recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mary Meilak vuonna 1925
**Mary Meilak** (9. elokuuta 1905 Victoria, Gozo – 1. tammikuuta 1975) oli maltalainen runoilija, esseisti ja romaanikirjailija. Hän vaikutti aikakaudella, jolloin naispuolinen runoilija oli Maltan kirjallisissa piireissä poikkeuksellinen.

Meilak aloitti runouden kirjoittamisen vuonna 1930. Hän työskenteli hallituksen virastoissa ennen kuin aloitti opettajana työskentelemisen vuonna 1942. Hänen ensimmäisenä kokoelmanaan ilmestyi vuonna 1945 *Pleġġ il-Hena*. Meilak kirjoitti myös säännöllisesti vuonna 1928 Maltan uskonnollisten auktoriteettien perustamaan lehteen *Leħen is-Sewwa*. Kyseisessä lehdessä julkaistuista Meilakin runoista monet ovat luonteeltaan uskonnollisia. Kristuksen kärsimyksiin liittyvät Meilakin kirjoitukset kokosi yhdeksi kirjaksi (*L-Istrumenti tal-Passjoni*) Frank L. Mercieca vuonna 2005. Runouden lisäksi Meilak julkaisi kaksi esseistään koottua painosta teosnimellä *Nirraġunaw u Nitbissmu* sekä romaanit *Nokkla Sewda*, *San Nikola tal-Venturi* ja *It-Tewmin tal-Birgu*. Hän laati myös libretot kahteen oopperaan sekä eräisiin operetteihin.

Meilakin runot muistuttavat professorien Joseph Aquilinan ja Peter Serracino Inglottin mukaan muodoltaan pikemminkin arabialaista runoutta kuin kreikkalais- ja italialaisperäisiä kirjallisia tyylejä, jotka vaikuttivat useimpien hänen aikalaistensa töiden taustalla. Meilakin syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi hänelle perustettiin muistomerkki Victoriaan, Gozoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Albert Galea, Remembering Mary Meilak, Malta’s first recognised female poet The Malta Independent 10.8.2020, viitattu 5.2.2023


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Harhama** on vuonna 1909 julkaistu Irmari Rantamalan pääteos. Kirjaa ennakkomainostettiin ilmestymisvuonna laajasti ja sen mainostettiin olevan laaja, 6000-sivuinen kirjallisuuden merkkiteos. Aikalaiskriitikot myönsivät teoksessa olevan ansioita, mutta kokonaisuudessaan "kauniit yksityiskohdat, joita siinä epäilemättä on, katoavat ylenmääräiseen, kaikki hukuttavaan sanatulvaan". J. Aawik kirjoitti *Ajassa* julkaistussa perusteellisessa kritiikissä, että

»Harhaman» tekijä ei ole aivan vailla ansioita: hänellä on todellakin primitiivistä voimaa ja persoonallisuutta, joka saattaa vaikuttaa ja vetää mukaansa. Hänen luonnonkuvauksillaan on joskus todellakin tunnelmallista runoutta ja virkistävää tuoreutta ja hänen symbolisminsakin tulee välistä suggeroivaksi ja panee mietiskelemään. Hänellä on myöskin synkkää traagillisuutta ja miehekästä vakavuutta. »Harhamasta» olisi voinut tulla parempi ja hienompi teos, ehkä todellakin intressantti taideteos, jos se olisi toisin kirjoitettu, s. o. jos siinä olisi vältetty niitä paheita, joita se potee, nimittäin jos olisi vältetty pitkäveteisyyksiä, kerrantoja sekä turhanpäiväisiä sivuseikkoja ja laimeita ylimalkaisuuksia, jos sen kompositsioni olisi kiinteämpi ja vankempi ja vaikutusten asteellisuus taitavammin laskettu, jos sen tyyli olisi tiivistetympi, muovaillumpi ja hienompi, ja yleensä jos tekijä olisi tarjonnut sen, mikä hänellä oli originaalista ja omaperäistä, suppeammassa ja huolellisemmassa muodossa.
Laajan kokonsa vuoksi kirja julkaistiin niteinä. Sekä ensimmäisen ja toinen osa julkaistiin kolmena niteenä. Teoksen laaja kolmas osa jäi julkaisematta. Käsikirjoituksen loput 3000 sivua ovat kadonneet. Myöhemmin Rantamalan kirjaa on arvostettu osana Untolan "kirjallista kokonaistaideteosta".

Irmari Rantamala oli yksi kirjailija Algot Untolan monista nimimerkeistä.

Lähteet
-------

1. ↑  L.P.:n kritiikki Raatajassa 12/1909
2. ↑  J. Aawik. Aika 3/1910
3. ↑  Markku Eskelinen. Untolan julkaisematon tuotanto. Raukoilla rajoilla-blogi 12.9.2016
4. ↑  Markku Eskelinen. Harhama. Raukoilla rajoilla-blogi 9.9.2016

Aiheesta muualla
----------------

* Harhama - ensimmäinen osa, ensimmäinen nide. Doria
* Harhama - ensimmäinen osa, toinen nide. Doria
* Harhama - ensimmäinen osa, kolmas nide. Doria
* Harhama - toinen osa, ensimmäinen nide. Doria
* Harhama - toinen osa, toinen nide. Doria
* Harhama - toinen osa, kolmas nide. Doria
| Jurakauden jako |
| --- |
| kausi | epookki | vaihe | ikä (mvs) |
| Liitu | varhais | Berrias | **nuorempi** |
| Jura | myöhäis | Tithonos | 145,0–152,1 |
| Kimmeridge | 152,1–157,3 |
| Oxford | 157,3–163,5 |
| keski | Callovia | 163,5–166,1 |
| Bathonia | 166,1–168,3 |
| Bajocae | 168,3–170,3 |
| Aalen | 170,3–174,1 |
| varhais | Toarcis | 174,1–182,7 |
| Pliensbach | 182,7–190,8 |
| Sinemurum | 190,8–199,3 |
| Hettange | 199,3–201,3 |
| Trias | myöhäis | Rhaetia | **vanhempi** |
| Jurakauden jako ICS:n mukaan tammikuussa 2013. |

**Varhaisjurakausi** (myös *alajura*, *Lias*, *musta jura*) oli jurakauden aloittanut geologinen ajanjakso 199,6 - 175,6 miljoonaa vuotta sitten. Kausi on tunnistettu merialueille psiloceratidi-ammoniiteista, jotka melkein sukupuuttoon kuoltuaan kehittyivät nopeasti suureksi määräksi uusia muotoja. Ammoniittien kehitys oli niin nopeaa, että niistä voi laatia vyöhykefossiilistoja.

Merissä aikaisemmat Raetia-vaiheen kalaliskotyypit jatkoivat, mutta ilmestyi myös uusia tyyppejä *Ichthyosaurus* ja *Temnodontosaurus* ja plesiosauruksista (joutsenliskoista) *Eurycleidus, Macroplata* ja *Rhomaleosaurus*, kaikki Rhomaleosauridae-heimoa (jossa on luultavasti monta samankaltaista kehityslinjaa). Varhaisjurakauden lopuilla Toarcis-vaiheessa ilmestyivät thalattosaurit, merikrokotiilit ja myös uusia sukuja kalaliskoista (*Stenopterygius, Eurhinosaurus*, ja jatkuvasti alkeellinen *Suevoleviathan*) ja plesiosauruksista (pitkäkaulaiset elasmosaurit  *Microcleidus* ja *Occitanosaurus*, ja pliosaurus *Hauffiosaurus*).*lähde?*

Maalla ilmestyi monia uusia dinosaurustyyppejä. Heterodontosaurit, scelidosaurit, stegosaurit ja tetanurat. Podokesaurit, prosauropodit ja sauropodit jatkoivat maalla. Saalistajia olivat sfenosukidit ja protosukidit, krokotiilimaiset matelijat. Triaskauden lopulla hävinneiden tilalle kehittyi myös uusia lentäviä pterosauruslajeja. Kuivalla maalla eli monia varhaisia nisäkäslajeja, ja myös tritylodontteja, nisäkäsmäisiä matelijoita ja sphenodontteja ja nykyisen tyyppisiä sammakkoeläimiä (Lissamphibia).*lähde?*

Varhaisjurakauden jako
----------------------

* Toarcis-vaihe (183,0 ± 1,5 – 175,6 ± 2,0 miljoonaa vuotta sitten)
* Pliensbach-vaihe (189,6 ± 1,5 – 183,0 ± 1,5 miljoonaa vuotta sitten)
* Sinemurum-vaihe (196,5 ± 1,0 – 189,6 ± 1,5 miljoonaa vuotta sitten)
* Hettange-vaihe (199,6 ± 0,6 – 196,5 ± 1,0 miljoonaa vuotta sitten)

Lähteet
-------

1. ↑  K.M. Cohen, S. Finney, P.L. Gibbard: International Chronostratigraphic Chart  2020. International Commission on Stratigraphy.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varhaisjurakausi**.
* Early Jurassic Period - The Lias epoch - Palaeos - overall presentation
* Lecture 12 - Early Jurassic (Arkistoitu – Internet Archive) - informative lecture notes by Dr Paul Olsen
**Juho Kauro** (s. 19. helmikuuta 1990) on suomalainen koripalloilija.

Pelaajaura
----------

Kalajoelta kotoisin oleva Kauro on Kokkolan NMKY:n kasvatti. Kauden 2007–2008 hän pelasi Äänekosken Huiman A-nuorten joukkueessa, ja kaudella 2008–2009 hän pelasi A-nuorten SM-sarjaa HoNsU:ssa voittaen ikäluokan SM-pronssia. Samalla kaudella hän pelasi myös kahdeksassa miesten I-divisioonaottelussa BC Jyväskylän joukkueessa. Kaudella 2009–2010 Kauro ei pelannut miesten korkeimmilla sarjatasoilla, mutta seuraavalla kaudella hän kuului Kauhajoen Karhun Korisliigajoukkueeseen, jossa pelasi kymmenessä ottelussa 0,4 pisteen ja 0,5 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Seuraavalla kaudella Kauro edusti divisioonaseura BC Nokiaa.

Syyskuussa 2012 I-divisioonassa pelannut Oulun NMKY ja Kauro tekivät pelaajasopimuksen. Tätä ennen hänelle oli tehty polvileikkaus.

Tilastot
--------

### Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010–2011 | Kauhajoen Karhu | Korisliiga | 9 | 40,0 % | 0,0 % | – | 0,2 | 0,2 | 0,4 | – | 0,2 | – | – | 0,4 | 4 |
| **Yhteensä** | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

### Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010–2011 | Kauhajoen Karhu | Korisliiga | 1 | – | – | – | – | 1,0 | 1,0 | – | – | – | – | – | – |
| **Yhteensä** | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Lähteet
-------

* Juho Kauro (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.fi
* Juho Kauro basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  baskethotel.com
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan (Juho) Keltanen** (5. syyskuuta 1849 Ruokolahti – 14. tammikuuta 1922 Ruokolahti) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja.

Keltasen vanhemmat olivat maanviljelijä Thomas Keltanen ja Sofia Piiparinen. Hän toimi maanviljelijänä Ruokolahdella ja hän oli myös lautamiehenä.

Keltanen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Ruokolahden kunnallislautakunnan esimiehenä.

Lähteet
-------

* .aspx Juho Keltanen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(28) | 
* Ahmavaara
* Brander
* A. Castrén
* J. Castrén
* Z. Castrén
* Erkko
* Fränti
* Hannula
* Haveri
* Heiskanen
* Homén
* Hultin
* Kaasalainen
* Kaskinen
* Keltanen
* Mikkola
* Nuora
* Nylander
* Pennanen
* Pesonen
* Riihelä
* Sinkko
* Snellman
* Sthålberg
* Svinhufvud
* Talas
* Viljakainen
* Åkesson

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kauluskukkakasvit** (Eupomatiaceae) on siemenkasviheimo koppisiemenisten Magnoliales-lahkossa. Heimossa on vain kauluskukkien (*Eupomatia*) suku.

Tuntomerkit
-----------

Kauluskukkakasvit ovat puuvartiskasveja, joilla on kaksirivinen lehtiasento. Lehdet ovat korvakkeettomia ja aromaattisia. Kukat ovat melko kookkaita, ja niiden verholehdet muodostavat paksun ja kivisoluja sisältävän lakkimaisen rakenteen (calyptra), joka karisee kukan avautuessa. Toimivat heteet ympäröivät litteitä ja rauhasellisia joutoheteitä, jotka kaartuvat emiön ylle. Kukkapohjus on kovera. Erilliset emilehdet ovat ahtautuneet tiukasti yhteen ja ovat vartalottomia; luottipinta on johteinen. Heteet ja joutoheteet karisevat kukasta yhdessä ja muodostavat kasvin ympärille pieniä merivuokkoja muistuttavaa kariketta. Kukin hedelmöitynyt emilehti kehittyy marjamaiseksi hedelmäksi.

