recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**o-Diklooribentseeni** eli **1,2-diklooribentseeni** (C6H4Cl2) on orgaaninen yhdiste ja bentseenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa liuottimena, orgaanisissa synteeseissä ja lämmönsiirtoaineena. Yhdiste on m- ja p-diklooribentseenien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

o-Diklooribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste ei liukene käytännöllisesti katsoen veteen, mutta kuumennettaessa emäksisissä olosuhteissa se hydrolysoituu o-kloorifenoliksi ja pyrokatekoliksi. Paremmin se liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. o-Diklooribentseenin reaktiot ovat tunnusomaisia aromaattisille yhdisteille ja se reagoi muun muassa elektrofiilien kanssa elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla 3- tai 4-asemista.

o-Diklooribentseenin myrkyllisyys on bentseeniä alhaisempi, mutta yhdiste ärsyttää silti voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengityselimiä. Yhdisteen höyryt voivat aiheuttaa hengitysvaikeuksia, tajunnantilan heikentymistä tai tajuttomuuden.

Valmistus ja käyttö
-------------------

o-Diklooribentseeniä valmistetaan klooraamalla bentseeniä tai klooribentseeniä. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää esimerkiksi rauta(III)kloridia tai alumiinikloridia. Reaktiossa muodostuu diklooribentseenin isomeerien seos, jossa o-isomeeria on noin 25 massaprosenttia, ja se voidaan erottaa m- ja p-isomeereistä tislaamalla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on bentseenin ja vedettömän vetykloridin välinen reaktio.

o-Diklooribentseeniä voidaan käyttää muun muassa halogenointi- ja nitrausreaktioiden liuottimena, liuottimena maaleissa, lakoissa, metallien puhdistukseen ja kiillotukseen, rasvan poistamiseen nahasta ja villasta, hyönteismyrkkynä termiittien hävittämiseen, lämmönsiirtonesteenä sekä muiden orgaanisten yhdisteiden kuten 3,4-dikloorinitrobentseenin, 3,4-dikloorianiliinin, diklofenamidin ja rikkaruohomyrkkyjen valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  1,2-dichlorobenzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 18.1.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 78. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3 4 5  Uwe Beck & Eckhard Löser: *Chlorinated Benzenes and Other Nucleus-Chlorinated Aromatic Hydrocarbons, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 18.1.2015
4. 1 2 3  Ramesh Krishnamurti: *Chlorinated Benzenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 18.1.2015
5. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 517. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
6. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 318. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.1.2015). (englanniksi)
7. ↑  O-Diklooribentseenin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 18.1.2015
8. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 348. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
**Ljudmyla Mykolajivna Semykina** (ukr. Людмила Миколаївна Семикіна; 23. huhtikuuta 1924 – 12. tammikuuta 2021) oli ukrainalainen taidemaalari sekä toisinajattelija.

Tausta
------

Semykina valmistui Kiovan valtiollisesta taideinstituutista vuonna 1953.

Semykina oli naimisissa taiteilija Mihail Barojantsin kanssa tämän kuolemaan asti 2006.

Ura
---

Vuonna 1963 Semykina liittyi Luovan nuorison klubiin, mikä teki hänestä toisinajattelijan Neuvostoliitossa. Hänet erotettiin kahdesti Ukrainan taiteilijoiden unionista: ensimmäisen kerran vuodeksi vuonna 1964 oltuaan mukana toteuttamassa Kiovan yliopiston tilaamaa lasimaalausta Alla Horskan kanssa, sillä maalaus kuvasi Taras Ševtšenkoa ja toisen kerran 1968 allekirjoitettuaan julkisen adressin ihmisoikeuksien puolesta. Hänet hyväksyttiin unionin jäseneksi uudestaan vuonna 1988..

Semykina on suunnitellut myös pukuja, jotka perustuvat ukrainalaisiin kansanpukuihin.

Semykina kuoli 12. tammikuuta 2021.

Semykinan lasimaalaus kiovalaisella metroasemalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Semykina Lyudmila Nikolaevna *oknasocrealisma.com*.  2021. Viitattu 9.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Semykina, Liudmyla *www.encyclopediaofukraine.com*.  2014. Viitattu 9.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Померла художниця-шістдесятниця Людмила Семикіна *Радіо Свобода*.  12.1.2021. Viitattu 9.3.2021. (ukrainaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
**Lauritsalan Työväen Palloilijat** (**LauTP**) oli vuonna 1946 Lauritsalassa perustettu lappeenrantalainen palloiluseura.

LauTP:n jalkapallon edustusjoukkue pelasi I divisioonassa kolme kautta vuosina 1985–1987 ja II divisioonassa neljä kautta vuosina 1984 ja 1988–1990. Ensimmäisellä kaudellaan I divisioonassa joukkue oli lähellä nousta jopa Mestaruussarjaan, kun se sijoittui nousukarsintapaikkaan oikeuttaneelle toiselle sijalle tasapistein Lahden Reippaan kanssa. Karsintapaikan ratkaisseessa uusintaottelussa Reipas oli kuitenkin selvästi parempi maalein 5–0, ja LauTP:n sijoitukseksi jäi kolmas. Vuonna 1992 seura yhdisti edustusjoukkuetoimintansa Lappeenrannan Pallon kanssa muodostaakseen FC Lappeenrannan, joka myöhemmin vaihtoi nimekseen Rakuunat. LauTP:n kasvatteja ovat muun muassa veljekset Jyri, Harri ja Saku Puhakainen sekä Markku Timonen, jotka pelasivat urallaan myös pääsarjatasolla.

Jääpallossa LauTP pelasi TUL:n mestaruussarjassa vuonna 1954. Jääkiekkoa seura pelasi 1960-luvulla maakuntasarjassa.

LauTP poistettiin yhdistysrekisteristä vuonna 2007. Seuran perinteitä jatkaa vuonna 1993 perustettu **LAUTP**, joka keskittyy junioritoimintaan. Kaudella 2013 seuralla oli noin 300 pelaajaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Muut arkistot L 2[vanhentunut linkki] Lappeenrannan kaupunki. Viitattu 30.9.2008.
2. 1 2  Finland – Divisional Movements RSSSF. Viitattu 30.9.2008.
3. ↑  Finland – List of League Second Level Tables RSSSF. Viitattu 30.9.2008.
4. ↑  Silvennoinen, Anssi: Turnaus toteuttaa yhä tavoitettaan *Etelä-Saimaa*.  1.10.2011. Sanoma Lehtimedia. Viitattu 20.11.2013. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Juntunen, Kaisa: Markku Timonen aloittaa LAUTP:n junioripäällikkönä *Etelä-Saimaa*.  27.9.2011. Sanoma Lehtimedia. Viitattu 20.11.2013. [vanhentunut linkki]
6. ↑  *Työväen Urheiluliitto ry:n toimintakertomus vuodelta 1954*. Työväen Urheiluliitto, 1955. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Juntunen, Kaisa: Pekkalan ja Lippojoen muistoissa päällimmäisenä on nousu divariin *Etelä-Saimaa*.  26.08.2007. Sanoma Lehtimedia. Viitattu 30.9.2008. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Jääkiekkokirjat Suomen Jääkiekkomuseo.  Arkistoitu 18.11.2013. Viitattu 20.11.2013.
9. ↑  Purkautuneiden yhdistysten tietokanta – PURKKI Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 20.11.2013.
10. ↑  Seura LAUTP.  Arkistoitu 23.9.2013. Viitattu 20.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* LAUTP:n sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Persoonallisuustutkimuksen tavoitteita
--------------------------------------

Persoonallisuustutkimuksen tavoitteita ovat selvittää persoonallisuuden yhteys muihin tekijöihin, sekä pyrkiä auttamaan ja ymmärtämään yksilöitä. Usein tutkimuksissa pyritään selvittämään esimerkiksi mitkä persoonallisuuden piirteistä ovat yhteydessä psyykkisiin häiriöihin, kuten masennukseen tai syömishäiriöihin. Sitä kautta pyritään edistämään tiedettä, kehittämään uusia tieteen menetelmiä, sekä soveltamaan tutkimustuloksia laajemmin yhteiskunnan hyödyksi. Persoonallisuutta tutkiessa keskeistä on löytää yleisiä lainalaisuuksia, jotka pätevät suurissa väestöryhmissä. Tiedon hankkimiseksi kehitellään erilaisia mittareita, kuten esimerkiksi testejä ja kyselyjä, sekä haastatellaan ihmisiä. Uuteen tietoon voidaan yhdistää myös eri lähteistä saatavia tutkimustuloksia, mittauksia ja tilastoja.

Koska jokainen ihminen on yksilö ja kokee asiat omalla tavallaan, tuottaa yleisten lainalaisuuksien löytäminen monenlaisia ongelmia. Osaammeko laatia sellaisen kysymyskokonaisuuden, jossa esimerkiksi aggressiivisuus tulee huolellisesti määriteltyä lähes jokaisessa tilanteessa? Käsitteitä määritellessä täytyy olla huolellinen. Tutkimusta laatiessa tutkittavat seikat eli muuttujat on operationalisoitava eli muutettava mitattavaan muotoon. Operationalisointi tuottaa enemmän ongelmaa määritellessä psyykkisiä ominaisuuksia kuin luonnontieteitä tutkiessa. Esimerkiksi pituus, paino ja äänenvoimakkuus on aikanaan operationalisoitu, jotta niitä voidaan mitata ja havainnoida mahdollisimman tarkasti. 

Ominaisuudet eivät ole myöskään keskenään yhteismitallisia. Onko olemassa absoluuttista nollapistettä jossain psyykkisessä ominaisuudessa eli onko mahdollista, että olisi olemassa ihminen, jolta puuttuisi jokin psyykkinen ominaisuus kokonaan esim. aggressiivisuus. Tutkimuksia tehtäessä esiintyy myös monia muitakin ongelmia. Se miten ihmiset ymmärtävät kysymykset ja millaisessa olotilassa he ottavat osaa tutkimuksiin, vaikuttaa paljon tutkimustuloksiin. Tällaisten asioiden minimoiminen tekee tutkimuksien laatimisesta haastavaa. Arviot ihmisen ominaisuuden määrästä on aina suhteutettava kyseisen ominaisuuden keskiarvoon. Persoonallisuustutkimusten tuloksiin vaikuttavat myös tilannetekijät.
**Porin kaupunkitulva** oli 12. elokuuta 2007 Porissa sattunut rankkasadetulva. Se vahingoitti yli tuhatta kiinteistöä, niiden irtaimistoa ja suurta määrää ajoneuvoja. Kyseessä oli Suomen kaikkien aikojen suurin kaupunkitulva.

Rankkasade
----------

Tulvan aiheuttanut rankkasade alkoi sunnuntaina 12. elokuuta noin kello 16.00 ja kesti vajaat kolme tuntia. Sinä aikana sadanta oli arvioiden mukaan 100-130 mm. Tarkkaa tietoa sademäärästä ei ole, koska se rajoittui kapealle alueelle Porin keskustaan ja läheisiin kaupunginosiin, joilla ei sijaitse Ilmatieteen laitoksen virallisia mittauspisteitä. Kolmen tunnin aikana satanut määrä oli kuitenkin suurempi kuin koko elokuun keskimääräinen sademäärä alueella. Yhtä voimakasta sadetta esiintyy Suomessa keskimäärin kerran 100-300 vuoden aikana, ja todennäköisyys sellaisen osumiselle Porin kokoisen taajaman kohdalle on vain kerran tuhannessa vuodessa.

Tulvan seuraukset
-----------------

Rankkasateen seurauksena kaupungin viemäriverkosto täyttyi nopeasti ja kadut alkoivat tulvia. Niillä oli paikoitellen vettä jopa useita kymmeniä senttimetrejä. Valtatie 2:n alikulkutunnelit täyttyivät, minkä johdosta muun muassa Satakunnan keskussairaala jäi osittain eristyksiin. Rakennusten kellareihin tunkeutui hulevesiä sekä myös jätevesiä viemäröinnin kautta. Pintavesiä pääsi rakennuksiin myös suoraan oviaukoista ja ajoluiskista. Pelastuslaitos sai yhteensä noin 300 pumppauspyyntöä, mutta kaikkia pyyntöjä ei saatu kirjattua soittojen valtavan määrän vuoksi. Siivous- ja kuivaustyöt kiinteistöissä jatkuivat pahimmillaan useita kuukausia. Kalustoa ja työntekijöitä tuotiin paikalle myös muualta Suomesta.

Vahinkojen määrä
----------------

Tulvan taloudelliset vahingot kohosivat yhteensä 21,7 miljoonaan euroon. Porin kaupungin omille kiinteistöille aiheutui yli kahden miljoonan euron vahingot. Koska suomalaisissa vakuutusehdoissa tulvariskit ovat yleensä poissuljettuja, maksoivat vakuutusyhtiöt korvauksia vain noin kahdeksan miljoonaa euroa. Porin kaupunki anoi valtiolta korvauksia tulvavahingoista, mutta niitä ei kuitenkaan aluksi maksettu, koska lainsäädäntö mahdollisti vain vesistötulvien korvaamisen. Lopulta kaupunki kuitenkin sai valtiolta harkinnanvaraista korvausta.

Lähteet
-------

* Porin kaupunkitulva 12.8.2007 loppuraportti (Arkistoitu – Internet Archive) Porin kaupunki

### Viitteet

1. ↑  Valtava tulva peitti Porin kadut 10 vuotta sitten: "Opetti, ettei ihminen mahda luonnonilmiölle mitään"  12.8.2017. YLE Uutiset. Viitattu 2.6.2022.
2. ↑  Korteila, Maria: Vesi nousee *Tiede*.  17.8.2011. Viitattu 13.4.2012.
3. ↑  Porin tulva toi jättiurakan saneeraajille  17.8.2007. MTV3. Viitattu 13.4.2012.
4. ↑  Tulvavahinkojen korvaaminen Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.1.2017.
5. ↑  Anttila: Porin rankkasateesta ei makseta tulvakorvauksia  19.9.2007. YLE Uutiset. Viitattu 13.4.2012. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Eduskunta kiirehtii korvauksia tulvavahinkoihin  2.6.2010. YLE Lappi. Viitattu 13.4.2012. [vanhentunut linkki]
**Välipeippi** (*Lamium confertum*) on huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) heimoon, peippien (*Lamium*) sukuun kuuluva kasvilaji. Välipeippi on yksivuotinen, ruohovartinen kasvi. Välipeippi muistuttaa eniten sepiväpeippiä (*Lamium amplexicaule*) sekä jonkin verran myös punapeippiä (*Lamium purpureum*) ja liuskapeippiä (*Lamium hybridum*). Välipeippi eroaa sepiväpeipistä kukkien teriöiden ja verhiöiden ulkonäön perusteella sekä punapeipistä ja liuskapeipistä ylimpien lehtien ruodittomuuden perusteella.

Välipeippi voi kasvaa noin 40 senttimetriä korkeaksi asti ja sen varsi on tyypillisesti runsashaarainen. Välipeippi on kasvutavaltaan pysty tai koheneva ja sen lehtiasento on vastakkainen. Lehtien muoto vaihtelee leveänpuikeista munuaismaisiin ja lehtien laidat ovat leveän hammaslaitaiset. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja ylimmät ruodittomia sekä puoliksi sepiviä.

Välipeippi kukkii touko–syyskuussa purppuranpunaisin kukin. Kukat ovat kaksihuulisia ja sijaitsevat kiehkuroina varren latvassa. Verhiö on lajityypillisesti karvainen, ja verhiönliuskat ovat pitkiä sekä kapeita, verhiöputkea pidempiä. Välipeipin hedelmä on lohkohedelmä, jossa on möyheä lisäke.

Välipeippi kasvaa ihmisvaikutteisessa ympäristössä, mutta ei ole kuitenkaan kovin yleinen. Yleensä se kasvaa rikkaruohona pelloilla. Suomessa välipeippiä tavataan lähinnä vain Varsinais-Suomessa, vaikkakin siitä on tehty havaintoja sieltä täältä aina Oulun korkeudelle asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Mellanplister (*Lamium confertum*) *Den virtuella floran*.  1997. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 7.12.2017.
2. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2016: Välipeippi (*Lamium confertum*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 7.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Lamium confertum* välipeippi *Pohjolan kasvien pauloissa*.  (suomeksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15296997
* Wikispecies: Lamium confertum
* CoL: 3S29J
* EoL: 487146
* GBIF: 2926681
* iNaturalist: 245914
* IPNI: 448817-1
* IRMNG: 11362055
* ISC: 115110
* ITIS: 503321
* NBN: NHMSYS0000460079
* NCBI: 1080042
* NZOR: 00516576-5db4-4177-bc56-9f846d7dee90
* NZPCN: 3366
* Open Tree of Life: 627125
* Plant List: kew-107420
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:448817-1
* Tropicos: 50334544
* VASCAN: 31262
* WFO: wfo-0000222474

 |

 |
**Bourem** on kaupunki ja Bouremin piirin hallinnollinen keskus Malin Gaon alueella. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 95 kilometriä Gaosta luoteeseen. Asukkaita on 27 500 henkeä (vuonna 2009).

Bouremin kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin piirin Tarkintin ja idässä Taboyen kuntiin, etelässä Gaon piiriin ja Timbuktun alueeseen sekä lännessä Téméran kuntaan. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 12 kylää ja 9 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja, bozoja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja durra. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, kamelit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.

Kunnassa on 14 alkeis- ja kolme yläkoulua, viisi keskikoulua ja koraanikoulu. Terveyspalveluihin kuuluu terveyskeskus ja neuvola.

Nähtävyyksiin kuuluvat ranskalaisten rakentama linnoitus, Assagarian moskeija, Halissi Nadjén mausoleumi ja Taoussan kosket. Matkailupalveluja ei ole.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 23.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Bourem 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 23.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Bourem *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 23.5.2012. (ranskaksi)
**Seppo Toivo Ilmari Murto** (s. 13. tammikuuta 1955) on suomalainen kuoronjohtaja, kapellimestari ja eläkkeelle jäänyt Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kanttori–urkuri.

Seppo Murto suoritti urkujensoiton diplomin Sibelius-Akatemiassa 1980 ja piti ensikonserttinsa Helsingissä seuraavana vuonna. Kuoronjohdon diplomin hän suoritti vuonna 1983. Murto on ollut Sulasolin sekakuoroliiton taiteellinen johtaja vuosina 1985–1991 ja toiminut Suomen kuoronjohtajat ry:n puheenjohtajana sen perustamisesta 1989 vuoteen 1996 asti.

Murto on ollut Dominante-kuoron taiteellinen johtaja vuodesta 1981. Hän on toiminut myös Suomen Laulun (1984–1988) Akateemisen Laulun (1994–2000) ja Viva Voxin (1995 alkaen) taiteellisena johtajana. Vuoden 2003 alussa Seppo Murto oli mukana perustamassa uutta kuoroa, joka sai nimekseen Kamarikuoro Murtosointu. Murto työskenteli turkulaisen Chorus Cathedralis Aboensiksen taiteellisena johtajana 2006–2008.

Murto on vieraillut Tapiola Sinfoniettan sekä Lahden, Kuopion ja Vantaan kaupunginorkesterien kapellimestarina sekä Pohjois-Saksan radiokuoron johtajana. Hän toimi KuoroEspoo-festivaalin taiteellisena johtajana vuosina 1992–2004. Varsinaisena työnään Murto on toiminut Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kanttori–urkurina vuodesta 1985. Hän jäi työstään eläkkeelle kesällä 2019.

Hän myös opettaa kuoronjohtoa, urkujensoittoa ja liturgista soittoa Sibelius-Akatemiassa.

Seppo Murrolle on myönnetty seuraavat huomionosoitukset: Director musices -arvonimi 1986, Teknillisen Korkeakoulun Ylioppilaskunnan myöntämä Teekkari h. c. -arvonimi teekkarilakin käyttöoikeuden kera 1990, Suomen kuoronjohtajayhdistyksen valitsema vuoden kuoronjohtaja 2001, Espoon kaupungin myöntämä Espoo-mitali 2004 sekä Teknillisen korkeakoulun mitali 2007. Vuonna 2013 Murto valittiin vuoden kanttoriksi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppo Murto.  *Kesän Iltamusiikit 40 vuotta/Kuopion tuomiokirkossa torstaisin klo 21*, 2009, s. (ei sivunumeroa, päiväys 6.8.).
2. ↑  Serkkola, Eira: Eläkkeelle jäävä huippukanttori Seppo Murto: "On kauhea ajatus, että kirkko olisi viihdelaitos" *Kirkko ja kaupunki*.  29.5.2019. Viitattu 25.12.2021.
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bourra** on maalaiskunta Gaon alueen Ansongon piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 3 438 neliökilometriä. Kunnassa on 19 200 asukasta (vuonna 2009).

Bourran kunta rajoittuu pohjoisessa Ansongon, idässä Tin-Haman, etelässä Ouattagounan ja lännessä Tessitin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.

Kuntaan kuuluu 8 kylää ja kuusi paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Tassigan kylä. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.

Tassigan kautta kulkee Gaosta Nigerin rajalle johtava maantie. Nigerillä on jokiliikennettä. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Kunnassa on kymmenen alakoulua, yksi yläkoulu sekä koraanikoulu. Tassigassa on terveyskeskus. Nähtävyyksiin kuuluu eroosion muovaama Tondithion "kivinen vene".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schéma d'Aménagement du Territoire d’Ansongo *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Bourra 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Carte Culturelle du Mali. Esquisse d’un Inventaire de Patrimoine Culturel National *malikunnafoni.com*. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
**Creeper** oli maailman ensimmäinen löydetty tietokonemato, kun taas **Reaper** oli maailman ensimmäinen virustorjuntaohjelma, joka oli suunniteltu tuhoamaan Creeper.

Creeper
-------

**Creeper** oli Bob Thomasin luoma kokeellinen tietokoneohjelma, jonka hän kirjoitti vuonna 1971 työskennelleensä BBN:llä. Sen alkuperäisen version tarkoitus oli liikkua TENEX-käyttöjärjestelmää käyttävien DEC PDP-10 suurtietokoneiden välillä käyttäen ARPANET:iä, kun taas Ray Tomlinsonin kehittämä myöhempi versio kopioi itsensä koneelta toiselle pelkästään liikkumisen sijaan. Tämä itseään monistava versio Creeperistä on hyväksytty yleisesti ensimmäiseksi tietokonemadoksi. Joidenkin lähteiden mukaan sitä on myös kutsuttu maailman ensimmäiseksi tietokonevirukseksi. Creeper oli kokeilu, jonka tarkoituksena oli demonstroida itsensä monistavan ja toisiin tietokoneisiin leviävän ohjelman olemassaolon mahdollisuus.

Creeper ei ollut käyttäjälleen haitallinen, sillä se ei muokannut mitään dataa vaan näytti ainoastaan viestin näytölle "I'M THE CREEPER : CATCH ME IF YOU CAN" (suom. *MINÄ OLEN HIIPIJÄ : OTA MINUT KIINNI, JOS VOIT*).

Reaper
------

**Reaper** oli ensimmäinen viruksentorjuntaohjelma, joka oli suunnitteltu tuhoamaan Creeper liikkumalla ympäriinsä ARPANET:issä. Sen loi vuonna 1972 Ray Tomlinson, joka loi myös Creeperin itseään monistavan version.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Chen, Jean-Marc Robert (2004). "The Evolution of Viruses and Worms" (PDF)
2. 1 2  Creeper & Reaper *corewar.co.uk*. Viitattu 8.1.2024.
3. 1 2  Tom Meltzer, Sarah Phillips: From the first email to the first YouTube video: a definitive internet history *The Guardian*.  23.10.2009. Viitattu 8.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  IEEE Computer Society: *IEEE Annals of the History of Computing*, s. 74. IEEE Computer Society, 2005.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Creeper and Reaper
**Seppo Raistakka** (tammikuu 1969 Posio, Suomi – 11. heinäkuuta 2014) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Hän voitti Kultainen Harmonikka -kilpailun vuonna 1987.

Tausta
------

Raistakka aloitti harmonikansoiton opiskelun 11-vuotiaana kansalaisopistossa Teuvo Peltosen johdolla. Myöhemmin hän opiskeli useiden vuosien ajan yksityisopetuksessa Seppo Leinon johdolla. Hänellä oli 1980-luvulla myös oma yhtye, jonka kanssa hän teki satunnaisia soittokeikkoja.

Ura
---

Seppo Raistakka osallistui Kultainen Harmonikka -kilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1986 sijoittuen toiseksi. Hän voitti kilpailun vuonna 1987, soittaen loppukilpailussa kappaleet "Bonita Nina" sekä "Varisevat lehdet". Hän sai tuomaristolta 181 pistettä. Voittoa luonnehdittiin ylivoimaiseksi toiseksi tulleen kilpailijan saatua 160 pistettä. Seppo Leinon oppilaiden hallittua Kultainen Harmonikka -kilpailua 1980-luvun lopulla alettiin jopa puhua niin sanotusta "Lapin tallista", joka myös esiintyi ja levytti Leinon johdolla 1980- ja 1990-lukujen aikana. Kilpailun jälkeen Raistakka toimi tanssimuusikkona muun muassa yhtyeissä Channel Four sekä Kolmoset. Muusikonuransa viimeisinä vuosina hän soitti enimmäkseen kosketinsoittimia. Väsyttyään keikkamuusikon ammattiin hän lopetti keikkailun joksikin aikaa ja luopui keikkatauon jälkeenkin kokopäiväisen muusikon toimesta. Hän keskittyi viimeisinä vuosinaan musiikin sovitustöihin studiossa sekä toimi päätyökseen lähihoitajan ammatissa.

Henkilönä Raistakkaa on kuvattu ystävälliseksi, rauhalliseksi ja iloiseksi persoonaksi. Hän menehtyi heinäkuussa 2014 äkillisesti sairauskohtaukseen.

### Levytyksiä

* Seppo Raistakka yhtyeineen (single), Studioala Ky, 1990
* (mukana) Lapin Talli: Kultainen harmonikka, Tatsia (LP 047), 1991
* (mukana) Tunturitangot, Musiikki-Mainos, 1993

### Palkinnot ja tunnustukset

* Kultainen Harmonikka -kilpailun voitto 1987
* Vuoden kulttuuriteko (Posio) 1987
* Suosituin posiolainen 1988

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pia Lindroos: Seppo oli todella lahjakas.  *Ilta-Sanomat*, 24.7.2014, nro 168, s. 23.
2. 1 2  Harmonikkamestari yllättyi voitostaan.  *Pohjolan Sanomat*, 12.6.1987. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2013.
3. 1 2  Sepolle ja harmonikalle kulttuuritekopalkinto.  *Lapin Kansa*, 8.12.1987. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2013.
4. ↑  Seppo Raistakalle Kultainen harmonikka.  *Koillis-Sanomat*, 12.6.1987. vsk. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2013.
5. ↑  Sinikka Tapaninen: Lapin tallin kultaiset harmonikat.  *Lapin Kansa*, 28.1.1992. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2013.
6. 1 2  Artisti: Seppo Raistakka *Populappi*.  2013. Rovaniemi:  Rovaniemen kaupunginkirjasto. Viitattu 1.12.2013.
7. ↑  Lindroos, Pia: Kultainen Harmonikka -voittaja menehtyi äkillisesti - "Seppo oli todella lahjakas" *Iltasanomat.fi*.  24.7.2014. Sanoma Media Finland. Viitattu 25.7.2014.
8. ↑  Kultainen harmonikka *Äänitearkisto*. Viitattu 1.12.2013. [vanhentunut linkki]
9. ↑  Seppo Raistakka suosituin posiolainen.  *Lapin Kansa*, 30.4.1988. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2013.
Ritarikunnan tunnuksia
**Intian keisarikunnan ritarikunta** (engl. *Order of the Indian Empire*) on brittiläinen ritarikunta, joka perustettiin Robert Salisburyn aloitteesta 1878, kun kuningatar Viktoriasta tuli Intian keisarinna. Ritarikunta on Intian tähden ritarikunnan alapuolella. Ritarikunnalla palkittiin sellaisia brittejä ja intialaisia, jotka olivat ansioituneet Brittiläisen Intian hyväksi.

Alkujaan ritarikunnassa oli vain yksi luokka (ritari), mutta sittemmin siihen lisättiin kaksi uutta luokkaa (komentaja ja suurkomentaja):

* ritarikunnan nauha

Uusia nimityksiä ritarikuntaan ei ole tehty Intian ja Pakistanin itsenäistymisen jälkeen 1947. Viimeinen ritarikunnan jäsen, Dhrangadhran maharadža Meghrajji III, kuoli vuonna 2010, minkä jälkeen ritarikunta on ollut uinuva, eli sitä ei ole virallisesti lakkautettu. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija toimii edelleen ritarikunnan suurmestarina.

Lähteet
-------

1. ↑  The Most Eminent Order of the Indian Empire, Knights Commander *Medalbook*. Viitattu 8.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  The Order of the Indian Empire - British Medals from Pre-WW1 *identifymedals.com*.  20.4.2019. Viitattu 8.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  The Most Eminent Order of the Indian Empire *www.wawards.org*. Viitattu 8.1.2024.
4. ↑  United Kingdom. A Most Eminent Order Of The Indian Empire, Companion ( *eMedals*. Viitattu 8.1.2024. (englanniksi)
**Serdar Tasci** (turk. *Serdar Taşçı*, s. 24. huhtikuuta 1987 Esslingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän pelaa Bundesliigan Stuttgartissa ja Saksan maajoukkueessa. Siirtyy Moskovan Spartakista Bayern Müncheniin tammikuussa 2016 lainalle (siirrossa on myös osto-optio)

Tascilla on myös Turkin kansalaisuus. Hänellä on turkkilaiset sukujuuret.

Tasci on pelipaikaltaan puolustaja. Hän voi pelata sekä keskuspuolustajana että laitapuolustajana. *lähde?*

Tascin kasvattajaseuroja ovat Altbach, Stuttgarter Kickers ja Stuttgart. Stuttgartin edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2006. Tasci voitti Stuttgartin riveissä Saksan-mestaruuden vuonna 2007. Saksan maajoukkueessa hän debytoi vuonna 2008. *lähde?* Hän on pelannut neljätoista ottelua tähän mennessä*milloin?*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Serdar Tasci *UEFA.com*.  22.9.2011. UEFA. Viitattu 3.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tascin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Tasci Stuttgartin sivustolla[vanhentunut linkki] (saksaksi)

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Neuer |
2 Jansen |
3 Friedrich |
4 Aogo |
5 Tasci |
6 Khedira |
7 Schweinsteiger |
8 Özil |
9 Kießling |
10 Podolski |
11 Klose |
12 Wiese |
13 Müller |
14 Badstuber |
15 Trochowski |
16 Lahm |
17 Mertesacker |
18 Kroos |
19 Cacau |
20 Boateng |
21 Marin |
22 Butt |
23 Gómez |
Valmentaja Löw
**Serge Atakayi-Mantata** (s. 30. tammikuuta 1999 Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) on kinshasankongolaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Irlannin Premier Divisionissa pelaavaa Waterfordia, lainasopimuksella St Patrick's Athleticista. Hän on pelipaikaltaan on laitahyökkääjä.

Atakayi tuli Suomeen vuonna 2010 pelaamaan Helsinki Cupia kinshasankongolaisen joukkueensa kanssa. Hän jäi turnauksen jälkeen Suomeen ja asui Oravaisissa vuoteen 2013 asti pelaten paikallisessa Oravais IF:ssä. Vuonna 2013 Atakayi muutti Pietarsaareen ja siirtyi pelaamaan FF Jaron junioreihin. Kaudella 2014 Atakayi oli kahdesti Jaron edustusjoukkueen vaihtopenkillä ja yhtä monta kertaa seuran farmijoukkueen, Kakkosessa pelaavan Jakobstads BK:n vaihtopenkillä. Talvella 2015 Atakayi pelasi neljä ottelua Jaron paidassa Liigacupissa. Debyytti Veikkausliigassa tapahtui huhtikuussa 2015 Tampereen Ilvestä vastaan Atakayin tullessa vaihdosta kentälle Jonas Emetin tilalle. Avausmaalinsa Veikkausliigassa Atakayi teki toukokuussa 2015 HIFK Fotbollin verkkoon. Näin ollen hänestä tuli historian nuorin Veikkausliigan maalintekijä 16 vuoden ja 107 päivän iässä. Atakayi jatkoi uraansa Jarossa joukkueen pudottua Ykköseen. Atakayi kävi kesällä 2016 skotlantilaisen Glasgow Rangersin testissä ja onnistuikin saamaan sopimuksen.

Atakayi on käynyt neljästi englantilaisseura Fulhamin testileirillä.

Atakayi debytoi Suomen alle 15-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen paidassa elokuussa 2014 Ruotsia vastaan. Hänellä ei vielä tuolloin ollut Suomen kansalaisuutta, mutta hän sai peliluvan, sillä kyseessä oli vain ystävyysottelu. Atakayilla on mahdollisuus edustaa A-maajoukkuetasolla joko Suomea tai synnyinmaataan Kongon demokraattista tasavaltaa. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3
3. 1 2 3 4  Kauhala, Topias: Oo siellä jossain mun. Urheilulehti 15/2015, s. 30-35
4. ↑
5. ↑  Atakayi siirtyy Rangersiin  1.9.2016. kymppipaikka.fi.  Arkistoitu 16.8.2017. Viitattu 15.8.2017.
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Parkkinen, Jaakko: Huippulupaus sai Suomen kansalaisuuden – Pietarsaareen Kinshashan kaduilta  17.5.2016. Yle. Viitattu 14.6.2016.

  

SJK – Veikkausliiga
1 Öst |
2 Boxall |
3 Arciero |
4 Vainionpää |
5 Mäntylä |
6 Arthur |
7 Backaliden |
8 Akpan |
9 Ledesma |
11 Olijnyk |
14 Jervis |
15 Valencia |
16 Sundman |
17 Tikkanen |
18 Markkula |
19 Sid |
20 Lepistö |
22 Murilo |
24 Viitala |
25 Håkans |
26 Hannola |
30 Senghore |
45 Atakayi |
58 Hetemaj |
88 Ngueukam |
Valmentaja Honkavaara
**Walter Ernest** (Wally) **Fawkes** (21. kesäkuuta 1924 Vancouver, Kanada – 1. maaliskuuta 2023) oli brittiläinen jazzklarinetisti ja sarjakuvapiirtäjä. Hän teki sarjakuvia taiteilijanimellä "Trog".

Fawkes syntyi Kanadassa, mutta muutti äitinsä Mabelin kanssa Isoon-Britanniaan vuonna 1931 vanhempiensa erottua. Toisessa maailmansodassa hän palveli Coal Commissionia kartoittajana. Hän oli mukana perustamassa George Webbin Dixielanders-yhtyettä vuonna 1946. Fawkes perusti Humphrey Lytteltonin kanssa vuonna 1948 oman kokoonpanonsa, johon myöhemmin liittyi myös Keith Christie. Sidney Bechet luonnehti Fawkesia maailman parhaaksi klarinetistiksi. Coal Commissionia palvellessaan Fawkes voitti ensimmäisen palkinnon piirroskilpailussa, jonka tuomarina toimi Leslie Illingworth. Hän sai tältä työtarjouksen *Daily Mailissa* ja onnistui saamaan myös Lytteltonin yhteistyökumppanikseen. Fawkes sai kuvittamisessa opetusta Illingworthilta ja John Mintonilta. Hän tuli tunnetuksi poliittisesta satiirista *Flook*. Fawkes piirsi *Daily Mailille*, *Daily Mirrorille*, *The Observerille*, *The Spectatorille*, *The Sunday Telegraphille*, *Private Eyelle*, *New Statesmanille* ja *Punchille*.

Fawkes luopui lopulta säännöllisestä työskentelystä Lytteltonin kanssa perustamassaan yhtyeessä, vaikka palasi toisinaan tekemään sen kanssa esiintymisiä. Vuonna 2005 Fawkes lopetti piirtämisen näköongelmien johdosta. Fawkes oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Sandra Fawkes vuodesta 1949 vuonna 1964 otettuun avioeroon saakka. Fawkes meni naimisiin toisen puolisonsa Susan Cliffordin kanssa vuonna 1965. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi neljä lasta, joista yksi kuoli varhaislapsuudessa. Toisesta avioliitosta syntyi kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  George Melly, Wally Fawkes obituary The Guardian 7.3.2023, viitattu 21.1.2024 (englanniksi)
Sergei Markov (2015)
**Sergei Aleksandrovitš Markov** (ven. Серге́й Александрович Марков, s. 1958) on venäläinen politiikantutkija, toimittaja ja aktivisti.

Suomessa hänet on tunnettu Venäjän parlamentin sekä presidentti Vladimir Putinin politiikan tukijana, jolla on hyvin voimakkaita mielipiteitä ja kielikuvia.

Suomen mediassa häntä on kutsuttu muun muassa "Vladimir Putinin sanansaattajaksi". Hän esiintyi myös 5. marraskuuta 2014 esitetyssä Yleisradion A-studio-ohjelmassa *"Moskova extra"*.

Poliittisia kannanottoja
------------------------

Suomalaisessa sanomalehti *Hufvudstadsbladetissa* Markov varoitti Suomea liittymästä Natoon. Hänen mukaansa Euroopassa on 5–6 venäläisvastaista maata, jotka ovat Ruotsi, Puola, Baltian maat ja Suomi. Samassa haastattelussa hän totesi myös, että jos Suomi haluaa liittyä Natoon, suomalaisten pitää ajatella ensin, haluavatko he olla aloittamassa kolmatta maailmansotaa russofobiansa tähden niin kuin antisemitismi aloitti toisen maailmansodan.

Lähteet
-------

1. 1 2  HBL: Putinin lähipiiriläinen varoittaa Suomea Nato-jäsenyydestä  8.6.2014. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 20.11.2014.
2. ↑  A-studion Venäjä-illan vieraat *yle.fi*.  5.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Koponen, Jarmo: Mikä on miehiään kolmannella maailmansodalla uhkaillut Sergei Markov? (Maksullinen artikkeli) *Suomen Kuvalehti*.  15.6.2014. Viitattu 4.8.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vapauttaja kenraali San Martínin ritarikunta** (esp. *Orden del Libertador General San Martín*) on argentiinalaisen José de San Martínin mukaan nimetty ritarikunta. Se perustettiin 17. elokuuta 1943. Sitä myönnetään tunnustuksena Argentiinan hyväksi tehdyistä erikoislaatuisista ansioista ulkomaalaisille henkilöille, jotka voivat olla niin siviilejä kuin sotilaitakin.

Ritarikunnan suurmestarina toimii virkansa puolesta Argentiinan istuva presidentti.

Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:

* Ketju
* Suurristi
* Suurupseeri
* Komentaja
* Upseeri
* Ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Order of the Liberator San Martin *wawards.org*. Viitattu 22.1.2023.
2. ↑  The Liberator José de San Martín *Banco Central de la República Argentina*.  2023. Viitattu 22.1.2023. (espanjaksi)
3. ↑  Reglamentación de 'orden del Libertador San Martín': Decreto N° 16.643 *Argentina.gob.ar*.  1957. Viitattu 23.1.2023. (espanjaksi)
4. ↑  ODM of Argentina: Order of the Liberator San Martin *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 22.1.2023. (englanniksi)
**Hanns Kilian** (2. toukokuuta 1905 Garmisch-Partenkirchen – 17. huhtikuuta 1981) oli saksalainen rattikelkkailija, kolminkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti.

Kilian voitti Saksan joukkueessa viiden miehen kelkkojen olympiapronssia Sankt Moritzin kisoissa 1928 ja neljän miehen kelkkojen olympiapronssia Lake Placidin kisoissa 1932. Molemmilla kerroilla hän sijoittui kahden miehen kelkoissa viidenneksi. Kotikisoissaan Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936 Kilian sijoittui neljän miehen kelkoissa seitsemänneksi.

Maailmanmestaruuksia Kilianille kertyi kolme kappaletta, ja muita mitalisijoja saman verran. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuonna 1928 kahden miehen kelkoissa. Saksan-mestaruuskilpailuissa Kilian voitti kahden miehen kelkoissa maansa mestaruuden vuosina 1930 ja 1939 ja neljän miehen kelkoissa mestaruuden vuosina 1931, 1938, 1939 sekä vielä toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1949.

Aktiiviuransa jälkeen Kilian johti Saksan Kelkkailuliittoa vuosina 1952–1968, ja oli kuolemaansa asti liiton kunniapuheenjohtaja. Hän oli myös kelkkailun maailmanliiton, FIBT:n, jäsen ja toimi Länsi-Saksan olympiakomitean johtotehtävissä.

Lähteet
-------

* Profiili sports-reference.com -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kahden miehen kelkkojen MM-mitalistiluettelo (englanniksi)
* Neljän miehen kelkkojen MM-mitalistiluettelo (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Bobsport – Deutsche Meisterschaften *sport-komplett.de*. Viitattu 29.12.2014. (saksaksi)
2. ↑  BSD.Historie *bsd-portal.de*.  Arkistoitu 28.3.2016. Viitattu 29.12.2014. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Pjotr Tšardynin.
**Pjotr Ivanovitš Tšardynin** (ven. Пётр Ива́нович Чарды́нин, oikea sukunimi *Krasavtšikov*, Красавчиков; 8. helmikuuta 1878 Tšerdyn – 14. elokuuta 1934 Odessa) oli venäläinen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja.

Pjotr Tšardynin valmistui Moskovan filharmonisen seuran musiikki- ja draamakoulusta ja näytteli maaseututeattereissa. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Aleksandr Hanžonkovin elokuvayhtiössä näyttelijänä, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Vuoteen 1917 mennessä Tšardynin ohjasi noin sata elokuvaa, jotka käsittivät muun muassa venäläisen kirjallisuuden klassikoiden filmatisointeja, suosittuja salonkimelodraamoja sekä komedioita. Niissä näyttelivät Venäjän ensimmäiset elokuvatähdet Vladimir Maksimov, Vitold Polonski, Ivan Mozžuhin ja Vera Holodnaja.

1920-luvun alussa Tšardynin asui muutaman vuoden ulkomailla. Palattuaan Neuvostoliittoon vuonna 1923 hän työskenteli ohjaajana Ukrainan elokuvahallinnon studioilla Odessassa ja Kiovassa.

Elokuvia
--------

* *Les chrysanthèmes*, 1914
* *Kangastuksia*, 1916

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija kino *dic.academic.ru*. Viitattu 22.12.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Rossijski gumanitarnyi entsiklopeditšeski slovar *slovari.yandex.ru*. Viitattu 23.12.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pjotr Tšardynin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Kalle Eino Artturi Lempinen** (s. 31. tammikuuta 1997) on suomalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja/hyökkääjä. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa IFK Vänersborgia kasvattajaseuran ollessa Mikkelin Kampparit.

Lempinen aloitti jääpallon Imatran PaSa Bandyn juniorijoukkueissa ja oli voittamassa Suomen mestaruuden E-junioreissa (2008) sekä D-junioreissa (2009). Sen jälkeen hän jatkoi Mikkelin Kampparien juniorijoukkueissa. Hän nousi miesten Bandyliigaa pelaavaan Mikkelin Kamppareiden joukkueeseen kaudella 2013–2014. Kuuden Kampparit-kauden jälkeen hän siirtyi Ruotsiin tukholmalaisen AIK:n riveihin. Kolmena AIK-kautenaan Lempinen on pelannut 69 runkosarjan ja 16 pudotuspelien ottelua eli yhteensä 85 Ruotsin pääsarjaottelua. Maaleja hän on tehnyt Runkosarjassa 35 ja pudotuspeleissä viisi. Lempisen rooli kolmantena kautena AIK:ssa jäi vähäisemmäksi, joten hän siirtyi toiseen Elitserien-seuraan eli IFK Vänersborgin riveihin.

Miesten maajoukkueuransa Lempinen avasi joulukuussa 2018 maaotteluissa Venäjää, Ruotsia ja Norjaa vastaan.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueissa**

* SM-kulta: 2015 Kampparien riveissä
* SM-hopea: 2018 Kampparien riveissä
* Ruotsin mestaruushopea: 2021 AIK Bandyn riveissä
* Kaksi SM-pronssia: 2016 ja 2019 Kampparien riveissä

**Maajoukkueessa**

* MM-hopeaa: 2023

**Henkilökohtaisesti**

* Bandyliigan maalikuninkuus 2019

### Viitteet

1. ↑  Kalle Lempinen bandysidan.nu. Viitattu 8.4.2022.
2. ↑  AIK värvar finsk skyttekung  6.6.2019. Bandyfeber. Viitattu 8.4.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Vänersborgs drag – köpte loss Lempinen: "En uppgörelse"  31.3.2022. Bandypuls. Viitattu 8.4.2022.
4. ↑  Jääpallomiehet valittu Rättvikiin  4.12.2018. uutisparkki.com. Viitattu 8.4.2022.
**Retsína** (kreik. ρετσίνα) on perinteinen kreikkalainen pihkalla maustettu viini. Se on suojeltu, ja sitä saa valmistaa ainoastaan Kreikassa tietyillä alueilla. Retsína luokitellaan pöytäviineihin.

Historia
--------

Lasilliset retsínaa.
Retsína on syntynyt, kun viinin säilyvyyttä on haluttu parantaa lisäämällä siihen pihkaa. Menetelmä on peräisin jo antiikin ajalta, jolloin viinejä maustettiin pihkan lisäksi myös monella muulla tavalla. Paitsi säilyvyyden ja maun vuoksi pihkaa käytettiin myös viiniastioiden sinetöimiseen ilmatiiviisti. Nimi *retsína* on peräisin antiikin aikaisesta nimityksestä *rhētinitēs oinos* (ῥητινίτης οἶνος, "pihkanmakuinen viini").

Nykyisin retsínaa tuotetaan tarkoituksella, ei enää välttämättömyyden pakosta. Retsína lienee parhaiten tunnettu kreikkalainen perinteinen viini. Sen maine on usein peittänyt muiden kreikkalaisten viinien maineen, eikä sitä ole aina arvostettu muissa maissa. Retsína sopii kuitenkin hyvin yhteen perinteisen kreikkalaisen keittiön ruokien kanssa.

Tuotanto
--------

Retsínan valmistuksessa käytetty pihka on yleensä alepponmännyn (*Pinus halepensis*) pihkaa. Se lisätään viiniin käymisprosessin aikana. Aiemmin pihkaa saatettiin lisätä jopa 7,5 kg 100 litraan viiniä, mutta nykyään sallitaan korkeintaan 1 kg pihkaa 100 litrassa viiniä. Pihka poistetaan, kun se on jättänyt arominsa viiniin. Retsína perustuu yleensä valkoviiniin, mutta se voi olla myös roseeviiniä. Tärkeimmät retsínan valmistuksessa käytetyt viinirypälelajikkeet ovat Savvatianó, Rodítis ja Asýrtiko.

Retsínaa tuotetaan ennen kaikkea Keski-Kreikassa erityisesti Attikan alueella sekä Boiotiassa ja Euboialla. Retsínalla on yhdessä Verntéan kanssa perinteisen viinin (*Onomasía katá Parádosi*) suojattu asema, mikä on EU:n suojatun maantieteellisen merkinnän (SMM) alaryhmä kreikkalaisessa viiniluokittelussa. Tuotantoalueittain on suojattu seuraavien alueiden ja paikkakuntien nimeä kantava retsína:

Malamatína-retsínaa.
* Attika
	+ Kropía (Koropí), Markópoulo, Mégara, Mesógeia, Paianía (Liópesi), Pallíni, Pikérmi ja Spáta
* Boiotia
	+ Thíva
* Euboia
	+ Chalkída, Giáltra ja Kárystos

Lisäksi paikallista retsínaa tuotetaan eri puolilla maata. Nimisuojauksesta johtuen muita samankaltaisia viinejä eri maissa voidaan kutsua pihkalla maustetuiksi viineiksi mutta ei retsínaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Retsina *New Wines of Greece*.  Arkistoitu 13.8.2016. Viitattu 13.6.2016.
2. 1 2 3 4  Greek Wine *Wine Searcher*. Viitattu 13.6.2016.
3. ↑  Clarke, Oz: *The History of Wine in 100 Bottles: From Bacchus to Bordeaux and Beyond*, s. 387. Pavilion Books, 2015. ISBN 1910496804. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Savatiano Wine *Wine Searcher*. Viitattu 13.6.2016.
5. ↑  Roditis Wine *Wine Searcher*. Viitattu 13.6.2016.
6. ↑  Wines of Traditional Appelation *Greek Wine Insider*.  Arkistoitu 6.7.2016. Viitattu 13.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Retsína** Wikimedia Commonsissa
**Suomen Olympiavoittajat ry** on suomalainen yhdistys, jonka varsinaiseksi jäseneksi voivat päästä kaikki olympialaisissa tai paralympialaisissa kultamitalin voittaneet suomalaiset urheilijat. Paralympiavoittajat ovat päässeet yhdistyksen jäseniksi vuodesta 2024 lähtien.

Yhdistys perustettiin vuonna 1950 nimellä **Suomen kultamitalimiehet**. Nykyiseen muotoonsa yhdistyksen nimi muutettiin vuonna 1969.

Tammikuussa 2024 yhdistys teki sääntömuutoksen ja kutsui jäseniksi myös suomalaiset paralympiavoittajat. Sääntömuutoksen jälkeen yhdistykseen kuului yhteensä 130 jäsentä, 67 olympiavoittajaa ja 63 paralympiavoittajaa.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista olympiamitalisteista

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Olympiavoittajiin 25 uutta jäsentä *Suomen Olympiakomitea*.  10.3.2022. Viitattu 13.4.2022.
2. 1 2  Paralympiavoittajat mukaan olympiavoittajien yhdistykseen *Suomen Olympiakomitea*.  11.1.2024. Viitattu 18.1.2024.
3. ↑  Alle 50 hengen eksklusiivinen yhdistys voi saada nyt 25 uutta jäsentä – mutta pääsevätkö kaikki kultaleijonat heti mukaan? *Ilta-Sanomat*.  23.2.2022. Viitattu 13.4.2022.
Monotioesterien yleiset rakenteet. Ylempänä tioliesteri ja alempana tioniesteri
**Tioesterit** ovat orgaanisia yhdisteitä ja esterien analogeja. Ne poikkeavat rakenteeltaan estereistä siten, että esteriryhmän happiatomeista toinen (monotioesterit) tai molemmat (ditioesteri) ovat korvautuneet rikkiatomeilla. Tioesterit ovat tärkeitä biologisissa systeemeissä ja niitä ovat muun muassa asetyylikoentsyymi-A ja monet muut koentsyymi-A:n johdannaiset.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Tioestereissä happiatomi korvautuu rikkiatomilla. Korvautuminen voi tapahtua alkoksiryhmästä, jolloin yhdistettä kutsutaan tioliesteriksi tai karbonyyliryhmästä, jolloin tiokarbonyyliryhmän sisältävää tioesteriä kutsutaan tioniesteriksi. Molemmat happiatomit voivat myös korvautua rikkiatomeilla ja tällöin yhdiste on ditioesteri. Tioesterit reagoivat nukleofiilien kanssa herkimmin verrattuna estereihin. Esimerkiksi vesi hydrolysoi ne tioleiksi ja karboksyylihapoiksi ja amiinit reagoivat tioesterien kanssa muodostaen amideja. Reaktioiden helppous johtuu siitä, että tioestereiden tiolaatiryhmä on parempi lähtevä ryhmä kuin estereiden nukleofiilisempi alkoksidiryhmä.

Tioliestereitä voidaan valmistaa tiolien ja karboksyylihappojen tai karboksyylihappojohdannaisten kuten anhydridien tai happokloridien välisellä reaktiolla. Tioniestereitä muodostuu imidoestereiden ja vetysulfidin välisellä reaktiolla. Ditioestereitä valmistetaan tiolen ja nitriilien välisellä reaktiolla. Tässä reaktiossa muodostuva tioimidoesteri reagoi vetysulfidin kanssa ditioesteriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1099. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. ↑  John McMurry: *Organic Chemistry*, s. 791. Brooks/Cole, 2008. ISBN 978-0495112587. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.3.2017). (englanniksi)
3. ↑  Eric Block: Organosulfur compound *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 2.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tioesterit** Wikimedia Commonsissa
**Sirkka-Liisa Hahmo** (s. 14. syyskuuta 1941 Pirkkala) on suomalainen kielitieteilijä. Hahmo opiskeli Tampereen yliopistossa ja valmistui 1968. Hän lähti Groningenin yliopistoon vuonna 1970 ja toimi siellä suomen kielen opettaja-tutkijana fennougristiikan laitoksessa vuoteen 2000 asti. Hahmo väitteli tohtoriksi Groningenissa 1994 ja hänet valittiin fennistiikan professoriksi Saksan Greifswaldin yliopistoon vuonna 2000. Hän jäi professorin virasta eläkkeelle vuonna 2008. Hahmon erityisaloja ovat olleet historiallinen morfologia, etymologia ja lainasanatutkimus.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtaranta, Pertti: *Suru virret suuhun tuopi*, s. 104. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1989.
2. 1 2 3 4  Karjalanpaistista kaksoiskonsonanttiin *cimo.fi*.  Arkistoitu 27.11.2014. Viitattu 27.6.2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |