recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Futbolnyi klub Lutš-Energija Vladivostok** on jalkapalloseura Vladivostokista, Venäjältä. Seura nousi kaudeksi 2006 Venäjän pääsarjaan. Se tunnettiin vuoteen 2003 pelkästään Lutšina ennen sponsorisopimusta Dalenegro-energiayhtiön kanssa.

Historia
--------

Lutš osallistui ensi kertaa Neuvostoliiton sarjoihin vuonna 1958, jolloin se pelasi kaukoidän B-sarjassa. Se voitti sarjan vuonna 1965 ja nousi A-sarjaan. Lutš pelasi alueellisessa sarjassa vuoteen 1972 saakka, mistä lähtien vuoteen 1991 saakka se pelasi Neuvostoliiton kakkosliigan itälohkossa. Seuran paras saavutus oli kakkossija vuonna 1984.
Vuonna 1992 Lutš voitti kakkosliigan itälohkon ja nousi ykkösdivisioonaan, mistä se putosi heti. Vuonna 1997 se putosi kakkosdivisioonaan, mistä se nousi takaisin ykkösdivisioonaan vuonna 2003 ja korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2005 voitettuaan ykkösdivisioonan mestaruuden.

Vladivostokin sijainti kaukana idässä tuottaa jatkuvasti ongelmia vierasjoukkueille. Lutšin kotiottelua FK Zenit Pietaria vastaan oli lähtenyt katsomaan kolme Zenitin fania, jotka ajoivat 15 000 kilometriä halki maan ja joutuivat jättämään Vladivostokiin Honda Civicinsä, joka oli hajonnut saamastaan rääkistä. Fanit palasivat kotiin Pietariin junalla. Zenit palkitsi faninsa lahjoittamalla heille uuden auton.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän Valioliiga |
| --- |
|  |
| 2020–2021 | 
* Ahmat
* Arsenal
* Dynamo
* FK Himki
* FK Krasnodar
* Lokomotiv
* FK Rostov
* Rotor
* Rubin
* FK Sotši
* Spartak
* FK Tambov
* FK Ufa
* FK Ural
* PFK TsSKA
* Zenit

 |

 |
Mikael Buckx.
**Johannes Michael Buckx** (6. elokuuta 1881 – 22. syyskuuta 1946) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen pappi, joka oli ensimmäinen reformaation jälkeinen katolinen piispa Suomessa.

Buckx vihittiin papiksi vuonna 1906. Hän oli Jeesuksen pyhän sydämen pappien veljeskunnan jäsen ja hän oli työskennellyt Viipurin katolisessa seurakunnassa vuosina 1909–1911. Vuonna 1921 hänet nimettiin Suomen apostoliseksi administraattoriksi. Hänet vihittiin 15. elokuuta 1923 Suomen apostoliseksi vikaariksi ja Dolichen titulaaripiispaksi. Vihkimisen toimitti Uskon levittämisen kongregaation esimies, alankomaalainen kardinaali Willem Marinus van Rossum, joka vieraili Pohjoismaissa samana vuonna. Suomessa vieraillessaan Rossumin isäntänä oli lehtikustantaja Amos Anderson, joka suhtautui myönteisesti roomalais-katoliseen kirkkoon. Suomen apostolinen vikaarikunta oli perustettu 1920 ja se tuli Uskon levittämisen kongregaation (Propaganda fide) alaiseksi. Vikaarikunnan johtoon oli alun perin ajateltu suomalaista pappia Adolf Carlingia, mutta Vatikaani muutti mielensä nimityksen suhteen.

Suomalainen katolisuus kärsi Buckxin kaudella kieli- ja kansallisuuskiistoista. Monet suomalaiset katoliset eivät hyväksyneet sitä että kirkon ja seurakuntien johto oli ulkomaisten pappien käsissä. Buckx oli vikaarikunnan johdossa vuoteen 1933 saakka jolloin hän palasi Alankomaihin. Alankomaissa Buckx toimi sitten Nijmegenissä Radboud-yliopiston opettajana.

Katso myös
----------

* Roomalaiskatolinen kirkko
* Roomalaiskatolinen kirkko Suomessa

Lähteet
-------

* Helsingin katoliset piispat (Web Archive-linkki)

### Viitteet

1. 1 2 3  Mikko Ketola : Katoliset piispat itsenäisessä Suomessa, Teologia.fi 14.10.2010


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Suovanlahden työväentalo** on Viitasaarella Suovanlahdessa Kallion kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamistyyppiä ja aikakaudelle ominaista hirsirakentamista.

Historia
--------

Suovanlahden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Aluksi yhdistys piti iltamia Järvenpäässä, Nevalahdessa ja Suovanniemellä. Yhdistys vuokrasi Otto Puttoselta maapalan. Taloa rakennettiin ensin Pitkällejärvelle vanhasta asuinrakennuksesta. Talon kehikko siirrettiin talkoilla Puttoselta vuokratulle tontille. Työväentalon vihkiäiset pidettiin vuonna 1925. Vuonna 1930 taloa laajennettiin rakentamalla ravintola, eteinen ja vahtimestarin huone. Myös nämä tehtiin vanhasta rakennuksesta.

Sota-aikana talolle majoitettiin venäläisiä sotavankeja, jotka olivat lähistöllä metsätöissä.

Yhdistyksen toiminta hiipui väen muuttaessa pois paikkakunnalta, ja työväentalo rappeutui. Talo myytiin vuonna 1974 Pentti Paaval Virtaselle, jonka omistaman tilan vieressä työväentalo on. Lähistöllä sijaitsee Tommin talo, josta työväentalo on saanut nimen Tommin työväentalo.

Rakennus
--------

Rakennus on hirsirunkoinen ja taitekattoinen. Katteena on huopa. Perusta ovat harmaakivestä. Rakennuksen toisessa päädyssä on siihen kiinteästi rakennettu lisärakennus, joka on toiminut putkana.

Talossa oli sen valmistuessa sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja vahtimestarin huone sekä näyttämöosan takaseinään kiinni ulkopuolelle rakennettu putkarakennus.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo oli vuonna 1979 yksityisasuntona ja autiona ja se oli purku-uhan alla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
**Terijoen kirkko** sijaitsee Karjalan kannaksella Terijoen (ven. Zelenogorsk) kaupungissa. Se valmistui 1908 neljä vuotta aikaisemmin perustetun luterilaisen Terijoen seurakunnan kirkoksi. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Josef Stenbäck. Talvisodan jälkeen rakennus toimi elokuvateatterina aina vuoteen 1998 saakka, jolloin se vihittiin jälleen kirkoksi.

Historia
--------

Talvisodan alussa Terijoki jouduttiin evakuoimaan nopeasti. Tämän vuoksi kirkosta saatiin pelastetuksi hyvin vähän esineistöä. Kun suomalaiset vuonna 1941 palasivat Terijoelle, kirkko todettiin muutetun elokuvateatteriksi. Kirkon penkkejä oli jostain syystä raahattu ulos puistonpenkeiksi, taiteilija Ilmari Launiksen vuonna 1913 maalaama alttaritaulu *"Kristuksen ristiltäotto"* sekä muu sisustus kadonnut, jopa kellotorni purettu.

