recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kyriákos Ioánnou** (kreik. Κυριάκος Ιωάννου, s. 26. heinäkuuta 1984 Limassol, Kypros) on kyproslainen korkeushyppääjä.

Ioánnou karsiutui 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa tuloksella 190. Seuraavana vuonna hän karsiutui Kingstonin nuorten MM-kisoissa hypättyään 212. Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 hän oli kuudes tuloksella 215. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 225. Seuraavana vuonna hän karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa, mutta Helsingin MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kymmenenneksi. Hän voitti kultaa Välimeren kilpailuissa Almeriassa tuloksella 224 ja sijoittui neljänneksi Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2006 hän sijoittui kolmanneksi Kansainyhteisön kisoissa.

Osakan MM-kisoissa 2007 Ioánnou voitti MM-pronssia tuloksella 235, joka oli uusi Kyproksen ennätys. Mitali oli ensimmäinen kyproslaisen voittama mitali yleisurheilun MM-kisoissa. Bangkokin universiadeissa hän sai hopeaa. Maaliskuussa 2008 hän saavutti pronssia sisäratojen MM-kisoissa Valenciassa tuloksella 230. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2009 hän saavutti hopeaa Torinon EM-hallikilpailuissa tuloksella 229 sekä Berliinin MM-kilpailuissa hypättyään 232. Pescaran Välimeren kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 230.

Ioánnou sijoittui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 neljänneksi tuloksella 228. Vuonna 2012 hän karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa ja sijoittui 13:nneksi Lontoon olympialaisissa. Hän sai hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 228. Hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta sekä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 että Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi.

Ioánnou on voittanut Kyproksen-mestaruuden 2004, 2005, 2009, 2012, 2011, 2012 ja 2014. Kreikan sisäratojen mestaruuden hän on voittanut 2005, 2006, 2007 ja 2009 sekä ulkoratojen mestaruuden 2005 ja 2007.

Ennätykset
----------

* Korkeushyppy: 235 (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kyriákos Ioánnou Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Kyriakos Ioannou *tilastopaja.org*. Viitattu 22.8.2014. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑

Miesten korkeushypyn Välimeren kilpailujen voittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

1951: Ranska Georges Damitio 
1955: Ranska Maurice Fournier 
1959: Ranska Maurice Fournier 
1963: Italia Mauro Bogliatti

 | 
 
1967: Jugoslavia Miodrag Todosijevic
1971: Italia Gian Marco Schivo
1975: Italia Giordano Ferrari 
1979: Italia Massimo Di Giorgio

 | 

1983: Algeria Othmane Belfaa 
1987: Jugoslavia Novica Canovic
1991: Algeria Othmane Belfaa 
1993: Ranska Jean-Charles Gicquel

 | 

1997: Jugoslavian liittotasavalta Stevan Zoric 
2001: Algeria Abderrahmane Hammad 
2005: Kypros Kyriakos Ioannou 
2009: Kypros Kyriakos Ioannou

 | 

2013: Kreikka Konstadínos Baniótis

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Sähköinen suojautuminen ukkoselta** merkitsee sähkölaitteiden suojaamista salamaniskun vaikutuksilta.

Sähkölaitteet vaurioituvat yleensä salaman sähkö- tai tietoliikenneverkkoon aikaansaamista ylijännitteistä, eikä salaman suorasta iskusta kohteeseen. Suora salamanisku aiheuttaa maadoituksen potentiaalin nousun, jolloin transientti kulkee galvaanisen yhteyden avulla pitkiäkin matkoja esimerkiksi rakennuksesta toiseen. Ukkospilven alla sähkökentän voimakkuus voi kasvaa kymmenkertaiseksi normaaliin nähden, mutta salaman iskettyä varaus purkaantuu ja kentän voimakkuus pienenee nopeasti. Tämä voi aiheuttaa häiriötä esimerkiksi herkkiin telelaitteisiin. Itse salaman virta synnyttää muuttuvan magneettikentän, jolloin se indusoi lähellä oleviin johtimiin suuriakin virtoja.

Yksittäisen laitteen suojaus on helpointa suorittaa irrottamalla sähkölaite sähköverkosta mikäli siihen on mahdollisuus. Yksittäinen pistorasia voidaan suojata esimerkiksi ylijännitesuojatulla jatkopistorasialla. Suojattavien pistorasioiden kuitenkin täytyy olla maadoitettuja eli sukopistokkeita, muuten suojauksesta ei välttämättä ole mitään hyötyä. Tehokkampi suojaus saadaan aikaan asentamalla rakennuksen sähkökeskukseen oma ylijännitesuojaus. Vuonna 2012 säädetty sähköasennuksia koskeva standardi edellyttää ilmajohtoja sisältävien muuntopiirien uusien sähköliittymien varustamista ylijännitesuojilla. Vanhempien rakennuksien sähkökeskus voidaan myös jälkikäteen suojata, mutta se saattaa vaatia muutostöitä keskuksessa.

Lähteet
-------

* 
* Prosessori Lehti 6-7/2001
* Sähköturvallisuuden edistämiskeskus

Aiheesta muualla
----------------

Monivaiheisessa ylijännitesuojauksessa käytetään erilaisia suojakomponentteja, joiden välissä on induktanssia. Ensimmäinen suojaus sijoitetaan pääkeskukseen, toiset suojaukset alakeskuksiin ja viimeiset kojesuojat lähelle suojattavia laitteita. Tällä tavoin saadaan jännitepiikistä hyvinkin matala, eikä se enää vioita laitteita helposti.
**SC Einheit Dresden** oli itä-saksalainen urheiluseura Dresdenissä. Parhaiten seura tunnettiin jalkapallojaostostaan.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1954 jatkamaan BSG Rotation Dresdenin perinteitä. SC Einheit Dresden sai myös BSG Rotation Dresdenin sarjapaikan DDR-Oberligassa. Ensimmäinen pääsarjakausi päättyi seuralta neljänteen sijaan. Vuonna 1958 seura saavutti suurimman menestyksensä voitettuaan FDGB-Pokalin finaalissa SC Lokomotive Leipzigin. Seura pelasi jalkapalloa pääsarjatasolla kauteen 1961–1962 asti, jonka jälkeen se putosi DDR-Ligaan. Tammikuussa 1966 seuran jalkapallojaoston toiminta lopetettiin ja tilalle perustettiin FSV Lokomotive Dresden. Wenden jälkeen seuran muukin toiminta lopetettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 483–484. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)
2. ↑  East Germany 1954/55 Rec Sport Soccer Statistics Foundation. Viitattu 23.4.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SC Einheit Dresden** Wikimedia Commonsissa
**Valittaa täytyy totta** (myöhemmissä suomennoksissa myös **Jo vääryys vallan saapi**) on ruotsalaisen piispa Haqvin Spegelin 1680-luvulla kirjoittama virsi. Sen suomensi ensimmäisenä Elias Lönnrot vuonna 1864. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjaan se otettiin mukaan vuonna 1886, jolloin se sai numeron 381.

Vuoden 1938 virsikirjauudistuksen yhteydessä virsi suomennettiin uudestaan. Sen alkusanat kuuluivat nyt: "Jo vääryys vallan saapi", ja se sai numeron 440.
Vuoden 1986 virsikirjaan sitä ei enää otettu. Syyksi esitettiin, että virsi oli jo kaikin puolin vanhentunut ja ettei sitä juuri koskaan veisattu kirkoissa. Asiantuntijat kuten Pekka Kivekäs ovat kuitenkin arvelleet, että todellinen syy virren poistamiseen oli, että se oli kirkon mielestä liian radikaali, ja että sen jumalakuva oli kirkon nykyisen käsityksen mukaan liian ankara.

Teksti pohjautuu psalmiin 58. Sanat ovat hyvin poikkeavat virsien yleisestä linjasta. Siitä tuli 1900-luvun alussa työväenlaulu, ja sitä laulettiin punavankien leireillä ja teloitettavat lauloivat sitä, varsinkin sen toista säkeistöä.

Virrestä on tehty useita levytettyjä versioita ja muita tallenteita. Vuonna 2017 Tero Jartin Kapinaorkesteri, jossa ovat mukana myös Remu Aaltonen, Sami Yaffa ja Mariska, julkaisivat virrestä levytetyn rock-version *Kapinavirsi*. Single ja musiikkivideo julkaistiin 31.3.2017. Eri suomennoksina virttä ovat esittäneet myös ainakin Jaakko Löytty ja Erkki Rankaviita. Sakari Kukko on levyttänyt virrestä instrumentaaliversion. Vuonna 1981 Jerry Sultsina yhtye levytti kappaleen.

Virren sanat
------------

Lönnrotin suomentamassa muodossa vuodelta 1864 virren sanat kuuluivat seuraavasti:

1. Valittaa täytyy totta  

Ja surra suuresti,  

Kun vääryys vallan ottaa  

Ja pahuus paisuupi.  

Mykäkskö tuli kerran  

Jo kaikki maailma,  

Kun oikeutta Herran  

Ei kenkään julista?  

  

2. Nyt petos, vilppi täällä  

On noussut kunniaan,  

On valhe vallan päällä  

Ja vääryys voimassaan;  

Ei köyhän, kurjan ääntä  

Viattomuudessaan  

Kuunnella, rikas vääntää  

Lain myöten tahtoaan.  

  

3. Kas lähimmäistään syövät   

Nuo jumalattomat,  

Viekkaudella vievät  

Sen elot ainoat;   

Kuin käärme kiukussansa  

He korvat lummessa,   

Ahdistelevat kansaa,   

Sortavat vaivaista.  

  

4. Mut kerran Herra kostaa  

Työt jumalattomat,  

Rankaisee ansiosta  

Ryöstäjät viekkahat,  

Ne, jotka täällä veivät  

Orvolta oikeuden  

Ja leskein leivän söivät,  

Vaivaisen osuuden.  

  

5. Vaan siviät ne kerran   

Ilolla näkevät   

Vanhurskauden Herran,   

Työt Herran väkevät:   

Hän kuinka voimassansa   

Omansa vapahtaa,   

Suuressa kunniassansa   

Pahasta pelastaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ari Mölsä: Virsihistorian asiantuntija: Virsikirja kaipaa entistä räväkkyyttään Ylen uutiset. Viitattu 2.8.2015.
2. 1 2 3  Ari Mölsä: Tämän virren kirkko poisti virsikirjasta Ylen uutiset. Viitattu 2.8.2015.
3. ↑  Pasi Kostiainen: Rokkivirrellä vääryyttä vastaan.  *Ilta-Sanomat*, 20.3.2017. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Kapinaorkesteri *m.facebook.com*. Viitattu 30.10.2017.
5. ↑
6. ↑  Virsi 381 Koraali.fi. Viitattu 3.12.2018.
KalPan ja Itävaltalaisen Vienna Capitalsin välinen European Trophy-ottelu Albert-Schultz-Eishallessa Wienissä elokuussa 2011.
**Jääkiekon European Trophy** oli vuosina 2010–2013 pelattu Euroopan seurajoukkueille tarkoitettu turnaus. Sen perustivat Suomen, Ruotsin, Norjan, Saksan, Tšekin, Sveitsin ja Itävallan pääsarjojen seurat. Suomalaisjoukkueista turnaukseen olivat osallistuneet HIFK, Jokerit, JYP, KalPa, Kärpät, Tappara ja TPS. Kilpailun korvasi vuodesta 2014 lähtien Champions Hockey League.

Turnauksen rakenne
------------------

European Trophyyn osallistui ensimmäisenä vuotena 18 joukkuetta, jotka oli jaettu kahteen yhdeksän joukkueen lohkoon, Central Divisioniin ja Capital Divisioniin. Molemmista lohkoista kahdeksan parasta pääsi pudotuspeleihin. Turnaus pelattiin elo-syyskuussa ennen kansallisten sarjojen alkua. Ensimmäisen kauden lopputurnaus pelattiin Itävallan Salzburgissa. Vuonna 2011 turnaus laajennettiin 24 joukkueeseen. Tästä vuodesta lähtien joukkueet jaettiin Etelä-, Pohjois-, Itä- ja Länsilohkoihin ja pudotuspelit pelattiin joulukuussa. Vuonna 2012 European Trophy laajennettiin 32 joukkueeseen.

Finaalit
--------

| Vuosi | Mestari | Toinen | Tulos | Pelipaikka | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Saksa Eisbären Berlin | Ruotsi HV71 | **5–3** | Salzburg, Itävalta | Sveitsi SC Bern |
| 2011 | Itävalta EC Red Bull Salzburg | Suomi Jokerit | **3–2** | Wien, Itävalta | Ruotsi Luleå HF |
| 2012 | Ruotsi Luleå HF | Ruotsi Färjestads BK | **2–0** | Bratislava, Slovakia |
| 2013 | Suomi JYP | Ruotsi Färjestads BK | **2–1** | Berliini, Saksa |

Lähteet
-------

1. ↑  Nämä SM-liigajoukkueet European Trophyyn  12.3.2012. MTV3.
*Tämä artikkeli kertoo raketista, muut merkitykset sivulla Pegasus (täsmennyssivu).*
Pegasus-raketti
**Pegasus** on kolmivaiheinen, kiinteää ajoainetta käyttävä kantoraketti. Se on toistaiseksi ainoa lentokoneesta laukaistava siivellinen kantoraketti. Lentokone on laukaisujärjestelmän neljäs vaihe. Pegasus-raketin kehitti ja sitä tuottaa vuonna 1982 perustettu yhdysvaltalainen Orbital Sciences Corporation (OSC). Raketin ensilento tapahtui 5. huhtikuuta 1990. Sen perusversion viimeinen lento tapahtui 9. lokakuuta 2000. Sillä tehtiin kaikkiaan 10 laukaisuyritystä, joista 9 onnistui. Myöhemmin käytössä on ollut kehittyneempi versio Pegasus XL.

Tekniset tiedot
---------------

Lockheed L-1011 pudottaa suunnitellusti kolmea mikrosatelliittia kuljettavan Pegasuksen (2006)
* Massa: 23 130 kilogrammaa
* Pituus: 16,9 metriä
* Halkaisija: 1,27 metriä
* Kärkiväli: 6,7 metriä
* Suurin työntövoima: 486 640 newtonia

Kuljetuslentokoneena toimi aluksi Boeing B-52, nyttemmin Lockheed L-1011. Se pudottaa raketin 12 kilometrin korkeudesta.

Raketilla voidaan laukaista 375 kilogrammaa painavia piensatelliitteja 200 kilometriä korkealle kiertoradalle.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pegasus-raketti**.
* Encyclopedia Astronautica
* Orbital Sciences Corporation
* Pegasus Rocket
* Pegasus Mission History

Kantoraketit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset: | 
* Atlas V
* Athena
* Delta IV
* Dnepr
* Electron
* Falcon 9
	+ 9 B4
	+ 9 B5
* Falcon Heavy
* GSLV
* H-IIA
* Kosmos-3M
* Pitkä marssi -rakettiperhe
* Minotaur
* Pegasus
* Proton
* PSLV
* Rokot
* Shavit
* Štil
* Start-1
* UR-100
* Space Launch System
* Strela
* Sojuz
	+ U
	+ FG
	+ 2
* Taurus
* Tsyklon 3
* Volna
* Vega
* Zenit

 |
| Suunnitteilla: | 
* Angara
* Ariane 6
* BFR
* GSLV III
* GX
* H-IIB
* KSLV
* New Glenn
* Taurus II
* Vulcan

 |
| Entiset: | 
* Ariane
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
* Atlas
	+ SM-65 Atlas
	+ I
	+ II
	+ III
* Black Arrow
* Delta
	+ II
	+ III
* Diamant
* Energija
* Europa
* Falcon 1
* Falcon 9
	+ 9 v1.0
	+ 9 v1.1
	+ 9 v1.2
* H-II
* J-I
* Juno I
* Lambda
* Mu (V)
* Molnija
	+ M
* N1
* Poljot
* R-7
* Saturn
	+ I
	+ IB
	+ V
	+ INT-21
* Scout
* Sparta
* Thor
* Thor-Agena
* Thor-Burner
* Thorad-Agena
* Titan
	+ I
	+ II
	+ III
	+ IIIB
	+ IV
* Tsiklon
	+ 2
* Vanguard
* Voshod
* Vostok

 |
**Valio-myrsky** oli Atlantilta tullut syvenevä ja nopeasti liikkunut matalapaine, joka ylitti Suomen Pohjanmaalta alkaen perjantaina 2. lokakuuta 2015. Pahiten syysmyrsky runteli Pohjanmaata sekä Itä-Suomea aina Karjalaa, Savoa ja Kainuuta myöten. Valio-myrskyn tuulennopeuden arvioitiin nousevan jopa vaarallisiin lukemiin, voimakkaimmillaan 20–25 metriin sekunnissa.

Valio siirtyi Pohjanmaalta perjantain ja lauantain välisen yön aikana itää kohti kaataen puita ja aiheuttaen laajoja sähkökatkoksia kunnittain. Voimakas tuuli irrotti myös kattoja Ylivieskassa ja aiheutti kovaa aallokkoa Pohjois-Pohjanmaan rannikolla. Myös puhelin- ja nettiyhteyksissä oli häiriöitä myrskyalueilla. Katkenneet puut aiheuttivat tuhoja muun muassa Karstulan hautausmaalla.

Valion vaikutusalue ulottui lopulta koko Keski-Suomen ja idän alueelle; voimakkaimmaksi tuulennopeudeksi mitattiin 31 metriä sekunnissa. Lauantaihin 3. lokakuuta mennessä myrsky oli pääasiassa jo hellittänyt, mutta lähes 100 000 taloutta oli edelleen ilman sähköjä. Sähköviat saatiin korjattua suhteellisen nopeasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Valio-myrsky saapumassa Suomeen perjantaina  30.9.2015. Ilmatieteen laitos. Viitattu 19.2.2021.
2. ↑  Koski, Sami: Katso, milloin myrsky saapuu kotiseudullesi *Iltalehti*.  2.10.2015. Viitattu 19.2.2021.
3. ↑  leppänen, Mikko: Valio-myrskyn tuulet yltyvät vaarallisen voimakkaiksi – näin myrsky etenee Suomessa *Yle Uutiset*.  2.10.2015. Viitattu 19.2.2021.
4. ↑  Roiha, Marja: Valio-myrsky riepotteli Keski-Suomea - tuhannet taloudet edelleen ilman sähköä *Yle Uutiset*.  3.10.2015. Viitattu 19.2.2021.
5. ↑  Virtanen, Jarno: Valio-myrsky: Katkenneet puut tehneet tuhoja hautausmaalla - video *Yle Uutiset*.  2.10.2015. Viitattu 19.2.2021.
6. ↑  Huhtanen, Jarmo & Nyström, Erik: Suuri osa Valio-myrskyn aiheuttamista sähkövioista on korjattu *Helsingin Sanomat*.  3.10.2015.
**Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1912** järjesttiin Prahassa, Itävalta-Unkarissa 2.–4. helmikuuta. Kisoilta vietiin kuitenkin Euroopan-mestaruuskilpailujen arvo Saksan protestoitua Itävaltaa vastaan. Itävalta ei ollut jäsen LIHG:ssa, josta tuli myöhemmin Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF. 

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | CEC | GER | AUT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  **Böömi** | 2 | 1 | 1 | 0 | 7–2 | 3 |  | 2–2 | 5–0 |
|  **Saksa** | 2 | 1 | 1 | 0 | 6–3 | 3 |  |  | 4–1 |
|  **Itävalta** | 2 | 0 | 0 | 2 | 1–9 | 0 |  |  |  |

Mestarijoukkue
--------------

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 | CEC | Karel Wälzer. Jan Fleischmann, Jan Palouš. Otakar Vindyš. Jaroslav Jirkovský, Jaroslav Jarkovský, Josef Rublič, Josef Šroubek, Miloslav Fleischmann. |

Lähteet
-------

* 
* 

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut

* 1910
* 1911
* 1912
* 1913
* 1914
* 1921
* 1922
* 1923
* 1924
* 1925
* 1926
* 1927
* 1929
* 1932

* Epäviralliset 1940
* Epäviralliset 1941
**Kalathás** (kreik. Καλαθάς) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kalathás on osa Kounoupidianán kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 634 (vuonna 2011).

Kalathásin kylä sijaitsee Akrotírin niemimaan länsirannikolla noin 14 kilometriä koilliseen Chanián keskustasta ja noin kymmenen kilometriä länteen Chanián kansainvälisestä lentoasemasta. Kylä on käytännössä Chanián esikaupunkeja ja rakennuskannaltaan suhteellisen uusi. Kylässä on luonnonsatamalahden pohjukassa oleva ranta, jonka edustalla on pieni saari.

Aiemmin kylä kuului Akrotírin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Akrotírin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Παραλία του Καλαθά *Terrabook*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Παραλία Καλαθάς *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
**Marie Antoine (Antonin) Carême** (maʁi ɑ̃twan kaʁɛm) (8. kesäkuuta 1784 Pariisi – 12. tammikuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen keittiömestari ja keittokirjailija. Hänet tunnetaan "kokkien kuninkaana ja kuninkaiden kokkina" oli nimellä *haute cuisine* tunnetun kuninkaallisten ja Pariisin äkkirikkaiden suosiman vaikean keittotaidon varhainen harjoittaja ja edustaja. Carêmeta pidetään usein ensimmäisenä kansainvälistä mainetta saaneena julkkiskokkina ja hänen vaikutuksensa ranskalaiseen keittiöön oli suuri.

Elämäkerta
----------

*Académie culinaire de Francen* mitali, jossa on kuvattuna Marie-Antoine Carême.
Marie Antoine Carême syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Pariisissa. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi vuonna 1815 julkaistun kirjansa *Le Pâtissier royal parisien* myötä. Teos oli vasta kolmas kokonaan ranskalaisiin leivonnaisiin erikoistunut teos, sitä olivat edeltäneet *Pâtissier françois* (1653) ja *La Pâtisserie de santé* (1790). Carêmen kirjassa esiteltiin kuitenkin sen edeltäjiä enemmän ruokalajeja. Se oli myös ensimmäinen ranskalainen keittokirja, jossa käytettiin laajasti kuvitusta aiheena olleista ruokalajeista. Kirjassaan Carême painotti myös ruuan esillepanon tärkeyttä ja kritisoi edeltäjiään "ruokavuorien" tarjoilusta.

Carêmen toinen merkittävä teos *L’art de la cuisine française au XIXe siècle* julkaistiin vuonna 1847. Kirjassa hän keskittyi jälleen näyttävään esillepanoon. Tätä tärkeämpi aihe oli kuitenkin ranskalaisessa ruuassa käytettyjen kastikkeiden uusiminen. Kastikkeet olivat usein vetisiä, mutta Carême esitteli niin sanotut samettiset kastikkeet, joista tulisi sittemmin kiinteä osa ranskalaista keittiötä. Uudistusmielisyydestään huolimatta hän kannatti perinteistä ruuan tarjoilutapaa *service à la française*, jossa kaikki aterian ruokalajit tuotiin yhtä aikaa pöytään eri lautasilla. tämän vastakohta oli *service à la russe*, jossa ruokalajit tuotiin yksitellen pöytään kun muita pidettiin lämpiminä keittiössä. Carême piti ranskalaista tyyliä "elegantimpana ja ylellisempänä", joskin epäkäytännöllisempänä.

Carêmen vaikutus ranskalaisessa keittiössä oli voimakas etenkin vuoteen 1903 saakka, jolloin Auguste Escoffier haastoi hänen ajatuksiaan teoksellaan *Guide Culinaire*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Solomon H. Katz: *Encyclopedia of Food and Culture*, s. 320-321. The Gale Group, 2003. ISBN 0-684-80568-5. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Raad ibn Zeid
**Raad ibn Zeid** (arab. الأمير رعد بن زيد‎; s. 18. helmikuuta 1936 Berliini) on Irakin prinssin Zeid ibn Huseyinin ja Fahrelnissa Zeidin poika.

Valtaannousu
------------

Irakin kuningas Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa. Zeid, joka oli hänen serkkunsa, asui vallankaappauksen aikana perheineen Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä. Zeid oli Irakin perustuslain mukaan kruununperijä ja sai tukea vaatimukselleen*selvennä* sukulaisiltaan Jordaniasta.

Perhe
-----

Prinssi Raad nai ruotsalaissyntyisen Margaretha Inga Elisabeth Lindin 30. kesäkuuta 1963 Södertäljessä Ruotsissa. Siviilivihkimistä täydennettiin uudella vihkiseremonialla 5. elokuuta kuninkaallisessa palatsissa Ammanissa. He saivat viisi lasta:

* prinssi Zeid ibn Raad, syntyi 26. tammikuuta 1964
* prinssi Mired ibn Raad, syntyi 11. tammikuuta 1965
* prinssi Firas ibn Raad, syntyi 12. lokakuuta 1969
* prinssi Faisal ibn Raad, syntyi 6. maaliskuuta 1975
* prinsessa Fakhrelnissa ibnt Raad, syntyi 11. tammikuuta 1981
**Phibun** (Phibun Songkhram) (1897–1964) oli kiinalaista syntyperää oleva Thaimaan pääministeri vuosina 1938–1944 ja 1948–1957.

Phibun oli Pariisin sotilasakatemiassa opiskellut pienviljelijän poika, joka osallistui itsevaltaisen kuninkuuden lopettaneeseen verettömään vallankaappaukseen 24. kesäkuuta 1932. Lokakuussa 1933 prinssi Boworadet yritti vastavallankumousta, mutta Phibun kukisti tehokkaasti kapinan. Näin hänen asemansa valtahierarkiassa vahvistui, ja hänestä tuli Phalonin hallituksen sisäministeri. Vuonna 1938 Phibun nousi valtaan Phalonin erottua tehtävästään.

Huolimatta kiinalaisesta syntyperästään Phibun ryhtyi heti rajoittamaan kiinalaisperäisen väestön kaupankäyntimahdollisuuksia. Hän painosti kiinalaisia myymään riisimyllynsä valtiolle ja otti neuvonantajakseen kiinalaisvastaisessa kampanjassa Rama VI:n avustajan Vichitvadhakarnin. Pääministeri vangitsi 40 kuningashuoneen jäsentä ja kuninkaan valokuvien pito yksityiskodeissakin kiellettiin. Vastaavasti jokaisella thailla tuli olla kotonaan Phibunin valokuva.

Japanin kanssa läheisessä liitossa ollut Phibun pakotettiin eroamaan virastaan vuonna 1944, ja vaikka hän oli heti sodan jälkeen syytettynä sotarikoksista, vapautettiin hänet kaikista syytteistä. Vuonna 1947 hän teki sotilasvallankaappauksen. Pääministerikautensa Phibun aloitti jälleen laajoilla kiinalaisvastaisilla toimilla. Vuoden 1957 vaaleissa Phibunia syytettiin vaalivilpistä ja samana vuonna suoritetun sotilasvallankaappauksen jälkeen hänen oli paettava maasta. Phibun sai turvapaikan Japanista.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.

### Viitteet

1. ↑  Heikkilä-Horn, s.204
2. ↑  Heikkilä-Horn, s.205
3. ↑  Heikkilä-Horn, s.206
4. ↑  Heikkilä-Horn, s.207
5. ↑  Heikkilä-Horn, s.207-209
6. ↑  Heikkilä-Horn, s.209
7. ↑  Heikkilä-Horn, s.214
8. ↑  Heikkilä- Horn, s.210

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Phibun**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
Matkatuliaisena hankittu koteka.

**Koteka** ja **horim** ovat nimityksiä peniskotelolle, jota osa läntisen Uuden-Guinean ylänköjen alkuperäiskansoista käyttää. Koteka on miesten käyttämä putkimainen esine, jonka sisään siitin asetetaan. Kotekaa pitää paikallaan lenkki, jolla se sidotaan kivesten taakse. Koteka pidetään erektiota muistuttavassa pystyasennossa. Joillakin heimoilla koteka osoittaa suoraan eteenpäin, toisilla suoraan ylös ja joillakin siltä väliltä. Jotta koteka pysyisi asennossaan, se on kiinnitetty rintakehän ympärillä olevaan lenkkiin. Miehet eivät useimmiten pidä muita vaatteita.

Kotekan koko ei kerro henkilön sosiaalisesta asemasta. Usein työssä käytetään lyhyempää kotekaa kuin juhlissa, ja yleensä saman heimon miehet käyttävät samanlaista kotekaa samalla tavalla. Niinpä kotekan muodosta ja asennosta voidaan päätellä vain, mihin heimoon mies kuuluu. Ulkopuoliset ajattelevat usein kotekan olevan voimakas seksuaalinen symboli, mutta käyttäjät itse kertovat sen olevan vain siittimen peittona.

Jotkut kristityt lähetyssaarnaajat yrittivät saada alkuasukkaat käyttämään housuja. 1970-luvulla Indonesian hallitus kampanjoi kotekaa vastaan, ja heimojen miehet yritettiin saada käyttämään "moderneja" vaatteita. Kotekan käyttöä ei saatu estettyä, mutta jotkut käyttivät housuja ja kotekaa yhtä aikaa. Valtion virastoissa ja kouluissa vaaditaan käytettäväksi housuja ja paitaa, mutta kirkko sallii nykyisin kotekan käytön.
Bronzino: Piero di Cosimo de’ Medici (noin 1550–1570)
**Piero di Cosimo de’ Medici** (1416 – 2. joulukuuta 1469) toimi viiden vuoden ajan Firenzen hallitsijana vuosina 1464–1469. Hän oli Cosimo de’ Medicin ja Contessina de’ Bardin poika. Piero de’ Medicin onnistuneet sotatoimet auttoivat säilyttämään hänen isänsä Cosimon arvovallan.

Piero de’ Medici kärsi koko ikänsä pahasta kihdistä, joka oli Medicien suvun perinnöllinen vaiva. Piero oli niin pahasti kihdin rampauttama, ettei hän usein pystynyt liikkumaan lainkaan. Vuonna 1466 hän havaitsi salajuonen, jonka tavoitteena oli syöstä hänet vallasta. Piero de’ Medici osoitti silloin suurempaa rohkeutta kuin kukaan olisi osannut odottaa, ja antoi kannatuttaa itsensä Firenzeen, missä hän voitti vihollisensa. Kun Venetsia aloitti uuden sodan Firenzeä vastaan, Piero de’ Medici solmi liiton Milanon ja Napolin kanssa, kukisti kondottieeri Bartolommeo Colleonin Imolassa ja valloitti vuoden 1468 rauhan aikana Sarzanan ja Sarzanellon.

Pieron vaimo Lucrezia Tornabuoni oli älykäs nainen, ja heidän lapsensa Lorenzo ja Giuliano saivat erinomaisen kirjallisen ja taiteellisen kasvatuksen. Piero toimi uusplatonisen Firenzen Akatemian suojelijana sekä tilasi taideteoksia useilta merkittäviltä taiteilijoilta, kuten Donatello, Andrea del Verrocchio ja Sandro Botticelli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Piero di Cosimo de' Medici *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 7.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Julian Reister** (s. 2. huhtikuuta 1986 Hampuri) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut miesten maailmanlistalla sijalla 92. Hän ei ole voittanut vielä yhtään ATP-turnausta.

Tennisura
---------

Reister pelasi ensimmäisen ATP-turnauksensa Baselissa lokakuussa 2006, mutta hävisi 1. kierroksella Guillermo García-Lópezille luvuin 6–7(4), 2–6. Vuonna 2007 hän hävisi Baselin turnauksessa 1. kierroksella Roko Karanušicille 0–6, 3–6.

Vuonna 2010 Reister selviytyi pääsarjaan Brisbanen turnauksessa, jossa hän hävisi 1. kierroksella Florent Serralle 7–6(3), 6–7(5), 5–7. Seuraavaksi hän pääsi karsintojen kautta mukaan Ranskan avoimiin, missä hän voitti 1. kierroksella 27:nneksi sijoitetun Feliciano Lópezin 6–1, 7–6(5), 6–2, joka oli hänen kaikkien aikojen ensimmäinen ATP-otteluvoitto. Seuraavaksi hän voitti Olivier Rochusin toisella kierroksella 6–2, 6–2, 7–6(5). Kolmannella kierroksella hän joutui maailmanlistan ykköstä ja turnauksen hallitsevaa mestaria Roger Federeriä vastaan. Federer voitti ottelun 6–4, 6–0, 6–4. Ensimmäistä kertaa Wimbledonin pääsarjassa pelannut Reister voitti avauskierroksella Rik de Voestin, mutta hävisi toisella kierroksella Xavier Malisselle.

Lähteet
-------

* Julian Reister *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Julian Reister - Profile *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Julian Reister - Playing Activity *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Roland Garros 2010 *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
Pierre-Esprit Radisson
**Pierre-Esprit Radisson** (1636 – 1710) oli ranskalainen tutkimusmatkailija ja turkiskauppias. Hänen matkaraporttinsa johtivat päätökseen Hudson's Bay Companyn perustamisesta.

Radisson muutti Uuden Ranskan Pohjois-Amerikkaan teini-ikäisenä. Irokeesit sieppasivat hänet, ja hän eli jonkun aikaa irokeesien kanssa ja tutustui heidän kulttuuriinsa. Hän karkasi, palasi Uuteen Ranskaan ja lähti löytö- ja metsästyretkille lankonsa Médard des Groseilliersin kanssa. Nuorukaiset löysivät uusia metsästysmaita ja reitin Hudsoninlahdelle, mutta joutuivat hankaluuksiin salametsästyksestä ja luvattomasta turkiskaupasta syytettyinä. He kohtasivat enemmän ymmärrystä englantilaisten siirtokunnista, ja Radisson teki seuraavan retkensä englantilaisten tilauksesta. .Myöhemmin hän työskenteli uudelleen Ranskan hyväksi, siirtyi sitten Hudson Bay Companyn palvelukseen ja jäi sieltä eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Radisson, Pierre-Esprit Canadian Encylopedia.  Arkistoitu 6.6.2013. Viitattu 16.6.2013.
2. ↑  Pierre-Esprit Radisson Encyclopedia Britannica. Viitattu 16.6.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lightning Farnboroughissa 1964
Lightning laskeutuu
**English Electric Lightning** (myöhemmin BAC Lightning, suomeksi: *Salama*) oli brittiläinen kylmän sodan aikainen yliäänisuihkuhävittäjä. Se on ainoa täysin brittivalmisteinen yli 2 machia saavuttanut (huippunopeus 2.27 Machia) hävittäjä. Lisäksi tämä hävittäjäkone kykeni hyvin suureen, yli 18 km lakikorkeuteen.

Lightning oli tulosta English Electric P.1A -koekoneesta, joka lensi elokuussa 1954. Konetta muunnettiin siten, että siitä tuli käyttökelpoinen jokasään hävittäjä. Kolmesta P.1B-prototyypistä ensimmäinen lensi huhtikuussa 1957. Marraskuussa 1958 se sai nimen Lightning ja ylitti 2,0 machia. Koska kone oli täysin uudenlainen, sitä rakennettiin aluksi 20 esituotantokonetta. Tästä huolimatta alkuvaiheiden ongelmat olivat suuria ja oppimiskäyrä jyrkkä.

Ensimmäinen Lightning F.1 lensi lokakuussa 1959 ja toimitukset alkoivat seuraavana kesänä. Kone oli varustettu tehokkaalla tutkalla ja kahdella infrapunahakuisella *Firestreak*-ohjuksella. Mallissa F.1A oli UHF-radio ja lentotankkausmahdollisuus. Parannettu F.2 esiteltiin 1961 ja uusin Rolls-Royce Avon 301R -moottorein ja *Red Top* -ohjuksin varustettu F.3 1964. F.3A, josta tuli myöhemmin F.6, lähes kaksinkertaisti koneen polttoainemäärän ja toimintasäteen. Ohjuksien ohella, oli koneessa kaksi kiinteästi asennettua ja eteenpäin ampuvaa 30 mm ADEN -tykkiä.

Royal Air Force käytti konetta vuoteen 1988. Muihin käyttäjiin kuuluivat kuninkaallinen Saudien ilmavoimat ja Kuwaitin ilmavoimat.

Lightning oli erittäin suorituskykyinen kone, ja mm. nousunopeudessa teki lukuisia ennätyksiä sekä voitti huomattavasti seuraajansa Panavia Tornadon, joka oli paljon raskaampi. Lightningin polttoainesäiliöt olivat hyvin pienet ja siten toimintasäde lyhyt, eikä koneessa ollut tilaa kehittyneelle elektroniikalle.

Lauri Pekurille tarjoutui mahdollisuus lentää koneella Farnborough'n ilmailunäyttelyn yhteydessä syyskuussa 1966. Hän piti konetta erinomaisena lentää aliääninopeudella, mutta yliääninopeudessa kiihtyvyys oli heikko. Nousuaika 16 000 metrin lakikorkeuteen oli hyvä. Lyhyen toimintamatkan vuoksi Pekuri piti konetta kohdetorjuntahävittäjänä. Liikehdinnässä kone menetti nopeutensa nopeasti. Yleisesti kone oli suoritusarvoiltaan Pekurin mielestä huonompi kuin MiG-21, mutta asetekniikaltaan parempi.

Lähteet
-------

* Pekuri, Lauri: *Hävittäjälentäjä*. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-31907-4.
* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta kylmässä sodassa*. Ilmatorjuntasäätiö/Gummerus, 2003. ISBN 951-95594-4-2 (s. 123)

### Viitteet

1. 1 2  Lappi, A. 2003: s. 123
2. ↑  Pekuri 2006 s. 349–351

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **English Electric Lightning**.
* (englanniksi)
* (englanniksi)
* (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
**Lieviön työväentalo Rientola** oli Lieviön kylässä Lohjalla sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Lieviön ja Nummenkylän suomenkielinen työväenyhdistys perustettiin maaliskuun 7. päivänä 1907 Lieviön kansakoulun tiloissa, Siuntion kunnan pohjoisalueella. Yhdistys merkittiin SDP:n puoluetilastoon ensimmäisen kerran vuonna 1908, jolloin jäsenistöä oli 30 miestä ja 15 naista. Iltamiin käytettiin Vuohenkulman talon salia. Yhdistyksen omistuksessa oli kulissit, puvustustarpeet ja ravintolakalusto, jotka hävisivät vuoden 1918 aikana.

Rakennus
--------

Huhtikuussa 1920 Lieviössä rakennustoimikunta alkoi suunnitella oma työväentaloa. Tammikuussa 1921 päätettiin Solbackan tilasta saadulle tontille rakentaa oma työväentalo. Tulevat mitat olisivat: pituus 14 metriä, leveys 8 metriä ja korkeus 4 metriä. Rakennuksen tukit ajettiin metsästä maaliskuussa. Kesäkuun 5. päivänä 1921 pidettiin ensimmäinen kokous Rientolaksi kastetussa talossa. Seuraavana vuonna talon sisäseinät laitettiin höylätyistä laudoista. Näyttämön kulmassa oli kamiina, jonka lämmöllä toimintaa voitiin ylläpitää talvellakin sisätiloissa. Sähköä ei taloon saatu, koska koko Lieviön kylä oli sähkötön aina 1940-luvun loppuun saakka. Yhdistyksen toiminnan päätyttyä 16. elokuuta 1951 työväentalosta ei ollut jäljellä enää muuta kuin perustuskivet.

Toimintaa
---------

Lieviön työväentalo sijaitsi syrjäisellä paikalla. Sinne oli kilometrin kävelymatka Vuohenkulman autotieltä, joten iltamien tarvikkeet jouduttiin kantamaan omin neuvoin työväentalolle. Toiminta oli vilkasta, kun pidettiin iltamia, juhlia ja erilaisia vierailujuhlia. Osuusliike Keon osuuskauppajuhla järjestettiin joka talvi. Lohjan työväen teatteri vieraili myös usein Rientolan työväentalossa. Tanssipaikkana Rientola oli suosittu hyvän lattiansa takia. Esimerkiksi vuonna 1946 talossa mainitaan pidetyn 19 kertaa iltamia. Toiminta hiipui ja elokuun 16. päivänä 1951 Lieviön työväenyhdistys päätti lopettaa toiminnan kokonaan ja luovuttaa omaisuutensa Sos.-dem. puolueelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Englantilaiset naiset** (*Les Deux Anglaises et le Continent*) on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1971. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Jean Gruault’n kanssa Henri-Pierre Rochén romaanin pohjalta. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja musiikin siihen teki Georges Delerue.

Elokuvassa äitinsä vaikutusvallasta kärsivä nuori ranskalaismies (Truffaut’n vakionäyttelijä Jean-Pierre Léaud) rakastuu kahteen englantilaistyttöön, joista toinen on vapaamielinen taiteilija ja toinen asenteiltaan tiukempi.

Tuotanto
--------

1970-luvun alussa Truffaut kärsi masennuksesta muun muassa hänen suhteensa Catherine Deneuveen kariuduttua. Lohtua toi Henri-Pierre Rochén romaani *Les Deux Anglaises et le Continent*, jonka pohjalta Truffaut alkoi suunnitella uutta elokuvaa. Se kuvattiin Normandian rannikolla kesällä 1971.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Pierre Léaud  | … |  Claude Roc
  |
|  Kika Markham  | … |  Ann Brown
  |
|  Stacey Tendeter  | … |  Muriel Brown
  |
|  Sylvia Marriott  | … |  rouva Brown
  |
|  Philippe Léotard  | … |  Diurka  |

Vastaanotto ja arvostus
-----------------------

Marraskuussa 1971 ensi-iltansa saanut *Englantilaiset naiset* sai vaihtelevia arvosteluja. Sitä pidettiin kylmäkiskoisena ja liian realistisena, kun elokuvassa näytettiin muun muassa verisiä lakanoita toisen englantilaistytön neitsyyden menettämisen ilmentäjinä. Elokuva sai Ranskan ulkopuolella parempia arvioita kuin kotimaassaan, ja sen arvostus on vuosikymmenten mittaan kasvanut.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Englantilaiset naiset* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Englantilaiset naiset* Elonetissä.
2. 1 2  Two English Girls (Arkistoitu – Internet Archive), *VideoHound's Golden Movie Retriever* 2008. Vaatii HighBeam-tilauksen.
3. 1 2  Francois Truffaut, New Wave Film -sivusto. Viitattu 15.7.2016.
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Englantilaiset naiset* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Englantilaiset naiset* Elonetissä.
**Liettuanraskaskylmäverinen** on raskasrakenteinen työhevosrotu. Sitä käytetään nykyisinkin työajoon ja altainhevosen kanssa risteytettynä lihan- ja maidontuotantoon.

Historia
--------

Liettuanraskaskylmäverinen kehitettiin Venäjällä 1800-luvun loppupuolella paikallisen zhmudinhevosen, ruotsalaisten ardennienhevosten ja suomenhevosen risteytyksistä. Rodusta tuli erittäin suosittu, ja sitä oli Liettuassa vuonna 1964 yli 64 000 yksilöä. Kantakirja rodulle perustettiin vuonna 1963.

Ominaisuudet
------------

Liettuanraskaskylmäverisellä on karkeahkonmuotoinen pää, kaartuva lihaksikas kaula ja kohtalaisen selkeä säkä. Rinta on syvä ja leveä, selkä lyhyt ja lihaksikas, perä pyöreä ja häntä korkealle kiinnittynyt. Jalat ovat suhteellisen lyhyet, nivelet ja kaviot yleensä laadukkaat. Rodun korkeus vaihtelee 152 ja 163 cm välillä ja väritys voi olla rautias, ruunikko, musta, kimo tai päistärikkö.

Rotu on pitkäikäinen, erittäin voimakas ja kestävä sekä luonteeltaan rauhallinen. Sille on tyypillistä vilkkaat käynti ja ravi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pickeral, Tamsin: *The Encyclopedia of Horses & Ponies*, s. 257. Dempsey Parr, 1999. ISBN 1-84084-506-6. (englanniksi)
**Misséni** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 50 kilometriä Kadiolosta lounaaseen. Kunnassa on 47 700 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).

Missénin kunta rajoittuu pohjoisessa Kadiolon piirin Fouroun, Dioumaténén ja Kadiolon kuntiin ja muissa ilmansuunnissa Norsunluurannikkoon. Maisemaa leimaavat tasangot, kukkulat ja kalliot. Länsirajalla virtaa Banin alkujoki Bagoé. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 19 kylää. Niistä suurin on 26 800 asukkaan Massiogo. Asukkaat ovat senufoja, miniankoja, fulbeja ja bambaroita. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara. Uskontoja ovat animismi, islam ja kristinusko.

Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekautena. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit, kaupankäynti ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja siat.

Vuonna 2005 löydetty Massiogon kultaesiintymä on houkutellut kuntaan tuhansia kaivajia Malista ja Norsunluurannikolta. Kultaryntäys on aiheuttanut paljon erilaisia ongelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 24.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Misséni 2006-2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 15.3.2016. Viitattu 24.2.2018.
4. ↑  Mines d’or du cercle de Kadiolo: Des «morts» réapparaissent à Massiogo *Maliweb*. Viitattu 24.2.2018.
5. ↑  Kadiolo: orpaillage, la medaille doree a son revers *MaliActu.net*.  Arkistoitu 25.2.2018. Viitattu 24.2.2018.
6. ↑  Nouveau rush d’orpailleurs vers Massiogo et Sinty *MaliActu.net*.  Arkistoitu 25.2.2018. Viitattu 24.2.2018.
Keisari Trajanus, Diktynna, Zeus-lapsi ja kureetit kreetalaisessa rahassa.
**Diktynna** (m.kreik. Δίκτυννα) eli **Britomartis** (Βριτόμαρτις) oli minolaisen uskonnon vuorten, villin luonnon ja metsästyksen jumalatar, joka muistutti monella tavalla myöhempää Artemista.

Knossoksesta löydetyissä lineaari-B-tauluissa Diktynnan nimi esiintyy mahdollisesti muodossa *pi-pi-tu-na*. Diktynna saattoi olla sama jumalatar kuin hieman vastaavanlainen minolainen jumalatar Potnia Theron, "Eläinten valtiatar", tai johdettu tästä. Nimenä *Diktynna* viittaa mahdollisesti metsästyksessä käytettyihin verkkoihin.

Antiikin aikana Diktynnan kultti jatkui erityisesti läntisellä Kreetalla. Rodopóksen niemimaalla sijainnut Diktynnan temppeli eli *Diktynnaion* oli antiikin aikana Kreetan merkittävin kulttipaikka. Antiikin ajan kreetalaisessa mytologiassa Diktynna oli Zeuksen tytär. Hän syntyi Valkoisilla vuorilla Samarian rotkossa. Diktynna päätti pysyä neitsyenä. Kuningas Minos kuitenkin rakastui häneen. Hän joutui pakenemaan tätä ja hyppäsi mereen Diktynnaionin paikalla. Kalastajat poimivat hänet verkkoihinsa ja veivät hänet Aiginalle, missä häntä alettiin palvella jumalattarena. Näin hän sai verkkoihin viittaavan nimensä. Diktynnan kerrotaan paenneen myös Artemiin temppeliin, ja Artemiin tehneen hänestä kuolemattoman palkkiona neitsyydestä.

Vähitellen Diktynna ja Britomartis yhdistettiin Artemiihin ja nimistä tuli tämän epiteettejä (*Artemis Diktynna*/*Diktynnaia*, *Artemis Britomartis*). Vaihtoehtoisesti Britomartis nähtiin myös yhtenä Artemiin seurueeseen kuuluneista nymfeistä. Aiginalla Diktynnaa palvottiin antiikin aikana nimellä Afaia, manner-Kreikassa nimellä Potnia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Diktynna", *Antiikin käsikirja*, s. 128. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4 5  Clark, Tom Foran: *Freewheeling: Writing on Crete*, s. 81–86. Xlibris Corporation, 2015. ISBN 1503598551. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Schofield, Louise: "Mycenaean Religion", *The Mycenaeans*, s. 161. Getty Publications, 2007. ISBN 0892368675. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Titles of Artemis *Theoi*. Viitattu 9.12.2015.
5. ↑  The Diktynna Sanctuary and the beach of Menies on the Rodopos Peninsula *Crete Home*. Viitattu 9.12.2015.
6. ↑  Larson, Jennifer: *Ancient Greek Cults: A Guide*, s. 178. Routledge, 2007. ISBN 1134346182. Teoksen verkkoversio.
7. ↑  Wikman, Monika: *Pregnant Darkness: Alchemy and the Rebirth of Consciousness*, s. 192. Nicolas-Hays, Inc. 2005. ISBN 0892545690. Teoksen verkkoversio.
**Jarmo Voitto Ilari Jylhä** (s. 19. tammikuuta 1951 Loppi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja muusikko.

Jylhän kiinnostus musiikkiin virisi 1950-1960 -lukujen taitteessa Elviksen, Tommy Steelen ja rautalankayhtyeiden ansiosta. Tärkein vaikuttaja oli The Beatles ja ensimmäinen kitara hankittiin osamaksulla v. 1964 lopulla. 

1968 ilmestyi Shokki-levymerkillä Jarmo Jylhän laulama single *Samantekevää* / *Nyt Kaiken toisin nään*, jonka sävellykset ja sanoitukset olivat hämeenlinnalaiskaksikon Irwin Goodman ja Vexi Salmi käsialaa, nimimerkeillä William White – Leo Länsi. PSO (Pohjoismainen Sähkö Oy) julkaisi 1970-luvun alussa kaksi omista sävellyksistä/sanoituksista koostuvaa singleä *Noutaja* / *Takaa-ajettu* sekä *Ilo Irti* / *Ei ole onnesi yhdestä kiinni*, joiden jälkeen Jylhä vetäytyi laulu-uralta.

Armeijanpalveluksen jälkeen vuonna 1972 Jarmo Jylhä siirtyi päätoimisesti musiikin pariin ensimmäisen työpaikan ollessa Henry Haapalaisen Fonovox. Samoihin aikoihin jatkuivat musiikin sovitusopiskelut jazzkitaristi Tommy Nordströmin opastuksella. 

Vuonna 1979 yhdessä Erkki Puumalaisen kanssa perustettu JP-Musiikki teki mittavan tuotannon Suomalaiseen kevyeen musiikkiin suurimman menestyksen ollessa Jaakko Teppo, hänen kolme ensimmäistä albumia, joista jokaista on myyty kasetit ja CD-versiot mukaan lukien yli 100 000 kpl. JP-Musiikin jälkeen Jarmo Jylhä oli perustamatta uutta Overdisc-yhtiötä, jonka toiminta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Myöhemmin hän on jatkanut pienimuotoista levynjulkaisutoimintaa Finedit-yrityksensä puitteissa.

Jarmo Jylhä on toiminut säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana ja tuottajana lukuisille artisteille, joista mainittakoon muun muassa Berit, Tapio Heinonen, Sonja Lumme, Jaska Mäkynen, Esko Rahkonen, Salomon, Jarno Sarjanen, Reijo Taipale ja Jaakko Teppo.

Sävellyksiä ovat mm. *Alla etelän taivaan*, *Casablanca*, *Ilo Irti*, *Kadotettu onni* ja *Kaunis maa*, joista kaikista on useita levytyksiä, sekä Jaakko Tepon 1992 levyttämät *Lenita* ja *Sammakkoprinssi*. Jylhä sanoitti mm. käännöstekstin lastenlauluun *Pingviinitanssi* ja sovitti Jaakko Tepon kappaleen *Pamela*. 

Jarmo Jylhä on toiminut myös tuottajana kahdessa Suomen Euroviisuedustajassa: *Eläköön elämä* – Sonja Lumme, Göteborg 1985 ja *Bye Bye baby* – CatCat, Dublin 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Jarmo Jylhä *Pomus.net*. Viitattu 28.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Jarmo Jylhän esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Jarmo Jylhän sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Jarmo Jylhän sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Sadun kuvitusta
***Pieni tulitikkutyttö*** (tansk. *Den Lille Pige med Svovlstikkerne*) on tanskalaisen H. C. Andersenin kirjoittama satu, joka kertoo köyhän perheen tytöstä myymässä tulitikkuja kadulla talvella. Satu julkaistiin ensi kerran vuonna 1845, ja siitä on tehty useita animaatioelokuvia sekä televisio-ohjelmia.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tarina kertoo köyhästä tytöstä, joka yrittää uudenvuodenaattona myydä kadulla tulitikkuja, mutta kukaan ei osta niitä. Tytöllä on kylmä ja nälkä, mutta hän ei uskalla mennä kotiin, sillä hänen isänsä löisi häntä. Kylmyydessä tyttö sytyttää tulitikun ja näkee ajatuksissaan ruokapöydän täynnä ruokaa. Hän on kurkottamassa sitä kohti, mutta tulitikku sammuu, ja näky häipyy. Sama toistuu muutaman kerran, erilaisilla näyillä, kunnes hän kuolee, ja näkee isoäitinsä ottavan hänet mukaan taivaaseen. Uudenvuoden aamuna ohikulkijat löytävät hänet kuolleena.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  H.C. Andersenin *Pieni tulitikkutyttö* *b0h.tripod.com*.