recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kassakaappi, jossa on tunnusluvulla avautuva lukko.
**Kassakaappi** on arvokkaan omaisuuden suojelemista varten suunniteltu kaappi. Kassakaappi on suunniteltu ja valmistettu suojelemaan omaisuutta murtoa, paloa tai muuta vahinkoa vastaan. Kassakaapit luokitellaan murto- tai paloluokkiin kansainvälisissä tutkimuslaitoksissa mm. ECB-S (European certification board - security systems). Murtoturvallisessa kassakaapissa on yleensä järeä lukkolaite, pelkästään paloturvallisessa kaapissa lukkolaitteella ei ole mitään vaatimuksia. Kassakaappi valmistetaan usein metallista, esimerkiksi teräksestä valamalla. Kassakaappeja valmistetaan myös palon- ja vedenkestäviksi. Kassakaappi voidaan kiinnittää tukevasti talon rakenteisiin, jotta sitä ei voi kuljettaa pois ja murtaa muualla. Kassakaappi voi olla myös niin painava, ettei sitä voi helposti kuljettaa. Kassakaappi kestää myös porausta tietyn aikaa.

Yleisimmin kassakaapeissa säilytetään arvoesineitä, kuten esimerkiksi rahoja, arvopapereita, sopimuspapereita, koruja sekä aseita.

Rahan kaappausten tai ryöstämisen estämiseksi voidaan käyttää myös aikaviivekaappeja tai -lokeroita. Näillä ei ole kassakaapin murtokestävyyttä, mutta niillä voidaan esimerkiksi vähentää kerralla kassassa olevan rahan määrää siirtämällä ylimääräiset setelit aikaviivelukolliseen lokeroon. Välisäilytyslokero voi sijaita kassakoneen vieressä, jolloin rahan siirtämiseksi suojaan ei tarvitse poistua myyntipisteestä tai avata kassakaappia tarpeettomasti kesken päivän.

Suomessa puolueeton taho, joka neuvoo kassakaapin ostamisessa, on Finanssialan keskusliitto.

Katso myös
----------

* Kassalipas
* Pankkiholvi
* Tallelokero

Lähteet
-------

* Finanssialan keskusliitto, Turvaohjeet, Kassakaappiohje

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kassakaappi** Wikimedia Commonsissa
Mimi Benzell
**Mimi Benzell** (1924 Bridgeport, Connecticut – 23. joulukuuta 1970 Manhasset, New York) oli yhdysvaltalainen ooppera- ja viihdelaulaja, äänialaltaan sopraano.

Benzell syntyi musikaaliseen sukuun. Hänen isoisänsä lauloi juutalaisia kansanlauluja Venäjällä ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin. Benzell sai musiikkikoulutusta Mannes School of Musicissa. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1944 Méxicossa, jossa tulkitsi Thomas Beechamin johdolla Zerlinan (*Don Giovanni*) ja Yön kuningattaren (*Taikahuilu*) roolit. 5. tammikuuta 1945 Benzell esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa, roolinaan Yön kuningatar. Muihin hänen Metropolitan-oopperassa tulkitsemiinsa rooleihin kuuluivat Philine (*Mignon*), Gilda (*Rigoletto*) ja Musetta (*La bohème*). Benzell esiintyi 1940-luvulla Metropolitan-oopperassa myös useissa juutalaisjärjestöjen hyväksi järjestetyissä hyväntekeväisyyskonserteissa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän työskenteli, olivat Beechamin ohella muiden muassa Bruno Walter ja Erich Leinsdorf.

Benzell siirtyi oopperasta operetin ja musikaalin pariin. Hän tuli parhaiten tunnetuksi Ruthin roolista Jerry Hermanin musikaalissa *Milk and Honey* (1961). Hän oli naimisissa konserttimanageri Walter Gouldin kanssa, ja hänellä oli tytär ja poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mimi Benzell, Entertainer, Dead The New York Times
2. 1 2 3 4  Mimi Benzell Masterworks Broadway


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Telemachus elongatus** on triaskautisista fossiileista tunnettu esihistoriallinen siemenkasvilaji. Yleisesti havupuuna pidetty kasvi oli eteläisen Gondwanamantereen eteläosien kesävihanta puu yli 200 miljoonaa vuotta sitten. Laji on kuvattu Etelä-Afrikasta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella.

Kuvaus
------

*Telemachus elongatus* on ollut kesävihanta puu. Se eroaa muista suvun *Telemachus* lajeista noin viisi senttimetriä pitkien käpyjensä ja niiden erittäin pitkien peitinsuomujen puolesta.

Puun lajituntomerkkinä käytetyt emikukinnot eli kävyt olivat munanmuotoisia ja 4,6–5,5 senttimetriä pitkiä sekä 2–2,2 senttimetriä leveitä, mutta pitkine peitinsuomuineen neljäkin senttimetriä leveitä. Käpy koostui rangan ympärille kierteisesti asettuneista emilehden ja peitinsuomun pareista, jotka olivat yhdiskasvuisia tyveltään. Viisiliuskainen puutunut emilehti eli emisuomu jäi selvästi kolmekin senttimetriä pitkäksi kasvavaa muodoltaan pitkulaista ja laidoiltaan ehyttä tai hienohampaista tukilehteä eli peitinsuomua lyhyemmäksi.

Luokittelu
----------

*Telemachus elongatus* on siemenkasveihin kuuluva kasvilaji. Sen suku *Telemachus* on yleensä luokiteltu varhaisina havupuina pidettyyn lahkoon Voltziales, mutta tarkemmista sukulaisuussuhteista muihin lahkon edustajiin on esitetty useita eriäviä näkemyksiä.

Levinneisyys
------------

Lajin tuntomerkkinä toimivien käpyjen fossiilisia jäänteitä on löydetty Afrikasta Etelä-Afrikasta, Etelä-Amerikasta Argentiinasta sekä Etelämantereelta yli 200 miljoonaa vuotta vanhoista triaskautisista kerrostumista. Tuohon aikaan maa-alueet olivat osa Pangean jättiläismantereen eteläosan muodostanutta Gondwanamannerta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bomfleur, Benjamin; Decombeix, Anne-Laure; Escapa, Ignacio H.; Schwendemann, Andrew B. ja Axsmith, Brian: Whole-Plant Concept and Environment Reconstruction of a *Telemachus* Conifer (Voltziales) from the Triassic of Antarctica.  *International Journal of Plant Sciences*, maaliskuu 2013, 174. vsk, nro 3, s. 425–444.  The University of Chicago Press. doi:10.1086/668686.   (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Escapa, Ignacio H.; Decombeix, Anne‐Laure; Taylor, Edith L. ja Taylor, Thomas N.: Evolution and Relationships of the Conifer Seed Cone *Telemachus*: Evidence from the Triassic of Antarctica.  *International Journal of Plant Sciences*, kesäkuu 2010, 171. vsk, nro 5, s. 560–573.  The University of Chicago Press. doi:10.1086/651948.   (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q108546240
* Wikispecies: Telemachus elongatus
* GBIF: 11187144

 |

 |
Peter Paige.
**Peter Michael Paige** (s. 20. kesäkuuta 1969, Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Parhaiten hänen tunnetaan roolistaan Emmett Honeycuttina sarjassa *Älä kerro äidille*.

Ura
---

Paige valmistui Bostonin yliopiston teatterlinjalta taiteen kandidaatin tutkinnolla.

Paige tunnetaan parhaiten sarjan *Älä kerro äidille* päähenkilöjoukon Emmett Honeycuttina, jota hän näytteli koko sarjan ajan eli yhteensä viiden tuotantokauden verran. Lisäksi hän on näytellyt sarjoissa *Will & Grace*, *Time of Your Life*, *Girlfriends*, *Caroline In The City*, *American Dad!*, *Related*, *Greyn Anatomia* ja *Ilman johtolankaa*. Hän on myös vieraillut muun muassa sarjoissa *Hei, olen Susan*, *CSI: Miami* ja *Bones*.

Aiheesta muualla
----------------

* Peter Paige Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Peter Paigen kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Primo** (joskus myös **railstand**) on rullalautailutemppu, jossa tasapainotellaan laudan kantin päällä. Temppu on nimetty sen keksijän, Primo Desiderion mukaan. Alun perin *primo* viittasi temppuun vain vauhdista suoritettuna, kun taas *railstand* tarkoitti paikallaan suoritettua temppua. Nykyään molempiin viitataan useimmiten primona. Vauhdista tehty primo voidaan kuitenkin erottaa kutsumalla sitä *primo slide*ksi.

Temppu käytännössä
------------------

Temppu voidaan suorittaa joko hyppäämällä tai maasta.

Maasta tehtynä tarkoituksena on saada lauta kääntymään "yliohjaamalla" 90 astetta kyljelleen, lautailijan hypätessä samanaikaisesti kyljelleen kääntyneen laudan päälle, koskematta kuitenkaan itse maahan. Lauta voidaan kääntää kyljelleen kumpaan suuntaan tahansa. Lautailijan tulisi laskeutua renkaiden päälle tasapainonsa säilyttämiseksi.

Hyppäämällä suoritettuna lautaa pyritään kääntämään ilmassa neljasosakierros pituusakselinsa ympäri, jonka jälkeen laudan kantin päälle voidaan laskeutua. Kääntäminen tapahtuu kickflipin ja heelflipin kaltaisilla tekniikoilla.

Katso myös
----------

* Manual

Lähteet
-------

1. ↑  Freestyle skateboarding tricks (englanniksi)
2. ↑  Railstand - Skateboarding Dictionary (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
3. ↑  Primo - Skateboarding Dictionary (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Peter Nyberg** on suomalainen valtiotieteen tohtori, joka toimi valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinaosaston päällikkönä helmikuusta 1998 kesäkuuhun 2010.

Nyberg on työskennellyt Suomen Pankissa vuodesta 1972 tutkijana, rahoitusmarkkinaosaston rakennetoimiston ja valuuttapolitiikan osaston suunnittelutoimiston päällikkönä sekä vuodesta 1991 johtokunnan neuvonantajana. Vuosina 1982–1985 hän työskenteli Kansainvälisessä valuuttarahastossa.

Nyberg on ollut valtion vakuusrahaston (1992–1995), rahoitustarkastuksen johtokunnan (1994) ja EU:n rahakomitean (1996–?) varajäsen sekä toiminut pääomaliikkeitä ja rahoituspalveluja käsittelevässä ETA-neuvotteluryhmässä 1989–1994.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  VTT Peter Nyberg VM:n rahoitusmarkkinaosaston päälliköksi  16.1.1998. Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 7.1.2009.
2. ↑  Pentti Pikkarainen rahoitusmarkkinaosaston ja Tuomas Sukselainen kansantalousosaston osastopäälliköksi  10.6.2010. Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 27.10.2011.
3. ↑  Economic Ideas Forum - Dublin  2012. Centre for European Studies CES. Viitattu 8.12.2013.
**Salim Ali Said** (arab. سالم علي سعيد‎; 1959 Salala – 22. marraskuuta 2017 Thaimaa) oli omanilainen laulaja.

Said aloitti laulamisen 7-vuotiaana ja julkaisi vuonna 1974 debyyttialbumin *Eisha Saeed* (1974). Se sisälsi huomattavan suosion saavuttaneen laulun "Tabatel fe hub Al-Watan". Said tuli tunnetuksi rakkauslauluistaan, joihin kuuluivat "Musafeer", "Lak youm" ja "Al Bulbul al shadi". Hän oli yksi ensimmäisistä Persianlahden maiden laulajista, jotka tekivät lauluilleen musiikkivideoita; hänen ensimmäinen musiikkivideonsa ilmestyi SABCO Median julkaisemana vuonna 1976. Vuonna 2007 Said sai Sulttaani Qabusin kulttuuri-, tiede- ja taideritarikunnan merkin toisessa luokassa työstään omanilaisen musiikin hyväksi.

Said kuoli Thaimaassa sairastettuaan pitkään syöpää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  'Omani Song Ambassador' Salim Ali Said passes away Times of Oman
2. 1 2 3  Legendary Omani singer Salim Ali Said dies Gulf News


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kai Kullervo Jämsä** on suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka syntyi 1960-luvun puolivälissä Kokkolassa.
Jämsän ensimmäinen yhtye oli Vocals, joka kiersi kaksi vuotta yhtyeen Ronski Gang lämmittely-yhtyeenä.
Sen jälkeen yhtyeen solisteina ovat olleet Kaija Koo ja Leena Nilsson.

Jämsä nousi suuren yleisön tietoisuuteen yhtyeessä Puolikuu vuosina 1991–1996. 
Sen jälkeen Jämsä on tehnyt muutamia soololevyjä ja palasi takaisin Puolikuu-yhtyeeseen vuosiksi 2000–2004. 

Vuonna 2004 perustettiin yhtye Komboklubi, jossa Jämsä vaikuttaa. Jämsä on ollut myös tekemässä joko yksin tai muiden kanssa lauluja eri artisteille, esim. Yölintu-yhtyeen hittejä "Preussinpunaista", "Haavoittumaton" ja "Pimeästä valoon". Muita hänen tuotantoaan levyttäneitä ovat mm. Muska, Finlanders, Anna Hanski, Markku Aro, Marita Taavitsainen, Arja Koriseva, Charles Plogman ja Marko Maunuksela.

Kai Jämsä on pitkään tehnyt uutta soololevyä. Siltä etukäteen julkaistu promosingle "Sordiino päällä" oli Radio Suomen soittolistan ykkösenä maaliskuussa 2011. Syyskuussa 2011 samaan suoritukseen ylsi kappale "Jätimme oven raolleen". "Sordiino päällä" ja "Jätimme oven raolleen" ilmestyivät uudella soololevyllä Harvoja ja onnekkaita vuonna 2012. Kai Jämsältä ilmestyi vuonna 2014 joululevy Joulutaivas ja vuonna 2016 uusin soololevy Aika on.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Jämsä - Biografia Kai Jämsän kotisivu.
2. ↑  Kai Jämsä - Säveltäjä Kai Jämsän kotisivu.
3. ↑  Kai Jämsä - Uutiset Kai Jämsän kotisivu.  Arkistoitu 14.11.2010. Viitattu 2.9.2011.
4. ↑  Kai Jämsä - Etusivu Kai Jämsän kotisivu.  Arkistoitu 2.4.2016. Viitattu 28.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kai Jämsän esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Kai Jämsän sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Kai Jämsän sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Kai Jämsän sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Kai Jämsä lauluntekijänä - Fono.fi
* Kai Jämsän tekijähaastattelu Elvis ry:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hoarusib** on joki Kunenen alueella luoteis-Namibiassa. Siinä on vettä vain ajoittain, joinakin vuosina sadekaudella marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Sen alkulähde on lähellä Opuwon kaupunkia, ja se virtaa Tonnesen- ja Giraffe-vuorten kautta Atlantin valtamereen.

Hoarusibin valuma-alue on laajuudeltaan 15 237|km².

Hoarusibin nimen arvellaan tulevan alueen geologiasta, sillä naman kielellä sana "!naruseb" tarkoittaa ‘vettä joka mutkittelee kapean rotkon läpi’. Joen kulku tunnetaan jyrkistä kanjoneistaan, joiden seinämät ovat mustaa ja punaista vulkaanista kiveä, ja oudoista keihäshaarapalmuista, jotka ovat kasvaneet virran mukanaan tuomista siemenistä. Joen varsilla on myös "savilinnoja", jotka ovat muovautuneet joen rapauttaessa rantojen saviseinämiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Peter J. Jacobson, Kathryn M. Jacobson, Mary K. Seely: *Ephemeral rivers and their catchments: Sustaining people and development in western Namibia*, s. 136–137. Windhoek: Desert Research Foundation of Namibia, 1995. ISBN 9991670947. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.1.2022). (englanniksi)
2. ↑  Strohbach, B.J.: Mapping the Major Catchments of Namibia.  *Agricola*, 2008, s. 63–73. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.1.2022.  (englanniksi)
3. ↑  Hoarisib Viewpoint *Tracks4Africa*. Viitattu 8.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Ryan G.: Clay Castles *Flickr*.  7.11.2007. Viitattu 8.1.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hoarusib River
**Sanna Lappalainen** (s. 20. maaliskuuta 1980) on suomalainen pesäpalloilija. Lappalainen edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuransa Oulun Lippoa, Tyrnävän Tempausta ja Porin Pesäkarhuja. Lappalainen saavutti kuusi SM-hopeaa kaudella 1998, kaudella 1999, kaudella 2000, kaudella 2003, kaudella 2005 ja kaudella 2008 ja kaksi SM-pronssia kaudella 2006 ja kaudella 2009. Lappalainen pelasi kaksi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2007 ja 2009. Hän pelasi ulkokentällä kolmosvahtina. Lappalainen pelasi 208 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhdeksän kunnaria ja 279 tavallista juoksua, toi 61 juoksua ja keräsi 873 kärkilyöntipistettä. Lappalainen pelasi 104 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kolme kunnaria ja 96 tavallista juoksua, toi 24 juoksua ja keräsi 362 kärkilyöntipistettä. Lappalainen pelasi seitsemän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 12 tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 38 kärkilyöntipistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
**Kai Mellén** on suomalainen diplomi-insinööri ja lentokonesuunnittelija. Mellén on osallistunut useiden Polyteknikkojen ilmailukerhon PIK-sarjan lentokoneiden suunnitteluun. Hän osallistui pääsuunnittelijana PIK-11 Tumpun, PIK-15 Hinun, PIK-21 Super-Sytkyn ja PIK-26 Mini-Sytkyn suunnitteluun. Super-Sytkyn hän myös itse rakensi. Mellén toimi myös koelentäjänä, lentäen esimerkiksi PIK-10 Moottoribabylla, PIK-11 Tumpulla, PIK-15 Hinulla ja PIK-21 Super-Sytkyllä. Myöhemmin hän kuului muun muassa PIK-15 Hinun pohjalta kehitetyn PIK-19 Muhinun suunnittelua seuranneeseen asiantuntijaryhmään.

Vuonna 1981 Suomen Ilmailuliitto palkitsi Mellénin Suomen Ilmailupatsaalla ansiokkaasta työstä Suomen siviili-ilmailun hyväksi.

Lähteet
-------

* Raunio, Jukka: *Lentäjän näkökulma 3: PIK-sarjan lentokoneet*. Kerava: Omakustanne, 1995. ISBN 951-96866-1-4.

### Viitteet

1. 1 2 3  Raunio 1995, s. 187–190
2. ↑  Raunio 1995, s. 119
3. ↑  PIK-sarjan lentokoneet *Polyteknikkojen ilmailukerhon verkkosivut*. Polyteknikkojen Ilmailukerho ry.  Arkistoitu 29.9.2015. Viitattu 3.10.2015.
4. 1 2  Raunio 1995, s. 320–325
5. ↑  Raunio 1995, s. 112
6. ↑  Raunio 1995, s. 125
7. ↑  Raunio 1995, s. 265
8. ↑  Suomen Ilmailupatsas *ilmailuliitto.fi*. Suomen ilmailuliitto ry. Viitattu 30.3.2019.
Salinkallion koulu**Salinkallion koulu** on Lahdessa Launeen kaupunginosassa sijaitseva peruskoulun 7–9 luokkien koulu. Koulussa opiskelee 310 oppilasta ja opettajia siellä on 33. Koulusta käytetään myös nimitystä *Salin koulu*.

Historia
--------

Koulu aloitti toimintansa vuonna 1942 keskikouluna Lahdenpohjassa Laatokan rannalla. Vuonna 1944 koulu lopetti toimintansa Lahdenpohjassa sotatoimien takia ja muutti Lahteen jatkaen toimintaansa Lahden lyseon rakennuksessa, jolloin nimi muuttui Lahden Keskikouluksi. Vuonna 1953 valtio siirsi Lahden keskikoulun ja Kannaksen lyseon erilliseen koulurakennukseen.

Koulu sai kuitenkin oman rakennuksensa vuonna 1958 Salinkallion puistosta. Nimi muutettiin Launeen yhteislyseoksi. Vuonna 1975 koulu jaettiin kahdeksi kouluksi: Salinkallion yläasteeksi ja lukioksi. Lukio Salinkalliossa lopetettiin vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Koulun esittely Lahden kaupunki. Viitattu 29.9.2009. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Historiaa laajemmin Lahden kaupunki.  [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee neurobiologia. Suomentajasta kertoo artikkeli Kai Kaila.*
**Kai Kalervo Kaila** (s. 23. toukokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen neurobiologi. Hän on ollut Helsingin yliopiston professori vuodesta 1994 ja Eläintieteen ja Biotieteiden laitoksen esimies vuosina 1993–1995.

Kaila syntyi lääketieteen tohtori Kauko Kalervo Kailan (s. 1920) ja Kaija Pirkko Mirjami Männistön (s. 1930) perheeseen.

Kaila oli akatemiaprofessori 1.8.1996–31.7.2006 ja 1.1.2016–31.5.2019 ja tohtoriohjelman Finnish Graduate School of Neuroscience ja Doctoral Program Brain & Mind perustaja ja johtaja vuodesta 1995 alkaen. Kaila toimi Finnish Center of Excellence in Molecular and Integrative Neurosciencen varajohtajana 2008–2013. Hän oli jäsenenä Suomen Akatemian Molekulaarisen neurobiologian huippuyksikössä 1999–2005 ja Pohjoismaisen huippuyksikön Nordic Center of Excellence for Research in Water Imbalance Related Disordersissä 2008–2009. Kailalle myönnettiin vuosiksi 2014–2019 ERC Advanced Grant. Kaila on nimitetty akatemiaprofessoriksi 2016 alkaen. Kaila valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001.

Kaila on tutkinut hermosolujen viestinnän fysiologisia perusmekanismeja. Hänen työnsä on painottunut aivojen monitieteiseen tutkimukseen, Viikin Neurobiologian laboratoriossa käytetyt metodiikat kattavat molekyylibiologian, solujen kuvantamisen, solu- ja systeemitason sähköfysiologian. Tämän perustutkimuksen päälle rakentuu laajamittainen translationaalinen hanke, jossa saavutettua tietoa hyödynnetään uusien kliinisten menetelmien kehittämiseen erityisesti aivojen varhaiskehitykseen liittyvien häiriöiden ehkäisemiseksi ja hoitamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 253. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 224. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  Kai Kaila, Suomen akatemia.
4. ↑  Kai Kaila, Doctoral Program Brain & Mind.
5. ↑  Kai Kaila, ERC Advanced Grant. (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Akatemiaprofessorit  27.5.2015. Suomen Akatemia.  Arkistoitu 19.4.2019. Viitattu 28.5.2015.
7. ↑  Suomalaisen Tiedeakatemian varsinaiset jäsenet  2.9.2014. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 2.7.2015.
8. ↑  WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 123. WSOY 1995.
9. ↑  Kai Kaila, Neurobiologian laboratorio.

Aiheesta muualla
----------------

* Professori Kai Kaila: Milloin ihmisestä tulee yksilö? "Ainutlaatuinen kehityshistoria on yksilöllistymisen perusta." Studia Generalia. Ihmisyyden alku 19.02.2015.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Publons
* ResearcherID

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sanna Nygård Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.**Sanna Sofia Nygård** (s. 22. maaliskuuta 1988 Vaasa) on suomalainen uransa päättänyt pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Hän edusti Vasa Idrottssällskapia ja häntä valmensi uransa aikana Jens Wallin ja Oscar Gidewall.

Kalevan kisoissa Nygård voitti SM-kultaa pituushypyssä vuonna 2015. Kolmiloikassa hän on saavuttanut hopeaa vuosina 2011, 2016 ja 2017 sekä pronssia vuosina 2012, 2013, 2014 ja 2018. Sisäratojen SM-kilpailuista Nygård on voittanut pituushypyssä kultaa vuonna 2014 ja kolmiloikassa hopeaa 2013, 2014, 2015, 2017 ja 2018 sekä pronssia 2010 ja 2011.

Vuoden 2012 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Nygård voitti kolmiloikan silloisella ennätyksellään 13,31 m. Vuonna 2014 hän voitti hallimaaottelun kolmiloikan Tampereella. Universiadeissa 2015 hän sijoittui pituushypyssä kuudenneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016.

Nygårdin ennätys kolmiloikassa on ulkoradoilla 13,81 m (2018) ja sisäradoilla 13,63 m (2016) sekä pituushypyssä ulkoradoilla 633 cm (2015) ja sisäradoilla 617 cm (2014).

Nygård on opiskellut Svenska handelshögskolanissa.

Lähteet
-------

* Sanna Nygård Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Nygård loikkasi Tornéuksen paikalle ja viihtyy *Yleisurheilu*.  18.1.2017. Viitattu 23.2.2017.
2. 1 2  Sanna Nygård ponnisti kuudenneksi Universiadeissa *Yleisurheilu.fi*.  9.7.2015. Viitattu 2.8.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Fidenza** on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Se tunnettiin aiemmin nimellä **Borgo San Donnino**. Kaupunki sijaitsee Via Emilialla Parman ja Piacenzan kaupunkien välissä, noin 23 kilometriä Parmasta luoteeseen.

Kaupunki on Parman jälkeen maakunnan toiseksi suurin kaupunki, ja se on merkittävä taide- ja kulttuurikaupunki. Kaupungin huomattavin nähtävyys on Benedetto Antelamin 1100-luvulla suunnittelema romaaninen Fidenzan katedraali. Erityisen näyttäviä ovat katedraalin julkisivun reliefit ja patsaat. Katedraali on omistettu kristitylle marttyyrille San Donnino di Fidenzalle, jonka pyhäinjäännöksiä säilytettiin Fidenzassa olleessa pienessä kirkossa varhaiskristillisenä aikana. Keskiajalla kirkko oli tärkeä etappi pyhiinvaeltajille jotka kulkivat Via Francigenaa pitkin. Muita nähtävyyksiä ovat kaupungin keskiaikainen portti *Porta di San Donnino*, kaupungintalo *Palazzo Comunale* sekä Pyhän Pietarin kirkko *Chiesa di San Pietro*.

  

* Fidenzan katedraaliFidenzan katedraali
* Marttyyri San Donnino di FidenzaMarttyyri San Donnino di Fidenza
* Porta di San DonninoPorta di San Donnino
* Chiesa di San PietroChiesa di San Pietro

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Emilia-Romagnan matkailusivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fidenza** Wikimedia Commonsissa

Parman maakunta
Albareto | Bardi | Bedonia | Berceto | Bore | Borgo Val di Taro | Busseto | Calestano | Collecchio | Colorno | Compiano | Corniglio | Felino | Fidenza | Fontanellato | Fontevivo | Fornovo di Taro | Langhirano | Lesignano de’ Bagni | Medesano | Mezzani | Monchio delle Corti | Montechiarugolo | Neviano degli Arduini | Noceto | Palanzano | Parma | Pellegrino Parmense | Polesine Zibello | Roccabianca | Sala Baganza | Salsomaggiore Terme | San Secondo Parmense | Sissa Trecasali | Solignano | Soragna | Sorbolo | Terenzo | Tizzano Val Parma | Tornolo | Torrile | Traversetolo | Valmozzola | Varano de’ Melegari | Varsi
Kai Maasalo isännöi Igor Stravinskin (oikealla) ja Robert Craftin (vasemmalla) Helsingin-vierailua syksyllä 1961.
**Kai Armas Rafael Maasalo** (4. marraskuuta 1922 Helsinki – 18. elokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen musiikkitieteilijä, toimittaja ja musiikkipäällikkö. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1946. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianon- ja urkujensoittoa sekä orkesterinjohtamista vuosina 1944–1946. 

Maasalo toimi Ilta-Sanomien musiikkiarvostelijana 1946–1956, Yleisradion musiikkipäällikön apulaisena vuosina 1946–1956 ja Yleisradion musiikkipäällikkönä 1956–1976. Tuona aikana Yleisradion klassisen musiikin ohjelmatoiminta astui nykyaikaan. Pyrkimyksenä oli lisätä suomalaisen musiikin määrää radiossa aina 30 % asti. Radion Sinfoniaorkesteri kasvoi tuona aikana täysimittaiseksi sinfoniaorkesteriksi, joka perusohjelmiston lisäksi kantaesitti suomalaisilta nuorilta säveltäjiltä tilattuja teoksia. Hän perusti orkesterin rinnalle Radion Kamarikuoron 1961, Radion nykymusiikkiyhtyeen 1965 sekä Radion lapsi- ja nuorisokuoron. Radiokuoron hän laajensi Radion Sinfoniakuoroksi. Vuosina 1976–1982 hän toimi Yleisradiossa erikoistoimittajana.

Jäsenyydet: Suomen säveltaiteilijoiden liiton sihteeri 1955–1956, johtokunta 1956–1958. Sibelius-viikon säätiön hallitus 1956–1965. Suomen säveltaiteen viikon keskustoimikunnan sihteeri 1961–1964. Nykymusiikin hallitus 1961–1965. Valtion säveltaidetoimikunta 1961–1965.

Kunnianosoitukset: Vapaudenristi (VR) 3, VR 4 mk, Suomen Leijonan R I, Italian Ansio-r. kmr. Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1976. 

Maasalo julkaisi useita musiikkiaiheisia teoksia, muun muassa *Suuri sinfoniamusiikki* (1956), *Suomalaisia sävellyksiä I–II* (1965 ja 1969), *Radion Sinfoniaorkesterin viisi vuosikymmentä 1927–1977* (1980), *Mozart ja hänen pianokonserttonsa* (1985) sekä *Armas Maasalo (1885-1960): johdatus hänen elämäänsä ja musiikkiuraansa* (1998).

Kai Maasalon isä oli säveltäjä Armas Maasalo.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Byträsk** on järvi Getassa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 25,9 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 30 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Byträskin pituus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järvi on kapea, sen eteläosassa sijaitsee kaksi luotoa. Byträskiä reunustaa sekä metsämaa että peltomaa. Länsirannan Näsberget kohoaa jyrkästi. Byträskin pohjoisrannalle virtaa laskuojia pohjoisesta, Byträskin lounaiskolkasta virtaa laskuoja Medaleniin, josta virta vie Olofsnäs träskin kautta mereen. Byträskin ja Medalenin välisen kannaksen leveys on 200–300 metriä.

Byträsk (82.A40.1.004) kuuluu vesistöalueeseen 82.040A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Byträsk on alueen 82.040A kolmanneksi laajin makean veden allas. Alueeseen kuuluu sen ohella Olofsnäs träsk, Bolstaholmsträsket, Medalen ja Backansviken.

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.6.2021.
3. 1 2  Byträsk, vakavesi, Geta
4. ↑  Byträsk. Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
5. ↑  Ahvenanmaalla (82.040A). Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
**Sanna Ojanen** (o.s. **Kahiluoto**, s. 7. heinäkuuta 1969 Tampere) on suomalainen golfaaja. Hän voitti vuosina 1987–1989 kolme SM-mitalia naisten lyöntipelissä. Hän on myös kunnallispoliitikko. Hänet valittiin kunnallisvaaleissa 2008 Tampereen kaupunginvaltuustoon Kansallisen Kokoomuksen listalta. Hän pyrki myös eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, muttei tullut valituksi.

Koulutukseltaan Ojanen on HSO-sihteeri. Hän työskenteli vuodesta 1998 alkaen Nokia Oyj:n johdon assistenttina, kunnes irtisanoutui helmikuussa 2011.

Ojanen on naimisissa jääkiekkoilija Janne Ojasen kanssa. Parilla on kolme yhteistä lasta, Katarina, Oskari ja Mikael.

Lähteet
-------

1. 1 2  Huhtala, Annina: Sanna Ojanen | Lätkävaimo *Aamulehti Sunnuntai*.  26.6.2009.  Arkistoitu 29.6.2009. Viitattu 15.3.2011.
2. ↑  Savinen, Vesa-Matti: Lätkässä golfiin.  *Fore*, 2008, nro 1, s. 31.  Krook Media.
3. ↑  Kaupunginvaltuusto 2009-2012 *palvelut.tampere.fi*.  Arkistoitu 29.7.2014. Viitattu 8.10.2009.
4. ↑  Työ ja koulutus *sannaojanen.fi*.  Arkistoitu 31.5.2011. Viitattu 15.3.2011.
5. ↑  Koti ja perhe *sannaojanen.fi*.  Arkistoitu 31.5.2011. Viitattu 15.3.2011.
Saint-Cenéri-Le-Gerei
Kappeli 1400-luvulta.
**Saint-Céneri-le-Gérei** [sɛ̃t.sɛn.ʁil.ʒe.ʁɛ] on pieni Ranskan kunta Normandian alueella Ornen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 145. Saint-Céneri-le-Gérei kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*.

Kunta sijaitsee Sarthe-joen mutkassa noin 15 kilometriä lounaaseen Alençonin kaupungista ja parisataa kilometriä länteen Pariisista. Kunta kuuluu departementissaan Damignyn kantoniin Alençonin arrondissementissa.

Saint-Céneri-le-Gérein nähtävyyksiä ovat 1000-luvulta peräisin oleva kirkko ja joen toisella puolen 1400-luvulta peräisin oleva kappeli sekä lähde, jonka veden on uskottu parantavan eräitä silmäsairauksia.

Kunnan nimen alkuosa tulee alueella 600-luvulla asuneesta italialaisesta erakosta Serenicuksesta, jonka kunniaksi perustettiin luostari. Viikingit tuhosivat luostarin vuonna 903. Nimen loppuosa viittaa Guillaume Giroieen, joka rakensi alueelle linnan vuonna 1044.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 14.7.2017.
2. ↑  Saint-Céneri-le-Gérei (Arkistoitu – Internet Archive), Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 14.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Céneri-le-Gérei** Wikimedia Commonsissa

* Kunnan matkailusivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Saint-Céneri-le-Gérei & en:Saint-Céneri-le-Gérei
Turkcell
**Turkcell** on Turkin suurin matkapuhelinoperaattori. Yhtiön osakkaina ovat Telia Company, venäläisen Mihail Fridmanin Alfa Group ja turkkilaisen Mehmet Emin Karamehmetin omistama Çucurova –yritysryhmä.

Yritysvastuu
------------

Turkcell tekee läheistä yhteistyötä Turkin hallituksen kanssa, vaikka Erdoğanin hallitus rajoittaa mm. kansalaisten sananvapautta. Vuonna 2012 Turkcell yhdistettiin hallitusta arvostelevien tahojen laajaan salakuunteluun. Maaliskuussa 2016 Turkcell vaati, että tuomioistuin määräisi Twitterin poistamaan tuhansia Turkcellin ongelmallisina pitämiä twiittejä. Kaksi vuotta aiemmin Erdoğan oli yrittänyt estää kansalaisten pääsyn koko Twitteriin, koska hallitusta vastustavat mielenosoittajat käyttivät sitä julkisena viestintäkanavana. Tuomioistuin määräsi Turkcellin vaatimat viestit poistettavaksi, mutta Twitter ei vastannut vaatimukseen. Turkin vuoden 2016 vallankaappausyritystä seuranneen hallituksen suorittaman puhdistuksen aikana Turkcell on mainostanut Turkin demokratian voimistuvan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jari Tamminen: Yritysväki vaikenee Turkin puhdistuksista.  *Voima*, 29.8.2016.  Voima Kustannus Oy. Artikkelin verkkoversio.  fi-FI (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Perttu Pitkänen: Turkcellin suuromistaja tuomittiin vuosiksi vankilaan *Digitoday*.  12.2.2010. Viitattu 18.2.2010.
3. ↑  Turkin pääministeri vierailee Suomessa – uskaltaako Suomen valtiojohto nostaa ihmisoikeusongelmat esille? - Amnesty.  *Amnesty*, 5.4.2016. Artikkelin verkkoversio.  fi-FI
**Museo Salinmäki** sijaitsee Pälkäneen Myttäälän kylässä ja sitä ylläpitää Pälkäne-Seura ry, Salinmäen rakennukset ovat olleet museokäytössä vuodesta 1965 ja yleisölle alue avattiin 1977. Ulkomuseoalueella on Salinmäen päärakennus, Alkmanin talo, joka on paritupatyyppinen rakennus 1800-luvulta, punamullattu pitkä aitta, päreillä vuorattu viljamakasiini ja Soinin tilalta Kaitamosta siirretty aitta. Päärakennuksessa pääsee tutustumaan pälkäneläiseen talonpoikaiselämään ja talossa asuneen Alkmanin perheen arkeen ja juhlaan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.

Lähteet
-------

1. ↑  Museot Pälkäneen kunta.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Museo Salinmäki (Q115730055)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | ulkomuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Pälkäne |
|  |
| katuosoite | Myttääläntie 174, 36600 Pälkäne |
|  |
| koordinaatit | 61°20′26″N 24°12′45″E﻿ / ﻿61.34058°N 24.2124°E﻿ / 61.34058; 24.2124 |
|  |
|  |

 |
**Turkiksien maassa** ja **Ajelehtiva saari** muodostavat yhdessä Jules Vernen alkujaan vuonna 1873 kahdessa osassa julkaistun teoksen *Le pays des fourrures* suomennoksen. Teoksen on suomentanut P. J. Hannikainen, ja suomennokset ilmestyivät 1928.

Teos kuvaa, kuinka joukko turkismetsästäjiä matkaa 70. leveysasteen pohjoispuolelle ja löytää uuden, täynnä turkisriistaa olevan alueen. Maanjäristys yllättää retkikunnan, joka jää kohti Beringin salmea ajelehtivalle, kasvillisuuden peittämälle jäälautalle. Seurue ryhtyy varautumaan siihen, että jäälautta ajautuu etelään ja alkaa sulaa.

Teoksessa on Vernen runo "Chanson groenlandaise", jonka tekstiin Alfredo Catalani sävelsi 1878 oopperan *La Wally* aarian "Ebben? Ne andrò lontana". Runo on julkaistu myös Vernen tekstejä sisältävässä teoksessa *Text Oubliés* (1979, Union Général d'Éditions, Collection 10-18, No. 1294). Verne kirjoitti runon alun perin nimellä "Chanson scandinave" (1856), mutta muokkasi sen siis romaania varten ja antoi sille uuden nimen "Chanson groenlandaise".

Chanson groenlandaise
Le ciel est noir,  

Et le soleil se traîne  

A peine!  

De désespoir,  

Ma pauvre âme incertaine  

Est pleine!  

Le ciel est noir.  

La blonde enfant se rit de mes tendres chansons.  

Et sur son coeur l'hiver promène ses glaçons!  

  

Ange rêvé,  

Ton amour qui fait vivre  

M'envire.  

Et j'ai bravé  

Pour te voir, pour te suivre  

Le givre.  

Ange rêvé,  

Hélas ! sous mes baisers et leur douce chaleur,  

Je n'ai pu dissiper les neiges de ton coeur!  

  

Ah! que demain  

A ton âme convienne  

La mienne,  

Et que ma main  

Amoureusement tienne  

La tienne!  

Ange rêvé!  

La soleil brillera là-haut dans notre ciel,  

Et de ton coeur, l'amour forcera le dégel! (×2)  

Ange rêvé! (×2)

Alkuteoksen kansi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasampo
2. ↑  Allmusic.com: La Wally, opera (dramma musicale) in 4 acts > Description
3. ↑  DelTeatro.it: Wally, La (Arkistoitu versio)
4. ↑  Jules Verne Forum (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Verne.garmtdevries.nl

Aiheesta muualla
----------------

* Ce livre sous plusieurs formats sur Ebooks libres et gratuits (ranskaksi)
* Ce livre en audiobook gratuit lu par des volontaires de LibriVox (ranskaksi) (mp3)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkiksien maassa**.
**Anna Maria Simelius**, o.s. **Tulindberg** (30. joulukuuta 1792 Oulu – 26. helmikuuta 1843 Helsinki) oli kirjapainon johtaja miehensä Jakob Simeliuksen jälkeen.

Simeliuksen isä oli säveltäjä, viulisti, lääninkamreeri ja hallituskonseljin jäsen Erik Tulindberg ja äiti tunnettuun oululaiseen kauppiassukuun kuulunut Margareta Christina Nylander (1768–1843), jonka isä Johan Mattsinpoika Nylander oli perustanut Nybyn lasitehtaan Olhavaan. Matemaatikko Claes Albert Tulindberg oli Simeliuksen veli. 

Simeliuksen puoliso vuodesta 1820, hallituskonseljin kielenkääntäjä Jakob Simelius (1785–1826), sai luvan perustaa Helsinkiin kaupungin ensimmäisen kirjapainon, muun muassa hoitaakseen sinne 1819 siirtyneen senaatin antamat tehtävät. Julkaisutoiminnan merkityksen Jakob Simelius oli nähnyt enonsa Anders Chydeniuksen toiminnassa. 

Kun Jakob Simelius kuoli 40-vuotiaana 1826, hänen 35-vuotias leskensä Maria Simelius sai luvan *J. Simelii Enka* -kirjapainon toimintaa varten. Simelius lisäsi painon henkilökuntaa ja käytössä olevia kirjakelajeja, samoin kuin korvasi puisen painokoneen metallirakenteisella. Painotalo siirtyi 1833 Simeliuksen rakennuttamiin uusiin tiloihin Uudenmaakadulle. Ulkomailta 1838 hankituilla kirjakkeilla painettiin muun muassa Elias Lönnrotin *Kanteletar*, M. A. Castrénin ruotsinnos *Kalevalasta* ja J. L. Runebergin *Nadeschda*. Viimeksi mainitun julkaisuvuonna 1841 alettiin painaa myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjaa *Suomi*.

Maria ja Jakob Simeliuksen perheeseen syntyi kaksi tytärtä, Helena Kristina (5. elokuuta 1821 – 7. lokakuuta 1889) ja Jacobina Maria (16. marraskuuta 1822 – 22. joulukuuta 1895). Helena opiskeli kieliä Pariisissa, Saksassa ja Sveitsissä 1850- ja 1860-luvuilla ja oli 30 vuoden ajan kieltenopettajana Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa 1887 asti. Hän käänsi myös ranskan kieliopin saksasta ruotsiksi. 

Jacibina Maria oli naimisissa lääkäri Leonard Fahlanderin kanssa vuodesta 1842. Fahlander toimi kirjapainon johtajana anoppinsa jälkeen. Jacobina Maria myi osuutensa 1845 ja Helena Kristina 1859.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Väisänen, Maija: "Simelius, Maria (1792–1843)", *Suomen kansallisbiografia, osa 9*, s. 19. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Teatteri** oli suomalainen teatterialan aikakauslehti. Se oli Suomen ainoa alan riippumaton erikoislehti. Lehti perustettiin vuonna 1945, ja sitä julkaisi Kustannusosakeyhtiö Teatteri. Helmikuussa 2021 lehti yhdistyi Tanssi-lehden kanssa uudeksi Teatteri&Tanssi-lehdeksi. Lehden päätoimittaja yhdistymishetkellä oli Annukka Ruuskanen.

Teatteri-lehden kohderyhmänä olivat erityisesti teatterintekijät, tutkijat ja opiskelijat, mutta myös muut teatterista kiinnostuneet. Vaikka lehti käsitteli enimmäkseen suomalaista teatteria, se seurasi myös muuta esittävää taidetta ja kansainvälisiä virtauksia. Se sisälsi muun muassa teatterialan uutisia, esitysten arvioita ja taustatietoja, haastatteluja ja kulttuuripolitiittisia artikkeleita. Lehti esitteli teatterintekijöitä ja uusia suuntauksia sekä teatteritaiteen rakenteita ja taustoja. Se julkaisi myös kattavasti tietoja suomalaisten teattereiden ohjelmistosta ja tulevista ensi-illoista. Lehden kirjoittajakuntaan kuului tutkijoita, kriitikoita, teatterintekijöitä ja toimittajia.

Lehti ilmestyi kahdeksan kertaa vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rinta-Tassi, Minna / Aromaa, Jonni: Teatteri ja Tanssi yhdistyivät esittävien taiteiden lehdeksi *Yle Uutiset*.  16.2.2012. Viitattu 20.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Teatteri-lehden vanhat verkkosivut
**Larry Sitsky** AM (s. 1934 Tianjin, Kiina) on australialainen säveltäjä.

Sitsky syntyi Kiinassa venäjänjuutalaisten vanhempien lapsena. Hän saapui Australiaan vuonna 1951 ja opiskeli Uuden Etelä-Walesin musiikkikonservatoriossa, jossa valmistui vuonna 1954. Hän jatkoi pianonsoiton opiskelua Winifred Burstonin johdolla ja myöhemmin Yhdysvalloissa Egon Petrin johdolla. Säveltäjänä hän on itseoppinut. Sitsky on tehnyt opetustyötä Queensland Conservatorium Griffith Universityssa, Queenslandin yliopistossa, Canberra School of Musicissa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Sitskysta tuli vuonna 1977 ensimmäinen australialainen, joka kutsuttiin Neuvostoliittoon kulttuurivaihtomatkalle.

Sitsky on saanut urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Advance Australia -palkinnon (1989), Centenary Medalin (2003) ja Australian ritarikunnan jäsenen arvon (2000). Albert H. Maggs Composition Award hänelle myönnettiin kahdesti: ensimmäisestä viulukonsertosta vuonna 1968 ja *Santana*-konsertosta klarinetille ja jousille vuonna 1981. Sitskyn tuotantoon kuuluu myös muun muassa oopperoita, kamarimusiikkia ja pianokappaleita. Sitsky on lisäksi julkaissut ja toimittanut kirjoja, kuten *Busoni and the piano: the music, the writings and the recordings* (1986), *Index of the Classical Reproducing Piano Roll* (1989), *The repressed Russian Avant-Garde 1900-1929* (1993) ja *Music of the 20th Century Avant-Garde* (2002).

Sitsky meni vuonna 1961 naimisiin Magda Wlczekin kanssa. Pariskunta sai pojan ja tyttären.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Guide to the Papers of Larry Sitsky National Library of Australia
2. 1 2  Larry Sitsky AO Australian Composers
3. ↑  Albert H. MAGGS Composition Awards The University of Melbourne


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tero Eerik Katajisto** (s. 12. syyskuuta 1971 Jurva) on suomalainen painija, joka arvokilpailuissa on kilpaillut kreikkalais-roomalaisessa painissa. Hän edustaa Ilmajoen Kisailijoita ja hänen valmentajanaan on toiminut Seppo Yli-Hannuksela. Hän on pituudeltaan 160 cm. Hän on työskennellyt liikuntapaikkojenhoitajana ja autoilijana.

Katajisto edusti Suomea yleisen sarjan arvokilpailuissa vuosina 1989–2003. Hän sijoitti MM-kilpailuissa parhaimmillaan 52 kg:n painoluokassa kuudenneksi 1994 sekä 54 kg:n painoluokassa yhdeksänneksi 1999 ja kymmenenneksi 1997. EM-kilpailuissa hän oli 48-kiloisissa kuudes 1989, 54 kg:n sarjassa seitsemäs 1999 ja 52-kiloisissa kymmenes 1995. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui hävittyään kaksi ensimmäistä otteluaan.

Katajisto on voittanut veteraanien maailmanmestaruuden 58 kg:n painoluokassa 2006, 2007, 2009, 2010, 2011 ja 2015.

Katajisto voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa Suomen-mestaruuden 48 kg:n painoluokassa 1989 ja 1990, 52-kiloisissa 1992, 1993 ja 1995, 54 kg:n sarjassa 1997, 1998 ja 1999 sekä 55-kiloisissa 2002. SM-pronssia hän saavutti 58 kg:n sarjassa 2001. Vapaapainin Suomen-mestaruuden hän voitti 48-kiloisissa 1988, 52 kg:n painoluokassa 1990 ja 1991 sekä 57-kiloisissa 1994. SM-hopeaa hän sai 52 kg:n sarjassa 1989 ja 57-kiloisissa 1993 sekä pronssia 57 kg:n sarjassa 1996 ja 58-kiloisissa 1997.

Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden 52 kg:n sarjassa 1991, 1993, 1994 ja 1996 sekä junioreiden Pohjoismaiden-mestaruuden samassa painoluokassa 1990 ja 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tero Katajisto *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Katajisto, Tero Eerik (FIN) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Katajisto Tero Eerik *painiliitto.net*. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
4. ↑  Painija Katajistolle veteraanien MM-kultaa *ilkka.fi*.  19.10.2015. Viitattu 8.11.2015.
5. ↑  SM-mitalistit *painiliitto.net*.  Arkistoitu 14.5.2016. Viitattu 8.11.2015.
Lvivin alueen lippu.
**Lvivin alueen lippu** (ukr. Прапор Львівської області, *Prapor Lvivskoji oblasti*) on Ukrainan Lvivin alueen symboli. Lipussa on sinisellä taustalla kullanvärinen kruunupäinen leijona. Lipun mittasuhteet ovat 3:2, ja leijonan korkeus on kolme neljäsosaa lipun korkeudesta.

Lvivin aluevaltuusto hyväksyi lipun 27. helmikuuta 2001. Leijona oli 1300-luvulta alkaen Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan symboli, 1400–1700-luvulla Rutenian voivodikunnan symboli ja vuodesta 1848 lähtien Galitsian ukrainalaisten kansallistunnus.

Lähteet
-------

1. ↑  Сучасні символи областей України Українське гералдичне товариство.  Arkistoitu 12.6.2023. Viitattu 15.6.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Львівська область *heraldry.com.ua*.  Arkistoitu 15.6.2023. Viitattu 15.6.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Символіка. Львівська обласна державна адміністрація.  Arkistoitu 2.12.2009. Viitattu 15.6.2023. (ukrainaksi)
**Raamattu 2005** oli raamatunkäännöshanke, jonka tavoitteena oli julkaista suomenkielinen ilmainen ja vapaa raamatunkäännös internetissä. Raamattua käännettiin vapaaehtoisvoimin. Hankkeen tavoitteena oli nykyaikaisen kielen käyttö käännöksessä sekä helposti luettavan alkutekstin tarjoaminen suomenkielisen tekstin ohella.

Internet-pohjaisen Raamatun eräänä tarkoituksena oli, että käyttäjä voi itse valita eri vaihtoehdoista, mitä nimeä Jumalasta sekä Jeesuksesta tekstissä käytetään ja mihin järjestykseen kirjat on ryhmitelty.

Hanke muokkasi ensin Vanhan kirkkoraamatun nykysuomelle. Tämän jälkeen alkoi kokonaan uusi käännöstyö. Tekstilaitokset, joiden perusteella käännöstyötä tehtiin, olivat Biblia Hebraica Stuttgartensia (Vanha testamentti) ja joidenkin epävarmojen kohtien osalta muokattu Bysantin tekstilaitos (Uusi testamentti).

Käännöksen erityispiirteitä
---------------------------

Raamattu 2005 -käännöksen ratkaisuihin kuului muun muassa, että Paavalin kirjeiden "haureuden" käsite koski kaikenlaisia esiaviollisia sukupuolisuhteita. Muitakin moraalisen sanoman päivityksiä tehtiin. Vuoden 1992 käännöksen kohta ″Ulkopuolelle jäävät koirat ja noidat, irstailijat...″ olisi Raamattu 2005:ssä kuulunut ″Ulkopuolella ovat saman sukupuolen kanssa makaajat ja huumausaineilla harhanäkyjä tavoittelevat, ja avioliiton ulkopuolisten suhteiden harjoittajat...″.

Vuoden 1992 luterilaisessa Raamatussa on asetettu osia teksteistä sulkuihin, jos niiden on todettu puuttuneen joistakin käytössä olevista vanhoista käsikirjoituksista. Raamattu 2005:ssä näin ei tehty, koska oletettiin että käsikirjoituksia kopioitaessa on tekstinosia todennäköisemmin jäänyt pois kuin ilmestynyt lisää.

Lähteet
-------

1. ↑  Raamattu 2005 *melekh.net*.  Arkistoitu 2.5.2013. Viitattu 14.7.2017.
2. 1 2 3  Raamattu 2005 -projekti Nettiseurakunta.Net.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 14.7.2017.