recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Skithai** (m.kreik. Σκίθαι, lat. *Scithae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta Stefanos Byzantionlainen sijoitti sen lähelle Poteidaiaa.

Skithain historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se löi omaa hopearahaa arkaaisen kauden lopulla vuoden 500 eaa. tienoilla. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Skithaīos* (Σκιθαῖος).

Joskus Skithai on tulkittu nimen perusteella samaksi kaupungiksi kuin Kithas, joka esiintyy Deloksen meriliiton verotusluetteloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "579. Kithas; 610. Skithai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* 574.17.
3. ↑  Hansen, Mogens Herman: Index of characteristics that indicate polis status of 541 communities not explicitly called polis in Archaic and/or Classical sources Copenhagen Polis Centre.  Arkistoitu 24.7.2011. Viitattu 4.10.2021.
**Vertaiskauppa** (tai **C2C**, engl. *consumer-to-consumer*) on kuluttajien välillä tapahtuvaa kaupankäyntiä, josta valtaosa tapahtuu verkkopalveluiden, kuluttajille suunnattujen ilmoittelulehtien sekä kirpputorien välityksellä.

Termiä vertaiskauppa on alettu käyttää kattokäsitteenä erilaisille palveluille ja kaupankäynnin tavoille, joille yhteistä on se, ettei kumpikaan osapuoli ole yritys tai muunlainen yhteisö vaan yksittäinen kuluttaja. Perinteisen tavaroita koskevan vertaiskaupan lisäksi verkossa on kokeiltu myös palveluiden tarjoamista ja jopa majoitusta koskevia vertaiskauppakonsepteja.

Suhde vähittäiskauppaan
-----------------------

Vertaiskauppa ei perinteisesti ole ollut verotuksen piirissä, johtuen sen verraten pienestä volyymista esimerkiksi vähittäiskauppaan suhteutettuna. Vertaiskauppatoimija Huuto.netin vuonna 2013 ilmoittamien kasvulukujen perusteella vertaiskauppa näyttäisi kuitenkin olevan lisääntymään päin. Suomen suurin vertaiskauppatoimija on Tori.fi 2,4 miljoonalla kuukausittaisella eri kävijällään.  Kasvun ennustamisen sijaan vertaiskaupan todellisen koon perusteellinen arviointi kuitenkin vaatisi useiden eri kauppa-alustojen lukujen sisällyttämistä laskelmiin.

Joillakin talousalueilla vertaiskaupan osuus saattaa olla hyvinkin merkittävä. Esimerkiksi Kiinassa arvioitiin vuonna 2011, että kuluttajien välinen kaupankäynti muodosti noin 80 prosenttia kaikesta verkossa tapahtuvasta kaupankäynnistä.

Tuotteet
--------

Vertaiskaupassa vaihdetaan eniten sellaisia tuotteita, joita kuluttajat käyttävät itse vain jonkin aikaa, mutta joiden käyttöhyöty ei ole huomattavasti laskenut ostajan näkökulmasta. Tällaisia tuotekategorioita ovat muun muassa lastenvaatteet sekä autot. Lisäksi vertaiskaupassa käydään paljon kauppaa keräilyesineillä. 

Sanoma News on maaliskuussa 2013 rekisteröinyt käyttöönsä verkko-osoitteet *vertaiskauppa.fi* ja *vertaisverkkokauppa.fi.* Sanoma News omisti Huuto.netin, kunnes myi sen ePrice Oy:lle vuonna 2019.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Miltton: Vertaiskauppa kasvoi uuteen ennätykseen *Kauppalehti*.  23.4.2013.  Arkistoitu 27.6.2013. Viitattu 28.8.2013.
5. ↑  Nettihuutokauppa käy ennätysvauhtia – 24000 lastenvaunua ja 7500 sohvaa, Taantuma ja kierrätysinto ovat kiidättäneet vertaiskaupan ennätysvauhtiin *Talouselämä*.  23.4.2013.  Arkistoitu 30.8.2013. Viitattu 28.8.2013.
6. ↑  Tutkimus: Vertaiskauppa kasvaa ensi vuonna voimakkaasti  28.8.2013. Cision / Huuto.net. Viitattu 29.8.2013.
7. ↑  Tori ottaa kantaa: Vertaiskauppa on valtavirtaistunut hetkessä, mutta tämä ei vielä riitä *Tori Media*.  4.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
8. ↑
9. ↑  Uusimmat .fi-verkkotunnukset yritykselle Sanoma News Oy *Taloussanomat*. Viitattu 29.8.2013. [vanhentunut linkki]
**Georg Theodor August Gaffky** (17. helmikuuta 1850 Hannover – 23. syyskuuta 1918 Hannover) oli saksalainen bakteriologi ja Robert Kochin jälkeen vuodesta 1904 Berliinin Institut für Infektionskrankheiten -laitoksen (vuodesta 1912 Robert Koch-Institut) johtaja. Hän tutki koleraa ja ruttoa Egyptissä ja Intiassa. Yhdessä Joseph Eberthin kanssa Gaffky löysi *Salmonella typhi* -bakteerin, joka aiheuttaa lavantaudin.

Gaffky opiskeli lääketiedettä Friedrich-Wilhelms-Akademiessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Katner, Wilhelm: Gaffky, Georg Theodor August *Deutsche Biographie*. Viitattu 18.1.2020. (saksaksi)
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja. Encyclopaedia Fennica 2, Celli – Gh*, s. 1602. Helsingissä: Otava, 1961.
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 3595


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Johann Georg Theodor Grässe** (31. tammikuuta 1814 Grimma, Saksin kuningaskunta – 27. elokuuta 1885 Niederlößnitz, Saksan keisarikunta) oli saksalainen bibliografi ja kirjallisuushistorioitsija, joka toimi Saksin kuninkaan Fredrik August II:n kirjastonhoitajana ja Grünes Gewölbe -museon johtajana. Hän kirjoitti elämänsä aikana useita teoksia.

Elämä
-----

Johann Georg Theodor Grässen isä oli latinan professori Johann Gottlob. Hänen äitinsä oli Juliana Amalia. Grässe opiskeli Leipzigin yliopistossa filosofiaa ja arkeologiaa, ja hän valmistui vuonna 1834.

Grässe työskenteli 1840–1848 opettajana. Laajojen kielten ja kirjallisuuden tietojensa ansiosta hänet nimettiin 1843 Saksin kuninkaan Fredrik August II:n henkilökohtaiseksi kirjastonhoitajaksi. Grässe toimi tehtävässä vuoteen 1854. Hän sai myös muita kuninkaallisia tehtäviä, kun hänet valittiin 1848 kuninkaallisen rahakokoelman ja 1852 posiinikokoelman hoitajaksi. Grässe valittiin 1864 Grünes Gewölbe -museon johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1882 näön heikkenemisen takia ja kuoli 1885.

