recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uusi Tuuli** on kansalaisjärjestö, joka toimii pääasiassa kehitysmaakysymysten parissa. Järjestön tarkoituksena on sen omien tiedotteiden mukaan aatteellisena yhteenliittymänä toimien edistää kansainvälistä solidaarisuutta, oikeudenmukaista kansainvälistä taloudellista järjestystä, rauhaa ja keskinäistä yhteisymmärrystä yksityisten ihmisten ja kansojen välillä.

Näiden asioiden puolesta toimiakseen Uusi Tuuli -yhdistys on kunnostanut Eestaas Oy:n omistamasta Estellestä valtamerikatsastetun, purjehduskelpoisen aluksen, jolla voidaan sekä harjoittaa Reilun kaupan tiedotustoimintaa että kuljettaa avustustavaraa Euroopasta kehitysmaihin ja Reilun kaupan tavaraa kehitysmaista Eurooppaan. 

Toimintatapana yhdistyksellä on tuottaa lisää "kulutuskarkureita"*selvennä*. Tämä on keskeistä, koska maailman ongelma ei järjestön mukaan niinkään ole sen köyhät, vaan sen rikkaat. 

Uusi Tuuli tekee yhteistyötä maailmanparannushenkisten kansalaisjärjestöjen kanssa ympäri Euroopan. Esimerkkeinä Estellen Välimerenkiertue 2000, joka toteutettiin yhdessä eteläeurooppalaisten kansalaisjärjestöjen kanssa osana Jubilee 2000 -kampanjaa ja Angola-projekti 2001–2003, jota toteutettiin yhdessä suomalaisten, eurooppalaisten ja angolalaisten kansalaisjärjestöjen kanssa. Laivanvarustuksen ohella yhdistys harjoittaa monenlaista kulttuuri-, talous- ja liikennepoliittista propagandatoimintaa esimerkiksi pitämällä polkupyöräkirpputoria Turussa Aurinkotehtaalla.

Vuonna 2007 Uusi Tuuli toteutti yhdessä italialaisten Pangean ja LiberoMondon, kreikkalaisen Gaian ja maltalaisen KKG:n kanssa Make Fair Trade Greener -hankkeen, joka keskittyi tiedottamaan reilusta kaupasta ja ympäristöasioista sekä herättämään keskustelua reilun kaupan ympäristövaikutuksista ja tasa-arvoisemmista Etelän ja Pohjoisen välisistä suhteista. Hankkeen yhtenä toimintakokonaisuutena purjelaiva Estelle kiersi Itämeren ja Britteinsaarten satamakaupungeissa toteuttamassa tiedotus- ja kampanjatapahtumia. Estelle vieraili muun muassa Rostockissa G8-kokouksen aikaan.

Osana hanketta kehitettiin yhdessä hankekumppanien kanssa materiaalia, jota käytetään peruskouluissa oppituntien pitämiseen reilusta kaupasta ja ympäristöasioista. Yhä edelleen sekä opettajia että Uuden tuulen ja muiden järjestöjen vapaaehtoisia koulutetaan hyödyntämään materiaaleja. Lisäksi hankkeen osana tehdään tutkimus kansainvälisen tavarakuljetuksen ympäristövaikutuksista.

Uusi Tuuli -järjestön arkisto on tallennettuna Kansan Arkistoon, jossa se on vapaasti käytettävissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Uusi Tuuli -blogi
* Estellen kotisivut
* Uusi Tuuli ry:n sivu KEPA:n rekisterissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomen Ammattiliittojen Solidaarisuuskeskus SASK** on Suomen ainoa työntekijöiden oikeuksiin keskittyvä kehitysyhteistyöjärjestö. Se on perustettu vuonna 1986, ja sen jäseninä toimivat 38 suomalaista ammattiliittoa sekä keskusjärjestöt SAK ja STTK.

SASK tukee kehittyvien maiden työntekijöitä, jotta samat oikeudet toteutuisivat kaikkialla maailmassa. Sen hankkeissa tuetaan kehittyvien maiden työntekijöitä heidän pyrkimyksissään saavuttaa elämiseen riittävä palkkataso ja inhimillinen työelämä. Tavoitteena on, että Kansainvälisen työjärjestön ILOn määrittelemiä työelämän perusoikeuksia kunnioitetaan kaikkialla.

SASKin toiminta keskittyy kahdeksaan maahan Aasiassa, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Muutamia hankkeita on myös muissa maissa. Sen päätoimisto on Sörnäisissä, Helsingissä. Lisäksi sillä on neljä aluetoimistoa Mosambikissa, Intiassa, Filippiineillä ja Ecuadorissa. Kumppaneina SASKin toiminnassa ovat pääasiassa kehittyvien maiden ammattiliitot, kansainväliset ammattijärjestöt sekä muutamat koulutus- ja tutkimuslaitokset. SASK tukee koulutusta, jossa vahvistetaan paikallisten liittojen neuvottelutaitoja, jäsenhankintaa ja yhteiskunnallista vaikuttamista. Siten ne pystyvät takaamaan maansa työntekijöille mahdollisimman reilut työehdot. 

SASKin toiminta rahoitetaan pääosin ulkoministeriön kehitysyhteistyövaroin. Loput tulevat jäsenjärjestöiltä ja yksityisiltä rahoittajilta. Myös monet jäsenliittojen ammattiosastot ja yhdistykset tukevat SASKin työtä. Valtion osuus rahoituksesta on noin 74 % ja jäsenjärjestöjen 19 %.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ulkoministeriön kehitysohjelmakumppanit |
| --- |
|  |
| Kansalaisjärjestöt | 
* Kirkon ulkomaanapu
* Suomen Lähetysseura
* SPR
* Plan Suomi
* Fida International
* CMI
* SASK
* Pelastakaa Lapset
* Fingo
* World Vision Suomi
* Abilis
* Kansainvälinen solidaarisuussäätiö
* WWF Suomi
* Reilu kauppa
* KIOS
* Vammaiskumppanuus
* Helsingin Diakonissalaitos
* Siemenpuu
* Taksvärkki
* Suomen YMCA:n liitto
* Vikes
* Väestöliitto

 |

 |
Oljymaalauspaletti
**Paletti** (< ransk. *palette*, 'värilautanen, paletti') on taidemaalarin työväline, jonka pinnalla hän järjestää maalit ja sekoittaa värit. Paletti on tavallisesti puusta, vanerista, metallista, muovista, posliinista, lasista tai pahvista valmistettu tasainen levy, jossa on yleensä aukko peukaloa varten ja jonkinlainen muotoilu kädessä pitämisen helpottamiseksi. Palettia käytetään yleensä ei-juoksevia maaleja, kuten öljy- ja akryylimaaleja järjestettäessä ja sekoittaessa.

Jotta öljymaali ei imeytyisi palettiin, puiset paletit kyllästetään pellavaöljyllä, polyuretaanivernissalla tai selluloosalakalla.

Paletin kanssa voidaan käyttää palettiveistä. Sillä siirretään ja sekoitetaan maalia paletilla sekä raaputetaan paletti puhtaaksi maalaamisen jälkeen. Paletin reunaan voidaan kiinnittää nipistimillä palettikuppeja, joissa säilytetään maalausnestettä, ohennetta tai liuotinta.

Paletiksi kutsutaan palettityövälineen mukaan myös tietyn maalauksen tai kuvan yleistä väriskaalaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, Ray: *Taiteilijan käsikirja*, s. 136–137. Otava, 1997 (alkuteos 1987). ISBN 951-1-111191-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paletti (maalaustaide)**.
* Ateneumin taidemuseo, Ateneum-opas, Puhtaan paletin aika (Arkistoitu – Internet Archive)

WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Öljyvärimaalausopas**.
Hope Cooke, 1973
**Hope Cooke** (s. 24. kesäkuuta 1940 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen seurapiirirouva ja Etelä-Aasiassa sijaitsevan Sikkimin kuningatar, kuningas Palden Thondup Namgyalin puoliso vuosina 1963−1980. 

Hope Cooken isä oli John J. Cooke ja äiti Hope Noyes. Noyes oli lentäjä ja kuoli tammikuussa vuonna 1942 vain 25-vuotiaana, kun hänen lentokoneensa törmäsi maahan Nevadassa. Itsemurha oli myös yksi selitys. Cooken vanhemmat olivat eronneet marraskuussa 1941. Cooke ja hänen sisarpuolensa Harriet Townsend menivät John Cooken vanhempien luokse. Cooke asui myös jonkun aikaa setänsä luona. 

Vuonna 1959 Cooke valmistui Sarah Lawrencen collegesta ja vietti kesän Intiassa. Siellä hän tapasi Sikkimin kruununprinssi Palden Thondup Namgyalin Windemere-hotellin baarissa Darjeelingissä.

Neljä vuotta myöhemmin Cooke, joka oli anglikaani, meni naimisiin Paldenin kanssa buddhalaisessa luostarissa 20. maaliskuuta 1963. Samalla Cooke luopui seurapiirielämästään. Paldenin isä kuningas Tashi Namgyal oli kuollut samana vuonna. 

4. huhtikuuta 1965 Palden Thondup Namgyal kruunattiin Sikkimin kuninkaaksi ja Cooke kuningattareksi.

14. huhtikuuta 1975 Sikkimin kuningaskunta, joka oli ollut vuodesta 1973 Intian suojelualue, liitettiin Intian liittotasavaltaan. Kansanäänestyksessä noin 60 000 ihmistä äänesti Intiaan liittymisestä ja 1 500 vastaan. Kuningaspari oli vähän aikaa kotiarestissa. Joidenkin tarkkailijoiden mukaan Intia oli manipuloinut vaaleja. 

Cooke muutti kahden lapsensa kanssa Manhattanille. Palden Thondup Namgyal ja Cooke erosivat vuonna 1980. Entinen kuningas kuoli vuonna 1982 syöpään New Yorkissa. 

Cooke on sittemmin toiminut New Yorkin kaupungin turistikeskuksen pääoppaana ja historioitsijana.*milloin?* Hän asuu Brooklynissä. Hän on kirjoittanut elämäkerran *Time Change* elämästään Sikkimissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Kenraalimajuri August Wilhelm Aurenius (1890-luvun loppu)
**August Wilhelm Aurenius** (22. maaliskuuta 1850 – 1903 Ussurijsk, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri, joka oli lyhyen ajan myös Bulgarian armeijan majuri.

Aureniuksen vanhemmat olivat kruununvouti Claes Aurenius ja Susanna Kupert. Myös hänen veljensä Nikolai Aurenius yleni kenraalimajuriksi Venäjän keisarikunnan armeijassa. August Wilhelm Aurenius 
tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, ylennettiin valmistuttuaan aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen krenatöörirykmenttiin Pietariin 1869. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1872 ja alikapteeniksi 1874. Hän palveli krenatöörirykmentissä Turkin sodassa ja ylennettiin sodan lopulla kapteeniksi. Aurenius erosi Venäjän armeijasta ja siirtyi majurina Bulgarian armeijan palvelukseen 1880, palvellen siellä pataljoonankomentajana 1880–1885.

Aurenius palasi Venäjän keisarikunnan armeijaan 1885 krenatöörirykmentin kapteenina. Aurenius ylennettiin 1888 everstiluutnantiksi ja siirrettiin pataljoonankomentajaksi ensin 66. Butyrkin jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1889 65. Moskovan, H. K. K. Kruununperillisen jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1892 hänet määrättiin 72. Tulan jalkaväkirykmenttiin ja edelleen Rjazanin jalkaväkirykmenttiin Keski-Venäjälle. Everstiksi Aurenius ylennettiin 1896, seuraavana vuonna hänet nänet nimitettiin 12. Turkestanin linjapataljoonan komentajaksi ja 1898 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmentin komentajana hän osallistui vuonna 1900 boksarikapinaan Kiinaa vastaan. Kenraalimajuriksi Aurenius ylennettiin 1903 ja hänet nimitettiin Venäjän 44. jalkaväkidivisioonaan prikaatin komentajaksi Nikolsk-Ussurijskiin Amurin alueelle, missä Aurenius kuoli vielä virassa ollessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  August Wilhelm Aurenius *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 28.12.2019)
**Blood & Honour** on uusnatsistinen musiikinjakeluverkosto, jonka perustivat vuonna 1987 valkoisen ylivallan skinheadit ja muut valkoiset nationalistit. Blood & Honour järjestää uusnatsiyhtyeiden konsertteja ja levittää RAC-yhtyeiden äänityksiä. Blood and Honour, suomeksi *veri ja kunnia*, otti nimensä Hitler-Jugendin motosta *Blut und Ehre*. 

Kansainvälisesti toimivaa Blood and Honouria on pidetty avoimesti väkivaltaa suosittelevana järjestönä. Uusnatsistiseksi terroristijärjestöksi luonnehdittu Combat 18 on ollut tiiviisti kytköksissä järjestöön. Saksassa Blood and Honourin toiminta kiellettiin kokonaan vuonna 2000 ja Espanjassa vuonna 2005 kiihotuksesta kansanryhmää vastaan.

Historia
--------

Organisaation historia ulottuu vuoteen 1977, jolloin perustettiin Rock Against Communism -järjestö. Hiljaiselon jälkeen vuonna 1982 RAC tuli uudelleen julkisuuteen skinhead-yhtye Skrewdriverin mukana. Blood & Honourin perustivat vuonna 1987 kansallismieliset skinheadit vastaiskuna Anti-Nazi Leaguen Rock Against Racism -organisaatiolle. Skrewdriverin laulaja, Ian Stuart Donaldson toimi Blood & Honourin yhtenä perustajana ja näkyvänä vaikuttajana kuolemaansa saakka vuonna 1993.

Joskus organisaatio käyttää tunnusta "28", joka juontuu *Blood* ja *Honour*-sanojen ensimmäisten kirjainten järjestysluvuista aakkosissa.

Suomessa
--------

Suomen Blood & Honour perustettiin virallisesti vuonna 2003, mutta sen edeltäjänä voidaan pitää muun muassa järjestöä *Veri ja Kunnia*, jonka toiminta alkoi 90-luvun alkupuolella. Blood & Honour -järjestö toimii, tai on toiminut Suomessa Helsingissä, Tampereella, Orivedellä, Jyväskylässä, Mikkelissä, Joensuussa, Turussa, Savonlinnassa, Kotkassa, Kouvolassa ja Kuopiossa. Blood & Honour Suomi Finland on nykyään keskittynyt lähinnä konserttien järjestämiseen, mutta aikaisemmin he muun muassa painoivat omaa lehteä muutaman numeron verran.

Vuonna 2005 Blood & Honour järjesti jalkapallo-otteluita sotaveteraanien hyväksi. Lahjoituksen saanut sotainvalideja edustava järjestö sai kertomansa mukaan kuulleensa Blood & Honourin uusnatsiyhteyksistä vasta lahjoituksen jälkeen ja myönsi kytkennän skinheadeihin olevan sotainvalideille kiusallinen. Järjestö totesi, että se ei aio jatkossa tehdä yhteistyötä järjestön kanssa, mutta saatuja rahoja ei palauteta.

Organisaatiota lähellä olevia henkilöitä on Suomessa tuomittu väkivaltarikoksista. Järjestö sai huomiota vuonna 2002, kun siihen kuuluva "Huhtikuun ryhmä" julkaisi internetissä ilmoituksen, jossa silloinen asuntoministeri Suvi-Anne Siimes etsintäkuulutettiin "elävänä tai kuolleena". Järjestön vihalistalla oli tuolloin useita tunnettuja henkilöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Keskisuomalainen* 9.12.2005.
2. ↑  B&H SF Veteraaniturnaus 2005

Aiheesta muualla
----------------

* Blood&Honour Worldwide. (englanniksi)
* Blood&Honour Forum. (englanniksi)
* Blood&Honour / Combat 18. (englanniksi).
**Haihdunta** on haihtumiseen liittyvä suure. Se ilmaistaan yleensä millimetreinä: tunnissa (mm/h), vuorokaudessa (mm/d) tai vuodessa (mm/a). 

Haihdunnan määrittäminen ei ole yhtä yksinkertaista kuin esimerkiksi sademäärän. Haihduntaa voidaan mitata lysimetrien ja haihtumisastioiden avulla. Lysimetri on maalla täytetty ja tutkittavalla kasvipeitteellä peitetty astia, jonka vesitaseesta*selvennä* haihdunta lasketaan. Haihtumisastia taas on yksinkertaisesti vedellä täytetty astia, josta haihtumista voidaan seurata. Haihdunnan suoralle laskemiselle on kehitetty useita kaavoja (esimerkiksi Penmanin kaava), jotka perustuvat muun muassa pystysuorien kosteuserojen mittaamiseen. Se voidaan myös määrittää epäsuorasti esimerkiksi vesitaseyhtälön jäännösterminä eli ainoana tuntemattomana tai vastaavasti lämpöenergiataseesta. 

Maan alueiden erilaiset haihtumiset johtuvat erilaisista energiamääristä eli Auringon säteilyn erilaisesta jakautumisesta Maan pinnalle, mutta myös käytettävissä olevan veden määrästä. Yleisesti aavikoilta haihdunta on vähäistä, meristä ja päiväntasaajan lähettyvillä olevilta runsassateisilta alueilta suurta. Suomessa haihdunnat ovat etelässä luokkaa 400–500 mm/a ja pohjoisessa 200–250 mm/a.

Lähteet
-------

1. ↑  Vakkilainen, P: Haihdunta (s. 14-19) *Vesitekniikan perusteet, luentomateriaali*. TKK. Viitattu 9.8.2009. [vanhentunut linkki]
**John Jalmar (Jallu) Honkonen** (7. toukokuuta 1883 Saarijärvi – 3. tammikuuta 1969 Lunenburg, MA, USA) oli amerikansuomalainen laulaja, kuoronjohtaja, urkuri ja toimittaja.

Honkonen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1902. Hän asui ensin setänsä luona Pennsylvanian New Castlessa ja muutti sitten Bessemeriin. Honkonen toimi urkurina eräässä evankelis-luterilaisessa seurakunnassa ja vuonna 1922 hänestä tuli New Yorkin Uutiset-lehden toimittaja. Honkonen oli työssä lehdessä 15 vuoden ajan. Vuonna 1922 Honkonen liittyi New Yorkin Laulumiehet-kuoroon ja hän toimi myös kuoron johtajana. Myöhemmin Honkonen oli seitsemäntoista ja puoli vuotta Raivaaja-lehden toimittajana. Hän esiintyi laulajana kiertueilla eri puolilla Yhdysvaltoja. Vuonna 1929 Honkonen teki kuusi levytystä New Yorkin Laulumiehet-kuoron kuoronjohtajana ja hän teki myöhemmin samana vuonna kuusi levytystä solistina. Honkonen oli tunnettu myös runoilijana.

Levytyksiä
----------

17. kesäkuuta 1929 New Yorkin Laulumiehet-kuoron kuoronjohtajana

* Karjalainen marssi
* Kitkat katkat
* Kullan ylistys
* Satu
* Tii tii tikanpoika
* Uusi kulta ja vanha kulta

3. lokakuuta 1929 solistina

* Mamman oma Matti
* Mirri sairastaa
* Satu ihmeellisestä vuoresta
* Tiu tau tilhi
* Turlita tuohitorveen
* Yksin

Lähteet
-------

1. ↑  Obituaries - J.J. Honkonen, Former Editor *Fitchburg Sentinel*.  4.1.1969. Viitattu 8.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Viihdemusiikin vaikuttajien elinaikoja, koonneet Tero Halvorsen, Harri Hirvi ja J. J. Marjanen, julkaissut verkossa Viihdemusiikin Ystävien Seura ry (Web Archive)
3. ↑  Jean Pellinen : New Yorkin Laulumiehet
4. ↑  Fono.fi : Jallu Honkonen

Aiheesta muualla
----------------

* Jallu Honkosen levytyksiä Youtubessa
* Lisää luettavaa aiheesta **Jallu Honkonen** on Wikiaineistossa Luettelo Jallu Honkosen kirjoittamista lehtiartikkeleista

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Jallu Honkonen
Aleksandr Hotovitski
**Aleksandr Aleksandrovitš Hotovitski** (ven. Александр Александрович Хотовицкий, myös **Aleksander Helsinkiläinen**, 11. helmikuuta 1872 Kremenets, nyk. Ukraina – noin 16. kesäkuuta 1937) oli ortodoksinen pappi, lähetystyöntekijä ja Helsingin ortodoksisen seurakunnan kirkkoherra vuosina 1914–1917.

Hotovitski opiskeli Volynian hengellisessä seminaarissa ja Pietarin hengellisessä akatemiassa. Päätettyään opiskelunsa hänet lähetettiin lähetystyöntekijäksi New Yorkiin pyhän Nikolaoksen seurakuntaan. Hänet vihittiin avioliittoon ja pappeuteen vuonna 1896 San Franciscossa ja toimi tämän jälkeen pyhän Nikolaoksen seurakunnan kirkkoherrana. Hotovitski pyrki aktiivisesti kehittämään ortodoksisuutta Pohjois-Amerikassa ja perusti useita uusia seurakuntia. Hän myös toimitti perustamaansa *The American Orthodox Messenger* -lehteä.

Vuonna 1914 Hotovitski nimitettiin Venäjän Berliinin suurlähetystön kirkon kirkkoherraksi, mutta ensimmäinen maailmansota muutti suunnitelmia ja Hotovitski saapui Helsinkiin kaupungin seurakunnan kirkkoherraksi ja ortodoksisten kirkkojen piirinvalvojaksi. Helsingissä hän toimitti *Gelsingforskij Prihodskij Listok* -lehteä.

Näkyväksi muistomerkiksi jäi Uspenskin katedraalin Golgata-risti, jonka hän hankki vuonna 1916 yksityisin lahjoituksin; tosin ikonikokonaisuuteen alun perin tarkoitettu taustakuva, jossa olisi ollut kevyesti hahmotettu Jerusalemin kaupunki yllään puolipilvinen yötaivas, jäi toteuttamatta sopivan taiteilijan puutteessa. 

Vuonna 1917 hän siirtyi Moskovaan Kristus Vapahtajan kirkon kalustonhoitajaksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen kirkon tilanne vaikeutui. Hotovitski vangittiin 1920-luvulla useita kertoja ja tuomittiin vallankumoustribunaalissa 13. joulukuuta 1922 kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Hänet kuitenkin armahdettiin viiden vankilavuoden jälkeen. Viimeisen kerran Hotovitski vangittiin 16. kesäkuuta 1937 ja ilmeisesti tuomittiin teloitettavaksi jo samana päivänä. Tuomion syynä oli "osallistuminen kirkollisten terroristien organisaation neuvostovastaiseen toimintaan ja kiihotukseen". 

Venäjän ortodoksinen kirkko kanonisoi Hotovitskin vuonna 1994 ja vuoteen 2012 saakka hänen muistopäiväänsä vietettiin Suomessa ja Pohjois-Amerikassa 4. joulukuuta, hänen kanonisointipäivänänään.  Vuodesta 2012 lähtien pappismarttyyri Aleksanderin muistopäivä on hänen kuolinpäivänään 19. elokuuta.

Uspenskin katedraalin krypta on pyhitetty pappismarttyyri Aleksander Hotovitskin muistolle. Kryptan temppelijuhlaa vietetään hänen muistopäivänään 19.8.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ronja Venesperä/HAP: Pappismarttyyri Aleksander Helsinkiläinen (Hotovitski) ortodoksi.net.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 30.8. 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksanteri Hotovitskin kappeli (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin ortodoksinen seurakunta

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Pahonja-rykmentti***lähde?* (ukr. Білоруський полк «Погоня», *Biloruskyi polk "Pohonja"*, valkoven. Беларускі полк «Пагоня», *Belaruski polk "Pahonja"*) on Ukrainan kansainvälisen legioonan alaisuudessa toimiva rykmentti. Se koostuu pääsääntöisesti valkovenäläisistä vapaaehtoisista.

Historia
--------

Rykmentti perustettiin Valko-Venäjän oppositiota maanpaosta johtavan presidentin Svjatlana Tsih’anouskajan käskyllä 31. maaliskuuta 2022. Tuolloin rykmentin kooksi arvioitiin 450–500 sotilasta.

Rykmentin taustalla on toiminut valkovenäläisiä upseereja, jotka ovat taistelleet Ukrainan puolella Pahonja-nimisenä osastona jo Itä-Ukrainan sodan aikana vuodesta 2014 lähtien.

Osalla rykmentin sotilaista oli aiempia kytköksiä Azov-pataljoonaan, mutta rintamalla olleen valkovenäläisen sotilaan, Vadim Kabantšukin, mukaan Pahonja-rykmentillä ei ole kannata äärioikeistolaisia ideoita.

Toiminta ja reaktioita
----------------------

Lokakuussa 2022 Pahonja-rykmentin alaisuudessa toiminut ilmatiedustelua tekevä osasto siirrettiin toisen valkovenäläisistä koostuvan vapaaehtoisjoukkojen, Kastus Kalinouskin rykmentin, alaisuteen.

Yksi rykmentin tarkoitusperistä on kerätä kokemusta Ukrainasta ja vastustaa tämän jälkeen Valko-Venäjän diktaattoria Aljaksandr Lukašenkaa.

Rykmentin rekrytointikeskus sijaitsee Varsovassa.

Valko-Venäjän viranomaiset ovat määritelleet rykmentin alaisuudessa taistelevat henkilöt ääriliikkeen edustajiksi. Maan lain mukaan tällaiset henkilöt eivät voi toimia esim. poliittisissa luottamustehtävissä tai opetus- ja sotilasviroissa. Tällaisten ääriliikehtijöiden aatteiden levittäminen on myös kriminalisoitu maasa.

Marraskuussa 2022 Euroopan parlamentti hyväksyi julkilausuman, jonka nojalla se antoi poliittisen tukensa rykmentille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  How Belarusian Fighters in Ukraine Evolved Into Prominent Force Against Russian Invasion *Voice of America*.  2.4.2022. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Volunteer unit 'Pahonia' at Ukrainian war: Belarusian fighters are alive *belsat.eu*. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Белорусы начали создавать полк «Погоня» в составе Вооруженных сил Украины *belsat.eu*. Viitattu 22.3.2023. (venäjäksi)
4. ↑  «Мы понимаем, что будем бок о бок вести боевые действия в Беларуси». Полк «Пагоня» прокомментировал переход части бойцов к калиновцам *Зеркало*.  25.10.2022. Viitattu 22.3.2023. (venäjäksi)
5. ↑  What is Belarus preparing for *Georgian Foundation For Strategic and International Studies*.  12.7.2022. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
6. ↑  Belarus lists military unit members among 625 'extremists' *AP NEWS*.  28.10.2022. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
7. ↑  Belarus lists military unit members among 625 'extremists' *ABC News*.  28.10.2022. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
8. ↑  JOINT MOTION FOR A RESOLUTION on the continuing repression of the democratic opposition and civil society in Belarus | RC-B9-0508/2022 *European Parliament*.  23.11.2022. Viitattu 22.3.2023. (englanniksi)
**Elias Rudolf (Rolle) Laaksonen** (3. toukokuuta 1903 Tampere – 9. kesäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen puutavara-alan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Laaksosen vanhemmat olivat maanviljelijä, kauppias Tuomas Laaksonen ja Maria Katarina Ruuskanen ja puoliso vuodesta 1933 Aune Aalto. Laaksonen kävi keskikoulun Tampereen lyseossa 1913–1920 ja teki opintomatkoja useisiin eri maihin. Hän oli Siuron Puuhiomon ja Kuljun Höyrysahan toimistovirkailija 1920–1923, monien eri liikkeiden palveluksessa 1924–1930, Riihimäen Saha Oy:n Helsingin myyntijohtaja 1931–1939, Hackman & Co:n Sorsakosken tehtaan Helsingin myyntipäällikkö 1939–1943, Kolho Oy:n Helsingin edustuksen hoitaja 1939–1944 ja Puukonttori Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1944. Laaksosella oli myös oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1971. Laaksonen ja hänen vaimonsa olivat tunnettuja taiteen keräilijöitä, heidän taidekokoelmaansa säilytetään Helsingin kaupungin taidemuseossa. Heidän nimeään kantava erikoisrahasto on perustettu Liikesivistysrahastoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elias Laaksonen *Biografiasampo*. Viitattu 1.11.2022.
2. 1 2  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 21.6.1972, nro 157, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Aune ja Elias Laaksosen kokoelma (Arkistoitu – Internet Archive)
**Panagía Episkopín kirkko** (kreik. Ναός Παναγίας Επισκοπής, *Naós Panagías Episkopís*) on bysanttilaisaikainen kirkko Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle (*Panagía*).

Panagía Episkopín kirkko.
Kirkko on rakennettu keskibysanttilaisena aikana 1000-luvulla. Sen paikalla oli aiemmin varhaiskristillinen basilika. Kirkko toimi alun perin saaren katedraalina, mistä se on saanut nimensä toisen piispaan (*epískopos*) viittaavan osan. Venetsialaisvallan aikana se toimi katolisena kirkkona. Kirkko on säilynyt nykyaikaan hyvin. Kirkossa on seinämaalauksia ja ikoneita 1000- ja 1100-luvuilta.

Episkopín kirkko sijaitsee Mésa Gonián alueella Kamárin ja Episkopí Goniáksen kylien välissä Profítis Ilías -vuoren pohjoispuolella. Kirkko on tyypillinen bysanttilaismallinen ristinmuotoinen kirkko, jossa on keskellä kupoli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ναός Επισκοπής Θήρας Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 22.4.2015.
2. 1 2 3  Panagia Episkopi Church *Greeka.com*. Viitattu 22.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panagía Episkopín kirkko** Wikimedia Commonsissa
Vuoden 2011 Kawasaki Ninja Helsingin Messukeskuksessa.
Kawasaki Ninja 250 R.
**Kawasaki Ninja 250 R** on Kawasakin valmistama moottoripyörämalli, jonka kokonaan uusittu 4. sukupolvi tuli markkinoille vuonna 2008. Siinä on kaksisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa 24,6 kW (33 hv), joten se sopii hyvin 35 kW:iin rajoitetun moottoripyöräkortin (A2-kortti) haltijalle. Polttoaineen syöttönä on eurooppalaisissa malleissa Keihinin 28 mm polttoaineensuihkutus ja Yhdysvalloissa tavanomainen kaasutin.

Historia
--------

1988–2007 tuotannossa ollut 3. mallisukupolven Ninja 250 R.
Alkuperäinen Ninja 250 R esiteltiin Japanin sisämarkkinoilla jo vuonna 1983. Vuonna 1986 julkaistiin vientimalli EX250E, jota oli saatavilla Kanadassa ja Yhdysvalloissa, mutta Euroopassa sitä markkinoitiin nimellä GPZ-250R. Vasta 2008 esitelty Ninja 250 R käyttää samaa mallinimeä kaikilla markkina-alueilla.

Valmistus
---------

Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin tuotavat Ninja 250 R:t valmistetaan Thaimaassa. Intian markkinoilla myytävät Ninja 250R -moottoripyörät kootaan thaivalmisteisista CKD-kiteistä (*Complete Knock Down*) Bajaj:n tehtailla Chakanissa Punen lähellä.

Teknisiä tietoja (2008-)
------------------------

Kawasaki Ninja 250 R kuvattuna Hongkongissa.
* Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen rivimoottori, DOHC
* Iskutilavuus - 249 cm³
* Poraus/isku - 62/41,2 mm
* Puristussuhde - 11,6:1
* Huipputeho - 33 hv / 11000 rpm
* Huippuvääntö - 21 Nm / 8500 rpm
* Vaihteisto - 6-portainen
* Kytkin - Märkä monilevykytkin, vaijerikäyttöinen
* Toisioveto - Ketju
* Paino - 169 kg
* Istuinkorkeus - 780 mm
* Akseliväli - 1400 mm
* Etujarru - 290 mm levyjarru, 2-mäntä puristin
* Takajarru - 220 mm, 2-mäntä puristin
* Runko - Teräsputkirunko
* Huippunopeus - 153,7 km/h
* Polttoainesäiliö - 17,5 l

Lähteet
-------

1. ↑  Superbike (Alan Dowds, 15.4.2008) (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 13.6.2010
2. ↑  Motorcycle USA: 2008 Kawasaki Ninja 250R First Ride (Bart Madson, 12.2.2008) Viitattu 14.6.2010
3. ↑  India Automotive: Kawasaki Ninja 250R launched in India (7.10.2009) Viitattu 13.6.2010
4. ↑  Motorcycle Consumer News: Ninja 250 R EX250J9F Specifications (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 14.6.2010

* Kawasaki Ninja 250 R - Raikas uutuus valikoimaan.  *BIKE*, 2008, nro 1, s. 77.

* Kawasaki Ninja 250 R - Ketterä pikkusportti.  *BIKE*, 2009, nro 1, s. 66.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Motorcycle.comin sivuilla (englanniksi)
* San Francisco Chroniclen artikkeli (Arv Voss, 6.12.2008) (englanniksi)
* Vertailu: Kawasaki Ninja 250 R ja Honda VTR250 (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kawasaki Ninja 250 R**.
**Rósa Björk Brynjólfsdóttir** (s. 9. helmikuuta 1975) on islantilainen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 2016–2021. Hän edusti vihreää vasemmistoa, mutta jätti puolueen vuonna 2020 ja siirtyi sosiaalidemokraattiseen liittoon.

Rósa syntyi Hafnarfjörðurissä. Hän opiskeli Islannin yliopistossa ranskan kieltä ja mediaa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2000, minkä lisäksi hän on opiskellut oppaaksi. Vuosina 1998–2003 ja 2005–2009 hän toimi oppaana Islannin ylämailla. Vuosina 2002–2007 hän työskenteli Islannin yleisradioyhtiö RÚV:n televisio- ja radiokanavilla, Stöð 2 -televisiokanavalla, NFS-uutiskanavalla ja Morgunblaðið-lehdellä. Vuosina 2007–2008 hän työskenteli France 24:llä, vuosina 2008–2009 myös Al Jazeeran, TF1:n, BBC:n, CBC:n ja NRK:n Islannin-kirjeenvaihtajana. Vuosina 2009–2010 hän työskenteli RÚV:llä. Vuosina 2010–2014 hän työskenteli valtiovarainministeriössä lehdistösihteerinä. Vuosina 2015–2016 hän toimi vihreän vasemmiston parlamenttiryhmän toiminnanjohtajana.

Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Rósa valittiin Alþingiin. Vuosina 2017–2021 hän toimi Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin-delegaation puheenjohtajana. Syyskuussa 2020 hän erosi vihreän vasemmiston parlamenttiryhmästä puolueen johtaman hallituksen karkoitettua lapsiperheen, joka oli odottanut oleskelulupapäätöstä 25 kuukautta. Saman vuoden joulukuussa hän liittyi sosiaalidemokraattiseen liittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rósa Björk Brynjólfsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 9.3.2023. Viitattu 9.3.2023. (islanniksi)
2. ↑  Rósa Björk kveður Vinstri-græna *Morgunblaðið*.  17.9.2020.  Arkistoitu 9.3.2023. Viitattu 9.3.2023. (islanniksi)
3. ↑  Bjarni Rúnarsson, Jóhanna Vigdís Hjaltadóttir: Rósa Björk gengin til liðs við Samfylkinguna *RÚV*.  16.12.2020.  Arkistoitu 9.3.2023. Viitattu 9.3.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Enes Ünal** (s. 10. toukokuuta 1997 Osmangazi) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Getafea. Oikeajalkainen Ünal on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa myös Turkin maajoukkueessa.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Ünalin kasvattajaseura on Bursaspor. Hän pelasi vuosina 2013–2015 seuran edustusjoukkueessa 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Heinäkuussa 2015 Ünal siirtyi Englannin valioliigan Manchester Cityn riveihin. Hänet kuitenkin lähetettiin vielä samassa kuussa kaksi kautta kestävälle lainalle Belgian Jupiler Pro Leaguen KRC Genkiin. Sitten hän pelasi lainalla vielä Alankomaissa NAC Bredan ja FC Twenten joukkueissa, kunnes vuonna 2017 hänet myytiin espanjalaisseura Villarrealille. Ünal on Espanjassa edustanut myös lainasopimuksilla Levantea ja Real Valladolidia sekä vuodesta 2020 alkaen Getafea. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Espanjan La Ligassa 126 ottelua ja tehnyt niissä 22 maalia.

### Maajoukkueura

Ünal on edustanut monia Turkin nuorten maajoukkueita. Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän debytoi vasta 16-vuotiaana syyskuussa 2013. Turkin jalkapallomaajoukkueessa Ünalin debyytti tapahtui maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän on toukokuun 2021 loppuun mennessä pelannut 22 A-maaottelua ja tehnyt kaksi maalia, molemmat marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan Turkin voittaessa vierasottelunsa 0–2.

Muuta
-----

Myös Ünalin isä Mesut Ünal edusti jalkapallourallaan Bursasporia. Nykyisin hän toimii seuran juniorivalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Enes Ünal Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Enes Ünal National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Getafe – Primera División
1 Casilla |
2 Djené |
3 Angileri |
4 Álvarez |
5 Milla |
6 Duarte |
7 Mata |
8 Seoane |
9 Portu |
10 Ünal |
11 Aleñá |
12 Amavi |
13 Soria |
14 Latasa |
15 Alderete |
16 Algobia |
17 Munir |
18 Arambarri |
19 Mayoral |
20 Maksimović |
21 Iglesias |
22 Suárez |
23 Mitrović |
24 Villar |
27 Conde |
Valmentaja Flores

Turkin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Günok |
2 Çelik |
3 Demiral |
4 Söyüncü |
5 Yokuşlu |
6 Tufan |
7 Ünder |
8 Toköz |
9 Karaman |
10 Çalhanoğlu |
11 Yazıcı |
12 Bayındır |
13 Meraş |
14 Antalyalı |
15 Kabak |
16 Ünal |
17 B. Yılmaz |
18 R. Yılmaz |
19 Kökçü |
20 Ömür |
21 Kahveci |
22 Ayhan |
23 Çakır |
24 Aktürkoğlu |
25 Müldür |
26 Dervişoğlu |
Valmentaja Güneş
**Gunnarla** on Lohjan 13. kaupunginosa. Se rajautuu Maksjoen, Ojamon, Ojamonkankaan ja Metsolan kaupunginosiin.

Alueen rakennuskanta ja tiet on rakennettu pääasiassa 1990-luvulta lähtien. Kaupunginosan eteläosassa sijaitsee Tanhuhovin tanssilava ja kirpputori.

Lähteet
-------

* Lohjan karttapalvelu (Gunnarla sijaitsee Lohjan keskustan eteläpuolella)

### Viitteet

1. ↑  Lohjan karttapalvelu *karttapalvelu.lohja.fi*. Viitattu 23.7.2022.

Lohjan kaupunginosat
1. Anttila | 2. Ahtsalmi | 3. Pitkäniemi | 4. Hiidensalmi | 5. Pappila | 6. Moisio | 7. Myllylampi | 8. Neitsytlinna | 9. Ojamo | 10. Ojamonkangas | 11. Keskilohja | 12. Metsola | 13. Gunnarla | 14. Vienola | 15. Gruotila | 16. Pappilankorpi | 17. Jönsböle | 18. Kyrkstad | 19. Virkkala | 20. Maksjoki | 21. Vappula | 22. Routio | 23. Lempola | 24. Ventelä | 25. Perttilä | 26. Muijala | 27. Röylä | 28. Paloniemi | 29. Immula | 30. Kirkniemi | 31. Nummenkylä | 32. Karnainen | 101. Sammatti | 102. Karjalohja | 103. Nummi | 104. Pusula | 105. Saukkola
**Tuve** on Göteborgin kaupunginosa, hallinnollisesti Göteborgin kunnan Hisingenin *stadsområdeen* kuuluva *primärområde*. Se sijaitsee Göteborgin keskustan ja Götajoen eteläisen lasku-uoman pohjoispuolella, keskellä Hisingenin saarta. Tuven eteläpuoli on urbaania, pohjoispuoli maaseutumaista seutua. Vuoteen 1967 asti Tuve oli oma maalaiskuntansa.

Tuven maansortuma 1977
----------------------

Äkillinen maan vajoaminen tuhosi Tuven kirkon eteläpuolella sijainneet 87 omakoti- ja rivitaloa 30. marraskuuta 1977. Onnettomuudessa kuoli yhdeksän ihmistä, mikä tekee siitä yhden maan pahimmista luonnonkatastrofeista nykyaikana. Talot oli rakennettu juoksusaven päälle, ja monet niistä putosivat äkkiä muodostuneeseen, useita metrejä syvään jyrkkäreunaiseen rotkoon. Tapauksen jälkeen löydettiin kunnan arkistoista asiantuntijoiden vuonna 1964 esittämiä varoituksia alueelle rakentamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Klemola, Matti: Göteborgin vyörymästä uusi teoria.  *Helsingin Sanomat*, 17.10.1978, s. 20. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Sartti, Seija & Rautava, Timo: "Kaaoksen alta voi löytyä vielä kymmeniä kuolleita". Uutta vyörymää pelätään.  *Helsingin Sanomat*, 2.12.1977, s. 25. Näköislehti (maksullinen).
Kenraali Albert Westermarck. Helena Westermarckin maalaus
**Albert Oskar Josef Westermarck** (31. maaliskuuta 1823 Helsingin pitäjä – 22. toukokuuta 1885 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Westermarckin vanhemmat olivat apulaissotatuomari Petter (Per) August Westermarck ja Eva Jacobina Björkstén. Myös hänen veljestään Johan August Ulrik Westermarckista tuli kenraali. Albert Oskar Josef Westermarck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1846 valmistuttuaan kornettina palvelukseen Volynian ulaanirykmenttiin. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1848, aliratsumestariksi 1853, ratsumestariksi 1860, everstiluutnantiksi 1867 ja everstiksi 1873. Rykmenttinsä mukana Westermarck osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1848–1849 ja tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Vuonna 1874 hänet määrättiin 1. Pietarin ulaanirykmentin reservieskadroonan päälliköksi, mistä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina 1880.

Lähteet
-------

1. 1 2  Albert Oskar Josef Westermarck *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 3.5.2020)
**Elisabeth Berg** (s. 1964 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja. Hänen äänialansa on sopraano.

Berg opiskeli säveltaiteita Tukholmassa, minne hän myös asettui. Hänen varhaisia tehtäviään on yksi päärooleista oopperassa *Fantomen på operan* vuonna 1989. Klassisen oopperan ohella Berg on esittänyt pop-oopperaa. Vuonna 1989 hän osallistui Melodifestivalen-kilpailuun Haakon Pedersenin kanssa kappaleella "Nattens drottning".

Lähteet
-------

1. ↑  Elisabeth Berg *Ne.se*. NE Nationalencyklopedin AB. Viitattu 24.1.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Framgångsrikt samarbete tillbaka *Kuriren.nu*. Norr Media AB ja NTM.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 24.1.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Melodifestivalen 1989: Haakon Pedersen & Elisabeth Berg - "Nattens drottning" *Eurovisionworld.com*. Viitattu 24.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Operabase: Elisabeth Berg

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Elisabeth Berg
*Tämä artikkeli käsittelee kasvin osaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Puun juurakko.
**Juurakko** tarkoittaa yleiskielessä puun juuriston jykevintä osaa eli kantoa ja siihen liittyviä järeitä juuria. Varsinainen runko ei siihen kuulu, vaan juurakko ulottuu ylimmän juurenniskan kohdalle.

Kasvitieteessä juurakko tarkoittaa versokasvin monivuotista maanalaista vartta, joka on sisältämänsä vararavinnon vuoksi heikosti paksuuntunut. Se on muodostunut varsista eli siinä on sekä juuria että lehtiä. Juurakko on siis eri asia kuin juuristo, joka on muodostunut vain juurista. Juurakko on joko vaakasuora vaakajuurakko eli maavarsi tai pystyjuurakko. Muunlaisia maavarsia ovat maarönsyt, sipuliversot ja mukulavarsi. Juurakon pitkä, moninivelinen ja lyhytnivelvälinen rankaosa on siitä lähteviä juuria paksumpi. Juurakon pituuskasvu tapahtuu haarajatkoisesti tai varsijatkoisesti samalla kun vanhin osa lahoaa. Vaakasuora eli suikertava juurakko on tavallisesti kokonaan maanpinnan alapuolella kasvaen sivusuunnassa. Pystyjuurakko kasvaa kohtisuoraan tai hieman viistoon maanpintaa vastaan ja sen yläosassa on usein kasvulehtiä. Yleensä juurakko haaroo vain vähän. Tästä kasvutavasta poikkeavat kuitenkin eräät saprofyyttiset kämmekkäkasvit.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana juurakko.
3. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana juurakko.
4. 1 2  Rauno Tirri et al.: *Biologian sanakirja,* Otava 2003, ISBN 951-1-17618-8, hakusana juurakko.
5. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* hakusana maavarsi.
Jean-François-Étienne Borderies
**Étienne-Jean-François Borderies** (24. tammikuuta 1764 Montauban, Ranska – 4. elokuuta 1832 Versailles, Ranska) oli ranskalainen katolinen piispa ja hengellisten runojen kirjoittaja.

Borderies'n elämänvaiheista on vähän tietoa. Hän opiskeli Collège Sainte-Barbe -korkeakoulussa Pariisissa. Ranskan vallankumouksen koittaessa hänen oli lähdettävä maanpakoon Hollantiin, Saksaan ja Englantiin. Vuonna 1802 hänestä tuli pappi Lalandeen, vuonna 1819 Saint-Denis'n arkkidiakoni, ja hänet vihittiin Versailles'n piispaksi 29. heinäkuuta 1827.

Hänet tunnetaan ennen kaikkea englantilaisen John Francis Waden kirjoittaman joululaulun "Adeste fidelesin" muokkaajana. Hän on kirjoittanut Waden nelisäkeistöiseen lauluun kolme latinankielistä lisäsäkeistöä vuonna 1822.

Lähteet
-------

1. 1 2  Borderies, Etienne Jean Francois *biblicalcyclopedia.com*. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Bishop Jean-François-Étienne Borderies † *catholic-hierarchy.org*. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 318. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
4. ↑  Adeste, Fideles *hymnsandcarolsofchristmas.com*. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Maaherra Henrik Åkerman
**Henrik Willehard Åkerman** (7. marraskuuta 1841 Bomarsund, Ahvenanmaa – 21. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja senaattori.

Åkermanin vanhemmat olivat sotilasapteekkari, kollegiasessori, kartanonomistaja Henrik Gustaf Åkerman (1801–1865) ja Marie Louise Björkman (1810–1857). Hän oli naimisissa vuodesta 1865 Olga Nikolajevna Golovatševan (1845–1922) kanssa.

Åkerman kävi Helsingin jalkaväen junkkarikoulun valmistuen sieltä 1862. Hän palveli 1862–1866 88. Pietarin jalkaväkirykmentissä hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1863 ja luutnantiksi 1864. Tämän jälkeen Åkerman palveli 7. Porin ruotujakoisessa tarkk’ampujapataljoonassa 1866–1868 ja sen jälkeen päivystävänä upseerina Helsingin jalkaväen junkkarikoulussa. Hänestä tuli alikapteeni 1867, kapteeni 1870 ja majuri 1873. Åkerman toimi 148. Kaspian jalkaväkirykmentin 1. pataljoonan komentajana vuodesta 1874 ja everstiluutnantiksi ylentämisen jälkeen 1878 hän oli 122. reservipataljoonan, Pietarin paikallispataljoonan ja 7. reservipataljoonan komentajana. 

Sen jälkeen, kun Åkerman ylennettiin everstiksi 1881, hän toimi Helsingin kaupungin poliisimestarina vuodesta 1882 ja oli 1888 lyhyen ajan Viipurin läänin vt. kuvernöörinä. Hän oli Suomen sotakomissariaatin yli-intendenttinä vuodesta 1891 ja Kuopion läänin kuvernöörinä 1899–1901. Åkerman oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1900–1901 ja toimi päällikkönä senaatin finanssitoimituskunnassa 1900 ja kauppa- ja teollisuustoimituskunnassa 1900–1901. Hänestä tuli kenraalimajuri 1896 ja sotapalveluksesta hän erosi 1901.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  SKS Biografiakeskus : Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 : Åkerman, Henrik Willehard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuopion läänin maaherrat ja kuvernöörit (1831–1997) |
| --- |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) | 
* Sackleen (1831–1833)
* Ramsay (1833–1854)
* Federley (1854–1855)
* Furuhjelm (1855–1862)
* Antell (1862–1866)
* von Essen (1866–1873)
* von Kraemer (1873–1884)
* Järnefelt (1884–1888)
* Aminoff (1888–1899)
* Åkerman (1899-1900)
* Krogius (1900–1903)
* Bergh (1903–1905)
* Stenius (1905–1911)
* Tawaststjerna (1911–1913)
* Spåre (1913-1917)

 | Kuopion läänin vaakuna |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* von Hellens (1917–1918)
* Ignatius (1918–1940)
* Heikkinen (1940–1950)
* Riikonen (1950–1960)
* Mantere (1960-1966)
* Hölttä (1966–1978)
* Hjerppe (1978–1993)
* Martikainen (1993–1997)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Pienet soturit** (engl. *Small Soldiers*) on vuonna 1998 valmistunut koko perheen toimintakomedia. Se kertoo lelusotilaisiin asennetuista aseprosessoreista, joka tekee niistä älykkäitä ja murhanhimoisia, ja sotilaiden ja gorgonimutanttien välisestä sodasta tavallisessa lähiössä. Elokuvan on ohjannut Joe Dante. Sen pääosissa nähdään mm. Gregory Smith, Kirsten Dunst, Tommy Lee Jones (ääniroolissa), Frank Langella (ääniroolissa) ja Denis Leary. Suomessa elokuva julkaistiin 16. lokakuuta 1998. Se sai kehnohkot arvostelut heti ilmestyessään.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Puolustusministeriön leivissä oleva Globotech-niminen yritys fuusioituu Heartlandin leikkikalutehtaan kanssa. Kaksi Heartlandin leikkivälineen tuotantopäällikköä, Irwin ja Larry, tapaavat Globotechin johtajat kokouksessa ja päättävät tuoda markkinoille aivan uudenlaisen lelusarjan. Larryn tehdessä leluihin paristotilausta hän tilaa puolustusministeriöltä X1000-prosessorit, jotka joutuvat leluihin. Prosessorit on suunniteltu käytettäväksi aseissa ja niin leluista tulee kuin aitoja sotilaita.

Osa leluista päätyy ohiolaiseen leluliikkeeseen, jossa juuri kaupunkiin muuttanut 13-vuotias Alan Abernathy hoitaa isänsä liikettä. Alan kysyy lelurekan kuljettajalta, Joelta, voisiko ostaa joitakin näistä leluista ja maksaa myöhemmin. Pienen suostuttelun jälkeen Joe antaa periksi ja antaa yhden mutanttinuken Alanille. Hahmo on nimeltään Archer, sotilaiden vastassa olevien mutanttien eli Gorgoneiden johtaja. Kauppaan tulee pikkuveljensä Timmyn kanssa 14-vuotias naapurintyttö, Christy, joka on tullut katsomaan veljelleen syntymäpäivälahjaa. Timmyn mennessä varastoon yksi leluista ampuu häntä imukupilla otsaan ja Timmy ihastuu leluihin heti. Christyn huomatessa lelujen korkean hinnan hän lähtee raahaamaan kiukuttelevaa Timmyä kotiin. Alanin mentyä kotiin hän tajuaa että hänen ostamansa lelu ei ole pelkästään muutamia lauseita puhuva ja kävelevä ukko, vaan älykäs olento, jonka kanssa hän pystyy käymään jopa keskusteluita.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* *Pienet soturit* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Hämeenlinnan kaupunginorkesteri** on perustettu vuonna 1934, ja ensimmäisen konserttinsa orkesteri piti uudenvuodenpäivänä 1935. Sotien aiheuttamaa katkosta lukuun ottamatta orkesteri on toiminut aina nykypäiviin saakka.

Alkuvuosien salonkiorkesterista kehittyi sotien jälkeen kokoonpanoltaan varsinainen sinfoniaorkesteri. Orkesteria ylläpitää Hämeenlinnan orkesteriyhdistys ry, ja orkesterin muodostavat joukko vakinaisia paikallisia soittajia, vierailijoita sekä muusikon ammattiin opiskelevia nuoria muusikoita. Näin orkesterin keski-ikä on melko alhainen.

Orkesterin perusti Artturi Kaarento, joka toimi myös orkesterin ensimmäisenä kapellimestarina. Muita kapellimestareita ovat olleet Tauno Marttinen, Arvo Uro, Paavo Merisalo, Hannu Vesioja, Tuomas Rousi ja Huba Hollókői. Nykyisin lähinnä jousiorkesterina toimivan kaupunginorkesterin johtaja on intendentti Markku Jokinen.

Hämeenlinnassa kaupunginorkesterilla on useita konserttipaikkoja: Palokunnantalon lisäksi esiintymistiloina ovat olleet Hämeenlinnan kirkko, raatihuone, Vanajan kirkko ja Verkatehdas.

Keväällä 2015 Hämeenlinnan kaupunginorkesterin historia oli uhkaavasti päättymässä, kun kaupungin tuen määrään oli ehdotettu huomattavaa leikkausta. Tämä päätös kuitenkin kumoutui ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterin toiminta jatkuu.

Aiheesta muualla
----------------

* Hämeenlinnan kaupunginorkesteri (Arkistoitu – Internet Archive) Häme wikissä

Lähteet
-------

* Jarmo Sermilä: Hämeenlinna. Otavan iso musiikkitietosanakirja. Osa 3. 1978. s. 89–90.
* Sibeliuksen syntymäkaupungin kaupunginorkesteri soi taas "molto contento" Yle
*Tämä artikkeli käsittelee ruoanvalmistusta. Glasyyri tarkoittaa taiteessa lasitusta.*
**Glasyyri** eli **glaseeraus** (ruots. *glacering* < ransk. *glaçure* < ransk. *glacer*, lasittaa) tarkoittaa sekä kuullotusta sokeriliemessä että sokeria sisältävää kuorrutetta.

Glasyyri on leivonnaisten kuorrute, jossa on vaahdottamatta sekoitettua tomusokeria ja kananmunan valkuaista. Seokseen lisätään joskus tärkkelyssiirappia tai vaaleaa siirappia. Tällaista kuorrutetta on mahdollista kaulita.

Jos tomusokeria ja valkuaista sisältävä seos vaahdotetaan, syntyy pursotettavaa kuorrutetta (ransk. *glace royale*). Sitä voidaan maustaa muutamalla tipalla sitruunamehua tai valkoviinietikkaa.

Sokeria sisältävää glasyyria levitetään uunissa tai grillissä kypsennetttävän liharuoan pinnalle ennen paistoa tai grillausta ja vielä lisää kypsennyksen kuluessa. Glasyyri tuottaa kiiltoa ja makua lihaan sekä tekee pinnasta rapeampaa.

Lähteet
-------

* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. 1 2  Turtia 2009, s. 154.
2. 1 2  Turtia 2009, s. 543.
3. ↑  Sitrusglasyyri Valio. Viitattu 1.8.2023.