Terijoen valtaukseen osallistuneet suomalaiset sotilaat, Vallilan rykmentti, lahjoittivat kirkkoon uuden alttaritaulun, taiteilija Eeli Jaatisen maalaaman *Kristus asettaa myrskyn*. Aihe oli ilmeisen tarkoituksellisesti valittu viittaamaan meneillään olleisiin ankariin aikoihin. Kirkkoherra Väinö Mutru kirjoitti *Terijokelainen*-lehdessä vuonna 1941: "Työ valmistui marraskuun alkuun mennessä ja 2/11 oli kirkossamme jumalanpalvelus, jossa valmistunut alttaritaulu ensi kerran ja toistaiseksi ainoan kerran oli esillä, se kun näet on siirretty säilytettäväksi Helsingissä."

Alttaritaulu siis pelastettiin sodan jaloista Helsinkiin, jossa se sodan jälkeen päätyi takaisin taiteilija Jaatiselle. Pusulan Kärkölän entiset ja silloiset asukkaat järjestivät keskuudessaan keräyksen ja ostivat taulun taiteilijalta omaa saarnahuonettaan varten. Alttaritaulu oli kärsinyt kuljetuksessa ja Jaatinen vielä korjasi sen kärköläläisten laskuun. Se sijoitettiin entisöinnin jälkeen Kärkölän kyläkirkkoon (rakennettu 1842).

Terijoen kirkon purettu torni rakennettiin uudelleen vuonna 1998, ja kirkko saatiin uudelleen luterilaisen seurakunnan käyttöön. Samalla juhlittiin kirkon 90-vuotisjuhlaa. Järvenpään seurakunta ja Hämeenlinnan rovastikunnan seurakunnat rahoittavat korjauksen.

Uusitussa kirkossa alttaritaulun paikalla on puinen krusifiksi. 14. syyskuuta 2008 Inkerin Kirkon piispa Aarre Kuukauppi siunasi Terijoen kirkon uudelleen käyttöön. Kirkon 100-vuotisjuhla vietettiin 6.12.2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Terijoen kirkko on taas kirkko  26.12.1998. Terijoki-seura ry.  Arkistoitu 15.5.2016. Viitattu 2.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Terijoen kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Terijoen kirkon juhlajulkaisu: Kuvia ja tapahtumia 100 vuoden ajalta (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF-tiedosto).
* Terijoen kirkon 100-vuotisjuhla 6.12.2008 (Arkistoitu – Internet Archive).
* Kirkon siunaaminen uudelleen käyttöön 14.9.2008 (Arkistoitu – Internet Archive).
*Tämä artikkeli käsittelee suolla käytettäviä suksia. Suosta löydetyistä suksista kertoo muinaissukset.*
Suosukset, Maalahti, Seurasaaren ulkomuseon kokoelmat.
**Suosukset** ovat suksia muistuttava suolla ja märällä maalla kulkemista helpottava liikkumisväline. Niitä on perinteisesti käytetty etenkin niitettäessä heinää soilta.

Suosukset ovat tavallisesti keskeltä avoimet, jotta ne eivät juutu suohon kiinni. Suosukset voidaan tehdä taivutetuista ohuista rinnakkain asetetuista kuusista tai juurineen kaadetusta suuremmasta kuusesta yksipuisina.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansallismuseo: sukset; suosukset; nevasukset *finna.fi*. Viitattu 25.11.2017.
2. ↑  Vuorela, Toivo: Suomalaisten lumikengistä ja suosuksista. Kotiseutu 1937.
3. ↑  Tuormaa, Markus: Puusta tehty, veistäen, vuollen, taivuttaen. Metsäkustannus 2007.
4. ↑  Tuormaa, Markus 2017. Juurakot jalkaan. Metsälehti Makasiini 6/2017, s. 64-66.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin yliopisto - humanistinen tiedekunta - kulttuurien tutkimuslaitos: Hermannilta heinään
* Suosukset ja suokengät (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kristiinan voimalaitos** oli Pohjolan Voiman omistama voimalaitos Kristiinankaupungissa. Se käsitti laitosyksiköt Kristiina 1 ja Kristiina 2. Alueella on satama, mikä mahdollisti polttoaineen laivaukset.

Kristiina 1 oli vuonna 1974 toimintansa aloittanut nettosähköteholtaan 210 MW:n lauhdevoimalaitos, jonka polttoaineena käytettiin raskasta polttoöljyä. Kristiina 1:n muuttamista käyttämään biopolttoaineita selvitettiin, muttei koskaan toteutettu. Voimalaitos oli osa Suomen sähkön varavoimaa.

Öljyn hinnannousun seurauksena vuonna 1983 rakennettiin kivihiiltä käyttävä kattilalaitos, jolla käytettiin aluksi Kristiina 1:n turbiinia. Vuonna 1989 rakennettiin uusi lauhdeturbiinilaitos, joka kytkettiin hiilikattilaan, ja samalla palautettiin öljykattilan ja vanhan turbiinilaitoksen kytkentä. Uusi nettosähköteholtaan 242 MW:n hiilivoimalaitos sai nimen Kristiina 2. Kristiinan 2:n piippu oli 157 metriä korkea. 

Kristiinan voimalaitos suljettiin vuonna 2015. 153 metriä korkea piippu kaadettiin 1. lokakuuta 2020 ja se oli tuolloin Suomen korkein savupiippu.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista

Aiheesta muualla
----------------

* Kristiinan Voima Oy (Pörssitiedon yhtiöesitys)

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristiina 1 Pohjolan Voima. Viitattu 17.1.2013.
2. ↑  Kristiinassa tavoitellaan polttoainepohjan laajennusta Pohjolan Voima. Viitattu 17.1.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Tehoreservijärjestelmässä mukana olevat laitokset valmistautuvat talvikauteen Pohjolan Voima. Viitattu 17.1.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Kristiinan voimalaitos kiinni; Suupohjan sanomat 18.6.2015
5. ↑  Outi Airola: Toinen koulukunta suosii vanhojen piippujen piikkaamista, toinen räjäyttämistä – video: Näin komeasti kaatui Suomen korkein piippu *mtvuutiset.fi*.  1.10.2020. Viitattu 1.10.2020.
**Kristillinen ajanlasku** tarkoittaa ajanlaskua, jossa vuosiluvut lasketaan Kristuksen oletetusta syntymävuodesta. Tätä vuosilukujen järjestelmää on käytetty sekä juliaanisen että nykyisen gregoriaanisen kalenterin yhteydessä.

Kristuksen syntymästä luetut vuosiluvut otti käyttöön Dionysius Exiguus 500-luvulla, mutta se syrjäytti muut vuosilukujärjestelmät vasta vähitellen vuosisatojen kuluessa. Sitä ennen oli juliaanisessa kalenterissa käytetty useita eri alkukohtia vuosilukujen laskemiselle, roomalaisaikana tavallisimmin Rooman oletettua perustamisvuotta 753 eaa. Vuonna 525 Dionysius Exiguus kirjoitti, että on väärin laskea vuodet kristittyjen vainoojan, keisari Diocletianuksen hallituskauden mukaan, mikä oli siihen saakka ollut käytäntönä. Dionysius laski, että Jeesus oli syntynyt 754 vuotta Rooman perustamisen jälkeen (*Ab urbe condita*). Hän luultavasti erehtyi arvioidessaan ajan, sillä Jeesus olisi hänen arvionsa mukaan syntynyt aikana jolloin Herodes oli jo kuollut.

Katso myös
----------

* Jälkeen Kristuksen

Lähteet
-------

1. ↑  Oja, Heikki: *Aikakirja 2007*, s. 35. Helsinki: Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, 2007. ISBN 952-10-3221-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.4.2010).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Michael Walsh: *Kristinuskon syntyhistoria*, s. 51. Weilin+Göös, 1988. ISBN 951-35-4256-4.
**Jairus Kipchoge Birech** (s. 14. joulukuuta 1992) on kenialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estejuoksu. 

Birech saavutti 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2011 hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja oli neljäs Afrikan kisoissa. Hän voitti 2014 estejuoksun Kenian-mestaruuden, saavutti hopeaa Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa, kultaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa ja voitti maanosien cupin.

Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Birech sijoittui 3 000 metrin esteissä neljänneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista.

Hänen ennätyksensä 3 000 metrin esteissä on 7.58,41, jonka hän juoksi voittaessaan Brysselin Timanttiliigan osakilpailun syyskuussa 2014. Hän voitti myös lajinsa Timanttiliigan kokonaiskilpailun 2014 ja 2015.

Lähteet
-------

* Jairus Kipchoge Birech Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Jairus Kipchoge Birech Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2  Birech breaks the eight-minute barrier in Brussels – IAAF Diamond League  5.9.2014. IAAF. Viitattu 25.8.2015. (englanniksi)
4. ↑  STANDINGS *iaaf.org*. Viitattu 5.1.2018. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Itkijä Tatjana Teronen itkee kalmistossa 1910-luvulla Ägläjärvellä Korpiselässä.
**Itkijä** on itämerensuomalaisten kansojen ja slaavilaisten kansojen keskuudessa määrätyissä tilanteissa, kuten häissä ja hautajaisissa, itkuvirsiä esittävä henkilö.

Historia
--------

Rautakaudella itkijällä oli tietäjän ohella tärkeä roolia yhteisössä. Itkijöillä oli kyky puhua kuolleiden kieltä ja he ylläpitivät suhteita yhteisön esivanhempiin. 

Itkijät vierailivat kalmistoissa ja viestivät siellä erityisellä kielellä. He uskoivat, että vainajat kykenivät vastaamaan heille unissa tai vierailemaan heidän luonaan linnun tai perhosen hahmossa. Kalmistoissa koettiin olevan yliluonnollisia voimia, ja niissä itkijät suorittavat vainajan ruumiin ruumiin polttamiseen ja hautaamiseen liittyviä rituaaleja. Itkijät kuvailivat rituaaleissaan vainajan matkaa tuonpuoleiseen. Ei ole kuitenkaan selvää, pitivätkö itkijät yhteyttä vainajaan tämän hautapaikalla vai muualla. Vaikka sana hiisi viittaa nykyään hirviöön, niin aiemmin se tarkoitti paikallista vainajiin ja rituaaliseen vainajalaan pääsyyn liittyvää tilaa. Pirkkalankylän Hiidenmäki luultavasti oli tämän tyyppinen rituaalinen paikka. Toisaalta hiisi saattoi myös viitata muhinkin riittipaikkoihin, joista oli mahdollista päästä yliluonnollisiin maailmoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Toimittaneet Kreetta Lesell, Marjo Meriluoto ja Sami Raninen: *Tursiannotko. Tutkimuksia hämäläiskylästä viikinkiajalta keskiajalle*. Tampereen museoiden julkaisuja 148, 2017.
**Ventotene** (ital. *Isola di Ventotene*) on Tyrrhenanmerellä sijaitseva saari Italian länsirannikolla. Ventotene kuuluu samaan saariryhmään Ponzan, Palmarolan, Gavin, Zannonen saarten kanssa, jotka sijaitsevat kauempana lännessä. Yhdessä muutaman kilometrin päässä olevan Santo Stefanon saaren kanssa saaret muodostavat Ventotenen kunnan. Saarelta on ympärivuotinen lauttayhteys mantereelle Formian kaupunkiin. Kesän sesonkiaikana lauttayhteys on myös Napoliin ja Ponzalle. Ventotene on erityisesti italialaisten turistien suosiossa.

Maantiede
---------

Ventotenen saari on muodostunut sammuneen tulivuoren päälle. Saari on noin 2,8 km pitkä, leveimmillään 800 metriä ja korkein kohta on 139 metriä. Ventotene on noin 54 kilometriä länteen mantereesta.

Historia
--------

Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä *Pandateria* tai *Pandataria*. Ensimmäiset jäljet asutuksesta ovat pronssikaudelta Roomalaiset kuitenkin aloittivat laajamittaisen rakentamisen saarella. Roomalaiset hakkauttivat sataman ja Augustuksen hallituskauden alussa saarelle rakennettiin huviloita. Augustus itse rakennutti saaren pohjoisosaan huvilan, jonka rauniot ovat vieläkin nähtävillä. Saaresta kuitenkin tuli tunnettu keisariperheen naisten karkotuspaikkana. Ensimmäisenä saarelle karkotettiin Augustuksen tytär Julia vuonna 2 eaa. Muita saarelle karkotettuja oli muun muassa Agrippina maior ja Claudia Octavia, jotka kuolivat saarella. Roomalaisten jälkeen saarella asuttiin satunnaisemmin, kunnes 1700-luvulla rakennettiin uusi kylä asutuskeskukseksi. Tältä ajalta olevia rakennuksia ovat saaren kirkko ja Santo Stefanon saarelle rakennettu vankila, joka oli toiminnassa vuoteen 1965 asti. Fasistihallinnon aikana Ventotenestä tuli karkotuspaikka poliittisille vangeille. Ollessaan vangittuna saarella Altiero Spinelli laati vuonna 1941 Ventotenen manifestin.

Lähteet
-------

1. ↑  Comune di Ventotene
2. ↑  Ventotene *Italy Heaven*.
3. 1 2  Kunnan kotisivut
4. ↑  Santo Stefano prison Atlas Obscura.
**Raigastvere järv**  on Virossa Tartumaalla Tarton kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 112 hehtaaria ja se on 3,8 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Sen ainoa huomattava tulo-oja on Nava oja, joka on samalla sen laskuoja Elistveren järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 47,9 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0036 kuutiokilometriä eli 3,6 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 8,3 kilometriä. Lounaspuolen rannat kohoavat lähes 40 metriä vedenpintaa korkeammalle. Harjun päällä on peltomaata ja metsää vuorotellen. Asutusta on harvakseltaan.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on myös rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Raigastvere järv (vee2065000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Oi niitä aikoja** on alkuaan venäläinen iskelmä. Sen on säveltänyt Boris Fomin ja sanoittanut Konstantin Podrevski. Iskelmän venäjänkielinen nimi on "Dorogoi dlinnoju" (ven. Дорогой длинною).

Englanniksi iskelmän sanoitti ja sovitti Gene Raskin ja sen levytti vuonna 1968 nuori aloitteleva laulajatar Mary Hopkin nimellä "Those were the days". Suomenkieliset sanat iskelmään teki Reino Bäckman. Lähinnä Neuvostoliiton aikaisista tekijänoikeussyistä laulu ilmoitetaan englanninkielisissä lähteissä yleensä tuntemattoman tekijän tekemäksi venäläiseksi kansanlauluksi.

Kappaleesta tuli suuri menestys ja se nousi Suomen levymyyntilistan ykköspaikalle loppuvuodesta 1968.

Kappaleen suomenkieliset levytykset
-----------------------------------

* Päivi Paunu – 26. syyskuuta 1968
* Kauko Käyhkö – 10. joulukuuta 1969
* Viktor Klimenko – 1969
* Marketta Alenius – 1974
* Marion Rung – 1978
* Matti Salminen – 1978
* Juliska Koka – 1983
* *Marina ja Marino* – 1987
* Taljanka – 1991
* Leningrad Cowboys albumilla *We Cum From Brooklyn* — 1992
* Leningrad Cowboys ja Puna-armeijan kuoro (live) — 1993

Lähteet
-------

* Nyman, Jake: *Kovan päivän ilta*. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-7605-5.

### Viitteet

1. ↑  Dorogoy Dlinnoyu (Those were the days) *gypsylyrics.net*.  Arkistoitu 8.7.2015. Viitattu 6.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Nyman 2009. s. 173.
Naaraspuolisen celebasinmakakin ottama selfie.
**Apinaselfiet** on sarja celebesinmakakin ottamia selfiekuvia. Ne johtivat tekijänoikeuskiistaan eläinten ottamien kuvien tekijänoikeuksista ja herättivät keskustelua eläinten oikeuksista.

Taustaa
-------

Brittiläinen valokuvaaja David Slater seurasi Indonesiassa Sulawesin saarella kolme päivää apinoiden elämää vuonna 2011. Slaterin mukaan celebasinmakaki otti itsestään kuvia painamalla jalustalle asetetun kameran laukaisinta. Kuvat ottanutta kuusivuotiasta celemasinmakakia kutsutaan Narutoksi.

Tekijänoikeuskiista
-------------------

Apinoiden itsestään ottamat kuvat laitettiin noin vuosi niiden ottamisen jälkeen julkiseen levitykseen Wikimedia Commonsiin. Slater pyysi Wikimedia Foundationilta kuvien poistamista, mutta Wikimedia kieltäytyi. Slater kertoi, että kuvien vapaan saatavuuden vuoksi häneltä jäi saamatta 10 000 punnan tekijänoikeuskorvaukset, sillä ihmiset eivät halua ostaa vapaasti saatavilla olevia kuvia. Slater kertoi omistavansa kuvien tekijänoikeudet, sillä ne otettiin hänen kamerallaan. Wikimedia Foundationin mukaan kuvilla ei ole tekijänoikeutta, sillä niiden kuvaaja on eläin. Yhdysvaltain tekijänoikeusvirasto yhtyi elokuussa Wikimedian kantaan. Tekijänoikeusviraston mukaan kasvien, eläinten, luonnon, jumalallisten olentojen ja yliluonnollisten olentojen ottamilla kuvilla ei ole tekijänoikeutta. Syyskuussa 2015 PETA nosti kanteen Slateria vastaan suojellakseen kuvan ottaneen apinan oikeuksia kuvaan. Se sanoi käyttävänsä oikeusjutusta mahdollisesti saatavat rahat makakiapinoiden elinympäristöjen suojeluun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Apina otti selfien - nyt sille vaaditaan tekijänoikeuskorvauksia *Iltalehti*.  23.9.2015. Viitattu 2.3.2017.
2. 1 2 3 4 5  Hanhinen, Hanna: Apinan selfie-kuvista nousi tekijänoikeuskiista *Yle Uutiset*.  8.8.2014. Viitattu 2.3.2017.
3. 1 2 3  Peurakoski, Tomi: Apinan selfie-kuva johti tekijänoikeus­kiistaan *Helsingin Sanomat*.  7.8.2014. Viitattu 2.3.2017.
4. 1 2  Apinoilla ei ole tekijänoikeutta selfie-kuviinsa *Digitoday*.  22.8.2014. Viitattu 2.3.2017.
5. ↑  Apinan hauska selfie-tuokio poiki riidan ihmisten kesken *Digitoday*.  24.9.2015. Viitattu 2.3.2017.
6. ↑  Kyyrö, Sampo: Peta: Selfien tekijänoikeudet kuuluvat apinalle *Digitoday*.  23.9.2015. Viitattu 2.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apinaselfiet** Wikimedia Commonsissa
**Jaime St. James** (oik. **James Pond**, s. 1960, Portland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten Black 'n Bluen ja Warrantin laulajana.

Black 'n Blue
-------------

Black 'n Blueen James liittyi vuonna 1981. Black 'n Blue oli suosionsa huipulla 1984-1987, jolloin lopetti uransa. James on ollut mukana kaikilla viidellä studioalbumilla. Black 'n Blue hajosi monta kertaa ja vuonna 1997 yhtye menetti oman kirkkaan tähtnsä, kitaristi Tommy Thayerin, joka siirtyi Cold Gin nimiseen Kiss-coveryhtyeeseen, jonka kautta Thayer myös pääsi yhteistyöhön Kissin kanssa ja lopulta yhtyeen kitaristiksi alkuperäiskitaristi Ace Frehleyn erottua yhtyeestä. Black 'n Bluen albumit 80-luvulla olivat menestyksiä mutta yksikään myöhempi albumi ei ole yltänyt kultalevyyn oikeuttavaan myyntiin.

Warrant
-------

Warrant oli eräänlainen sivuharrastus Jamesille Black 'n Bluen hajottua kolmannen kerran. Hän keskittyi enemmänkin uusien kappaleiden kirjoittamiseen Black 'n Bluelle, sillä hänellä oli suunnitelmissa upea reunion-kiertue. Silloinen kitaristi Shawn Sonneschein saisi poistua ja Tommy Thayer tulla tilalle. Thayer kieltäytyi, koska Kiss suunnitteli valtavaa Euroopan kiertuetta vuodeksi 2008. Myöhemmin Thayer kuitenkin suostui esiintymään muutaman keikan ajan, jos reunion joskus tapahtuisi. Vuonna 2007 Warrantiin kyllästynyt James perusti Black 'n Bluen uudelleen ja Thayer esiintyi pari keikkaa, mutta samana vuonna Black 'n Blue hajosi ja James oli taas Warrantissa. Vuonna 2008 James kasasi Black 'n Bluen viidennen kerran ja erosi Warrantista.

Cold Gin
--------

Cold Gin on vähemmän suosiota saanut Kiss-coveryhtye johon kitaristi Tommy Thayer liittyi vuonna 1997 erotessaan Black 'n Bluesta. James seurasi perässä, mutta Thayerin lähdettyä vuonna 2002 kitaristiksi Kissiin, Cold Gin hajosi ja James kasasi Black 'n Bluen uudelleen.

Diskografia
-----------

### Black 'n Blue

* Black 'n Blue (1984)
* Without Love (1985)
* Nasty Nasty (1986)
* In Heat (1988)
* One Night Only: Live (1998)
* The Demos Remastered: Anthology 1 (2001, kokoelma)
* Ultimate Collection (2001, kokoelma)
* Live In Detroit - 1984 (2002, livekokoelma)
* Collected (2005, kokoelma)
* Rarities (2007, kokoelma)
* Hell Yeah! (uusi studioalbumi, ilmestyy 2008-2009)

### Warrant

* Born Again (2006)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Apinain Tarzan: Oparin aarteet** on Liken vuonna 2015 julkaisema sarjakuva-albumi. Se sisältää Russ Manningin kuvittamat ja Gaylord Du Bois’n käsikirjoittamat sarjakuvasovitukset Edgar Rice Burroughsin viidestä ensimmäisestä Tarzan-romaanista. Tarinat on suomentanut Asko Alanen.

Tarinat julkaistiin alun perin Gold Keyn *Tarzan*-sarjakuvalehtien numeroissa 155–161. Kirja sisältää seuraavat tarinat (suluissa alkuperäinen lehti ja julkaisuajankohta): 

* *Apinain Tarzan* (*Tarzan* 155, joulukuu 1965)
* *Tarzanin paluu* (*Tarzan* 156, helmikuu 1966)
* *Tarzanin pedot* (*Tarzan* 157, huhtikuu 1966)
* *Tarzanin poika* (*Tarzan* 158, kesäkuu 1966)
* *Oparin aarteet* (*Tarzan* 159, elokuu 1966)
* *Takaa-ajo halki viidakon* (*Tarzan* 160, syyskuu 1966)
* *Taistelu aarteesta* (*Tarzan* 161, lokakuu 1966)

Neljä ensimmäistä sovitusta julkaistiin yksittäisinä lehtinä ja *Oparin aarteet* kolmen lehden jatkotarinana.

Suomeksi sarjakuvat julkaisi SK-lehdet vuonna 1967. Kirja on reprodusoitu suomalaisista lehdistä, jotka ovat Jukka Viitasaaren ja muutaman sivun osalta Pekka A. Mannisen kokoelmista. Kirjan reprotyön, taiton ja graafisen suunnittelun on tehnyt Petri Aarnio. Kirjassa on Kari Salmisen ja Aarnion kirjoittamat esipuheet.

Kirja sisältää myös gallerian George Wilsonin maalaamista *Tarzan*-lehtien kansikuvista ja Apinain sanakirjan. Kirjan kansikuva on alun perin lehden numero 156 kannesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petri Aarnion esipuhe.
2. 1 2  Tarzan *Grand Comics Database*. Viitattu 14.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Like
* Grand Comics Database (englanniksi)
**Vože** (ven. Во́же) on järvi Vologdan alueen pohjoisosassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 418 neliökilometriä, keskisyvyys 1,4 metriä ja suurin syvyys viisi metriä. Vožejärven lahtia ovat Jelomskoje- ja Molskojejärvet. Sen pohjoisosassa sijaitsee Spasskisaari.

Järveen laskee kaksikymmentä jokea, joista suurimmat ovat Moldona ja Vožega. Valuma-alueen laajuus on 5 870 neliökilometriä. Vože laskee Svidjoen kautta Latšajärveen. Järvi jäätyy marraskuun alussa ja vapautuu jäistä huhtikuun lopussa. Pohjaa peittää enimmillään kahden metrin paksuinen mutakerros. Rannoilla on paikoittain hiekkaa tai kiviä. Pinta-alasta 18 % on kaislikon ja muun kasvillisuuden peitossa.

Vožen kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, lahna, särki, ahven, kiiski ja hauki. Siihen on istutettu myös kuhaa. Järvi toimii virkistyskalastus- ja retkeilykohteena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Vologodskaja entsiklopedija*, s. 105. Vologda: VGPU, Rus, 2006. ISBN 5-87822-305-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.12.2011). (venäjäksi)
Piirros jaavanihmisen kallosta.
**Jaavanihminen** on nimitys fossiileille, jotka löydettiin 1891 Trinilistä Bengawan Solo -joelta Itä-Jaavalta Indonesiasta. Se on ensimmäisiä tunnettuja *Homo erectus* -yksilöitä. Sen löytäjä Eugène Dubois antoi sille tieteelliseksi nimeksi ***Pithecanthropus erectus***, jonka sanat pohjautuvat latinan ja kreikan sanoihin, jotka tarkoittavat *pystyapinaihminen*.

Alkuperäiset *Pithecanthropus erectus* (nyk. *Homo erectus*) luut, jotka löydettiin Jaavalta 1891.

Historia ja merkitys
--------------------

Rekonstruktio.
Gabriel von Maxin groteski rekonstruktiivinen luonnos kiistellystä *P. alalus* -lajista Ernst Haeckelin syntymäpäivälahjaksi maalattua öljyvärityötä varten 1894
Dubois'n löytä ei ollut kokonainen yksilö, vaan se koostui päälaen luista, reisiluusta ja muutamista hampaista. Yksimielisyyttä ei ole siitä, kuuluvatko luut samalle lajille. Toinen, täydellisempi yksilö löytyi myöhemmin Sangiranin kylästä Keski-Jaavalta, 18 km Solosta pohjoiseen. Tämän löydön, jossa oli samankokoinen päälaen luu kuin Duboisin löytämä, löysi berliiniläissyntyinen paleontologi G. H. R. von Koenigswald vuonna 1936. Sangiranista on sen jälkeen tehty paljon löytöjä, mutta viralliset raportit suhtautuvat kriittisesti.. 

Siihen asti kunnes vanhempia ihmisen jäänteitä löydettiin Keniasta Itä-Afrikan hautavajoamasta, Dubois'n ja Koenigswaldin löydät olivat vanhimmat koskaan tehdyt hominidilöydöt. Jotkut sen ajan tieteilijät ovat esittäneet, että Dubois'n jaavanihminen olisi nykyihmisten ja suurten muiden apinoiden yhteinen esi-isä. Antropolgit ovat nykyisin sitä mieltä, että nykyihmisen suoria esi-isiä olivat afrikkalaiset *Homo erectus* -populaatiot, ehkä *Homo ergaster* pikemmin kuin aasialaiset populaatiot, joita edustavat jaavanihminen ja pekinginihminen. 

Kuten useiden muidenkin merkittävien hominidilöytöjen yhteydessä jotkut kreationistit ovat yrittäneet vähätellä jaavanihmisen evolutionaarista merkitystä väittämällä, että yksilöä olisi pidettävä joko ihmisenä tai apinana. Esimerkki edellisestä väittämästä on väite, että jaavanihminen on "ihmissuvun oikea jäsen".. Esimerkki jälkimmäisestä on virheellinen väite, että Dubois itse olisi myöhemmin todennut, että jaavanihminen oli oikeasti iso gibboni.

Lähteet
-------

1. ↑  The Java Man skullcap
2. ↑  Sangiran Early Man Site - UNESCO World Heritage Centre
3. ↑  Unesco.org
4. ↑  Marvin L. Lubenow, *Bones of Contention*, s. 87
5. ↑  Was Java Man a gibbon?

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jaavanihminen**.
* Time-lehti: "How Man Began" (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sotateatteri** oli jatkosodan aikaista Suomen puolustusvoimien alaista viihdytystoimintaa. Pitkään jatkunut asemasota oli sytykkeenä teattereiden perustamiselle. Teattereita oli viisi suomalaisjoukkojen 1941-1944 suurimmaksi osaksi miehittämässä Neuvostoliiton Karjalassa eli Itä-Karjalassa ja yksi pohjoisella Karjalankannaksella, Suomen miehittämässä osassa Leningradin aluetta (Moskovan rauhansopimukseen 1940 saakka pohjoinen Karjalankannas kuului virallisesti Suomeen). Niiden kansainvälisesti erikoinen piirre oli, että ne olivat kiinteitä ammattiteattereita. Ohjelmisto oli kevyttä, mutta sijansa oli myös kansallisilla klassikoilla. Kuuden sotateatterin ohjelmistossa on laskettu olleen noin 70 näytelmää. Kaikkiaan näytäntöjä on arveltu annetun noin 2 500. Sotateattereilla oli oma 17 pykälän tiukka ohjesääntö, sillä teatterit olivat sotilaallisia laitoksia. Niiden toimintaa valvoi viihdytystoimiston alainen ohjelmatoimisto.

| SOTATEATTERIT 1941 – 1944 |
| --- |
| **Teatterin nimi** | **Toimintavuodet** | **Tunnettuja näyttelijöitä** | **Ohjelmistoa** |
| Aunuksen Teatteri | 1941 – 1944 | Kaarlo Halttunen, Thelma SaastamoinenSeppo Sariola, Eeva-Kaarina Volanen | Jeppe NiilonpoikaJääkärin morsianNummisuutaritSyntipukki |
| Äänislinnan Teatteri | 1942 – 1944 | Matti Aro, Inari KoponenKauko Käyhkö, Oke Tuuri | Jeppe NiilonpoikaJääkärin morsianSyntipukki |
| Karhumäen Teatteri | 1942 – 1944 | Uljas Kandolin, Leevi KuuranneSirkka-Liisa Lehtonen, Rauli Tuomi, Kauko Helovirta | Jääkärin morsianTapahtui kaukanaVihtahousu |
| Frontteatern | 1943 – 1944 | Bjarne Commondt, Henake Schubak | En smula kärlekLeendets land |
| Rukajärven Teatteri | 1943 – 1944 | Sakari Halonen, Kerttu Salmi | Syntynyt terve tyttöSysmäläinen |
| Kannaksen Teatteri | 1944 | Matti Aulos, Aulis Hämäläinen | Syntynyt terve tyttöSyntipukki |

Lähteet
-------

* Eteläpää, Heikki: "Jees Teatteria!" - sanoi vääpeli Ryhmy, 2002 Edita Publishing Oy, ISBN 951-37-3550-8
Tuuli ajaa savua eri korkeuksilla eri suuntiin.
**Tuuliväänne** (engl. *windshear*) on ilmiö, jossa tuulen suunta tai nopeus taikka kumpikin muuttuu kahden pisteen välillä. Ilmailussa ja meteorologiassa ilmiöstä käytetään yleisesti sen englanninkielistä nimitystä *shear*.

Jos havaintopisteet ovat eri korkeuksilla, puhutaan vertikaalisesta väänteestä; jos ne ovat samalla korkeudella, on kyseessä horisontaaliväänne. Ilmailussa tuuliväänne on erityisen vaarallinen lentoonlähdön ja laskeutumisen aikana; vaarallisuutta lisää ilmiöön usein liittyvä turbulenssi. Tuuliväänteeseen liittyy myös muun muassa aaltomaisia pilviä (*undulatus*).*lähde?*

Säätilanteita, joissa tuuliväännettä havaitaan ovat

* *Rintamat*. Rintaman väänne on merkittävä, jos lämpötilaero ilmamassojen välillä on yli 5 °C ja tai rintama liikkuu yli 8 m/s. Koska rintamat ovat kolmiulotteisia, niihin liittyvään väänteeseen on mahdollista törmätä millä korkeudella tahansa troposfäärissä.
* *Esteet.* Jos tuuli ylhäällä tulee vuoren yli, on alhaalla sen edessä akanpyörre, ja suunnilleen vuoren huipun korkeudelta alavirtaan esiintyy voimakasta väännettä.
* *Inversio*
* Ukkoseen liittyvät *ukkospuuskat* ja *syöksyvirtaukset*.

0–6 kilometrissä yli 10 m/s shear voi tuottaa iltapäiväukkosta, jos ilmakehän epävakaisuusluvut ovat korkeita. Jos shear on 0–4 kilometrissä yli 17 m/s, syntyy useimmiten supersoluja.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
UNTM:n toimitalo Bamakossa.
**Union nationale des travailleurs du Mali** eli UNTM on Malin suurin ammattiliittojen keskusjärjestö.

Ammattiyhdistystoiminta laillistettiin Ranskan siirtomaissa vuonna 1945. Vuonna 1946 silloisessa Ranskan Sudanissa perustettiin Abdoulaye Diallon johtama ammattiliittojen alueellinen järjestö Union régionale des syndicats du Soudan, joka kuului Ranskan CGT-keskusjärjestöön. Vuonna 1957 perustettiin Union territoriale des travailleurs du Soudan, joka liittyi afrikkalaiseen UGTAN-keskusjärjestöön. Vuonna 1960 järjestö sai nimen Union syndicale des travailleurs du Soudan. Nykyinen nimi otettiin vuonna 1963, jolloin myös järjestön rakenne organisoitiin uudelleen.

Mamadou Famady Sissokon johtama, lähinnä virkamiehistä ja palkkatyöläisistä koostunut UNTM oli Modibo Keïtan hallinnon aikana käytännössä osa hallitsevaa Sudanin liitto -puoluetta. Se lakkautettiin vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen, mutta perustettiin uudelleen Seydou Diallon johdolla vuonna 1974. Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmässä viranomaisten valvoman järjestön tehtävänä oli toimia työntekijöiden ja valtion välittäjänä. Tilanne alkoi muuttua 1980-luvulla pääsihteeri Bakary Karembén aikana, kun valtiontalouden tervehdyttäminen johti laajaan työttömyyteen ja palkkatason laskuun. 1990-luvun vaihteessa UNTM osallistui aktiivisesti Malin demokratialiikkeeseen, joka kaatoi Traorén hallinnon vuonna 1991. UNTM vaikutti sen jälkeenkin voimakkaasti Malin politiikkaan, minkä johdosta osa sen jäsenjärjestöistä irtautui maan hallituksen tuella uudeksi Confédération syndicale des travailleurs du Mali -keskusliitoksi vuonna 1997. Suhteet hallitukseen paranivat 2000-luvulla, jolloin liitto sai Siaka Diakitén johdolla läpi suuren osan palkkatavoitteistaan.