Työt
----

Grässen kiinnostuksen kohteet olivat laaja-alaisia, ja hän julkaisi monia teoksia. Hänen töihinsä kuuluvat muun muassa bibliografiset, kirjallisuustieteelliset ja historialliset työt. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat bibliografia *Leitfaden der allgemeinen Literaturgeschichte* ja latinankielisten paikannimien sanakirja *Orbis Latinus*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sönke Friedreich: Graesse (Grässe, Gräße), Johann Georg Theodor *Sächsische Biografie*. Institut für Sächsische Geschichte und Volkskunde. Viitattu 29.4.2017. (saksaksi)
2. 1 2  Ferdinand Geldner: Graesse (Grässe, Gräße), Johann Georg Theodor *Neue Deutsche Biographie 6*. Viitattu 29.4.2017. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
	+ 2
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ptšovžan kunta Kirišin piirin kartalla.
**Ptšovža** (ven. Пчёвжа) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Kirišin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen sivujoen Ptšovžan varrella noin 20 kilometriä Kirišistä kaakkoon. Kunnassa on 1600 asukasta (vuonna 2009).

Taajama on perustettu vuonna 1934 Kirišin metsäteollisuuspiirin keskukseksi. Aluksi sen nimenä oli *Vytjažnoi*. Myöhemmin se nimettiin uudelleen ohi virtaavan joen mukaan. Toisen maailmansodan aikana Ptšovža oli saksalaisten miehittämänä. Metsäteollisuuspiirin toiminta kehittyi sodan jälkeen ja saavutti huippunsa 1960–1980-luvuilla.

Ptšovžan kunta rajoittuu pohjoisessa Olhavan ja koillisessa Tihvinän piireihin, idässä ja kaakossa Kirišin piirin Budogoštšin kuntaan, lounaassa Novgorodin alueeseen, lännessä Kirišin kaupunkiin ja luoteessa Ptševan kuntaan. Keskustaajaman lisäksi siihen kuuluu kuusi kylää: Belaja, Bereznjak, Borutino, Gortšakovo, Porog ja Železnaja Gora.

Taajaman kautta kulkee Kirišin ja Budogoštšin välinen rautatie ja maantie. Tärkein työnantaja on puunhankintaa harjoittava Kirišlesprom. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, posti ja muutama kauppa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ptšovžinskoje selskoje poselenije: Prognoz sotsialno-ekonomitšeskogo razvitija *adm-pchevzha.narod.ru*. Viitattu 18.4.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Ptšovžinskoje selskoje poselenije: Posjolok Ptšovža *пчёвжа.рф*. Viitattu 18.4.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Ptšovžinskoje selskoje poselenije: O poselenii *xn--80adm8a2b8c.xn--p1ai*.  Arkistoitu 10.3.2012. Viitattu 18.4.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Ptšovžinskoje selskoje poselenije: Spravotšnik *пчёвжа.рф*. Viitattu 18.4.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ptšovžan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Tekninen mittajärjestelmä** oli useilla teknisillä aloilla 1800-luvulta 1970-luvulle saakka käytössä ollut, metrijärjestelmään pohjautuva mittajärjestelmä. Se erosi sekä nykyisestä SI-järjestelmästä että fysiikassa samaan aikaan käytetystä cgs-järjestelmästä oleellisimmin siten, että siinä kilogrammaa ei käsitetty massan vaan voiman yksiköksi. Metrin ja sekunnin ohella järjestelmän kolmantena perusyksikkönä olikin *kilogramman voima* (1 kgf), jolle sekaannuksen välttämiseksi annettiin vuonna 1948 myös nimi kilopondi (1 kp). Sillä tarkoitettiin voimaa, jolla Maa vetää puoleensa yhden kilogramman massaa siellä, missä painovoiman kiihtyvyydellä on sen ns. normaaliarvo, 9,806 65 m/s2. Tämä vastaa painovoimaa merenpinnan tasolla 45. leveysasteella. 

Kilopondin avulla johdettiin yksiköt muillekin teknisesti tärkeille suureille. Sellaisia olivat:

* työn ja energian yksikkö – *kilopondimetri* (1 kpm) = 9,806 65 J
* tehon yksikkö – *kilopondimetri sekunnissa* (1 kpm/s) = 9,806 65 W
* paineen yksikkö – *kilopondi neliömetriä kohti* (1 kp/m2 = 9,806 65 Pa.

Koska näin saatu paineen yksikkö oli varsin pieni, käytettiin sen asemesta lähes yksinomaan yksikköä *kilopondi neliösenttimetriä kohti* (1 kp/cm2 = 98,066 5 kPa). Siitä käytettiin myös nimitystä *tekninen ilmakehä* (1 at). Se oli jonkin verran pienempi kuin Maan pinnalla vallitseva normaali ilmanpaine.

Tehon yksikkönä käytettiin yleisesti ja käytetään epävirallisesti toisinaan edelleenkin myös hevosvoimaa (1 hv), joka oli 75 kilopondimetriä sekunnissa eli 735,498 75 W.

Järjestelmään liittyi myös harvoin käytetty massan yksikkö, *tekninen massayksikkö* eli *hyl*, joka oli 9,806 65 kg. Sillä tarkoitettiin massaa, jolle yhden kilopondin voima antoi kiihtyvyyden 1 m/s2.

Sähkötekniikassa tekninen järjestelmä ei ollut koskaan yleisessä käytössä, vaan jo 1800-luvun lopulla sähköalalla käytettiin MKSA-järjestelmää (metri-kilogramma-sekunti-ampeeri-järjestelmää). Siinä yksiköt olivat jo samat kuin nykyisessä SI-järjestelmässäkin. Perusyksiköillä tosin oli nykyisestä poikkeavat määritelmät, mutta yksiköt olivat käytännössä nykyisen suuruiset. Muillakin teknisillä aloilla tekninen järjestelmä jäi pois käytöstä 1970-luvulla, kun niilläkin siirryttiin SI-järjestelmään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 27.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto.  Arkistoitu 31.8.2012. Viitattu 18.12.2011.
2. ↑
**Noora Lainesalo** (o.s. **Linnarinne**, 28. lokakuuta 1985 Iitti*lähde?*) on suomalainen ammattilaislentopalloilija, joka pelasi kaudet 2010–2013 HPK:ssa. Kaudet 2007–2010 hän pelasi Saksassa.

Ura
---

### Seuraura

Lainesalo aloitti lentopallouransa seitsemänvuotiaana Kausalan Yrityksen junioreissa. Pian hänen poikkeuksellinen lahjakkuutensa huomattiin ja hänet nostettiin naisten edustusjoukkueeseen seurassa. Edustusjoukkue pelasi tuolloin Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Lainesalo otti joukkueessaan ykköspassarin paikan ja pelasi nuoresta iästään huolimatta hyvin. Seuraavalle kaudelle hän teki sopimuksen 1-sarjaan LP Kangasalan kanssa.

Kauden 2001–2002 Lainesalo pelasi LP Kangasalassa ykkössarjaa, jonka jälkeen hän teki sopimuksen hallitsevan suomenmestarin Vanajan Racing Clubin kanssa. Joukkue voitti jälleen suomenmestaruuden sekä Suomen cupin hopeaa. Lainesalo valittiin kaudella liigan vuoden tulokkaaksi.

