recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kallis prinssi** (ruots. *Dyre prins*) on Christer Kihlmanin romaani vuodelta 1975. Sen julkaisi Söderströms ja Pentti Saaritsan suomennoksen julkaisi Tammi.

Romaani on sen päähenkilön liikemies Donald Blaadhin tilitys elämästään. Hän on ryysyistä rikkauksiin nouseva mies, jonka ihmissuhteet ovat vain väline. Elämä on hänelle kilpailua, jossa on koko ajan pyrittävä voittoon. Teos on romaanisarjan itsenäinen aloitusteos, yhteiskuntahistoriallinen kuvaus sotienjälkeisestä Suomesta 1970-luvulle.

Kirjaan suhtauduttiin kahtalaisesti: ruotsinkieliset pitivät Kihlmania pesänlikaajana, suomenkielisille hän oli radikaali modernisti, ennakkoluulojen murtaja ja itsetilittäjä. Kirjaan kohdistuneet äärivasemmiston ankara kritiikki ja suomenruotsalaisen porvariston viha ajoivat Kihlmanin pakoon Argentiinaan, jossa vietetystä elämästä syntyi kaksi, jälleen pahastusta herättänyttä, kirjaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanskanen, Katja: Kallis prinssi, esittely.
2. ↑  Lassila, Pertti: Elämän suunnattomasta mutkikkuudesta. *Helsingin sanomat*.
William Henry Draper
**William Henry Draper** (19. joulukuuta 1855 Kenilworth, Warwickshire, Englanti − 9. elokuuta 1933 Clifton, Bristol) oli englantilainen hymnologi, pappi ja virsirunoilija.

Draper opiskeli Keble Collagessa, Oxfordissa ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1880. Hän toimi pappina muun muassa Alfretonissa, Shrewsburyssä ja Yorkshiressä sekä Lontoon Temple Church -kirkon "Master of the Temple" -pappina ennen eläkkeelle jäämistään.

Hän kirjoitti virsiä ja julkaisi niitä eri lehdissä, kuten *The Guardianissa* ja *Church Monthlyssä*. Hänen kirjoittamiaan virsiä on noin 60 ja hän julkaisi muutaman laulukirjan *The Victoria Book of Hymns* (1897), *Hymns for Holy Week* (1898), *A Memorial Service for Them That Are Fallen Asleep in Christ* (1898) sekä *The Way of the Cross.*

Draper tunnetaan erityisesti Franciscus Assisilaisen Aurinkolaulun "Il canto de Frate Sole*"* tai "Cantico delle Creaturen*"* englanninkielisen käännöksen ja virsimuokkauksen "All Creatures of our God and King*"* tekijänä. Assisilaisen Aurinkolaulu ei ole runomuotoinen virrenomainen laulu. Draper on muokannut sen säkeistömuotoiseksi helluntain ajan lasten jumalanpalvelusta varten vuosien 1899−1919 välisenä aikana. Draperin muokkaus on vuorostaan pohjana useille eri kielille käännetylle virrelle, kuten suomenkieliselle käännökselle.

Lähteet
-------

1. ↑  H. Draper Draper, William Henry *hymnary.org*. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  WILLIAM HENRY DRAPER *blueletterbible.org*. Viitattu 27.3.2922. (englanniksi)
3. ↑  All Creatures of our God and King *hymnary.org*. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 94. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
5. ↑  455 Luodut, te Herraa kiittäkää *virsikirja.fi*. Viitattu 27.3. 2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
*Jupiter ja Kallisto*, François Boucher
**Kallisto** (m.kreik. Καλλιστώ, "kaunein") oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykaonin tytär tai mahdollisesti Artemiksen nymfi.

Hesiodoksen versio
------------------

Hera muutti Kalliston karhuksi rangaistukseksi tämän lemmenseikkailusta Zeuksen kanssa. Suhteesta syntyi Arkas, joka metsästäessään kohtasi tietämättään äitinsä ja yritti tappaa tämän. Tällöin Zeus asetti heidän molemmat taivaalle Ison karhun ja Pienen karhun tähtikuvioiksi.

Hyginuksen versio
-----------------

Kallisto liittyi Dianan seurueeseen, koska molemmat jakoivat intohimon metsästykseen. Kallisto tuli kuitenkin raskaaksi Zeukselle, joka vietteli Kalliston Artemikseksi tekeytyen.  Kallisto salasi peloissaan raskautensa Dianalta. Diana kuitenkin huomasi tämän odottavan lasta Kalliston peseytyessä virrassa, ja raivoissaan siitä, ettei Kallisto ollut säilyttänyt neitsyyttään, muutti tämän karhuksi. Tässä muodossa Kallisto synnytti Arkaksen.

Hyginus myös mainitsee, että jotkut väittävät Heran muuttaneen Kalliston karhuksi ja käskeneen Dianan tappaa tämän, jonka jälkeen Kallisto olisi asetettu tähdeksi taivaalle. Hän tosin mainitsee vielä toisen version, jossa itse Zeus muuttaa Kalliston karhuksi hämätäkseen vaimoaan Heraa lemmenseikkailultaan, mutta Heran huomatessa tämän ja käskiessä Dianan tappamaan karhun, Zeus asettaa Kalliston turvaan taivaalle. Heran raivostuessa tästä hän pyytää entistä hoitajaansa Tethystä, Okeanoksen puolisoa, olemaan ottamasta Kallistoa vastaan. Niinpä Kallisto (Iso karhu) ja Arkas (Pieni karhu) joutuvat kiertämään taivaalla omalla sirkumpolaarisella radallaan, kun taas muut tähdet saavat laskea horisonttiin meren syliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Hesiodos: *Frag. Kallisto ja Arkas*
2. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia ii:417-440*
3. ↑  Hyginus: *Astronomica i*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kallisto (mytologia)**.
Talon julkisivu.
**William H. Seward House Museum** on nykyään museokäytössä oleva talo Auburnissa, New Yorkissa. Talossa asui vuodesta 1824 kuolemaansa vuonna 1872 asti William H. Seward, joka toimi senaattorina, New Yorkin kuvernöörinä, presidenttiehdokkaana sekä Abraham Lincolnin ja Andrew Johnsonin valtiosihteerinä.

Talon rakensi Sewardin appi tuomari Elijah Miller vuonna 1816. Sewardit laajensivat sitä merkittävästi vuosina 1840 ja 1866 voidakseen järjestää talossa poliittisiin virkoihin liittyviä tilaisuuksia. Alun perin 10-huoneisessa tiilitalossa on nyt yli 30 huonetta. Talo oli Sewardin sukulaisten omistuksessa vuoteen 1951 saakka, ja sen sisustukseen kuuluu nykyisinkin alkuperäistä suvun esineistöä.

Talosta tuli National Historic Landmark vuonna 1964.

Lähteet
-------

1. ↑  Seward House Museum *National Historic Landmark summary listing*.  11.9.2007. National Park Service.  Arkistoitu 6.6.2011. Viitattu 24.11.2015. (englanniksi)
2. ↑  Richard Greenwood: National Register of Historic Places Inventory-Nomination: William Seward House (pdf)  17.1.1976. National Park Service.  Arkistoitu 25.7.2012. Viitattu 23.11.2015. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:William H. Seward House
**Kallirrhoe** (m.kreik. Καλλιῤῥόη, *Kallirrhoē*, lat. *Callirrhoe*), usein **Kallirhoe** (lat. *Callirhoe*), oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri nymfin nimi.

Okeanidi
--------

Kallirrhoe oli okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Hänen puolisonsa oli Khrysaor, jolle hän synnytti Geryonin. Hesiodos mainitsee hänen lapsekseen myös Ekhidnan. Samoin hänen mainitaan Neiloksen puolisoksi, ja heidän pojakseen Khione, ja toisaalta hänen kerrotaan synnyttäneen Poseidonille Minyaan.

Troijan najadi
--------------

Kallirrhoe oli Troijassa sijainneen lähteen najadi. Hänet mainitaan Skamandroksen tyttäreksi, joka meni naimisiin Troksen, Troijan kuninkaan, kanssa synnyttäen tälle Ganymedeen, Iloksen, Assarakoksen ja Kleopatran.

Akarnanian najadi
-----------------

Kallirrhoe oli Akarnanian lähteen najadi ja Akhelooksen tytär. Hän nai Alkmaionin, ja sai tämän kanssa lapset Amfoteroksen ja Akarnanin. Pian tämän jälkeen alkoi himoita Harmonian kaulanauhaa, ja sai miehensä vastentahtoisesti lupautumaan hakemaan sen hänelle Fegeiasta uhkaamalla muuten jättää tämän. Kuningas Fegeuksen pojat kuitenkin murhaasivat Alkmaionin isänsä käskystä tämän kuultua Alkmaionin aikovan viedä kaulanauhan puolisolleen.

Tällöin Kallirrhoe, jolla oli suhde Zeuksen kanssa, anoi tätä, että hänen poikansa varttuisivat heti täysikasvuisiksi. Zeus vastasi pyyntöön, ja Kallirrhoe pojat tappoivat ensin isänsä murhaajat ja myöhemmin myös Fegeuksen itsensä..

Lähteet
-------

1. ↑  Hesiodos, *Theogonia* ('Jumalten synty') 270–294 (engl. käännös)
2. ↑  Hesiodos, *Theogonia* ('Jumalten synty') 979–983 (engl. käännös)
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.10 (engl. käännös)
4. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty* ('Theogonia') 295–305 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.12.2 (engl. käännös)
6. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.5 (engl. käännös)
7. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.6 (engl. käännös)
8. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.24.9 (engl. käännös)



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Kallirhoe", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Valenti Leppänen** on Preeti ja Henna Leppäsen poika Väinö Linnan romaanitrilogiassa *Täällä Pohjantähden alla*. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Pentinkulman oma räätäli Aadolf Halme, sivistynyt mies ja sosialisti, ottaa Valentin jo nuorella iällä kasvattaakseen, koska Leppäsillä elinolot ovat varsin kehnot. Valentista ei tule räätäliä, mutta "mestarin", kuten Halmetta kylällä nimittävät, sivistyneisyys jättää jälkensä Valentiin ja hänestä kehkeytyy runoilija. Hieman varttuneempana Valenti lähtee Amerikkaan, mutta palaa sieltä takaisin Suomen itsenäistymisen aikoihin. Valenti lähtee muiden kylän punaisten kanssa pakomatkalle Venäjälle ennen valkoisten tuloa. Heiveröisenä miehenä häntä ei pakoteta taistelemaan saksalaisia vastaan. 

Valenti jää kuitenkin muiden punaisten kanssa valkoisten ja saksalaisten vangiksi ja hänet passitetaan Hennalan vankileirille, jossa hän kuuluu samaan vankiryhmään muiden pentinkulmalaisten Akseli Koskelan, Elias Kankaanpään ja Lauri Kiviojan kanssa. Valentin kunto heikkenee kurjissa leirioloissa nopeasti, hänen puheensa muuttuvat sekaviksi ja lopulta hän kuolee nälkään kesällä 1918. Tiedon Valentin kuolemasta tuo Leppäselle Kiviojan Lauri, joka on vapautettu vankileiriltä ensimmäisenä pentinkulmalaisena.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

* Linna, Väinö: *Täällä Pohjantähden alla*. WS Bookwell Oy, 2003. ISBN 951-01288-9-9.

1. ↑  *Täällä Pohjantähden alla 1-2-3*, s. 633–637. WSOY, 2009.
2. ↑  *Täällä Pohjantähden alla 1-2-3*, s. 644.
**Appingedam** on kunta ja kaupunki Groningenin provinssissa Alankomaissa. Kaupungissa on 12 165 asukasta (1. kesäkuuta 2007). Kunnan pinta-ala on 24,62 neliökilometriä, josta 0,78 neliökilometriä on vettä. Appingedam sai kaupunkioikeudet vuonna 1327.

Myöhäiskeskiajalla Appingedam oli tärkeä satamakaupunki, ja kilpakumppani Groningenin kaupungille. Myöhemmin kaupunki on jäänyt maankohoamisen vuoksi sisämaakaupungiksi. Kaupungin kuvatuimpia nähtävyyksiä ovat Damsterdiep-joen yläpuolelle rakennetut keittiöt. Kun varastorakennuksia otettiin asuinkäyttöön, asukkaat laajensivat niitä veden päälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Appingedam, Groningen North Sea Trail.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 27.10.2013.
2. ↑  Delfzijl - Appingedam Walking in Groeningen. Viitattu 27.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Appingedam** Wikimedia Commonsissa

* 

Kartta Appingedamin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (*Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen*).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Groningenin provinssin kunnat |
| --- |
|  |
| 
* Eemsdelta
* Groningen
* Het Hogeland
* Midden-Groningen
* Oldambt
* Pekela
* Stadskanaal
* Veendam
* Westerkwartier
* Westerwolde

 |  |

 |
**Anita Traversi** (25. heinäkuuta 1937 Giubiasco, Sveitsi – 25. syyskuuta 1991 Bellinzona, Sveitsi) oli sveitsiläinen laulaja. Traversin ura alkoi 1950-luvun puolivälissä, kun hänestä tuli Sveitsin italiankielisen radiokanavan viihdeorkesterin solisti. Traversi osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan vuonna 1956 kappaleella *Bandella ticinese*, mutta ei tullut valituksi. Traversin vuoden 1959 levytys *Piccola* oli hitti Italiassa.

Traversi voitti Sveitsin euroviisukarsintana toimineen *Concours Eurovision 1960* -kilpailun kappaleella *Cielo e terra* ja valikoitui näin Sveitsin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Traversi kilpaili karsinnassa myös kappaleella *Malcantonesina*. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Traversi sijoittui 13:n kilpailijan joukosta jaetulle kahdeksannelle sijalle.

Traversi osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan myös vuonna 1961 kappaleilla *Finalment* ja *L'ingresso nei sogni* sekä vuonna 1963 kappaleilla *Komme mit mir*, *Voglio vivere* ja *La più bella canzone del mondo*, mutta ei tullut valituksi.

Vuonna 1964 Traversi oli mukana Sveitsin euroviisukarsinnassa kappaleilla *I Miei Pensieri* ja *Mandolino*, joista *I Miei Pensieri* valittiin Sveitsin edustuskappaleeksi. Kansainvälisessä kilpailussa Traversi sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä.

Vuonna 1967 Traversi osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan kappaleella *Non pensiamoci più*. 1970-luvun alussa Traversi vetäytyi laulajan uralta keskittyäkseen perhe-elämäänsä. Kuitenkin vielä vuonna 1976 Traversi osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan kappaleilla *Arrivederci* ja *La giostra gira*.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Anita Traversi* (1970)
* *American Golden Hits* (1973)

Lähteet
-------

* Sveitsi 1964: Anita Traversi – I miei pensieri *viisukuppila.fi*. Viitattu 21.3.2022.

### Viitteet

1. ↑  Swiss Selection 1956 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
2. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1960 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
3. ↑  Anita Traversi *eurovision.tv*. Viitattu 21.3.2022.
4. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1961 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
5. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1963 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
6. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1964 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
7. ↑  Anita Traversi *eurovision.tv*. Viitattu 21.3.2022.
8. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1967 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
9. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1976 *eurovisionworld.com*. Viitattu 21.3.2022.
10. ↑  Anita Traversi *discogs.com*. Viitattu 21.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Rebecka Blomqvist** (s. 24. heinäkuuta 1997 Göteborg) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Blomqvist voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015 kultaa Ruotsin joukkueessa.

Blomqvist on pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 13 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista ensimmäisen joulukuussa 2020 EM-karsintaottelussa Slovakiaa vastaan ja toisen huhtikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan.

Blomqvist edusti kotimaassaan Göteborg FC:tä. Vuoden 2021 alussa hän siirtyi saksalaisseura VfL Wolfsburgiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sweden - R. Blomqvist - Profile with news, career statistics and history - Soccerway *Soccerway*. Viitattu 10.7.2022.
2. ↑  Rebecka Blomqvist Svenska Fotbollförbundet. Viitattu 10.7.2022. (ruotsiksi)

  

Ruotsin joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Kullberg |
4 Glas |
5 Bennison |
6 Eriksson |
7 Janogy |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Björn |
15 Schough |
16 Angeldal |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Anvegård |
20 Roddar |
21 Blomqvist |
22 Mušović |
Valmentaja Gerhardsson

Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Glas |
5 Nildén |
6 Eriksson |
7 Kullberg |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Björn |
15 Blomqvist |
16 Angeldal |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Rytting Kaneryd |
20 Bennison |
21 Mušović |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Gerhardsson

Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Mušović |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Lennartsson |
5 Sandberg |
6 Eriksson |
7 Janogy |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Björn |
15 Blomqvist |
16 Angeldal |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Rytting Kaneryd |
20 Bennison |
21 Enblom |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Gerhardsson
**William Hicks** (usein myös **Hicks pašša**, 1830 – 1883) oli brittiläinen upseeri. Hän palveli esimerkiksi sepoy-kapinan ja Etiopian sodan aikana. Brittien iskettyä Egyptiin Urabi-kapinan kukistamisen yhteydessä Hicks värväytyi brittien tukeman kediivi Tawfiqin armeijaan kenraalimajurina. Hän sai surmansa mahdi-kapinan aikana Sudanissa käydyssä Kashgilin taistelussa marraskuussa 1883.

Elämäkerta
----------

Hicks (eturivillä 2. oikealta) ja muita hänen alaisiaan mahdi-kapina kukistamiseen osallistuneita upseereja.
William Hicks syntyi vuonna 1830 tai 1831. Vuonna 1849 hän liittyi Itä-Intian kauppakomppanian Bombayn armeijaan ja otti osaa taisteluihin Intian sepoy-kapinan aikana. Vuonna 1868 hän oli puolestaan mukana sotaretkellä Etiopiaan johtaen 1. divisioonan 2. prikaatia. Sotakokemuksistaan huolimatta Hicks ei niittänyt erityistä mainetta. Hän jäi eläkkeelle Brittiläisen Intian armeijasta everstinä vuonna 1880.

Britit valtasivat Egyptin niin sanotun Urabi-kapinan aikana vuonna 1882 tukeakseen maan kediivi Tawfiqia Ahmad Urabin kannattajia vastaan. Kapinan jälkeen Hicks värväytyi Tawfiqin armeijaan, jossa hänestä tuli kenraalimajuri. Seuraavan vuoden helmikuussa Hicks lähetettiin johtamaan joukkoja Sudanissa. Tuolloin Egyptin hallitsemassa Sudanissa oli puhjennut mahdiksi julistautuneen Muhammad Ahmadin johtama niin sanottu mahdi-kapina egyptiläisiä vastaan. Hicksin johtamat egyptiläiset joukot olivat pääasiassa Urabi-kapinan aikana vangiksi jääneitä ja joukkojen taistelutahto oli heikko.

Ongelmista huolimatta Hicks vietti kuukauden kouluttaen joukkojaan. Lopulta huhtikuussa 1883 hän lähti 10 000 miehen kanssa Khartumista voittaen mahdistit Jebel Ardissa. Nelisen kuukautta myöhemmin hän lähti taas liikkeelle kohteenaan mahdistien tukikohta El Obeidissa. Suuri joukko liikkui kömpelösti läpi aavikon mahdistien ahdistelemana. 3. marraskuuta alkoi kohtalokkaaksi osoittautunut Kashgilin taistelu. Mahdistit voittivat egyptiläiset ja tappio johti verilöylyyn. Vain muutama sata egyptiläistä selvisi. Hicks sai myös itse surmansa. Hänen päänsä leikattiin irti ja vietiin näytteille mahdi Muhammad Ahmadille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Harold E. Raugh, Jr: *The Victorians at war, 1815–1914: an encyclopedia of British military history*, s. 165-166. ABC-CLIO, 2004. ISBN 1-57607-926-0. (englanniksi)
2. ↑  Stanley Lane-Poole ja M. G. M. Jones: Hicks, William [called Hicks Pasha] *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Andrei Sergejeff: "14. 'Urabi-kapina ja brittiläismiehitys (1879-1922)", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-573-3.
4. ↑  'The defeat of the Egyptian Army under Hicks Pasha by the forces of the Mahdi Muhummad Ahmad at El Obeid', 5 November 1883 National Army Museum. Viitattu 31.10.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Rebecca Marino** (s. 16. joulukuuta 1990 Toronto, Ontario) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli naisten maailmanlistalla sijalla 38 heinäkuussa 2011. Hän voitti urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä.

Marino pääsi karsintojen kautta ensimmäiseen Grand Slam -turnaukseensa, Yhdysvaltain avoimiin vuonna 2010. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ksenija Pervakin luvuin 6–4, 4–6, 7–5. Toisella kierroksella hän hävisi kolmanneksi sijoitetulle Venus Williamsille luvuin 7–6(3), 6–3.

Seuraavassa turnauksessaan Quebec Cityssä hän voitti ensimmäisellä kierroksella Heidi El Tabakhin, ja yllätti toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 14 olleen ja turnauksessa ykköseksi sijoitetun Marion Bartolin luvuin 6–3, 6–1. Puolivälierässä Marino hävisi Bethanie Mattek-Sandsille 6–4, 7–6.

Vuonna 2011 hän voitti Australian avointen avauskierroksella Junri Namigatan, mutta hävisi toisella kierroksella kuudenneksi sijoitetulle Francesca Schiavonelle luvuin 3–6, 7–5, 7–9. Memphisin WTA-turnauksessa kuudenneksi sijoitettu Marino pääsi finaaliin, jossa joutui luovuttamaan Magdaléna Rybárikováa vastaan. Ensimmäistä kertaa Ranskan avointen pääsarjassa pelannut Marino eteni kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Kateryna Bondarenkon ja toisella kierroksella María José Martínez Sánchezin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Svetlana Kuznetsovalle luvuin 0–6, 4–6. Kesäkuussa AEGON Classic -turnauksessa Marino pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Melanie Southin ja Rika Fujiwaran. Kolmannella kierroksella hän hävisi Ana Ivanovićille. Wimbledonissa Marino voitti ensimmäisellä kierroksella Patricia Mayr-Achleitnerin, mutta hävisi toisella kierroksella Roberta Vincille luvuin 6–7(3), 2–6. Yhdysvaltain avoimissa 2011 Marino hävisi ensimmäisellä kierroksella Gisela Dulkolle.

Marino ilmoitti uransa lopettamisesta helmikuussa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  WTA:n kotisivutView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Rebecca Marino - Stats *wtatour.com*. WTA Tour. Viitattu 16.9.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3  Rebecca Marino - Activity *wtatour.com*. WTA Tour. Viitattu 16.9.2010. (englanniksi)
4. ↑  Canadian shocks WTA vet Bartoli calgaryherald.com. Viitattu 16.9.2010. (englanniksi)
5. ↑  Marino Steps Away From Game *Women's Tennis Association*. Viitattu 18.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rebecca Marino** Wikimedia Commonsissa

* Rebecca Marinon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rebecca Marino profiili WTA:n kotisivuilla
**Anitra Tumševica** (s. 4. helmikuuta 1971 Riika) on latvialainen säveltäjä ja viulisti.

Tumševica opiskeli viulunsoittoa Emīls Dārziņš -musiikkikoulussa Romāns Šnēn ja Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiassa Uldis Sprūdžsin johdolla. 2000-vuosikymmenellä hän suoritti sävellysopintonsa Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiassa Selga Mencen johdolla. Tumševica osallistui myös mestarikursseille Anto Pettin, Marek Kopelentin, Lasse Thoresenin, Helmut Oehringin, Klaas Torstenssonin, Rolf Wallinin, John Woolrichin, David Langin, Pär Lindgrenin, Richard Ayresin, Mauro Lanzan, Yan Mareszin, Wolfgang Heinigerin, John Palmerin, Heinz Holligerin ja Jonathan Stockhammerin johdolla.

Tumševica on soittanut useissa orkestereissa ja saanut palkintoja sekä viulistina että säveltäjänä. Tālivaldis Ķeniņš -palkinto hänelle myönnettiin vuonna 2008, ja *Diena*-lehden kulttuuripalkinnon hän sai kamarisinfoniallaan *Die Stimme* (2013). Hänen teoksiaan on esitetty monissa maissa Euroopassa ja sen ulkopuolella sekä eri festivaaleilla, kuten ISCM:n World Music Days -tapahtumassa. Tumševican musiikissa ovat olleet esillä kokeellisuus, ohjelmallisuus ja 1900-luvun sävellystekniikat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anitra Tumševica Latvian Music Information Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Rebecca Loos.
**Rebecca Loos** (s. 19. kesäkuuta 1977 Madrid, Espanja) on entinen jalkapalloilija David Beckhamin yksityissihteeri. Hän syntyi Madridissa, Espanjan pääkaupungissa, hollantilaiselle diplomaatti-isälleen ja englantilaiselle äidilleen. Hän osallistui nuoruudessaan yksityisopetukseen. Ennen yksityissihteerin uraansa hän työskenteli muun muassa yhdysvaltalaisessa investointipankissa.

Nousu julkisuuteen
------------------

Biseksuaaliksi tunnustautunut Loos nousi julkisuuteen vuonna 2004, kun maailmalle levisi huhu hänen ja Beckhamin seksisuhteesta. Suhde nousi median otsikoihin ympäri maailmaa, Beckhamin tiedottajien kuitenkin kiistäessä sen olemassaolon. Loos väitti voivansa todistaa suhteen olemassaolon muun muassa videon ja tekstiviestien avulla. Suhteen paljastuessa lopulta aidoksi, Beckhamin ja hänen vaimonsa Victorian väitettiin joutuneen sen vuoksi aviokriisiin.

Rebecca sai potkut työstään välittömästi, mutta ansaitsi nopeasti suuren omaisuuden haastatteluilla ja muilla esiintymisillä. Helsingin Sanomien mukaan Loos nettosi News of the Worldin haastattelusta 750 000 puntaa eli 1,1 miljoonaa euroa ja televisiohaastattelusta yli miljoona euroa.
Alkuperäinen Mighty Mouse
**Apple Mighty Mouse** on moninäppäiminen USB tai Bluetooth-hiiri. Apple julkaisi hiiren 2. elokuuta 2005. Laitteen julkaisu oli merkittävä asia myös siksi, että ennen julkaisua Apple oli myynyt vain yksinäppäimisiä hiiriä. Laitteen seuraaja on Magic Mouse.

Ulkonäkö ja toiminta
--------------------

Mighty Mouse on valmistettu valkoisesta muovista ja sen ulkokuoreen on kaiverrettu Applen logo. Hiiressä on neljä painiketta: vasen- ja oikea painike, napsautettava rullauspallo sekä sivuilla olevat "puristettavat" painikkeet.

Mac OS X on ainoa käyttöjärjestelmä joka tukee täysin laitetta. Muiden käyttöjärjestelmien kanssa laitteen toiminta on rajoitettua, ja se toimii vain perushiirenä.

Laitteen käyttämän tekniikan takia se ei erota samanaikaista oikean- ja vasemman painikkeen painallusta. Sen seurauksena joidenkin ohjelmien, kuten suunnitteluohjelmien ja pelien käyttö voi hankaloitua.

Tekniset ominaisuudet
---------------------

* Kosketusherkkä ulkokuori
* 360 astetta pyörivä rullauspallo
* Puristettavat sivupainikkeet
* Optinen seuranta USB-versiossa ja laserseuranta langattomassa versiossa
* Toiminnot vaihdettavissa halutuksi jokaiselle painikkeelle erikseen

Laitteen myyntiversiot
----------------------

* 2. elokuuta 2005 Apple julkaisi Mighty Mousen. Jälleenmyyntihintana 49$.
* 25. heinäkuuta 2006 laitteen langaton versio julkaistiin. Laite käyttää Bluetooth 2.0 tekniikkaa. Ulkonäkö pysyi lähes samana. Jälleenmyyntihintana oli 69$.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apple Mighty Mouse**.
* Applen Mighty Mouse -sivusto
**Gerhard Kubik** (s. 10. joulukuuta 1934) on itävaltalainen musiikkietnologi, joka asuu ja työskentelee Wienissä. Kubik on opiskellut etnologiaa, musiikkitiedettä ja afrikkalaisia kieliä Wienin yliopistossa. Hän julkaisi väitöskirjansa vuonna 1971 ja saavutti habilitaation vuonna 1980. Kubik opettaa Wienin yliopistossa musiikkitieteen koulutusohjelmassa.

Elämäkerta
----------

Kubik on tehnyt tutkimusta Afrikassa vuosittain alkaen vuodesta 1958. Hän on julkaissut yli 300 artikkelia ja kirjaa Afrikasta ja afroamerikkalaisista, perustuen kenttätyöhön 15 Afrikan maassa, Venezuelassa ja Brasiliassa. Kubikin tutkimusaiheita ovat musiikki ja tanssi, suulliset perinteet ja perinteiset koulutusjärjestelmät, afrikkalaisen kulttuurin laajentuminen Amerikkaan (erityisesti Brasiliaan) ja Keski-Afrikan bantukielten kielitiede. Lisäksi Kubik on koonnut maailman suurimman kokoelman afrikkalaista perinteistä musiikkia. Kokoelma sisältää yli 25 000 levytystä, jotka on arkistoitu Wienin Phonogrammarchiviin. 

Kubik esiintyy myös klarinetistina Malawista peräisin olevan uustraditionalistisen Kwela Jazz Bandin kanssa, joka on esiintynyt Euroopassa ja Brasiliassa.

Lähteet
-------

* Kubik, Gerhard, *Theory of African Music*. 1994. ISBN 978-3-7959-0560-6
* Kubik, Gerhard, Zum Verstehen Afrikanischer Musik, Aufsätze, Reihe: Etnologia: Forschung und Wissenschaft, Bd. 7, 2. aktualisierte und ergänzte Auflage, 2004, 448 S.  ISBN 3-8258-7800-7 (saksaksi)
* Simon, Artur (toim.), "Musik in Afrika", (Staatliche Museen) Berliini. 1983 (saksaksi)
* A. Schmidhofer / D. Schüller (Hrsg.) *Gerhard Kubik*. Peter Langille, Frankfurt am Main 1994.

Aiheesta muualla
----------------

* Africa and The Blues: An Interview with Gerhard Kubik (Arkistoitu – Internet Archive), Afropop Worldwide (englanniksi)
* Julkaisuluettelo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
| "Anitan parempi polkka / Nyt näkemiin"Anita Hirvonen |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  A-puoli | "Anitan parempi polkka" |
|  Julkaistu | 1968 |
|  Tyylilaji | polkka |
|  Kesto | 02.11 |
|  Levy-yhtiö | Philips |
| muut singlet |
|  | "Anitan parempi polkka / Nyt näkemiin" |  |

**Anitan parempi polkka** on Anita Hirvosen kolmas single. Se julkaistiin 1968. Kappaleen sävelsi Jaakko Borg salanimellä Timo Lossi ja sanoitti Juha Vainio. Singlen b-puolena on "Nyt näkemiin", jonka Jaakko Borg sävelsi salanimellä Juan Castello.

"Anitan parempaa polkkaa" edelsi käännösiskelmä "Itke vaan jos helpottaa" (1967) ja seurasi kolme käännösiskelmää: "On nuoruus haihtuva" (1968), "Vaarivainaan eväät" (1968) ja "Vaikka väkisin" (1969). Vuonna 1969 julkaistiin Toivo Kärjen säveltämä "Soitellaan", joka oli Anita Hirvosen viimeinen single ennen muutaman vuoden levytystaukoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anita Hirvonen – Anitan Parempi Polkka / Nyt Näkemiin *Discogs.com*. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Anita Hirvonen *Discogs.com*. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
Gerhard Klopfer, 1942
**Gerhard Klopfer** (18. helmikuuta 1905 Schreibersdorf, Sleesia, Saksan keisarikunta – 29. tammikuuta 1987 Heilbronn, Baden-Württemberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen natsivirkamies ja puoluekanslian johtajan Martin Bormannin avustaja. Klopfer oli yksi Wannseen konferenssiin osallistuneista.

Klopfer opiskeli lakia ja taloutta. Vuonna 1931 hänet nimitettiin tuomariksi Düsseldorfiin. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikoihin vuonna 1933 hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja SA-joukkoihin. Seuraavana vuonna hän työskenteli Gestapolle. Vuonna 1935 Klopferista tuli Rudolf Hessin avustaja ja SS:n jäsen. Hänen arvonsa oli SS-Oberführer. Hän hoiti muun muassa juutalaisten yritysten kaappaamista kansallissosialisteille ja työskenteli miehitettyjä alueita koskevien asioiden parissa.

20. tammikuuta 1942 pidetyssä Wannseen konferenssissa puoluekanslian valtiosihteeri Klopfer toimi Martin Bormannin edustajana. Kokouksessa käsiteltiin nk. juutalaiskysymyksen lopullista ratkaisua, joka tarkoitti juutalaisten lopullisen hävittämisen käynnistämistä. SS-kenraali Reinhard Heydrichin johtamaa kokousta pidetään yhtenä juutalaisten joukkotuhoon vaikuttaneista merkkipaaluista.

Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä, Klopfer pakeni kaupungista. Liittoutuneet vangitsivat hänet ja häntä syytettiin rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Todisteiden puuttuessa hänet kuitenkin vapautettiin, jonka jälkeen hän työskenteli veroneuvojana Ulmissa. Klopfer kuoli 81-vuotiaana, ollen viimeinen elossa oleva Wannseen konferenssiin osallistunut.

Aiheesta muualla
----------------

* New York Timesin muistokirjoitus 5. helmikuuta 1987

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Daniel Edward Howard** (4. elokuuta 1861 – 9. heinäkuuta 1935) oli Liberian 16. presidentti vuosina 1912–1920.

Howard valittiin presidentiksi vuonna 1911 ja hän astui virkaan 1. tammikuuta 1912. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän yritti säilyttää valtion neutraliteetin, vaikka hän tukikin ympärysvaltoja, joiden siirtomaat Afrikassa ympäröivät Liberiaa. Saksan vastalauseista huolimatta Howard antoi Ranskalle luvan operoida valtion pääkaupungissa Monroviassa. Saksan tajutessa valituksiensa olleen turhia Saksa lähetti sukellusveneen hyökkäämään kaupunkiin vuonna 1917, pakottaen vastahakoisen Howardin puoltamaan ympärysvaltoja ja julistamaan sodan Saksalle. 

Howard oli Liberian presidenttinä vielä kaksi vuotta sodan loppumisen jälkeen. Hän kuoli Monroviassa vuonna 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dunn, D. Elwood: *The Annual Messages of the Presidents of Liberia 1848–2010: State of the Nation Addresses to the National Legislature*, s. 13. Walter de Gruyter, 2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Anitra Bohman-Penttinen** (s. 29. joulukuuta 1970 Kotka*lähde?*) on suomalainen Berliinissä asuva ohjaaja, näyttelijä ja muusikko. Anitra on valmistunut Turun taideakatemiasta 1995 teatteri-ilmaisun ohjaajaksi. Anitralla on oma teatteri entisen Länsi-Berliinin alueella, Wilmersdorfissa. 

Anitra Bohman-Penttinen on naimisissa suomalaisen keksijä Samuli Penttisen kanssa.

Bohman-Penttinen kunnosti miehensä kanssa vanhan m/s Suukko II -nimisen laivan, jonka ajoivat Suomesta Berliiniin, ja johon teatteri on siirtymässä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Penttiset elävät todeksi monen tietotyöläisen pakofantasiaa: He seilasivat Porvoosta löydetyn valetroolarin kodikseen Berliiniin. HS 24.9.20xx.

Aiheesta muualla
----------------

* Pikku Prinssi Sirkusunioni ja Turun seikkailupuisto, ohjaaja Anitra Bohman-Penttinen

* RBB televisio "Im "InnovationArt Theatre" geht es etwas ruhiger zu. Die Finnin und Schauspielerin Anitra Bohman-Penttinen hat es vor zwei Jahren gegründet"

* RBB televisio Bite Tongue show at InnovationArt Theatre

* Bohman-Penttisen nettisivut
**Daniel Ekwall** (sukunimi vuoteen 1806 *Tarckén*; 17. joulukuuta 1780 Humppila – 6. maaliskuuta 1835 Karjalohja) oli suomalainen kirkkoherra ja arkkiveisun kirjoittaja.

Ekwallin vanhemmat olivat Humppilan lukkari Gabriel Tarkenius ja Maria Mattsdotter. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1802. Ekwall vihittiin papiksi 1806 ja hän suoritti pastorintutkinnon 1820. Ekwall oli Tammelan kirkkoherran apulaisena 1806 ja armovuodensaarnaajana Tammelassa 1807 sekä Eckerössä 1809. Hän toimi Hammarlandin kirkkoherran apulaisena 1811, Kumlingen vt. kirkkoherrana 1812–1816 ja armovuodensaarnaajana Alastarolla 1816. Ekwall oli sitten Nousiaisten pitäjänapulaisena 1819–1822, Marttilan kappalaisena 1822–1828 sekä Karjalohjan kirkkoherrana vuodesta 1828.

Ekwall kirjoitti arkkiveisun Turun palosta 1827 sekä 1819 huoneenpeilin nimellä rahvalle tarkoitetun hyviin tapoihin ja säädyllisyyteen ohjaavan kirjoitelman.

Teoksia
-------

* *Huonen-speili, ensin kaikille yhteisesti, sitte alhaisemmille säädyille, erinomaisesti, neuwoxi hywään ja karttamisexi pahaa*. Turku 1818, 2. painos 1850
* *Walitus-wirsi sen surkian tuli-palon ylitse, joka Turun kaupungin häwitti sinä 4 ja 5 päiwänä syyskuusa 1827. Kokoon pandu Dan. Ekwallilda, Jer. Wal. W. 4: 11. Herra on Zionisa tulen sytyttänyt, joka myös hänen perustuksensa polttanut on*. Turku 1828

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta[vanhentunut linkki]
* Kotivuori, Yrjö: Daniel Ekvall. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Aarre: Kuopion lyseon kirjaston aineistosivut[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Osmo Vuoristo vuonna 1992.
**Osmo Jalmari Vuoristo** (13. helmikuuta 1929 Helsinki – 11. helmikuuta 2011 Helsinki) oli Suomen kansallismuseon johtaja, oppiarvoltaan filosofian tohtori.

Henkilöhistoria
---------------

Vuoriston puoliso vuodesta 1954 oli lehtori Edit Helena Korpinen. Vuoristo tuli ylioppilaaksi 1949 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1960 ja lisensiaatiksi 1977. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1978. Uransa alkuvuosina 1955–1958 Vuoristo toimi Pohjois-Karjalan museon hoitajana. Hän perehtyi Länsi-Uudenmaan ja Lounais-Hämeen kansankulttuuriin tehdessään opiskeluaikana seuduille rakennusinventointimatkoja ja työskennellessään kotiseutuyhdistyksen toiminnanjohtajana. Vuodesta 1958 hän työskenteli Muinaistieteellisen toimikunnan (vuodesta 1972 Museovirasto) palveluksessa ja vastasi muun muassa Seurasaaren ulkomuseosta. Vuoristo sai nimityksen Helsingin yliopiston kansatieteen dosentiksi 1979. Vuodet 1979–1992 hän oli Kansallismuseon osastonjohtaja.

Vuoristo osallistui kolmentoista kansatieteellisen dokumenttielokuvan tekoon suunnittelijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hänen kirjallisiin julkaisuihinsa kuuluu *Antiikkikirja* (1964), josta on julkaistu 15. uudistettu painos vielä 2000-luvulla.

Teokset
-------

* *Suomalaiset haarikka-astiat*. (Väitöskirja.) Kansatieteellinen arkisto, 29. Suomen muinaismuistoyhdistys, 1978. ISSN 0355-1830. ISBN 951-9056-29-7.
* Heinonen, Jorma – Vuoristo, Osmo: *Antiikkikirja*. Tammi, 1964. (15. uud. p. 2001. ISBN 951-30-4847-0)

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämäläinen, Irja – Rantala, Risto – Hollmén, Hannakatri (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 1093. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2 3 4  Sihvo, Pirkko: Museonjohtaja teki myös kansatieteellisiä dokumentteja: Filosofian tohtori Osmo Vuoristo. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat* 5.3.2011, s. C 11. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Norjanampiainen** (*Dolichovespula norwegica*) on yleinen yhdyskunta-ampiaisiin kuuluva pistiäislaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sukulaistensa tapaan norjanampiaisen väritys on pääosin musta-keltainen. Tyypillisen norjanampiaisen tunnistaa kuitenkin helposti takaruumiin tyviosan sivuilla olevista punaruskeista laikuista, mutta värimuodolta *f. zetterstedti* ne puuttuvat kokonaan. Molempia värimuotoja voi elää samassa pesässä. Norjanampiaisen pään etuosassa otsalta verkkosilmään työntyvä uloke on musta, vain alareunastaan keltainen, ja päälaella kolmen pistesilmän muodostaman kolmion etukärki muodostaa noin 90 asteen kulman. Lisäksi etäisyys verkkosilmästä pistesilmiin on suunnilleen yhtä pitkä kuin kahden taaemman pistesilmän välimatka. Verkkosilmän alanurkan ja leukojen välinen alue on tuntosarven paksuuden levyinen. Leukojen yläpuolella sijaitseva suukilpi on keltainen, ja sen poikki kulkeva musta juova on alareunasta yleensä leveämpi kuin yläreunasta. Kuningatar on 15–18 mm, työläiset 11–14 mm ja kuhnurit 13–15 mm:n pituisia.

Levinneisyys
------------

Norjanampiaista tavataan Britteinsaarilta ja Islannista Euroopan ja Pohjois-Aasian poikki Pohjois-Amerikkaan. Etelämpänä Euroopassa levinneisyys on vuoristopainotteinen. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa. Ruotsissa laji yleistyy pohjoista kohti ja on tunturiseuduilla yleisin yhdyskunta-ampiainen.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Norjanampiaisen tavallisinta elinympäristöä ovat kuivat havumetsät. Se on myös tyypillinen tunturiseuduilla, missä sitä tavataan puurajan yläpuolelle saakka. Pesä roikkuu yleensä lähellä maan pintaa suojaisessa paikassa pensaassa, varpujen seassa tai joskus myös kolossa kivien, maan tai sammalikon alla. Laji puolustaa pesää usein aggressiivisesti.

Norjanampiaisen pesissä esiintyy pesäloisena läheistä sukua oleva *Dolichovespula adulterina*.

Lähteet
-------

1. ↑  Juho Paukkunen: Norjanampiainen – *Dolichovespula norwegica* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2 3 4  *Nationalnyckeln till Sveriges Flora och Fauna. Steklar: Myror—getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae*. Uppsala: ArtDatabanken, SLU, 2012. ISBN 978-91-88506-78-8.  s. 308–309
3. 1 2  Bees, Wasps & Ants Recording Society (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Identification Atlas of the Vespidae (Hymenoptera, Aculeata) of the northeastern Nearctic region (englanniksi)
* Pistiäiswiki (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1410407
* Wikispecies: Dolichovespula norwegica
* BioLib: 69876
* BOLD: 78274
* CoL: 6DD4J
* EoL: 1032909
* EUNIS: 216105
* Fauna Europaea: 167827
* Fauna Europaea (new): 6e63687a-c1fb-481f-94de-75fc2d222764
* GBIF: 1311831
* iNaturalist: 416144
* IRMNG: 10926198
* NBN: NHMSYS0000875847
* NCBI: 1799775

 |

 |
1 speciedaler vuodelta 1628.
**Speciedaler** tai **spesidaler** (lyhennys ***spd.***) oli Norjassa vuosina 1560–1875 käytössä ollut rahayksikkö. Sanan etymologia: riksdaler *in specie*

Tausta
------

Euroopassa taaleri oli yleinen rahayksiköstä käytetty nimi. Ensimmäiset hopeakolikot, jotka olivat myös speciedalerin esikuvana, lyötiin Tirolissa 1486. Yleisin esikuva taalereille oli kuitenkin Böömin Joachimsthalissa vuodesta 1519 painettu taaleri. Myös emämaa Tanskassa käytettiin taalereita ja kolikkolöydöt kertovat omaa kieltään eurooppalaisista valuutoista, eritoten itävaltalaisista, saksalaisista ja hollantilaisista taalereista, jotka olivat myös yleisesti käytettyjä maksuvälineitä Tanska-Norjassa.

Vuonna 1544 species-riikintaaleri tuli Tanska-Norjan kolikkojärjestelmän perustaksi. Ensimmäinen norjalainen taaleri lyötiin Gimsøyn luostarissa Skienin lähistöllä 1546. Norjalainen speciedaler sisälsi varsin tasaisesti hopeaa aina *riksbankdaler*in tuotannon aloittamiseen saakka vuonna 1813.

Ensimmäiset speciedalerit olivat 30 gramman painoisia hopeakolikoita, joisen hopeapitoisuus oli 87,5 %. Myöhemmin painettiin myös speciedaler-seteleitä.

Arvot ja kuvat
--------------

Kaiken kaikkiaan oli olemassa 4, 3, 2, 1, ½, ¼ ja ⅛ arvoisia speciedaler-kolikoita. Niitä lyötiin seuraavien Tanskan ja Ruotsin kuninkaiden aikaan: Kristian III, Kristian IV, Fredrik III, Kristian V, Fredrik IV, Fredrik V, Kristian VII, Kaarle XIV Juhana, Oskar I, Kaarle XV ja Oskar II.

Specidalerin käyttö loppui, kun Ruotsi, Norja ja Tanska siirtyivät käyttämään kruunuja ja äyrejä Skandinavian rahaliiton solmimisen jälkeen 1873.

Lähteet
-------

1. ↑  Erik O. Paulsen: Spesidaler *Store Norske Leksikon*.  24.4.2015. Viitattu 21.5.2017. (norjaksi)
2. 1 2 3  Speciedaler *www.dokpro.uio.no*. Universitetet i Oslo. Viitattu 29. helmikuuta 2008. (norjaksi)
**2 Brothers on the 4th Floor** on alankomaalainen elektronista musiikkia esittävä, erityisesti 1990-luvulla suosiossa ollut yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat veljekset Martin ja Bobby Boer, sekä laulaja Désirée "Des’Ray" Claudette Manders ja rap-osuuksista vastaava Rede "D-Rock" Phillips.

Yhtyeen menestynein listahitti on "*Dreams (Will Come Alive)*". Muita tunnettuja kappaleita ovat "*Fly (Through the Starry Night)*" ja "*Come Take My Hand*".

Musiikillinen ura
-----------------

Martin ja Bobby Boer olivat vuosia kokeilleet musiikin tekoa, kunnes kokeilu sai vauhtia vuonna 1990, kun alankomaalainen radioasema poimi *"Can't Help Myself"* -singlen taajuudelleen. Kahden singlen jälkeen projekti sai odottaa, kun Martin muutti ammattimaiseen studioon ja aloitti musiikin miksauksen nimellä Dancability Productions. Vuonna 1994 Bobby ja Martin elvyttivät projektinsa nimeltä *2 Brothers on the 4th Floor*, jonka uudistuneen tyylin ja ennen kaikkea musiikkityylin alankomaalaisyleisö otti hyvin vastaan.

Diskografia
-----------

### Albumit

* 1994 *Dreams*
* 1996 *2*

### Singlet

* 1990 *Can't Help Myself*
* 1991 *Turn Da Music Up*
* 1993 *Never Alone*
* 1994 *Dreams*
* 1994 *Let Me Be Free*
* 1995 *Fly (Through The Starry Night)*
* 1995 *Come Take My Hand*
* 1996 *Fairytales*
* 1996 *Mirror of Love*
* 1996 *There Is A Key*
* 1996 *Christmas Time* (Christmas version of *There Is A Key*)
* 1997 *One Day*
* 1997 *I'm Thinkin' of U*
* 1998 *Do You Know*
* 1998 *The Sun Will Be Shining*
* 1999 *Heaven Is Here*
* 1999 *Living In Cyberspace*
* 2000 *Wonderful Feeling*
* 2001 *Stand Up And Live*

Lähteet
-------

1. ↑  2 BROTHERS ON THE 4TH FLOOR DREAMS EXPANDED EDITION *Catalog*. Music on Vinyl. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
**2 pianoa, 4 kättä** (*Two Pianos Four Hands* tai *2 Pianos, 4 Hands*) on kanadalainen musiikkikomedianäytelmä, joka kantaesitettiin Toronton Tarragon-teatterissa huhtikuussa 1996. Sen kirjoittajat ja alkuperäiset esittäjät ovat Ted Dykstra ja Richard Greenblatt.

Kahden pianonsoittotaitoisen näyttelijän varaan rakentuva esitys kertoo Tedistä ja Richardista, kahdesta pojasta jotka kumpikin haaveilevat konserttipianistin urasta. Näytelmän alussa he käyvät soittotunneilla, jolloin toinen näyttelijöistä esittää pianonopettajaa. Myöhemmissä kohtauksissa nuorukaiset ovat varttuneet ja alkavat kilpailla keskenään musiikkifestivaaleilla ja kulkea konservatorioiden koesoitoissa.

Näytelmän musiikkina kuullaan Bachia and Beethovenia, jazzstandardeja ja rock-klassikoita.

*2 Pianos, 4 Hands* on tuotettu näyttämölle yli 150 kaupungissa viidessä maanosassa, ja sen on nähnyt yli kaksi miljoonaa ihmistä. Siitä on tullut yksi menestyneimmistä kanadalaisista teatteriteoksista.

Suomeksi näytelmää esitettiin Helsingin Hotelli Presidentissä syksyllä 2007, rooleissa pianistit Jasse Varpama ja Pauli Kari. Näytelmän suomensi Mikko Koivusalo sekä tuotti ja ohjasi Dick Holmström.

Lähteet
-------

1. ↑  Eastway julkisti syksyn ohjelmistonsa, Eastway 2007, viitattu 17-4-2015.
2. ↑  Kovakourainen virtuoosipianisti, Vartin kysymykset pianisti Pauli Karille, Pauli Karin sivusto, viitattu 17.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *2 Pianos, 4 Hands* -sivusto
* *Two Pianos Four Hands* (Arkistoitu – Internet Archive), Internet Off-Broadway Database.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Two Pianos Four Hands