recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Paul Maxfield** on englantilainen pokeriammattilainen. Maxfield siirtyi ammattilaiseksi tultuaan toiseksi Tuan Len voittamassa WPT Five-Star World Poker Classicin pääturnauksessa huhtikuussa 2005. WPT:n mestaruuskilpailuna käydyssä tapahtumassa oli 25 000 dollarin osallistumismaksu ja pelimuotona no limit texas hold'em. Maxfield ansaitsi 1 698 390 dollaria ja jätti 25 vuotta jatkuneen työuransa lääketeollisuudessa.

Maxfield voitti Euro Finals of Pokerin € 5,000 European Holdem Championships -turnauksen Pariisissa helmikuussa 2004. Lopun kaksinpelissä kukistui Dave Colclough ja Maxfield ansaitsi 83 600 euroa. World Series of Pokerissa (WSOP) Maxfield on saavuttanut neljä rahasijaa. Vuoden 2004 $ 2,500 Limit Hold'em -turnauksessa hän oli neljäs.

Syyskuussa 2007 Maxfieldin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria. Hän asuu Stoke-on-Trentissa.

Lähteet
-------

1. ↑   : Paul Maxfield WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 11. syyskuuta 2007.
2. ↑  Professional Poker Player Profile PokerPages.com.  Arkistoitu 8.9.2007. Viitattu 20. huhtikuuta 2007.
3. ↑   : Paul Maxfield stats The Hendon Mob. Viitattu 11. syyskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Maxfield The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* BBC Stoke & Staffordshire: Paul Maxfield - Potteries' Poker millionaire (luettu 20. huhtikuuta 2007)
Tharin aavikon sijainti.
Tharin aavikkoa auringonlaskun aikaan.
**Thar** (Tharr) on aavikko Intian ja Pakistanin rajalla. Thar ulottuu Indus-joelta Kutchin marskimaille ja idässä Aravallivuoristoon sekä pohjoisessa Sutlej-joelle.
Suurin osa Tharista on Intian Rajasthanin osavaltiossa, mutta aavikko ulottuu pohjoisessa Punjabiin ja Haryanaan ja etelässä Gujaratiin. Pakistanissa aavikko ulottuu Sindiin ja Pakistanin Punjabiin. Pakistanin Punjabissa aavikko tunnetaan Cholistanin aavikkona. Tharin autiomaan uloke on Pohkranin autiomaa, jossa Intia suoritti ydinkokeita 1998.

Tharin pinta-ala on erään tiedon mukaan 238 700 km2 kasvitonta aluetta, dyynejä suolatasankoja ja kallioita. Lisäksi on kuivaa pensasaroa 488 300 km2. Toisen lähteen mukaan aavikkoa olisi 446 000 km2 805 km x 485 km alalla.

Tharin autiomaan on arvioitu laajenevan 0,5 km vuodessa kohti Punjabia, Haryanaa, Uttar Pradeshia ja Madhya Pradeshia.

Championin mukaan Tharin kasvillisuus on pohjoisen aavikon pensastoa. 10 % autiomaasta on aktiivisia hiekkadyynejä, 90 % paikallaan pysyviä dyynejä, dyynien välisiä soraisia alueita, kallioita ja suolatasankoja.

Intia on suorittanut autiomaalla kaksi ydinkoetta: vuonna 1974 Hymyilevä Buddha ja 1998 Operaatio Shakti.

Lähteet
-------

1. ↑

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thar**.
**Muhammad ibn Ahmad al-Dhahabi** (Damaskos 1274–1348) oli suuri shafi'i -suuntauksen *hadith*-mestari (*hafiz) ja islamin* historioitsija. Hän oli syntyperältään turkmeeni, opiskeli Pyhää Tietoa ensin Damaskoksessa ja siten Kairossa ja monissa muissa kaupungeissa. Hän kirjoitti melkein sata kirjaa, jotkut niistä kooltaan huomattavia, kuten 23 osaa sisältävä *Siyar a'lama al-nubala* (Huomattavien henkilöiden elämäkertoja) tai 36-osainen *Tarikh al-islam al-kabir* (Suuri islamin historia). Hän oli myös Koraanin kanonisen tutkimuksen ja tekstianalyysin imaami. Al-Dhahabi sokeutui seitsemän vuotta ennen kuolemaansa Damaskoksessa.

Suuret synnit
-------------

Al-Dhahabin teoksista on suomennettu *Kitab al-kaba'ir* (Suuret synnit). Kirjan tiivistelmä löytyy teoksen *Reliance of the Traveller* luvusta "Enormities".

Islam tekee eron suurten ja pienien syntien välillä. Koraanin naisten suura toteaa niistä: "Jos kartatte raskaita syntejä, jotka ehdottomasti kielletään teiltä, niin Me pyyhimme pois teidän pahat tekonne ja johdatamme teidät kunniaportista Paratiisiin" (4:31). Suuret synnit *(kabira)* ovat niitä, jotka mainitaan nimeltä Koraanissa tai *haditheissa*. Niistä seuraa kirous tai maallinen rangaistus. Pienistä synneistä ei rangaista, vaan ne katsotaan sovitetuiksi, kun henkilö on osallistunut rukoushetkeen tai (suurempien asioiden ollessa kyseessä) perjantairukoukseen. Kolmas luokka teoista on epäusko, joka vie ihmisen islamin ulkopuolelle ja Helvettiin.

Al-Dhahabin teos luettelee kaikkiaan 76 suurta syntiä. Esimerkkejä niistä ovat seuraavat. 

* vertaisen asettaminen Jumalalle (p1.1) Tämä on *shirk* eli kuolemansynti. Se tarkoittaa, ettei tekoa voi hyvittää muuten kuin katumalla ja palaamalla islamiin.
* uskovaisen tappaminen (p2.1.1)
* rukouksen jättäminen väliin (p5.0)
* epäkunnioitus vanhempia kohtaan (p6.0)
* orpojen omaisuuden kavaltaminen (p8.0)
* valehtelu profeetasta (p9.0)
* pakeneminen uskonsodasta (p11.0)
* alkoholinkäyttö (p14.0)
* homoseksuaalisuus (p17.0)
* varkaus (p21.0)
* sianlihan syönti (p30.0)
* virtsasta puhdistautumisen laiminlyönti (p31.0)
* olla uskomatta kohtaloon (p37.0)
* kuvien tekeminen (p44.0)

* riitely (p64.0)

Lisäksi on joukko todennäköisiä suuria syntejä, joihin kuuluu muun muassa:

* lupauksen pettäminen (p75.15)
* viiksien jättäminen muotoilematta (p75.16)
* pyhiinvaelluksen jättäminen väliin, vaikka voisi sen tehdä (p75.17)

Lähteet
-------

* Ahmad ibn Naqib al-Misri: *Reliance of the Traveller (Umdat al-Salik). A Classic Manual of Islamic Sared Law. In Arabic with Facing English Text, Commentary and Appendices Edited and Translated by Nuh Ha Mim Keller*. Beltsville, Maryland: amana publications, 2017. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Al-Dhahabi: *Suuret synnit (Kitâb al-Kabâ'ir)*. Satara Establishment Oy, 2012. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Reliance of the Traveller, s. 1045 (x114)
2. 1 2  al-Dhababi: *Suuret synnit (Kitâb al-Kabâ'ir)*. Satara Establishment Oy, 2012. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Reliance of the Traveller, 2017, s. 649–712
4. ↑  Koraani - Naisten suura (an-nisa) *islamopas.com*. Viitattu 28.12.2020.
5. ↑  Reliance of the Traveller, 2017, s. 31 (c2.5)
Jakov Zak
**Jakov Zak** (20. marraskuuta 1913 Odessa – 27. kesäkuuta 1976 Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti.

Zak aloitti pianonsoiton opintonsa Odessan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1932. Hän piti 15-vuotiaana ensimmäisen julkisen resitaalinsa, jonka ohjelma koostui Ludwig van Beethovenin, Franz Lisztin, Frédéric Chopinin ja Claude Debussyn teoksista. Vuonna 1932 Zak pääsi täydentämään opintojaan Moskovan konservatorioon, josta valmistui vuonna 1935. Hänen opettajansa oli Heinrich Neuhaus, jonka ollessa sairaana lukuvuodella 1933–1934 hän kuitenkin osallistui usein Konstantin Igumnovin opetukseen.

Zak sai vuonna 1937 kolmannessa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa ensipalkinnon sekä palkinnon parhaasta masurkkaesityksestä. Zak esiintyi toisen maailmansodan jälkeen lukuisissa Euroopan maissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Hän toimi useiden vuosien ajan pianoduossa Emil Gilelsin kanssa. Useat hänen aikansa säveltäjät, kuten Jevgeni Golubev, Juri Levitin ja Dmitri Kabalevski valitsivat hänet teostensa kantaesittäjäksi. Zakin äänittämään ohjelmistoon kuuluu teoksia Chopinilta, Lisztiltä, Sergei Prokofjevilta, Sergei Rahmaninovilta, Maurice Ravelilta, Richard Straussilta ja Dmitri Šostakovitšilta.

Zak opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1935 Heinrich Neuhausin avustajana ja vuodesta 1947 pianonsoiton professorina. Vuodesta 1965 hän oli myös konservatorion pianonsoiton laitoksen johtaja. Hän istui tuomariston jäsenenä kansainvälisissä Frédéric Chopin -pianokilpailuissa vuosina 1955 ja 1960. Zakin johdolla opiskelivat muiden muassa Jevgeni Mogilevski, Valeri Afanasjev, Nikolai Petrov ja Lubov Timofejeva.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yakov Zak (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Anna Aleksejevna Frolina** (o.s. Bulygina ven. Анна Алексеевна Булыгина, s. 11. tammikuuta 1984 Salehard, Tjumenin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen eteläkorealainen ampumahiihtäjä.

Bulygina aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 2001. Hän saavutti junioreiden MM-kilpailuissa kultaa takaa-ajossa 2005 sekä viestissä 2003 ja 2005. Hopeaa hän sai sprintissä 2002, 2003 ja 2005 sekä pronssia takaa-ajossa 2003. EM-kilpailujen juniorisarjassa hän sai 2005 kultaa sprintissä ja pronssia takaa-ajossa.

Aikuisten MM-kilpailuihin Bulygina osallistui ensimmäisen kerran Anterselvassa 2007. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän naisten viestijoukkueessa. Sprintissä hän sijoittui neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli sprinttikilpailussa neljäs ja takaa-ajossa kuudes.

Bulygina kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oberhofissa 2006. Ensimmäisen voittonsa – ja toistaiseksi ainoan palkintokorokepaikkansa – hän saavutti Anterselvan takaa-ajokilpailussa 24. tammikuuta 2009. 

Hän sai rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hopeaa takaa-ajokilpailussa 2013. Lisäksi Frolina sai mm-hopeaa Otepään vuoden 2016 kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuiden pikakilpailusta sekä mm-pronssia takaa-ajosta.

Frolina siirtyi Etelä-Korean maajoukkueeseen vuonna 2015, sillä hän ei enää mahtunut Venäjän maajoukkueeseen.

Lähteet
-------

* Anna Frolina Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Al-Farouq Ajiede Aminu** (s. 21. syyskuuta 1990 Atlanta) on yhdysvaltalais-nigerialainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa Chicago Bullsia. Myös hänen veljensä Alade Aminu on ammattilaiskoripalloilija.

Ura
---

Aminulla on nigerialaiset sukujuuret. Hän pelasi lukiokoripalloa Norcrossin high schoolissa. Koulun jälkeen Aminu rankattiin ikäluokassaan maan seitsemänneksi lupaavimmaksi pelaajaksi. Muun muassa Georgia Techin yliopisto yritti saada hänet joukkueeseensa, mutta lopulta hän siirtyi Wake Forestin yliopistoon vuonna 2008. Kesällä 2008 hän pelasi Yhdysvaltain joukkueessa Nike Hoop Summitissa. Kaudella 2008–2009 Aminu teki 12,9 pistettä ottelua kohden, jolla hän oli tulokkaiden toiseksi paras korintekijä yliopistonsa konferenssissa. Seuraavalla kaudella hän teki 15,8 pistettä ja otti 10,7 levypalloa ottelua kohden.

Jo kahden yliopistokauden jälkeen Aminu päätti ilmoittautua NBA:n vuoden 2010 varaustilaisuuteen. Hänet varasi Los Angeles Clippers tilaisuuden kahdeksantena pelaajana. Aminu edusti kauden 2010–2011 kyseistä seuraa ja teki tulokaskaudellaan 5,6 pistettä ja otti 3,3 levypalloa ottelua kohden. Joulukuussa 2011 Clippers kauppasi Aminun pelioikeudet New Orleans Hornetsille. Samassa pelaajakaupassa myös Eric Gordon ja Chris Kaman siirtyivät New Orleansiin.

Aminu saavutti parhaat tehonsa Hornetsissa (vuodesta 2013 nimellä Pelicans) kaudella 2012–2013: 7,3 pistettä ja 7,7 levypalloa ottelua kohden. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi vapaana pelaajana kaksivuotisella sopimuksella Dallas Mavericksiin. Seuraavana vuonna hän siirtyi Portland Trail Blazersiin.

Maaliskuussa 2021 Aminu siirtyi Orlando Magicista Chicago Bullsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Al-Farouq Aminu bio National Basketball Associoation. Viitattu 1.8.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Al-Farouq Aminu Deacon bio Wake Forest.  Arkistoitu 20.8.2012. Viitattu 1.8.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Al-Farouq Aminu Basketball-Reference. Viitattu 24.9.2014. (englanniksi)
4. ↑  MacMahon, Tim: Aminu an awesome bargain for Mavs  29.7.2014. ESPN. Viitattu 24.9.2014. (englanniksi)
5. ↑  Trail Blazers sign forward Al-Farouq Aminu NBA. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
6. ↑  Bulls acquire all-star Nikola Vucevic and Al-Farouq Aminu in trade with Magic *Nba.com*.  25.3.2021. Viitattu 26.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Paul Letondalin hautakivi.
**Paul Letondal** (25. tammikuuta 1831 Montbenoît, Ranska – 24. heinäkuuta 1894 Montreal, Kanada) oli pianisti, urkuri, sellisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Letondal oli sokea varhaisesta lapsuudestaan lähtien.Hän opiskeli pianonsoittoa Pariisissa ennen muuttamistaan Montrealiin vuonna 1852. Jesuiittojen pyynnöstä hän opetti Collège Sainte-Mariessa ja toimi Gesù-kappelin urkurina vuosina 1852–1869. Hän esitti pianistina ja sellistinä muiden muassa Auguste Franchommen tuotantoa ja omia teoksiaan.

Letondalilla oli merkittäviä oppilaita, joihin kuuluivat Édouard Clarke, Euphémie Coderre, Dominique Ducharme, Joseph-A. Fowler, Gustave Gagnon, Calixa Lavallée, Clarence Lucas, Salomon Mazurette, Charles-Marie Panneton, Marie Regnault, Moïse ja Joseph Saucier, Marguerite Sym, Eugénie Tessier sekä Antoinette Wilscam. Letondal oli Québecin musiikkiakatemian perustajajäsen ja puheenjohtaja vuosina 1882–1883 ja 1888–1889. Hän oli myös La Revue canadiennen perustajajäsen ja johtaja. Hän aloitti vuonna 1876 yhteistyön Rosalie Euvrardin kanssa musiikinopetuksen organisoimiseksi Institut Nazarethissa. Hän oli vuodesta 1860 naimisissa Élisabeth Gagnonin kanssa.

Arthur Letondal oli Paul Letondalin poika. Henri Letondal oli Paulin lapsenlapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Paul Letondal


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Anna Gurari** (ven. Анна Гурарий; s. 3. lokakuuta 1972 Kazan) on venäläissyntyinen, vuodesta 1990 Saksassa asunut pianisti.

Gurarin vanhemmat toimivat Kazanissa opettajina musiikkiakatemiassa. Varhaisimman oppinsa pianonsoitossa hän saikin vanhemmiltaan. 7-vuotiaasta saakka hän sai opetusta Kira Šaškinalta ja teini-ikäisenä Moskovassa Vera Gornostajevalta. Gurari saavutti kilpailumenestystä muun muassa voittamalla Düsseldorfin Clara Schumann -pianokilpailun vuonna 1994. Tuomaristoon kuuluivat Martha Argerich, Alexis Weissenberg, Nelson Freire, Vladimir Ashkenazy ja Joachim Kaiser.

Muutettuaan Saksaan Gurari jatkoi pianonsoiton opiskelua Münchenissä Ludwig Hoffmannin ja Gitti Pirnerin johdolla. Hän on esiintynyt johtavien kapellimestarien, kuten Colin Davisin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Kirill Petrenkon ja Iván Fischerin kanssa. Gurari on tehnyt levytyksiä eri levymerkeille. Hänen ensimmäinen levytyksensä on vuodelta 1998, ja hänen levytystensä joukossa on tulkintoja muiden muassa Frédéric Chopinin, Johannes Brahmsin ja Sergei Prokofjevin teoksista. Levytysura on tuonut Gurarille Echo Klassik - ja Diapason d'Or -tunnustukset.

Gurari tunnetaan parhaiten 1900-luvun musiikin tulkinnoistaan; hänen usein ohjelmiinsa sisällyttämiensä teosten säveltäjiin ovat kuuluneet Aleksandr Skrjabin, Béla Bartók, Maurice Ravel, Sergei Prokofjev, Paul Hindemith, Francis Poulenc ja Samuel Barber. Uusia teoksia Gurarille ovat omistaneet Jörg Widmann ja Rodion Štšedrin.

Gurari sai ohjaaja Werner Herzogilta kiinnityksen merkittävään rooliin pianistina elokuvassa *The Invincible – Voittamaton*, joka näytettiin ensimmäisen kerran Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2001. Gurari teki myös taiteesta Venäjällä kuusi dokumenttityylistä lyhytelokuvaa Deutsche Wellelle. Tätä hanketta varten hän matkusti vuonna 2007 Venäjälle ensimmäisen kerran vuonna 1990 tekemänsä maastamuuton jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Anna Gourari AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6 7  Anna Gourari ECM Records

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (saksaksi), (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Al-Ghab Syyrian kartalla.
**Al-Ghab** on pohjoisesta etelään noin 80 kilometriä pitkä vajoama Syyrian pohjoisosassa Orontesjoen varrella. Historiallisesti soistaan tunnettu alue on otettu sittemmin 1900-luvulla maatalouskäyttöön.

Maantiede
---------

Näkymä kohti al-Ghabia.
Al-Ghabin vajoama sijaitsee Syyriassa Orontesjoen varrella Haman kaupungista luoteeseen. Sillä on pituutta noit 80 kilometriä pohjoisesta etelään ja leveyttä idästä länteen noin 15 kilometriä. Vajoamaa reunustaa idässä Zawiyavuoret ja lännessä Jabal Ansariyya. Alueen korkeus merenpinnasta on vain noni 200 metriä. Historiallsiesti soisena ja malarian vaivaamana alueena tunnettu on nykyisin kuviatettu ja suuri osa alueesta on nykyisin maatalouskäytössä.

Historia
--------

Al-Ghab tunnettiin antiikin aikana vauraana alueena. Alueella sijaitsi seleukdien perustama Apameia ja ympäröivällä alueella kasvatettiin esimerkiksi hevosia ja seleukdien käyttämiä sotanorsuka. Osa alueesta lienee myös kuviatettu, mutta kuivatusjärjestelmän tarkemmista piirteistä tiedetään vain vähän. Sama järjestrelmä toimi kuitenkin aina keskiajalle saakka.

Ristiretkeläiset valtasivat alueen, joka liitettiin ristiretkeläisten perustamiin valtioihin. Nur al-Din valtasi alueen joukkoineen vuonna 1149. Myöhemmin aluetta halltisivat Osmanit, jotka rakennuttivat esimerkiksi vanhan Apameian lähettyville karavaaniseraljeja. Alue alkoi kuitenkin soistua. Etenkin malaria aiheutti sen, että huomattava osa alueesta muuttui hyvin harvaan asutetuksi. Jäljelle jääneiden pienten kylien asukkaat kasvattivat vesipuhveleita ja harjoittivat kalastusta. Vuonna 1954 Syyriassa aloitettiin hanke alueen kuivattamiseksi ja ottamiseksi maatalouskäyttöön.Orontesin varrelle rakennettiin pato peltojen kastelua varten. Hanke valmistui vuonna 1968.

Väestö
------

Al-Ghab on nyykisin tiheään asuttua seutua. Vuonna 2010 alueen asukasluku oli erään arvion mukaan noin 300 000 ja alueella oli 134 kylää. Paikalliset kasvattavat esimerkiksi riisiä, puuvillaa, vehnää, ohraa ja sokeriruokoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vommins, David Dean.: "Ghab", *Historical Dictionary of Syria*. Scarecrow Press, 1996. ISBN 9780585226293. (englanniksi)
2. 1 2 3  B. Lewis, Ch. Pellat ja J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 990-991. BRILL, 1998. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
3. 1 2  Development programme for Syria's Al-Ghab region United Nations Development Programme.  Arkistoitu 27.2.2020. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
**Jakov Vladimirovitš Smuškevitš** (14. huhtikuuta 1902 – 28. lokakuuta 1941) oli neuvostoliittolainen lentokenraaliluutnantti sekä puna-armeijan ilmavoimien, VVS:n, komentaja talvisodan aikana. Hänet pidätettiin 8. kesäkuuta 1941 ja teloitettiin tuomiotta 28. lokakuuta 1941. Myöhemmin häntä ei rehabilitoitu.

Ilmavoimien toimintaa kritisoitiin voimakkaasti. Smuškevitš puolustautui syytöksiltä vetoamalla kalustopuutteisiin. Hän meni arvostelussaan myös poliittiselle tasolle: "*Sodan kokemus osoitti jälleen kerran, että lentonopeus on tärkein ominaisuus, välttämätön kaikentyyppisille koneille. Täten meidän tulee kiireellä vaatia nopean kaluston rakentamista. Tässä suhteessa olemme jääneet jälkeen pääkapitalistimaista, joissa sotaa varten teollisuus toimittaa nopeita, parempia tyyppejä suurissa sarjoissa.*"

Smuškevitšin selontekoon liittyen hänen seuraajansa ilmavoimien komentajana, Pavel Rytšagov, totesi Leningradin sotilaspiirin sotaneuvoston kokouksessa, että "Me lennämme ruumisarkuilla", mistä ilmeisesti sotaneuvoston jäsenet eivät pitäneet.

Smuškevitšin lisäksi teloitettiin Rytšagov hänen kanssaan samana päivänä ilman oikeudenkäyntiä, mutta päinvastoin kuin Smuškevitš, hänet rehabilitoitiin 23. heinäkuuta 1954. Kummatkin kuuluvat teloitetun 20 neuvostokenraaliluutnantin joukkoon.

Ura
---

* armeijakunnan komentaja 1937
* prikaatin komentaja 1935
* ilmavoimien tarkastaja 1940–1941, pääesikunnan avustaja ilmavoimia koskevissa kysymyksissä
* ilmavoimien komentaja 1939–1940
* ilmavoimien komentajan sijainen 1937–1939
* sotilasneuvonantaja Espanjan sisällissodassa 1936–1937
* 201. kevytpommitusprikaatin komentaja 1931–1936
* Kazanin lentosotakoulun suorittanut 1931
* lentoeskadroonan tai lentoprikaatin sotakomissaari 1922–1931

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Madain Saleh, kadonnut nabatealaiskaupunki Saudi-Arabiassa. Se tunnettiin myös nimellä Hidzr.
Suura 15 resitaationa 
**Al-Hijr** (arab. سورة الحجر‎, *Sūra al-Ḥijr*) eli Hidzrin suura on Koraanin 15. suura ja sisältää 99 jaetta. Ikäluokituksen mukaan suura on mekkalainen. Suura on saanut nimensä jakeesta 80, jossa mainitaan seutu nimeltä Hidzr.

Sisältö
-------

Suura alkaa varoituksesta uskottomille (jakeet 2-3) ja kertoo, kuinka aikaisemmille kansoille on käynyt (4-15). Se esittelee Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa (16-25) ja kertoo ihmisen luomisesta (26-42) sekä Helvetistä ja Paratiisista (43-48). Suura muistuttaa, että Jumala on anteeksiantava, mutta Hänen rangaistuksensa on tuskallinen (49-50). Suura päättyy profeettakertomuksiin Abrahamista (51-60) ja Lootista (61-77) sekä kertomuksiin Aikan ja Hidzrin asukkaista (78-84). Viimeiset jakeet ovat yleisluontoisia kehotuksia palvella Herraa (85-99). Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta profeetan nimeä ei tekstissä esiinny. 

Hämeen-Anttilan mukaan ei ole varmaa tarkoittaako suuran mainitsema Hidzr samannimistä nabatealaiskaupunkia.

### Seitsemän toistettavaa

Jakeessa 87 todetaan: *Olemme antaneet sinulle seitsemän toistettavaa [kertomusta] ja mahtavan Koraanin.* Al-Bukharin tallentama *hadith* lausuu: "Jumalan Lähettiläs sanoi: "Koraanin ydin on seitsemän usein toistettua säettä, jotka muodostavat 'Suuren Koraanin'." On arveltu, että tällä viitataan Koraanin ensimmäiseen, rukouksen muotoiseen suuraan Al-Fatiha, joka kuuluu muslimien päivittäisiin rukousrituaaleihin. Tämä tarkoittaisi, että al-Fatiha ei olisi osa Koraania, vaan itsenäinen "Suuri Koraani", jossa on "seitsemän toistettavaa" eli seitsemän jaetta.

Lähteet
-------

* Hämeen-Anttila, Jaakko: *Koraanin selitysteos*. Helsinki: Basam Books, 2008. ISBN 952-9842-15-5.
* *Koraani - Kallion suura (AL-HIDZR). Koraani - opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen*. Z.I. Ahsen Böre, 1942. Teoksen verkkoversio.
* *Koraani (suom. Jaakko Hämeen-Anttila)*. Basam Books, 1995.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hämeen-Antila 2008, s. 92-94
2. ↑  Koraani 1995, 15:87
3. ↑  Sahih al-Bukhari *Vol. 6, Book 60, Hadith 227*. Sunnah.com.
4. ↑  Arhur Jeffery: *A Variant Text of the Fatiha.Teoksessa: The Origins of the Koran. Classic Essays on Islam's Holy Book (toim. Ibn Warraq)*, s. 145–149. Prometheus Books, 1998 (alkuteos 1939).
5. ↑  Hämeen-Anttila, 2008, s. 93
**Armin Dieter Lehmann** (23. toukokuuta 1928, Waldtrudering – 10. lokakuuta 2008, Coos Bay, Oregon) oli yhdysvaltalais-saksalainen kirjailija, joka toisen maailmansodan loppuvaiheessa oli Hitler-Jugendin kuriirina Führerbunkerissa Berliinissä.

Armin Lehmann muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1953. Hän loi työuransa matkailualalla matkanjohtajana ja -järjestäjänä sekä luennoiden apulaisprofessorina useissa oppilaitoksissa. Lehmann kirjoitti useita matkailuaiheisia kirjoja sekä nuoruudenkokemuksista kertovat *Hitler's Last Courier* ja *In Hitler’s Bunker*. Lehmann tunnettiin myös rauhanaktivistina, joka vieraili yli 150 maassa puhumassa väkivallattomuudesta ja suvaitsevaisuudesta.

Lähteet
-------

* Armin Lehmann For Peace (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Armin D. Lehmann: *Hitler's Last Courier*. Xlibris Corporation, 2001. ISBN 0738831212. (englanniksi)
* Armin D. Lehmann, Tim Carroll: *In Hitler's Bunker: A Boy Soldier's Eyewitness Account of the Fuhrer's Last Days*. The Lyons Press, 2005. ISBN 1592285783. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Encontro das Águas** (brasilianportugalia, suom. "Vesien Tapaaminen") on Rio Negro- ja Amazon-jokien yhteenvirtaus Brasiliassa. Jokien yhtymäkohta sijaitsee Manausin kaupungin itäpuolella Brasilian Amazonasin osavaltiossa. Yhteenvirtaus on yksi Manausin tärkeimmistä nähtävyyksistä jokien vesien huomattavan värieron vuoksi. Rio Negron osin suoalueilta tuleva vesi on hyvin tummaa, koska se sisältää runsaasti happoja ja hyvin vähän kiintoainesta eli sedimenttiä. Yhteenvirtauksesta yläjuoksun suuntaan myös nimellä Rio Solimões tunnetun Amazonin vesi puolestaan on sameaa ja vaalean ruskeaa, koska se sisältää runsaasti hiesua ja savea. Rio Negron tumma vesi on myös lämpimämpää ja virtaa hitaammin kuin Amazonin samea vesi. Vesimassat eivät eroistaan johtuen sekoitu heti kohdatessaan, vaan virtaavat samassa uomassa rinnakkain usean kilometrin matkan, kunnes virtausnopeuksien eron aiheuttamat pyörteet saavat ne lopulta sekoittumaan. Jokien pinnankorkeus vaihtelee kausittain ja niiden yhtymäkohdan ympäristön luonnonkasvillisuus on Amazonin alueen Várzea-tulvametsää.

* Yhtymäkohta satelliittikuvassa.Yhtymäkohta satelliittikuvassa.
* Tumma Rio Negro vasemmalla, vaalea Amazon oikealla.Tumma Rio Negro vasemmalla, vaalea Amazon oikealla.
* Eriväriset vesimassat virtaavat rinnakkain.Eriväriset vesimassat virtaavat rinnakkain.
* Turisteja kuljetetaan veneillä katselemaan yhteenvirtausta.Turisteja kuljetetaan veneillä katselemaan yhteenvirtausta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Encontro das Aguas - The Meeting of Waters *Amusing Planet*. Viitattu 16.3.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Meeting of the Waters *Earth Observatory*. NASA. Viitattu 16.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rio Negron ja Amazonin yhteenvirtaus**.
**Club Atlético Colón** on jalkapalloseura Santa Fen kaupungista, samannimisestä maakunnasta, Argentiinasta. Joukkue pelaa maan pääsarjassa.

Colón on perustettu vuonna 1905. Alkuun se osallistui Santa Fen aluesarjoihin, joissa saavutti kaikkiaan kahdeksan mestaruutta. Argentiinan jalkapalloliiton sarjoihin Colón on osallistunut vuodesta 1947, ja pääsarjaan se nousi ensimmäisen kerran vuonna 1965 voitettuaan kakkosfivisioonan mestaruuden. Sittemmin se on silloin tällöin pudonnut ylimmältä sarjatasolta. Kaikkiaan Colón on pelannut pääsarjassa 30 kautta. 1. divisioonassa se on säilynyt yhtäjaksoisesti kaudesta 1995/1996 lähtien.

Kansainvälisissa kilpailuissa Colónin paras saavutus on puolivälieräpaikka vuoden 1998 Copa Libertadoresissa. Seura on pelannut myös Copa CONMEBOLissa vuonna 1997 ja Copa Sudamericanassa 2003. Satavuotisjuhlansa kunniaksi seura on järjestänyt vuodesta 2005 lähtien kesäisin Copa Santa Fe -turnauksen, jonka se voitti vuonna 2006.

Saavutuksia
-----------

* 2. divisioonan mestaruus 1965
* 1. divisioonan kakkossija: apertura 1997
* Liga Santafesina de Foot Ball (4): 1913, 1914, 1916, 1918
* Federacion Santafesina (4): 1922, 1923, 1925, 1929
* Liga Santafesina de Fútbol (16): 1937, 1943, 1945, 1946, 1947, 1950, 1951, 1952, 1957, 1958, 1968, 1969, 1995, apertura 2000, apertura 2002, apertura 2004

Seuraennätyksiä
---------------

* Suurinumeroisin voitto: Colón 6-0 Banfield (1996)
* Suurinumeroisin tappio: Huracán 9-0 Colón (1970)
* Eniten maaleja Esteban Fuertes (75)
* Eniten otteluita Rubén Araóz (258)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Enako** on japanilainen ammattimainen cosplay-malli, joka on Japanin kuuluisin ja menestynein. Anime- ja videopeliyritykset palkkaavat häntä edustajaksi ja viralliseksi cosplay-malliksi, jonka lisäksi hän esiintyy mainoksissa. Hän esiintyy useiden lehtien kansikuvissa, näyttelee elokuvissa ja toimii ääninäyttelijänä sekä on levyttänyt musiikkia. Lisäksi hän tekee suoratoistolähetyksiä ja myy valokuvakirjoja. Esiintyessään televisiossa tai maksetuissa tapahtumissa hän pukeutuu itse luomiinsa hahmoiksi välttääkseen tekijänoikeusrikkomuksia johtuen Japanin tiukentuneesta säädännöstä sekä pyytää luvan esiintyessään muiden luomina hahmoina.

Lähteet
-------

1. ↑  Professional Cosplayer Enako Reveals Her Lucrative Income *animenewsnetwork.com*.  15.9.2016. Viitattu 11.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Top Japanese Cosplayer Is Making Lots Of Money *kotaku.com*.  9.2.2018. Viitattu 11.1.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  Where Japan's Most Famous Cosplayer Keeps Her Costumes *kotaku.com*.  11.1.2022. Viitattu 11.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  The Japanese Government Could Change Cosplay Forever *kotaku.com*.  25.1.2017. Viitattu 11.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Bar Loose** on Helsingin Annankadulla toimiva, livemusiikin esiintymispaikkana tunnettu anniskeluravintola, rokkibaari ja yökerho. Alun perin Bar Loose perustettiin vuonna 2002 osoitteeseen Fredrikinkatu 34. Timo Koutalan ja Timo Rasion vetämä ravintola houkutteli heti avautumisen jälkeen väkeä, sekä muusikoita, mediaa että tavallista kansaa. Bar Loosessa järjestettiin heti alkuun keikkoja. Lattialavalla nähtiin sellaisia artisteja kuin The Flaming Sideburns ja Nieminen & Litmanen.*lähde?*

Vuonna 2009 silloisen Bar Loosen vuokrasopimus päättyi. Ravintolalle löydettiin uudet tilat Annankadulta. Vanhan ravintolan henkeä pyrittiin pitämään yllä, ja kanta-asiakkaat kantoivat käsin osan huonekaluista uuteen osoitteeseen. Baarin sisustuksessa pidettiin kiinni aiemmasta, ja uuden ravintolan sisustus on alkuperäisen Loosen tekijöiden jäljiltä. Vanhat loosit, baaritiski ja taulut olivat uudessa osoitteessa. Uusi Loose jakaantui yhden ravintolatilan sijaan nyt kolmeen eri baarin: katutason loungebaariin, pieneen kahvilaan sekä alakerran liveklubiin. Uusi Loose aukesi tammikuussa 2009 osoitteessa Annankatu 21.

Uuden Bar Loosen liveklubiin mahtuu 200 henkeä. Bar Loosessa on esiintynyt jo tuhansia artisteja, esimerkiksi Kauko Röyhkä, The Adolescents, Pää Kii, Von Hertzen Brothers, Pertti Kurikan Nimipäivät ja The Bellrays.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Ossi Mansikka: Arkistoitu kopioRokki ja ylistys yhtyvät baarijumalanpalveluksessa  27.3.2016. hs.fi.  Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 7.9.2016.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Bar Loosen kotisivut, barloose.com
* Tero Kallio, 9.6.2014: AC/DC:n alkuperäinen vokalisti ensi kertaa Suomeen, noise.fi
* Helsingin Bar Loose avasi sivukonttorin Sörnäisiin – Mokoman Santtu ruorissa,) rumba.fi, 5/2013
Anna Gabriel
**Anna Gabriel i Sabaté** (s. 1975 Sallent) on katalonialainen poliitikko ja oikeushistorioitsija. Hän edusti vuosina 2015–2017 Katalonian alueparlamentissa vasemmistolaista Candidatura d’Unitat Popular -puoluetta, joka tuki Katalonian hallituksen järjestämää kansanäänestystä Katalonian itsenäisyydestä hallituksen ulkopuolelta. Helmikuussa 2018 Gabriel lähti Sveitsiin maanpakoon Espanjan nostettua Katalonian hallituksen lisäksi Gabrieliakin vastaan syytteen itsenäisyysäänestyksen järjestämisen takia "kapinasta" (kat. *rebel·lió*), josta voi Espanjan lain mukaan saada 30 vuoden vankeustuomion. Myöhemmin Gabrieliin kohdistuvan syytteen nimikettä lievennettiin niin, että nyt häntä syytetään "kansalaistottelemattomuudesta" (kat. *desobediència*).

Gabriel on etsintäkuulutettu Espanjassa ja hänet on määrätty pidätettäväksi heti, jos hän saapuu Espanjaan. Espanja ei kuitenkaan ole antanut hänestä kansainvälistä pidätysmääräystä toisin kuin toisesta Sveitsissä maanpaossa olevasta katalonialaisesta poliitikosta Marta Rovirasta. Sveitsi on ilmoittanut, että siinäkin tapauksessa, että Espanja pyytäisi Gabrielin luovutusta Espanjaan, se ei todennäköisesti panisi määräystä toimeen, sillä se pitää niin Gabrieliin kuin Roviraankin kohdistuvia syytteitä poliittisina.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑
6. 1 2 3
7. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Esko Tapani Rechardt** (s. 9. toukokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.

Urheilu- ja valmennusura
------------------------

Rechardt voitti Finnjolla-luokan olympiakultaa Moskovan kisoissa 1980. Rechardt oli ensimmäinen suomalainen purjehduksen olympiavoittaja. Hänen muita merkittäviä saavutuksiaan ovat PM-pronssi vuodelta 1983 sekä viisi SM-kultaa vuosilta 1979–1981, 1983 ja 1984. Palkinnoksi olympiamitalistaan Rechardtille luovutettiin oman seuran tunnustuksena pursiseura HSK:n alueelta Lauttasaaresta vapaa venepaikka niin pitkäksi aikaa, kuin Rechardt itse katsoisi paikkaa tarvitsevansa. Kysymyksessä ei ole laituri- tai poijupaikka, vaan asfalttiin maalattu numeroitu suorakaide, jollaisessa Finnjollaa säilytetään käytön väliajat.

Pro Urheilu-palkinnon Rechardt sai vuonna 2009.

Huhtikuussa 2009 Rechardt nimitettiin Suomen Purjehtijaliiton valmennuspäälliköksi.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Koulutukseltaan Rechardt on diplomi-insinööri, ja uraansa hän on luonut siltojen rakentamisessa. Myös hänen veljensä Lauri Rechardt on entinen kilpapurjehtija. Veljesten vanhemmat ovat rakennustekniikan professori Tapani Rechardt (1931–2022) ja anatomian professori Leena Rechardt (s. 1934).

Lähteet
-------

1. ↑  Ministeri Wallin jakoi Pro Urheilu -tunnustukset  16.12.2009. Opetusministeriö.  Arkistoitu 30.7.2011. Viitattu 16.12.2009.
2. ↑  Olympiavoittaja purjehtijoiden valmennuspäälliköksi, yle.fi 27.4.2009
3. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 10.7.2022, s. B 23.
4. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 591. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Klinge, Matti (päätoim.): *Suomen kansallisbiografia 8 (von Quanten - Sillanpää)*, s. 165. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5.  (kirjoittanut Risto Valjus)
* Valjus, Risto: / Rechardt, Esko (1958–) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Aurauskulma** tarkoittaa ajoneuvon ohjaavien pyörien kulmaa suhteessa toisiinsa ajoneuvon kulkusuuntaan nähden. Aurauskulma voi olla joko negatiivinen tai positiivinen. Kun aurauskulma on negatiivinen, sanotaan tätä tilannetta haritukseksi.

Aurauskulma on käytännössä aina säädettävissä. Aurauskulma säädetään käytännössä aina ohjausmekanismissa olevista raidetangoista.

Virheellinen aurauskulma ilmenee ajoneuvon huonona suuntavakavuutena tai hitaana ohjausvasteena, renkaiden epätasaisena kulumisena ja joskus myös ohjauspyörä voi olla eri suunnassa kulkusuuntaan nähden. Myös polttoainetta saattaa kulua enemmän.

Muut kulmat
-----------

Negatiivinen camber
Positiivinen caster ajoneuvon keulan ollessa vasemmalla ja punaisen janan muodostaessa ohjausakselin
Ajoneuvojen pyörissä on myös muita kulmia kuin aurauskulma. Tällaisia ovat esimerkiksi camber (pystykallistuma: -sisäänpäin,+ulospäin), caster (olkatapin takakallistuma) sekä KPI (olkatapin sivukallistuma).

Aiheesta muualla
----------------

* Bridgestone:Renkaan kulumiseen vaikuttavia tekijöitä[vanhentunut linkki]
* Tuomo Sivula: Raskaan kaluston akselistosuuntaukset ja suuntaustöiden lisääminen Raskoneen Tampereen korjaamolla
**Tuomelan tammimetsä** on Länsi-Vantaan Linnaisten kaupunginosassa sijaitseva noin 10 hehtaarin laajuinen metsäalue, jossa kasvaa runsaasti tammea ja pähkinäpensasta. Kyseessä on Tammiston luonnonsuojelualueen ohella yksi suurimmista pääkaupunkiseudun luontaisesti syntyneistä tammimetsistä. Muista jalopuista alueella esiintyy yksittäisinä kappaleina saarnea ja metsälehmusta sekä alueen kaakkoiskulmassa hieman tervaleppää. Alueen on omistanut Vantaan kaupunki vuodesta 2002. Sitä ennen alue kuului Tuomelan tilaan. Vantaan yleiskaavaehdotuksessa (keväällä 2007) Tuomelan tammimetsä on merkitty Vantaan kaupungin kartalla LUO-alueeksi (luonnon monimuotoisuuden kannalta tärkeä alue). Alueen eteläpuolella sijaitsee Furumossenin räme ja Linnaistenpuisto, pohjoispuolella taas Hämeenkylän pellot ja vanha kansakoulu (Tuomelan koulu). Alue on suosittua ulkoilualuetta.

Alueella on vuodesta 2003 tehty vapaaehtoisvoimin hoitotöitä, joiden tavoitteena on parantaa jalopuiden elinympäristöä ja luonnon monimuotoisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  kartta.vantaa.fi (Valinnat: Aluejaot: *Kaupunginosat*; Luonto ja ympäristö - Arvokkaat luontokohteet: *Arvokkaat kasvikohteet*, *Huomionarvoiset puut* ja *LUO-alueet*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 27.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomelan tammimetsä (Vantaan omakotiyhdistysten keskusjärjestö ry. jäsentiedote 2011) (sll.fi)
**Esko Tapani Rissanen** (s. 26. kesäkuuta 1951 Sodankylä) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Kokkolan kaupunginteatterissa ja Riihimäen Teatterissa, minkä ohella hänellä on ollut sivurooleja muutamissa televisiotuotannoissa.

Ura
---

Esko Rissasen vanhemmat olivat maanviljelijä Jonne Jaakoppi Rissanen ja Vieno Esteri Sorvisto. Hän aloitti näyttelijänä Joensuun kaupunginteatterissa 1978–1979 ja jatkoi 1980-luvulla Rovaniemen ja Kokkolan kaupunginteattereissa. 1990-luvulla Rissanen näytteli Teatteri 2000:ssa. Vuodesta 2006 alkaen hän näytteli useita vuosia Riihimäen Teatterissa. Lisäksi hän on näytellyt 2000-luvulla useaan otteeseen Tampereen Komediateatterissa.

Rissasen roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Jussi (*Pohjalaisia*), Edmund (*Kuningas Lear*) ja herra Higgins (*My Fair Lady*).

Riihimäellä Rissanen näytteli useita rooleja seitsemään kertaan esitetyssä teoksessa *Tshehov vs. Kivi*. Komediassa *Puhtaana käteen* hän näytteli Verttiä, näytelmä sai yli 6 000 katsojaa. Rissanen näytteli Riihimäellä niin ikään teoksissa *Saranat ja sardiinit*, *Syntipukki* ja *Tarpeettomia ihmisiä*. Kassamenestykseksi osoittautui komedia *Tankki täyteen*, jossa Rissanen teki Sulo Vilénin roolin. Esityskertoja oli 56 ja katsojia lähes 11 000. Näytelmässä *Lampaansyöjät* Rissanen näytteli Sepeä.

Rissasen menestysrooleja Riihimäellä oli Tuomas Kyrön luoma Mielensäpahoittaja. Jorma Kairimon ohjaama produktio lähti myös kiertueelle.

Vuonna 2008 Rissanen levytti albumillisen Vladimir Vysotskin lauluja yhdessä Heidi Vaarnan kanssa.

Rissanen on näytellyt joitakin sivuosia televisiosarjoissa (*Elämän suola*, *Tie Eedeniin*, *Suomi vuonna 2030*).

Rissanen on toiminut myös baarimestarina ja sähköpiirtäjä-maastosuunnittelijana.

Lähteet
-------

* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
* Ilona / Tekijähaku / Rissanen, Esko *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 27.2.2023.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 373–374
2. 1 2 3 4  ILONA-tietokanta
3. ↑  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 374
4. ↑  Rissanen pahoittaa mielensä perunasta ja naapureista Keski-Suomen Media. Viitattu 27.2.2023.
5. ↑  Ystävän laulu -konsertti Tampere-talossa *osastot.suomivenajaseura.fi*. Viitattu 27.2.2023.
6. ↑  Esko Rissanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jämsän Seutu: Jämsään rakkauden perässä muuttanut näyttelijä-ohjaaja Esko Rissanen: "Olin 15-vuotias, ja tytöt roikkuivat jo lahkeessa lavan edessä. Sen jälkeen paluuta ei ollut"
* Yle.fi: Eläkkeelle jäänyt näyttelijä Esko Rissanen sai Thalia-maljan Riihimäellä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva

 |

 |
Risteys kuvattuna vuonna 2010 KOP-kolmion suuntaan.
**Aurakadun ja Eerikinkadun risteys** on Turussa Kauppatorin kulmassa sijaitseva risteys, joka tunnetaan sen poikkeuksellisesta liikennejärjestelystä. Viistoristeyksessä liikennevalo-ohjaus ja suojatiet mahdollistavat jalankulkijoiden viistottaisen kulkemisen jalankulkuvaiheessa. Koska linja-autot tai muut ajoneuvot eivät tällöin liiku risteyksessä edes kääntyen, jalankulkijat voivat vapaasti valita oman liikkumissuunnan. Järjestely on ollut käytössä risteyksessä ainakin 1990-luvun alusta lähtien. Sen tarkoituksena on suojata jalankulkijoita linja-autojen vilkkaasti liikennöimällä alueella. Risteyksen suojatiemerkinnät uudistettiin kauppatorin uudistustöiden yhteydessä syksyllä 2022.

Suomessa ainutlaatuinen viistoristeys on muualla maailmassa melko yleisesti käytössä, ja siitä käytetään englanniksi nimitystä *pedestrian scramble*. Tunnetuin esimerkki tämän tyyppisestä risteyksestä sijaitsee Tokion Shibuyassa rautatieaseman edustalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtanen, Milja: Suunnittelija tajusi, miten risteyksestä voi tehdä taidetta – Näin syntyi "turkulainen suojatie" *HS Turku*.  1.12.2022. Helsingin Sanomat. Viitattu 5.7.2023.
2. ↑  Laitila, Elle: Onko tässä Suomen oudoin suojatie? Turun keskustassa on viritelmä, jonka rikosoikeuden professori kyseenalaistaa *iltalehti.fi*.  3.12.2022. Iltalehti. Viitattu 5.7.2023.
3. ↑  Jaffe, Eric: A Pedestrian Scramble Can Make an Intersection Safer For Everyone *bloomberg.com*.  18.12.2012. Bloomberg. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)
4. ↑  Quednau, Rachel: A Pedestrian Scramble Can Make an Intersection Safer For Everyone *strongtowns.org*.  27.11.2018. Strong Towns. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)
5. ↑  Mellin, Joshua: Tokyo’s Shibuya Crossing: Welcome to the world’s wildest intersection *cnn.com*.  14.12.2019. CNN. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)
MAN Roland 500 -neliväriarkkioffsetpainokone.
MAN Roland -sanomalehtipainokone.
**Offsetpainotekniikka** on nykyisin käytetyin painomenetelmä. Offsetpainotekniikka on laakapainomenetelmä, jossa painava ja ei-painava pinta ovat samalla tasolla. Offset-menetelmä kehittyi kivipainosta 1900-luvun alussa.

Periaate
--------

Offsetpainomenetelmä perustuu rasvan ja veden hylkimisille. Painolevyllä väriä vastaanottavat kohdat hylkivät vettä ja väriä luovuttamattomat kohdat ottavat vastaan veden. Koska painoväri on rasvaista, se tarttuu vain väriä vastaanottaviin kohtiin. Painettava kuva ei siirry suoraan painolevyltä paperille, vaan ensin käänteisenä kumisylinterin pinnalle ja siitä oikein päin paperille. Tästä tulee menetelmän englanninkielinen nimitys *offset*, ’siirtymä’.

Painotapahtuma
--------------

Painotapahtuma offsetpainomenetelmässä:

1. kostutustelat kostuttavat painolevyn pinnan ja samalla väritelat levittävät värin painolevylle
2. kostutusvesi tarttuu ei-painaville pinnoille ja painoväri painaville alueille
3. painoväri siirtyy painolevyltä kumisylinterille
4. paperi kulkee kumisylinterin ja vastasylinterin välistä jolloin väri siirtyy painopaperille.

Sanomalehtipaino
----------------

Väri kiinnittyy paperiin yksinkertaisimmillaan imeytymällä sen huokoiseen pintaan ("coldset" tai "non-heatset" offset). Tämä menetelmä on edullisin ja sopii päällystämättömille papereille. Sitä käytetään yleensä sanomalehtiä painettaessa. Paperiradan päässä ei ole kuivausuunia, joka kuivattaisi painetun paperipinnan.

Lehtipaino
----------

Pyrittäessä parempaan painojälkeen tai käytettäessä päällystettyä paperia on värin kiinnittyminen varmistettava kuivattamalla se lämmittämällä ("heatset" offset). Painokoneesta, jonka paperiradassa on painosylinterien jälkeen kuivatusyksikkö, käytetään englanninkielistä nimitystä "heatset web offset" (HSWO). Jos kuivatusyksikkö puuttuu, vastaava nimitys on "coldset web offset" (CSWO).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Seppälä, Markku J. (toim.); Grönstrand, Joel; Karhuketo, Hannu; Törn, Tage: *Kemiallinen metsäteollisuus III: Paperin ja kartongin jalostus*, s. 86–97. Opetushallitus, 2000. ISBN 952-13-0606-8.
2. 1 2  Gardberg, Lars-Eric: *Savitauluista laseriin: kirjapainotaidon historia*, s. 91, 171–172. Avain, 2011. ISBN 978-951-692-852-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Offsetpaino** Wikimedia Commonsissa

Painaminen

|  |  |
| --- | --- |
| Painotekniikat | 
* Kohopaino
* Offsetpaino
* Rotaatiopaino
* Syväpaino
* Flexopaino
* Silkkipaino
* Digipaino
* Tarvepainatus

 |
**Auransilta** (ruots. *Aurabron*) on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä silta. Sillalta luoteeseen johtaa Aurakatu, kaakkoon Kaskenkatu. Vuonna 1907 rakennetulla sillalla on mittaa 47 metriä ja leveyttä 12 metriä. Sillassa oli aiemmin Tuomiokirkkosillan tavoin puukansi, mutta perustukset olivat kiveä. Auransilta ylittää Aurajoen Kaupungintalon kohdalta. Sillalla kulki myös raitiovaunu liikenteen aloittamisesta 1908 vuoteen 1949 saakka, jolloin Nummenmäelle kulkeva kakkonen siirrettiin kulkemaan Tuomiokirkkosiltaa pitkin. Auransillan nimi oli vuoteen 1923 asti *Alasilta* Tuomiokirkkosillan ollessa *Yläsilta*.

Alun perin silta rakennettiin vuonna 1827 Turun palossa tuhoutuneen sillan tilalle. Sillan rakentaminen herätti vastustusta, sillä sillan paikkaa pidettiin sillalle sopimattomana. Vastustajien mielestä mikään silta ei voinut pärjätä paikassa, jonka perustukset olivat savivelliä ja toisesta päästä nousee jyrkkä mäki.

Nykyinen Auransilta on tyyliltään jugendia.

Silta on kaksikaistainen ja molemmin puolin kulkee jalkakäytävä. Liikenne sillalla kulkee molempiin suuntiin. Sillalla kulkee myös hyvin paljon jalankulkijoita. Pyöräliikennettä sillalla on suhteellisen vähän.

Sillan itäpää on Turun II ja III kaupunginosan rajalla ja lännessä ydinkeskustan eli VI ja VII kaupunginosan rajalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Torsti: Auransilta (Torsti salosen ylläpitämä silta-aiheinen sivusto) *Suomen sillat*. Torsti Salonen.  Arkistoitu 28.4.2015. Viitattu 30.7.2013.
2. ↑  Heino, Jari: 1915-1925: Turku toipui piinan vuosista.  *Turun Sanomat*, 8.2.2005.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.7.2013. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Kulttuurimaisemaan kuuluva Auransilta oli vähällä jäädä rakentamatta *Yle Uutiset*. 24.7.2014. Viitattu 25.7.2018.
4. ↑  Turun seudun liikennemääriä - Avoindata.fi *www.avoindata.fi*. Viitattu 18.3.2023.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auransilta**.
**Esko Salervo** (s. 1. kesäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja, dramaturgi, näytelmäkirjailija ja biologi.

Henkilöhistoria
---------------

Salervo on filosofian kandidaatti ja teatteritaiteen lisensiaatti, joka on työskennellyt muun muassa Kemin kaupunginteatterin johtaja-dramaturgina 1988–1990, Ryhmäteatterissa sekä Oulun kaupunginteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa. Hän oli Suomen Näytelmäkirjailijaliiton puheenjohtaja 1996–1998. Hän on työskennellyt myös Yleisradion Radioteatterissa.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Salervon ensimmäisiin näytelmäkäsikirjoituksiin kuuluvat *Kylmät jäähyväiset* (1981) Juha-Pekka Hotisen kanssa sekä *Hämärän rajamailla* (1984). Hän on käsikirjoittanut muun muassa Kari Paljakan (*Sadetanssi*, *Enkelipeli*) ja Åke Lindmanin (*Harjunpää ja kiusantekijät*, *Tali-Ihantala 1944*) ohjaamia elokuvia. Hän oli myös yksi *Kotikatu*-televisiosarjan alkuperäisistä käsikirjoittajista. 

### Teoksia

* *Kylmät jäähyväiset*, 1981, Juha-Pekka Hotisen kanssa
* *Hämärän rajamailla*, 1984
* *Keltainen veturi*, *Taivaansininen tila* ja *Valkoinen ikoni* -trilogia, 1996
* *Ken tulta pyytää*, 2001, Sakari Kirjavaisen kanssa (julkaistu myös kirjana)

### Palkinnot

* Lea-palkinto, 1997
* Sylvi-palkinto, 2012, käsikirjoituksesta *Hiljaisuus.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juhani Korhonen, Risto Rantala (toim.): *Suomalaisia kirjailijoita*, s. 236-237. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-19094-6.
2. ↑  Toisenlainen sotatarina on vuoden paras käsikirjoitus *Yle Uutiset*. Viitattu 11.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Salervo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Esko Salervo Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Yle

 |

 |