recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kanavan nykyinen tunnus.
**BBC Radio 5 Sports Extra** (ennen BBC Five Live Sports Extra ja BBC Radio 5 Live Sports Extra) on BBCn omistama digitaalinen radiokanava, joka kuuluu Isossa-Britanniassa ja Irlannissa.*lähde?*

BBC Radio 5 Sports Extra on BBC Radio 5 Liven sisarkanava. Toisin kuin pääkanavansa, Sports Extra lähettää enemmän urheiluohjelmia, lähinnä silloin kun pääkanavan ohjelmisto on täynnä*selvennä*.*lähde?*

Lähetykset alkoivat kanavalla 2. helmikuuta 2002 klo 14.30. Ensimmäisenä ohjelmana kuultiin Juliette Ferringtonin aloituksella*selvennä* jalkapallo-ottelu Manchester United vs. Sunderland AFC.*lähde?*

Ohjelmisto
----------

Kanava on lähettänyt vuodesta 2004 lähtien Major League Baseballin World Seriesin otteluita. Sports Extra on myös BBC Radio 4n ohjelman *Test Match Specialin* koti*selvennä* digitaalisessa radiossa. Joka vuosi Wimbledonin tennisturnauksen aikana Sports Extralla lähetetään turnaukseen liittyvää erikoisohjelmaa viikon ajan.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* BBC Radio 5 Live Sports Extran kotisivut. (englanniksi)
**Eino Rafael Rapp** (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana.

Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929.

Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen. Eino Rapp ja koristetaiteilija E. Fagerlund palkittiin kolmannella palkinnolla Eduskuntatalon seinämaalauskilpailussa 1930.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 694. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.
2. 1 2 3  Paischeff, A.: *Suomen kuvaamataiteilijat*, s. 122. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannusosakeyhtiö Kirjamies, 1943.

Aiheesta muualla
----------------

* Eino Rapp taiteilijamatrikkelissa
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Eino Kalle Saarinen** (28. elokuuta 1932 Helsinki – 23. helmikuuta 2014 Helsinki) oli rautatiehallituksen pääjohtaja 1988–1995. Hän oli koulutukseltaan merkonomi ja valtiotieteen maisteri.

Eino Saarinen syntyi liikkeenharjoittaja Kalle Saarisen ja Martta Maria Lintusen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1958 oli merkonomi Soili Irmeli Jaatinen. Ylioppilaaksi Saarinen tuli 1951 ja valmistui diplomimerkonomiksi 1956. Valtiotieteen kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1969. Uransa alkuvuosina Saarinen toimi Helsingin moottoripyörä -yhtiön liikkeenhoitajana.Vuosien 1956 ja 1975 välillä hän työskenteli Bernerin ja Teknoksen palveluksessa. Vuonna 1975 hän tuli Pohjolan Liikenteeseen, ensin talousjohtajaksi ja vuodesta 1977 toimitusjohtajaksi. VR:n pääjohtaja hänestä tuli 1988. VR:ssä oli jo ennen hänen pääjohtajakauttaan aloitettu muutosprosessi, jota hän kaudellaan edisti, ja VR:stä muodostettiin osakeyhtiö VR-yhtymä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 834. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2  Veikko Vaikkinen, Pääjohtaja teki VR:stä osakeyhtiötä. Helsingin Sanomat 11.3.2014 s. B13
**Demoskene**

**Käsitteitä** 

* Demo
* Kompo
* Demoparty


**Verkkosivustoja** 

* Mod Archive
* Pouët.net
* Scene.org
* demoscene.info


**Nykyisiä partyja** 

* Abduction
* Alternative Party
* Assembly
* The Gathering


**Entisiä partyja** 

* Breakpoint
* The Party


**Scene.org** (myös tunnettu nimellä *The International Scene Organization*) on voittoa tavoittelematon järjestö, joka tarjoaa demoskenelle sen suurimman tiedostotallennuksen.
Järjestön on perustanut vuonna 1996 Jaakko "Mellow-D" Manninen. Järjestö tunnettiin aluksi vain FTP-palvelimena *ftp.fm.org*.

Järjestöllä on ollut omat palkintonsa vuoden parhaille teoksille. Palkinnon lakkauttamisesta ilmoitettiin vuonna 2013.

Järjestön sponsoreihin kuuluu Pixar.

Lähteet
-------

1. ↑  Scene.org Awards *awards.scene.org*. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  The Demoscene *demoscene.info*. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  news *scene.org*.  Arkistoitu 16.7.2014. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  scene.org sponsors *scene.org*.  Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Scene.org
Ulawun

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Uusi-Britannia, Papua-Uusi-GuineaPapua-Uusi-Guinea |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 334 m |
| Prominenssi | 
2 334 m |
| Purkautunut viimeksi | 
2019 |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
5° 03′ E, 151° 20′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ulawun** on aktiivinen kerrostulivuori Papua-Uuteen-Guineaan kuuluvalla Uuden-Britannian saarella. Se on Papua-Uuden-Guinean korkein tulivuori.

Ulawun on 2 334 metriä korkea ja sijaitsee noin 130 kilometriä etelään Rabaulista. Vuoren alarinteet ovat trooppisen sademetsän peitossa 1 000–1 500 metrin korkeuteen saakka, jonka jälkeen rinteillä ei ole enää kasvillisuutta. Varhaisin dokumentaatio vuoren purkauksesta on vuodelta 1700, jolloin William Dampier näki vuoren toiminnassa. Ulawun on hyvin aktiivinen ja se purkautuu muutaman vuoden välein. Erityisen kiivaita purkaukset ovat olleet vuosina 1898, 1915, 1970, 1978, 1980, 1985, 2000 ja 2001. 1970-luvulta alkaen purkaukset ovat olleet yleensä räjähdysmäisiä ja niihin on liittynyt lähes poikkeuksetta pyroklastisia virtoja sekä etenkin sadekaudella myös mutavyöryjä.

Ulawuin on mitattu tuottavan rikkidioksidia jopa 7,4 kg/s, mikä yksinään vastaisi noin 2 % koko maapallon ilmakehän rikkidioksidipäästöistä. Useissa aikaisemmissa mittauksissa päästöt ovat olleet paljon pienemmät.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulawun (Kohdat Eruptive History ja Background) Smithsonian Institute. Viitattu 22.6.2014.
2. ↑  A. J. S. McGonigle et al.: Sulphur dioxide fluxes from Papua New Guinea’s volcanoes *Geophysical Research Letters*.  2004. Wiley et Sons.. Viitattu 22.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulawun** Wikimedia Commonsissa
**Saharanpur** (hindiksi सहारनपुर, *Sahāranapura*, urduksi ‏سهارنپور‎, *Sahāranpūr*) on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltion luoteisosassa Intiassa. Vuonna 2011 kaupungin asukasluku oli 705 478.

