recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Damanhur** on kaupunki Egyptissä Niilin suiston länsiosassa. Sen asukasluku vuonna 2006 oli 244 043.

Maantiede
---------

Öistä näkymää kaupungissa.
Damanhur sijaitsee Ala-Egyptissä Niilin suiston länsiosassa. Kaupunki on al-Buhairan kuvernementin hallinnollinen keskus.

Historia
--------

Damanhurin oopperatalo.
### Vanha aika

*Pääartikkeli: Hermopolis Mikra*
Damanhurin nimi on vanhaa perua. Se on johdettu muinaisen Egyptin aikaisesta paikannimestä *Timinhor*, eli Horuksen kaupunki. Aikanaan samalla nimellä tunnettiin useita eri paikkakuntia. Hellenistisellä kaudella Ptolemaiosten hallitsemassa Egyptissä paikkakunnasta tuli nomoksen hallinnollinen keskus. Antiikin aikana kaupunki tunnettiin kreikaksi nimellä *Hermopolis Mikra* (lat. *Hermopolis Parva*).

### Myöhempi historia

Egyptin arabivalloituksen jälkeen paikkakunnan mainitsevat muutamat arabialaiset historialliset lähteet. Ibn Mammati mainitsee sen nimen olleen Damanhur al-Wash ja paikalla olleen saman nimisen kanavan. Egyptin mamelukkisulttaani Barquq jälleenrakensi sen vanhoja kaupunginmuureja beduiinien jatkuvien hyökkäysten takia. Vuonna 1302 sitä oli hävittänyt myös maanjäristys. Mamelukkien kaudella kaupungissa oli perjantaimoskeija, karavaaniseralji, sekä postireitti Kairosta Aleksandriaan.

Napoléon Bonaparten Egyptin sotaretken aikiana huhtikuussa 1799 egyptiläinen sotilasosasto surmasi joukon ranskalaisia sotilaita Damanhurissa. Tätä seurasi ranskalaisten tuhoisa kosto.

Talous ja liikenne
------------------

Damanhur on nykyisin oman alueensa huomattava taloudellinen keskus ja rautateiden solmukohta. Kaupungin kautta kulkee esimerkiksi Kairon ja Aleksandrian välinen rautatie, sekä sen haaroja. Rautateitä pitkin kuljetetaan ympäröivällä maaseudulla kasvatettavaa puuvillaa, viljaa ja kasviksia. Itse kaupungissa on maatalouteen liittyvää teollisuutta ja tekstiiliteollisuutta.

Väestö
------

Damanhurin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 244 043.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Damanhūr Encyclopaedia Britannica. Viitattu 30.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 105-106. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Damanhur** Wikimedia Commonsissa
Villu Jaanisoon *Paratiisisaari*, 2018, Sääksjärvi
**Paratiisisaari** on Villu Jaanisoon tekemä suuri teos liikenneympyrässä Lempäälän Sääksjärvellä. Teos on tehty vuonna 2018 käytetyistä autonrenkaista. Se kuvaa palmuja saarella.

Kiilto Oy on maksanut teoksen. Teoksen perustuksista on vastannut Lempäälän kunta.

Teoksen rakenne
---------------

Teoksessa *Paratiisisaari* on teräsrunko. Muuten teos on tehty kierrätetyistä mustista autonrenkaista. Jalustana on "saari", kivetty kumpare. Jaanisoo on aiemminkin tehnyt teoksia autonrenkaista. Näitä ovat esimerkiksi *Kaikki on mahdollista* (2009, Helsinki) ja *Kumiankka* (2009, Tampere). Jaanisoo on sanonut tästä tekniikasta: "Olen päättänyt monta kertaa, että en enää käytä vanhoja autonrenkaita, mutta eri syistä olen palannut niihin."

Näkemyksiä ympäristöteemaisesta teoksesta
-----------------------------------------

Teos on Jaanisoon mukaan hyvin konkreettinen. Hänen mielessään on ollut idea palmuista jo vuosia. Teoksessa on nähtävissä Kiillon ja Jaanisoon mukaan luonnonsuojelullisia teemoja. Se herättää ajatuksia ympäristöstä huolehtimisesta ja kierrätyksestä. Teoksen voi nähdä ilmastonmuutoksen takia uppoamassa olevana pienenä saarena. Teos on tehty yhteistyössä Lempäälän kunnan kanssa, ja kunnanjohtaja Heidi Rämö kommentoi teosta: "Teoksesta on varmasti iloa kuntalaisille ja lukuisille ohikulkijoille".

Yleisössä teos on herättänyt paljon tunteita, mielipiteitä ja keskustelua jo syyskuun lopussa ennen valmistumistaankin. Toimittaja Erkki Koiviston mukaan teos on juuri tässä mielessä onnistunut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tropiikki liikenneympyrässä? – näin syntyi "Paratiisisaari"; Kiilto 21.9.2018
2. 1 2 3 4  Leuat loksauttava näky herättää kummastusta liikenneympyrässä Lempäälässä – paikallisilta tyly tuomio keskeneräiselle taideteokselle; Aamulehti 19.9.208
3. 1 2  Tämä nimekkään taiteilijan kohuteos aiheutti myrskyn Lempäälässä – "Mummo huusi, että hirveän ruma ja nauroi päälle"; MTV 20.9.2018
4. ↑  Erkki Koivisto: *Kas, palmun latvassa oksien alla*; Lempäälän-Vesilahden Sanomat 25.9.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Raumalla kaktuksia, Lempäälässä palmuja – myös Lempäälän uuden liikenneympyrän taideteos herätti somekeskustelua; Länsi-Suomi 20.9.2018
**Tapio Nieminen** (s. 16. marraskuuta 1967) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hän on koripallovalmentaja Timo Niemisen veli.

Ura
---

Niemisen kasvattajaseura on Forssan Koripojat, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 1987–1988. Tilastollisesti hänen paras kautensa pääsarjassa oli kausi 1993–1994, jolloin hän teki keskimäärin 14,7 pistettä ja otti 9,2 levypalloa ottelua kohden. Samana kautena Forssa voitti SM-hopeaa.

Nieminen edusti Forssaa vuoteen 1996 asti, jolloin hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Korihaiden joukkueeseen. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Forssaan, mutta edusti uransa kaksi viimeistä pääsarjakautta Korihaita. Nieminen lopetti pääsarjauransa vuonna 2000, mutta pelasi I-divisioonaa Turun NMKY:n joukkueessa kaudella 2004–2005.

