recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**IBM Aptiva** on IBM:n valmistama mikrotietokonemallisto, joka julkaistiin syyskuussa 1994. Sen oli tarkoitus korvata IBM PS/1 -malli. Se jäi lopulta yhtiön viimeiseksi kuluttajatietokonemallistoksi. Ensimmäiset Aptiva-tietokoneet perustuivat Intelin 80486 -suorittimille, mutta myöhemmät käyttivät Pentium-suorittimia tai AMD:n valmistamia suorittimia. Aptiva koneissa oli SVGA-näyttö, 270–727 megatavun kiintolevy sekä käyttömuistia 4–8 megatavua, joka oli laajennettavissa 128 megatavuun saakka. Esiasennettuina ohjelmistoina olivat IBM PC-DOS 6.3, Microsoft Windows 3.11, PFS:WindowWorks, FaxWorks ja Quicken. IBM Aptiva -tietokoneissa oli myös CD-ROM -asema Pentium-suorittimilla varustetuissa myöhemmissä malleissa oli esiasennettu Windows 95 tai vaihtoehtoisesti OS/2.

Useissa myöhemmin myydyissä Aptivan Multimedia-malleissa oli lisäksi äänikortti, kaiuttimet ja laadukkaampi näytönohjain sekä lisäohjelmia kuten Microsoft Encarta, Lotus Smartsuite tai pelejä kuten Caesar II.

Laitteiston erikoisuudet
------------------------

Eräissä IBM:n malleissa käytettiin Mwave-piiriä, jonka ohjelmoitavan digitaalisen signaaliprosessorin oli tarkoitus korvata sekä äänikortin että modeemin toiminnallisuus ja mahdollistaa myös telefaksien lähettäminen ja vastaanotto ja toimia puhelinvastaajana.
Piirin mainostettiin myös mahdollistavan MPEG-audion purun ja puheentunnistuksen.

Tämä piiri tunnettiin yhteensopivuusongelmista ja lukuisista muista ongelmista.
Esimerkiksi ääniominaisuuksien käyttö samaan aikaa modeemin kanssa pakotti tiedonsiirron hidastamiseen. Äänipuoli ei ollut täysin Sound Blaster -yhteensopiva.
Laitteiston huono toiminta johti ryhmäkanteeseen IBM:aa vastaan, jossa kaikki tiettyjen Mwaven sisältävien, vuosina 1994–2000 myytyjen, Aptiva ja ThinkPad -tietokoneiden omistajat saivat korvauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  IBM Aptiva Personal Computers - Announcement Number: 194-320 IBM. Viitattu 14.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  IBM Aptiva *Computer Wiki - Fandom*. Viitattu 14.9.2020. (englanniksi)*tarvitaan parempi lähde*
3. ↑  IBM Aptiva announcement for 2134 and 2176 IBM. Viitattu 14.9.2020. (englanniksi)
4. ↑  Popular Mechanics December 1995, pg. 72
5. ↑
6. ↑

IBM PC

|  |  |
| --- | --- |
| Mallit | 
* IBM PC 5150
* IBM PC/XT
* IBM PCjr
* IBM PC/AT
* IBM PS/2
* IBM PS/1
* IBM Aptiva

 |
| Käyttöjärjestelmät | 
* PC-DOS
* OS/2

 |
| Katso myös | IBM PC -yhteensopiva tietokone |
Juri Felten. Stepan Štšukinin vuoden 1797 tienoilla maalaama muotokuva.
**Juri Matvejevitš Felten** (ven. Ю́рий Матве́евич Фе́льтен, saksalaiselta nimeltään **Georg Friedrich Veldten**; 1730 tai 1732 Pietari – 1801 Pietari) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti.

Juri Felten syntyi Venäjälle muuttaneiden saksalaissiirtolaisten perheeseen. Hänen isänsä työskenteli Venäjän tiedeakatemian palveluksessa. Juri kävi tiedeakatemian kymnaasia, opiskeli vuodesta 1745 lähtien Saksassa Tübingenin yliopistossa ja vuodesta 1750 lähtien jälleen Venäjän tiedeakatemiassa Pietarissa. Vuodesta 1754 Felten toimi Bartolomeo Rastrellin apulaisena muun muassa talvipalatsia rakennettaessa. Vuonna 1762 hänestä tuli Katariina II:n hoviarkkitehti. Hän toimi Pietarin taideakatemian professorina vuodesta 1772 ja sen johtajana vuosina 1789–1794.

Feltenin suunnittelemat rakennukset edustavat varhaista venäläistä klassismia. Hänen päätöitään Pietarissa ovat Aleksanterin instituutti Smolnassa (1765–1775), Vanha Eremitaaši (1771–1787), luterilaiset pyhän Katariinan (1768–1771) ja pyhän Annan (1775–1779) kirkot sekä armenialainen kirkko Nevskillä (1771–1780). Uusgoottilaista tyyliä edustavat Çeşmen kirkko (1777–1780) ja palatsi (1774–1780) sekä Johannes Kastajan syntymän kirkko Kivisaarella (1776–1778). Felten osallistui Pietarin keskustan rantakatujen rakentamiseen sekä Kesäpuiston aidan ja Pietari I:n vaskiratsastaja-patsaan jalustan suunnitteluun. Hän pystytti puistorakennelmia Tsarskoje Seloon ja johti Pietarhovin Suuren palatsin sisätilojen uudistamista.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 27*, s. 272. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1977.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 640. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juri Felten** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Robert Cyril Layton Perkins** (15. marraskuuta 1866 Badminton, Gloucestershire, Britannia – 18. syyskuuta 1955 Bovey Tracy, Devon, Britannia) oli englantilainen eläintieteilijä, jonka erikoisala oli pistiäiset.

Perkins tutki ja keräsi hyönteisiä, matoja ja lintuja Havaijilla 1892–1912 Royal Societyn ja British Association for the Advancement of Sciencen pyynnöstä. Hän oli viimeisiä tutkijoita, jotka saivat vielä omin silmin nähdä sittemmin sukupuuttoon kuolleita lintulajeja. 

Perkins kirjoitti David Sharpin teokseen *Fauna Hawaiiensis* kappaleet ornitologiasta ja entomologiasta.

Perkins avioitui 1901 Zoë Lucy Sherrard Alataun kanssa. Heidän poikansa John Frederick Perkins (1910–1983) tutki myös pistiäisiä. 1942 Perkins avioitui toistamiseen, nyt Clara Senior Dowsen kanssa.

Perkins kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa havaijinviherkiipijöiden suvun *Paroreomyza* 1901.

Lähteet
-------

1. ↑  Zoonomen


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Shen Yue** (perint.: 沈約; yksink.: 沈约, 441-513) oli kiinalainen runoilija, poliitikko ja historioitsija, joka syntyi Huzhoussa, Zhejiangissa. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli sataosainen historiikki *Sòng Shū*, joka käsitteli eteläistä Kiinaa vv. 420–479 hallinnutta Liu-Song-dynastiaa.

Hän oli huomattava Liang-dynastian tutkija, sekä aikansa musiikki-tapojen*selvennä* johtava tutkija.

Lähteet
-------

1. ↑  Kern, Martin: *Religious Anxiety and Political Interest in Western Han Omen Interpretation: The Case of the Han Wudi Period (141-87 B.C.)*, s. 1. Princeton University Press.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ote Sheltonin järjestelmällä kirjoitetusta Samuel Pepysin päiväkirjasta. Osa sanoista on kirjoitettu tavallisella kirjoituksella.
**Sheltonin järjestelmä** on englantilaisen Thomas Sheltonin 1600-luvulla julkaisema pikakirjoitusjärjestelmä. Järjestelmä on tullut tunnetuksi siitä, että Samuel Pepys kirjoitti sillä kuuluisat päiväkirjansa.

Shelton julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuoden 1626 paikkeilla teoksessa *Shortwriting, the most exact method*. Uusia painoksia julkaistiin vuosina 1630 ja 1636, ja vuonna 1638 Shelton julkaisi järjestelmästään parannetun version nimellä *Tachygraphy*.

Järjestelmä levisi myös muihin maihin: siitä tehtiin muunnoksia muun muassa ruotsille (Swan 1662 ja Rålamb 1690), hollannille (Reyner 1673), saksalle (Ramsay 1678) ja ranskalle (Ramsay 1681).

