recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Soittolista** (engl. *playlist*) -termillä tarkoitetaan yleensä listaa jollakin radiokanavalla tiettynä ajanjaksona soitettavasta musiikista. Joskus soittolista voi olla lista sen hetken suosituimmista tietyn musiikkityylin musiikkikappaleista järjestettynä suosituimmuusjärjestykseen, esimerkiksi TOP 40 -lista. Tällaisia hittilistoja löytyy suosituimpien radio-ohjelmien koostamina sekä perinteiseen tapaan levymusiikkia soittavilta musiikin ammattilaisilta koottuna. 

Soittolistoille pääsevät yleensä musiikkiartistin tai yhtyeen suosituimmat single-levytykset. Parhaimpina esimerkkeinä voidaan mainita Michael Jacksonin *Bad*-levy, jolta nousi viisi singleä Billboard Hot 100 -soittolistan ensimmäiseksi vuosina 1987–1988.

Soittolistojen lisäksi kerätään tietoa levymyynnistä, jolloin on kyse erikseen levyalbumien ja -singlejen levymyyntilistasta. Levymyynnin singlelistat ovat laajentuneet pikkuhiljaa käsittämään myös Internet-lataukset ja suoratoiston.

Radiotuotannossa soittolista, ajolista, on myös tekninen termi, joka tarkoittaa listaa lähetyksessä soitettavasta musiikista. Yleiskeskustelussa termit sotketaan monesti keskenään, ja radioasemia syytetään "soittolistojen" käytöstä silloin, kun tarkoitetaan orjallista tietyn formaatin noudattamista. Soittolista laaditaan joko toimittajan/DJ:n itsensä tekemänä tai käytetään automaattista musiikinvalintajärjestelmää, joka tiettyjen ehtojen mukaan valitsee soitettavan musiikin.

Suomessa radiokanavien soittolistojen laadinnassa keskeisiä henkilöitä ovat kanavien musiikkipäälliköt (esim. Mikko Koivusipilä), joille levy-yhtiöiden promoottorit esittelevät uutuuslevyjä viikoittain. Musiikkipäällikkö lisää eli *"äddää"* sopiviksi arvioimiaan kappaleita soittolistalle. Tässä vaiheessa kappale soi kanavalla harvakseltaan, kunnes se *testataan*, eli siitä esitetään lyhyitä otteita valikoidulle kuulijakunnalle, jonka antaman palautteen perusteella parhaiten testanneet kappaleet nostetaan *voimasoittoon* ja huonosti testanneet poistetaan listalta. Kappale pysyy listalla niin kauan kuin se testaa hyvin, kaupallisilla kanavilla jopa useita kuukausia, mutta esimerkiksi Radio Suomessa toistokerrat ovat huomattavasti harvalukuisempia.

Radioasemien käyttämiä ajolistaohjelmistoja
-------------------------------------------

* RCS (Radio Computing Services)
* Zenon Media
* Dalet Radio Suite

Useimmat, kuten kaikki edellä mainitut radioasemien listaohjelmistot ovat palvelinpohjaisia.

Historia
--------

20. syyskuuta 1940 *Billboard*-lehti julkaisi lehden ensimmäisen listan musiikin suosituimmuudesta. Billboard Hot 100 - soittolista ja samalla uusi sisältö radiosoitto-ohjelmien rungoksi syntyivät.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanahaku "soittolista" *Kielitoimiston sanakirja*. Viitattu 24.3.2017.
2. ↑  Mikko Koivusipilä valitsee Suomen radiohitit, ja siinä hommassa raha ratkaisee – "Minun työtäni ei ole sivistää" *Helsingin Sanomat*.  21.8.2017. Viitattu 28.8.2017.
3. ↑  Mattila, Riku: Radio on pop! *Elvis ry*.  20.3.2017.  Arkistoitu 22.3.2017. Viitattu 24.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tia Yliskylä: Kuka vapauttaisi soittolistan? (Arkistoitu – Internet Archive) Utain 26.3.2009.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Adventure-luokan tiedusteluristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Attentive** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Adventure-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan aluksissa oli muista tiedusteluristeilijöitä poiketen neljä eikä kolme savuhormia sekä klipperikeula. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.

Palvelus
--------

Pian valmistumisen jälkeen alus sijoitettiin Noren reserviin kesäkuussa 1906. Se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1907 Chathamissa liitettynä Kotilaivaston Noreen sijoitettuun osastoon. Alus kolaroi 6. elokuuta Portlandin edustalla torpedovenehävittäjä *HMS Quailin* kanssa. Se kolaroi 27. huhtikuuta 1908 Harwichin edustalla *HMS Galan* ja *HMS Ribblen* kanssa, jolloin *Gala* upposi vieden mukanaan yhden miehen ja *Ribblen* kylkeen tuli reikä.

Palattuaan palvelukseen heinäkuussa 1909 Chathamissa *Attentive* määrättiin 3. hävittäjälaivueen johtoalukseksi, mistä tehtävästä se siirrettiin 1910 2. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Alus oli huollettavana palaten palvelukseen lokakuussa 1911 Devonportissa. Alus oli modernisoitavana Devonportin telakalla elokuussa 1912, jonka jälkeen se liittyi vuoden 1913 vuotuisiin sotaharjoituksiin 3. kevyt risteilijälaivueeseen.

Heinäkuussa 1913 alus otettiin palvelukseen Devonportissa liitettynä 1. hävittäjälaivueeseen, mistä se siirrettiin alkuvuodesta 1914 Doverin osaston 6. hävittäjälaivueeseen. Alus oli huhtikuun 1914 Pohjois-Irlannissa ja se oli pääosan ensimmäisestä maailmansodasta Doverin osastossa, jonka mukana se osallistui muun muassa Zeebrüggeen 25. huhtikuuta 1918 tehtyyn hyökkäykseen. Sodan lopulla alus siirrettiin suojaamaan Gibraltarin saattueita ja sotatoimien päätyttyä se lähetettiin Pohjois-Venäjälle.

*Attentive* poistettiin palveluksesta joulukuussa 1918 ja se myytiin romutettavaksi 12. huhtikuuta 1920.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Attentive (1904)**.
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Conway's 1906-1921 s. 17

*Adventure*-luokan tiedusteluristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Adventure* - *HMS Attentive* |
| Edeltäjä: ei – Seuraaja: *Forward*-luokka |
**Sulho Aavikko** (13. maaliskuuta 1889 Turku – 26. tammikuuta 1933 Turku) oli suomalainen näyttelijä.

Ura
---

Aavikko oli vuodesta 1908 alkaen mukana lähes kaikissa Turun näytelmäseuroissa ja vaellusvuosinaan myös johti muutamaa seuraa. Kun Turun Työväen Teatterin toiminta ammattimaistui 1916 Aavikko siirtyi sen näyttelijäkaartiin ja työskenteli siellä kymmenen vuotta. Aavikon terveys heikkeni 1926, jolloin hänen oli jätettävä työnsä. Vuonna 1930 hän ryhtyi Kärsämäen Työväen Näyttämön johtajaksi.

Aavikko näytteli osapuilleen kaikissa aikakauden unkarilaisissa laulunäytelmissä ja opereteissa. Hänellä oli rooleja myös lukuisissa suomalaisen näytelmäkirjallisuuden klassikoissa. Kansannäytelmässä *Tukkijoella* Aavikko teki Tolarin, Huotarin ja Pölhö-Kustaan roolit, näytelmässä *Pohjalaisia* hän näytteli Saltun ja Antin. *Nummisuutareissa* hän näytteli Eskon. *Seitsemässä veljeksessä* hänellä oli Eeron osa.

Aavikon kollegoita Turun Työväen Teatterissa olivat muun muassa Santeri Vahtonen ja tämän puoliso Fanny Vahtonen.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2  Sulho Aavikko.  *Kirjatyö : Suomen kirjatyöntekijäin liiton äänenkannattaja*, 15.02.1933, nro 4, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.02.2020.
2. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita 1930, s. 5
3. ↑  Vuori, Erkki: Näyttelijä ja palomies *Suomenturku.turku.fi*. Viitattu 29.4.2019. [vanhentunut linkki]
Dean Martin (vas.) ja Jerry Lewis vuonna 1950.
**Martin ja Lewis** oli yhdysvaltalainen komediapari, jonka muodostivat laulaja Dean Martin ja koomikko Jerry Lewis. He aloittivat yhteisen uransa lavakoomikoina ja jatkoivat suosittuina esiintyjinä televisiossa ja elokuvissa vuoteen 1956 asti.

Ura
---

Dean Martin ja Jerry Lewis tapasivat New Yorkissa vuonna 1946, jolloin he esiintyivät paikallisissa yökerhoissa samoina iltoina. Yhdessä he esiintyivät ensimmäisen kerran 500 Clubissa Atlantic Cityssä. Esityksessä Martin lauloi ja Lewis häiriköi hänen esiintymistään, ja tähän samaan työnjakoon kaksikon lavashow perustui seuraavat kymmenen vuotta.

Martinista ja Lewisista tuli nopeasti suosittuja, ja he pääsivät esiintymään suuriin yökerhoihin pääesiintyjinä. Ensimmäisen elokuvansa *Tontut toverukset* he tekivät vuonna 1949. Elokuva sai huonot arvostelut, mutta Lewisin epätavallista koomisuutta kehuttiin. Seuraavina vuosina kaksikon tekemät elokuvakomediat Paramountilla nostivat heidät suursuosioon Amerikassa, ja he olivat 1950-luvulla maan tuottavimmat elokuvatähdet.

Martin ja Lewis nähtiin useasti myös television komediaohjelmissa. Radiossa he eivät koskaan lyöneet läpi, arvostelijoiden mukaan siksi, että heidät piti nähdä.

Martinin ja Lewisin välit muuttuivat vuosi vuodelta riitaisammiksi, ja vuonna 1956 he lähtivät omille teilleen. Kumpikin loi tahollaan menestyksekkään soolouran.

Filmografia
-----------

* *Tontut toverukset* (*My Friend Irma*, 1949)
* *Tontut toverukset lännessä* (*My Friend Irma Goes West*, 1950)
* *Armeijan monnit* (*At War with the Army*, 1950)
* *Isän jäljissä* (*That's My Boy*, 1951)
* *Laivaston monnit* (*Sailor Beware*, 1952)
* *Laskuvarjomonnit* (*Jumping Jacks*, 1952)
* *Kaksi iloista merimiestä Balissa* (*Road to Bali*, 1952)
* *Jenkki ja Lenkki neropatteina* (*The Stooge*, 1952)
* *Yö kummitussaarella* (*Scared Stiff*, 1953)
* *Villikkopojat pulassa* (*The Caddy*, 1953)
* *Satulassa haaremiin* (*Money from Home*, 1953)
* *Toivoton tapaus* (*Living It Up*, 1954)
* *Sirkuksen huimapäät* (*3 Ring Circus*, 1954)
* *Hassu parturi* (*You're Never Too Young*, 1955)
* *Vaarattomia vakoilijoita* (*Artists and Models*, 1955)
* *Peloton sheriffi* (*Pardners*, 1956)
* *Huoleton härkätaistelija* (*Hollywood or Bust*, 1956)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maltin, Leonard: *Movie Comedy Teams*, s. 299–317. Signet, 1970.
Carlo Ludovico Bragaglia
**Carlo Ludovico Bragaglia** (8. heinäkuuta 1894 Frosinone – 3. tammikuuta 1998 Rooma) oli italialainen valokuvaaja, käsikirjoittaja sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja.

Bragaglia oli elokuvastudio Cinesin ensimmäisen toimitusjohtajan Francesco Bragaglian poika ja kirjailija-ohjaaja Anton Giulio Bragaglian sekä taidemaalari Alberto Bragaglian veli. Vuonna 1922 hän perusti veljensä Antonin kanssa kokeellisen teatteriryhmän ja työskenteli myöhemmin Cinesillä valokuvaajana, leikkaajana ja veljensä apuohjaajana. Bragaglian ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö oli radiokuunnelmaan perustunut komedia *O la borsa o la vita* ("Rahat tai kuolema", 1933). Vuonna 1939 hän ohjasi koomikko Totòn elokuvadebyytin *Animali pazzi* ("Hullut eläimet", 1939). Myöhemmin Bragaglia työskenteli suositun näyttelijäparin Eduardo ja Peppino De Filippon kanssa sekä teki kokonaisen sarjan Totò-elokuvia. 1960-luvun vaihteessa hän ohjasi joukon peplum-filmejä kuten *Hannibal* (1959), *Herkules ja rakkauden kuningatar* (1960) ja *Ursus leijonien laaksossa* (1961).

Elokuvia
--------

* *Non ti pago!*, 1942
* *Hannibal*, 1959
* *Herkules ja rakkauden kuningatar*, 1960
* *Ursus leijonien laaksossa*, 1961

Lähteet
-------

1. ↑  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 48. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Carlo Ludovico Bragaglia
* Internet Movie Database: Carlo Ludovico Bragaglia (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Carlo Rustichelli** (24. joulukuuta 1916 Carpi – 13. marraskuuta 2004 Rooma) oli italialainen muusikko ja säveltäjä. Hän sävelsi musiikin yli 250 elokuvaan.

Rustichelli opiskeli pianonsoittoa Bolognassa ja säveltämistä Santa Cecilian akatemiassa Roomassa. 1930- ja 1940-luvuilla hän teki etupäässä teatteri- ja oopperamusiikkia. Rustichellin ensimmäinen elokuva oli Mario Bonnardin *Papà per una notte* (1939), mutta laajempaa mainetta hän saavutti musiikillaan Pietro Germin elokuvaan *Tappava suudelma* (*Gioventù perduta*, 1947). Rustichelli teki musiikkia mitä erilaisimpia lajityyppejä edustaviin elokuviin. Hän sai Nastro d’argento -palkinnon sävellyksistään Germin *Variksenpelättimeen* (*L’uomo di paglia*, 1958) ja Mario Monicellin elokuvaan *L’armata Brancaleone* (1966).

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 287–288. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Carlo Rustichelli Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Carlo Taube** (4. heinäkuuta 1897 Galitsia – 11. lokakuuta 1944 Auschwitz) oli itävaltalainen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä.

Taube sai konserttipianistin koulutuksen; hän opiskeli Ferruccio Busonin johdolla Wienissä. Hän haki töitä kahviloista ja yökerhoista Wienissä, Brnossa ja Prahassa. Joulukuussa 1941 hänet vietiin Theresienstadtiin vaimonsa ja lapsensa kanssa. Hän osallistui aktiivisesti Theresienstadtin musiikkielämään pitämällä pianoresitaaleja ja johtamalla konsertteja. Ainoa Tauben Theresienstadtista säilynyt teos on *Ein jüdisches Kind* (1942) sopraanolle ja pianolle. Hän sävelsi monia sittemmin kadonneita teoksia, joihin kuului *Terezín-sinfonia*. Taube murhattiin Auschwitzissä.

Anne Sofie von Otter levytti Tauben laulun *Ein jüdisches Kind* Deutsche Grammophonille osana *Terezín – Theresienstadt* -kokoelmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carlo Taube Music and the Holocaust
2. ↑  Terezín – Theresienstadt Deutsche Grammophon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Thiès** on Senegalin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee 70 kilometriä Dakarista itään. Vuonna 2007 siellä oli 263 500 asukasta.

Thiès on samannimisen alueen ja departementin hallinnollinen keskus. Se koostuu kolmesta kunnasta, jotka muodostavat arrondissementin.

Paikkakunta on saanut alkunsa Cayorin kuningaskuntaan kuuluneesta Dianxènen sererikylästä. Ranskan siirtomaa-aikana sinne perustettiin varuskunta. Dakarin–Nigerin rautatien myötä Thièsistä tuli tärkeä risteysasema, ja se sai vuonna 1904 kunnan statuksen. Vuonna 1948 se oli suuren rautatieläislakon keskuspaikka.

Kaupunki on ympäröivän maaseudun kaupallinen keskus. Siellä on myös teollisuutta kuten auto- ja patteritehtaat. Thiès on tunnettu Länsi-Afrikan ainoasta gobeliinitehtaastaan. Taïbassa ja Pallossa on fosfaattikaivokset. Rautatieliikennettä on nykyään vain Thièsin ja Dakarin välillä.

Kaupungissa toimii vuonna 2007 perustettu yliopisto, teknillinen opisto, upseerikoulu ja agronomikoulu. Nähtävyyksiin kuuluvat historiallinen museo, käsityöläiskylä ja katolinen Pyhän Annan katedraali.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Historique de la ville de Thiès *thiesville.com*.  Arkistoitu 26.6.2020. Viitattu 23.6.2020.
2. ↑  Maailman suurimmat kaupungit 06 Tilastokeskus

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thiès** Wikimedia Commonsissa
**Österreichische Basketball Bundesliga** on Itävallan korkein koripallosarja. Kauteen 2008–2009 asti liiga oli nimeltään A-Liga. Sen jälkeen sponsorinimeksi vaihdettiin Admiral Basketball Bundesliga.

Sarjasysteemi
-------------

12 joukkuetta pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta pääsevät jatkosarjaan (H1), jossa ratkotaan parit pudotuspeleihin. Runkosarjan kuusi huonointa joukkuetta pelaavat jatkosarjan (H2), jonka kaksi parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. H1:n ensimmäiseksi sijittunut joukkue saa H2:n toiseksi parhaan joukkueen ja H1:n toiseksi sijoittunut joukkue saa H2:n ensimmäiseksi sijoittuneen joukkueen vastaansa. Puolivälierät, välierät ja finaali pelataan paras viidestä-menetelmällä.

Joukkueet kaudella 2012–2013
----------------------------

* Gmunden
* Traiskirchen
* BasketClubs Vienna
* Fürstenfeld
* Kapfenberg
* Oberwart
* Güssing
* St. Pölten
* Graz
* Wels
* Klosterneuburg

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
**Thoas** (m.kreik. Θόας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Andraimonin ja Gorgen poika ja Aitolian kuningas. Hän oli saanut asemansa sen jälkeen kun Meleagros oli kuollut eikä Oineus tai hänen poikansakaan olleet enää elossa.[1] Thoaalla oli poika, Haimon.[2]

Tausta
------

Thoas oli yksi Penelopen kosioista, mutta tämä meni naimisiin Odysseuksen kanssa. Hän tavoitteli myös Helenaa ja joutui muiden kosijoiden tavoin vannomaan valan, jossa hän sitoutui hyväksymään valitun sulhasen ja suojelemaan avioparia. Niin hän valansa velvoittamana joutui osallistumaan Troijan sotaan Pariin ryöstettyä Helenan.

Troijan sota
------------

Thoas johti aitolialaisten joukkoa ja komensi 40 sotalaivaa joukkojen purjehtiessa kohti Troijaa.[3] Akhilleuksen saatua surmansa hän osallistui kisoihin kaatuneen sankarin kunniaksi. Vaunujen ajon aikana hän kuitenkin putosi kyydistä, jolloin parantaja Podaleirios joutui paikkaamaan häntä.[4] Myöhemmin taistelussa kaupungista hän aiheutti Pariille pistohaavan. Taisteluissa hän surmasi yhteensä kaksi vastustajaansa.

Thoas mainitaan yhtenä niistä miehistä , jotka piiloutuivat Troijan hevoseen.[5]

Sodan jälkeen
-------------

Troijan kukistuttua Thoas otti Pallas Athenea esittävän pronssipatsaan mukanansa Amfissaan.[6] Joidenkin lähteiden mukaan Odysseus joutui lähtemään maanpakoon surmattuaan vaimonsa kosijat ja päätyi Thoaan luo Aitoliaan. Täällä hän olisi nainut Thoaan tyttären.[7]

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Ilias* 2.638–644 (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 5.3.6 (engl. käännös)
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi 3.12 (engl. käännös)
4. ↑  Quintus Smyrnaeus: *Troijan tuho* iv.601–615 (engl. käännös)
5. ↑  Vergilius, *Aeneis* ii.250–267 (engl. käännös)
6. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 10.38.5 (engl. käännös)
7. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi 7.40 (engl. käännös)
**Gero Zambuto** (14. huhtikuuta 1887 Grotte – 11. tammikuuta 1944 Bassano del Grappa) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.*lähde?*

Zambuto opiskeli yliopistossa oikeustiedettä, mutta antautui sitten teatterinäyttelijän uralle. Hän työskenteli vuodesta 1913 lähtien elokuvanäyttelijänä ja -ohjaajana, mutta palasi teatteriin 1920-luvun alussa. Äänielokuvan tultua Zambuto näytteli jälleen muutamissa elokuvissa ja ohjasi muun muassa Totòn elokuvadebyytin *Fermo con le mani!* (1937). Hän teki huomattavan uran myös ääninäyttelijänä.

Elokuvia
--------

* *La moglie di Claudio*, 1918 (ohjaaja)

Lähteet
-------

1. ↑  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano. I registi: dal 1930 ai giorni nostri*, s. 444. Roma: Gremese, 2002. ISBN 88-8440-171-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Italia

 |

 |
**Ystävä hädässä** (pers. ‏خانه دوست کجاست‎, *Khaneh-ye dust kojast?*) on Abbas Kiarostamin ohjaama iranilainen elokuva vuodelta 1987. Sen arkisen yksinkertaisessa tarinassa pieni koulupoika lähtee palauttamaan kouluvihkoa naapurikylään toverilleen, joka voi joutua seuraavana päivänä erotetuksi kouluksi ellei palauta vihkoa opettajalle. Elokuva voidaan nähdä kuvauksena velvollisuudentunnosta ja arkisesta sankaruudesta.

*Ystävä hädässä* on Kiarostamin niin sanotun Koker-trilogian ensimmäinen osa. Muut osat ovat *Ja elämä jatkuu* sekä *Oliivipuiden katveessa*.

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  The 100 greatest foreign-language films *BBC Culture*.  30.10.2018. Viitattu 14.11.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Where Is the Friend's Home?
**Teatteri Nirvana** on vapaamuotoinen helsinkiläinen teatteriryhmä. Sen taiteelliset johtajat ovat Sini Pesonen ja Jussi Moila. Ryhmän muut jäsenet ovat näyttelijöitä, muusikoita ja taiteellisia suunnittelijoita. Teatteri Nirvanan tuotantoja ovat muun muassa *Veitset leikkaa ilman*  sekä Teatteri Takomon kanssa yhdessä tuotettu *Paratiisi*.

Teatteri Nirvanan perustivat vuonna 2008 Teatterikorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun opiskelijat. Ryhmän jäseniä ovat muun muassa näyttelijät Ulla Raitio, Annika Poijärvi, Joonas Saartamo, Olavi Uusivirta, Riku Nieminen, Ágnes Kaszás, Minka Kuustonen, Saara Kotkaniemi, Ylermi Rajamaa, Wintom Ghebreselassie, Kaisa Leppänen ja Kai Vaine, suunnittelijat Pauli Riikonen, Henna-Riikka Taskinen ja Laura Dammert sekä koreografi Sonya Lindfors.

Lähteet
-------

1. ↑  Teatteri Nirvana leikkaa suoraan katsojan sisimpään *hs.fi*.  12.12.2011. hs.fi.  Arkistoitu 10.2.2012. Viitattu 26.2.2012.
2. ↑  Paratiisi tuo uhrin lähietäisyydelle *hs.fi*.  20.2.2011. hs.fi.  Arkistoitu 14.6.2012. Viitattu 26.2.2012.
3. ↑  Teatteri Nirvanan jäsenet *teatterinirvana.com*.  9.9.2011. teatterinirvana.com.  Arkistoitu 9.1.2012. Viitattu 26.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Teatteri Nirvanan verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Teatteri Takomon verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alexander Magnus Löfving** (26. heinäkuuta 1821 Hiitola – 25. lokakuuta 1906 Hanko) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Löfvingin vanhemmat olivat apulaispastori Pehr Magnus Löfving ja Eva Fredrika Aschan ja puoliso vuodesta 1859 Mathilda Maria Karolina Åkerman. Löfving tuli sotilaspalvelukseen 3. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vapaaehtoisena vuonna 1838. Aliupseeriksi hän yleni jo saman vuoden lopulla. Vuonna 1843 Löfving siirrettiin vänrikiksi ylennettynä Krementšugin jalkaväkirykmenttiin Poltavan kuvernementtiin. Vuonna 1847 hänet määrättiin aliluutnanttina rykmentin rahastonhoitajaksi, seuraavana vuonna hän osallistui vapaaehtoisena Unkarin vallankumouksen kukistamiseen rintamajoukoissa. Luutnantiksi Löfving yleni toukokuussa 1850. Hänet siirrettiin 1851 kouluttajaksi 3. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan ja edelleen 1852 1. reservitarkk’ampujapataljoonaan, jonka vt. komppanianpäälliköksi hänet määrättiin 1852. Tähän tehtävään hänet vakinaistettiin alikapteeniksi ylennettynä 1853.

Krimin sotaan Löfving osallistui ensin komppanianpäällikkönä 1. reservitarkk’ampujapataljoonassa Helsingin seudun rannikkopuolustuksessa. Helmikuussa 1855 hänet määrättiin pataljoonansa vt. komentajaksi. Alkusyksyllä hän osallistui rannikon puolustustaisteluihin kenraali Anders Edvard Ramsayn alaisuudessa ja yleni kapteeniksi. Vuodesta 1857 Löfving toimi komppanianpäällikkönä 1. yhdistetyssä reservijalkaväkipataljoonassa ja syksystä 1858 pataljoonan vt. nuorempana esikuntaupseerina. Hänet ylennettiin majuriksi 1860. Vuonna 1863 Löfving siirrettiin Lappeenrannan jalkaväkirykmenttiin, missä hänestä tuli seuraavana vuonna pataljoonan tarkka-ampujien päällikkö. Everstiluutnantiksi 1865 ylennettynä hänet siirrettiin vuoden 1866 alusta rykmentin komentajan apulaiseksi talousosastolle ja 1. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi kesällä 1871. Everstiksi hänet ylennettiin 1873.

Kun reservijalkaväkipataljoonat lakkautettiin vuonna 1873, Löfving määrättiin Novgorodin kuvernementtiin sotilashallinnon päälliköksi ja seuraavana vuonna Lugan kihlakunnan sotilaspäälliköksi Pietarin kuvernementtiin, mutta pysytettynä armeijan jalkaväen upseeriluetteloissa. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin lokakuussa 1884, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta. Marraskuun alussa hän erosi myös Lugan kihlakunnan sotilaspäällikön tehtävästään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alexander Magnus Löfving *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 15.3.2020)
**Alexander Kolyagin** (ven. Александр Александрович Колягин, *Aleksandr Aleksandrovitš Koljagin*, s. 8. syyskuuta 1992 Krasnoturjinsk, Sverdlovskin alue, Venäjä) on venäläis-saksalainen hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Krasnoturjinskin Majakia. 

Kolyagin aloitti uransa Venäjän toiseksi korkeinta sarjatasoa pelaavassa Krasnoturjinskin Majakissa. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Ruotsin pääsarjaan Bollnäsin riveihin. Venäjälle palattuaan Kolyagin edusti Kemerovon Kuzbassin kakkosjoukkuetta. Hän siirtyi syksyllä 2014 Norjan pääsarjaan Høvikin riveihin, mutta palasi seuraavalla kaudella kasvattajaseuraansa Majakiin.

Kolyagin sai syksyllä 2016 Saksan passin, joten hän saattoi edustaa vuoden 2017 MM-kisoissa Saksan jääpallomaajoukkuetta. Kaikkiaan hän on pelannut kolmissa MM-kisoissa ja ollut joukkueen parhaita maalintekijöitä.

Lähteet
-------

* Kolyagin Bandysidan-tietokannassa (ruotsiksi)
* Kolyagin rusbandy.ru-tietokannassa (venäjäksi)
* Kolyagin Majakin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Bundesteam Deutscher Bandy-Bund.  Arkistoitu 24.2.2019. Viitattu 24.2.2019. (saksaksi)
**Teatterihelinät** oli harrastajateatteritapahtuma, joka järjestettiin vuodesta 1996 vuoteen 2016 kahden vuoden välein Posiolla eteläisessä Lapissa. Teatterihelinöissä teatterin harrastajat pääsivät viikonlopun aikana esiintymään yleisön lisäksi teatterialan ammattilaisraadille, joka antoi palautetta jokaisesta esityksestä. Tapahtuman järjestivät Lapin Nuorison liitto, Opintokeskus kansalaisfoorumi, Posion kunta ja Posion Näyttämö. Niiden muodostama teatteritoimikunta valitsi esitykset tapahtumaan.

Esimerkiksi keväällä 2010 järjestettyihin kahdeksansiin Teatterihelinöihin myytiin 1300 pääsylippua, joka oli tapahtuman siihenastinen yleisöennätys.Tämä rikottiin kaksi vuotta myöhemmin 1400 lipulla. Näissä vuoden 2012 yhdeksänsissä Teatterihelinöissä nähtiin 13 esitystä, joista viisi oli syksyllä 2011 aloittaneen harrastajateatteriohjaajien täydennyskoulutuksen tulosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Erkki Ahola: Teatterihelinät kiinnostaa laajasti  16.03.2012. Koillissanomat.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 1.9.2012.
2. ↑  Timo Tervo: Teatterihelinöiden yleisöennätys jälleen rikki! Nuorisoseurat Kalevan Nuoret. Viitattu 1.9.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lapin Nuorison Liitto
* Posion matkailu
**This War Is Ours** on Escape the Fate -yhtyeen toinen albumi. Se on ensimmäinen julkaisu uuden laulajan Craig Mabbittin kanssa. Albumi piti tehdä kiireellä, koska Escape The Faten levy-yhtiö Epitaph Records meinasi potkia yhtyeen ulos, jos he eivät olisi tehneet uutta albumia. Albumin tuotti John Feldmann. *This War Is Ours* julkaistiin 21. lokakuuta 2008.

Basisti Max Green sanoi albumista, että he ovat tyytyväisiä siihen ja että se on albumi, jota ovat inspiroineet heidän lapsuuden suosikkiyhtyeensä kuten muun muassa Mötley Crüe ja Guns N’ Roses. Albumi nousi Billboardin listalla sijalle 35 myytyään yli 
13 000 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Singleinä julkaistiin seuraavat kappaleet "Something", "The Flood", "This War Is Ours" ja "10 Miles Wide". *This War Is Ours* on enemmän metalcorea ja hard rockia toisin kuin ensimmäinen albumi, joka on emotyylisempää.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 1. | We Won’t Back Down | 3.30 |
| 2. | On to the Next One | 3.08 |
| 3. | Ashley | 3.27 |
| 4. | Something | 3.38 |
| 5. | The Flood | 3.33 |
| 6. | Let It Go | 3.29 |
| 7. | You Are So Beautiful | 2.47 |
| 8. | This War Is Ours (The Guillotine II) | 4.26 |
| 9. | 10 Miles Wide | 2.47 |
| 10. | Harder Than You Know | 4.20 |
| 11. | It’s Just Me | 4.56 |
| 40.07 |  |

| Deluxe Version |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 14. | Bad Blood | 4.17 |
| 15. | Behind The Mask | 3.15 |
| 16. | Harder Than You Know (akustinen) | 4.18 |
| 17. | This War Is Mine (Clown Remix) | 5.42 |

| DVD |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 14. | The Flood | 3.49 |
| 15. | Something | 3.40 |
| 16. | 10 Miles Wide | 3.15 |
| 17. | This War Is Ours (The Guillotine II) | 5.31 |
| 18. | Escape The Fate This War Is Ours Behind The Music | 15.11 |
| 19. | Escape The Fate This War Is Ours European Tour | 25.29 |

Deluxe Edition
--------------

*This War Is Ours (Deluxe Edition)* sisältää kaksi uutta kappaletta, "Bad Blood" ja "Behind The Mask", videot kappaleista "The Flood", "Something", "10 Miles Wide" ja "This War Is Ours" sekä livemateriaalia. Se julkaistiin 27. huhtikuuta 2010.

Listasijoitukset
----------------

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
| Billboard 200 | 35 |
| Top Rock Albums | 12 |
| Top Digital Albums | 35 |
| Top Independent Albums | 2 |
| Top Alternative Albums | 8 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Escape the Fat *Billboard.com*. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)
Laura Restrepo vuonna 2018.
**Laura Restrepo** (s. 1950 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen kirjailija, joka aloitti uransa toimittajana ja joka viettää aikansa Meksikon ja Kolumbian välillä.

Elämä
-----

Restrepo aloitti kirjoittajanuransa politiikantoimittajana, ja päätyi sitä kautta mukaan Belisario Betancourtin johtamiin rauhanneuvotteluihin M-19-sissien kanssa. Rauhanneuvottelujen jälkeen Restrepon henkeä uhattiin ja hän joutui lähtemään maanpakoon Meksikoon, jossa hän asuu edelleen. Restrepon ensimmäinen romaani, *La isla de la pasión* (1989, suom. *Intohimon saari*), joka oli heti läpimurto Latinalaisessa Amerikassa, syntyi kirjailijan tarpeesta oppia rakastamaan uutta kotimaataan.

Kirjallisuus
------------

Restrepo tunnetaan tutkivaa journalismia, historiaa ja fiktiota yhdistelevästä tyylistään. Suurin osa hänen teoksistaan sijoittuu Kolumbiaan ja käsittelee maan yhteiskunnallisia kriisejä, mutta hänen esikoisteoksensa näyttämönä on Meksikon aluevesillä sijaitseva Clippertoninsaari ja sen uskomaton historia.

Romaanit
--------

* *Intohimon saari* 2015 (*Isla de la Pasión*, 1989)
* *El Leopardo al Sol*, 1993
* *Dulce Compañía*, 1995
* *La Novia Oscura*, 1999
* *La Multitud Errante*, 2001
* *Olor a Rosas Invisibles*, 2002
* *Houre*, 2007 (*Delirio*, 2004)
* *Demasiados Heros*, 2009
* *Hot Sur*, 2013

Teoksista muualla
-----------------

* Kiiltomato.net: Sekoamisen alkeet porvareille
* HS: Erään sekoamisen anatomia
* TS: Koralliatollin robinsonit

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Sisäänkäynti Teatteri Vantaan Silkkisaliin Vantaan Tikkurilassa.
**Teatteri Vantaa**, huhtikuuhuun 2006 saakka nimeltään **Teatteri Kehä III**, on näyttelijä Anne Nielsenin ja oopperalaulaja Matti Pasasen vuonna 1985 perustama vantaalainen ammattiteatteri. Muut perustajajäsenet olivat Leena Virtanen, Tiina Makkonen, Timo Paavola, Leila Itkonen ja Kimmo Sillantie. Teatterin ensimmäisenä ensi-iltana esitettiin Tikkurilan Peltolan koululla 28. marraskuuta 1986 Marguerite Durasin näytelmä Savannah Bay.

Teatteri Vantaa (tuolloin Teatteri Kehä III) sai vuoden 1991 Vantaan kulttuuripalkinnon.

Teatterin esitystilaksi kunnostettiin vuonna 1995 vanhan Silkkitehtaan Silkkisali, joka sijaitsee Vantaan Tikkurilassa. Silkkisalin mahtuu 100–120 katsojaa. Esitystilan osoite on Tikkurilantie 44, 01300 Vantaa. Teatteri kiertää myös lähikunnissa kiertue-esityksillä.

Teatteri Vantaan ohjelmistossa nähdään vuosittain kolmesta viiteen ensi-iltaa, jonka lisäksi teatterissa käy vierailevia ryhmiä. Teatterin toimintaa rahoittavat sekä Vantaan kaupunki että opetusministeriö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioHistoria. Teatteri Kehä III:sta Teatteri Vantaaksi - aktiivinen uuden avauksessa teatterivantaa.fi.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 22.4.2016.
2. 1 2  Teatteri Vantaa suomenteatterit.fi. Viitattu 22.4.2016.
3. ↑  Vantaan kulttuuripalkinto Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 2.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Teatteri Vantaa
* Stadia - KEHÄ III:n VARRELTA - 20 vuotta vantaalaista ammattiteatteria, ammattikorkeakoulun opinnäytetyö (2007)
Alexander L. Kielland (oikealla) ja Edda 2/7C
**Alexander Kielland** oli norjalainen öljynporauslautta, joka sai nimensä kirjailija Alexander Kiellandin mukaan. Se toimi majoitustiloina Pohjanmerellä Ekofiskin öljykentällä 320 km Skotlannin Dundeesta, kunnes se kaatui myrskyssä maaliskuussa 1980. Onnettomuudessa sai surmansa 123 ihmistä.

Viiden tukijalan varassa seisonut *Alexander Kielland* oli rakennettu ranskalaisella telakalla vuonna 1976 alkujaan koeporauslautaksi, mutta se oli muutettu myöhemmin asuntolautaksi. Enimmillään lähes 400 työntekijästä puolet työskenteli aina viereisellä *Edda*-porauslautalla, ja puolet oli lepäämässä *Alexander Kiellandilla*. Työjakso kesti kerrallaan kaksi viikkoa, jolloin yhden vuorokauden aikana tehtiin töitä 12 tuntia joko päivä- tai yövuorossa. Tämän jälkeen oli aina kaksi viikkoa vapaa-aikaa.

Onnettomuudesta pelastuneiden mukaan 27. maaliskuuta 1980 noin kello 18.30 kuului kova jysäys, jota seurasi kolmen sekunnin kuluttua voimakas rysähdys ja asuntolautta alkoi kallistua nopeasti. Parikymmentä minuuttia myöhemmin koko lautta kaatui mereen ylösalaisin. Onnettomuushetkellä lautalla oli kaikkiaan 212 henkilöä, ja surmansa saaneiden joukossa oli kaksi suomalaista. Kova merenkäynti vaikeutti pelastustöitä oleellisesti, ja viimeiset onnettomuudesta selvinneet saatiin poimituiksi pelastusveneistä helikopteriin vasta 11 tunnin kuluttua lautan kaatumisesta. Pelastuneet evakuoitiin Ekofiskin öljykentän keskuslautalle ja sieltä Stavangeriin. Onnettomuuden syyksi todettiin lautan yhden tukijalan pettäminen siinä olleen rakennevirheen aiheuttaman metallin väsymisen vuoksi. Lautta saatiin ylös merestä vasta pari vuotta myöhemmin, ja ruumiiden etsimisen ja viimeisten teknisten tutkimusten jälkeen se upotettiin mereen lähelle Stavangeria.

Lähteet
-------

1. ↑  1980: North Sea platform collapses *On This Day 27.3.1980*. BBC. Viitattu 31.3.2016.
2. 1 2  Mikko Heino: *Eskon hyinen taistelu öisellä Pohjanmerellä*. Ilta-Sanomat 25. maaliskuuta 2017, Plus-liite s. 18. Helsinki: Sanoma Media.
Laura Secordin patsas. Valiants Memorial, Ottawa.
**Laura Secord** (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.

Tapahtumat
----------

Laura Secord asui pienessä kylässä miehensä Jamesin Secordin kanssa Kanadan puolella, Yhdysvaltojen rajan tuntumassa Queenstonissa, Niagara-joen yläjuoksulla. Vaikka Laura Secord oli syntynyt Amerikassa, hän oli uskollinen Britannian kruunulle sekä paikallisia asukkaita suojelleille brittijoukoille. 

Kesäkuussa 1813 amerikkalaiset upseerit tulivat Secordin kotiin ja nähdessään hänen valmistavan ruokaa he pyysivät saada aterioida hänen luonaan. Oletettavasti Secord kuuli amerikkalaisten hyökkäyssuunnitelmista upseerien keskustelusta ruokailun aikana.

Secord halusi varoittaa brittejä amerikkalaisten yllätyshyökkäyksestä. Secordin mies James oli haavoittunut suuressa Queenston Heightin taisteluissa ja oli siksi liian sairas varoittamaan brittejä. Jos britit eivät saisi varoitusta, he menettäisivät strategisesti erittäin tärkeän Niagaran niemimaan alueen, joka antaisi amerikkalaisille sillanpääaseman Kanadaan. Matka brittien luo olisi vaarallinen, koska sen varrella olevissa metsissä oli vaarallisia intiaaneja, soita, vuoria sekä petoeläimiä ja käärmeitä.

Secordin kertoman mukaan hän oli matkalla vähällä upota suohon pimeässä. Secordin onneksi muutama mohawk-intiaani oli matkalla kotiinsa myöhään ja he pelastivat hänet suosta. Secord kertoi intiaanipäällikölle uhkaavasta vaarasta, jolloin intiaanit saattoivat hänet Beaver Damsiin.

Secordin matka kesti 18 tuntia. Hänen piti ylittää Niagara-vuoret, mihin yksinään meni kuusi tuntia. Secord käveli kaikkiaan 32 kilometriä. Eräiden arvioiden mukaan Secord joutui kävelemään osan matkastaan paljain jaloin. Lopulta hän pääsi perille varoittamaan brittien komentajaa luutnantti Fitzgibbonia. Britit laativat vastasuunnitelman ja toteuttivat itse yllätyshyökkäyksen amerikkalaisia vastaan. Ainoastaan kuusi amerikkalaista pääsi pakenemaan.

Nykyään
-------

 Laura Secordin muistomerkki Niagara Fallsin hautausmaalla.
Kanadassa myydään Laura Secordin mukaan nimettyjä suklaakonvehteja.

Niagara Fallsin hautausmaalla on muistomerkki Laura Secordille.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Andrei Larkov** (s. 25. marraskuuta 1989) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän on olympia- ja MM-mitalisti.

Arvokilpailut
-------------

Larkov osallistui alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin Otepäässä 2011. Hän oli parhaimmillaan 30 kilometrin kilpailussa neljäs. Larkov saavutti vuoden 2015 talviuniversiadeista Štrbské Plesosta kultaa sprintistä, 30 kilometriltä ja viestistä. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa viidenneksi ja yhdistelmäkilpailussa kahdeksanneksi. Samoissa kisoissa hän oli mukana voittamassa Venäjälle viestihopeaa, ja niin ollen sai ensimmäisen MM-mitalinsa.

Larkov saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä ja pronssia 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa.

Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Larkov voitti hopeaa viestissä ja oli neljäs 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.

Maailmancup
-----------

Larkov debytoi maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa joulukuussa 2012 Canmoressa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä sijalla seitsemän. Larkov debytoi maailmancupin viesteissä jo lähes kaksi vuotta aiemmin, tammikuussa 2011 Rybinskissä. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Tour de Skihin kuuluneessa Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa, jossa oli toinen tammikuussa 2018. Yksittäisessä maailmancupin kilpailussa hän sijoittui kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2019.

Lähteet
-------

* Andrey Larkov. Fis.ski
**Albagiara** (sardiksi *Ollàsta*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 263 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8,87 neliökilometriä. Se sijaitsee 215 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albagiara** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Helena Eeva Kaarina Hiilivirta** (o.s. Miettinen, s. 5. tammikuuta 1955 Liperi) on Helsingin Musiikkitalon entinen johtaja ja diplomisellisti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1974, suoritti Sibelius-Akatemiassa soitonopettajan tutkinnon 1979, sellonsoiton diplomin 1981 ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1981.

Hiilivirta on toiminut Rovaniemen kaupungin jousikvartetin sellistinä 1975–1976, Lapin musiikkiopiston sellonsoiton opettajana 1975–1976, Helsingin kaupunginorkesterin virkaa tekevänä sellistinä 1976–1978, Savonlinnan orkesteriyhdistyksen sellon äänenjohtajana 1978–1980, Savonlinnan Oopperajuhlien orkesterin sellistinä 1978–1983, Sibelius-Akatemian apulaissihteerinä 1981–1982, Lahden kaupunginorkesterin intendenttinä 1983–1987, Länsi-Helsingin musiikkiopiston sellonsoiton opettajana 1987–1990 ja Porvoon Suvisoitto -festivaalin toiminnanjohtajana 1990–1993. Yleisradion musiikkitoimittajana hän toimi 1988–1991, Radion sinfoniaorkesterin intendenttinä 1991–1999, Ylen ykkösen musiikkipäällikkönä 2000–2006 ja Yleisradion musiikin osaamiskeskuksen päällikkönä 2001–2006. Helsingin musiikkitalon suunnittelujohtajana hän aloitti 2006 ja nimitettiin myöhemmin Musiikkitalon johtajaksi.

Hiilivirta ja Helsingin Musiikkitalo Oy:n toimitusjohtaja Kenneth Katter irtisanoutuivat 25. marraskuuta 2011. Lehtikirjoitusten mukaan he olisivat todellisuudessa saaneet potkut. Heidän sanotaan tulleen keskenään toimeen erittäin huonosti, ja kyse on alusta pitäen ollut arvovaltataistelusta. Heidän tilalleen palkataan yksi johtaja, joka vastaa sekä talosta että toiminnasta.

Hiilivirta valittiin elokuussa 2013 Tampere Filharmonian intendentiksi. Hän jäi eläkkeelle Tampere Filharmonian intendentin tehtävästä toukokuussa 2018, mutta hänet kutsuttiin hoitamaan tehtävää uudestaan tammikuusta syyskuuhun 2019.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 2007, Otava 2006

### Viitteet

1. ↑  Yhteystiedot, Musiikkitalo (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Musiikkitalon johtajille tuli lähtö. Helsingin Sanomat 25.11.2011 sivu C1
3. ↑  Yle, uutiset
**Mirjam Helena Isabella Haaranen** (s. 14. syyskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen tanssija ja näyttelijä.

Haaranen aloitti tanssin opiskelun Kansallisoopperan balettikoulussa 9-vuotiaana. Hän suoritti myös musiikkiopintoja Helsingin konservatoriossa. Lisäksi hän oli oppilaana Martha Grahamin koulussa. Vuosina 1974–1975 Haaranen teki Kansallisoopperassa ja -baletissa 33 esiintymistä Léo Delibesin baletin *Coppélia* nimiroolissa. Hän pääsi Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän jäseneksi vuonna 1975; hänen kiinnityksensä vakinaistettiin vuonna 1978.

Haaranen on esiintynyt muun muassa monissa Jorma Uotisen tanssiteoksissa. Vuosina 1990–1991 hän työskenteli Tanssiteatteri Raatikossa. Haaranen suoritti tanssiuraa luodessaan myös jatkuvia pienimuotoisia puhe- ja laulutehtäviä. Vuonna 1999 hän siirtyi näyttelijäksi. Haaranen oli naimisissa jazzmuusikko Jarmo Savolaisen kanssa. Hänen nuorempi siskonsa on tanssija, tanssintutkija Oona Haaranen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
2. 1 2 3 4  Esiintyjät Helsingin Kaupunginteatteri
3. ↑  Helena Haaranen Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Haaranen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Formula 1 -auton halo.
**Halo** on kilpa-autossa kuljettajaa suojaava turvakaari. Halo on otettu käyttöön Formula 1 -autoissa, sekä useissa muissa sarjoissa.

Halon on kestettävä 225 km/h nopeudella tapahtuva pyörän törmäys. Sen on kestettävä 125 kilonewtonin staattinen kuorma rikkoutumatta. Se saa painaa 7 kiloa. Kaari täytyy hankkia FIA:n hyväksymältä toimittajalta. Siihen saa lisätä ilmanohjaimia.

Halo tuli formula-autoihin pakolliseksi vuonna 2018. FIA alkoi tutkia ohjaamon suojauksen parantamista erityisesti kuljettaja Jules Bianchin kuolemaan johtaneen onnettomuuden jälkeen vuonna 2014. Jo 2010-luvun alussa oli testattu täysin katettua ohjaamoa ja turvakaaria. Halon luonnoksia nähtiin ensimmäisen kerran 2015. Ajatus on peräisin Mercedes-Benzin F1-tallilta, mutta sittemmin FIA otti kehitystyön ohjat itselleen. FIA simuloi kaaren vaikutusta, ja totesi, että yhdessäkään aiemmassa onnettomuudessa halosta ei olisi ollut haittaa, ja useimmiten se olisi ollut hyödyksi.

Joidenkin kuljettajien mielestä halo haittaisi näkyvyyttä ajettaessa ylämäkeen, esimerkiksi Span Eau Rouge -mutkassa. Jotkut epäilivät, että halo myös vaikeuttaisi autosta poistumista onnettomuuden jälkeen, mutta FIA:n testien mukaan halo itse asiassa jättäisi autosta poistumiselle entistä enemmän tilaa. 

Halon kehitykseen vaikutti kolme kuolemaan johtanutta onnettomuutta: Henry Surteesin vuonna 2009 (Formula 2), Jules Bianchin vuonna 2014 (Formula 1) ja Justin Wilsonin vuonna 2015 (IndyCar).

Formulakuljettaja Guanyu Zhou luki halon ansioksi sen, että hän säilyi elossa, kun hänen Alfa Romeo -autonsa kääntyi kolarissa ylösalaisin Britannian Grand Prix'ssä 2022. Myös Lewis Hamilton on sanonut Halon pelastaneen hänen henkensä vuoden 2021 Italian Grand Prix'ssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Honkanen, Velimatti: Kimin viimeinen?.  *Tekniikan Maailma*, 2018, nro 6/2018.
2. 1 2  Sean O'Kane: Formula One is working on a closed cockpit design to keep drivers safer *The Verge*.  25.8.2015. Viitattu 12.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  Andrew J. Hawkins: Formula One driver survives horrific crash thanks to halo cockpit requirement *The Verge*.  4.7.2022. Viitattu 12.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Olivia Le Poidevin: F1 British Grand Prix: What is halo and how does it save lives? *bbc.com*.  4.7.2022. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Matias Grez CNN: Formula One driver says halo device 'saved me' during high-speed crash *CNN*. Viitattu 12.8.2022.
6. ↑  Michael Emons: Italian Grand Prix: Lewis Hamilton says 'halo' safety system saved his life in crash *bbc.com*.  12.9.2021. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)