Seuraavalla kaudella Lainesalo jatkoi Racing Clubissa. Joukkue eteni jälleen finaaleihin ja sai hopeaa. Lainesalo jatkoi Hämeenlinnassa ja joukkue palasi seuraavalla kaudella jälleen suomenmestariksi. Lisäksi Vanajan RC voitti Suomen cupin. Myös kaudella 2005–2006 Lainesalo juhli suomenmestaruutta ja Suomen cupin voittoa Racing Clubin väreissä. Kaudella 2006–2007 joukkue voitti kolmannen peräkkäisen suomenmestaruutensa ja Lainesalo valittiin liigan All-Stars -seitsikkoon.

Kaudet 2007–2009 Lainesalo pelasi Saksassa Leverkusenissa. Lainesalon ensimmäinen kausi ulkomailla sujui hyvin, ja hänen joukkueensa lopullinen sijoitus oli kuudes. Kauden 2009–2010 Lainesalo pelasi Saksassa Wiesbadenissa. Kauden jälkeen Lainesalo palasi Suomeen HPK:hon.

### Maajoukkueura

Lainesalo pelasi Suomen A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa 17-vuotiaana vuonna 2003 Ranskan A-maajoukkuetta vastaan. Hän on pelannut 51 maaottelua vuosina 2003–2010.

Saavutukset
-----------

* Vuoden tulokas SM-liigassa 2003
* All-Stars passari SM-liigassa 2007

**Joukkueessa:**

* Suomenmestaruus 2003, 2005, 2006, 2007
* SM-hopeaa 2004
* Suomen cupin voitto 2005, 2006
* Suomen cupin hopea 2003

Joukkueet
---------

* 2000–01 Kausalan Yritys (2-sarja)
* 2001–02 LP Kangasala (1-sarja)
* 2002–03 Tarmo-Volley (nyk. Vanajan RC)
* 2003–04 Tarmo Volley (nyk. Vanajan RC)
* 2004–05 Vanajan RC
* 2005–06 Vanajan RC
* 2006–07 Vanajan RC
* 2007–08 Bayer Leverkusen, Saksa
* 2008–09 Bayer Leverkusen, Saksa
* 2009–10 1. VC Wiesbaden, Saksa
* 2010–11 HPK Naiset
* 2011–12 HPK Naiset
* 2012–13 HPK Naiset

Lähteet
-------

1. ↑  Noora Lainesalo *Mestaruusliiga.fi*.  Arkistoitu 13.12.2013. Viitattu 9.12.2013.
2. ↑  Noora Lainesalo *Volley Agent*.  Arkistoitu 9.12.2013. Viitattu 9.12.2013. (englanniksi)
3. ↑  Naisten A-maaottelutilasto (pdf)  6.4.2020. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 29.4.2020.
José Luis Chilavert
**José Luis Félix Chilavert González** (s. 27. heinäkuuta 1965 Luque) on paraguaylainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapallomaalivahti. Häntä pidetään yleisesti maansa kautta aikain parhaana jalkapalloilijana. Chilavert oli peliurallaan jalkapallomaailman johtavia vapaapotkuspesialisteja ja ampui usein myös joukkueensa rangaistuspotkut. Tämä maalivahdeille epätavallinen taito nosti hänet kautta aikain eniten maaleja tehneeksi maalivahdiksi, kunnes Rogério Ceni ohitti hänet vuonna 2006. Chilavert teki urallaan yhteensä 62 maalia, joista kahdeksan maaotteluissa. Maaottelumaaleistaan neljä hän teki Paraguayn karsiessa vuoden 2002 maailmanmestaruuskisoihin.

Chilavert teki debyyttinsä jalkapalloilijana 15-vuotiaana pelatessaan Sportivo Luqueñossa, joka oli tuolloin kakkosdivisioonajoukkue. Vuonna 1984 hän siirtyi argentiinalaisen San Lorenzon riveihin, jossa pelasi neljä vuotta. Vuonna 1988 Chilavert siirtyi Real Zaragozaan Espanjaan ja pelasi siellä kolme kautta. 1990-luvun alussa hän palasi Argentiinaan, missä hän pelasi Vélez Sársfield -joukkueessa lähes koko vuosikymmenen. Hän oli voittamassa neljää Argentiinan mestaruutta ja niiden lisäksi Copa Libertadores -turnausta ja Intercontinental Cupia, molempia vuonna 1994. Vuonna 1999, pelatessaan edelleen Vélez Sársfieldissa, hän teki ottelussa Ferro Carril Oestea vastaan hattutempun ensimmäisenä maalivahtina jalkapallohistoriassa. 

Chilavert äänestettiin maailman parhaaksi maalivahdiksi vuosina 1995, 1997 ja 1998. Vuonna 1998 hän osallistui ensimmäistä kertaa jalkapallon maailmanmestaruuskisoihin vieden maansa lopulta neljännesvälieriin, joissa se hävisi tulevalle maailmanmestarille Ranskalle vasta jatkoajalla. 

Paitsi pelitaidoistaan, Chilavert tunnettiin pelikentillä myös tulisesta luonteestaan. Hän sylki vuoden 2002 maailmanmestaruuskisojen karsintaottelussa brasilialaisen Roberto Carlosin päälle, minkä vuoksi FIFA antoi hänelle kolmen ottelun kansainvälisen pelikiellon. Tämän vuoksi hän joutui seuraamaan Paraguayn kahta ensimmäistä peliä itse kisoissa katsomosta. 

Chilavert ilmoitti joulukuussa 2003 uransa päättymisestä, mutta pyörsi sittemmin päätöksensä ja palasi kahden RC Strasbourgissa Ranskassa ja yhden Club Atlético Peñarolissa Uruguayssa pelatun vuoden jälkeen vielä kaudeksi Véleziin. Hän päätti uransa lopullisesti vuonna 2004 ja pelasi jäähyväisottelunsa 11. marraskuuta. Maaotteluja Chilavertille kertyi vuosien varrella yhteensä 74, joissa hän teki kahdeksan maalia.

Seurat
------

* Club Sportivo Luqueño
* Club Guaraní (1984)
* San Lorenzo (1984–1988)
* Real Zaragoza (1988–1991)
* Vélez Sársfield (1991–2000)
* RC Strasbourg (2000–2002)
* Peñarol (2002–2003)
* Vélez Sársfield (2003–2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Chilavert, José Luis national-football-teams.com. Viitattu 4.7.2016. (englanniksi)

Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Chilavert |
2 Arce |
3 Sarabia |
4 Gamarra |
5 Ayala |
6 Struway |
7 Báez |
8 Alvarenga |
9 Santa Cruz |
10 Acuña |
11 Campos |
12 Villar |
13 Paredes |
14 Gavilán |
15 Bonet |
16 Morínigo |
17 Franco |
18 Cáceres |
19 Sanabria |
20 Cardozo |
21 Caniza |
22 Tavarelli |
23 Cuevas |
Valmentaja Maldini
**Verta, hikeä ja T-paitoja** (*Blood, Sweat and T-shirts*) on brittiläinen dokumenttisarja. Sarjassa kuusi brittinuorta matkustavat Intiaan katsomaan, kuinka heidän muotivaatteensa tehdään. Tutustuessaan maan vaateteollisuuteen he vierailevat muun muassa hikipajoissa ja puuvillapelloilla.