Maantiede
---------

Mazahir Uloom, islamilainen oppilaitos.
Saharanpur sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltion luoteiskärjessä Ganges- ja Jamunajoen välisellä alueella (*doab*). Rajajin kansallispuisto Uttarakhandin puolella sijaitsee noin 40 kilometriä Saharanpurosta itään.

Historia
--------

Katupartureja Saharanpurissa, Edwin Lord Weeksin maalaus.
Saharanpurin perusti Delhin sulttaani Muhammad bin Tughluq vuonna 1340. Nimensä se sai paikallisen muslimipyhimys Šah Haran Čištin mukaan. Timur Lenk tuhosi kaupungin sotaretkellään Intiaan ja vuonna 1526 sen läpi kulkivat Baburin johtamat Panipatin taisteluun matkalla olleet joukot.

Baburin sotaretken jälkeen suurta osaa Intiasta hallitsivat Suurmogulit. Akbarin valtakaudella Saharanpurin asukkaat kääntyivät islamiin. Kaupungista tuli myös oman hallinnollisen alueensa (*sarkar*) keskus. Myöhemmät Suurmogulit Jahangir ja Šah Jahan käyttivät kaupunkia lomailukohteenaan etenkin kesäisin. Saharanpur tunnettiin viileästä ilamstostaan, minkä lisäksi sen lähiseuduilla saattoi harjoittaa metsästystä. Aurangzebin kaudella alue kärsi sodista sikhejä vastaan. Suurmogulien onnistui vielä tällöin kukistaa sikhit, mutta heitä seurasivat Ahmad Šah Dorranin johtamat afgaanit, sekä edelleen marathat ja myöhemmin uudelleen voimistuneet sikhit.

Brittiläinen Itä-Intian kauppakomppania hallitsi Saharanpuria vuodesta 1803, jolloin he olivat voittaneet marathat Delhin taistelussa. Sepoy-kapina vuosina 1857–1858 ei juuri vaikuttanut Saharanpuriin, vaikka läheinen Meerut olikin yksi kapinan keskuksista. Muslimit muodostivat kaupungin asukkaiden enemmistön Intian jakoon saakka vuonna 1947, jolloin monet heistä muuttivat Pakistaniin.

Väestö
------

Saharanpurin rautatieasema.
Saharanpurin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 705 478. Heistä hinduja oli 359 228 eli 50,92 %. Muslimeja oli 323 748, eli 45,89 %. Pienempiä ryhmiä olivat sikhit (8 646, 1,23 %), jainit (7 264, 1,03 %) ja kristityt (2 188, 0,31 %).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lecomte, E.J. van Donzel, Wolfhart Heinrichs ja C. Edmund Bosworth: *Encyclopaedia of Islam, Volume VIII (Ned-Sam)*, s. 829-830. BRILL, 1998. ISBN 978-90-04-09834-3. (englanniksi)
2. ↑  Saharanpur Encyclopaedia Britannica. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Saharanpur City Population 2011 - 2022 *Census 2011*. Census Organization of India. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)
**Jukka Veikko Rasilainen** (s. 13. toukokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (baritoni). Hän opiskeli laulua Pekka Salomaan johdolla Sibelius-Akatemiassa sekä Tina Scarpinin johdolla Roomassa. Hänen varhaisiin oopperarooleihinsa kuuluvat *Don Giovannin* Leporello ja *Sevillan parturin* Basilio 1980-luvulla. Vuosina 1986–1993 hän oli kiinnitettynä saksalaisiin oopperataloihin ja on sen jälkeen jatkanut vapaana taiteilijana erityisesti Dresdenissä; hän esiintyy säännöllisesti myös Suomessa. Häntä arvostetaan erityisesti Wagner-laulajana, ja hän debytoi vuonna 2005 Bayreuthin musiikkijuhlilla *Lentävän hollantilaisen* nimiroolissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 341. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 203–204. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Rasilaisen sivusto.
* Rasilainen, Jukka hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Assyrialaiset sotilaat kantavat Adadin patsasta.
**Adad** on mesopotamialaisessa mytologiassa sateen jumala. Kun Enlil päätti rangaista ihmiskuntaa kaupunkien aiheuttamasta melusta, hän pyysi Adadia lopettamaan sateet. Lopulta ihmisten rukoukset saivat kuitenkin Adadin heltymään ja hän päästi myrskyn valloilleen.[1]

Adadia pidettiin ylijumala Anin poikana, ja hänen lisänimensä *Taivaan vartija* ja *Yltäkylläisyyden herra* viittaavat siihen, että jumalaa pidettiin hyvänsuopaisena antajana. Jos Adad pidätteli sateita, seurasi kuivuus ja nälänhätä. Jumalan symbolieläin oli härkä ja hänen tunnuksensa salamakimppu. Muinaisessa hymnissä häntä kutsutaan myös nimellä **Ramman** (ukkostaja).[2]

Adad on akkadinkielinen nimi jumalalle, ja se tunnettiin sumeriksi nimellä **Iškur**. Sumerit pitivät Iškuria hedelmällisyyden jumalatar Inannan melko vähäpätöisenä veljenä, eikä jumala ollut niin tärkeässä asemassa kuin akkadilainen Adad.[3] Sumerien Iškur mainitaan jumalien luettelossa, joka on löytynyt Farasta. Iškurin arvostuksen vähäisyyteen vaikutti kenties se, että eteläisessä Babyloniassa sateet ja myrskyt olivat harvassa ja viljely riippui siellä enemmän kastelujärjestelmistä kuin sateista. Myös jumalilla Enlil ja Ninurta oli myrskyjumalan piirteitä, jotka omalta osaltaan vähensivät Iškurin merkitystä jumalana. Hän esiintyy joskus jommankumman tai jopa molempien apulaisena tai kilpailijana.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Cotterell 1996, s. 181
2. ↑  Lurker 1987, s. 2
3. ↑  Cotterell 1996, s. 208
**Jukkasjärven kirkko** (ruots. *Jukkasjärvi kyrka*) on Ruotsin Lapissa Kiirunan kunnan Jukkasjärvellä oleva kirkkorakennus. Sen vanhin osa on rakennettu 1607–1608. Kirkko on tyypiltään tukipilarikirkko, joita on rakennettu melkein pelkästään Suomeen Pohjanmaalle ja vain jokunen muualle Suomeen ja Pohjois-Ruotsiin. Kirkkoja on säilynyt 11, joista Jukkasjärven kirkko on ainoana Ruotsissa, muut 10 ovat Suomessa. Tukipilarikirkkojen vilkkainta rakennusaikaa oli 1600-luku.

Jukkasjärven kirkon vanhin osa on valmistunut 1608. Vuonna 1726 valmistui kirkkoon laajennus, kun sitä jatkettiin molemmista päistä. Jatkoskohtiin tehtiin tukipilarit. Kirkon eteiseksi rakennettiin asehuone, toisessa päässä olevassa laajennusosassa on kuori ja sakaristo kuorin sivulla. Kirkon lehteri on rakennettu 1785. Muiden tukipilarikirkkojen tapaan kellotapuli on erillinen, se on valmistunut 1740-luvulla.

Sisätilat
---------

Saarnastuoli, jonka takana näkyy tukipilari.
Kirkon urut on tehnyt ruotsalainen Grönlunds Orgelbyggeri Luulajasta ja ne ovat vuodelta 1997. Uruissa on käytetty visakoivua, poronsarvea ja raakaparkittua nahkaa. Rekisteritappien koristeaiheet ovat saamelaisesta mytologiasta.

Alttaritaulu on ruotsalaisen kuvanveistäjän ja taidemaalarin Bror Hjorthin tiikkinen, kirkasvärinen korkokuva. Keskeisen Kristushahmon lisäksi alttaritaulussa on jylhään tunturimaisemaan sijoitettu Jukkasjärven kirkko sekä ihmishahmoina muun muassa saamelaisia sekä Lars Levi Laestadius. Triptyykki on vuodelta 1958 ja sen lahjoitti kirkon 350-vuotisjuhliin Luossavaara-Kiirunavaara Aktiebolag.

Lähteet
-------

1. ↑  Knapas, Marja Terttu: Tukipilarikirkko on suomalainen erikoisuus *Rakennusperintö.fi*.  16.8.2006. Ympäristöministeriö ja museovirasto.  Arkistoitu 27.10.2007. Viitattu 20.11.2012.
2. 1 2 3  Kyrkorna: Jukkasjärvi Kyrka Jukkasjärven seurakunta. Viitattu 20.11.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jukkasjärven kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Tiina Inkeri Alahuhta-Kasko** (s. 1981) on Marimekon toimitusjohtaja 9. huhtikuuta 2015 alkaen. Hän on ollut Marimekon palveluksessa vuodesta 2005. Aikaisemmin Alahuhta-Kasko toimi yrityksen operatiivisena johtajana vuodesta 2014 sekä markkinointijohtajana ja johtokunnan jäsenenä vuodesta 2011 alkaen. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.

Alahuhta-Kaskon siirtyessä toimitusjohtajaksi yhtiön pääomistaja ja aikaisempi toimitusjohtaja Mika Ihamuotila siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Ihamuotilalle jäi kuitenkin merkittäviä operatiivisia tehtäviä, muun muassa yhtiön strategian kehittämisestä ja toimeenpanosta vastaaminen sekä aktiivinen rooli sen talous- ja rahoitusasioiden sekä sidosryhmäsuhteiden hoitamisessa.

Alahuhta-Kaskon isä on yritysjohtaja Matti Alahuhta.

Lähteet
-------

1. ↑  Marimekko Oyj *Kauppalehti*. Viitattu 26.10.2021.
2. ↑  Aivan poikkeuksellinen ihminen Marimekon johtoon. Kauppalehti 12.2.2015. Viitattu 13.2.2015.
3. ↑  Marimekon johdon outo purkkaviritys *Kauppalehti.fi*.  12.2.2015. Viitattu 13.2.2015.
4. ↑  Oksanen, Jaana: Marimekon uusi toimitusjohtaja: Löysin oman intohimoni jo varhain *Taloussanomat.fi*.  12.2.2015. Viitattu 26.7.2015.
**Terralba** (sardiksi *Terràba*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 10 257 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 49,8 neliökilometriä. Se sijaitsee 12 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Terralba** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Jukka Riikonen** (s. 10. huhtikuuta 1947 Helsinki) on entinen Helsingin poliisipäällikkö.

Riikonen on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. Hän on työskennellyt apulaisnimismiehenä ja nimismiehenä useilla paikkakunnilla, mm. kuusi vuotta Espoossa. Tämän jälkeen hän oli Etelä-Suomen läänin poliisijohtajana, kunnes hänet nimitettiin vuonna 2002 Helsingin poliisikomentajaksi. Hän on ollut myös sotilaslakimiehenä YK-joukoissa.

Riikonen on kuvaillut Helsingin poliisikomentajan tointa uransa vaativimmaksi mutta myös antoisimmaksi. Helsingin poliisin toimenkuvaan kuuluu muun muassa järjestyksenpito ja turvatoimista huolehtiminen valtiovierailujen aikana. 

Stadin slangi -yhdistys nimitti Riikosen vuoden 2006 Stadin Kundiksi.

Valtakunnansyyttäjä nosti toukokuussa 2018 Riikosta vastaan syytteen virkavelvollisuuden rikkomisesta. Hänen epäillään laiminlyöneen velvollisuutensa valvoa Helsingin poliisin tietolähdetoimintaa vuosina 2009–2013.

Helsingin käräjäoikeus hylkästi syytteet syyskuussa 2019.  Helsingin hovioikeus antoi tuomionsa maaliskuussa 2021. Riikonen tuomittiin virkarikoksesta sakkoihin.

Lähteet
-------

* Syntymäpäivähaastattelu Helsingin Sanomissa 10.4.2007 *lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  12.6. Helsinki-päivä (Archive.org) *stadinslangi.fi*.  2006. Stadin slangi.  Arkistoitu 26.6.2018. Viitattu 2.5.2018.
2. ↑  Huippupoliiseille syytteet virkarikoksista *Ilta-Sanomat*.  2.5.2018. Viitattu 2.5.2018.
3. ↑  Oikeus hylkäsi kaikki poliisijohdon syytteet virkarikoksista *Lapin Kansa*. Viitattu 12.3.2021.
4. ↑  Hovioikeus: Ylin poliisijohto ei syyllistynyt rikoksiin Suomen suurimmassa poliisirikosjutussa *Yle Uutiset*. Viitattu 12.3.2021.
**Jukka Rafael Heino** (5. toukokuuta 1930 Turku – 13. maaliskuuta 2014) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heinon vanhemmat olivat verojohtaja, maanviljelijä Emil Heino ja pankkivirkailija Eeva Gylden ja puoliso vuodesta 1954 kotitalousopettaja Aira Lempi Aliisa Kause. Heino kävi keskikoulun Perniön yhteiskoulussa ja Maatalousnormaalikoulun maamieskoulun Järvenpäässä ja valmistui agrologiksi Mustialan maamiesopistosta. Hän suoritti lisäksi kaupan alan kursseja ja teki useita opintomatkoja ulkomaille. Heino oli Maataloustuottajain Varsinais-Suomen liiton järjestökonsultti 1954–1955 ja Tuottajain Maidon kuljetuspäällikkö 1956–1957, hankintapäällikkö 1958–1963, apulaisjohtaja 1963–1975, toimitusjohtajan varamies vuodesta 1975, hankintajohtaja 1976, vt. toimitusjohtaja 1976–1977 ja toimitusjohtaja 1977–1991. Hänellä oli lisäksi lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Heino oli reservin yliluutnantti (1983). Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1987, samoin kuin useita ansiomerkkejä. Taiteilija Valentin Tsekzmasov maalasi hänen muotokuvansa 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perko, Jukka: Kauppaneuvos Jukka R. Heino (1930–2014). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.12.2022.
2. 1 2  Jukka R. Heino *Biografiasampo*. Viitattu 17.12.2022.
3. ↑  Ihmiset. 60-vuotias. Ikänsä meijeriyhtiömies. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  5.5.1990. Viitattu 17.12.2022.
**Kuuliaiset** olivat vielä 1900-luvun alkupuolella käytössä oleva häätapa. Maaseudulla käytäntönä oli, että kuulutukset käytiin hakemassa kirkosta, ja pappi luki ne kolmessa peräkkäisessä jumalanpalveluksessa. Kun tämä oli selvää, järjestettiin kuuliaiset: ne vastasivat yhdistettynä kihlajaisia ja hääjuhlaa; morsiamen kodissa pidettiin pidot, joihin kutsuttiin kaikki kylän väki; nyt sai jokainen jolla oli huomauttamista tulevaa avioliittoa vastaan esittää kantansa.

Paikalla oli yleensä myös pappi tai joskus hänen tehtävään määräämänsä, esimerkiksi opettaja. Mahdolliset vastalauseet kirjattiin ylös ja tutkittiin. Jos mitään ei ilmennyt, varsinainen vihkiminen toimitettiin kirkossa muutaman todistajan läsnä ollessa seuraavassa sopivassa tilaisuudessa. Tapa hiipui hiljalleen talvisodan edellä.

Minna Canth sijoittaa toisen murhanäytelmänsä, *Anna Liisan*, tapahtumaan juuri nimihenkilön kuuliaisissa.

Rahvaan tiedetään viettäneen kuuliaisia jo 1700-luvulla. Muutamissa Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisissä pitäjissä nuorenparin kunniaksi ammuttiin kuuliais- tai häälaukauksia heidän hakiessaan pappilasta kuulutuksia. Vöyrillä tällainen ammunta kiellettiin 1797 sakon uhalla. Seuraavalla vuosisadalla kihlakunnanoikeudet sakottivat mainitunlaisista laukauksista Vöyrin lisäksi ainakin Munsalassa, Uudessakaarlepyyssä ja Mustasaaressa. Suomenkielisissä pitäjissä kuuliaisia voitiin juhlia järjestämällä tansseja.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Kallio, Reino, Häiriköintiä ja henkirikoksia. Helsinki 2009, s. 76–77, 120, 149, Kallio, Reino, Talollisia ja tilattomia. Padasjoki 2006, s. 150.
Hauptin *Kultakutri* Konsulinsaaressa.
**Kultakutri** on kuvanveistäjä Matti Hauptin marmoriin veistetty alaston, kivellä seisova nuori naishahmo, joka kannattelee molemmin käsin pitkiä hiuksiaan. Veistoksesta tehtiin toinen samanlainen vuonna 1952, mutta se on valettu pronssiin. Tampereen kaupunki osti molemmat veistokset Winterin lahjoitusrahaston varoilla ja kaupunginhallituksen varamäärärahalla.

175 cm korkea pronssiveistos sijoitettiin Pyynikillä Joselininniemessä olevaan pieneen lampeen 13. toukokuuta 1953. Uuden sijoituspaikan se sai 29. syyskuuta 2016 Tammerkosken Konsulinsaaressa oltuaan tätä ennen muutaman vuoden Tampereen museoiden varastossa. *Kultakutri* on kiinnitetty luonnonkivijalustaan, joka on suurempi kuin Pyynikillä ollut jalusta. Lisäksi patsaan ympärillä on kivisommitelma, joka on saanut innoituksen Topeliuksen Kultakutri-sadusta.

Tampereen opiskelijat lakittavat patsaan joka vappu.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen taidemuseo patsaat
2. ↑  Tykki, Emilia: Kultakutri täydentää nyt kansallismaisemaa.  *Aamulehti*, 30.9.2016, s. A20.
3. ↑  Välimäki, Tuukka: Tässä on vapputunnelman salaisuus: Legendaarinen lakitus toteutui sittenkin Tampereella – Teekkarit lakittivat Kultakutri-patsaan keskellä yötä, katso seremonia tästä *Aamulehti*.  30.4.2020. Viitattu 7.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen taidemuseon patsaat
**Angel Rojas** on fiktiivinen poliisipäällikkö *The Batman* -animaatiosarjassa.

Fiktiivinen historia
--------------------

Rojas toimii poliisipäällikkönä Gotham Cityssä. Hän ei juurikaan hymyile ja on lähes aina kärttyisällä päällä. Jokerin karatessa jo kolmannen kerran mielisairaalasta, hän julisti uuden lain kaupunkiin, jonka mukaan yksikään kummajainen ei saa olla vapaana. Mukaan lukien Batman, jota hän pitää vain harmeja aiheuttavana naamiokostajana. Rojasin julistus sai kuitenkin enemmän takapakkia, kun uusi komisario James Gordon saapui Gothamiin, joka on enemminkin Batmanin puolella.

Angel Rojas muistuttaa myös hyvin paljon luonteeltaan Harvey Bullockia, joka myös vihasi Batmania. Hahmon ääninäyttelijä Edward James Olmos ääninäytteli hahmoa vain ensimmäisessä jaksossa, jonka jälkeen hänet korvasi Jesse Corti. Suomessa julkaistuissa DVD:ssä Rojasin äänen on dubannut Pasi Ruohonen.

