkältä matkalta hieman yllättäen vuoden 2014 MM-kilpailuista Italiasta. Hän lähti kilpailuun pienellä lähtönumerolla. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Invernessissä Mironova saavutti pronssia pitkältä matkalta. Strömstadin MM-kilpailuissa 2016 hän voitti viestissä kultaa yhdessä Anastasija Rudnajan ja Natalja Gemperlen kanssa mutta jäi henkilökohtaisilla matkoilla sijoille 15 ja 20. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui keskimatkalla neljänneksi ja sekajoukkueiden viestissä viidenneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui pitkällä matkalla kymmenenneksi.

EM-kilpailuista Mironovalla on viestikulta Falunista vuodelta 2012, pitkän matkan hopea Palmelasta vuodelta 2014 sekä viestin ja pitkän matkan pronssi Jeseníkistä vuodelta 2016.

Mironova on suunnistuksen kokonaismaailmanrankingissa sijalla kymmenen marraskuussa 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Maailmanmestari Mironova Kooveen tuorein vahvistus  20.12.2014. Kestävyysurheilu.fi.  Arkistoitu 18.11.2015. Viitattu 17.11.2015.
2. 1 2 3  Athlete profile: Svetlana Mironova runners.worldwofo.com. Viitattu 24.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  World Orienteering Championships 2018 Long (pdf) *woc2018.lv*.  11.8.2018.  Arkistoitu 11.8.2018. Viitattu 12.8.2018. (englanniksi)
**Turun yliopiston ympäristöntutkimuskeskus** (lyh. **TYYK**) on yksi Turun yliopiston erillislaitoksista. Se koostuu kolmesta yksiköstä: Utsjoella sijaitsevasta Lapin tutkimuslaitos Kevosta, Saaristomeren tutkimuslaitoksesta ja Satakunnan ympäristöntutkimuslaitoksesta.

Lapin tutkimuslaitos Kevo
-------------------------

*Pääartikkeli: Lapin tutkimuslaitos Kevo*
Lapin tutkimuslaitos Kevo on vuonna 1954 perustettu tutkimusasema, jolla suoritetaan ekologista, ympäristötieteellistä ja maantieteellistä tutkimusta.

Saaristomeren tutkimuslaitos
----------------------------

Saaristomeren tutkimuslaitoksessa tutkitaan monitieteellisesti Itämeren ja erityisesti Saaristomeren alueita. Tutkimuksen lisäksi laitoksen toimintaan kuuluu mm. meriympäristön tilan pitkäaikaisseuranta.

Saaristomeren tutkimuslaitoksella on vuonna 1964 perustettu tutkimusasema Seilin saaressa Nauvossa.
Tutkimuslaitoksella on lisäksi toimisto- ja tutkijatilat sekä laboratoriotila Turussa Yliopistonmäellä.

Tutkimuslaitoksella on ollut tutkimusasema myös Lohmin saaressa Korppoossa. Asema perustettiin vuonna 1958. Aseman kiinteistö on myyty yksityiselle ostajalle vuonna 2008.

Satakunnan ympäristöntutkimuslaitos
-----------------------------------

Satakunnan ympäristöntutkimuslaitos tekee monitieteellistä perus- ja palvelututkimusta. Se perustettiin vuonna 1989 Reposaaren sahan entisen konttorirakennukseen Poriin.

Lähteet
-------

1. ↑  Itämeri on herkkä *tyl.utu.fi*.  24. huhtikuuta 2009.  Arkistoitu 20.11.2009. Viitattu 11. toukokuuta 2009, klo 22:24.
2. ↑  Lohmin Turisthemmet Korppoossa myyty[vanhentunut linkki] (Turun Sanomat 31. heinäkuuta 2008)

Aiheesta muualla
----------------

* Lapin tutkimuslaitos Kevon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saaristomeren tutkimuslaitoksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Satakunnan ympäristöntutkimuslaitoksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Turun yliopisto

|  |  |
| --- | --- |
| Tiedekunnat | 
* Humanistinen tiedekunta
* Kasvatustieteiden tiedekunta
* Lääketieteellinen tiedekunta
* Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
* Oikeustieteellinen tiedekunta
* Teknillinen tiedekunta
* Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta

 |
| Erillislaitokset | 
* Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus
* Kielikeskus
* Kirjasto
* Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus
* PET-keskus
* Tuorlan observatorio
* Turun biotekniikan keskus
* Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)
* Täydennyskoulutuskeskus
* Ympäristöntutkimuskeskus

 |
**Abraham Öhman**, sukunimi myöhemmin **Öhmann** (14. syyskuuta 1758 – 14. joulukuuta 1814 Turku) oli suomalainen senaattori ja laamanni.