Katso myös
----------

* Luettelo 2 000 levypalloa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 pallonriistoa tehneistä Korisliiga-pelaajista

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapio Nieminen Korisliiga.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 18.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tapio Nurkka** (16. syyskuuta 1920 Viipuri – 6. lokakuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Lea Joutsenon tähdittämistä komediaelokuvista 1940-luvulla, joista useassa hänellä oli miespääosa. Nurkan uraa varjosti alkoholismi.

Ura
---

Tapio Nurkka aloitti elokuvauransa 18-vuotiaana studioapulaisena Suomi-Filmin kuvausryhmässä vuonna 1938. Vuonna 1941 hän oli kuvausryhmän jäsenenä *Morsian yllättää* -elokuvassa, jolloin ohjaaja Valentin Vaalan huomio kiinnittyi häneen. Hän antoi Nurkalle pienen koeroolin elokuvassaan ja huomasi hänessä piilevän sankariainesta Lea Joutsenon tähdittämiin komedioihin. Nurkka haavoittui pahoin jatkosodan alussa. Parannuttuaan hän näytteli keskeisessä roolissa kaikkiaan seitsemässä Lea Joutseno -komediassa. Nurkka näytteli näissä elokuvissa usein hurmuria, joka lopulta kesytti Joutsenon tulkitsemat energiset ja modernit naishahmot. Hänen vähäeleinen komiikkansa oli oiva vastakohta Joutsenon railakkuudelle. Vuonna 1944 Nurkka oli mukana Ilmari Unhon ohjaamassa 44-minuuttisessa tiedotuselokuvassa *Pellonmäen tarina*. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa draamassa *Kartanon naiset* hänellä oli sivuosa luutnantti Kivenä. Viimeisen roolinsa Nurkka teki kohtalodraamassa *Pikajuna pohjoiseen* 1947, jossa hänellä oli nuoren insinöörin osa. Hänen elokuvauransa katkesi tämän jälkeen omaisuusrikokseen.

Valkokankailta Tapio Nurkka siirtyi Iloiseen Teatteriin ja oli mukana myös teatterikiertueilla. Uransa lopussa hän toimi myös radio- ja televisiotyössä.

Nurkka omisti maatilan Luumäellä. Hän harrasti metsästystä ja kalastusta.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1939 | *Aktivistit* | aktivisti |
| 1941 | *Morsian yllättää* | mies junassa |
| 1942 | *Varaventtiili* | Eino Korpinen, lääkäri |
| *Hopeakihlajaiset* | ylioppilas Viljo Koskimaa |
| 1943 | *Keinumorsian* | Artturi Noukkala |
| *Neiti Tuittupää* | viulutaiteilija Erkki Erä |
| *Tositarkoituksella* | ylioppilas Arvo Raudanhovi |
| 1944 | *Kartanon naiset* | luutnantti Kivi |
| *Dynamiittityttö* | taiteilija Kari Honka |
| 1945 | *Vuokrasulhanen* | Erkki Anger |
| 1946 | *Viikon tyttö* | ylioppilas Kristian Tupanen |
| 1947 | *Pikajuna pohjoiseen* | Kalevi Oras |

Lähteet
-------

* Tapio Nurkka Elonetissä.
* Helsingin Sanomat 9.3.2008, s. D8.
* Elonet *Tapio Nurkka*
* Kulttuuri.hel.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Scott B. Sumner** on julkisen Bentley Universityn taloustieteen professori. Hän on tutkinut etenkin rahapolitiikkaa ja ennustusmarkkinoita.

Sumner on tunnettu markkinamonetarismi-kannan isänä. Hän siis vaatii keskuspankkia pitämään talouden pysyvästi nimellisen BKT:n esimerkiksi 5 %:n kasvu-uralla, jotta rahapolitiikka olisi uskottavaa ja sääntöpohjaista eikä harkinnanvaraista mutta silti tasaisi suhdanteita. Huonoina aikoina joustaisivat reaalipalkat nimellispalkkojen ja työllisyyden sijaan. 

Keskuspankin tulisi luoda nimellisen BKT:n futuurimarkkinat ja säätää rahapolitiikkaa näiden tuottaman informaation perusteella.

Sumnerin mukaan inflaatio on epätarkka ja viivästynyt mittari eikä erottele kysyntäsokkeja tarjontasokeista. Nimellinen BKT reagoi paljon nopeammin ja antaa siten merkin elvytystarpeesta aiemmin.

Katso myös
----------

* Markkinamonetarismi

Lähteet
-------

1. ↑  Faculty Profiles – Scott B. Sumner Bentley University. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Evans-Pritchard, Ambrose: Should the Fed save Europe from disaster? *The Telegraph*.  27.11.2011. Viitattu 1.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  Sumner, Scott: Money Rules *The National Review*.  14.12.2010. Viitattu 18.1.2011. (englanniksi)
4. ↑  Hamilton, Scott: Bank of England Should Replace Inflation Targeting, Sumner Says *Bloomberg*.  10.4.2011. Viitattu 13.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Steady as she goes *TheMoneyIllusion – Scott Sumnerin blogi*. Viitattu 6.10.2019. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Paratiisi"Rauli Badding Somerjoki |
| --- |
| Kappaleen "Paratiisi" kansikuva |
| Singlen "Mä jäin kii" B-puolen etiketti |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Näin käy rock & roll* |
|  Julkaistu | 1973 |
|  Kesto | 02.40 |
|  Levy-yhtiö | Love Records |

**Paratiisi** on Rauli Badding Somerjoen sävellys ja sanat siihen on tehnyt Somerjoki yhdessä Arja Tiaisen kanssa. Kappale on Teoston raporttien mukaan ollut useana vuonna Suomen soitetuin kappale niin elävässä musiikissa kuin mediasoitossakin. Antero Jakoilalla oli iso rooli siihen, että kappaleesta muodostui sellainen kuin se on. Jani Uhlenius vaikutti myös kappaleen muotoon. Arja Tiainen teki kaksi säkeistöä, joita Somerjoki täydensi. Kitarasoolon kappaleeseen soittaa Jukka Tolonen. Somerjoen levytys kappaleesta on vuodelta 1973. Hän kertoi dokumentissa *Lähikuvassa Rauli Badding Somerjoki* miettineensä kahden kuukauden ajan toisen säkeistön sanoja. Kappale julkaistiin myös "Mä jäin kii" -singlen B-puolella.

Sittemmin kappaleen ovat Suomessa levyttäneet myös Esko Rahkonen (1975), Veijo Tapio (1978), Helvi Wathen (1984), Janne Koivunen (1991), Jarmo Hannula (1999), Sakari Kuosmanen (1999), Ville Valo (1999), Mikko Alatalo (2000), Larharyhmä (2000), The Steelers (2000), Matti ja Teppo (2002), Tomi Metsäketo (2006), Jani Wickholm (2008), Paula Koivuniemi (2009) sekä Agents & Vesa Haaja (2012). Näistä Kuosmasen ja Valon versiot lienevät tunnetuimpia. Ruotsissa kappaleen on levyttänyt Bo Kaspers Orkester vuonna 2006 nimellä "Paradiset" albumilla *Hund* (käännös Bo Sundström). Krista Siegfrids on laulanut Paradiset-version uudelleen Ikean mainosta varten (2016).

*Helsingin Sanomat* pyysi kevään 2009 juttusarjassa lukijoita nimeämään oman "onnen laulunsa", ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukosta "Paratiisi" tuli äänestyksessä viidenneksi.

Lähteet
-------

* Metsämäki, Heikki ja Miettinen, Juha: *Badding: Rauli Somerjoen elämä ja laulut*. Sputnik, 1996. ISBN 951-97431-0-3.

### Viitteet

1. ↑  Teoston uutinen 11.7.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Teoston uutinen: Esitetyimmät vuonna 2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ahola, Suvi: Baddingin Paratiisi jyrää yhä Suomen tanssilavoilla.  *Helsingin Sanomat*, 9.5.2012.  Sanoma News. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Lähikuvassa Rauli Badding Somerjoki, ohjaus Peter von Bagh vuodelta 1981
5. ↑  Discogs: Rauli Badding Somerjoki – Mä jäin kii / Paratiisi
6. ↑  Database of The Finnish Institute of Recorded Sounds 1901 - 1999 Suomen Äänitearkisto.  Arkistoitu 28.8.2016. Viitattu 26.12.2008.
7. 1 2  fono.fi-äänitetietokanta Suomen yleisradio. Viitattu 26.12.2008.
8. ↑  Kotirinta, Pirkko: Onnen laulu -äänestykseen tuli yhteensä 12114 ääntä.  *Helsingin Sanomat*, 26.7.2009. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 21.5.2022.
9. ↑  Kotirinta, Pirkko: Onni on laulu ja laulaminen.  *Helsingin Sanomat*, 31.5.2009. Artikkelin maksullinen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Viola – Suomen kansallisdiskografia.[vanhentunut linkki]
* Ylen Elävä arkisto: Lähikuvassa Rauli Badding Somerjoki
* Ylen Elävä arkisto: Ville Valo ja Agents, Paratiisi
**Damchi** on bhutanilainen koirarotu. Se on kotimaassaan rakastettu, mutta muualla sen selviytyminen on yhä epävarmaa. Saksassa on muutama, koska eräs kasvattaja toi ne Intiasta, mutta sukulinjat ovat erittäin kapeat. Suomeenkin on tuotu joitain yksilöitä.

Ulkonäkö
--------

Tämä pieni kääpiökoira muistuttaa tiibetinspanielia, mutta on tätä kookkaampi, vahvarakenteisempi ja pitkäkuonoisempi. Häntä on hapsuttunut ja selän päälle kiertyvä. Peitinkarva on silkkinen, ja se on kohtalaisen pitkää ja siinä on pieni kaulus. Väritys vaihtelee mustavalkoisesta kolmiväriseen (mustavalkoinen punaruskein merkein), mutta myös muutama muunnelma hyväksytään.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Damchi on uskollinen, itsenäinen, erittäin älykäs ja leikkisä. Se on vieraita kohtaan pidättäytynyt, mutta tulee hyvin toimeen oman perheen lasten kanssa.

Alkuperä
--------

Rotu on läheistä sukua tiibetinspanielille. Sen uskotaan saaneen nimensä Himalaja-vuoriston Damchi-kylästä. Toinen selitys on, että nimitys, joka tarkoittaa *sidottua koiraa* kertoisi sen käyttötarkoituksesta munkkien vahtikoirana. Bhutanin entisellä kuninkaalla oli damchi ja se on kuvattu yhteen maan postimerkeistä vuodelta 1972.

Lähteet
-------

* Cunliffe, Juliette. *Encyclopedia of Dog Breeds.* Parragon, 2001. ISBN 0-7525-6561-3.

### Viitteet

1. ↑  Suomen Tiibetinspanielit. Haettu 10.08.2010[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 534. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Damchi
**Damb Sadaat -vaihe** oli Indus-kulttuuria edeltänyt kehitysvaihe Quetta-Mundigakin seuduilla nykyisisä Pakistanissa ja Afganistanissa noin 3500–2800 eaa. Jaksoa sanotaan myös Faidz Mohamamd-kaudeksi. Kulttuurin asutuskeksittymä on Quettan laaksossa, joka on Pishin Lora-joen sivuhaaran varrella. Etelämpänä kulttuuria oli Shar Sardarin ja nykyisen kalatin tienoilla[1].

Löytöpaikkoja
-------------

Paikkoja on löydetty 37. Keskimääräine paikan koko 2.6 ha, mikä vatsaa muutaman sadan asukkaan kylää. 29 paikan koko arvioitu. Tällöin 25 paikaka on kooltaan alle 5 ha. Löytöpaikkojen yhteinen ala arviolta noin 97 ha[2].

Yli 10 ha
Quetta Miri 23 ha[3]
Mundigak 18.75 ha
Kranai hill 10.7 ha

1.1–3.5 ha

Sra Kala
Faiz Mohammad
Damb Sadaat
Gurdi Mound
Q-25
Kasiano Dozakh
Isplinji 1
Deh morasi Ghundai
Q-26

Aiempien kulttuurien paikkoja lähellä
-------------------------------------

* Kechi bag
* Kili Gul Mohammad[4]
* Togau Kalatin laaksossa

Katso myös
----------

* Esiharappalaiset kulttuurit
* Kot Diji-vaihe

Lähteet
-------

* Possehl, Gregory L.Indus age : the beginnings Philadelphia , University of Pennsylvania Press 1999, ISBN 0-8122-3417-0

### Viitteet

1. ↑  Possehl 1999. s. 670
2. ↑  Possehl 1999, s. 668
3. ↑  Possehl 1999, s. 667
4. ↑  Possehl 1999, s. 669
**Tapio Teuvo Kuula** (19. toukokuuta 1957 Virrat – 7. marraskuuta 2017 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuoteen 2015 asti Fortumin toimitusjohtajana. Hän aloitti tehtävässä 1. toukokuuta 2009. Hän oli aiemmin työskennellyt Seinäjoen kaupungin energialaitoksella, Koillis-Pohjan Sähkössä, Jyllinkosken Sähkössä, Länsivoimassa ja Imatran Voimassa.

Kuula oli valmistunut sähkövoimatekniikan diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1980 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1981. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Kuulan tekniikan kunniatohtoriksi vuonna 2008. Kuula oli myös toiminut Lappeenrannan teknillisen yliopiston hallituksen jäsenenä vuodesta 2009.

Kuulaa pidettiin asioihin perehtyvänä ja asiantuntevana strategina, jonka asema Fortumissa vahvistui, kun ammattijohtaja Mikael Lilius valittiin yhtiön johtoon. Kuulan Fortumin toimitusjohtajan tehtävän alkaessa hänestä oli sanottu, että "hän jos kuka voi onnistua".

Kuula jäi sairauslomalle maaliskuussa 2013, sillä häneltä löydettiin pahanlaatuisen kasvaimen etäpesäkkeitä. Töihin Kuula palasi marraskuun lopulla. Hän jäi sairauslomalle uudestaan joulukuussa 2014, kun syöpä uusiutui. Kuula jäi 1.2.2015 alkaen työkyvyttömyyseläkkeelle sairautensa vuoksi.

Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen marraskuussa 2017.

Kuula oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän oli vuonna 2006 suurin Espoon kunnallisverojen maksaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 19.11.2017, s. C12
2. ↑  Fortumin toimitusjohtaja jää työkyvyttömyyseläkkeelle *Ylen uutiset*.  22.1.2015. Viitattu 23.1.2015.
3. 1 2  Salokorpi, Jussi: Fortumin Kuula sairauslomalle Ajankohta=25.3.2013 *yle.fi*. Yle Uutiset. Viitattu 25.3.2013.
4. ↑  Tapio Kuula – CV (PDF) *fortum.com*.  04/2012. Viitattu 25.3.2013.
5. ↑  Kervinen, Elina: Kuula on tiukka ja määrätietoinen kansanmies.  *Helsingin Sanomat*, 4.5.2009, s. B5.
6. ↑  Fortumin Tapio Kuula palaa sairauslomaltaan töihin *ts.fi*.  17.10.2013. Turun Sanomat. Viitattu 8.12.2014.
7. ↑  Nieminen, Iiro-Matti: Fortumin toimitusjohtaja Tapio Kuula jää uudelleen sairaslomalle Ylen uutiset. Viitattu 10.12.2014.
8. ↑  Fortumin Tapio Kuula jää työkyvyttömyyseläkkeelle, Kauppalehti
9. ↑  Pörssitiedote Kauppalehti 9.11.2017
10. ↑  Satakunnan Kansa 8.4.2009 s. 5
11. ↑  Tulot ja verot 2006, Helsingin Sanomat 5.11.2007 A 10
Amiraali Damat Halil Rifat pašša avioitui Mahmud II:n tyttären Saliha Sultanin kanssa 1834.
**Damat** (turk. *damat*, pers. ‏داماد, dāmād‎, "vävy") oli Osmanien valtakunnassa käytetty arvonimi sulttaanin sukuun ja hoviin avioliiton kautta liitetyille miehille. Arvonimi liitettiin kiinteästi entiseen nimeen samoin kuin herraa tai ylimystä tarkoittavat pašša ja agha. Käytäntö alkoi 1500-luvulla, kun sulttaanien tyttäriä alettiin naittamaan korkea-arvoisille virkamiehille ja sotilaille.

Häät, joissa sulttaanin tytär naitettiin, olivat suuret ja ylelliset. Niitä pidettiin merkittävinä yläluokan sosiaalisina tapahtumina ja niistä kirjoitettiin tarkka kuvaus palatsin arkistoihin. Myös useat länsimaiset diplomaatit ja hovin vieraat ovat kuvanneet osmanien kuninkaallisia häämenoja loisteliaiksi.

Damatin asemaan sisältyi etuja, kuten suuret myötäjäiset, jotka esimerkiksi Suleiman Suuren aikana olivat 100 000 dukaattia. Asemaan sisältyi myös merkittäviä velvoituksia ja haittoja, sillä yleensä kuninkaalliseksi vävyksi valittu joutui eroamaan aiemmista vaimoistaan, eikä voinut ottaa enää uutta vaimoa kuninkaallisen puolison elinaikana. Osmaniprinsessat olivat usein vaateliaita ja monien Damatien kerrotaan valittaneen joutuneensa vaimojensa orjiksi avioliiton aikana. Osmanihovi pyrki myös rajoittamaan avioliiton mukanaan tuomaa vaikutusvaltaa ja Damatit lähetettiin usein provinsseihin kuvernööreiksi, jotta heillä ei olisi ollut päätösvaltaa kuninkaallisen neuvoston ja hovin asioissa. Aluksi avioliitosta syntyneiltä poikalapsilta kiellettiin julkiset virat näiden tultua aikuisiksi, mutta myöhemmin poikalapset jouduttiin yleensä luovuttamaan pois heti syntymän jälkeen, kun vain tyttäret saatiin pitää.

Osa osmanien valtakunnan suurvisiireistä naivat sulttaanin tyttären ja saivat lisänimen Damat. Heihin lukeutuivat esimerkiksi:

* Damat Rüstem pašša, suurvisiirinä 1544–1553, 1555–1561
* Damat Hasan pašša, 1703–1704
* Çorlulu Damat Ali pašša, 1706–1710
* Nevşehirli Damat İbrahim pašša, 1718–1730
* Damat Ferid pašša, 1919–1920

Lähteet
-------

1. 1 2   B. Lewis, Ch. Pellat, J. Schacht et al.: *Encyclopaedia of Islam (vol. II)*, s. 103. Brill, 1991. ISBN 90-04-07026-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Damat** Wikimedia Commonsissa
**Martina Haag** (o.s. **Uusma**; s. 9. kesäkuuta 1964 Lidingö) on ruotsalainen kirjailija, näyttelijä ja kolumnisti.

Koulunkäynti ei Martinaa nuorena kiinnostanut, mutta lukiossa oli oppiaineena pedagoginen draama, joka sai hänet kiinnostumaan teatterista. Martinasta tulikin näyttelijä, joka esiintyi näytelmissä, elokuvissa ja tv-sarjoissa. Töitä näyttelijänä ei kuitenkaan ollut jatkuvasti, vaan hän joutui ajoittain olemaan työttömänä. Lisäksi häntä harmitti laiminlyöty koulunkäynti. Hän aloittikin vähän yli kolmekymmentävuotiaana monta vuotta kestäneet opinnot Komvuxissa parantaakseen yleissivistystään.

Täytettyään 39 vuotta hän aloitti kirjoittamisen. Tämä muutti kaiken. Työpaikoista kamppailevasta näyttelijästä tuli menestyvä kirjailija. Useista hänen kirjoistaan on myös tehty elokuvia, joissa hän on itse esittänyt pääosaa. Martina pitää ruoanlaitosta ja hän on tehnyt useita ruokakirjoja. Harrastuksenaan hän on juossut useita maratoneja. Martina esiintyi vuonna 2018 Ruotsin Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa, jonka nimi Ruotsissa on Let's dance.

Martina oli naimisissa tv-persoona Erik Haagin kanssa ja heillä on neljä lasta. Liitto päättyi 18 vuoden jälkeen vuonna 2014. Perheen hajoamisesta ja avioerosta hän kirjoitti fiktiivisen kirjan *Olin niin varma meistä*. Kirja palkittiin vuoden kirjana, ja sitä myytiin pelkästään Ruotsissa yli 300 000 kappaletta.

Martinan sisko on lääkäri, kuvittaja ja kirjailija Bea Uusma.

Teoksia
-------

* *Meidän kotona*, (*Hemma hos Martina*, 2004)
* *Ihana ja todella rakastettu (ja töissä menee myös superhyvin)*, (*Underbar och älskad av alla (och på jobbet går det också jättebra)*, 2005)
* *Radan väärällä puolella*, (*I en annan del av Bromma*, 2009)
* *Olin niin varma meistä*, (*Det är något som inte stämmer*, 2015)

Lähteet
-------

1. 1 2  Åsa Brolin: Martina Haag: "Jag är en framgångsrik person som förtjänar framgången" *Amelia*.  26.8.2019. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
2. ↑  Hakamo, Tanja: Martina Haag tuli jätetyksi ja kirjoitti siitä menestyskirjan: "Eroaminen on helvetillinen urakka"  4.3.2017. Me naiset. Viitattu 6.6.2020.
3. ↑  Lars Lindström: Tillbaka i "På spåret": Läkaren och författaren Bea Uusma *Expressen*.  30.11.2018. Viitattu 7.6.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Martina Haag** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Suomalainen Loesje-juliste
**Loesje** on kansainvälinen sananvapautta vaaliva organisaatio, joka perustettiin Arnhemissa, Alankomaissa vuonna 1983. Järjestö kansainvälistyi vuonna 1989. Se on ottanut tehtäväkseen levittää luovuutta, positiivista kriittisyyttä, poliittisia ideoita, filosofisia pohdintoja ja ajatuksia ajankohtaisista aiheista julisteilla, joissa on lyhyitä ja iskeviä sloganeita. Julisteissa on allekirjoituksena fiktiivinen "Loesje", joka on hollantilainen tytön nimi.

Järjestön toiminnan laajuudesta ei ole tarkkoja tietoja, mutta se on aktiivinen yli 20 maassa. Kansainvälistä uutiskirjettä tilaa 200 ihmistä, ja hollantilaista 500.

Syyskuusta 2005 asti Loesjen keskuspaikka on ollut Berliinissä, josta järjestö organisoi useita tapahtumia ja projekteja ympäri maailman.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Loesje**.
* Loesjen kansainväliset sivut.
* Loesje Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive).
* Jenni Halttu: Mysteerityttö kannustaa ajattelemaan (Arkistoitu – Internet Archive). Trombit.net 9.4.2010.

### Sivuja maittain

* Loesje Alankomaissa
* Loesje Belgiassa
* Loesje Kreikassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Loesje Puolassa
* Loesje Portugalissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Loesje Ranskassa
* Loesje Ruotsissa
* Loesje Saksassa
* Loesje Serbiassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Loesje Sloveniassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Loesje Venäjällä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Loesje Virossa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vera Froloff** (o.s. Timofeijeff; 1913 Minsk – 26. joulukuuta 2008 Kokkola) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja (koloratuurisopraano).

Froloff emigroitui perheensä kanssa Venäjän vallankumouksen aikoihin Viipuriin. Hänen äitinsä oli konserttipianisti. Froloff sai lapsena tanssiopetusta Alexander Saxelinilta, mutta nämä opinnot keskeytyivät opettajan muutettua Helsinkiin. Äitinsä ja musiikkiopiston henkilökunnan kehotusten mukaan Froloff suuntautuikin lauluopintoihin. Hän meni naimisiin jo Viipurissa koulutoverinaan olleen liikemies, harrastajanäyttelijä Vladimir Froloffin kanssa. Avioliitosta syntyi lapsia. Sodan myötä pariskunta lähti evakkoon Kokkolaan, jossa Froloff jatkoi laulun opiskelemista Raili Kahilaisen johdolla. Hänen muita lauluopettajiaan olivat Frida Sergejeff ja Lina Boldemann.

Froloff piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1945. Vuonna 1947 hän teki läpimurtonsa yhteisessä konsertissa Kalervo Nissilän kanssa. Vuonna 1949 ja 1950-luvulla Froloff esiintyi Suomen kansallisoopperassa muun muassa Gildan (*Rigoletto*), Violettan (*La traviata*) ja Yön kuningattaren (*Taikahuilu*) rooleissa. Hän esiintyi myös Turun kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin solistina. Oopperalaulajana Froloff esiintyi lisäksi Tampereella sekä Vaasassa, ja liedkonsertteja hän piti George de Godzinskyn sekä vakituisen säestäjänsä Ellen Nybergin kanssa.

Froloff toimi miehensä kanssa ohjaajana ja tuottajana eräissä oopperaesityksissä 1970-luvun alussa. Lisäksi hän työskenteli Kokkolassa laulupedagogina ja oli vaikuttajana alueen kulttuuripiireissä. Froloff esitti koloratuuriaarioita vielä levynsä julkaisukonsertissa vuonna 1995. Hän kuoli 95-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Muistot: Vera Froloff Anu Komsi, Helsingin Sanomat 26.12.2008, viitattu 3.1.2023
2. 1 2 3 4 5 6  Maailman Teatteripäivä tiistaina 27.3.1962 Keskipohjanmaa 24.3.1962, viitattu 3.1.2023
3. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
4. ↑  Vera Froloff Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 3.1.2023
Vera Danchakoff, kuva 1900-luvun alusta.
**Vera Mikhailovna Danchakoff** (os. **Grigorevskaja**; ven. Вера Михайловна Данчакова (Григоревская), *Vera Mihailovna Dantšakova (Grigorevskaja)*; 21. maaliskuuta 1879 Pietari Venäjä – 22. syyskuuta 1950 Yhdysvallat) oli venäläinen tieteilijä. Hänen tieteenalojaan olivat solubiologia, anatomia ja embryologia eli alkionkehitysoppi. Hän oli Venäjän ensimmäinen naispuolinen professori ja kantasolututkimuksen pioneeri.

Danchakoffin vanhemmat olisivat halunneet tyttärensä opiskelevan joko musiikkia tai piirustusta, mutta tytär valitsi luonnontieteet. Hän opiskeli Lausannessa, missä valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1906. Venäjällä hän jatkoi opintojaan Harkovan yliopistossa ja pääsi opettajaksi Pietarin yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan. Moskovan yliopiston embryologian professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1908, jolloin hän oli Venäjän ensimmäinen naispuolinen professori.  

Yhdysvaltoihin Danchakoff muutti vuonna 1915. Hänestä tuli poliittisesti aktiivinen ja hän järjesti ensimmäisen maailmansodan aikaan apua pulaan joutuneille venäläisille akateemikoille. Venäjällä oli sen sisällissodan aikana vuosina 1921–1922 nälänhätä. Nyt Danchakoff suuntasi tarmonsa avun saamiseksi nälkää näkeville akateemikoille. Apu ei mennyt perille, sillä hallinto oli julistanut heidät "tyhjänpäiväisiksi loisiksi". Moni näistä "tyhjänpäiväisistä loisista" oli kansainvälisesti tunnustettuja akateemikkoja. 

Vuonna 1919 Danchakoff nimitettiin Columbian yliopiston professoriksi. Hän jätti viran vuonna 1934, jolloin työskenteli Liettuan terveystieteiden yliopistossa vuoteen 1937. Tämän jälkeen Danchakoff teki tutkimuksen testosteronin vaikutuksesta marsuihin. Hänen teki havainnon ensi kertaa tieteen historiassa, että testosteronitason lisäys naaraspuolisilla marsun poikasilla lisää maskuliinista sukupuolikäyttäytymistä aikuisuudessa.  

New Yorkissa oli 1920- ja 1930-luvuilla tiivis ja eläväinen venäläisemigranttien yhteisö. Danchakoff järjesti aviomiehensä kanssa kutsuja monille venäläistaustaisille henkilöille. Hänen tyttärensä Lina avioitui Sergei Prokofjevin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alagirin piiri** (ven. Алагирский муниципальный район) on hallinnollinen alue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan eteläosassa Venäjällä Kaukasiassa. Alagirin piiri ulottuu tasavallan etelärajalta aina tasavallan keskiosaan asti. Se rajoittuu lännessä Æræyn ja Digoræn piireihin, pohjoisessa Ærydonin piiriin, idässä Gorætgæronin piiriin ja etelässä Georgiaan tai siitä de-facto itsenäiseksi julistautuneen Etelä-Ossetian tasavallan Dzaun piiriin. 

Alagirin piirin pinta-ala on 2 010 km² ja vuonna 2010 piirissä oli 38 830 asukasta. Alagirin piiriin kuuluu paikallistasolla yksi kaupunkikunta, jonka muodostaa Alagirin kaupunki, piirin hallinnollinen keskus. Siellä asui 20 949 henkeä (2010) eli enemmistö piirin asukkaista Lisäksi piirissä on 20 maalaiskuntaa, joista kuuden keskuksena on kaupunkityyppinen taajama (mm. Myzur), ja neljäntoista kylä (mm. Dzuaryqæu, Kurttaty Kom, Majræmadag, Nar, Suadag, Tsrau ja Xætældon). 

  

Alagirin piirissä on Kaukasuksen läpi Etelä-Ossetiaan johtavan Rokin tunneli toinen pää.

Ortodoksinen luostari Alagirin piirissä.
Monah-vuori Tsein maalaiskunnassa

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko). Venäjän tilastokeskuksen väestönlaskennan 2010 verkkosivujen reistaillessa 7.-10.1.2015 taulukosta on käytetty paikallista kopiota.)  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 10.1.2015. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alagirin piiri** Wikimedia Commonsissa

Pohjois-Ossetia-Alanian lippu**Pohjois-Ossetia-Alanian hallinnollinen jako**
Vladikavkazin kaupunkipiiri  

Alagirin piiri | Ardonin piiri | Digoran piiri | Irafin piiri | Kirovin piiri | Mozdokin piiri | Pravoberežjen piiri | Vladikavkazin esikaupunkipiiri
**Paratriathlonissa** kilpailtiin **Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa** ensimmäistä kertaa. Kilpailut käytiin 10.–12. syyskuuta. Eri kilpailumuotoja oli yhteensä 6, jotka oli jaoteltu vammaisuusluokan ja sukupuolen mukaan. Kilpailut käytiin Forte de Copacabanan ympäristössä.

Luokat
------

Paratriathlonissa on käytössä viisi vammaluokkaa. Pyörätuoli- eli PT1-luokassa, joka on mukana vain miehille, urheilevat sellaiset triathlonistit, jotka pystyvät uimaan, pyöräilevät käsipyörällä ja suorittavat juoksuosuuden kilpapyörätuoleilla. PT1-luokassa kilpailevat sellaisia urheilijoita, joilla on esimerkiksi heikentynyt lihasvoima, alaraajojen amputaatioita ja selkäydinvammoja. Luokissa PT2-4 on sellaisia urheilijoita, jotka pyöräilevät tavallisilla polkupyörillä ja voivat juosta proteesin tai muun apuvälineen kanssa. Juosta saa myös ilman apuvälinettä. Näissä luokissa on sellaisia urheilijoita, joilla on heikentynyttä lihasvoimaa, liikealueiden puutosta, ataksia tai atetoosi. Sekä naisilla että miehillä on luokat PT2 ja PT4. Luokassa PT5, joka järjestetään vain naisille, kilpailevat näkövammaiset urheilijat. Heidän mukanaan on opas. Pyöräilyosuus suoritetaan tandempyörällä.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei käytyjä kilpailuja* |

Kilpailut ja mitalistit
-----------------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet PT1*tiedot* |  |  |  |
| Miehet PT2*tiedot* |  |  |  |
| Naiset PT2*tiedot* |  |  |  |
| Miehet PT4*tiedot* |  |  |  |
| Naiset PT4*tiedot* |  |  |  |
| Naiset PT5*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Paralympic Schedule rio2016.com.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Paratriathlon Paralympiakomitea.  Arkistoitu 30.8.2016. Viitattu 6.9.2016.
3. ↑  Competition Schedule (pdf) rio2016.com.  Arkistoitu 21.9.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
**Vera Kazimirovna Ketlinskaja** (ven. Ве́ра Казими́ровна Кетли́нская, 11. toukokuuta (J: 28. huhtikuuta) 1906 Sevastopol – 23. huhtikuuta 1976 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Vera Ketlinskaja syntyi upseerin perheeseen. Vuodesta 1920 lähtien hän toimi Komsomolissa ja liittyi NKP:hen vuonna 1927. Ketlinskajan ensimmäinen teos ilmestyi vuonna 1928. Hänen varhaistuotantonsa kertoo lähinnä Komsomolin ja työläisnuorison elämästä. Romaani *Mužestvo* ("Rohkeus", 1938) kuvaa Komsomolskin kaupungin rakentajia.

Toisen maailmansodan aikana Ketlinskaja asui piiritetyssä Leningradissa. Hänen romaaninsa *V osade* ("Piirityksessä", 1947) sai Stalin-palkinnon vuonna 1948. Romaani *Inatše žit ne stoit* ("Toisin ei kannata elää", 1960) pyrki kuvaamaan avoimesti Stalinin vainojen aikaa. Vuonna 1972 ilmestyi muistelmateos *Vetšer, okna, ljudi* ("Ilta, ikkunat, ihmiset"). Kirjailijantyönsä ohella Ketlinskaja toimi myös journalistina ja kirjallisuuskriitikkona.

Suomennettu teos
----------------

* *Nevan rannalla: kertomus*. Suom. Kaarlo Salo. Helsinki: Kansankulttuuri, 1946.

Lähteet
-------

1. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 351–352. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 6.1.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 352. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alain Baxter** (s. 26. joulukuuta 1973 Edinburgh) on entinen skottilainen alppihiihtäjä. Hän kilpaili pääasiassa pujottelussa.

Baxter yllätti Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 laskemalla pujottelussa kolmanneksi ranskalaisten Jean-Pierre Vidalin ja Sebastien Amiezin jälkeen. Baxterin suoritus kuitenkin hylättiin ja hän menetti mitalinsa kun hänen dopingnäytteestään löytyi metamfetamiini-piristettä. Mitali olisi ollut Britannian ensimmäinen alppihiihdon olympiamitali. Baxterin hylkäyksen jälkeen pronssille nousi itävaltalainen Benjamin Raich.

Baxterin mukaan aine joutui hänen elimistöönsä vahingossa hänen Yhdysvalloista ostamastaan nenäsuihkeesta. Hän oli käyttänyt samaa nenäsuihketta aikaisemmin Britanniassa. Kansainvälinen Hiihtoliitto langetti Baxterille kilpailukieltoa 15. joulukuuta 2002 asti. Hän kuitenkin valitti kilpailukiellostaan urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen (CAS), jonka päätöksestä hänen kilpailukieltonsa päättyi 18. elokuuta 2002. Hän valitti myös mitalinsa menettämisestä, mutta hänen hylkäyksensä pysyi voimassa.

Naganon olympialaisissa 1998 Baxter sijoittui 31:nneksi suurpujottelussa ja hylättiin pujottelun ensimmäisessä laskussa. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli kuudestoista pujottelussa. Alppihiihdon MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kahdesti kuudenneksitoista. Alppihiihdon maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut pujottelussa neljästi kymmenen parhaan joukkoon. Paras osakilpailusijoitus on neljäs Åressa kaudella 2000–2001 ja samalta kaudelta on paras pujottelun maailmancupin sijoitus hänen oltuaan yhdestoista. Alppihiihdon Euroopan cupissa hän on voittanut kaksi osakilpailua.

Baxter lopetti uransa kauden 2008–2009 jälkeen.

Lähteet
-------

* Alain Baxter Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

1. ↑  Baxter menetti olympiamitalinsa *turunsanomat.fi*.  22.3.2002. Turun Sanomat. Viitattu 4.4.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Arbitration CAS 2002/A/396, Baxter/International Ski Federation (FIS), award of 30 September 2002 (PDF) (CASin päätös)  30.9.2002. CAS. Viitattu 4.4.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Arbitration CAS 2002/A/376 Baxter / International Olympic Committee (IOC), award of 15 October 2002 (PDF) (CASin päätös)  15.10.2002. CAS.  Arkistoitu 28.7.2011. Viitattu 4.4.2009. (englanniksi)
4. ↑  Pujottelun olympiapronssin flunssalääkkeen takia menettänyt skotti lopetti *hs.fi*.  2.4.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 4.4.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Robert Blake Barettana vuonna 1976.
**Robert Blake** (18. syyskuuta 1933 – 9. maaliskuuta 2023 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli *Baretta*-sarjan pääosan esittäjä vuosina 1975–1978. Hän joutui huhtikuussa 2002 pidätetyksi epäiltynä vaimonsa Bonnie Lee Bakleyn 4. toukokuuta 2001 tehdystä murhasta, mutta sai vapauttavan tuomion 16. maaliskuuta 2005.

Blakella, joka oli myös entinen lapsinäyttelijä, oli televisiouransa ohella useita elokuvarooleja, kuten elokuvissa *Kuoleman kukkula* (1959) ja *Mies Nasaretista* (1965) sekä Golden Globe -ehdokkuuden saanut pääosa elokuvassa *Moottoripyöräcowboy* (1973).

Lähteet
-------

1. ↑  S. V. T. Nyheter: Baretta-stjärnan Robert Blake död *SVT Nyheter*.  10.3.2023. Viitattu 10.3.2023. (ruotsiksi)
2. ↑  Näyttelijä Robert Blake, 89, on kuollut – Ura päättyi murhasyytteisiin *Iltalehti*. Viitattu 10.3.2023.
3. ↑  Electra Glide In Blue *goldenglobes.com*. Viitattu 11.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Blake** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alahis** oli vallananastaja ja lyhyen aikaa langobardien kuningas vuosina 688–689. Alahis oli Brescian herttua, joka kapinoi kuningas Perctaritia vastaan. Kapina epäonnistui, ja Perctarit vangitsi Alahisin, mutta armahti hänet lopulta. Alahis ryhtyi uuteen kapinaan vuonna 688, kun Perctaritin poika Cunincpert oli noussut kuninkaaksi. Tällä kertaa kapina onnistui, ja Alahis karkotti Cunincpertin Comojärven saarella sijainneeseen linnaan. Alahisin lyhyt valtakausi oli kuitenkin raskas ja tyrannimainen, ja hän menetti kansan tuen. Cunincpert palasi Piemonten joukkojen tukemana ja löi Alahisin ja venetsialaiset Lodin lähistöllä. Alahis sai taistelussa surmansa.

Lähteet
-------

1. ↑  German Tribes - Lombard Kings *GermanTribes.org*.  Arkistoitu 23.5.2011. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Kings of the Langobards (Lombards) 570-774 *Foundation for Medieval Genealogy*. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: **Perctarit** | **Langobardien kuningas**  | Seuraaja: **Cunincpert** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Italian People

 |

 |
Sergio Balanzino vuonna 1998.
**Sergio Silvio Balanzino** (20. kesäkuuta 1934 Bologna, Italia – 25. helmikuuta 2018) oli italialainen diplomaatti.

Balanzino opiskeli lakia Rooman yliopistossa ennen kuin meni töihin Italian ulkoministeriöön 1958. Balanzino oli suurlähettiläs Kanadassa vuosina 1990–1994. Balanzino oli Naton virkaatekevä pääsihteeri vuonna 1994 ja 1995. Ensimmäisen kerran hän seurasi saksalaista Manfred Wörneria, joka erosi syövän vuoksi ja toisen kerran belgialaista Wily Cleasea joka erosi korruptioskandaalin vuoksi. Balanzinon seuraajaksi nousi 5. joulukuuta 1995 espanjalainen Javier Solana.

Balanzino opetti Loyola University Chicago Rome Centerissä Roomassa.

Lähteet
-------

1. ↑  SERGIO SILVIO BALANZINO *Corriere Della Sera*.  26.2.2018. Viitattu 23.4.2022. (italiaksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nato Naton pääsihteerit |
| --- |
|  |
| 
* Hastings Ismay
* Paul-Henri Spaak
* Dirk Stikker
* Manlio Brosio
* Joseph Luns
* Peter Carington
* Manfred Wörner
* *Sergio Balanzino (vt.)*
* Willy Claes
* *Sergio Balanzino (vt.)*
* Javier Solana
* George Robertson
* *Alessandro Minuto-Rizzo (vt.)*
* Jaap de Hoop Scheffer
* Anders Fogh Rasmussen
* Jens Stoltenberg

 |

 |
Sofieron linna Helsingborgissa
**Sofieron linna** on Helsingborgin kaupungissa samannimisessä Helsingborgin kunnassa, Ruotsissa, sijaitseva linna, joka alun perin oli Ruotsin kuninkaallisen perheen käytössä. Sen rakennutti vuonna 1864 tuolloinen prinssi Oskar ja hänen puolisonsa Sophia kesälinnakseen. 

Nykyiseen kokoonsa linna laajennettiin, kun Oskarista tuli kuningas Oskar II. Vuonna 1905 prinssi Kustaa Aadolf ja hänen puolisonsa Margareta saivat linnan haltuunsa, kun Oskar II antoi sen parille häälahjaksi. Margareta pystytytti linnan lähelle puutarhan, ja linna toimi pariskunnan virallisena kesänviettopaikkana.

Kuningas Kustaa VI Aadolf testamenttasi Sofieron linnan Helsingborgin kunnalle, jolle se siirtyi kuninkaan kuoltua vuonna 1973. Nykyisin linna toimii ravintolana, kahvilana, sekä ajoittain myös galleriana. Kesäisin linnan mailla järjestetään joskus myös konsertteja.

Sofieron linnan puisto voitti Euroopan kauneimman puiston palkinnon vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Sofiero Europas vackraste park i år SvD Nyheter 31.3.2010. (ruotsiksi) Viitattu 29.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sofieron linna**.
* Sofieron linna
* Sofiero slott och slottsträdgård (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Pentti Jokiniemi** (8. marraskuuta 1925 Paimio – 2016) oli kansanlaulaja ja -taiteilija. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Paimion Kyysilässä kansakoulunopettajapariskunnan lapsena. Hän suoritti kansakoulun, keskikoulun ja maanviljelyskoulun. Asevelvollisuusaikana hän suoritti ryhmänjohtajakurssin ja oli jatko- ja Lapinsodan veteraani. Avioliiton hän solmi 1951 ja liitosta on kolme lasta. Järjestö- ja kunnalliseen toimintaan hän on osallistunut kirjasto-, sivistys- ja teknillisen lautakunnan jäsenenä, OK Aitan johtokunnassa, paikallisen Osuuspankin hallituksessa, Kotieläinhoitajien liitossa, Paimion maataloustuottajien johtokunnassa ja Paimion kuvataideyhdistyksessä.

Kuvataidetta hän on harrastanut noin kahdessakymmenessä yhteisnäyttelyssä. Paimion uudessa kirjastossa esitettiin hänen seitsenosainen teossarjansa seitsemästä veljeksestä.

Jokiniemi oli kolmen muun kansantaiteilijan kanssa ensimmäisten joukossa, kun *Kansankulttuurit kohtaavat* -hanketta ja niin sanottua *ITE-taiteen* katselmusta suunniteltiin vuonna 1998. EU-rahoitteinen Kansankulttuurit kohtaavat -hanke on sisältänyt monikansallista kansantaidevaihtoa. Ensimmäinen katselmus pidettiin Somerolla 2004, toinen Viron Pärnussa. Paimiolaisten kansantaiteilijoiden töitä on myös viety näyttelyihin ulkomaille.

Jokiniemi oli kansanmusiikin esittäjä ja säveltäjä, joka ylläpiti paimiolaista musiikkikulttuuria. Sekä omia sävelmiään että muiden kappaleita esittänyt Jokiniemi esiintyi muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuonna 2000. 

Paimion mieslaulajiin hän kuului yli 40 vuotta. Sota-aikana Jokiniemi osallistui rintaman viihdytyskiertueelle vuosina 1943-44 Martti Lohikosken orkesterissa. 

Jokiniemi on julkaissut omakustanteisia äänitteitä neljä kappaletta. Julkaisut sisältävät noin 60 omaa sävellystä ja sanoitusta. Jokiniemen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa *Mörökölli* sekä *Kylätie*. 

Eläkevuosia Jokiniemi vietti Paimiossa laulaen erilaisissa kunnan ja yhteisön tilaisuuksissa sekä ystävilleen laulamisen ilosta ja ystäviensä iloksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Perttu Hemminki, Tuhansia tavaroita, Paimio/Sauvo/Kaarina Kunnallislehti, 2018, No 57, sivu 5, julkaistu 3.8.2018
2. ↑  Kunnallislehti
3. ↑  Turun Sanomat 21.3.2004: Kolmen vuoden työ huipentuu laajaan katselmukseen. Maakunnan ITE-taide viettää kesää Somerolla (viitattu 28.12.2017)
4. ↑  Turun Sanomat 11.7.2000: Turun seudunkin sävelet soivat Kaustisen kesässä (viitattu 18.11.2007)
5. ↑  Turun Sanomat 14.11.2003: Paimio elvyttää valojuhlia (viitattu 18.11.2007)