recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kjell Mikael Lagerroos** (s. 29. syyskuuta 1962 Kemiö) on suomalainen elokuvaaja. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1988. Hän opiskeli myös taidehistoriaa Åbo akademissa 1981–1983.

Lagerroosin tunnetuimpia elokuvia kuvaajana ovat *Ystävät, toverit* (1990), *Tulennielijä* (1998), *Rukajärven tie* (1999) ja *Leijat Helsingin yllä* (2001). Lagerroos on kuvannut myös useita ruotsalaisia elokuvia, joista maineikkaimpia ovat *Jägarna* (*Metsästäjät*, 1995), *Pensionat Oskar* (1994), *Sista Kontraktet* (*Viimeinen sopimus*, 1998) ja *Rancid* (2004). Hänen käsialaansa on myös *Tuntemattomalle jumalalle* -televisiosarjan kuvaus vuonna 1993.

Lagerroos on palkittu kolmella Jussi-patsaalla, elokuvista *Tulennielijä*, *Rukajärven tie* ja *Sisu.*

Hänet on myös nimetty ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaehdokkaaksi 1995 ja 1997 sekä Golden Frog -palkinnon saajaehdokkaaksi 2001. Suomipalkinto hänelle myönnettiin 1999. Suomalaisessa Voitto-mainoselokuvakilpailussa 2010 Lagerroos palkittiin Vuoden kuvaajana. Vuonna 2024 hänet valittiin vuoden elokuvaaja -palkinnolla elokuvasta *Sisu*.

Lagerroos on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.

Yksityiselämä
-------------

Kjell Lagerroos avioitui vuonna 2003 Klara Kivilahden kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet. Heillä on kaksi 2000-vuosikymmenellä syntynyttä poikaa. Klara Kivilahti tunnetaan vaatekauppiaana yhdessä äitinsä Kaarina Kivilahden kanssa.

Kjell Lagerroos avioitui vuoden 2022 lopussa kihlattunsa Hannen kanssa. Hanne Lagerroos on optometristi sekä liikunta-alan moniosaaja.

Pitkien elokuvien filmografia
-----------------------------

* Kotia päin, 1989
* Ystävät, toverit, 1990
* Daddy and the Muscle Academy, 1991
* Drömmen om Rita, 1992
* Anita, 1994
* Jägarna, 1995
* Pensionat Oskar, 1995
* Sista kontraktet, 1997
* Tulennielijä, 1998
* Rukajärven tie, 1999
* Drakarna över Helsingfors, 2001
* Syvälle salattu, 2011
* Vinski ja näkymättömyyspulveri, 2021
* Veden vartija, 2022
* Sisu, 2023

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 2007, Otava 2006
2. 1 2  Kjell Lagerroos | Hakutulokset *elonet.finna.fi*. Viitattu 21.10.2022.
3. ↑  Jussit on jaettu! Katso lista gaalan palkituista *www.iltalehti.fi*. Viitattu 24.3.2024.
4. ↑  Suomalainen elokuvapalkinto vuodesta 1944 *Jussi-gaala*. Viitattu 24.3.2024.
5. ↑  Sisu-elokuvan kuvaaja Kjell Lagerroos palkittiin *Episodi.fi*.  18.3.2024. Viitattu 24.3.2024.
6. ↑
7. ↑  Klara Kivilahti nai elokuvaohjaajan [sic].  *Ilta-Sanomat*, 6.9.2003. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.9.2021.
8. ↑  Vau, Klara Kivilahden poika on melkoinen hurmuri!.  *Seiska*, 22.04.2016. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kjell Lagerroos Elonetissä.
* Kjell Lagerroos Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Nuuk** (tansk. *Godthåb*, Nuukin murretta *Nook/Нooк*) on Grönlannin pääkaupunki, sekä sen suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Grönlannin länsirannikolla Godthåbsfjordenin lahden suulla, noin 240 kilometriä napapiiriltä etelään. Tammikuussa 2024 Nuukin asukasluku oli noin 19 900.

Nuukissa järjestetään vuosittain lumiveistosfestivaali maaliskuussa ja maraton elokuussa. Grönlannin kulttuurikeskus, *Katuaq*, sijaitsee Nuukissa. Nuuk on Huddingen ystävyyskaupunki.

Historia
--------

Kaupungin perusti vuonna 1728 norjalainen luterilainen lähetyssaarnaaja Hans Egede. Egede oli kuullut paljon tarinoita valtameren takana sijaitsevasta vihreästä maasta, joka olisi skandinaavien asuttama. Hän halusi lähteä etsimään tuota maata ja levittää sinne luterilaista kristinuskoa, joskaan koko skandinaaviasutuksesta ei ollut kuultu mitään yli kolmeen sataan vuoteen. Egede oli kuitenkin vakuuttunut, että maassa asuvat skandinaavit olivat pysyneet katolisina tai jopa menettäneet kristillisen uskonsa ja pyysi Tanskan kuninkaalta Fredrik IV:ltä lupaa lähteä matkaan. Egeden saavuttua Grönlantiin 1721, ei skandinaaviasutuksesta ollut enää mitään jäljellä, mutta sen sijaan hän tapasi inuitteja, perusti luterilaisen lähetysaseman Godthåb-vuonon rannalle ja ryhtyi levittämään kristinuskoa heidän keskuuteensa.

Kulkuyhteydet
-------------

Nuukiin matkustaminen on käytännössä mahdollista ainoastaan lentokoneella tai helikopterilla, poikkeustapauksissa laivalla. Suurin osa Grönlantiin lennettävistä kansainvälisistä yhteyksistä lennetään Kangerlussuaqin lentoasemalle, jossa on maan ainoa riittävän suuri kiitotie isoille lentokoneille. Air Greenland lentää päivittäin vuoroja Kangerlussuaqin ja Nuukin lentoaseman välillä. Jatkoyhteyden kesto on noin tunti. Air Greenland lentää Nuukiin myös muualta Grönlannista, joskaan vuoroja maan muilla sisäisillä reiteillä ei välttämättä lennetä päivittäin. Nuukin ja Grönlannin muiden asutuskeskusten välillä ei ole tieyhteyksiä eikä rautateitä. Kaupungin sisällä kulkemiseen voi käyttää busseja tai takseja, vaikka kaupungin suhteellisen pienestä koosta johtuen kulkeminen on helppoa myös kävellen.

Panoraama Nuukista

Katso myös
----------

Osana Grönlannin yliopistoa kuuluva Ilimmarfikin kampus Nuukissa.
* Grönlannin kansalliskirjasto
* Nuukin tuomiokirkko
* Nuuk-stadion
* Hans Egeden patsas

Lähteet
-------

1. ↑  Population January 1st by place of birth, gender, age, residence type and time *Statbank*. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikimatkatWikimatkat
Wikimatkoissa on matkaopas aiheesta **Nuuk**.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nuuk**.
* Nuukin kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nuuk Tourism(englanniksi)
* Greenland.com: Nuuk (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Apollonios Kitionlainen** (m.kreik. Ἀπολλώνιος ὁ Κιτιεύς, *Apollōnios ho Kitieus*, lat. *Apollonius Citiensis*; n. 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kitionista Kyprokselta. Hän opiskeli lääketiedettä Aleksandriassa Zopyroksen oppilaana. Apollonios on varhaisin Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kommentaattori, jonka teoksia on säilynyt nykyaikaan.