Kasvit voivat olla juurakollisia ja paksutyvisiä tai juurimukulallisia. Nivelten sisärakenteessa on epätavallisen paljon lehtiaukkoja (tavallisesti seitsemän, joskus jopa 11) johtojännelieriössä, ja kustakin aukosta lähtee tavallisesti seitsemän (vaihteluväli 5–11) johtojännettä lehteen. Kasveissa on myös erityssoluja. Kukat sijaitsevat ryhminä. Kukkalehdet kiinnittyvät pohjukseen kierteisesti. Kukat ovat kehättömiä, joutoheteitä on vähintään 15 ja ne ovat terälehtimäisiä, tyvestä yhteen kasvaneita, ja niissä on paljon rauhasia. Rakkomaisia emejä on paljon, ne ovat vaihtelevasti yhteen kasvaneita; siemenaiheita on kussakin 2–11.

Levinneisyys
------------

Kauluskukkakasvit kasvavat Uudessa-Guineassa ja Itä-Australiassa.

Luokittelu
----------

Heimossa on kolme kauluskukkien sukuun kuuluvaa lajia, ja lähin sukulaisheimo on annoonakasvit (Annonaceae). Niiden kanssa kauluskukkakasvit muodostaa yhteisen kladin Magnoliales-lahkon evoluutiopuussa. Kladin ominaisuuksia ovat muun muassa: siiviläputkien plastideissa on myös monikulmaisia proteiinikiteitä; ydinsäteet ovat 8–15 solurivin muodostamia; ruodin johtojänteet ovat poikkileikkaukseltaan kaarimaisia; haaran ainoa esilehti on adaksiaalinen eli varrenpuoleinen; tietynlainen lehtilavan silmuasento (conduplicate); kukat ovat kukinnoissa; hedelmä on enemmän tai vähemmän marjamainen.

Kauluskukkien suvun lajit:

* *Eupomatia barbata* Jessup
* *Eupomatia bennettii* F.Muell.
* *Eupomatia laurina* R.Br. – laakerikauluskukka

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001 –, viittaus 31.1.2015
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131370
* Wikispecies: Eupomatiaceae
* APNI: 54503
* ATRF: Eupomatiaceae
* CoL: 9YM
* EoL: 2497096
* EPPO: 1EUMF
* FoAO2: Eupomatiaceae
* Fossilworks: 55378
* GBIF: 3231412
* GRIN: 435
* iNaturalist: 71513
* IPNI: 20008321-1
* IRMNG: 113349
* ITIS: 18131
* NCBI: 22299
* Open Tree of Life: 745567
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:20008321-1
* Tropicos: 42000003
* VicFlora: 79d005cc-f797-4fed-b624-3c6e5854657e
* Watson & Dallwitz: eupomati
* WFO: wfo-7000000226

 |

 |
**Klooga järv** (myös *Loden see* tai *Lodijärv*) on Virossa Harjumaalla Keilan kaupungissa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 134 hehtaaria ja se on 3,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järven pohjoispuolella sijaitsee Kloogan kylä ja järven länsipuolella on Kloogan raba (suo). Saaria on 3, joiden yhteinen pinta-ala on 0,3 ha. Sen laskuoja on Kloogajärve oja, joka yhtyy 1,5 kilometrin jälkeen Vasalemma jõgeen. Se laskee Suomenlahteen Paldiskin lahdessa noin 8 kilometrin päässä. Järveen laskee kahdeksan lyhyttä pelto-ojaa itäpuolen maatilalta ja suo-ojaa länsipuolen suolta. Järvellä on yksi 50 metriä pitkä saari ja kaksi pienempää rannan läheisyydessä olevaa saarta. Järven valuma-alueen laajuus on 5,8 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys 3,6 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0025 kuutiokilometriä eli 2,5 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä. Kylän puolella sijaitsee jätevesien selkeytysaltaita.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Matala järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa.

Kalasto
-------

Järvessä viihtyvät ainakin ahven, hauki, suutari ja särki.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Klooga järv VEE2005500, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Klooga järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
5. 1 2 3  Keskkonnaregister: Klooga järv (vee2005500) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
6. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
7. ↑  Eesti Entsüklopeedia: Klooga järv, viitattu 15.3.2017

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Плотва на- o Клоога (Ahvenia Kloogalla), viitattu 15.3.2017
**Teknillisen fysiikan laitos** on vuodesta 1953 toiminut alun perin Teknillisen korkeakoulun, nyttemmin Aalto-yliopiston osasto tai laitos. Vuonna 1945 aloitti ensimmäinen professuuri tutkimusalana teknillinen fysiikka. Vuodesta 2010 alkaen Teknillisen fysiikan laitos on osa Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulua. Laitoksen tavoitteena on kouluttaa fysiikkaan ja matematiikkaan suuntautuneita diplomi-insinöörejä ja tekniikan tohtoreita. Laitoksella keskitytään lähinnä tiiviin aineen ja materiaalien fysiikkaan, kvanttifysiikkaan ja nano-optiikkaan sekä edistyneisiin energiatietieteisiin. 

Teknillisen fysiikan opetusalaan on sen historian aikana kuulunut kunkin ajankohdan teknisen kehityksen uusimmat alueet kuten:

* optiikka
* materiaalifysiikka ja puolijohteet
* ydinenergia
* automaatio
* elektroniikka
* tietotekniikka
* systeemianalyysi
* biofysiikka ja lääketieteellinen tekniikka
* nanoteknologia ja nanofysiikka
* kvanttilaskenta

Katso myös
----------

* Erkki Laurila, alan perustaja Suomessa
* Olli Lounasmaa, joka toimi pitkään kylmälaboratorion johtajana
* Teuvo Kohonen, joka on kehittänyt neuroverkkoteorioita.
* Risto M. Nieminen
* Olli Ikkala

Lähteet
-------

1. ↑  Perustieteiden korkeakoulun laitokset *Aalto yliopisto*. Viitattu 7.12.2020.
2. ↑  Teknillisen fysiikan laitos *aalto.fi*. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Teknillisen fysiikan laitos
* Teknillisen fysiikan historia[vanhentunut linkki]
* Aalto-yliopiston historia
Jim Caldwell vuonna 2016.
**Jim Caldwell** (s. 16. tammikuuta 1955 Beloit, Wisconsin) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimi yli 20 vuotta valmentajana eri yliopistoissa, kunnes NFL:n Tampa Bay Buccaneersin valmentaja Tony Dungy palkkasi hänet pelinrakentajien valmentajaksi vuonna 2001. Caldwell toimi Dungyn alaisuudessa myös Indianapolis Coltsin organisaatiossa ja seurasi häntä päävalmentajana vuonna 2009. Caldwell ensimmäinen kausi oli menestyksekäs. Colts voitti hänen johdollaan runkosarjan 14 ensimmäistä peliään. Pudotuspeleissä joukkue eteni Super Bowliin asti, jossa Pittsburgh Steelers osoittautui kuitenkin paremmaksi. Kaudella 2011 Colts pelasi ilman loukkaantunutta tähtipelinrakentajaansa Peyton Manningia ja tuloksena oli vain kaksi voittoa. Caldwell sai kauden jälkeen potkut. Yliopistotasolla Caldwell toimi Wake Forestin päävalmentajana vuosina 1993–2000.

Baltimore Ravens palkkasi Caldwellin apuvalmentajaksi kaudelle 2012. Kesken kauden hyökkäyksen koordinaattori Cam Cameron sai potkut ja Caldwell nostettiin hänen tilalleen.  Loppukausi sujui hienosti ja kausi päättyi Ravensin Super Bowl-voittoon. Detroit Lions palkkasi Caldwellin päävalmentajakseen kaudelle 2014. Hänen kautensa Lionsin peräsimessä kesti neljä kautta. Joukkue selvisi pudotuspeleihin kahdesti, mutta tippui molemmilla kerroilla jatkosta ensimmäisessä pelissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jim Caldwell *Pro Football Reference*. Viitattu 12.1.2012.
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ravens fire Cam CameronESPN.com
5. ↑  Super Bowlista huikea trilleri – Baltimore mestariksiIltalehti
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jim Caldwell** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jim Schwartz** | **Detroit Lionsin päävalmentaja**2014–2017 | Seuraaja:**Matt Patricia** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Tony Dungy** | **Indianapolis Coltsin päävalmentaja**2009–2011 | Seuraaja:**Chuck Pagano** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bill Dooley** | **Wake Forest Deamon Deaconsin päävalmentaja**1993–2000 | Seuraaja:**Jim Grobe** |
**Tekninen kirjoittaja** on henkilö, joka kirjoittaa työkseen teknistä tekstiä. 

Teknisiä kirjoittajia on yleensä yrityksissä, joissa on tuotekehitystä tai ohjelmistonkehitystä. Teknisten kirjoittajien työpaikkojen määrä seuraa insinöörien, ohjelmistosuunnittelijoiden työpaikkojen määrää. Erityisesti teknisten kirjoittajien työpaikkojen määrä lisääntyi 1990-luvulla, dotcom-kuplan ja Y2K-ongelmien aikoihin. Suurin osa Suomen teknisistä kirjoittajista työskentelee it-alalla.

Useat yritykset ovat ulkoistaneet teknistä kirjoittamista keskittyen omaan ydinosaamiseensa.

Taidot
------

Teknisiltä kirjoittajilta vaaditut taidot ovat moninaisia: heiltä odotetaan hyvää kirjoitustaitoa, kykyä ymmärtää tekniikkaa, esimerkiksi yrityksen tuotteita ja ohjelmistoja, sekä kykyä ymmärtää asiantuntijoita ja muokata heiltä saatua tietoa lukijoille sopivaan muotoon. Englannin kielen taito on usein perusedellytys, koska monet tuotettavat tekstit ovat englanninkielisiä. 

Teknisen kirjoittajan työ saattaa joidenkin tehtävien osalta sivuta myös copywriterin työtehtäviä, joskin nämä ovat lähtökohtaisesti enemmänkin erikoistuneita kaupalliseen tekstiin.

Lähteet
-------

* Alred, Gerald J. Brusaw, Charles T. & Oliu, Walter E.: *Handbook of technical writing*. New York, NY: Bedford/Saint Martin’s, 2015. ISBN 978-1-4576-7552-2. (englanniksi)
* Blake, Gary & Bly, Robert W.: *The Elements of Technical Writing*. New York: Macmillan Publishers, 1993. ISBN 978-0-02-013085-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen teknisen viestinnän yhdistys ry
**Kansallinen rintama** oli Afganistania vuosina 1978-1990 hallinneen Afganistanin kansandemokraattisen puolueen kattojärjestö. Järjestö perustettiin tohtori Saleh Muhammad Serayn johdolla 15. kesäkuuta 1981 nimellä **Kansallisisänmaallinen rintama**. 

Kansallisen rintaman tehtävä oli värvätä kommunistihallinnolle lisää tukijoita etenkin afgaaniheimojen keskuudesta. Kommunistipuolueella oli aiemminkin ollut erilaisia värväysorganisaatioita. Niistä poiketen Kansallisen rintaman ideana oli luoda neuvosto, joiden edustajat tulisivat heimojen parista. Perustamiskokous oli kuitenkin farssi, sillä paikalle saapui vain vähän heimojen edustajia. Vaikuttaakseen uskottavammalta Kansallinen rintama puetutti virkailijoita ja sotilaita heimoasuihin esiintymään puuttuvien heimojen edustajina. 

Maaliskuussa 1985 sen johtajaksi vaihtui Abdul Rahim Hatif. Järjestön todellinen arvo oli kyseenalainen, sillä sen päärooli oli toimia peiteorganisaationa kommunistipuolueelle. Kabulissa ilmestyvän *New Times* -lehden mukaan vuonna 1985 Kansallisen rintama oli kerännyt 55 000 jäsentä. Luku oli siksi hyvin pieni, että esim. kaksi sen alaista jäsenjärjestöä, kommunistipuolue ja kommunistipuolueen nuorisojärjestö omasivat molemmat selvästi suuremman jäsenmäärän.

Lähteet
-------

1. 1 2   William Maley: *The Afghanistan wars*, s. 97. Palgrave Macmillan, 2002. ISBN 033380290X.
2. 1 2   Bruce Amstutz: *Afghanistan*, s. 85-86. DIANE Publishing, 1994. ISBN 0788111116.
**Jonas Ernelind** (31. maaliskuuta 1976 – 25. helmikuuta 2011) oli ruotsalainen käsipalloilija.

Ernelindin kasvattajaseura oli partillelainen IK Sävehof, jossa hän myös aloitti ja päätti edustusjoukkueuransa. Hän oli voittamassa vuonna 2005 Ruotsin käsipallomestaruutta. 2000-vuosikymmenen alussa hän myös pelasi muutaman vuoden ammattilaisena Saksassa, seuroinaan THW Kiel, VfL Bad Schwartau ja HSV Hamburg. Ernelind oli pelipaikaltaan oikea laitapelaaja.

Ernelind pelasi Ruotsin käsipallomaajoukkuessa 104 maaottelua, joissa hän teki yhteensä 266 maalia. Hän oli voittamassa vuonna 1996 alkaneella ja vuonna 2005 päättyneellä maajoukkueurallaan MM-hopeaa vuonna 2001 ja EM-kultaa vuonna 2002.

Ernelind oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli vuonna 2011, muutama vuosi pelaajauransa päättymisen jälkeen, melanoomaan 34-vuotiaana. Melanooma oli diagnosoitu hänellä vuonna 2008.

Seurat
------

* IK Sävehof (–2000)
* THW Kiel (2000–2001)
* VfL Bad Schwartau (2001–2002)
* HSV Hamburg (2002–2004)
* IK Sävehof (2004–2006)

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Flinck, Johan & Jönsson, Fredrik: "Var världens snällaste..." *Aftonbladet.se*.  26.2.2011. Viitattu 27.2.2011. (ruotsiksi)
2. 1 2  Pileby, Axel & Andersson, Kjell-Ove: Handbollsspelaren Jonas Ernelind död *Expressen.se*.  26.2.2011. Viitattu 27.2.2011. (ruotsiksi)
3. ↑  Flinck, Johan & Karlsson, Emil: Handbollsspelaren Jonas Ernelind död *Aftonbladet.se*.  25.2.2011. Viitattu 27.2.2011. (ruotsiksi)
**Victor Kissine** (s. 15. maaliskuuta 1953 Leningrad) on neuvostoliittolaissyntyinen, vuonna 1990 Belgiaan muuttanut säveltäjä.

Kissine valmistui Pietarin konservatoriosta opiskeltuaan siellä professori Mihail Druskinin johdolta. Samasta oppilaitoksesta Kissine sai vuonna 1981 filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä. Hän on toiminut musiikkianalyysin sekä orkestraation professorina Monsin kuninkaallisessa konservatoriossa ja opettanut INSAS:ssa. Vuonna 2001 Kissine aloitti yhteistyön Gidon Kremerin ja tämän Kremerata Baltica -orkesterin kanssa. Hänen teostensa levytyksiä on julkaistu ECM Records -levymerkillä. Vuonna 2011 levytys Kissinen toisesta pianotriosta (*Zerkalo*) ja Pjotr Tšaikovskin pianotriosta sai Preis der deutschen Schallplattenkritikin. Kissineltä tilattiin teos vuoden 2012 Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun viuluosion semifinaalia varten.

Kissine valittiin Belgian kuninkaallisen tiede-, kirjallisuus- ja taideakatemian jäseneksi vuonna 2008. Hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonisia teoksia, konserttoja, kamarimusiikkia, vokaaliteoksia, oopperaa, balettia ja elokuvamusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Victor Kissine ECM Records
2. 1 2  Victor Kissine Forum des Compositeurs


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Saimaanharju** on taajama Taipalsaaren kunnan eteläosassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Saimaanharju on Taipalsaaren väkirikkain taajama, jossa asui vuoden 2018 lopussa yhteensä 1 806 ihmistä.

Julkisia palveluja Saimaanharjulla tarjoavat esimerkiksi päiväkoti, Saimaanharjun koulu (yläaste), Taipalsaaren kirjasto ja Taipalsaaren hyvinvointiasema. Kaupallisia palveluja edustavat esimerkiksi K-market, S-market, parturi-kampaamo, ravintola, tietokonehuolto ja apteekki. Saimaanharjun eteläisellä puolella sijaitsee Saimaanharjun venesatama, sekä matonpesupaikkana toimiva Vaateranta. Vaaterannasta on löydetty kivikautinen punamultahautakalmisto ja asuinpaikka.

Saimaanharjun lähistöllä on monia harjuja, jotka kuuluvat toiseen Salpausselkään.

Konstunkangas
-------------

Saimaanharjun länsipuolella sijaitseva Konstunkangas luetaan joissain yhteyksissä omaksi taajamakseen. Konstunkankaan ja Saimaanharjun välillä kulkeva Taipalsaarentie erottaa alueet toisistaan.
Konstunkankaan eteläosassa sijaitsee vuonna 1969 valmistunut Taipalsaaren sairaala, jonka Lappeen kunnan perustama kuntainliitto rakensi alun perin B-mielisairaalaksi. Konstunkankaan länsipuolella sijaitsee Konstunhiekan uimaranta, joka on suosittu uimapaikka kesäisin. Rannassa sijaitsee kivikautinen asuinpaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuntatietoa Taipalsaaren kunta. Viitattu 31.7.2020.
2. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2018 (valitaan väkiluku 31.12. (2018) ja taajamalle Saimaanharju) *Tilastokeskuksen PxWeb-tietokannat*. Tilastokeskus.  Arkistoitu 19.10.2021. Viitattu 31.7.2020.
3. ↑  Saimaanharjun alakoulun oppilaat ja vanhemmat marssivat koulunsa puolesta: "Ei missään lopeteta kouluja siellä, missä on eniten väkeä" *yle.fi*. Viitattu 27.03.2021.
4. ↑  Perusopetus taipalsaari.fi. Viitattu 31.7.2020.
5. ↑  Taipalsaaren hyvinvointiasema Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri, eksote.fi.  Arkistoitu 13.7.2020. Viitattu 31.7.2020.
6. ↑  Taipalsaaren Vaaterannan kivikautinen punamultahautakalmisto ja asuinpaikka *.lappeenranta.fi*. Viitattu 27.03.2021.
7. ↑  TAIPALSAAREN KUNTA Konstunrannan asemakaavan muutos Kaavaluonnos 7.3.2019 *taipalsaari.fi*. Viitattu 27.03.2021. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Korjonen-Kuusipuro, Kristiina: *Taipalsaaren historia - Oma moa o paremp saaressakii ko vieras moa mantereessa*. Taipalsaaren kunta, 2020. ISBN 978-952-94-3892-1.
9. ↑  Yleiset uimarannat *taipalsaari.fi*. Viitattu 27.03.2021.
10. ↑  Konstunrannan asemakaavan muutosalueen arkeologinen tarkkuusinventointi 31.10.–2.11.2016 *kyppi.fi*. Viitattu 27.03.2021.
**Jonas Edling** (s. 28. helmikuuta 1983 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän on edustanut koko uransa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Edsbyn IF:n joukkuetta.

Edling on pelannut seitsemät MM-kisat vuosina 2007–2013 ja on saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2009, 2010, 2012).  Kaikkiaan hän on pelannut 46 MM-ottelua ja tehnyt niissä 69 maalia.

Jonas Edling on ollut Ruotsin jääpallomestaruuden viisi kertaa peräkkäin 2004–2008 voittaneessa Edsbyn IF:n joukkueessa. Ruotsin mestaruuksien voittoajanjaksoon mahtuu myös kaksi kansainvälistä seurajoukkuemenestystä. Kaudella 2007–2008 Jääpallon Champions Cupin isäntänä toiminut Edsbyn IF voitti turnauksen. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Edling oli jääpallon maailmancupin voittaneessa Edsbyn joukkueessa. Edling on kautta aikain eniten maaleja tehnyt Edsbyn IF-pelaaja. Kauden 2012–2013 alussa hän oli tehnyt 368 maalia Ruotsin jääpallon pääsarjassa.

Saavutukset
-----------

**Maajoukkueessa**

* MM-kultaa: 2009, 2010, 2012

**Seurajoukkueissa**

* Ruotsin mestari: 2004, 2005, 2006, 2007, 2008
* Ruotsin mestaruushopeaa: 2009
* Champions-cup mestari: 2007
* Maailman Cup-mestari: 2008

Lähteet
-------

* International Bandy Database
* Edsbyns IF Bandy: Jonas Edling (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Sveriges VM-trupp 2013  tammikuu 2013. Bandyworld.se.  Arkistoitu 5.3.2013. Viitattu 19.5.2013. (ruotsiksi)
2. ↑  Edsbyn IF Bandy - Historik  11.10.2012. Edsbyn IF Bandy.  Arkistoitu 18.1.2013. Viitattu 19.5.2013. (ruotsiksi)
**BNSF Railway** (AAR-lyhenne: BNSF, BNFE, BNFT) eli vuoteen 2005 saakka "Burlington Northern and Santa Fe Railway", on yhdysvaltalainen rautatieyhtiö, jonka rataverkko kattaa lähes kaksi kolmasosaa Yhdysvaltain alueesta. Yhtiön rataverkko on muodostunut 150 vuoden kuluessa yli 390 eri rautatieyhtiön fuusioitumisen seurauksena.

BNSF Railway hoitaa tavaraliikennettä omistamallaan 51 480 raidekilometrin mittaisella rataverkolla, ja työllistää 40 000 ihmistä. Yhtiö omistaa 6 300 veturia ja noin 220 000 tavaravaunua. Yhtiöllä on myös lyhin rautatiereitti Chicagon ja Los Angelesin välillä. *lähde?*

Burlington Northern and Santa Fe Railway syntyi vuonna 31. joulukuuta 1996, kun rautatieyhtiöt Burlington Northern Railroad pohjoisessa ja Atchison, Topeka and Santa Fe Railway lounaassa fuusioituivat. Uusi yhtiö kattaa alueen, joka ulottuu Mississippijoelta länteen Tyynenmeren rannikolle. Yhtiön nimi vaihtui nykyiseksi keväällä 2005. *lähde?*

BNSF Railway oli aikanaan listattu pörssiin mutta helmikuusta 2010 lähtien sen on kokonaan omistanut Berkshire Hathaway.

Lähteet
-------

1. ↑  Financial Information *bnsf.com*. Viitattu 10.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BNSF Railway**.
 – BNSF Railwayn virallinen kotisivu

BNSF 7663 konttijunan veturina. Konttiliikenne länsirannikon ja Mississippin välillä on yksi BNSF Railwayn tärkeimmistä junayhteyksistä.
**BN Vasilefs Georgios** (runkonumero D14) (kreik. ΒΠ Βασιλεύς Γεώργιος) oli Kreikan laivaston Vasilefs Georgios -luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus palveli sodan aikana myös Saksan laivastossa nimellä *Hermes (ZH-3)*. Yarrow valmisti aluksen hieman ennen toista maailmansotaa, ja se oli sisaraluksensa kanssa Kreikan laivaston modernein alus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vasilefs Georgios -luokka*
Alus tilattiin Scotstounista Yarrow'lta, missä köli laskettiin 1937. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 15. helmikuuta 1939.

Palvelus
--------

Aluksen saavuttua Kreikkaan siitä tehtiin laivaston hävittäjien lippulaiva. Italian hyökättyä Kreikkaan ja *Hellen* tuhouduttua alus lähetettiin sisaraluksineen Tinokselle suojaamaan saarella olleiden alusten kotimatkaa. Matkalla Italian ilmavoimien lentokoneet hyökkäsivät saattueen kimppuun, jolloin aluksen viereen osui pommi. Alus suojasi saattueita sekä osallistui 14.-15. marraskuuta 1940 ensimmäiseen ja 4.-5. tammikuuta 1941 kolmanteen hyökkäykseen Otrantonsalmen italialaissaattueita vastaan.

Alus kuljetti 1. maaliskuuta sisaraluksineen Kreikan kultavarannon Kreetalle. Britannian siirrettyjä joukkojaan Kreikkaan ja Saksan liityttyä hyökkäykseen siirrettiin alus suojaamaan saattuereittiä Egyptistä Kreetan kautta Kreikkaan. Se oli 14. huhtikuuta 1941 ankkurissa Sofikosinlahdella, kun se joutui Saksan ilmavoimien syöksypommittajien maaliksi. Alus vaurioitui pahoin, jolloin aluksen päällikkö P. Lappas pyrki Salamiin laivastontelakalle. Saksalaisten nopea eteneminen esti korjausten tekemisen ja alus päätettiin upottaa, jottei se joutuisi vihollisen käsiin.

ZG-3 Hermes
-----------

Saksalaiset nostivat ja kunnostivat aluksen, minkä jälkeen se liitettiin Saksan laivastoon 21. maaliskuuta 1942 nimellä *Hermes (ZG-3)*. Alus oli Aigeianmeren laivueen lippulaivana suojaten saattueita päällikkönään Rolf Johannesson. Kafireaksenniemen lähistöllä 16. marraskuuta aluksen suojaama saattue joutui sukellusvene *HMS Tritonin* maaliksi. Saattueen suojaus upotti hyökänneen sukellusveneen.

Huhtikuussa 1943 alus päällikkönään Curt Rechel siirrettiin suojaamaan Tunisian saattueita. Alus upotti 21. huhtikuuta sukellusvene *HMS Splendidin*. Se joutui kymmenen päivää myöhemmin liittoutuneiden lentokoneiden maaliksi Cap Bonin edustalla, jolloin 23 miehistönjäsentä sai surmansa ja alus kärsi pahoja vaurioita. Alus hinattiin La Gouletteen, jossa se upotettiin 7. toukokuuta liittoutuneiden edettyä Tunisiaan.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 155
2. 1 2  Whitley, M. J. s. 76
**Jonas Mosa Gwangwa** (19. lokakuuta 1937 Soweto, Johannesburg – 23. tammikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen jazzpasunisti, elokuvamusiikin säveltäjä ja sovittaja.

Gwangwan mentori oli 1950-luvun alkupuolella alttosaksofonisti Kippie Moeketsi. Gwangwa toimi pianisti Abdullah Ibrahimin kanssa vuonna 1959 hajonneen The Jazz Epistlesin jäsenenä. Se oli ensimmäinen albumin julkaissut mustaihoisten muodostama eteläafrikkalaisyhtye. Vuonna 1965 Gwangwa osallistui Miriam Makeban, Hugh Masekelan ja Letta Mbulun kanssa *Sound of Africa* -konserttiin Carnegie Hallissa Yhdysvalloissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Yhdysvaltoihin *The Main Event* -kiertueen osallistujana. Mukana olivat myös Masekela ja Herb Alpert. 1970-luvun alkupuolella Gwangwa poistui Etelä-Afrikasta apartheidia ylläpitäneen hallinnon kiellettyä mustien väliset kokoontumiset.

Gwangwa kiersi Euroopassa *King Kong* -musikaalituotannon yhteydessä mutta siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Manhattan School of Musicissa. Harry Belafonten tuella hän saavutti läpimurron yhdysvaltalaisyleisön keskuudessa. Gwangwa toimi kymmenen vuoden ajan 1980 apartheidvastaisen kamppailun pehmeämmän puolen näyttämiseen perustetun Amandla Cultural Ensemblen johtajana. Vuonna 1985 Etelä-Afrikan valkoista vähemmistöä edustaneen hallituksen turvallisuusjoukot pommittivat hänen taloaan Botswanassa hänen ja muiden asukkaiden poissa ollessa. Vuonna 1991 hän palasi Etelä-Afrikkaan. Ensimmäisen esiintymisensä Etelä-Afrikkaan paluun jälkeen Gwangwa teki Johannesburgissa Kippies-jazzklubilla 1991. Hän julkaisi albumit *A Temporary Inconvenience* (2000) ja *Flowers of the Nation* (2006).

Gwangwa sävelsi *Huuto vapaudelle* -elokuvan (1987) musiikin yhdessä englantilaisen George Fentonin kanssa, ja tästä tuli kaksi Oscar-ehdokkuutta parhaasta musiikista ja parhaasta laulusta. Gwangwa sai Etelä-Afrikassa useita palkintoja, muun muassa South African Music Awardsissa. Vuonna 2010 hän sai Ikhamangan kultaisen kunniamerkin. Gwangwa kuoli 83-vuotiaana sydänongelmista kärsittyään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jonas Gwangwa: The South African jazz icon who stood up to apartheid BBC
2. 1 2 3 4 5 6  Jonas Gwangwa AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* Jonas Gwangwa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Organorautayhdisteet** ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät raudan ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Näistä stabiilimpia ja tärkeimpiä ovat metalloseeni- ja karbonyylijohdannaiset.

Ominaisuudet
------------

Rauta muodostaa organometalliyhdisteitä hapetusluvuilla -II–+IV. Yksinkertaiset dialkyyli- tai trialkyylirautayhdisteet, joissa on raudan ja hiilen välinen σ-sidos, ovat hyvin epästabiileja johtuen niiden taipumuksesta muodostaa alkeeneja β-eliminaatiolla. Nämä johdannaiset ovat stabiileja lähinnä silloin, kun alkyyliryhmä on hyvin steerisesti estynyt kuten norbornyyliryhmä tetrakis(norbornyyli)rauta(IV):ssä. Lisäksi yhdisteitä stabiloivat muut π-orbitaalin kautta rautaan sitoutuvat ligandit, kuten alkeenit, erityisesti dieenit ja allyyliset alkeenit, karbonyylit ja fosfiinit. Aromaattisista raudan organometalliyhdisteistä tunnetaan bis(bentsyyli)rauta, mutta se on hyvin reaktiivinen. Tunnetaan myös organometalliyhdisteitä, joissa rauta on sitoutunut myös johonkin muuhun metalliin kuten LiFeMe4 ja K3FeR6.

Stabiilimpia ovat raudan karbonyyliyhdisteet ja niin kutsutut sandwich-rakenteen omaavat ferroseenijohdannaiset. Rauta muodostaa erityisesti karbonyylikomplekseissa klustereita, joissa on sidoksia rauta-atomien välillä. Lisäksi runsaasti tutkittuja ovat organorautayhdisteet, joissa rauta on sitoutunut syklopentadieenin lisäksi johonkin muuhun ligandiin. Näillä on käyttöä orgaanisen kemian teollisuudessa katalyytteinä, koska erityisesti karbonyyliryhmä voidaan suhteellisen helposti syrjäyttää muilla orgaanisilla ligandeilla, minkä jälkeen rauta katalysoi sitoutuneen ligandin reaktioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1104–1112. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
2. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1457–1458. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.6.2015). (englanniksi)
3. ↑  Alan M. Stolzenberg: *Iron Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 3.6.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Organorautayhdisteet** Wikimedia Commonsissa
Zirkonoseenidikloridi on esimerkki organozirkoniumyhdisteestä
**Organozirkoniumyhdisteet** ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät zirkoniumin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Eräitä organozirkoniumyhdisteitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyytteinä esimerkiksi polymeerien valmistuksessa.

Ominaisuudet, valmistus ja reaktioita
-------------------------------------

Muutamia yksinkertaisia tetra-alkyyli- tai tetra-alkenyyli-zirkoniumjohdannaisia, esimerkiksi tetrametyylizirkonium ja tetra-allyylizirkonium tunnetaan. Yleisesti ottaen ne ovat hyvin reaktiivisia ja melko epästabiileja yhdisteitä, mutta vastaavia titaanijohdannaisia stabiilimpia. Suuret steerisesti estyneet orgaaniset ryhmät stabiloivat rakennetta. Stabiilimpia organozirkoniumyhdisteitä ovat metalloseeneihin kuuluvat zirkonoseenijohdannaiset, kuten zirkonoseenidikloridi. Näitä stabiloivat syklopentadienyyliligandin π-sidokset ja ne ovat vastaavia organotitaanijohdannaisia stabiilimpia. Väriltään ne ovat tyypillisesti punaisia. Rakenteeltaan ne poikkeavat monista muista metalloseeneista siten, että syklopentadieeniligandit eivät ole samansuuntaisia vaan muodostavat noin 40° kulman toisiinsa nähden. Tunnetaan myös muutamia heterosyklisiä organozirkoniumyhdisteitä, jollaisia ovat eräät zirkonasyklopropaanijohdannaiset.

Tyypillisimmät tavat valmistaa organozirkoniumyhdisteitä ovat transmetallaatio ja hydrometallointi. Transmetallaatiossa zirkoniumyhdiste kuten zirkonium(IV)kloridi tai organozirkoniumkloridi reagoi muun organometalliyhdisteen kanssa. Yleisesti käytettyjä ovat organolitiumyhdisteet. Hydrometalloinnissa zirkonoseenihydridi reagoi alkeenin tai alkyynin kanssa johtaen alkyyli- tai alkenyylizirkoniumjohdannaiseen.

Zirkoniumin elektronegatiivisuus on lähellä magnesiumin elektronegatiivisuutta ja Grignard-reagenssien tavoin ne reagoivat karbonyyliyhdisteiden kanssa additioreaktiolla muodostaen alkoholeja. Muita organozirkoniumyhdisteille tapahtuvia reaktioita ovat muun muassa kytkentäreaktiot, hiilen ja heteroatomien välisiä sidoksia muodostavat reaktiot, karbonylointireaktiot ja kuparisuolojen katalysoimina konjugaattiadditiot α,β-tyydyttymättömiin karbonyyliyhdisteisiin. Eräät organozirkoniumyhdisteet katalysoivat myös alkeenien kuten propeenin polymeroitumisreaktioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ralph H. Nielsen, James H. Schlewitz & Henry Nielsen: *Zirconium and Zirconium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 8.7.2016
2. 1 2 3  Manfred Schlosser: *Organometallics in Synthesis*, s. 927–996. John Wiley & Sons, 2002. ISBN 0-471-98416-7. (englanniksi)
3. 1 2 3  Paul Knochel, Gary A. Molander: *Comprehensive Organic Synthesis*, s. 124–157. Newnes, 2014. ISBN 9780080977423. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 8.7.2016). (englanniksi)
**Hjalmar Bruno Walmqvist** (15. kesäkuuta 1866 Helsinki – 26. huhtikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri ja Helsingin poliisimestari.

Walmqvistin vanhemmat olivat senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos Frans Erland Walmqvist (1830–1902) ja Hilda Christina Runeberg. Hänen nuorempi veljensä oli hovioikeuden auskultantti ja liikemies Torsten Walmqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingfors Lyceumista ja kävi sitten 1886–1889 Nikolain ratsuväkikoulun Pietarissa. Kornetiksi ylennetty Walmqvist palveli *39. Narvan, H. K. K. Suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitšin rakuunarykmentissä* 1889–1891 ja *Henkikaartin Grodnon Husaarirykmenttissä* Puolassa vuodesta 1891. Hänestä tuli luutnantti 1893 ja aliratsumestari 1898.

Vuonna 1905 ratsumestariksi ylennetty Walmqvist määrättiin samana vuonna erityistehtäviin Suomen kenraalikuvernöörin kansliaan Helsinkiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1906 ja everstiksi 1908. Walmqvist oli Turun vt. poliisimestarina 1910–1911 ja vakinaisena poliisimestarina 1911–1913. Helsingin poliisimestarina hän toimi 1913–1917. Walmqvist sai eron vakinaisesta palveluksesta kenraalimajurin arvoisena 1917. Suomen itsenäistyttyä Walmqvist alennettiin korpraaliksi, mutta hän sai takaisin kenraalimajurin arvonsa kenraali C. G. E. Mannerheimin puututtua asiaan. Walmqvistia oli arvosteltu venäläisten yhteistoimintamieheksi hänen toimiessaan Helsingin poliisimestarina sortovuosina.

Walmqvist oli naimisissa 1919–1944 todellinen valtioneuvos Oskar Januschkoffskyn lesken Olga Scholtzin kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni 1944 uusiin naimisiin Alma Maria Schultzin kanssa. Walmqvistilla ei ollut omia lapsia mutta hän adoptoi neljä Januschkoffskyn lasta ja lastenlasta.

Lähteet
-------

* Biografiakeskus : kenraalit ja amiraalit : Hjalmar Bruno Walmqvist
* Leo Nyholm : Släkten Walmqvist. Genos 54(1983), s. 101-110 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Kromoseeni on esimerkki organokromiyhdisteestä
**Organokromiyhdisteet** ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät kromin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Organokromiyhdisteitä käytetään reagensseina orgaanisen kemian synteeseissä. Monia niistä käytetään muun muassa polymerointikatalyytteinä.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Organokromiyhdisteissä kromin hapetusluku voi vaihdella -II:sta +VI:n. Tyypillisimpiä ovat 0 ja +III. Yksinkertaiset alkyylikromiyhdisteet ovat stabiileja lähinnä silloin kuin substituentit ovat steerisesti estyneitä, jolloin β-eliminaatio ei ole mahdollinen, tai kompleksina esimerkiksi litiumheksametyylikromaattina Li3[Cr(CH3)6(dioksaani)3. Tällaisia alkyyli- tai aryylikromiyhdisteitä valmistetaan joko transmetallaatiolla Grignard-reagenssien, organolitium- tai organosinkkiyhdisteiden ja kromi(III)suolan välisellä reaktiolla tai kromi(II)suolan ja alkyylihalidin välisellä reaktiolla. Organokromiyhdisteet eivät ole yhtä emäksisiä ja nukleofiilisiä kuin vastaavat organolitium-, -magnesium- tai -sinkkiyhdisteet. Yhdisteet sietävät pieniä määriä vettä, mutta hydrolysoituvat hitaasti veden vaikutuksesta. Hydrolysoitumisreaktio ei ole yhtä nopea kuin monilla muilla orgametalliyhdisteillä johtuen kromille tyypillisesti koordinaatiokehässä tapahtuvien ligandienvaihtoreaktioiden hitaudesta.

Tavanomaisia alkyylikromiyhdisteitä stabiilimpia ovat kromin karbonyylit esimerkiksi kromikarbonyyli ja π-sidoksia muodostavat ligandit kuten dieenit ja aromaattiset yhdisteet. Stabiileja ovat muun muassa metalloseeneihin kuuluva kromoseeni, jossa ligandina on kaksi syklopentadieeniä ja tämän kanssa isoelektrinen bis(bentseeni)kromi ja muut samankaltaiset aromaattiset organokromiyhdisteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Olagoke Olabisi, Kolapo Adewale: *Handbook of Thermoplastics*, s. 4. CRC Press, 2015. ISBN 9781466577237. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.12.2015). (englanniksi)
2. 1 2  Billie J. Page & Gary W. Loar: *Chromium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 29.12.2015
3. 1 2  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1037–1039. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 751. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.12.2015). (englanniksi)
5. 1 2 3  Paul Knochel, Gary A. Molander: *Comprehensive Organic Synthesis*, s. 160. Newnes, 2014. ISBN 9780080977423. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.12.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Organokromiyhdisteet** Wikimedia Commonsissa