Öhmannin vanhemmat olivat porvoolainen kauppias, raatimies Jakob Öhman (k. 1787) ja Anna Kristina Witting. Hän kävi Porvoon pedagogiota ja Porvoon lukioa, pääsi ylioppilaaksi 1779 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1782.

Öhmann oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1784 ja varanotaarina 1784–1795. Hän oli oikeusraatimiehenä Turussa 1795–1805 ja oikeuspormestarina 1805–1809. Öhmann toimi Turun ja Porin laamannikunnan vt. laamannina vuodesta 1809 ja hän sai laamannin arvonimen vuonna 1810. Öhmann oli hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1811–1814.

Öhmann oli naimisissa vuodesta 1789 Eva Helena Strandheimin kanssa. Heidän tyttärensä Agata Emerentia Öhmann oli naimisissa professori ja runoilija Johan Jakob Nervanderin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Abraham Öhmann. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.7.2015.
**Abram Chasins** (17. elokuuta 1903 New York – 21. kesäkuuta 1987 New York) oli yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä, radioaseman johtaja ja musiikkikirjailija.

Chasins sai varhaisen koulutuksensa Ethical Culture Society -koulussa. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa sävellystä Rubin Goldmarkin sekä pianonsoittoa Ernest Hutchesonin ja Bertha Tapperin johdolla. Sitten Chasins sai opetusta Josef Hofmannilta Curtis Institute of Musicissa. Hän oli myös Donald Toveyn opiskelijana musiikkianalyysissä Lontoossa vuonna 1931. Chasins aloitti vuonna 1926 Hofmannilta suosituksen saaneena opettamisen Curtis Institute of Musicissa. Hän työskenteli siellä pianonsoiton opettajana vuoteen 1935.

Chasins esiintyi konserttipianistina vuosina 1927–1947. Hän teki solistisen debyyttinsä vuonna 1929 Ossip Gabrilowitschin johtaman Philadelphian orkesterin kanssa oman ensimmäisen pianokonserttonsa kantaesityksessä. Vuonna 1933 Chasins palasi Philadelphian orkesterin solistiksi ja esitti toisen pianokonserttonsa kapellimestari Leopold Stokowskin johdolla. Kaikkiaan hän sävelsi yli sata teosta enimmäkseen pianolle. Vuodelta 1928 on hänen 24 preludin kokoelmansa, joka vakiintui opiskelijoiden laajamittaiseen käyttöön. Yksi Chasinsin tunnetuimmista teoksista on *Three Chinese Pieces* (1926).

Chasins esiintyi monien johtavien orkesterien kanssa eri puolilla maailmaa, kunnes siirtyi 1940-luvulla radiouralle. Hän oli aloittanut jo vuonna 1941 työskentelyn WQXR-FM-radioaseman palveluksessa. Vuonna 1946 hänet nimitettiin sen musiikilliseksi johtajaksi. Chasins koordinoi yhteistyössä julkisten koulujen kanssa opetuksellisia ohjelmia ja tuli palkituksi radiotyöstään Peabody-palkinnolla. Hän lähti radioaseman palveluksesta vuonna 1965, mutta pysyi aktiivisena kirjailijana ja säveltäjänä. Vuonna 1972 Chasins sai nimityksen Etelä-Kalifornian yliopiston residenssimuusikoksi. Hän avusti siellä opiskelijoita KUSC-radioaseman organisoinnissa ja oli tekemässä siitä kansallisesti tunnettua. Chasins istui lukuisten musiikkikilpailujen tuomaristojen jäsenenä.

Chasins oli vuodesta 1949 naimisissa opiskelijansa, pianisti Constance Keenen johdolla.