Sarjaa tehtiin neljä jaksoa, jotka esitettiin Britanniassa vuonna 2008. Suomessa dokumenttisarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2:lla 13. tammikuuta 2010. Sarja sai jatkoa vuonna 2009 esitetystä dokumentista *Verta, hikeä ja noutoruokaa*, jossa nuoret vietiin Kaakkois-Aasiaan, josta länsimaissa myytävien noutoruokien ainekset ovat usein kotoisin. Vuonna 2010 esitettiin *Verta, hikeä ja luksusta*, jossa selvitettiin, mistä länsimaiden kalliit trendituotteet ovat peräisin.

Yksi dokumenteissa esiintyneistä nuorista, Stacey Dooley, alkoi myöhemmin tekemään omia dokumenttejaan BBC:lle.

Suomalainen versio
------------------

Sarjasta julkaistiin suomalainen versio Yle Areenassa maaliskuussa 2020. Ohjelmassa Maiju Voutilainen, Sandra Hagelstam, Joona Puhakka ja Veikko Seppälä matkustivat Myanmariin tutustumaan paikalliseen vaateteollisuuteen. Ohjelmaa juonsi Susani Mahadura.

Ohjelma voitti toukokuussa 2021 parhaan seurantarealityohjelman Kultaisen Venlan. Sarjan käsikirjoittaja Sirpa Leskelä palkittiin vuoden viihde ja events käsikirjoittajana.

Niin ikään *Verta, hikeä ja luksusta* -ohjelmasta on tehty suomalainen versio, joka julkaistiin Yle Areenaan 16.1.2023 ja nähdään Yle TV2:lla 19.1.2023 alkaen. Ohjelmaa juontaa Rosa Kettumäki. Ohjelmassa neljä sosiaalisen median vaikuttajaa matkustaa Kettumäen kanssa Ghanaan, Afrikan länsirannikolle etsimään vastauksia siihen, mitä tapahtuu luksuksen alkutuotannossa. Nämä neljä some-vaikuttajaa ovat Arttu Mustonen, Joona Hellman, Roosa Rahkonen ja Yousra Chafak.

Lähteet
-------

1. ↑  Television Awards Winners in 2009 (British Academy Television Award for Best Factual Series) *Bafta.org*. Viitattu 25.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  Blood, Sweat and Luxuries, Afghan Star and Olympic Dreams *Theguardian.com*.  21.4.2010. Viitattu 25.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Stacey Dooley: Uuden polven Theroux? *Yle.fi*.  20.3.2014. Viitattu 25.4.2016.
4. ↑  Verta, hikeä ja t-paitoja näyttää, mitä paljastuu halvan vaatteen nurjalta puolelta  3.2.2020. Yle. Viitattu 29.5.2021.
5. ↑  Voittajat 2020  28.5.2021. Televisioakatemia. Viitattu 29.5.2021.
6. ↑  Mikä on päivittäisen luksuksemme todellinen hinta? – Verta, hikeä ja luksusta realitysarja Yle Areenassa 16.1.2023  25.11.2022. Yle. Viitattu 21.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* *Verta, hikeä ja T-paitoja* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Tehostettu keräily** on talteen keräiltävien villien kasvien hoitamista siten, että pyritään edistämään keräiltävän kasvin säilymistä luonnossa. Keinoja tähän ovat tuholaisten torjunta, vain tietyn kasvien osan kerääminen tietyiltä alueilta siten, että maahan jätetyt kasvit siementävät seuraavaksi vuodeksi, kasvien kastelu, jotta ne säilyvät kuivan kauden yli, ja rikkakasvien kitkeminen. Tehostettu keräily saattoi edeltää maanviljelyä.*lähde?*

Esimerkiksi kwakiutl-intiaanit söivät apiloita, kitkivät apilaniityiltä pois rikkaruohot ja jättivät tarkoituksella pääjuuren maahan. Myös pahalta maistuva sivujuuri jäi maahan tuottamaan uusia haaroja. Apilaniityt oli jaettu perheiden kesken. Monet luonnonkansat pitivät viljelykasveja jonkun omistamina. Länsi-Australiassa naiset istuttivat villejä jamsseja sen jälkeen, kun olivat kaivaneet niiden juurimukulat maasta. Luultavasti lopulta jamssia alettiin viljellä asumusten lähellä, ettei seuraavalla jamssinhakumatkalla jamssia tarvitsisi etsiä kaukaa. Papua-Uuden-Guinean ylängöltä on löydetty todisteita hyvin vanhasta tehostetusta keräilystä ehkä jo 49 000–44 000 vuotta sitten, joka tapauksessa ennen viime jääkauden huippukohtaa. Tehostettuun keräilyyn viittaavat löydetyt jamssin ja erään pähkinälajin jäänteet sekä "vyötärölliset" kivityökalut, joilla uskotaan kaadetun puita, että keräiltävät kasvit saisivat enemmän kasvutilaa.

Lähteet
-------

1. ↑  E. Adamson Hoebel ; suom. Elina Haavio-Mannila & Matti Haavio: *Primitiivinen kulttuuri*, s. 56–57. Porvoo: WSOY, 1961. ISBN 951-0-01791-4.
2. ↑  Honko, Lauri & Pentikäinen, Juha: *Kulttuuriantropologia*. Porvoo : Helsinki: WSOY, 1970. ISBN 951-0-01801-5.
3. ↑  neuvottelukunta: Hosia, Heikki...et al. ; toimittajat: Kautto, Risto & Järvinen, Sauli & Jäntti, Jaakko: *Tiedon portaat*, s. 70. 8. osa. Porvoo: WSOY, 1970. ISBN 951-0-03581-5.
4. ↑  Summerhayes, Glenn R. & Leavesley, Matthew & Fairbairn, Andrew & Mandui, Herman & Field, Judith & Ford, Anne & Fullag, Richard: [ Human Adaptation and Plant Use in Highland New Guinea 49,000 to
44,000 Years Ago] *Science*.  1.10.2010. Viitattu 21.03.2018.
**Vuoden 1928 talviolympialaisissa** Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa **skeletonissa** eli mahakelkkailussa. Ratana toimi lajin syntypaikkana usein pidetty Cresta Run. Rata on pituudeltaan 1 210 metriä ja korkeuseroa on 157 metriä. Kilpailussa laskettiin kolme laskua, joiden yhteisajan perusteella sijoitus määräytyi.

Tulokset
--------

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jennison Heaton | 3.01,8 |
| 2 |  | John Heaton | 3.02,8 |
| 3 |  | David Carnegie | 3.05,1 |
| 4 |  | Agostino Lanfranchi | 3.08,7 |
| 5 |  | Alexander Berner | 3.08,8 |
| 6 |  | Franz Unterlechner | 3.13,5 |
| 7 |  | Alessandro tel Torso | 3.14,9 |
| 8 |  | Louis Hasenknopf | 3.36,7 |
| – |  | W. Voneschen | DNF |
| – |  | P. Dorneuil | DNF |

  

II talviolympialaisten kilpailulajit
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Skeleton |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  

Näytöslajit:*Sotilaspartiohiihto* |
*Vetohiihto*

Skeleton olympialaisissa
1928 |
1932–1936 |
1948 |
1952–1998 |
2002 | 
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022
**Jarl Henrik Brommels** (20. tammikuuta 1921 Bergö – 21. joulukuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen sosiaalineuvos ja pitkäaikainen järjestöjohtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Brommelsin vanhemmat olivat kansanedustaja Albert Brommels ja Anna Stenfors ja puoliso toimittaja Hedvig Marianne Klingstedt, professori Fredrik Klingstedtin tytär. Toimitusjohtaja Krister Brommels oli hänen veljensä. Jarl Brommels tuli ylioppilaaksi 1940 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi 1948 Åbo Akademista. Hän oli Suomen ruotsalaisten kansankäräjien sihteeri 1947–1950 ja sitten pitkään johtamassa Folkhälsan-kansanterveysjärjestöä aina 1950-luvun alusta 1980-luvun alkuun, ensin toiminnanjohtajana 1950–1968 ja sitten toimitusjohtajana 1968–1981. Folkhälsän yhtenäistyi ja kasvoi voimakkaasti hänen johdollaan. Brommelsilla oli lisäksi useita luottamustehtäviä muissa järjestöissä ja yhdistyksissä.

Julkaisuja
----------

* *Österbottnisk Folkhälsa 1921–1955–1985*, 1985
* *Åboländsk Folkhälsa 1921–1956–1986*, 1986
* *Nyländsk Folkhälsa 1921–1957–1987*, 1987
* *Sverige hjälpte oss: fadderortsrörelsen och svenska Österbotten 1942–1980*, 1991
* *Åländsk folkhälsa 1922–1932–1992*, 1992
* *Hemfolk och utvandrare: släkten Brommels*, 1998

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Jarl Brommels Viitattu 20.8.2021.
2. ↑  Jarl Brommels 60 vuotta tänään. Vapaaehtoinen terveystyö on vieläkin tarpeen. *Helsingin Sanomat*, 20.1.1981, s. 14.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
**SaimaaHoliday** on usean luontomatkailu- ja majoitusyrityksen muodostama yritysverkosto Suomessa Saimaan rannalla. Kohteet sijaitsevat Linnansaaren kansallispuiston ympärillä Rantasalmella ja Oravissa. SaimaaHoliday-yritysverkosto hyödyntää Linnansaaren kansallispuiston ja sitä ympäröivien järvialueiden luontomatkailulle tarjoamia mahdollisuuksia. SaimaaHoliday-verkosto kehittää kannattavaa matkailuyritystoimintaa Savonlinna talousalueella kannustamalla jäsenyrityksiä kestävään, hallittuun kasvuun investointien, tuotteistamisen ja uusien kehitysideoiden hyödyntämisen kautta.*lähde?*

Yritykset ovat investoineet Haukiveden vastarannoille Oraviin ja Rantasalmelle viiden viimeisen vuoden aikana 10 miljoonaa euroa.*lähde?* SaimaaHoliday on rekisteröity tuotemerkki, jonka omistaa verkoston toimintaa koordinoiva yhdistys. Jäseniä ovat Lomakeskus Järvisydän, Saimaan Eräpalvelu Oravi Oy, Oravin Kyläkauppa Oy, Loma-Oravi Oy, PV-Group ja Lomasydän Oy. Yhdistyksen jäsenet ovat oikeutettuja ja sitoutuneita käyttämään tuotemerkkiä markkinoinnissaan. Investoinnit ovat kohdistuneet uusiin tuotteisiin, erityisesti retkiluisteluun ja melontaan sekä majoituskapasiteetin lisäämiseen. Vuonna 2009 aloitti toimintVerkoston tarkoituksena. Vuonna 2009 avattiin Oravissa luontomatkailu- ja retkiluisteluhotelli.. Verkoston jatkokehittämissuunnitelmat keskittyvät majoituskapasiteetin lisäämisen, uusien kohteiden avaamiseen kalastusmatkailuun sekä olemassaolevien kohteiden kehittämiseen ympäristöystävällisemmiksi. Reitistöjen ja palvelujen parantaminen on keskeinen osa kehittämistä.

Sulanveden kaudella pääaktiviteetteina on kalastus, melonta, veneily ja luonnontarkkailu.*lähde?* Saimaan Haukivedellä voi opastetuilla retkillä lähteä tarkkailemaan saimaannorppaa. Melontaa voi harrastaa Linnansaaren ja Koloveden kansallispuistoissa. Talvisin Oravin ja Rantasalmen välissä kulkee retkiluistelureitti. Luontoretkeilyn lisäksi kohteista löytyvät majoitustilat, ravintolapalvelut sekä opas- ja välinevuokrapalvelut. 

Vuonna 2010 Saimaa Holiday-verkosto valittiin EDEN matkakohdekilpailun voittajaksi tuon vuoden vesistömatkailukohteiden teemassa.. Arviointiryhmän näkemyksen mukaan Saimaa Holiday on n järvialueen merkittävin yritysyhteistyöverkosto, jolla on kattavin ohjelmapalvelutarjonta. Kohde on sitoutunut kestävään kehittämiseen jo yhteistyössään kansallispuistojen puistojen kanssa. Lisäksi yritysverkosto on kehittänyt palvelutarjontaa kaikille vuodenajoille. Toiminta on sopusoinnussa seudun, maakunnan ja kansallistenkin matkailunkehittämislinjausten kanssa. Kohteen kehittäminen on ollut määrätietoista ja tulevaisuuden suunnitelmat ovat määrätietoisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  SaimaaHoliday on matkailuyritysten tehokas verkosto *Aluelehti Saimaa*. Aluelehti Saimaa. Viitattu 8.7.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Retkiluisteluhotelli viittä vaille valmis *Itä-Savo*.  6.11. 2008.  Arkistoitu 10.11.2008. Viitattu 8.7.2009.
3. ↑  Saimaa Holiday valittiin vuoden vesistömatkailukohteeksi Suomessa *Tiedote*.  4.6.2010. Helsinki:  Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 7.6.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Luontoon.fi
* Järvisydän.com
Ararat (39°42′N, 44°17′E) satelliittikuvassa. Korkein huippu kuvan keskellä.
**Nooan arkin etsintä** on näennäisarkeologista toimintaa Raamatussa kuvatun Nooan arkin löytämiseksi. Nooan arkin jäänteitä on etsitty Ararat-vuorelta tai sen lähistöltä ainakin noin vuoden 300 jaa. aikoihin eläneen Eusebiuksen ajoista lähtien. Etsijöinä on ollut juutalaisia, kristittyjä ja muslimeja, joiden pyhien kirjojen joukossa on Vanha Testamentti, joka mainitsee Nooan arkin.

Nooan arkkia etsimässä
----------------------

Esimerkiksi vuonna 1876 tutkimusmatkailija James Bryce väitti löytäneensä Araratilta puurajan yläpuolelta puuta, joka oli hänen mielestään arkin osa.*lähde tarkemmin?* Muutamat Araratilla kiipeilleet ovat väittäneet nähneensä arkin 1900-luvulla. 
Fernand Navarra väitti löytäneensä Nooan arkin palan Araratilta vuonna 1955, mutta ajoitusten mukaan puupala on tuoreempi, ja läheisten kyläläisten mukaan Navarra kuljetti puupalan ylös vuorelle.*lähde?* Muiden kertoman mukaan Navarra yritti ennen lähtöään ostaa USA:sta hyvin vanhaa hirttä.*lähde?* Navarra kirjoitti kokemuksistaan hänelle toimeentulon taanneen kirjan, jonka pohjalta SEARCH-niminen ryhmä koetti etsiä arkkia 1960-luvun lopulla.