Esiintymiset
------------

**1. tuotantokausi**

* Uhka taivaalta
* Kuminaaman kosto
* Transformaatio

**2. tuotantokausi**

* Arvuuttaja
* Tulta ja jäätä
* Vaarallisia ajatuksia
* Naamioiden yö

Lähteet
-------

1. ↑  Bios - Chief Rojas Viitattu 2.8.2009 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
The Batman |
| --- |
|  |
| Tuotantokaudet | 
* 1.
* 2.
* 3.
* 4.
* 5.

 |
|  |
| Elokuva | *The Batman vs. Dracula* |
|  |
| Hahmot | 
* Angel Rojas
* Ethan Bennett
* Ellen Yin
* Cash Tankenson

 |

 |
**Kultakuoriainen** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui *Power Man* -lehden numerossa 41 (maaliskuu 1977). Kultakuoriaisen loivat Marv Wolfman ja Lee Elias.

Historia
--------

Hyvin vähän tiedetään miehestä, joka esiintyy Kultakuoriaisena suorittaessaan rikoksia Marvel-universumissa. Hänellä on kuitenkin miltei sairaalloinen fiksaatio kultaan ja hän käyttää yleensä kultateemoitettuja laitteita ja aseita suorittaessaan rikoksiaan. Kultakuoriainen on kohdannut uransa aikana lukuisia supersankareita, kuten Luke Cagen, Hämähäkkimiehen ja Hulkin. Kohdattuaan Hulkin vihreä jätti voitti Kultakuoriaisen tämän voitetuttuaan tarumaiseen Eldoradon kaupunkiin. Palattuaan tajuihinsa Kultakuoriainen masentui nähdessään Eldoradon olevan rakennettu kokonaan kullasta. Hänen mielestään moinen määrä kultaa riittäisi suistamaan maapallon kultakannan arvottomaksi ja täten viemään pois hänen ihastuksensa kultaan ja sen arvoon. Katkerana Kultakuoriainen iski Hulkia vankinaan pitämää Tyrannusta vastaan, mutta joutui alakynteen. Tajuttuaan vain Hulkin voivan pelastaa nahkansa, Kultakuoriainen vapautti Hulkin Tyrannuksen vankilasta. Tyrannus muuttui taistelun aikana valtavan voimakkaaksi olennoksi, jonka Hulk ja Kultakuoriainen kuitenkin yhteisvoimin kukistivat. Seikkailun lopuksi Luke Cage ja Rautanyrkki kuitenkin passittivat Kultakuoriaisen vankilaan. 

Muita sankareita vastaan taisteltuaan Kultakuoriainen hävisi, ja voittajat passittivat hänet vankilaan. 

Huolimatta epäonnistuneesta urastaan Kultakuoriainen nähtiin Salattu Sota -tarinajatkumossa yhtenä Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin kätyreistä. Myöhemmin Tuomari tappoi Kultakuoriaisen brutaalisti tämän yrittäessä liittyä Kapteeni Amerikan johtaman vastarintaliikkeeseen. Vastarintaliike yritti taistella lakia vastaan, jonka aiheuttaja nk. Sisällissota oli.

Voimat ja varusteet
-------------------

Kultakuoriaisella ei varsinaisesti ole supervoimia. Kultakuoriainen on kuitenkin pakkomielteenomainen suhtautumisessaan kultaan ja yrittää saada ainetta haltuunsa niin paljon kuin mahdollista keinolla millä hyvänsä. 

Kultakuoriainen käyttää apunaan monipuolista aseistusta, kuten Kulta-Asetta (jolla Kultakuoriainen kykenee kultaamaan vastustajansa liikkumattomaksi patsaaksi) ja Kuoriaisaluksia, joita rikolliselta löytyy useita erilaisia. Kuoriaisaluksista ainakin yksi on alamaailman asesepän Tinurin valmistama. 

Kultakuoriainen käyttää korkeateknologista haarniskaa apunaan. Haarniska tehostaa hänen voimiaan moninkertaisiksi ja se on suojattu koviakin iskuja vastaan. Luonnollisesti Kultakuoriaisella on mukanaan aina varasto Kuningasvettä, jolla hän kykenee liuottamaan kultauksensa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Power Man* #40. Marvel Comics.
2. ↑  *The Incredible Hulk* #239. Marvel Comics.
3. ↑  *The Incredible Hulk* #241. Marvel Comics.
4. ↑  *The Incredible Hulk* #242-243. Marvel Comics.
5. ↑  *The Incredible Hulk* #238. Marvel Comics.
Angela Ahrendts vuonna 2018.
**Angela Ahrendts** (s. 12. kesäkuuta 1960 New Palestine, Indiana) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän on johtanut Burberryä ja Applen myymälä- ja verkkokauppaa. Talouslehti *Forbes* luokitteli vuonna 2018 Ahrendtsin maailman vaikutusvaltaisimpien naisten joukossa sijalle 13.

Ahrendts aloitti Burberryn toimitusjohtajana vuonna 2006 ja teki heti radikaaleja uudistuksia. Hän lakkautti 35 tuotelinjaa, joista monissa oli yhtiön tunnettua ruutukuviota, "burberry-ruutua". Yhtiön brändiä oli lisensoitu jo liikaa, ja sen arvo luksusmerkkinä oli väljähtymässä. Yhtiön liikevaihto kolminkertaistui Ahrendtsin kaudella. Ahrendts siirtyi Applelle vuonna 2014. Applella hänen palkkansa oli loppuvaiheessa kaksi kertaa niin suuri kuin toimitusjohtaja Tim Cookilla. Ahrendts lähti Applelta huhtikuussa 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Angela Ahrendts | Biography & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 20.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  Angela Ahrendts Nr. 13. *Forbes*.  2018. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  The career rise of Angela Ahrendts, from a small town in Indiana to becoming the highest-paid executive at Apple *Business Insider*.  6.2.2019. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
**Kobolttibromidi** (CoBr2) on koboltti- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja kosteusindikaattorina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kobolttibromidi on vihreää kiteistä ainetta, joka on hygroskooppista. Yhdisteellä on kidevedelliset di- ja heksahydraatit (CoBr2·2 H2O ja CoBr2·6 H2O), jotka ovat väriltään violetteja. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumentaessa asteittain ja kidevedetöntä yhdistettä muodostuu 130 °C:n lämpötilassa. Kobolttibromidi liukenee erittäin hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin ja dietyylieetteriin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kobolttibromidia valmistetaan kuumentamalla koboltin ja bromin seosta tai neutraloimalla kobolttihydroksidia tai -karbonaattia vetybromidilla.

Co + Br2 → CoBr2
Co(OH)2 + 2 HBr → CoBr2 + 2 H2O
Kobolttibromidia käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja kobolttimangaanibromidikatalyytin valmistukseen. Sitä käytetään myös kosteusindikaattorina, koska sen kidevedetön ja kidevedellinen muoto ovat eriväriset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dale L. Perry,Sidney L. Phillips: *Handbook of inorganic compounds*, s. 125. CRC Press, 1995. ISBN 9780849386718. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.5.2020). (englanniksi)
2. 1 2  Christopher G. Morris: *Academic Press dictionary of science and technology*, s. 455. Academic Press, 1992. ISBN 978-0-12-200400-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.5.2020). (englanniksi)
3. 1 2 3  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 350. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119267843. (englanniksi)
4. ↑  H. Wayne Richardson: *Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003.
5. ↑  R. Frim & S. D. Ukeles: *Bromine, Inorganic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011.
**Diakrioi** (m.kreik. Διάκριοι, myös *Diakrioi en Euboiai*, Διάκριοι ἐν Εὐβοίαι) oli antiikin aikainen kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi vuoristoisella alueella nimeltä *Diakria* (Διακρία tai Διάκρια), joka sijaitsi koilliseen Khalkiista, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Diakrioi kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 429/428, 425/424 ja 417/416 eaa. Tämä osoittaa sen olleen tuolloin itsenäinen poliittinen yhteisö. Yhteisön kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Diakrios* (Διάκριος) ja *Diakreus* (Διακρεύς).

Yhteisöllä ei välttämättä ollut varsinaista omaa kaupunkikeskusta. Mikäli kaupunkikeskus oli olemassa, sen sijaintia ei tunneta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "366. Diakrioi", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Kobolttioksalaatti** (C2O4Co) on koboltti- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hienojakoisen koboltin ja katalyytteinä käytettävien kobolttiyhdisteiden valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Kobolttioksalaatti on huoneenlämpötilassa vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee hieman happoihin ja hyvin ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa noin 250 °C:n lämpötilaan kobolttioksalaatti hajoaa kobolttioksidiksi ja hiilidioksidiksi. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (C2O4Co·2H2O) ja tetrahydraatti (C2O4Co·4H2O). Kuumennettaessa kobolttioksalaatin tetrahydraattia 100 °C:n lämpötilaan puolet kidevedestä poistuu ja muodostuu dihydraattia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kobolttioksalaattia voidaan valmistaa saostamalla vesiliukoisesta kobolttisuolan liuoksesta oksaalihapon tai alkalimetallioksalaattien avulla.

Kobolttioksalaatin tärkein käyttökohde on hienojakoisen kobolttijauheen valmistus jauhemetallurgisia prosesseja varten. Sitä käytetään myös katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen sekä vetysyanidin stabilisaattorina.

Lähteet
-------

1. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–60. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.4.2016). (englanniksi)
2. 1 2 3  H. Wayne Richardson: *Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 6.4.2016
3. 1 2 3  John Dallas Donaldson & Detmar Beyersmann: *Cobalt and Cobalt Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 6.4.2016
4. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 414. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
**Diallo Namissa Touré** (1922 Ségou – 16. maaliskuuta 2003 Ségou) oli malilainen opettaja ja maan toinen naispuolinen kansalliskokouksen kansanedustaja.

Namissa Touré syntyi räätälin perheeseen. Hän kävi Ségoun tyttökoulun ja valmistui opettajaksi Rufisquen tyttöjen normaalikoulusta vuonna 1945. Touré työskenteli opettajana ja rehtorina Ségoussa, Koutialassa, Macinassa, Bafoulabéssa ja Bamakossa.

Touré toimi Sudanin liiton naisten puheenjohtajana Macinassa. Hänet valittiin Malin kansalliskokouksen edustajaksi toisena naisena Aoua Kéitan rinnalle vuonna 1964.

Touré oli kansallisuudeltaan tukulori ja uskonnoltaan muslimi. Hän oli tehnyt pyhiinvaelluksen Mekkaan. Touré oli naimisissa virkamies Seydou Diallon kanssa ja hän sai kuusi lasta.

Tarina kertoo, että Touré oli Ségoun ensimmäinen polkupyörän selkään noussut nainen. Hän oli ostanut pyörän ensimmäisellä apuopettajan palkallaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ba Konaré, Adame: *Dictionnaire des femmes célèbres du Mali*, s. 148–149. Bamako: Editions Jamana, 1993.
**Nelimaali** on pesäpalloa muistuttava pallopeli, jossa pelaajat jaetaan ulko- ja sisäpelijoukkueisiin. Kenttä muodostuu tietystä määrästä pesiä, yleensä neljä, jotka muodostavat nelikulmion, jonka yhdestä sivusta lähtevät viistoon juoksuradat, jotka yhdistävät ensimmäisen ja viimeisen pesän. Pelistä on olemassa versiot, joissa käytetään lyöntimailaa tai heitetään palloa. Pisteitä joukkue saa kun lyöntivuorossa olevan joukkueen jäsenet pääsevät kiertämään koko kentän. Pesäpallon tapaan lyönnit tehdään lukkarin heittämistä pystysyötöistä.

Pesäpolttajia ei ole nelimaalissa, vaan kentällä olevat palavat, kun kentällä pelaava joukkue saa kuljetettua pallon lukkarille ja lyöntivuorossa olevan joukkueen pelaajat eivät ole ehtineet pesille. Samanaikaisesti pesillä olevien pelaajien lukumäärää ei ole rajoitettu, kuten ei ole pelaajien kokonaislukumäärääkään.

Kärkkyminen eli juoksemaan lähteminen muulloin kuin pallon ollessa ilmassa ei nelimaalissa ole sallittu.

Jos lyöjä ei lähde juoksemaan kolmannen lyöntinsä jälkeen, hän ei pala, vaan joutuu kanalaksi nimettyyn paikkaan lyöntipaikan vieressä. Sieltä voi edelleen yrittää juosta ykköspesälle. Vuorot vaihtuvat kun tietty määrä paloja on tullut täyteen.

Katso myös
----------

* Brännboll

Lähteet
-------

1. ↑  Pesiksen viitepelejä (.doc) Sporttisaitti.com.  Arkistoitu 14.8.2007. Viitattu 9.2.2009.  Archive.org
2. ↑  Peltonen, Mika & Ranta, Tapio: Pesiskoululaisten vanhempien kokemukset ja odotukset pesiskoululta *Pro gradu; s. 4*. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 9.2.2009.
**Diallo Fatoumata Camara** (s. 22. marraskuuta 1949) on malilainen kasvatustieteilijä ja poliitikko. Hän toimi maan perusopetusministerinä vuonna 1993.

Fatoumata Camara on väitellyt kasvatustieteen tohtoriksi Bordeaux’n yliopistossa. Hän toimi perusopetuksen valtiosihteerinä Malin hallituksessa vuosina 1992–1993 ja perusopetusministerinä huhtikuusta marraskuuhun 1993. Camara työskenteli naisten Aoua Kéïta -keskuksen johtajana 1990-luvun lopussa.

Camara kuuluu Adéma-PASJ -puolueeseen. Hän on naimisissa entisen ministerin ja presidenttiehdokkaan Ahmed El Madani Diallon kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Maliweb*. Viitattu 9.12.2019.
2. ↑  Déclaration sur la nécessaire renaissance de «Adema-P.A.S.J.»: «Devons-nous? Pouvons-nous laisser faire?» *Maliweb*. Viitattu 9.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vanha Diakrian alueen kartta vuodelta 1838.
**Diakria** (m.kreik. Διακρία, lat. *Diacria*), myös **Epakria** (m.kreik. Ἐπακρία, lat. *Epacria*) tai **Hyperakria** (m.kreik. Ὑπερακρία, lat. *Hyperacria*) oli antiikin Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen koillisosan vuoristoisen alueen nimitys Kreikassa.

Diakria sijaitsi koilliseen Attikan tasangosta ja käsitti Parnes- ja Pentelikon-vuorten ja meren välisen alueen. Siihen kuului oletettavasti myös rannikko etelään aina Brauroniin saakka. Diakrian ainoa tasaisempi alue oli Marathonin tasanko, joka avautui merelle. Alueen koillispäässä sijaitsee vuori, joka on todennäköisesti sama kuin antiikin Felleus. Ateenalaiset ottivat sen nimen käyttöön mistä tahansa kallioisesta vuoresta, joka sopi vuohien laiduntamiseen.

Epakria joko vastasi nimenä Diakriaa tai oli enemmän siellä sijainneen kyläkunnan tai muun asutuksen nimi. Perinteisen ateenalaisen käsityksen mukaan Epakria oli yksi Attikan alueen kahdestatoista alkuperäisestä Kekropsin perustamasta kaupungista tai kyläkunnasta, joista Ateenan kaupunkivaltio muodostettiin *synoikismoksessa*, joka myyteissä laitettiin Theseuksen nimiin. Kreikkalaiset itse sijoittivat Attikan synoikismoksen niinkin kauas kuin vuoteen 1259/1258 eaa. Myytillä ei kuitenkaan välttämättä ole juurikaan historiallisia perusteita.

Diakrian asukkaista käytettiin etnonyymejä *Diakreis* ja *Diakrioi* (Διακρεῖς, Διακρίοι), ja joskus myös nimeä *Hyperakrioi* (Ὑπερακρίοι), koska nämä asuivat vuorten toisella puolella kaupungista katsottuna. Nämä "vuoristolaiset" olivat köyhempää kansaa verrattuna tasankojen vauraampaan väkeen. Tällä oli merkitystä Ateenan 500-luvun eaa. puolueriidoissa, ja Peisistratos nousi näiden avulla Ateenan tyranniksi vuonna 561 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Diacria *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 21.1.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 624–625. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ὑπεράκριος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
5. ↑  Herodotos: *Historiateos* 1.59; Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Solon 13.
**Neliömetri** (tunnus m²) on SI-järjestelmän mukainen pinta-alan johdannaisyksikkö. Neliömetri on sellaisen neliön pinta-ala, jonka sivu on pituuden SI-perusyksikkö metri. Pinta-alan perusmittayksikkönä on metri × metri eli m².

Neliömetrin usein käytettyjä kerrannaisia ovat hehtaari, joka on 10 000 neliömetriä, ja aari, joka on 100 neliömetriä.

SI-järjestelmässä kerrannaisyksiköillä ilmoitetaan yksikön kerrannaisuutta, esimerkiksi etuliite kilo tarkoittaa tuhatkertaista. Pinta-alayksiköissä on kuitenkin huomattava, että kerrannaisyksikkö neliöityy, eli km² tarkoittaa km × km eikä k(m × m). 1 km² ei siis ole tuhat m² vaan tuhat kertaa tuhat m² eli miljoona m².

* 1 m² = 0,000001 km²
* 1 m² = 100 dm²
* 1 m² = 10 000 cm²
* 1 m² = 1 000 000 mm²

* 1 mm² = 0,000001 m²
* 1 cm² = 0,0001 m²
* 1 dm² = 0,01 m²
* 1 km² = 1 000 000 m²

Puhekielessä *neliöillä* pinta-alan yhteydessä (esimerkiksi asuntoalassa) tarkoitetaan lähes aina neliömetrejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  10.04.2013. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 26.4.2013.
2. ↑  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 13.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 18.12.2011.
3. ↑  Vesa Linja-aho: Järkeä pinta-ala- ja tilavuusyksiköiden käsittelyyn *Matematiikkalehti Solmu*.  3/2014. Helsingin yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitos.
**Neliöaste**, merkintä **deg²** tai (°)², on avaruuskulman yksikkö, jota käytetään tyypillisesti tähdistöjen ja muiden taivaankohteiden koon ilmaisemiseen. Neliöaste ei kuulu SI-järjestelmään. Samaan tapaan kuin aste on π/180 radiaania, neliöaste on (π/180)2 steradiaania.

Täysi avaruuskulma, esimerkiksi koko taivaanpallo on 4π steradiaania ≈ 41 252,96 neliöastetta.

Hyvin pienten avaruuskulmien mittana käytetään **neliökaariminuuttia** (engl. *square arc minute*, 1/3600 neliöastetta) ja **neliökaarisekuntia** (engl. *square arc second*, 1/3600 neliökaariminuuttia).

Asteen ja neliöasteen yhteys
----------------------------

Hiukan vajaan 100 neliöasteen avaruuskulma. Pieni keltainen ympyrä kuvaa Kuun kokoa Maasta katsottuna.
Kuten nimi antaa ymmärtää, neliöastetta voi pitää yhden asteen korkuisen ja yhden asteen levyisen "neliön" rajoittamana pallopinnan osana.

Tarkkaan ottaen pallopinnalle ei sen kaarevuuden vuoksi voi piirtää neliötä. Riittävän pieniä avaruuskulmia voi silti melko tarkasti käsitellä kuten tasokuvioiden pinta-aloja. Esimerkiksi neliöpohjaisen pyramidin avaruuskulma on
{\displaystyle \Omega =4\arcsin \left((\sin \alpha /2)^{2}\right),}
kun sivutahkojen kulma on *α*; pienillä kulman arvoilla tämä on melko tarkkaan *α*2 kuten neliön pinta-alan kaavassa. Jos *α* = 1°, on Ω ≈ 0,999 975 neliöastetta eli hyvin lähellä yhtä neliöastetta. Suuremmilla kulmilla ero kuitenkin kasvaa: jos *α* = 10°, on Ω ≈ 99,75 neliöastetta.

Samoin pienen ympyränmuotoisen taivaankohteen koko voidaan laskea käyttämällä ympyrän pinta-alan kaavaa *A* = (π/4)·*d*2, jossa halkaisijaksi *d* asetetaan kohteen kulmaläpimitta.

Esimerkkejä
-----------

Suurin tähdistö, Vesikäärme, on kooltaan noin 1 300 neliöastetta. Pienin, Etelän risti, on noin 70 neliöastetta.

Kuun kulmaläpimitta on noin 0,5 astetta, joten se peittää taivaasta noin (π/4)·0,52 ≈ 0,2 neliöastetta eli noin viisi miljoonasosaa.

Katso myös
----------

* Luettelo tähdistöistä pinta-alan mukaan

Lähteet
-------

* Russ Rowlett: How Many? A Dictionary of Units of Measurement (square degree) *unc.edu*.  2004.  Arkistoitu 3.12.1998. Viitattu 14.1.2009. (englanniksi)
* Larry McNish: The RASC Calgary Centre - The Constellations (Square Degrees – the Area of something on the sky) *calgary.rasc.ca*.  2005. Viitattu 14.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Angular Measurements *Cool Cosmos - IPAC*.  Arkistoitu 8.5.2018. Viitattu 16.05.2018.
Ali Akbar Moradi
**Ali Akbar Moradi** (kurdiksi عەلی ئەکبەر مورادی‎; s. 1957 Guran) on iranilainen tunbūrinsoittaja.

Moradi aloitti isänsä ja isoisänsä kannustamana tunbūrinsoiton opiskelun 7-vuotiaana. Hänen opettajiensa joukossa olivat Sayyed Hachem ja Sayyed Vali Hosseyni. Moradi syventyi kurdien maqamohjelmistoon ja piti ensimmäisen resitaalinsa 14-vuotiaana Kermānšāhissa. Vuosi myöhemmin hän perusti ensimmäisen tunbūrryhmän kaupungin kulttuurin laitoksen sisällä. Moradi aloitti kiertämisen Iranissa. Hänen maineensa kasvoi vuonna 1981 laulaja Shahram Nazerin kanssa tehdyn yhteistyön myötä, ja hän pääsi tekemään esiintymisiä Eurooppaan, Kanadaan sekä Yhdysvaltoihin. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin ensimmäinen palkinto kielisoitinten festivaalissa.

Moradi aloitti vuonna 1992 tutkimustyön muinaisista maqameista ja levytti useita kasetteja. Hän perusti vuonna 1998 Lavatch-kokoonpanon ja piti vuonna 2000 konsertin poikansa Kouroshin kanssa Lontoon Royal Festival Hallissa. Tätä seurasivat useat kiertueet eri puolilla maailmaa ja lukuisten CD-levyjen julkaisut. Moradi on myös opettanut tunbūrinsoittoa Teheranissa ja Kermānšāhissa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat lukeutuneet Cihan Türkoğlu ja Kayhan Kalhor, jonka kanssa hän julkaisi vuonna 2004 albumin *In The Mirror of the Sky*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ali Akbar Moradi Moradi Ensemble
2. ↑  Biography Cihan Türkoğlu
3. ↑  Kayhan Kalhor AllMusic.com


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Felsinen** on geologiassa käytetty termi, joka viittaa silikaattimineraaleihin, magmaan ja kiviin, joissa esiintyy paljon kevyitä alkuaineita, kuten piitä, happea, alumiinia, natriumia ja kaliumia. Termi on kahden englannin sanojen *feldspar* "maasälpä" ja *silica* "piidioksidi" yhdistelmä. Felsiset mineraalit ovat väriltään tavanomaisesti vaaleita, ja niiden ominaispaino on vähemmän kuin 3. Tavallisimpia felsisiä mineraaleja ovat kvartsi, muskoviitti, ortoklaasi ja runsaasti natriumia sisältävät plagioklaasit. Yleisin felsinen kivi on graniitti.

Felsisten kivien luokittelu
---------------------------

Ollakseen felsistä kiven tulee sisältää yli 75 % felsisiä mineraaleja: kvartsia, ortoklaasia ja plagioklaasia. Kiviä, joista yli 90 % on felsisiä mineraaleja, voidaan kutsua *leukokraateiksi*, joka tarkoittaa "vaalean värinen".

Felsiitti on petrologiassa kenttätermi erittäin hienojyväisille tai afaniittisille, vaaleille vulkaanisille kiville, jotka voidaan tarkemman tutkimuksen jälkeen luokitella uudelleen.

Toisinaan felsinen vulkaaninen kivi voi sisältää mafisten mineraalien hajarakeita (eli fenokrystejä), tavallisesti sarvivälkettä, pyrokseeniä tai maasälpää, ja ne tarvittaessa nimetään niiden hajaraemineraalien mukaan, esimerkiksi "sarvivälkettä sisältävä felsiitti".

Felsinen kivi saa kemiallisen nimensä Le Maitren TAS-diagrammin mukaan. Se pätee kuitenkin vain magmakiviin. Jos kivi on analysoitu felsiseksi, mutta on metamorfinen, eikä sillä ole selkeää vulkaanista protoliittia, voi olla riittävää kutsua sitä *felsiseksi liuskeeksi*. Joskus leikkausraottunutta graniittia on luultu ryoliitiksi.

Faneriittisia felsisiä kiviä luokitellessa tulee käyttää QAPF-diagrammia ja nimetä graniittien nimikkeistön mukaan. Usein mafinen mineraali sisällytetään nimeen, esimerkiksi sarvivälkettä sisältävä graniitti, pyrokseeni tonaliitti tai augiitti megakrystinen montsoniitti, koska termi "graniitti" käsittää maasälpää ja kvartsia sisältävän aineksen.

Kiven rakenne siis määrittää felsisen kiven nimen.

Lähikuva graniitista Yosemiten kansallispuistosta.
Ryoliittinäyte.

Lähteet
-------


* Le Maitre, L.E. ed. 2002. *Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms* 2nd edition, Cambridge.