Kirjat
------

* *Speaking of Pianists* (1957)
* *Van Cliburn Legend' (1959)*
* *The Appreciation of Music* (1966)
* *Music at the Crossroads* (1972)
* *Leopold Stokowski* (elämäkerta, 1979)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Abram Chasins AllMusic, viitattu 16.2.2023
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Abram Chasins Britannica, viitattu 16.2.2023
3. 1 2 3 4  Abram Chasins (Piano, Composer, Arranger) Bach-Cantatas 2007, viitattu 16.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kuusumun Profeetta** on porilainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1994 englanninkielisellä nimellä Moon Fog Project (myöhemmin **Moon Fog Prophet**). Yhtyeen musiikkia on yleensä kutsuttu progressiiviseksi rockiksi, mutta vaikutteita on paljon myös folk rockista sekä 1960-luvun lopun psykedeelisestä musiikista ja joillakin levyillä jopa metallimusiikista. Erityisen persoonalliseksi yhtyeen musiikin tekevät sen keulahahmon Mika Rätön mystiset sanoitukset ja omalaatuinen laulutyyli. Kuusumun Profeetta on julkaissut yhteensä kymmenen studioalbumia, joista kuusi on suomen- ja neljä englanninkielisiä. Lisäksi yhtyeeltä on ilmestynyt yksi DVD.

Kuusumun Profeetta saavutti kriitikoiden suosion jo ensimmäisillä suomenkielisillä albumeillaan *Kukin kaappiaan selässään kantaa* (2001) ja *Jatkuvasti maailmaa pelastamaan kyllästynyt supersankari* (2002), kunnes vuoden 2004 *Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu* saavutti jo kaupallistakin menestystä nousemalla Suomen virallisella listalla sijalle 27. Neljäs suomenkielinen albumi *Hymyilevien laivojen satama* julkaistiin vuonna 2006.

Kuusumun Profeetan levy-yhtiö on Ektro Records, ja yhtyeen muusikoita soittaa myös muissa levy-yhtiön porilaisyhtyeissä kuten Circle, Lowlife Rock'n'Roll Philosophers, Magyar Posse, Stalwart sekä Rättö ja Lehtisalo.

Jäsenet
-------

* Mika Rättö - laulu, koskettimet
* Teemu Majaluoma - kitara, laulu
* Harri Sippola - kitara, laulu
* Irina Niemelä - saksofoni
* Mikko Elo - basso
* Veli Nuorsaari - rummut

### Entisiä jäseniä

* Daniel Finley - alkuperäisrumpali, myöhemmin lyömäsoittimet ja taustalaulu
* Jyrki Laiho - kitara
* Samuli Peltoniemi - trumpetti, lyömäsoittimet

Diskografia
-----------

### Nimellä Moon Fog Prophet

Albumit
* *Dim Dum Sing the Sun* (1998)
* *When They Opened Their Parachutes... Silence* (1999)
* *MERN3336 – A Mirror to the Marble-Coated Solar System* (2000)
* *Taunting Tin Bells Through the Mammal Void* (2002)

Singlet ja EP-levyt
* *I Crackle as I Grow* (1997)

### Nimellä Kuusumun Profeetta

Albumit
* *Kukin kaappiaan selässään kantaa* (2001)
* *Jatkuvasti maailmaa pelastamaan kyllästynyt supersankari* (2002)
* *Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu* (2004)
* *Hymyilevien laivojen satama* (2006)
* *Lyhtykuja* (2008)
* *Huutoja hiljaisesta huoneesta* (2012)

Singlet ja EP-levyt
* *Noita* (2003)
* *Riemun ja kurjuuden sälekaihtimet* (2006)

DVD-levyt
* *Myrskyn silmään* (2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuusjärvi** on saareton metsäjärvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 60 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 23 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Kuusjärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,5 kilometriä. Pohjoisosa on noin kaksi kertaa leveämpi kuin eteläosa. Huomattavin niemimaa on itärannan Rutnikkaniemi. Kuusjärven itäosa on länsiosaa syvempi. Syvin kohta, kahdeksan metriä, sijaitsee järven koillisosassa.

Kuusjärven rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Järven ympärillä kohoaa vaaroja, kuten Tukholmanvaara. Kuusjärveen ja Kuusjärvestä virtaa vettä soiden halki.

Kuusjärven vesitilavuus on 1 437 000 kuutiometriä. Vain noin 13 000 kuutiometriä sijaitsee vähintään kuuden metrin syvyydessä.

Kuusjärvi (04.362.1.008) kuuluu Myllylammen valuma-alueeseen (04.362), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Iiksenjoen valuma-alue (04.36) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Myllylammen valuma-alueeseen kuuluu 13 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista Kuusjärvi on toiseksi laajin. Laajin on Murtojärvi ja kolmanneksi laajin on Iso-Tölppä.

Joensuun Myllylammen valuma-alueen Kuusjärvi on yksi Suomen neljästätoista Kuusjärvestä. Joensuussa sijaitsee lisäksi Jänisjoen vesistöön kuuluva Kuusjärvi (01.035.1.007) ja toinen Vuoksen vesistöön kuuluva Kuusjärvi (04.343.1.026).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuusjärvi, vakavesi, Joensuu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 16.6.2022.
3. ↑  Kuusjärvi. Järviwiki. Viitattu 16.6.2022.
4. ↑  Myllylammen valuma-alue (04.362). Järviwiki. Viitattu 16.6.2022.
5. ↑  Kuusjärvi. Järviwiki. Viitattu 16.6.2022.
**Mustanmeren saksalaiset** (saks. *Schwarzmeerdeutsche*) ovat etnisiä saksalaisia jotka jättivät kotimaansa 1700- ja 1800-luvuilla ja asettuivat Mustanmeren pohjoisrannikolle, pääosin eteläisen Venäjän keisarikunnan alueelle. Mustanmeren saksalaisiin lukeutuvat Bessarabian saksalaiset, Dobrogean saksalaiset ja Bukovinan saksalaiset.

Eteläisen Venäjän keisarikunnan alueella saksalaiset asettuivat alueelle, joka käsittää nyky-Ukrainan ja Krimin niemimaan. Mustanmeren saksalaiset eivät asuttaneet aluettaan yhtä tiiviisti kuin esimerkiksi samoihin aikoihin Venäjälle muuttaneet Volgan saksalaiset omalla alueellaan, vaan Mustanmeren saksalaisten alue koostui pikemminkin eri siirtokunnista. Ensimmäiset saksalaiset saapuivat alueelle vuoden 1787 tienoilla, aluksi Länsi-Preussista ja myöhemmin Saksan länsi- ja lounaisosista, osa myös Varsovan alueelta.

Mustanmeren saksalaiset siirrettiin Molotov-Ribbentrop sopimuksen nojalla Saksaan, ja nykyisin saksalaiseksi ilmoittautuu vain noin 800 ukrainalaista.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli kertoo kylästä. Kuuslahti on myös lahti Tampereen Paarlahdessa.*

**Kuuslahti** on kylä ja taajama Siilinjärvellä lähellä Kuopion (entisen Nilsiän) rajaa. Kuuslahden "keskustasta", Kuuslahden koululta, on matkaa Siilinjärven keskustaan noin yhdeksän kilometriä. Vuoden 2018 lopussa Kuuslahdessa asui Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan yhteensä 208 henkilöä. Kylän vaikutuspiirissä olevaa harvaanasutumpaa seutua ei Tilastokeskus tämän taajama-käsitteen piiriin tulkitse kuuluvan.

Kylällä toimii kolmiopettajainen Kuuslahden koulu, jossa on perusopetuksen alakoulun luokat yhdestä kuuteen. Koulu sijaitsee Juurusveden rannalla, josta on yhteys Kallaveteen. Koulun läheisyydessä on Kuuslahden nuorisoseurantalo. 

Kuuslahdella on myös rautatien tasoristeyksiä, sillä Yara Suomen (ent. Kemira GrowHow) tehtaalta tuleva rautatie kulkee Kuuslahden halki. Kuuslahden alueella sijaitseekin Yara Suomen tehdas ja Kuuslahden kaivos, josta louhitaan apatiittia.

