recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Final Fight: Streetwise** on vuoden 2006 helmikuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin ja Secret Levelin kehittämä peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli sijoittuu vuosia eteenpäin alkuperäisen Final Fight pelien tapahtumista ja se esitteli samalla uuden päähahmon Kyle Traversin, joka etsii Metro Cityssä kadonnutta veljeään.

Pelattavuus
-----------

Streetwise on kolmiulotteinen tappelupeli, joka jatkaa pelisarjalle tyypillistä katutappelua. Pelissä on kaksi eri pelimoodia, tarina- ja arcademoodi. Tarinamoodissa pelaajalla ohjaa Kyle Traversia, joka etsii kadonnutta veljeään. Moodi sisältää kymmenen pienpeliä, johon kuuluu muun muassa kädenvääntöä, tarkkuusammuntaa ja auton hajottamista. Pelaaja ansaitsee rahaa eri tappelujen myötä ja sivutehtäviä suorittamalla. Hahmon tappeluliikkeitä voi myös päivittää harjoittelemalla eri kuntosaleilla.

Arcademoodissa voi pelata joko yksin- tai kaksinpelinä. Käytössä ovat Kylen lisäksi edellisissä Final Fight peleissä esiintyneet Cody, Guy ja Haggar. Moodissa ei voi päivittää hahmon taistelutekniikoita tai muita taitoja. Peli päättyy, kun pelaaja on menettänyt kaiken energiansa.

Aiheesta muualla
----------------

* *Final Fight: "Streetwise"* MobyGamesissa (englanniksi)
* Pelin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

*Final Fight* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Videopelit | 
* Final Fight
* Final Fight 2
* Mighty Final Fight
* Final Fight 3
* Final Fight Revenge
* Final Fight: Streetwise

 |
| Päähahmot | 
* Mike Haggar
* Cody Travers
* Guy

 |
Lehden nimiö vuodelta 1910.
**Väkäleuka** oli Ontarion Port Arthurissa vuosina 1908–1915 ilmestynyt kanadansuomalainen sosialistinen pilalehti.

*Työkansa*-sanomalehden kustannusyhtiön julkaisema *Väkäleuka* oli luonteeltaan poliittinen pilalehti, jonka pilakuvat, satiiriset runot, vitsit ja kertomukset kohdistuivat kapitalisteihin, valtiovaltaan, kirkkoon ja perinteisiin arvoihin. Aluksi kuukausittain ja vuodesta 1910 lähtien kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki kohosi vuoden 1912 alussa 2 500:aan ja seuraavana vuonna 6 000 kappaleeseen.

*Väkäleukaa* luettiin alusta lähtien myös Yhdysvalloissa. Vuonna 1911 sille syntyi kilpailija, *Työmiehen* julkaisema *Lapatossu*. *Työkansan* päätoimittaja Moses Hahl onnistui värväämään *Lapatossun* toimittajan ja pilapiirtäjän Kaarlo Suvannon omaan pilalehteensä. Syksyllä 1912 *Väkäleukaa* ja Suvantoa vastaan tehtiin ilmianto uskontoa ja kirkkoa loukkaavan kuvituksen takia, mutta juttu jäi vaille seuraamuksia. Viimeistään vuoden 1914 keväällä Suvanto palasi *Lapatossun* toimittajaksi, minkä jälkeen *Väkäleukaa* toimitti Kalle Rissanen. Lehti lakkasi *Työkansan* julkaisuyhtiön tehtyä konkurssin vuonna 1915.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pilli, Arja: *The Finnish-language Press in Canada, 1901–1939: A Study in the History of Ethnic Journalism*, s. 82–84. Annales Academiae Scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum 34. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1982. ISBN 951-41-0447-1.
2. 1 2  Hoerder, Dirk (ed.): *The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography. Volume 1: Migrants from Northern Europe*, s. 239. New York, Westport, London: Greenwood Press, 1987. ISBN 0-313-24638-6.
3. ↑  Lagerstedt, Ilpo: *Amerikansuomalaisia sarjakuvataiteilijoita*, s. 169–171. Tampere: Tampere University Press, 2008. ISBN 978-951-44-7230-5. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* *Väkäleuka* digitoituna kansalliskirjastossa
**Oath Bound** on tunnelmallista black metalia soittavan Summoningin kuudes studioalbumi. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 2006.

Levy jatkaa Summoningille tyypillisesti edeltäjänsä, Let Mortal Heroes Sing Your Famen, linjaa kuitenkin kehittymällä edelleen musiikillisesti. Pääero *Oath Boundin* ja *Let Mortal Heroes Sing Your Famen* välillä on kitarat, jotka ovat levyllä paljon hallitsevammat ja ne on tehty eri tavalla kuin aikaisemmin. Levyllä yhtye jälleen käytti puhdasta laulantaa, mutta tällä kertaa kahdessa kappaleessa, sekä *Might and Gloryssa* että *Land of the Deadissa*, yhden sijaan. Mordorin mustalla kielellä laulettu kappale, *Mirdautas Vras*, on tiettävästi ensimmäinen laatuaan, se tarkoittaa englanniksi "*It's Good Day to Kill*".

Kappalelista
------------

1. Bauglir – 2.58
2. Across the Streaming Tide – 10.20
3. Mirdautas Vras – 8.13
4. Might and Glory – 8.26
5. Beleriand – 9.27
6. Northward – 8.39
7. Menegroth – 8.12
8. Land of the Dead – 12.50

Kokoonpano
----------

* Silenius – kosketinsoitin, laulu (kappaleet 2, 4 ja 8)
* Protector – kitara, rumpuäänet, laulu (kappaleet 2, 4 ja 8

Arvostelut
----------

* Allmusic: 3.5/5 tähteä
* Imperiumi.net: 7+/10

Aiheesta muualta
----------------

* Oath Bound Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Oath Bound* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Allmusic review
2. ↑  Imperiumi.net
**Rainer Schüttler** (s. 25. huhtikuuta 1976 Korbach) on saksalainen tennispelaaja. Hän oli parhaimmillaan maailmanlistalla viidentenä huhtikuussa 2004.

Schüttler´ylsi urallaan kerran Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Australian avoimissa 2003 hän sai kolmannella kierroksella luovutusvoiton Marat Safinista ja voitti sitten James Blaken, David Nalbandianin ja Andy Roddickin. Loppuottelussa Andre Agassi oli parempi eräluvuin 2–6, 2–6, 1–6. Samana vuonna Schüttler ylsi neljännelle kierrokselle kolmessa muussakin Grand Slam -turnauksessa, mutta hävisi joka kerta alankomaalaiselle pelaajalle, Ranskassa Martin Verkerkille ja muutoin Sjeng Schalkenille.

Neljännelle kierrokselle Schüttler pääsi myös Australian avoimissa 2001. Viimeisin menestys oli vuoden 2008 Wimbledonista, jossa hän pääsi välieriin voitettuaan yhdeksänneksi sijoitetun James Blaken toisella kierroksella ja sen jälkeen sijoittamattomat Guillermo García-Lópezin, Janko Tipsarevićin ja Arnaud Clémentin. Välierissä Rafael Nadal voitti hänet eräluvuin 1–6, 6–7(3), 4–6.

Schüttler voitti ammattilaisurallaan neljä ATP-kiertueen kaksinpeliturnausta vuosina 1999–2003 sekä neljä nelinpeliturnausta vuosina 2001–2008. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti hopeaa nelinpelissä.

Schüttler kertoi uransa lopettamisesta lokakuussa 2012. Hän pelasi viimeiset ottelunsa tammikuussa samana vuonna.

Turnausvoitot kaksinpelissä
---------------------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| **Voitot turnaustyypeittäin** |
| Grand Slam (0) |
| Tennis Masters Cup (0) |
| ATP Masters Series (0) |
| ATP Tour (4) |

 | 

|  |
| --- |
| **Voitot kenttätyypeittäin** |
| Kova (3) |
| Massa (0) |
| Ruoho (0) |
| Matto (1) |

 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **N:o** | **Pvm** | **Turnaus** | **Kenttä** | **Finaalivastustaja** | **Erävoitot** |
| 1. | 4. tammikuuta 1999 | Doha, Qatar | Kova | Yhdistynyt kuningaskunta Tim Henman | 6–4, 5–7, 6–1 |
| 2. | 17. syyskuuta 2001 | Shanghai, Kiina | Kova | Sveitsi Michel Kratochvil | 6–3, 6–4 |
| 3. | 29. syyskuuta 2003 | Tokio, Japani | Kova | Ranska Sébastien Grosjean | 7–6(5), 6–2 |
| 4. | 6. lokakuuta 2003 | Lyon, Ranska | Matto | Ranska Arnaud Clément | 7–5, 6–3 |

Lähteet
-------

1. ↑  Schuettler Retires From Professional Tennis After 17-Year Career atpworldtour.com. Viitattu 11.10.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rainer Schüttler** Wikimedia Commonsissa

* Rainer Schüttlerin kotisivut
* Rainer Schüttlerin tiedot ATP:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
Grönlannin kuntajako vuoden 2018 alusta lähtien
Tämä on luettelo Grönlannin kunnista. Grönlanti on jaettu viiteen kuntaan. Lisäksi saaren koilliskulmassa oleva Koillis-Grönlannin kansallispuisto on kunnallishallinnoton alue.

| Kunta | Vaakuna | Väkiluku | Pinta-ala (km2) | Kunnalliskeskus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Avannaata |  | 10 651 | 522 700 | Ilulissat |
| Kujalleq |  | 7 151 | 32 000 | Qaqortoq |
| Qeqertalik |  | 6 504 | 62 400 | Aasiaat |
| Qeqqata |  | 9 620 | 115 500 | Sisimiut |
| Sermersooq |  | 21 868 | 531 900 | Nuuk |

Entinen jako
------------

Kartta Grönlannin entisestä kuntajaosta
Grönlannissa toteutettiin vuonna 2009 kuntauudistus. Uudistuksessa läänit (tansk. *Amt*) lakkautettiin ja kaikki 18 entistä kuntaa korvattiin neljällä uudella kunnalla. Koillis-Grönlannin kansallispuisto ja Thulen lentotukikohta olivat vanhassa jaossa kunnallishallinnottomia alueita.

* Kitaa eli Vestgrønland
	+ Nanortalik
	+ Qaqortoq
	+ Narsaq
	+ Ivittuut
	+ Paamiut
	+ Nuuk
	+ Maniitsoq
	+ Sisimiut
	+ Kangaatsiaq
	+ Aasiaat
	+ Qasigiannguit
	+ Qeqertarsuaq
	+ Ilulissat
	+ Uummannaq
	+ Upernavik
* Tunu eli Østgrønland
	+ Ammassalik
	+ Ittoqqortoormiit
* Avannaa eli Nordgrønland
	+ Qaanaaq

Vuoden 2018 alussa Qaasuitsupin kunta jaettiin Qeqertalikin ja Avannaatan kunniksi.

Lähteet
-------

* Grönlannin tilastokeskus: Greenland in Figures 2010 (pdf) Grönlannin hallitus. Viitattu 26.6.2011. (englanniksi)
**Rainer Uolevi Lindeman** (19. huhtikuuta 1931 Perniö – 22. lokakuuta 2004 Oulu) oli suomalainen liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Lindemanin vanhemmat olivat Riku (Elias) Lindeman ja Irene Pauliina Suominen ja puoliso 1957–1977 Raili Tuuli Lindeman. Rainer Lindeman joutui keskeyttämään kansankoulun käyntinsä ryhtyessään töihin, eikä hänellä siksi ollut minkään koulun päästötodistusta. Viistoistavuotiaana Särkisalon Linja -yhtiöön rahastajaksi tullut Lindeman oli yrityksessä sittemmin ajojärjestely- ja konttoritehtävissä, samoin kuin toimi linja-auton- ja taksinkuljettajana. Hän ryhtyi yrittäjäksi vain 24-vuotiaana ostaessaan vuonna 1955 Lauri Lempisen kanssa oululaisen Vuolevi-liikennöintiyhtiön. Yhtiön nimi muutettiin Koskilinjoiksi ja Lindemanista tuli sen toimitusjohtaja vuonna 1957. Hän työskenteli silti myös yhtiön ajomestarina, korjaamolla ja kuljettajana. Koskilinjojen koko osakekannan Lindeman hankki vuonna 1965. Vuonna 1985 Koskilinjat laajeni merkittävästi ostamalla suuremman oululaisen Veljekset Pohjola -yhtiön, joka oli ollut sen kilpailija. Se teki useita yrityskauppoja myöhemminkin. Yritteliään ja innovatiivisen Lindemanin johtama yhtiö sai oululaisen Stiiknafuulia-yrittäjäpalkinnon vuonna 2003. Vuonna 1996 liikenneneuvoksen arvonimen saanut Lindeman johti yhtiötään kuolemaansa asti. Linja-autoliiton kultaisen ansiolevykkeen hän sai vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rainer Lindeman *Biografiasampo*. Viitattu 5.6.2022.
2. ↑  Oululaisten kuljettaja. Kirjastolinkit. Viitattu 5.6.2022.
**Haldir** on J. R. R. Tolkienin luoma kuvitteellinen hahmo Keski-Maassa.

Haldir oli Lothlórienin haltia. Haldir oli vartioimassa Lorienin rajoja Sormuksen saattueen saapuessa Lorienin pohjoisille rajoille. Haldir myös opasti saattueen Caras Galadhoniin. Haldirin mukana olivat hänen veljensä Rúmil ja Orophin, jotka eivät olleet saattueen kanssa paljonkaan tekemisissä, sillä he eivät juurikaan puhuneet Keski-Maan yleiskieltä westronia. Haldir olikin yksi harvoista westronia puhuvista haltioista Lórienissa. Saattueen lähdettyä Lórienista Haldir ei esiinny kirjoissa.

Toinen Silmarillionissa esiintyvä Haldir Halmirin poika Halethin huoneesta kuoli Nírnaeth Arnoediadissa, eli lukemattomien kyynelten taistelussa.

Elokuvissa
----------

Peter Jacksonin *Taru sormusten herrasta* -trilogiassa Haldiria näytteli Craig Parker merkittävästi kirjaa suuremmassa roolissa. Alkuperäisessä kirjatrilogiassa Ämyrilinnan taistelussa ei ollut Legolasia lukuun ottamatta muita haltioita. Elokuvassa *Kaksi Tornia* Haldir kuoli Helmin Syvänteen taistelussa vuonna 3019 Kolmatta Aikaa.
**Uueroc** eli **Waroch** oli Bretagneen muuttaneiden kelttiläisten brittien eli sittempien bretonien keskuudessa vaikuttanut hallitsija nykyisen Nantesin alueella. Hänet tunnetaan etenkin aikalaisteoksesta *Historia Francorum*.