Tunnetuin Nooan arkiksi väitetty kohde lienee 1948 maanjäristyksessä paljastunut Masherin rinteessä oleva maahan hautautunutta laivaa muistuttava Durupinarin löytö, joka ei sijaitse Araratilla. Sen tutkija Ron Wyatt on kiistelty monia Raamatun kohteita löytänyt amatööriarkeologi, ja kiista siitä onko Nooan arkki tässä, jatkuu yhä*kenen mukaan?*. Vuonna 1949 Yhdysvaltain tiedustelukone kuvasi läheltä Araratin huippua Araratin anomalian, jota ei saa sotkea Durupinarin muodostumaan.

1980-luvulla astronautti James Irwin etsi kahteen otteeseen Nooan arkkia Araratin huipulta, mutta turhaan.

Katso myös
----------

* Vedenpaisumus

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Tim Lahaye, John Morris: "Nooan arkki löydetty" Kuva ja sana 1978.
* Seppo Tuominen, Pentti Kinnunen: Nooan arkki.
**Väinö Solstrand** (26. helmikuuta 1882 Helsinki – 11. huhtikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, joka oli erikoistunut suomenruotsalaiseen kansanperinteeseen sekä Suomen ruotsinkielisiin paikannimiin. 

Solstrand opiskeli pohjoismaisia kieliä, keräten samalla ruotsinkielistä kansanrunoutta muun muassa Ahvenanmaan Brändöstä. Vuodesta 1909 lähtien hän työskenteli Svenska litteratursällskapet i Finland -säätiön arkistossa Helsingissä ja kirjoitti vuonna 1923 sen julkaiseman *Finlands svenska folkdiktning* -teoksen kolmannen osan. Tohtoriksi Solstrand väitteli 1925, toimien sen jälkeen opettajana Maarianhaminassa ja Helsingissä. Hän osallistui aktiivisesti Svenska litteratursällskapetin ruotsinkielisten murresanojen ja paikannimien keräykseen.

Väinö Solstrand tunnettiin myös innokkaana urheilumiehenä. Hän toimitti ruotsinkielistä *Finskt Idrottsblad* -urheilulehteä yhdessä Uno Westerholmin ja Klas Tallqvistin kanssa sekä käänsi suomeksi Carl Allénin kirjoittaman painikäsikirjan vuonna 1904. Vuosina 1911–1913 Solstrand toimi Suomen Olympiakomitean ensimmäisenä pääsihteerinä.

Teokset
-------

* *Finlands svenska folkdiktning 3, Ordstäv*, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinfors, 1923.
* *Karis socken från forntiden till våra dagar II – Namnet Karis och andra namn i Karis*, Ekenäs tryckeri, Ekenäs, 1940.

Lähteet
-------

1. ↑  Solstrand, Väinö (Arkistoitu – Internet Archive) Uppslagsverket i Finland. Viitattu 10.6.2015.
2. ↑  Vad är ortnamnsarkivet?  2/1995. Spräkbruk. Viitattu 10.6.2015.
3. ↑  Finskt iddrottsblad 1904 (Arkistoitu – Internet Archive) Urheilumuseo. Viitattu 10.6.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Noora Karma vuonna 2013.
**Noora Helena Karjula** (ent. **Strömsholm**; s. 19. syyskuuta 1975 Vaasa), taiteilijanimeltään **Noora Karma**, on suomalainen taikuri ja mentalisti. Karmalla oli MTV3-kanavalla maaliskuussa 2014 alkanut ohjelma *Mentalisti Noora Karma*.

Karma on tullut Suomessa tunnetuksi mediassa huomiota saaneista taikatempuistaan. Näitä ovat olleet Ilkka Kanervan hypnotisointi presidentinlinnan itsenäisyyspäiväjuhlien jatkoilla, esiintyminen Arto Nybergin ohjelmassa ja jääkiekon SM-liigakierroksen otteluiden lopputulosten, sekä loton voittonumeroiden oikein arvaaminen.

Karmalla on kaksi lasta espanjalaisen taikurin Alfonso Riosin kanssa. He voittivat vuonna 2005 näyttämötaikuuden Suomen mestaruuden. Tätä ennen hän oli naimisissa brittimiehen kanssa. Karma oli naimisissa Jani Strömsholmin kanssa 2017–2019.

Karma työskentelee pääasiallisesti taikurina, mentalistina ja juontajana, yritys-ja yksityisjuhlissa, mutta tämän ohessa on myös laulaja ja pianisti, sillä hän on opiskellut musiikin maisteriksi Lontoossa. Hän on laulanut Remix-yhtyeen singlellä "Vapauteen", ja hän kirjoittaa myös omaa musiikkia. Karma oli mukana Nelonen-kanavan Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018. Karma osallistui keväällä 2021 esitetylle Myyrä-televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Noora Karman oikea nimi on *Seiska*.  19.12.2012. Viitattu 16.3.2014.
2. ↑  Kymppisanomat kysyy - Naismaagikko, mentalisti Noora Karma vastaa *Kymppisanomat*.  23.1.2014. Viitattu 11.5.2014.
3. ↑  Korhonen, Iida: Tämän tempun Noora Karma päätti jättää tekemättä *YleX Uutiset*.  16.3.2014. Viitattu 16.3.2014.
4. 1 2  Jussi Ahlroth: Mentalisti Noora Karma tekee huikeita temppuja, mutta miten? *nyt.fi*.  22.2.2013. Viitattu 31.5.2013.
5. 1 2  Mervi Alatalo: Mentalisti Noora Karma eron jälkeen: "Pärjään kyllä yksinkin" *Kaksplus*.  1/2014. Viitattu 16.3.2014.
6. ↑  Noora Karma miesystävänsä kosinnasta: "Mieluisa yllätys" *iltalehti.fi*. Viitattu 15.3.2016.
7. ↑  Seiska: Noora Karma meni naimisiin Itä-Helsingissä *iltalehti.fi*. Viitattu 10.9.2017.
8. ↑  Iida Kantola: Mentalisti Noora Karman avioliitto on ohi *Ilta-Sanomat*.  14.2.2019. Viitattu 14.2.2019.
9. ↑  Selviytyjät Suomi *Ruutu*. Viitattu 9.3.2018.
10. ↑  Kuka heistä on Myyrä? Tutustu seikkailusarjan julkkiskisaajiin! *mtvuutiset.fi*.  1.3.2021. Viitattu 17.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noora Karma** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset kotisivut
* Noora Karman blogi Blogbook.fi -verkkoportaalissa
**Saimaan laivaston vanavedessä** on ollut Interreg*selvennä*-osarahoitteinen Naapuruusohjelmahanke*selvennä*, jonka lähtökohtana on Suomen ja Venäjän yhteinen historia. Hankkeessa on ollut yksi kokopäivätoiminen työntekijä. Hankkeen teemana on erityisesti Venäjän Saimaan laivasto ja kenraali Aleksandr Suvorov, jonka toimintaan liittyvään historiaan perustuvien matkailutuotteiden kehittäminen on hankkeen päätehtävä. Tuotteiden kehittämisessä keskeistä on historian elävöittäminen innovatiivisia sovelluksia*selvennä* ja ratkaisuja*selvennä* sekä teknologisia ratkaisuja hyödyntäen.

Hankkeen punaisena lankana ovat Suvorovin rakennuttamat sotakanavat, jotka muodostivat 1790-luvulla tärkeän kulku- ja huoltoreitin Lappeenrannasta Savonlinnaan. Kanavat luovat viitekehyksen ja teeman hankkeen puitteissa suunniteltaville matkailutuotteille.

Hankkeen sisältö
----------------

* Historiaan ja historiallisiin kohteisiin perustuvien risteilytuotteiden suunnittelu ja testaus Etelä-Karjalassa ja Etelä-Savossa.

* Suvorov–teemaan rakentuvat draamaopastuskierrokset Olavinlinnassa sekä Lappeenrannan linnoituksessa. Kukonharjun kanavalla toteutetaan teemaan perustuva seikkailu- ja ohjelmapaketti. Opastuskierroksia ja ohjelmapakettia varten hankkeessa suunnitellaan ja tehdään puvustusta ja muuta rekvisiittaa yhteistyössä koulutusorganisaatioiden kanssa.

* Sukellusmatkailun kehittämisedellytysten selvittäminen Saimaan ja Puruveden alueella ja alueen historiallisten kohteiden varaan rakentuvan sukellusmatkailutuotteen suunnittelu ja testaus.

* Opastuspilotti*selvennä*, jossa hyödynnetään teknologisia sovelluksia*selvennä*.

Hankkeen rahoitus ja hallinnointi
---------------------------------

Hanke käynnistyi 1. marraskuuta 2005 ja päättyi 30. lokakuuta 2007. Hankkeen kokonaisbudjetti oli 276 000 euroa ja rahoittajana oli Kaakkois-Suomen Naapuruusohjelma. Hankkeen toteuttaja ja hallinnoija on Joensuun yliopiston Savonlinnan koulutus- ja kehittämiskeskus yhteistyössä Matkailun verkosto-osaamiskeskuksen kanssa. Hankkeen toiminta-alueena Suomen puolella on Etelä-Savo, Etelä-Karjala ja Kymenlaakso.

Katso myös
----------

* Venäjän Saimaan laivasto
* Aleksandr Suvorov
* Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmä
* Suvorovin sotakanavat
* Kärnäkosken linnoitus
**Saima Tigerstedt-Ylinen** (15. joulukuuta 1878 Tuulos – 19. kesäkuuta 1978 Yläne) oli suomalainen taidemaalari.

Elämä
-----

Tigerstedt syntyi Tuuloksessa ruotsinkieliseen aatelissukuun vuonna 1878. Seuraavan vuosikymmenen loppupuolella hän muutti perheensä mukana Helsinkiin. Vuonna 1903 Tigerstedt valmistui taidemaalariksi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulusta. Hän oli myös opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa eri käsityöaineita, muun muassa puukuvanveistoa ja ornamenttipiirustusta.

Vuonna 1905 Tigerstedt avioitui piirustuskoulussa tapaamansa Yläneelta kotoisin olleen Vihtori Ylisen kanssa. Samana vuonna pariskunta matkusti yhdistetylle hää- ja opintomatkalle Pariisiin, jossa he opiskelivat usean muun suomalaistaiteilijan tavoin Académie Colarossissa. Suomeen palattuaan he rakennuttivat Yläneen Elijärven rannalle ateljeehuvilan, jossa he viettivät lähes koko loppuelämänsa. Vuosina 1923–1929 Ylisen perhe asui syksystä kevääseen Raumalla lasten koulunkäynnin vuoksi.

Työ
---

Tigerstedt-Ylinen tuli tunnetuksi akvarelleistaan, joiden aiheina olivat yleensä erilaiset maisemat. Suuri osa hänen tuotannostaan kuvaa Vanhaa Raumaa. Hän teki myös jonkin verran asetelmia sekä maalasi interiöörejä. Lisäksi Tigerstedt kutoi muun muassa erilaisia huonetekstiilejä ja ryijyjä. Hänen taiteellinen tuotantonsa jäi kuitenkin paljon puolisoaan suppeammaksi, koska Tigerstedt keskittyi hoitamaan perhettään Vihtori Ylisen huolehtiessa toimeentulosta.

Tigerstedt-Ylinen kuoli kesäkuussa 1978 ollessaan 99-vuotias. Hänet on haudattu miehensä kanssa samaan hautaan Yläneen hautausmaalle. Pariskunnan yhteisessä hautamuistomerkissä on Tigerstedin tekemä reliefi aviomiehestään.

Lähteet
-------

* Pöytyän kunta, Saima Tigerstedt-Ylinen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rauman taidemuseo, Saima ja Vihtori[vanhentunut linkki]
* Saima-Tigerstedt-Ylinen geni.com:ssa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pidättämisoikeus** eli pidättymisoikeus eli **detentio-oikeus** tarkoittaa varallisuusoikeudessa sitä, että omaa suoritusta ei tarvitse tehdä ennen kuin vastapuoli täyttää oman velvollisuutensa. Se kohdistuu omaan suoritukseen. Pidättämisoikeus on erotettava velallisen omistaman esineen pidätysoikeudesta eli retentio-oikeudesta. Irtaimen kaupassa myyjä voi pidättää esineen siihen asti, kunnes ostaja maksaa ja ostaja voi pidättää kauppahinnan, jos myyjän toimitus viivästyy tai tavarassa on virhe. Myös kaupan purkamisen aikaansaama palautusvelvollisuus riippuu vastapuolen velvollisuuksien täytöstä. Pidättämisoikeus lakkaa vastapuolen antaessa saamisesta vakuuden.

Katso myös
----------

* Pidätysoikeus eli retentio-oikeus, joka tarkoittaa eri asiaa.
* Pidättäminen, joka tarkoittaa poliisin oikeutta pidättää henkilöitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppalain 10 §.
2. ↑  Kauppalain 42 §.
3. ↑  Kauppalain 64 §.
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 652–653.
Jaakko II ja Elisenda Barcelonn merenkulkumuseossa.
**Elisenda de Montcada** (noin 1292 – 1364) oli Aragonian kuningatar, kuningas Jaakko II:n neljäs ja viimeinen vaimo.

Elisenda kuului yhteen Katalonian vaikutusvaltaisimmista perheistä keskiajalla. Heidät vihittiin Tarragonassa vuonna 1322. Kuningaspari perusti yhdessä luostarin Pedralbesiin. Kun kuningas kuoli vuonna 1327, Elisenda muutti luostarin yhteydessä olevaan palatsiin jossa hän asui elämänsä jäljellä olevat 37 vuotta. Hän ei ottanut nunnan vihkimystä mutta osallistui aktiivisesti luostarin toimintaan.

Yksityiskohta sarkofagista.
Elisendan sarkofagi on kaiverrettu marmorista ja sijoitettu luostarikirkon alttarin taakse. Sitä koristaa kaksi patsasta: kirkkosaliin päin näkyy Elisenda kuningattarena viittaan ja kruunuun pukeutuneena. Sakastiin päin näkyy Elisenda leskenä noviisin asussa. Arkkua kannattelee kolme leijonaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elisenda de Montcada *Enciclopedia Catalonica*. Viitattu 21.2.2016. (katalaaniksi)
2. 1 2 3  El sepulcre de la reina *Monestir Pedralbes*. Viitattu 21.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisenda de Montcada** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Elisan linkkitorni Pasilan sillalta nähtynä.
Torni Vislauskujan puolelta nähtynä.
**Elisan linkkitorni** (aiemmin **HPY:n linkkitorni**) on vapaasti seisova tietoliikennemasto Helsingin Itä-Pasilassa. Se sijaitsee Elisa Oyj:n pääkonttorin sisäpihalla osoitteessa Ratavartijankatu 5.

Linkkitorni rakennettiin silloisen Helsingin Puhelinyhdistyksen (HPY) toimitalon rakentamisen yhteydessä vuonna 1988. Tornin on suunnittellut arkkitehtitoimisto Kuusi & Sillanpää. Tornin korkeus antenneineen on 103,7 metriä. Korkeus merenpinnan tasosta on 111 metriä. Valmistuessaan se oli Helsingin toiseksi korkein torni Länsi-Pasilan puolella sijaitsevan Yleisradion linkkitornin jälkeen ja yksi kaupungin korkeimmista rakennelmista (muita korkeampia ovat eräät voimalaitosten savupiiput). Ristikkometallinen torni on paikallinen maamerkki.

Lähteet
-------

1. 1 2  HPY:n linkkitorni kohoaa Itä-Pasilan ylle (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 9.4.1988, s. 14, HS Aikakone. Viitattu 24.1.2020.
2. ↑  Elisan linkkitorni (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos.  
 Viitattu 26.1.2020.
3. ↑  Taneli Poutvaara: Korkeasta rakentamisesta Helsingissä Poutvaara.fi 20.12.2015. Viitattu 24.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisan linkkitorni** Wikimedia Commonsissa

* Elisan linkkitorni Emporis.com.
**Nawal al-Mutawakkil** (s. 15. huhtikuuta 1962 Casablanca, Marokko) on marokkolainen poliitikko ja entinen 400 metrin aitajuoksija. Hän voitti kultamitalin ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa olleissa naisten pitkissä aidoissa Los Angelesin olympialaisissa 1984.

Nawal al-Mutawakkilista tuli olympiavoittonsa myötä kautta aikojen ensimmäinen marokkolainen olympiavoittaja ja myös ensimmäinen naispuolinen afrikkalainen muslimi olympiavoittaja. Hänen voittojuoksunsa näytettiin Marokossa televisiossa kahden aikaan yöllä, ja voiton varmistuttua ihmiset kerääntyivät juhlimaan Casablancan kaduille. Marokon kuningas Hassan II julisti, että kaikki kyseisenä päivänä syntyneet tyttölapset tulisi nimetä hänen mukaansa.

Afrikan mestaruuden al-Mutawakkil on voittanut viidesti: 200 metrin juoksussa vuonna 1984, 100 metrin aitajuoksussa 1982 ja 400 metrin aitajuoksussa 1982, 1984 ja 1985.

Vuonna 1995 al-Mutawakkil valittiin IAAF:n jäseneksi ja vuonna 1998 KOK:n jäseneksi. Hän on mukana valitsemassa vuoden 2012 kesäolympialaisten isäntäkaupunkia. Lokakuussa 2007 al-Mutawakkil nimitettiin Marokon nuoriso- ja urheiluasioista vastaavaksi ministeriksi. Elokuussa 2008 hänet valittiin KOK:n hallitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 282, 283. IAAF, 2005. (englanniksi)
2. ↑  IAAF Council Member Nawal El Moutawakel is appointed Minister for Youth and Sports  16.10.2007. IAAF. Viitattu 16.10.2007.
3. ↑  El-Moutawakel KOK:n hallitukseen  7.8.2008. Keskisuomalainen. Viitattu 16.8.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Nawal al-Mutawakkil KOK:n sivuilla

  

Naisten 400 metrin aitajuoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1984: Nawal el-Moutawakel |
1988: Debbie Flintoff-King |
1992: Sally Gunnell |
1996: Deon Hemmings |
2000: Irina Privalova |
2004: Faní Chalkiá |
2008: Melaine Walker |
2012: Lashinda Demus |
2016: Dalilah Muhammad |
2020: Sydney McLaughlin |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Susie Päivärinta vuonna 2009.
**Susanne Elisabeth "Susie" Päivärinta** (s. 10. toukokuuta 1964 Sundbyberg, Ruotsi) on ruotsalainen poplaulaja ja lauluntekijä. Hän aloitti muusikonuran vuonna 1985 yhdessä nuoremman sisarensa Lilin kanssa duossa Lili & Susie, joka saavutti eniten julkisuutta 1980- ja 1990-luvuilla.

Susie Päivärinta aloitti soolouran 2002, jolloin kappale "New Day" alkoi soida radioissa. Vuonna 2005 ilmestyi sooloalbumi *In the Sun*, jolta julkaistiin single "What Goes Around". Päivärinta on myös ollut aktiivinen myös lauluntekijänä, hän osallistui muun muassa Lili & Susien Melodifestivalen-kappaleen "Show Me Heavenin" tekemiseen 2009. Vuonna 2011 hän oli mukana tekemässä kahta laulua, "C’est la Vie! It’s Alright!" ja "Diamonds", Espanjan Eurovision-laulukilpailukarsintoihin. Samana vuonna hän levytti kappaleen "De månbleka tingen" Mr Jones Machine -yhtyeen kanssa.

Vuoteen 2014 mennessä Päivärinta oli säveltänyt noin 60 kappaletta eri artisteille.

Levytykset
----------

* *In the Sun* (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Fredrik Kellerman: About me *www.susieslibrary.com*.  2014.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 21.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Susie Päivärinta: Susie's library *www.susieslibrary.se*.  2014.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 21.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Susie Päivärinnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Nawan alue** (ransk. *région de la Nawa*) on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon lounaisosassa. Sen pinta-ala on 9 193 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Soubré. Asukkaita on 1 053 100 henkeä (vuonna 2014).

Nawan alue rajoittuu pohjoisessa Guémonin ja Haut-Sassandran, idässä Gôhin ja Lôh-Djibouan, etelässä Gbôklén ja San-Pédron ja lännessä Cavallyn alueisiin. Alueella sijaitsee osa Taïn kansallispuistosta.

Alue käsittää Buyon, Guéyon, Méaguin ja Soubrén departementit. Kuntia ovat Buyo, Grand-Zattry, Guéyo, Mayo, Méagui ja Soubré. Aliprefektuureja on kymmenen. Asukkaat ovat etupäässä betejä, bakweja, nyabwoja, godieja, bauleja ja mandinkoja.

Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous, joka tuottaa muun muassa kaakaota, kautsua, kahvia ja palmuöljyä. Soubréssa on suuri vesivoimalaitos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nawa *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 24.8.2020.
2. ↑  RGPH 2014: Région de la Nawa *Institut national de la statistique*. Viitattu 24.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mai 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 24.8.2020.