recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Saloum Faal** (s. 10. lokakuuta 1994 Serekunda) on gambialainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen Ykkösessä pelaavaa IF Gnistania.

Seurajoukkueura
---------------

Hän on aikaisemmin pelannut kotimaansa pääsarjassa Gambia Ports Authority FC:n joukkueessa sekä lainasopimuksella Senegalin pääsarjan Casa Sportsissa. FC Jazzin kanssa Faal teki vuoden mittaisen sopimuksen joulukuussa 2014, mutta ei ollut kauden alkaessa enää mukana. Myöhemmin Faal on pelannut Kakkosta espoolaisessa EsPassa, helsinkiläisissä FC Kiffenissä ja vuodesta 2018 lähtien Gnistanissa. Tammikuussa 2020 hän solmi Gnistanin kanssa vuoden pituisen jatkosopimuksen.

Maajoukkue
----------

Gambian maajoukkuetta Faal on edustanut neljässä A-maaottelussa. Hän teki debyyttinsä kesäkuussa 2012 Algeriaa vastaan pelatussa Afrikan mestaruusturnauksen karsintaottelussa ja pelasi myös vuoden 2014 MM-karsinnoissa Marokkoa ja Tansaniaa vastaan. Toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa Faal teki joulukuussa 2012 ystävyysottelussa Angolaa vastaan.

Faal on edustanut myös Gambian nuorten maajoukkueita. Vuonna 2011 hän oli mukana Gambian joukkueessa alle 17-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Huhtikuussa 2014 pelatussa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruusturnauksen karsintaottelussa Liberiaa vastaan Gambian jalkapalloliitto peluutti Faalia ja neljää muuta vuonna 1994 syntynyttä pelaajaa, vaikka turnaus on tarkoitettu 1. tammikuuta 1995 ja myöhemmin syntyneille. Tapauksen vuoksi Afrikan jalkapalloliitto CAF sulki Gambian maa- ja seurajoukkueet kaikista maanosaturnauksista kahden vuoden ajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saloum Fall (Arkistoitu – Internet Archive) FIFA. Viitattu 30.12.2014.
2. ↑  Observations from the Senegalese Football League 1/2013  7.7.2013. West African Football. Viitattu 30.12.2014.
3. ↑  Player Presentation – Casa Sport  29.9.2013. West African Football. Viitattu 30.12.2014.
4. ↑  Gambian maajoukkuelaituri FC Jazziin  30.12.2014. FC Jazz. Viitattu 30.12.2014.
5. ↑  IF Gnistan ja Saloum Faal ovat allekirjoittaneet jatkosopimuksen ensi kaudesta  5.1.2020. IF Gnistan. Viitattu 30.7.2020.
6. ↑  Algeria Double Thrashed Gambia  18.6.2012. Kibaaro News.  Arkistoitu 30.12.2014. Viitattu 30.12.2014.
7. ↑  Angola vs Gambia Saturday 15 December 2012 What's the Score. Viitattu 30.12.2014.
8. ↑  Gambia disqualified from U-20 qualifiers for fielding overage players  21.4.2014. Gambia Sports. Viitattu 30.12.2014. [vanhentunut linkki]
9. ↑  The Gambia disqualified from all Caf competitions  3.5.2014. BBC Sports. Viitattu 30.12.2014.

Asiasta muualla
---------------

* Saloum Faal soccerwayn sivustolla
**Maurice Desaymonet** (24. kesäkuuta 1921 Pariisi – 4. marraskuuta 2015) oli ranskalainen koripalloilija.

Desaymonet kuului Ranskan olympiahopeaa Lontoon kesäolympialaisissa 1948 saavuttaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa Egyptistä 1949. Lisäksi Desaymonet kuului Ranskan kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Argentiinan MM-kilpailuissa 1950.

Yhteensä Desaymonet edusti Ranskaa 28 maaottelussa vuosina 1948–1950. Hän kuoli 94-vuotiaana 4. marraskuuta 2015.

Lähteet
-------

* Maurice Desaymonet Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili archive.fiba.com (englanniksi)
* Profiili archive.fiba.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympics at Sports-Reference.com
2. ↑  archive.fiba.com
3. ↑

Ranskan joukkue – Kesäolympialaiset 1948
3 Buffière |
4 Dérency |
5 Thiolon |
6 Perrier |
7 Chocat |
8 Offner |
9 Even |
10 Desaymonet |
11 Guillou |
12 Bonnevie |
13 Girardot |
14 Rebuffic |
15 Quénin |
16 Barrais |
Valmentaja Busnel
**Mikko Juhani Eronen** (29. syyskuuta 1946 Pori – 4. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen ulkomaantoimittaja ja -kirjeenvaihtaja.

Eronen valmistui englannin kielen kääntäjäksi mutta siirtyi lehtialalle ja kävi Sanoman toimittajakoulun. Hän toimi Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajana ja oli 1970-luvun puolivälistä alkaen lehden Tukholman kirjeenvaihtajana. Suomen paluun jälkeen Eronen toimi Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksen apulaisuutispäällikkönä. 1980-luvulla Eronen oli lehden kirjeenvaihtajana Moskovassa ja selosti muun muassa ensimmäisenä suomalaistoimittajana Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksia toukokuussa 1986.

Eronen siirtyi 1990-luvun alussa Yleisradion Venäjän pääkirjeenvaihtajaksi ja hän selosti muun muassa Mihail Gorbatšovin eroa, Neuvostoliiton lakkauttamista joulukuussa 1991 ja Venäjän perustuslaillista kriisiä syksyllä 1993. Hän sai tällöin raportoinnistaan arvostelua presidentti Mauno Koiviston taholta. Viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään Eronen oli ulkomaihin keskittyneen ajankohtaisohjelman Atlaksen toimitussihteerinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 103–104. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. 1 2 3  Mikko Erosen muistokirjoitus (Helsingin Sanomat muistot) (vain tilaajille)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mikko Petteri Alakare** (s. 12. syyskuuta 1976 Pietarsaari) on suomalainen asianajaja ja erotuomari, koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Hän on tuominnut säännöllisesti jalkapallon Veikkausliigassa avustavana erotuomarina vuodesta 1997 lähtien. Vuodesta 2007 eteenpäin hän on ollut FIFA:n nimeämä kansainvälinen avustava erotuomari.

Alakare tuomitsi ensimmäisenä ulkomaalaisena tuomarina, yhdessä Mattias Gestraniuksen ja Riku Vihreävuoren kanssa, 43:een vuoteen ottelun Kreikan jalkapalloliigassa syyskuussa 2018.

Alakare on myös toiminut salibandyerotuomarina Salibandyliigassa vuodesta 1996 eteenpäin ollen Salibandyliigan kaikkien aikojen kokenein erotuomari. Hänet on nimetty Salibandyliigan finaaleihin erotuomariksi ennätykselliset 13 kautta perätysten. Hän on ollut myös kansainvälinen salibandyerotuomari vuodesta 2001 eteenpäin ja hän on tuominnut muun muassa MM-finaalin vuonna 2004.

Alakare palkittiin vuonna 2015 sekä salibandyliigan vuoden erotuomarina että jalkapallossa vuoden avustavana erotuomarina. Hän työskentelee Asianajotoimisto Castrén & Snellman Oy:ssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2015 Finlands jurister*, s. 23. Helsinki: Talentum, 2015. ISBN 978-952-14-2536-3.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Suomalaistuomarien huippusuoritus kuumassa jalkapalloliigassa leviää ympäri maailmaa – kreikkalaismedia hehkuttaa: "Sulki epäilijöiden suut" *yle.fi*. Viitattu 25.9.2018.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑
Zandvoortin kilpailu vuonna 1970.
**European Touring Car Championship** oli FIA:n järjestelmä vakioautosarja. Sarja järjestettiin vuodesta 1963 vuoteen 1988, ja myöhemmin vuodesta 2000 vuoteen 2004. Vuonna 2005 sarjan korvasi World Touring Car Championship, sekä European Touring Car Cup vuodesta 2005 vuoteen 2017.

Sarja perustettiin vuonna 1963 nimellä **European Touring Car Challenge** ja vuonna 1970 nimeksi tuli **European Touring Car Championship**.

Sarjan alussa siinä ajettiin FIA:n ryhmä 2:n autoilla, joita sai muokata tiettyjen rajoitusten mukaan. Vuonna 1968 sarjassa sallittiin myös ryhmä 5:n autot. 1970-luvulla alkupuolella sääntöjä muutettiin, jolloin muun muassa moottorien maksimikokoa rajoitettiin. 1970-luvun jälkipuolella autojen muokattavuutta rajoitettiin ja suurempia homologaatioeriä vaadittiin sylinterikansille, vaihteistoille ja niin edelleen. Vuonna 1982 sarja siirtyi A-ryhmän autoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  European Touring Car Championship *racingsportscars.com*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Part 1: 1963-1967 The early years *touringcarracing.net*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Part 2: 1968-1969 Group 5 years *touringcarracing.net*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Part 3: 1970-1975 The Ford and BMW years *touringcarracing.net*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)
5. ↑  Part 4: 1976-1981 The dull years *touringcarracing.net*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)
6. ↑  Part 5: 1982-1988 Group A years *touringcarracing.net*. Viitattu 4.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ETCC Champions (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:European Touring Car Championship
Charles Laughton
**Charles Laughton** (1. heinäkuuta 1899 Scarborough, Englanti – 15. joulukuuta 1962 Hollywood, Kalifornia Yhdysvallat) oli englantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Laughton aloitti elokuvauransa 1920-luvun lopussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa *Henrik VIII:n yksityiselämä* (The Private Life of Henry VIII, 1933), *Kapina laivalla* (Mutiny on the Bounty, 1935), Alfred Hitchcockin ohjaama *Jamaica Innin rannikkorosvot* (Jamaica Inn, 1939), *Notre Damen kellonsoittaja* (The Hunchback of Notre Dame, 1939) ja Stanley Kubrickin ohjaama *Spartacus* (Spartacus, 1960). Elokuva *Myrskyä Washingtonissa* (Advise & Consent, 1962) jäi hänen viimeisekseen. Hän sai parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta *Henrik VIII:n yksityiselämä* (The Private Life of Henry VIII, 1933). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Laughtonin ainoaksi itsenäiseksi ohjaukseksi jäi film noir -elokuva *Räsynukke* (The Night of the Hunter, 1955).

Laughton oli naimisissa Elsa Lanchesterin kanssa vuodesta 1928 kuolemaansa asti. Lanchesterin kirjoittaman elämäkerran mukaan Laughton oli kuitenkin homoseksuaali. Heillä ei ollut lapsia. Laughtonista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1950.

Laughtonista on käytetty usein nimitystä "nerokas engelsmannirumilus", sillä Laughtonin karkeat piirteet ja omistautuva tulkintatapa tekivät hänestä loistavan roiston tai vastenmielisen henkilön (malliesimerkkinä *Kapina laivalla* -elokuvan kapteeni Bligh) esittäjän.*lähde?* Erään kiitetyimmistä rooleistaan hän kuitenkin teki hyvänä miehenä elokuvassa *Spartacus*, jossa roistona taas esiintyi hyvien miesten rooleistaan kuuluisaksi tullut Laurence Olivier.

Aiheesta muualla
----------------

* Charles Laughton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Charles Laughton NNDB:ssä
* Charles Laughton jätti hotellialan ruvetakseen näyttelijäksi, Kuva, 26.10.1938, nro 22, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Laughton**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Silvano Carroli** (22. helmikuuta 1939 – 4. huhtikuuta 2020 Lucca) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Carroli opiskeli Marcello del Monacon ja sitten tenori Mario del Monacon johdolla. Hän suoritti opintoja myös Teatro La Fenicessä (Venetsia) Mario Labrocan, Francesco Sicilianin ja Floris Ammannatin johdolla. Carroli teki vuonna 1963 debyyttinsä Marcellon roolissa Giacomo Puccinin oopperassa *La bohème*. Tuotanto oli Franco Zeffirellin, ja Carrolin ohella rooleissa esiintyivät muiden muassa Mirella Freni ja Giacomo Aragall. Carroli saavutti yhden suurimmista menestyksistään Scarpian roolissa Puccinin *Toscassa*, ja hän tuli arvostetuksi myös Giuseppe Verdin oopperoiden roolien tulkitsijana. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuului rooleja Riccardo Zandonain, Gaetano Donizettin, Ruggero Leoncavallon, Camille Saint-Saënsin, Amilcare Ponchiellin ja Pietro Mascagnin teoksissa.

Carroli teki esiintymisiä muun muassa Teatro La Fenicessä, Royal Opera Housessa, La Scalassa, Arena di Veronan festivaalilla, Metropolitan-oopperassa ja Maggio Musicale Fiorentino -juhlilla. Hän lauloi muiden muassa Boris Christoffin, Mario del Monacon, Magda Oliveron, Carlo Bergonzin, Cesare Siepin, Raina Kabaivanskan, Ghena Dimitrovan, Montserrat Caballén, Plácido Domingon, Luciano Pavarottin ja José Carrerasin kanssa. Kapellimestareihin, joiden johdolla Carroli esiintyi, kuuluivat James Levine, Carlos Kleiber, Zubin Mehta, Wolfgang Sawallisch, Francesco Molinari-Pradelli, Giuseppe Sinopoli ja Claudio Abbado.

Carroli jatkoi esiintymistä 2000-luvulle saakka. Esimerkiksi vuonna 2007 hänet nähtiin Zaccarian roolissa Verdin *Nabuccossa* Arena di Veronassa. Vuonna 2008 hän esiintyi Puccinin oopperassa *La fanciulla del West* Roomassa ja Royal Opera Housessa. Vuonna 2009 hän tulkitsi Scarpian roolin (*Tosca*) Tel Avivissa Daniel Orenin johdolla. Carroli myös opetti Fondazione Del Monacossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Obituary: Legendary Baritone Silvano Carroli Dies at 81 OperaWire


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Siltasaaren maneesi** oli Helsingin Siltasaaressa Sirkuskadulla (nykyinen Paasivuorenkatu) 1887–1907 toiminut ratsastusmaneesi, jossa järjestettiin myös ratsastusnäytöksiä, painiotteluita ja sirkusnäytöksiä.

Maneesirakennus rakennettiin alun perin Rieksin tapettitehdasta varten. Georg Rieksin vuonna 1858 perustama tapettitehdas oli aikoinaan yksi Euroopan suurimpia. Sen jälkeen kun Siltasaari kaavoitettiin asuinkäyttöön Rieksin entisen tapettitehtaan tehdasrakennuksen keskimmäinen osa muutettiin 1886–1887 arkkitehti Theodor Höijerin johdolla maneesiksi ja muut osat muutettiin asuinrakennuksiksi tai purettiin. Maneesin katsomossa oli tilaa 1 175 (toisen tiedon mukaan 2 000) katsojalle ja areenan läpimitta oli 17 metriä. Maneesin toiminta päättyi 1907 paloturvallisuussyistä ja sen jälkeen rakennuksessa toimi tennishalli. Entinen maneesirakennus purettiin 1912 Siltalan (myöhemmin Elannon) tavaratalon paikalta. Maneesin toimintaa jatkettiin vuonna 1910 valmistuneella Töölön hippodromilla. Vuonna 1896–1897 Siltasaaren maneesissa esiintyi tanskalaisten veljesten Carl Nilsson Ducanderin (1858–1943) ja John Nilsson Ducanderin (s. 1860) perustama Sirkus Ducander. Sirkus lähti 1897 ulkomaan kiertueelle John Ducanderin johdolla ja Carl Ducander jäi Suomeen Siltasaaren maneesin johtajaksi. Hän oli mukana Siltasaaren maneesin ja Töölön Hippodromin toiminnassa aina vuoteen 1926 saakka. 

Maneesin tiloissa pidettiin vuonna 1889 Suomen Pelastusarmeijan ensimmäinen hengellinen kokous.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sirkusteltta-blogi 16.8.2016 : Siltasaaren maneesi - Siltasaari Manège, Helsinki
2. ↑  Sirkusteltta-blogi 1.8.2019 : 1896 - 1. suomalainen sirkus
3. ↑  Helsingin kaupunginkirjaston Kysy.fi-palvelu 20.9.2016 : Kuinka suuri oli nykyisen Paasivuorenpuistikon kohdalla ollut sirkusmaneesi?  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kallion muistolaatat - Kaupunkisuunnistusta muistolaatoille (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Siltasaaren sirkusmaneesin pihaa. Sirkus Nouveau Cirquen englantilainen sirkustirehtööri Hubert Cook vanh. sirkushevosen selässä vuonna 1904, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Connaughtin prinsessa Margaretin hauta.
**Margaret Victoria Charlotte Augusta Norah, Connaughtin prinsessa** (*Margaret of Connaught*, ruots. *Margareta*; 15. tammikuuta 1882 Bagshot Park, Surrey, Iso-Britannia – 1. toukokuuta 1920 Tukholman linna, Ruotsi) oli Ruotsin kruununprinsessa ja syntyjään brittiläinen prinsessa, joka avioitui vuonna 1905 Ruotsin tulevan kuninkaan Kustaa VI Aadolfin kanssa.

Elämäkerta
----------

Prinsessa Margaretan isä oli kuningatar Viktorian kolmas poika Arthur ja hänen äitinsä oli Preussin prinsessa Louise Margaret. Äitinsä kautta prinsessa Margaret oli Saksan viimeisen keisarin pikkuserkku ja isänsä kautta sukua muun muassa miehensä toiselle puolisolle Louise Mountbattenille. Prinsessa Margaretista tuli avioliiton johdosta Ruotsin kruununprinsessa Margareta vuonna 1907, mutta koska hän kuoli appensa kuningas Kustaa V:n vielä hallitessa, hänestä ei tullut koskaan Ruotsin kuningatarta. Aviopuolisonsa kanssa urheilua ja kuninkaallisen tradition mukaista hyväntekeväisyyttä harrastanut kruununprinsessa edusti ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Ruotsissa hovin anglofiilistä siipeä, kuningas Kustaan puolison kuningatar Viktorian edustaessa saksalaismielisiä voimia. 

Margareta kuoli vappuna 1920 yllättäen odottaessaan kuudetta lastaan.

### Lapset

Kruununprinsessa ja kruununprinssi saivat lyhyen avioliittonsa aikana viisi lasta:

* prinssi Kustaa Aadolf, Västerbotten herttua, (1906–1947), nykyisen Ruotsin kuninkaan isä
* prinssi Sigvard, Upplandin herttua (1907–2002)
* prinsessa Ingrid, Tanskan kuningatar, myöhemmin kuningataräiti (1910–2000), kuningas Fredrik IX:n vaimo
* prinssi Bertil, Hallandin herttua (1912–1997)
* prinssi Carl Johan, kreivi Bernadotte af Wisborg (1916–2012)

Lähteet
-------

* Elgklou, Lars: *Bernadotte-suvun tarina*. Suomentanut Salmenoja, Margit. Hämeenlinna: Arvi A. Karisto Oy, 1981. ISBN 951-23-1749-4.

### Viitteet

1. ↑  Margareta of Great Britain (1882-1920) *Kungahuset*.  Arkistoitu 10.3.2018. Viitattu 7.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Margaret (Connaughtin prinsessa)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vällingby on tunnetuimpia esimerkkejä ABC-kaupungeista. Kuvassa Vällingbyn keskus vuonna 1960.
**Kompaktikaupunki** (tai lyhyiden etäisyyksien kaupunki) viittaa kaupunkisuunnittelun malliin, jota on harjoitettu erityisesti 1980-luvulta lähtien. Tämän mallin mukaan liikenteen tarvetta voidaan vähentää, jalankulkijaystävällisyyttä lisätä ja siten liikennettä välttää luomalla sellaiset olosuhteet, että asumisen, työpaikkojen, palveluiden, vapaa-ajan ja koulutuspaikkojen väliset etäisyydet ovat pienet.

Tavoiteltavana tuloksena on että jalankulkua, pyöräilyä tai julkista liikennettä olisi suhteellisesti enemmän ja moottoroitua yksityisliikennettä vähemmän. Maiseman pirstoutuminen ja kaupunkien hajaantuminen vähenevät.

Kompaktikaupungin käsitteeseen kuuluu asumisen tiivistäminen ja kaupunkialueiden monikäyttöisyys. Empiiriset havainnot osoittavat kuitenkin, että tiheä ja sekoittunut asutusrakenne ei yksin riitä, vaan myös liikenteelliset toimenpiteet ovat välttämättömiä "kompaktikaupungin" luomiseksi.

Johannes Klühspiesin mukaan nimitys "lyhyiden etäisyyksien kaupunki" on viitteellinen, ja sillä on myönteinen merkitys, sillä se merkitsee päivittäisen liikkumisen helpottumista, enemmän aikaa muihin tarkoituksiin, vapauden tunteen kokemista lisääntyvän ajallisen autonomian kautta, myönteisiä kanssakäymismahdollisuuksia ja enemmän aikaa tutussa, turvallisessa ympäristössä. "Lyhyiden etäisyyksien kaupunki" on ihannekuva, joka voi toteutua vain osittain, jopa pitkällä aikavälillä. Käsite tekee kuitenkin selväksi, että kyse ei ole liikkuvuudesta sinänsä vaan pikemminkin nopeasta ja hyvästä saavutettavuudesta.

Toteutustavat
-------------

Monia kaupunkeja esitellään kaupunginhallinnossa, paikallisjärjestöissä, poliittisissa puolueissa, paikallismediassa tai kaupunkioppaissa "lyhyiden etäisyyksien kaupungeina", eli kaupunkina, jossa konsepti on suurelta osin toteutunut ja jossa elämänlaatu on korkea tämän piirteen vuoksi ja perheen ja työn yhteensovittaminen voidaan järjestää paremmin. Prosessissa korostuvat esimerkiksi jalankulkijaystävälliset ostoskadut tai hyvin jäsennelty paikallinen joukkoliikenne.

Saksan lastenliitto vaatii seuraavaa: *Paikallisia viranomaisia kehotetaan osallistumaan pyrkimyksiin luoda perhe- ja lapsiystävällinen joukkoliikennejärjestelmä, "lyhyiden etäisyyksien kaupunki" ja asuinalueiden älykäs parantaminen liikennettä rauhoittavien toimenpiteiden avulla.*

Katso myös
----------

* Uusi urbanismi kuvaa kompaktin kaupunkisuunnittelun liikettä Yhdysvalloissa, joka vastustaa kaupunkirakenteen hajaantumista ja hajaantuvia Amerikan esikaupunkialueita.
* ABC-kaupunki
**Margaret C. "Peg" Snyder** (1929 – 26. tammikuuta 2021) oli amerikkalainen yhteiskuntatieteilijä, joka työssään keskittyi kehittyvien maiden talouden, erityisesti Afrikan maiden, ja naisten oikeuksien kehitykseen. Hän perusti johtajakaudellaan YK:n naisten kehitysrahaston (UNIFEM), joka yhdistettiin vuonna 2011 perustettuun Yhdistyneiden kansakuntien tasa-arvojärjestöön (UN Women).

Snyder syntyi Syracusessa New Yorkin osavaltiossa vuonna 1929. Hän valmistui sosiologian kandidaatiksi New Rochellen yliopistosta vuonna 1950. Sosiologian maisterin tutkinnon hän suoritti 1952 Amerikan katolisessa yliopistossa

Lähteet
-------

1. ↑  Margaret C. Snyder, the U.N.’s ‘First Feminist,’ Dies at 91 *nytimes.com*. Viitattu 28.1.2022.
2. ↑  Description, Margaret Snyder Papers, 1950-2005 Princeton University Library. Viitattu 30.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Wengerka** eli "puolalainen pomppimistanssi" on vanhojentanssi, alun perin unkarilainen kansantanssi Ritka Búza. Kappale on jiddišin kielellä Vengerke ja perustuu 19. vuosisadan Csárdás-tanssiin.

Wengerkan tanssikuvion ytimen muodostaa wengerka-askelikko "ristiin-sivulle-viereen".

ristiote takana (H:n oikea käsi päällä) 
hyppy, hyppy (H hyppää ensin vasemmalle jalalle, L oikealle) alkaen ulkojalalla, ristiin-sivulle-viereen (H paino oikealla jalalla, näpäyttää vasemman eteen ristiin, vasemman sivulle ja jalat yhteen; L sama, mutta näpäyttää oikealla) 
hyppii parin kanssa ympäri (H peruuttaa) 
ristiin-sivulle-viereen 
H kaksi hyppyä (jälkimmäinen jalka edestä ristiin) ulkopiiriin, L kohti keskustaa, menosuunnan puoleiset jalat (H oikea, L vasen) 
ristiin-sivulle-viereen ulkojalalla näpäytellen (H oikea, L vasen), H:lla kädet ristissä rinnan korkeudella 
hyppii yksin ympäri 
palaa takaisin parin luo (H vasemmalla alkaen, L oikealla) 
ristiin-sivulle-viereen (H näpäyttää vasemmalla, L oikealla), korjaa samalla otteen (takaristiote) 
hyppii parin kanssa ympäri 
kertaa alusta

Lähteet
-------

1. ↑  Wengerka Tanssi.net. Viitattu 31.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

*
Margaret Hughes. Tate Galleryn kokoelmaan kuuluva Peter Lelyn maalaus.
**Margaret Hughes** (k. 1719) oli Englannin ensimmäinen tai yksi ensimmäisistä ammattimaisista naisnäyttelijöistä. Hän näytteli joidenkin tietojen mukaan Desdemonaa Shakespearen *Othellossa* joulukuussa 1660. Renessanssiaikana naiset eivät saaneet näytellä teatterissa, ja Englannin sisällissodan aikana uskonnolliset puritaanit kielsivät näyttelemisen miehiltäkin. Restauraation alettua näytelmäkirjailija Thomas Killigrew perusti King’s Company -teatterin ja antoi Hughesille Desdemonan roolin. King’s Companyn näyttelijöillä oli tiettyjä erivapauksia muihin kuninkaan alamaisiin verrattuna. Heitä ei esimerkiksi voinut vangita velkojen takia.

Hughes oli tunnettu suhteestaan kuninkaan serkun prinssi Rupertin kanssa. He saivat tyttären, jolle annettiin nimeksi Ruperta. Hughes oli Rupertin ainoa rakastajatar heidän yhdessäolonsa aikana, vaikka yleensä kuninkaallisen hovin miespuolisilla jäsenillä oli tapana pitää useita rakastajattaria. Rupert jätti Hughesille perinnöksi maaomaisuutta, jalokiviä ja taideteoksia. Hughesin veli kuoli kaksintaistelussa, jonka aiheena oli riita siitä, oliko kuninkaan rakastajatar Nell Gwyn kauniimpi kuin Hughes.

Claire Danes näytteli Margaret Hughesia Richard Eyren ohjaamassa elokuvassa *Stage Beauty* vuonna 2004.

Rooleja
-------

| Näytelmä | Rooli |
| --- | --- |
| *Othello* | Desdemona |
| *The Sisters* | Angellina |
| *Ibrahim* | Mirva |
| *The Wrangling Lovers* | Octavia |
| *Tom Essence* | Mrs Monylove |
| *Pastor Fido* | Gerana |
| *Antonius ja Kleopatra*  | Karmion |
| *The Rover* | Valeria |
| *The Fond Husband* | Cordelia |
| *The French Conjurer* | Leonora |

Lähteet
-------

* Highfill, Phillip H. & Burnim, Kalman A. & Langhans, Edward A.: *A Biographical Dictionary of Actors, Actresses, Musicians, Dancers, Managers & Other Stage Personnel in London, 1660-1800*, s. 24–27. Carbondale & Edwardsville: Southern Illinois University Press, 1973. ISBN 0-8093-0919-X. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Past productions (tieto kerrottu RSC:n sivulla mutta esim. ^lähde 1 mukaan epävarmaa) *Royal Shakespeare Company*. Viitattu 13.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Bentley, G. E.: *The Troubles of a Caroline Acting Troupe: Prince Charles's Company*. Huntigton Library Quarterly, 1978. JSTOR (viitattu 13.6.2020). (englanniksi)
3. ↑  Actresses like Meghan Markle have been winning the hearts of royals since 1668 *Quartz*.  3.12.2017. Viitattu 13.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Werewolf: The Last Warrior** on Data East Corporationin kehittämä ja vuoden 1990 marraskuussa NES:ille julkaisema sivuttain vierivä tasohyppely.

Juoni
-----

Paha johtaja ja hänen biovalmistetuista hirviöistä koostuva ryhmänsä ovat ottaneet maan haltuunsa ja vain yksi mies voi estää heidät. Hän ei kuitenkaan ole tavallinen mies, sillä hän kärsii lykantropiasta ja voi raivostuessaan muuttua ihmissudeksi.

Pelaaminen
----------

Kuvakaappaus pelistä
Pelaaja aloittaa pelin ihmismuodossaan. Ihminen voi vain lyödä, hypätä ja kävellä. Löytäessään punaisen W-ikonin ihminen voi muuttua ihmissudeksi. Ihmissusi muuttuu takaisin heikompaan ihmismuotoonsa menettäessään liian paljon elinvoimaansa tai törmätessään siniseen W-ikoniin.

Ihmissusimuodossa pelaaja voi hypätä korkeammalle. Hän on nopeampi ja voimakkaampi. Hänellä on kyky kiivetä seiniä pitkin, kulkea katossa roikkumalla ja hän voi tehdä aaltomaisesti etenevän hyökkäyksen. Lisäksi ihmissudella on ärtyisyysmittari, joka kasvaa pelaajan kerätessä eräänlaisia palloja. Viiden kerätyn pallon jälkeen ihmissusi muuttuu super-ihmissudeksi, joka on vieläkin nopeampi, voimakkaampi ja osittain voittamaton.

Kaiken kaikkiaan pelissä on viisi tasoa. Jokaisessa tasossa on pomo, joka liikkuu tietyllä tavalla. Pelaajan on hyvä opetella kunkin pomon liikkumiskuvio, jolloin niiden voittaminen helpottuu.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* *Werewolf: The Last Warrior* MobyGamesissa (englanniksi)
Satelliittikuva San Franciscon niemimaan alueesta
**San Franciscon niemimaa** (engl. *San Francisco Peninsula*) on San Franciscon lahden ympäristössä oleva niemimaa, joka erottaa San Franciscon lahden Tyynestämerestä. Sen pohjoiskärjessä ovat San Franciscon kaupunki ja piirikunta. Niemimaan tyvessä etelässä on Santa Claran piirikuntaa, muun muassa Palo Alton, Los Altosin, ja Mountain View'n kaupungit. Suurin osa niemimaata eli San Franciscon ja Santa Claran piirikuntien välinen osa kuuluu San Mateon piirikuntaan. Siinä sijaitsevat Athertonin, Belmontin, Brisbanen, Burlingamen, Colman, Daly Cityn, East Palo Alton, El Granadan, Foster Cityn, Hillsborough La Hondan, Menlo Parkin, Millbraen, Montaran, Pacifican, Pescaderon, Portola Valleyn, Redwood Cityn, San Brunon, San Carlosin, San Gregorion, San Mateon, South San Franciscon ja Woodsiden kaupungit.

Vaikka sana niemimaa tarkoittaa maantieteellisenä käsitteenä koko San Franciscon niemimaata, paikallisessa kielenkäytössä San Franciscon kaupunkia ei lueta mukaan *niemimaahan*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:San Francisco Peninsula
|  |
| --- |
| **Ramses V hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | 
 |  |

 |
| *Ramses-amonherkhepeshef*Auringosta syntynytAmon on hänen vahvassa kädessään |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | 
 |  |

 |
| *Usermaatra-sekheperenra*Ra-jumalan totuus on vahva |

Ramses V:n muumio.
**Ramses V** (tai **Ramesses V**) oli muinaista Egyptiä 20. dynastian aikaan vuosina 1147–1143 eaa. hallinnut faarao.

Ramses V hallitsi vain 2–3 vuotta, joten hänen hallitusajastaan ei tiedetä juuri mitään. Ainoat tältä ajalta säilyneet dokumentit kuvaavat hallinnossa tapahtunutta korruptiota. Ramseksen nimellä varustettuja esineitä on löydetty Siinailta ja muualta Länsi-Aasiasta, mikä viittaisi siihen, että Egypti kävi yhä ulkomaankauppaa.

Ramses V:n hautapaikasta ei ole täyttä varmuutta. KV9 oli mahdollisesti Ramsekselle rakennutettu hauta, mutta hänen seuraajansa Ramses VI valtasi sen itselleen. Ramses V saatettiin haudata myös johonkin muista tunnistamattomista haudoista. Hänen muumionsa löytyi, monien muiden tapaan, KV35:ssä sijainneesta muumiokätköstä. Ramseksen muumio on nykyisin Kairon egyptiläisessä museossa. Muumiossa on merkkejä isorokosta, johon Ramses on saattanut kuolla, sekä päähän kohdistuneesta iskusta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ramses IV** | **Egyptin faarao**20. dynastia | Seuraaja:**Ramses VI** |
Phi Beta Kappa Societyn tunnus
**Phi Beta Kappa Society** on yhdysvaltalainen akateeminen veljeskuntajärjestö, jolla on 283 osastoa ja yli puoli miljoonaa jäsentä. Järjestö kertoo ylistävänsä ja kannattavansa erinomaisuutta vapaissa taidoissa ja tieteissä.

Phi Beta Kappa perustettiin 5. joulukuuta 1776 College of William & Maryssa, Virginiassa. Se oli ensimmäinen kreikankielisillä kirjaimilla nimetty oppilaskunta ja vanhin vapaiden taitojen ja tieteiden järjestö sekä yksi vanhimmista ylioppilaskunnista Yhdysvalloissa.

Phi Beta Kappa (ΦΒΚ) on lyhenne sanoista *Φιλοσοφία Βίου Κυβερνήτης* (*philosophia biou kybernētēs*), "rakkaus oppimiseen on elämän opettaja" (engl. *Love of learning is the guide of life*).

Tunnus
------

Phi Beta Kappan tunnus on kultainen avain, johon on kaiverrettuna kolme tähteä, kirjaimet ΦΒΚ ja osoittava sormi.

Tunnettuja jäseniä
------------------

17 Yhdysvaltain presidenttiä, 38 Korkeimman oikeuden tuomaria ja 136 Nobel-voittajaa on kuulunut Phi Beta Kappaan.

* George H. W. Bush
* Bill Clinton
* Jimmy Carter
* Henry Kissinger
* Leonard Bernstein
* Glenn Close
* Francis Ford Coppola
* Condoleezza Rice
* Mark Twain
* Kris Kristofferson
* Helen Keller
* Eleanor Roosevelt

Lähteet
-------

1. ↑  The Nation's Oldest and Most Widely Known Academic Honor Society The Phi Beta Kappa Society.  Arkistoitu 15.6.2009. Viitattu 23.4.2013. (englanniksi)
2. ↑  A Brief History of Phi Beta Kappa The Phi Beta Kappa Society.  Arkistoitu 30.4.2013. Viitattu 23.4.2013.
3. ↑  Who Belongs to Phi Beta Kappa? The Phi Beta Kappa Society.  Arkistoitu 3.1.2012. Viitattu 23.4.2013.
**Phi Phi -saaret** (thaiksi หมู่เกาะพีพี, *Mu Ko Phiphi*) sijaitsevat Thaimaassa, Phuketin saaren ja mantereen välissä. Ne kuuluvat Krabin provinssiin.

Ko Phi Phi Don on saarista suurin ja on niistä ainoa, jossa on vakituista asutusta. Ko Phi Phi Lee, joka on toiseksi suurin saarista, on suosittu uimarantakohde. Saarella kuvattiin osittain Leonardo DiCaprion tähdittämä elokuva *The Beach*. Neljä muuta, pienempää saarta, ovat nimiltään Bida Nok, Bida Nai, Koh Yung/Mosquito Island ja Koh Maiphai/Bamboo Island. The Beach -elokuvasta tuttu Maya Bayn ranta suljettiin turisteilta syksyllä 2018 toistaiseksi, jotta sen ekosysteemi koralliriuttoineen saa aikaa korjautua turismin ja ilmastonmuutoksen aiheuttamista rasituksista.

Ko Phi Phi on palaamassa sen vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttamaa tsunamia edeltäneeseen asemaansa Thaimaan Shangrilana, nautiskelijoiden paratiisina.

Phi Phille pääsee pienlaivoilla joko Phuketista, tai Krabin Ao Nangista - molemmat ovat yhden - kahden tunnin kestoisia laivamatkoja. Phuketista Phi Phille on noin 48 kilometriä ja Krabilta noin 42 kilometriä.

Phi Phi Donilla sijaitsee saarten alkuperäinen muslimi-kalastuskylä, Baan Tonsai, jonka keskustan ovat nielaisseet alati laajenevat bungalovikeskukset, kahvilat ja hotellit.

Phi Phillä ei ole ajoneuvoja ja siksi siellä ei ole myöskään varsinaisia teitä, ainoastaan polkuja.

Alueen ilmasto on trooppinen - siellä on vain kaksi vuodenaikaa, kuuma kausi tammikuusta huhtikuuhun ja sadekausi toukokuusta joulukuuhun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Koh Phi Phi Don – tsunamista toipunut paratiisisaari *Hiekkarannat.com*.  Arkistoitu 3.2.2014. Viitattu 21.1.2014.
2. ↑  Thaimaan kuuluisa ranta suljetaan kokonaan – ei kestä turismin aiheuttamia rasitteita *Ilta-Sanomat*.  3.10.2018. Viitattu 4.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Phi Phi -saaret** Wikimedia Commonsissa
**Roberta Bayley** (s. 1950 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen itseoppinut valokuvaaja. Bayley dokumentoi 1970-luvulla New Yorkin musiikkipiirejä. Hän on tunnettu erityisesti punk-muusikoiden kuvaajana.

Bayley opiskeli San Francisco State Universityssä, mutta keskeytti 1971. Hän muutti Lontoosta New Yorkiin 1974. Hän työskenteli CBGB-musiikkiklubin eteisvahtimestarina 1975–1978 ja tutustui työnsä kautta muusikoihin, joita hän valokuvasi enimmäkseen *Punk*-nimiseen musiikki- ja fanzine-lehteen.

Bayley valokuvasi muun muassa Iggy Popia, Sex Pistolsia, New York Dollsia, Elvis Costelloa, Joe Strummeria ja Ramonesia. Bayleyn valokuvat otettiin Ramonesin ensimmäisen albumin *Ramones* (1976) kansikuvaksi ja Richard Hell and the Voidoidsin molempien albumien kansikuviksi. Punk-musiikin historiasta kertovan kirjan *Please Kill Me* (1996) kansikuva The Heartbreakers -yhtyeestä on Bayleyn ottama.

Bayley kiersi Yhdysvaltoja Blondien kanssa. Valokuvateos *Blondie Unseen 1976–1980* (2007) kertoo Blondien kiertuelämästä.

Bayley oli Patti Smithin elämäkertakirjan *Patti Smith: An Unauthorized Biography* (1999) toinen kirjoittaja.

Lähteet
-------

1. ↑   *artnet.com*. Viitattu 31.8.2019 (englanniksi)
2. 1 2 3   *Museum of the City of New York*. Viitattu 31.8.2019 (englanniksi)
3. 1 2 3 4   *staythirstymedia.com*. Viitattu 31.8.2019 (englanniksi)
4. ↑   *popmatters.com*. Viitattu 5.9.2019 (englanniksi)
5. ↑   *Annenberg Space for Photography*. Viitattu 20.10.2019 (englanniksi)
6. ↑   *kirkusreviews.com*. Viitattu 31.8.2019 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Roberta Bayleyn kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |

 |
**Rampart** on Atari Gamesin kehittämä ja julkaisema toiminta- ja strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna 1990 kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille.

Pelin sanotaan olleen ensimmäinen tornipuolustuspeli.

Pelaaminen
----------

Pelaamista on kuvattu yhdistelmäksi *Tetristä* ja tornipuolustuspeliä. Peli on yhdistelmä pulmapeliä ja räiskintäpeliä.

Pelissä on tavoitteena puolustaa linnaa hyökkääviltä joukoilta, jotka etenevät aluksi laivoilla kohti rannikkoa ja etenevät maajoukkoina jos pääsevät perille. Hyökkäyksen torjumisen jälkeen pelaajalla on käytettävissä *Tetris*-tyylisiä palikoita, joilla linnaa voi korjata, mutta palat eivät aina ole sopivia. Laivoja voi torjua tykeillä, jotka joiden lataaminen kestää oman aikansa ja pelaajan on ennakoitava vastustajan liikkeitä. Rakennusvaiheessa pelaaja voi yrittää vallata lisää aluetta itselleen.

Kolikkopelin joissakin versioissa oli trackball-ohjain mutta toisissa käytettiin joystick-ohjausta.

Vastaanotto
-----------

*Amiga Format* -lehti on antanut pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 75% arvostelussaan.
*CU Amiga* -lehti on antanut pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 61% arvostelussaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tower Defense: Bringing the genre back – Internet Archive
2. ↑  Ryan Rigney: Even the Best Tower Defense Games Are Just Plain Boring  6.11.2013. Wired. Viitattu 18.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Rampart  26.8.2017. Hardcoregaming 101. Viitattu 17.5.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  Gregory D. George: Rampart *ataritimes.com*.  1.1.2003. Viitattu 18.5.2019. (englanniksi)
5. ↑  Rampart review Amiga Magazine Rack. Viitattu 17.5.2019. (englanniksi)
6. ↑  Rampart review Amiga Magazine Rack. Viitattu 17.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Rampart* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Rampart* Arcade History -sivustolla (englanniksi)
* *Rampart* Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
* *Rampart* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Nokkosperhosen (*Nymphalis urticae*) kotelo
**Kotelo** (lat. *pupa*) on hyönteisten täydelliseen muodonvaihdokseen liittyvä kehitysvaihe toukka-asteen ja aikuisen yksilön eli *imagon* välillä. Kotelovaiheessa hyönteinen ei nauti mitään ravintoa ja lepää yleensä liikkumattomana paikoillaan. Kotelo lepää usein kotelokopassa, jonka toukka on valmistanut kehruurauhastensa erittymästä, tai kotelokehdossa, johon toukka on käyttänyt kehruurauhastensa erittymän lisäksi myös esimerkiksi lehdenkappaleita, puunsiruja ja hiekanjyviä.

Koteloita voidaan erottaa kolme päätyyppiä:

* irtokoteloissa raajojen, siipien, tuntosarvien ja suuosien aiheet työntyvät esiin muusta ruumiista
* muumiokoteloissa ruumiinosat näkyvät kotelon pinnassa
* tynnyrikoteloiden pinnassa ei näy jälkeäkään ruumiinosista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uunio Saalas (suom. toimittanut): *Hyönteisiä värikuvina*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1972. ISBN 951-0-01855-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kotelo** Wikimedia Commonsissa
**LÉ Emer** (viirinumero P21) oli Irlannin laivaston Emer-luokan vartiolaiva, joka on nimetty Emerin Cúchulainin puolison ja Rushin heimopäällikön tyttären mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Emer-luokka*
Alus tilattiin 1975 Verolme Dockyardilta Corkista *LÉ Deidren* oltua kolme vuotta testattavana. Testien tulosten perusteella aluksen konetehoa nostettiin, miehistön majoitustiloja parannettiin sekä meluun kiinnitettiin huomiota. Köli laskettiin 28. helmikuuta 1977 telakkanumerolla 946. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 26. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 16. tammikuuta 1978 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Jordan.

Palvelus
--------

Alusta on 16. tammikuuta 1978 tapahtuneen palvelukseen oton jälkeen modernisoitu ottamalla käyttöön uutta teknologiaa ja miehistön olosuhteita on parannettu edelleen muun muassa lisäämällä ilmanvaihtoa.

Alus poistettiin palveluksesta 20. syyskuuta 2013.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **LÉ Emer**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)
* MacGinty, Tom: *The Irish Navy - A Story of Courage and Tenacity (Golden Jubilee Irish Naval Service)*. Kerry, Irlanti: The Kerryman Ltd, 1995. ISBN 0-946277-22-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Adams, Thomas A. s. 57
2. ↑  MacGinty, Tom s. 256
3. ↑  Worldwarships.com - Emer
Robert de Craonin vaakuna
**Robert de Craon** (k. 13. tammikuuta 1147) oli temppeliherrain ritarikunnan toinen suurmestari. Hänet valittiin Hugo Paynsilaisen seuraajaksi vuonna 1136, ja hän toimi ritarikunnan johtajana kuolemaansa asti.

Robert de Craon oli kotoisin Vitréstä. Hän oli Craonin herran Renaud de Bourgoingin kolmas poika ja nuorimpana lapsena hänen piti omistautua pappisuralle. Hän päätti muuttaa Palestiinaan kuultuaan Hugo Paynsilaiselta temppeliherrojen perustamisesta. De Craon tuli nopeasti tunnetuksi rohkeudestaan taistelukentällä ja hurskaudestaan uskonasioissa. Hugo Paynsilaisen kuoltua hänet valittiinkin ritarikunnan toiseksi suurmestariksi.

Robert de Craon valittiin ritarikunnan senesalkiksi vuonna 1125. Kesäkuussa 1136 de Craon valittiin samana vuonna kuolleen ensimmäisen suurmestarin Hugo Paynsilaisen seuraajaksi. De Craonin kaudella ritarikunta vakiintui merkittäväksi toimijaksi Lähi-idässä.

De Craon osoittautui erinomaiseksi organisaattoriksi, ja hänen aikanaan temppeliherroista tuli Lähi-idän huomattava valtatekijä. Paavi Innocentius II hyväksyi vuonna 1139 ritarikunnan säännöt, otti järjestön suojelukseensa ja vapautti heidät veroista.. Paavi soi ritarikunnalle useita etuoikeuksia. Paavin antaman bullan *Omne Datum Optimum* määräyksellä temppeliherrat olivat yksin paavin käskyjen alaisia, heillä oli lupa rakentaa kappeleita, rukoushuoneita ja hautausmaita, heillä sai olla omat kappalaisensa ja lisäksi ritarikunta sai vapautuksen verojen sekä kymmenysten maksamisesta. Paavi Innocentius II myös vahvisti tavan, jolla ritarikunnan tulevat suurmestarit valittiin. Lisäksi paavi rohkaisi temppeliritareita taistelemaan vankkumatta kristinuskon vihollisia vastaan. Temppeliherroille annettiin myös lupa käyttää punaista ristiä valkeassa kaavussa.

Robert de Craon suunnitteli preseptorien ja provinssien toiminta- ja hallintojärjestelmät. Lisäksi hän hallinnoi viisaasti lahjoituksia, joita ritarikunnalle alkoi tulvia joka puolelta. Lahjoituksia tuli niin ylenpalttisesti, että osasta piti kieltäytyä. De Craon ei esimerkiksi voinut ottaa vastaan osaa Aragonian kuningaskunnasta, jonka kuningas Alfonso I testamenttasi temppeliherroille.

Sotilasjohtajana De Craon ei ollut yhtä menestyksekäs kuin hallintoasioissa. Hän onnistui lyömään Aleppon emiirin, mutta emiirin joukot iskivät pian takaisin ja tuhosivat osan temppeliherrojen joukoista. De Craon myös salli espanjalaisten temppeliherrojen laivaston hyökätä Lissaboniin, mutta tämäkin hanke päättyi tappioon.

De Craon kuoli tammikuussa 1147, ja huhtikuussa seuraavaksi suurmestariksi valittiin Everard des Barres.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David Cobbold: The Masters of the Templar Order - Robert de Craon *templiers.org*.  Arkistoitu 17.11.2016. Viitattu 24.1.2023.
2. ↑  Templar Encyclopædia Britannica. Viitattu 12.12.2008.
**Koti, uskonto ja isänmaa** on kirjailija Jarkko Tontin vuonna 2011 ilmestynyt esseekokoelma. Teos ilmestyi uudestaan e-kirjana vuonna 2014 Otavan kustantamana.

Teosesittely
------------

Teoksen esseissä käsitellään myyttejä, ja aiheina ovat Alvar Aalto, Mannerheim, lasten kotihoito ja joulunvietto. Lisäksi Tontti kirjoittaa kirjallisuudesta, kuten runoilijoista, suomalaisen kirjallisuuskäsityksen synnystä sekä filosofien kielestä.

Vastaanotto
-----------

Joni Pyysalo kirjoitti teoksesta *Suomen Kuvalehdessä* 11/2011: "Kirjallisuutta käsittelevistä esseistä mielenkiintoisin käsittelee Runebergin runoutta sekä tämän ja Snellmanin kirjallisuuskäsitysten vastakkaisuutta. Myös sananvapauden ja tekijänoikeuden kehityksestä on kirjoitettu tärkeät esseet."

*Turun Sanomien* (8.12.2011) arvioitsijan Juhani Branderin mukaan: "Tontin kokoelma Koti, uskonto ja isänmaa on toimivaa esseetä preesensissä. Kirjailija on sisäistänyt hyvin Stieg Larssonin periaatteen, ettei demokratiaa voi puolustaa anonyymisti."

*Nuoren Voiman* kirjakatsauksen 2011 mukaan: "Teoksen kiistaton vahvuus on ennen kaikkea taitava sanankäyttö."

*Keskipohjanmaa*-lehden (13.2.2011) arvioitsijan Maija-Liisa Mattilan mukaan: "Kieli on nautinnollisen kaunokirjallista. Koti, uskonto ja isänmaa on siis teos, jonka esseet ovat juuri sellaisia kuin hyvien esseiden tulee ollakin."

*Lakimiesuutiset* 3/2011 kirjoitti teoksesta: "Hyvin kirjoitettua ja johdonmukaisesti perusteltua tekstiä on aina hauska lukea, silloinkin, kun on toista mieltä."

Hannu Waaralan mukaan (*Savon Sanomat* 19.2.2011): "Tontti edustaa globaalitietoista ja pohjimmiltaan liberaalia ajattelua, jolle sanavapaus ja ihmisoikeuskysymykset ovat kaikkein tärkeimpiä arvoja."

Lähteet
-------

1. ↑  Tontti, Jarkko: *Koti, uskonto ja isänmaa*. Helsinki: Helsinki-kirjat, 2011. ISBN 978-952-5874-30-3.
2. ↑  Lehtolapset *jarkkotontti.net*.  1.6.2014.
3. ↑  Koti, uskonto ja isänmaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksesta Ylen Elävässä arkistossa.
* Teoksesta kirjailijan sivuilla.
* Teoksesta Kalle Haatasen radio-ohjelmassa.
**Aasi** tai **peukkuaasi** on korttipeli, jossa on tavoitteena saada käteen neljä samanarvoista korttia ja samalla yrittää huomata, onko joku muu pelaajista jo siinä onnistunut. Pelin toisessa versiossa yritetään saada käteen viisi korttia samaa maata.

Pelin kulku
-----------

Korttipakan kaikki kortit jaetaan pelaajille, mutta jaon ei ole pakko mennä tasan. Kaikki pelaajat antavat samanaikaisesti vasemmalla puolella olevalle pelaajalle yhden kortin ja ottavat vastaavasti kortin oikealla puolella olevalta pelaajalta. Pelaaja, joka ensimmäisenä saa käteensä neljä samanarvoista korttia nostaa peukalonsa pystyyn. Tämän huomattuaan muut pelaajat tekevät samoin. Pelaaja, joka nostaa peukalonsa viimeisenä häviää pelin ja on "aasi".

Toisessa pelin versiossa jokaiselle pelaajalle jaetaan viisi korttia, ja jakaja itse ottaa kuudennen, jonka hän katsoo ja joko antaa eteenpäin tai vaihtaa sen toiseen korttiin kädessään ja antaa eteenpäin. Peliä pelataan kuten edellä, mutta tavoitteena on saada käteen viisi samaa maata olevaa korttia. Saatuaan käteen viisi samaa maata olevaa korttia pelaaja nostaa peukalonsa pystyyn. Voitto- ja häviöehdot ovat samat kuin edellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Korttipeliopas *korttipeliopas.fi*. Viitattu 5.7.2015.
**Publius Egnatius Celer** (n. 60 jaa.) oli roomalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän toimi neuvonantajana keisari Neron hallitessa, ja siksi hänet määrättiin Vespasianuksen aikana kuolemaan.

Egnatius Celer oli Barea Soranuksen, toisen stoalaisen, opettaja ja klientti eli suojatti. Kun Barea Soranusta syytettiin vuonna 66 siksi, että tämä oli hankkinut Neron vihan päälleen, Egnatius Celer toimi tärkeimpänä todistajana tätä vastaan. Barea Soranus ja tämän tytär Servilia saivat kuolemantuomion.

Egnatius sai Nerolta suuria palkkioita, mutta Vespasianuksen aikana Musonius Rufus syytti puolestaan Egnatiusta itseään, ja hänet tuomittiin kuolemaan.

Lähteet
-------

* Tacitus: *Annales* (*Keisarillisen Rooman historia*) XVI.30–33.
* Juvenalis: *Satiiri* III.116.
* Dio Cassius: LXII.26.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Publius Egnatius Celer