recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Papu Elena Haro** (s. 1963 Tapiola, Espoo) on suomalainen kuvataiteilija ja laulaja.

Haro tunnetaan Papu ja Pojat -yhtyeen solistina, jonka hitti *Helle* soi radiossa vuonna 1983. Häneltä on myös lähtöisin idea J. Karjalaisen kappaleeseen *Apinaorkesteri*.

Haro oli 1980-luvun alussa J. Karjalaisen avopuoliso. He muuttivat yhteen vuonna 1980. Noihin aikoihin Haro piirsi sympaattisen kuvan apinasta, josta J. Karjalainen innostui tekemään laulun, joka päätyi hänen debyyttialbumilleen *J. Karjalainen ja Mustat lasit*. Sävellys on Karjalaisen, sanat ovat Haron ja Karjalaisen yhdessä kirjoittamat.

Tätä ennen he tekivät yhdessä singlen nimellä Talkin’ Machine Needles. Sen a-puolen kappale *Leatni* löytyy nykyään Youtubesta.

Muutaman vuoden kuluttua Karjalainen ehdotti Harolle, että tämä voisi laulaa hänen levyiltään yli jääneitä kappaleita. Kappaleesta *Helle* tulikin hitti vuonna 1983. Taustalla soittivat J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtyeen muusikot Karjalaista lukuun ottamatta. Kappale päätyi *Suomi soi 2* -kokoelmalle. Kokonainen albumi julkaistiin vasta vuonna 1990. Se jäi kuitenkin yhtyeen ainoaksi.

Haro on piirtänyt ja maalannut taideteoksia, kuvittanut levyjen kansia, tehnyt vartalomaalauksia, suunnitellut bändien logoja sekä kirjoittanut biisejä ja runoja.

Vuodesta 2013 lähtien Haron taidetta on voinut nähdä helsinkiläisissä ravintoloissa ja kahviloissa. Vuonna 2018 Otava julkaisi häneltä lastenkirjan *Apinaorkesterin maailmankiertue*.

Laulajana Haro ei ole juuri esiintynyt. Vuonna 2014 hän esiintyi Tavastia-klubilla Mitja Tuuralan 50-vuotisjuhlakonsertissa. Tuurala oli yksi Papun pojista.

Näyttelyitä
-----------

* *Belle epoque – Keijujen aikaan*, 5.–30.9.2017 (Cafe Fleuriste).
* *Mille Fiori*, 1 000 kukkaa 31.10.–14.11.2016 (Onda).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jaana Rinne: Apinaorkesterin boheemi äiti. Helena Haron ja J. Karjalaisen yhdessä luoma apinoiden bändi herää nyt henkiin lastenkirjassa.  *Helsingin Sanomat*, 27.5.2018, s. C 21. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 16.4.2019.
2. ↑  Talkin’ Machine Needles: Leatni *Youtube*. Viitattu 16.4.2019.
3. ↑  Rolf Jacksen: Papu ja Pojat - Helle 1983 *jaxen.blogspot.com*.  6.1.2016. Viitattu 16.4.2019.
4. 1 2  Kati Jalagin: Satumaailman taikaa Apinaorkesterin maailmankiertueella *Hima*.  21.5.2018. Heka. Viitattu 16.4.2019.
5. ↑  Apinaorkesterin maailmankiertue -kuvakirja villitsee New Yorkista Pariisin kautta Tokioon *otava.fi/uutiset*.  22.3.2018. Otava.  Arkistoitu 16.4.2019. Viitattu 16.4.2019.
**Jonna Voima** (s. Helsinki) on suomalainen järjestöjohtaja. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari.

Ura
---

Jonna Voima on valmistunut Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi ja varatuomariksi. Hän suoritti auskultointinsa Loviisan käräjäoikeudessa. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli kahdessa eri asianajotoimistossa rikosjuttujen parissa.

Uransa ammattiyhdistyksissä Voima aloitti vuonna 2004, kun hän toimi Tehyssä lakimiehen sijaisena.

Voima alkoi työskennellä työmarkkinalakimiehenä Ammattiliitto Jytyn edunvalvontaosastolla vuonna 2006. Vuonna 2013 hänet nimitettiin Jytyn johtavaksi työmarkkinalakimieheksi. Hänen tehtäviinsä kuului työehtosopimuksiin liittyvät neuvottelut. Marraskuusta 2020 lähtien hän on toiminut Jytyn puheenjohtajana.

Syyskuusta 2021 lähtien Voima on toiminut yhtenä Kevan 30 valtuutetusta.

Yksityiselämä
-------------

Voima on asunut Porvoossa vuodesta 2004 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Porvoolainen Jonna Voima ammattiliitto Jytyn puheenjohtajaksi *Länsiväylä*.  23.11.2020. Viitattu 11.8.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  Ammattiliitot | Ammattiliitto Jytyn johto vaihtuu: Jonna Voima syrjäyttää Jytyä 10 vuotta johtaneen Maija Pihlajamäen tiukan äänestyksen jälkeen *Helsingin Sanomat*.  24.11.2020. Viitattu 11.8.2023.
3. ↑  Hallinto ja johto *www.keva.fi*. Viitattu 11.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Voiman LinkedIn-profiili
**Mobiilivarmenne** on sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisistä luottamuspalveluita annetun lain vaatimukset täyttävä matkapuhelimen SIM-korttiin liitetty varmenne. Mobiilivarmenteen avulla voi tunnistautua turvallisesti sähköisiin asiointipalveluihin. Ensimmäiset mobiilivarmenteet otettiin käyttöön vuonna 2003. Mobiilivarmenne yksilöi käyttäjänsä sähköisen asiointitunnuksen eli SATUn avulla. Mobiilivarmennuksessa palveluun kirjaudutaan oman puhelinnumeron ja itse valitun tunnusluvun yhdistelmällä. Mobiilivarmenteen voi ottaa käyttöön oman operaattorin nettisivustolla tai käymällä myymälässä. 