Teokset
-------

Ainoa Apolloniokselta säilynyt teos on kommentaari *Corpus Hippocraticumiin* kuuluvaan teokseen *Nivelistä* (Περὶ ἀρθρῶν, *Peri arthrōn*; *De articulis*). Se on omistettu jollekin Ptolemaios-nimiselle ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsenelle, oletettavasti Kyproksen kuninkaalle Ptolemaiokselle, joka oli Ptolemaios XII:n nuorempi veli, ja jonka Cicero mainitsee usein.

Teoksen osien *editio princeps* oli Antonio Cocchiin teoksessa *Discorso dell' Anatomia* (Firenze, 1745, 4to.), ja osia oli myös hänen teoksessaan *Graecorum chirurgici libri* (Firenze, 1754, fol.). Koko teos painettiin ensimmäisen kerran Friedrich Reinhold Dietzin teoksessa *Scholia in Hippocratem et Galenum* (Regimontii Prussorum, 1834, 8vo.). Korjatun laitoksen sekä latinankielisen käännöksen julkaisi Karl Gottlob Kühn (Leipzig, 1837, 4to.).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Apollonius Citiensis", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Apollonios Kitionlainen s. 2, ed. Dietz; Strabon: *Geografika* 14.6, s. 243, ed. Tauchn.
3. ↑  Cicero: *Pro domo sua* 100.8, 20, *Pro Flacco* 100.13, *Pro Roscio Amerino* 100.26.
**Abstrahointi** tarkoittaa yleiskäsitteen muodostamista yksinkertaistamalla ja yleistämällä. Tämä voi olla asioiden yhdistämistä siten, että on vain pääasiat ja sivuasiat.

Alun perin abstrahointi tarkoitti aristoteelisessa ajatteluperinteessä mielen toimintaa sen muodostaessa yleiskäsitteen. Aistien havaitessa jonkin olion ja mielen muodostaessa siitä yleiskäsitteen mielen ikään kuin ajateltiin erottavan aineesta siihen aristotelisen ajattelutavan mukaan sisältyneen muodon eli *forman*. 

1300-luvun myötä abstrahoinnin käsitteelle vakiintui myös käyttötapa, jossa tarkoitettiin käsitteen erottamista läsnä- tai olemassaolosta. Tällöin käsitteellisen tiedon vastakohta oli välitön havainto eli intuitio ja intuitiivinen tieto. 

Kuvataiteessa abstrahointi tarkoittaa pelkistämistä, yleistämistä tai pyrkimystä abstraktiin ilmaisuun. Vastaavalla tavalla voidaan toimia tietokoneiden ohjelmoinnissa, kun käytetään graafisia ohjelmointikieliä tekstipohjaisten ohjelmointikielten sijaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Abstrahointi ja osatoiminnot *mycourses.aalto.fi*. Viitattu 18.4.2024. .
2. ↑  Ohjelmoinnillisen ajattelun tavoitte ja ydinperiaatteet Peda.net. Viitattu 18.4.2024.
Kinttupolun varrella sijaitseva Kivijärvi.
**Kivijärven kinttupolku** on noin 25 kilometrin pituinen erämaavaellusreitti, josta osa kuuluu kansainväliseen eurovaellusreitti E 6:een. Reitti johtaa Oulujoen pohjoisrannalta Utajärven Sotkan kylästä Kivijärven kautta Kiiminkijoen etelärannalle Ouluun Ylikiimingin Ylivuoton kylään. Kinttupolku seurailee osin vanhoja kulkureittejä, osin metsäautoteitä.

Reitti johtaa halki Oulu- ja Kiiminkijokien välisen suo- ja kangasmaaston. Reitin vaikeakulkuisimpiin kohtiin on rakennettu pitkospuut, ja reitti on merkitty maastoon valkeilla maalauksilla sekä huipustaan valkeaksi maalatuilla reittipaaluilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Virkistys- ja vapaa-ajan alueiden ajantasaistaminen ja alueiden arvottaminen (PDF) (sivu 29) *paikkatieto.airix.fi*.  18.10.2007.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 3.7.2010.
2. 1 2  Eero Hämäläinen: Vaeltaen Suomessa: Pohjanmaa (kappale Kiiminkijoen seutu) *saunalahti.fi*.  2005. Viitattu 3.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* YLE Areena: Oulu Radio: Tarinoita Kivijärven kinttupolun varrelta[vanhentunut linkki]
**Lauri Abraham Paunu** (20. syyskuuta 1910 Pohja – 4. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen rovasti. Hänet tunnettiin myös kuurojenpappina. Paunu toimi Tampereen ja Helsingin hiippakuntien kuurojenpappina. 

Lauri Paunun isä oli lääninrovasti Hjalmar Paunu (1882–1970) ja äiti opettaja Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 1881–1953). Lauri Paunun vanhempi sisar Eira Paunu (1908–2013) oli ensimmäinen suomalainen teologian tohtoriksi väitellyt nainen. Eira Paunun lisäksi hänellä oli sisaret kirjailija, sairaanhoitaja Toini Karivalo (1913–2010) ja Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Lauri Paunu jäi kaksi kertaa leskeksi ja oli kolme kertaa naimisissa. Hänen puolisonsa olivat Maila Marjatta (o.s. Sarmia, k. 1961) ja Eeva (o.s. Malmila, s. 1910, k.) Paunu ja opettaja Anni Kauppinen-Paunu, joka on Kerenin entinen opettaja.

Musiikkipedagogi, varhaisiän musiikkikasvatuksen kehittäjä Maisa Krokfors on Lauri Paunun tytär ensimmäisestä avioliitosta.

Lauri Paunu valmistui papiksi vuonna 1935. Työskenneltyään Someron, Jämsän ja Uuraisten seurakunnissa hän ryhtyi Tampereen hiippakunnan kuurojenpapiksi 1939 mutta asui Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle tästä toimesta vuonna 1970. Lauri Paunun aloitteesta Kuurojen liitto alkoi laatia viittomakielen sanakirjaa, ja hän oli sen toimituskunnan puheenjohtaja. Lisäksi Paunu kirjoitti vuonna 1943 kuurojen oikeudesta avioliittoon, joka oli kielletty syntymäkuuroilta. Paunu teki viittomakieltä tunnetuksi koko kansalle syyskuussa 1963 Kuurojen Päivänä Tesvisiossa. Sen jälkeen televisio aloitti viittomakielisten uutisten lähettämisen viikoittain. Lauri Paunu oli myös kuurojen ja kuulovammaisten lasten perhekuntoutuksen uranuurtajia ja kuurojen lähetystyön perustajia.

Olli Paunu ja Birgitta Wallvik ovat julkaisseet Paunusta kirjan, *Kuuroja kuulemassa : kuurojenpappi Lauri Paunu muistelee*, vuonna 1991.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Lehtiö, Pirkko: / Paunu, Eira (1908–2013) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  28.2.2001 (päivitetty 14.5.2013). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Musiikkileikkikoulujen äiti.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 21.12.2018, nro 150, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.4.2024.  (ei-vapaa)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Aitojasmiini** (*Jasminum grandiflorum*) on jasmiinien sukuun kuuluva ainavihanta tai kesävihanta kasvi.