UNTM koostuu kolmestatoista kansallisesta, kahdeksasta alueellisesta ja 49 paikallisesta ammattiliitosta sekä Ranskassa asuvien malilaisten järjestöstä. Sen jäsenmääräksi arvioitiin 122 000 henkeä vuonna 2003. UNTM on Ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestön ja Afrikan ammattiliittojen yhtenäisyysjärjestön OATUU:n jäsen. Sen pääsihteerinä on toiminut vuodesta 2013 lähtien Yacouba Katilé.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Présentation de l’UNTM *Union nationale des travailleurs du Mali*. Viitattu 7.12.2019.
2. 1 2 3 4 5  Mali: Union nationale des travailleurs du Mali (UNTM): Au fil de l’histoire, onze patrons aux fortunes diverses *Maliactu*.  Arkistoitu 7.12.2019. Viitattu 7.12.2019.
3. 1 2 3 4  *Trade Unions of the World, 6th edition*, s. 212–213. London: John Harper Publishing, 2005. ISBN 0-9543811-5-7.
4. ↑  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 329. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
5. ↑  International Trade Union Confederation: List of affiliated organisations *ITUC*. Viitattu 7.12.2019.
6. ↑  Congrès ordinaire de l’Union nationale des travailleurs du Mali: Yacouba Katilé réélu à la soviétique pour un mandat de cinq ans *Malijet*. Viitattu 7.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* UNTM:n sivusto (ranskaksi)
**John Cronyn Tovey, Toveyn 1. paroni** (7. maaliskuuta 1885 – 12. tammikuuta 1971) oli Yhdistyneen kuningaskunnan Kuninkaallisen laivaston amiraali (engl. *Admiral of the Fleet*), joka palveli kummassakin maailmansodassa.

Tovey liittyi Kuninkaalliseen laivastoon ennen ensimmäistä maailmansotaa, jossa hän komensi hävittäjiä. Hän yleni sotien aikana, kunnes hänet ylennettiin 1943 laivaston amiraaliksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1946 ja kuoli 1971 Madeiralla.

Uran alkuvaiheet
----------------

Tovey syntyi 7. maaliskuuta 1885 Borley Hillissä Rochesterissa Kentin kreivikunnassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa pioneerijoukkojen eversti Hamilton Toveyn ja kanadalaissyntyisen Maria Elizabeth Goodhuen yksitoistalapsisen perheen kuopuksena. Hän aloitti koulunsa Durnford Schoolissa Langton Matraversissa. Hän aloitti 15. tammikuuta 1900 merivoimien kadettikoulussa kadettina, mistä hän siirtyi 15. toukokuuta 1901 laivaston palvelukseen kansimiehenä.

Toveyn ensimmäisenä aluksena oli Kanaalin laivueen taistelulaiva HMS *Majestic*, jolla hän palveli kesäkuuhun 1902. Hän sai siirron Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman lippulaivalle risteilijä HMS *Ariadnelle*. Hän läpäisi merimiestutkinnon 15. heinäkuuta 1904, minkä jälkeen hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Hän suoritti 1905 tykistö-, torpedo- ja merenkulkukurssit, joiden jälkeen hänet määrättiin HMS *Exmouthille*. Hänet ylennettiin 15. heinäkuuta 1906 luutnantiksi.

Tovey siirrettiin 18. toukokuuta 1908 Kiinan asemalle panssariristeilijä HMS *King Alfredille*, jolla hän palveli seuraavat pari vuotta. Vuosina 1910-1912 hän palveli useilla erilaisilla aluksilla. Hänet siirrettiin alkuvuodesta 1913 Devonportin laivastonparakeille HMS *Amphionin* koeajoihin. Hän palveli 2. huhtikuuta 1913 alkaen virallisesti aluksella. Hänet ylennettiin 15. heinäkuuta 1914 komentajakapteeniksi.

Ensimmäinen maailmansota
------------------------

Tovey palveli HMS *Amphionilla*, kunnes alus upposi 6. elokuuta 1914 osuttuaan miinaan. Hänet siirrettiin hävittäjä HMS *Faulknorille*. Hän sai ensimmäisen aluksen päällikkyyden siirtyessään 13. tammikuuta 1915 hävittäjä HMS *Jackalille*. Hän osallistui 24. tammikuuta aluksen päällikkönä Doggermatalikon taisteluun.

Tovey otti 7. toukokuuta 1916 vastaan HMS *Onslow’n* päällikkyyden, missä tehtävässä hän oli 31. toukokuuta Skagerrakin taistelussa. Hänet ylennettiin 30. kesäkuuta komentajaksi. Hänet siirrettiin lokakuussa 1917 uuden hävittäjän HMS *Ursan* päälliköksi, mistä tehtävästä hänet siirrettiin huhtikuussa seuraavana vuonna hävittäjä HMS *Wolfhoundin* päälliköksi. Hän sai 1919 Distinguished Service Order -kunniamerkin.

Muuta
-----

Tovey avioitui Aida Rowen kanssa 28. maaliskuuta 1916.

Tovey kuoli 12. tammikuuta 1971 Funchalissa Madeiralla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |
Vínarterta luumutäytteellä.
**Vínarterta** on islantilainen kerroskakku. Perinteisesti vínartertaa on tarjoiltu häissä ja jouluna. Islantilaisten siirtolaisten mukana se on levinnyt myös Kanadaan.

Valmistus
---------

Vínarterta tarkoittaa vapaasti käännettynä wienintorttua ja se onkin todennäköisesti levinnyt Islantiin Wienistä Tanskan kautta. Islannissa vínartertaa on tarjoiltu vuoden 1860 paikkeilta lähtien. Perinteisesti sitä on tarjoiltu kahvin kanssa häissä ja jouluna. Perinteinen leivos käsittää viidestä yhdeksään kerrosta murokeksiä ja hedelmähilloa. Leivoksen taikina maustetaan usein mantelilla ja sen hedelmähillotäyte kardemummalla, vaniljalla tai punaviinillä. Täytteeseen käytettiin aikanaan etenkin luumua, mutta sittemmin ovat yleistyneet halvemmat raaka-aineet, kuten esimerkiksi raparperi. Valmis kakku saatetaan kuorruttaa sokerikuorrutteella, joka terästetään joskus vodkalla tai bourbonilla. Vínarterta kestää hyvin varastointia ja se voi säilyä hyvin suojattuna jopa kuukausia.

Historia
--------

Nykyisin vínarterta on ehkäpä suositumpaa Kanadassa kuin kotimaassaan Islannissa. Kanadaan sen toivat islantilaiset siirtolaiset, joita saapui etenkin Askja-tulivuoren purkauksen jälkeen vuonna 1875. Purkauksen tuhka tappoi suuren osan Islannin kasvillisuudesta ja näin myös karjasta. Suuri osa saaren väestöstä muutti tällöin ulkomaille. Mukanaan he veivät vínartertan reseptin, josta tuli tärkeä kansallisen identiteetin merkki ulkomailla asuvien siirtolaisten ja heidän jälkeläistensä keskuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 771. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)
**John Robert Thompson jr.** (2. syyskuuta 1941 Washington (DC) – 31. elokuuta 2020 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Thompson pelasi NBA:ta Boston Celticsissä, missä hän voitti kummallakin pelaamallaan kaudellaan sarjan mestaruuden. Valmentajana Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen nimetty Thompson teki uransa pääasiassa Georgetownin yliopistossa johtaen joukkueen vuonna 1984 NCAA-mestaruuteen. Hän saavutti Yhdysvaltain maajoukkueen päävalmentajana olympiapronssia Soulissa 1988.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Sentterinä tai isona laitahyökkääjänä pelannut Thompson pelasi vuosina 1961–1964 yliopistokoripalloa Providence Collegen joukkueessa. Boston Celtics varasi hänet NBA:han 25. vuorolla vuoden 1964 varaustilaisuudessa. Thompson pelasi NBA:ssa vain kaksi seuraavaa kautta mutta voitti Celticsissä kummallakin kaudella NBA:n mestaruuden.

Valmennusuransa Thompson aloitti high school -sarjassa. Hän teki pitkän uran Georgetownin yliopiston valmentajana valmentaen sen joukkuetta vuodet 1972–1999. Georgetown voitti Thompsonin valmentajuudessa NCAA:n mestaruuden kerran, Patrick Ewingin tähdittämänä vuonna 1984. Muita Thompsonin alaisuudessa yliopistokoripalloa pelanneita olivat muun muassa Dikembe Mutombo, Alonzo Mourning ja Allen Iverson. Vuonna 1988 Thompson valmensi ilman NBA-pelaajia pelannutta Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta Soulin kesäolympialaisissa 1988, missä maa ylsi pronssille. Thompson valittiin vuonna 1999 Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen. Hän kuoli 78-vuotiaana 31. elokuuta 2020.

Lähteet
-------

* John Thompson Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* John Thompson College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* John Thompson Naismith Memorial Basketball Hall of Fame (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
2. ↑  Basketball-Reference.com
3. ↑  Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Thompson (koripalloilija)** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Belgia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Unioni uuden tasavallan puolesta** (ranskaksi L'Union pour la nouvelle Républiquee, UNR) oli 1. lokakuuta 1958 perustettu ranskalainen poliittinen puolue, joka tuki silloista pääministeriä Charles de Gaullea vuoden 1958 presidentinvaaleissa.

Historia
--------

UNR voitti marraskuussa 1958 pidetyissä vaaleissa 206 paikkaa 579: stä.

Vuonna 1962 UNR ryhmittyi Gaullistisen työväenliiton (ranskaksi: Union démocratique du travail, UDT) kanssa muodostamaan UNR-UDT. He voittivat 233 paikkaa 482: sta, mikä on hieman vähemmän kuin ehdoton enemmistö. 35 itsenäistä republikaania lisäsi tukeaan UNR:lle. Vuoden 1965 presidentinvaaleissa de Gaulle valittiin jatkokaudelleen.

Vuonna 1967 UNR: n ehdokkaat juoksivat otsikolla Viidennen tasavallan demokraattien unioni (Union des démocrates pour la Ve République, UD-Ve) ja voittivat 200 paikkaa 486: sta.

UNR nimettiin uudelleen tasavallan puolustuksen unioniksi vuonna 1968 ja myöhemmin tasavallan demokraattien liitoksi vuonna 1971.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Groupe de l'Union pour la Nouvelle République - Sénat *www.senat.fr*. Viitattu 29.3.2021.
2. ↑  Parties and Elections in Europe *www.parties-and-elections.eu*. Viitattu 29.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Unioni uuden tasavallan puolesta** Wikimedia Commonsissa
**Víctor Hugo Merino Dubón** (18. elokuuta 1979 Apopa, El Salvador) on elsalvadorilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitahyökkääjä. Kotimaassaan ja kansainvälisessä jalkapallossa, hänet tunnetaan isänsä sukunimen mukaan nimellä *Víctor Merino*, mutta Suomessa pelatessaan hän käytti sukunimeä *Dubón*. 

Dubón vietti lapsuutensa erittäin köyhissä oloissa maan pääkaupungin San Salvadorin slummialueilla, ollen myös kansainvälisen Plan-kehitysyhteistyöjärjestön kummilapsena. Suomeen hän saapui vuonna 1998 toimittaja Juha Tammisen välittämänä. Hän oli tuolloin 17-vuotias ja teki porilaisen FC Jazzin kanssa viiden vuoden mittaisen sopimuksen. Ensimmäisen kauden Dubón pelasi seuran A-junioreissa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki seuraavana vuonna. 

Dubón pelasi Jazzissa kolme kautta ja yhteensä 75 liigaottelua, tehden niissä viisi maalia. Hän edusti FC Jazzia myös UEFA Intertoto Cupin otteluissa kesällä 2001. Kauden päätyttyä Dubón palasi takaisin kotimaahansa, vaikka sopimusta oli vielä vuosi jäljellä. Syynä oli hänen sopeutumattomuutensa Suomen ilmastoon ja hankalaan kieleen, vaikka Dubón muutoin kertoikin viihtyneensä Porissa.

El Salvadoriin palattuaan Dubón liittyi yhden maan suurimman seuran, Alianza F.C.n riveihin. Seuraa valmensi tuolloin Jaime Rodriguez, jonka omistaman jalkapalloakatemian kasvatti Dubón myös on. Seuraavana vuonna hän siirtyi San Salvador F.C.-joukkueeseen, jossa hän oli tärkeässä roolissa seuran voittaessa El Salvadorin liigan kevätkauden (Clausura) mestaruuden vuonna 2003. Viimeksi Dubón on edustanut Luis Ángel Firpo-seuraa, jonka kanssa hänen sopimuksensa päättyi vuoden 2011 syyskauteen.

Maajoukkue
----------

El Salvadorin A-maajoukkueessa Dubón esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003 ottelussa Guatemalaa vastaan. Hän on edustanut maataan vuoden 2007 Keski-Amerikan mestaruusturnauksessa ja samana vuonna CONCACAF Gold Cupissa, joka on Pohjois- ja Keski-Amerikan maiden yhteinen mestaruusturnaus. Dubón on pelannut yhteensä 20 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Lähteet
-------

* "Victor Dubon on El Salvadorin mestari".  *Satakunnan Kansa*, 22.7.2003.

### Viitteet

1. ↑  *Rakas jalkapallo - sata vuotta suomalaista jalkapalloa*, s. 206. Kustannusosakeyhtiö Teos, 2007.
2. ↑
3. ↑
4. ↑