Mobiilivarmenteella tunnistautuminen alkaa antamalla matkapuhelinnumero. Verkkopalvelu lähettää sen jälkeen varmennuspyynnön kyseisen puhelimen SIM-kortilla olevalle sovellukselle, joka pyytää käyttäjää näppäilemään salaisen tunnusluvun. Kun varmennus on näin hyväksytty, varmennusta pyytänyt verkkopalvelu saa kuittauksen ja verkkopalvelu aukeaa. SIM-kortin sisällä olevaa varmennetta ei lähetetä minnekään vaan ainoastaan tieto tunnistuksen onnistumisesta.

Mobiilivarmenne on voimassa 5 vuotta. Kun varmenne vanhenee täytyy myös sim-kortti vaihtaa

Mobiilivarmennejärjestelmän suunnittelu ja toteutus maksoi matkapuhelinyhtiöille miljoonia euroja. Mobiilivarmenteessa oli aluksi kuukausimaksun lisäksi myös perustamismaksu ja sen hankkiminen edellytti muun muassa käyntiä sekä puhelinyhtiön myymälässä että poliisilaitoksella. Varmenteen suosio oli aluksi pettymys, mutta sen käyttö on sittemmin kasvanut.

Lähteet
-------

1. ↑  Telia asiakastuki  Viitattu 22.6.2017
2. ↑  Arvo Vuorela: Sähköistä henkilöllisyytesi. Yle. Päivitetty 18.5.2015. Viitattu 22.6.2017
3. ↑  Timo Poropudas: Mobiili kansalaisvarmenne kypsyi kaksi vuotta *Ilta-Sanomat*.  24.11.2004. Viitattu 21.4.2022.
4. ↑  Miljoonia maksanut mobiilivarmenne on pettymys: käyttäjämäärät aivan muuta kuin toivottiin *Tivi*. Viitattu 11.8.2020.
5. ↑  Mobiilivarmenne yleistyy, mutta hitaasti – pankkien tunnuslukulistat vielä ykkössuosikki *Tekniikka & Talous*. Viitattu 11.8.2020.
**Parafiini** on seos lineaarisia*selvennä* hiilivetyjä, jotka ovat vähintään 20-hiilisiä (C20H42). Se on vahamaista, väritöntä ja hajutonta läpikuultavaa ainetta. Parafiini erotetaan pohjista, jota maaöljyn tislauksessa jää. Termiä *parafiini* käytetään myös yleisesti teknisenä nimenä lineaarisille tyydyttyneille hiilivedyille, kun taas haaroittuneet hiilivedyt ovat *isoparafiineja* ja tyydyttymättömät olefiineja.

Parafiinivahan ominaisuudet ja käyttö
-------------------------------------

Parafiinivahaa
Parafiini on valkoista, haurasta vahaa, joka on hajutonta ja mautonta. Parafiinin sulamispiste on 40–70 celsiusasteen välillä. Parafiini ei liukene veteen, mutta liukenee eetteriin, bentseeniin ja joihinkin estereihin. Koska se on tyydyttynyttä hiilivetyä, se on reagoimatonta, mutta sitä voi polttaa. Se on erittäin hyvä sähköeriste.

Parafiinia käytetään etupäässä kynttilöissä steariinia halvempana vaihtoehtona, mutta myös kankaiden ja muiden huokoisten aineiden kyllästämiseen, sekä kiillotusvahojen ja voiteluaineiden valmistamiseen. Parafiinia käytetään myös fysikaalisissa hoidoissa ja naamioväreissä. Tietyntyyppisten suksien pohjaan laitetaan usein parafiinia luistavuuden lisäämiseksi.

Parafiinikynttilällä voi voidella vetoketjun, polkupyörän ketjun, laatikon liukupinnat sekä avainketjun esimerkiksi.

Parafiiniöljyn ominaisuudet ja käyttö
-------------------------------------

Parafiini- eli mineraaliöljy ja petroli ovat raskaista, mutta parafiinivahaa kevyemmistä hiilivedyistä koostuvia nesteitä, esimerkiksi lampukoissa käytettyä parafiiniöljyä. Parafiiniöljyä käytetään muun muassa lääkkeenä ihmisten ja eläinten ummetuksen hoitoon,‎ ja myös puun öljyämiseen, esimerkiksi leikkuulaudoissa ja saunan lauteissa. Lauteita öljytessä levittäminen tapahtuu huokoisella sienellä ja ylimääräinen öljy pyyhitään pois. Öljy tukkii puun huokoset ja estää hien ja lian pesiytymisen niihin. 

Parafiiniöljyä saa marketeista, maatalous-, rauta- ja maalikaupoista sekä apteekista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Näin avaat jumittuneen vetoketjun: 5 uutta tapaa käyttää kynttilää *Verkkouutinen*.  12.9.2013. Mtv3uutiset.fi. Viitattu 17.11.2019.
2. ↑  Jason Smith: chain lube efficiency tests - CeramicSpeed *Verkko pdf*.  13.12.2013. Friction Facts and Velo News. Viitattu 17.11.2019.
3. ↑  Koiran ummetus *Verkkosivuapteekki.fi*.  Arkistoitu 2.6.2016. Viitattu 18.10.2015.
**Harald Heckmann** (1924 – 5. marraskuuta 2023 Kronberg im Taunus) oli saksalainen musiikkitieteilijä. Hän osallistui merkittävästi musiikkikirjastojen välisen yhteistyön kehittämiseen.

Heckmann toimi Saksan musiikkihistoriallisen arkiston johtajana Kasselissa vuosina 1954–1974 sekä Saksan radioarkiston johtajana ja hallituksen jäsenenä Frankfurtissa 1971–1991. Hän oli Saksan kansalliskirjaston musiikillisen neuvoa-antavan lautakunnan puhemies ja hallituksen jäsen vuosina 1982–1992. Heckmann toimi myös IAML:n (International Association of Music Libraries, Archives and Documentation Centres) pääsihteerinä vuosina 1959–1974 ja puheenjohtajana vuosina 1974–1976. Vuosina 1960–1980 Heckmann oli sihteeri ja vuosina 1980–2004 puheenjohtaja RISM:ssa (Répertoire international des sources musicales).

Heckmann oli mukana perustamassa järjestöjä Répertoire international de littérature musicale (RILM) ja Répertoire international d'iconographie musicale (RIdIM). Hän oli vuoteen 1991 saakka RILM:n varapuheenjohtaja. Heckmann oli toimituskuntien puhemiehenä julkaisusarjoissa *Documenta musicologica* ja *Catalogus musicus*. Hänelle myönnettiin vuonna 2000 Bundesverdienstkreuz. Heckmann kuoli 98-vuotiaana kärsittyään vakavasta sairaudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harald Heckmann (1924-2023) International Association of Music Libraries, Archives and Documentation Centres 10.11.2023, viitattu 11.11.2023
**Hirvisaari** oli entisen Vuokselan kunnan pohjoisin kylä Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Hirvisaari oli nimensä mukaisesti alkujaan saari, mutta Vuoksen laskun myötä, vuonna 1857, Hirvisaari kasvoi kiinni mantereeseen luoteisosastaan. Tuolloin myös Sikosaari kasvoi kiinni Hirvisaaren eteläpäähän. Tämän jälkeen Hirvisaari rajoittui lännessä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, pohjoisessa Vuoksen leventymään, Torhonjärveen, sekä etelässä ja lännessä Vuoksen lahdeksi muuttuneeseen Sammutselkään. Aivan Hirvisaaren pohjoisin osa kuului Räisälään. Hirvisaaresta oli maayhteys vain luoteeseen Vuoksenrannan kunnan alueelle. Hirvisaaren eteläpäästä oli kuitenkin pääsi kuitenkin Liuhaniemen lautalla muualle Vuokselaan.

Virallisesti Hirvisaari ei ollut oma kylänsä, vaan osa Uuttakylää. Hirvisaari muodosti kuitenkin muusta Uudestakylästä erillisen itsenäisen kyläyhteisönsä, joten se käytännössä katsottiin useimmiten omaksi kyläkseen. 

Vuokselan kylä oli pinta-alaltaan laaja haja-asutuskylä, jossa oli ennen talvisotaa noin 70 taloa
. Kylässä oli myös oma kansakoulu (per. 1918). Liuhaniemen lautalta johti kylän halki Vuoksenrantaan kulkeva tie.
Hirvisaaren kaakkoispuolella Hirvisaaren ja Kuninkaanristin kylien välisessä Vuoksen salmessa on Pähkinäsaaren rauhan rajan rajakivi, *Uunikivi*.

Talvisodassa Hirvisaarta ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylä on lähes asumaton, vain aivan itäisimmässä osassa, Pulkkilassa (nyk. ven. Друшное, *Družnoje*), on jonkin verran asutusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luovutettu Karjala – Vuoksela
2. ↑  Suomenmaa V, Viipurin lääni. Tietosanakirjaosakeyhtiö, Helsinki 1923
3. ↑  Karjalan kannas, historia ja nykyaika 1938-2001, Karta -suljettu Oy 2001. Pietari, Venäjä (kartta)

Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)

**Huomautuksia**

1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
**Marja Kyllikki Engman** (o.s. **Lounassalo**; s. 10. syyskuuta 1945 Pori) on suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja Turun yliopiston kirjaston entinen ylikirjastonhoitaja.

Engman valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1969 ja aloitti samana vuonna työt Helsingin yliopiston kirjastossa. Työn ohella hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan historia ja teki Yrjö Blomstedtin johdolla Alma Söderhjelmistä lisensiaatintutkielman *Suomen ensimmäinen naisprofessori: Alma Söderhjelmin yliopistoura ja tieteellinen tuotanto* (1990).

Vuonna 1991 Engman nimitettiin Turun yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitajaksi, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1999 asti. Työn ohella hän teki väitöskirjan *Det främmande ögat: Alma Söderhjelm i vetenskapen och offentligheten* (1996). Engman on perehtynyt tutkimuksessaan erityisesti suomalaisten naisten alkuvaiheisiin akateemisessa maailmassa. Vuonna 2015 ilmestyi Engmanin ja Riitta Mäkisen toimittamana teos *Naisten aika: Valkoinen varis ja muita oppineita naisia*.

Marja Engmanin puoliso oli Åbo Akademin professori Max Engman.

Julkaisut
---------

* *Det främmande ögat: Alma Söderhjelm i vetenskapen och offentligheten.* Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 602. Svenska litteratursällskapet i Finland, 1996. ISSN 0039-6842 ISBN 951-583-028-1
* Mäkinen, Riitta & Engman, Marja (toim.): *Naisten aika: Valkoinen varis ja muita oppineita naisia*. Helsinki: Gaudeamus, 2015. ISBN 978-952-495-372-6.

Lähteet
-------

1. ↑  *Vem och vad 1996*, s. 97. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
2. ↑  Yliopiston kirjasto *Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000*. Viitattu 10.8.2015.
3. 1 2 3  Mäkinen, Riitta: Katse kahtaalla – kirjastonjohtaja ja historiantutkija Marja Engman 60-vuotias.  *Signum*, 2005, nro 4. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 10.8.2015.
4. ↑  Riitta Mäkinen & Marja Engman (toim.): Naisten aika (10/2015) Gaudeamus. Viitattu 10.8.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Terävälä** oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin kylässä ei ole asutusta. Terävälä sijaitsi Viipurista pohjoiseen vievän valtatie 14 varrella maalaiskunnan pohjoisosassa ja oli kunnan toiseksi pohjoisin kylä. Terävälä rajoittui luoteessa Nuijamaan kunnan Pihkalanjärven kylään. Viipurin maalaiskunnan alueella naapurikyliä olivat Pihkala, Kilpeenjoki ja Sydänmaa.

Vuonna 1937 kylässä oli 121 asukasta. Väestö sai elantonsa pääasiassa maataloudesta. Vuonna 1937 Terävälän kylässä oli 684 ha metsää, 279 ha peltoa ja 13 ha niittyä. Nuijamaan ja Viipurin maalaiskunnan rajalla sijainnut Pihkalanjärvi kuivattiin vuonna 1927, jonka myötä syntyneistä uusista pelloista saivat myös teräväläläiset maanviljelijät osansa. Karjataloutta edisti Terävälän tarkkailuyhdistys. Terävälässä toimi myös maidonmyyntiosuuskunta, jonka maito vietiin Viipuriin Valiolle. Kylässä toimi myös Pihkala–Terävälän marttayhdistys, joka oli perustettu vuonna 1924. Terävälässä ei ollut omaa kansakoulua, vaan kylä kuului Pihkalan koulupiiriin.

Historia
--------

Talvisodassa taistelut eivät ulottuneet Viipurin maalaiskunnan pohjoisosaan asti, mutta Moskovan rauhansopimuksen perusteella myös Terävälä oli luovutettava Neuvostoliitolle. Terävälän väestö oli evakuoitu jo sodan aikana Keski-Suomeen. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.

Lähteet
-------

* Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.

### Viitteet

1. ↑  Lakio 1982, s. 330–331
2. ↑  Lakio 1982, s. 265
3. ↑  Lakio 1982, s. 269 ja 274
4. ↑  Lakio 1982, s. 277
5. ↑  Lakio 1982, s. 281
6. ↑  Lakio 1982, s. 295
7. ↑  Kuujo 1982, s. 378

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
Islamilaisen tulkinnan mukaan suurassa Abraham pyytää Jumalalta siunausta Mekkaan rakentamalleen Kaaban temppelille. Sen lähellä hän oli myös aikeissa uhrata poikansa Ismaelin. 
**Ibrahim** (arab. سورة إبراهيم‎, *Sūra ’Ibrāhīm*) eli Abrahamin suura on Koraanin 14. suura ja sisältää 52 jaetta. Ikäluokituksen mukaan suura on mekkalainen, paitsi jakeet 28-29, jotka ovat medinalaisia eli muita nuorempia.  Suura on saanut nimensä jakeesta 35, jossa mainitaan Abraham.

Sisältö
-------

Suura kertoo Jumalan kaikkivaltiudesta. Se kertoo, että jokainen profeetta tuo viestin oman kansansa kielellä. Suura esittää Mooseksen tarinan (5-8) ja kertoo profeetoista yleensä (9-18). Suura varoittaa tuomiopäivästä ja kuvaa Helvetissä odottavia rangaistuksia sekä kehottaa kiitollisuuteen Jumalaa kohtaan. Jakeet 35-41 sisältävät Abrahamin rukouksen. Suura varoittaa, että Jumala toteuttaa uhkauksensa. 

### Abrahamin temppeli

Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan Abrahamin rukous liittyy Kaaban temppelin perustamiseen. Jakeessa 37 todetaan:

> *Herra, minä olen asettanut eräitä jälkeläisiäni asumaan tähän laaksoon, jossa ei ole maanviljelystä, Sinun Pyhäkkösi läheisyyteen, Herra, jotta he saattaisivat suorittaa rukouksensa*
> 
> 

Teksti ei kuitenkaan mainitse Mekkaa tai Kaabaa nimeltä. Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta hänenkään nimeään ei tekstissä esiinny.

Lähteet
-------

* Hämeen-Anttila, Jaakko: *Koraanin selitysteos*. Helsinki: Basam Books, 2008. ISBN 952-9842-15-5.
* *Aabrahamin suura. Koraani - opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen*. Z.I. Ahsen Böre, 1942. Teoksen verkkoversio.
* *Koraani (suom. Jaakko Hämeen-Anttila)*. Basam Books, 1995.

### Viitteet

1. 1 2  Hämeen-Anttila 2008, s. 90-91
2. ↑  Koraani 1942, suura 14: 35
3. ↑  Koraani 1942, suura 14: 37
**Lyykylänjärvi**, myös *Lyykylä* tai *Lyykkylä*, oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Venäjällä, Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Lyykylänjärvi sijaitsi Viipurin maalaiskunan itäosassa Lyykylänjärven ja Näätälänjärven eteläpään ympäristössä. Sen naapurikyliä olivat Kurikkala, Näätälä, Nikoskela, Repola–Lyykylä ja Mannikkala. Nykyisin kylän alueella ei ole juuri asutusta, lukuun ottamatta pientä Ozernojen asutusta Lyykylänjärven etelärannalla.

Asutus ja elinkeinot
--------------------

Lyykylänjärvellä oli 355 asukasta vuonna 1937. Kylän etelärajaa pitkin kulki kantatie 62 Viipurista Rautuun. Asutus oli keskittynyt Lyykylänjärven rannoille ja Rauduntien varteen. Rajaharjun alue, joka sijaitsi kylän "jatkona" Rauduntien varressa, luettiin toisinaan osaksi Lyykylää, vaikka se olikin virallisesti osa Näätälää. Lyykylänjärven väestö työskenteli pääasiassa maatalouden parissa. Vuonna 1937 kylässä oli 2 420 ha metsää, 491 ha peltoa ja 66 ha niittyä. Urheiluseura Lyykylän Visa perustettiin vuonna 1931.

Suurin osa Lyykylänjärvestä kuului Lyykylän koulupiiriin, johon kuului myös Kähärin kylä. Lyykylänjärven itäosa kuului Rajaharjun koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Näätälän kylän eteläosassa. Lyykylän koulurakennus ei ollut Viipurin maalaiskunnan omistuksessa vaan sen omisti Hackman & Co. Vuonna 1939 Lyykylän kansakoulussa oli kaksi opettajaa ja 33 oppilasta.

Historia
--------

Lyykylänjärven väestö joutui evakkoon talvisodan aikana ja Moskovan rauhassa kylä jäi Neuvostoliitolle. Kun alue jatkosodassa vallattiin takaisin, pääsi väestö palaamaan koteihinsa. Vuonna 1944 asukkaat joutuivat lähtemään kuitenkin uudelleen evakkoon.

Lähteet
-------

* Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.

### Viitteet

1. ↑  Lakio 1982, s. 264
2. ↑  Lakio 1982, s. 269 ja 273
3. ↑  Kuujo 1982, s. 393
4. ↑  Kuujo 1982, s. 377
5. ↑  Kuujo 1982, s. 375

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
**Villa Wolax** on Kuusistossa, Kaarinan kaupungissa sijaitseva huvila ja konferenssikeskus. Rakennus on valmistunut vuonna 1899 Johan Oswald Wasastjernan ja tämän puolison Johanna Wilhelmina Adelaide Wasastjernan (o.s. Wrede af Elimä) kesähuvilaksi.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

1800-luvulla kaupungeissa asuva kulttuuri- ja talouselämän vaikuttajat innostuivat rakentamaan kaupunkielämän vastapainoksi luonnonläheisiä kesäpaikkoja. Usein kesähuvilan sijainti valittiin maisemien ja luonnonläheisyyden perusteella hyvien kulkureittien varrelta. Kuusiston saarelle kulki 1800-luvulla säännöllinen höyrylaivareitti.

Villa Wolax on suurten huviloiden tapaan rakennettu kaksikerroksiseksi. Huvilassa on rannan puolelle rakennettu veranta. Axel Haartman on maalannut Villa Wolaxin salin seinille maisemia Kemiöstä.

Viimeisenä rakennuttajasuvun omistajana oli Johan von Wright 1970-luvulle saakka. Tämän jälkeen huvila on ollut suurelta osaa hotelli- ja konferenssitilana.

Tontilla sijaitsee huvilarakennuksen lisäksi myös pehtoorintalo ja rantasauna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Entinen aatelisten kesähuvila palvelee kokousvieraita ympäri vuoden / Villa Wolax. *www.villawolax.fi*. Viitattu 26.9.2022.
**Malónas** (kreik. Μαλώνας, kath.kreik. Μαλών, *Malón*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 982 (vuonna 2011).

Malónasin kylää.
Malónasin kylä sijaitsee Ródoksen itäisissä sisäosissa noin 38 kilometriä etelälounaaseen Ródoksen kaupungista. Kylän pääelinkeino on maanviljely, ja siellä kasvatetaan erityisesti appelsiineja ja muita sitrushedelmiä sekä oliiveja.

Malónas muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Μαλώνος, *Dimotikí Koinótita Malónos*), johon kuuluvat varsinaisen Malónasin kylän lisäksi Charákin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 135. Aiemmin kylä kuului Archángeloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Archángeloksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Malonas *Visit Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Malonas *Kalimera Greece*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malónas** Wikimedia Commonsissa
**Fysiikan laitos** on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan.

Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2010), Jorma Keskinen (2011-2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa. Laitoksen tutkimus- ja opetustoiminta jatkui TTY:llä vuosina 2017-2018 nimellä Fysiikan laboratorio ja vuodesta 2019 eteenpäin Tampereen yliopistossa nimellä Fysiikan yksikkö.

Fysiikan perusopetus
--------------------

Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa.

Fysiikan ammattiaineopetus ja tutkimus
--------------------------------------

Teknisluonnontieteellinen kilta Hiukkasen fukseista suuri osa jatkaa opintojaan fysiikan laitoksella
Teknillisen fysiikan ammattiaineekseen valinnut opiskelija voi valita kiinnostuksensa kohteen useasta kokonaisuudesta. Laitos on jaettu laboratoriohin, joita johtaa pääsääntöisesti professori tai dosentti. Laboratoriot ovat

* Aerosolifysiikka, johtajana professori Jorma Keskinen
* Biofysiikka, johtajana professori Ilpo Vattulainen
* Laskennallinen fysiikka, johtajina lehtori Matti Lindroos ja lehtori Jouko Nieminen (kvanttifysiikka) ja professori Adam Foster (Surfaces and Interfaces at the Nanoscale)
* Optiikka, johtajana professori Martti Kauranen
* Pintatiede, johtajana professori Mika Valden
* Puolijohdefysiikka, johtajana professori Tapio Rantala

Fysiikan laitoksen opiskelijat suorittavat ammattiaineopintonsa paneutuen johonkin näistä tutkimusalueista. Diplomi-insinöörejä laitokselta valmistuu vuosittain vajaa parikymmentä, tohtoreita muutamia.

Laitoksen budjetti on vuosittain n. 4 miljoonaa euroa, joista suurin osa on peräisin ulkopuolisista projekteista. Tutkimusjulkaisuja kansainvälisiin, vertaisarvioituihin lehtiin laitos tuottaa vuosittain muutamia kymmeniä kappaleita.

Katso myös
----------

* Teknis-luonnontieteellinen osasto
* Fysiikka

Lähteet
-------

1. 1 2  Tampereen teknillinen yliopisto: Fysiikka *tut.fi*. Viitattu 21. marraskuuta 2006.
2. ↑  Tampereen teknillinen yliopisto: TUT Portfolio – Julk2005 – otsikot *trip.cc.tut.fi*.  Arkistoitu 22.2.2017. Viitattu 21. marraskuuta 2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Laitoksen sivut
**H-päivä** (islan. H-dagurinn tai Hægri dagurinn) 26. toukokuuta vuonna 1968 oli päivä Islannissa, jolloin maa siirtyi vasemmanpuoliselta oikeanpuoliseen liikenteeseen kello kuuden maissa.

Alþingi eli Islannin parlamentti oli alunperin esittänyt hallitukselle seuraavan pyynnön 13. toukokuuta 1964: "Alþingi kehottaa hallitusta aloittamaan mahdollisimman pian tutkimuksen siitä, miten liikenne siirretään parhaiten oikeanpuoleiseksi." Kyseisen tehtävän suorittamiseksi perustettiin Umferðarnefnd (suom. Liikennelautakunta) ja muutoksen kustannukset olivat yli 33 miljoonaa Islannin kruunua busseihin tehtyjen muutoksien takia sekä 12 miljoonaa kruunua infrastruktuurimuutoksin, yhteensä 45 miljoonaa kruunua.

Ainoa onnettomuus muutoksesta oli se, kuin polkupyörällä ajellut poika loukkasi hänen jalkansa.

  

{{Katso myös|H-päivä, Ruotsin siirto oikeanpuoliseen liikenteeseen vuosi aiemmin]]}}

1. ↑  Tímarit (islanniksi) *timarit.is*.
2. ↑  Tímarit (islanniksi) *timarit.is*.
3. ↑  Tímarit (islanniksi) *timarit.is*.
4. ↑  New York Times *nytimes.com*.
Jānis Vanags vuonna 2011.
**Jānis Vanags** (s. 25. toukokuuta 1958 Liepāja) on Latvian evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa.

Jānis Vanagsin vanhemmat olivat opettajia, ja opiskeltuaan kemiaa Latvian yliopistossa Riiassa Vanagsistakin tuli opettaja. Hänet erotettiin kemian- ja luonnontieteenopettajanvirastaan uskonsa vuoksi vuonna 1985. Loppuvuoden hän työskenteli Riian viemäriverkostossa ja pesi rautatieaseman ikkunoita sekä opiskeli teologiaa. Joulukuussa 1985 Vanags vihittiin papiksi ja hänet määrättiin Saldusin piiriin, jossa hän kaitsi useita seurakuntia. Perestroikan ja glasnostin myötä 1987–1989 kirkkoon alettiin suhtautui myönteisemmin, ja tänä aikana Vanagsin seurakunnissa kirkossakäyvien määrä yli kuusinkertaistui. Vuonna 1993 arkkipiispa Kārlis Gailītis kuoli auto-onnettomuudessa ja Vanags valittiin hänen seuraajakseen. Vanags uudelleenvalittiin vuonna 1996, ja hän sai 85 prosenttia piispainkokouksen äänistä. Vanags on myös Latvian oikeusministeriön uskonnollisten oikeuksien avustaja.

Jānis Vanags vastustaa naispappeutta eikä ole arkkipiispana vihkinyt naisia papeiksi (arkkipiispa on ainoa henkilö Latvian luterilaisessa kirkossa, joka voi vihkiä pappeja). Latvian luterilainen kirkko vihki naisia papeiksi 1975–1986 ja vuodesta 1989 Vanagsin arkkipiispuuteen asti. Vuosien 1992 ja 1993 taitteessa Latvian luterilainen kirkko oli vaarassa hajota naispappeuskysymyksen vuoksi, ja Vanags on myöhemmin arvellut, että pääsyy hänen valintaansa arkkipiispaksi oli hänen kantansa naispappeuteen. Latvian luterilaisessa kirkossa on tällä hetkellä kuusi naispappia, jotka vihittiin virkoihinsa ennen Vanagsin arkkipiispuutta. Vanagsin kanta on, että he voivat jatkaa työtänsä. Vanags on ollut luterilaisen maailmanliiton neuvoston jäsen kolme vuotta, ja hän on sanonut, että maailmanliitto painostaa jopa lahjuksin jäsenkirkkojaan sallimaan naispappeuden.

Jānis Vanags pitää homoseksuaalisuutta syntinä. Hänen mukaansa kirkon on autettava homoseksuaaleja eheytymään ja että homoseksuaali, joka ei kadu suuntautumistaan, ei voi olla kirkon työntekijä eikä tulla ehtoolliselle. Vanags on arvioinut, että Latvian luterilaisen kirkon suosion romahdus neuvostoaikana johtui luterilaisen kirkon 1800-luvun ja 1900-luvun alun aikana kehittyneestä liiallisesta vapaamielisyydestä. Vanags on lisäksi sanonut, että eurooppalaisten lähetystyöntekijöiden pitäisi kääntää katseensa takaisin Eurooppaan, joka pitäisi jälleen evankelioida.

Vanags on Missouri-synodin Fort Waynessä sijaitsevan yliopiston kunniatohtori. Vanags on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

* Latvia Revived  2001. Touchstone. Viitattu 15.10.2012. (englanniksi)
* Janis Vanags CV  3.4.2007. Kwasizabantu-liike.  Arkistoitu 28.8.2008. Viitattu 15.10.2012. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |

 |
**1-nitronaftaleeni** (C10H7NO2) on naftaleeniin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa väriaineita.

Ominaisuudet
------------

1-nitronaftaleeni on huoneenlämpötilassa ulkomuodoltaan vaaleankeltaisia kiteitä. Yhdiste sublimoituu helposti noin 30–50 °C:n lämpötilassa ennen sulamistaan. 1-nitronaftaleeni on veteen liukenematon, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin.

1-nitronaftaleeni reagoi halogeenien kanssa, jolloin halogeeniatomi liittyy joko 5- tai 8-asemassa sijaitsevaan hiiliatomiin. Sulfonointi tapahtuu tyypillisesti 5-asemaan. Aine voidaan pelkistää 1-naftyyliamiiniksi raudan avulla suolahappoliuoksessa. Käyttämällä heikompia pelkistimiä voidaan 1-nitronaftaleeni pelkistää atso- tai hydratsojohdannaiseksi.

1-nitronaftaleeni on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa ja silmiä. Aine on lakrymaattori eli aiheuttaa kyynelten muodostumista.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Tyypillisin tapa valmistaa 1-nitronaftaleenia on naftaleenin nitraus nitraushapon eli väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 40–50 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on reaktion päätuote ja sivutuotteina voi muodostua 2-nitronaftaleenia sekä seos dinitronaftaleenin isomeereja. 1-nitronaftaleenin valmistamista fotokemiallisesti naftaleenista ja tetranitrometaanista on myös tutkittu.

Suurin osa valmistetusta 1-nitronaftaleenista pelkistetään 1-naftyyliamiiniksi. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös dinitronaftaleeni- ja sulfonihappojohdannaisia, joita voidaan käyttää väriteollisuudessa väriaineiden valmistukseen. Aikaisemmin ainetta on käytetty myös öljyissä lisäaineena ja räjähdysaineseoksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  1-nitronaphthalene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 1.5.2014.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gerald Booth: *Nitro Compounds, Aromatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 11.2.2014
3. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 3.414. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.5.2014). (englanniksi)
4. ↑  Mannan Talukder & Curtis R. Kates: *Naphthalene Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 1.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1-Nitronaphthalene (englanniksi)
* ChemBlink: 1-Nitronaphthalene (englanniksi)
**Naptalaami** eli **naftyyliftalaamihappo** (C18H13NO3) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään herbisidinä eli rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Puhtaana naptalaami on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, mutta kaupallisena tuotteena se on väriltään tyypillisesti violettia kidemassaa. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja paremmin emäksisiin liuoksiin. Naptalaami liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin ksyleeniin, asetoniin, metanoliin ja dimetyyliformamidiin.

Naptalaami on kasveissa auksiinin vastavaikuttaja ja inhiboi auksiinin kuljetusta kasveissa. Tämän seurauksena kasvien juurten kasvu ja solujen kasvu estyy ja kasvi kuolee. Aine imeytyy kasvien solukkoihin juurien ja lehtien kautta. Naptalaamin puoliintumisaika maaperässä on 2 viikkoa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Naptalaamia voidaan syntetisoida 1-naftyyliamiinin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Reaktio tapahtuu jo huoneenlämpötilassa ja tyypillisesti liuottimena käytetään bentseeniä.

Naptalaamia käytetään selektiivisenä herbisidinä, joka tehoaa kaksisirkkaisiin rikkakasveihin. Sitä käytetään muun muassa soija-, maapähkinä- ja kurkkukasviviljelmillä. Naptalaamia voidaan käyttää joko jauheena, rakeina tai emulsiona.

Lähteet
-------

1. ↑  Alpha-naphthylphthalamic acid – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 3.5.2014.
2. 1 2 3 4 5 6  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 3.5.2014
3. ↑  Physical properties: Naptalam NLM Viitattu 3.5.2014
4. 1 2  Robert Alan Lewis: *CRC Dictionary of Agricultural Sciences*, s. 500. CRC Press, 2001. ISBN 9780849323270. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.5.2014). (englanniksi)
5. ↑  Jack R. Plimmer, Judith M. Bradow, Christopher P. Dionigi, Richard M. Johnson & Suhad Wojkowski: *Herbicides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 3.5.2014
Järvenpään kaupunginkirjasto on Järvenpäässä toimiva yleinen kirjasto. Järvenpään kaupunginkirjasto on perustettu vuonna 1932 ja nykyiseen rakennukseensa se siirtyi vuonna 1987. Kirjasto sijaitsee Järvenpään aseman vieressä, vastapäätä Järvenpää-taloa. Kirjastorakennuksesta löytyy myös Järvenpään taidemuseo.

Aineisto ja palvelut
--------------------

Kirjaston palvelut ovat maksuttomia ja vapaasti kaikkien käytettävissä. Joihinkin palveluihin tarvitaan oma kirjastokortti. Kirjaston kokoelmista löytyy muun muassa kirjoja, lehtiä, elokuvia, äänitteitä, musiikkia ja pelejä. Kirjaston aineistoa voi selata ja varata Kirkes-verkkokirjastosta. Kirjasto tarjoaa myös luku- ja opiskelupaikkoja sekä erilaisia tapahtumia ja näyttelyitä. Asiakkaiden käytössä on myös tietokoneita, skanneri sekä kopiointi- ja tulostuslaite.

Kirkes-kimppa
-------------

Järvenpää kaupunginkirjasto kuuluu Keski-Uudenmaan Kirkes-kirjastokimppaan yhdessä Tuusulan, Mäntsälän ja Keravan kirjastojen kanssa. Kirkes-kirjastokimppa tarjoaa käyttäjilleen muun muassa verkkokirjastopalveluja kuten e-kirjoja, sanoma- ja aikakauslehtiä sekä elokuva- ja musiikkipalveluja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjastohistoriaa *jarvenpaa.fi*.
2. ↑  Asiakkaana kirjastossa *jarvenpaa.fi*.
3. ↑  Kirkes-verkkokirjasto *kirkes.finna.fi*.
4. ↑  E-aineistot *kirkes.finna.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjaston verkkosivut
*
**Timorinluri** (*Trichoglossus euteles*) eli aiemmalta nimeltään **keltapääluri** on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Pää on oliivinkeltainen, kaulassa on vaaleanvihreä kaulus, rinta ja ylävatsa kellanvihreät, siipisulkien alapinnalla on keltainen vyö, pyrstön alapeitinhöyhenet vihreät keltaisin raidoin, pyrstö yläpuolelta vihreä ja himmeän keltainen alapuolelta. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoret linnut muistuttavat aikuista mutta pää on vihreämpi ja nokka ruskehtava.

Esiintyminen
------------

Timorinluri esiintyy Timorissa ja Pienten Sundasaarten Lomblenista Nilaan ja Babariin.

Timorinlurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Timorinlurit elävät metsissä noin 2,3 kilometrin korkeudelle saakka.

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 3 ovaalinmuotoista munaa, joita se hautoi 23 päivää.

Ravinto
-------

Timorinlurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Trichoglossus euteles* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q942337
* Wikispecies: Trichoglossus euteles
* ADW: Trichoglossus\_euteles
* Avibase: 07630935D2DEC38F
* BirdLife: 22684548
* CoL: 58CJX
* BOW: olhlor1
* eBird: olhlor1
* EoL: 1177805
* GBIF: 2479673
* iNaturalist: 19125
* IRMNG: 11160864
* ITIS: 177428
* IUCN: 22684548
* NCBI: 274059
* Species+: 7536
* Xeno-canto: Trichoglossus-euteles

 |

 |
Hedda Liukkala esiintyy Oodi-kirjaston edessä Helsingissä 2020.
**Hedda Katariina Liukkala** (s. 11. marraskuuta 1990 Hämeenlinna) on suomalainen nykysirkus- ja performanssitaiteilija. Hän on esiintynyt lukuisissa teoksissa ja tapahtumissa sekä Suomessa että ulkomailla. Liukkalan pääasiallinen työskentelyväline on cyr-rengas.

Liukkala on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Turun taideakatemiasta vuonna 2015, ja sirkusartistiksi (kandidaatin tutkinto) École supérieure des arts du cirque-koulusta vuonna 2017.

Liukkala on tunnettu muun muassa monitaideryhmä Recover Laboratoryn teoksista, omista sooloteoksistaan, elokuvista, sekä kansainvälisenä burleskitaiteilijana. Hän toimii Berliinin sirkusfestivaalien lavamanagerina, sekä sosiaalisen median vastaavana. Liukkala on esiintynyt myös suomalaisen videotaiteilija Eija-Liisa Ahtilan Studies on the Ecology of Drama 1 -teoksessa.

Lähteet
-------

* Bulkhackers: How I Got into Circus Training and Became a Cyr Wheel Artist *bulkhackers.com*.  2020. Viitattu 16.7.2021. (englanniksi)
* Laura Kytölä: Helsingin maan alle on rakennettu labyrintti, jonka tarkoituksena on opettaa jotain ihmisestä itsestään *Helsingin Sanomat*.  4.10.2018. Helsingin Sanomat.  (suomeksi)
* IMBD: Filmography Hedda Liukkala *imdb.com*.  (englanniksi)
* Tiia Rantanen: Sirkusperformanssi jätevedenpuhdistamossa on suurenmoinen kokemus *City-lehti*.  16.9.2016.  (suomeksi)


1. ↑  Sirkusperformanssi jätevedenpuhdistamossa on suurenmoinen kokemus *City*. Viitattu 17.7.2021.
2. ↑  Nyt.fi | Helsingin maan alle on rakennettu labyrintti, jonka tarkoituksena on opettaa jotain ihmisestä itsestään *Helsingin Sanomat*.  4.10.2018. Viitattu 17.7.2021.
3. ↑  Hedda Liukkala *IMDb*. Viitattu 17.7.2021.
Maexmontanin viinatehdas

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
TehdasView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
HelsinkiSuomi |

Historia| Tuhoutumisen syy | 
Pommi-iskuView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Maexmontanin viinatehdas** oli Helsingin Siltavuorenrannassa sijainnut viinatehdas. Se tuhoutui Helsingin valtauksen yhteydessä Suomen sisällissodassa 12. huhtikuuta 1918.

Tehtaan perusti Piikkiöstä kotoisin ollut apteekkari Sigfrid Edvard Maexmontan (1831–1880). Asetuttuaan Helsinkiin vuonna 1860 hän toimi ensin apteekkarina, mutta aloitti vuonna 1864 toiminnan studiovalokuvaajana ja kiertävänä valokuvaajana. Lyhyen valokuvaajanuransa jälkeen Maexmontan palasi apteekkariksi Suomenlinnaan. Apteekin mentyä konkurssiin hän perusti menestyvän viinatehtaan ja alkoholin tuontiliikkeen, joiden yhteydessä toimi myös pelikorttitehdas.

Viinatehdas sijaitsi korttelissa 132a nimeltään *Pesulaitos*, koska siinä sijaitsi 1900-luvun alussa Levinin pesulaitos. Vuonna 1905 alue siirtyi viinatehtaan hallintaan. Korttelin pari, kortteli 132b, esiintyy vanhassa asemakaavassa nimellä *Venäläinen provianttimakasiini*. Koko alue liitettiin itsenäisyyden alkuvuosina viereiseen Hevosen kortteliin.

Tuhoutuminen
------------

Viinatehdas tuhoutui 12. huhtikuuta 1918 Helsingin valtauksessa. Tehdas syttyi palamaan kolmannesta tykinlaukauksesta saksalaisten pommittaessa Hakaniemeä Töölöstä käsin. Tehtaan palaessa saksalaiset joukot etenivät päärautatieasemalta punaisten Pitkältäsillalle rakentamalle barrikadille ja pyrkivät sillan yli käyttämällä punavankeja ihmiskilpinä. Pimenevän yön tulituksessa 25–30 punaista kaatui ja suuri joukko haavoittui.

Lähteet
-------

1. ↑  Sigfrid Edvard Maexmontan *kaupunginosat.net*. Viitattu 1.9.2018.
2. ↑  Kuka kuvasi? Sigfrid Edvard Maexmontan *kukakuvasi.valokuvataiteenmuseo.fi*. Viitattu 1.9.2018.
3. ↑  Ollila, Kaija.: *Puhvelista punatulkkuun : Helsingin vanhoja kortteleita*, s. 60. Helsinki: Helsingin sanomat, 1981. 499056096. ISBN 9519134697, 9789519134697. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.9.2018).
4. ↑  I trakten av Långa bron.  *Västra Nyland*, 18.04.1918, nro 18, s. 3-4. Kansalliskirjasto. Viitattu 01.09.2018.
5. ↑  Kuusela, Kari: "Pitkänsillan tapaus", *Helsinki ensimmäisessä maailmansodassa : sotasurmat 1917-1918*, s. 149. [Helsinki]: Helsingin kaupungin tietokeskus, Gummerus Kustannus Oy, 2015. 933211966. ISBN 9789512400867, 9512400863. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.9.2018).

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maexmontanin viinatehdas**.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maexmontanin viinatehdas** Wikimedia Commonsissa
**Karl Ernst Ritter von Baer, Edler von Huthorn** (ven. Karl Maksimovitš Ber, Карл Макси́мович Бэр) (17. helmikuuta 1792 Piiben moisio, Viron kuvernementti – 26. marraskuuta 1876 Tartto, Liivinmaa) oli baltiansaksalainen biologi ja embryologian perustaja.

Karl Ernst von Baer syntyi Piiben kartanossa (Hof Piep) Järvamaalla (Kreis Jerwen) Vironmaan ritarikunnan päämiehen Magnus Johann von Baerin (1765–1825) ja Juliane von Baerin (1764–1820) poikana. Hänen esivanhempansa olivat kotoisin Westfalenista.

Baer opiskeli Tallinnan katedraalikoulussa 1807–1810 ja sitten Tarton yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1810–1814. Vuonna 1814 hän väitteli tohtoriksi väitöskirjallaan virolaisten endeemisistä sairauksista. Berliinissä ja Wienissä. Hän työskenteli uransa aikana muun muassa Königsbergissä ja Pietarissa. Viimeiset elinvuodet hän asui Tartossa. Tartossa Toomemäellä on hänen muistopatsaansa, ja hänen kuvansa oli Viron kahden kruunun setelissä. Baerin uran huomattaviin saavutuksiin kuuluu munasolun toimintaperiaatteen selvittäminen. Baer todisti, että alkio paitsi kasvaa, myös käy läpi kehitysopin kuvaaman asteittaisen kehityksen. Hän oli viimeisinä elinvuosinaan myös tunnetuimpia Charles Darwinin teorioiden arvostelijoita.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kodin suuri tietosanakirja, osa 1*, s. 391. Espoo: Weilin+Göös, 1979.

Aiheesta muualla
----------------

* Panu Turunen, Mitä kirjanystävän tulee tietää Karl Ernst von Baerista? Bibliophilos, n:o 2, 2006, s. 21–24
* Anto Leikola, Vähän lisää von Baerista. Bibliophilos, n:o 3, 2006, s. 50–51
* K. E. v. Baerin elämäkerta (englanniksi)
* Viron kahden kruunun seteli (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Ernst von Baer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii
* Leopoldina
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |