recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Barbara Schlick** (s. 21. heinäkuuta 1943 Würzburg) on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Würzburgissa ja Essenissä; vielä tätä myöhemmin hän täydensi opintoja muiden muassa Rudolf Piernayn johdolla. Vuonna 1966 Schlick liittyi Adolf Scherbaumin barokkikokoonpanoon solistina ja alkoi laulaa eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 1972 hän kiersi Pohjois-Amerikassa solistina Paul Kuentzin ja tämän kamariorkesterin kanssa.

Schlick on erikoistunut barokin ja klassismin ajan taidemusiikkiin. Hän on levyttänyt muun muassa Georg Philipp Telemannin *Ino*-kantaatin, Johann Sebastian Bachin *Johannes-passion*, *Matteus-passion*, *H-mollimessun* ja *Jouluoratorion*. Muihin levytyksiin kuuluu René Jacobsin johtama Georg Friedrich Händelin *Julius Caesar* -oopperan tulkinta. Schlick on myös levyttänyt kontratenori Kai Wesselin kanssa Max Regerin lauluja ja duettoja.

Schlick on opettanut Kölnissä ja Maastrichtissä. Hänen säännöllinen yhteistyökumppaninsa on ollut pianisti Elzbieta Kalvelage.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Barbara Schlick


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Florynkan tasavalta** (ruteeniksi Ruska narodna respublika Lemkiv) viittaa ensimmäisen maailmansodan lopulla tehtyihin yrityksiin perustaa itsehallinto lemkoille nykyisessä Puolassa. Tasavaltatoimintaa oli keskuksenaan Florynka Itävalta-Unkarin hajotessa joulukuusta 1918 tammikuuhun 1921 saakka. Alueella perustettiin useampia neuvostoja, joihin on sittemmin viitattu tasavaltana. Lopulta lemkoalue päätyi kuitenkin osaksi Puolaa.

Vaiheet
-------

Florynkan tasavalta perustettiin entisen Itävalta-Unkarin hajotessa. 5. joulukuuta 1918 nykyisin Puolaan kuuluvassa Florynkan kylässä kokoontui 500 edustajaa 130. lemkojen asuttamasta kylästä. Tapaamisessa perustettiin lemkoalueen neuvosto, jota johti kreikkalaiskatolinen pappi Myh’ail Iurtšakevytš. Neuvosto perusti edelleen hallintorakenteen, johon kuului sen alapuolella piirikuntatasoiset neuvostot, poliisi ja tuomioistuimet. Alun perin tavoitteena oli yhdistää ruteenit yhteen valtiomuodostelmaan. Monet neuvoston jäsenistä olivat russofiilejä ja he halusivat yhdistää lemkoalueet Venäjän yhteyteen. Kun pian alkoi kuitenkin näyttää siltä että tämä ei olisi mahdollista, alettiin ajaa sen sijaan liitosta Tšekkoslovakiaan. Jo joulukuussa Prahaan lähetettiin lähetystö, joka pyysi liitosta virallisemmin. Lemkot lähettivät lehetystön myös Prešoviin, jossa he liittyivät siellä perustettuun karpaattoruteenien neuvostoon.

Puola teki tyhjäksi kaavaillut liitoshankkeet muihin maihin. Puola oli alkanut lähettää lemkojen asuttamalle alueelle omia joukkojaan ja huhtikuuta 1919 Florynkan tasavallan johto pidätettiin. Niin sanottu tasavalta syntyi kuitenkin vielä uudelleen saman vuoden lopulla. Lemkoja oli alettu nostaa Puolan asevoimiin, johon liittyen lemkojen neuvosto perustettiin uudestaan. Neuvosto lähetti Varsovaan oman lähetystönsä ja puolalaisilta viranomaisilta saatiin lupaus lopettaa lemkojen otto armeijaan. Todellisuudessa tapa kuitenkin jatkui edelleen. Reaktiona tähän lemkojen johto kokoontui jälleen kerran Florynkassa. 29. maaliskuuta 1920 perustettiin 26-henkinen lemkoalueen korkein neuvosto, sekä 5-henkinen toimeenpaneva neuvosto. Jälkimmäisen puheenjohtajana toimi Jaroslav Katšmartšyk. Puolalaiset vastasivat tasavllan toimintaan lähettämällä alueelle joukkojaan. Kevääseen 1920 mennessä he hallitsivat käytännössä koko aluetta. Niin sanotun tasavallan johto pidätettiin alkuvuodesta 1921. Heitä vastaan järjestettiin 10. kesäkuuta 1921 oikeudenkäynti, jossa syytteessä oli esimerkiksi Katšmartšyk. Syytetyt päätettiin kuitenkin lopulta vapauttaa syytteistä, koska heidän katsottiin toimineen "kansan tahdosta".

Alueella toimineista useammista eri neuvostoista on sittemmin alettu käyttää nimeä Florynkan lemko-ruteenien tasavalta. Tasavalta oli ensimmäinen onnistunut yritys edustaa lemkoja paitsi Puolassa, mutta myös kansainvälisellä areenalla. Lemkoille tasavallan toiminnasta tuli kansallisuusaatteen symboli. Komańczan tasavalta oli hieman samantapainen, mutta lyhytikäisempi lemkojen tasavalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paul Robert Magocsi ja Ivan Pop: *Encyclopedia of Rusyn history and culture*, s. 290-291. uudistettu painos. University of Toronto Press, 2005. ISBN 0-8020-3566-3. (englanniksi)
**Flow** (virallisesti tyyliteltyä *flOw*) on Jenova Chenin ja Nicholas Clarkin luoma Flash-peli, jossa ohjataan meressä eläviä mikrobeja, syödään muita eliöitä ja edistetään omaa kasvukehitystä. Peli sisältää dynaamisesti säätäytyvän vaikeusasteen, mikä mahdollistaa eritasoisia pelaajia nauttimaan kokemuksesta haluamallaan tavalla. *Flow* oli osa Chenin päätöstyön tutkielmaa Etelä-Kalifornian yliopiston interaktiivisessa mediadivisioonassa ja sitä ladattiin kahtena ensimmäisenä viikkonaan noin 350 000 kappaletta. Thatgamecompanyn verkkosivujen perustamisen jälkeen määrä on kasvanut yli 600 000:een. Tällä hetkellä pelin saa ladattua ilmaiseksi Jenova Chenin kotisivuilta.

PlayStation 3-versiosta tiedotettiin toukokuussa 2006 ja sen kerrottiin ilmestyvän PlayStation Storeen. Version kehityksestä vastasi thatgamecompany ja se julkaistiin vuonna 2007. SuperVillain Studiosin luoma PlayStation Portable-versio ilmestyi vuotta myöhemmin. 13. helmikuuta 2010 thatgamecompany piti päivän mittaisen tarjouksen, jossa jaettiin *Flowia* ilmaiseksi kaikille PlayStation Networkin käyttäjille. Normaalisti lataus maksaa 3,99 €.

Katso myös
----------

* *Flower*

Aiheesta muualla
----------------

* *Flow* MobyGamesissa (englanniksi)
* Museum of Modern Art (englanniksi)
* Jenova Chenin kotisivut
	+ Pelattava *Flow* Flash-peli (Arkistoitu – Internet Archive)
* PSN-profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
* *Flow* thatgamecompanyn sivuilla
**Kurt Carolus Hvitsjö** (22. maaliskuuta 1921 Helsinki – 30. marraskuuta 1993 Lahti) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja palkittu huonekalumuotoilija.

Hvitsjö valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta opistosta 1951 ja aloitti uransa Askon palveluksessa, kunnes vuonna 1954 siirtyi Iskulle. Hän suunnitteli aluksi erityisesti koulukalusteita ja myöhemmiin puisia kotien ja julkisten tilojen kalusteita ja voitti kaksi kertaa Vuoden huonekalu -kilpailun. Hvitsjö vastasi monista Iskun menestystuotteista muttei tuonut itseään esiin niiden suunnittelijana. 1980-luvun taitteeseen asti Hvitsjö johti Iskun tuotesuunnittelua ja jatkoi sen jälkeenkin pikkutuolien, ruokaryhmien ja makuuhuoneen kalusteiden suunnittelijana seuraajansa Raimo Räsäsen alaisuudessa.

Hvitsjön suunnittelemista kalusteista on 2010-luvun lopulla yhä tuotannossa julkisten tilojen *Metro*-neuvottelutuolisarja vuodelta 1964 sekä koulukalusteena paljon käytetty, vuonna 1955 Suomen VI Suurmessujen laatupalkinnolla palkittu pinottava *Tuoli 50*. Muita Hvitsjön tunnettuja tuotteita ovat 1950-luvulla suosittu *Domus*-vuodesohva, 1960-luvun sohvakalusto *Maxim* kaartuvine puuosineen, korkeaselkäisestä tv-tuolista tunnettu 1960-luvun *Rosario*-sarja, *Libero*-kirjahyllystö sekä *Avotakka*-sisustuslehden Vuoden huonekalu -äänestyksen 1979 voittanut *Pepi*-lastenkalustesarja.

Kurt Hvitsjö jäi eläkkeelle vuonna 1986. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wegelius, Heikki: Sisustusarkkitehti Kurt Hvitsjö (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  11.12.1993. Viitattu 25.7.2018.  (Tilaajille.)
2. 1 2  Iskun tarina (Vaikeasti luettava raakateksti ilman kappalejakoja.) Isku.  Arkistoitu 25.7.2018. Viitattu 25.7.2018.
3. ↑  Metro - klassikko jo vuodesta 1964 Isku.  Arkistoitu 25.7.2018. Viitattu 25.7.2018.
4. ↑  Tuoli 50 Isku.  Arkistoitu 25.7.2018. Viitattu 25.7.2018.
**Laintarkastuskunta** oli vuonna 1959 perustettu elin, jonka tehtävänä oli laki- ja muiden säädösehdotusten asiallinen, lakitekninen ja kielellinen tarkastus. Se aloitti toimintansa syyskuun alusta 1960. Sen avulla oli tarkoitus tehostaa säädösehdotusten tarkastusta ja siten kohottaa lainvalmistelun tasoa. Toisaalta sen tehtäväksi katsottiin korkeimpien oikeuksien työmäärän keventäminen siten, että niiltä siirrettäisiin lakiehdotusten valmisteluun liittyviä lausuntotehtäviä tarkastuskunnalle, jotta ne voisivat keskittyä enemmän lainkäyttötehtävään. Tämä puoli ei kuitenkaan täysin toteutunut. Vuonna 1989 tarkastuskuntaa koskevaa lakia muutettiin siten, että sen piti antaa valtioneuvostolle tai valtioneuvoston kanslialle tai ministeriölle pyydetyt lausunnot säädösehdotuksista. Esitys laintarkastuslautakunnan lakkauttamisesta tehtiin 1992.

Laintarkastuskuntaan kuului kolme varsinaista jäsentä, joiden toimikausi oli kaksi vuotta. Lisäksi siihen voitiin määrätä enintään kaksi lisäjäsentä ja tarvittaessa sihteeri valmistelemaan lausuntoja. Vuosina 1960–1991 se antoi 117 lausuntoa, keskimäärin 3,7 lausuntoa vuodessa. Ajan oloon ne vähenivät. Sille asetetut tavoitteet eivät täyttäneet odotuksia, eikä lainsäädännön taso sen kautta noussut toivotusti.

Laintarkastuskunta lakkautettiin kuitenkin vasta vuonna 1996, eli se toimi 36 vuotta ja ehti toimintansa aikana antaa 120 lausuntoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laintarkastuskunnasta annetun lain ja asetuksen kumoaminen, Edilex, perustelut
2. ↑  Säädösvalmistelu, Lapin yliopisto s. 13
*Tämä artikkeli käsittelee ontologista käsitettä. HTML:n yhteydessä entiteetillä voidaan tarkoittaa myös nimiviittausta.*
**Entiteetti** (lat. *entitas*) on kirjaimellisesti tulkittuna sama kuin olio (lat. *ens*, oleva). Entiteettiä on käytetty myös oliota yleisempänä käsitteenä, jonka ajatellaan sisältävän olioiden lisäksi muun muassa oliojoukot ja olioiden ominaisuudet. Tällöin käsite soveltuisi kaikkeen, minkä olemassaolo oletetaan jossain ontologiassa. Entiteetin olemassaolon ei tarvitse olla aineellista. Esimerkiksi lukuja voidaan sanoa aritmeettisiksi entiteeteiksi.

Entiteettien jaottelu
---------------------

Entiteetit voidaan jakaa kategorioihin eli entiteettiluokkiin. Tällaisiksi on ehdotettu esimerkiksi seuraavia: oliot (substanssit), ominaisuudet, suhteet, väittämät, tosiasiat, tapahtumat, luvut, lait, joukot ja lajit.

Entiteettiluokkia voidaan jaotella edelleen monella eri tavalla:

* Universaalit ja partikulaarit entiteetit
* Konkreettiset ja abstraktit entiteetit (katso: abstrakti olio)
* Materiaaliset ja ei-materiaaliset entiteetit
* Episteemiset ja ei-episteemiset entiteetit (kokemuksesta ja ymmärryksestä riippuvat/riippumattomat entiteetit)

Jaottelut eivät ole toisensa poissulkevia, joten yksi entiteetti voi olla esimerkiksi materiaalinen konkreettinen partikulaari (kuten atomi) tai episteeminen ei-materiaalinen abstrakti universaali (mikä kuvaa G. W. F. Hegelin absoluuttisen idealismin entiteettejä).

Teoreettiset entiteetit
-----------------------

Teoreettisilla entiteeteillä tarkoitetaan havaitsemattomia entiteettejä, joihin tieteellisissä teorioissa esiintyvät teoreettiset termit viittaavat. Esimerkkejä tällaisista teoreettisista termeistä ovat "elektroni" ja "kvantti". Tieteellisen realismin mukaan teoreettisia entiteettejä on olemassa, instrumentalismin mukaan niitä ei tarvitse ottaa ontologisesti vakavasti.

Poliittiset entiteetit
----------------------

Bosnia ja Hertsegovinan valtio muodostuu kahdesta poliittisesta entiteetistä, Bosnia ja Hertsegovinan federaatiosta ja Serbitasavallasta, jotka siis eivät ole sanan varsinaisessa merkityksessä osavaltiota, valtioita, jne.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lowe, E. J.: "Things", teoksessa Honderich, Ted (toim.): *The Oxford Companion to Philosophy. New edition*. New York: Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-926479-1. (englanniksi)
2. 1 2 3  Juti, Riku: *Johdatus metafysiikkaan*, s. 144-146. Helsinki: Gaudeamus, 2001. ISBN 951-662-821-4.
3. ↑  Juti 2001, s. 378, 384.
**Aatu Hänninen** (14. toukokuuta 1879 Pieksämäki – 2. helmikuuta 1952) oli suomalainen insinööri, joka toimi Raahen kaupunginjohtajana.

Henkilöhistoria
---------------

Tie- ja vesirakennusinsinööri Hänninen toimi Raahen kaupunginjohtajana 1937–1946 ja samalla kaupungin sähkölaitoksen johtajana. Hän oli ollut aiemmin kaupungininsinööri ja sähkölaitoksen johtaja Kuopiossa ja Savonlinnassa, kaupungin- ja satamarakennusinsinööri Kotkassa ja kaupungininsinööri ja vesilaitoksen johtaja Viipurissa, jossa hän vastasi myös kaupungin satamasta. Omassa rakennus- ja insinööritoimistossa Hänninen oli työskennellyt yrittäjänä lähes kymmenen vuotta. Mainittu kokemus vaikutti hänen valintaansa Raaheen, jossa sataman laiturin ja katujen ja teiden rakentaminen oli ajankohtaista.

Julkaisuja
----------

* *Raahe Pohjois-Pohjanlahden syväsatamana*, 1938, Aatu Hänninen, Risto Jurva

Lähteet
-------

1. 1 2  Genealogia: Rovaniemen haudat. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 8.7.2019)
2. 1 2  Raahen raatihuoneen juhlasalin taulut, s. 4. (Viitattu 8.7.2019)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Raahen vaakuna | Edeltäjä:**Gösta Norio** | **Raahen kaupunginjohtaja**1937–1946 | Seuraaja:**Arvo Tenkanen** |

Raahen kaupunginjohtajat
Gösta Norio (1930–1936) |
Aatu Hänninen (1937–1946) |
Arvo Tenkanen (1946–1960) |
Yrjö Reinilä (1961–1979) |
Jaakko Nahkuri (1979–2007) |
Kari Karjalainen (2006–2016) |
Ari Nurkkala (2017–2022) |
Leena Mikkola-Riekkinen (2022–)
Kurt Hahn.
**Kurt Matthias Robert Martin Hahn** (5. kesäkuuta 1886 Berliini – 14. joulukuuta 1974 Hermannsberg, Baden-Württemberg) oli saksalaissyntyinen pedagogi, joka sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1938.

Hahn oli jo nuorena kiinnostunut englantilaisesta kouluopetuksesta. Hän lähti opiskelemaan Oxfordin Christ Churchiin ja jatkoi sen jälkeen yliopisto-opintoja Saksassa. Prinssi Max von Badenin avustuksella Hahn perusti Lounais-Saksassa sijaitsevaan Salemiin uudentyyppisen, brittiläistä mallia soveltavan julkisen sisäoppilaitoksen, joka aloitti toimintansa 1920. Hahn toimi itse koulun rehtorina sekä englannin- ja historianopettajana. Hitlerin noustua valtaan Hahn joutui natsien epäsuosioon ja menetti työpaikkansa, koska oli juutalainen. Heinäkuussa 1933 hän muutti natsi-Saksasta Britanniaan, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän liittyi Englannin kirkon jäseneksi.

Britanniassa Hahn jatkoi työtään rehtorina. Vuonna 1934 hän perusti Skotlantiin uuden Gordonstoun-nimisen sisäoppilaitoksen, jossa hän hyödynsi pitkälti samoja periaatteita kuin edellisessä koulussaan. Kuningas Charles III on aikoinaan opiskellut Gordonstounissa, samoin kuin hänen veljensä, prinssit Andrew ja Edward. Heidän isänsä prinssi Philip oli Gordonstounin lisäksi oppilaana myös Salemissa.

Terveysongelmista kärsinyt Hahn jäi Gordonstounista eläkkeelle vuonna 1953 ja palasi sen jälkeen asumaan Saksaan lähelle Salemia. Myöhemmin hän oli vielä mukana monissa uusissa projekteissa. Hän oli esimerkiksi perustamassa Walesissa sijaitsevaa Atlantic Collegea (1962) ja siitä alkunsa saanutta maailmanlaajuista United World Colleges -liikettä.

Vuonna 1964 Hahnille myönnettiin kunnia-arvonimi CBE (Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wedell, George: Hahn, Kurt Matthias Robert Martin (maksullinen artikkeli) *Oxford Dictionary of National Biography*.  23.9.2004, päivitetty 28.9.2006. Viitattu 5.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Killy, Walther & Vierhaus, Rudolf: *Deutsche biographische Enzyklopädie (DBE). Band 4, Gies–Hessel*, s. 331. München: Saur, 1996. ISBN 3-598-23164-4. (saksaksi)
3. ↑  Stabler, Ernest: *Founders. Innovators in Education, 1830–1980*, s. 185–190, 192–193. Edmonton: The University of Alberta Press, 1987. ISBN 0-88864-114-1. (englanniksi)
4. ↑  Stabler 1987, s. 185, 193–194.
5. ↑  Stabler 1987, s. 199, 213–215.
6. ↑  Työtä pelkäämätön pärjää UWC-lukiossa *Turun Sanomat*.  4.1.2004. Viitattu 5.2.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Aatto Koivunen perheineen.**Aatto (Adolf) Koivunen** (12. toukokuuta 1874 Lammi − 9. syyskuuta 1928 Pohjois-Pirkkala) oli Pispalan punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän oli ammatiltaan rakennuseristäjä. Hänellä oli vaimonsa Hilman kanssa neljä lasta, pojat Martti ja Reino sekä kaksoistyttäret Asta ja Martta. 

Aatto Koivunen oli Pispalan työväenyhdistyksen perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen rahastonhoitajana. Hän oli perustamassa Pispalan osuuskauppaa ja kuului myöhemmin vuonna 1917 perustetun Osuusliike Voiman edustajistoon.

Koivunen komensi Tampereen taistelun lopussa koko kaupungin läntistä puolustuslinjaa, komennossaan oli tuolloin useampi tuhat miestä sekä koko Epilän rintama. Hänen vaimonsa mainitaan yhdeksi Pispalan naiskaartin perustajista. Hänen poikansa Martti kaatui taistelussa Epilänharjulla 26. maaliskuuta 1918. Hänen koko perheensä, mukaan lukien tytöt ja vävy Gunnar Keltamäki kuuluivat punakaartiin. Koivunen pakeni Tampereen taistelun jälkeen itään, selvisi myös Lahden vankimotista, mutta jäi kiinni Voikkaalla ja joutui vankileiriin. Hänet tuomittiin kuolemaan mutta tuomio muutettiin lopulta 15 vuoden vankeusrangaistukseksi. Vapauduttuaan vuonna 1921 hän otti osaa kunnallispolitiikkaan. Vankileiriltä hän sai malarian, jonka jälkiseuraamuksiin hän kuoli syyskuussa 1928.

Lähteet
-------

* Haapala, Pertti & Hoppu, Tuomas (toim.): *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 115, 191, 196. Porvoo: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35452-0.

### Viitteet

1. ↑  Aatto Koivunen *Pispala.fi*. Viitattu 24.7. 2011.
2. 1 2 3  Aatto Koivunen kuollut.  *Kansan Lehti*, 13.09.1928, nro 214, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.03.2018.
3. ↑  Haapala & Hoppu 2009, 191.

Aiheesta muualla
----------------

* Punainen Pispala. Jarmo Mäkilä & Osmo Sounela.
**Kurt Kuhlmey** (19. marraskuuta 1913 Insterburg – 30. huhtikuuta 1993 Bonn) oli suomalaisia Talin–Ihantalan taistelussa kesällä 1944 tukeneen osasto Kuhlmeyn komentaja. Kurt Kuhlmey oli kotoisin Itä-Preussista Insterburgista (nykyisin Tšernjahovsk Venäjän Kaliningradin alueella). Hän aloitti lentäjän uransa purjelentoa harrastamalla ja liittyi Luftwaffeen huhtikuussa 1934.

Toisen maailmansodan syttyessä Kuhlmey oli yliluutnantti. Hän palveli monilla eri alueilla, muun muassa Puolassa, Norjassa, taistelussa Britanniasta, Krimillä, Kreetalla ja Pohjois-Afrikassa. Kesäkuussa 1944 everstiluutnantiksi ylennyt Kuhlmey tuli osastoineen auttamaan suomalaisia neuvostojoukkojen torjumisessa. Heinäkuussa 1944 Kuhlmey osastoineen siirrettiin Saksaan, jossa hän palveli toisen maailmansodan loppuun asti, yleten everstiksi.

Sodan jälkeen Kurt Kuhlmey jatkoi Länsi-Saksan ilmavoimien palveluksessa ja siirtyi eläkkeelle kenraalimajurina.

Hänen hautajaisiinsa oli tuotu suomalainen seppele. *lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Marjomaa: / Kuhlmey, Kurt (1913 - 1993) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  21.3.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Osasto Kuhlmey jatkosodassamme (Arkistoitu – Internet Archive)
* Everstiluutnantti Kurt Kuhlmey Immolassa kesäkuu 1944 (jpg) *personal.inet.fi*. Juhani Putkisen kotisivut.  Arkistoitu 5.3.2016.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Lainkohta** (vanha nimitys **lainpaikka**) on lakitekniikassa käytettävä vakiintuneen järjestelmän mukainen ilmaus, jonka avulla säädöksen osat yksilöidään. Teknistä nimitystä lainkohta ei pidä sekoittaa nimitykseen oikeussäännös, joka tarkoittaa säädökseen sisältyvää oikeusnormia. Lainkohtaan voi sisältyä useita säännöksiä ja säännös voi muodostua useasta lainkohdasta.

Suomalaiset säädökset
---------------------

Suomalaiset säädökset jakaantuvat arabialaisin numeroin numeroituihin pykäliin. Usean pykälän ryhmä voidaan nimetä luvuksi ja luvut voidaan yhdistää osiksi. Säädöksessä, jota ei ole jaettu lukuihin, voidaan pykäliä ryhmitellä väliotsikoiden avulla.

Pykälät jakaantuvat momentteihin, joita ei yleensä numeroida, mutta jotka voidaan joskus varustaa pisteellä muusta tekstistä erotetuilla arabialaisilla numeroilla. Vain yhden momentin sisältäviin pykäliin viitattaessa käytetään ainoastaan ilmaisua pykälä, ja jos halutaan viitata pykälän mahdollisiin kohtiin, käytetään ilmaisua pykälän kohta.

Oikeustieteellisissä yhteyksissä pykälän merkintänä käytetään pykälämerkkiä § ja pykälän arabialaisen numeron perässä ei käytetä pistettä. Lukuihin jakaantuvien säädösten pykälät numeroidaan joko juoksevasti lain alusta sen loppuun saakka tai juoksevasti luvun alusta luvun loppuun saakka. Jos pykälät on numeroitu luvuttain, on pykäliin viitattaessa ilmoitettava myös luku, johon pykälä sisältyy. Säädösteksteissä luku ilmaistaan kirjoittamalla sana luku. Oikeustieteellisissä kirjoituksissa sanan luku tilalla käytetään kaksoispistettä. Esimerkiksi rikoslain 24 luvun 1 § lyhennetään RL 24:1.

Momentti jakaantuu toisinaan johdantokappaleeseen ja sitä seuraaviin kohtiin, jotka voivat jakaantua alakohtiin. Kohdat numeroidaan arabialaisin numeroin, jotka erotetaan muusta tekstistä oikealla kaarisulkeella ")". Alakohdat yksilöidään alussa olevan pienaakkosen avulla. Kohtiin jaetussa momentissa kohtia edeltää johdantokappale, jonka perässä on kaksoispiste. Säädösteksteissä sanaa momentti ei lyhennetä. Sen sijaan muissa teksteissä se usein lyhennetään "mom.".

Muut säädökset
--------------

Euroopan unionin säädöksissä pykäliä vastaavat artiklat, jotka jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Kohdat jakaantuvat alakohtiin.

Suomalaisissa valtiosopimuksissa ja sopimusten suomennoksissa käytetään pykälän sijasta sanaa artikla ja momentin sijasta sanaa kappale.

Lähteet
-------

* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen Lakimiesyhdistys 1997, osa V palstat 538–539 ja 866–867
**1. FC Lok Stendal** on saksalainen jalkapalloseura Stendalista.

Historia
--------

Vuonna 1945 FC Viktoria Stendal aloitti toimintansa uudelleen nimellä SG Stendal-Nord. Syyskuussa 1948 seuran nimeksi vaihdettiin SG Blau-Weiß, ja marraskuussa seura vaihtoi nimensä uudelleen SG Eintrachtiksi. Syksyllä 1949 seura vaihtoi nimeään jälleen seurafuusioiden myötä BSG Eintracht Hans Wendleriksi. Tällä nimellä seura myös osallistui ensimmäistä kertaa DDR-Oberligaan. Ensimmäisellä Oberliga-kaudella seura sijoittui kymmenenneksi ja vältti putoamisen. Kauden jälkeen seuran nimeksi vaihdettiin BSG Lokomotive Stendal, jolla se pelasi lopun Itä-Saksa ajan. Lokomotive Stendal putosi pääsarjasta vuonna 1954, mutta nousi heti yhden kauden jälkeen takaisin. Seura putosi takaisin DDR-Ligaan vuonna 1958, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Vuonna 1963 seura onnistui vakiinnuttamaan paikkansa pääsarjassa pidemmäksi aikaa ennen putoamistaan DDR-Ligaan vuonna 1968. Vuodet 1968–1977 Lokomotive Stendal pelasi toisella sarjatasolla, jonka jälkeen se putosi Magdeburgin Bezirksligaan. Yhden pelikauden jälkeen seura nousi takaisin toiselle pääsarjatasolle, mutta putosi vuonna 1983 takaisin kolmannelle sarjatasolle. 

SC Dynamo Berlinin ja Lokomotive Stendalin ottelu vuodelta 1959.
Uudestaan Lokomotive Stendal nähtiin DDR-Ligassa vuosina 1987–1989. Viimeisellä DDR-Liga-kaudellaan seura sijoittui sarjan viimeiseksi ja siirtyi pelaamaan takaisin kolmannelle sarjatasolle. Wenden myötä valtion maksama tuki loppui ja samalla seurojen perustaminen tehtiin mahdolliseksi, joten seuran jalkapallojaosto päätti perustaa seuran nimeltä FSV Lok Altmark Stendal. Saksojen yhdistymisen jälkeen seura pelasi kolmannella sarjatasolla Oberliga Nordostissa ja Regionalliga Nordissa, mutta putosi vuonna 2000 talousongelmien ja pelillisten ongelmien takia. Vuonna 2002 seuran nimeksi vaihdettiin seurafuusioiden myötä 1. FC Lok Stendal. Vuotta myöhemmin seuran ilmoitti itsensä maksukyvyttömäksi. Vuonna 2006 seura ilmoittautui uudestaan maksukyvyttömäksi, mutta onnistui selvittämään maksutilanteensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Historie FC Lok Stendal. Viitattu 22.4.2010. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  East Germany 1949/50 Rec Sport Soccer Statistics Foundation. Viitattu 22.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 295. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)
4. ↑  East Germany 1988/89 Rec Sport Soccer Statistics Foundation. Viitattu 22.4.2010. (englanniksi)
5. ↑  1.FC Lok Stendal Abseits Soccer. Viitattu 22.4.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **1. FC Lok Stendal**.
Hankoaura eli aatra sivulta ja päältä Pohjois-Savosta 1700-luvulta.
**Aatra** (oatra, uatra) on savolainen nimitys käytöstä pois jääneelle, itäeurooppalaista alkuperää olevalle, maanmuokkaukseen käytetylle auralle. Välineen karjalainen nimitys on **atra**. Aatraa käytettiin 1900-luvun alkupuoliskolla Suomessakin, sillä varsinkin Itä-Suomen kevyet ja kiviset maat olivat sopivia kohteita aatran käytölle. Hiekkapitoisessa maassa atra on joutuisa ja kivet sillä on helppo kiertää tai ylittää. Savimaiden muokkaukseen se soveltuu huonosti. Lisäksi aatraa käytettiin kaskiviljelyssä. Perunan viljelyksessä atraa käytettiin 1960–1970-luvuille saakka. 

Aatra on maataloustyökaluna kehittynyt todennäköisesti kaksihaaraisesta- eli kaksikyntisestä maataloustyökalusta. Suomessa aatroja on ollut varsin moninaisia, mutta niissä on kaikissa kuitenkin kolme perusrakenteen osaa:

Keskeistä roolia rakenteessa näyttelee *hanko* eli *perä*; karjalaisten atrassa **saarat**, joka on varsinaisesti maata muokkaava osa. Se oli joko yksi- tai kaksiosainen. Yksiosaisena kyntöosan runkona on lankku, jonka kylkiin vantaat on kiinnitetty ja kaksiosaisena lankku on veistetty alapäästään kaksihaaraiseksi ja vantaat on pantu haarojen kärkiin.

Vetämistä varten savolaisten aatrassa on *aisat*, karjalaisten atrassa **ojat**. Vetojuhtana käytettiin hevosta joko luokkiin tai pelkkiin länkiin valjastettuna. Aatran kolmas osa on *kurki* eli **sarvet**, joista ohjattiin muokkauksen suuntaa ja syvyyttä.

Aatrat voidaan muotonsa puolesta jakaa kahteen erilaiseen ryhmään. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat *paloaatrat* eli *kaskurit*, joiden perä kyntää pystysuorassa asennossa, ja niistä puuttuu *luotin* eli maata kääntävä osa eli niillä ei kynnetä vakoja, vaan ennemminkin sekoitetaan maata. Paloaatroista on kehittynyt *peltoaatra*, jossa perä on eteenpäin käyrä ja sillä voidaan muokata maata syvemmältä. Nämä atrat on varustettu maata kääntävällä *luottimella*, jolloin niiden kynnöksen muodostuu vakoja. 

Länsi-Suomessa aatra tunnetaan nimellä *sahra*. Siitä käytetään myös viralliseksi sepitettyä nimitystä *hankoaura*. Karjalaisalueilla tämän kyntövälineen nimenä on yleensä **atra** (adra, adru, adr).

Lähteet
-------

* Iso tietosanakirja, Osa I. Otava, Helsinki, 1931.

Aiheesta muualla
----------------

* Grotenfelt, Gösta: Det primitiva jordbrukets metoder i Finland. Helsinki 1898.
**Kurt Graham Maflin** (s. 8. elokuuta 1983 Lewisham, Lontoo, Englanti) on englantilaissyntyinen, mutta myöhemmin norjalaistunut snooker-ammattilainen. Hän on ollut ammattilainen vuodesta 2000 asti.

Ura
---

Maflinin ammattilaisura alkoi vuonna 2000. Tuolloin hän edusti Englantia. Tähänastisen uransa ainoan turnausvoiton Maflin otti vuonna 2003 ei-rankatulta Challenge Tourilta. Vuonna 2004 hän muutti Norjaan ja lopetti snookerin vuodeksi. 

Vuonna 2006 Maflin aloitti snookerin uudelleen, nyt edustaen Norjaa. Samana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Jordanian Ammanissa voittaen finaalissa Englannin Daniel Wardin. Vuonna 2009 Maflin joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, joka piti hänet sivussa jonkin aikaa. Kaudella 2012-2013 Maflin selviytyi semifinaaleihin Players Championship Grand Finalissa ja kaudella 2014-2015 niin ikään semifinaaleihin China Openissa. Hän voitti puolivälierissä entisen maailmanmestarin Shaun Murphyn.

### Saavutuksia

Maflin on maailmanrankingissa huhtikuussa 2015 sijalla 38. Hänen paras ranking-sijoituksensa on 31:s sija helmi-maaliskuulta 2015. Maflin on saavuttanut urallaan 150 yli sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on snookerin maksimibreikki 147 kaksi kertaa.

Muuta
-----

Maflin on naimisissa amatöörisnookerpelaaja Anita Maflinin (o.s. Rizzuti) kanssa. Heillä on yksi poika, Neon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
David E. Kelley ja Michelle Pfeiffer vuoden 1994 Emmy-gaalassa.
**David Edward Kelley** (s. 4. huhtikuuta 1956 Waterville, Maine) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvatuottaja sekä käsikirjoittaja. Kelley muistetaan varsinkin luomistaan televisiosarjoista, kuten *L.A. Law*, *Rooman sheriffi*, *Ally McBeal*, *Käytäväpeliä*, *Oikeus ja kohtuus*, *Boston Legal*, *Chicagon lääkärit* ja *Monday Mornings*. Kelley on suorittanut loppututkinnon yhteiskuntatieteissä Princetonin yliopistossa sekä oikeustieteessä Bostonin yliopistossa ja toiminut ennen tuottajan uraansa lakimiehenä. Hän on saanut 23 Emmy-ehdokkuutta ja voittanut niitä yhdeksän.

Kelley on ollut vuodesta 1993 naimisissa näyttelijä Michelle Pfeifferin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta: yhteinen poika sekä tytär, jonka Pfeiffer adoptoi ennen heidän avioliittoaan.

Aiheesta muualla
----------------

* David E. Kelley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**M/S Forte** (IMO 8802258) on ahvenanmaalaisen Rederi Ab Lillgaardin omistama sto-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 1989 Bodewess Sheepswerven B.V. -nimisellä telakalla, Alankomaissa. Kuollutta painoa aluksella on 4 001 tonnia ja jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. *Forte* on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam. Aluksella on alankomaalainen miehistö.

Forten sisaralus on M/S Largo.

Käyttöhistoria
--------------

Vuonna 1989 vastavalmistunut alus luovutettiin Kustvaartbedrijft Moermanin omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Samana vuonna Bror Husell vuokrasi aluksen ja se aloitti Transfennican liikenteessä Suomen ja Englannin välillä. Vuonna 1994 B&N Nordsjöfrakt osti Forten, joka myöhemmin siirtyi Finnlines Cargo Servicen liikenteeseen. 6.- 9. syyskuuta 2001 välisen ajan alus oli telakalla Puolassa, johtuen karilleajon aiheuttamasta vauriosta. Vuonna 2004 Arctic Marine osti Forten. Kotisatama säilyi Rotterdamina.

Nykyisen omistajan, Rederi Ab Lillgaardin haltuun alus päätyi maaliskuussa 2005.

Maanantaiaamulla 3. joulukuuta 2007 Forte törmäsi Merenkurkussa sijaitsevaan Nordvalenin majakkaan. Törmäyksen jälkeen Ruotsin rannikkovartiosto lähetti paikalle Uumajasta veneen. Sekä majakka että alus kärsivät vaurioita. Loukkaantumisilta ja öljyvuodoilta onnettomuudessa vältyttiin. Forte oli matkalla Kemiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Details for the ship Forte Vesseltracker.com. Viitattu 28.4.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  M/S FORTE Fakta om Fartyg. Viitattu 28.4.2008. (ruotsiksi)
3. 1 2  MS FORTE / MS LARGO Rederi Ab Lillgaard. Viitattu 28.4.2008.
4. ↑  Karin Löwing: Fartyg kolliderade med Nordvalen.  *Västerbottens Folkblad*, 3.12.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.12.2007.  (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Forte (ruotsiksi)
* Rederi Ab Lillgaard (englanniksi)
**David Ekholm** (s. 16. tammikuuta 1979 Ekshärad, Hagforsin kunta, Ruotsi) on ruotsalainen ampumahiihtäjä.

Ekholm hiihti avausosuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka voitti junioreiden maailmanmestaruuden Pokljukassa 1999. Aikuisten MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Oberhofissa 2004 sijoittuen viestissä kuudenneksi. Saman sijan hän sai viestistä myös Östersundissa 2008. 

Ekholm sijoittui Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 normaalimatkalla viidenneksi. Hän ampui yhden sakkominuutin toisella ampumapaikalla ja hävisi kultaa voittaneelle Ole Einar Bjørndalenille 26,3 sekuntia. Tätä ennen hän oli ollut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan neljästoista Anterselvan pikakilpailussa aiemmin samalla kaudella. Pyeongchangin MM-kilpailujen sekaviestissä Ekholm hiihti kolmannen osuuden Ruotsin joukkueessa, joka sai hopeaa 6,2 sekuntia Ranskalle hävinneenä.

Ekholm lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Hän avioitui kesällä 2010 ruotsalaisen ampumahiihtäjän Helena Jonssonin kanssa.

Lähteet
-------

* David Ekholm Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Helena Jonsson and David Ekholm Wedding *biathlonworld.com*.  19.7.2010. biathlonworld.com. Viitattu 1.12.2010. (englanniksi)
**Akademos** (m.kreik. Ἀκάδημος, *Akadēmos*) tai **Hekademos** (Ἑκάδημος, *Hekadēmos*) (lat. *Acedemus/Hecademus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa attikalainen heeros. Hänestä kerrotaan seuraavaa: kun Kastor ja Polydeukes valtasivat Attikan vapauttaakseen sisarensa Helenan, Akademos paljasti heille, että tämä oli kätketty Afidnaan. Tästä syystä koko Tyndareuksen sukukunta osoitti hänelle aina kiitollisuuttaan.

Akademoksen nimi oli yhteyksissä Hekademeiaan, joka sijaitsi lähellä Kefissos-jokea, kuusi stadionia Ateenasta luoteeseen. Akademoksen katsottiin omistaneen kyseisen maa-alueen, ja se oli ollut kulttipaikkana jo pronssikaudelta lähtien. Kreikan klassisella kaudella paikan nimi muuntui muotoon Akademeia. Paikkaan oli istutettu oliivi- ja plataanipuita, ja lehto oli pyhitetty jumalille.

Akademeia antoi myöhemmin nimensä Platonin paikalle perustamalle Akatemialle.

Lähteet
-------

1. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Theseus 32.
2. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 3.7–8.
3. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Kimon 13.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Akademos
**James R. "Duke" Aiona Jr.** (s. 8. kesäkuuta 1955) on havaijilainen juristi ja poliitikko, joka toimi vuosina 2002–2010 osavaltion varakuvernöörinä. Hän edustaa republikaanista puoluetta.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Aiona syntyi vuonna 1955 Pearl Cityssä, joka tuolloin oli vielä melko lailla maaseutua. Hänen isänsä oli taustaltaan portugalilais-havaijilainen ja äiti kiinalainen. Isä toimi vakuutusalalla ja äiti ala-asteen opettajana. Hän valmistui lukiosta vuonna 1973.

Lukion jälkeen Aiona muutti Kaliforniaan ja opiskeli Tyynenmeren yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1977 pääaineenaan politiikan tutkimus. Tämän jälkeen hän palasi Havaijille ja alkoi opiskella lakia Havaijin yliopiston Mānoan kampuksella ja valmistui lakimieheksi vuonna 1981.

Valmistuttuaan Aiona on työskennellyt lain parissa kunnallisena syyttäjänä, asianajajana sekä osavaltion tuomarina. Hän on toiminut myös radiojuontajana.

Vuonna 1981 Aiona meni naimisiin Vivian Welshin kanssa. Parilla on yhteensä neljä lasta.

Poliittinen ura
---------------

Aiona valittiin ensimmäiseen poliittiseen luottamustehtäväänsä vuonna 2002, kun hänet valittiin Havaijin varakuvernööriksi. Kuvernöörinä toimi Linda Lingle, jonka kassa Aiona voitti kuvernöörinvaalit vuonna 2006. Vuonna 2003 Aiona pani alulle komitean, jonka tehtävänä oli puuttua Havaijin huumeongelmiin. Mukana oli edustajia kaikilta hallinnon tasoilta.

Varakuvernöörin kausiensa jälkeen Aiona oli ehdolla kuvernööriksi, mutta hävisi ensin Neil Abercrombielle vuonna 2010 ja sitten David Igelle vuonna 2014.

Aiona asettui ehdokkaaksi uudelleen vuoden 2022 kuvernöörinvaaleissa. Hänen varakuvernööriehdokkaanaan toimi vanhempi pastori Seaula Tupa‘i.

Lähteet
-------

1. 1 2  An Afternoon with Duke Aiona `77 *The Pacific Alumni Association*.  2010. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Duke Aiona *AIONA - TUPA'I*.  2022.  Arkistoitu 8.11.2022. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
3. 1 2  James R. "Duke" Aiona Jr. *Greater Good Radio*.  10.6.2006. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Duke Aiona *Ballotpedia*. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Jame R. "Duke" Aiona Jr. *dukeaiona.com*.  Arkistoitu 2014. Viitattu 9.11.2022. (englanniksi)
6. ↑  2022 candidate interview: Duke Aiona for governor *Hawai'i Public Radio*.  4.11.2022. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
7. ↑  Candidate Q&A: Lieutenant Governor — Seaula Tupa'i *Honolulu Civil Beat*.  19.9.2022. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
**Giovanni Battista Venturi** (11. syyskuuta 1746 Bibbiano, Reggio Emilia – 10. syyskuuta 1822 Reggio Emilia) oli italialainen fyysikko ja diplomaatti.

Elämä ja ura
------------

Venturi opiskeli logiikkaa, metafysiikkaa ja geometriaa Bonaventura Cortin johdolla ja vuodesta 1758 alkaen fysiikkaa ja kreikkaa Lazzaro Spallanzanin johdolla. Hän toimi professorina Modenassa ja Paviassa osallistuen aikansa poliittiseen elämään herttuakunnan taloudellisena neuvonantajana ja rakennusinsinöörinä. Hän käsitteli kirjoituksissaan laajasti talous- ja finanssikysymyksiä. Napoleonin miehitettyä Modenan Venturi hoiti uuden tasavaltalaishallinnon diplomaattisia tehtäviä Pariisissa ja Bernissä ja tutustui Jean-Baptiste Delambren, Joseph Jérôme de Lalanden ja Gaspard Mongen kaltaisiin tiedemiehiin. Venturi kirjoitti myös tieteen historiaa käsitteleviä teoksia.

Fyysikkona Venturi käsitteli värien teoriaa ja erilaisia optiikan kysymyksiä. Hänen nimensä on kuitenkin kytkeytynyt erityisesti hydrauliikan tutkimuksiin, joista hän on kehittänyt niin sanotun Venturiputken. Virtausfysiikan Venturi-ilmiö on nimetty sen vuonna 1796 löytäneen Giovanni Battista Venturin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Venturi, Giovanni Battista *Enciclopedia on line*.  2022. Viitattu 11.06.2022.
2. 1 2 3  Venturi, Giovanni Battista *Enciclopedia Italiana*.  1937. Viitattu 11.06.2022.
3. 1 2 3  Venturi, Giovanni Battista *Dizionario Biografico degli Italiani*.  2020. Viitattu 11.06.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giovanni Battista Venturi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dugi OtokDugi Otokin sijainti Adrianmerellä.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Isola Lunga |
| Sijainti | 
Zadarin piirikuntaZadarKroatia |
| Korkein kohta | 
337 m |
| Pinta-ala | 
113,3 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 655 (2011) |
| Suurin kaupunki | 
Sali |
| Asutuskeskukset | 
Sali, Brbinj, Božava, Zaglav, Žman, Luka, Savar, Dragove |
| Kieli | 
kroatia |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Dugi Otok** (ital. *Isola Lunga*, suomeksi *Pitkä saari*) on Adrianmeren seitsemänneksi suurin saari. Se kuuluu Kroatiaan ja sijaitsee Pohjois-Dalmatian rannikolla, Zadarista länteen. Dugi Otok on Zadarin saariston suurin ja läntisin saari. Sen pinta-ala on 113,3 neliökilometriä. Saari on saanut nimensä selvästi pitkulaisesta muodostaan: pituutta sillä on noin 43 km ja leveyttä vain 4,6 km. Saaren korkein kohta on Vela Straža, joka nousee 337 metriä merenpinnan yläpuolelle. Monilla korkeilla paikoilla kasvaa rannikkomäntyä. Saaren länsipuoli on karu, joten asutus on keskittynyt itäosaan.

Dugi Otokilla on kauniita luonnonrantoja, kuten kuvassa oleva Sakarun.
Saarella asuu noin 1 500 asukasta. Saarelle on kaksi lauttayhteyttä Zadarista.

Sali

Lähteet
-------

1. 1 2  Dugi otok *Hrvatska enciklopedija*. Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Viitattu 21.8.2022. (kroatiaksi)
2. ↑  Dugi Otok *visit-croatia.co.uk*. Viitattu 21.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dugi Otok** Wikimedia Commonsissa
MallatunturitMallatunturit Saanalta nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tunturi |
| Sijainti | 
Kilpisjärvi, Suomi |
| Vuoristo | 
Skandit |
| Korkeus merenpinnasta | 
Iso-Malla 942 m  Pikku-Malla 738 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
69° 05′ P, 20° 39′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mallatunturit** on Enontekiön kunnassa Kilpisjärven pohjoisrannalla sijaitseva kahden huipun muodostama tunturiryhmä. Ne kuuluvat vuonna 1938 perustettuun Mallan luonnonpuistoon. Mallatunturien alue rauhoitettiin ensimmäisen kerran jo Venäjän vallan aikana 1916.

Tuntureista matalampi, Pikku-Malla (pohjoissaameksi *Šilismalla, Gilbbesmalla*), nousee Kilpisjärvestä muodostaen järveen työntyvän niemen. Korkeampi Iso-Malla (pohjoissaameksi *Gihcibákti*) sijaitsee Pikku-Mallan luoteispuolella. Pikku-Mallan korkeus merenpinnasta on 738 metriä ja Iso-Mallan 942. Suomen ja Norjan välinen raja kulkee Iso-Mallan pohjois- ja luoteisrinteiden kautta. Koillisrinteellä on pieni Mallajärvi. 

Tuntureiden välistä Mallan luonnonpuiston halki kulkee vuonna 1993 avattu yhteispohjoismainen Kalottireitti-niminen vaellusreitti.

Kilpisjärven pohjoispäätä: keskellä Pikku-Mallan huippu järven äärellä ja sen vasemmalla puolella taaempana Iso-Mallaa, kaukaisemmat tunturit ovat jo Norjan puolella. Oikeassa laidassa osa Saanaa.

Lähteet
-------

* Kilpisjärven kyläsivut
* Metsähallitus/Mallan luonnonpuisto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Metsähallituksen zoomattava kartta alueesta (retkikartta.fi)
* Malla Directions and Maps (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (outdoors.fi)
**Dufunan ruuhi** on noin 8000 vuotta vanha ja sen löysi vuonna 1987 fulbetilainen paimen Nigeriassa, Dufunan kylän liepeiltä, Funen kuvernementissa Yobessa. Löytöpaikka sijaitsee lähellä Komadugu Ganan- jokea, joka laskee Tsanjärveen. Löydös on Afrikan vanhin ruuhi.

Paimenen kaivaessa maahan kaivoa juottaakseen karjaansa tapasi hän syvällä savessa puisen rakenteen. Hän kertoi löydöstään kylän päällikölle, joka välitti tiedon eteenpäin. Ruuhen nostoa valvoi nigerialais-saksalainen tutkijaryhmä apunaan paikalliset asukkaat.

Ruuhi on 8,40 metriä pitkä ja suurimmillaan noin 50 senttimetriä leveä ja korkea. Runko on noin 5 senttimetriä paksu ja se on veistetty "mustaan puuhun", jonka lajia ei pystytty määrittämään. Ruuhen ajoitukset antoivat 7264 ± 55 BP ja 7670 ± 110 BP. mikä sijoittaa sen 6500−6000 eaa. Ruuhi konservoitiin ja sitä säilytetään Damaturun museossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pre-history Africa & the Badarian Culture *wysinger.homestead.com*. Viitattu 16.1.2008.
2. ↑  Dufuna Canoe: A Bridge Across 8,000 Years, *Daily Trust* (16 September 2002, All Africa Global Media via COMTEX) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Breunig, Peter: Die Geschichte des ältesten Bootes Afrikas *araf.studiumdigitale.uni-frankfurt.de*. Viitattu 4.8.2018.
4. ↑  Gronenborn, D.: Archaeological research in Northeastern Nigeria, 1997, Johann-Wolfgang-Goethe-Universität (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Breunig, P.: The Dufuna Dugout - Africa's Oldest Boat, 1997, Johann-Wolfgang-Goethe-Universität (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Breunig, Peter: Der Einbaum von Dufuna (Nigeria), 1995
1800-luvun kuvitus Babylonin riippuvista puutarhoista.
**Babylonin riippuvat puutarhat** (tunnetaan myös nimellä **Semiramiin riippuvat puutarhat**) on yksi antiikin maailman seitsemästä ihmeestä. Ne rakensi oletetusti Uus-Babylonian kuningas Nebukadressar II vuoden 600 eaa. paikkeilla. 

Tarinan mukaan Nebukadressar II rakennutti puutarhat, jotta hänen vuoristoisesta Meediasta kotoisin oleva vaimonsa Amyitis tuntisi olonsa kotoisammaksi. Antiikin lähteistä kuitenkin vain Josephus mainitsee Nebukadressarin puutarhojen rakentajaksi, mutta lähteiden tiedot ovat monilta osin ristiriitaisia.

Riippuvista puutarhoista ei ole jäänyt arkeologisia todisteita, ja historiantutkijat epäilevät niiden olemassaoloa. On mahdollista, että ne sijaitsivat Ninivessä, josta on löytynyt akveduktien jäänteitä. Brittiläinen tutkija Stephanie Dalley on esittänyt, että puutarhat rakennutti Assyrian kuningas Sanherib.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alberge, Dalya: Babylon’s hanging garden: Ancient scripts give clue to missing wonder. *The Guardian* 5.5.2013. Viitattu 7.5.2013. (englanniksi)
2. ↑  Nurminen, Jussi: Brittitutkija todistaa: Babylonin riippuvat puutarhat eivät olleetkaan Babylonissa. *Yle uutiset* 6.5.2013. Viitattu 24.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Babylonin riippuvat puutarhat**.
* Paalumäki, Heli: Kuviteltu ihme? – Babylonin riippuvat puutarhat (Alkuperäinen julk. Turun yliopiston historian laitoksen julkaisuja 48. Turku 1999.) *users.utu.fi*.  Arkistoitu 3.4.2012. Viitattu 8.10.2016.
**Mallaskadun tunneli** on Sinebrychoffin puiston alittava tietunneli Helsingin Punavuoressa. Lännessä se alkaa Hietalahdenrannasta erkanevan lyhyen Mallaskadun päästä ja idässä se päättyy Uudenmaankadulle. Tunneli valmistui vuonna 1969, ja sen pituus on hieman yli 200 metriä. Tunneli on tarkoitettu vain moottoriajoneuvoille, mukaan lukien raskaalle liikenteelle, eikä sisällä ole pyöräily- tai jalankulkukaistoja. Tunneli on yksisuuntainen: sitä pitkin ajetaan vain Hietalahdenrannasta Uudenmaankadulle.

Valmistumisensa jälkeen tunnelilla oli Sinebrychoffin puistossa näkyvä betonikansi, jota käytettiin parkkipaikkana.

Suuaukko Uudenmaankadun puolella. Taustalla Sinebrychoffin puiston puita.

Lähteet
-------

1. ↑  Mallastunneli nyt valmis koekäyttöön (Maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat*.  7.5.1969. Viitattu 11.4.2022.
2. ↑  Näkymä syksyisestä Sinebrychoffin puistosta Mallaskadun tunnelin rakentamisen jälkeen *finna.fi*. Helsingin kaupunginmuseo. Viitattu 11.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mallaskadun tunneli** Wikimedia Commonsissa