recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dietyleenitriamiinipentaetikkahappo**, *DTPA* on kemiallinen aine eli yhdiste, joka yhdistettynä kalsiumiin poistaa elimistöön joutuneita myrkyllisiä raskasmetalleja. Nämä voivat olla radioaktiivisia, kuten esimerkiksi amerikium on. Tämä perustuu siihen, että dietyleenitriamiinipentaetikkahappo muodostaa kelaatteja useiden metalli-ionien kanssa. Lääkehoitona aine liuottaa elimistöstä pois myös sinkkiä. Lisäämällä sinkin antoa joko DTPA:han, taikka antamalla sitä muuten, voidaan tämä häviö korvata.

Tätä hoitomuotoa kokeiltiin Harold McCluskey:hin, joka työskenteli Hanford Siten tuotantolaitoksilla, joutuessaan säteilyonnettomuuteen 29. elokuuta 1976. "Mac" McCluskey loukkaantui pahoin kemiallisen reaktion seurauksena sattuneen räjähdyksen sirpaleista. Hän sai myös paljon säteilyä elimistöönsä, mutta toipui artikkelin tietojen pohjalta kuitenkin varsin hyvin hyvän ja huolellisen hoidon ansiosta.

Lähteet
-------

* Valitut Palat, Kesäkuu 1981: s. 135–140 ISBN 884502-1-06 (Artikkeli, Stanley L. Englebardt: *500-kertainen kuolemanannos*)
**Reino Oskari Halkilahti** (6. elokuuta 1915 Uskela – 16. joulukuuta 2004 Salo) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Halkilahden vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Kaarle Oskari Halkilahti ja emäntä Amanda Viktoria Frälsi ja puoliso vuodesta 1946 agronomi Elsa Maria Louhela. Maanviljelysneuvos Kaarlo Halkilahti oli hänen veljensä ja valtiopäivämies Adam Halkilahti hänen isoisänsä. Reino Halkilahti Hän tuli ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta vuonna 1935, osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1945. Hän oli 1945–1951 kotitilansa hoitaja ja sitten sen omistaja ja maanviljelijä vuoteen 1980 asti, jolloin hän siirtyi eläkkeelle.

Halkilahti vaikutti merkittävästi varsinkin osuustoiminnallisen meijerialan piirissä. Hän oli Salon Seudun Osuusmeijerin, sittemmin Maito-Auran, johtokunnan puheenjohtaja 1955–1972 ja Valion hallintoneuvoston jäsen 1953–1973 ja puheenjohtaja 1959–1973. Halkilahdella oli myös useita muita luottamustehtäviä, kuten Salon kauppalanvaltuuston, Salon Seudun Osuuskaupan hallintoneuvoston ja johtokunnan, Salon Seudun Osuuspankin ja Salon Sokeritehtaan johtokunnan sekä Salon Seudun Sanomalehti -yhtiön hallituksen, Farmoksen hallintoneuvoston ja Varsinais-Suomen Maataloustuottajain Liiton johtokunnan jäsenyydet. Hän toimi myös Suomen Ayrshireyhdistyksen hallintoneuvoston puheenjohtajana ja Suomen Ayrshiresäätiön hallituksen jäsenenä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Halkilahti sai vuonna 1966. Hän oli sotilasarvoltaan reservin majuri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reino Halkilahti *Biografiasampo*. Viitattu 24.4.2022.
2. 1 2  Kuollut. Karjanjalostaja ja meijerimies.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 31.12.2004, nro 152, s. 16. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.4.2022.
3. ↑  Geni: Adam Matinpoika Halkilahti Viitattu 24.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Reino Halkilahden sota-ajan muistelmat syksyltä 1988
**Juha Vuorio** (s. 7. elokuuta 1961 Salo) on suomalainen televisiotuottaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Salon Vilppaan kasvatti Vuorio pelasi miesten SM-sarjassa neljä kautta, vuodet 1984–1986 Turun NMKY:ssä ja vuodet 1987–1989 Salon Palloilijoissa.

Vuorio lopetteli koripalloilijanuraansa 1990-luvun puolivälissä, jolloin hän siirtyi Turusta Tampereen Pyrintöön. Television parissa työskentelystä haaveillut Vuorio perusti oman tuotantoyrityksensä Ten Years Productionin vuonna 1998. Sittemmin Yellow Film & TV:hen fuusioitunut yritys on tuottanut kymmeniä televisio-ohjelmia, joihin lukeutuvat muun muassa Älä katso, Ennätystehdas, Huvipuisto, Mentalisti Noora Karma ja suuren suosion saavuttanut, Venla-palkittu Se on siinä.

Vuorio on asunut perheineen Tampereella ja on työskennellyt ajoittain myös Dubaissa. Hän on IIMSAM-hyväntekeväisyysjärjestön ensimmäinen suomalaisjäsen. Pyrinnössä Vuorio on toiminut koripallon juniorivalmentajana. Koulutukseltaan Vuorio on yo-merkonomi.

Vuorio on myös Tampereella, Helsingissä, Lahdessa, Jyväskylässä ja Espoossa sijaitsevien Hook Wings -nimisten kanansiipiravintoloiden osaomistaja.

Lähteet
-------

* Juha Vuorio (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Aaltio, Marja: Maradona saattelee Mama Obamaa.  *Aamulehti*, 30.3.2016, s. B10–B11.

### Viitteet

1. 1 2 3  Aamulehti 30.3.2016, B10–B11
2. ↑  Juha Vuorio – Suomen Koripalloliitto
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Raipe Helmisen ja Eppu Salmisen suosittu ravintola rantautui Helsinkiin *Metropoli.net*. Viitattu 15.4.2016. fi-FI
**Taidekeskus Taarasti** on Lahdessa (ent. Nastola) sijaitseva taidekeskus, jossa on vaihtuvia taidenäyttelyitä. Keskus sijaitsee Pikku-Kukkasen rannalla, lähellä liikuntakeskus Pajulahtea. Taidekeskus Taarastin toimintaa ylläpitää Nastolan Taideyhdistys ry.

Taidekeskuksen nykyinen rakennus on valmistunut vuonna 1990, ja sen on suunnitellut nastolalainen arkkitehti Erkki Aarti. Rakennuksessa on näyttelysali, jonka pinta ala on 240 neliötä.

Alueella on myös kesänäyttämö, jossa on katos ja puiset penkit. Näyttämö on käytössä kesäaikaan, esimerkiksi kesäteatteriesityksissä. Taidekeskuksen tiloja vuokrataan myös yksityistapahtumia varten.

