recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pehr Gullstén** eli **Pekka Kukkonen** (25. maaliskuuta 1770 Ahmas, Utajärvi – 1. syyskuuta 1825 Rovaniemi) oli suomalainen runonlaulaja ja lukkari.

Kukkolan lukkarisukuun kuuluneen Pekka Kukkosen vanhemmat olivat Jaakko Holappa, myöhemmin Kukkonen ja Reeta Räisänen. Kukkonen oppi jo lapsuudessaan runoja ja loitsuja äidiltään sekä muilta Ahmaksen kylän runonlaulajilta. Äidin kuoltua 1786 Kukkonen muutti kahden veljensä ja isänsä kanssa Ouluun. Oulussa hän muutti sukunimekseen Gullstén, opiskeli lukkariksi ja hän toimi Rovaniemen lukkarina 1800–1825. Gullstén harjoitti lukkarin toimen ohella myös välskärin, rokottajan ja lukkarikoulun opettajan tointa.

Gullstén kiersi piirilääkäri Zacharias Topelius vanhemman kanssa rokotusmatkoilla Kemin seudulla vuonna 1804. Hän sai Topeliukselta opetusta välskärin taidoissa ja kansanrunojen keräilyä harrastanut Topelius puolestaan merkitsi muistiin Gullsténin laulaman runon *Ilman Immen kosinnasta*. Gullstén sai mainetta runojen osaajana ja vuonna 1819 Turun akatemiassa suomen kieltä tutkinut Reinhold von Becker (1788–1858) matkusti Rovaniemelle ja keräsi Gullsténilta talteen Väinämöis-aiheisia runoja sekä loitsuja. Tämä kokoelma julkaistiin Turun Wiikko-Sanomissa ja Gullsténilta kerättyjä runoja oli mukana myös Kalevalassa.

Pehr Gullsténin poika Jaakko Gullstén (1813–1868) ja pojanpoika Pekka Gullstén (1839–1916) jatkoivat samassa ammatissa lukkareina. Paasilinnan veljekset Erno, Reino, Arto ja Mauri Paasilinna kuuluvat myös Gullsténin jälkeläisiin sillä heidän isänsä konstaapeli Väinö Gullsténin (1902–1950, vuodesta 1934 Paasilinna) isä Juho Gullstèn oli Pehr Gullsténin pojanpojanpoika. 

Vuonna 1970 paljastettiin Rovaniemen Lappia-talossa Pehr Gullsténin muistolaatta.

Lähteet
-------

* Henkilögalleria – Pehr Gullstén. Kirjastovirma. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Paasilinnojen suku. (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Kuoksa-Wave, Viola: Rovaniemen lukkari Pehr Gullsten ja 1800-luvun alun runonkerääjät.  *Kotiseutu*, 1968, nro 2–3, s. 61–63.
* Vahtola, Jouko: "Gullsten, Pehr (1770–1825)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 349. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Pehr Gullsténin sukupuu Holappa Sukuseura ry:n sivuilla*lähde tarkemmin?*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Nick Kellogg** (s. 11. joulukuuta 1991 Westerville, Ohio) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän on pelannut ammattilaisena Suomen, Puolan ja Georgian pääsarjoissa sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Elämä ja ura
------------

Kellogg pelasi yliopistokoripalloa Ohion yliopiston joukkueessa vuosina 2010–2014. Viimeisellä yliopistokaudellaan hän heitti 15,5 pistettä ottelua kohden ja oli konferenssinssa parhaimmistoa muun muassa vapaa- ja kolmen pisteen heitoissa.

Yliopistouransa jälkeen Kellogg siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Ensimmäisen ammattilaiskautensa hän pelasi Georgian pääsarjassa pudotuspeleihin yltäneessä BC Batumissa ja kaksi seuraavaa kautta Puolan pääsarjajoukkue Start Lublinissa. Kauden 2017–2018 syyspuoliskolla Kellogg pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Chorale Roanne Basketissa viidessä ottelussa. Helmikuussa 2019 hän siirtyi Suomen pääsarjassa pelanneeseen Kobriin. Toisessa ottelussaan Kobrissa Kellogg heitti KTP-Basketia vastaan 45 pistettä, mikä oli sarjan suurin lukema lähes neljään vuoteen. Kobrat sijoittui runkosarjan häntäpäähän ja joutui karsimaan sarjapaikastaan. Kellogg pelasi Kobrissa kevätkauden 15 runkosarjaotteluaan 20,0 pisteen ja 4,3 korisyötön keskiarvoilla.

Seuraavan kauden Kellogg pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Paris Basketballissa. Alkukaudesta 2019–2020 Kellogg ei pelannut. Joulukuussa 2019 hän palasi Suomen pääsarjaan tehtyään sopimuksen Tampereen Pyrinnön kanssa. Runkosarjassa Kellogg kirjautti parhaimmillaan yhdessä ottelussa 29 pistettä. Pyrintö sijoittui runkosarjassa lopulta viidenneksi kauden keskeydyttyä pysyvästi koronaviruspandemian vuoksi.

Pelityyli ja ominaisuudet
-------------------------

Kelloggiin siirtyessä Pyrintöön joukkueen päävalmentaja Sami Toiviainen kertoi hänen olevan kumpaakin takamiespaikkaa pelaava sekä näitä puolustamaan pystyvä pelaaja.

Yksityiselämä
-------------

Kelloggin isä Clark Kellogg pelasi koripalloa NBA:ssa ja on tullut tunnetuksi myös asiantuntijakommentaattorina televisiossa sekä menestyneessä NBA 2K -pelisarjassa.

Lähteet
-------

* Nick Kellogg Suomen Koripalloliitto
* Nick Kellogg College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Nick Kellogg ohiobobcats.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. 1 2  Nick Kellogg – Suomen Koripalloliitto
6. 1 2
7. ↑
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Nick Kellogg basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
* Profiili RealGM (englanniksi)
**Ahmad al-Jabir al-Sabah** (arab. أحمد الجابر الصباح‎, 1885–1950) oli Kuwaitin hallitsija, šeikki vuosina 1921–1950. Hän oli al-Sabahin dynastian kymmenes hallitsija. Hän oli Jabir II Al-Sabahin poika, tämä hallitsi maata 1915–1917. Ahmad al-Jabir al-Sabah astui valtaan vuonna 1921 setänsä Salim al-Mubarak al-Sabahin kuoleman jälkeen.

Ahmad suostui periaatteessa hallitsemaan yhdessä ylhäisten neuvoston kanssa. Neuvosto nimitettiin, mutta sitä ei koskaan kutsuttu kokoon. Ahmad oli vallassa 1922 kun Kuwait, Saudi-Arabia ja Irak sopivat rajoistaan, ja sai pienemmän alueen kuin mitä hänen isoisänsä oli odottanut.

Vallan lisäksi Ahmad piti valtion tulot omassa hallinnassaan. Parlamentti sääti perustuslain, jonka mukaan öljytuloja jaettaisiin kansalaisille, mutta Ahmad hajoitti parlamentin 1938 ja 1939.

Neljä Ahmad al-Jaber al-Sabahin poikaa on ollut Kuwaitin emiirinä:

* Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah 1977–2006
* Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabah 2006 – 2020
* Nawaf al-Ahmad al-Jabir al-Sabah 2020 – 2023
* Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah 2023 alkaen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Al Sabah Family *Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa.. Encyclopedia.com.*. Viitattu 22.12.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Lähetystörakennus vuonna 1907.
**Ruotsin Helsingin-suurlähetystö** (ruots. *Sveriges ambassad i Helsingfors*) sijaitsee Helsingin Pohjoisesplanadilla, Kauppatorin pohjoislaidalla.

Suurlähettiläs
--------------

Nykyinen suurlähettiläs on Anders Ahnlid.

Lähetystörakennus
-----------------

### Venäjän vallan aika

Talo rakennettiin alun perin vuosina 1839–1843 kauppaneuvos J. H. Heidenstrauchin asuinrakennukseksi, todennäköisesti arkkitehti A. F. Granstedtin suunnittelemana. Empiretyylistä rakennusta pidettiin tuolloin yhtenä kaupungin kauneimmista yksityistaloista, joskaan senaikaisesta ulkonäöstä ei ole enää juuri mitään jäljellä.

Heidenstrauchin kuoltua 1847 talo ehti vaihtaa useasti omistajaa, kunnes sen osti vuonna 1883 kauppaneuvos Jakov Tschernischeff, joka muutti sen 150 asukkaan vuokrakasarmiksi. Hän muutatti myös julkisivun tuolloin Venäjällä muodissa olleen uusbarokkityylin mukaiseksi, mikä herätti julkisuudessa arvostelua. Muutostyöt suunnittelivat arkkitehdit Constantin Kiseleff ja W. Reiss. 1900-luvun alussa rakennuksessa toimi Venäjän valtionpankin konttori.

### Suurlähetystönä

Ruotsin valtio osti rakennuksen 400 000 kruunun hinnalla vuonna 1921, ja jälleen toteutettiin suuret muutostyöt, tällä kertaa arkkitehti Torben Grutin suunnitelmien mukaan. Hän suunnitteli sen Nicodemus Tessinin tyyliä jäljitellen, muistuttamaan Tukholman kuninkaallisen linnan julkisivua. Tilaajan toivomus oli, että rakennus muistuttaisi Ruotsista vieraassa maassa. 1980-luvulla sisätilat uudistettiin suomalaisen arkkitehtiprofessori Erik Kråkströmin suunnitelmien mukaan.

Katso myös
----------

* Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstö

Lähteet
-------

1. ↑  Ambassadören *Sweden Abroad*. Viitattu 8.5.2018. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Ambassadbyggnadens historia Ruotsin suurlähetystö (ruotsiksi).
3. ↑  Helsingin kaupunginkirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruotsin Helsingin-suurlähetystö** Wikimedia Commonsissa

* Ruotsin Helsingin-suurlähetystön www-sivut
* Pörssitieto: Lars Sonckin Ab Hamn-Palatset -yhtiö talon omistajana
* Ruotsin edustuksen keskus Helsingissä. Vasta valmistunut lähetystötalo, Suomen Kuvalehti, 12.01.1924, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aselevon solmimispaikalla nykyään sijaitseva Olkijoen Rauhanpirtti.
**Olkijoen aselepo** oli Ruotsin ja Venäjän välinen aseleposopimus, joka päätti Suomen sodan sotatoimet Suomen alueella. Sopimus allekirjoitettiin Olkijoen kylässä nykyisen Raahen kaupungin alueella 19. marraskuuta 1808. Aselevon allekirjoittivat Ruotsin armeijan puolesta yliadjutantti Carl Johan Adlercreutz ja Venäjän armeijan puolesta kenraaliluutnantti Nikolai Kamenski.

Aselepoehtojen mukaan Ruotsin armeijan oli vetäydyttävä Kemijoen länsipuolelle siten, että joen molemmat rannat annettiin venäläisten haltuun. Oulun kaupungista ruotsalaisten joukkojen oli poistuttava 29. marraskuuta. Käytännössä Ruotsin armeijan Suomessa olleet joukot, noin 15 000 sotilasta, asettuivat talveksi Tornio–Haaparanta-alueelle. Sotilaista lähes puolet oli sairaita ja talven kuluessa kuoli noin 2 000 sotilasta.

Sota siirtyi Olkijoen aselevon jälkeen Ruotsin puolelle ja päättyi lopulta Haminan rauhaan seuraavan vuoden syksyllä.

Lassilan majatalo, jossa sopimus allekirjoitettiin, purettiin 1900-luvun alussa, mutta huoneet, joissa allekirjoittaminen tapahtui, säästettiin. Huoneista rakennettiin vuonna 1937 Olkijoen Rauhanpirtti -niminen museo.

Aselevon solmimishetkellä sen solmimispaikka, Olkijoen kylä, oli osa Salon pitäjää. Se kuului myöhemmin Pattijoen kuntaan ja tuli osaksi Raahea Pattijoen liittyessä Raaheen vuonna 2003.

* Carl Johan AdlercreutzCarl Johan Adlercreutz
* Nikolai KamenskiNikolai Kamenski

Katso myös
----------

* Lohtajan aselepo

Lähteet
-------

* Luoto, Reima T.A. Talvitie, Heikki ja Visuri, Pekka: *Suomen sota 1808-1809. Taustat, tapahtumat, muistomerkit.*, s. 113, 120. Espoo: Fenix-kustannus Oy, 2008. ISBN 978-951-862-183-9.

### Viitteet

1. ↑  Luoto et al. 2008, s. 113.
2. ↑  Luoto et al. 2008, s. 118.
3. ↑  Olkijoen rauhanpirtti  14.12. 2008. Olkijoen erämiehet. Viitattu 18.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Alkuperäinen sopimusteksti (ranskaksi)
* Sopimustekstin suomennos (Arkistoitu – Internet Archive)
* Historiallinen rakennus. Lassilan talon vanha rakennus Saloisten pitäjän Olkijoen kylässä, jossa "Olkijoen sopimus" allekirjoitettiin 19 p:nä marraskuuta 1808, Suomen Kuvalehti, 19.01.1924, nro 3, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhtyeen päätoimipaikka "Dom Kantele"
**Kantele** (ven. Кантеле), viralliselta nimeltään **Karjalan kansallinen laulu- ja tanssiyhtye Kantele** (ven. Национальный ансамбль песни и танца Карелии Кантеле), on Karjalan tasavallassa toimiva yhtye ja taidekollektiivi. Se koostuu kokonaisuudessaan ammattilaisista ja toimii Karjalan tasavallan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Yhtyeen yhteydessä toimivat kanteleorkesteri, muut soittajat, naislaulajien Aino-kuoro ja tanssiseurue.

Kantele perustettiin 9. huhtikuuta 1936. Perustamisen keskeinen taustavaikuttaja oli Viktor Gudkov. Samoihin aikoihin Karjalan tasavallassa pyrittiin myös muin tavoin ammattimaistamaan paikallista kulttuurielämää; esimerkiksi vuonna 1937 perustettiin Karjalan säveltäjäliitto. Kantele on erikoistunut karjalaisten, vepsäläisten, suomalaisten ja venäläisten kansanmusiikkiin Karjalan tasavallan alueelta. Kansanmusiikkiohjelmistoa on täydennetty Karjalan tasavallassa vaikuttaneiden säveltäjien teoksilla. Ohjelmistoa sen käyttöön ovat säveltäneet muiden muassa Karl Rautio, Helmer-Rainer Sinisalo, Rubim Pergament, Abram Golland, Eduard Patlajenko, Aleksandr Beloborodov ja Vjatšeslav Košelev. Kantele on palkittu muun muassa Neuvostoliiton kunniamerkillä (1986) ja Karjalan tasavallan Sampo-palkinnolla (2009). Merkittäviin Kanteleen tuotantoihin on kuulunut "etnobaletti" *Skala dvuh lebedei*.

Vuodesta 1986 lähtien Kantele on toiminut 1800-luvulla valmistuneessa Petroskoin keskustan rakennuksessa, joka on aiemmin toiminut muun muassa suomenkielisenä kouluna. Rakennuksessa on nykyaikaisesti varustettu auditorio. Siellä järjestetään muun muassa Kanteleen konsertteja ja mestarikursseja. Lisäksi tiloissa säilytetään Karjalan tasavallassa toimineiden säveltäjien teosten käsikirjoituksia.

Kantele on esiintynyt eri puolilla Venäjää, Valko-Venäjällä, Suomessa, Norjassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Slovakiassa ja Unkarissa. Se on julkaissut levytyksiä, Karjalan tasavallan kulttuuriin liittyviä kirjoja ja nuotteja. Kanteleen virallinen nimi on vaihdellut historian varrella moneen otteeseen. Vuonna 2011 otettiin käyttöön virallinen nimi "Karjalan kansallinen laulu- ja tanssiyhtye Kantele".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ансамбль Национальный ансамбль песни и танца Карелии «КАНТЕЛЕ», viitattu 14.1.2024 (venäjäksi)
2. ↑  Национальный ансамбль песни и танца Карелии «Кантеле» Culture.ru, viitattu 14.1.2024 (venäjäksi)
**Food and Fun** on kansainvälinen ruokakulttuuriin keskittyvä festivaali. 

Tapahtuma sai alkunsa Islannista, jossa ensimmäinen tapahtuma järjestettiin helmikuussa 2002. Ideana oli järjestää kilpailu islantilaisten ja ulkomailta saapuvien ravintola-alan ammattilaisten välillä. Tarkoituksena oli myös elävöittää hiljaisempia kuukausia turistisesonkien ulkopuolella. Food & Fun -festivaali keräsi heti maailmanlaajuista tunnustusta*kenen mukaan?*, ja siitä on tullut vuosittainen tapahtuma.

Festivaaleille saapuu ravintola-alan ammattilaisia ympäri maailmaa, muun muassa Yhdysvalloista, Islannista, Ruotsista, Ukrainasta, Italiasta, Venäjältä, Tanskasta ja Japanista. Keittiö- ja baarimestarit suunnittelevat ja valmistavat yhdessä paikallisten kokkien ja ravintoloiden kanssa neljän ruokalajin menun.

Turussa festivaalia on järjestetty vuodesta 2014. Tapahtumaa järjestänyt Saariston Ruokatapahtumat Oy ajautui kesällä 2018 konkurssiin.

Lähteet
-------

 (Arkistoitu – Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Hakanen, Pekka: Ruokatapahtuma Food & Funin järjestäjä konkurssiin *Turun Sanomat*.  14.11.2018. Viitattu 14.11.2018.  (Tilaajille.)

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman kotisivu (islanniksi)
* Suomen Food and Fun -festivaalin kotisivu
Proskomidi ennen peittämistä, jossa ehtoollispeitteet laitetaan lahjojen päälle.
**Proskomidi** on ortodoksisen liturgiajumalanpalveluksen alkuosa. Sen tarkoitus on ehtoollisen esivalmistelu ja papisto toimittaa sen erillisen uhripöydän ääressä, yleensä alttarin koilliskulmassa. 

Proskomidin aikana pappi tai piispa leikkaa keihäs-veitsellä yhdestä ehtoollisleivästä nelikulmaisen palan joka muodostaa itse ehtoollisleivän. Pala leikataan neljään osaan jotka jäävät vielä lievästi kiinni toisiinsa. Yksi kylki lävistetään keihäällä muistona Jeesuksen kuolemasta ja sen tekemisen jälkeen kaadetaan sekoitettu viini kalkkiin.

Diskokselle asetettuna oleva iso leipä on Karitsa, josta pyhitetään ja jaetaan ehtoollinen liturgiassa. Vasemmalla puolella oleva palanen on Jumalansynnyttäjän muistelu-osa, oikealla puolella olevat yhdeksän osaa ovat pyhien muisteluosat ja Karitsan edessä olevat osat ovat elävien ja kuolleiden muisteluosasia.
Seuraavaksi otetaan toisesta, Neitsyt Marian sinetillä varustetusta leivästä palanen hänen muistokseen. Lopuista leivistä otetaan palasia ensin pyhien muistoksi ja sitten seurakuntalaisten tuomien listojen mukaan edesmenneiden ja sairaiden hyväksi. Palat pinotaan ehtoollislautaselle suuren leivän viereen.

Seuraavaksi tuodaan siunattu suitsutin ja pappi pitelee ehtoollislautaselle asetettavaa tähteä savussa ennen kuin asettaa sen paikalleen. Seuraavaksi asetetaan lautasen ja kalkin peitteet. Lopuksi ehtoollisvälineet peitetään yhtenäisellä suurella ilma-peitteellä ja pappi suitsuttaa rukousten kera ehtoolliselle.<ref name="ort"> Tämän jälkeen alkaa itse liturgia.

Alidiakoni lukee muisteltavien nimiä proskomidin aikana.

Katso myös
----------

* Ehtoollisastia

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Proskomidi *ortodoksi.net*.  2017. Viitattu 5.1.2022.
**Kabinettiristi** on venäläinen papin kunniamerkki.

Kabinettiristin perusti keisarillisen Venäjän valtioneuvosto eli keisarillinen kabinetti vuonna 1892; kysymyksessä oli poikkeuksellisen korkea, suuriin ritarikuntaristeihin verrattava kunnianosoitus poikkeuksellisen ansioituneille rovastitason papeille, joista ei kuitenkaan haluttu syystä tai toisesta tehdä mitrarovastia. Risti on kultaa ja sen myönsi keisarillinen kabinetti tsaarin aloitteesta, josta se sai virallisen nimensäkin. 

Suomalaisista papeista sen sai vain kaksi: isä katedraalirovasti Mihail Kasanski ja isä mitrarovasti Sergei Okulov. 

Kunnianosoituksen myöntäminen päättyi vallankumoukseen; vuonna 2005 tehtiin erään kandidaattitutkielman*lähde?* yhteydessä kysely, halutaanko kabinettiristille nykyaikainen seuraaja, mutta papiston lähes yksimielinen vastaus oli, että kyseinen kunnianosoitus kuuluu menneisyyteen.

Katso myös
----------

* Ritarikunta

Lähteet
-------

* Loima, Jyrki: Esipaimen siunaa. Suomen ortodoksiset piispat
* Papinristi Suomen ortodoksisessa kirkossa. Käytännöllisen teologian kandidaattitutkielma, Joensuun yliopisto 2007
**Carlos Arias Navarro** (11. joulukuuta 1908 Madrid – 27. marraskuuta 1989 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi korkeissa asemissa Francisco Francon diktatuurin aikana. Hän oli Espanjan pääministerinä diktatuurin loppuvaiheessa 1973–1976.

Arias Navarro oli koulutukseltaan lakitieteen tohtori ja työskenteli virkamiehenä Espanjan oikeusministeriössä vuodesta 1929 alkaen. Espanjan sisällissodan aikana tasavallan edustajat vangitsivat hänet, koska hän tuki Francon joukkoja. Sisällissodan päätyttyä Francon voittoon Arias Navarro vapautui ja hänet nimitettiin sotilassyyttäjäksi. Hän osallistui Francon diktatuurin vastustajien vainoihin.

Arias Navarro toimi Leónin maakunnan kuvernöörinä 1944–1949, Navarran kuvernöörinä 1949, Espanjan turvallisuusjohtajana 1957–1965, Madridin pormestarina 1965–1973 ja sisäministerinä 1973. Hänet nimitettiin pääministeriksi Luis Carrero Blancon kuoltua ETA:n järjestämässä attentaatissa vuonna 1973. Arias Navarro oli ainoa siviili Espanjan pääministerinä Francon valtakaudella. Francon kuoltua vuonna 1975 uudeksi valtionpäämieheksi tuli kuningas Juan Carlos I, joka antoi aluksi Arias Navarron jatkaa pääministerinä. Kun hän osoittautui haluttomaksi Francon ajan poliittisen järjestelmän uudistamiseen, kuningas erotti hänet vuonna 1976 ja nimitti uudeksi pääministeriksi Adolfo Suárezin. Arias Navarro palkittiin myöhemmin markiisin aatelisarvolla eikä hänen rikoksiaan tutkittu edes Espanjan siirryttyä demokratiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carlos Arios Navarro (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 29.10.2015.
2. 1 2  Kuinkas sitten kävikään? (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 8.7.2015. Viitattu 29.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Carlos Arias Navarro (espanjaksi) Biografías y Vidas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
***Phos hilaron*** (Φῶς Ἱλαρόν) on varhainen kreikankielinen kristillinen hymni, joka tunnetaan ortodoksisessa kirkossa suomeksi **ehtooveisuna**.

Phos Hilaron kuuluu ortodoksisen kirkon ehtoopalvelukseen ja se on moderneissa jumalanpalvelusuudistuksissa otettu käyttöön myös anglikaanisessa ja luterilaisessa kirkossa. Hymni löytyy Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan liitteessä virsi numerolla 755.Virsikirjassa olevat tekstit on suomentanut Niilo Rauhala. A–melodia on T. Ilmari Haapalainen ja b–melodia on Tuomo Nikkola .

Lähteet
-------

1. ↑  Virsi 755a; Oi, ilon lähde ja aurinkomme - Evl.fi *notes.evl.fi*. Viitattu 20.7.2018.
2. ↑  Virsi 755b; Oi, ilon lähde ja aurinkomme - Evl.fi *notes.evl.fi*. Viitattu 20.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Ehtooveisu (Arkistoitu – Internet Archive) - Ortodoksi.net
* 755a Oi, ilon lähde ja aurinkomme (Arkistoitu – Internet Archive) Evl.fi Verkkovirsikirja
* 755b Oi, ilon lähde ja aurinkomme (Arkistoitu – Internet Archive) Evl.fi Verkkovirsikirja
*Tämä artikkeli kertoo voiteluun tarkoitetusta nesteestä. Mirha on myös mirhapuusta saatava kumihartsi.*
Mirhaa.
Pullo mirhaa Suomen ortodoksisen kirkon keskustalon kirkossa.
**Mirha** (kreik. μύρον, ven. миро), myös **mirhami**, on öljystä, viinistä ja hyväntuoksuisista yrteistä keitetty paksu neste.

Mirhaa käytetään muun muassa ortodoksisessa kirkossa mirhavoitelun sakramentissa. Ortodoksit valmistavat mirhan tietyn kaavan mukaan; se valmistetaan kunkin patriarkaatin tai muun autokefaalisen kirkon pääpaikassa erityisessä valmistamossa. Seremoniaa johtaa itse patriarkka ja valmistajana toimivat hänen alaisensa piispat. Prosessi kestää noin viikon kerrallaan; valmistusastiat ovat perinteisesti hopeaa, ja kerralla valmistetaan koko patriarkaatin tarpeisiin vuodeksi riittävä määrä.*lähde?*

Raamatussa on mainintoja pyhällä öljyllä voitelemisesta muun muassa 2.Moos. 29:7, 1.Sam. 10:1 sekä 2.Sam. 2:4.

Lähteet
-------

1. ↑  2. Mooseksen kirja 29. *Raamattu.fi*. Suomen Pipliaseura, Suomen evankelis-luterilaisen kirkko. Viitattu 26.3.2020.
2. ↑  1. Samuelin kirja 10. *Raamattu.fi*. Suomen Pipliaseura, Suomen evankelis-luterilaisen kirkko. Viitattu 26.3.2020.
3. ↑  2. Samuelin kirja 2. *Raamattu.fi*. Suomen Pipliaseura, Suomen evankelis-luterilaisen kirkko. Viitattu 26.3.2020.
Michael Altenburg
**Johann Michael Altenburg** (27. toukokuuta 1584 Alach – 12. helmikuuta 1640 Erfurt) oli saksalainen säveltäjä ja pappi.

Altenburg toimi opintojensa jälkeen jonkin aikaa opettajana ja kanttorina Erfurtissa. Vuodesta 1608 alkaen hän toimi pastorina eri seurakunnissa. Vuonna 1631 Altenburg joutui kolmikymmenvuotisen sodan levottomuuksissa pakenemaan Erfurtiin, jossa hänet vuonna 1637 nimitettiin augustinolaisluostarin diakoniksi ja vuonna 1638 Andreas-kirkon pastoriksi.

Altenburgin tuotanto koostuu enimmäkseen hengellisistä sävellyksistä. Hän nautti huomattavaa arvostusta eläessään ja tuli rinnastetuksi Orlando di Lassoon. Altenburg sävelsi tunnetuimman virtensä Breitenfeldin ensimmäisen taistelun voiton kunniaksi vuonna 1631.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael Altenburg Hymnary.org
2. ↑  Gallery of authors: Altenburg Michael (Arkistoitu – Internet Archive) Petr Zapletal hudební vydavatelství

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Hanna Lajunen** (FM) on suomalainen elokuvalevittäjä.

Lajusella on maisterin tutkinto niin käsikirjoittamisesta kuin yleisestä kirjallisuustieteestä. Hän perusti *Cinemance*-elokuvalevitysyhtiön 2013. Yhtiö on levittänyt suomalaisiin elokuvateattereihin yli 70 pitkää elokuvaa painottuen art house -elokuviin.

*Aurora Studios* osti *Cinemansen* 2021. Cinemansesta tuli *Aurora Studiosin* tytäryhtiö. Lajunen jatkoi *Cinemansen* toimitusjohtajan ja hänestä tuli samalla *Aurora Studios Oy*:n levitysjohtaja ja johtoryhmän jäsen.

Lajunen on *Europa Distribution* -yhdistyksen hallituksen jäsen. Lajunen voitti 12-vuotiaana mäkihypyn tyttöjen Suomen mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalle Kinnunen: Hanna Lajunen on tuonut suomalaisyleisölle Oscar-voittaja Everything Every­where All at Oncen ja muita art house -hittejä *Suomenkuvalehti.fi*.  6.7.2023. Viitattu 27.9.2023.
2. ↑  Hanna Lajunen LinkedIn. Viitattu 6.9.2022.
3. ↑  Cinemanse | Hakutulokset *elonet.finna.fi*. Viitattu 6.9.2022.
4. ↑  Valkokangas | Cinemanse *cinemanse.fi*. Viitattu 6.9.2022.
5. ↑  filmikamari.fi: Petri Kemppinen Aurora Studios Oy:n toimitusjohtajaksi, Hanna Lajunen levitysjohtajaksi *www.filmikamari.fi*. Viitattu 6.9.2022.
6. ↑  About us | | Network of independent European film distributors *www.europa-distribution.org*. Viitattu 6.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Cinemanse Oy, verkkosivusto
* Cinemanse Oy Elonet.
**Uhta**, ent. **Tšibju**, (ven. ja komiksi Ухта́) on teollisuuskaupunki Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan keskiosassa Petšoran jokialtaan alueella tärkeiden öljy- ja kaasukenttien ympäröimänä. Lännessä kaupunki rajoittuu Knjažpogostin, idässä Sosnogorskin, pohjoisessa Ižman sekä etelässä Ust-Kulomin ja Kortkerosin piireihin. Etäisyys Syktyvkarista on 325 kilometriä.*lähde?*

 Uhtan teknillinen valtionyliopisto.
 Näkymä Uhtaan 2002.
Vuonna 2005 perustetun Uhtan kaupunkipiirikunnan pinta-ala on 13,2 tuhatta neliökilometriä, ja siihen kuuluu kaupungin lisäksi 4 taajamaa ja 12 kylää. Asukkaita on (2006) 127 tuhatta henkeä, joista vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 % on venäläisiä, 9 % komeja, 6 % ukrainalaisia, 2 % valkovenäläisiä ja 1 % [[tataarit|tataareja.*lähde?*

Kaupunkiin karkotettuna 1930
Uhtan öljylähteet on tunnettu jo 1600-luvulla, ja 1920–1921 siellä toimi kotitekoinen öljykenttä. Asutus perustettiin 1929 aluksi nimellä Tšibju (Чибью) ja nimettiin vuonna 1939 pienen joen mukaan Uhtaksi. Se sai kaupungin aseman, kun se yhdistettiin vuonna 1943 Petšoran rautatiehen. 1940- ja 1950-luvuilla kaupunki laajeni vankityövoiman avulla.*lähde?*

Kaupungin talous perustuu sähköntuotantoon, öljynporaukseen ja -jalostukseen sekä rakennusmateriaalien valmistukseen. Öljystä osa jalostetaan paikallisesti, osa kuljetetaan putkistoissa Pietarin ja Moskovan välisiin jalostamoihin.*lähde?*

Uhtan kaupunkia 1950-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Nurminen: Venäjä siirtyy ikuiseen talviaikaan  1.7.2014. Yleisradio. Viitattu 27.10.2014.
2. ↑  Vladimir Putin signed the Federal Law On Amendments to the Federal Law "On the calculation of time"  22.7.2014. worldtimezone.com. Viitattu 27.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  L. M. Beznosikova, Je. A. Aibabina, R. I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 799. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
4. ↑  Komi Respublika: Karsa kytšjas rkomi.ru.  Arkistoitu 9.6.2010. Viitattu 3.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uhta** Wikimedia Commonsissa

* Uhta

Komin vaakuna**Komin tasavallan kaupungit**
Komin lippuKomin lippu   
**Pääkaupunki: Syktyvkar**  
 Inta | Jemva | Mikun | Petšora | Sosnogorsk | Uhta | Usinsk | Vorkuta | Vuktyl

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
**Michel Suleiman** (arab. ميشال سليمان‎, s. 21. marraskuuta 1948) on libanonilainen armeijan kenraali ja Libanonin presidentti vuosina 2008–2014.

Suleiman syntyi maroniittiperheeseen Amsheetissa, 40 km pohjoiseen Beirutista. Hän liittyi asevoimien palvelukseen 1967 ja valmistui sotilasakatemiasta 1970. Hänellä on myös arvosana politiikasta ja hallintotieteistä Libanonin yliopistolta.

Suleiman toimi mm. sotilasakatemian ja toimiupseerikoulun kouluttajana. Vuosina 1990–1991 hän oli sotilastiedustelun päällikkönä Libanonvuorella. Suleiman komensi 11. jalkaväkiprikaatia ja 6. jalkaväkiprikaatia. Hänen joukkonsa taistelivat Israelin joukkoja vastaan Etelä-Libanonissa.
Marraskuussa 1998 hänet nimitettiin asevoimien komentajaksi edellisen komentajan Émile Lahoudin siirryttyä maan presidentiksi. Armeija toimi yhteistyössä Hizbollahin aseistetun siiven kanssa vastustaakseen Israelin miehitystä.
Armeija pystyi erossa sekä pääministeri Rafik Haririn murhan jälkimainingeista että Israelin ja Hizbollahin vuoden 2006 taisteluista. Toukokuusta 2007 armeijan taisteli Nahr al-Baredin pakolaisleirin haltuunsa ottanutta Fatah-al-Islam-järjestöä vastaan. Operaatiota johtanut kenraali Francois al-Hajj murhattiin autopommilla joulukuussa. Hänestä oli ennustettu Suleimanin seuraajaa armeijan komentajana.

Presidentti Lahoudin kausi päättyi marraskuussa 2007, jolloin hallituksen tukijat (maaliskuun 14. ryhmä) ja oppositio (maaliskuun 8. ryhmä) eivät kyenneet valitsemaan maalle parlamentissa uutta presidenttiä. Erimielisyyksistä sovittiin Dohassa toukokuussa 2008 järjestetyissä neuvotteluissa. Parlamentti valitsi 25. toukokuuta 2008 Suleimanin presidentiksi.

Suleiman nimitti edellisen pääministerin Fuad Sinioran jatkamaan tehtävässään. 

Suleiman on Yhdysvaltain suosikki Libanonin johdossa; kaksi viikkoa ennen vuoden 2009 vaaleja varapresidentti Joe Biden saapui vierailulle korkea-arvoisimpana amerikkalaisena 30 vuoteen vakuuttamaan Yhdysvaltain tukea maan johdolle.

Suleimanin virkakauden päätyttyä Libanonin parlamentti ei saanut uutta presidenttiä valittua ja pääministeri Tammam Salam aloitti välikaisena presidenttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lebanon Enters Presidential Vacuum as Michel Suleiman's Term Ends *Haaretz*.  24.5.2014. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  Le vice-président Biden en appui de Sleimane à la veille des législatives, RFI

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michel Suleiman**.
* 
* Profile: General Michel Suleiman, BBC
* Lebanon president's big challenges, BBC

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Felix Arthur Nylund** (15. toukokuuta 1878 Korppoo – 23. joulukuuta 1940) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka tunnetuin teos on Helsingissä Kolmen sepän aukiolla Mannerheimintien ja Aleksanterinkadun kulmassa sijaitseva Kolmen sepän patsas.

Nylund kävi kansakoulun ja työskenteli sitten koristepuusepän oppipoikana ja kisällinä turkulaisessa Bomanin puusepäntehtaassa. Hän aloitti taideopinnot 1895 Turun piirustuskoulussa Victor Westerholmin johdolla ja jatkoi niitä Wilhelm Bissen johdolla Kööpenhaminassa 1899–1901 sekä Pariisin Académie Colarossissa 1901–1906.

Nylund asui 1900-luvun alkupuolella pitkään Kööpenhaminassa ja muutti pysyvästi takaisin Suomeen vasta 1924 jolloin hän asettui asumaan Kauniaisiin. Hän oli mukana perustamassa Suomen Kuvanveistäjäliittoa ja toimi sen puheenjohtajana 1910–1912 ja 1924–1932. Nylund toimi viimeksi opettajana Taideyhdistyksen koulussa 1935–1940.

Nylundin tunnetuin veistos Helsingin keskustassa sijaitseva pronssipatsas *Kolme seppää* paljastettiin 2. joulukuuta 1932. Hän oli osallistunut seppä-aiheella jo 1913 J. V. Snellmanin muistomerkkikilpailuun ja käytti tätä kilpailuehdotusta pohjana työlleen.

Veistoksia
----------

* *Äiti ja lapsi* (Kunnallisneuvos G. A. Petreliuksen muistomerkki), Samppalinnanvuori, Turku 1914
* *Maantienmaija*, 1921
* Wuorion talon julkisivuveistokset, Unioninkatu 30, Helsinki 1928 (valmistuneet 1913–1914)
* *Kolmen sepän patsas*, Helsinki 1932
* *Ehrenströmin ja Engelin pronssireliefi*, Yliopistonkatu 1, Kluuvi, Helsinki 1941

### Kuvia julkisista teoksista

* G. A. Petreliuksen muistomerkki, 1921, Turku.*G. A. Petreliuksen muistomerkki*, 1921, Turku.
* Wuorion talon julkisivuveistokset, 1928, Helsinki.*Wuorion talon julkisivuveistokset*, 1928, Helsinki.
* Kolme seppää, 1932, Helsinki.*Kolme seppää*, 1932, Helsinki.
* Merenkulkijain muistomerkki, 1938, Tammisaari.*Merenkulkijain muistomerkki*, 1938, Tammisaari.
* Lautelan taistelun muistomerkki, 1939, Somero.*Lautelan taistelun muistomerkki*, 1939, Somero.
* Ehreström ja Engel, 1941, Helsinki.*Ehreström ja Engel*, 1941, Helsinki.

Lähteet
-------

* Omakuvat Turun taidemuseon kokoelmissa: Felix Nylund (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kolmen sepän patsas (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Bengt von Bonsdorff : Nylund, Felix *Biografiskt lexikon för Finland*. Viitattu 15.1.2017. (ruotsiksi)
2. 1 2  Kolme Kuvanveistäjää *Kaunis Grani*.  2014. Viitattu 22.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Felix Nylund** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Mid-Atlantic Regional Spaceport Launch Pad 0** (**MARS LP-0**, myös **Launch Complex 0**) on rakettien laukaisukompleksi Mid-Atlantic Regional Spaceportissa, Wallops Islandilla, Virginiassa. MARS sijaitsee NASAn Wallops Flight Facilityn (WFF) läheisyydessä, mikä vastasi kompleksin ylläpidosta vuoteen 2003.

Kompleksi koostuu kahdesta alustasta: LP-0A:sta ja LP-0B:stä.

Historia
--------

### LP-0A

Antares nousee CRS Orb-1 -lennolle laukaisualustalta 9. tammikuuta 2014.
LP-0A rakennettiin alun perin epäonnistunutta Conestoga-rakettiohjelmaa varten. Alkuperäinen laukaisutorni purettiin syyskuussa 2008, minkä jälkeen Orbital Sciences rakensi uudet alustarakenteet silloin nimellä Taurus II (nykyisin Antares) tunnettua rakettia varten. Alustaan tehtyhin muutostöihin kuuluivat muun muassa uusi raketin alustalle siirtoon ja pystyyn nostamiseen käytettävä ajoneuvo, sekä uuden HIF-rakennuksen (engl. *Horizontal Integration Facility*) pystyttäminen. Ensimmäinen Antares-laukaisu alustalta tapahtui 21. huhtikuuta 2013.

Alustaa vahvistettiin myös muutostöiden yhteydessä siten, että se pystyy laukaisemaan 453,6 tonnin painoisia raketteja. Käytännössä tämä tarkoittaa, että alustalta pystytään laukaisemaan 5 035 kilogramman hyötykuormia matalalle Maan kiertoradalle.

LP-0A CRS Orb-3 -lennon onnettomuuden jälkeen 29. lokakuuta 2014.
LP-0A kärsi vakavia vaurioita 28. lokakuuta 2014, kun Antares-raketti putosi alustalle ja räjähti Cygnus CRS Orb-3 -lennon onnettomuuden yhteydessä. Onnettomuuspaikalle jääneitä raketinjäänteitä alettiin tutkia onnettomuutta seuranneena päivänä. Toukokuussa 2015 alustan korjauskuluiksi arvioitiin 13 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. NASA osallistui kuluihin viidellä miljoonalla ja kumpikin, Orbital ATK ja Virginia Commercial Space Flight Authority kolmella miljoonalla. Korjauskuluista puuttui töiden ollessa jo käynnissä vielä kaksi miljoonaa dollaria, jotka Virginia CSFA vaati Orbital ATK:ta maksamaan. Orbital ATK:n on tarkoitus laukaista seuraavan kerran alustalta maaliskuussa 2016. Alustan korjaustyöt valmistuivat syyskuun 2015 lopulla.

Lähteet
-------

1. ↑  NASA Partner Orbital Sciences Test Launches Antares Rocket *nasa.gov*.  22.4.2013. NASA.  Arkistoitu 24.4.2013. Viitattu 6.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mid-Atlantic Regional Spaceport Pad 0A** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mid-Atlantic Regional Spaceport Launch Pad 0
**Vaasan Kantarellis** on entinen vaasalainen kaukalopalloseura. Se on pelannut Suomen pääsarjatasolla eli Kaukalopalloliigassa yhteensä seitsemän kautta ilman suurempaa menestystä. joukkue oli mukana Kaukalopalloliigassa jo sen ensimmäisellä toimintakaudella eli 1990-1991. Viimeisen kerran seura esiintyi pääsarjassa kaudella 1998-1999. Seitsemän kauden aikana Kantarellis kerkesi pelata 157 liigaottelua. Näistä se voitti 40 ja pelasi yhdeksän tasan. Näin pisteitä kertyi kaiken kaikkiaan 89. Kaudella 1999-2000 toiminta jatkui I. divisioonassa putoamisen jälkeen. Tämän jälkeen Kantarelliksen paikalla I divisioonassa jatkoi vaasalainen Team Apache.

Vaasan Kantarelliksen nimi on peräisin heidän pääsponsorinsa nimestä Hotel Kantarellis (nyk. Scandic Vaasa).

Sijoituksia pääsarjassa
-----------------------

* 1995-1996: 7. (runkosarjassa 7.)
* 1996-1997: 8. (runkosarjassa 8.)
* 1997-1998: 10. (runkosarjassa 11.)
* 1998-1999: 12. (runkosarjassa 12.)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Hotel Kantarellis - Vaasa - Varaa hotellihuone edullisimmin *Vaasalaisia.info*.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 21.10.2015. fi-FI
**Della Ankka** (engl. *Della Duck*) on Disneyn sarjakuvamaailmassa Aaron Ankan ja Hortensia MacAnkan tytär, Aku Ankan kaksossisar, sekä Tupu, Hupu ja Lupu Ankan äiti. 

Della Ankan aviomiehen henkilöllisyys ei ole selvillä, ja Don Rosan piirtämässä Aku Ankan sukupuussa lintu onkin peittänyt hänen kasvonsa. Eräässä varhaisessa sarjakuvassa hänen paljastettiin joutuneen sairaalaan, kun Tupu, Hupu ja Lupu räjäyttivät ilotulitteen hänen nojatuolinsa alla. Tämän kepposeksi tarkoitetun onnettomuuden takia Della sai hermoromahduksen ja lähetti heidät pariksi viikoksi veljensä Aku Ankan huostaan. Sitten Aku saa sähkösanoman Dellalta, joka tahtoo poikien palaavan kotiin, ja Aku lähettää pojat Dellalle. Myöhemmin pojat tulivat käymään Akun luona. Sen jälkeen Della Ankasta ei ole kuulunut mitään.

Don Rosan ehdotuksen mukaan Dellan aviomies on Iines Ankan veli. *lähde?*

Varhaisemmissa suomennoksissa Dellan nimi oli **Sanelma Ankka**. Nimi on myös esiintynyt muodossa **Dumbella** *Aku Ankka* -lehden numerossa 16/1994 Don Rosan tarinassa *Maailman rikkain ankka* ja vuoden 2017 *DuckTalesissa* Akun "haukkumanimenä" Dellalle.

DuckTales
---------

Uudessa, vuonna 2017 alkaneessa *DuckTales*-animaatiosarjassa Della Ankalla on ensimmäistä kertaa näkyvämpi rooli. Sarjan alkupäässä Della mainitaan muutamaan otteeseen ja paljastuu, että hän otti osaa veljensä Akun kanssa heidän enonsa Roope Ankan seikkailuihin ennen ankanpoikien syntymää; sarjaan perustuvissa *DuckTales*-lehdissä kerrotaan toisinaan Roopen, Akun ja Dellan yhteisistä seikkailuista. Hänen olinpaikkansa sarjan aikana pidettiin pitkään arvoituksena, kunnes ensimmäisen tuotantokauden viimeisessä jaksossa paljastui että Della oli tehnyt pakkolaskun kuuhun. Vasta toisen tuotantokauden seitsemännessä jaksossa Della toimii jakson päähenkilönä. Lopulta Della palasi takaisin maahan, pääsi takaisin perheensä luo ja tapasi poikansa ensimmäistä kertaa.

Della Ankka asusteeksi on määriytynyt lentäjäpilotin vaatteet eräänlaiseksi vastakkainasetteluksi Aku Ankan mieltymykselle merimiesnuttuun ja -lakkiin. Luonteeltaan Della on poikamainen, ja myös veljeään uhkarohkeampi, minkä vuoksi Roope tuntui näkevän hänessä MacAnkan klaanin veren virtaavan vahvasti suonissaan Akuun nähden.

Sarjassa Dellan ääninäyttelijänä toimii Paget Brewster.

Lähteet
-------

1. ↑
**Euroopan tiedeneuvosto** eli **Euroopan tutkimusneuvosto** (engl. *European Research Council*, *ERC*) on Euroopan unionin hallinnoima tieteen rahoitusorganisaatio. ERC sai alkunsa osana EU:n tutkimuksen 7. puiteohjelmaa (2007–2013). Se on unionin tärkein eurooppalaisen tutkimus- ja kehitystoiminnan rahoitus- ja ohjausväline.

ERC:n tieteellisen neuvoston 22 perustajajäsentä (Suomesta Leena Peltonen-Palotie) julkistettiin 18. heinäkuuta 2005. Tieteellinen neuvosto on itsenäinen, tutkijoista koostuva elin, joka vastaa ERC:n strategiasta ja laadunvalvonnasta. Euroopan tiedeneuvosto aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2007, ja sille annettiin vuoteen 2013 asti käytettäväksi 7,5 miljardin euron budjetti, joka käytetään kokonaisuudessaan perustutkimukseen.

Tiedeneuvosto pyrkii vahvistamaan eurooppalaista tutkimusta rahoittamalla parhaita tutkijoita ja tutkimusprojekteja pitkäaikaisilla ja huomattavilla rahoituksilla.

Euroopan tiedeneuvoston puheenjohtajana on maaliskuusta 2010 toiminut itävaltalainen Helga Nowotky.

Katso myös
----------

* Luettelo Euroopan tiedeneuvoston rahoittamista tutkimushankkeista ja niiden päätutkijoista Suomessa

Lähteet
-------

1. ↑  Euroopan tiedeneuvosto - European Research Council ERC Suomen Akatemia.  Arkistoitu 11.11.2013. Viitattu 11.11.2013.
2. 1 2  7. puiteohjelma – huomisen vastauksia pohditaan tänään (pdf) Euroopan komissio. Viitattu 11.11.2013.
3. 1 2  Scientific Council of the European Research Council announc  18.07.2005. Europa.eu:  EU. Viitattu 14.5.2008. (englanniksi)
4. ↑  Paasi, Anne: Euroopan tiedeneuvoston apuraha turkulaistutkijalle  09.01.2008. Turun yliopisto.  Arkistoitu 27.2.2008. Viitattu 14.5.2008.  Archive.org
5. ↑  Scientific Council ERC. Viitattu 11.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* ERC:n nettisivut
* Amos, Jonathan: European research goes for gold  27.2.2007. BBC.
Sans-Soucin palatsi
Laferrieren linnoitus
**Parc national historique** on kolmen historiallisen kohteen kokonaisuus Haitilla. Siitä tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 1982.

Kohteeseen kuuluvat Sans-Soucin palatsi, Ramiersin rakennukset ja Laferreiren vanha kaupunki. Palatsi rakennettiin kuningas Henri Cristophelle vuosina 1810-1813. Kuningas rakennutti myös linnoituksen kukkulan huipulle, josta tuli Laferrieren vanha kaupunki. Linnoitus oli tarkoitettu suojaamaan vastaitsenäistynyttä Haitia ranskalaisten hyökkäyksiltä. Massiiviset kivirakennelmat toteutettiin vuosina 1805-1820 lähes kahdenkymmenen tuhannen orjan voimin.

Sans-Soucin palatsi on nimetty Potsdamissa olevan Fredrik II Suuren huvilinnan Sanssoucin mukaan. Se on vahingoittunut pahasti vuoden 1842 maanjäristyksessä.

Lähteet
-------

1. ↑  National History Park – Citadel, Sans Souci, Ramiers Unesco (englanniksi)
2. ↑  Parc national historique – Citadelle, Sans Souci, Ramie Unesco (ranskaksi)
3. ↑  National History Park (Arkistoitu – Internet Archive) World Heritage Site

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sans-Soucin palatsi** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laferrièren vanha kaupunki** Wikimedia Commonsissa
**Jevhen Kyrylovytš Martšuk** (ukr. Євге́н Кири́лович Марчу́к; 28. tammikuuta 1941 – 5. elokuuta 2021) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi maansa salaisen palvelun ensimmäisenä johtajana ja myöhemmin pääministerinä.

Martšuk valmistui kieltenopettajaksi vuonna 1963, mutta meni töihin KGB:n ulkomaantiedusteluun. Ukrainan itsenäisyyden jälkeen hän oli perustamassa maan omaa KGB:tä vastaavaa turvallisuuspalvelu SBU:ta. Presidentti Leonid Kutšma nimitti hänet kenraaliksi. Martšuk oli itsekin useita kertoja presidenttiehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Vielä eläkkeellä hän osallistui Itä-Ukrainan sotaa koskeviin neuvotteluihin. 

Opettajan tutkinnon lisäksi Martšuk suoritti tutkinnon oikeustieteessä. Hän on toiminut kahteen otteeseen maansa puolustusministerinä. Hän rakensi Ukrainan ja Naton suhdetta ja valmisteli määrätietoisesti maansa liittymistä Natoon eri puolilla ilmenneestä vastustuksesta huolimatta.

Martšuk kuoli COVID-19 -viruksen aiheuttamaan sairauteen elokuussa 2021. Hän oli naimisissa Dyn-lehden päätoimittajan Larisa Ivshinan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Former Ukraine’s PM Yevhen Marchuk passed away *BYKVU*. Viitattu 19.3.2022.
2. 1 2  Mark Raczkiewycz: Nation builder Yevhen Marchuk dies at age 80 due to COVID-19 complications *UKR Weekly*.  2021. Viitattu 19.3.2022.
3. ↑  Peter Dickinson: Remembering Yevhen Marchuk *Atlantic Council*. Viitattu 19.3.2022.
4. ↑  Ukraine’s former prime minister Yevhen Marchuk died aged 80 *UATV*. Viitattu 19.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Cornelius Granig: Yevhen Marchuk is the man who made a difference Kyiv post

Ukrainan vaakunaUkrainan pääministerit 1991–
Vitold Fokin 1991–1992 | Leonid Kutšma 1992–1993 | Vitali Masol 1994–1995 | Jevhen Martšuk 1995–1996 | Pavlo Lazarenko  1996–1997 | Valeri Pustovoitenko 1997–1999 | Viktor Juštšenko 1999–2001 | Anatoli Kinah’ 2001–2002 | Viktor Janukovytš 2002–2005 | Julija Tymošenko 2005 | Juri Jeh’anurov 2005–2006 | Viktor Janukovytš 2006–2007 | Julija Tymošenko 2007–2010 | Mykola Azarov 2010–2014 | Arseni Jatsenjuk 2014–2016 | Volodymyr Hroisman 2016–2019 | Oleksi Hontšaruk 2019–2020 | Denys Šmyhal 2020–



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Islam4UK** eli alun perin **Al-Muhajiroun** oli brittiläinen järjestö, joka pyrki maailmanlaajuiseen kalifaattiin ja vastusti Britannian ja Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa. Järjestö kiellettiin terrorismilakien perusteella tammikuussa 2010.

Al-Muhajiroun perusti alun perin Omar Bakri Mohammed, joka erosi Hizb ut-Tahrirista, jota ei pitänyt tarpeeksi radikaalina.

Bakri vaikutti Finsbury Parkin moskeijassa, jota hän hallitsi Abu Hamza al-Masrin kanssa. Bakrin radikaalit mielipiteet nousivat usein iltapäivälehtien etusivuille, ja häntä pidettiin eräänlaisena julkisena klovnina, mutta julkisuudelta syrjässä hänen näkemyksensä ja saarnansa vaikuttivat nuorten miesten radikalisoitumiseen. 

Bakri itse hajotti al-Muhajirounin loppuvuodesta 2004 ja pakeni 2005 Libanoniin, josta käsin on saarnannut kannattajilleen Internetissä. Alkuperäisen järjestön hajottua sen kannattajat toimivat usean nimen alla, kuten *Saviour Sect* ja *Al-Ghurabaa*, jotka molemmat kiellettiin. Vuonna 2009 he alkoivat esiintyä Islam4UK-järjestön nimellä ja julistivat kokoavansa uudelleen Al-Muhajiroun, jota ei ollut koskaan kielletty. Näiden järjestöjen johdossa näkyi lakimies Anjem Choudary.

Maaliskuussa 2009 Al Muhajiroun (nimellä Ahlus Sunnah wal Jamaah) järjesti mielenosoituksen Afganistanin sotaa vastaan ja brittisotilaita vastaan, kun Afganistanista kotiin palannut Royal Anglian Regiment järjesti paraatin Lutonissa. Al Muhajirounin mielenosoitus johti *United Peoples of Luton* -ryhmän vastamielenosoitukseen. Tästä ryhmästä sai alkunsa English Defence League.

Monia järjestöjen jäsenistä on tuomittu rikoksista, kuten rahan keräämisestä Irakin mujahideeneille ja tanskalaisen Muhammed-pilapiirtäjän murhaan yllyttämisestä. Omar Khyam suunnitteli ryhmineen pommi-iskujen sarjaa Englannissa ja yksi Israelissa itsemurhapommi-iskun tehnyt mies on liitetty Omar Bakriin.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  BBC News - Islam4UK Islamist group banned under terror laws *news.bbc.co.uk*. Viitattu 10.5.2017. en-GB
2. ↑  Jenny Percival: Two arrested after protest at soldiers' homecoming parade in Luton *The Guardian*.  10.3.2009. Viitattu 10.5.2017. en-GB
3. ↑  Luton parade protesters 'were members of extremist group' *Telegraph.co.uk*. Viitattu 10.5.2017. (englanniksi)
4. ↑  BBC NEWS | UK | Is far-right extremism a threat? *news.bbc.co.uk*. Viitattu 10.5.2017. en-GB