Uueroc on kelttiläinen nimi. Todennäköisesti se on johdettu juuresta *uer* ja *-oc* on adjektiivisuffiksi. Uueroc tunnetaan erityisesti hänen aikalaisensa Gregorius Toursilaisen teoksesta *Historia Francorum*, jossa Gregorius on latinalaistanut Uuerocin nimen muotoon *Warochus*.

Uueroc on yksi historiallisista lähteistä parhaiten tunnetuista brittien muuttoliikkeen ajan hallitsijoista. Luoteis-Bretagnessa sijainnut Gwenedin ruhtinaskunta tunnettiin keskiajalla vaihtoehtoisella nimellä *Bro-Uueroc* eli Uuerocin maa. Uuerocin isä oli Macliavus (*Magliauos*). *Historia Francorum* kertoo kaoottisesta ajanjaksosta 569–577, joka seurasi Macliavuksen kuolemaa. 570-luvun loppupuolelta lähtien Uueroc ja hänen poikansa Canap sotivat frankkien kuninkaita Kilperikiä ja Guntramia vastaan. Uuerocin bretonit hyökkäsivät Nantesin ja Rennesin alueelle vieden mukanaan ryöstösaalista ja vaneja. 500-luvun sodissa muodostui niin sanottu Bretagnen rajamaa (*Brittanorum limes* tai *Marca Britannia*), josta tuli bretonin kielen itäraja.

Uueroc oli paitsi historiallinen hahmo, mutta hän innoitti myös kirjallisuuden henkilöitä. Ranskalaisen Chrétien de Troyesin *Erec et Eniden* päähahmo Erec ja walesilainen Geraint on johdettu Uuerocin esikuvan mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John T. Koch: *Celtic Culture - A Historical Encyclopedia*, s. 1723. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1-85109-445-8. (englanniksi)
**Raymond Allen Snowden** (mediassa viitattu nimityksellä "Idaho’s Jack the Ripper" ("Idahon Viiltäjä-Jack"), k. 18. lokakuuta 1957 Boise, Idaho) oli yhdysvaltalainen murhaaja, joka oli viimeinen Idahon vanhassa vankilassa teloitettu ja osavaltion viimeinen hirttämällä teloitettu. Hän sai kuolemantuomion 23. syyskuuta 1956 tapahtuneesta Cora Deanin murhasta. Deanin ruumiista löytyi 29 puukoniskua, ja puukko löytyi läheisestä sikariliikkeestä sikareiden seasta. Snowden tunnusti murhan. Häntä epäiltiin myös kahdesta muusta murhasta, mutta hän ei saanut niistä tuomiota.

Snowdenin uskotaan kummittelevan edelleen vankilassa, jossa hänet teloitettiin, sekä sikariliikkeessä, jonne hän piilotti puukon. Televisiosarjassa *Aavejahti* yritettiin löytää todisteita Snowdenin kummittelusta vankilassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Old Idaho Penitentiary The Cabinet.com.  Arkistoitu 29.11.2010. Viitattu 15.11.2009.
2. ↑  Walk in the steps of ghosts at Idaho's Old Pen in Boise IdahoStatesman.com. Viitattu 20.11.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  October 18th 18/10/1957 Raymond Snowden – USA Truecrimelibrary.com.  Arkistoitu 2.12.2010. Viitattu 20.11.2009.
4. ↑  Old Idaho Penitentiary opens Halloween night for ghostly tours KTVB.com.  Arkistoitu 3.11.2009. Viitattu 20.11.2009.
5. ↑  Old Idaho Penitentiary Travel Channel.com.  Arkistoitu 3.11.2009. Viitattu 15.11.2009.
**Ala-alkeiskoulu** oli Suomessa vuoden 1843 koulujärjestyksen perusteella luotu yksi- tai kaksivuotinen koulu joka vastasi vanhan koulujärjestelmän triviaalikoulun apologistanluokkaa ja pedagogioita. Ala-alkeiskoulun toinen luokka vastasi yläalkeiskoulun alinta luokkaa ja sen oppimäärä oli edellytyksenä pääsylle yläalkeiskouluun. Suomessa toimi kaikkiaan 28–32 ala-alkeiskoulua.

Vuoden 1856 lukio- ja koulujärjestys muutti ala-alkeiskoulujen opetusta niin että latinan kieltä ei enää opetettu ja toisaalta aloitettiin suomen kielen opetus. Ala-alkeiskoulun opetusohjelma vastasi kansakoulujen opetusohjelmaa paitsi että luonnontietoa, liikuntaa ja käsitöitä ei opetettu.

Vuoden 1872 koulujärjestys muutti ala-alkeiskoulut kaksi- tai nelivuotisiksi ammattiin valmistaviksi reaali- eli porvarikouluiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oppikoulu 1800-luvun alkupuolella, Internetix, Nettiradio Mikaeli / Heikki Myyryläinen 1998
2. ↑  Oppikoulun uudistuminen autonomian loppupuolella, Internetix, Nettiradio Mikaeli / Heikki Myyryläinen 1998
*Tämä artikkeli kertoo historiallisesta alueesta. Alasatakunta on myös Eurassa ilmestyvä paikallislehti.*
Ala-Satakunnan sijainti tummanpunaisella, Ylä-Satakunta vaaleanpunaisella
**Ala-Satakunta** on osasta Satakunnan historiallista maakuntaa historiantutkimuksessa käytetty nimitys. Nimitys perustuu 1400-luvulla tehtyyn kihlakuntajakoon, jossa Satakuntaan muodostettiin kaksi kihlakuntaa: Ala-Satakunnan kihlakunta (ruots. *Nedre Satakunda härad*) ja Ylä-Satakunnan kihlakunta (ruots. *Öfre Satakunda Härad*).

Historiallinen Ala-Satakunta
----------------------------

Ala-Satakunnan kihlakuntaan kuuluivat vuonna 1636 Ulvilan, Kokemäen, Huittisten, Eurajoen, Lapin, Euran ja Loimaan hallintopitäjät. Hallintopitäjät eivät rajoiltaan olleet yhteneviä silloisten tai myöhempien kirkkopitäjien kanssa vaan muodostivat näistä paikallisesti vaihdellen enemmän tai vähemmän poikkeavan aluejaon.

Nykyinen Satakunnan maakunta käsittää pääosan Ala-Satakunnasta ja nykyinen Pirkanmaan maakunta pääosan Ylä-Satakunnasta. Ala-Satakunta ei kuitenkaan ole sama kuin nykyinen Satakunnan maakunta eikä Ylä-Satakunta ole sama kuin nykyinen Pirkanmaan maakunta. 

Ylä-Satakuntaan nykyisen Satakunnan maakunnan kunnista ovat kuuluneet Kankaanpää, Jämijärvi, Honkajoki, Karvia, Lavia ja Kiikoinen. Nykyisen Pirkanmaan alueesta Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Keikyä, josta osana Äetsän kuntaa tuli vuonna 2009 osa Sastamalan kaupunkia, sekä niin ikään aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Punkalaidun, joka siirtyi Satakunnasta Pirkanmaahan vuonna 2005. Lisäksi Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet Loimaa ja Oripää nykyisestä Varsinais-Suomen maakunnasta.

Käsitteen käyttö nykyään
------------------------

Nykyään käsitteitä Ylä-Satakunta ja Ala-Satakunta alkuperäisissä merkityksissään käytetään vain historiallisissa yhteyksissä. Käsitteet elävät kuitenkin muutuneessa merkityksessä sanomalehtien, yhdistysten ja yritysten nimissä. Lounaisessa Satakunnassa Alasatakunta on nimenä Eurassa ilmestyvällä Euran, Kiukaisten, Köyliön, Lapin, Säkylän ja Yläneen paikallislehdellä. Tämän lisäksi nimitystä Ala-Satakunta käyttävät nimessään myös samalla alueella toimivat järjestöt.

Lähteet
-------

1. ↑  Salo, Unto: *Kotimaakuntamme Satakunta*, s. 100. Pori: Satakuntaliitto, 1997.
2. 1 2  Jutikkala, Eino: *Suomen historian kartasto*, s. 29. 2. uudistettu painos. Porvoo: WSOY, 1959.
3. ↑  Ala-Satakunta-lehti Pyhäjärviseudun Paikallislehti Oy.  Arkistoitu 12.6.2009. Viitattu 2.8.2009.
4. ↑  SPL-Ala-Satakunta ry Saksanpaimenkoiraliitto ry.  Arkistoitu 14.11.2007. Viitattu 2.8.2009.
5. ↑  Ala-Satakunnan opintojärjestö Työväen sivistysliitto. Viitattu 2.8.2009. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Ala-Satakunnan ympäristöseura ry Ala-Satakunnan ympäristöseura ry. Viitattu 1.3.2016.
7. ↑  Ala-Satakunnan insinöörit ry Satakunnan insinöörit ry.  Arkistoitu 4.2.2005. Viitattu 2.8.2009.
8. ↑  Ala-Satakunnan metsänhoitoyhdistys ry *Yritysopas*. Opasmedia. Viitattu 2.8.2009. [vanhentunut linkki]
**Vuoristoarmeijakunta Norja** (saks. *Gebirgs-Korps Norwegen*) oli Saksan maavoimien vuoristojoukkojen yhtymä toisessa maailmansodassa. Se osallistui sotatoimiin Norjassa ja Suomessa.

Perustaminen
------------

Armeijakunta perustettiin 1. heinäkuuta 1940 Norjassa. Siihen kuuluivat 5. huhtikuuta 1941 Saksan 2. ja 3. vuoristodivisioona sekä armeijakuntajoukkoja.

Osallistuminen sotatoimiin
--------------------------

Yhtymän ensimmäinen sotatoimi oli operaatio Renntier, jonka tarkoituksena oli miehittää Petsamo. Kesäkuussa 1941 armeijakunta aloitti hyökkäyksen Petsamosta Murmanskiin operaatio Platinaketussa. Hyökkäys epäonnistui ja armeijakunta ei saavuttanut tavoitteitaan. Elokuussa 1941 divisioonaan kuului kahden mainitun divisioonan lisäksi Saksan 6. vuoristodivisioona, SS-jalkaväkirykmentti 9, jalkaväkirykmentti 388 sekä Suomen jalkaväkirykmentti 14 ja osasto Petsamo. Marraskuussa 3. vuoristodivisioona siirrettiin pois armeijakunnasta ja tammikuussa 1942 se menetti suomalaiset vahvistuksensa.

Huhti-toukokuussa 1942 armeijakunta torjui kolmen viikon taisteluissa Neuvostoliiton 14. armeijan hyökkäyksen, mutta 4. toukokuuta talvimyrsky surmasi ja palellutti runsaasti sotilaita. 10. marraskuuta 1942 armeijakunta sai uuden nimen XIX vuoristoarmeijakunta (saks. *XIX. Gebirgs-Armeekorps*). Armeijakuntaan liitettiin heinäkuussa 1943 Saksan 210. jalkaväkidivisioona.

Armeijakunta vetäytyi 1944 Norjaan Suomen irrottauduttua sodasta ja tehtyä aselevon Neuvostoliiton kanssa. Armeijakunta nimettiin 25. marraskuuta 1944 armeijaosasto Narvikiksi (saks. *Armee-Abteilung Narvik*) Se antautui toukokuussa 1945.

Komentajat
----------

Armeijakunnankomentajina olivat:

* vuoristojoukkojenkenraali Eduard Dietl (perustaminen – 15. tammikuuta 1942)
* vuoristojoukkojenkenraali Ferdinand Schörner (15. tammikuuta 1942 – 23. lokakuuta 1943)
* vuoristojoukkojenkenraali Georg Ritter von Hengl (23. lokakuuta 1943 – 21. huhtikuuta 1944)
* vuoristojoukkojenkenraali Ferdinand Jodl (21. huhtikuuta – 25. marraskuuta 1944)

Lähteet
-------

1. ↑  lexikon-der-wehrmacht
Theseus ja Prokrustes, attikalainen punakuviokaula-amfora, n. 470–460 eaa.
**Prokrustes** (m.kreik. Προκρούστης, "venyttäjä") tai **Prokoptes**[1] ("lyhentäjä") oli kreikkalaisessa mytologiassa Attikasta kotoisin olleen Damastes[2]- tai Polypemon[3]-nimisen maantierosvon ja sepän liikanimi. Hän oli Poseidonin poika, joka kutsui ohikulkijoita Eleusiin ja Ateenan välisellä tiellä joen varrella asettumaan vuoteelleen.[4][5]

Mikäli vieras osoittautui liian lyhyeksi sänkyyn, Prokrustes sitoi alasimet tämän jalkoihin, kunnes uhri oli venynyt täyttämään koko vuoteen. Liian pitkiltä vierailtaan hän amputoi ylimenevän osuuden. Prokrustes toi vieraalle aina sellaisen vuoteen, ettei se ollut tälle sopivankokoinen.[6]

Prokrusteen piinasi matkalaisia siihen saakka, kunnes hän kohtasi Troizenista Ateenaan matkalla olleen Theseuksen, joka imitoiden Heraklesta rankaisi Prokrustesta sovittamalla hänet itsensä sänkyynsä.[2]

Prokrusteen vuode
-----------------

**Prokrusteen vuoteella** tarkoitetaan myytin mukaisesti mielivaltaista normia, johon siihen sopimaton asia mukautetaan ilman perusteltavissa olevaa syytä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bakkhylides: *Dithyramb* 18.25–30 (engl. käännös).
2. 1 2  Plutarkhos: *Theseus* xi (engl. käännös).
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.38.5 (engl. käännös)
4. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* vii.425–452 (engl.käännös).
5. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.59.5 (engl. käännös).
6. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxliii (engl. käännös).
**Vuoristo-Badahšanin autonominen alue** (Gorno-Badahšan) on hallinnollinen alue Tadžikistanin itäosassa Pamirin vuoristossa Keski-Aasiassa. Se kattaa valtion itäosan ja rajoittuu pohjoisessa Kirgisiaan, idässä Kiinaan ja etelässä Afganistaniin. Alueen pääkaupunki on Horog. Laajempi Badahšanin alue jatkuu Afganistanin puolelle Badahšanin maakuntana.

Ismail Samanin huippu Pamirvuoristossa.
Vuoristo-Badahšanin alueen pinta-ala on 64 200 neliökilometriä ja se käsittää noin 45 prosenttia Tadžikistanin pinta-alasta. Alueella sijaitsevat Pamirin ja Keski-Aasian korkeimmat vuoret Pik Lenina (entinen *Kaufmann*) (7 134 m), Qullai Ismoili Somonī (entinen *Pik Kommunizma*, ennen sitä *Pik Stalina*, 7 495 m) ja Džengiš Tšokusu (*Pobeda*) (7 439 m). 

Asukkaita alueella oli vuoden 2016 arvion mukaan 217 400, joka on noin kolme prosenttia Tadžikistanin koko väkiluvusta. Väestöstä suurin osa on tadžikkeja, mutta alueella asuu myös pieni kirgiisivähemmistö, joka on keskittynyt Murghabin kaupungin ympäristöön alueen itäosaan. Alueella harjoitetaan lampaiden, vuohien ja jakkien hoitoa. Alueen vuorisen maaston vuoksi alueella on heikot liikenneyhteydet. Alueen liikenteellinen keskus on Horog, josta lähtevät kaikki alueen kolme tietä; yksi maan pääkaupunkiin Dušanbeen, yksi Kirgisian puolelle Ošiin ja yksi Kiinan puolelle Taškurganiin. Näistäkin Kiinan puolelle johtava on hyvin huonossa kunnossa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tajikistan *citypopulation.de*. Viitattu 5.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  *Perustietosanakirja*, s. 1355. Gummerus, 1996. ISBN 951-20-4802-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuoristo-Badahšanin autonominen alue** Wikimedia Commonsissa

Tadžikistanin aluejako

* Dušanbe
* Hallinnon alaiset piirit
* Hatlon
* Sugd
* Vuoristo-Badahšan
**Stymfalía** (kreik. Στυμφαλία) on järvi Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 3,65 neliökilometriä, suurin pituus noin 3,5 kilometriä, suurin leveys noin 1,3 kilometriä ja suurin syvyys noin viisi metriä. Järvi sijaitsee samannimisellä tasangolla Sikyónan kunnassa noin 626 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Järvi on Peloponnesoksen suurin luonnonjärvi.

Stymfalía-järvi ja Stymfalían tasankoa.
Stymfalía-järvi on saanut nimensä antiikin ajan Stymfaloksen kaupungista ja sitä ympäröineestä Stymfalian alueesta. Kreikkalaisessa mytologiassa järvellä elivät Stymfaloksen linnut. Järven pohjoisrannalla sijaitsee nykyinen Stymfalían kylä. Stymfalía-järveä ympäröivät Kyllíni- ja Olígyrtos-vuoret. Järvi ympäristöineen on Natura 2000 -aluetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stymfalia, Lake, Corinthia *Greek Travel Pages*. Viitattu 3.9.2018.
2. ↑  Stymphalia Lake Hellenic Agritourism Federation. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Stymphalia Lake *Δώδεκα*. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stymfalía** Wikimedia Commonsissa
VTEC-moottori
**VTEC** (lyhenne sanoista ***V**ariable **V**alve **T**iming and Lift **E**lectronic **C**ontrol*) on Hondan patentoima venttiilien ohjausjärjestelmä. SOHC VTEC -systeemissä imuventtiilien, sekä DOHC VTEC -systeemissä imu- sekä pakoventtiilien aukioloaikaa ja nousua muutetaan erityisellä suuremman venttiilinnoston ja aukiolon aikaansaavalla nokka-akselin nokalla. Hondan VTEC-järjestelmästä on olemassa vastaavanlaisia versioita eri autovalmistajilla, kuten BMW:n Vanos/Valvetronic, Nissanin VVL, Toyotan VVT-i ja Volvon VVT.

Suuremmilla venttiilienaukioloilla ja -nostoilla saavutetaan moottorin korkeammilla kierrosnopeuksilla parempi sylinterien täytösaste, mikä parantaa moottorista saatavaa tehoa/vääntömomenttia. Toisaalta VTEC-järjestelmä mahdollistaa tasaisemman tyhjäkäynnin ja paremman ala-alueen toiminnan käyttämällä siihen soveltuvia pienemmän venttiilienaukiolon sekä -noston aikaansaavia nokkia matalammilla moottorin kierrosnopeuksilla.

Tämä niin sanottu VTEC-nokka kytkeytyy toimintaan moottorin saavuttaessa tietyn kierrosnopeuden ja myös muiden kriteerien täyttyessä samalla (moottorin riittävä lämpötila ja kuormitustaso). Nokkien toimintaa ohjataan solenoidiventtiilillä, joka säätää öljynpaineen pääsyä venttiilikoneistolle suorittaen VTEC-nokkien kytkeytymistä päälle/pois päältä.
**Paavo Sainio** (16. heinäkuuta 1899 – 23. joulukuuta 1982) oli suomalainen Turussa asunut graafikko ja taidemaalari.

Paavo Sainio opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Teodor Schalinin ja Ragnar Ungernin johdolla 1924–1928 sekä Tukholmassa Ruotsin Kuninkaallisessa taideakatemiassa 1941. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1934, 1935, 1936, 1939, 1941, 1942 ja 1943 sekä Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyyn vuonna 1970. Sainion teoksia oli esillä ulkomailla Lontoossa 1938 sekä Leningradissa ja Bulgarian Varnassa 1970. Sainio tallensi maisemia ja kaupunkinäkymiä Turusta ja Turun saaristosta sekä grafiikan että maalausten muodossa. Hän maalasi myös muotokuvia turkulaisista ja varsinaissuomalaisista vaikuttajista.

Teoksia
-------

* *Näkymä Turusta* : guassi. 1961
* *Ravintola Pinella* : öljymaalaus. 1965

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Paavo Sainio
2. ↑  Hanna Kulmalan Antiikkia ja arkipäivää -blogi : Paavo Sainio ja perinteiset Turku-maisemat

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Paavo Sainio
VT100
**VT100** on Digital Equipment Corporationin (DEC) vuonna 1978 markkinoille tuoma merkkipohjainen pääte. Se on ehkä nimeltä tunnetuin tekstipääte ja nykyisin pääte-emulaattorien *de facto* -standardi.

VT100 oli ensimmäinen mikroprosessoriin (Intel 8080) perustuva tekstipääte ja yksi ensimmäisistä ANSI X3.64 -päätteenohjausstandardin toteuttaneista laitteista.

VT100:n perusnäyttötilassa on 24 kappaletta 80-merkkisiä rivejä, mutta laite tukee myös 132 merkin rivileveyttä. Merkit voivat olla eri muotoilutiloissa, joita ovat lihavointi (päävärin kirkastus), vilkkuminen, käänteinen tulostus ja alleviivaus. Tiloja voi myös yhdistellä. VT100 käyttää 7-bittistä ASCII-merkistöä ja sen kansallisia muunnelmia.

Myöhemmät DEC:n tekstipäätteet olivat VT100-yhteensopivia mutta toteuttivat joitakin lisäominaisuuksia. Vuonna 1982 markkinoille tullut VT220-pääte toi mukanaan 8-bittisen DEC Multilanguage Character Set (MCS) -merkistön, jonka pohjalta kehitettiin nykyisin käytetyin 8-bittinen merkistö, ISO 8859-1.

Useimmat nykyisin suositut pääte-emulaattorit toteuttavat VT100:n uudemman mallin VT102:n kuvaruudunohjauskoodit täydennettynä niin sanotuilla ANSI-värikoodeilla.

Muunnokset
----------

DEC julkaisi VT100:n seuraajat VT101- ja VT102-mallit, jolloin syntyi VT100-päätteiden perhe eri hintaluokissa. VT101 ja VT102 eivät sisältäneet samoja laajennusominaisuuksia kuin ensimmäinen VT100. VT125 sisälsi grafiikkaominaisuudet ReGIS (*Remote Graphics Instruction Set*) -käskyjen avulla.

Lähteet
-------

1. ↑    *Computerworld*, 9. marraskuuta 1981, XV. vsk, nro 45, s. 106–108. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* VT100.net – tietoa DEC:n VT-päätteistä (englanniksi)
* DEC VT102 (englanniksi)
**Stéfanos Kapíno** (kreik. Στέφανος Καπίνο, s. 18. maaliskuuta 1994 Pireus) on kreikkalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä. Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Panathinaikosta ja Olympiakosta, Saksassa Mainz 05:tä sekä Englannissa Nottigham Forestia.

Kapíno teki debyyttinsä Kreikan A-maajoukkueessa 17-vuotiaana marraskuussa 2011, jolloin hänestä tuli maan kaikkien aikojen nuorin A-maajoukkuepelaaja. Hänet valittiin Kreikan joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stéfanos Kapíno Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Kreikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Karnézis
2 Maniátis
3 Tzavéllas
4 Manolás
5 Móras
6 Tziólis
7 Samarás
8 Koné
9 Mítroglou
10 Karagkoúnis
11 Výntra
12 Glýkos
13 Kapíno
14 Salpingídis
15 Torosídis
16 Christodoulópoulos
17 Gkékas
18 Fetfatzídis
19 Papastathópoulos
20 Holebas
21 Katsouránis
22 Sámaris
23 Tachtsídis
Valmentaja Santos

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
William Hogarthin satiirinen maalaus *Avioliittosopimus*.
**Järjestetty avioliitto** on avioliitto, joka on kokonaan tai osittain muiden kuin avioparin itsensä järjestämä. Avioparin saattavat yhteen avioliittotarkoituksessa tavallisesti joko avioparin sukulaiset tai heidän yhteisönsä. Joissain kulttuureissa avioparilla on oikeus torjua toisensa, mutta joskus se on lähes mahdotonta.

Joidenkin arvioiden mukaan 80 prosenttia tunnetuista kulttuureista on harjoittanut järjestettyjä avioliittoja jossain muodossa. Hindut järjestävät avioliittonsa edelleen niin Intiassa kuin yhteisöissään eri puolilla maailmaa. Länsimaissa tavasta on jo luovuttu, ja sen on korvannut rakkausavioliitto, jossa ihmiset valitsevat itse puolisonsa.

Avioliiton järjestämisen tavat vaihtelevat suuresti eri kulttuureissa ja myös ajallisesti. Sulhasen ja morsiamen naittamisikä vaihtelee, ja myös se, katsotaanko serkukset sopiviksi toisilleen. Suurta vaihtelua on siinäkin, millä perusteilla puolisot valitaan. Koska avioliitto yhdistää kaksi sukua, tärkeää on sukujen omaisuus, vauraus ja yhteiskunnallinen asema. Myös sukujen uskonnolla ja maineella sekä puolisoiden omilla kyvyillä ja ansioilla on usein merkitystä.

Useimmissa kulttuureissa liiton järjestämisestä vastaavat nuorten vanhemmat, mutta usein valintaan osallistuu myös ulkopuolisia, kuten setiä tai pappeja. Joskus kohteilla on oikeus torjua heille osoitettu puoliso, mutta joissain kulttuureissa liiton voi estää vain äärimmäisin keinoin, kuten tekeytymällä hulluksi. Joissain tapauksissa aviopari ei edes tapaa toisiaan ennen häitä, mutta joissain kulttuureissa aviopuolisot voivat tutustua ennalta toisiinsa. Silloin he pystyvät muodostamaan mielikuvan tulevasta puolisostaan ja antamaan mielipiteensä.

Häihin liittyy kulttuureittain suuresti vaihtelevia myötäjäiskäytäntöjä, mutta yleensä joko toinen suku antaa suuremmat myötäjäiset kuin toisen.

Toisilleen osoitetut puolisot ovat usein monin tavoin samankaltaisia ja yhteensopivia. Tällaisissa avioliitoissa tärkeänä pidetään usein muita asioita kuin rakkausavioliitoissa. Avioliittojen järjestämisen käytäntöjä on toisaalta arvosteltu siitä, että ne loukkaavat yksilön itsemääräämisoikeutta.

Katso myös
----------

* Lapsiavioliitto
* Pakkoavioliitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Reis, Harry T. & Sprecher, Susan (toim.): *Encyclopedia of Human Relationships, Volume 1*, s. 113–115. SAGE Publications, 2009. ISBN 9781412958462.
**Rappauspäre** (myös **rappaustikku** tai **laastipäre**) on ohut, vajaa parimetrinen puusäle, jota käytettiin perinteisessä *tikkurappauksessa* kalkkirappauksen pohjana varmistamassa rappauksen tartunta alustaan. Tikkurappausta käytettiin seinissä ja sisäkatoissa ennen metallisten rappausverkkojen käyttöönottoa. Rappauspäreistä naulattiin ristikko, joka rapattaessa jäi laastikerroksen sisään. Naulattaessa jätettiin yleensä kahden rappauspäreen väliin päreen levyinen rako. Tikkurappauksen tausta on hirsinen tai lautapintainen ulko- tai sisäseinä tai lautapintainen kerrostalohuoneiston sisäkatto.

Rappauspäreet valmistettiin joko sahaamalla rimoista tai halkaisemalla sopivasta suorasyisestä puukappaleesta. Sahattujen rappauspäreiden tavallisin koko tuumina oli 3/16" × 1" (noin 5 × 25 mm), mutta myös 1/4" × 1" (noin 6 × 25 mm) kokoisia valmistettiin. Ne olivat yleensä 2 ½–4 ½ jalan pituisia (noin 0,76–1,37 metriä).

Laastina tikkurappauksessa käytettiin kalkkilaasti, jota saatettiin lujittaa sementillä tai esimerkiksi lehmän karvoilla. Tikkurappauksen vaihtoehtona oli käyttää laastin lujitteena pitkiä kuivattuja ruokoja, jotka kiinnitettiin puiseen alustaan naulojen ja rautalangan avulla. Myös tehdasvalmisteisia kaisla- ja puurimamattoja oli saatavilla.

Tikkurappausta käytettiin yleisesti kerrostalojen kuormaa kantamattomissa kevyissä väliseinissä 1870-luvulta 1900-luvun alkuvuosikymmeniin asti. Puisen kerrostaloväliseinän rakenne oli joko *rankaseinä* tai niin sanottu *Cloisson*-seinä (cloison). Suomalaisrakentajien *kloissoniksi* kutsumassa väliseinässä oli rakennustelineistä tai puretuista puutaloista saatuja lankkuja pystyasennossa naulattuina päistään kiinni välipohjavasoihin kahta puolta. Kun purutäytteinen lankutuksesta tai 2–3 ristikkäisestä lautakerroksesta koostuva seinä rapattiin molemmin puolin tuli sen paksuudeksi rappauspärekerroksineen 15–20 senttimetriä.

Lähteet
-------

* W. Keinänen: Puumiehen rakennusoppi. Porvoo 1925. Neljännen painoksen näköispainos nimellä Rakennusopin tietokirja, 2001 ISBN 951-0-25855-5 ja 2006 ISBN 951-0-31857-4.
* Petri Neuvonen et al.: Kerrostalot 1880–1940. Helsinki 2002 ISBN 951-682-668-7.
* Tapion taskukirja. Helsinki 1926.

### Viitteet

1. ↑  Toimisto Arkkitehtitoimisto Okulus.  Arkistoitu 19.10.2014. Viitattu 19.10.2014.
2. ↑  Kinnunen, Jukka: Tikkurappaus  2014. Helsingin Julkisivurappaus Oy. Viitattu 19.10.2014.
3. ↑  Karjalainen, Jussi & Riippa, Tommi: "4.6", *Jälleenrakennuskauden pientalon korjausopas*, s. 43. Itä-Suomen yliopisto, Koulutus- ja kehittämispalvelu Aducate, 2010. ISBN 952-61-0069-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 19.10.2014).
4. ↑  Ilonen, Pia: Kerrostalojen perusrakenteet ja talotekniikka 1880-luvulta nykypäivään *Rakennusperintö.fi -portaali*. Ympäristöministeriö, museovirasto ja muut toimijat.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 19.10.2014.
5. ↑  Säily, Tiina: "4.5.4 Cloison-väliseinä", *Korjausrakentamisen suunnitteluratkaisuja 1800–1950-luvuilla rakennettuihin rakennuksiin Suomessa. Suunnittelijan ohje.*, s. 13. Metropolia Ammattikorkeakoulu, insinöörityö. Helsinki: Tiina Säily, 2017. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.11.2018).
**Järise järv**  on Virossa Saarenmaalla Järisen kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 92 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järviallas on kaksiosainen siten, että pienempi järviallas jää suurimmana saaren länsipuolelle ja altaita yhdistää kahdet kapeat salmet. Suuria saaria on yhteensä 8, joiden yhteinen pinta-ala on 4,2 ha. Sen laskuoja on Tuiu oja, joka lähtee järven pikkualtaasta ja luoksee osittain kaivettuna ouomana länteen. Järveen tulee kolme muuta ojaa, joista kaksi tuo myös peltojen kuivatusojia. Järven valuma-alueen laajuus on 11,1 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,7 metriä ja suurin syvyys 1,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00064 kuutiokilometriä eli 0,64 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 10,6 kilometriä. Itärannat ja osa saarista ovat suomaata. Länsipuolella rantaniittyjen takana on viljeltyä peltomaata ja viisi maatilaa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin on sekä järven veden kalkkipitoisuus joko keskikorkea tai korkea että sen ravinnepitoisuudet korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt ja sen vedessä on runsaasti humusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Järise järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Keskkonnaregister: Järise järv (vee2071200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Rappakalja** on lautapeli, jossa pelaajan tavoitteena on huijata vastapelaajaa uskomaan kunkin pelaajan itse keksimää selitystä.
Rappakalja-pelisarjaan kuuluu Rappakalja, Tupla Rappakalja, Uusi Rappakalja, Rappakalja matkapeli ja Rappakalja Extreme. Rappakalja-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.

Rappakalja-peleihin voi tulostaa lisää vastauslomakkeita Tacticin verkkosivuilta.

Pelin nimi juontaa juurensa suomenkielen rapakalja-sanasta, joka tarkoittaa huonoa pilsneriä. Sana on napattu ruotsinkieleen, jossa se tarkoittaa hillitöntä sekasotkua, mikä kuvaakin pelin henkeä varsin osuvasti.

Pelin kulku
-----------

Jokaisella kierroksella esitetään kysymys jostakin kategoriasta, johon jokainen antaa kirjallisen selityksensä. Kategorioita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet. Oikea vastaus sekoitetaan keksittyjen selitysten kanssa, ja ne luetaan ääneen, minkä jälkeen kaikki saavat arvata oikeaa vastausta. Pelaajat, jotka vastaavat kysymyksiin kaikkein uskottavimmin, pääsevät etenemään pelilaudalla. Selitykset, jotka kuulostavat oikeilta, eivät yleensä ole sitä. Pelin voittaa pelaaja, joka pääsee maaliin ennen muita.

Uusi Rappakalja
---------------

Uudistettu Rappakalja-versio alkuperäisestä Rappakalja-pelistä. Sen aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet.

Tupla Rappakalja
----------------

Tupla Rappakaljan aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, lait ja alkukirjaimet. Se sisältää kaksi peliä, jotka ovat alkuperäinen ja uusi Rappakalja, joten siinä on yhteensä 4 000 selitettävää sanaa.

Rappakalja Extreme
------------------

Rappakalja Extreme sisältää viisi uudistettua aihealuetta, jotka ovat päivämäärät, fiktiiviset hahmot, lääketiede ja fobiat, ruoka ja juoma sekä ulkomaiset sanat ja sanonnat.

Rappakalja Matkapeli
--------------------

Rappakalja Matkapeli on matkaversio alkuperäisestä Rappakaljasta. Se on pienemmän kokoinen kuin normaali, ja siinä on vähemmän kortteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Rappakalja säännöt *tactic.net*.

Aiheesta muualla
----------------

* Rappakalja Extreme -lautapelin säännöt
Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt nenälaseineen
Nenälasit
**Nenälasit** eli **pinnelasit** ovat silmälasimalli, jossa laseja eivät kannattele sangat, vaan ne nipistetään kiinni nenänvarteen puristamalla nenätukea. Tästä juontuu lasien ranskankielinen nimitys **pince-nez** (*pince* ’nipistää’, *nez* ’nenä’), josta on lainautunut suomeenkin lasimallin nykyisin vanhahtava nimi **pensnee**.

Nenälaseja oli Euroopassa ollut käytössä 1400-luvulta, mutta muotiin ne tulivat 1800-luvun puolivälissä ja olivat suosituimmillaan niin sanotun uuden imperialismin aikana 1880-luvulta 1900-luvun alkuun. Laseja pitivät niin miehet kuin naisetkin. Niiden pitkäaikainen käyttö oli usein epämukavaa, mikäli nenätuen koko ei ollut täydellinen, ja muodinmukaista oli pujottaa nenälasit roikkumaan kaulasta narun varassa tai pitää laseja povitaskussa napinläpeen sidottuna, kun niitä ei tarvinnut. 

Noina vuosikymmeninä kasvaneet jatkoivat nenälasien käyttämistä vielä myöhemminkin, ja 1930-luvulta eteenpäin pinnelaseja alettiinkin pitää "vanhusten laseina" ja ne samaistettiin konservatismiin, menneen ajan arvoihin ja kuriin. Nenälasit eivät sittemmin ole kokeneet uutta renessanssia, ja nykyisin niiden käyttäjät ovat harvassa. 

Populaarikulttuurin tunnetuin aisattomia laseja käyttävä henkilö lienee sarjakuvahahmo Roope Ankka. Lisäksi pinnelasit saivat pienimuotoista näkyvyyttä *Matrix*-tieteiselokuvan myötä vuonna 1999. Elokuvassa Laurence Fishburnen esittämä Morpheus käyttää heijastavia nenälaseja.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nenälasit** Wikimedia Commonsissa
**Järjestyshäiriö** oli Jyväskylästä lähtöisin ollut, vuonna 1997 perustettu rock-pop-yhtye.

Yhtyeen ensimmäisen albumin *Tuhlatut päivät, valvotut yöt* julkaisi Spinefarm Records vuonna 2005. Spinefarmille tehdyn ensilevyn jälkeen yhtye siirtyi levyttämään lahtelaiselle Levy-yhtiö -levy-yhtiölle. Levy-yhtiö julkaisi Järjestyshäiriö toisen albumin, *Takapihojen rocktähdet* syksyllä 2006. Syksyllä 2007 albumista julkaistiin uusi versio USB-muodossa nimellä *Takapihojen Rocktähdet+*. Julkaisu oli Suomen ensimmäinen USB-formaatissa julkaistu albumi.

Vuonna 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa ja keväällä 2009 ilmestyi kolmas albumi *Lopullinen ratkaisu*. Levyn ensimmäinen single "Karkuri" nousi Suomen single- ja latauslistan ensimmäiselle sijalle ja muun muassa YleX-radiokanavan A-soittolistalle. 

Yhtye alkoi valmistella neljättä studioalbumiaan vuonna 2010. Jyrki Tuovisen tuottama albumi neljäs albumi julkaistiin kuitenkin vasta 20. helmikuuta 2015. Albumin ensimmäinen single "Rantakatu" julkaistiin maaliskuussa 2014. Yhtye osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2015 kappaleella "Särkyneiden sydänten kulmilla".

Yhtye tiedotti marraskuussa 2015 lopettavansa toimintansa tammikuussa 2016.

Julkaisut
---------

*Pääartikkeli: Järjestyshäiriön diskografia*
* *Tuhlatut päivät, valvotut yöt* (23. helmikuuta 2005)
* *Takapihojen rocktähdet* (15. marraskuuta 2006)
* *Lopullinen ratkaisu* (20. toukokuuta 2009)
* *Yöjuttu* (20. helmikuuta 2015)

Lähteet
-------

1. ↑  Högmander, Visa: Perjantaibiisi: Järjestyshäiriö – Rantakatu  28.3.2014. Soundi. Viitattu 26.4.2014.
2. ↑  Järjestyshäiriö - Bändi - Faktaa Järjestyshäiriö. Viitattu 26.4.2014.
3. ↑  Hartikainen, Ville: Oho, mikä muutos!  10.4.2014. Iltalehti. Viitattu 26.4.2014.
4. ↑  Sinkkuykkönen teki uutta levyä neljä vuotta - tältä Järjestyshäiriö kuulostaa nyt  17.4.2014. Ilta-Sanomat. Viitattu 26.4.2014.
5. ↑  Rantakatu - Single iTunes. Viitattu 26.4.2014.
6. ↑  UMK 2015: Järjestyshäiriö YLE. Viitattu 15.1.2015.
7. ↑  Järjestyshäiriö 24. marraskuuta 2015  24.11.2015. Facebook:  Järjestyshäiriö. Viitattu 16.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut.
**Loimaan Taidetalo** on yksi Loimaan Taidemuseon näyttelytiloista. Se sijaitsee Loimijoen varrella aivan Loimaan keskustan tuntumassa. Taidetalo on saanut alkunsa Eino (1924-2010) ja Meeri Haapasen (1921-1996) tekemän testamenttilahjoituksen pohjalta. Eino Haapanen oli metsämaalaissyntyinen taiteenkerääjä, joka teki elämäntyönsä pääkaupunkiseudulla. Haapasten lahjoittamaan taidekokoelmaan kuuluu 150 maalausta, pääpainona suomalainen kulta-ajan maisemamaalaus 1800-luvun loppuvuosikymmeniltä 1900-luvun alkuun. Kokoelman pohjalta kootaan vuosittain vaihtuva perusnäyttely.

Loimaan kaupungin taidekokoelma koostuu etenkin paikallisten taiteilijoiden teoksista. Kokoelmaan kuuluu mm. Alpo Jaakolan kokoelma, Elias Anttilan lahjoituksena saatu kipsiveistoskokoelma sekä Elias Hollon ja Jaakko Tervasmäen valokuvakokoelmat. Kaupungin taidekokoelman töitä on esillä kaupungin virastorakennuksissa, kouluissa ja laitoksissa, Taidetalon vaihtuvien näyttelyiden lisäksi.

Loimaan Taidetalossa järjestetään myös konsertteja noin kerran kuukaudessa tiistaisin kesätaukoa lukuun ottamatta.

Loimaan Taidetalo pyrkii olemaan muutakin kuin kaupungin kokoelmien esittelyä: se kertoo paikallisesta perinteestä, koulutuksesta ja vaikutelmasta, jonka kuvataide luo paikkakunnasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Loimaan taide - syvällä tulevaisuudessa Loimaan taidemuseo. Viitattu 28.1.2020.
2. ↑  Haapasten kokoelma Loimaan taidemuseo. Viitattu 28.1.2020.
3. ↑  Taidetalo Loimaan taidemuseo. Viitattu 28.1.2020.
4. ↑  Kohti kevättä – tiistaikonsertit taidetalossa keväällä 2020 Loimaan taidemuseo. Viitattu 28.1.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Loimaan taidemuseo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Loimaan taidetalo (Q97200989)ohje |
| --- |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Loimaa |
|  |
|  |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee peruskoulua Kotkassa. Myös Pieksämäellä, entisessä Jäppilän kunnassa toimii Jäppilän koulu.*
Jäppilän koulu
**Jäppilän koulu** oli peruskoulu Kotkassa Jäppilän kylässä. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä oli noin 40 (2011). Koulun oppilaat tulivat Jäppilän ja Pernoon kylien alueelta.

Historia
--------

Jäppilän ja Pernoon asukkaat anoivat vuonna 1892 ensimmäisen kerran omaa kansakoulua, mutta Kymin kuntakokous ei hyväksynyt anomusta. Hieman aikaisemmin kuntakokous oli hylännyt myös Haapasaaren ja Kuutsalon saaren asukkaiden anomukset omasta koulusta, joissa asukkaat olivat sen jälkeen rakentaneet koulunsa yksityisesti. Kuntakokous vetosi siihen, että kunnan varoilla ei rakennettaisi koulua myöskään Jäppilään. Vuonna 1894 kyläläiset tekivät uuden anomuksen, jossa he esittivät, että koulu aloittaisi aluksi vuokratiloissa ja koulurakennus rakennettaisiin myöhemmin. Tämän ehdotuksen kuntakokous hyväksyi. Päätöksestä tehtiin kuitenkin valitus ja koulun rakentaminen alkoi vasta vuonna 1896 senaatin myönteisen päätöksen jälkeen. Rakenteilla oleva koulu ehti palaa kesäkuussa 1896 ja valmistui 1897. Tontilla on lisäksi uudempi, vuonna 1956 valmistunut koulurakennus, jossa toimii myös Jäppilän päiväkoti.

Jäppilän koulun lakkauttamista on usein esitetty, mutta esitykset eivät ole toteutuneet. Kuitenkin lopulta lukuvuoden 2013-2014 jälkeen Jäppilän koulu lakkautettiin. Syksyllä 2014 luokilla 2-5 aloittavat oppilaat siirtyivät Pihkoon kouluun. 6. luokalla aloittavat oppilaat siirtyivät taas Langinkosken kouluun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jäppilän koulu *www.kotkankoulut.fi*. Viitattu 12.7.2012.
2. ↑  Veikko Kallio: *Kymin historia 2*, s. 192-193. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 952-90-2478-9.
3. ↑  Jäppilän koulu – Historia *www.kotkankoulut.fi*. Viitattu 22.11.2011.
4. ↑  Kotkan kaupunginhallitus ei hyväksy kolmen koulun lakkauttamista *YLE – Kymenlaakso*. Viitattu 24.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Jäppilän koulun verkkosivut