Vuonna 2017 Taidekeskus Taarastille myönnettiin Aukusti-palkinto edeltävän vuoden merkittävästä päijäthämäläisestä kulttuuriteosta.

Historia
--------

Nastolan taideyhdistys perustettiin vuonna 1976. Se vuokrasi Matinpalon suvun edustajilta Taarastin tontin vuonna 1981. Vuokraamisen jälkeen tontilla käynnistyivät raivaustalkoot. Niitä seuranneina vuosina taideyhdistyksellä oli Taarastin tontilla jo toimintaa. Tontille valmistui esiintymislava kesäteatterin käyttöön. Esimerkiksi vuonna 1989 kerrotaan olleen 30 eri tapahtumaa, joissa kävi 6000 kävijää.

1980-luvulla taideyhdistyksen puheenjohtajana toimi Esko Koskinen, joka oli Vaakakoskinen Oy:n yrittäjä. Koskinen oli merkittävä moottori taidekeskuksen perustamisessa, tontin vuokraamisessa ja uudisrakennuksen edistämisessä. Hänet palkittiinkin vuonna 1989 vuoden nastolalainen tunnustuksella.

Ajatus taidehallin perustamisesta oli jo tonttia vuokrattaessa, mutta rahoitus oli tuolloin vielä esteenä. Taarastin merkitys huomattiin, ja kunnan päättäjät myönsivät sille vuonna 1988 rahoitusta, joka mahdollisti uudisrakennushankkeen. Kaksikerroksisen rakennuksen suunnitteli nastolalainen arkkitehti Erkki Aarti. Rakentaminen pääsi käyntiin keväällä 1989. Vierasta työvoimaa kerrotaan olleen 1-2 henkeä kerrallaan, ja rakentamisessa talkoohengellä oli suuri merkitys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahti Region: Taidekeskus Taarasti *VisitLahti.fi*. Lahti Region. Viitattu 24.7.2020.
2. 1 2 3 4  Nastolan Taideyhdistys ry: Tietoa Taarastista *Taidekeskus Taarasti -verkkosivusto*. Nastolan Taideyhdistys ry. Viitattu 24.7.2020.
3. 1 2  Ilkka Kuosmanen: Aukusti-palkittu Nastolan taidekeskus porskuttaa, vaikka kunta lakkasi olemasta *Ess.fi*.  5.1.2017. Mediatalo Keskisuomalainen. Viitattu 25.7.2020.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  P.K: Esko Koskinen on mies Taarastin takana *asiakas.kotisivukone.com*.  1990. Viitattu 25.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Taidekeskus Taarastin verkkosivut
**Islannin presidentinvaali** järjestettiin virallisesti 27. kesäkuuta 2020, mutta äänestys järjestettiin vaiheittain, minkä seurauksena aikaisin äänestämisajankohta oli 25. toukokuuta. Vaalin voittajaksi valikoitui 92 prosentin kannatuksella istuva presidentti Guðni Thorlacius Jóhannesson, jonka vastaehdokkaan Guðmundur Franklín Jónssonin äänisaalis jäi 7,8 prosenttiin. Äänestysprosentti oli 66,9 prosenttia.

Islannin presidentinvaali oli toinen koronaviruspandemian aikana järjestetty vaalitilaisuus. Viikkoa aiemmin Serbiassa järjestettiin parlamenttivaalit. Pandemian seurauksena äänestyspisteille saapuvia kehotettiin desinfioimaan kätensä ja pitämään huolta turvaväleistä.

Vaalien ehdokkaina olivat istuva presidentti Guðni Thorlacius Jóhannesson ja Guðmundur Franklín Jónsson, joka johti oikeistopopulistista liikettä vuosina 2010–2013. Guðmundur lupasi valituksi tullessaan ottavansa aktiivisemman aseman vallankäyttäjänä hyödyntämällä veto-oikeuttaan. Guðni puolestaan ilmoitti pyrkivänsä jatkamaan samalla linjalla, jolla hän voitti aiemman presidentinvaalin. Guðnin suosio oli mielipidemittauksissa huomattavasti korkeampi kuin kilpailijansa. Guðmundur sai huomattavaa tukea ainoastaan keskustapuolueen äänestäjiltä, joista 55 prosenttia ilmoitti kannattavansa häntä 11.–18. kesäkuuta pidetyssä kyselyssä. Kaikkien muiden puolueiden kannattajien ylivoimainen enemmistö suosi Guðnia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyzer, Larissa: Absentee Voting for President Starts Monday *Iceland Review*.  24.5.2020. Viitattu 29.6.2020.
2. ↑  Nurminen, Jussi & Ylipiessa, Maiju: Istuva presidentti sai murskavoiton Islannin vaaleissa: oikeistopopulistinen haastaja hävisi prosentein 92–8 *Yle uutiset*.  28.6.2020. Viitattu 29.6.2020.
3. ↑  Nurminen, Jussi: Islantilaiset äänestävät presidentistä korona-ajan vaaleissa – istuva presidentti voi saada jopa yli 90 prosenttia äänistä *Yle uutiset*.  27.6.2020. Viitattu 29.6.2020.
4. ↑  Bellamy, Daniel: Iceland's incumbent president reelected to second term *Euro News*.  28.6.2020. Viitattu 29.6.2020.
5. ↑  Ćirić, Jelena: Support Grows for Guðni in Upcoming Election *Iceland Review*.  24.6.2020. Viitattu 29.6.2020.
**Kinisselkä** on järvenselkä Päijänteen eteläosassa Salonsaaren eli Vesansalon itäpuolella, Asikkalan kunnassa. Lännessä se on yhteydessä Asikkalanselkään. Kinisselkä on jokseenkin tasasyvyinen, ja sen saaria ovat Kinissaari ja Pieni Kinissaari.

Asutus
------

Rannoilla on pääosin kesämökkejä. Joitakin vakituisiakin asukkaita löytyy, mutta pääosiltaan seutu on luonnontilaista tai hoidettua metsää. Alueella on viime vuosikymmeninä ollut reiluhkosti metsän hakkuita ja maisemassa näkyy paikoin uusia, sekä vanhoja aukkohakkuita.

Kinisselän luonto
-----------------

Rannan puusto on havupuuvoittoista, valtalajeina ovat mänty ja kuusi. Kinisselkään rajautuu muutamia pieniä lehtoalueita, tärkein näistä lie rauhoitettu Kinissaari. Alueella kasvaa muun muassa pähkinäpensaita. Muutamia lehtoja on tämän vuoksi rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla.

Rannat ovat pääosiltaan kivisiä, joskin muutamat lahdet kaislikkoisia ja mutapohjaisia. Kinisselkä on suomalaisittain varsin syvä selkävesi ja pääosiltaan se on yli 20 metrin syvyinen. Pääosin selkä on syvää aivan rantaveteen asti ja alle 2 metrin syvyyttä löytyy vasta alle 10 metrin etäisyydellä rannasta.

Kalalajit
---------

Kinisselän kalalajeista yleisimmät lienevät muikku, siika, ahven ja kuore. Rannoilla tavataan myös haukea, särkeä, kiiskejä, ym. yleisiä kalalajeja. Kinisselällä tavataan myös nahkiaista, joskin sen saaliit ovat lähinnä satunnaissaaliita. Kinisselän läheltä saadaan myös ankeriasta.

Perhoset
--------

Alueelta on mahdollista löytää edelleenkin täpläpapurikon varsin elinvoimainen kanta. Perhonen on kesä-heinäkuussa yksi yleisimpiä alueen perhosia, joten alue poikkeaa selvästi täpläpapurikon muusta esiintyvyystiheydestä Suomessa.
S. P. Somtow
**Somtow Papinian Sucharitkul** eli **S. P. Somtow** (thaiksi สมเถา สุจริตกุล; s. 30. joulukuuta 1952) on thaimaalainen säveltäjä ja kirjailija. Hän opiskeli Eton Collegessa sekä Cambridgen yliopistossa ja vakiinnutti 1970-luvulla asemansa merkittävänä kaakkoisaasialaisena avantgarde-säveltäjänä. 1980-luvun alussa Somtow siirtyi kirjoittamiseen, ja hän julkaisikin kymmenittäin eri alojen kirjoja. Hän on saanut useita palkintoja, kuten World Fantasy Awardin. Hänen romaanejaan on käännetty noin tusinalle eri kielelle. Somtow on ohjannut myös pari pienen budjetin elokuvaa.

1990-luvulla Somtow alkoi jälleen siirtyä säveltämään. Hän kuitenkin omaksui uusromanttisen tyylin. Vuonna 2001 Bangkokissa kantaesitettiin Somtowin *Madana* ensimmäisenä thaimaalaisen säveltämänä oopperana. Somtow asuu sekä Los Angelesissa että Bangkokissa. Hän toimii Bangkokin oopperan ja Siamin filharmonikkojen taiteellisena johtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Locus Online: S. P. Somtow interview
2. 1 2  Somtow: Bio (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* S. P. Somtow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ruotsin Inkeri** (ruots. *Svenska Ingermanland*) tarkoittaa Inkeriä, joka oli osa Ruotsia, aluksi vuosina 1583–1595 ja uudelleen vuosina 1617–1721, jolloin alue luovutettiin Venäjän keisarikunnalle Uudenkaupungin rauhassa.

Historia
--------

Inkeri tuli osaksi Ruotsia 1580-luvulla, mutta luovutettiin Venäjälle Täyssinän rauhassa vuonna 1595.

Moskovan Venäjä luovutti Inkerin takaisin Ruotsille yhdessä Käkisalmen läänin kanssa Stolbovan rauhassa vuonna 1617. Se koostui Neva-joen alueesta Suomenlahden, Narvanjoen, Peipsijärven ja Laatokan välissä. 

Inkeri oli harvakseltaan asuttu. Vuonna 1664 sen väkiluku oli 15 000. Ruotsi yritti käännyttää alueen luterilaiseksi, mutta Inkerin ortodoksiväestö kieltäytyi käymästä luterilaisessa jumalanpalveluksessa. Luterilaisuuteen kääntyneille luvattiin rahaa ja veronalennuksia. 

Nevanlinnasta tuli Inkerin kaupankäynnin keskus ja siitä tehtiin myös hallinnollinen keskus. Vuoden 1656 Venäjän hyökkäys vahingoitti kaupunkia pahasti, ja hallinnollinen keskus siirrettiin Narvaan Ruotsin Viroon. 

1700-luvun alussa Venäjä valloitti alueen takaisin itselleen suuressa Pohjan sodassa sen jälkeen, kun alue oli ollut osa Ruotsia vuosisadan. Venäjä perusti Pietarin entisen Ruotsin Nevanlinnan kaupungin paikalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Russia – Swedish Ingria (Ingermanland) *WorldStatesmen.org*. Viitattu 16.8.2018. (englanniksi)
**Sven Albert Lundelin** (19. heinäkuuta 1906 – 7. joulukuuta 1976) oli suomalainen pankkiiriliikkeen osakas ja kieltenopetuksessa käytetyn kielikorttimenetelmän keksijä.

Lundelin perusti vuonna 1946 Helsinkiin arvopaperien välitystä harjoittaneen *Pankkiiriliike S. A. Lundelin* kommandiittiyhtiön yhdessä Lasse Wallenin (1901–1983) ja neljän muun yhtiömiehen kanssa. Lundelin omisti myös kustannustoimintaa harjoittaneen  *Förlags Aktiebolaget Lundelinin*. 

Lundelin kehitti kieltenopetuksessa käytetyn kielikorttimenetelmän. Hän asui pitkään Las Palmasissa Kanarian saarilla jossa hän myös kuoli. Lundelinin perustama pankkiiriliike lopetti toimintansa 1984.

Teoksia
-------

* *"Speech card method" in practical Spanish*. Lundelin, Helsinki 1954
* *Praktisk spanska enligt språkkortsmetoden. 1-2*. Lundelin, Helsingfors 1954
* *Bilansstatistik över träförädlingsindustrin i Finland, jämförd med industrier i Sverige, 1938-1953 : balance statistics of the woodworking industry in Finland, compared with industries in Sweden*. Third edition Helsingfors 1954

Lähteet
-------

1. ↑  Sven Albert Lundelin *Genealogia.fi*.  Arkistoitu 28.7.2021. Viitattu 28.7.2021.
2. 1 2 3  Pörssitieto G. Kock : Pörssin kaikki jäsenet 1912-84
3. ↑  Catalog of Copyright Entries. Third Series: 1960 (Google kirjat)
**Gao Tingyu** (kiin.: 高亭宇; pinyin: *Gāo Tíngyǔ*, s. 15. joulukuuta 1997 Yichun, Heilongjiang) on kiinalainen pikaluistelija, 500 metrin olympiavoittaja.

Gao voitti Pekingin olympialaisissa 2022 kultaa 500 metrillä ajalla 34,32. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti samalla matkalla pronssia ajalla 34,65. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuesprintissä hopeaa 2020. 500 metrillä hän on sijoittunut MM-kilpailuissa yhdeksänneksi 2019 ja 2020 sekä kymmenenneksi 2017.

Gao saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa joukkuesprintissä 2016. Hän voitti Aasian talvikisoissa kultaa 500 metrillä 2017.

Gao on voittanut maailmancupissa yhden 500 metrin kilpailun ja sijoittunut samalla matkalla kolme kertaa toiseksi. (tilanne 14.2.2022)

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 33,83 | Ürümqi | 26. syyskuuta 2021 |
| **1 000 m** | 1.10.58 | Ürümqi | 22. lokakuuta 2016 |

Lähteet
-------

1. ↑  Gao Tingyu *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Athlete Data of Tingyu Gao *speedskatingnews.info*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
**Gaoua** on kaupunkikunta sekä Sud-Ouestin alueen ja Ponin provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 395 kilometriä Ouagadougousta lounaaseen. Kunnassa on 78 000 ja kaupunkialueella 45 200 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).

Maantiede ja asutus
-------------------

Gaouan kunnan pinta-ala on 874 ja kaupunkialueen 45,6 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bouroum-Bouroumin ja Nakon, koillisessa Malban, idässä Bousseran, kaakossa Gombloran, etelässä Midebdon, lounaassa Périgbanin ja lännessä Loropénin kuntiin. Maisemaa leimaa pohjoisesta etelään ulottuva kukkulajono. Tärkeimmät vesistöt ovat Mouhounin eli Mustan-Voltan sivujoki Poni ja siihen laskeva Kpanga Pô. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä-, pensas- ja puusavannia sekä galleriametsiä.

Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–1 100 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 24,9 ja 30,2 asteen välillä.

Kuntaan kuuluu 8 kaupunginosaa ja 56 kylää. Asukkaat ovat etupäässä lobeja ja ganeja.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Gaouan kautta kulkee Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN12 ja Ghanan rajalle johtava päällystämätön RN11. Kaupungissa on nykyaikainen liikenneasema.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, hirssi, riisi, lehmänpapu, maapapu, jamssi, maniokki ja peruna. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja soijaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Gaoua on torialueineen tärkeä rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan. Kaupungin lähellä kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin.

Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseota, yksityinen tekninen lyseo, sosiaalialan oppilaitos ja opettajaopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, poliklinikka, terveyskeskukset ja apteekit. Kulttuurilaitoksia ovat museo, kirjasto ja naisten talo.

Matkailu ja nähtävyydet
-----------------------

Seudun nähtävyyksiä ovat Gaouan kansatieteellinen museo, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Loropénin rauniot, Diébougoun luolat sekä lobikylien omaperäinen kulttuuriperintö. Kaupungissa on muutama hotelli ja muita majoituspalveluja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Schéma directeur d’aménagement et d’urbanisme de la ville de Gaoua *Ministère de l’urbanisme et de l’habitat*. Viitattu 22.8.2021.
2. ↑  Cinquième recensement général de la population et de l’habitation du Burkina Faso: Résultats préliminaires *INSD*.  Arkistoitu 14.8.2021. Viitattu 22.8.2021.
3. 1 2  *Petit Futé Burkina Faso*, s. 275–283. Paris: Nouvelles Editions de l’Université, 2018. ISBN 979-1033177739.
Hajime Sugiyama vuonna 1938.
**Hajime Sugiyama** (myös *Sugiyama Gen*; 1. tammikuuta 1880 Kokura – 12. syyskuuta 1945 Tokio) oli japanilainen sotamarsalkka (*gensui*), joka toimi Japanin pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan aikana vuosina 1940–1944.

Sugiyama aloitti sotilasuransa vuonna 1901, ja valmistui sotilasakatemiasta 1907 sekä armeijan esikuntakoulusta 1910. Hän komensi vuosina 1913–1915 pataljoonaa ja 1918–1920 lennostoa. Hän sai kenraalin arvon vuonna 1925. Sugiyama oli vuosina 1930–1932 apulaissotaministerinä, 1932–1933 divisioonankomentajana ja 1933–1934 pääesikunnan ilmailuosaston päällikkönä. Toimiessaan sotaministerinä vuosina 1937–1938 Sugiyamalla oli tärkeä rooli Kiinan–Japanin sodan aloittamisessa. Vuosina 1938–1939 hän komensi Japanin Pohjois-Kiinan-armeijaa Hisaichi Terauchin seuraajana ja jonkin aikaa Mongolian-armeijaa.

Sugiyama nimitettiin pääesikunnan päälliköksi lokakuussa 1940. Hän kannatti voimakkaasti sodan aloittamista Yhdysvaltoja vastaan ja valloitussotaa Kaakkois-Aasiassa. Sugiyaman vaikutusvalta Japanin sodanjohdossa alkoi heiketä Doolittlen iskun ja Guadalcanalin taistelun vastoinkäymisten jälkeen, ja sotilaallisesta strategiasta päättäminen siirtyi pääministeri Hideki Tōjōlle. Sugiyama ylennettiin marsalkaksi vuonna 1943, mutta helmikuussa 1944 hänet syrjäytettiin esikuntapäällikön tehtävästä, jonka Tōjō otti itselleen. Sugiyama oli jonkin aikaa sotilaskoulutuksen ylitarkastajana, mutta Tōjōn jouduttua eroamaan hänestä tuli uudelleen sotaministeri heinäkuussa 1944. Hän jatkoi ministerinä huhtikuuhun 1945, ja oli sen jälkeen 1. armeijan komentajana sodan loppuun asti.

Sodan päätyttyä Japanin antautumiseen Sugiyama teki itsemurhan ampumalla Tokiossa 12. syyskuuta 1945. Hänen vaimonsa teki myös itsemurhan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hajime Sugiyama (1880-1945) (ranskaksi) Ranskan kansalliskirjasto. Viitattu 5.4.2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Sugiyama Gen (1880-1945) (englanniksi) The Pacific War Online Encyclopedia (Kent G. Budge). Viitattu 2.7.2020.
3. 1 2 3 4 5 6  Kenneth W. Estes: "Sugiyama, Marshal Hajime (1880–1945)" teoksessa *International Encyclopedia of Military History* (James C. Bradford). Routledge 2004. Google Books (englanniksi)
4. 1 2  Sugiyama Hajime, Field Marshal (englanniksi) *The Oxford Companion to World War II* (2001), Oxford Reference. Viitattu 2.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hajime Sugiyama** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hajime Hosogai** (s. 10. kesäkuuta 1986 Gunma, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa thaimaalaista Buriram Unitedia. Aiemmin hän pelasi useita vuosia Saksassa. Hosogai on keskikenttäpelaaja.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hosogai oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2008. Japanin maajoukkueessa Hosogai pelasi vuosien 2010-2013 aikana kaikkiaan 25 ottelua ja teki niissä yhden maalin.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2010 | 3 | 0 |
| 2011 | 7 | 1 |
| 2012 | 8 | 0 |
| 2013 | 7 | 0 |
| Yhteensä | 25 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 Iwamasa |
4 Konno |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endo |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Maeda |
12 Moriwaki |
13 Hosogai |
14 Fujimoto |
15 T. Honda |
16 Kashiwagi |
17 Hasebe |
18 K. Honda |
19 Lee |
20 Nagata |
21 Nishikawa |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni
**Erythrai** (m.kreik. Ἐρυθραί, joskus myös *Erythra*, Ἐρυθρά, lat. *Erythrae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Boiotiassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Dervenochórian Dáfnin kylän länsipuolelle Tanágran kunnassa.

Erythrai sijaitsi Kithairon-vuoren (nyk. Kithairónas) pohjoisrinteellä Parasopian eli Asopos-joen laakson etelälaidalla. Pausaniaan mukaan kaupunki oli saanut kreikkalaisessa mytologiassa nimensä Erythraksesta, Leukonin pojasta.

Varhaisin maininta Erythraista on Homeroksen *Iliaan* laivaluettelossa, jossa se mainitaan yhtenä boiotialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Plataiain taistelun aikaan persialaissodissa vuonna 479 eaa. Erythrai oli yksi paikoista, joiden tienoille persialaisten armeija oli aluksi ryhmittynyt. Pausaniaan aikaan 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "203 Erythrai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Erythrae", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Erythrai *Pleiades*. Viitattu 28.8.2017.
4. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 6.21.11.
**Tunturi Trial** oli Tunturi Super Sportin kanssa teknisesti samanlainen mopomalli. Trialin valmistus alkoi vuonna 1978. Ensimmäinen versio muistutti ulkonäöltään Super Sportia. Muun muassa etuhaarukka oli kuitenkin erilainen ja jalkatappien kiinnitys poikkesi Super Sportista. Trialissa ei myöskään ollut jarruvaloa eikä mittaristoa. Vuonna 1980 Trial sai muoviset katteet, jolloin se ei enää muistuttanut ulkonäöltään Super Sportia. Myös runko oli tässä vaiheessa jo täysin erilainen, runko oli esimerkiksi huomattavasti matalampi kuin Super Sport -mallissa käytetty. Trialin maavara oli suurempi kuin Super Sportissa, mm. jalkatappien erilaisen kiinnityksen takia. Trialin valmistus päättyi vuonna 1983. Tunturi Trial Special oli muovikatteisen Trialin kilpakäyttöön suunniteltu, harvinainen erikoisversio, jonka moottorissa oli erilaisen sylinterinkannen ansiosta 1,8 hevosvoimaa normaalin 1,5:n sijasta. Myös moottorin vääntömomentti oli suurempi.

Myös vuonna 1961 on valmistettu Tunturi Sportia vastaavaa mallia nimellä Tunturi Trial.

Trial on yksi Tunturin harvinaisimmista malleista vähäisen valmistusmäärän takia, varsinkaan vuosimallin 1978-1979 Trialeita ei ole säilynyt montakaan yksilöä. Jokainen alkuperäiskunnossa oleva Trial on säilyttämisen arvoinen harvinaisuus.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

*
**Eräjärven Seuratalo** on entisessä Eräjärven kunnassa (vuodesta 1973 osa Orivettä) Uiherlan kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Eräjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksen jäsenluku oli 50. Ensimmäinen työväentalo valmistui vuonna 1916 talkoilla, mutta se suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja myytiin pakkohuutokaupalla paikalliselle suojeluskunnalle vuonna 1932. Uutta taloa suunniteltaessa päädyttiin muodostamaan osakeyhtiö Eräjärven Seuratalo, sillä pelättiin uudenkin talon takavarikointia. Uusi talo rakennettiin vesikattoon saakka vuonna 1939, ja sodan jälkeen töitä jatkettiin hiljalleen. Talon omistaa vuonna 2023 Eräjärven Seuratalo Oy.

Eräjärven työväentalo 1920-luvulla

Rakennus
--------

Talo on lautarakenteinen, ja sen katteena on mineriittiä ja peltiä. Ulkoseinät on laudoitettu ja maalattu punaisiksi. Taloon kuuluu juhlasali, ravintola, keittiö ja eteinen, ja sen pinta-ala on 320 m².

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1906  1907. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 26.1.2023.
2. 1 2 3  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. ↑  Eräjärven seuratalo seurantalot.fi. Viitattu 26.1.2023.
Keuruun Suolahden Mäkikylän työväentalo, Kansan Arkisto.
**Keuruun Suolahden Mäkikylän työväentalo** on Keuruulla Suolahden Mäkikylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa aikakaudelleen ja työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Historia
--------

Talon on rakentanut Keuruun Suolahden Mäkikylän työväenyhdistys.

Rakennus
--------

Työväentalo on osittain hirsirunkoinen satulakattoinen rakennus. Perustana on harmaakivipilarit. Katteena on huopa. Talon ulkoväri on punamulta. Taloon on 1960-ja 1970-lukujen taitteessa rakennettu eteinen laudasta.

Talossa on sali näyttämöineen, sisäeteinen, narikka, kamari ja keittiö sekä myöhemmin rakennettu ulkoeteinen. Pihapiirissä on sauna ja wc:t.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on autio ja huonokuntoinen vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon, 1979. ISBN  
 . Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------
Emanuelinkirkko
**Emanuelinkirkko** oli Helsingin ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkko, joka sijaitsi Kalevankatu 4:ssä Yrjönkadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuonna 1892 perustettu Helsingin metodistikirkko hankki kirkon tontin vuonna 1897, kirkko rakennettiin 1906–1907 ja se vihittiin kesäkuussa 1907. Kirkon suunnitteli arkkitehti Eliel Saarinen.

Seurakunta rakensi Töölöön Apollonkadun varteen Kristus-kirkon, joka valmistui 1928. Uuden kirkon rakentaminen saattoi seurakunnan 1930-luvulla talousvaikeuksiin, ja sen vuoksi Emanuelinkirkko myytiin 4,3 miljoonan markan kauppahinnasta Paul Pennasen perustamalle osakeyhtiölle, joka purki sen ja rakensi tilalle liike- ja asuintalon. Seurakunta siirtyi käyttämään Töölössä olevaa kirkkoaan, ja Emanuelinkirkossa oli viimeinen hartaushetki 30. tammikuuta 1938.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen metodistikirkko: Helsingin ruotsalainen seurakunta, HisKi, Tietoja Suomen seurakunnista
2. 1 2  Helsingin kirkot, Suomen Kuvalehti, 28.03.1931, nro 13-14, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Helsingin Emanuelinkirkko myyty, Helsingin Sanomat, 16.01.1938, nro 14, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Häviävää Helsinkiä, Kauppalehti, 05.02.1938, nro 29, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Adina Pintilie** (12. tammikuuta 1980) on romanialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka elokuvat tunnetaan kokeellisuudestaan. Pintilie voitti esikoispitkällään *Nu mă atinge-mă* vuoden 2018 Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun.

Ura
---

Adina Pintilie opiskeli Bukarestissa teatteritaiteiden ja elokuvaamisen kansallisyliopisto, mistä hän valmistui vuonna 2008. Hänen esikoiselokuvansa oli keskipitkä dokumentti *Nu te supara, dar...* vuodelta 2007. Sitä esitettiin yli 50 elokuvajuhlalla. Lyhytelokuva *Balastiera #186* puolestaan valmistui 2008 ja keskipitkä näytelmäelokuva *Oxigen* vuonna 2010. Lyhytelokuvasta *Diary #2* Pintilie voitti vuonna 2013 Oberhausenin kansainvälisten lyhytelokuvajuhlien Zonta-palkinnon.

Pintilien ensimmäinen kokopitkä elokuva oli *Nu mă atinge-mă*, joka sai vuonna 2018 Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun. *Nu mă atinge-mă* on kokeellinen elokuva, jonka teemana on seksuaalinen läheisyys ja siihen liittyvät pelot. Pintilien itsensä mukaan elokuvan tarkoituksena on "kutsua katsoja vuoropuheluun" avoimista tulkoinnoista, joita se esittää seksistä, vammaisuudesta ja estoista.

Pintilien elokuvat tunnetaan kokeellisuudestaan. Hän on pyrkinyt hämärtämään elokuvissaan dokumentin, fiktion ja kuvataiteen välistä rajaa. Pintilien elokuvissa on tunnistettava visuaalinen tyyli, jossa hän on kokeillut erilaisia visuaalisen kielen elementtejä. Pintilien elokuvien teemoissa yhdistyy psyyken tutkimus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Touch Me Not SIFF.  Arkistoitu 29.10.2020. Viitattu 8.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Touch Me Not Internationale Filmfestspiele Berlin. Viitattu 8.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Kultaisen karhun sai romanialainen Touch Me Not –elokuva  24.2.2018. Yleisradio. Viitattu 8.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adina Pintilie** Wikimedia Commonsissa

* Adina Pintilie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tunturikatua tien korkeimman kohdan mutkasta länteen päin
**Tunturikatu** (ruots. *Fjälldalsgatan*) on katu Etu-Töölössä, Helsingissä. Se on Runeberginkadun, Oksasenkadun ja Nervanderinkadun välinen poikkikatu. Tunturikadun korkeimmalla kohdalla on mutka, joka lisättiin asemakaavaan luomaan vaihtelua katutilaan kuten keskiaikaisissa kaupungeissa.

Kadun ruotsinkielinen nimi Fjälldalsgatan (aiemmin Fjelldalsgatan) viittaa seudulla 1900-luvun alussa sijainneeseen Fjelldalin huvila-alueeseen. Kadun suomenkieliseksi nimeksi ehdotettiin vuonna 1908 Tunturilaaksonkatua, mutta vuoteen 1928 saakka virallisena suomenkielisenä nimenä oli Fjälldalinkatu. Nimiehdotus Tunturilaaksonkatu oli jälleen esillä vuonna 1926, mutta vuonna 1928 viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin lyhempi Tunturikatu.

Q-teatteri toimii Tunturikadulla entisissä elokuvateatteri Astran tiloissa.

Tunnettuja Tunturikadun asukkaita
---------------------------------

* Mika Waltari asui lähes 50 vuotta osoitteessa Tunturikatu 13.
* Martti Ahtisaari
* Urho ja Aili Somersalmi

Lähteet
-------

1. ↑  Töölön arkkitehtuuria Töölöseura
2. ↑  Olavi Terho ym. (toim.): *Helsingin kadunnimet*, s. 142. Helsingin kaupungin julkaisuja 24, 1970, Helsinki.
3. ↑  Helsingin seudun elokuvateatterit *Kavi*. Viitattu 20.9.2022.
4. ↑  Mika Waltari sai muistolaatan Tunturikatu 13:een Helsingin Sanomat (arkistossa)
5. ↑  Tpks.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Suomalainen elokuvatähti murhasi sohvalla levänneen vaimonsa raa’asti – tällainen oli salaperäisen parin hirvittävä kohtalo *Ilta-Sanomat*.  6.1.2022. Viitattu 20.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tunturikatu (Helsinki)** Wikimedia Commonsissa
Andri Kostin
**Andri Jevhenovytš Kostin** (ukr. Андрій Євгенович Костін; s. 17. huhtikuuta 1973) on ukrainalainen lakimies ja poliitikko, joka on toiminut Ukrainan valtakunnansyyttäjänä heinäkuusta 2022 lähtien.

Kostin syntyi Odessassa. Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan yliopistossa ja valmistui vuonna 1995. Vuosina 2010–2015 hän istui Odessan kaupunginvaltuustossa Front Zmin -puolueen jäsenenä. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen listan 108:ntena, sitoutumattomana ehdokkaana. Hän toimi Verh’ovna Radan oikeusasiavaliokunnan varapuheenjohtajana tammikuuhun 2020 asti ja sen jälkeen puheenjohtajana. Iryna Venediktovan erottua valtakunnansyyttäjän virasta Kostin nimitettiin virkaan heinäkuussa 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Костін Андрій Євгенович *LB.ua*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Костін Андрій Євгенович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
**Luonnon kiertokulku** on käsite, johon kuuluu biogeokemiallinen kierto ja energian kierto ekosysteemissä. 
Energia tulee ekosysteemiin auringon energiasta. Energia kulkee ekosysteemin lävitse trofiatasolta toiselle. Kasvit, jotka auringon energian ja hiilidioksidin myötä tuottavat yhteyttämistuotteita, ovat tuottajia eli autotrofeja. Eläimet ovat kuluttajia, eli heterotrofeja. Kuluttajat jaetaan kolmeen ryhmään. Ensimmäisen ryhmän kuluttajia ovat kasvinsyöjät. Toisen ryhmän kuluttajia ovat kasvinsyöjiä saalistavat pedot. Kolmannen ryhmän kuluttajia ovat toisia petoja saalistavat pedot, eli huippupedot. Energian kiertokulkuun kuuluu myös hajottajien toiminta. Eliöiden määrä vähenee siirryttäessä trofiatasolta toiselle ravintoketjun huippua kohden. Energiaa kuluu joka tasolla elintoimintoihin ja näin tapahtuu energian ohivirtausta, jonka vaikutuksesta energia ravintoketjussa vähenee siirryttäessä ravintoketjussa ylöspäin.*lähde?*

Hiilen- ja hapen kiertokulku on oleellinen osa luonnon kiertokulkua. Kasvit käyttävät fotosynteesiin hiilidioksidia ja happea vapautuu. Eläinten hengitykseen, johon kuuluu soluhengitys, eläimet käyttävät happea ja samalla hiilidioksidia vapautuu. Hiilen ja hapen kiertokulkuun kuuluu myös hajottajien toiminta. Myös typen kiertokulku on oleellinen osa luonnonkiertokulkua. Typpeä kasvit saavat sekä bioottisesti että abioottisesti. Typpi on Dna:n rakennusosa. Kasvit käyttävät myös ammoniumtyppeä. Bakteerien toiminnassa mukana olevia typpiyhdisteitä ovat nitraatit ja nitriitit.*lähde?*

Hajottajat hajottavat kuollutta ainesta, jolloin ravinteita vapautuu takaisin maaperään.

Lähteet
-------

1. ↑  Aineiden kierto ja energian virtaus ekosysteemissä *Koralli*. Viitattu 5.7.2022. [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee julkaisurajoitusta. Embargo voi tarkoittaa myös laivan lähtökieltoa satamasta.*
**Embargo** on toimittajien ja tiedottajien yhdessä käyttämä järjestely, jossa median edustajat pääsevät tutustumaan aineistoon ennen sen varsinaista julkistamista yleisölle. Embargoa käytettäessä tiedottajat merkitsevät tiedotteeseen ajankohdan, koska sisältö on julkaistavissa, ja toimittajat poikkeustapauksia lukuun ottamatta noudattavat tätä toivetta. Järjestely ei perustu muodolliseen sopimukseen, vaan on kehittynyt ajan kuluessa.

Järjestely antaa toimittajille mahdollisuuden perehtyä aiheeseen ilman kiirettä. Tiedottajille embargon käyttäminen kannattaa, koska se saattaa lisätä artikkeleiden laajuutta ja perinpohjaisuutta. Yleensä embargoa käytetään asioissa, jotka herättävät suurta mielenkiintoa. Näin vähennetään uutiskilpailun vaikutusta juttujen sisältöön. Tyypillisiä uutistoimituksissa käsiteltäviä embargollisia aineistoja ovat esimerkiksi tutkimustulokset, raportit ja kirjat.

Embargo merkitään yleensä tiedotteen alkuun tai jopa otsikkoon. Merkintätapoja on monia, esimerkiksi: *"Embargo 25.5.2007 kello 12.00"* tai *"Julkaisuvapaa 25.5.2007 kello 12.00"*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Embargo hyödyttää viestijää ja mediaa *STT*.  4.10.2016. Viitattu 30.9.2019.
2. ↑  Kuutti, Heikki ja Puro, Jukka-Pekka: *Mediasanasto*. Jyväskylä: Atena, 1998. ISBN 951-796-094-8.
Tammenterhoja
**Tammenterho** on tammen tuottama pähkinä. Tammenterho sisältää yhden tai joskus harvoin kaksi siementä, jotka ovat kovan kuoren sisällä. Tammenterhojen pituus vaihtelee 1–6 senttimetrin ja leveys 0,8–4 senttimetrin välillä. Tammenterhon kypsyminen kestää lajista riippuen 6–24 kuukautta.*lähde?*

Tammenterhot ovat tärkeää ravintoa monille nisäkkäille ja linnuille. Niitä syövät esimerkiksi orava, metsähiiri, pähkinähakki ja sepelkyyhky. Sen sijaan koiralle ne voivat olla vaarallisia.

Tammenterhoja on käytetty myös ihmisravinnoksi. Niissä on tanniineja, jotka voivat suuria määriä nautittaessa aiheuttaa muun muassa vatsaoireita, maksavaivoja ja syöpää. Tanniineja saadaan kuitenkin poistettua liottamalla ja keittämällä, jolloin terhoista tulee syötäviä. Niissä on runsaasti kaliumia, rautaa sekä A- ja E-vitamiineja.

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Sulkava: Sepelkyyhkyt tammenterhoapajalla *Suomen Luonto*.  2013. Viitattu 13.6.2022.
2. ↑  Hevoskastanjat ja tammenterhot voivat olla koiralle vaarallisia *Agria*.  2017. Viitattu 13.6.2022.
3. ↑  Voiko tammenterhoja syödä *Verneri*. Viitattu 13.6.2022.
4. ↑  Are Acorns Edible? Everything You Need to Know *Healthline*. Viitattu 13.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* The Acorn Harvest: Acorn Foraging and Recipes *Fres Bites Daily* (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Acorn
**Aarne Juhani Kivikoski** (s. 9. toukokuuta 1932 Tampere) on suomalainen arkkitehti ja yritysjohtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Juhani Kivikoski syntyi johtaja Aarne Oskari Kivikosken ja Ida Sankalan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1960–1974 oli taiteilija Riitta Ilari Eskola, Uuno Eskolan tytär. Toisen kerran Kivikoski avioitui vuonna 1981, merkonomi Tellervo Korpiolan kanssa. Kivikoski tuli ylioppilaaksi 1951 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1959. Eskola-Kivikoski-Periäisen arkkitehtitoimistossa Kivikoski työskenteli 1960–1963, omassa arkkitehtitoimistossaan 1963–1981 ja Iittalan lasitehtaan johtajana 1981–1991.

Kivikoski on ollut Suomen Lasimuseon Ystävät ry:n perustajajäsen ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Hän on suunnitellut yhdistyksen ansiomitalin ja osallistunut yhdistyksen toimintaan vielä puheenjohtajakauden jälkeenkin. Kivikoski on yhdistyksen kunniajäsen.

Töitä
-----

* Munkkivuoren ostoskeskus, Helsinki, 1960–1963
* Iittalan tehdasrakennus, museo ja ostoskeskus, Hämeenlinna, 1963–1980
* Kouvolan kaupunginkirjasto, Kouvola, 1971
* Vakuutusyhtiö Kalevan talon / Helsingin Suomalaisen Säästöpankin pääkonttorin saneeraus, Helsinki, 1973
* Tuulimyllyntie 2, Helsinki. Asuinkerrostalo, 1966
* Professorintie 4, Helsinki. Asuinkerrostalo, 1972

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 385. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Vanhojen lasiesineiden keräilijät ry: Lasinkeräilijän blogi *lasinkerailijanblogi.blogspot.com*.  14.3.2014. Viitattu 30.5.2022.
3. ↑  Vanhojen lasiesineiden keräilijät ry: Lasinkeräilijän blogi; Suomen lasimuseon ystävät ry:n 30-vuotisjuhla *lasinkerailijanblogi.blogspot.com*.  7.9.2015. Viitattu 30.5.2022.
4. ↑  As Oy Professorintie 4-6 *hel.fi*. Helsingin kaupunginmuseo. Viitattu 15.10.2022.
|  |
| --- |
| Glutetimidi |
| Glutetimidi |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 3-etyyli-3-fenyylipiperidiini-2,6-dioni |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 77-21-4 |
| ATC-koodi | N05CE01 |
| PubChem | 3487 |
| DrugBank | DB01437 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C13H15NO2 |
| Moolimassa | 217,26 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 84 °C |
| Liukoisuus veteen | 0,999 g/l |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | Hepaattinen |
| Puoliintumisaika | 10–12 tuntia |
| Ekskreetio | Renaalinen |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Oraalinen |

**Glutetimidi** (*2-etyyli-2-fenyyliglutarimidi*) on piperidindionijohdoksiin kuuluva lääkeaine. Näistä käytetään myös nimitystä piperidiini-sarja, joista ensimmäiset tuotteet onnistuttiin syntetisoimaan vuonna 1952.

Glutetimidin tuotenimi lääkemarkkinoilla oli *Doriden*, ja sitä käytettiin unilääkkeenä. Sen vaikutus alkaa noin 30–60 minuutissa ja kestää keskimäärin 6–8 tuntia. Joskus vaikutus on saattanut kestää jopa 10 tuntia, toisinaan vain 4 tuntia. Lääkkeellä on myös lievää spasmolyyttista eli antikonvulsiivista (antiepileptistä) relaksoivaa, lihasjännitystä laskevaa vaikutusta. Sitä ei kuitenkaan käytetty lääkkeenä epilepsiaan.

Glutetimidin siedettävyyttä on pidetty varsin hyvänä. Sen teho on muistuttanut paljolti keskipitkän vaikutuksen omaavia barbituraatteja. Tämä pätee sekä kemiallisen rakenteen että vaikutusten suhteen. Lääke soveltui käytettäväksi barbituurihapon johdosten tavoin, joskaan ei niitä merkittävästi parempana. Pitkäaikaiskäyttö saattoi johtaa tottumiseen eli habituaatioon sekä lääkeriippuvuuteen.

Lääkkeen annoskoko on ollut 500 mg. Lääke otettiin suun kautta, eli peroraalisesti.

Glutetimidi vedettiin myöhemmin markkinoilta siihen liittyneen väärin- ja sekakäytön johdosta. Väärinkäytön laajuudesta ei ole tietoa tässä yhteydessä saatavilla. Glutetimidi oli käytössä Suomessa vielä ainakin 1970-luvun lopulla.

Sivuvaikutukset
---------------

Sivuvaikutuksina joskus on kuvattu esiintyneen ihottumaa, pahoinvointia (nauseaa) ja oksentelua (vomitusta).

Yliannostus
-----------

Suuret annokset ovat alentaneet radikaalisti verenpainetta eli aiheuttaneet hypotensiota.

Kirjalliset lähteet
-------------------

* Vartiainen, Ilmari: *Lääkeaineoppi*, WSOY-SHKS, 1960 (s. 37)
* *1974 Therapia Fennica TF-74* (s. 643)
* Alfering-Olli-Tuomi: *Lääkkeet ja niiden käyttö*, WSOY-SHKS, 1977 (s. 174)

### Viitteet

1. 1 2 3  Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977: s. 174
2. 1 2 3 4 5  Vartiainen I. 1960: s. 37

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Glutethimide (englanniksi)
* DrugBank: Glutethimide (englanniksi)
* KEGG: Glutethimide (englanniksi)
* ChemBlink: DL-Glutethimide (englanniksi)
Istuntosali.
Suurin puolue kaupunginosittain vuoden 2019 vaaleissa.
**Bremische Bürgerschaft** (suomeksi kirjaimellisesti "Bremenin kansalaisuus") on Saksan Bremenin osavaltion lainsäädäntöelin. Osavaltion parlamentti valitsee senaatin (toimeenpanevan) jäsenet, valvoo toimeenpanovaltaa ja säätää lait. Vuoden 2019 osavaltiovaalien jälkeen se koostuu 84 edustajasta seitsemästä puolueesta. Nykyinen enemmistö on sosiaalidemokraattisen puolueen, Allianssin 90 / Vihreät ja Vasemmisto (Die Linke) koalitio, joka tukee pormestaria ja senaatin presidenttiä Andreas Bovenschultea. Bremenin kaupungin 68 edustajaa parlamentissa muodostavat myös Stadtbürgerschaftin (kaupungin paikallisen parlamentin), kun taas Bremerhavenilla on oma paikallinen parlamenttinsa.

Vaalit suoritetaan suhteellisella vaalitavalla molemmissa äänestyspiireissä Bremenissä (68 paikkaa) ja Bremerhavenissa (15 paikkaa), ja vaaleissa on 5% äänikynnys, joka puolueen täytyy ylittää että voi saada parlamenttiin edustajia. Viiden prosentin sääntöä käytetään erikseen Bremenin ja Bremerhavenin vaalipiireissä. Äänioikeuden alaikäraja on 16 vuotta ja kaikki Euroopan unionin kansalaiset saavat äänestää. Se on ainoa Saksan osavaltion parlamentti, joka valitaan neljän vuoden (eikä viiden vuoden) välein.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (saksaksi)

Saksa Saksan osavaltioparlamentit

* Ala-Saksin maapäivät
* Baden-Württembergin maapäivät
* Baijerin maapäivät
* Berliinin edustajainhuone
* Brandenburgin maapäivät
* Bremische Bürgerschaft
* Hamburgische Bürgerschaft
* Hessenin maapäivät
* Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät
* Nordrhein-Westfalenin maapäivät
* Rheinland-Pfalzin maapäivät
* Saarlandin maapäivät
* Saksin maapäivät
* Saksi-Anhaltin maapäivät
* Schleswig-Holsteinin maapäivät
* Thüringenin maapäivät


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bürgerschaft of Bremen