recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Little Grand Rapidsin lentoasema** (IATA: **ZGR**, ICAO: **CZGR**) on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva lentoasema, joka palvelee läheisiä Little Grand Rapidsin ja Pauingassiin asutuskeskuksia. Lentoasemaa ylläpitää Manitoba Transportation & Government Servicesin Northern Airports & Marine Operations. 

Lentoasemalla on yksi murskekivipintainen kiitotie jonka pituus on 853 metriä.

Tapaturmat
----------

Lentoaseman läheisyydessä on sattunut yksi kuolemaan johtanut tapaturma. 9. joulukuuta 1997 Sowind Airin omistama Embraer 110P1 Bandeirante reittikone Winnipegin kansainväliseltä lentoasemalta Little Grand Rapidsin lentoasemalle syöksyi maahan ennen laskeutumista. Turmassa kuoli kolme matkustajaa ja yksi miehistön jäsen, koneessa oli kaikkiaan 15 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä.

Lentoyhtiöt ja kohteet
----------------------

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
| SkyNorth Air | Winnipegin kansainvälinen lentoasema |
| Adventure Air | Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema |
| Northway Aviation Ltd. | Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema |

Lähteet
-------

1. ↑  Accident description *Toronto Star*.  1997. Aviation Safety Network. Viitattu 31.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Government of Manitoba: Northern Airports List (Arkistoitu – Internet Archive)
* Accident history for ZGR Aviation Safety Network
**Savimineraali** on erilaisten savien aineksena oleva kiteinen kemiallinen yhdiste. Eri savimineraalien osuus savissa vaihtelee suuresti ja niiden lisäksi savissa on aina myös hienoa kivimineraaliainesta. Savimineraalihiukkaset ovat hyvin pieniä, pienimmillään 1,2 nanometriä. Savimineraalit ovat syntyneet muuttumalla kivimineraaleista. Muuttuminen tapahtuu joko kemiallisen rapautumisen tai maan sisuksista kohoavien hydrotermisten liuosten vaikutuksesta. Maasälvät, amfibolit ja kiilteet ovat mineraaleja, joista savimineraaleja tavallisesti syntyy.[1][2]

Yleisimmät savimineraalit ovat verkkosilikaatteja eli ne kuuluvat samaan ryhmään kuin kiillemineraalit. Savimineraalikiteiden koko on kuitenkin huomattavasti pienempi, mutta hilarakenne on kiilteiden kaltainen. Kidehila muodostuu päällekkäisistä tetraedri- ja oktaedrikerroksista. Kerrosten järjestys ja määrä vaikuttavat mineraalin luonteeseen, jonka perusteella savimineraalit ryhmitellään.[1][2]

* kiillemäiset savimineraalit
	+ glaukoniitti
	+ illiitti
* kaoliniitit
	+ dickiitti
	+ kaoliniitti
	+ nakriitti
* kloriitit
* paisuvahilaiset smektiitit
	+ beidelliitti
	+ montmorilloniitti
	+ nontroniitti
	+ saponiitti
	+ sauconiitti
* vermikuliitit
* seoshilamineraalit, joissa eri mineraaliryhmien kerrokset vuorottelevat; komponentteja on tavallisesti kaksi, joskus kolme tai useampia
	+ illiitti-vermikuliitti
	+ smektiitti-illiitti
* halloysiitit
* sepioliitit (nauhasilikaattirakenne)
* attapulgiitit (nauhasilikaattirakenne)

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana savimineraalit.
2. 1 2  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana savimineraalit.
**Eurreal Wilford "Little Brother" Montgomery** (18. huhtikuuta 1906 Kentwood, Louisiana – 6. syyskuuta 1985 Champaign, Illinois) oli yhdysvaltalainen jazz- ja bluesmuusikko, pianisti ja laulaja.

Elämä
-----

### Varhainen elämä

Montgomery syntyi Kentwoodin sahakaupungissa, joka sijaitsee lähellä Mississippin rajaa ja New Orleansia, jossa hän vietti suuren osan lapsuuttaan. Lapsena hän muistutti isäänsä Harper Montgomerya ja niinpä häntä kutsuttiin Little Brother Harperiksi. Myöhemmin se muuntui loppuelämän säilyneeksi lempinimeksi Little Brother Montgomery. Montgomery alkoi soittaa pianoa neljävuotiaana ja 11-vuotiaana soitteli baareissa ympäri Louisianan. Hän sai musiikillisia vaikutteita Jelly Roll Mortonilta, joka kyläili Montgomereilla. 

### Uran alku

Montgomery saapui Chicagoon vuonna 1926 ja levytti vuonna 1930 ensimmäiset levytyksensä Paramountille. Hän äänitti neljä kappaletta, joista "Vicksburg Blues" ja "No Special Rider" muodostuivat hänen tunnuskappaleikseen. Bluebirdille hän levytti vuosina 1935–1936 New Orleansissa. Vuosina 1931–1938 hän johti yhtyettä Jacksonissa.

### Myöhempi ura Chigacossa

Vuonna 1942 Little Brother Montgomery asettui Chicagoon ja soitti klubeilla bluesia ja perinteistä jazzia, silloin tällöin myös neworleansilaisten jazzyhtyeiden kuten Kid Oryn ja Franz Jacksonin kanssa. Vuonna 1956 hän kiersi jonkin aikaa myös Otis Rushin kanssa. Montgomeryn suosio kasvoi 1960-luvulla, jolloin hän levytti useita albumeja, osan omalle vuonna 1969 perustetulle levymerkilleen FM Recordsille. Nimi tuli hänen toisen vaimonsa Janet Flobergin tyttönimestä ja Montgomerysta. 

Little Brother Montgomery kuoli syyskuussa 1985 ja hänet on haudattu Oak Woodsin hautausmaalle Chicagoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Bill Dahl: Biography Allmusic. Viitattu 1.6.2008. (englanniksi)
2. ↑  Little Brother Montgomery Allaboutjazz.com. Viitattu 1.6.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Little Brother Montgomery AllMusicissa (englanniksi)
* Kuvitettu diskografia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Karolingien keisarikunta** (800–888) oli suuri pääasiassa frankeista koostunut keisarikunta Keski- ja Länsi-Euroopassa keskiajan alussa. Sitä hallitsi Karolingien dynastia, joka oli ollut Frankkien valtakunnan kuninkaita vuodesta 751 ja Lombardian kuninkaita vuodesta 774. 

Karolingien valtakunnasta tuli keisarikunta, kun joulupäivänä 800 paavi Leo III kruunasi Kaarle Suuren keisariksi. Tavoitteena oli palauttaa Länsi-Rooman valtakunnan loisto. Karolingien keisarikuntaa voidaan pitää Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alkuvaiheena.

Ludvig Hurskaan kuoltua hänen poikiensa välillä käytiin veljessota, joka päättyi vuonna 843 tehtyyn Verdunin sopimukseen, jossa päätettiin valtakunnan jaosta kolmeen kuningaskuntaan. Jako oli Karolingien keisarikunnan murenemisen alku, mutta toisaalta siitä alkoi myös nykyisten Länsi-Euroopan suurten valtioiden kehitys. Yhden osan hallitsijalla oli edelleen keisarin arvo, mutta ei juuri valtaa muiden kuninkaiden yläpuolella.

Kaarle Paksu kokosi veljiensä perinnön ja paavi Johannes VIII kruunasi hänet keisariksi vuonna 881. Kaarlen lukuisat epäonnistumiset, kyvyttömyys ja suoranaiset virheet, joita hän teki hallitessaan, saivat aikaan kapinointia kansoissa, jotka hän oli valtaansa saanut. Kaarlen viimeisenä vuonna Karolingien valtakunta hajosi lopullisesti. Arnulf sai Saksan ja Lotharingian, kun taas Eudes eli Odo Ranskan, Berengar Italian, Rudolf Burgundin ja Ludvig Sokea Provencen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henning, Joachim: *Post-Roman Towns, Trade and Settlement in Europe and Byzantium: The Heirs of the Roman West*, s. 50. Walter de Gruyter, 2007. Google-kirjat (viitattu 18.4.2023). (englanniksi)
2. ↑  Charlemagne as Emperor *Biography.com*. Viitattu 18.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Treaty of Verdun *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.8.2019. (englanniksi)
4. ↑  Charles III *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karolingien keisarikunta** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carolingian Empire
*Tämä artikkeli käsittelee kylää ja taajamaa Kurikassa entisen Jurvan kunnan alueella. Muita samannimisiä paikkoja on täsmennyssivulla.*


  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Niemenkylä** on yksi Kurikan kylistä entisen Jurvan kunnan alueella, Etelä-Pohjanmaalla. Kylässä on muun muassa nuorisoseura. Niemenkylän elinkeinoihin kuuluvat esimerkiksi maatalous, korjaamotoiminta, mylly, huonekalu- ja metalliteollisuus, remontointipalvelu sekä kaivu- ja maansiirtopalvelu.

Niemenkylän entisen koulun läheisyydessä sijaitsee kyläyhdistyksen hoitama alue, jossa on kyläläisiä varten uima-allas, leikkikenttä, grillikatos, rantalentopallokenttä sekä sauna.

Niemenkylän harrastusmahdollisuuksia ovat esimerkiksi jalkapallo, sähly, jääkiekko, lentopallo, kutomapiiri, posliininmaalaus ja hiihto. Kylän alueella on valaistu pururata, ja nuorisoseuran ja koulun läheisyydessä on talvisin latuja.

Niemenkylästä on matkaa Jurvan keskustaan noin kahdeksan kilometriä, Vaasaan noin 55 kilometriä ja Seinäjoelle 60 kilometriä. Linnuntietä Metsäkylään on matkaa 2,5 kilometriä, Koskimäkeen 3,9 kilometriä ja Jyrynkylään 6,5 kilometriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Postinumerohaun tulos Itella Oyj. Viitattu 10.10.2010.
2. ↑  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 10.10.2010. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4  Niemenkylä Jurvaverkko ry.  Arkistoitu 7.9.2007. Viitattu 10.10.2010.
4. ↑  Niemenkylä (Länsi-Suomen Lääni, Finland) nona.net. Viitattu 10.10.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Niemenkylä kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lorschin luostarin porttihalli, 700-luvun loppu. Halli edustaa karolingisen arkkitehtuurin Roomasta ja varhaiskristillisistä aiheista saamia vaikutteita. Julkisivu on koristeltu punaisilla ja valkoisilla kivilaatoilla. Alhaalla on käytetty Rooman Colosseumin tapaan kiintopylväiden ja niiden välisten kaarien järjestelmää, ja yläpuolella pieniä uurrettuja pilastereita. Kolmioaihe oli peräisin roomalaisista sarkofageista.
**Karolinginen arkkitehtuuri** on frankkien valtakunnassa 700-luvun lopulla ja 800-luvulla vallinnut germaaninen arkkitehtuurin tyylisuunta. Sen pani alulle frankkihallitsija Kaarle Suuri (768–814). Tyylin esikuvia olivat antiikki ja Bysantin varhaiskristillinen tyyli.

Tunnetuin karolingisen arkkitehtuurin esimerkki on Aachenin palatsikappeli (796–814), jonka esikuvana oli Ravennan San Vitale. Kappeli on säilynyt Aachenin tuomiokirkon keskiosana, mutta muu palatsikokonaisuus on kadonnut.

Karolingisen tyylin aikana rakennetut pitkäkirkot, kuten Centulan luostarin kirkko Saint Riquierissa, vaikuttivat paljon myöhempään keskiaikaiseen arkkitehtuuriin. Tyyliä seurasivat ja siihen perustuivat myöhemmät ottolainen arkkitehtuuri ja romaaninen arkkitehtuuri.

Lähteet
-------

1. ↑  Pevsner, Nikolaus: *Euroopan arkkitehtuurin historia*, s. 41. Otava, 1963 (7. painos, alkuteos 1943).
2. 1 2 3  *Arkkitehtuurin sanakirja*, s. 118–119. WSOY, 2000. ISBN 951-0-24579-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karolinginen arkkitehtuuri** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Lohjan Niemilampea. Multian Niemilammesta on eri artikkeli.*

**Niemilampi** on erittäin matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Niemilammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Järvi muistuttaa avonaista kahdeksikkoa, sen keskiosan leveys on 150 metriä, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti leveämpiä. Saaria ei ole. Melko tasasyvyisen altaan syvin kohta on vain 1,57 metriä. Niemilammen itäpuolella levittäytyy peltomaita, läntinen ja eteläinen ranta on metsäistä. Niemilampeen virtaa noin sata metriä pitkä Lauttaanjoki pohjoisesta Tarkeelanjärveltä, Niemilammen koillisrannalta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjokea.

Niemilammen pintaa korotettiin vuonna 2015, jotta järvi ei kasvaisi umpeen. Järven tila on hyvä ja siihen kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta. Vesitilavuus on 165 000 kuutiometriä eli 165 miljoonaa litraa.

Niemilampi (23.063.1.001) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Niemilampi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niemilampi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 30.6.2021.
3. 1 2 3  Niemilampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 30.6.2021.
4. ↑  Niemilampi. Järviwiki. Viitattu 30.6.2021.
5. ↑  Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 30.6.2021.
**Paul Julian Banks** (3. toukokuuta 1978 Essex, Englanti) on newyorkilaisen Interpol-yhtyeen laulaja ja toinen kitaristi. Hän on myös levyttänyt ja esiintynyt alter egollaan *Julian Plenti*.

Yksityiselämä
-------------

Banksin perhe muutti Englannista Paulin ollessa kolmevuotias. He asuivat useissa paikoissa: Michiganissa, Espanja, New Jersey, Méxicossa ja Pariisissa. Lopulta perhe muutti New Yorkiin. Banks aloitti kitaransoiton ollessaan 13-vuotias. Paul teki omaa musiikkia mutta oli myös hip hop-musiikin fani seitsemänneltä luokalta lähtien. Hän on myös esiintynyt hip hop DJ:nä nimellä *DJ Fancypants.*

Interpol
--------

Paul Banks liittyi Interpoliin tavattuaan Pariisista tuntemansa ystävän Daniel Kesslerin New Yorkissa vuonna 1998. Yhtyeeseen kuului tuolloin myös rumpali Greg Drudy. Myöhemmin Carlos Dengler liittyi Interpoliin basistiksi ja koskettimiin. Interpol on julkaissut neljä albumia, jotka kaikki ovat vakuuttaneet kriitikot. Viimeisimmät ovat saavuttaneet myös kaupallista menestystä. Paul Banks kirjoittaa yhtyeen kaikki sanoitukset.

Julian Plenti
-------------

Banks julkaisi sooloalbumin nimellä *Julian Plenti*, on Banksin alter ego, jolla hän esitti esitti vuosituhannen vaihteen New Yorkissa akustisia lauluja ennen nterpolin levytyssopimusta. Albumin nimi on *Julian Plenti is... Skyscraper*. Albumilla Banks esittää jopa yli kymmenen vuotta vanhoja kappaleitaan uusiksi äänitettyinä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paul Banks** Wikimedia Commonsissa

* Julianplenti.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Interpolin virallinen kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |

 |
**Mi-26 -helikopterin pudotus** tapahtui lähellä Venäjän ilmavoimien lentotukikohtaa Hankalassa Tšetšeniassa 19. elokuuta 2002. Sotilaita kuljettanut suurikokoinen Mil Mi-26 -helikopteri tiputettiin tšeenikapinallisten olalta laukaistulla ilmatorjuntaohjuksella ja kone putosi miinakentälle. Kuolleita oli 127.

Helikopteri kuljetti pudotushetkellä yli 140 matkustajaa, eli huomattavasti enemmän, kuin helikopteri oli suunniteltu kuljettamaan.

Tausta
------

Hankala on kaupunki lähellä Tšetšenian pääkaupunki Groznyitä ja sen vieressä sijaitsee alueen suurin venäläinen sotilastukikohta. Mil Mi-26 on venäläinen kuljetushelikopteri ja yksi maailman suurimmista helikopterityypeistä. Helikopteri on suunniteltu kuljettamaan kuormaa ja lentäjien lisäksi enintään 85 matkustajaa. Helikopteri on myös suhteellisen hidas, mikä teki siitä alttiin kapinallisten iskuille.

Pudotus
-------

Hankalassa alasammuttu Mi-26 oli 19. elokuuta 2002 matkalla Mozdokista Pohjois-Ossetiassa Hankalan lentotukikohdalle Tšetšeniassa. Kyydissä tuolloin oli yli 140 venäläistä sotilasta, eli selvästi helikopterin alkuperäistä tarkoitusta enemmän. Helikopteria kohti laukaistiin venäläisvalmisteinen olalta laukaistava ilmatorjuntaohjus, joka osui toiseen helikopterin moottoreista. Helikopteri teki pakkolaskun keskelle Hankalan sotilastukikohtaa suojaavaa miinakenttää. Pakkolaskusta selvinneet matkustajat eivät päässeet ulos helikopterin kuormatilan ovista ja samalla sen tiloihin vuosi polttoainetta. Osa selviytyi ulos helikopterin ohjaamon pienestä ovesta. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan 127 venäläistä. Selviytyneitä oli aluksi 24, mutta heistä 4 kuoli vammoihinsa sairaalassa.

Seuraukset
----------

Mi-26:n pudotus oli siihenastisista helikopterionnettomuuksista eniten henkiä vaatinut. Tšetšenian Venäjää vastaan taistelleet kapinalliset ottivat vastuun helikopterin alasampumisesta uutisoiden siitä Kavkaz Centerin kautta. Venäjän sotilasviranomaiset epäilivät aluksi teoriaa koneen tippumisesta ohjuksen osuman takia. Vaihtoehtoiseksi syyksi esitettiin teknistä vikaa. Teoria herätti kritiikkiä. Sen väitettiin olevan osa asevoimien johdon nöyryyttävän tapauksen peittely-yrityksiä. Kritiikkiä herätti myös tapauksen yhteydessä ilmi tullut helikopterin ylikuorma. Tavan kuvailtiin kuitenkin olleen reitillä hyvin yleinen. Monilla vastaavilla lennoilla Hankalaan oli 100-110 matkustajaa tarkoitetun 85 sijaan.

Vuonna 2004 pudotustapauksen tiimoilta Venäläisessä oikeusistuimessa tuomittiin elinkautiseen vankeuteen tuolloin 24-vuotias Doku Džantemirov, jonka todettiin auttaneen iskun toteuttamisessa. Neljää muuta epäiltyä ei saatu kiinni. Helikopterin komentaja Aleksandr Kudjakov tuomittiin laiminlyönneistä ja lentosäännösten rikkomisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ali Askerov: "Khankala" ja "Mi-26 helicopter crash (2002)", *Historical Dictionary of Chechen Conflict*. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-1-4422-4925-7. (englanniksi)
2. 1 2 3  Russia outraged by Chechnya crash *BBC News*. BBC. Viitattu 14.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Chechen gets life for air attack *BBC News*. BBC. Viitattu 14.4.2022. (englanniksi)
**Mi-ki** on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.

Ulkonäkö
--------

Pitkäkarvainen mi-ki.
Mi-ki näyttää japanese chinin ja maltankoiran välimuodolta. Sillä on omenanmuotoinen kupolimainen kallo. Kuonon pituus vaihtelee 1–4 cm välillä. Korvat voivat olla joko pystyt tai riippuvat. Häntä on selän päälle kiertynyt. Karvapeite voi olla pitkä tai lyhyt - ensiksi mainittu on suora, silkkinen ja hieno, jälkimmäinen vastaavasti sileä ja ihonmyötäinen. Pitkäkarvaisilla yksilöillä karva muodostaa suun alueelle viikset ja parran. Kaikki värit hyväksytään. Säkäkorkeus on maksimissaan 28 cm ja paino 2–4 kg.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Mi-ki on älykäs, ystävällinen, sosiaalinen, hyväluonteinen ja valpas. Toisin kuin moni muu kääpiökoira, se ei suhtaudu myöskään vieraisiin varautuneesti. Se haukkuu vain harvoin, joten se sopeutuu hyvin kaupunkiasuntoon - sen väitetään jopa oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa. Kasvattajat suosittelevat rotua vanhuksille ja liikuntarajoitteisille.

Alkuperä
--------

Mi-ki on mahdollisesti syntynyt alun perin kahden eri kääpiörodun - esimerkiksi maltankoiran ja japanese chinin - vahingossa tapautuneesta risteymästä. Varmaa tietoa on kuitenkin ainoastaan se, että sen uskotaan olevan taustaltaan "aasialainen" ja että se jakaa yhteisen alkuperän maltankoiran, japanese chinin ja papillonin kanssa.

Rotua esiintyi Yhdysvalloissa ensikerran 1980-luvulla. *Mi-Ki Club of America* perustettiin Wisconsinissa vuonna 1996.

Hoito
-----

Näyttelykoirilta pään ja käpälöiden alueen karvat tulee leikata/ajaa pois ja kannukset poistaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 562. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
*Tämä artikkeli kuvaa Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyttä risteilijää. Saman nimisiä aluksia, katso SMS Arcona.*

**SMS Arcona** oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa ja toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gazelle-luokka*
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1901. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1902 ja se otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1903.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin 1911-1912, mutta muutokset olivat vähäisiä. Se siirrettiin vuoden 1916 lopulla luokkansa muiden alusten kanssa toisen linjan tehtäviin, jolloin alus palveli lähinnä miinalaivana, jolloin se kykeni kuljettamaan jopa 200 miinaa.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus liitettiin muodostettuun Reichsmarineen. Se palveli palveluksesta poistoonsa saakka vuoteen 1930, jonka jälkeen alus toimi proomuna.

Vuonna 1942 alus muutettiin Wilhelmshavenin laivastotukikohtaa suojaavaksi kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi, jolloin alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus romutettiin sodan päätyttyä 1948-1949.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert 2002 s. 258
2. ↑  Gardiner, Robert 1985 s. 143

*Gazelle*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *SMS Amazone* – *SMS Arcona* – *SMS Ariadne* – *SMS Frauenlob* – *SMS Gazelle* – *SMS Medusa* – *SMS Niobe* – *SMS Nymphe* – *SMS Thetis* – *SMS Undine* |
| Edeltäjä: *SMS Hela* – Seuraaja: *Bremen*-luokka |
***Cyrilla racemiflora*** on monivuotinen puuvartinen kasvi, joka kasvaa tavallisesti enintään kolme metriä korkeaksi, mutta voi toisinaan kasvaa jopa kymmenen metriä korkeaksi. Nuorena kasvi voi olla useita vuosia pensasmainen, mutta kehittyy vanhetessaan puumaiseksi. Rungon kuori on väriltään kanelinruskea. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat soikeita ja tummanvihreitä. Levinneisyysalueensa pohjoisosissa lehdet muuttuvat syksyisin ruosteenpunaisiksi ja tippuvat keväällä uusien lehtien puhjetessa, mutta etelämpänä laji on lähes ainavihanta. Lajin kukat ovat valkoisia ja ne sijaitsevat näyttävissä ja runsaskukkaisissa tertuissa. Tertut ovat enintään noin 15 cm pitkiä ja kukinnot kehittyvät viimeisimmän kasvuvuoden versoihin. Hedelmät ovat kuivia ja noin 0,2 cm pitkiä. Kussakin hedelmässä on yhdestä viiteen siementä, mutta siemenistä vain yksi on itävä.

*Cyrilla racemiflora* kasvaa rannikkoseutujen kosteilla kasvupaikoilla, kuten kosteissa havumetsissä ja purojen varsilla. Lajia tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajin levinneisyysalue ulottuu Yhdysvalloista Meksikon, Keski-Amerikan ja Karibian läpi Etelä-Amerikan koillisosiin. Puerto Ricon vuoristometsissä laji on valtalajina ja tunnetaan nimellä *palo colorado*.

*Cyrilla racemiflora* -lajia käytetään koristekasvina. Mehiläisten lajin kukkien medestä tuottama hunaja on väriltään tummaa.

*Cyrilla racemiflora* toinen Cyrillaceae-heimoon kuuluvista kasvilajeista.

Lähteet
-------

1. ↑  Botanic Gardens Conservation International (BGCI) & IUCN SSC Global Tree Specialist Group: *Cyrilla racemiflora* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Cyrilla racemiflora* *Wildflower.org*. Viitattu 11.5.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q140549
* Wikispecies: Cyrilla racemiflora
* AoFP: 2107
* APA: 1691
* CoL: 33JMD
* EoL: 488016
* EPPO: CYQRA
* FEIS: cyrrac
* FNA: 220003754
* GBIF: 5333448
* GRIN: 318071
* iNaturalist: 161508
* IPNI: 315951-1
* IRMNG: 11423463
* ITIS: 23449
* IUCN: 144305218
* NatureServe: 2.131680
* NCBI: 4341
* Open Tree of Life: 66740
* Plant List: kew-2752990
* PLANTS: CYRA
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:319176-2
* Tropicos: 10000008
* WFO: wfo-0000634813

 |

 |
**SMS Regensburg** oli Saksan keisarikunnan laivaston Graudenz-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Graudenz-luokka*
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä osana vuoden 1911 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin vuonna 1912. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1914 ja se valmistui 3. tammikuuta 1915.

Saksan keisarikunnan laivasto 1914-1920
---------------------------------------

*SMS Graudenz* otettiin laivaston palvelukseen tammikuussa 1915 ja se liitettiin Avomerilaivastoon tiedustelijaksi.

Ranskan merivoimat 1920-1944
----------------------------

Alus luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Strasbourg*. Alus osallistui 1928 ilmalaiva Italian etsintöihin.

Toisessa maailmansodassa 1940 Saksa valtasi Brestissä aluksensa takaisin. Se romutettiin 1944.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 161

*Graudenz*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *SMS Graudenz* – *SMS Regensburg* |
| Edeltäjä: Karlsruhe-luokka – Seuraaja: Pillau-luokka |
Liikennemerkissä varoitetaan mm. tulvista sadekaudella, ja kehotetaan tarkistamaan tien kunto viranomaisilta (pohjoinen Länsi-Australia, Gibb-joen tie)
Gunbarrel Highwayn opaste, autiomaaosuuden alku Länsi-Australiassa
**Outback Highway** tai **Outback Way** on ryhmä teitä Keski-Australiassa. Ne yhdistävät Queenslandin ja Länsi-Australian. 2 800 kilometrin pituinen reitti kulkee Australian keskisen aavikkoalueen halki itä-länsi -suunnassa, ja sen tarkkaa reittiä ei ole kaikilta osin vielä sovittu. Osaa teistä voi ajaa vain nelivetoisilla autoilla ja monien osien käyttöön tarvitaan viranomaislupa. Reitin käyttäjien tulee ilmoittaa lähdöstään ja saapumisestaan. Sen osat ovat:

* Great Central Road
* Gunbarrel Highway
* Lasseter Highway
* Stuart Highway
* Plenty Highway
* Donohue Highway
* Kennedy Development Road

Etäisyydet, lämpötila ja villieläimet voivat aiheuttaa vaikeuksia tai jopa kuolemia mikäli valmistautumista ennen reitin käyttöä ei tehdä huolellisesti. Reitin varrelle osuvat Alice Springs, Uluru eli Ayers Rock sekä monia pieniä kaivoskyliä.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Outi Kärpänen** (s. 16. syyskuuta 1980) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Kokkolan kaupunginteatterissa. Hyvinkäällä syntynyt Kärpänen on valmistunut teatteritaiteiden maisteriksi Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Kärpänen on opiskellut teatterityön lisäksi sirkustaidetta, trapetsivoimistelua ja akrobatiaa.

Venäjällä asuessaan Kärpänen toimi näyttelijänä Pietarin Music Hall teatterissa, jossa hän esitti Nikolai Nosovin lastennäytelmiä. Suomessa hän on työskennellyt Lahden, Kuopion ja Joensuun kaupunginteatterissa. Näyttelijänä Kärpänen on tullut tunnetuksi karnevalistisista rooleistaan, jotka ovat saaneet vaikutteita venäläisestä teatteritaiteesta ja komediateatterista. 

Kärpänen esiintyy latvialaisen Viesturs Kairišsin ohjaamassa Melanijan tie -elokuvassa, jossa hän näyttelee elokuvan päähenkilön ystävätärtä. Lisäksi hän esiintyy Samu Heikkilän käsikirjoittamassa Miss Zahra -elokuvassa, joka valittiin Moskovan kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla kilpailemaan parhaan lyhytelokuvan palkinnosta.

Kärpäsen näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuvat Peppi Pitkätossun, veijarimaisen Jäniksen (Jäniksen vuosi) ja Zaran (Puhdistus) roolit. Suomessa hän on tehnyt venäläistä kulttuuria tunnetuksi esittämällä venäjänkielistä elokuvamusiikkia.

Elokuvat
--------

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | *Seitsemän veljestä* | Tanssija |
| 2015 | *Miss Zahra* | Jelena |
| 2016 | *Melanijan tie* | Melanien ystävä |
|

Tärkeimpiä teatterirooleja
--------------------------

* Kati Kaartinen – Samanlainen onni, Amalia (2013)
* Astrid Lindgren – Peppi Pitkätossu, Peppi (2013)
* Pirkko Saisio – Elämänmeno (2013)
* Sofi Oksanen – Puhdistus, Zara (2009)
* Arto Paasilinna – Jäniksen vuosi, Jänis (2008)
* Anton Tšehov – Lokki (2008)
* Maria Jotuni – Huojuva talo, (2008)
* Kari Hotakainen – Punahukka, Katja (2007)
* Sirkku Peltola – Suomen hevonen (2007)

Lähteet
-------

1. ↑  Yle - Venäläinen teatterikoulu ei päästä suomalaista helpolla
2. ↑  Melanijan tie elokuvan tiedot
3. ↑  Miss Zahra -elokuvan tiedot Imdb-tietokannassa
4. ↑  Savon sanomat - Valloittava kiusankappale (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Savon sanomat - Kukaan ei voi paeta syyllisyyttään (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kokkolan kaupunginteatterin kotisivut
* YLE – Venäläinen teatterikoulu ei päästä suomalaista helpolla
* YLE – Puhdistuksen roolitukset onnistuivat hyvin
Laivateollisuuden telakalta vuonna 1984 valmistunut *Arnold Veymer*, nykyisin Ruotsin merivoimien HMS *Trossö* (A264).
**Oy Laivateollisuus Ab** oli Turun Pansiossa toiminut telakkayhtiö. Sen telakka sijaitsi Valmetin Pansion telakan lähellä. Yhtiö perustettiin vuonna 1945 Suomen sotakorvausvelvoitteiden täyttämiseksi, ja ensimmäisen laivansa se sai valmiiksi kaksi vuotta myöhemmin. Viimeinen Neuvostoliittoon sotakorvauksena tehty Laivateollisuuden alus oli kolmimastoinen erikoiskuunari Zarja, joka valmistui syksyllä 1952. Sen kaikki metalliosat piti valmistaa Outokummun piipronssista ja muista magnetoimattomista materiaaleista, jotta alus soveltuisi herkkiin magneettikenttien mittauksiin.

1950-luvun alussa Laivateollisuus oli Turun kolmanneksi suurin telakka noin 750 työntekijällään. Kaupungin ja koko maan suurin oli 2 900 työntekijän Crichton-Vulcan ja Valmetin Pansion telakalla työntekijöitä oli noin tuhat. Laivateollisuuden alkuvaiheen puukuunareista valikoimaa laajennettiin sotakorvausten päätyttyä muihin erikoisaluksiin. 

Valmet osti Laivateollisuuden koko osakekannan vuonna 1973. Tämän jälkeen se toimi itsenäisenä tytäryhtiönä, kunnes vuonna 1983 perustettiin uusi, Valmetin Laivateollisuus Oy -niminen yhtiö, johon Laivateollisuus sulautui. Vuonna 1986 jälkimmäisen nimeksi muutettiin *Oy Laivateollisuus Ab*. Se liitettiin pian Wärtsilä Meriteollisuuteen, joka lakkautti telakan vuonna 1988.  Laivateollisuuden perinteitä liimapuurakenteiden tekijänä jatkaa Late-Rakenteet Oy..

Laivateollisuus-yhtiön perinnöstä muistuttavat Pansiossa edelleen sen työntekijöille rakennettu Pansion Laivateollisuuden asuinalue ja Laivateollisuudenkatu-niminen katu. Museovirasto on määritellyt arkkitehti Erik Bryggmanin suunnitteleman asuinalueen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veikko Laakso: *Turun teollisuus manufaktuureista bioteknologiaan*, teoksessa Kupila, Sanna (toim.): *Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta*, s. 24–25. Turku: Turun maakuntamuseo, 2004. ISBN 951-595-090-2.
2. 1 2  Jarmo Luoma-aho: Oy Laivateollisuus Ab 1945-1990  7.8.1990. Elinkeinoelämän keskusarkisto.  Arkistoitu 7.12.2013. Viitattu 8.8.2012.
3. ↑  Late-Rakenteet Oy historia, viitattu 3.12.2013
4. ↑  Pansion Laivateollisuuden asuinalue *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* V. Lundelin: *LATE telakkana 1945–1990.* 1998. ISBN 9789529102761.
**SMS Mainz** oli Saksan keisarikunnan laivaston Kolberg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kolberg-luokka*
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettin 1907. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1909 ja se otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 1. lokakuuta.

Palvelus
--------

Elokuun alusta 1914 alkaen *Mainz* kuului kontra-amiraali Leberecht Maasin johtamaan osastoon, jonka tehtävänä oli partioida Helgolandin edustalla. Alus upotettiin Helgolandin taistelussa 28. elokuuta 1914 ylivoimaisen Britannian kuninkaallisen laivaston osaston yllätettyä partioivan osaston. Britit pelastivat merestä 348 miestä ennen aluksen uppoamista. Aluksella sai surmansa 89 miestä mukaan lukien aluksen päällikkö.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardner, Robert s. 159

*Kolberg* -luokan kevyet risteilijät

|  |
| --- |
| *Kolberg* – *Cöln* – *Mainz* – *Augsburg* |
| Edeltäjä: Dresden-luokka – Seuraaja: Magdeburg-luokka |
**Outi Koski** (s. 20. huhtikuuta 1961) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Koski edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Hyvinkään Tahkoa ja lahtelaista Sampoa voittaen Suomen mestaruuden vuonna 1982 ja Suomen cup-mestaruuden vuosina 1981 ja 1985. Lisäksi hän saavutti yhden SM-pronssin ja yhden Suomen cupin hopeamitalin. Koski pelasi myös Suomen naisten maajoukkueessa muun muassa vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa ja maan nuorisomaajoukkueissa arvokisatasolla.

Pelaajaura
----------

### Seurajoukkueet

Koski aloitti naisten pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa, missä hän heitti kaudella 1980–1981 sarjan toiseksi korkeimman pistekeskiarvon, 28,8 pistettä ottelua kohden. Vuonna 1981 hän siirtyi Lahden Sampoon jossa voitti kaudella 1981–1982 sekä Suomen mestaruuden että Suomen cup-mestaruuden. Seurannut kausi toi vielä cupin hopeamitalin. Kauden 1984–1985 Koski pelasi jälleen Tahkossa, ja seuraavaksi kaudeksi hän palasi Sampoon, joka voitti Suomen cupin mestaruuden ja SM-pronssia.

### Maajoukkue

Koski pelasi Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa ikäluokan vuoden 1978 EM-kilpailuissa sijoittuen kahdeksanneksi. Vuonna 1979 hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa, missä Suomi onnistui muun muassa voittamaan kovana pidettyjä itäeurooppalaisia maajoukkueita sijoittuen lopulta seitsemänneksi.

Suomen naisten maajoukkueessa Koski pelasi vuosina 1978–1983 47 ottelua 4,7 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen kokoonpanoon vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa sekä vuoden 1982 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa, missä hän heitti naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä (16) Ruotsia vastaan.

Saavutukset
-----------

* EM-kilpailuissa 1980 ja 1981
* Suomen mestaruus 1982
	+ SM-pronssia 1986
* Suomen cup-mestaruus 1981 ja 1985
	+ Suomen cupin hopeaa 1982
* Kaudella 1980–1981 naisten SM-sarjan toiseksi paras pisteidentekijä

Lähteet
-------

* Outi Koski Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Outi Koski – Suomen Koripalloliitto
2. ↑
3. ↑  Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto

Suomen joukkue – Koripallon naisten EM-kilpailut 1980
4 Kotisaari |
5 Koski |
6 Nummi |
7 Avellan |
8 Mäkelä |
9 Martin |
10 Hakala |
11 Airas-Järventaus |
12 Valtakari |
13 Vesa |
14 Saarteinen |
15 Peltoniemi |
Valmentaja Saarinen

Suomen joukkue – Koripallon naisten EM-kilpailut 1981
4 Koski |
5 Avellan |
6 Nygren |
7 Martin |
8 Savikko |
9 Peltoniemi |
10 Hakala |
11 Airas-Järventaus |
12 Nohynek |
13 Vesa |
14 Saarteinen |
15 Toikka |
Valmentajat Arola & Saarinen
**EPiServer** on ohjelmistoyritys, jolla on monikanavaiseen sisällönhallintaan ja sähköiseen kaupankäyntiin liittyviä tuotteita. Yritys on perustettu Ruotsissa vuonna 1994 ja nykyään sillä on toimistot Ruotsin lisäksi Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa, Hollannissa ja Australiassa.

EPiServerin tuotteet ovat Microsoft .NET –pohjaisia ja ne tukevat sekä WebForms- että ja MVC-tekniikoita HTML5 / JavaScript tuella sekä REST-rajapinnalla. Tuoteperheen ohjelmistot ovat verkkoselainpohjaisia. Uusin versio EPiServerin sisällönhallintajärjestelmästä on EPiServer 7 CMS, joka julkaistiin 31.10.2012.

EPiServer on mukana visionäärinä vuoden 2014 Gartnerin "taikaneliössä" (Magic Quadrant for Web Content Management) .

EPiServerin omassa EPiServer World –yhteisössä  on yli 25 000 rekisteröitynyttä käyttäjää. Yhteisö toimii EPiServer-kehittäjien ja -ylläpitäjien tietopankkina ja materiaaliresurssina.

EPiServerin arkkitehtuuri tarjoaa tuen kolmansien osapuolien kehittämille lisäosille. Lisäosia löytyy muun muassa tuotetietojen ja digitaalisen pääoman hallintaan sekä hakukoneoptimointiin. Lisäosia kehitetään aktiivisesti ja niille on saatavissa myös ylläpitopalveluita.

Helmikuussa 2012 EPiServer osti amerikkalaisen verkkokaupparatkaisuihin erikoistuneen yrityksen, Mediachasen. Yritykset olivat toimineet tätä ennen pidemmän aikaa kumppaneina kehittäen EPiServerin Commerce-tuotetta. Mediachase sulautui osaksi EPiServerin Yhdysvaltojen toimintoja ja heidän kehittämänsä ratkaisut integroituivat EPiServerin tuoteperheeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  "Magic Quadrant for Web Content Management", *Gartner*, 2011-11-10
2. ↑  "EPiServer World", *EPiServer*, 2012-09-17
3. ↑  "EPiServer Completes Purchase of Mediachase", *Cmswire*, 2012-03-01

Aiheesta muualla
----------------

Yhtiön omia sivustoja
* EPiServerin pääsivusto (englanniksi)
* EPiServer 7 CMS tuote-esittely
* EPiServer Commerce tuote-esittely
**Ségué Iré** on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sougui sijaitsee Dogonin ylängöllä 55 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 14 900 ja keskuskylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede
---------

Ségué Irén kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Diamnatin, idässä Ondougoun, etelässä Wadouban ja lännessä Kendén kuntiin.

Maisemaa leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta kärsinyt kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja piikkipensaista. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu 16 (tai 17) kylää. Niistä suurimmat ovat keskuskylän jälkeen 2 900 asukkaan Nanga Doumbo ja yli tuhannen asukkaan Amala Guiné ja Kombérou. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu jonkin verran fulbeja.

Souguin lähistön kyliä kutsutaan yhteisnimellä Ningari. Se on myös entisen arrondissementin nimitys.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
--------------------------------

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Liikennevälineitä ovat polkupyörät, hevoskärryt, moottoripyörät ja kuorma-autot.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, durra, maapapu, seesami ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja hiiltä sekä harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Ningarissa pidetään tärkeät markkinat.

Kunnassa toimii kolme alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja neljä koraanikoulua. Ningarissa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, vesiposteja, porakaivon ja kolme patoallasta. Muita palveluja ovat suuri joukko kauppoja, kolme hirssimyllyä ja 11 viljavarastoa.

Matkailu
--------

Matkailu kuntaan on vähäistä eikä majoituspalveluja juurikaan ole.

Lähteet
-------

* Analyse-diagnostic de la commune rurale de Segue Ire *geradsn.org*.  2009.  Arkistoitu 29.12.2016. Viitattu 28.12.2016.

### Viitteet

1. 1 2 3  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.12.2016.
2. ↑  Mali - Cercle de Bandiagara - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 16.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Analyse-diagnostic, s. 27–28.
4. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Segue-Ire 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 16.11.2014. (ranskaksi)
5. ↑  Analyse-diagnostic, s. 15.
6. ↑  Analyse-diagnostic, s. 11, 61.
7. ↑  Analyse-diagnostic, s. 33.
8. ↑  Analyse-diagnostic, s. 31–34.
9. ↑  Analyse-diagnostic, s. 59–63.
10. ↑  Analyse-diagnostic, s. 33–34.
**Milenko Topić** (serb. Миленко Топић; s. 6. maaliskuuta 1969 Pančevo) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Topić hankittiin Profikolor Banatsko Novo Selon juniorijoukkueisiin vuonna 1991. Hän oli seurassa vuoteen 1995 asti, jolloin hänet hankittiin BFC Beočiniin. Seuran paidassa hänet valittiin Jugoslavian-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 1995–1996 ja 1996–1997. Vuonna 1997 Topić siirtyi KK Crvena zvezdaan, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen KK Budućnost Podgoricaan. Seuran paidassa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 2000 sekä 2001, ja hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 1999–2000.

Topić siirtyi ulkomaille kaudeksi 2001–2002 ja pelasi Montepaschi Sienan joukkueessa. Hän voitti seuran kanssa vuoden 2002 Saporta Cupin. Kauden 2002–2003 Topić vietti KK Hemofarmissa, josta hän siirtyi kauden päätteeksi Olimpia Milanoon. Topić pelasi Milanossa puoli kautta ja palasi Hemofarmiin tammikuussa 2004. Hän edusti loppukauden Hemofarmia ja pelasi seurassa vuoteen 2007 asti. Kauden 2007–2008 Topić edusti kreikkalaista Rethymnoa.

### Maajoukkue

Maajoukkuetasolla Topić edusti Jugoslaviaa. Hän voitti maansa kanssa olympiahopeaa vuoden 1996 olympialaisista. EM-kisoista hän voitti EM-kultaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1999. Lisäksi Topić voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Topic, Milenko Euroliiga. Viitattu 16.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  EUROBASKET NEWS REPORT - 12/16/2007 Eurobasket.com. Viitattu 16.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Sports-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Bodiroga |
5 Danilović |
6 S. Obradović |
7 Lončar |
8 Paspalj |
9 Berić |
10 Đorđević |
11 Rebrača |
12 Divac |
13 Savić |
14 Tomašević |
15 Topić |
Valmentaja Z. Obradović
Séguret’n kylää.
**Séguret** [seɡyʁɛ] on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Vauclusen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 843. Séguret kuuluu Vaison-la-Romainen kantoniin Carpentras’n arrondissementissa.

Séguret’n kunnan länsirajan muodostaa Rhônen sivujoki Ouvèze. Lähimpiä isompia kaupunkeja ovat Orange parikymmentä kilometriä länsilounaaseen ja Avignon noin 40 kilometriä lounaaseen.

Séguret kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*. Siihen kuuluu kuusi muutakin Vauclusen kylää.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Séguret** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Séguret
**Sélinon linna** (kreik. Κάστρο Σελίνου, *Kástro Selínou*, ital. *Castel Selino*) eli **Palaióchoran linna** (Κάστρο Παλαιοχώρας, *Kástro Palaiochóras*) on venetsialaisaikainen linna Palaióchoran kylässä Kreetan saarella Kreikassa.

Historia
--------

Sélinon linnan raunioita.
Sélinon linna rakennettiin vuonna 1282. Sen rakennuttaja oli Kreetaa tuolloin hallinnut venetsialainen Marino Gradonigo. Linnan tarkoituksena oli suojata Kreetan etelärannikkoa sekä meriyhteyttä Pohjois-Afrikkaan. Se ei koskaan ollut erityisen merkittävä linnoitus mutta kuitenkin lähiseutunsa ainoita. Nimensä Sélino paikka sai oletettavasti seudulla runsaana kasvavasta selleristä. Linnalta nimi siirtyi koko seudulle, joka on nykyisin osa Kántanos-Sélinon kuntaa.

Kirkon rauniot.
Kreetalaiset kapinalliset valtasivat Sélinon linnan vuonna 1332 Várdas Kallérgiksen johdolla ja surmasivat sen johtajan Ermolaos Velenioksen perheineen ja joukkoineen. Venetsialaiset valtasivat sen takaisin vuonna 1334. Hayreddin Barbarossa valtasi linnan osmaniturkkilaisille vuonna 1539. Tämän jälkeen linna oli vähemmällä käytöllä. Venetsialaiset kunnostivat Sélinon linnan uudelleen vuonna 1595–1596 Benetto Dolfinin johdolla. Turkkilaiset valtasivat sen vuonna 1653. Uuden turkkilaisvallan aikana linnaa käytettiin jälleen vähemmän, kunnes osa siitä kunnostettiin käyttöön vuonna 1867.

Rakennelma
----------

Linna sijaitsee niemessä olevalla kukkulalla heti Palaióchoran kylän lounaispuolella, ja se on rakennettu noin 20 metrin korkeuteen merenpinnasta. Linna on pohjakaavaltaan jotakuinkin neliskulmainen, ja siinä on kaksi tornia eteläsivulla ja yksi pohjoissivulla. Linnoituksessa oli varuskuntarakennuksia sekä muun muassa vesisäiliöitä ja pieni kirkko. Nykyisin paikalla on jäljellä raunioita pääosin turkkilaisaikaisista rakennusvaiheista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Κάστρο Σελίνου *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2022.
2. 1 2 3  Κάστρο Σελίνου *Terrabook*. Viitattu 1.9.2022.
3. 1 2  Καστέλι Σελίνου (Castel Selino) *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sélinon linna** Wikimedia Commonsissa
Miles Hoop-1a:n ja 1000 naulan/450 kg:n pommin mallikappaleet.
**Miles Hoop-1a** oli brittiyhtiö Milesin toisen maailmansodan aikainen, itsenäinen suunnitelma miehittämättömästä lentokoneesta, joka kuljettaisi pommeja. Kokonaisuus oli suunniteltu kuorman ympärille siten, että laite olisi ollut käytännössä lentävä pommi.

Suunnitelman perustana oli C.R. Tennantin kirjoitus vuodelta 1940, jossa hän totesi RAF:n pommittajien heikon tarkkuuden sekä suunnistuksessa että varsinaisen maalin löytämisessä tarkkuuspommitusten suorittamiseksi yöllä. Hän ennusti tarpeen siirtyä aluepommituksiin.
Miles -yhtiö tarjosi radikaalia vaihtoehtoa esittelemällä suunnitelman pienikokoisesta miehittämättömästä lentokoneesta, joka olisi halpa valmistaa ja jota varastoitaisiin suuria määriä.
Hanke ei edennyt pidemmälle laimean kiinnostuksen vuoksi, sillä vielä vuonna 1940 epäröinti kaupunkien pommittamisesta oli vahvaa. Suunnitelmaa ei myöskään toteutettu aluepommituksiin siirtymisen jälkeen ja hanke päättyi 1943.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&04.03000004,3 m
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × de Havilland Gipsy Queen -6-sylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&097.&&&&0097 kW (&&&&&&&&&&&&0130.&&&&00130 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0480.&&&&00480 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0600.&&&&00600 km

**Aseistus**  

* 1 × 450 kg pommi
* Ehdotettu voimanlähde on voinut olla myös Gipsy Major

Katso myös
----------

* V1-ohjus

Lähteet
-------

* Gunston, Bill: *The Illustrated Encyclopedia of the World’s Rockets & Missiles*. Salamander Books Ltd, 1979. ISBN 0861010299, ISBN 978-0861010295.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gunston 1979, s. 30
2. ↑
Äänekosken biotuotetehdas**Äänekosken biotuotetehdas** on Äänekoskelle vuonna 2017 valmistunut Metsä Fibren omistama sellutehdas. Vanhan Äänekosken sellutehtaan toiminta lopetettiin vuonna 2017 samalla, kun uusi biotuotetehdas valmistui. Noin 1,2 miljardia euroa maksanut tehdas on Suomen metsäteollisuuden historian suurin investointi. Se loi 1 500 uutta pysyvää työpaikkaa, joista pääosa puuraaka-aineen korjuuseen ja kuljetukseen tehtaalle sekä valmiiden tuotteiden kuljetukseen tehtaalta.

Rakentaminen
------------

Lopullinen päätös tehtaan rakentamisesta tehtiin huhtikuussa 2015. Rakennusvaiheessa työmaan työntekijämäärä oli 2 000. Tehdas käynnistettiin 15. elokuuta 2017. Tehdas vihittiin käyttöön 18. lokakuuta 2017.

Tuotanto
--------

Tehtaan vuotuinen tuotantokapasiteetti on 1,3 miljoonaa tonnia sellua, josta 800 000 tonnia on havusellua ja 500 000 tonnia lehtipuusellua. Sellun ohella tehdas tuottaa sähkö- ja lämpöenergiaa sekä erilaisia biomateriaaleja. Selluntuotannon ympärille on suunniteltu perustettavan useiden yritysten muodostama biotalouden ekosysteemi. Se hyödyntää aikaisempaa kattavammin sellutehtaan sivuvirrat*selvennä*, joista jalostetaan uusia biotuotteita. Niiden osuus liikevaihdosta kohonnee noin 20 prosenttiin, kun sivuvirtojen osuus vanhoissa tehtaissa on noin 10 prosenttia.

Energian tuotanto ja kulutus
----------------------------

Vuonna 2018 biotuotetehdas nosti uusiutuvan energian osuutta Suomen energian kulutuksesta noin kahdella prosenttiyksiköllä. Tehtaan osuus Suomen sähkön kulutuksesta on 2,5 prosenttia.

Katso myös
----------

* Kemin biotuotetehdas

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tämä sinetöi Äänekosken investointipäätöksen *Kauppalehti*.  22.4.2015. Viitattu 29.5.2016.
2. ↑
3. ↑  Äänekosken biotuotetehdas vihittiin käyttöön *Yle*.  18.10.2017. Viitattu 3.2.2018.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Maailman ensimmäinen uuden sukupolven biotuotetehdas