Ulkonäkö
--------

Aitojasmiinikasvi voi kasvaa korkeintaan viisimetriseksi. Se kasvaa pensaana, jolla on pitkät oksat. Sen lehdykät ovat puikeita ja väriltään tummanvihreitä. Sen kukat ovat valkoisia ja halkaisijaltaan noin 5 senttimetriä. Kukkien nuput ovat vaaleanpunaisia ja kukat aukeavat aamuisin. Aitojasmiini kasvattaa harvoin marjoja, jotka ovat kypsinä väriltään mustia.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Aitojasmiinia tavataan luonnonvaraisena itäisessä Afrikassa ja eteläisessä Aasiassa. Kasvia on myös viety Väli-Amerikkaan ja Boliviaan. Sitä kasvaa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla sekä monsuunialueilla. Kasville suotuisat kasvupaikat ovat aurinkoiset tai puolivarjoiset paikat sekä raikkaat, kosteat maastot.

Käyttö
------

Aitojasmiinia käytetään lääkkeenä esimerkiksi yskään, päänsärkyyn, skorpioninpistoihin sekä ihotauteihin. Kasvista valmistetaan jasmiiniölyä, jota käytetään esimerkiksi lihasrelaksanttina sekä lisääntymisjärjestelmän stimulanttina, ja minkä lisäksi se on käytössä hajusteteollisuudessa. Aitojasmiinia käytetään lisäksi teen mausteena Kiinassa ja Indonesiassa, sekä esimerkiksi uskonnollisissa tilaisuuksissa. Aitojasmiinia käytetään koristekasvina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jasminum grandiflorum - L. *Plants for a Future*. Viitattu 18.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Jasminum grandiflorum L. *National Parks*. Viitattu 18.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Jasminum grandiflorum *Royal Botanic Gardens*. Viitattu 18.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Jasminum grandiflorum *Hortipedia*. Viitattu 18.4.2024. (englanniksi)
**Jan Sinivaara** (s. 1960) on suomalaissyntyinen*selvennä* vuorikiipeilijä. Hän saavutti ensimmäisenä ulkomaalaisena Mount Everestin huipun Himalajan marathonina tunnettua reittiä Nepalin puolelta 13. toukokuuta 2011. Reitti edellyttää 42 kilometrin yhtäjaksoista lähestymistä Namtse Bazar (3440 m) - Gorak Shep - Base Camp eli perusleiriin 5400 m korkeuteen ja kiipeämisen jatkamista perusleiristä huipulle saakka. Vuonna 2012 Sinivaara kiipesi Everestin pohjoisreitin, North Col, Tiibetin puolelta kiinalaisessa retkikunnassa. 2013 retkikunnan tavoitteena oli Everestin kaksoisnousu eli kiipeäminen eteläpuolelta, Nepal, huipun kautta alas pohjoispuolen, Tibet, perusleiriin ja takaisin. Kiipeäminen jouduttiin kuitenkin keskeyttämään jo eteläpuolella kahden retkikuntaan kuuluneen Sherpan onnettomuuksien vuoksi.

Jan Sinivaaran muut kirjatut Himalajan huiput ovat
Makalu,
Lhotse,
Lakpa Ri,
Cho Oyu,
Gongga Shan,
Minya Konka,
Changtse,
Gyala Peri,
Khartaphu,
Kangchenjunga,
Kala Pattar,
Island Peak,
Pumori.

Lähteet
-------

* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Sinivaaran kotisivu
**Prime** on kahden tubettajan, yhdysvaltalaisen Logan Paulin ja Suomalaisen ilmis11 kehittämä nesteytysjuoma. Juoma julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2022, mutta aluksi sitä sai vain rajoitetusti. Myöhemmin sarjaan lisättiin myös energiajuomat. Itä-Suomen yliopiston ravitsemustieteen dosentti Maria Lankinen arvosteli juoman sisältävän aminohappoja ja hiilihydraatteja liian vähän sekä vitamiineja liiallisesti. Hänen mukaansa monet halvemmat nesteytysjuomat toimivat paremmin.

Suosio ja hinta
---------------

Juoma nousi maailmalla supersuosioon, kun sitä markkinoitiin muun muassa lyhytvideopalvelu Tiktokissa. Aluksi juoman hinta vaihteli 15–17 euron välillä pullolta, mutta suoran maahantuonnin alettua Suomeen hinta laski. Suomessa juoman ollessa kalleimmillaan, Britanniassa sen hinta oli samoihin aikoihin noin neljä euroa. Suomalainen maahantuoja arveli valmistajan panttaavan tuotetta pitääkseen hinnat keinotekoisesti korkealla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikä ihmeen Prime? Nuoriso sekosi juomasta, joka maksaa Suomessa jopa 17 euroa pullolta *MTV uutiset*. Viitattu 29.9.2023.
2. ↑  Testasimme somessa villinneen hittijuoman – Hintaa jopa 17 euroa *Iltalehti*. Viitattu 29.9.2023.
3. 1 2  Holmberg, Jimi; Malminen, Ulla; Kurra, Antti: Asiantuntija antaa karun arvion ökyhintaisen Prime-juoman sisällöstä *Yle*.  31.5.2023. Viitattu 25.10.2023.
4. ↑  Ensimmäiset "halpis-Primet" tulivat kauppoihin – tämän verran juoma maksaa nyt *MTV uutiset*. Viitattu 29.9.2023.
**Netta Tiitinen** (s. 16. elokuuta 1980 Vantaa) on suomalainen taidemaalari ja tilataiteilija.

Tiitinen kävi steinerkoulun ja kuvataidelukion. Hän on kuvataiteilijana itseoppinut. Hän ryhtyi päätoimiseksi kuvataiteilijaksi vuonna 2009 ja erikoistui tilaustöihin. Tiitinen sai näkyvyyttä Habitare-messuilla vuosina 2010 ja 2011. Läpimurtonsa hän teki Taidekeskus Salmelan näyttelyissä vuosina 2012–2014. Hän voitti yleisöäänestykset Taidekeskus Salmelassa vuosina 2012 ja 2013.

Tiitinen on yhteisnäyttelyihin osallistumisen lisäksi pitänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Ranskassa. Hän on osallistunut messuille Suomessa, Saksassa ja Ruotsissa. Tiitisen yksityisnäyttelyissä ovat usein olleet vahvasti esillä filosofiset ja yhteiskunnalliset teemat. Tärkeässä asemassa hänen teoksissaan ovat olleet lapsiin liittyvät aiheet. Postin Vuoden kaunein postimerkki -äänestyksessä vuonna 2020 voittajaksi äänestettiin Tiitisen postimerkki "Pieni haaveilija".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tiitinen, Netta Kuvataiteilijamatrikkeli, viitattu 8.4.2024
2. 1 2 3  Netta Tiitinen Keskus Galleria, viitattu 8.4.2024
3. ↑  Taiteilijan haastattelu: Netta Tiitinen Suomalainen kirjakauppa, viitattu 8.4.2024
4. ↑  Anne Kanerva, Vuoden kauneimman postimerkin suunnitellut Netta Tiitinen tekee taidetta koteihin toiveiden mukaan Keskisuomalainen 8.3.2021, viitattu 8.4.2024

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
**Kari Armas Paukkunen** (s. 9. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut ja toiminut dramaturgina useissa teattereissa. Teatterinjohtajana hän toimi 1980-luvulla. Paukkusen filosofian mukaan teatteri ei ole paikka, jossa katsojan pitäisi pinnistellä.

Ura
---

Kauppias Armas Paukkusen ja Iiri Kaasalaisen perheeseen syntynyt Kari Paukkunen opiskeli Suomen Puheopiston korkeakoululinjalla 1970-luvulla. Hän aloitti näyttelijänä Ryhmäteatterissa 1970–1972 ja jatkoi Penniteatterissa 1972–1973. Sen jälkeen hän toimi Teatterikorkeakoulun lehtorina 1973–1980. Paukkunen johti Lappeenrannan kaupunginteatteria 1980–1985, Ryhmäteatteria 1985–1987 ja Kuopion kaupunginteatteria 1987–1991. Kuopiosta hän siirtyi Tampereelle Yle TV2:n teatteritoimituksen tuottajaksi.

Paukkunen on ohjannut muun muassa teokset *Kuka pelkää Virginia Woolfia?* (Suomen Kansallisteatteri, 1987), *Tulitikkuja lainaamassa* (Lahden kaupunginteatteri, 2000), *Vaimoke* (Keski-Uudenmaan Teatteri, 2006), *Seela Sella seisaallaan!* (Kulttuurikone, 2007) ja *Ottaa sydämestä, Seela Sella!* (Kulttuurikone, 2013). Paukkusen uran myöhäisvaiheen ohjauksiin lukeutuu muun muassa *Yhtä matkaa* (Suomen Kansallisteatteri, Tampereen Työväen Teatteri, Kulttuurikone, 2019).

Teatterityönsä ohella Paukkunen on ohjannut kymmenittäin lyhytelokuvia. Filmografiaan kuuluu myös pitkä televisionäytelmä *Saatana kun yskittää* (1993). Se perustuu Veikko Huovisen näytelmätekstiin. Paukkunen on näytellyt sivurooleja muutamassa elokuvassa, kuten *Apinan vuosi* (1983) ja *Nitroliiga* (1993). Ryhmäteatterin näytelmästä *Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet* taltioitiin televisioesitys 1978. Paukkunen näytteli Egon Vernissan roolin.

Lähteet
-------

* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.
* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen teatterit ja teatteritekijät 1993, s. 336–337
2. ↑  "Teatterikatsomossa ei tarvitse pinnistellä" *Yle.fi*. Yleisradio. Viitattu 7.4.2024.
3. ↑  Kuopion teatterinjohtaja lähtee tv-2:n tuottajaksi *Helsingin Sanomat*. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 7.4.2024.
4. ↑  Ilona / Tekijähaku / Paukkunen Kari *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 7.4.2024.
5. ↑  Kari Paukkunen Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Vantaan Sanomat: Seela Sella tulee Martinlaaksoon
Nousussa taas on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Lyytin 1. syyskuuta 2023 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Universal Music Groupin omistaman Johanna Kustannuksen kautta. 

Albumin on tuottanut kosketinsoittaja Antti Vuorenmaa ja tuottaja Väinö Karjalainen. Albumilla kuulussa bändissä oli mukana Tiia Schwartz, Samuli Arrela ja Lassi Ylönen. 

Albumin ensimmäinen single Ennätyshelteet julkaistiin 17. kesäkuuta 2022. Ennen albumin julkaisua julkaistiin myös sen sisältämät kappaleet Katastrofin laajuus (21. helmikuuta 2023), 100 kaunaa (28. huhtikuuta 2023) ja Omakuva (11. elokuuta 2023)

Vastaanotto
-----------

Lyyti voitti jo ennen albuminsa julkaisua singlellään Ennätyshelteet Junnu Vainion vuoden 2022 sanoituspalkinnon. 

Lyyti oli albuminsa johdosta ehdolla vuoden 2024 Emma Gaalassa Vuoden Alternative ja Kriitikoiden valinta -kategorioissa, mutta jäi palkinnotta. Nousussa taas -albumi palkittiin Karjalaisen Vuoden kulttuuriteko -palkinnolla.

1. ↑  Ilkka Valpasvuo: Lyytin raikkaan haikea albumi yhdestä loppumattomasta kesästä - arviossa Nousussa taas  01.09.2023. Kulttuuritoimitus. Viitattu 18.04.2023.
2. ↑  Spotify: Lyyti  2023. Spotify. Viitattu 18.04.2024.
3. ↑  Emma gaala 2024  17. helmikuuta 2024. Emma Gaala. Viitattu 18.04.2024.
4. ↑  Miia Hartikainen: Lyyti, 29, saa Pohjois-Karjalan Vuoden kulttuuriteko -palkinnon - "Minäkö muka", ihmettelee muusikko itse *Karjalainen 150*.  6.1.2024. Karjalainen 150. Viitattu 18.4.2024.
**Glaukos** (m.kreik. Γλαῦκος, lat. *Glaucus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin boiotialainen kalastaja, jonka eri traditioissa mainitut vanhemmat Athenaios luettelee seuraavasti:

* Kopeos
* Polybos ja Euboia
* Anthedon ja Alkyone
* Poseidon ja nymfi Naias

Glaukos löysi loihditun yrtin, joka herätti hänen pyydystämänsä kalat takaisin eloon. Hän päätti maistaa sitä itsekin, ja yrtti teki hänet kuolemattomaksi, mutta muutti myös hänen kätensä eviksi ja jalkansa kalan pyrstöksi. Tämä pakotti hänet pysyttelemään ikuisesti meressä; muutos, joka ei miellyttänyt Glaukosta aluksi ollenkaan. Okeanos ja Tethys ottivat hänet kuitenkin hyvin vastaan, ja hänet hyväksyttiin nopeasti meren jumaluuksien parissa. Täällä hän oppi myös ennustamisen taidon.

Muututtuaan merenjumalaksi Glaukos rakastui nymfi Skyllaan, mutta tämä kammoksui hänen kalamaista ulkonäköään ja pakeni maalle Glaukoksen yrittäessä lähentyä häntä. Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan rohtoa, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen, mutta Kirke rakastuikin Glaukokseen. Kirke yritti voittaa Glaukoksen omakseen sanoilla pyytäen tätä hylkäämään Skyllan ja jäämään hänen luoksensa, mutta Glaukos vastasi, että puut kasvaisivat meren pinnasta ja meriheinä korkeimmilla vuorilla ennen kuin hän lakkaisi rakastamasta Skyllaa. Raivoissaan Kirke myrkytti lähteen, jossa Skyllalla oli tapana käydä uimassa, ja tämä muuttui kauhistuttavaksi hirviöksi, jolla oli kaksitoista jalkaa ja kuusi koiranpäätä.

Euripideen näytelmässä *Orestes* Glaukos on Nereuksen poika, joka auttoi Menelaosta tämän kotimatkalla hyvin neuvoin. Yhden version mukaan hän olisi rakentanut aikanaan Argo-laivan, ja toimineen argonauttien retkellä sen perämiehenä; tähän liittyen uskottiin, että hän tulisi merihädässä olevien merimiesten avuksi oltuaan itsekin aiemmin sellainen. Yleisemmän version mukaan Glaukos vain ilmestyi merellä argonauteille ja kertoi heille tulevasta. Hänet tunnettiinkin paikkansapitävien ennustusten antajana, ja hän usein auttoi merenkävijöitä neuvoillaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Athenaios, *Deipnosofistai* (*Oppineet pidot') 7. c 48 (engl. käännös)*
2. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* xiv.1-74 (engl. käännös)
3. ↑  Apollonios Rhodios, *Argonautika* 1.1296-1325 (engl. käännös)
Raisionlahti ja sen takana Raision maa-alueita, ensimmäisenä Viheriäinen ja vasemmalla Kukonpään niemi, jotka kummatkin kuuluvat Kaanaaseen. Niiden takana on Naantalissa sijaitseva Nesteen Naantalin jalostamo.
**Kaanaa** on Raision lounaisosassa sijaitseva kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Paikkarin kaupunginosaan, idässä Raisionlahteen ja lahden puolivälissä Nuorikkalan ja Inkoisten kaupunginosiin ja Turun kaupunkiin, lännessä ja etelässä Naantalin kaupunkiin. Kaanaan eteläisin, Viheriäistenaukolle rajoittunut osa liitettiin Naantaliin vuonna 1957 Naantalin öljynjalostamon perustamisen yhteydessä. Kaupunginosassa on päiväkoti, esikoulu ja Kaanaan koulu, jossa on opetusta luokille 1–6. Lisäksi Kaanaassa on grilli, parturi-kampaamoja sekä tilitoimisto. Kaanaasta lähtevät myös luontopolut Uikkupolku ja Timalipolku.

Kaupunginosa on pääosin entistä Lietsalaa, joka jaettiin 1700-luvun lopulla eri kyliin kuuluviin pieniin osiin. Alueen nykyinen nimi lienee peräisin 1800-luvun herätysliikkeistä. Toisen tarinan mukaan kun nunnat toivat Naantalin luostarista tuotteitaan Raisionlahdelle lastattaviksi, he kokivat rantamaisemat ja niityt kuin Kaanaanmaaksi luostarin muurien vastakohtana. Kaanaan väkilu kasvoi voimakkaasti 1950-luvun lopulla Naantalin öljynjalostamon ja Raision myllyn tuomien työpaikkojen myötä. Jalostamon työntekijöille rakennettiin tuolloin lisäksi oma asuinalue Raision puolelle Viheriäisiin. Vuonna 1997 Kaanaassa järjestettiin asuntomessut, joka muodosti uuden Katteluksen asuntoalueen. 

Raisionlahden länsirannalla Hahdenniemessä sijaitsee kaupungin omistama pienvenesatama, Raisio Marina.

Lähteet
-------

1. ↑  Raision paikkatietopalvelu Raision kaupunki.  Arkistoitu 23.2.2012. Viitattu 5.5.2015.
2. ↑  Laaksonen, Tapio: *Raision kulttuuriympäristö ja vanha rakennuskanta*, s. 17. Raision kaupunki ym. 1997.
3. 1 2  Laaksonen, Tapio: *Raision kulttuuriympäristö ja vanha rakennuskanta*, s. 152. Raision kaupunki ym. 1997.
4. ↑  Raision kaupungin luontopolut Raision kaupunki. Viitattu 2.10.2017.
5. ↑  Tursas, Pentti: *Raision paikannimistön taustaa, teoksessa Kauniisti kotiinpäin - paikallishistoriaa, juttuja ja muisteluksia Raisiosta, Altti Koivisto ja Sami Raninen toim.*, s. 60. Raision kaupunki, 2001.
6. ↑  Koivisto, Altti: *Kotiseutuoppia raisiolaisittain. Raision kaupunginosien vaiheita*, s. 94, 99. Raision kaupunki, 2003.
7. ↑  Hahdenniemen pienvenesataman nimi vaihtui Raisio Marinaksi *Turun Sanomat*.  6.5.2020. Turun Sanomat.  Arkistoitu 20.6.2020. Viitattu 20.9.2020.

Raision vaakunaRaision kaupunginosat

|  |  |
| --- | --- |
| Länsi-Raisio | Kaanaa · Tikanmaa · Paikkari · Nuorikkala · Pirilä |
| Keski-Raisio | Ihala · Vaisaari · Varppeenseutu · Kerttula · Somersoja · Inkoinen |
| Itä-Raisio | Kuloinen · Mahittula · Kuninkoja |
**Siivo Johannes Koutio**, vuoteen 1937 **Gröhn** (2. maaliskuuta 1906 Kymi – 17. elokuuta 1960 Italia) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja.

Koution vanhemmat olivat Juho Gröhn ja Lydia Wahter ja puoliso vuodesta 1933 Meeri Matilda Vesala. Sorvarin ammatissa toiminut metallimies Koutio oli SAK:n Keski-Suomen piirijärjestäjä 1945–1946 ja luennoitsija 1946–1948. Hän oli Suomen Autoalantyöntekijäin Liiton sihteeri 1948–1951 ja puheenjohtaja 1951–1960, Suomen Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliiton puheenjohtaja 1960 ja Ammattiliittojen Yhteistyöjärjestön puheenjohtaja vuodesta 1958. Ammattiyhdistysliikkeen hajaannuksen aikana sosiaalidemokraattinen Koutio toimi sekä kommunisteja että SAK:n Emil Skogista nimensä saanutta sosiaalidemokraattista opposiotiota vastaan. Koutio kuoli 54-vuotiaana sydänkohtaukseen lomamatkalla Italiassa. Olavi Aarniosta tuli hänen seuraajansa Suomen Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliiton puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bergholm, Tapio: / Siivo Koutio *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.2.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.4.2024.
2. ↑  Siivo Koutio kuollut.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 19.8.1960, nro 223, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.4.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Siivo Koutio *Biografiasampo*.
**Stokesin lause** yhdistää suljetun polkuintegraalin sekä polun rajaaman avoimen pinnan pintaintegraalin

{\displaystyle \int \_{S}\left(\nabla \times \mathbf {F} \right)\cdot \mathbf {dS} =\oint \_{C}\mathbf {F\cdot dl} }
missä:

* {\displaystyle \mathbf {F} } on vektorikenttä
* {\displaystyle \nabla \times \mathbf {F} } on vektorikentän {\displaystyle \mathbf {F} } roottori
* S on avoin pinta euklidisessa kolmiulotteisessa avaruudessa
* C on suljettu polku, joka rajaa avoimen pinnan S

Polkuintegraali lasketaan polkua vastapäivään, kun sitä katsotaan pinnan ulkopuolelta.

Stokesin lause voidaan esittää myös differentiaalimuodossa

{\displaystyle \iint \limits \_{S}\left({\frac {\partial F\_{3}}{\partial y}}-{\frac {\partial F\_{2}}{\partial z}}\right)\,dydz+\left({\frac {\partial F\_{1}}{\partial z}}-{\frac {\partial F\_{3}}{\partial x}}\right)\,dzdx+\left({\frac {\partial F\_{2}}{\partial x}}-{\frac {\partial F\_{1}}{\partial y}}\right)\,dxdy=\oint \limits \_{C}F\_{1}\,dx+F\_{2}\,dy+F\_{3}\,dz}
missä F1, F2 ja F3 ovat **F**:n komponentteja karteesisessa koordinaatistossa.

Historia
--------

Stokesin lause on saanut nimensä irlantilaisen Sir George Stokesin (1819–1903) mukaan. Stokesin lauseen kuitenkin keksi skotlantilainen Sir William Thomson (1824–1907, tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin). Stokes sai lauseen Thomsonin kirjeesta vuonna 1850 ja pyysi oppilaitaan Cambridgen yliopistolla todistamaan sen oikeaksi vuonna 1854, lauseen todistaminen oli kahdeksas tehtävä vuosittaisessa Smith's Prize -kokeessa. James Clerk Maxwell ratkaisi tehtävän ensimmäisenä. Ensimmäisenä lauseen todistuksen julkaisi Hermann Hankel vuonna 1861 teoksessaan "Nesteiden liikkeen yleisestä teoriasta".

Katso myös
----------

* Greenin teoreema

Lähteet
-------

1. ↑  Stewart, James: *Essential Calculus: Early Transcendentals*, s. 786. Thomson Brooks/Cole, 2010. ISBN 9780538497398.
2. ↑  Stokesin laatima Smith's Prize -koe vuonna 1854 James Clerk Maxwell Foundation. Viitattu 26.3.2015.
3. ↑  Hankel, Hermann: Zur allgemeinen Theorie der Bewegung der Flüssigkeiten  1861. Göttingen, Dieterische Univ.-Buchdruckerei. Viitattu 26.3.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Mathworld. Stokes' Theorem
* Mathworld. Curl Theorem
**Cantorin lause** on joukko-opin lause, joka sanoo että joukon mahtavuus ei ole sama kuin potenssijoukkonsa. Tällä tiedolla voidaan helposti osoittaa lisätulos, jonka mukaan potenssijoukko on aina alkuperäistä joukkoa mahtavampi. On nopeasti havaittavissa, että lause pätee äärellisille joukoille, mutta lause on todistettu oikeaksi myös äärettömien joukkojen kohdalla.

Todistus
--------

Kaksi joukkoa ovat yhtä mahtavat jos ja vain jos niiden välille voidaan muodostaa bijektio, ts mikäli näiden kahden eri joukon alkiot saadaan jollakin tavalla järjestettyä pareiksi kattaen molemmista joukoista kaikki alkiot. Cantorin lauseen todistamiseksi riittää siis osoittaa, että millekään joukolle *A* ei ole olemassa surjektiivista funktiota *A*:sta sen potenssijoukkoon, eli täytyy löytää ainakin yksi *A*:n osajoukko *B*, jolla ei ole alkukuvaa *A*:ssa. Se löytyy seuraavasti:

{\displaystyle B=\left\{\,x\in A:x\not \in f(x)\,\right\}.}
Tämähän tarkoittaa määritelmänsä nojalla, että jokaiselle {\displaystyle A}:n alkiolle {\displaystyle x} pätee {\displaystyle x\in B} jos ja vain jos {\displaystyle x\notin f(x)}. Millekään {\displaystyle x}:lle ei päde {\displaystyle f(x)=B}, eli toisin sanoen {\displaystyle B} ei kuulu {\displaystyle f}:n arvojoukkoon. Näin ollen potenssijoukon mahtavuus on suurempi.

Tulos voidaan tarkastaa vastaoletuksella: {\displaystyle f:A\to {\mathcal {P}}(A)} on bijektio, joten se on surjektio. Tällöin on olemassa {\displaystyle a\in A} siten, että {\displaystyle f(a)=B}. Nyt {\displaystyle a\in B\iff a\notin f(a)\iff a\notin B}, missä ensimmäinen ekvivalenssi saadaan {\displaystyle B}:n määritelmästä ja toinen ekvivalenssi oletuksesta {\displaystyle f(a)=B}. Ollaan päädytty ristiriitaan, joten ei ole olemassa {\displaystyle a\in A} siten, että {\displaystyle f(a)=B}. Näin ollen ei ole olemassa surjektiota {\displaystyle f:A\to {\mathcal {P}}(A)}, joten joukot {\displaystyle A} ja {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)} eivät ole yhtä mahtavia.

Historiaa
---------

Georg Cantor todisti lauseen vuonna 1891 julkaisussa *Über eine elementare Frage der Mannigfaltigkeitslehre*. Samassa julkaisussa hän todisti reaalilukujen numeroitumattomuuden.

Kirjallisuutta
--------------

* Lipschutz, Seymour: *Set Theory and Related Topics*. McGraw-Hill, 1964. ISBN 0-07-037986-6.
**Tallari** on Kaustisella Kansantaiteenkeskuksessa päämajaansa pitävä Suomen ensimmäinen ja ainoa valtionavun piiriin kuuluva kansanmusiikkiyhtye. Tallari perustettiin vuonna 1986 Kansanmusiikkisäätiön, Yleisradion, Kaustisen kunnan ja Opetusministeriön yhteistyön hedelmänä. Tallari on saanut nimensä kuortanelaisen viulupelimannin Elias Tallarin mukaan.

Yhtyeen pitkäaikaisena pysyneen alkuperäiskokoonpanon muodostivat kansanmusiikin esittämisen, tutkimuksen ja koulutuksen parissa jo sukupolven mittaisen työrupeaman tehneet muusikot Ritva Talvitie (viulu, jouhikko, laulu ja 2-rivinen haitari), Antti Hosioja (haitarit ja kontrabasso), Risto Hotakainen (viulu, mandoliini, nyckelharpa, jouhikko ja laulu) ja Timo Valo (harmoni ja kontrabasso). 

Yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon valittiin kaikkiaan 14:stä hakijasta edellä mainittujen lisäksi Arto Järvelä (viulu), Hannu Lehtoranta (kansanomaiset puhaltimet) ja Anna-Kaisa Liedes (kanteleet). Lisäksi vakituisina avustajina yhtyeen alkutaipaleella toimi Leena Joutsenlahti (puupuhaltimet). Myöhemmin yhtyeen jäsenten lukumäärä ja kokoonpano on vaihdellut, ja Tallarissa ovat vuosien mittaan vaikuttaneet mm. Tellu Turkka, Liisa Matveinen, Anita Lehtola-Tollin, Pauliina Kumpulainen ja Arto Anttila.

Yhtye koki sukupolvenvaihdoksen keväällä 2019 viimeisen alkuperäisjäsenen Ritva Talvitien jäätyä eläkkeelle 32 vuoden Tallari-uran jälkeen. Vuosina 2013 ja 2014 yhtyeeseen liittyneiden Katri Haukilahden (viulu, avainviulu, laulu) ja Sampo Korvan (multi-instrumentalisti) seuraan valittiin kaksivuotiskaudeksi muusikot Arto Järvelä ja Esko Järvelä.

Tallari esittää suomalaista kansanmusiikkia sen kaikissa ilmenemismuodoissa. Ohjelmasta löytyy erilaisia produktioita, omia sävellyksiä, läpileikkauksia historiallisen ja tämän päivän kansanmusiikin ilmiöistä, mestaripelimannien ja -laulajien ohjelmistoja ja tyylejä havainnollistavia konserttikokonaisuuksia ja soivia kansansoitinesittelyjä. Ohjelmakirjoon kuuluvat myös kirkkokonsertit, häämusiikki, ohjelmamusiikki erilaisiin perhejuhliin, sekä vanhaa tanssimusiikkia. 

Tallari toimii myös kansanmusiikin kouluttajana Ala-Könni-opistossa, Kaustisen musiikkilukiossa, Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ja ammattikorkeakoulussa sekä yhteistyössä Suomen Kansanmusiikkiliiton ja muiden alan yhteisöjen kanssa.

Tallari on julkaissut satoja kappaleita kattavan kokoelman suomalaista kansanmusiikkia ja omia sävellyksiä äänitteinä, videoina ja Yleisradion kantanauhoina.

Katso myös
----------

* Kaustinen
* Kaustinen Folk Music Festival

Aiheesta muualla
----------------

* Tallari

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Sarvikuonokas** (*Oryctes nasicornis*) on suurikokoinen kovakuoriaislaji. Se kuuluu Euroopan kookkaimpiin kovakuoriaisiin.

♀

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sarvikuonokas on varsin helposti tunnistettava kovakuoriainen. Sekä koiras että naaras ovat kiiltäviä, tumman kastanjanruskeita. Selkäpuoli on voimakkaan kupera ja keskiruumiin kilpi nousee molemmilla sukupuolilla pään tasolta jyrkästi selän korkeudelle. Koiraan päälaelta kasvaa näyttävä, ylöspäin suuntautunut sarvi. Naaraan päälaella on vaatimaton kohouma. Selkäpanssarien alapuolella kyljissä kasvaa pitkää punaruskeaa karvaa. Aikuinen kuoriainen on noin 30–50 mm pitkä.

Toukat ovat paksuja, läpikuultavan vaaleita ja c-kirjaimen muotoon vääntyneitä ja niiden sivuilla on rivi punaruskeita hengitysaukkoja. Täysikasvuinen toukka voi olla miltei kymmenen senttimetrin pituinen. Pää ja rintajalat ovat oranssinruskeat.

Levinneisyys
------------

Sarvikuonokasta tavataan Länsi-Euroopasta Etelä-Aasiaan ulottuvalla alueella. Suomessa lajia tavataan nykyisin etelärannikolta ainakin Pohjois-Pohjanmaalla saakka.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Aikuiset sarvikuonokkaat ovat yöaktiivisia ja viettävät päivän piilossa saalistajien katseilta. Vasta illan hämärryttyä kuoriaiset lähtevät liikkeelle. Sarvikuonokas lentää helposti valolle ja kuoriaisia voi tavata etenkin tuulettomina kesäöinä koko yön ajan kirkkaiden valojen luota.

Sarvikuonokkaan kookkaita toukkia löytyy luonnossa lahopuusta ja kannoista, mutta ihmisen seurassa ne viihtyvät erityisesti komposteissa sekä maatuvissa lantakasoissa. Toukan kehitys munasta kuoriaiseksi kestää kolmesta viiteen vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Muona, Jaakko Mattila: Sarvikuonokas – *Oryctes nasicornis* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ötökkätieto: Sarvikuonokas (*Oryctes nasicornis*)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Oryctes nasicornis (englanniksi)
* UniProt: Taxonomy - Oryctes nasicornis (englanniksi)
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Oryctes nasicornis (englanniksi)
* L'oryctes (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Oryctes nasicornis | 
* Wikidata: Q729353
* Wikispecies: Oryctes nasicornis
* BioLib: 8136
* BOLD: 330141
* EoL: 982103
* EPPO: ORYCNA
* Fauna Europaea: 246915
* Fauna Europaea (new): 396d70ed-6736-43a0-ae56-59f3590b798a
* Fossilworks: 292580
* GBIF: 4995700
* iNaturalist: 82774
* IRMNG: 11115176
* ISC: 116013
* NBN: NHMSYS0021164011
* NCBI: 465150
* Observation.org: 1658
* Open Tree of Life: 492988
* Laji.fi: MX.191888

 |
|  |
| Scarabaeus nasicornis | 
* Wikidata: Q109599764
* GBIF: 4425741

 |

 |
**Zuzana Dolinková** (o.s. **Jankejová**, s. 20. tammikuuta 1983 Topoľčany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, asianajaja ja yrittäjä. Hän toiminut maansa terveysministerinä Ficon neljännessä hallistuksessa lokakuusta 2023 lähtien. Tämän lisäksi hän toimii yhtenä HLAS – sociálna demokracia -puolueen varapuheenjohtajista.

Elämä
-----

Dolinková syntyi nykyiseen Keski-Slovakiaan kuuluneessa Topoľčanyn kaupungissa vuonna 1983. Hän muutti Bratislavaan opiskelemaan oikeustiedettä, josta hän valmistui vuonna 2009.

Valmistumisensa jälkeen Dolinková työskenteli asianajajana. Vuonna 2015 hän siirtyi johtamaan yksityisten lääkintäpalveluidentarjoajien liittoa (*Zväz ambulantných poskytovateľov*).

Vuoden 2020 parlamenttivaaleihin Dolinková osallistui pienen Hyvä valinta (*Dobrá voľba*) -puolueen listalta, mutta ei päässyt parlamenttiin puolueen jäätyä äänikynnyksen alle. Seuraavana vuonna hän erosi työpaikaltaan. Hyvä valinta sulautui HLAS–SD -puolueeseen ja Dolinková valittiin sen varapuheenjohtajaksi kesäkuussa 2021.

Syskyn 2023 parlamenttivaalien jälkeen HLAS liittyi Robert Ficon muodostamaan hallitukseen. Dolinková nimettiin Slovakian terveysministeriksi 25. lokakuuta. Edeltävänä vuonna hän oli väittänyt ettei suostuisi samaan hallitukseen entisen valtapuolue SMERin kanssa, josta nyt oli tullut pääministeripuolue. Ministerin virkansa ensimmäisinä kuukausina Dolinková vaihtoi usean sairaalan ja instituutin johtajan, mitä opposition puolelta kritisoitiin läpinäkyvyyden ja viestinnän puutteesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Univerzita Komenskeho v Bratislave - Absolventi Bratislavan Comenius-yliopisto. Viitattu 8.4.2024. (slovakiksi)
2. 1 2 3 4  Zuzana Dolinková *SME*. Viitattu 7.4.2024. (slovakiksi)
3. ↑  Hlas má novú podpredsedníčku a predstavil aj piliere programu *SME*.  26.6.2021. Viitattu 8.4.2024. (slovakiksi)
4. ↑  Grim, Jakub: Jak bude vypadat nová Ficova vláda? Huliaka chce prezidentka škrtnout, vrací se ale Kaliňák či Saková *iRozhlas*.  19.10.2023. Viitattu 8.4.2024. (tšekiksi)
5. ↑  Folentová, Veronika: Ministerka Dolinková vymenila narýchlo a bez vysvetlení už desiatich riaditeľov, päť ľudí skončilo na ministerstve *Denník N*.  12.1.2024. Viitattu 8.4.2024. (slovakiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zuzana Dolinková** Wikimedia Commonsissa

* Dolinkován esittely Slovakian terveysministeriön sivustolla
* Dolinkován blogi HLASin kotisivuilla
**Nikolai Dmitrijevitš Golitsyn** (ven. Никола́й Дми́триевич Голи́цын; 12. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1850 Poretšje, Moskovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 2. heinäkuuta 1925 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen ruhtinas ja virkamies, joka toimi Venäjän keisarikunnan viimeisenä pääministerinä ennen helmikuun vallankumousta tammikuusta maaliskuuhun 1917.

Nikolai Golitsyn kuului vaikutusvaltaiseen Golitsynin ruhtinassukuun. Hän kävi koulunsa keisarillisessa Aleksanterin lyseossa, oli vuodesta 1871 virkamiehenä Venäjän sisäministeriössä, hoiti eri tehtäviä Puolassa, oli vuosina 1879–1884 Arkangelin varakuvernöörinä ja 1884–1885 sisäministeriön apulaisosastonjohtana. Hänet nimitettiin vuonna 1885 Arkangelin, 1893 Kalugan ja 1897 Tverin kuvernööriksi. Vuodesta 1903 Golitsyn oli hallitsevan senaatin jäsenenä. Hän oli 1907–1908 Punaisen ristin edustajana valvomassa hätäavun jakamista Turgain, Uralin ja Saratovin alueilla. Golitsyn sai vuonna 1914 todellisen salaneuvoksen arvonimen ja hänet valittiin vuonna 1915 Venäjän valtakunnanneuvostoon. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana sotavankien avustuskomitean puheenjohtajana.

Nikolai II nimitti keisariperheen suosiossa olleen Golitsynin Venäjän pääministeriksi 9. tammikuuta 1917 (juliaanisen kalenterin mukaan 27. joulukuuta 1916). Helmikuun vallankumouksen puhjettua Pietarissa kaksi kuukautta myöhemmin Golitsyn ei pyrkinyt tosissaan pelastamaan vanhaa järjestelmää ja ilmoitti 12. maaliskuuta (27. helmikuuta) duuman puhemies Mihail Rodzjankolle hallituksensa eroamisesta. Golitsyn vangittiin, mutta hänet vapautettiin pian. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän vietti hiljaiseloa Pietarissa. Hänet vangittiin helmikuussa 1925 vastavallankumouksellisesta toiminnasta epäiltynä niin sanotussa "lyseolaisten jutussa". Hänet teloitettiin ampumalla Neuvostoliiton salaisen poliisin OGPU:n määräyksestä myöhemmin samana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Голицын Николай Дмитриевич (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 8.3.2020.
2. 1 2 3  M. O. Meltsin: Golitsyn Family (englanniksi) Saint Petersburg Encyclopaedia. Viitattu 8.3.2020.
3. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1924), s. 21 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 8.3.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kapulaisia** on Oldstars Oy:n vuonna 1989 tuottama 10-osainen kotimainen sketsiviihdeohjelma. Iltalehti luonnehti ohjelmaa Kapulaisen perheen kootut vitsit -tyyppiseksi, jossa Henri Kapulainen ja Leena Uotila esittävät avioparina sketsejä ja sketsisarjoja malliin "aviomies tulee kotiin yöllä." Myös TV-ohjelmille irvaillaan. Arvostelija kirjoittaa tuotantoyhtiön nimen lainausmerkeissä "Ölstars" eikä innostu ohjelman huumorista.

Sarjan käsikirjoittivat Jouko Lehmuskallio ja Henri Kapulainen. Sarjan ohjasi Jouko Lehmuskallio. Kapulaisia on tuotettu erittäin rajallisella budjetilla, ja sen näyttelijäkaartissa esiintyivät pääosin Henri Kapulaisen perheenjäsenet, mukaan lukien hänen vaimonsa Leena Uotila sekä poika Arttu Kapulainen. Tuotannossa hyödynnettiin merkittävästi tekijöiden henkilökohtaista verkostoa, ja useat kuvauksissa näkyvistä henkilöistä kuuluivat tekijöiden kaveripiiriin, mikä viittaa ammattimaisen näyttelijäkunnan sijaan enemmän yhteisölliseen tuotantotapaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iltalehti TV-ohjelmatiedot *Iltalehti*.  16.1.-20.3.1989. Viitattu 8.4.2024.
2. ↑  Iris Tenhunen: Kapulaisia rattaissa *Iltalehti*.  16.1.1989. Viitattu 8.4.2024.
3. ↑  Kapulaisia *Muistikuvaputki*. Yle. Viitattu 8.4.2023.
Robert Bunsen
**Robert Wilhelm Bunsen** (30. maaliskuuta 1811 – 16. elokuuta 1899) oli saksalainen kemisti.

Bunsen opiskeli Göttingenin yliopistossa ja valmistui tohtoriksi 19-vuotiaana vuonna 1830. Hän kiersi kolme vuotta eri yliopistoissa, mutta palasi luennoijaksi Göttingeniin 1834. Hän toimi professorina Kasselissa vuodesta 1836, Marburgissa vuodesta 1841 ja Heidelbergissä 1852–1899.

Bunsen tutki muun muassa metallisuolojen liukoisuutta arseenihappoon (H3AsO4). Hän keksi rautaoksidihydraatin vastamyrkkynä arseenimyrkytykseen. Bunsen oli kaksi kertaa vähällä kuolla arseenimyrkytykseen ja menetti toisen silmänsä räjähdyksessä.

Bunsen valmisti erilaisia kakodyylijohdannaisia [(CH3)2As2(CH3)2)], kuten kloridin, jodidin, fluorin ja syanidin. Tämä työ antoi vahvistusta Jöns Berzeliuksen radikaaliteorialle, jonka mukaan orgaanisessa kemiassa on mahdollisuus samoihin yhdisteisiin kuin epäorgaanisessa. Hän kehitti hiilielektrodin, jota voitiin käyttää Groven kennossa platinan sijasta. Tämän keksinnön ansiosta hän tuotti elektrolyysin avulla useita metalleja puhtaana.

Bunsen oli yksi valokemian pioneereja. Bunsen ja Gustav Kirchhoff kehittivät spektroskopiaa, ja Bunsen löysi sen avulla kaksi uutta alkuainetta, rubidiumin ja cesiumin. Vuonna 1855 Bunsen viimeisteli Michael Faradayn keksimän polttimen, joka nykyisin tunnetaan bunsenlampun nimellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Wilhelm Bunsen
2. ↑  Robert Bunsen and Gustav Kirchhoff Chemistry Heritage Foundation.  Arkistoitu 12.12.2011. Viitattu 21.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Bunsen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |