recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Etelä-Tuusulan sosiaali- ja terveysasema** eli **Hyrylän sosiaali- ja terveysasema** on Tuusulan Hyrylän kunnanosassa toimiva kunnan pääterveysasema.

Toimintansa kehittämiseksi Tuusulan terveysasemien kullekin asiakkaalle nimettiin hänen asioistaan vastaava yhteyshenkilö hoitotiimistä. Kun asiakas tuntee tarvitsevansa hoitoa, hän ottaa yhteyttä yhteyshenkilöönsä, jolloin asiakkaan tarpeista paremmin vastaava hoito päästään aloittamaan nopeammin. Tällä lähestymisellä on kiireettömän terveydenhoidon aiempi keskimäärin 28 vuorokauden jono saatu käytännössä poistettua jo alkuvuoden 2019 aikana. 

Etelä-Tuusulan terveysasema (Hyryläntie 13) palvelee akuuttipotilaita arkisin kello 8-16 (perjantaisin 8-15.30). Muina aikoina terveydenhuollon akuuteissa tilanteissa asukkaita palvelee Hyvinkään sairaalan yhteydessä toimiva Hyvinkää Akuutti (Sairaalankatu 1).

Etelä-Tuusulan terveysaseman palvelut ovat kuuluneet 1. tammikuuta 2019 lähtien Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymänä (Keusote) tunnetun usean kunnan yhteisen yhtymän vastuulle. Keusotessa ovat mukana Hyvinkää, Järvenpää, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pornainen ja Tuusula.
 Vuoden 2023 alusta Keusoten alue muodostaa Keski-Uudenmaan hyvinvointialueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuusulan karttapalvelu (Kunnanosajaon saa esille karttapalvelun vasemman laidan valikosta Aluejaot-kohdasta ja terveysasemien sijainnin Palvelut-kohdan Terveyspalvelut-kohdasta) Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 30.5.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioSosiaali- ja terveysasemat Tuusulan kunta, tuusula.fi.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 30.5.2019.
3. ↑  Arkistoitu kopioHyrylän, Jokelan ja Kellokosken terveysasemien uusi toimintamalli nopeuttaa hoitoon pääsyä Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymä via Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi.  Arkistoitu 30.5.2019. Viitattu 30.5.2019.
4. ↑  Hyvinkää Akuutti Järvenpään kaupunki, jarvenpaa.fi. Viitattu 30.5.2019.
5. ↑  Arkistoitu kopioSote ihmisen kokoiseksi Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymä via Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi.  Arkistoitu 11.5.2019. Viitattu 31.5.2019.
**LILO** (*Linux Loader*) on käynnistyslataaja, jonka BIOS lataa Linux-käyttöjärjestelmän käynnistämiseksi. Koska BIOS pystyy lataamaan vain hyvin pienen ohjelman käynnistyslataaja toimii usein kahdessa vaiheessa. BIOS lataa ensimmäisen vaiheen, jonka tehtävä on lukea osiotaulukko ja ladata toinen vaihe. Toinen vaihe sisältää käyttöliittymän sekä ytimen lataamisen.
LILO tukee yksinkertaista salasanaa käynnistyksessä.

LILO oli usein käytössä ennen vuotta 2001, jolloin Red Hat otti GNU-projektin GRUB-lataajan oletuksena käyttöön.

Vaihtoehtona LILO:lle on ollut muun muassa LoadLin.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Boot loader showdown: Getting to know LILO and GRUB *ibm.com*.  24.8.2005. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Ladislav Bodnar: LILO vs. GRUB *lwn.net*.  16.6.2004. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Choosing a Boot Loader *control-escape.com*. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* lilo(8) - Linux man page (englanniksi)
* Configuring LILO, the Linux Loader (englanniksi)
**LISA Pathfinder** on ESAn ja NASAn yhteisen LISA-missio*selvennä*, joka toteutuu mahdollisesti 2020-luvulla, teknologian testilento. ESAn ja NASAn yhdessä toteuttama LISA Pathfinder laukaistaneen vuonna 2014.

Teknologiakoe
-------------

*LISA*-akronyymi tulee sanoista *Laser Interferometry Satellite Antenna*, laserinterferometrinen antenni, jolla mitataan gravitaatioaaltoja.

LISA Pathfinder on ESAn toinen ja ilmeisesti viimeinen SMART-luokan (*Small Missions for Application Research and Technology*) satelliitti. SMART-luotaimet ovat ESAn tiedeohjelman kehittämiä avaruusluotaimia, joiden tehtävä on periaatteessa enemmän teknologian kehitystä kuin tiedettä. Niiden kustannukset on rajattu noin 100 miljoonaan euroon, joka kustannuskatto on LISA Pathfinderin kohdalla ylitetty. Kyseessä on eräällä tavalla NASAn New Millennium -teknologiakoealusten eurooppalainen versio.

LISA Pathfinder piti alun perin laukaista vuonna 2009. Sen nykyinen hinta-arvio on 350 miljoonaa euroa, kun sen hinta oli mission hyväksymisen aikaan vuonna 2006 185 miljoonaa euroa.

Instrumentit
------------

LISA Pathfinder testaa laserinterferometria-laitteita ja tarkkoja mikronewton-työntövoimatason *Field Emission Electric Thrusters* -tyyppisiä trustereita. Se koostuu vain yhdestä satelliitista, kun LISAssa on kolme satelliittia 5 miljoonan kilometrin päässä toisistaan. LISA Pathfinderin laitteet ovat ESAn *LISA Test Package (LTP)* ja NASAn *Disturbance Reduction System (DRS*).

Avaruusalus ja sen rata
-----------------------

Satelliitin massa on 1 900 kg, josta propulsiojärjestelmä painaa 1 420 kg.

LISA Pathfinder laukaistaan pienellä kantoraketilla matalalle Maan kiertoradalle. Se siirtyy Lagrangen L1-pisteeseen*selvennä*, jossa se toimii vuoden ajan. L1-piste on Maa-Aurinko-linjalla 1,5 miljoonaa kilometriä Maasta Aurinkoon päin. Täten alus on pikemminkin avaruusluotain kuin satelliitti.

LISA Pathfinder-satelliitin rakentaa englantilainen EADS Astrium Ltd. Saksalainen EADS Astrium GmbH rakentaa LTP-laitteen.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **LISA Pathfinder**.
* ESAn LISA Pathfinder-sivusto
**Lineage** (kor. 리니지) on fantasiamaailmaan sijoittuva MMORPG-roolipeli, jonka on kehittänyt korealainen NCsoft. Peli on julkaistu syyskuussa 1998. Pelistä on julkaistu korean, kiinan ja englanninkielinen versio.

Peli perustuu isometriseen 2D-grafiikkaan kuten Diablo tai Ultima Online.

Pelillä oli enimmillään noin kolme miljoonaa tilaajaa. Huhtikuussa 2008 tilaajia oli noin miljoona. Englanninkieliset palvelimet suljettiin kesäkuun 2011 lopussa pelin ylläpidon käytyä kannattamattomaksi. Tästä huolimatta peli on ollut kotimaassaan hyvin suosittu.

Marraskuuhun 2013 mennessä NCsoft on ilmoittanut sen tuottaneen 1,8 miljardia US-dollaria.
Vuosituotot ovat edelleen yli 300 miljoonaa vuodessa.

Pelin jatko-osa Lineage II julkaistiin Koreassa lokakuun 1. 2003 ja Pohjois-Amerikassa 27. huhtikuuta 2004.
Toinen jatko-osa Lineage Eternal pääsi suljettuun beeta-testaukseen syksyllä 2016. Testauksen tuloksien seurauksena peli suunniteltiin täysin uudelleen ja se sai uuden nimen Throne and Liberty ja julkaisu venyi vuodelle 2022.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
Esimerkki lineaarisista yhtälöistä.
**Lineaarinen yhtälö** eli **ensimmäisen asteen yhtälö** on polynomiyhtälö, jonka jokainen termi on joko vakio tai jokin muuttuja kerrottuna vakiolla. Lineaarisessa yhtälössä ei siis esiinny muuttujaa korotettuna toiseen tai korkeampaan potenssiin tai kerrottuna toisella muuttujalla.

Jos lineaarisessa yhtälössä on vain yksi muuttuja tai tuntematon, se voidaan sieventää muotoon ax=b, missä x on muuttuja ja a ja b ovat vakioita. Ellei kerroin *a* ole nolla, tällainen yhtälö voidaan ratkaista aina ja ratkaisu on {\displaystyle x={\frac {b}{a}}}. Jos kerroin *a* on nolla, yhtälöllä ei ole ratkaisua, ellei myös *b* ole nolla, jolloin kyseessä on identtinen yhtälö.

Kahden muuttujan lineaarisen yhtälön kuvaaja (x,y) -tasossa on suora.

Lähteet
-------

1. ↑   Adams, Robert A.: "4.6. Finding Roots of Equations", *Calculus: A Complete Course*, s. 245. Pearson: Adisson Wesley, 6. painos.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lineaarinen yhtälö** Wikimedia Commonsissa
**Replikointi** (engl. *replication*) tarkoittaa alkuperäisen tieteellisen tutkimuksen peruslöydösten vahvistamista uudessa tutkimuksessa eri aineistolla. Alkuperäisessä tutkimuksessa on saattanut olla pieni aineisto, ja replikoinnissa käytetään kattavampaa aineistoa. Replikoinnissa saatavat tutkimustulokset voivat poiketa alkuperäisen tutkimuksen tutkimustuloksista. Tutkimuksen replikointi ei siis tarkoita sitä että saatava samat tutkimustulokset. Se, että replikoinnissa saadaan eri tutkimustulokset kuin alkuperäisessä tutkimuksessa, ei tarkoita epäonnistumista.

Replikointitutkimus voi joko negatoida (engl. *negate*) tai vahvistaa (engl. *reinforce*) tieteellisten tutkimusten peruslöydöksiä. Replikointitutkimuksessa saadusta peruslöydöksen vahvistumisesta käytetään englannin kielessä sanaa *corroborate*. Replikointitutkimuksessa saatu näyttö on yleensä heikompaa kuin alkuperäisessä tutkimuksessa saatu näyttö. Tämä tarkoittaa sitä, että replikointitutkimukset yleensä heikentävät alkuperäisen tutkimuksen todistusvoimaa.

Yksittäisen tutkijan kannusteet eivät kannusta tekemään replikointitutkimuksia. Tutkijoiden kannusteet ohjaavat tekemään tutkimuksia, joissa on jotain alkuperäistä, jokin uusi löydös, jokin uusi mahdollisuus. Replikointitutkimukset kuitenkin osoittavat mikä on todennäköistä ja lisäävät tutkimusten peruslöydösten luotettavuutta.

Replikointitutkimuksia julkaistaan harvoin tieteellisissä julkaisuissa. Esimerkiksi taloustieteen tieteellisissä julkaisuissa julkaistuista tutkimuksista vain 0,1 prosenttia on ollut replikointitutkimuksia vuosina 1974–2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Plesser, Hans E. (18 January 2018). "Reproducibility vs. Replicability: A Brief History of a Confused Terminology". *Frontiers in Neuroinformatics* **11**. doi:10.3389/fninf.2017.00076. PMID 29403370. PMC:PMCPMC5778115.
2. ↑  Opinion - Why Do So Many Studies Fail to Replicate? *nytimes.com*.  27 May 2016.
3. ↑  Sometimes a failure to replicate a study isn’t a failure at all *sciencenews.org*.  16 December 2018.
4. 1 2  Replication studies in economics—How many and which papers are chosen for replication, and why? *sciencedirect.com*.
5. ↑  Defining "Reproducibility" - CURE Consortium *cure.web.unc.edu*.
6. 1 2  Collaboration, Open Science (28 August 2015). "Estimating the reproducibility of psychological science". *Science* **349** (6251): aac4716. doi:10.1126/science.aac4716. PMID 26315443.
**Porin aikuiskoulutuskeskus** (PAKK) on Porissa toimiva aikuiskoulutusta järjestävä kurssikeskus, jota ylläpitää Porin kaupungin perustama Porin Aikuiskoulutussäätiö.

Historia
--------

Porin aikuiskoulutuskeskuksen on perustanut Porin Ammattikurssisäätiön vuonna 1966. Varsinainen kurssitoiminta alkoi 1967, ja seuraavana vuonna aloitettiin ensimmäisten täydennyskoulutusten tarjoaminen. Syyskuussa 1971 PAKK aloitti toiminnan valtakunnallisena kurssikeskuksena nimellä Porin Ammatillinen Kurssikeskus, jolla oli 280 vakinaista oppilaspaikkaa. Vuonna 1991 kurssikeskuksen nimi muuttui Porin Ammatilliseksi Aikuiskoulutuskeskukseksi ja edelleen vuonna 1999 Porin Aikuiskoulutuskeskukseksi, jolloin myös säätiön nimi vaihtui Porin Aikuiskoulutussäätiöksi ja sen säännöt uudistettiin.

Työelämän palvelu- ja kehittämistehtäviin PAKK sai valtakunnallisesti yhtenä harvoista pysyvän luvan vuonna 2006.

Toimintojen siirtyminen Länsirannikon Koulutus Oy:lle
-----------------------------------------------------

Porin aikuiskoulutuskeskuksen toiminnot siirtyivät Länsirannikon Koulutus Oy:lle 1.1.2010, kun Porin ammattiopisto, Rauman ammattiopisto, Porin aikuiskoulutuskeskus ja Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus (INNOVA) yhdistyivät. Länsirannikon Koulutus Oy:n toimintanimi on WinNova.

Aiheesta muualla
----------------

* WinNova
**Hatfield** oli pieni kaupunki nykyisen Finneyn piirikunnan pohjoisosassa Kansasissa noin viisitoista mailia luoteeseen Garden Citystä.

Alueelle perustettiin paikallisia uudisraivaajia palveleva postitoimisto 18. helmikuuta 1886 ja se sai nimekseen Whitson sitä hoitaneen perheen mukaan. Kirjailija John H. Whitson kuvaili äitinsä hoitamaa postitoimistoa "Yhdysvaltain pienimmäksi", sillä se käsitti vain muutamia kirjelokerikkoja keittiössä. Postitoimisto siirrettiin kaupunkiin ja sen nimeksi vaihdettiin kaupungin mukaan Hatfield 20. elokuuta 1887.

Kaupungin paikan mittasi John W. Gregory, joka toimi myöhemmin *Garden City Sentinelin* toimittajana. Gregory oli valinnut kaupungin sijainniksi paikan, jossa Cannon Ballin postivaunulinja Garden Citystä Leotiin ristesi suunnitellun Denver, Garden City and Southeast Railroadin ratalinjauksen kanssa. Parhaimmillaan Hatfield käsitti kaupungintalon, 11-huoneisen Antelope-hotellin, sekatavarakaupan, pastorin maatilan sekä muutamia muita maatilarakennuksia, sekä myöhemmin vielä G. C. Coutantin rakennuttaman suuren kaksikerroksisen ja kahdeksanhuoneisen turveseinäisen talon.

Vuosina 1887–1889 kaupungissa julkaistiin sanomalehteä nimeltä *The Hatfield News*, jonka ilmestyminen päättyi päätoimittajan kuolemaan.

Suunniteltua rautatietä ei koskaan rakennettu, ja Hatfield vaipui pian monien muiden pienten kaupunkien tapaan historiaan, osaksi koillisessa sijaitsevan Terrytonin kasvun vuoksi. Postitoimisto lakkautettiin 31. toukokuuta 1892.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Whitson and Hatfield *Lost Towns of Finney County*. Hubris Commnications. Viitattu 13.11.2012.
2. ↑  Kansas Post Offices 1828–1961 (Whitson) Kansas Historical Society. Viitattu 13.11.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Kansas Post Offices 1828–1961 (Hatfield) *kshs.org*. Viitattu 13.11.2012. (englanniksi)
**Porin Palloseura** (lyh. **PoPS**) on vuonna 1968 perustettu porilainen palloilulajien erikoisseura, jolla ei ole ollut aktiivista toimintaa 1980-luvun jälkeen. Seura on kuitenkin edelleen yhdistysrekisterissä. Lajivalikoimaan on kuulunut jalkapallo, jääpallo, lentopallo ja jääkiekko. Jalkapallotoiminta edustusjoukkueen osalta päättyi jo vuonna 1973.

Jääkiekkoa PoPS pelasi parhaimmillaan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lentopallotoiminta loppui vuonna 1985, jolloin PoPS:n lentopalloilijat yhdistyivät Porin Pyrinnön lentopallojaoston kanssa ja muodostivat uuden Pori Lentis -nimisen seuran.

Jalkapallo
----------

Porin Palloseura perustettiin vuonna 1968 Porin Karhujen ja RU-38:n fuusion jälkimainingeissa. Nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla *Porin Pirut*, mutta sitä ei hyväksytty yhdistysrekisteriin. Alkuaikoina oli käytössä myös lyhenne PPS.

Edustusjoukkue aloitti pelaamisen kaudella 1969 Satakunnan piirin Aluesarjasta, joka oli tuolloin neljänneksi korkein sarjataso. Valmentajana toimi entinen maajoukkuemaalivahti Matti Jokinen. Joukkue koostui lähinnä entisistä RU-38:n pelaajista, jotka eivät olleet mahtuneet mukaan seurafuusiossa syntyneen Ässien edustusjoukkueeseen. Mukana oli myös jääkiekkoilijoita RU-38:n vuoden 1967 Suomen mestaruuden voittaneesta joukkueesta. Tunnetuin PoPS:ssa pelannut jääkiekkoilija oli maajoukkueessakin yli 200 kertaa esiintynyt maalivahti Jorma Valtonen.

PoPS nousi nopeasti toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 1972 ja taisteli jopa noususta Mestaruussarjaan. Seuralla ei kuitenkaan tiettävästi ollut halua nousta pääsarjaan ja lopulta sijoitukseksi Suomensarjan länsilohkossa tuli toinen.

1973 PoPS pelasi vielä uudessa I divisioonassa sijoittuen 12 joukkueen sarjassa kymmenenneksi ja pudoten sarjaporrasta alemmas. Tämän jälkeen PoPS:n kilpailutoiminta jalkapallossa ilmeisesti päättyi. Joukkueen riveissä esiintyi myös pelaajia, jotka olivat voittaneet A-nuorten jalkapallomestaruuden Ässissä vuonna 1970. Heitä olivat muun muassa Pertti Lundell sekä TV-toimittajana myöhemmin tunnetuksi tullut Juha Granath. 

### Entisiä pelaajia

* Esa Dahl
* Juha Granath
* Johannes Karttunen
* Pertti Lundell
* Timo Mäkelä
* Matti Päivinen
* Raimo Tuli
* Jorma Valtonen

Jääpallo
--------

Porin Palloseura pelasi jääpallon suomensarjassa 1960-70 -lukujen vaihteessa kaksi kautta. PoPS:n paras sijoitus oli kaudelta 1969-70, jolloin se voitti Suomensarjan länsilohkon ja eteni SM-sarjakarsintaan. Karsinnoissa se kuitenkin hävisi kaikki ottelunsa suurinumeroisesti. PoPS lopetti jääpallon vuonna 1971, ja pelaajat siirtyivät Porin Narukerään. PoPS:aa edustivat muun muassa myöhemmin pitkän uran erotuomareina tehneet Kalevi Ruuttu jääpallossa ja Pertti Juhola jääkiekossa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Holopainen, Veijo-Lassi: *Savikuopilta tekojäälle - jääpalloseuran taival*. Ai-Ri -offset, Ulvila, 1995.
6. ↑  Suomen Palloliiton toimintakertomus 1970 (pdf) *urheilumuseo.fi*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 21.1.2013.
**Ray Danton** (oikealta nimeltään *Raymond Kaplan*; 19. syyskuuta 1931 New York – 11. helmikuuta 1992 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Ray Danton syntyi juutalaisperheeseen, opiskeli Pittsburghin yliopistossa ja Carnegien teknisessä koulussa sekä näytteli teatterissa. Korean sodan aikana hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa.

Dantonin ensimmäinen elokuva oli *Kohtalon ratsastaja* (*Chief Crazy Horse*) vuonna 1955. Hän esitti etupäässä sulavan mutta vaarallisen roiston rooleja tv-sarjoissa ja elokuvissa, joista tunnetuin on *Jack Diamond – gangsteri* (*The Rise and Fall of Legs Diamond*) vuodelta 1960. Vuonna 1956 Danton sai Golden Globe -palkinnon vuoden uutena miestähtenä.

1960-luvulla Danton teki useita elokuvia Italiassa ja Espanjassa. 1970-luvun alussa hän palasi Yhdysvaltoihin esiintyen lähinnä b-elokuvissa ja televisiosarjoissa. Samoihin aikoihin Danton perusti oman tuotantoyhtiön ja alkoi työskennellä myös ohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli *Vampyyrien kuolemantanssi* (*Deathmaster*) vuonna 1972.

Danton oli naimisissa näyttelijä Julie Adamsin kanssa. Hän kuoli munuaissairauteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Ray Danton
* Internet Movie Database: Ray Danton (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Red Auerbach.
**Arnold Jacob "Red" Auerbach** (20. syyskuuta 1917 – 28. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän oli alansa maineikkaimpia nimiä ja pääsi Basketball Hall of Fameen jo vuonna 1969.

Auerbach syntyi New Yorkin Brooklynissä. Hänen isänsä oli venäjänjuutalainen maahanmuuttaja Hyman ja äitinsä amerikkalainen Marie o.s. Thompson. 

Auerbach oli alun perin pelaaja mutta ei yltänyt toivotunlaiseen menestykseen ja aloitti valmennustyön ammatikseen vuonna 1941. Hän liittyi myöhemmin toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastoon, mikä ei mainittavammin haitannut hänen uraansa; hän pääsi 1950-luvun alussa Boston Celticsin päävalmentajaksi. Hän voitti Celticsin päävalmentajana yhdeksän mestaruutta vuosina 1957 ja 1959−1966.

Valmennustyöt jo lopetettuaan Auerbach toimi yhä joukkueensa puheen- ja varapuheenjohtajana. Hän julkaisi uransa aikana seitsemän kirjaa. Kuoleman 89-vuotiaana Washington DC:ssä aiheutti sydänkohtaus.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Red Auerbach** Wikimedia Commonsissa

Boston Celtics – NBA:n mestari 1957
6 Bill Russell ·
14 Bob Cousy ·
15 Tom Heinsohn ·
16 Jack Nichols ·
17 Andy Phillip ·
18 Jim Loscutoff ·
19 Arnie Risen ·
20 Dickie Hemric ·
21 Bill Sharman ·  

23 Frank Ramsey ·
29 Lou Tsioropoulos  

Päävalmentaja Red Auerbach



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Ray Emery** (28. syyskuuta 1982 Cayuga, Ontario – 15. heinäkuuta 2018 Hamilton, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi pääosan urastaan Pohjois-Amerikassa. NHL:ssä hän edusti Ottawa Senatorsia, Philadelphia Flyersia, Anaheim Ducksia ja Chicago Blackhawksia. Hän oli voittamassa Blackhawksissa keväällä 2013 Stanley Cupia.

Peliura
-------

Emery siirtyi syksyllä 2002 Ottawa Senatorsin organisaatioon. Emery joutui torjumaan kolme kautta AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa, ennen kuin kaudella 2005–2006 hän nousi Ottawa Senatorsin vakiokokoonpanoon. Kaudella 2007–2008 hän kuitenkin menetti ykköspaikkansa Martin Gerberille.

Kesäkuussa 2008 Ottawa Senators purki sopimuksen Emeryn kanssa. Heinäkuussa kerrottiin, että Emery on tehnyt kahden miljoonan dollarin sopimuksen venäläisessä KHL-liigassa pelaavan HK Atlantin kanssa. Sopimuksen kesto oli yksi vuosi. Kesäkuussa 2009 Philadelphia Flyers tiedotti tekevänsä Emeryn kanssa yksivuotisen sopimuksen. Hän loukkasi nivusensa kauden aikana eikä pystynyt palaamaan enää kauden aikana. Kauden jälkeen hän joutui lonkkaleikkaukseen ja oli sopimuksettomana pitkään. Vasta helmikuussa Anaheim Ducks teki sopimuksen Emeryn kanssa.

Ducksissa Emery pääsi pelaamaan Jonas Hillerin loukkaantumisen jälkeen, ja hän oli joukkueen ykkösmaalivahti pudotuspeleissä. Emery ei kuitenkaan jatkanut joukkueessa. Heinäkuussa 2011 Chicago Blackhawks ilmoitti, että Emery osallistuu koesopimuksella joukkueen leirille. Emery pelasikin Blackhawksissa 2012–2013, ja oli myös tuolloin voittamassa Blackhawksille Stanley Cupia. Heinäkuussa 2013 Emery palasi Flyersiin, joka teki Emeryn kanssa yhden vuoden ja 1,65 miljoonan dollarin sopimuksen. Taas 2014 heinäkuussa, Flyers teki yhden vuoden ja miljoonan dollarin jatkosopimuksen Emeryn kanssa.

Lähteet
-------

* Ray Emery *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 29.7.2010
* Ray Emery The Internet Hockey Databasessa (englanniksi) Viitattu 29.7.2010
* Ray Emery Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi) Viitattu 29.7.2010

### Viitteet

1. ↑  Uusitalo, Timo: Entinen NHL-maalivahti Ray Emery, 35, on kuollut *Yle Urheilu*.  15.7.2018. Viitattu 16.7.2018.
2. ↑  Ducks sign Emery to one-year, two-way contract *TSN.ca*.  7.2.2011.  Arkistoitu 29.6.2011. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)
3. ↑  Report: Emery to attend Blackhawks camp on tryout basis *TSN.ca*.  27.7.2011.  Arkistoitu 12.8.2011. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Brian Elliott & Jaroslav Halák** | **William M. Jennings Trophyn voittaja**2013(yhdessä Corey Crawfordin kanssa) | Seuraaja:**Jonathan Quick** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Sanna Kanerva** (s. 24. kesäkuuta 1974 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 12 kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Kanerva edusti naisten SM-sarjassa Porin Ässiä kaudet 1989–1995, Kerava Shakersia 1995–1998 ja Espoo Bluesia 1998–2001. Hän pelasi SM-sarjassa 228 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 140 + 103 = 243, sekä 36 pudotuspeliä tehopistein 19 + 12 = 31. Hän voitti neljä Suomen-mestaruutta vuosina 1996 ja 1999–2001 sekä saavutti yhden SM-hopean. Mestaruuskaudella 1995–1996 hän oli joukkueensa pistepörssin ykkönen.

Suomen maajoukkueessa Kanerva pelasi 37 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia sekä sai viisi syöttöpistettä. Hän pelasi vuoden 1995 EM-kilpailuissa, joissa Suomi voitti kultaa, ja vuoden 1999 MM-kilpailuissa, joissa Suomi saavutti pronssia.

Lähteet
-------

* Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2017–2018*. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Sanna Kanerva *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 525
3. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350
4. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 216–217
5. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 216
6. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 320–321
Nuno Tristãon muistoraha.
**Nuno Tristão** (k. 1446) oli portugalilainen merenkävijä ja orjakauppias.

Ennen Henrik Purjehtijaa kenenkään ei tiedetty tehneen merimatkoja Länsi-Afrikan rannikolle. Henrikin järjestämien tutkimusmatkojen ansiosta portugalilaiset saavuttivat vuonna 1432 Länsi-Saharan Cabo Bojadorin ja vuonna 1441 Nuno Tristãon ja Antão Gonçalvesin johdolla Rio de Oron. Tristão jatkoi vielä kauemmas etelään saavuttaen Cabo Brancon nykyisen Mauritanian pohjoisrannikolla.

Vuonna 1442 Henrik lähetti Tristãon toiselle retkelle, jolla hän löysi Arguinin saaren. Henrikin käskystä sinne rakennettiin linnoitus ja kauppapaikka, mikä merkitsi eurooppalaisen kolonialismin alkua Afrikassa. Sankarina kotiin palannut Tristão toi mukanaan neljätoista vangittua afrikkalaista ja teki seuraavien vuosien aikana useita orjanhankintamatkoja Länsi-Afrikan rannikolle.

Vuonna 1446 Tristão lähti Henrikin ohjeistamana kolmannelle ja viimeiselle matkalleen. Hän purjehti Senegaljoen, Kap Verden niemen ja Gambiajoen ohi tuntemattomaksi jääneelle joelle, jossa hän sai miehineen surmansa alkuasukkaiden myrkytetystä nuolista.

Nuno Tristãota on pidetty Guinea-Bissaun löytäjänä, vaikka hän ei todistetusti koskaan purjehtinut Gambiajokea etelämmäksi. Hänen orjanmetsästysretkistään sai alkunsa portugalilaisten laajamittainen orjakauppa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gale Student Resources in Context. Nuño Tristão: Early Portuguese Explorer *ic.galegroup.com*. Viitattu 29.5.2017.
2. ↑  Mendy, Peter Karibe & Lobban, Richard A. Jr.: *Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau: Fourth Edition*, s. 6, 391–392. Landam, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-5310-2.
**Nunzio Malasomma** (4. helmikuuta 1894 Caserta – 12. tammikuuta 1974 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.

Insinööriksi valmistunut Malasomma työskenteli muutaman vuoden ajan toimittajana ja perusti vuonna 1920 Luciano Dorian kanssa elokuvalle ja teatterille omistetun *Fortunio*-lehden. 1920-luvun alussa hän ohjasi muutamia voimamieselokuvia Italiassa ja Saksassa. Niitä paremmin menestyivät Mario Bonnardin kanssa tehdyt *Matterhornin voittaja* (*Der Kampf ums Matterhorn*) ja *Pohjolan kutsu* (*Der Ruf des Nordens*, molemmat 1928). Äänielokuvan tultua Malasomma palasi Italiaan, jossa hän ohjasi joukon suosittuja komedioita. Vuosina 1938–1939 hän työskenteli jälleen Saksassa.

Toisen maailmansodan jälkeen Malasomma teki vain muutamia elokuvia. Hänen viimeiset ohjaustyönsä olivat peplum-elokuva *Orjien kapina* (1960) ja spagettiwestern *Quindici forche per un assassino* (1967).

Lähteet
-------

1. 1 2  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano. I registi: dal 1930 ai giorni nostri*, s. 258. Roma: Gremese, 2002. ISBN 88-8440-171-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Nunzio Malasomma Elonetissä.
* Nunzio Malasomma Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Pohjoisi** (ven. Шуваловка, *Šuvalovka*) oli inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Tyrön luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Pietarhovin piirissä, lähellä Suomenlahden rantaa Pietariin kuuluvan Pietarhovin kaupungin itäpuolella. Venäjän keisarikunnan puitteissa Pohjoisi kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan.

Kylä oli merkitty ensimmäinen kerta ruotsalaisella kartalla 1600-luvun lopussa (*Pohjoisis*). Vuonna 1854 kylässä (*Pohjois*) oli asunut 82 inkerikkoa (37 miestä ja 45 naista), ja lisäksi 79 inkeriläistä ja 7 venäläistä.
Vuonna 1867 kylässä asui inkerikkoja ja inkeriläisiä (äyrämöisiä). Vuonna 1926 kylässä oli 55 taloa ja 223 asukasta, joista 65 inkeriläisiä.. Pohjoisin kylän nimi oli venäläistetty muodossa *Poezi* (joskus *Poezia*). Kylän myöhäinen venäläinen nimi Šuvalovka lienee johtuu Ivan Šuvalovin hovista, joka sijaitsi 1700-luvun lopussa lähellä kylää.

Lähteet
-------

1. ↑  von Köppen, Peter: Selenija, obitajemye izhorami... *dlib.rsl.ru*. St.-Petersburg, 1854.
2. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *elib.shpl.ru*. St.-Petersburg, 1867.
3. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
**Raudanvesi**  on Pohjois-Savossa Kajaanissa ja Sonkajärvellä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 910 hehtaaria eli 9,1 neliökilometriä. Se on 6,2 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä ja sillä on melko yhtenäinen järvenselkä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen, mutta kaakossa Sokoniemi jakaa järven kaakkoispään Etelälahteen ja Sokolahteen. Luoteispään erityispiirre on Peijonniemi.

Järvessä on laskettu olevan 27 saarta. Niiden yhteispinta-ala on viisi hehtaaria, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 24 yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Pohjoisrannassa Huilunniemen edustalla sijaitsee niistä Huilunsaaret, joita on kuusi. Kaakossa Sokoniemen jatkeena ovat Lehtosaaret, joita on kaikkiaan 13. Yksittäisinä saarina ovat Antinsaari järven kaakkoispäässä sekä Lapinsaari ja Koirasaari järven luoteispäässä.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 21 miljoonaa kuutiometriä eli 0,021 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 12,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järvenselän keskellä kulkevassa kolme kilometriä pitkässä pitkittäisessä syvänteessä, jossa on yli kuusi metriä syvää.

Järven rantaviivan pituus on 32 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Järven rannat ovat alavaa metsä- tai suomaata. Etelärannalla huomiota kiinnittää laaja avosoista muodostuva Kilposuon alue, joka on rauhoitettu. Rannoille on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Sonkajärven ja Kajaanin välinen kuntaraja jakaa järven lähes puoliksi.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Iisalmen reitin valuma-alueen (04.5) Sonkajärven reitin valuma-alueella (04.58), jonka Raudanjoen valuma-alueeseen (04.585) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,9 metriä mpy.

Raudanveden valuma-alue on vesistöalueensa latva-alueita ja järvi saa pääosan vedestään Venejoesta, joka laskee suoraan Venejärvestä (222 ha), ja Leväsenjoesta, joka laskee lyhyenä jokena suoraan Leväsestä (162 ha). Valuma-alueen muut järvet ja lammet laskevat näihin yläpuolisiin vesistöihin paitsi eräät seuraavassa mainitut. Sokolahteen laskee Ruijunpuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Ruijunlammit, Etelälahteen laskee Kokkopuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Alimmainen- ja Ylimmäinen Kokkolampi. Raudanveden laskujoki on Raudanjoki, joka virtaa Raudanlammen läpi matkallaan Sukevanjärveen Sukevassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Raudanvesi, Sonkajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 13.9.2017.
3. ↑  Raudanvesi, Sonkajärvi (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
4. 1 2  Raudanvesi (04.585.1.004) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.9.2017.
**Ratulan kartano** on Orimattilan Artjärven pitäjän Ratulan kylässä, linnuntietä noin 4,5 kilometriä Artjärven kirkosta pohjoiseen, Villikkalanjärven koillisrannalla sijaitseva kartano.

Kartanomaisemaa halkoo 1700-luvun linjauksen säilyttänyt maantie. Ratulan kartanon päärakennus on kaksikerroksisen, ja ensimmäisen kerroksen runko on peräisin 1780-luvulta. Ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt (1794–1876) osti Ratulan 1835. Laajennus- ja muutostyöt käynnistettiin rivakasti. Muutostyöt suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel. Päärakennus sai toisen kerroksen, sen julkisivuun tuli pylväsparien kannattelema keskirisaliitti kolmiopäätyineen, ja rakennus vuorattiin empiretyylisin laudoituksin ja listoin.

Kartanoon liittyy englantilaistyylinen puisto huvimajoineen ja puistorakennelmineen, joita ovat muun muassa Iloniemi-paviljonki ja Eugenien telttakattoinen paviljonki vuodelta 1854. Engelin suunnittelema empirevaikutteinen viljamakasiini on luonnonpuiston reunassa. Artjärven kotiseutumuseo (Ratulantie 312) sijaitsee tässä luonnonpuistossa, noin 300 metriä kartanon päärakennuksesta länteen.

Museovirasto on luokitellut ulkoasultaan uusklassisen kartanon puistoineen ja viljelyksineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi (Ratulan kartano).

Katso myös
----------

* Artjärven kotiseutumuseo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rakennettu kulttuuriympäristö Orimattilan kaupunki, orimattila.fi. Viitattu 31.7.2020.
2. 1 2 3 4  Ratulan kartano Museovirasto, rky.fi. Viitattu 31.7.2020.
3. ↑  Artjärven kotiseutumuseo Orimattilan kaupunki, orimattila.fi. Viitattu 31.7.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Ratulan kartano (Q30509876)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanoympäristö, kartano |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Orimattila |
|  |
| katuosoite | Ratulantie 300, Artjärvi, Orimattila |
|  |
| koordinaatit | 60°47′02″N 26°02′50″E﻿ / ﻿60.78377°N 26.04712°E﻿ / 60.78377; 26.04712 |
|  |
|  |

 |
Berthold Diatronic -valolatomakoneen negatiivilevy, jonka läpi valottamalla voitiin latoa tekstiä halutulla kirjaintyypillä.
**H. Berthold AG** oli perinteikäs saksalainen kirjasinvalimo ja latomakoneiden valmistaja. Hermann Berthold perusti sen Berliinissä vuonna 1858. Vuoteen 1918 mennessä yrityksestä oli tullut maailman suurin alallaan, ja sillä oli haarakonttorit Stuttgartissa, Pietarissa, Leipzigissa, Riiassa, Budapestissa ja Wienissä. Toisen maailmansodan jälkeen Bertholdin kirjasinvalimo ryhtyi aktiivisesti kehittämään painomenetelmiä. Berthold julkaisi ensimmäisen valoladontakoneensa Diatypen 1950-luvulla, ja 1960-luvulla yritys esitteli Diatronicin, näppäimistöllä ohjattavan valolatomakoneen.

Latomakoneidensa rinnalla Berthold kehitti lukuisia korkealaatuisia kirjaintyyppejä, joista tunnetuin on 1896 julkaistu Akzidenz-Grotesk, nykyisten sans-serif-kirjaintyyppien esikuva.

Bertholdin kirjasinvalimo loi laajan kirjaintyyppien kokoelman (Berthold Exklusiv Collection), jonka kirjaintyypit olivat kokeneiden kirjainmuotoilijoiden laatimia. Günter Gerhard Lange toimi Bertholdin taiteellisena johtajana 1961–1990 ja vastasi Bertholdin kirjaintyyppien laatuvaatimuksista. Vuonna 1991 Bernd Möllenstädt seurasi Langea taiteellisena johtajana, ja hänen johdollaan Berthold Exklusiv -kokoelma siirrettiin digitaaliseen muotoon. Berthold lisensoi yli 300 suosituinta kirjaintyyppiään Adobelle, jotta ne voitaisiin julkaista osana Adobe Type Library -kokoelmaa. Berthold kuitenkin joutui talousvaikeuksiin ja teki konkurssin vuonna 1993.

Vuonna 1997 Berthold Types Limited -niminen chicagolainen yritys osti Berthold Exklusiv -kokoelman kirjaintyyppien kaikki oikeudet. Lange siirtyi Berthold Typesin palvelukseen vuonna 2000 ja valvoi uusien kirjaintyyppien suunnittelua. Lange toimi yhtiön taiteellisena neuvonantajana kuolemaansa saakka vuonna 2008.

Bertholdin kirjaintyyppejä
--------------------------

* Akzidenz-Grotesk
* Arena
* Berliner Grotesk
* Berthold Baskerville
* Berthold Block
* Berthold Bodoni Antiqua
* Berthold Bodoni Old Face
* Berthold Caslon Book
* Berthold Garamond
* Berthold Walbaum Book
* Boulevard
* Catull
* Champion
* City
* Colossalis
* Concorde
* Formata
* Futura Pro
* Herold
* Imago
* Laudatio
* Lo-Type
* Normande
* Post-Antiqua
* Solemnis

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  About Berthold *bertholdtypes.com*. Berthold Types Limited. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Berthold *Identifont*. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Alphabetical Font Index *bertholdtypes.com*. Berthold Types Limited. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  Herold *Identifont*. Viitattu 26.7.2019. (englanniksi)
Madhukar
**Madhukar** (s. 1957 Stuttgart, Länsi-Saksa) on saksalainen Advaita-mestari, Jnana-joogi ja kirjailija. 

Madhukar syntyi ja kasvoi Stuttgartissa. Nuoruudessaan hän koki ilmeisen voimakkaita uskonnollisia elämyksiä kristillisen perinteen pohjalta. Päätettyään ekonomian ja filosofian opintonsa yliopistossa, Madhukar työskenteli TV-toimittajana Saksassa. Koettuaan kuolemankokemuksen 1980-luvulla etsiessään vastauksia elämän filosofisiin ja henkisiin kysymyksiin, hän koki voimallisen valaistumisen ja siirtyi opiskelemaan joogaa ja meditaatiota tantrisen buddhalaisuuden pohjalta opettajanaan *dzogchen*-mestari Namkhai Norbun. Madhukar harrasti hengellistä etsintäänsä myös Siperian, Afrikan ja Etelämeren luonnonkansojen parissa.

Vuonna 1992 Madhukar ryhtyi H.W.L. Poonjan, kuuluisan intialaisen "valaistuneen", Ramana Maharshin kiihkeän seuraajan oppilaaksi. Hänen harrastamastaan hindulaisesta Advaita-suuntauksesta tuli Madhukarin uskonto. Advaita-Vedanta (A-dvaita: ei kaksi = "epä-dualistinen") on hinduismin mystillinen suuntaus, monistinen filosofia (monismi = kaikki on yhtä), jonka juuret, muiden monististen filosofioiden ohella, ovat Shankarassa (788–820). Sri Poonja antoi Madhukarille hänen nimensä, ja hän valaistui ymmärtämään "kuka hän todella on". 

Palattuaan Eurooppaan 1997, hän on levittänyt oppiaan julkisten tapaamisten, Satsangien (Sat = totuus, Sangha = yhteisö) välityksellä. Nykyään Madhukar vie Ramana Maharshin ja H.W.L. Poonjan traditiota eteenpäin Amsterdamista käsin. Talvikuukaudet hän viettää Intiassa ja Nepalissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Madhukar MySpace.comissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Major League Baseball -kausi 2021** oli pohjoisamerikkalaisen baseball-sarja Major League Baseballin (MLB) kausi, jonka runkosarja alkoi 1. huhtikuuta ja päättyi 3. lokakuuta. 13. heinäkuuta pelattu 91. MLB:n tähdistöottelu oli alun perin tarkoitus pelata Atlantassa, mutta se siirrettiin Denveriin. 117:s World Series alkoi 26. lokakuuta ja päättyi 3. marraskuuta. 

Cleveland Indiansille tämä kausi on viimeinen nykyisellä 106 vuotta vanhalla nimellään. Seuraavasta kaudesta alkaen tämä seura muuttaa nimensä Cleveland Guardiansiksi.

Otteluohjelma
-------------

Otteluohjelma julkaistiin 9. heinäkuuta 2020. Toisena kautena peräkkäin liigojen välinen pelaaminen on vastaavien divisioonien välillä (AL East vs. NL East, AL Central vs. NL Central, ja AL West vs. NL West). New York Mets ja New York Yankees pelasivat kolmen ottelun ottelusarjan WTC-iskujen muistoksi.

MLB at Field of Dreams -ottelussa, joka siirrettiin vuodella koronan takia, pelasivat vastakkain New York Yankees ja Chicago White Sox Dyersvillessä, Iowassa 12. elokuuta.

MLB Little League Classic -ottelussa pelasivat Los Angeles Angels ja Cleveland Indians Bowman Fieldillä Williamsportissa, Pennsylvaniassa 22. elokuuta. Indians voitti ottelun 3–0.

Lähteet
-------

1. 1 2  "MLB announces 2021 regular-season schedule", July 9, 2020.
2. ↑  Field of Dreams game set for Aug. 12, 2021 *mlb.com*.
3. ↑  Williamsport Little League Classic announced for 2021 season *ballparkdigest.com*.  August 23, 2020.
4. ↑  Quantrill hopes gem inspires at LL Classic *mlb.com*.
**GNAO1-enkefalopatia** on varhaislapsuuden epileptisiin enkefalopatioihin kuuluva keskushermoston sairaus, joka aiheuttaa useimmilla potilailla epileptisiä kohtauksia ja liikehäiriöitä, joihin kuuluvat dystonia, ataksia, korea ja dyskinesia. Sairauteen liittyy myös vaihtelevan asteinen kehitysviive.

GNAO1-enkefalopatia johtuu GNAO1-geenin mutaatioista. Häiriö löydettiin vuonna 2013 japanilaisten tutkijoiden tutkiessa neljän japanilaisen lapsen perimää. GNAO1-enkefalopatian oireet alkavat yleensä kolmen kuukauden kuluessa syntymästä. Tavallisesti ensimmäiset oireet ovat epileptisiä kohtauksia. Joskus epäily taudista kuitenkin herää kehitysviiveen, hypotonian tai liikehäiriön takia. GNAO1-enkefalopatiasta kärsivillä pään kannatus voi olla heikkoa, eivätkä kaikki opi kävelemään. Nielemisvaikeuksia esiintyy taudin yhteydessä usein. Joissain tapauksissa ravinto joudutaan antamaan suoraan mahalaukkuun vatsanpeitteiden läpi. GNAO1-enkefalopatian täsmällinen oirekuva ja vaikeusaste vaihtelevat potilaskohtaisesti. GNAO1-enkefalopatian etenemisestä on rajallisesti tietoa. Sen invalisidoiva vaikutus näyttää vakavalta, mutta tilaa pidetään vakaana, ei rappeuttavana.

GNAO1-enkefalopatia on harvinainen, mutta esiintyvyydestä ei ole saatavilla tarkkaa tietoa. GNAO1-enkefalopatiaa aiheuttava mutaatio on yleensä sporadinen, mutta sillä on myös autosomissa vallitseva periytymistapa. Osalla potilaista epilepsia reagoi hyvin lääkkeisiin, osalla ei lainkaan. Liikehäiriöiden hoidossa on käytetty lääkkeiden lisäksi syväaivostimulaatiota. Vain osalla potilaista on havaittu liikehäiriöissä lääkityksen avulla selvää rauhoittumista. Liikehäiriöoireita saattavat pahentaa muut tekijät, kuten kuume, muu sairaus, tunnekuohu tai kuume ilma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helena Kääriäinen, GNAO1-enkefalopatia Tukiliitto 24.4.2021, viitattu 2.7.2023
2. 1 2  Mikä on GNAO1? Gnao1 Finland, viitattu 2.7.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Orphanet: GNAO1-related developmental delay-seizures-movement disorder spectrum (englanniksi)
Hiihtäjiä Repokallion ladulla
 Repokallion lenkin opastetaulu
**Repokallio** on matala vaara ja kaupunkimetsäinen virkistysalue Joensuussa. Alueella on polkuja, hiihtolatuja, pulkkamäki ja luontopolku. Valaistut kuntolenkit ovat 1,3 ja 4,2 kilometrin mittaisia. Ladut Repokalliolta johtavat Nepenmäelle, Hukanhaudalle, Niinivaaralle ja Iiksenvaaran koululle.

Repokalliolla on luontopolku infotauluineen. Lisäksi alueella on pysyvä 4H-järjestön rakentama metsätaitorata, jolla on mahdollista tutustua metsätaitoiluun itsenäisesti sekä harjoitella tietoja ja taitoja.

Repokallio sijaitsee Hukanhaudan ja Kontiosuon kaatopaikan välissä, valtatie 6:n eli Imatrantien ja kantatie 74:n eli Ilomantsintien risteyksen tuntumassa. Yhdeltä sivulta se rajoittuu Ilomantsin rataan. Joensuun keskustaan on matkaa noin kuusi kilometriä. 

Alue tunnetaan myös Vestinä tai Vestinkalliona, jonka niminen mäki on alueen korkein kohta. Sen laelle oleva, vuonna 2004 valmistunut Digitan radiomasto on Joensuun korkeimpia rakennelmia. Sen korkeus on 120 metriä.

Repokallio on myös pienen asuinalueen nimi. Virkistysalueen tuntumassa on muutamia rintamamiestaloja. Repokallio on antanut nimensä myös valtatie 6:n ja kantatie 74:n eritasoliittymälle. Puhas Oy:n Kontiosuon kaatopaikka tunnettiin aikaisemmin myös Repokallion kaatopaikkana; kaatopaikka sijaitsee nykyisin valtatie 6:n toisella puolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Jouni Nousiaisen radiosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Karjalainen 2.4.2008
Pielisjoen linna.
Pielisjoen linna Ilosaarelta kuvattuna.
**Pielisjoen linna** on Joensuun vanhin kivirakennus: se on vuodelta 1852. Rakennus sijaitsee Siltakadulla Niskasaaressa, joka on yhteydessä Ilosaareen.

Talo rakennettiin alun perin kruununmakasiiniksi. Vuonna 1919 suojeluskunta sai tilat käyttöönsä, ja kymmenen vuotta myöhemmin, arkkitehti Ole Gripenbergin suunnittelemien uudistusten jälkeen, rakennus vihittiin Pielisjoen linnaksi. Vuoteen 1967 rakennus oli Puolustusvoimien toimistokäytössä, muun muassa sotilaspiirin esikuntana. Vuoden 1971 jälkeen rakennuksessa olivat toimineet Joensuun korkeakoulun ylioppilaskunta ja Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitos. Presidentti Ståhlberg yöpyi Pielisjoen linnassa vuonna 1930 Ståhlbergin kyydityksen päätteeksi.

Kun Joensuun kaupunki ja valtio tekivät kiinteistövaihtoja, rakennus vapautui yliopistolta ja tiloihin muutti vuonna 2006 Pohjois-Karjalan maakuntaliitto.

Rakennuksen tiloja
------------------

Alakerrassa oli aikanaan miehistötila, tykkihalli ja läpiajettava käytävä. Kolmannessa kerroksessa, entisessä suojeluskunnan piiripäällikön asunnossa, sijaitsee edustava vierashuoneisto.

Lähteet
-------

Joensuun historiasta kertovat Niinivaran koulun Kulje kulmilla – katsele keskustaa -sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Pielisjoen linna Pohjois-Karjalan maakuntaliitto. Viitattu 29.8.2019.
**Madge Evans** (1. heinäkuuta 1909 New York, New York – 26. huhtikuuta 1981 Oakland, New Jersey) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Evans aloitti elokuvanäyttelemisen 1915 ja kuului seuraavan kolmen vuoden ajan World Film Companyn vakituisiin lapsinäyttelijöihin. Aikuisiällä hän näytteli muun muassa elokuvissa *Päivälliset klo 8* (1933) ja *David Copperfield* (1935). Evans lopetti elokuvanäyttelemisen 1938 ja samoihin aikoihin hän avioitui näytelmäkirjailija Sidney Kingsleyn kanssa. Teatterissa Evans näytteli vuoteen 1943 saakka. Evans on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Erickson, Hal: Madge Evans Rovi. Viitattu 18.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Madge Evans  27.4.1981. Los Angeles Times. Viitattu 18.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Madge Evans**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Madha** (myös *Wadi Madha* tai *Wadi-e-Madhah*) (arab. مدحاء‎) on Omanin eksklaavi Yhdistyneiden arabiemiirikuntien sisällä. Madha kuuluu Musandamin alueeseen ja sijaitsee Musandamin niemimaan ja varsinaisen Omanin puolivälissä. Pinta-alaa eksklaavilla on 75 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 2 260 (2003). Eksklaavin rajat sovittiin vuonna 1969.

Madha rajautuu pohjoisessa Fujairaan, idässä Sharjahiin, kaakossa ja etelässä Fujairaan ja lännessä Ra’s al-Khaimaan.

Madha sijaitsee Fujairah–Khorfakkan -tien varrella ja eksklaaviin johtaa kaksi tietä, molemmat Fujairan emiraatista. Toinen teistä johtaa New Madhan asutuskeskukseen. New Madhan lisäksi Madhassa on joitain kyliä.

Toisin kuin Musandamiin mentäessä, Madhan rajoilla ei ole rajatarkastuksia.

Madhan sisällä sijaitsee Yhdistyneiden arabiemiirikuntien eksklaavi Nahwa. Nahwa on osa Sharjahin emiraattia.

Lähteet
-------

1. ↑  Madhah, United Arab Emirates Page Falling Rain Genomics, Inc.. Viitattu 17.8.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Oman Jan S. Krogh's GeoSite. Viitattu 17.8.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia ja tietoa Madhasta (englanniksi)
**Nils Kristian Packalén** (1832–1902) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Nils Kristian Packalénin isä oli Karl Packalén ja puoliso vuodesta 1876 Olga Philippaeus. Packalén tuli palvelukseen vapaaehtoisena 1848 Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan, jossa hänet määrättiin nuoremmaksi aliupseeriksi 1. komppaniaan. Vuonna 1853 hänet ylennettiin vänrikiksi ja komennettiin H.K.K. Preussin Prinssi Karlin jalkaväkirykmenttiin. Krimin sotaan Packalén osallistui rykmenttinsä mukana 1853–1856. Sodan jälkeen vuonna 1856 hän palasi aliluutnanttina Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan, luutnantiksi hän yleni samana vuonna. Pataljoona muutettiin vuonna 1857 Suomen opetustarkk’ampujapataljoonaksi ja 1859 Suomen tarkk’ampujakouluksi ja kun se lakkautettiin 1860, Packalén siirrettiin palvelukseen Venäjälle.

Packalén oli ylennyt everstiluutnantiksi vuoteen 1873 mennessä, jolloin hänet määrättiin 23. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Everstiksi vuonna 1883 ylennettynä hänet siirrettiin Olonetsin eli Aunuksen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Eron sotapalveluksesta Packalén sai kenraalimajurina elokuussa 1889. Seuraavana vuonna hän lunasti itselleen edesmenneen veljensä hallintaoikeuden jo 1400-luvulta peräisin olevaan Lepaan allodiaalisäteriin. Packalénin kuoltua vuonna 1902 tila siirtyi hänen veljensä testamentin perusteella valtiolle. Sen alueelle perustettiin vuonna 1912 Lepaan puutarhaopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nils Kristian Packalén *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 12.4.2020)