*Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1935 elokuvaa. Vuoden 1957 elokuvaa käsitellään sivulla Syntipukki (vuoden 1957 elokuva). Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Syntipukki** on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1935. Elokuva perustuu Agapetuksen näytelmään *Syntipukki* (1930). 

Elokuva kertoo omasta maitokaupasta haaveilevan Koikkalaisen eli Mussun edesottamuksista suuressa tavaratalossa valitusten vastaanottajana, syntipukkina. Rakkautta väreilee tavaratalon kauniin myyjän Irjan ja pääjohtajan Vaaran välillä. Miss Euroopalla Ester Toivosella on tässä elokuvassa ensimmäinen pääroolinsa. 

Elokuva on kuvattu Helsingin tavaratalo Stockmannilla. Elokuvan toteutusta on luonnehdittu kankeaksi. Se oli kuitenkin yleisömenestys. Samasta näytelmästä on Matti Kassila ohjannut vuonna 1957 valmistuneen elokuvan *Syntipukki* (1957).

Juoni
-----

Adalbert "Mussu" Koikkalainen perii yhdeksän tuhatta markkaa. Hän hakeutuu töihin tavaratalo Sampoon, jotta saisi työkokemusta havittelemaansa maitokauppaa varten. Rohdoskauppaosaston tasokas myyjätär Irja Salo saa valituksia asiakkailta. Hän ehdottaa, että Mussusta tehdään syntipukki, jonka piikkiin tavaratalossa sattuneet kömmähdykset pannaan. Irja sattuu tapaamaan myös Sammon pääjohtaja Vaaran, mutta ei tunne miestä vaan luulee tätä kauppamatkustajaksi. Mussu kyllästyy pian syntipukin rooliinsa, mutta ei pääse siitä heti eroon, sillä henkilökunnan päällikkö Aro huomauttaa häntä kahden viikon irtisanomisajasta.

Irja saa lisää huomautuksia. Hän keksii juonen: Mussu alkaa hänen pyynnöstään kertoa huhua, jonka mukaan pääjohtaja Vaara olisi nähty intiimissä tilanteessa Irjan kanssa. Näin Irja saa Aron kunnioittamaan itseään. Todellisuudessa Irja ei tiedä vieläkään kuka johtaja on. Hän pyytää Vaaraa ulos luullen miestä edelleen kaupparatsuksi. Irja ja Vaara rakastuvat toisiinsa. Seuraavana päivänä Vaara nimittää Mussun uudeksi henkilökunnan päälliköksi ja Arosta tehdään osto-osaston päällikkö. Mussu alkaa saman tien nöyryyttää vahtimestari Miettistä, jonka kanssa hänellä meni sukset ristiin jo hänen tullessaan Sampoon töihin. Kun Miettinen kertoo tilanteesta Vaaralle, tämä kumoaa nimitykset. Mussu haluaa yhä kiihkeämmin eroon työstään Sammossa. Hän paljastaa, että Vaarasta ja Irjasta kulkeva huhu on vailla totuuspohjaa.

Lopulta Irjalle paljastuu Vaaran henkilöllisyys. Pienen vastahangan jälkeen Irja suostuu Vaaran kosintaan. Mussun äiti puolestaan saapuu paikalle kartanonomistaja Ilolan kanssa ja kertoo heidän hankkineen maitokaupan. Vihdoin Mussu pääsee eroon Sammosta ja voi aloittaa työn omassa kaupassaan.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ester Toivonen  | … |  Irja Salo
  |
|  Kaarlo Kartio  | … |  Frans Esko Ylermi Adalbert Koikkalainen, "Mussu"
  |
|  Jaakko Korhonen  | … |  pääjohtaja Vaara
  |
|  Tyyne Jauri  | … |  rouva Aro
  |
|  Aku Käyhkö  | … |  henkilökunnan päällikkö Aro
  |
|  Tyyne Haarla  | … |  rouva Ilola
  |
|  Kaija Suonio  | … |  rouva Koikkalainen
  |
|  Heikki Välisalmi  | … |  vahtimestari Miettinen
  |
|  Mary Hannikainen  | … |  balettitanssija ja valssi-iskusävelmän laulaja
  |
|  Dallapé  | … |  ravintolaorkesteri Georg Malmsténin johdolla
  |
|  Olavi Suominen  | … |  urheiluosaston myyjä
  |
|  Ossi Korhonen  | … |  rohdoskauppaosaston esimies
  |
|  Ansa Ikonen  | … |  leikkikaluosaston myyjätär
  |
|  Uuno Montonen  | … |  huonekaluosaston asiakas
  |
|  Laila Rihte  | … |  naisten alusvaateosaston myyjätär
  |
|  Kaarlo Hiltunen  | … |  mannekiini
  |
|  Margarita Särkkä  | … |  nainen pukunäytöksessä
  |
|  Artturi Järviluoma  | … |  mies ravintolassa
  |
|  Eija Hiltunen  | … |  nainen ravintolassa
  |
|  Kyösti Käyhkö  | … |  mies ravintolassa
  |
|  Jaana Ylhä  | … |  yksi ballerinoista
  |

Tuotanto
--------

Elokuvan pohjana ollut Agapetuksen saman niminen näytelmä oli yksi kolmesta näytelmästä, joiden filmausoikeudet Suomen Filmiteollisuus hankki toimintansa alussa. Kaksi muuta olivat Minna Canthin *Roinilan talossa* (1935) ja Sam Sihvon *Hevoshuijari* (1943). Näytelmän kantaesitys oli Kansallisteatterissa huhtikuussa 1930. Näytelmää esitettiin myös Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. *Syntipukin* filmatisoinnissa tapahtumapaikkoja laajennettiin Sammon tavaratalosta muun muassa päähenkilöiden koteihin ja kabaree-ravintolaan.

Suomen Filmiteollisuus otti vasta toimintansa ensiaskeleita ja oli studiotta. Vuonna 1930 valmistunut huippumoderni Stockmann Helsingin Aleksanterinkadulla antoi henkilökuntansa ja tilansa ilmaiseksi SF:n käyttöön. Tavaratalo laski elokuvalle huomattavan mainosarvon ja myös rahoitti elokuvaa runsaskätisesti.> *Syntipukki* kuvattiin kuudessa viikossa tammi–maaliskuussa 1935 Stockmannilla ja sen ympäristössä. Myös studio-otot kuvattiin Stockmannilla.

Koomikon uraansa aloittavalle Kaarlo Kartiolle ja Miss Eurooppa Ester Toivoselle *Syntipukki* oli ensimmäinen merkittävä elokuva. Ansa Ikonen teki pienen sivuroolin myyjättärenä. *Syntipukki* oli yksi hänen kolmesta avustajatason elokuvatehtävästään ennen pääroolia komediassa *Kaikki rakastavat* (1935). Pienissä sivuosissa vilahtavat myös muun muassa Georg Malmstén, Uuno Montonen ja Laila Rihte.

Televisiossa *Syntipukki* esitettiin ensi kerran 13. helmikuuta 1979.

Matti Kassila ohjasi 1957 *Syntipukista* uuden version, nimiosassa Lasse Pöysti.

Musiikki
--------

*Syntipukin* musiikista vastasi Georg Malmstén. Elokuvassa esitetään muun muassa iskelmä "Lemmen liekki leimahtaa", jonka sanoitus on Erkki Karun. Sen laulaa ravintolakohtauksessa Mary Hannikainen Dallapé-orkesterin säestyksellä. Sävelmän levyttivät Malmstén ja Greta Pitkänen vuonna 1934. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Ossi Malinen, Kivikasvot ja Finlanders.

Vastaanotto
-----------

Elokuva oli katsojien mieleen. Tuottajan osuus elokuvan pääsylipputuloista kohosi lähes puoleentoista miljoonaan markkaan.

*Ilta-Sanomien* kriitikko kuitenkin arvioi *Syntipukin* melko epäonnistuneeksi. Kirjoittajan mielestä elokuvakameran tarjoamia mahdollisuuksia ei ollut osattu hyödyntää. *Uusi Suomessa* kriitikko teilasi elokuvan alun liian hidastempoiseksi, mutta tähdensi: "--- virkeätä elävyyttä ja hauskaa tilannekomiikkaa on sittemmin aivan riittämiin ja filmi on kokonaisuudessaan hauska." *Helsingin Sanomissakin* kehuttiin elokuvan pirteyttä ja komiikkaa. Kriitikot antoivat myönteistä palautetta Ester Toivoselle. "Hänen filmiin tulonsa on ensimmäinen todellinen filmidebyytti meidän maassamme", eräs arvostelija kirjoitti.

Vuoden 1994 televisioesityksen yhteydessä *Ilta-Sanomien* Timo Kuismin arvioi *Syntipukin* omalla tavallaan sangen hauskaksi, mutta auttamattoman kömpelösti toteutetuksi ja ala-arvoisesti leikatuksi. 2000-luvulla Arto Pajukallio on arvioinut elokuvan Matti Kassilan samasta näytelmästä tekemään ohjaukseen verrattuna heikommaksi tulkinnaksi.

Lähteet
-------

* *Suomen kansallisfilmografia 1*. Helsinki: Edita, 1996. ISBN 951-37-1901-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Suomen kansallisfilmografia 1, sivu 617
2. ↑  KK: *Syntipukki*. Päivän elokuvia, *Tv-maailma* 15/2013, s. 21.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Muut tiedot, Elonet.fi. Viitattu 15.4.2013.
4. ↑  Päivän elokuvia, *Tv-maailma* 1/2012, s. 4.
5. 1 2 3  Pajukallio, Arto: Elokuvat. *Helsingin Sanomat* 7.1.2012, s. D 7.
6. ↑  *Suomen kansallisfilmografia 1*, s. 614.
7. ↑  Suomen äänitearkisto[vanhentunut linkki].
8. ↑  *Suomen kansallisfilmografia 1*, s. 616 ja 617.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Erkki Karu |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1920-luku | 
* Finlandia (1922)
* Koskenlaskijan morsian (1923)
* Nummisuutarit (1923)
* Myrskyluodon kalastaja (1924)
* Suvinen satu (1925)
* Muurmanin pakolaiset (1927)
* Nuori luotsi (1928)
* Meidän poikamme (1929)

 |
|  |
| 1930-luku | 
* Tukkipojan morsian (1931)
* Meidän poikamme merellä (1933)
* Voi meitä! Anoppi tulee (1933)
* Ne 45000 (1933)
* Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934)
* Syntipukki (1935)
* Roinilan talossa (1935)

 |

 |
|  |
| Lyhytelokuvat (ohjaus) | 
* Ylioppilas Pöllövaaran kihlaus (1920)
* Sotagulashi Kaiun häiritty kesäloma (1920)
* Kun isällä on hammassärky (1922)
* Runoilija muuttaa (1927)
* Herra Elanto (1930)
* Pesäpallo, Suomen kansallispeli Osa I (1933)

 |

 |