recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andrei Linde** (s. 2. maaliskuuta 1948, Moskova) on venäläis-yhdysvaltalainen kosmologi. Hän opiskeli Moskovan valtionyliopistossa ja Lebedevin fysiikan instituutissa. Vuosina 1972–1974 hän kehitti väitöskirjaansa David Kirzhnitsin kanssa. Vuonna 1985 hänestä tuli Lebedevin fysiikan professori. Linde siirtyi 1989 CERNiin Sveitsiin ja 1990 Stanfordin yliopistoon.

Linde ja yhdysvaltalainen Alan Guth kehittivät 1980-luvun alussa inflatorisen maailmankaikkeuden teorian, josta on vähitellen tullut vakio paradigma kosmologiassa alkuräjähdyksen klassisen mallin lisäksi. Linden malli korjasi suurimmat ongelmat Guthin mallista, samalla säilyttäen sen tärkeimmät piirteet. Vuonna 1983 hän ehdotti kaoottisesti inflatorista teoriaa, josta tuli uusien mallien prototyyppi.

Linde on kirjoittanut yli 200 julkaisua hiukkasfysiikasta ja kosmologiasta. Hänen kaksi inflatorista teoriaa käsittelevää kirjaansa ovat *Inflation and Quantum Cosmology* ja *Particle Physics and Inflationary Cosmology*. Linde sai vuonna 1978 Neuvostoliiton Lomonosov-palkinnon ja 2001 Oskar Klein -mitalin fysiikasta Tukholman yliopistolta. Vuonna 2002 hänelle ojennettiin Dirac-mitali. Vuonna 2004 hän sai Peter Gruber -palkinnon inflatorisen maailmankaikkeuden teorian kehittämisestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Cookson, Clive: Andrei Linde on the Big Bang and the biggest discovery of all time *Financial Times*.  11.4.2014. Viitattu 4.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrei Linde**.
* Andrei Linde *Institute for Theoretical Physics*. Viitattu 16.2.2019 (englanniksi).
* Lightman, Alan: Andrei Linde *Oral History Interviews – American Institute of Physics*.  22.10.1987. Viitattu 16.2.2019 (englanniksi).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kodiksami** on Raumalla sijaitseva kylä, joka aikaisemmin kuului Lapin kuntaan. Lapin kirkonkylään on Kodiksamista matkaa noin kahdeksan kilometriä ja Euran Hinnerjoelle noin kuusi kilometriä. Kodiksamin kylä sijaitsee Lapinjoen itäpuolella keskellä laajoja peltoaukeita. Kylän eteläpuolella virtaa Isoniitunoja-niminen Lapijoen sivuhaara. Kodiksamin sekä viereisten Mäentaan, Kuolimaan ja Sukkalan kylien viljelyalueet ovat Rauman laajimmat. Kodiksami on osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi luokittelemaa Lapinjokilaakson kylä- ja viljelymaisemaa, joka ulottuu myös Euran puolelle.

Kodiksamin kylätontti on sijainnut samalla paikalla varhaiskeskiajalta saakka. Asiakirjoissa kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1503. 1800-luvulla asutus levisi myös kylätontin ympäristöön ja 1900-luvun alkupuolella Kodiksamiin syntyi teollisuutta, kuten pajoja ja kutomo. Merkittävintä säilynyttä rakennuskantaa edustavat Salomaan, Utulan, Nokan ja Saari-Uotilan tilojen rakennukset. Jugendtyylinen koulurakennus on vuodelta 1908. Se toimii nykyään paikallisen kyläyhdistyksen ylläpitämänä kylätalona.

Lähteet
-------

1. ↑  Niemeläinen, Jussi: Kylä nimeltä Kodiksami (vain tilaajille)  20.8.2003. Helsingin Sanomat. Viitattu 19.2.2023.
2. 1 2  Joukio, Olli: *Kodiksamin, Kuolimaan ja Mäentaan kylien rakennusinvestointi 2015-2016*, s. 53-58. Pori: Satakunnan Museo, 2016. Teoksen verkkoversio (PDF).
3. ↑  Lapinjokilaakson kylä- ja viljelymaisema *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 19.2.2023.
4. ↑  Granö, Veli: Kodiksamin kyläyhdistys aikoo selviytyä koronan pyörityksestä  7.9.2020. Maaseudun Sivistysliitto. Viitattu 19.2.2023.
**Albalophosaurus** on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku, joka kuvailtiin tieteelle vuonna 2009. Hirmuliskon fossiileita löydettiin Hakusanin kaupungin ympäristössä, Ishikawan prefektuurissa Japanissa sijaitsevasta Kuwajiman muodostumasta. *Albalophosauruksen* holotyyppi koostuu kallon luista, jotka ovat oletettavasti peräisin yhdeltä yksilöltä. Kaikki kallon osat eivät ole säilyneet. Tyyppilaji *Albalophosaurus yamaguchiorum* sai nimensä kahden innokkaasti etsinnöissä auttaneen Yamaguchi-nimisen japanilaisen mukaan.

Elinaika ja koko
----------------

*Albalophosauruksen* fossiilien löytökerrostuman ikää ei tiedetä tarkasti, sillä löytöpaikalta puuttuu indeksifossiileita sisältäviä merikerrostumia. Kuwajiman muodostuman tiedetään kuitenkin kehittyneen varhaisliitukauden aikana, luultavasti Berrias-vaiheen jälkeen ennen Barrême-vaihetta. Arvio perustuu löytöpaikan ala- ja yläpuolella sijaitseviin muodostumiin. Uudemmat tutkimukset viittaavat siihen, että Kuwajiman muodostuman syntyaika on todennäköisesti Valangin- ja Hauterive-vaiheiden välimaastossa, vaikka tarkka ikä onkin vielä epävarma.

*Albalophosauruksen* etujalat olivat lyhyet ja se liikkuikin takajalkojensa varassa. Hirmulisko oli 1,3 metriä pitkä ja sen kallolla oli pituutta noin kymmenen senttimetriä.

Luokittelu
----------

*Albalophosaurus* luokiteltiin lajinkehitysanalyysissa tavanomaiseksi sarvinaamaksi. Luokitus suoritettiin suvun kuvauksen yhteydessä. Holotyypistä tunnistettiin vain kladogrammin hämäräperäinen synapomorfia eikä ainuttakaan yksiselitteistä, sarvinaamaisuuden määrittelevää synapomorfiaa. Dinosauruksen muut piirteet kuten hampaiden morfologia vaikuttavat viittaavan siihen, että suvulla on yhteys Ornithopoda-lahkon jäseniin, minkä myötä alkuperäisen kuvauksen tekijät yhdistävät hirmuliskon sarvinaamaisuuden incertae sedisiin eivätkä pidä sitä sarvinaamana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ohashi, T. ; Barrett, P. M.: A new ornithischian dinosaur from the Lower Cretaceous Kuwajima Formation of Japan.  *Journal of Vertebrate Paleontology*, 2009, nro 3, s. 748–757.
2. 1 2  Japanissa uusi dinosauruslaji Yle.fi. Viitattu 6.10.2009.
3. ↑  Matsumoto, T. at al.: Correlation of marine and non-marine formations in the Cretaceous of Japan.  *Fossils*, 1982, nro 31, s. 1–26.
4. ↑  Sato, T. ; Hachiya, K. ; Mizuno, Y.: Latest Jurassic-Early Cretaceous ammonites from the Tetori Group in Shokawa, Gifu Prefecture.  *Bulletin of the Mizunami Fossil Museum*, 2003, 30. vsk, s. 151–167.
5. ↑  Isaji: *Nippononaia ryosekiana* (Bivalvia, Mollusca) from the Tetori Group in central Japan.  *Bulletin of the National Science Museum, Series C (Geology and Paleontology)*, 1993, 19. vsk, s. 65–71.
6. ↑  Fujita, M.: Geological age and correlation of the vertebrate-bearing horizons in the Tetori Group.  *Memoir of the Fukui Prefectural Dinosaur Museum*, 2003, 2. vsk, s. 3–14.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q192389
* Fossilworks: 161139
* IRMNG: 1470124

 |

 |
Daniel Cončál
**Daniel Končál** (s. 16. elokuuta 1982) on slovakialainen lentopalloilija, joka pelasi lentopallon SM-liigan Kempeleen Lentopallossa kaudella 2008–2009.

Ura
---

Končál aloitti lentopallon syntymämaassaan Slovakiassa jo hyvin nuorena. Hän nousi nopeasti pelaamaan Slovakian pääsarjaan, jossa ensimmäinen joukkue oli VK Nové Mesto. Tämän jälkeen hän vaihtoi seuraa Itävallan liigassa pelaavaan Ann volleyball Clubiin, josta tie vei Itävallan liigassa Arbesbachin joukkueeseen ja sieltä kaudeksi 2006–2007 takaisin kotimaahan Slovakiaan VKP Bratislavan joukkueeseen. Bratislavassa Končál pelasi huippukauden, kun hän voitti Slovakian liigan hopeaa, ja vei joukkueensa Slovakian cupin mestaruuteen. Kauden aikana Bratislava pelasi myös Euroopan cupia, jossa Končál esiintyi ennakkoluulottomasti joukkueensa kanssa.

Kaudeksi 2007–2008 Končál hankittiin Kempeleen Lentopalloon pyörittämään passipeliä. Hankinta oli oiva sillä Kempele sijoittui runkosarjassa lopulta kuudennelle sijalle, ja eteni näin suoraan puolivälieriin. Puolivälierissä tie kuitenkin katkesi Vammalan Lentopallolle otteluvoitoin 3–0. Končál jatkaa uraansa Kempeleen Lentopallossa edelleen kaudella 2008-2009.

Saavutukset
-----------

* Slovakian liigan 2. sija 2007
* Slovakian cupin mestaruus 2007
* Top Teams Cupissa 2007

Joukkueet
---------

* 2006–2007 VKP Bratislava
* 2007–2008 Kempeleen Lentopallo
* 2008–2009 Kempeleen Lentopallo
**Alban kuningaskunta** oli nykyisen Skotlannin alueella sijainnut valtio. Se syntyi, kun Kenneth I MacAlpin yhdisti skottien ja piktien valtakunnat vuonna 843.

Alba ulottui nykyisestä Argyll ja Butesta aina Caithnessiin saakka, ja siihen kuului suurin osa eteläistä ja keskistä Skotlantia. Alban kuningaskunta oli yksi harvoista Britteinsaarten alueista, jotka kykenivät vastustamaan viikinkien hyökkäyksiä. Viikinkien Irlannin rannikolle ja läntisille saarille perustamat asutukset kuitenkin katkaisivat Alban vanhat siteet Irlantiin, josta skotit olivat alun perin Skotlantiin tulleet. Kuningaskunta jäi entistä pahemmin eristyksiin, kun viikingit valloittivat myös Etelä-Englannin.

Pohjanmiesten vetäydyttyä Englannista pyrkivät englantilaiset valloittamaan alueita Albalta. Kuningas Malcolm II pystyi lopulta lyömään englantilaiset Carhamin taistelussa vuonna 1016 tai 1018. Malcolmin seuraaja Duncan I nousi valtaistuimelle vuonna 1034. Hän liitti Albaan Strathclyden, Cumbrian ja Lothianin. Siitä lähtien Alba alkoi nimenä hiljalleen hävitä, ja kuninkaita ryhdyttiin kutsumaan "skottien kuninkaiksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alba *Encyclopaedia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 14.10.2014.
Erilaisia kokkeja.
**Kokit** (*coccus* pl. *cocci*) eli **pallobakteerit** ovat pallomaisia tai melko pallomaisia bakteereja. Ne voivat esiintyä kaksittain tai jäävät usein ketjuiksi tai ryhmiksi. Kaksittain esiintyvät ovat diplokokkeja, ketjuina esiintyvät ovat streptokokkeja ja ryhmissä esiintyvät stafylokokkeja.

Kokkibakteerit voivat olla joko aerobisia tai anaerobisia sekä grampositiivisia tai gramnegatiivisia.

* Grampositiiviisia aerobisia kokkeja:
	+ Stafylokokit: *Staphylococcus aureus*, *Staphylococcus epidermidis*, *Staphylococcus saprophyticus*
	+ Streptokokit: *Streptococcus pneumoniae* eli pneumokokki, *Streptococcus pyogenes*, B,C,D,F,G
	+ Enterokokit: *Enterococcus faecalis*, *Enterococcus faecium*

* Gramnegatiivisia aerobisia kokkeja:
	+ Neisseriat: *Neisseria gonorrhoeae*, *Neisseria meningitidis*
	+ *Moraxella catarrhalis*

* Anaerobisia kokkeja:
	+ Peptostreptococcus
	+ Veillonella

  

Pneumokokki aiheuttaa keuhkokuumetta, *Acinetobacter lwoffii* on mesofiilinen kokki, joka on haitallinen paperinvalmistusprosessissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dorland's Medical Dictionary
2. ↑  Terveysportti
3. ↑  Tekes

* Terveysportti.
Shqipëria e Re -elokuvastudio.
**Albanialainen elokuva** sai alkunsa vuonna 1947, jolloin Albaniassa kuvattiin ensimmäiset uutiselokuvat. Vuonna 1952 Tiranaan perustettiin Neuvostoliiton tuella Shqipëria e Re ("Uusi Albania") -elokuvastudio. Samoihin aikoihin maassa alettiin valmistaa dokumenttielokuvia. Sergei Jutkevitš ohjasi vuonna 1954 valmistuneen neuvostoliittolais-albanialaisen yhteistuotannon *Veliki voin Albanii Skanderbeg* ("Albanian suuri soturi Skanderbeg"). Suomessa elokuvaa esitettiin nimellä *Kultainen haarniska*. Ensimmäinen kokonaan albanialainen näytelmäelokuva oli Kristaq Dhamon ohjaama *Tana* vuonna 1958.

Albanian elokuvatuotanto kehittyi erityisesti vuosina 1975–1990, jolloin maassa tehtiin vuosittain keskimäärin 13 näytelmäelokuvaa. Vuonna 1980 Shqipëria e Re tuotti 40 dokumenttielokuvaa, 26 uutisfilmiä, 14 näytelmäelokuvaa ja 10 animaatiota. Tunnettuja ohjaajia olivat Dhimitër Anagnosti, Viktor Gjika, Piro Milkani ja Esat Musliu. Elokuvissa käynti oli hyvin suosittua. Vuonna 1970 Albaniassa oli 450 elokuvateatteria, joihin myytiin 20 miljoonaa lippua.

Kommunistivallan aikana albanialaisten elokuvien sisältö oli voimakkaan propagandistinen. Niiden keskeisiä aiheita olivat toisen maailmansodan aikainen vastarintaliike sekä sosialistisen yhteiskunnan rakentamiseen liittyvät moraalikysymykset. Nykyperspektiivistä katsoen filmien taiteellinen taso oli usein kyseenalainen, mutta olosuhteet huomioon ottaen maan elokuvateollisuus ylsi merkittäviin saavutuksiin.

Elokuvien tuotanto lakkasi kommunistisen järjestelmän romahdettua 1990-luvun alussa. Uusia elokuvia alettiin valmistaa vasta vuosikymmenen lopulla. Samalla maahan avattiin ensimmäiset nykyaikaiset elokuvateatterit ja Shqipëria e Re nimettiin Kansalliseksi elokuvakeskukseksi (Qendra Kombëtare e Kinematografisë). Tunnettuja albanialaisia nykyohjaajia ovat Gjergj Xhuvani, Albert Minga ja Fatmir Koçi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Filmi Shqiptar – The Albanian Film*, s. 8. Tiranë: 8 Nëntori, 1977.
2. 1 2  Elsie, Robert: *Historical Dictionary of Albania, 2nd edition*, s. 326. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6188-6.
3. ↑  *Kino: Entsiklopeditšeski slovar*, s. 16. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
4. ↑  Veliki voin Albanii Skanderbeg (1954) Elonet. Viitattu 7.12.2012.
5. ↑  Elsie, Robert: *Historical Dictionary of Albania, 2nd edition*, s. 135. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6188-6.
6. ↑  Elsie, Robert: *Historical Dictionary of Albania, 2nd edition*, s. 135–136. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6188-6.
7. ↑  *Portrait of Albania*, s. 455. Tirana: 8 Nëntori, 1982.
8. 1 2 3 4  Elsie, Robert: *Historical Dictionary of Albania, 2nd edition*, s. 136. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6188-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Albanian elokuva-arkiston sivusto (albaniaksi), (englanniksi)
* Kansallisen elokuvakeskuksen sivusto (albaniaksi)
**Aleksei Anatoljevitš Volkov** (ven. Алексей Анатольевич Волков, s. 5. huhtikuuta 1988 Radužnyi) on venäläinen ampumahiihtäjä ja viestin olympiavoittaja.

Ura
---

Nuorten MM-kilpailuissa Canmoressa 2009 Volkov saavutti hopeaa normaalimatkalta ja viestistä. Saman vuoden Ufan EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän saavutti pronssia takaa-ajossa ja kultaa viestissä. EM-kilpailujen miesten sarjassa Volkov sai kultaa takaa-ajossa, hopeaa pikakilpailussa ja viestissä sekä pronssia normaalimatkalla 2010, kultaa takaa-ajossa ja hopeaa pikakilpailussa 2011, kultaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa ja viestipronssia 2012, kultaa normaalimatkalla ja viestissä 2015 sekä kultaa sekaviestissä 2017.

Ruhpoldingin MM-kisoissa 2012 Volkov oli normaalimatkalla 21:s. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimatkalla 15:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Volkov hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimatkalla yhdeksäs. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän oli yhdestoista.

Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Volkov saavutti kultaa takaa-ajossa ja sekaviestissä sekä hopeaa pikakilpailussa 2012.

### Maailmancup

Ampumahiihdon maailmancupissa Volkov debytoi kaudella 2009–2010 Östersundin pikakilpailussa ollen 74:s. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti kaudella 2013–2014 oltuaan toinen Oberhofin yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2014. Volkov oli samalla kaudella toinen myös Ruhpoldingin normaalimatkalla.

Kaudella 2014–2015 Volkov voitti ensimmäisen kerran järjestetyn maailmancupin pariviestin Nové Městossa yhdessä Jana Romanovan kanssa. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 kolmanneksi Östersundin normaalimatkan kilpailussa. Cupin kokonaistilanteessa hänen paras sijoituksensa on 21:s kaudella 2013–2014. Normaalimatkan cupissa hän oli samalla kaudella kolmas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Alexey Volkov *IBU Datacenter*. Viitattu 21.3.2017. (englanniksi)
2. ↑  Olympic Winter Games - Sochi (RUS) IBU. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)
**Bruttotulos** tarkoittaa kirjanpidossa pien- ja mikroyritysten lyhennetyn tuloslaskelman ylintä riviä. Bruttotulos saadaan, kun liikevaihdosta vähennetään tietyt kulut. Vähennettävät kulut liittyvät mm. tuotteiden ja palveluiden hankintaan ja valmistukseen.

Bruttotulos lasketaan vähentämällä liikevaihdosta seuraavan taulukon mukaiset kuluerät:

| Kululajikohtainen tuloslaskelma | Toimintokohtainen tuloslaskelma |
| --- | --- |
| 1. LIIKEVAIHTO | 1. LIIKEVAIHTO |
| 2. Valmiiden ja keskeneräisten tuotteiden varastojen muutos | 2. Hankinnan ja valmistuksen kulut |
| 3. Valmistus omaan käyttöön | 3. Bruttokate |
| 4. Liiketoiminnan muut tuotot | 6. Liiketoiminnan muut tuotot |
| 5. Materiaalit ja palvelut |  |
| **BRUTTOTULOS** | **BRUTTOTULOS** |

Bruttotulos voi esiintyä vain pien- ja mikroyritysten tuloslaskelmassa. Ne voivat halutessaan laatia ns. lyhennetyn tuloslaskelman, jossa ilmoitetaan vain bruttotulos eikä yllä olevia eriä erikseen. Näin voi tehdä, jos tilinpäätöspäivänä sekä päättyneellä tilikaudella että sitä välittömästi edeltäneellä tilikaudella on ylittynyt enintään yksi seuraavista rajoista:

1. taseen loppusumma 6 000 000 euroa;
2. liikevaihto 12 000 000 euroa;
3. tilikauden aikana palveluksessa keskimäärin 50 henkilöä.

Bruttotuloskaavan etuna on, että yrityksen liikevaihto ja myyntikate jäävät yrityksen omaan tietoon.[1] Myynnin määrän ja myyntikatteen voi siis salata esimerkiksi kilpailevilta yrityksiltä.

Bruttotulos ja bruttotulo
-------------------------

Bruttotulos ja bruttotulo ovat eri käsitteitä. Bruttotulos saadaan vähentämällä bruttotulosta tietyt erät yllä esitetyllä tavalla.

Lähteet
-------

* Valtioneuvoston asetus pien- ja mikroyrityksen tilinpäätöksessä esitettävistä tiedoista 1753/2015
* Kirjanpitolaki (30.12.1997/1336) 4 a §

### Viitteet

1. ↑  Atsoft Oy: Bruttotulos -tuloslaskelma / Tuloslaskelma ilman liikevaihtoa ja kuluja Viitattu 31.1.2014
**Harry K. Daghlian**, **Haroutune Krikor Daghlian Jr.** (14. toukokuuta 1921 – 15. syyskuuta 1945) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko, etniseltä taustaltaan Neuvostoliiton armenialainen. Hän teki testisarjoja *Demon Core*ksi (suom. *Paholaisydin*) myöhemmin ristityllä atomipommin plutonium-sisuksella, jota vielä aluksi kutsuttiin *Rufus*-nimellä. Hänelle tapahtui työtapaturma, jonka johdosta pommin ydin muuttui äkillisesti fissiiliin muotoon eli säteileväksi ketjureaktion johdosta. Daghlian, joka oli saanut arviolta 510 remin säteilyannoksen eli 5,1 sievertia, vietiin Los Alamosin sairaalaan. Hän menehtyi erinäisistä hoitotoimenpiteistä huolimatta, 25 vrk kuluttua ydintapaturmasta säteilysairauteen. Daghlian kärsi sairautensa lopuksi yli +39 °C kuumeesta, sekä suoliston toimintajärjestelmien pettämisestä. 

Kuvassa onnettomuudessa polttosäteilyä saanut Harry Daghlianin käsi.
Daghlian oli suorittanut Bachelor of Science -tutkinnon Purduen yliopistossa. Harry Daghlian aloitti MIT:ssä vuonna 1938, ja vain 17-vuotiaana, mutta vaihtoi Purdueen. Hän oli työskennellyt ainakin Marshall Hollowayn sekä Otto Frischin vetämissä tieteellisissä tutkimusryhmissä sittemmin. Daghlian perehtyi muiden muassa syklotronien kehittelyyn. Harry Daghlian oli myös Trinity-ydinkokeen silminnäkijä.

Daghlianin jälkeen menehtyi tri Louis A. Slotin jokseenkin vastaavalla tavalla vuonna 1946, mutta vain 9 vrk kuluttua säteilyturmasta. Daghlianin saman niminen isä (*Haroutune Krikor Daghlian, Sr.*) menehtyi vuonna 1943. Harry Daghlianilla oli yksi veli sekä yksi sisar.

Lähteet
-------

* Schwarz,Rob: The Demon Core *Stranger Dimensions*.  30.7.2012. Viitattu 2.8.2018. (englanniksi)
* Harry Daghlian Atomic Heritage Foundation / National Museum of Nuclear Science & History. Viitattu 2.8.2018. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Schwarz,Rob: The Demon Core *Stranger Dimensions*.  30.7.2012. Viitattu 2.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Harry Daghlian Atomic Heritage Foundation / National Museum of Nuclear Science & History. Viitattu 2.8.2018. (englanniksi)
3. ↑   Viitattu 22.02.2022.


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Harry Daghlian
**Nordanå** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiönsaaren länsiosassa Dragsfjärdissä.

Nordanå sijaitsee Sunnanåjoen pohjoispuolella. Nordanån kyläalue ulottuu länteen merelle saakka ja pohjoiseen Stormossenille. Idässä kylää rajaa Finhova. Kylän eteläosa on tasaista peltoaukeaa, mutta muutoin alue on metsää, mäkiä ja suota.

Vuoden 1571 maakirjan mukaan Nordanåssa on ollut tuolloin kuusi taloa. Kylä autioitui 1600-luvulla, mutta asutettiin uudelleen 1700-luvulla. Isojaon aikaan kylässä oli viisi kantatilaa. Näistä Nybondas ja Vestergård yhdistyivät Nyborgin tilaksi vuonna 1969 ja Berga ja Östergård yhdistyivät Nordanån tilaksi vuonna 1983. Nykyisin kylän harva asutus sijaitsee kylän halki kulkevan Skinnarvikintien varrella. Meren rantaan on rakennettu hieman kesämökkejä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 18.11.2020.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 5.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
**Halimat Ismaila** (s. 3. heinäkuuta 1984 (IAAF:n mukaan 13. heinäkuuta) Ilorin, Kwara) on nigerialainen pikajuoksija.

Ismaila oli Ateenan olympialaisissa 2004 mukana Nigerian joukkueessa, joka karsiutui 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.30,78. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin juoksun henkilökohtaisen kilpailun alkuerissä ajalla 11,72, ja oli mukana Nigerian pikaviestijoukkueessa. Joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi ajalla 43,04, mutta nousi myöhemmin olympiahopealle kun edelle sijoittunut Venäjän joukkue hylättiin vuonna 2016. Seuraavana vuonna Ismaila karsiutui Berliinin MM-kisoissa 100 metrin alkuerissä.

Ismaila opiskeli Teksasin Yliopiston El Pason instituutissa. Hänen vanhempansa ovat Jatto ja Shaade Ismaila. Hänellä on neljä veljeä ja kolme siskoa. Hän on 158 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 56 kilogrammaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

* 100 metrin juoksu: 11,31 (2008)
* 200 metrin juoksu: 23,38 (2009)
* 400 metrin juoksu: 52,22 (2004)

### Sisäradat

* 60 metrin juoksu: 7,32 (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ismaila Teksasin yliopiston El Pason urheilujoukkueen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Halimat Ismaila Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2  Ismailan profiili sports-reference.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Belgian women's relay quartet receive 2008 Olympic gold medals after Russian sprinter fails doping test - Firstpost *Firstpost*.  10.9.2016. Viitattu 22.7.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Peter Norén** (s. 27. elokuuta 1968) on uransa lopettanut ruotsalainen jääpalloilija. Hän aloitti uransa 15-vuotiaana Nyborgs SK:ssa. Hän edusti urallaan pelasi lähes 30 sarjakautta pääosin Kalixin seudun seuroja Kalix Bandy, Nyborgs SK ja Karlsborgs BK. Lisäksi hän pelasi kolme kautta Tornion Palloveikoissa ja haaparantalais-torniolaisessa yhteisseurassa HT Bandy. 

Norén pelasi ennen Suomeen ja ToPV:iin siirtymistään Ruotsin silloisessa pääsarjassa Allsvenskanissa kauden Karlsborgissa ja kauden Kalix Bandyssä kaudella 1993–1994.

Kolme kautta 2005–2008 ToPV:ssa ja Suomen Bandyliigassa olivat menestyksekkäitä, sillä Norénin kausina ToPV saavutti kaksi mestaruutta ja yhden hopeatilan. 

Uran loppuvaiheessa haaparantalais-torniolaisen yhteisen seuran HT Bandyn myötä Norén pelasi vielä kolme kautta - niistä kauden Allsvenskanissa ja kaksi viimeistä ylimmällä sarjatasolla Elitserienissä.

Kaikkiaan Norénille kertyi Ruotsin korkeimman sarjatason kausia neljä kappaletta.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueissa**

* Suomen mestari: 2006 ja 2007 Tornion Palloveikkojen riveissä,
* SM-hopeaa: 2008 Tornion Palloveikkojen riveissä.

Lähteet
-------

* International Bandy Database

### Viitteet

1. ↑  Peter Norén Toppilaan!!!!!!  17.10.2005. Tornion Palloveikot. Viitattu 26.11.2013.
2. ↑  Peter Norén hoppas på starkt publikstöd  29.10.2009. Norrbottens Kuriren. Viitattu 26.11.2013 (ruotsiksi).
3. ↑  Peter Norén fortsätter i HT Bandy  17.8.2010. Norrbottens Kuriren. Viitattu 26.11.2013 (ruotsiksi).
**Nord** on hallintoalue Burkina Fason pohjoisosassa. Sen pääkaupunki on Ouahigouya. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 1 185 796 asukasta. Pinta-ala on 16 414 neliökilometriä.

Maantiede, ilmasto ja luonto
----------------------------

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 5,9 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Sahelin ja Centre-Nordin, etelässä Plateau-Centralin ja Centre-Ouestin ja lännessä Boucle du Mouhounin alueisiin sekä pohjoisessa Maliin.

Maisemaa leimaavat tasangot ja keskimäärin 300–400 metriä korkeat ylängöt ja kukkulat. Korkein kohta on Komkoulibo 630 metriä merenpinnasta. Tärkein vesistö on Nakambén eli Valkoisen-Voltan yläjuoksu.

Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–750 millimetriä. Vuodenaikoja on kaksi. Sadeaika kestää kesäkuusta syyskuuhun. Kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja pensaista.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 31 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 27 maalaiskuntaa ja 816 kylää. Provinssit ovat Loroum, Passoré, Yatenga ja Zondoma. Kaupunkeja ovat niiden keskukset Gourcy, Ouahigouya, Titao ja Yako. Perinteistä valtaa edustavat mosi- ja fulbepäälliköt.

Alueella asuu 8,5 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 11,8 %, mikä on huomattavasti alle maan keskitason (23 %).

Puhutuimmat kielet ovat moore (90,3 %) ja fulani (5,8 %). Kaupungiessa puhutaan jonkin verran ranskaa ja djulaa tai bambaraa. Muslimeja on 79,9, animisteja 10,1, katolisia 7,6 ja protestantteja 2,0 prosenttia.

Talous
------

Väestöstä 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit.
Alueella harjoitetaan myös kaivostoimintaa.

Lähteet
-------

* Monographie de la region du Nord *insd.bf*.  2009.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 1.7.2018.

### Viitteet

1. 1 2  La région du Nord en chiffres *insd.bf*.  2011.  Arkistoitu 13.7.2019. Viitattu 27.6.2018.
2. ↑  Monographie, s. 23.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Enquête nationale sur l’accès des ménages aux ouvrages d’assainissement familial 2010: Monographie régionale Nord *eauburkina.org*.  2011. Viitattu 27.6.2018.
4. ↑  Monographie, s. 43.
5. ↑  Monographie, s. 40.
6. ↑  Monographie, s. 82.

Burkina FasoBurkina Fason alueet

* Boucle du Mouhoun
* Cascades
* Centre
* Centre-Est
* Centre-Nord
* Centre-Ouest
* Centre-Sud
* Est
* Hauts-Bassins
* Nord
* Plateau-Central
* Sahel
* Sud-Ouest
Halikon sairaalan hautausmaa.
Punaisten muistomerkki Halikon sairaalan hautausmaalla.
**Halikon sairaalan hautausmaa** on hautausmaa Halikon Märynummella Salossa entisen Halikon sairaalan yhteydessä.

Hautausmaa sijaitsee sairaalan läheisyydessä Vaskiontien (seututie 224) varressa. Sinne on haudattu sekä sairaalan potilaita että henkilökuntaa.

Halikon sairaala sai omistukseensa vuoden 1918 punavankien teloituspaikan sairaalan läheisyydessä. Hautausmaan perustamisesta silloista Halikon piirimielisairaalaa varten tehtiin anomus vuonna 1931, ja hautausmaa vihittiin käyttöön 19. kesäkuuta 1932. Perustamispäätöksen yhteydessä annettiin lupa säilyttää vuoden 1918 haudat paikoillaan ja pystyttää niille sairaalan johtokunnan hyväksymä muistokivi.

Hautausmaan suunnitteluun osallistui sairaalan päärakennuksen suunnitellut arkkitehti Axel Mörne. Hautausmaata ympäröi valkoinen lauta-aita ja sen edustalla aidan ulkopuolella seisoo noin kuuden metrin korkuinen metallinen risti. Aiemmin sen ja hautausmaan välissä oli kappelirakennus vuodelta 1962. Se purettiin vesivahingon takia vuonna 1992. Hautausmaan hautakivistä pääosa on yhteishautakiviä. Yksittäisiä hautakiviä on muutama, ilmeisesti sairaalan työntekijöille. Kivien perusteella ensimmäinen vainaja on haudattu hautausmaalle vuonna 1933, viimeinen vuonna 1967.

Hautausmaan perällä on vuonna 1918 paikalla teloitettujen punaisten haudalle vuonna 1941 pystytetty Punaisten muistomerkki. Muistomerkki on hiukan muuta hautausmaata korkeammalla reunakivien rajaamana, ja sen ympärille on istutettu punaisia kukkia. Punaisten muistomerkki hautausmaalle paljastettiin 3. marraskuuta 1940. Sen pystyttäjiksi mainitaan kiven vasemmalla sivulla "Salon ja ympäristön työväenjärjestöt".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Halikon sairaalan hautausmaa Salossa  6.5.2015. Pääkaupunkiseudun ateistit ry. Viitattu 30.8.2015.
**Anna Mjöll Ólafsdóttir** on islantilainen jazzlaulaja ja lauluntekijä.

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Mjöll syntyi Reykjavíkissa laulaja, TV- ja radiopersoona Svanhildur Jakobsdóttirille ja jazz-kitaristi, elokuvasäveltäjä, lauluntekijä, sovittaja ja tuottaja Ólafur Gaukurille. Mjöllin ainoa sisar, Andri, työskentelee kirurgina Arizonassa. Mjöll aloitti kitaransoiton kuuden vuoden iässä, jota seurasivat piano ja sello. Hän kirjoitti ensimmäisen laulunsa jo kahdeksanvuotiaana. 18 vuoden iässä hän alkoi esiintymään paikallisissa ravintoloissa. Mjöll hankki korkeakoulututkinnon Menntaskólinn í Reykjavíkista ja opiskeli Sorbonnessa Pariisissa, ennen kuin lähti Los Angelesiin soittamaan jazzia.

Yksityiselämä
-------------

Mjöll meni naimisiin amerikkalaisen muusikon, lauluntekijän, ja tuottajan Patrick Leonardin kanssa 19. marraskuuta 2018 Patrickin kotikaupungissa, Crystal Fallsissa, Michiganissa .

Ura
---

Mjöll esiintyi laajasti Islannin televisiossa jo varhaisessa vaiheessa. Hän edusti Islantia vuonna 1996 Norjassa Euroviisuissa laulullaan "Sjúbídú", jonka hän kirjoitti yhdessä isänsä kanssa. 

Kappaleen sanoituksissa hän laulaa esikuvistaan, kuten Ella Fitzgeraldista, Frank Sinatrasta, ja Elvis Presleystä. Mjöll kiersi espanjalaisen laulajan Julio Iglesiasin kanssa ympäri maailmaa kolme vuotta. Vuonna 2006 hän kirjoitti ja esitti kolme kappaletta CJ Vanstonin kanssa elokuvaan *For Your Consideration*. 

Vuonna 2009 Mjöll julkaisi ensimmäisen albuminsa *The Shadow Of Your Smile,* ja seuraavana vuonna hän julkaisi toisen albuminsa *Christmas Jazzmaz.*

Katso myös
----------

* Islannin kulttuuri

Lähteet
-------

1. ↑  Biography From 1996 Eurovision Appearance, esctoday.com; accessed 26 October 2014.
2. ↑  IMDB Soundtrack Information - "For Your Consideration", imdb.com; accessed 26 October 2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Johan Einari Kropsu** (19. maaliskuuta 1930 Haukipudas – 24. helmikuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen kuoronjohtaja, kapellimestari, säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkineuvos.

Kropsu aloitti vuonna 1946 opintonsa Helsingin kirkkomusiikkiopistossa ja valmistui vuonna 1949 kanttori-urkuriksi. Hän työskenteli aluksi seurakunnassa Nilsiällä. 19. maaliskuuta 1950 Kropsu piti debyyttikonserttinsa, jonka aikana häntä kuultiin niin laulajana ja urkurina kuin kuoronjohtajanakin. Hän myös opetti Kemin työväenopistossa, kunnes siirtyi vuonna 1958 Sibelius-Akatemiaan suorittamaan Jussi Jalaksen johdolla kapellimestariopintoja. Näiden opintojensa aikana Kropsu toimi opettajansa Jalaksen kanssa kuoronjohtajana Suomen kansallisoopperassa. Hän sai kapellimestarin tutkinnon valmiiksi ja musiikinjohtajan arvonimen vuonna 1960.

Vuosina 1960–1990 Kropsu työskenteli kapellimestarin, vararehtorin ja säveltapailun yliopettajan tehtävissä Keski-Suomen konservatoriossa. Samanaikaisesti hän johti monia kuoroja, joista pitkäaikaisimmin – vuosina 1961–1986 – Mieskuoro Sirkkoja. Tähän ajanjaksoon mahtui yksitoista kansainvälistä konserttimatkaa, kuten vuonna 1983 tehty matka, jotka teki Mieskuoro Sirkoista ensimmäisen Kiinan kansantasavallassa esiintyneen länsimaisen mieskuoron. Kropsu ja Mieskuoro Sirkat tekivät yhteistyötä muun muassa Jyväskylän kaupunginorkesterin, Jyväskylän Naislaulajien ja Naiskuoro Vappujen kanssa. Vuosina 1978–1988 Kropsu oli myös Jyväskylän Naislaulajien johtajana. Kropsu toi kuorojen ohjelmistoihin suurimuotoisia teoksia, joihin kuuluivat Luigi Cherubinin *Requiem* ja Antonín Dvořákin *Stabat Mater*. Jyväskylässä Kropsu myös käynnisti konservatoriossa oopperatyön; hän johti yli kymmenen oopperan kokonaisesitykset Jyväskylässä ja istui Jyväskylän oopperayhdistyksen hallituksen jäsenenä. Hän oli yksi Jyväskylän Oopperan perustajajäsenistä.

Kropsu opetti musiikkia myös Jyväskylän yliopiston opettajankoulutuslaitoksessa ja oli Jyväskylän kaupunginteatterin kapellimestarin tehtävissä. Hän teki laajan sävellystuotannon.

Kropsu sai useita kunnianosoituksia Sulasolilta ja eri kuoroilta. Musiikkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1980. Kropsulla oli vaimo ja kaksi poikaa, joista Kari Kropsusta tuli myös kapellimestari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Musiikkineuvos johti lukuisia kuoroja ja oopperoita Oulun kaupunki
2. 1 2 3 4 5  Einari Kropsu Mieskuoro Sirkat
3. 1 2 3  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
Anna Morandi Manzolini
**Anna Morandi Manzolini** (1714–1774) opetti anatomiaa ja veisti anatomisia malleja vahasta. Hänen puolisonsa oli Bolognan yliopiston anatomian professori Giovanni Manzolini. Kun puoliso sairastui tuberkuloosiin, Anna Morandi Mazolini sai erityisluvalla opettaa tämän sijasta. Miehensä kuoltua hänestä tuli 1755 anatomian professori. Tieto hänen lahjakkuudestaan anatomisten mallien tekemisessä levisi kaikkialle Eurooppaan, ja hän sai kutsun Venäjälle Katariina Suuren hoviin ja muihinkin Euroopan hoveihin. Hänen mallinsa ovat nykyisinkin lääketieteessä käytettyjen mallien esikuvia. Niitä on säilynyt runsaasti, ja ne ovat Bolognan yliopiston museossa.

Hänet kutsuttiin useiden tieteellisten seurojen jäseneksi.

Hänen rintakuvansa on Rooman Pantheonissa, ja Bolognan yliopiston museossa on hänen itse vahaan veistämänsä omakuva.

Lähteet
-------

1. ↑  Alabaman yliopisto, Manzolini
2. ↑  Brooklyn Museum
3. 1 2  Google.Books

Aiheesta muualla
----------------

* Bolognan yliopiston sivusto, elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Viktor Einari Oksa**, vuoteen 1910 **Grönqvist** (4. lokakuuta 1891 Mikkeli – 25. joulukuuta 1953 Kemi) oli suomalainen kivääriampuja ja moninkertainen maailmanmestari.

Oksan vanhemmat olivat liikkeenhoitaja Viktor Grönqvist ja Ida Hämäläinen ja puoliso vuodesta 1919 Signe Dagmar Maria Mahlberg. Oksa kävi teollisuuskoulun 1914 ja toimi vuodesta 1927 alkaen Kemin Karihaarassa sulfiittitehtaan ylimestarina.

Ammunnan maailmanmestaruuskisoissa Haagissa vuonna 1928 Oksa sijoittui toiseksi vapaakiväärin pystyasennossa, samoin kuin seuraavan vuoden kisoissa Tukholmassa. Siellä hän kuului lisäksi kultaa pienoiskiväärillä voittaneeseen Suomen joukkueeseen. Vuonna 1930 Antwerpenissä Oksa saavutti ensimmäisenä suomalaisena ampumakuninkuuden voittamalla sekä vapaakiväärin maailmanmestaruuden yhteistuloksella 1 111 että pystyasennon, jossa hän teki maailmanennätystuloksen 359. Oksa osallistui kaikkiin ammunnan maailmanmestaruuskisoihin 1930-luvulla, voittaen vapaakiväärin makuuasennon vuosina 1933 Granadassa tuloksella 388 ja 1937 Helsingissä tuloksella 391. Vuonna 1935 Roomassa hän kuului Argentiina-patsaan voittaneeseen suomalaisjoukkueeseen. Kaiken kaikkiaan Oksalla oli neljä henkilökohtaista ja seitsemän joukkuemaailmanmestaruutta ja niiden lisäksi vielä kahdeksan Suomen ja kaksi Pohjoismaiden mestaruutta. Suomen ennätyksiä Oksa paransi kymmenkunta kertaa.

Oksalle myönnettiin vuonna 1930 Suomen Urheilulehden kultamitali.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 559. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 524. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2 3  Einari Oksa kuollut. *Helsingin Sanomat*, 30.12.1953, s. 10.
**Pyhä Fidelis Sigmaringenlainen O.F.M. Cap.** (alun perin **Mark Rey**; 1577 Sigmaringen, Hohenzollern, Saksa – 24. huhtikuuta 1622 Grusch, Grisons, Sveitsi) oli lakimies, filosofian opettaja, kapusiini, pappi ja marttyyri. Häntä on kutsuttu kapusiinisääntökunnan protomarttyyriksi. Miestä inhotti muiden lakimiesten ahneus, korruptio ja tämä sai hänet ryhtymään fransiskaaniksi veljensä Georgen kanssa, antamaan omaisuutensa köyhille ja vaihtamaan nimensä Fidelikseksi. Pyhimyksestä tuli lähetystyöntekijä Sveitsin Grisonsiin jossa hän oli niin onnistunut että paikalliset protestantit väittivät hänen olevan Itävallan keisarin vakoilija. Lopulta hän kuoli marttyyrinä saarnaamisestaan. Mies eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-90), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590-1591) , Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621) ja Gregorius XV (1621-1623). Paavi Benedictus XIII julisti hänet autuaaksi 24. maaliskuuta 1729 ja paavi Benedictus XIV julisti hänet pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1746. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 24. huhtikuuta. Hänet kuvataan harhaoppisten kanssa, tallomassa sanaa "harhaoppi", nuijalla piikkien kanssa, heittokirveen kanssa ja pyhän Joosef Leonissalaisen kanssa.

Pyhimystä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

> »Orémus. Deus, qui beátum Fidélem, seráphico spíritus ardóre succénsum, in veræ fídei propagatióne martýrii palma et gloriósis miráculis decoráre dignátus es: eius, quǽsumus, méritis et intercessióne, ita nos per grátiam tuam in fide et caritáte confírma; ut in servítio tuo fidéles usque ad mortem inveníri mereámur.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Saint Fidelis of Sigmaringen *CatholicSaints.Info*.  24.4.2012. Viitattu 26.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Catholic Online: St. Fidelis of Sigmaringen - Saints & Angels *Catholic Online*. Viitattu 26.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Optional Memorial of St. Fidelis of Sigmaringen, priest and martyr - April 24, 2015 - Liturgical Calendar *www.catholicculture.org*. Viitattu 26.1.2022.
4. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: List of Popes *www.newadvent.org*. Viitattu 26.1.2022.
5. ↑  Sancta Missa *divinumofficium.com*. Viitattu 26.1.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**HMCS Windsor** (viirinumero SSK 877) on Kanadan laivaston Victoria-luokan sukellusvene, joka oli aiemmin Britannian kuninkaallisessa laivastossa Upholder-luokan aluksena *HMS Unicorn*

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Upholder-luokka*
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1990. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1992 ja valmistui 25. kesäkuuta 1993.

Palvelus
--------

Kylmän sodan päätyttyä ja sukellusveneohjelman peruunnuttua alus poistettiin palveluksesta 1994. Kuninkaallisen laivaston päätettyä luopua dieselkäyttöisistä sukellusveneistä Upholder-luokan aluksia tarjottiin 1993 Kanadalle, joka hyväksyi tarjouksen viisi vuotta myöhemmin 1998. Kanada maksoi neljästä aluksesta 427 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria sekä 98 miljoonaa dollaria niiden modernisoinnista sekä Kanadan vaatimuksesta tehtävistä muutoksista. Alukset siirrettiin Kanadalle lainasopimuksella siten, että se voi lunastaa alukset kahdeksan vuoden kuluttua hankinnasta yhdellä punnalla kunkin.

### Kanadan laivastossa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:HMCS Windsor 

Kanada vastaanotti 6. elokuuta 2001 aluksen, joka liitettiin 4. lokakuuta 2003 muutostöiden päätyttyä laivastoon. Aluksella pidettiin 27.-30. syyskuuta 2004 lehdistötilaisuus, jolla dokumentoitiin sukellusvenemiehistön elämää aluksella. Huhtikuussa 2006 alus osallistui Joint Express -harjoitukseen. Vuonna 2007 alus siirrettiin Halifaxissa telakalle, jossa aloitettiin kaksivuotiseksi suunniteltu modernisointi. Töiden aikana alukselta löytyi ruostetta, mikä rajoitti maksimisukellussyvyyttä. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 2012 oltuaan viisi vuotta kuivatelakalla ja aloitti huhtikuun lopulla kuukausia kestävät koeajot.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 532

*Upholder*-luokan sukellusveneet

|  |  |
| --- | --- |
| Royal Navy | *HMS Upholder* - *HMS Unseen* - *HMS Ursula* - *HMS Unicorn* |
| Kanadan laivasto | *HMCS Chicoutimi* - *HMCS Victoria* - *HMCS Corner Brook* - *HMCS Windsor* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *Trafalgar*-luokka – Seuraaja: *Vanguard*-luokka |
**Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía** (MNCARS) eli lyhyemmin **Museo Reina Sofía** on lähinnä 1900-luvun taiteeseen keskittyvä taidemuseo Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se avattiin virallisesti 10. syyskuuta 1992 ja on nimetty Espanjan silloisen kuninkaan Juan Carlosin puolison, kuningatar Sofían mukaan. Se toimii itsenäisesti Espanjan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Museo sijaitsee Madridin keskustassa lähellä Atochan rautatieasemaa ja niin sanotussa taiteen kultaisessa kolmiossa, jossa sijaitsevat myös Prado ja Thyssen-Bornemisza.

Museo Reina Sofían merkittävimmät työt ovat Pablo Picasson ja Salvador Dalín teokset. Tunnetuin on epäilemättä Picasson *Guernica*. Museossa on myös hieno kokoelma muun muassa Juan Grisin, Joan Mirón, Julio Gonzálezin, Eduardo Chillidan, Pablo Palazuelon, Antoni Tàpiesin, Pablo Gargallon, Lucio Muñozin, Luis Gordillon, Jorge Oteizan ja José Luis Gutiérrez Solanan teoksista. Museon lisäksi tiloissa toimii vapaasti käytettävä taidekirjasto, jossa on yli 100 000 kirjaa, yli 3 500 äänitettä ja lähes 1 000 videota.

Museon päärakennuksessa oli 1700-luvulla sairaala. Mittavat kunnostustoimet aloitettiin vuonna 1980, ja osa uudesta museosta avattiin tilapäisesti vuonna 1988. Samana vuonna siitä tehtiin kansallismuseo. Ranskalaisen arkkitehdin Jean Nouvelin suunnitteleman laajennusosan rakennustyöt valmistuivat syyskuussa 2005. Kolme lisärakennusta kattava, 92 miljoonaa maksanut laajennus kasvatti museon lattiapinta-alan 84 000 neliömetriin.

Teoksia
-------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Manuel Borja-Villel, Independent Curators International. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  The Reina Sofia Museum in Madrid *Go Madrid*. Viitattu 14.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Museo Reina Sofía** Wikimedia Commonsissa

* Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía
**Harriet Etelävuori** (o.s. **Eriksson**, s. 30. maaliskuuta 1947) on suomalainen lentoemäntä ja malli. Hänet valittiin Miss Suomeksi vuonna 1969.

Missinä
-------

Keskellä vuoden 1969 Miss Suomi Harriet Eriksson, vasemmalla toiseksi sijoittunut Päivi Raita ja oikealla kilpailun kolmas, Crista Oinonen.
Miss Suomeksi valinnan aikaan Turussa asunut, ruotsia äidinkielenään puhunut Harriet Eriksson oli 21-vuotias merkonomi ja hän oli töissä laivanvarustamossa. Pituutta hänellä oli 175 senttimetriä. Erikssonin I perintöprinsessaksi valittiin 18-vuotias Päivi Raita ja II perintöprinsessaksi 20-vuotias Crista Oinonen.

Erikssonin kilpailuun ilmoittaneet ystävät saivat palkkioksi 1 000 markkaa. Miss Suomi voitti 2 000 markkaa, kaulakorun ja kookkaan pokaalin.

Missiurallaan Harriet Eriksson voitti Miss Skandinavia -kilpailun, sijoittui toiseksi Miss Universum -kilpailussa ja neljänneksi Miss Maailma -kilpailussa.

Työura
------

Työuransa Harriet Etelävuori on tehnyt lentoemäntänä, mutta hän teki samaan aikaan myös mallintöitä, ja oli jopa Eileen Fordin tunnetun mallitoimiston listoilla New Yorkissa. Etelävuoren mallinura kesti kaikkiaan noin 20 vuotta. Mallintöiden vähennettyä 1990-luvulle tultaessa hän jätti ne kokonaan ja työskenteli pelkästään lentoemäntänä.

Yksityiselämä
-------------

Harriet Eriksson avioitui vuonna 1969 Martti Etelävuoren kanssa. Pariskunta sai kaksi poikaa, joista vanhin on muusikko Niclas Etelävuori.

Lähteet
-------

1. ↑  Olkkonen, Leena: Syntymäpäivät Alvar Henriksson... *Helsingin Sanomat*.  28.3.1997. Viitattu 15.4.2023.
2. ↑  Turkulais­merkonomi Suomen kauneimmaksi (HS 50 vuotta sitten keskiviikkona 26.2.1969) *Helsingin Sanomat*.  26.2.2019. Viitattu 15.4.2023.
3. 1 2 3 4  Puonti, Maija: *Vuosisadan missit – Kaikki Miss Suomet 1933–1999*, s. 50–52. Tampere: Yhtyneet kuvalehdet, 2000. ISBN 952-5257-19-3.
4. ↑  West, Donald: Miss Scandinavia 1970-1973 *Pageantopolis*.  Arkistoitu 23.3.2010. Viitattu 15.4.2023.
5. ↑  Harriet Eriksson toinen Miss Universum-kisoissa (HS 50 vuotta sitten maanantaina 21.7.1969) *Helsingin Sanomat*.  21.7.2019. Viitattu 15.4.2023.
6. ↑  Väntänen, Ari: "Olisin halunnut hävittäjälentäjäksi, mutta olin liian pitkä" – haastattelussa ex-Amorphis-basisti, nykyinen Flat Earth -mies Niclas Etelävuori *Inferno*.  23.3.2019. Viitattu 15.4.2023.
**Harsuvaara** oli kylä Soanlahden kunnassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Soanlahden länsiosassa noin 15 kilometriä Soanlahden kirkonkylästä pohjoiseen ja sen naapurikyliä olivat Havuvaara, Koirivaara ja Kiekua. Laajasta Kiekuan kautta Soanlahti–Havuvaara maantielle johtavalta tieltä erkani tie Harsuvaaraan.

Harsuvaara kuului kahden muun Soanlahden pohjoisosan kylän kanssa Korpiselän ortodoksiseen seurakuntaan. Harsuvaaralla ja naapurikylällä Koirivaaralla oli yhteinen Maalaisliiton paikallisosasto, jonka talo sijaitsi Harsuvaarassa.

Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Harsuvaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle ja asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 Harsuvaara vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa. Koirivaaran kansakoulu toimi jatkosodan aikana 1942–1944 Harsuvaarassa sijainneessa Maalaisliiton paikallisosaston talossa. Jatkosodan lopulla 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen. Nykyisin Harsuvaarassa ei ole asutusta ja rakennuksetkin on hävitetty.

Tunnettu harsuvaaralainen oli kansanedustaja Aleksanteri (Ale) Holopainen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Viipurin lääni, Maanmittaushallituksen toimittama yleiskartta* 1:400 000. (Alkuperäiset karttalehdet E4, E5, F4 ja F5. Piirretty 1904-1913. Korjattu 1939-1942) Maanmittauslaitos ja Topografiakunta, 2003.
2. ↑  Durchman, Osmo: Tietoja erikoislaatuisista seurakunnista ynnä vastaavista historia- ja rippikirjoista.  *Genos, Suomen Sukututkimusseuran aikakauskirja*, 1932, 3. vsk, s. 85-120.  Suomen Sukututkimusseura ry. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.12.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Jaatinen, Martti (toim.): *Karjalan kartat*, s. 167. Helsinki: Tammi & Karjalan Liitto ry, 1997. ISBN 951-31-0972-0.