recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Delion** (m.kreik. Δήλιον, *Dēlion*, lat. *Delium*) eli *Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäkkö* tai *Deloslaisten jumalten pyhäkkö* oli antiikin aikainen pyhäkkö Paroksen saarella lähellä Paroksen kaupunkia. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Paroikián kaupungin ja sen satamalahden pohjoispuolella.

Historia
--------

Delionin raunioita.
Delionin raunioita.
Delion oli omistettu Deloksen jumalille eli Deloksella syntyneille Apollonille ja Artemiille sekä saarella myös palvotuille Zeus Kynthiokselle ja Athene Kynthialle. Pyhäkköön kuulunut temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin 400-luvun eaa. alkupuolella, mutta paikalla on ollut varhaisempi rakennus arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulta eaa. Pyhäkkö on mahdollisesti perustettu jo geometrisella kaudella 800-luvulla eaa. Vanhimmat jäänteet samalla paikalla ovat peräisin kykladisen kauden hautausmaasta noin ajalta 3000 eaa.

Rakennus
--------

Delion sijaitsi antiikin Paroksen kaupungin pohjoispuolella Kynthoksen kukkulalla, joka nykyisin tunnetaan nimillä Kástro ja Vígla. Kukkulan korkeus on noin 150 metriä merenpinnasta laskettuna. Paikka sijaitsi lähellä Paroksen saaren Deloksen puoleista rantaa, ja sieltä oli näköyhteys Delokselle, jossa sijaitsi tunnetumpi pyhäkköalue.

Pyhäkköä ympäröi noin 26 x 24 metrin kokoinen marmorista rakennettu peribolos-aitaus, jonka sisäänkäynti oli etelästä. Alueen luoteiskulmassa oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Se oli prostylos-temppeli, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Temppelin perustusten koko oli noin 9,5 x 5,4 metriä. Perustukset ovat säilyneet. Temppelin harjakatto oli koristeltu akroterioneilla sekä leijonanpäisillä gargoileilla.

Artemiin patsaan torso Delionista, n. 485 eaa. Pároksen arkeologinen museo.
Temppelin vierestä on löydetty hestiatorioniksi eli pitosaleiksi oletettu rakennus, joka koostuu huoneista, joiden keskellä on ollut lattiamosaiikit ja ympärillä leposohvat. Pyhäkkökokonaisuuteen kuuluu myös alttari.

Pyhäkköalueelta on löydetty suuri määrä veistoksia, pienoispatsaita, keramiikkaa ja muita votiiviesineitä. Merkittävin on suurikokoisen, noin kolme metriä korkean Artemiin patsaan torso. Löytöihin kuuluu myös rakennusten koristeosia. Esinelöydöt ovat nykyisin Pároksen arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "PAROS Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Delion Sanctuary of Apollo *Paros Travel Guide*. Viitattu 22.10.2018.
3. 1 2 3  Delion Sanctuary of Apollo (video) *Parosweb.com*. Viitattu 22.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delion** Wikimedia Commonsissa
**Ulkoministeriön arkisto** (ruots. *Utrikesministeriets arkiv*) on Suomen ulkoministeriön hallinnonalan keskusarkisto. Se palvelee ensisijaisesti ministeriötä ja muita viranomaisia. Arkisto on myös tutkijoiden käytössä. Arkisto on avoin kaikille, mutta viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain mukaisesti asiakirjojen salassapitoaika on yleensä 25 vuotta.

Ulkoministeriön arkistossa on aineistoa ministeriön perustamisesta vuodesta 1918 lähtien. Arkiston materiaali on keskeinen lähdeaineisto Suomen ulkopolitiikan ja Suomen kansainvälisten suhteiden historian tutkimukselle. Arkiston tärkein osa on kirjeistöosa, joka on järjestetty signumeihin eli asiasisällön mukaisiin ryhmiin. Asiakirjat on järjestetty niin, että yhdessä asiakirjakansiossa on kaikki tiettyä asiaa käsittelevät asiakirjat.

Ulkoministeriön arkiston asiakaspalvelu toimii vuosina 2018–2021 väistötiloissa Valtioneuvoston linnassa, jossa arkistolla on kolme tutkijapaikkaa. Suurin osa ennen vuotta 1947 peräisin olevista ulkomaanedustustojen arkistoista on siirretty Kansallisarkiston Oulun toimipaikkaan, josta asiakirjoja voi kaukolainata Kansallisarkiston toimipaikkoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ulkoministeriön arkisto Ulkoministeriö. Viitattu 7.9.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
 Suomen ulkoministeriö |
| --- |
|  |
| Ministerit | 
* Suomen ulkoministeri
* Suomen ulkomaankauppa- ja kehitysministeri
* Pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministeri

 |  |
|  |
| Virkamiehet | 
* Valtiosihteeri
* Alivaltiosihteeri
* Osastopäällikkö
* Lähetystöneuvos

 |
|  |
| Osastot | 
* Poliittinen osasto
* Kansainvälisen kaupan osasto
* Kehityspoliittinen osasto
* Eurooppa-osasto
* Itäosasto
* Amerikan ja Aasian osasto
* Afrikan ja Lähi-idän osasto
* Viestintäosasto
* Konsulipalvelut

 |
|  |
| Toiminta | 
* Finnpartnership
* Eurooppatiedotus
* Ulkoministeriön arkisto
* Ulkoministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssi

 |
|  |
| Muuta | 
* Merikasarmi
* Merikasarmin kirjasto

 |
|  |
| Historia | 
* Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Suomen puheenjohtajuuskausi

 |

 |
Jaavalaisia gongeja Indonesian suurlähetystössä Canberrassa.
**Gamelan** on indonesialainen lyömäsoittimista ja joskus myös jousi- ja puhallinsoittimista koostuva yhtye. Yhtyeeseen kuuluu joskus myös yksi tai useampia laulusolisteja. Gamelan tarkoittaa myös tällaisten yhtyeiden soittamaa musiikkia. Gamelan kehittyi Sundasaarilla, ja sen kaltaiset yhtyeet ovat yleisiä myös Malesiassa. Pääasiassa maahanmuuton seurauksena nykyään myös Euroopassa, Amerikassa ja muualla on perustettu gamelan-yhtyeitä. Gamelanista on kehittynyt myös muita musiikin tyylilajeja, kuten langgam Jawa, joka on gamelanin ja kroncongin sekoitus. Jotkut länsimaiset klassisen musiikin säveltäjät ovat saaneet vaikutteita gamelan-musiikista. Tällaisia ovat muun muassa Claude Debussy ja Olivier Messiaen, joista ensiksi mainittu kiinnostui gamelanista kuultuaan sitä Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1889. Populaarimusiikissa gamelanista on saanut vaikutteita esimerkiksi kalifornialainen Xiu Xiu -yhtye.

Ensimmäiset varsinaiset gamelan-yhtyeet Indonesian ulkopuolella olivat Alankomaissa, Indonesian entisessä emämaassa. Uudempiin länsimaisiin gamelan-yhtyeisiin kuuluu mm. Gamelan Son of Lion, joka perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1976.

Gamelan jakautuu useisiin eri tyylilajeihin. Niille kaikille on ominaista lyömäsoitinten käyttö. Tyypillisiä indonesialaisia lyömäsoittimia ovat mm. metallofonit saron ja gendér, gongit bonang ja kenong sekä ksylofonin kaltainen gambang. Joillakin Indonesian alueilla yhtyeeseen sisältyy usein myös erilaisia jousi- ja puhallinsoittimia, rebab, suling ja laulaja sekä harvinaisempi kielisoitin celempung.

Gamelan-soittimia Balilta
-------------------------

* 
* 
* 
*
Games Workshopin logo
**Games Workshop** (LSE: GAW) on maailman suurin miniatyyripelien valmistaja.

Games Workshop on tunnettu Warhammer-pelisarjastaan. Pelejä on kolme,fantasiamaailmaan sijoittuvat *Warhammer Fantasy Battles ja Warhammer: Age* 
of Sigmar, sekä kaukaiseen tulevaisuuteen sijoittuvaWarhammer 40,000
Pelit ovat hyvin suosittuja, joskin niiden pelimekaniikat poikkeavat melko lailla toisistaan. Näiden kahden pelin lisäksi Games Workshop julkaisee *Taru sormusten herrasta* -elokuviin perustuvaa *Lord of the Rings* -miniatyyripeliä, joka on varsinkin nuorempien pelaajien suosiossa kevyemmän sääntömekaniikansa vuoksi, sekä lukuisia muita vähemmän tunnettuja pelejä. 

Games Workshop on valmistanut myös useita muita pienempiä pelejä, kuten Blood Bowl -pelin, jossa erilaiset fantasiarodut kuten örkit, kääpiöt, rottamiehet ym. vastaavat, mittelevät taistelukentän sijaan amerikkalaisen jalkapallon merkeissä. Suurempia taisteluita varten on kehitetty kaksi peliä, Warhammerin maailmaan Warmaster ja Warhammer 40,000 -maailmaan Epic 40,000. Näissä peleissä Warhammerien satojen yksiköiden skaala nousee tuhansien figuurien määriin. Pienempiin peleihin on kehitetty Mordheim-niminen, noin kymmenelle miniatyyrille tarkoitettu peli, jossa on irrottauduttu kiinteistä muodostelmista ja avarista taistelukentistä suuren Mordeimin kaupungin raunioihin taistelemaan rikkauksien toivossa. Mordheim sijoittuu Warhammerin maailmaan kun taas Necromunda sijoittuu Warhammer 40,000 -maailmaan.

Games Workshopin kehittämiä pelejä
----------------------------------

* Warhammer
* Warhammer 40,000
* Mordheim
* Blood Bowl
* Necromunda
* Epic 40,000
* Warmaster
* Inquisitor
* The Lord of the Rings
* Battlefleet Gothic
* Hero Quest

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Games Workshop**.
* Yrityksen verkkosivut
Carl Olof Cronstedt 
**Carl Olof Cronstedt** (18. lokakuuta 1800 Tukholma – 5. maaliskuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen eversti, kuvernööri, salaneuvos ja senaattori.

Cronstedtin vanhemmat olivat vara-amiraali Carl Olof Cronstedt ja Beata Sofia Wrangel af Sauss. Hän oli naimisissa Wilhelmina Augusta von Schwanenbachin (1798–1878) kanssa.

Cronstedt oli paašina Pietarissa 1816–1819 ja keisarillisen hovin kamaripaašina 1819–1820. Hän palveli sitten vänrikkinä Henkikaartin Semjonovin rykmentissä 1820 ja luutnanttina Petrovskin jalkaväkirykmentissä 1820–1823. Hän oli 23. jalkaväkidivisioonan divisionnankivalterina 1822–1824, Petrovskin rykmentin esikuntakapteenina 1824–1827, 23. jalkaväkidivisioonan komentajan adjutanttina 1827–1829 sekä viimeksi kapteenina Petrovskin rykmentissä 1829–1830 ja Henkikaartin krenatöörirykmentissä 1830–1833. Hän erosi armeijan palveluksesta everstin arvoisena 1833.

Cronstedt toimi Vaasan läänin kuvernöörinä 1837–1845 ja oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1845–1870. Hänestä tuli salaneuvos 1862 ja vapaaherra 1870. Cronstedt oli aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martti Strangin Geneanet-sivusto : Carl Olof Cronstedt
2. ↑  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Cronstedt nr 1104, tabell 7
3. ↑  J. V. Snellman kootut teokset : henkilöitä : Cronstedt, Carl Olof

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Savolainen: / Cronstedt, Carl (1800 - 1883) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Ruotsi (1776–1809) | 
* Cedeström
* Tandefelt
* Krabbe
* Wanberg
* von Schoultz

 |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) | 
* de Carnall
* Wärnhjelm
* Armfelt
* Mannerheim
* Cronstedt
* Bergenheim
* Federley
* von Rechenberg
* von Blom
* Wrede
* Procopé
* Järnefelt
* Schauman
* von Kothen
* Björnberg
* Knipovitš
* de Pont
* Widnäs
* Sillman
* Sirelius

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* Torppa
* Heikel
* Sarlin
* Heinrichs
* Martonen
* Lahdensuo
* Tarjanne
* Ahlbäck
* Viitanen
* Pohjonen
* Kangasniemi
* Westergård

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Carl A. Parta** (23. syyskuuta 1886 Karlsborg – joulukuu 1955) oli amerikansuomalainen sanomalehdenkustantaja.

Parta syntyi Tornionjokilaaksosta Ruotsin Länsipohjan Karlsborgiin muuttaneiden vanhempien perheeseen. Perheen isä lähti vuonna 1890 kaivostöihin Michiganin Calumetiin, jonne vähän ajan kuluttua saapui myös muu perhe. Parta työskenteli koulun jälkeen Fred Karisen *Amerikan Uutisten*, Calumetissa tuolloin ilmestyneen *Päivälehden* ja muiden amerikansuomalaisten lehtien kirjapainoissa. Vuonna 1932 hän perusti toimittaja Adolf Lundqvistin kanssa *Minnesotan Uutiset* New York Millsiin. Miesten omistama Northwestern Publishing Company julkaisi myös englanninkielistä *New York Mills Heraldia*.

Lundqvistin kuoltua vuonna 1948 Parta jäi yksin Northwestern Publishing Companyn omistajaksi. Vuonna 1953 yhtiön osti hänen poikansa Russel Parta.

Lähteet
-------

1. ↑  Aaltio, E. A.: *Minnesotan suomalaisia: liikemiehiä, lakimiehiä, lääkäreitä*, s. 106–107. Vammala: , 1953. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Parta, Russel O.: *New York Mills: 75 Years of Progress 1884–1959*, s. 44–45. New York Mills: Northwestern Publishing Company, 1959. Teoksen verkkoversio.
**Likymnios** oli kreikkalaisessa mytologiassa Elektryonin ja fryygialaisen Mideian poika ja siten Alkmenen velipuoli. Hänen kaikki veljensä saivat surmansa taistelussa Pterelaoksen poikia vastaan – vain hän itse säästyi nuoren ikänsä vuoksi.[1]

Likymnios lyöttäytyi yhteen Amfitryonin kanssa, joka matkasi Thebaan antaakseen Kreonin puhdistaa itsensä Elektryonin surmasta. Täällä Kreon antoi sisarensa Perimedeen Likymniokselle vaimoksi.[1] Heillä oli pojat Argios ja Melas.[2]

Herakleen oli Likymnioksen sisarenpoika, mutta hänen oma poikansa Tlepolemos tappoi isosetänsä[3] – toisen version mukaan vahingossa tämän juostua väliin Tlepolemoksen oltua kurittamassa kepillä palvelijaansa[4], toisen mukaan tarkoituksella vihan puuskassa.[5][6]

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.4.6 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.7 (engl. käännös).
3. ↑  Homeros: *Ilias* 2.653–670 (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.2 (engl. käännös).
5. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.58.7 (engl. käännös).
6. ↑  Pindaros, *Olympia* 7.26–31 (engl. käännös)
**Ulkomaalaisten sotilaiden lapset Suomessa 1940–1948** on Kansallisarkiston tutkimushankkeen tuloksena syntynyt teos, joka on julkaistu kirjana ja pdf-tiedostona Arkistolaitoksen sivuilla. 

Tutkimushankkeessa selvitettiin, paljonko Suomessa syntyi ulkomaalaisten sotilaiden lapsia vuosina 1940–1948 ja millainen on heidän asemansa. Hankkeessa selvitettiin myös suomalaissotilaiden lapsia Itä-Karjalassa. Siellä suomalaisille isille syntyi tutkimuksen mukaan noin 800 lasta.

Hanke sai alkunsa Pertti Hartikaisen perustaman Saksalaisten sotilaiden lapset -yhdistyksen aloitteesta. Saksalaisten lapsia syntyi tutkimuksen mukaan 700. Ruotsalaisten vapaaehtoisten kanssa suomalaisille syntyi noin sata lasta, ja nämä lapset muuttivat usein äitinsä kanssa isän kotimaahan. Neuvostoliittolaisten sotavankien kanssa syntyi parisataa lasta. Valvontakomission jäsenet olivat pääosin neuvostoliittolaisia. Komission puheenjohtajalla Andrei Zdanabill oli tuntemattomaksi jäänyt suomalainen rakastajatar, jonka arvellaan muuttaneen Ruotsiin. Hänen henkilöllisyyttään selvitetään.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansallisarkisto.fi[vanhentunut linkki] (Arkistoitu likki, Archive.today)
2. 1 2  Hannele Tulonen, Saksalaissotilaiden lapset etsivät isiään. Helsingin Sanomat 25.5.2011 sivu A 12

Aiheesta muualla
----------------

* Arkistoitu lataussivu: (Arkistoitu – Internet Archive) tai suoraan Osa 1 pdf ja osa 2 pdf
Vuoden 1897 kolikko, jonka teksti ja päivämäärä on kirjoitettu etiopialaisilla aakkosilla
**Etiopialainen kirjaimisto** (amharaksi ፊደል) on kirjaimisto, jota käytetään Etiopiassa puhuttavan amharan kielen kirjoittamiseen. Se on lainattu jo sammuneesta gə'əzin kielestä, jota puhuttiin 900–1100 -luvuilla ja nykyään myös liturgisena kielenä. Merkistön pohjana on 29 konsonanttimerkkiä, joista saadaan tavuja tekemällä niihin vokaaleja merkitseviä muunnoksia. Merkkien perusasu pysyy yleensä tunnistettavana, joten kirjoituksen oppiminen ei ole erityisen vaikeaa tavallisiin aakkosiin tottuneille.

Kirjaimistolla kirjoitetaan etupäässä Etiopian keskiosissa puhuttavaa amharaa, joka on myös maan kansalliskieli. Lisäksi kirjaimistolla voidaan kirjoittaa mm. tigrinjan, hararin ja bilinin kieliä.

Muista seemiläisten kielten kirjoitusjärjestelmistä poiketen, geʽeziä kirjoitetaan vasemmalta oikealle.

Joitakin foneemeja vastaa useampi kuin yksi symboli.

|  | ä

[ə] | u | i | a | e | ə

[ɨ] | o |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| h | ሀ | ሁ | ሂ | ሃ | ሄ | ህ | ሆ |
| l | ለ | ሉ | ሊ | ላ | ሌ | ል | ሎ |
| h | ሐ | ሑ | ሒ | ሓ | ሔ | ሕ | ሖ |
| m | መ | ሙ | ሚ | ማ | ሜ | ም | ሞ |
| s | ሠ | ሡ | ሢ | ሣ | ሤ | ሥ | ሦ |
| r | ረ | ሩ | ሪ | ራ | ሬ | ር | ሮ |
| s | ሰ | ሱ | ሲ | ሳ | ሴ | ስ | ሶ |
| ʃ | ሸ | ሹ | ሺ | ሻ | ሼ | ሽ | ሾ |
| q | ቀ | ቁ | ቂ | ቃ | ቄ | ቅ | ቆ |
| b | በ | ቡ | ቢ | ባ | ቤ | ብ | ቦ |
| v | ቨ | ቩ | ቪ | ቫ | ቬ | ቭ | ቮ |
| t | ተ | ቱ | ቲ | ታ | ቴ | ት | ቶ |
| tʃ | ቸ | ቹ | ቺ | ቻ | ቼ | ች | ቾ |
| ħ | ኀ | ኁ | ኂ | ኃ | ኄ | ኅ | ኆ |
| n | ነ | ኑ | ኒ | ና | ኔ | ን | ኖ |
| r | ኘ | ኙ | ኚ | ኛ | ኜ | ኝ | ኞ |
| a | አ | ኡ | ኢ | ኣ | ኤ | እ | ኦ |
| k | ከ | ኩ | ኪ | ካ | ኬ | ክ | ኮ |
| x | ኸ | ኹ | ኺ | ኻ | ኼ | ኽ | ኾ |
| w | ወ | ዉ | ዊ | ዋ | ዌ | ው | ዎ |
| a | ዐ | ዑ | ዒ | ዓ | ዔ | ዕ | ዖ |
| z | ዘ | ዙ | ዚ | ዛ | ዜ | ዝ | ዞ |
| ʒ | ዠ | ዡ | ዢ | ዣ | ዤ | ዥ | ዦ |
| j | የ | ዩ | ዪ | ያ | ዬ | ይ | ዮ |
| d | ደ | ዱ | ዲ | ዳ | ዴ | ድ | ዶ |
| dʒ | ሀ | ሁ | ሂ | ሃ | ሄ | ህ | ሆ |
| g | ለ | ሉ | ሊ | ላ | ሌ | ል | ሎ |
| t' | ሠ | ሡ | ሢ | ሣ | ሤ | ሥ | ሦ |
| tʃ' | ረ | ሩ | ሪ | ራ | ሬ | ር | ሮ |
| p' | ሰ | ሱ | ሲ | ሳ | ሴ | ስ | ሶ |
| ts' | ሸ | ሹ | ሺ | ሻ | ሼ | ሽ | ሾ |
| ts' | ቀ | ቁ | ቂ | ቃ | ቄ | ቅ | ቆ |
| f | ቈ | ፉ | ቊ | ቋ | ቌ | ቍ | ፎ |
| p | ፐ | ፑ | ፒ | ፓ | ፔ | ፕ | ፖ |
|  | ä

[ə] | u | i | a | e | ə

[ɨ] | o |

Lähteet
-------

1. 1 2  ScriptSource - Ethiopic (Geʻez) *scriptsource.org*. Viitattu 23.7.2022.
2. ↑  Ge'ez (Ethiopic) syllabic script and the Amharic language *omniglot.com*. Viitattu 23.7.2022.
**Glisenti M1910** (myös **Glisenti model 1910**) on italialainen itselataava pistooli. Muutamien itselataavilla pistooleilla tehtyjen kokeilujen jälkeen Glisentin tehdas (Real Fabbricca d'Armi Glisenti) aloitti aseen tuotannon vuonna 1910. Italian armeija otti aseen käyttöönsä samana vuonna. Ase poistettiin käytöstä vuonna 1934, mutta joitan kappaleita näkyi vielä toisessa maailmansodassa.

Ominaisuudet
------------

Aseen mekanismi on monimutkainen eikä erityisen vahva, miksi aseessa käytettiinkin 9 mm Parabellum -patruunan kokoista, mutta heikompaa patruunaa. Aseen iskuri viritetään painamalla liipaisinta, jolloin iskuri liikkuu liipaisimen työntämänä taaksepäin, kunnes olake vapauttaa sen ja se syöksyy eteen laukaisten patruunan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chris McNab: *Suuri asekirja*, s. 134. Gummerus.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Glisenti Model 1910
**Harry "Butch" Reynolds** (s. 8. kesäkuuta 1964 Columbus) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.

Reynolds saavutti pronssia Rooman 1987 MM-kilpailujen 400 metrin juoksussa ajalla 44,80. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltain voittaessa mestaruuden uudella kisaennätyksellä 2.57,29. Zürichissä 17. elokuuta 1988 Reynolds juoksi uuden 400 metrin maailmanennätyksen 43,29 rikkoen Lee Evansin Mexicon olympialaisissa 1968 juokseman entisen ennätyksen peräti 0,57 sekunnilla. Reynoldsin ennätyksen rikkoi vasta yksitoista vuotta myöhemmin Michael Johnson.

Soulin olympialaisissa 1988 Reynolds oli selvä ennakkosuosikki, mutta joutui tyytymään hopeaan ajalla 43,93. Kilpailun voitti hänen nuori maanmiehensä Steve Lewis kuusi sadasosasekuntia nopeampana. 4 x 400 metrin viestissä Reynolds toi Yhdysvallat olympiavoittajana maaliin yli neljän sekunnin erolla Jamaikaan.

Reynolds jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 1990 saaden kahden ja puolen vuoden kilpailukiellon. Hän haastoi IAAF:n oikeuteen ja tuomittiin saamaan 27,4 miljoonan dollarin korvaukset 1992, mutta päätös kumottiin kaksi vuotta myöhemmin.

Reynolds palasi arvokilpailuihin sisäratojen MM-kilpailuissa Torontossa 1993 voittaen 400 metrin mestaruuden uudella kisaennätyksellä 45,26. Myöhemmin samana vuonna Stuttgartin MM-kilpailuissa hän saavutti Michael Johnsonin jälkeen hopeaa henkilökohtaisella ratakierroksella ajalla 44,13 ja juoksi kolmannen osuuden maansa viestijoukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen 2.54,29. Samana syksynä hän oli Grand Prix -finaalissa toinen.

Göteborgin MM-kisoissa 1995 Reynolds oli jälleen Johnsonin jälkeen toinen 400 metrillä – nyt ajalla 44,22. Pitkässä viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltain voittaessa kultamitalin ennen Jamaikaa. Atlantan olympialaisissa 1996 Reynolds loukkasi välieräjuoksussa kinnerjänteensä, eikä selviytynyt loppukilpailuun. Hän lopetti uransa kauden 1999 jälkeen.

Lähteet
-------

* Butch Reynolds Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Butch Reynolds Infoplease (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Etiopian ortodoksisen tewahedo-kirkon pappi.
Siionin neitsyt Marian kirkon kappeli Etiopian Aksumissa on Etiopan ortodoksien tärkein kirkko. Liitonarkkia uskotaan säilytettävän täällä.
Etiopialainen Pyhän Yrjön ikoni.
**Etiopian ortodoksinen kirkko** eli **Etiopian ortodoksinen tewahedo-kirkko** (amharaksi የኢትዮጵያ ኦርቶዶክስ ተዋሕዶ ቤተ ክርስቲያን, *Yäityop'ya ortodoks täwahedo bétäkrestyan*) on Etiopian valtakirkko. Se oli valtionkirkon asemassa Etiopian keisarikunnassa. Se kuuluu orientaaliortodoksisiin kirkkoihin, jotka erosivat tai erotettiin vuoden 451 Khalkedonin kirkolliskokouksen yhteydessä muista kirkoista (jotka sittemmin jakaantuivat katoliseen ja ortodoksisiin kirkkoihin). Kirkkoa on johtanut vuodesta 2013 Etiopian patriarkka Abune Mathias, ja kirkkoon kuuluu yli 50 miljoonaa orientaaliortodoksia. Se on siten nykyisistä orientaaliortodoksisista kirkoista suurin.

Historia
--------

Etiopian ortodoksinen kirkko oli Aleksandrian koptilais-ortodoksisen kirkon alainen 1900-luvulle asti, ja sen piispat olivat säännönmukaisesti egyptiläisiä. Vuonna 1951 kirkon metropoliitaksi tuli ensimmäisen kerran etiopialainen. Vuonna 1959 hänen asemansa vahvistettiin patriarkkana, ja kirkosta tuli autokefaalinen. Etiopian amhara- ja tigray-kansat ovat historiallisesti olleet Etiopian ortodoksisen kirkon pääasiallisia kannattajia, ja kirkolla on ollut tärkeä asema amharalaisessa kulttuurissa. Kirkon liturgia ja pyhät kirjoitukset ovat tyypillisesti ge’ez-kielisiä, vaikka molemmat on käännetty kansankielelle amharaksikin. Kirkon nimessä oleva ge’ezin kielen sanan tewahedo tarkoittaa "ykseyttä" ja ilmaisee kirkon miafysiittista oppia. Amharoiden hallitseman Etiopian keisarikunnan aikana kirkko oli Haile Selassien voimakas tukija. Etiopian lisäksi kirkkoon kuuluvia Etiopian ortodokseja elää diasporassa eli hajaantuneena eri puolella maailmaa, muun muassa Australiassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa.

Oppi
----

Etiopian ortodoksinen kirkko lukee Eritrean ortodoksisen kirkon kanssa Raamatun kaanoniinsa myös Riemuvuosien kirjan ja Henokin kirjan, jotka eivät kuulu muiden kirkkokuntien hyväksymään kaanoniin. Vanhalla testamentilla ja liitonarkilla on kirkolle poikkeuksellinen painoarvo. Ympärileikkaus, paasto ja sapatin noudattaminen lauantaina sunnuntain lisäksi kuuluvat myös kirkon tapoihin. Kirkon papisto ei yleensä ole opiskellut, mutta luostarilaitos on huomattava.

Martti Luther tapasi elämänsä aikana etiopialaisen diakonin, jonka kanssa he olivat monista asioista samaa mieltä. Lutherilla oli hyvä mielipide Etiopian kirkosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ethiopian Orthodox Tewahedo Church *Encyclopedia Britannica*.  2022. Viitattu 03.07.2022.
2. ↑  David D. Daniels: Honor the Reformation's African roots *The Commercial Appeal*. Viitattu 28.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Martin Luther and Ethiopian Christianity: Historical Traces | The University of Chicago Divinity School *divinity.uchicago.edu*. Viitattu 28.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etiopian ortodoksinen kirkko**.
* Ethiopian Orthodox Tewahedo Church Kirkon kotisivut
* Etiopian ortodoksinen kirkko, Ortodoksi.net
**Butheia** (m.kreik. Βούθεια, *Būtheia* tai *Boutheia*) eli **Buthia** (Βουθία, *Būthia* tai *Bouthia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen kaupunkikeskuksen sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan nykyisen Çeşmen kaupungin paikalle.

Butheian historiasta ei tiedetä paljoakaan. Myös sen asema poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona tunnetaan huonosti. Se on tutkimuksessa luettu polisten joukkoon, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkein peruste on se, että klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Butheia kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa noin vuosina 454/453–426/425 eaa. Toisaalta tuohon aikaan Butheia oli läheisen, suuremman Erythrain poliksen alaisuudessa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Būtheieus* (Βουθειεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "839 Boutheia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  \*Boutheia *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
**Gôhin alue** (ransk. *région du Gôh*) on Gôh-Djibouan piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläisessä keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Gagnoa. Alueen pinta-ala on 7 327 neliökilometriä. Asukkaita on 876 100 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).

Gôhin alue rajoittuu pohjoisessa Haut-Sassandran ja Marahouén alueisiin sekä Yamoussoukron autonomiseen piirikuntaan, idässä Bélierin ja Agnéby-Tiassan alueisiin, etelässä Lôh-Djibouan alueeseen ja lännessä Nawan alueeseen.

Alue käsittää Gagnoan ja Oumén departementit. Aliprefektuureja on 16. Tärkeimmät keskukset ovat Gagnoa ja Oumé.

Asukkaat ovat etupässä betejä, gbaneja ja kwenejä. Lisäksi on muun muassa senufoja, mandinkoja, akaneja, daneja ja kruita.

Väestön elinkeinoja ovat maanviljely ja metsäteollisuus. Myytäväksi tuotetaan kaakaota ja kahvia. Seudulla on kultaesiintymiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Présentation de Goh *Côte d’Ivoire politique*. Viitattu 5.2.2022.
2. ↑  Répertoire des localités: Région du Goh *Institut national de la statistique*. Viitattu 5.2.2022.
**Glitter** on 20th Century Fox ja Columbia Pictures -tuotantoyhtiöiden tuottama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2001. Pääosassa nähdään pop- ja R&B-laulaja Mariah Carey. Elokuva sijoittuu 1980-luvulle ja kertoo sinnittelevän laulajan elämästä.

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mariah Carey  | … |  Billie Frank
  |
|  Max Beesley  | … |  Julian "Dice" Blac
  |
|  Terrence Howard  | … |  Timothy Walker
  |
|  Valerie Pettiford  | … |  Lillian Frank
  |
|  Ann Magnuson  | … |  Kelly
  |
|  Dorian Harewood  | … |  Guy Richardson
  |
|  Grant Nickalls  | … |  Jack Bridges
  |
|  Da Brat  | … |  Louise
  |
|  Kate Stebbins  | … |  Rachelle
  |
|  Tia Texada  | … |  Roxanne
  |
|  Eric Benét  | … |  Rafael
  |
|  Padma Lakshmi  | … |  Sylk
  |

Vastaanotto
-----------

Yhdysvalloissa *Glitter*-elokuvaa esitettiin 1 196 elokuvateatterissa, ja se keräsi avausviikonloppunaan yhdenneksitoista korkeimmat tulot, 2 414 596 dollaria. Alun perin *Glitterin* ensi-illan piti olla kolme viikkoa aiemmin, mutta ajankohtaa siirrettiin Careyn jouduttua sairaalaan. Elokuva keräsi maailmanlaajuisesti 5,2 miljoonaa dollaria, mikä oli alle neljännes elokuvan budjetista.

*Glitterin* saamat arvostelut olivat pääasiassa kielteisiä, ja monet sanoivat sen olevan yksi kaikkien aikojen huonoimmista elokuvista. *The Village Voice* kirjoitti Careyn näyttävän olevan eniten huolissaan huuliensa pitämisestä kiinni hammasraudoilla, ja yrittäessään näytellä tunnetta – mitä tahansa tunnetta – Carey näyttää siltä kuin olisi hukannut autonsa avaimet. Roger Ebert kertoi Careyn henkilökohtaisen suorituksen vaihtelevan velvollisuudentuntoisesta flirttailevaksi ja flirttailevasta vilpittömäksi. Elokuvaa hän kuvaa kaiken kaikkiaan ilottomaksi ja toteaa, ettei Billie Frankina oleminen vaikuta hauskalta.

Golden Raspberry -gaalassa *Glitter* keräsi kuusi ehdokkuutta, muun muassa "huonoin elokuva" ja "huonoin valkokangaspari", joista yhden, "huonoimman näyttelijän", Carey voitti.

Elokuvan soundtrackista *Glitteristä* tuli Careyn uran huonoin listamenestys. Soundtrackin ensimmäinen single "Loverboy" oli parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan sijalla kaksi, mutta kaksi seuraavaa singleä eivät päässeet listalle lainkaan. Soundtrackin huonosta menestyksestä johtuen Virgin Records/EMI purki Careyn levytyssopimuksen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
lentokapteeni Gunnar Lihr
**Gunnar Lihr** (26. heinäkuuta 1897 Helsinki – 1. joulukuuta 1937 Fjäturenjärvi, Sollentuna, Ruotsi) oli suomalainen lentokapteeni ja Aeron ensimmäinen suomalainen liikennelentäjä. 

Lihr oli vuonna 1928 lentäjänä Ilmavoimien Suomen osalta organisoimalla pelastusretkellä Huippuvuorille, jonne italialaisen kenraalin Umberto Nobilen johtama retkikunta oli jäänyt jäälautalle zeppeliini *Italian* pudottua.

Lihr aloitti uransa 1920 ilmavoimien palveluksessa mekaanikkona. Vuodesta 1924 hän työskenteli Aeron palveluksessa ja lensi ensimmäisen vuoron Helsingistä Tukholmaan. Hän kuoli Tukholmaan matkalla olleen koneen epäonnistuneessa hätälaskussa. Moottorin jouduttua epäkuntoon koneen oli tehtävä pakkolasku Tukholman lähellä pienelle järvelle, jonka jää ei kestänyt koneen painoa. Lentokapteeni Lihr ja radiosähköttäjä Hartikainen hukkuivat koneen vaipuessa järven pohjaan.

Lihr oli avioitunut lastenlääkäri Zaida Eriksson-Lihrin kanssa kolme vuotta ennen kuolemaansa. Heillä oli poika.

Lihr sai lentokapteenin arvon 1934.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uppsalgsverket Finland[vanhentunut linkki], viitattu 30.7.2011
2. ↑  Rauli Virtanen, Tehtävä Huippuvuorilla, Suomen Kuvalehti 30/2011 29.7.2011 sivut 46–49
3. ↑  Lentäjän kuolema, Hakkapeliitta, 21.12.1937, nro 51-52, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Hameiden hidastamat, Museo.fi, viitattu 30.7.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Gunnar Lihrin haastattelu Hufvudstadsbladetissa, Pelastamalmi.fi (ruotsiksi)
* Geust, Karl-Fredrik: *Gunnar Lihr, En finländsk flygarlegend – Suomalainen lentäjälegenda*, ISBN 978-951-550-771-6
* Lihrin ruumis löydetty. Hartikainen ei liene päässyt ulos koneesta, Helsingin Sanomat, 03.12.1937, nro 327, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Tauno Hannus : Lentokapteeni Gunnar Lihrin muistolle, Helsingin Sanomat, 05.12.1937, nro 329, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Mannus** on myyttinen germaanikansojen esi-isä. Roomalainen historioitsija Tacitus kertoo teoksessaan *Germania*, että Mannus oli vanhojen runojen mukaan Tuisto-jumalan poika, Maan poika. Mannuksella puolestaan oli kolme poikaa, Ingvo, Irmin ja Istvo, joista germaanien eri kansat muinaisten uskomusten mukaan polveutuivat. Poikien nimien mukaan heimot nimettiin ingaevoneiksi, herminoneiksi ja istaevoneiksi. Ingaevonit asuivat lähinnä valtamerta (Pohjanmeri ja Itämeri), herminonit puolestaan sisämaassa, ja muita kutsuttiin istaevoneiksi. Tacitus kertoo myös tarun toisen version, jonka mukaan Mannuksella oli useampia poikia, jotka olisivat olleet sveebien, vandaalien ja muiden tunnettujen heimojen esi-isät.

Lähteet
-------

* Tacitus: Germania. Suomentanut ja selitykset laatinut Tuomo Pekkanen. Gaudeamus, 2018. ISBN 978-952-495-490-7

### Viitteet

1. ↑  Germanic peoples *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 12.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Tacitus 2018, s. 22 ja 97
**Gustaf Edvard Mattsson** (5. syyskuuta 1842 Turku – 9. elokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, merikoulun johtaja ja valtiopäivämies.

Mattssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Gustaf Mattsson ja Maria Erikintytär. Mattssonin puoliso vuodesta 1872 oli Amelie Brunström (k. 1874). Kemisti, sanomalehtimies ja kirjailija Guss Mattsson (1873-1914) oli heidän poikansa. Gustaf Edvard Mattsson lähti 1856 merille ja suoritti 1861 Turussa perämiehen ja 1864 merikapteenin tutkinnon. Laivanpäällikkönä hän toimi vuoteen 1881 saakka, jolloin hänestä tuli Turun merikoulun opettaja. Koulun vt. johtajaksi hänet nimitettiin 1890 ja vakinaiseksi johtajaksi 1899. Mattsson toimi vuodesta 1881 matkustajalaivojen katsastajana ja vuodesta 1883 Turun satamajohtokunnan jäsenenä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hän kuului merivakuutusyhtiö Tritonin perustajiin. Vuonna 1895 hän sai laamanni August Ferdinand Juseliuksen kanssa tehtäväksi laatia ehdotuksen merivahinkojen arvioimiseksi Suomessa. Hän kirjoitti ahkerasti merenkulkuasioista ruotsinkielisiin lehtiin ja julkaisi 1897-1899 teoksen *Matrikel för navigationsskolorna i Finland*.

Mattsson edusti porvarissäädyssä Turkua valtiopäivillä 1900.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 503. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 225. Helsinki: Otava, 1921.

Aiheesta muualla
----------------

* Aboa Mare: historia (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 21.4.2014.
Teloitus garrottella vuonna 1901.
**Kuristaminen** on eläinten ja ihmisten tappamis-, kidutus- tai kuritusmenetelmä, jossa kaulaa puristetaan tukehtumisen ja aivojen hapenpuutteen aiheuttamiseksi. Kuristaminen voi toisaalta estää hengityksen painamalla hengistysteitä ja toisaalta estää myös veren virtaamisen aivoihin. Se voidaan suorittaa käsin tai apuvälineiden avulla. Kuristuminen voi aiheutua myös tahattomasti onnettomuudessa tai tapaturmassa.

Kuristaminen teloitusmenetelmänä
--------------------------------

Ihmisen teloittamisessa kuristamalla käytetään esimerkiksi garrottea, hirttoköyttä tai narunpätkää, jolla teloittaja kuristaa teloitettavan paljain käsin.

Garrotte on mekaaninen laite, kaularauta, jota kiristetään ruuvilla, kunnes uhri tukehtuu. Viimeksi käytössä olleissa laitteissa oli X-muotoinen terä, joka katkaisi tärkeimmän selkäydinhermon.

Garrotte voi olla kuolintapana äärimmäisen tuskallinen ja julma. Teloittaja surmaa uhrinsa halutessaan joko silmänräpäyksessä tai tuottaen tälle ensin äärimmäistä kärsimystä. Garrotte on ollut laajalti käytössä Espanjassa. Viimeiset kuristustuomiot pantiin toimeen 1970-luvulla Francisco Francon valtakaudella: niitä jaettiin aivan Francon kauden loppuun asti. Viimeinen Espanjassa kuristamalla teloitettu, anarkisti Salvador Puig Antich, kuristettiin garrottella Cárcel Modelo de Barcelonassa 2. maaliskuuta 1974 kello 09:40.

Viimeisistä viidestä Francon hallinnon aikana teloitetusta kaksi oli määrätty teloitettaviksi garrottella, mutta ankaran kansainvälisen painostuksen johdosta Franco antoi periksi sen verran, että määräsi viime hetkellä nämäkin ammuttaviksi kuten muutkin kolme.

Kuristaminen kamppailulajeissa
------------------------------

Takakuristus
Kuristusotteet ovat vahvasti mukana myös useissa kamppailu- ja itsepuolustuslajeissa, muun muassa judossa, jujutsussa, krav magassa, painissa ja brasilialaisessa jujutsussa. Monet muutkin lajit voivat sisältää kuristusotteita itsepuolustusta varten, vaikka näiden käyttö olisikin ottelussa kielletty. Mikäli ottelusäännöt sallivat kuristamisen, se on varsin yleinen tapa päättää ottelu, esimerkiksi vapaaottelussa yksi kolmestatoista ottelusta päättyy kuristuksista yleisimpään, takakuristukseen. Kamppailulajeissa kuristus on submissiotekniikka eli tekniikka jonka tarkoitus on saada vastustaja luovuttamaan. Kun ottelija kokee että hän ei kykene pakenemaan kuristuksesta, hän taputtaa vastustajaansa luovutuksen merkiksi, jolloin tämän tulee irrottaa ote.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolemanrangaistus : Amnesty Internationalin raportti / [julk.] Amnesty International. Suomen osasto ; [käänt.: Armi Hämelehto, Salme Moksunen] Suomen lakimiesliiton kustannus, Helsinki 1981
2. ↑  Rear Naked Choke Data & Statistics From UFC Events *UFC Secrets*. Viitattu 23.5.2019. (englanniksi)
Gustaf Edelstam
**Gustaf Fahlander**, aateloituna **Edelstam** (21. maaliskuuta 1764 Vermdö, Ruotsi – 14. elokuuta 1825 Burträsk, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas ja maaherra.

Fahlanderin vanhemmat olivat ruukinomistaja Peter Fahlander ja Anna Kristina Engström ja puoliso vuodesta 1793 Katarina Agatha Holmström. Fahlander tuli kersantiksi Turun jalkaväkeen 1872. Hän osallistui vuoden 1788–1790 sotaan ja yleni ensin luutnantiksi 1788 ja sitten kapteeniksi. Majurin arvon hän sai 1795, everstiluutnantti ja Kajaanin pataljoonan komentaja hänestä tuli 1796. Oulun läänin vt. maaherrana Fahlander toimi 1804–1805. Suomen sodassa 1808–1809 hän kuului joukkoineen Sandelsin prikaatiin. Hän sai 1808 ylennyksen everstiksi ja hänet aateloitiin 1809 nimellä Edelstam. Vuosina 1811–1817 hän oli Länsipohjan maaherra ja sen jälkeen tilanomistaja Länsipohjan Burträskissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 183. Viitattu 1.12.2019.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 1266


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Mano Negra vuonna 1990, Shibuya, Tokyo.
**Mano Negra** oli ranskalainen yhtye, joka toimi 1980- ja 1990-luvuilla. Yhtyeen keulahahmo oli Manu Chao. Mano Negra tuli tunnetuksi etenkin kappaleista *Mala Vida* ja *Señor Matanza*. Mano Negran tyyli oli sekoitus rockia, punkia, ranskalaista chansonia, afrikkalaista musiikkia, flamencoa, skata, salsaa ja reggaeta. Yksi yhtyeen esikuvista oli brittiläinen The Clash. 1990-luvun puolivälissä Mano Negra teki kiertueen sisällissodan repimään Kolumbiaan ja pian tämän jälkeen yhtye hajosi. Hajoamisen jälkeen Manu Chao on tehnyt menestyksekkään soolouran ja muista jäsenistä Pierre Gauthé on perustanut P18-nimisen yhtyeen.

Nimi
----

*La Mano Negra* (suom. Musta käsi) oli anarkistinen järjestö Espanjassa. Espanjan poliisi syytti suurimman osan espanjalaisista anarkisteista kuuluneen järjestöön.

Kokoonpano
----------

* Manu Chao - laulu ja kitara
* Antoine Chao "Toño del Borneo" - trumpetti
* Santiago Casariego - rummut
* Philippe Teboul - lyömäsoittimet
* Daniel Jamet - kitara
* Joseph Dahan - basso
* Thomas Darnal - koskettimet
* Pierre Gauthé - pasuuna

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Patchanka*  (1988, Boucherie Productions/Virgin France S.A.)
* *Puta's Fever*  (1989, Virgin France S.A.)
* *King of Bongo*  (1991, Virgin France S.A.)
* *Casa Babylon*  (1994, Virgin France S.A.)

### Livealbumit

* *In the Hell of Patchinko*  (1992, Virgin France S.A.)

### Kokoelma-albumit

* *Amerika Perdida*  (1991, Virgin France S.A.)
* *Best of*  (1998, Virgin France S.A.)
* *L'Essentiel*  (2004, Virgin France S.A.)
**Gustaf Erik Pasch** (3. syyskuuta 1788 Norrköpingin Sankt Olai församling, Östergötland – 6. syyskuuta 1862 Klara församling, Tukholman lääni) oli ruotsalainen lääkäri, kemisti ja keksijä.

Pasch sai Kuninkaallisen tiedeakatemian professorin arvonimen 1823. Hän onnistui vuonna 1844 valmistamaan tulitikkuja ilman vaarallista fosforia. Pasch oli jo menettänyt patentin keksintöönsä, ja sitä paranteli Johan Edvard Lundström, joka kehitti tulitikkujen valmistuksen käsityöstä teolliseksi toiminnaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jan Trofast: Gustaf Erik Pasch *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 25.10.2018.
2. ↑  Herman Lindqvist: "Nerojen teollisuuslaitokset", *Ruotsin historia jääkaudesta tulevaisuuteen*, s. 624. suom. Seppo Hyrkäs. Helsinki: Wsoy, 2003. ISBN 951-0-28329-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Manny Puig** (s. 13. helmikuuta 1954 Kuuba) on yhdysvaltalainen villieläinten kouluttaja. Hän työskennellyt haiden, karhujen ja alligaattorien kanssa. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa Jackass ja Wildboyz. Puig asuu tällä hetkellä Miamissa, ja hänen lempinimensä on "*Sharkman*" (suom. *haimies*).

Elämäntapa
----------

Puig on kiinnostunut villieläimistä, ja hän pitää myös historia- ja luontodokumenteista. Puig kunnioittaa suuresti Amerikan alkuperäisasukkaita mm. heidän selviytymistaitojensa takia. Puig on kertonut sankarinsa olevan Tarzan.

Puigin harrastuksiin kuuluu kuntosalilla käynti ja ajanvietto ystävien kanssa. Hän pitää myös kahvista.

Nuoruus
-------

Puig syntyi Kuubassa vuonna 1954. Pian hän kuitenkin muutti vanhempiensa kanssa Floridaan. Floridassa Puigin kiinnostus villieläimiä kohtaan heräsi. Hän kävikin usein Evergladesin rämealueella vain paistinpannu ja haulikko mukanaan saalistamassa hirviä ravinnokseen.

Jackass ja Wildboyz
-------------------

Puig on toiminut eläinasiantuntijana sarjoissa Jackass ja Wildboyz. Yksi Puigin tunnetuimmista tempuista tapahtui Jackass-sarjassa. Hän sukelsi Steve-On kanssa meressä vaarallisten haiden seassa. Puig sanoo, että Steve-O oli onnekas, kun hän ei menettänyt jalkaansa potkaistuaan haita.

Puigin vaarallisin ja samalla ikimuistoisin hetki *Wildboyz*issa oli se, kun näykkijäkilpikonna puraisi häntä käteen. Steve-O kertoi, että se oli ensimmäinen kerta kun hän kuuli Puigin huutavan.

Projektit
---------

Jackass: Number Two:n ja Wildboyzin viimeisen tuotantokauden jälkeen Puig alkoi tehdä omaa elokuvaa nimeltä "Ultimate Predator". Elokuvassa Puig on tekemisissä erilaisten villieläinten kuten haiden kanssa. Jackass:sta tutut Johnny Knoxville, Steve-O, Chris Pontius ja Jeff Tremaine olivat myös mukana.

Puig esiintyy vuonna 2008 esitettävässä sarjassa "*The American Outdoorsman presents Predator Hunt*", jossa kalastetaan haikaloja Meksikonlahdesta.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
| 2002 | Jackass: The Movie |
| 2006 | Jackass: Number Two |
| 2006 | TV: The Movie |
| 2006 | Ultimate Predator |
| 2010 | Jackass 3D |
|

Lähteet
-------

* Internet Movie Database - Manny Puig
* mannypuig.com
* MySpace - Manny "the sharkman" Puig

Aiheesta muualla
----------------

* Manny Puigin kotisivut
* Puig Internet Movie Databasessa
* Puigin MySpace

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
Esimerkki Biginelli-reaktiosta
**Biginelli-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa aldehydi, asetoetikkahapon esteri ja urea reagoivat muodostaen dihydropyrimidonijohdannaisen. Reaktio on nimetty Pietro Biginellin mukaan, joka julkaisi sen vuonna 1893. Biginelli-reaktiota käytetään muun muassa kalsiumkanavan salpaajien ja alfasalpaajien valmistamiseen.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Biginelli-reaktiossa lähtöaineina ovat urea tai tiourea, asetoetikkahapon esteri ja aldehydi, joka useimmiten on aromaattinen. Useimmiten katalyyttinä käytetään joko proottista happoa kuten vetykloridia tai Lewis-happoa kuten rauta(III)kloridia, mutta myös emäskatalysoituja Biginelli-reaktioita on kehitetty. Käyttämällä kiraalisia katalyyttejä voidaan Biginelli-reaktio suorittaa enantioselektiivisesti.

Biginelli-reaktion ensimmäisessä vaiheessa urea ja aldehydi kondensoituvat aminaaliksi, josta eliminoituu vettä ja muodostuu asyyli-iminiumioni. Seuraavaksi asetoetikkahapon esterin enoli reagoi tämän kanssa ureidiksi. Viimeiset vaiheet ovat aminoryhmän ja ketoryhmän kondensaatio rengasrakenteeksi ja veden eliminaatio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 58. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.10.2020). (englanniksi)
2. ↑  Christoph Taeschler: *Ketenes, Ketene Dimers, and Related Substances, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2010.
3. 1 2 3  C. Oliver Kappe: Recent Advances in the Biginelli Dihydropyrimidine Synthesis. New Tricks from an Old Dog.  *Accounts of Chemical Research*, 2000, 33. vsk, nro 12, s. 879–888. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.10.2020.  (englanniksi)
4. ↑  John A. Joule,Keith Mills: *Heterocyclic chemistry*, s. 278. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-1-118-68164-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.10.2020). (englanniksi)
5. ↑  Raquel P. Herrera, Eugenia Marqués-López: *Multicomponent Reactions*, s. 305–325. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 978-1-118-06100-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.10.2020). (englanniksi)
Poikkileikkaus kaasuttimesta, kaasuläppä (engl. *choke valve*) kuvassa ylhäällä.
**Kuristusläppä** (**kuristinläppä**, **kuristusventtiili**, usein myös "ryyppy" tai **rikastin**) on venttiili, jolla voi kuristaa moottoriin menevää ilmavirtaa pienemmäksi. Tällöin polttoaineen osuus moottoriin menevässä polttoaine-ilma-seoksessa kasvaa, mikä helpottaa käynnistymistä moottorin ollessa kylmä, mutta tuottaa tehottomampaa ja epäpuhtaampaa palamista.

Käsikäyttöinen kuristin oli yleinen 60–70-lukujen autojen kojelaudoissa.
Englannin kielessä puhutaan yleensä kuristimesta (*choke*) eli kaasuttimeen pääsevän ilman määrää vähennetään. Suomeksi asia ilmaistiin puhekielessä usein käänteisesti: Moottorille annettiin ikään kuin "ryyppy", koska kuristimen käyttö lisää polttoaineen osuutta kaasuttimeen menevässä seoksessa.

Uudemmissa autoissa ja nelitahtimoottoreissa kuristusläppä on tavallisesti automaattinen tai korvattu toisenlaisella kylmäkäynnistyspiirillä. Mopoissa ja muissa kaksitahtimoottoreissa kuristusläppää säädellään usein vaijerin ja vivun avulla.

Katso myös
----------

* Kaasutin

Aiheesta muualla
----------------

* Lyhyt kuristusläpän toimintaa kuvaava video moottorisahan kaasuttimessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Harold Agnew kuvasi näitä B-29 -pommikoneita syyskesällä 1945 Tinianissa. Takimmaisena silloinen *Big Stink*. Muut koneet ovat Enola Gay sekä Great Artiste, jotka näkyvät etualalla. Peräsinten eli sivuvakainten merkinnät muutettu vasta atomipommihyökkäysten jälkeen.
**Big Stink** (sarjanumero: B-29-40-MO 44-27354, Victor-numero: #90) oli raskas nelimoottorinen Boeing B-29 Superfortress, jonka valmisti keväällä 1945 Glenn L. Martin Company (myöhempi Lockheed-Martin) Nebraskassa Omahassa. Yhdysvaltain ilmavoimat käyttivät lentokonetta vuoteen 1960.

Se osallistui muun muassa valokuvaus- ja tarkkailukoneena atomipommin pudottamiseen Nagasakiin, jolloin koneen päällikkönä oli majuri James I. Hopkins. Normaalisti koneen päällikkönä oli toiminut kapteeni Herman S. Zahn. Koneessa olivat englantilaiset RAF:n eversti Leonard Cheshire ja ydinfyysikko William Penney. Myös Robert Serberin piti osallistua, sillä hän hallitsi *Fastax*-suurnopeuskameran käytön. Majuri Hopkins komensi kuitenkin laskuvarjottoman Serberin ulos koneesta, juuri vähää ennen sen ilmaannousua.

Koneen nimi muutettiin myöhemmin lento-onnettomuudessa menehtyneen, ilmavoimien kapteeni David Semplen muistoksi *Dave's Dreamiksi*. Kone pudotti Ableksi nimetyn Fat Man -atomipommin Bikinin atollille kesällä 1946 Operaatio Crossroadsissa. Se oli siten kolmas lentokone maailmassa, joka oli pudottanut atomipommin.

### Koneen miehistö Nagasakissa

* Maj. James I. Hopkins, Jr. koneen päällikkö ja pääpilotti
* Ltn. John E. Cantlon, apupilotti
* Ltn. Stanley G. Steinke, suunnistaja
* Ltn. Myron Faryna, pomminpudottaja
* Ylikers. George L. Brabenec, lentomekaanikko
* Kers. Francis X. Dolan, radisti
* Korp. Richard F. Cannon, tutkaoperaattori
* Kers. Martin G. Murray, taka-ampuja
* Kers. Thomas A. Bunting, apumekaanikko
* Korp. Sidney J. Bellamy, apuoperaattori tutkalle

Lähteet
-------

* Gordon Thomas & Max Morgan Witts: *Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä*. WSOY, 1981. ISBN 951-0-10695-X.

### Viitteet

1. ↑  Thomas & Witts: s. 360–361
2. ↑  United States Nuclear Tests: July 1945 through September 1992 *Department of Energy, Nevada Operations Office*.  Arkistoitu 12.10.2006. Viitattu 2.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.