Järjestelmän rakenne
--------------------

Sheltonin järjestelmän merkit yksittäisille kirjaimille
Esimerkkejä vokaalien merkitsemisestä
Sheltonin järjestelmä pohjautuu Edmond Willisin vuonna 1618 julkaisemaan järjestelmään: 13 kirjaimella (b, d, g, k, l, m, n, p, q, r, v, y, z) on sama merkki kuin Willisillä ja yksittäisten vokaalien kuvaustapa on samoin lainattu suoraan Willisiltä. Sanan alussa oleva vokaali merkitään sen omalla merkillä, sanan keskellä olevat vokaalit ilmaistaan seuraavan konsonantin sijainnilla, ja sanan lopussa oleva vokaali merkitään lisäämällä piste tiettyyn suuntaan edeltävästä konsonantista.

Lähteet
-------

* Butler, E. H.: *The Story of British Shorthand*. Lontoo: Sir Isaac Pitman & Sons, Ltd. 1951.
* Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 1. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1927.

### Viitteet

1. ↑  Butler, s. 26
2. ↑  Tarkka julkaisuajankohta ei ole tiedossa. Butler, s. 26
3. ↑  Melin, s. 87–88
4. ↑  Melin, s. 94 ja 343
5. ↑  Johnen s. 70
6. ↑  Melin, s. 87–89
7. ↑  Melin, s. 89
Shemaghia käyttävä irakilainen mies
**Shemagh**, oikealta nimeltään **keffiyeh** (arab. كوفية‎, *kūfīyä*), on neliönmuotoinen usein puuvillasta valmistettu huivi sekä perinteinen arabialainen päähine, joka yleensä sidotaan päähän erilaisilla tavoilla. Tavallisimmin shemagheja on käytetty suojaksi aurinkoa ja aavikon kuivuutta vastaan tai suojaamaan kasvoja hiekkaa puhaltavalta tuulelta. Useimmiten shemaghit ovat valkopohjaisia, ja niihin on kudottu musta tai punainen kuvio.

Poliittinen tausta
------------------

Shemagh-huivi on viime aikoina assosioitu Lähi-itään, ja moni mieltää sellaisen käytön tuen osoitukseksi esimerkiksi palestiinalaisia tai libanonilaisia kohtaan. Suomessa etenkin Jasser Arafatin tunnetuksi tekemä huivi tunnetaan "palestiinalaishuivina" ja sen värillä tunnustetaan usein kuulumista tiettyyn poliittiseen ryhmään.

Armeijakäyttö
-------------

Jordanialainen upseeri shemagh päässään
Huivi on ollut pitkään Ison-Britannian ja Yhdysvaltain asevoimien käytössä, joiden shemaghit ovat yleensä khakinvärisiä tai oliivinvihreitä, joissa on musta, kudottu kuvio.

Shemagheja käyttävät useiden muidenkin maiden armeijat niiden monikäyttöisyyden sekä kylmältä ja kuumalta ilmalta tarjoamansa suojan ansiosta.

Katso myös
----------

* Litham

Lähteet
-------

1. ↑  Aito palestiinalaishuivi  2021. Vasemmistonuoret. Viitattu 26.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shemagh** Wikimedia Commonsissa

* Ohjeet Shemagh-huivin sitomiseksi kasvojen suojaksi
**IBM Selective Sequence Electronic Calculator (SSEC)** oli IBM:n suunnittelema sähkömekaaninen tietokone. Sen suunnittelu aloitettiin loppuvuodesta 1944, ja se oli toiminnassa tammikuusta 1948 vuoteen 1952. Se oli viimeinen suuri sähkömekaaninen tietokone, jonka pian syrjäyttivät täyselektroniset tietokoneet.

SSEC oli mahdollisesti ensimmäinen tietokone, joka kykeni tallennettujen käskyjen aritmeettiseen manipulaatioon (rajattu määritelmä tallennetun ohjelman tietokoneelle), mutta se toimi enemmän kiinteän ohjelman koneen tavoin. Ranskalainen historioitsija Georges Ifrah kutsuu SSEC:tä ensimmäiseksi "lähes-tietokoneeksi", mutta ei vielä täydeksi tietokoneeksi.

Historia
--------

Toisen maailmansodan aikana IBM rahoitti ja rakensi Harvard Mark I:n (myös nimellä *Automatic Sequence Controlled Calculator*, ASCC) Howard H. Aikenille Harvardin yliopistossa.
 IBM rakensi SSEC:n tämän jälkeen jotta saisi enemmän näkyvyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Allan Olley: Existence Precedes Essence - Meaning of the Stored-Program Concept (PDF) *individual.utoronto.ca*. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Interviewed by Grady Booch: Oral History of John Backus *Reference number: X3715.2007*.  September 5, 2006. Computer History Museum. Viitattu April 23, 2011.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:IBM SSEC
**IBM System/370** eli **S/370** on IBM:n suurtietokoneiden perhe, joka julkistettiin kesäkuussa 1970 ja toimitukset alkoivat tammikuussa 1971. 
S/370 on seuraaja IBM S/360 -sarjalle ja säilytti taaksepäin yhteensopivuuden sen kanssa. 
Myöhemmin IBM S/390 julkaistiin 1990-luvulla.

S/370 käytti "monoliittista keskusmuistia", joka perustui mikropiireille ferriittirengasmuistin sijaan. Sarjalla oli noin 20 vuoden elinkaari, jonka aikana lisättiin parannuksia kuten virtuaalimuisti.
Tietokoneeseen oli saatavilla muun muassa MVS (nykyisin z/OS) ja VM/370 (nykyisin z/VM).

Muun muassa GCC-kääntäjän "Bigfoot"-versio on tukenut alustaa (`i370`), mutta sen tuki on päättynyt kun taas `s390` on aktiivisesti ylläpidetty. Toinen haara GCCMVS on olemassa, joka tukee MVS-alustaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Future of IBM S/390: Mainframe Entry-Level Platforms (sivu 2) *enterprisesystemsmedia.com*.  1.3.2003.  Arkistoitu. Viitattu 17.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  IBM System 370 Control Panel *computinghistory.org.uk*. Viitattu 25.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  System/390 Announcement  5.9.1990. IBM. Viitattu 17.8.2019. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Case Study: IBM'S SYSTEM/360-370 ARCHITECTURE (PDF) (englanniksi)
* Dokumentaatiota bitsavers.org-palvelussa (englanniksi)
**IBM System/23 Datamaster** (malli 5322 oli pöytämalli ja 5324 lattialla seisova malli) oli IBM:n valmistama mikrotietokone, joka julkaistiin heinäkuussa 1981. Tietokone julkaistiin kuukautta ennen IBM PC:tä. Tulostimen kanssa tietokone maksoi 9 830 dollaria.

Tietokone oli tarkoitettu aloittelijoiden käyttöön, jonka voisi ottaa suoraan käyttöön pakkauksesta. Tietokoneen suunnittelijat suunnittelivat myös IBM PC:n. Datamasterin suunnittelu alkoi helmikuussa 1978 ja laitteisto oli valmis kesällä 1980. Monet Datamasterin suunnitteluelementit käytettiin IBM PC:ssä kuten näppäimistö ja Datamasterin väyläarkkitehtuuri vaikutti IBM PC:n ratkaisuun.

Tekniset tiedot
---------------

Tietokoneessa oli kaksi 8" tuuman levykeasemaa ja pöytämallissa kiinteästi kuvaputkinäyttö samassa yksikössä. Näyttö pystyi esittämään merkkejä 80 saraketta 24 rivillä. Tietokoneeseen sai 5247 levy-yksikön, jossa oli 15 tai 30 megatavun kiintolevy. 
Tietokoneessa oli 8-bittinen Intel 8085 mikroprosessori ja 256 kilotavua RAM-muistia. Tietokone käytti muistiasemien vaihtoa: suunnittelijat törmäsivät rajoitukseen muistin käytön kanssa ja tutustuivat siinä yhteydessä Intelin arkkitehtuuriin ja tukipiireihin.

Tietokoneessa oli myös BASIC-tulkki, joka yhdistyi IBM System/34:n BASIC-tulkin kanssa ja viivästytti Datamasteria vuodella.

Tietokone painoi 43 kg. Tietokoneeseen voitiin kytkeä toinen näyttö ja näppäimistö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Data Communications Concepts (PDF) *bitsavers.trailing-edge.com*.  syyskuu 1983. Viitattu 1.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  IBM System/23 Datamaster *ibm.com*. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Photos: From the first PCs to the ThinkPad – classic IBM machines *zdnet.com*.  3.10.2017. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  IBM 5322 System/23 *ricomputermuseum.org*. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  David J. Bradley: The Creation of The IBM PC.  *Byte*, syyskuu 1990, 15. vsk, nro 9, s. 414 – 420. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
6. ↑  Michal Necasek: The IBM PC, 41 Years Ago *os2museum.com*.  10.8.2021. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)
7. 1 2 3 4  David J. Bradley: The Creation of the IBM PC *tech-insider.org*.  syyskuu 1990. Viitattu 31.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dokumentaatiota Bitsavers.orgissa (englanniksi)
* IBM System/23 Datamaster (englanniksi)
**Juri Vasiljevitš Gavrilov** (s. 3. toukokuuta 1953 Setun, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen jalkapalloilija. Gavrilov oli keskikenttäpelaaja, joka edusti urallaan useita eri moskovalaisseuroja, pisimpään Moskovan Spartakia. 

Hän pelasi Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1978–1985 yhteensä 46 A-maaottelua, joissa teki 10 maalia. Neuvostoliiton pääsarjassa hän teki yhteensä 140 maalia, ollen kahtena kautena liigan paras maalintekijä. 

Gavrilov edusti maataan vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa sekä 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Olympiapronssia voittaneessa Neuvostoliiton joukkueessa hän onnistui maalinteossa kolmasti. MM-kisoissa hän teki maalin ottelussa Uutta-Seelantia vastaan.  

Vuonna 1988 Gavrilov siirtyi kahden vuoden ajaksi Suomeen Porin Pallo-Toverien joukkueeseen. Ensimmäinen kausi päättyi PPT:n putoamiseen SM-sarjasta joukkueen voittamatta otteluakaan. Loukkaantumisista kärsinyt Gavrilov pelasi ensimmäisen kauden aikana 15 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. I divisioonassa hän teki yhdeksän maalia 21 ottelussa.

Pelaajauransa jälkeen Gavrilov on valmentanut muun muassa Kongon jalkapallomaajoukkuetta vuoden 2002 MM-karsinnoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansainvälinen jalkapalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.8.2011.
2. ↑  FIFA World Cup Archive (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.8.2011.
3. ↑  Russian takes over DR Congo  17.5.2001. BBC Sport. Viitattu 26.10.2012.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Yuri Gavrilov
**Juri Jevseitšik** (hepr. ‏ירוי קי'צייסביא‎, s. 23. tammikuuta 1971 Ukraina) on ukrainalaissyntyinen israelilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka edusti kansainvälisissä kilpailuissa Israelia vuodesta 1998. Hän edusti Maccabi Be'er Sheva -seuraa.

Jevseitšik saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 130 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa georgialaisen Miriani Giorgadzen. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 130 kg:n sarjassa viidenneksi Prahassa 1995 ja kymmenenneksi Ateenassa 1999 sekä 120-kiloisissa kuudenneksi Moskovassa 2002.

Jevseitšik sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi 130 kg:n sarjassa hävittyään pronssiottelussa valkovenäläiselle Dmitri Debelkalle. Ateenan olympialaisissa 2004 hän hävisi molemmat ottelunsa.

Jevseitšik oli EM-kilpailuissa 130 kg:n painoluokassa neljäs 2000, viides 1999 sekä kuudes 1998 ja 2001. 120-kiloisissa hän sijoittui neljänneksi 2002 sekä kuudenneksi 2003 ja 2004.

Jevseitšik voitti Neuvostoliiton edustajana juniorisarjojen Euroopan-mestaruuden 115-kiloisissa 1989 ja maailmanmestaruuden 130-kiloisissa 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yuriy Yevseychyk *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.1.2011. Viitattu 9.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Evseytchik, Youri (ISR) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 9.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  World Championship Greco-Roman Seniors 1998-08-27 Gaevle (SWE) 130.0 kg Evseytchik, Youri (ISR) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 9.11.2015. (englanniksi)
**Matti Tenhunen** (1. joulukuuta 1887 Kiuruvesi – 28. joulukuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli amerikansuomalainen kommunisti.

Tenhunen muutti vuonna 1905 Michiganin Negauneen kaivoskaupunkiin ja vuonna 1914 Wisconsinin Wentworthiin. Hän osallistui aktiivisesti amerikansuomalaisten kommunistien toimintaan. Tenhunen kävi Amerikassa kauppakoulun ja toimi osuustoimintaliikkeessä. Hän toimi Wisconsinin Superioriin siirretyn Työmies-lehden ja kustantamon taloudenhoitajana. Kun 1930-luvun alkupuoliskolla amerikansuomalaisia kommunisteja kutsuttiin rakentamaan Neuvosto-Karjalaa, Tenhusesta tuli värväyksen pääorganisaattori – hänen toimipaikkansa New Yorkissa oli "Neuvosto-Karjalan teknisen avun komitea", jota Neuvosto-Karjalaan lähtevät kutsuivat Tenhus-Matin staapiksi.

Vuonna 1931 Tenhunen muutti perheineen Neuvosto-Karjalaan, Petroskoihin, missä hän työskenteli Punaisen Karjalan toimittajana ja siirtolaishallinnossa, muun muassa Karjalan kansankomissaarien neuvoston työvoimaosaston päällikkönä. Vuonna 1932 Etsivä keskuspoliisi pidätti Tenhusen Suomessa, koska hän oli ostanut kaksi monistuskonetta ja lahjoittanut ne silloin kielletylle Suomen kommunistiselle puolueelle. Tenhunen tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Neuvosto-Karjalassa syntyi protestiliike Tenhusen vapauttamiseksi. Tenhusen Yhdysvaltoihin palannut Toivo-poika kävi neuvottelemassa diplomaattisesta vaihtokaupasta. Presidentti P. E. Svinhufvud armahti Tenhusen 3. helmikuuta 1933, ja hänet karkotettiin Neuvostoliittoon. Tenhunen palasi Petroskoihin, missä hän myöhemmin toimi johtajana Anohinin kirjapainossa, joka oli osa Valtion kustannusliike Kirjaa.

Tenhunen vangittiin Stalinin vainoissa syyskuussa 1937. Häntä syytettiin tekaistuilla perusteilla vastavallankumouksellisuudesta ja vakoilusta, tuomittiin kuolemaan 20. joulukuuta ja teloitettiin 28. joulukuuta 1937 Karhumäen lähellä Sandarmohissa. Tenhunen rehabilitoitiin 18. lokakuuta 1957.

Tehnusen vanhemmat olivat Pekka Tenhunen (1857-1909) ja Miina Kauranen (1854-1893). Hänen puolisonsa oli Hilja Maria Tenhunen, o.s. Korolainen (s. 1888 Iisalmessa, k. Neuvostoliitossa). Matti ja Hilja Tenhusella oli kaksi lasta, Toivo ja Irma.

Lähteet
-------

* Kokkonen, Tuomo: Tenhus-Matti värväsi Amerikan suomalaisia punaista Karjalaa rakentamaan.  *Sukutieto*, 2000, nro 3, s. 16-19.
* Sevander, Meimi: *Vaeltajat*. Turku: Siirtolaisinstituutti, 2000.
* Sulkanen, Elis: *Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historia*. Fitchburg, Massachusetts: Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto ja Raivaaja Publishing Company, 1951.
* Lahtinen, William (toim.): *50 vuoden varrelta*, s. 89. Superior, Wisconsin: American Finnish Publishers, Työmies Society, 1953.
**Foederatus** (monikko **foederati**) on latinankielinen termi, joka tarkoitti Rooman valtakunnassa liittolaisia, jotka eivät olleet Rooman siirtokuntia tai joilla ei ollut Rooman kansalaisuutta. Nimitys on peräisin sanasta *foedus* ’sopimus’. Useat germaaniheimot olivat Rooman foederatuksia.

Rooman valtakunta oli loppuaikoinaan täysin riippuvainen foederatus-joukkojen avusta. Kun Attilan johtamat hunnit lyötiin vuonna 451 Katalaunien kenttien taistelussa, muodostivat foederatus-joukot – muun muassa visigootit ja alaanit – puolet roomalaisten vahvuudesta.

Foederatus-joukkoja käytettiin vielä 500-luvulla Itä-Rooman keisari Justinianus I:n aikana, mutta termin merkitys muuttui joskus 400-luvun aikana. Aikalaishistorioitsija Prokopios kertoi, että hänen aikanaan kuka tahansa saattoi liittyä foederatus-joukkoihin, mutta ei kertonut asiasta tarkemmin. Jotkut lait *Codex Iustinianuksessa* viittaavat siihen, että foederatus-joukot kuuluivat nyt tavalliseen armeijaan.

Katso myös
----------

* Auxilia-joukot

Lähteet
-------

* Southern, Pat ja Dixon, Karen R.: *The Late Roman Army*. Routledge, 1996. ISBN 9780713470475. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Southern ja Dixon, s. 72.
Vuoden 2009 Tweed Runin osanottajia Lontoossa.
**Tweed Run** eli "tweedpyöräily" on vuodesta 2009 alkaen vuosittain Lontoossa järjestetty pyöräretki, joka on saanut nimensä osallistujien pukukoodiin kuuluvan tweedkankaan mukaan. Pyöräiltävä reitti kiertelee pääkaupungin nähtävyyksiä, vuonna 2011 reitin varrella olivat esimerkiksi St Paulin katedraali, Big Ben, Buckinghamin palatsi ja Savile Row. Retkeen sisältyy myös tauko teetä ja muuta virkistystä varten. 

Lontoon Tweed Run -retkelle osallistuakseen pyöräilijän tulee maksaa rekisteröintimaksu, jonka järjestäjät ilmoittavat lahjoittavansa hyväntekeväisyyteen. Osallistujia rohkaistaan pukeutumaan vanhaan tapaan tweediin, pyöräilyviittoihin ja suuriin lippahattuihin, sekä ilmaisevan menneen maailman tyyliä myös puvustuksen yksityiskohdissa ja ajamaan mahdollisimman vanhoilla polkupyörillä. 

Vuoden 2009 ajon jälkeen vastaavia tapahtumia on järjestetty useilla paikkakunnilla Yhdysvalloissa, Kanadassa, Euroopassa, Australiassa ja Japanissa. 13. helmikuuta 2011 Helsingissä järjestettiin tapahtuman ensimmäinen suomalaisversio, joka oli saanut nimen Winter Tweed Run ("talvinen tweedpyöräily").

Lähteet
-------

* Tweed Run -tapahtuman kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jenita Sillanpää: Tweedistä herrasmiehet tunnetaan. Helsingin Sanomat 14.2.2011, s. A13.
* The Tweed Run *tweedrun.com*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tweed Run** Wikimedia Commonsissa
**Twickenham** on esikaupunkialue Lontoon lounaisosassa, Thames-joen rannalla. Se oli aikaisemmin osa Middlesexin kreivikuntaa, mutta vuonna 1965 se yhdistettiin Barnesin ja Richmondin kanssa Richmond upon Thamesin kaupunkipiiriksi.

Twickenhamissa on useita historiallisia rakennuksia 1700-luvulta. Tuleva Portugalin kuningatar Amélie syntyi York Housessa, missä hänen Orléans-sukuun kuulunut perheensä oli maanpaossa. Kun hänen poikansa Portugalin kuningas Emanuel II, syrjäytettiin vuonna 1910, hän asettui Fulwell Parkiin ja osallistui aktiivisesti Twickenhamin sosiaaliseen elämään.

Twickenhamissa on Englannin Rugby union-liiton kotistadion Twickenham Stadium ja sen lähistöllä Twickenham Film Studios.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Attractions and Places to Visit in Twickenham *Whatson Twickenham*. Viitattu 15.4.2023.
2. ↑  Richmond upon Thames *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 15.4.2023.
3. ↑  King Manoel II of Portugal - Royal exile at Fulwell Park *Twickenham Museum*. Viitattu 15.4.2023.
**Chisel Laken rata** oli Kanadan rataverkkoon kuulunut itä–länsisuuntainen rataosuus, joka johti Cranberry Portagen ja Lynn Laken väliseltä rautatieltä Snow Laken kaivoskaupungin eteläpuolitse Osborne Laken kaivokselle. Rataosan rakensi Canadian National Railway, ja sen ensimmäinen osuus Optic Laken asemalta Chisel Laken kaivokselle valmistui 6. syyskuuta 1960.

Noin 52 mailin eli 84 kilometrin pituinen osuus Optic Lakesta Chisel Lakeen kaivokselle rakennettiin lähes ikiroudan etelärajalle, ja se valmistui 6. syyskuuta 1960. Rautatie Chisel Lakesta edelleen Stall Laken kaivokselle valmistui 31. tammikuuta 1964, ja Stall Laken ja Osborne Laken kaivoksen välinen rautatie otettiin käyttöön 1967. Hudson Bay Mining and Smeltingin omistamasta Osborne Laken kaivoksesta kaivettu malmi kuljetettiin rautateitse rikastamoon Flin Floniin, ja kuljetuskapasiteetti Osborne Laken kaivoksen osalta oli 590 tonnia vuorokaudessa.

Kaivostoiminta Osborne Laken kaivoksella päättyi vuonna 1984, ja Stall Laken sekä Chisel Laken kaivokset suljettiin vuonna 1994. Rautatie lakkautettiin vuonna 1988 ja purettiin, ja ratalinja toimii Chisel Lake Road -metsäautotien pohjana.