Kylän postinumero on 71840. Kuuslahdesta on kevyen liikenteen väylä Siilinjärvelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2018 (valitaan väkiluku 31.12. (2018) ja taajamaksi Kuuslahti) *Tilastokeskuksen PxWeb-tietokannat*. Tilastokeskus.  Arkistoitu 19.10.2021. Viitattu 31.7.2020.
2. ↑  Kuuslahden koulu Siilinjärven kunta. Viitattu 31.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Maaseudun sivistysliito: Kuuslahden kylä (msl.fi)
* Heikkinen, Antti (toim.): *Kahtapuolta rattoo, eli Täällä kipsivuoren takana : Kuuslahden, Heinämäen ja Saarikylän kyläkirja.* Kuuslahti: Kuuslahden Nuorisoseura, 2012. 295 sivua.
**Johan Hofman** (14. huhtikuuta 1854 Vöyri – 12. maaliskuuta 1929 Pietarsaari) oli suomalainen opettaja, uinnin opetuksen ja uintiurheilun uranuurtaja, uimaseurojen ja -laitosten perustaja ja yritysjohtaja.

Hofmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Hofman ja Lisa Skarper ja puoliso vuodesta 1887 Ida Wilhelmina Mannelin. Hofman valmistui kansakoulunopettajaksi 1877, suoritti voimisteluopettajan tutkinnon 1879, tanssiopettajan tutkinnon Tukholman kuninkaallisessa teatterissa ja Pietarin keisarillisessa baletissa 1885 ja tuli uimamaisteriksi Tukholmassa 1879. Hän oli voimistelunopettaja Helsingin reaalikoulussa 1877–1879 ja Turun lyseossa 1879–1881 ja Haminan kadettikoulun voimistelun ja tanssin opettaja 1881–1903. Hofman oli lisäksi Haminan puhelinyhtiön pääomistaja ja toimeenpaneva johtaja 1892–1910 ja Haminan kaupunginvaltuuston jäsen. Hän sai ansoistaan kollegiregistraattorin arvon. Hofmania voidaan pitää suomalaisen uintiopetuksen ja -urheilun uranuurtajana, mutta hän ansioitui myös voimistelijana ja voimistelunopettajana. Taideuintia Tukholmassa opiskellut Hofman aloitti uimakoulun pitämisen Helsingissä vuonna 1878, mutta perusti myös Turkuun uimaseuran ja uimalaitoksen ja aloitti siellä uimaopetuksen. Hän toi Suomeen uimamaisterin ja -kandidaatin suoritusvaatimukset. Haminassa Hofman toimi muun ohella lääkintävoimistelijana, oli Kotkassa urheiluseuran johtaja ja toimi myös Viipurissa. Haminassa hän oli lisäksi sekä kaupunginvaltuutettu että paikallisen puhelinyhtiön omistaja ja johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Johan Hofman Viitattu 7.9.2021.
2. ↑  Johan Hofman död.  *Österbottniska Posten*, 22.3.1929, nro 12, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Mustanmeren alangon Ukrainaan kuuluva osa väritettynä.
**Mustanmeren alanko** (ukr. Причорномо́рська низовина, *Pritšornomorska nyzovina*) on Ukrainan eteläosissa ja Moldovassa sijaitseva laaja alankoalue, joka kuuluu Itä-Euroopan tasankoon. Mustanmeren alanko on tasaista, loivasti etelään viettävää tasankomaata, joka rajoittuu Mustanmeren ja Asovanmeren rannikoihin. Alanko ulottuu Tonavan suistosta lännessä Kalmius-joelle idässä. Alangon pohjoisrajaa ei ole täsmällisesti määritelty.

Mustanmeren alanko sijaitsee osaltaan Odessan, Mykolajivin, Hersonin, Zaporižžjan ja Donetskin alueilla ja ulottuu myös Venäjän vuodesta 2014 miehittämään Krimin autonomiseen tasavaltaan sekä Moldovaan. 

Maaston keskikorkeus on 90-150 metriä, mutta laskee paikoin lähelle meren pinnan tasoa. Suuret joet, kuten Dnepr, Etelä-Bug ja Dnestr ovat uurtaneet tasankomaahan leveät, reunoiltaan terassimaiset jokilaaksot. Rannikkovyöhyke on jyrkkä, sortumien luonnehtima. Rannikosta työntyy sisämaahan suuria, usein laguunimaisia, estuaareja ja merelle päin pitkiä hiekkakyntäitä. Alankoalueen leveys vaihtelee, keskiosassa se suurimmillaan on 180 km, idässä ja lännessä noin 50 km.

Alangon maaperä muodostuu paleogeenisistä ja neogeenistä merenpohjan kerrostumista (kalkkikiveä, hiekkaa ja savea), joiden päällä on lössiä ja lössimäistä hiekansekaista savimaata. Alue on alun perin ollut enimmäkseen mustanmullan ja kastanjanruskean aromaannoksen luonnehtimaa aroa, joka nyttemmin on otettu viljelykäyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Volodymyr Kubijovyč: Black Sea Lowland (alkuperäisjulkaisu: Encyclopedia of Ukraine, vol. 1 (1984)) *Internet Encyclopedia of Ukraine*. Viitattu 31.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National atlas of Ukraine: Relief. Text (prototype version, web) (englanniksi) (wdc.org.ua)
**Stheno** on Tomi Räisäsen vuonna 2006 säveltämä kamarimusiikkiteos. Erik Bosgraaf tilasi teoksen Räisäseltä Madetoja-säätiön avustuksella. Teos kantaesitettiin 17.11.2006 Amsterdamissa (Alankomaat) Suite Muziekweek -festivaalin yhteydessä. Teos on omistettu Erik Bosgraafille ja Izhar Eliakselle. Vuonna 2007 *Stheno* voitti kansainvälisen sävellyskilpailun "Irino Prizen" Tokiossa, Japanissa .

* Soittimet: nokkahuiluputket, preparoitu kitara, nauha
* Kesto: n. 7'30"

Teoksen otsikko viittaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvään naispuoliseen hirviöön nimeltä Stheno (suom. Stheino), joka oli yksi gorgoista. Teoksessa *Stheno* on paljon staattisia kohtia, jotka viittaavat Gorgon kivettävään vaikutukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaisen Musiikin Tiedotuskeskus: Kantaesitystiedot *fimic.fi*. Viitattu 7.9.2009.
2. ↑  The Irino Prize *jml-irino.jp*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 6.9.2009.
3. ↑  Edition TROY: Säveltäjän oma teoskommentti *editiontroy.com*. Viitattu 7.9.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Edition TROY: Partituurinäyte, kuunteluesimerkki ja teoskommentti[vanhentunut linkki]
**Elbert L. "Burt" Rutan** (s. 17. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija, joka on tullut tunnetuksi monista erikoisista ja ennätyksiä rikkoneista koneistaan.

Rutan on syntyisin Portlandista, Oregonista ja varttui Kaliforniassa. Hän lensi ensimmäisen yksinlentonsa 16-vuotiaana 1959. Vuonna 1965 hän valmistui Kalifornian polyteknillisestä yliopistosta ilmailutekniikan insinöörinä.

Vuodet 1965–1973 hän työskenteli Yhdysvaltain ilmavoimien Edwardsin lentotukikohdassa projekti-insinöörinä. Hän toimi yhdeksessä eri lentotestausprojektissa ml. hävittäjälentokoneiden syöksykierrekokeet. Hänen projektitöihinsä kuului myös LTV XC-142 VTOL -kuljetuskoneen testaus. Tämä jälkeen hänestä tuli Bede Aircraftin Bede Test Centerin johtaja 1974 asti. 

Rutan erosi kesäkuussa 1974 perustaakseen oman lentokonetehtaansa, *Rutan Aircraft Factory*, Mojaven aavikolle. Hän kehitteli monia prototyyppilentokoneita. Ensimmäinen tuote oli harrastelentokone Rutan VariViggen. VariEze-koneen suunnitelmia myytiin huomattavasti. Seuraavia koneita olivat Long-EZ ja Rutan Quickie.

Huhtikuussa 1982 hän perusti Scaled Composites Inc.:in.

Voyager palaa maailmanympärilennoltaan.
Vuonna 1986 Rutanin suunnittelema *Voyager* lensi ensimmäisenä lentokoneena maailman ympäri välilaskutta ja ilman tankkauksia. Konetta lensivät Burt Rutanin veli Dick Rutan ja Jeana Yeager. Lento kesti 9 vuorokautta, 3 minuuttia ja 45 sekuntia.

Konrad Dannenberg (vas.) ja Burt Rutan
Kesäkuussa 2004 Rutanin SpaceShipOnesta tuli ensimmäinen yksityisen rakentama alus, joka saavutti avaruuden. Kone voitti Ansari X -palkinnon 4. lokakuuta pilottinaan Mike Melvill.

3. maaliskuuta 2005 Voyageria muistuttava suihkumoottorilla varustettu GlobalFlyer uusi Voyagerin ennätyksen pilottinaan Steve Fossett.

Rutanin suunnittelemille koneille on ollut tyypillistä epätavalliset siipirakenteet, canard-siipien käyttö sekä koneiden keveys.

Lähteet
-------

1. ↑  Peter Garrison: Where Have All the Foreplanes Gone?  18.7.2018. Flying. Viitattu 7.4.2019.
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 13/2013, s.66-73

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rutanin suunnittelemia lentokoneita** Wikimedia Commonsissa

* Rutan Aircraft Factory:n nettisivut
* Scaled Composites Inc.:in nettisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Alppihiihdon maailmancup 1981–1982** oli historian 16. alppihiihdon maailmancup -kausi.

Loppupisteet
------------

### Miehet

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Yhdysvallat Phil Mahre | 309 |
| 2. | Ruotsi Ingemar Stenmark | 211 |
| 3. | Yhdysvallat Steve Mahre | 183 |
|

### Naiset

#### Kokonaiskilpailu

| Sij. |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. | Sveitsi Erika Hess | 297 |
| 2. | Länsi-Saksa Irene Epple | 282 |
| 3. | Yhdysvallat Christin Cooper | 198 |
|

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 4: 1981–82*, s. 193. Oy Scandia Kirjat Ab, 1982. ISBN 951-9466-32-0.

### Viitteet

1. ↑  
	* Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 31–32. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.

  

AlppihiihtoAlppihiihdon maailmancupit
67 | 68 | 68–69 | 69–70 | 70–71 | 71–72 | 72–73 | 73–74 | 74–75 | 75–76 | 76–77 | 77–78 | 78-79 | 79–80 | 80–81 | 81–82 | 82–83 | 83–84 | 84–85 | 85–86 | 86–87 | 87–88 | 88–89 | 89–90 | 90–91 | 91–92 | 92–93 | 93–94 | 94–95 | 95–96 | 96–97 | 97–98 | 98–99 | 99–00 | 00–01 | 01–02 | 02–03 | 03–04 | 04–05 | 05–06 | 06–07 | 07–08 | 08–09 | 09–10 | 10–11 | 11–12 | 12–13 | 13–14 | 14–15 | 15–16 | 16–17 | 17–18 | 18–19 | 19–20 | 20–21 | 21–22 | 22–23
***Stichodactyla gigantea*** on merivuokko, joka elää vuokkokalojen kanssa symbioosissa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Stichodactyla gigantea* on jättiläismäistä tarkoittavasta tieteellisestä nimestään huolimatta sukunsa pienin laji. Sen runkona on halkaisijaltaan vajaa puolimetrinen, voimakkaasti poimuttunut levy. Sen lonkerot ovat alle sentin mittaisia, tahmeita ja tylppäkärkisiä ja jatkuvassa liikkeessä. Lonkerot ovat vihertäviä tai ruskehtavia, harvoin violetinsävyisiä.

Levinneisyys
------------

*Stichodactyla gigantea* on kotoisin Indopasifiselta merialueelta, Punaiseltamereltä ja Salomoninsaarilta. Se elää matalassa vedessä hiekkaisella pohjalla, tyypillisesti laguuneissa.

Vesiolot
--------

Tämä vuokko elää 24–27 °C:n lämpötiloissa.

Elinkumppanit
-------------

*Zooxanthellae*-panssarisiimalevät elävät merivuokon sisällä endosymbioosissa. Muutamat vuokkokalalajit ja muut koralliahvenet elävät vuokon välittömässä läheisyydessä ja sen lonkeroiden suojassa.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS
2. 1 2 3  Massimo Boyer: Giant sea anemone Edge of Reef. Viitattu 6.1.2009. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Meerwasserlexicon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q555879
* ADW: Stichodactyla\_gigantea
* AFD: Stichodactyla\_gigantea
* CoL: 6ZRSH
* GBIF: 2257005
* iNaturalist: 51239
* IRMNG: 10449418
* ITIS: 611998
* NCBI: 230562
* Open Tree of Life: 379616
* SeaLifeBase: 41596
* WoRMS: 291133

 |

 |