recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pesänkavallus** oli Suomessa aiemmin rikos, jossa aviopuolisot kavalsivat jotakin toisiltaan, lapset vanhemmiltaan, kasvatit kasvatusvanhemmiltaan, kuolinpesän osakkaat tai muut yhteisestä pesästä tai yhtiön osakkaat pesästä tai yhtiöstä. Siitä rangaistiin sakolla tai erittäin raskauttavissa tapauksissa korkeintaan vuodella vankeutta. Syytteen nostamiseksi asianomistajan tuli ilmoittaa rikos syytteeseen pantavaksi. Näin säädettiin vuoden 1889 rikoslain (39/1889) 30. luvussa, joka kuului alkuperäisenä seuraavasti:

> 30 Luku. Pesänkavaltamisesta   
> 1 §. Jos aviopuolisot kavaltavat jotakin toisiltansa, taikka lapset vanhemmiltansa, taikka kasvatit kasvatusvanhemmiltansa, taikka kuolinpesän osakkaat tahi muut yhteisen pesän tai yhtiön osamiehet pesästä tai yhtiöstä; rangaistakoon syyllinen pesänkavaltamisesta sakolla. Jos asianhaarat ovat erittäin raskauttavat; olkoon rangaistus vankeutta korkeintaan yksi vuosi.  
> 2 §. Pesänkavaltamisesta älköön virallinen syyttäjä tehkö syytettä, ellei asianomistaja ole ilmoittanut rikosta syytteeseen pantavaksi.
> 
>

Historia ja nykytilanne
-----------------------

Varsin samankaltainen säännös oli jo vuoden 1734 lain rikoskaaren 51 luvussa. Voimassa olevasta rikoslaista pesänkavallus poistettiin vuoden 1991 alusta alkaen, kun laki rikoslain muuttamisesta (769/1990) tuli voimaan. Vanhojen säännösten sijaan alettiin soveltaa rikoslain 28. lukua, joka sisältää oikeussäännökset varkaudesta ja kavalluksesta. Hallituksen esityksessä todettiin, että erillisestä pesänkavalluksen tunnusmerkistöstä ehdotetaan luovuttavaksi ja että tällöin erityissäännöksen puuttuessa pesänkavaltaminen sisältyisi *osin varkauden osin kavalluksen* tunnusmerkistöön sen mukaan, kenen hallusta omaisuus on anastettu.

Lähteet
-------

1. ↑  Rikoslaki 39/1889, 30 luku 1–2 § alkuperäisenä
2. ↑  Vuoden 1734 laki.
3. ↑  Laki rikoslain muuttamisesta, 769/1990.
4. ↑  Hallituksen esitys Eduskunnalle rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen ensimmäisen vaiheen käsittäväksi rikoslain ja eräiden muiden lakien muutoksiksi (HE 66/1988 vp), sivu 30.
Robert H. Michel
**Robert Henry "Bob" Michel** (2. maaliskuuta 1923 Peoria, Illinois – 17. helmikuuta 2017 Arlingtonin piirikunta, Virginia) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Michel syntyi ja varttui Peoriassa, Illinoisissa. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa; hänelle myönnettiin kaksi Pronssitähteä, Purppurasydän ja neljä palvelutähteä. Hän valmistui Bradleyn yliopistosta vuonna 1948. Vuosina 1949–1956 hän toimi kongressiedustaja Harold Velden avustajana.

Michel oli erittäin pitkäaikainen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Illinoisin 18. vaalipiiristä. Hän aloitti 1957 ja vetäytyi vasta 3. tammikuuta 1995, jolloin hänen paikkansa otti Ray LaHood. Vuosina 1981–1995 Michel toimi edustajainhuoneen vähemmistöjohtajana.

Ronald Reagan palkitsi Robert H. Michelin 18. tammikuuta 1989 Presidential Citizens Medalilla ja Bill Clinton 8. elokuuta 1994 Presidential Medal of Freedomilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Levey, Bob: Robert Michel, longest-serving minority leader in U.S. House, dies at 93 *The Washington Post*.  17.2.2017. Viitattu 18.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2  MICHEL, Robert Henry, (1923 - 2017) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 18.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Former House Minority Leader Bob Michel Passes Away *Fox Illinois*.  17.2.2017. Viitattu 18.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  Sweet, Lynn: Sweet: Late Bob Michel a paragon of good government *Chicago Sun-Times*.  17.2.2017.  Arkistoitu 18.2.2017. Viitattu 18.2.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Joensuun Maila voitti seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden 2018 ja juhli sitä pesäpallokauden päätösristeilyllä. Kuva: Antti Haapasalo
**Pesäpallokauden päätösristeily** on jokasyksyinen tapahtuma, joka kerää pesäpalloyhteisön yhteen juhlistamaan päättynyttä kautta ja palkitsemaan kauden parhaita. Suuren suosionsa myötä risteily on innostanut mukaan lajin ulkopuolistakin väkeä yhteisölliseen tunnelmaan. Risteilylle ovat kaikki kiinnostuneet tervetulleita. Viime vuosina virallisten matkapakettien myynnistä on vastannut Matkapojat.

Risteilyllä järjestetään pesäpallokauden parhaat -palkintogaala, jossa palkintonsa saavat mm. vuoden pesäpalloilijat, pudotuspelien arvokkaimmat pelaajat, vuoden lukkarit ja vuoden pelinjohtajat.

"Koko pesisperhe kokoontuu perinteisesti laivalle huippupelaajista lähtien. On huikeaa, miten risteilylle lähtee mukaan lajiväkeä laidasta laitaan – ja on siellä mukana ei-niin pesisihmisiäkin. Kesällä on voinut olla koviakin vääntöjä, mutta risteilyllä ne ovat jo takana. Kaikki ovat hyvällä fiiliksellä messissä. Pahimmat taisteluparit lyövät siellä kättä yhteen", hehkutti vuoden 2018 gaalajuontaja Sebastian Waheeb.

Pesäpallokauden päätösristeily järjestettiin ensi kertaa jo 1970-luvulla markkinointinimellä "Hanskat naulaan". 1990-luvulta ovat tuttuja nimet Lemmenlaiva ja kavereiden kesken vain Lemmari. Nykyisin risteilyn nimeksi on vakiintunut yksinkertaisesti pesiskauden päätösristeily, mutta suosionsa se on säilyttänyt vuosikymmenten ajan.

Syksyllä 2020 Pesäpalloliitto joutui tekemään päätöksen pesäpallokauden päätösristeilyn siirtämisestä seuraavaan vuoteen koronaviruspandemian aiheuttaman poikkeustilanteen vuoksi. Pesäpallokauden parhaat -gaala nähtiin Ruudun ja ISTV:n lähetyksenä Helsingin Vallilasta perjantaina 16. lokakuuta 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Päätösristeilyn gaalajuontaja Sebastian Waheeb: "Ainutlaatuinen tapahtuma lajirajat ylittäen" *superpesis.fi*.  13.8.2018. Viitattu 13.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pesäpallokauden päätösristeily pesis.fi-sivustolla
**Uwe Dotzauer** (s. 19. helmikuuta 1959 Klingenthal) on entinen saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa.

Dotzauer saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailuissa 1977 ja 1978. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän sijoittui viidenneksi. Samana talvena hän voitti Holmenkollenin kisojen yhdistetyn kilpailun. Oslon MM-kilpailuissa 1982 Dotzauer saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia Tom Sandbergin ja Konrad Winklerin jälkeen. Ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen ohjelmassa olleessa joukkuekilpailussa hän kuului kultaa voittaneeseen DDR:n joukkueeseen.

Dotzauer sijoittui seitsemänneksi Sarajevon olympialaisissa 1984. Samana vuonna Rovaniemellä käydyssä erillisessä MM-joukkuekilpailussa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n joukkueeseen. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja Itä-Saksan joukkueen mukana joukkuekilpailussa viidenneksi.

Dotzauer voitti yhden maailmancupin osakilpailun: Seefeldissä joulukuussa 1983. Kyseessä oli jaettu voitto Kerry Lynchin kanssa. Samalla kaudella hän sijoittui lisäksi toiseksi Lahden ja Štrbské Pleson osakilpailuissa sekä kolmanneksi Oberwiesenthalissa. Cupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 1983–1984 toinen. Uransa viimeiset palkintokorokepaikat hän sai sijoituttuaan Oberwiesenthalin kilpailussa toiseksi sekä kaudella 1984–1985 että 1985–1986.

Lähteet
-------

* Uwe Dotzauer Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vinnere av Holmenkollrennene (Arkistoitu – Internet Archive) Norjan hiihtoliitto (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Pounamusta valmistettu koru.
**Pounamu** on Uudessa-Seelannissa esiintyvä kova kivilaji. Englannin kielessä sitä kutsutaan joskus nimellä *greenstone* tai Uuden-Seelannin jadeksi, sillä se muistuttaa jadea. Pounamu on maorinkielinen nimitys ja se on korvaamassa käytöstä kahta englanninkielistä nimeä.

Esiintymisalue ja arvo
----------------------

Pounamuta esiintyy vain Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Tästä syystä Eteläsaarta onkin nimitetty nimityksillä *Te Wāhi Pounamu* ja *Te Wai Pounamu*. Suurimmat esiintymät ovat Taramakau- ja Arahura-jokien ympärillä Westlandissa, Westlandin rannikolla ja Lake Wakatipun alueella Otagossa. Perinteisesti Arahura-joen esiintymä on ollut kaikkein tärkein Poutini Ngāi Tahu -heimolle. Erityisen tärkeä on ollut sen sivujoki Waitaiki. Koko esiintymä alue kuuluu Ngāi Tahu -heimon alueisiin. Maoreille ja erityisesti Ngāi Tahuille pounamu on ollut samassa arvossa kuin kulta eurooppalaisille. Eteläsaaren heimot käyttivät kaikki sitä ja sitä kaupattiin suurissa määrin myös Pohjoissaarelle.

Muodostuminen
-------------

Pounamu muodostuu nefriitistä ja serpentiniitistä. Ne puolestaan syntyvät maan sisällä noin kymmenen kilometrin syvyydessä. Kuumat nesteet aiheuttavat kemiallisen reaktion maan kuoren sisällä paikoissa, joissa sedimentti- ja vulkaaniset kivilajit kohtaavat. Näissä reaktioissa syntyy pounamua. Eteläsaarten vuoristojen kasvaessa pounamua nousi maan pintaan. Sitä esiintyy ohuina esiintyminä yleensä serpentiniitin yhteydessä. Vesieroosion takia sitä irtoaa kivestä ja joillakin alueilla irtonaisia pounamun paloja voi löytää nopeastikin.

Lähteet
-------

1. ↑  Basil Keane: Several names *Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand*. Viitattu 26.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  Basil Keane: The origins of pounamu *Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand*. Viitattu 26.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pounamu** Wikimedia Commonsissa
Greenburghin kunnantalo.
**Greenburgh** on kunta Westchesterin piirikunnan länsiosassa Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 88 400.

Greenburgh kuuluu New Yorkin kaupungin esikaupunkialueeseen, ja suuri osa kunnan asukkaista käy töissä New Yorkin Manhattanilla tai Bronxissa. Junamatka Manhattanille sujuu nopeimmillaan runsaassa puolessa tunnissa. Metro-North-rautatieyhtiön Hudson Line kulkee kunnan länsipuolella. Sen Greenburghissa sijaitsevat asemat ovat Hastings-on-Hudson, Dobbs Ferry, Ardsley-on-Hudson, Irvington ja Tarrytown. Metro-Northin Harlem Line kulkee Hartsdalen aseman kautta Greenburghin itäosassa.

Historiaa
---------

Greenburgh kehittyi Hudsonjoen liikenneväylän varrelle. Sen ensimmäisiä eurooppalaisperäisiä asukkaita olivat brittiläiset ja hollantilaiset, jotka osallistuivat aktiivisesti Yhdysvaltain vapaussotaan.

National Register of Historic Places -luetteloon kuuluvia historiallisia kohteita Greenburghissa ovat ensimmäisenä kunnantalona toiminut Romer-Van Tassel House, St. Joseph of Arimathea -kirkko sekä Odell House.

Maantiede
---------

Greenburgh rajautuu etelässä Yonkersiin, pohjoisessa Mount Pleasantiin ja idässä White Plainsiin ja Scarsdaleen. Länsirajana on Hudsonjoki. Joen ylittävä Tappan Zee -silta yhdistää Greenburghin Tarrytownin kylän South Nyackiin Orangetownin piirikunnassa.

### Greenburghin osa-alueita

Noin puolet Greenburghin väestöstä asuu kunnan kuudessa kylässä (incorporated villages), joita ovat Ardsley, Dobbs Ferry, Elmsford, Hastings-on-Hudson, Irvington ja Tarrytown. Muita taajamia ovat Fairview, Greenville eli Edgemont, Hartsdale, East Irvington, North Elmsford ja South Ardsley.

Movoto-kiinteistönvälitysyhtiö nimesi vuonna 2014 New Yorkin osavaltion kymmenen parhaan asuinalueen listalle Greenburghin Tarrytownin (sijalle 2) ja Dobbs Ferryn (sijalle 7). Lähes kaikki muutkin parhaiksi arvioidut alueet sijaitsevat Westchesterin piirikunnassa.

Merkittäviä asukkaita
---------------------

Tunnettuja Greenburghin nykyisiä tai entisiä asukkaita ovat jazzmuusikko Cab Calloway, valokuvaaja-elokuvaohjaaja Gordon Parks ja koomikko Jackie Mabley.

Lähteet
-------

1. ↑  Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Greenburgh town, Westchester County, New York U.S. Census Bureau, American Factfinder. Viitattu 21.5.2017.
2. ↑  John A. Bonafide: National Register of Historic Places Registration:Romer-Van Tassel House  elokuu 1994. New York State Office of Parks, Recreation and Historic Preservation.  Arkistoitu 18.10.2012. Viitattu 21.5.2017.
3. ↑  Greenburgh GIS map
4. ↑  Grigson, Natalie: These Are The 10 Best Places In New York *Movoto Blog*.  1.5.2014. Viitattu 20.5.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Greenburgh, New York
**Pournári** (kreik. Πουρνάρι eli (Τεχνητή) Λίμνη Πουρναρίου, *(Technití) Límni Pournaríou*, *Pournárin tekojärvi*) on tekojärvi Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se on Kreikan kahdeksanneksi suurin tekojärvi, ja sen pinta-ala on 18,2 neliökilometriä. Pournári on suurimmillaan noin 17,7 kilometriä pitkä ja noin 7,4 kilometriä leveä.

Árachthos-joki, Pournárin tekojärvi taustalla.
Pournárin tekojärvi sijaitsee Ártan alueyksikön alueella noin kuusi kilometriä Ártan kaupungista koilliseen. Se on luotu patoamalla Árachthos-joki kahdella padolla, joista käytetään nimiä Pournári I ja Pournári II. Näistä Pournári I on Kreikan toiseksi suurin pato Mórnoksen tekojärven padon jälkeen. Sen pituus on noin 450 metriä ja korkeus noin 107 metriä. Pato rakennettiin vuosina 1981–1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Λίμνη Πουρναρίου *Visit Greece*.  Arkistoitu 1.9.2014. Viitattu 19.9.2016.
2. ↑  Lake Pournari I *Lakes Network*.  Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
3. ↑  Lake Pournari II *Lakes Network*.  Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
**Haanniemi** (ruots. *Handby*) on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.

Haanniemi sijaitsee Sauvon läntisimmässä osassa. Se rajoittuu pohjoisessa Steningen ja Syvälahden kyliin, etelässä Kustaalin ja Voilahden kyliin ja idässä Tapolan kylään. Lännessä se rajautuu mereen. Kylän keskivaiheilla sijaitsee laaja, naapurikylien peltoihin yhtyvä peltoaukea. Kylän alueen muut pellot ovat pienempiä ja hajallaan olevia. Kylän rakennuskanta sijoittuu kyläteiden varsille. Jäljellä olevat kolme kantataloa Berga, Lemper ja Långas sijaitsevat vanhoilla tonteillaan. Entisten torppien ja palstatilojen tontit ovat rannan ja pienempien teiden välissä.

Historia
--------

Haanniemen kylässä oli vuonna 1540 kuusi perintötilaa, joista yksi oli 1580-lukuun mennessä hävinnyt ja sen maat oli ilmeisesti liitetty osaksi kylän muita tiloja. 1600-luvun puoliväliin mennessä kaikki kylän tilat oli läänitetty rälssiksi. 1680-luvulla nämä tilat peruutettiin, mutta myönnettiin sitten elinikäisrälssiksi, muuttuen kuitenkin pysyväksi rälssiksi. Vuonna 1749 tilat vaihdettiin rälssistä kruununtiloiksi ja määrättiin maaherran palkkatiloiksi. Vuonna 1761 tiloja viljelleet lampuodit ostivat yhtä aikaa kylän viisi tilaa itselleen perintötiloiksi.

Vuonna 1778 kylässä suoritettiin isojako, jolloin kylässä oli edelleen viisi tilaa, yhteisellä kylätontilla sijainneet Mellangård, Norras, Långas ja Bergas sekä hieman erillään muista sijainnut Lemper.

Kylässä aloitti vuonna 1929 ala- ja yläkansakoulu. Koulutoiminta loppui kylässä 1960-luvulla.

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.
* Saarento, Paula & Saukoniemi, Tellervo (toim.): *Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Saarijärvi: Sauvon kunta, Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, 2008. ISBN 978-951-595-127-4.

### Viitteet

1. ↑  Sauvon historia I, s. 394.
2. 1 2  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 102.
3. ↑  Sauvon historia I, s. 348.
4. ↑  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 105.
**Cirith Ungolin torni** on paikka J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Cirith Ungolin torni on vartiotorni Mordorin rajalla. Torni sijaitsee Varjovuorten huipulla Cirith Ungolin laakson vieressä. Tätä laakso kutsutaan myös Hämähäkin laaksoksi siellä asuvan jättiläismäisen hämähäkin Lukitarin takia.

Gondorin miehet rakensivat Cirith Ungolin tornin Sauronin kukistumisen jälkeen Haltijain ja Ihmisten viimeisen liiton taistelun jälkeen Toisen Ajan lopussa. Torni oli Ithielin puolustusten korkein linnake. Sen alkuperäinen tarkoitus oli vahtia Mordorin maita, jotta varmistettaisiin, että mikään paha ei pakenisi, ja vartioidakseen Mustan Ruhtinaan mahdollisen paluun varalta. Ajan myötä Gondorin mahti kuitenkin heikkeni, valppaus Mordorin suhteen heikkeni ja torni autioitui.

Nazgulien johtajan paluun myötä Mordoriin vuonna 1980 Kolmatta Aikaa torni ajautui hänen valtaansa. Cirith Ungolista käsin hän johti hyökkäyksen Minas Ithiliin, joka kaapattiin vuonna 2002 KA ja se muodostui hänen linnakkeekseen uudelta nimeltään Minas Morgul. Sauron palasi Mordoriin vuonna 2942 KA ja hän käytti Cirith Ungolin tornia estääkseen orjiaan tai vankejaan pakenemasta Mordorista. Örkkien varuskunta asemoitiin torniin ja Sormuksen Sodan aikaan niiden kapteeni oli Shagrat.

13. maaliskuuta 3019 KA Shagrat toi Frodon tornin alaportin kautta ja vangitsi hänet ylimpään kammioon. Frodo riisuttiin ja häntä kuulusteltiin armotta. Gorbag - örkki Minas Morgulista himoitsi Frodon *mithril*-paitaa ja hän taisteli Shagratin kanssa siitä. Heidän osastojensa örkit tappelivat toisiaan vastaan tappaen toisiaan kunnes lähes kaikki olivat kuolleita.

Sam kiipesi torniin etsiessään Frodoa. Sam palautti Mahtisormuksen Frodolle ja yhdessä he pakenivat tornista naamioituneina örkkien haarniskoihin.
**Unkarin tiedeakatemia** (unk. *Magyar Tudományos Akadémia*, lyhennys MTA) on Unkarin merkittävin tiedeakatemia. Sen päärakennus sijaitsee Budapestissä, Tonavan rannalla.

Unkarin tiedeakatemian päärakennus Tonavan varrella Budapestissa.
Tiedekatemian perusta luotiin vuonna 1825, kun István Széchenyi tarjosi vuoden ansioitaan vastaavan rahasumman tiedeyhteisön perustamiseen valtiopäivien istunnossa, joka pidettiin Pressburgissa eli nykyisessä Bratislavassa. Széchenyin tarjoukseen vastasi muutama muukin valtiopäiväedustaja. Valtiopäivät perusti tiedeakatemian virallisesti vuonna 1827. Tiedeakatemian tehtäväksi täsmennettiin unkarin kielen kehittäminen ja tieteen ja taiteen tutkiminen sekä levittäminen Unkarissa. Toiminta alkoi vuonna 1830. Nykyisen nimensä akatemia sai vuonna 1845. Sen uusrenessanssia edustava päärakennus vihittiin käyttöön 1865.

Kesäkuussa 2016 akatemialla oli 787 jäsentä. Näistä 308 oli varsinaisia jäseniä, 56 kirjeenvaihtajajäseniä, 200 ulkoisia jäseniä ja 225 kunniajäseniä.  Kirjeenvaihtajajäseneksi voi päästä tieteellisestä työstään tunnustettu tohtoritutkinnon suorittanut unkarilainen tieteentekijä, jota vähintään kolme tiedeakatemian jäsentä suosittelee. Jäsenpohjana tiedeakatemialla on runsaat 17 000 unkarilaisen tieteellisen korkeakoulututkinnon suorittanutta tieteentekijää. 

Unkarin tiedeakatemiaan kuuluu nykyään 11 jaosta:

* I Kielitieteen ja kirjallisuustieteen jaos
* II Filosofian ja historiatieteiden jaos
* III Matematiikan jaos
* IV Maataloustieteen jaos
* V Lääketieteen jaos
* VI Insinööritieteiden jaos
* VII Kemian jaos
* VIII Biologian jaos
* IX Talous- ja oikeustieteen jaos
* X Geotieteiden jaos
* XI Fysiikan jaos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hungarian Academy of Sciences (pdf) (brochure) Hungarian Academy of Sciences, mta.hu. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  In: Hungary: Cultural institutions *Encyclopaedia Britannica, britannica.com*. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
3. 1 2  History of the Hungarian Academy of Sciences Hungarian Academy of Sciences, mta.hu. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Unkarin tiedeakatemia**.
* Akatemian kotisivut (englanniksi) (unkariksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hungarian Academy of Sciences 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Joe Satriani** on kitaristi Joe Satrianin EP-levy vuodelta 1984. Se on Satrianin ensimmäinen julkaisu sooloartistina ja soitettu kokonaan kitaralla.

EP äänitettiin Satrianin toimiessa kitaransoiton opettajana Berkeleyssä Kaliforniassa. Hän julkaisi EP:n rajoitettuna painoksena omalla Rubina-levymerkillään, jonka hän nimesi vaimonsa mukaan. EP:n ilmestymisen jälkeen Satriani maksoi studiolle ennakkoon noin 4 000 dollaria ja päätti tuottaa kokonaisen albumin, johon sisältyisivät myös rummut ja basso. Albumin nauhoituksen aikana hän solmi sopimuksen Relativity Recordsin kanssa, joka julkaisi hänen ensimmäisen täyspitkän albuminsa *Not of This Earth* vuonna 1986.

EP:n kappaleet 2–5 julkaistiin uudestaan muita harvinaisuuksia ja liveäänityksiä kokoavalla *Time Machine* -albumilla vuonna 1993.

Kappaleluettelo
---------------

1. Talk to Me – 3.30
2. Dreaming Number Eleven – 3.40
3. Banana Mango – 2.42
4. I Am Become Death – 3.54
5. Saying Good-Bye – 2.52

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joe Satriani’s Biography *Satriani.com*. Viitattu 20.8.2010. (englanniksi)
**Joseph Anthony Jacobi Passalaqua** (13. tammikuuta 1929 New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat – 23. toukokuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen jazzkitaristi. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä jazz-muusikoista.

Sisilialaissyntyinen terästehtaan työntekijä varttui Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hänen perheessään ei ollut aikaisemmin musiikin harrastajia. Pass aloitti kitaran soiton sen Gene Autryn potretin innoittamana, jossa lehmipoika soittaa kitaraa. Ensimmäinen kitaransa Pass sai 9-vuotissyntymäpäivinään. Hänen isänsä huomasi hyvissä ajoin, että pojalla on musiikillisia taitoja ja auttoi häntä oppimaan uusia säveliä, soittamaan osia, joita ei ole sovitettu kyseiselle soittimelle, oppimaan sävelasteikot ja olemaan taukoamatta.

Jo 14-vuotiaana Pass alkoi saada keikkoja ja soitti yhtyeissä, joita johtivat Tony Pastor ja Charlie Barnet. Näin hän hioi kitaristin taitojaan ja oppi musiikkibisneksen. Hän liikkui paljon pienien jazz-ryhmien kanssa ja lopulta muutti Pennsylvaniasta New York Cityyn. Muutaman vuoden kuluttua hänellä oli huumeriippuvuus, ja hän vietti suuren osan 1950-luvusta pimennossa. Hän pääsi kuitenkin irti huumeista kaksi ja puoli vuotta kestäneen vieroitusohjelman avulla. Vieroituksessa hän soitti koko ajan kitaraa, ja hänen taitonsa kehittyivät edelleen. Vuonna 1962 hän levytti albumin *The Sounds of Synanon*.

Lähteet
-------

1. ↑  Holder, Mitch (16. tammikuuta 2006). *The Jazz Guitar Stylings of Howard Roberts*. Mel Bay Publications, 2. ISBN 978-0-7866-7409-1.
2. ↑  New York Media, LLC (17. syyskuuta 1979). *New York Magazine*. New York Media, LLC, 62. ISSN 00287369.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**John Kingsley "Joe" Orton** (1. tammikuuta 1933 Leicester – 9. elokuuta 1967 Lontoo) oli englantilainen näytelmä- ja romaanikirjailija, joka tuli lyhyen teatteriuransa aikana 1960-luvun puolessavälissä tunnetuksi monista mustan huumorin sävyttämistä anarkistisista, räävittöminäkin pidetyistä farsseistaan. Suomeksi niistä on esitetty ainakin *Entertaining Mr Sloane* (1964, nimillä *Herra Sloane, Huvia herra Sloanille* ja *Olkaa kilttejä Mr. Sloanelle*), *Loot* (1965, suom. *Saalis*) sekä *What the Butler Saw* (postuumi kantaesitys 1969, suomeksi nimillä *Hullun kirjoissa ja vähän Eevankin* ja *Leikitäänkö lääkäriä?*).

Orton alkoi kirjoittaa näytelmiä 1960-luvun alussa, teki läpimurron vuonna 1964 mutta kuoli jo vuonna 1967 pitkäaikaisen miesystävänsä Kenneth Halliwellin surmaamana.

John Lahrin kirjoittaman Ortonin elämäkerran (1978) pohjalta ohjasi Stephen Frears vuonna 1987 ensi-iltansa saaneen tragikomediallisen elokuvan *Prick Up Your Ears*.

Lähteet
-------

1. ↑  Joe Orton *Ilona-esitystietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 18.10.2017.
2. ↑  Hullun kirjoissa ja vähän Eevankin (What the Butler Saw) *Näytelmäkulma*. Nordic Drama Corner Oy. Viitattu 18.10.2017.
3. ↑  Thornton, Michael: Why I blame myself for the murder of Sixties playwright Joe Orton, by theatre critic and friend Michael Thornton *The Daily Mail*.  4.4.2009. Viitattu 18.10.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pilakuva Veronan konferenssista. Hahmot vasemmalta oikealle: Aleksanteri I, Angoulêmen herttua, Wellington, Frans I, Metternich. Pöydän alla kehdossa Fredrik Vilhelm III.
**Veronan konferenssi** oli Veronassa Italiassa 20. lokakuuta – 14. joulukuuta 1822 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Euroopan suurvallat päättivät antaa Ranskalle valtuudet kukistaa vallankumous ja palauttaa absoluuttinen monarkia Espanjassa. Se oli viimeinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltakonferenssista. Itävallan, Preussin ja Venäjän ohella myös aiemmista Troppaun ja Laibachin konferensseista pois jääneet Ranska ja Englanti osallistuivat Veronan konfenerenssiin.

Espanjassa kapinalliset upseerit olivat vuonna 1820 pakottaneet kuningas Ferdinand VII:n luopumaan absoluuttisesta vallasta. Monarkistien vastavallankumousyritys kaksi vuotta myöhemmin onnistui vain osassa maata, mutta Madrid jäi edelleen liberaalien haltuun. Varsinkin Ranskan kuningas Ludvig XVIII halusi puuttua tilanteeseen ja nostaa samalla Ranskan ulkopoliittista profiilia. Hänen toiveidensa mukaisesti Veronan konferenssi valtuutti Ranskan hyökkäämään Espanjaan absolutistisen monarkian palauttamiseksi. Muut suurvallat lupautuivat myös tukemaan Ranskaa, mikäli Espanja hyökkäisi ensin. Päätös noudatteli aiempien Troppaun ja Laibachin konferenssien päätöksiä, joilla myös oli annettu kollektiivinen valtuutus vastavallankumouksellisille interventioille, mikä sopi varsinkin Pyhän Allianssin politiikkaan.

Englanti ei kuitenkaan hyväksynyt sotilaallisten interventioiden käyttöä vallankumousten kukistamiseen ja Veronan konferenssin myötä syntynyt eripura käytännössä johti kongressijärjestelmän päättymiseen ja neliliiton hajoamiseen. Veronan konferenssi jäi myös Pyhän Allianssin viimeiseksi merkitykselliseksi esiintymiseksi.

Veronassa käsiteltiin myös Espanjan Amerikan-siirtomaiden tilannetta, joista monet olivat nousseet kapinaan ja julistautuneet itsenäisiksi. Venäjän keisari Aleksanteri I olisi halunnut Pyhän Allianssin hengen mukaisesti puuttua myös Amerikan tilanteeseen Espanjan kuninkaan hyväksi, mutta Ranska, Itävalta ja Preussi eivät olleet innokaita tukemaan ajatusta ja Englanti vastusti sitä avoimesti. Englannin ulkoministeri George Canning asettui pikemminkin tukemaan Etelä-Amerikan vallankumouksia. Veronassa käsiteltiin lisäksi Kreikan vapaussodan ja itsenäisyysjulistuksen synnyttämää tilannetta.

Lähteet
-------

1. ↑  A hasty sketch at Verona, or the prophecies of Napoleon unfolding *The British Museum*. Viitattu 24.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Kalervo Hovi: *Wienin kongressista ensimmäiseen maailmansotaan*, s. 659–660. Teoksessa *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*, WSOY 1988.
3. 1 2 3  Congress of Verona (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 15.6.2013.
STS-41-D-lennon tunnus.
**STS-41-D** oli Nasan avaruussukkulaohjelman 12. ja Discovery-sukkulan ensilento. Alun perin 25. kesäkuuta suunniteltu laukaisu jouduttiin peruuttamaan aivan viime hetkellä moottoreiden jo käynnistyttyä. Sukkula jouduttiin rullaamaan takaisin huoltohalliin korjauksia varten. Moottorinvaihdon jälkeen laukaisu lopulta onnistui Kennedyn avaruuskeskuksesta 30. elokuuta 1984 kello 12:41 UTC-aikaa. Sukkula laskeutui Edwardsin lentotukikohtaan 5. syyskuuta kello 15:37.

Lennon miehistö, vasemmalta takarivissä Walker ja Resnik, eturivissä Mullane, Hawley, Hartsfield ja Coats.
Sukkulan komentajana toimi STS-4-lennon veteraani Henry Hartsfield. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Michael Coats, tehtäväspesialistit Judith Resnik, Steven Hawley ja Richard Mullane sekä McDonnell-Douglasin hyötykuormaspesialisti Charles Walker, joka tutki lennolla lääkkeiden valmistusta painottomuudessa.

OAST-I-aurinkopaneeli ojennettuna.
Hyötykuormana oli perutulta STS-41-F-lennolta kolme tietoliikennesatelliittia, amerikkalainen SBS-D, kanadalainen Telstar 3-C sekä Yhdysvaltain laivaston SYNCOM IV-2, toiselta nimeltään Leasat-2. Kaikki satelliitit irrotettiin onnistuneesti kiertoradoilleen. Lisäksi lennolla oli mukana 30-metrinen kokoontaittuva OAST-I-aurinkopaneeli, jota testattiin mm. tulevia avaruusasemia varten.

Lähteet
-------

1. ↑  STS-41-D NASA, luettu 25.10.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **STS-41-D** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-41-C** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-41-G** |
**Bommarabettu Laxmijanardhana Santhosh** on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 alkaen Intian kansanpuolueen (BJP) organisaatiosta vastaavana pääsihteerinä. Hän oli puolueensa Karnatakan osavaltionyksikön organisaatiopääsihteeri kahdeksan vuotta vuodesta 2006. Vuonna 2014 hänet ylennettiin kansalliselle tasolle yhteiseksi organisaatiosihteeriksi, jonka seurauksena hän vastasi puolueen vaalitoiminnasta Koillis-Intiassa, Goassa, Tamil Nadussa, Keralassa, Pondicherryssä, Lakshadweepilla ja Andamaanien ja Nikobaarien saarilla. Vuonna 2019 hän korvasi BJP:n organisaatiopääsihteerinä 13 vuotta toimineen Ram Lalin.

Santhosh syntyi ja kasvoi Bangaloressa bramiinisukuun. Hän on opiskellut kemiantekniikkaa ja toiminut täyspäiväisenä vapaaehtoistyöntekijänä (*pracharak*) hindunationalistisessa Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -järjestössä. Hän liittyi RSS:n jäseneksi vuonna 1993 ja siirtyi mukaan politiikkaan vuonna 2006. Poliitikkona hän on pyrkinyt tuomaan RSS:n ja BJP:n lähemmäs toisiaan. Vuonna 2008 hän tarjosi organisaatiotuen ja vastasi strategiasta, jonka seurauksena B. S. Yeddyurappa pääsi Karnatakan pääministeriksi. Yeddyurappa ja Santhosh riitautuivat vuonna 2017, jolloin Yeddyurappa syytti Santhoshia kapinansuunnittelemisesta ja kilpakumppaninsa K. S. Eshwarappan tukemisesta osavaltiopääministeriksi. Joidenkin puoluelähteiden mukaan heidän välinsä tulehtuivat jo vuosia aiemmin ja Santhosh on pitkään epäillyt Yeddyurappan asettavan kastinsa puolueensa edelle.

Santhoshilla on huomattavaa päätösvaltaa puolueensa Etelä-Intiaa, varsinkin Karnatakaa, koskevassa päätöksenteossa. Vuonna 2020 hän nimitti Ashok Gastin ja Eranna Kadadin Rajya Sabhaan, koska he olivat tehneet vuosikymmeniä kenttätyötä puolueelle. Päätöksellään hän kumosi BJP:n Karnatakan yksikön tekemät ehdotukset. Hän on myös johdattanut Tejasvi Suryan ja Pratap Simhan politiikkaan. Santhoshin yleneminen BJP:n organisaatiosta vastaavaksi pääsihteeriksi vuonna 2019 voidaan nähdä puolueen yrityksenä laajentua Etelä-Intiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dev Arun: BL Santhosh: The Purist Seeking to Tighten RSS’ Grip on the BJP *The Quint*.  2.3.2020. Viitattu 29.12.2020.
2. ↑  Balakrishnan, Deepa: Why BJP Promotion For RSS Loyalist BL Santhosh Should Have Yeddyurappa Looking Over His Shoulder *News18*.  16.7.2019. Viitattu 29.12.2020.
3. ↑  Swamy, Rohini: BJP is banking on this engineer from RSS to build bridges with its ideological parent *The Print*.  16.7.2019. Viitattu 29.12.2020.
4. ↑  Mehar, Rakesh: The RSS man that Yeddyurappa blames for Eshwarappa's rebellion: Who is he and what is his role? *The News Minute*.  28.4.2017. Viitattu 29.12.2020.
5. ↑  Dwarakanath, Nagarjun: Karnataka: BL Santosh picks grassroots BJP workers as Rajya Sabha candidates *India Today*.  8.6.2020. Viitattu 29.12.2020.
6. ↑  Vij-Aurora, Bhavna: With B L Santhosh As Party General Secretary, BJP Aims To Conquer Southern States *Outlook India*.  15.7.2019. Viitattu 29.12.2020.
**Verohevosvoima** oli vanha autojen verotusjärjestelmä, jossa verotusarvo laskettiin kaavalla moottorin tilavuudesta. Järjestelmä oli käytössä muun muassa Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa sekä joissain Yhdysvaltojen osavaltioissa.

Järjestelmä oli käytössä 1900-luvun alussa, jolloin tehot sekä verohevosvoimat olivat suurin piirtein samat. Moottorien kehittyessä verohevosvoimajärjestelmä muuttui huonoksi tavaksi laskea verotusarvoa, koska autojen todelliset tehot olivat paljon suuremmat kuin verohevosvoiman kaavalla lasketut.

Joskus auton varhaisvuosina, esimerkiksi 1920-luvulla, teho saatettiin ilmoittaa kahtena lukuna. Tällöin ensimmäinen luku tarkoittaa verohevosvoimia ja jälkimmäinen todellista tehoa. Verohevosvoima ei tarkoita moottorin todellista tehoa, vaan se yleensä perustuu moottorin iskutilavuuteen. Joidenkin saksalaisten autojen kohdalla ilmoitettiin jopa kolme teholukua; verohevosvoimat, todellinen teho ja teho ahdin kytkettynä.

Esimerkiksi Citroën 2CV -auton mallinimi 2CV ("2 chevaux", ’kaksi hevosvoimaa’) ei viittaa moottorin tehoon, vaan moottoritilavuuden mukaan määräytyneisiin verohevosvoimiin. Moottorin oikea teho oli jo ensimmäisissä malleissa noin yhdeksän hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Cars: Cars Collection, Suuri Tietokirja Autoista*, osa 12, s. 886. 1987.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tax horsepower
Bobo-nukke
**Bobo-nukkekoe** on psykologian behavioristisen koulukunnan Albert Banduran laatima kokeellinen tutkimus.

Bobo-nukkekokeessa tutkittiin ympäristön vaikutusta lasten oppimiseen ja toimintaan. Kokeessa näytettiin lapsille video miehestä, joka pahoinpiteli bobo-nukkea. Lapset tuotiin myöhemmin huoneeseen, jossa oli samanlainen bobo-nukke, kuin videossa ja lapset alkoivat epäröimättä pahoinpitelemään nukkea videon miehen tavoin. Videoon kuului myös päätösosio, jossa mies kohtasi seuraamuksia teoistaan. Kävi ilmi, että lapset, jotka näkivät miestä palkittavan videolla, pahoinpitelivät nukkea todennäköisemmin kuin lapset, jotka näkivät miestä rangaistavan videolla.

Kokeen tuloksista Bandura muodosti johtopäätöksen, jonka mukaan lapset oppivat paljon ottamalla mallia ympäristöstä, ja kehitti mallioppimisen käsitteen.

Lähteet
-------

* Skeema 1 Psyykkinen toiminta ja oppiminen, Kia Aarnio, Sari Autio, Johanna Jämsä, Juha Nieminen, Sanna Suomalainen, 2016 Otava.

### Viitteet

1. 1 2  Kia Aarnio, Sari Autio, Johanna Jämsä, Juha Nieminen, Sanna Suomalainen: *Skeema 1 Psyykkinen toiminta ja oppiminen*, s. 140-141. Otava, 2016.
**STS-7** oli Nasan avaruussukkulaohjelman seitsemäs ja Challenger-sukkulan toinen lento. Laukaisu tapahtui 18. kesäkuuta 1983 kello 11:33 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 24. kesäkuuta kello 14:56 Edwardsin lentotukikohtaan.

Lennon viisihenkinen miehistö oli siihenastisista sukkulalennoista suurin. Challengerin komentajana toimi STS-1-lennon lentäjä Robert Crippen. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Frederick H. Hauck sekä tehtäväspesialistit John M. Fabian, Norman E. Thagard ja Nasan ensimmäinen naisastronautti Sally Ride.

Hyötykuormana lennolla oli kaksi tietoliikennesatelliittia, kanadalainen Anik C2 sekä indonesialainen Palapa B-1. Sukkulan rahtitilassa oli myös länsisaksalainen SPAS-I-tutkimussatelliitti, joka irrotettiin RMS-robottikäsivarrella sukkulasta ja poimittiin lennon päätteeksi taas kyytiin maahan paluuta varten. Satelliitti sisälsi 10 tutkimuslaitteistoa, jotka suorittivat mm. materiaalitutkimusta, maapallon tarkkailua sekä spektrometriaa. Lisäksi astronautti Thagard suoritti lääketieteellisiä tutkimuksia avaruuspahoinvoinnista sukkulan keskikannella.

Lento oli ensimmäinen, jolla käytettiin hyväksi STS-6-lennolla laukaistua TDRS-tietoliikennesatelliittia sukkulan ja maa-asemien väliseen tiedonsiirtoon. Challengerin oli tarkoitus laskeutua tehtävän päätteeksi Kennedyn avaruuskeskuksen uudelle 4,5 kilometrin kiitotielle, mutta epäsuotuisan sään takia laskeutuminen tapahtui Edwardsin lentotukikohtaan.

Media
-----

* Challengerin laukaisuChallengerin laukaisu
* Challenger SPAS-1:n kameran kuvaamanaChallenger SPAS-1:n kameran kuvaamana
* SPAS-1-tutkimussatelliitti ja RMS-robottikäsivarsiSPAS-1-tutkimussatelliitti ja RMS-robottikäsivarsi
* Challengerin ikkunaan iskeytynyt mikrometeoriittiChallengerin ikkunaan iskeytynyt mikrometeoriitti
* Ride Challengerin ohjaamossaRide Challengerin ohjaamossa

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  STS-7 NASA, luettu 17.5.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **STS-7** Wikimedia Commonsissa

* Astronautix.com: STS-7 (englanniksi)
* Spacefacts.de: STS-7 (englanniksi)
* NSSDC: STS-7 (englanniksi)
* Nasan video (Arkistoitu – Internet Archive) lennon kohokohdista astronauttien kommentoimana (16 min)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-6** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-8** |
**Varósia** (kreik. Βαρώσια, turk. *Maraş* tai *Kapalı Maraş*, kansainvälisesti usein *Varosha*) on Famagustan eli kreikkalaisittain Ammóchostoksen kaupungin eteläosa Pohjois-Kyproksen alueella Kyproksen saarella. Ennen Kyproksen kriisiä se oli turisteille suunnattu alue. Vuoden 1974 jälkeen se on vähitellen muuttunut aavekaupungiksi.

Historia
--------

Murenevia hotelleja Varósiassa.
Famagusta oli suosituimpia matkailukohteita Kyproksella 1970-luvun alussa. Suosion kasvun myötä kaupunkiin rakennettiin monia uusia kerrostaloja ja hotelleja, muun muassa Varósian alueelle. Vuonna 1974 tehtiin Makarios III:ta vastaan Kreikan sotilasjuntan tukema vallankaappaus. Kyproksenkreikkalainen ortodoksi-arkkipiispa oli toiminut saarivaltion presidenttinä vuoden 1960 itsenäistymisestä lähtien. Makarioksen hallintotapa ei kuitenkaan aikaansaanut sopua turkkilais- ja kreikkalaistaustaisten asukkaiden välille. Kyproksenkreikkalaisille tuli lähtö kaupungista 15. elokuuta 1974.

Turkin armeijan saatua sodassa alueen valtaansa se aitasi kaupungin, eikä ole tämän jälkeen päästänyt alueelle ketään muita kuin Turkin armeijan omaa väkeä ja YK:n henkilöstöä. Alueen rakennukset tuhoutuvat hiljalleen, koska niitä ei ole remontoitu yli 30 vuoteen. Turkkilaiset ja kreikkalaiset ovat aloittaneet neuvottelut Varósian uudelleenrakentamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *PÄÄSY KIELLETTY*, s. 156. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varósia** Wikimedia Commonsissa
Vasainsaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
92,5 m  |
| Pinta-ala | 
6,6 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vasainsaari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 420 metriä pitkä, 290 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,6 hehtaaria. Se sijaitsee Virmailanselän länsiosassa Virmailansaaren edustalla ja Kelventeen pohjoispuolella. Saari jää Hietasaaren taakse osittain suojaan Virmailanselän allokolta. Se on matala saari, jolla on eteläpäässä pieni mäki, jonka huippu yltää noin 93 metrin korkeuteen merenpinnasta. Mäki kohoaa silloin 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Hietasaaren edestä kulkee veneväylä, johon liittyy itärannassa oleva kummeli.Keskellä saarta sijaitsee vapaa-ajan asunto.

Luontoarvoja
------------

Saaren etelä- ja pohjoisosa muodostaa kaksiosaisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä Hietasaaren kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003). Viereisellä Hietasaarella on kaksi rantautumispaikkaa retkeilijöiden käyttöön.

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vasainsaari, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
2. ↑  Vasainsaari, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
3. 1 2  Vasainsaari, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
4. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019
5. Paikkatieto: Vasainsaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
B41-ydinpommi
**B41-ydinpommi** oli amerikkalainen varhainen vetypommi, jota tuotettiin 1960-luvun alkuvuosina ja joka oli palveluskäytössä vuosina 1961–1976. Se oli Yhdysvaltain kaikkien aikojen räjähdysvoimaisin ydinase 25 megatonnin räjähdysteholla. Se oli myös ainoa kolmivaiheinen fuusioase Yhdysvaltojen ydinasearsenaalissa.

Aseen pituus oli 3,76 metriä ja halkaisija oli 1,32 metriä. Se painoi noin 4 840 kg. Ainoastaan Boeing B-52 Stratofortress ja Boeing B-47 Stratojet kykenivät kuljettamaan ja pudottamaan sen. Siitä oli kaksi eri muunnelmaa: "likainen" Y1-versio, jossa kolmas fuusiovaihe oli suljettu uraani-238-koteloon, ja "puhdas" Y2-malli, jossa kotelointi oli lyijyä. Kun vetypommiräjähdyksen tuottamat nopeat neutronit osuvat U-238:aan, sekin fissioituu ja kasvattaa ydinräjähdyksen voimakkuutta mutta myös radioaktiivista laskeumaa.

Kaikkiaan pommeja tuotettiin arviolta 500 kappaletta syyskuun 1960 ja kesäkuun 1962 välillä. Niiden vaiheittainen poisto palveluksesta alkoi jo 1963, kun niitä alettiin korvaamaan B53-ydinpommeilla. Viimeinen B41-ydinpommi poistui käytöstä 1976.

Katso myös
----------

* Tsar-bomba

Lähteet
-------

1. ↑  "The B-41 (Mk-41) Bomb" Nuclear Weapon Archive. Viitattu 22.3.2016 (englanniksi)
2. ↑   Viitattu 22.3.2016 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lista kaikista USA:n ydinkärjistä – The Nuclear Weapon Archive

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:B41 nuclear bomb
Anjitanssi.
**Anjit** (myös *agnit*) ovat akaneihin kuuluvien kansojen ryhmä Norsunluurannikolla, Ghanassa ja Togossa. Heitä on yhteensä noin kaksi miljoonaa henkeä.

Anjit asuvat Komoé- ja Tanojokien varrella sekä Guineanlahden rannalla Tanon ja Prajoen välisellä alueella. Tšokossi-ryhmä elää konkombien keskuudessa Togon luoteis- ja Ghanan koillisosassa. Anjeja on Norsunluurannikolla noin 1 450 000, Ghanassa 500 000 ja Togossa 50 000. He jakautuvat useisiin kansoihin, joihin kuuluvat muun muassa ndenjet, sanwit, betjet, djabet, morot ja ahantat.

Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat banaani, taaro, jamssi, maissi, maapähkinä, puuvilla, öljypalmu ja nykyään varsinkin kahvi ja kaakao. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja. Asumuksena toimii nelikulmainen terassilla varustettu savitiilitalo, jossa on palmunlehdillä katettu harjakatto. Vaatetus on samanlainen kuin muilla akaneilla. Ruokavalion perustan muodostavat kasvikset.

Yhteiskunta perustuu kyläyhteisöihin, suurperheisiin, matrilineaarisiin sukuihin ja patrilineaarisiin ryhmiin. Avioliitto on virilokaalinen. Polygynia, leviraatti, sororaatti ja ostoavioliitto ovat yleisiä.

Noin puolet anjeista on protestantteja tai katolisia. Lisäksi on afrikkalaisten kirkkokuntien jäseniä, muslimeja ja perinteisen uskonnon harjoittajia. Ennen siirtomaa-aikaa anjit muodostivat ankaran hierarkkisia päällikkökuntia. Taide-esineitä ovat esi-isien palvontaan liittyvät puu- ja terrakottaveistokset. Anjeilla on rikas musiikki- ja tanssiperinne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 50. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anjit** Wikimedia Commonsissa
**Sigfox** on 868 megahertsin radiotaajuudella toimiva esineiden internetiä varten suunniteltu tietoliikenneverkko, joka on suunniteltu pienten datamäärien välittämiseen esimerkiksi paikannuslaitteista sekä palovaroittimien, murtohälyttimien, vesivuotovahtien ja lämpömittareiden sensoreista. Sigfox-verkkoon kytketty laite saa siirtää enintään 12 tavua dataa kymmenen minuutin välein ja 140 kertaa vuorokaudessa. Takaisin päin saa siirtää vain kahdeksan tavua. Esimerkiksi GPS-paikannuskoordinaattien siirtämiseen kuluu kuusi tavua ja lämpötilalukema vie kaksi tavua.

Sigfoxissa toimivat lähettimet tarvitsevat matalan lähetystasonsa vuoksi vain hyvin vähän sähkövirtaa, mikä tekee verkosta energiatehokkaan sekä taloudellisesti kilpailukykyisen, koska antureiden paristot tarvitsee vaihtaa vain noin kerran kymmenessä vuodessa. Sigfoxin matalataajuuinen säteily läpäisee myös erittäin hyvin seinä- ja muita rakenteita jo alhaisella lähetysteholla.

Sigfox perustettiin vuonna 2009 Ranskassa. Sigfox avattiin Suomessa vuonna 2016, ja sillä oli aloitusvuonna 40 prosentin väestöpeitto. Verkkopeiton kerrotaan olevan noin 85 prosenttia Suomen väestöstä vuonna 2021. 

Sigfox-tukiasemia on asennettu samoihin mastoihin, joissa sijaitsevat puhelintukiasemat. Sigfoxin käyttämällä taajuusalueella saavutetaan maaseudulla jopa yli 200 kilometrin kantama.

Suomessa Sigfox-verkkoa operoi Connected Finland.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ari Saarelainen: Suomen ensimmäinen esineiden internetin operaattori aloittaa. Tivi 1.9.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  TM-testi: Invoxia Bike Tracker – Polkupyörän kissansilmän sisällä oleva gps-seurantalaite voi yllättää pyörävarkaan *tekniikanmaailma.fi*. Viitattu 28.9.2021.
3. ↑  Ari Saarelainen: Suomen ensimmäinen esineiden internetin operaattori aloittaa. Tivi 1.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Sigfox-verkkojen kuuluvuusalueet
**Mequinenza** tai **Mequinensa** (katalaaniksi) on Espanjan kunta Zaragozan maakunnassa, Aragonian itsehallintoalueella. Se kuuluu Bajo Cincan kuntayhtymään, sijaitsee Zaragozan maakunnan itäosassa ja rajoittuu Huescan ja Lleidan provinsseihin. Se sijaitsee kahden joen, Ebron ja Segren, risteymäkohdassa. Kunnan pinta-ala on 307,45 km².

Sen ainutlaatuinen ja erikoinen sijainti on vaikuttanut sekä sen historiaan, kieleen että asukkaiden luonteeseen. Mequinenza sijaitsee kahden suuren vesimuodostuman, Mequinenzan ja Ribarojan tekojärvien välissä. Mequinenzassa on melonta- ja kanoottirata, jota pidetään yhtenä Euroopan parhaimmista erinomaisen saavutettavuutensa, vakaan vedenpintansa ja hyvien urheilumahdollisuuksiensa vuoksi.

Talvijuhlat San Blas ja Santa Águeda järjestetään helmikuun ensimmäisenä viikonloppuna, ja käsintehtyjen pukukilpailujen juhla on julistettu Aragonin matkailukohdefestivaaliksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Mequinenza *www.mequinenza.es*. Viitattu 4 de noviembre de 2019.
2. ↑  Arranca el proceso para que la festividad de San Blas y Santa Águeda de Mequinenza sea declarada Fiesta de Interés Turístico de Aragón *Museos de Mequinenza | Albergue Camí de Sirga Mequinenza*.  23 de agosto de 2018. Viitattu 26 de diciembre de 2018. es-ES
3. ↑  Boletín Oficial de Aragón: [ ORDEN VMV/2066/2018, de 3 de diciembre, por la que se declaran las "Fiestas de San
Blas y Santa Águeda", que se celebran en el municipio de Mequinenza (Zaragoza),
como Fiesta de Interés Turístico de Aragón.] *www.boa.aragon.es*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mequinenza** Wikimedia Commonsissa