recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**La Baule-Escoublac** on kunta läntisessä Ranskassa Loire-Atlantiquen departementissa Pays de la Loiren alueella. Kunta tunnetaan yleisesti myös nimellä **La Baule**. Se sijaitsee Atlantin rannikolla.

La Baule on suosittu merenrantakohde, jonka kahdeksan kilometriä pitkä hiekkaranta houkutteli matkailijoita jo 1800-luvun loppupuolella.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnassa on vuonna 1980 perustettu ilmailumuseo *Musée aéronautique Presqu’île-Côte-d’Amour*. Museo on tullut tunnetuksi ilma-alusten kunnostajana ja säilyttäjänä. Sen ensimmäinen kunnostettu kone oli harvinainen kaksitaso Caudron-Renault C-275.

Vuonna 2005 La Baulessa kuollut arkkitehti ja taiteilija Bernard Boesch jätti kunnalle mittavan kokoelman teoksiaan. Teokset ovat nähtävissä hänen nimeään kantavassa museossa *Musée Bernard Boesch*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Baule-Escoublac** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2 3  Tour de France 2018
**Edward Wheeler Scripture** (21. toukokuuta 1864 – 31. heinäkuuta 1945) oli yhdysvaltalainen psykologi, lääkäri ja puhetieteilijä. Scripture perusti kokeellisen psykologian laboratorion Yalen yliopistoon, johti Vanderbiltin puheklinikkaa Columbian yliopistossa ja oli American Psychological Associationin perustaja. Scripture kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita puhetieteen eri näkökohdista käsin.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Scripture syntyi Masonissa, New Hampshiressa vuonna 1864. Hän kasvoi New Yorkissa ja suoritti perustutkinnon College of the City of New Yorkissa vuonna 1884. Scripture opiskeli yhdessä vaimonsa kanssa H. Gutzmann Jr.:n opissa Skassaa. Vuonna 1891 Scripture väitteli tohtoriksi Leipzigin yliopistossa.

Ura akateemikkona
-----------------

Scripture palasi perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1891. Granville Stanley Hall palkkasi Scripturen Clarkin yliopistoon, mistä hän siirttyi vuoden jälkeen Yalen yliopistoon. Yalessa Scripture suoritti tutkimusta kokeellisesta fonetiikasta. Vuonna 1892 Scripture perusti American Psychological Associationin yhdessä G. Stanley hallin kanssa. Vuonna 1903 Scripture erotettiin virasta kiistojen seurauksena. Scripture palasi perheineen Saksaan. Vuonna 1906 Scripture palasi jälleen yhdysvaltoihin ottaen vastaan viran Columbian yliopistossa. Scripturet perustivat puheklinikan, joka liittyi Vanderbilt-klinikkaan Columbia Medical Centerissä.

Vuonna 1919 Scripture perusti puheklinikan Lontoon West Endiin. Vuonna 1929 hän otti vastaan kokeellisen fonetiikan viran Wienin yliopistossa. Wienin aikana Scripture perusti toisen laboratorion lingvistisen fonetiikan tutkimusta varten. Scripture kuoli vuonna 1945 Bristolin ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. ↑  People: Edward Wheeler Scripture *Collection of Historical Scientific Instruments: Harvard University*. Viitattu 5.9.2023.
2. 1 2 3 4  Edward Wheeler Scripture 1864-1945 *Judy Duchan's History*. Viitattu 5.9.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Faizabad** on kaupunki Afganistanissa Badakhšanin maakunnassa. Sen asukasluku oli vuonna 2014/2015 Yk:n arvion mukaan 79 538–95 445.

Maantiede
---------

Faizabad ilmakuvassa.
Maisemaa Faizabadin lentoasemalla.
Faizabad sijaitsee Afganistanin Badakhšanin maakunnassa. Kaupunki on maakunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 1 200 metriä. Alue on Kokčajoen laaksoa.

Historia
--------

Ruuhkaa sillalla.
Nykyisen Faizabadin alueella on ollut asutusta jo pitkään. Historiallisesti se on ollut useamman Yarkandista ja Intiasta saapuvien karavaanireittien yhtymäkohta. Noin 5 kilometriä nykyisestä kaupungista länteen sijaitsee entinen vanhempi asutuskeskus, jonka paikalta on löydetty jäänteitä rakennuksista sasanidien ja timuridien kausilta.

1400-luvun loppupuolella Badakhšanin eteläosia hallitsi naqšbandijahallitsija Yaftal. Yaftal oli muodollisesti Buharan emiirin alainen hallitisja. Yaftal siirsi oman pääkaupunkinsa vanhasta keskustasta noin 5 kilometriä ylävirtaan. Paikka tunnettiin ensin nimellä Jawzan. Nykyisen nimensä Faizabad se sai pyhätön rakennuttamisen jälkeen vuonna 1697–1698. Pyhätössä säilytettiin Mir Yar Begin ryöstämää profeetta Muhammadin kaapuna pidettyä vaatetta. Ahmad Šah Dorrani vei vaatteen sittemmin Kandahariin.

Vuonna 1829 uzbekkihallitsija Morad Beg teki ryöstöretken Faizabadiin ja vei mennessään sen asukkaat. Faizabad jälleenrakennettiin 1860-luvulla, jolloin alue oli Afganistanin alaisuudessa. 1800-luvun lopulla sitä kuvailtiin surkean köyhäksi paikkakunnaksi. Sen asukasluku oli noin 4 000 vuonna 1886.

Talebanin uutisoitiin vallanneen kaupungin elokuussa 2021.

Liikenne
--------

Kaupungista kulkee sen Baghlanin ja Konduzin välseen maantiehen yhdistävä tie pohjoiseen. Kaupunkia palvelee myös Faizabadin lentoasema.

Väestö
------

Yhdistyneiden kansakuntien asuinyhdyskuntaohjelman arvio Faizabadin asukasluvusta oli vuonna 2014–2015 alemman arvion mukaan 79 538 ja ylemmän arvion mukaan 95 445. Paikalliset puhuvat daria ja useita pienempiä iranilaisia kieliä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Daniel Balland: FAYŻĀBĀD *iranicaonline.org*. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Taliban could take Afghan capital within 90 days after rapid gains -U.S. intelligence Reuters. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Ludwig W. Adamec: *Historical Dictionary of Afghanistan*, s. 104. Kolmas painos. The Scarecrow Press, 2003. ISBN 0 8108 4852 X. (englanniksi)
4. ↑  Fayzabad Airport CAPA. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
5. ↑  State of Afghan cities 2015 (pdf) (s. 12) Yhdistyneiden kansakuntien asuinyhdyskuntaohjelma. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faizabad** Wikimedia Commonsissa
**Ashikaga** (jap. 足利市, *Ashikaga-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Watarasejoen varrella. Kaupunki on rakentunut Ashiovuorten eteläjuurelle. Etelässä kaupunki rajautuu Gunman prefektuuriin. Ashikagassa on 143 544 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 177,76 neliökilometriä.

Ashikaga oli historiallisesti tärkeä liikenteen solmukohta, jossa sijaitsi myös yksi Tōsandō-tiereitin postiasemista (*shukuba*). Keskiajalla sieltä sai alkunsa vaikutusvaltainen Ashikaga-klaani. Sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla kaupungista tuli Utsunomiyan daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. Perinteinen elinkeino oli silkin kudonta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Ashikaga sai vuonna 1921. Sen jälkeen se on kasvanut useiden kuntaliitosten kautta. Kaupunkiin on toisen maailmansodan jälkeen sijoittunut tekstiiliteollisuuden lisäksi myös metalli-, kone-, kumi- ja muoviteollisuutta, joiden myötä kaupungin elinkeinorakenne on monipuolistunut.

Ashikagan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat historiallinen, jo keskiajalta lähtien toiminut Ashikaga-koulu, jossa säilytetään monia kansallisaarteiksikin valittuja dokumentteja, ja Ashikaga-klaanin residenssin paikalle rakennettu Banna-jin buddhalainen temppeli. Muita nähtävyyksiä ovat Kuritan taidemuseo, jossa on esillä keramiikkaa, taidemaalari Takazaki Sōunin teoksia esittelevä Sōun-taidemuseo ja Orihime-jinjan šintolainen pyhäkkö ympäröivine puistoineen. Ashikagaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ryōmō-linja ja Tōbu-rautateiden Isesaki-linja.

Kuvia
-----

* Historiallinen Ashikaga-kouluHistoriallinen Ashikaga-koulu
* Banna-jin temppeliBanna-jin temppeli
* Näkymä AshikagaanNäkymä Ashikagaan
* Ashikagan kantakaupunki vuoden 1986 ilmakuvassaAshikagan kantakaupunki vuoden 1986 ilmakuvassa

Lähteet
-------

1. 1 2  足利市の概要 Ashikaga City.  Arkistoitu 28.3.2022. Viitattu 27.09.2020.
2. 1 2  推計人口　毎月の人口と人口動態（平成３０年４月～） Ashikaga City.  Arkistoitu 8.3.2022. Viitattu 27.09.2020.
3. 1 2  市の木・市の花 Ashikaga City.  Arkistoitu 5.3.2022. Viitattu 27.09.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 足利市 Kotobank. Viitattu 27.09.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 足利（市） Kotobank. Viitattu 27.09.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ashikaga** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tochigin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ashikaga
* Kanuma
* Mooka
* Nasu-Karasuyama
* Nasu-Shiobara
* Nikkō
* Ōtawara
* Oyama
* Sakura
* Sano
* Shimotsuke
* Tochigi
* Utsunomiya (pääkaupunki)
* Yaita

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Hagan piirikunta** (Haga · Ichikai · Mashiko · Motegi) · **Kawachin piirikunta** (Kaminokawa) · **Nasun piirikunta** (Nakagawa · Nasu) · **Shimotsugan piirikunta** (Mibu · Nogi) · **Shioyan piirikunta** (Shioya · Takanezawa) |

 |
**Žatai** (ven. Жатай) on kaupunkipiirikunta ja kaupunkimainen taajama Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan pääkaupungista Jakutsk pohjoispuolella, Lenan vasemmalla rannalla vain 15 km alavirtaan. 

Žataissa on noin 9 600 asukasta,*lähde?* suuri öljyvarasto ja korjaus- ja rakennustelakka.

Jakutskin ohella Žatai on ainoa Sahan paikkakunta jolla on kaupunkipiirikunnan asema. Tämä status sille määrättiin vuonna 2004, aiemmin se oli Jakutskiin kuulunut taajama.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Žatai**.
* Городской округ "Жатай" (Arkistoitu – Internet Archive) Žatain sivut Sahan tasavallan portaalissa. (venäjäksi)

Sahan lippuSahan piirijako
**Kaupunkipiirikunnat:** Jakutsk | Žatai  

**Piirit ja ulusit:** Abyi | Aldan | Allaiha | Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen | Oljokminsk | Srednekolymsk | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk | Verhneviljuisk | Verhojansk | Viljuisk | Žiganskin kansallinen
**Manta Ray** on espanjalainen vuonna 1992 perustettu indie rock -yhtye, jonka ensimmäinen albumi *Manta Ray* julkaistiin vuonna 1995 sen jälkeen kun, kokoonpano oli palkittu Villa de Bilbao -kilpailun pop- ja rockmusiikin lohkossa. Englanniksi lauletulla mutta instrumentaalipainotteisella levyllä äänikokeilut ja säröytetyt kitaravallit yhdistyvät melankolisiin melodioihin. Seuraavana vuonna yhtye teki yhteistyössä muusikko-kirjailija Javier Corcobadon kanssa elokuvamusiikkia Gijónin
filmifestivaaleille. Yhteistyö antoi yhtyeen musiikille uutta suuntaa, ja vuonna 1998 ilmestynyt levy *Pequeñas puertas que se abren, pequeñas puertas que se cierran* nosti Manta Rayn kansainväliseen suosioon. Schwarz -yhtyeen levystä *Hard Listening* vaikuttunut yhtye levytti vuonna 2001 Schwarzin kanssa yhdessä albumin *Heptágono*. Aiheen yhtyeen nimelle on antanut paholaisrausku (engl. *Manta ray*).

* Kokoonpano levyllä Manta Ray: José Luís García, Nacho Glez, Nacho Álvarez, Juan Luíz Ablanedo
* Kokoonpano levyllä Torres De Electricidad: Nacho Álvarez, Frank Rudow, José Luis García, Xabel Vegas

Diskografia
-----------

* Escuezme! Ep 1994
* Manta Ray 1995
* Diminuto Cielo (Corcobadon kanssa) 1997
* La última Historia De Seducción (yhdessä ranskalaisen Diabologumin kanssa) 1997
* Pequeñas Puertas Que Se Abren Y Pequeñas Puertas Que Se Cierran 1998
* Score, Un Concierto De Manta Ray 1999
* Esperanza 2000
* Heptágono (Schwarzin kanssa) 2001
* Estratexa 2003
* Torres De Electricidad 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Manta Ray *Discogs*. Viitattu 5.9.2023. (englanniksi)
**Dhakan lento-onnettomuus 1984** tapahtui 5. elokuuta 1984, kun Biman Bangladesh Airlinesin Fokker F.27-600 Friendship -lentokone syöksyi suohon huonossa säässä lähestyessään Dhakan Zian kansainvälistä lentoasemaa. Kone oli reittilennolla Chittagongin Patengan lentoasemalta Dhakaan. Kaikki 49 koneessa ollutta kuolivat maahansyöksyssä.

Onnettomuus on uhrien määrällä mitattuna Bangladeshin historian pahin lento-onnettomuus sekä kuudenneksi pahin F.27 Friendship -koneelle sattunut onnettomuus.

Lentokone
---------

Onnettomuuskone oli vuonna 1971 valmistettu Fokker F.27-600 Friendship (rekisteritunnus S2-ABJ). Onnettomuuden aikaan sille oli kertynyt 15 595 lentotuntia 24 085 lennolla.

Matkustajat ja miehistö
-----------------------

Lennolla oli 44 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Matkustajista yksi oli japanilainen ja yksi britti. Matkustajista 33 oli matkalla Dhakaan noustakseen jatkolennolle Lähi-itään. Lennon kapteenina oli Bangladeshin ensimmäinen naispuolinen ammattilentäjä Kaniz Fatema Roksana.

Onnettomuus
-----------

Sää Dhakassa oli onnettomuuspäivänä huono: oli turbulenssia, satoi kaatamalla ja näkyvyys oli huono. Miehistö yritti ensin VOR-lähestymistä kiitotielle 32. Koska kumpikaan lentäjä ei nähnyt kiitotietä, lähestyminen keskeytettiin. Seuraavaksi he yrittivät ILS-lähestymistä kiitotielle 14. Lähestyminen oli jälleen keskeytettävä. Kolmannella yrityksellä miehistö laskeutui liian matalalle ja kone osui suohon noin 550 metriä ennen kiitotien alkua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Bangladesh air safety profile Aviation Safety Network. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  AROUND THE WORLD; 49 Die in Bangladesh As Plane Plunges  6.8.1984. Dhaka:  The New York Times. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
4. ↑  Al-Mahmood, Syed Zain et al.: Breaking the Glass Ceiling  5.3.2010. The Daily Star.  Arkistoitu 6.11.2016. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
5. ↑  Plane crash kills female trainee pilot in Bangladesh  1.4.2015. Dhaka:  Deccan Herald. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
6. ↑  Commercial flight safety: 1984 reviewed.  *Flight International*, 26.1.1985, 127. vsk, nro 3944, s. 35.  Business Press International. ISSN 0015-3710. Lehden verkkoversio (PDF). Viitattu 13.12.2016.  (englanniksi)
**HP 95LX** on Hewlett-Packardin valmistama kädessä pidettävä kämmentietokoneen kaltainen "palmtop"-kokoluokan kannettava tietokone. Tietokoneessa oli mukana MS-DOS 3.22 ja Lotus 1-2-3. Tietokone tunnettiin myös koodinimellä *Jaguar*. Tietokone on seurausta tietokoneiden pienentymisestä "palmtop"-luokkaan: HP:n toimitusjohtaja John Young halusi kilpailla Japanista tulevien laitteiden kanssa.
Tietokone julkaistiin vuonna 1991. 95LX aloitti HP:n palmtop-koneiden sarjan. Myöhemmin kämmentietokoneet syrjäyttivät palmtop-luokan kannettavat tietokoneet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hewlett-Packard 95LX *oldcomputers.net*. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Business Desktops/Calcs *hpmuseum.net*. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  HP 95LX Palmtop PC *computerhistory.org*. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
4. 1 2  History of the HP 95LX computer *hp.com*. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  Benj Edwards: The Golden Age of HP Palmtop PCs *uk.pcmag.com*.  18.8.2016. Viitattu 8.9.2023. (englanniksi)
**Saint-Thégonnec Loc-Eguiner** on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Morlaix'n kaupungista lounaaseen.

Saint-Thégonnec Loc-Eguinerin kunta perustettiin 1.1.2016. Tällöin kaksi kuntaa, Loc-Eguiner-Saint-Thégonnec (bretoniksi *Logeginer-Sant-Tegoneg*) ja Saint-Thégonnec (bretoniksi *Sant-Tegoneg*), yhdistyivät. Uuden kunnan hallintokeskus on Saint-Thégonnec.

Seudulla on lukuisia uskonnollisia muistomerkkejä. Saint-Thégonnecin kirkon (*Notre-Dame de Saint-Thégonnec*) vanhin osa on goottilainen kellotorni. Se on peräisin vuodelta 1563. Kirkkoon rakennettiin 1600-luvulla kirkkopiha, kellotornin ovisyvennys, sakasti, luuhuone ja riemukaari. Vuonna 1610 kirkon pihaan rakennettiin monumentaalinen kalvaarioryhmä.

  

* Notre-Dame de Saint-ThégonnecNotre-Dame de Saint-Thégonnec
* RiemukaariRiemukaari
* LuuhuoneLuuhuone
* KalvaarioryhmäKalvaarioryhmä

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Saint-Thégonnec Loc-Eguiner Association des 7 calvaires monumentaux de Bretagne. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Thégonnec Loc-Eguiner** Wikimedia Commonsissa
**Buguruslan** (ven. Бугурусла́н) on kaupunki Orenburgin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vesistöön kuuluvan Bolšoi Kinel -joen rannalla 516 kilometriä Orenburgista luoteeseen. Kaupunki on Buguruslanin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Samaran ja Ufan välinen rautatie (Buguruslanin asema).

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 49 741 henkeä. Buguruslanin kaupunkipiirikuntaan kuului väestölaskennan aikaan myös 485 maaseutuasukasta, yhteensä asukkaita oli siten 50 226.

Venäläiset uudisasukkaat perustivat Buguruslanin vuonna 1748. Nimensä se on saanut paikalla sijainneesta baškiirikylästä. Vuonna 1781 Buguruslanista tuli samannimisen Ufan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1802 se liitettiin Orenburgin ja vuonna 1851 Samaran lääniin. Tärkeimmät elinkeinot olivat maatalous ja kaupankäynti. Vuonna 1847 Buguruslaniin perustettiin Pokrovan naisluostari. Nykyään kaupunki on yksi Volgan ja Uralin alueen öljyn- ja kaasuntuotannon keskuksista.

Kulttuurilaitoksia ovat teatteri, kotiseutumuseo ja Mihail Frunzen kotimuseo. Aksakovon kylässä 27 kilometrin päässä kaupungista on kirjailija Sergei Aksakovin kartanomuseo.

* Buguslanin rautatieasemaa.Buguslanin rautatieasemaa.
* Moskeija Buguslanissa.Moskeija Buguslanissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 5.7.2013. (venäjäksi)

### Lähteet, joihin ei ole viitattu

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 58–59. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buguruslan** Wikimedia Commonsissa

* Buguruslanin kaupungin historiasta kertova sivu (venäjäksi)

O:n vaakuna**Orenburgin alueen kaupungit**
Orenburgin alue kartallaOrenburgin alue kartalla
**Hallinnollinen keskus: Orenburg**  

Abdulino |
Buguruslan |
Buzuluk |
Gai |
Jasnyi |
Kuvandyk |
Mednogorsk |
Novotroitsk |
Orsk |
Sol-Iletsk |
Sorotšinsk
**Shūnan** (jap. 周南市, *Shūnan-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Pohjoisessa kaupunkiin kuuluu laajoja vuoristoalueita ja se rajautuu Shimanen prefektuuriin. Siihen kuuluvat myös muun muassa Ōzushiman ja Kurokamishiman saaret, jotka ovat lähialueineen osa Seton sisämeren kansallispuistoa. Shūnanissa on 142 588 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 656,29 neliökilometriä.

Shūnan on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä Tokuyaman ja Shinnan’yōn kaupungit sekä Kumagen ja Kanon maaseutukaupungit. Kaupungin nimi viittaa Suōn provinssin (*shū*) eteläosaan (*nan*). Sen keskustan muodostaa entinen Tokuyaman kaupunki, joka kukoisti Edo-kaudella linnanaluskaupunkina Mōri-klaanin hallinnassa. 1900-luvun alussa sinne sijoitettiin keisarillisen Japanin laivaston polttoainetehdas. Kaupunki kärsi pahoja vahinkoja toisessa maailmansodassa, mutta sodan jälkeen sinne syntyi runsaasti teollisuutta ja lopulta öljynjalostus- ja kemianteollisuuden kombinaatti. Kansainvälisen Tokuyama-Kudamatsun sataman toiminta-alue ulottuu viereisten Kudamatsun ja Hikarin kaupunkien puolelle. Shūnaniin kuuluvilla maaseutualueilla tuotetaan esimerkiksi riisiä, teetä, hedelmiä, wasabia ja siitakesieniä.

Shūnanin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kaupungin taidemuseo ja Tokuyaman eläintarha. Kaupungissa toimii useita kuumia lähteitä (*onsen*), kuten Mitsuo-onsen ja Yuno-onsen. Sen pohjoisosassa Yashiron alueella sijaitseva munkkikurkien levähdysalue on nimitetty erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kaupunkia palvelevat suurnopeusjunalinja San’yō Shinkansen sekä JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Gantoku-linja.

Kuvia
-----

* Kauppakatu Tokuyaman keskustassaKauppakatu Tokuyaman keskustassa
* Teollisuutta Shūnanin rannikollaTeollisuutta Shūnanin rannikolla
* Tōishi-Hachimanin pyhäkköTōishi-Hachimanin pyhäkkö
* Sunon saari Seton sisämeressäSunon saari Seton sisämeressä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  数字で知る周南市 Shunan City. Viitattu 27.12.2019.
2. 1 2  市の木・市の花 Shunan City. Viitattu 27.12.2019.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 周南市 Kotobank. Viitattu 27.12.2019.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 周南（市） Kotobank. Viitattu 27.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shūnan** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yamaguchin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Hagi
* Hikari
* Hōfu
* Iwakuni
* Kudamatsu
* Mine
* Nagato
* San’yō-Onoda
* Shimonoseki
* Shūnan
* Ube
* Yamaguchi (pääkaupunki)
* Yanai

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Abun piirikunta** (Abu) · **Kugan piirikunta** (Waki) · **Kumagen piirikunta** (Hirao · Kaminoseki · Tabuse) · **Ōshiman piirikunta** (Suō-Ōshima) |

 |
**Nitor Group Oy** on vuonna 2007 perustettu suomalainen ohjelmistoyritys. Nitor Groupin liiketoiminnoista Nitor Creations kehittää sähköisen liiketoiminnan ratkaisuja ja Nitor Delta kouluttaa ketteriä menetelmiä ja valmentaa organisaatioita ketterään malliin.

Historia
--------

Nitor perustettiin 2007 ja on yksi Suomen nopeimmin kasvaneista ohjelmistoyrityksistä. Talentumin Tivi-lehti valitsi yrityksen 250 suurimman tietoalan yrityksen joukosta vuoden Tivi-yritykseksi vuonna 2014. Yritys on sijoittunut kolmena peräkkäisenä vuonna (2012–2014) Deloitten Technology Fast 50 -kilpailun päälistalle.

Nitor valittiin Suomen edustajaksi European Business Award -kilpailuun vuonna 2013 ja valittiin kansalliseksi voittajaksi (National Public Champion)

Suomen Asiakastieto valitsi vuonna 2011 Nitorin Uudenmaan vahvimmaksi yritykseksi Suomen Asiakastieto on rankannut Nitorin Suomen Vahvimpien yritysten joukkoon 2008–2015.

Ernst & Young valitsi Nitorin aluevoittajaksi Uudeltamaalta Suomen Entrepreneur of the Year 2012 -kilpailussa

Riippumattoman tutkimusyhtiö Onwayn asiakastyytyväisyysmittauksissa Nitorin asiakastyytyväisyys on ollut Onwayn historian korkeinta Suomessa IT-alalla.

Nitor sijoittui vuoden 2017 Suomen parhaat työpaikat -kilpailussa keskisuurten sarjassa toiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nitor Group Oy | Yritys- ja taloustiedot *Kauppalehti*. Viitattu 22.8.2022.
2. ↑  Nitor Group Oy YTJ-tietopalvelu. Viitattu 4.4.2017.
3. ↑  Talentum: Tietoviikko: Goljatin metsästäjät *summa.talentum.fi*.  6-7/2014.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Deloitte (Arkistoitu – Internet Archive), Deloitte Tech Fast 50 2013.
5. ↑  Kauppalehti, European Business Awards 2013.
6. ↑  Kauppalehti[vanhentunut linkki], Suomen Asiakastieto.
7. ↑  Entrepreneur of the Year 2012 (Arkistoitu – Internet Archive), Ernst & Young.
8. ↑  Nitorin asiakkaat kaikkein tyytyväisimpiä, Uutistoimisto Telex.
9. ↑  Suomen parhaat työpaikat: Keskisuuret organisaatiot - Great Place to Work® Finland *www.greatplacetowork.fi*.  Arkistoitu 7.5.2017. Viitattu 3.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Nitorin kotisivut
**Järvikoiskylä** (vatjaksi *Jarvikoisčülä*, ven. Бабино, *Babino*) on entinen vatjalaiskylä Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Paapinajärven kaakkoisrannalla 18 kilometriä Kattilasta länteen. Vuonna 2007 kylässä oli yksi vakituinen asukas.

Kylä oli olemassa 1500-luvulla, vaikka sen vuosina 1618–1623 sanotaan olleen autio ("ödhe"). Vuonna 1848 siellä oli 139 ja 1900-luvun alussa 187 asukasta (93 miestä ja 94 naista). Kylässä oli hyvin tunnettu Iiliän koivu (vatjaksi *Iilia kahči*), pyhä *sűvä kaivo* ja uhriaitaus, josta on julkaistu yksityiskohtaisia kuvauksia. Kylä oli 1800-luvun lopusta alkaen vatjalaiskulttuurin tukimuskohde. Järvikoiskylässä on käynyt useita kansatieteellisiä tutkimusretkiä, muun muassa Vihtori Alavan, Samuli Paulaharjun, J. Lukkarisen sekä Paul Aristen.

Järvikoiskylä tuhoutui toisen maailmansodan aikana, mutta rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Nykyään siellä on lähinnä huvila-asutusta.

Lähteet
-------

* Talve, Ilmar: *Vatjalaista kansankulttuuria*. Helsinki, 1981.

### Viitteet

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 17.10.2015.
2. ↑  *Administrativno-territorialnoje delenije Leningradskoi oblasti*, s. 93. Sankt-Peterburg: Komitet po vzaimodeistviju s organami mestnogo samoupravlenija Leningradskoi oblasti, 2007. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.5.2013). (venäjäksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hälleforsnäsin ruukin entisiä rakennuksia.
**Hälleforsnäs** on taajama Flenin kunnassa Ruotsin Södermanlandin läänissä. Se sijaitsee noin 120 kilometriä lounaaseen Tukholmasta. Asukasluku vuonna 2022 oli 1 608.

Hälleforsnäs on entinen teollisuusyhdyskunta, joka kehittyi 1600-luvun puolivälissä perustetun, alun perin tykkejä tuottaneen valimoruukin ympärille. 1900-luvulla valimossa tehtiin lämpöpattereita ja liesiä sekä LVI-putkia, ja se oli Pohjoismaiden suurimpia valurautatuotteiden valmistajia. Viimeisinä vuosina 1980-luvulla Electroluxin omistuksessa tehtaassa valettiin sähköliesien keittolevyjä. Huippuvuosinaan 1960-luvulla yli tuhat ihmistä työllistänyt valimo suljettiin 2000-luvun taitteessa ja toimii nyt kulttuurikeskuksena ja tarjoaa muun muassa työskentelytiloja taiteilijoille. Ruukkialueella toimii myös valimomuseo, Kolhusteatern-kesäteatteri, ravintoloita, pieni juustotehdas ja matkailutoimisto.

Muutaman kerran vuodessa ilmestyvää ilmaisjakelulehteä *Hälleforsnäs Allehandaa* toimittaa ja julkaisee Puolangalta nuorena Ruotsiin muuttanut Jarmo Haapamäki.

Lähteet
-------

1. ↑  Fakta & statistik *flen.se*. Viitattu 9.8.2023.
2. ↑  Jättiläismäisiä tehdaspaloja Ruotsissa. Hälleforsnäsin rautatehdas tuhoutunut. Vahingot useita milj. kruunuja..  *Helsingin Sanomat*, 22.08.1934, s. 5. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Bruket i Hälleforsnäs grundades år 1659 *gjuterimuseum.se*. Viitattu 9.8.2023.
4. ↑  Vi syns i Hälleforsnäs *halleforsnas.org*. Viitattu 9.8.2023.
5. ↑  Laitinen, Merja: Monitaituri Jarmo Haapamäki: Teen mitä voin kotikylän hyväksi *Sveriges Radio*.  20.3.2019. Viitattu 9.8.2023.
6. ↑  Hälleforsnäs Allehanda. En lokal tidning *halleforsnasallehanda.se*. Viitattu 9.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hälleforsnäs** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Hälleforsnäs & sv:Hälleforsnäs
**Iso-Kuora** on niemien ja saarten jakama järvi Kuoran kylässä Lieksan eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,31 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 58 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Iso-Kuoran polveilevan rantaviivan pituus on 12 501 metriä. Allas jakautuu useisiin lahtiin, kuten Leväkkö, Pekkalanlahti, Rapalahti, Yrjönlahti, Tervalahti, Kytylahti ja Luvelahti. Järven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,3 kilometriä. Yrjönlahdesta etelään Iso-Kuora on matalaa. Järven keski- ja pohjoisosassa on sitä vastoin useita vähintään kymmenmetrisiä syvänteitä. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla Luveniemen ja Tykkylän välissä. Vähintään 15 metriä syvää on kaksi hehtaaria järven alasta.

Iso-Kuoran saariluku on viisi. Saarista laajin on noin seitsenhehtaarinen Heiskalansaari, joka on osin mökitetty, osin luonnonsuojelualuetta. Noin 400 metriä siitä pohjoiseen sijaitsee kaksihehtaarinen Kangassaari. Iso-Kuoran rannat ovat enimmäkseen metsämaata, mutta itärannalla on myös asutusta peltoineen. Länsirannalla kohoaa Rantavaara, jonka laki on noin 235 metriä merenpinnan yläpuolella. Vaarojen välissä on soita (Kuorajoensuo, Kissasuo, Kuikkasuo), jotka ovat vain muutaman metrin järvenpintaa ylempänä. Järven itäpuolitse kulkee yhdystie 5200. Eteläisten ja pohjoisten rantojen tuntumassa kulkee alemman luokan maanteitä.

Iso-Kuoran ainoa nimetty tulouoma on Leväkönpuro, joka laskee Leväkköön. Järven luusua sijaitsee Leväkön kaakkoisrannalla, josta alkaa Kuorajoki, joka laskee Saarijärveen (180,8 metriä mpy). Se sijaitsee noin kilometrin Iso-Kuoralta kaakkoon. Saarijärveltä Kuorajoki virtaa itään ja laskee Koitereen länsiosaan.

Iso-Kuoran vesitilavuus on 5 925 000 kuutiometriä.

Iso-Kuora (04.944.1.016) kuuluu Kuorajoen valuma-alueeseen (04.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Koitereen alue (04.94) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Iso-Kuora on laajin Kuorajoen valuma-alueen 29:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Suuri-Miela ja Saarijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iso-Kuora (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.9.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.9.2023.
3. ↑  Iso-Kuora (04.944.1.016) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.9.2023.
4. ↑  Kuorajoen valuma-alue (04.944) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.9.2023.
**Ivdel** (ven. И́вдель) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella, lähellä Lozvaan laskevan Ivdel-joen suuta 510 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Serovin ja Priobjen välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Polunotšnojeen.

Ivdel toimii myös pinta-alaltaan koko Sverdlovskin alueen suurimpiin paikallishallinnon ylemmän eli piirejä vastaavan tason alueisiin kuuluvan **Ivdelin kaupunkipiirikunnan** keskuksena. Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 17 775 asukasta ja kaupunkipiirikunnassa 24 519.

Vuosina 1589–1598 Ivdel-joen suussa sijaitsi venäläisten rakentama puinen Lozvan linnoitus. Myöhemmin paikalla oli Nikito-Ivdelin kylä, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1831. Vuonna 1925 seudulla aloitettiin laajat metsänhakkuut. Vuonna 1937 perustettiin Gulag-järjestelmään kuulunut Ivdelin vankileiri, jossa oli enimmillään yli 30 000 vankia.

Nykyään Ivdelissä on lähinnä metsä- ja puunjalostusteollisuutta. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Polunotšnojen mangaanikaivos.

Ivdelin seudun liikenteellinen ja taloudellinen merkitys saattaa kasvaa merkittävästi lähitulevaisuudessa. Vuonna 2008 hyväksytyn Venäjän rautateiden pitkänajan strategiaohjelman mukaan Uralvuoriston pohjoisosan itäpuolitse rakennetaan vuoteen 2030 mennessä uusi rahtiliikennettä palveleva rautatieyhteys. Se kulkisi reitillä Jamalin Nenetsian Salehard– Hanti-Mansian Berjozovon piirin Saranpaul– Sverdlovskin alueen Ivdelin kaupunkipiirin Polunotšnoje. Ratayhteyden myötä näiden kolmen luonnonvaroistaan rikkaan federaatiosubjektin kaivannaisia saataisiin markkinoille kasvavassa määrin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 152. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 17.2.2013. (venäjäksi)
3. ↑  Sistema ispravitelno-trudovyh lagerei v SSSR: Ivdelski ITL *memo.ru*. Viitattu 4.3.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Strategy (Venäjän hallituksen vuonna 2008 vahvistama Venäjän rautateiden strategia vuoteen 2030 asti) Russian Railways, eng.rzd.ru. Viitattu 17.2.2013. (englanniksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Oklahoma!** on Richard Rodgersin säveltämä ja Oscar Hammerstein II:n käsikirjoittama musikaali vuodelta 1943. Se on ensimmäinen Rodgersin ja Hammersteinin yhteistyönä syntynyt musikaali, ja se juurrutti sääntöjä ja käytäntöjä joiden mukaan musikaaleja nykyisinkin tehdään. Musikaali sijoittuu 1900-luvun alun villiin länteen ja kertoo komean Curly-cowboyn ja maalaistalon tyttären Laurien tarinan.

Tästä musikaalista ovat ikivihreiksi kohonneet laulut "Oh, What a Beautiful Morning", "The Surrey with a Fringe on Top" ja "People Will Say We’re in Love". *Oklahoma!* sai Pulitzer-palkinnon ja sitä esitettiin Broadwayllä ennennäkemättömät 2 248 kertaa. Siitä tehtiin elokuvaversio vuonna 1955.

Vuonna 2003 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien vuonna 1943 tekemät levytykset *Oklahoman* musiikista valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Musikaali Suomessa
------------------

Helsingin Svenska Teatern esitti *Oklahomaa* 1940-luvun lopulla ruotsinkielisenä versiona, vaatimattomalla menestyksellä. Syksyllä 1973 Helsingin kaupunginteatteri kantaesitti Esko Elstelän laatiman suomenkielisen version ohjaajana Eugen Terttula, kapellimestarina Ilkka Kuusisto ja keskeisissä osissa Saara Pakkasvirta, Eila Pehkonen ja Jarkko Rantanen. Sitä esitettiin 88 kertaa 1973–1974. Musikaalia ovat esittäneet myös Kouvolan Teatteri 2001 ja Samppalinnan kesäteatteri Turussa 2003 sekä Pieksämäellä toimiva Poleenin teatteri 2004, ohjaajana Eeva Eloranta.

Lähteet
-------

1. ↑  Oklahoma! Rodgers and Hammerstein. Viitattu 5.5.2013.
2. ↑  Richard Rogers Encyclopedia Britannica. Viitattu 5.5.2013.
3. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.
4. ↑  Uexküll, Sole: Miksi Oklahoma?  *Helsingin Sanomat*, 8.9.1973, s. 19. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Haku 'Oklahoma' *Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus*. Viitattu 8.9.2023.
6. ↑  Oklahoma *Kulttuurikeskus Poleeni*. Viitattu 8.9.2023.
**Oha** (ven. Оха) on noin 23 000 asukkaan kaupunki Sahalinin saarella Venäjän kaukoidässä. Kaupunki on saaren pohjoisin; se sijaitsee lähellä itärannikkoa kahden Ohotanmeren laguunin (Urkt ja Ketu) välisellä kannaksella. Oha on suoraan Sahalinin alueen hallinnon alainen mutta toisaalta myös Ohan piirin hallinnollinen keskus.

Sahalinin alueen pääkaupunkiin Južno-Sahalinskiin on Ohasta matkaa lähes 850 kilometriä, ja Oha on Južno-Sahalinskista saaren halki kulkevan maantien päätepiste. Aiemmin Ohaan oli myös rautatieyhteys lännestä saaren poikki Moskalvon satamasta, ja itärannikon eteläisemmästä Noglikista kapearaiteinen rata, mutta jälkimmäinenkin suljettiin 2006.

Historia
--------

Asutus perustettiin alun perin *Ohe*-nimisenä 1880, pian sen jälkeen, kun alueelta löytyi maaöljyä. Ainun kieleen perustuva nimi tarkoittaa pahaa vettä. Teollinen öljyntuotanto aloitettiin 1923 saaren japanilaismiehityksen aikana (1920-1925). Kaupunkioikeudet Oha sai 1938.

Ohan piirin eteläosassa Neftegorskissa tapahtui tuhoisa maanjäristys 28. toukokuuta 1995, jolloin 2000 henkeä menehtyi. Pienempi järistys itse kaupungissa 10. toukokuuta 2005 ei vaatinut uhreja.

Talous
------

Oha ja pääkaupunki Južno-Sahalinsk ovat Sahalinin öljyteollisuuden keskuspaikat. Ohasta on öljy- ja kaasuputket mantereelle Komsomolsk-na-Amureen.

Kaupungin lähellä on useita öljylähteitä, jotka ovat enimmäkseen Rosneftin hallinnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 11.12.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Sahalinskaja oblast: Potštovnyje indeksy *ruspostindex.ru*. Viitattu 11.12.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Sahalinskaja oblast: Telefonnyje kody *ruspostindex.ru*.  Arkistoitu 6.12.2012. Viitattu 11.12.2012. (venäjäksi)
4. 1 2  Новый Атлас автомобильных дорог 2006-2007. Россия - Страны СНГ - Прибалтика. 1:750 000 и 1:1500 000 (+ 1:4000 000). Главный редактор В.Х. Пейхвассер. Тривум, 220053, г. Минск. ISBN 985-409-072-8. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupunkiportaali (venäjäksi) (okhacity.ru)

Sahalinin alueen vaakunaSahalinin alueen kaupungit
Sahalinin alueSahalinin alue
**Hallinnollinen keskus: Južno-Sahalinsk**   

Aleksandrovsk-Sahalinski | Aniva | Dolinsk | Holmsk | Korsakov | Kurilsk | Makarov | Nevelsk | Oha | Poronaisk | Šahtjorsk | Severo-Kurilsk | Tomari | Uglegorsk
Paolo Savin muistopatsas
**Paolo Savi** (11. heinäkuuta 1798 Pisa – 5. huhtikuuta 1871 Pisa) oli italialainen geologi ja lintutieteilijä.

Paolon isä oli Gaetano Savi, Pisan yliopiston kasvitieteen professori. 1820 Paolo Savi sai eläintieteen apulaislehtorin viran Pisan yliopistosta, ja 1823 hänet valittiin Luonnonhistorian (vuodesta 1840 eläintieteen) professoriksi, joka luennoi myös geologiasta. Hän kiinnitti suurta huomiota eläinmuseon kehittämiseen, ja loi museostaan erään Euroopan hienoimmista luonnonhistorian kokoelmista.

Savia kutsutaan Italian geologian isäksi. Hän tutki erityisesti Toscanan Monti pisanin vuoria ja Apenniineja. Savi valittiin senaattoriksi 1862.

Savi julkaisi lintutieteen alalta 2 merkittävää teosta, *Ornitologia Toscana* (1827–1831) ja *Ornitologia Italiana* (julkaistu postuumisti 1873–1876).

Paolo Savi kuvaili ja nimesi ruokosirkkalinnun 1824.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bhowali** on Intian Uttarakhandin osavaltiossa sijaitseva noin 6 300 asukkaan kaupunki, joka kuuluu Nainitalin piirikuntaan. Se sijaitsee 11 kilometrin päässä piirikunnan pääkaupungista Nainitalista. Bhowalissa sijaitsee muun muassa vuonna 1912 perustettu tuberkuloosiparantola, jonka tunnetuimpiin asiakkaisiin lukeutuu Jawaharlal Nehrun vaimo Kamala Nehru.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Bhowalin asukasluku oli 6 309 henkeä. Asukkaista noin 85 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia ja 13 prosenttia muslimeita. Kristittyjen määrä jää hieman alle kahden prosentin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bhowali Population Census 2011 - 2020 *census2011.co.in*. Viitattu 3.10.2020.
2. ↑  Bhowali *nainital.nic.in*. Viitattu 3.10.2020.
3. ↑  Upadhyay, Vineet: Nehru’s wife Kamala was treated for TB at Bhowali *Times of India*.  14.11.2014. Viitattu 3.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bhowali** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Danton** oli Ranskan merivoimien Danton-luokan dreadnought ensimmäisessä maailmansodassa. Se oli Ranskan ensimmäinen turbiinimoottorein varustettu taistelulaiva.

Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene *SM U-64* upotti *Dantonin* 19. maaliskuuta 1917. Joulukuussa 2007 tutkimusryhmä löysi aluksen hylyn, jonka varmistettiin helmikuussa 2009 olevan *Danton*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Danton-luokka*
Alus tilattiin Brestistä Arsenal de Brestiltä, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1908. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1909 ja valmistui (ransk. *Armement définitif*) 24. heinäkuuta 1911.

Palvelus
--------

Viikko vesillelaskun jälkeen alus lähetettiin Englantiin Yrjö V kruunajaisiin. Kun alus palasi Ranskaan, se määrättiin 1. taistelulaivueeseen. Hyèresissä aluksen yksi tykki räjähti vuonna 1913, mikä tappoi kolme ja haavoitti useita.

  
{{{alt}}}Hylyn sijainti
Ensimmäisessä maailmansodassa *Danton* oli amiraali Chochepratin komentamassa Ranskan Välimeren laivastossa. Alukseen osui kello 13:17 19. maaliskuuta 1917 torpedoja 22 kilometriä Maltalta lounaaseen, kun se oli palaamassa uudelleen sovituksesta Toulonista ja oli matkalla Kreikkaan Korfulle Otranton saartoon. Aluksella oli enemmän miehiä kuin normaalisti, sillä monet olivat muiden Korfulla olevien alusten miehistöä. Se upposi 45 minuutissa. Alukselta pelastettiin 806 miestä, mutta 296 hukkui.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Hore, Peter: *Battleships of World War I*. Lontoo, Englanti: Anness Publishing Ltd, 2006. ISBN 1-84476-377-3. (englanniksi)
* Jordan, John: The 'Semi-Dreadnoughts' of the Danton Class.  *Conway's Warship*, 2013, XXXV. vsk, s. 46-66. Lontoo:  Conway Publishing. ISBN 978-1-84486-205-4.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Torpedoitu taistelulaiva löytyi Välimerestä YLE.
2. ↑  Jordan 2013 s. 53

*Danton*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Condorcet* – *Danton* - *Diderot* - *Mirabeau* - *Vergniaud* - *Voltaire* |
| Edeltäjä: *Liberté*-luokka – Seuraaja: *Courbet*-luokka |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:French battleship Danton
**Thônes** on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunta sijaitsee Lac d’Annecy -järven rannalla, noin 20 kilometriä Annecyn kaupungista etelään.

Thônes sijaitsee noin 10 kilometrin päässä La Clusazin laskettelukeskuksesta, mikä tekee siitä vilkkaan matkailukaupungin. Thônes oli keskeinen paikka vastarintaliikkeen taisteluissa Plateau des Glières’sä toisessa maailmansodassa. Muistona taisteluista on Moretten hautusmaa (*Nécropole nationale de Morette*).

Ruoka
-----

Paikkakunnan erikoisuuksia on Reblochon-juusto.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Régine Cavagnoud (1970–2001), alppihiihtäjä

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Ranska Theix-Noyalo (Ranska)

  

* Thônesin laaksoThônesin laakso
* Plateau des GlièresPlateau des Glières
* Nécropole nationale de MoretteNécropole nationale de Morette

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thônes** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2018
3. ↑  Thônes
**Vasaramäen koulu**, kutsumanimeltään "Vasku", on yhtenäiskoulu Turun Vasaramäessä. Koulu toimii kahdessa yksikössä, nimeltään Lehmus (Lehmustie 7, vuosiluokat 1–6) ja Puistokoulu (Puolukkatie 11, vuosiluokat 7–9 sekä valmistavan opetuksen ryhmä maahanmuuttajille). Liikuntapainotteisessa koulussa on alakoulun liikuntalinja ja yläkoulun urheiluluokka. Vuonna 2022 koulussa oli noin 680 oppilasta.

Historiaa
---------

Vasaramäen lapset kulkivat 1940-luvulla opintiellään joko Martin tai Kerttulin kansakouluun, ja koulumatkoihin saattoi kulua jopa useita tunteja. Vasaramäen asukkaat kiirehtivät kouluasiaa esittämällä kaupungin päättäjille tilastoja alueen lapsimääristä, ja Vasaramäkeen saatiin alkaa kaavailla suurehkoa kansakoulua 1950-luvun alussa. Vuonna 1953 valmistui 16 luokkahuonetta, ruokailusalin ja monia erikoistiloja sisältävä rakennus, jonka on suunnitellut Veijo Kahra Turun kaupungin rakennusosastolla. Sitä pidettiin 1950-luvulla esimerkkinä hyvin suunnitellusta ja maisemaansa sopivasta koulutalosta. Alun perin aulassa oli suihkulähde, ja kouluun kaavailtiin myös uima-allasta, mutta siitä jouduttiin luopumaan.

Koulu täyttyi heti oppilaista, joita oli enimmillään 1 100, ja koulua käytiin kahdessa vuorossa. Ikäluokkien pienennyttyä Vasaramäkeen otettiin oppilaita eteläpuolen kasvavista lähiöistä Lausteelta, Koivulasta ja Haritusta. Vuonna 1996 koulussa oli oppilaita enää 260.

Vuonna 2009 puoli kilometriä pohjoisempana Syreenikujalla sijaitseva Kupittaan koulu yhdistettiin Vasaramäen kouluun. Koulu toimi runsaan kymmenen vuoden ajan näissä kahdessa paikassa, alakoulu Lehmustiellä ja yläkoulu Syreenikujalla. Entinen Kupittaan koulu, alun perin Kupittaan yhteiskoulu, on Aarne Ehojoen ja Veijo Kahran suunnittelema, vuonna 1957 valmistunut ja vuonna 1962 laajennettu rakennus. Kupittaan koulu on ollut tyhjillään sisäilmaongemien vuoksi kesästä 2021 lähtien, ja sille pyritään saamaan purkulupaa huolimatta Museoviraston vastustuksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perusopetuksen oppilaitokset (Valitse opetuksen järjestäjäksi Turun kaupunki.) Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen. Viitattu 9.9.2023.
2. 1 2  Historia Vasaramäen koulun vanhempainyhdistys Vaskun vanhemmat. Viitattu 24.10.2022.
3. ↑  Tervetuloa Vasaramäen koulun kotisivuille Turun kaupunki. Viitattu 24.10.2022.
4. ↑  Ikonen, Kimmo: "Suurten ikäluokkien kausi", *Turun koulut aikansa ilmiöinä. 140 vuotta yleissivistävää opetusta (1872–2012)*, s. 161. Turun kaupunki, 2015. ISBN 978-952-5991-77-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 4.6.2018).
5. 1 2  Kupila, Sanna ym.: "Vasaramäen koulu, Vasaramäki 44-13, Lehmustie 7", *Turun koulut. Keskustan ulkopuolisten koulujen inventointi ja arvottaminen*, s. 16, 19, 30. Turun kaupungin museokeskus, rakennusvalvonta ja kaupunkisuunnittelu, 2016. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.7.2018).
6. 1 2 3  *Vasaramäen Omakotiyhdistyksen 50-vuotishistoriikki*, s. 55–56. Vasaramäen Omakotiyhdistys, 1996. Historiikin sivut 41–74 verkossa (PDF) (viitattu 4.6.2018).  (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Kossila, Eino: Kupittaan koulu voidaan purkaa museokeskuksen vastustuksesta huolimatta *Yle Uutiset*.  17.2.2023. Viitattu 8.3.2023.
**Agiá** (kreik. Αγιά, eli Τεχνητή Λίμνη Αγιάς, *Technití Límni Agiás*, *Agián tekojärvi*) on tekojärvi Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Chanián kaupungista, lähellä sille nimensä antanutta Agián kylää. Järven pinta-ala on noin 0,08 neliökilometriä, joskin lähteet mainitsevat sen kooksi 0,45 neliökilometriä.

Agián tekojärveä.
Agián tekojärvi saa vetensä lähteistä sekä Xekoloménos-joesta. Järvi on alun perin tehty vesivoiman tuotantoa varten vuonna 1928, mutta voimalaitos ei enää ole käytössä. Järvi on paikallisesti merkittävä lintualue. Se osa kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Λίμνη Αγιάς *Terrabook*. Viitattu 4.9.2023.
2. 1 2  Λίµνη Αγυιάς: Ο σημαντικός υγρότοπος της Κρήτης -Καταφύγιο πουλιών, φιλοξενεί πάνω από 130 είδη φυτών *Travel.gr*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  GR4340006 Limni Agias - Platanias - Rema kai Ekvoli Keriti - Koilada Fasa *Natura 2000*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  GR4340020 Limni Agias (Chania) *Natura 2000*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agiá** Wikimedia Commonsissa