Myöhemmin Tolko Industries Ltd. hankki vanhan ratapohjan omistukseensa ja käyttää sitä metsäautotienä. Vuonna 2008 Tolko jätti lupahakemuksen Manitoban hallinnolle muuttaakseen 17 kilometriä olemassa olevaa talvitietä ympärivuotiseksi tieksi, joka yhdistäisi valtatien 39 vanhaan ratalinjaan pohjois–eteläsuunnassa, sekä rakentaakseen uuden Grass Riverin ylittävän sillan. Sekä vanha rautatielinjaus että uusi ehdotettu tieyhteys halkovat Grass River Provincial Park -luonnonsuojelualuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Manitoba Mining thru the Centuries *Mineral Education*. Province of Manitoba.  Arkistoitu 14.10.2009. Viitattu 25.1.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Colin Churcher: Significant Dates if Canadian Railway History *railways.incanada.net*.  3.12.2009.  Arkistoitu 29.8.2006. Viitattu 25.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  J. L. Charles: Permafrost aspects of Hudson Bay Railroad (pdf) (Optic Lake to Chisel Lake, 52 miles, 1958–1959) *Technical Paper No. 94*.  huhtikuu 1960. Ottawa:  Division of Building Research. Viitattu 25.1.2010. (englanniksi)
4. ↑  Mineral Inventory File No. 479 (History of Production) Province of Manitoba. Viitattu 25.1.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  North American Railroad Map v. 3.1.
6. ↑  Proposed Dickstone South Road (pdf)  30.5.2008. Tolko Industries, Ltd.. Viitattu 25.1.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Chisholm vastaan Georgia** on Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa vuonna 1793 käsitelty asia, jossa annettua päätöstä pidetään ensimmäisenä korkeimman oikeuden merkittävänä päätöksenä. Oikeustapauksessa Etelä-Carolinan kansalaisen Alexander Chisholmin kuolinpesän toimeenpanijat haastoivat Georgian osavaltion korkeimpaan oikeuteen perintöasiassa. Korkein oikeus päätti asian kantajan puolesta perustuslain III artiklan 2 pykälään viitaten.

Päätös kuitenkin kumottiin Georgian aloitteesta vuonna 1795 Yhdysvaltain perustuslain 11. lisäyksellä. Perustuslain 11. lisäys takaa osavaltioiden immuniteetin toisten osavaltioiden kansalaisten sekä osavaltion ulkopuolella asuvien ulkomaalaisten haasteilta.

Lähteet
-------

1. ↑  The People or the State?
2. ↑  Britannica; Chisholm v. Georgia
3. ↑  Helo, Ari: *Yhdysvaltain demokratian synty*, s. 258. Gaudeamus, 2014. ISBN 978-952-495-322-1.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chisholm v. Georgia
**Vieremän ravirata** sijaitsee Valkeiskylässä noin 11 kilometriä Vieremän kunnan kirkonkylän eteläpuolella. Iisalmeen on matkaa 15 kilometriä. Se kuuluu kesäratoihin, jotka järjestävät ravikilpailuja vain kesäkaudella. Vieremä on yhdessä Kokemäen ja Riihimäen raviratojen ohella Suomen suosituimpia kesäratoja. 

Vieremän raviradan rakensi vuosina 1963–1965 Vieremän Oriyhdistys. Jo aikaisemmin yhdistyksellä oli ollut Vieremän kirkonkylässä sijainnut 500 metrin pituinen rata, joka oli käytössä vuodet 1955–1963. Vuonna 1970 perustettiin Ylä-Savon Hippos ry, jolle kilpailujen järjestäminen Vieremän raviradalla siirtyi oriyhdistyksen keskittyessä jatkossa hevosjalostukseen ja näyttelytoimintaan.

Vieremän ravikauden päätapahtumat ovat perinteiset juhannusaaton ravit sekä lämminverisille tammoille tarkoitettu Einari Vidgrenin muistoajo, joka aikaisemmin tunnettiin Ponsse-ajon nimellä. Se nimettiin 2011 teollisuusneuvos Einari Vidgrénin mukaan. Hän kuului Vieremän raviradan merkittävimpiin taustavaikuttajiin aina 1970-luvulta lähtien, ja Vidgrénin Ponsse-yhtiö oli myös kilpailun sponsoreita.

Lähteet
-------

1. ↑  Vieremän Oriyhdistyksen historia. Viitattu 16.2.2013.
2. ↑  Einari Vidgren Oy:n kotisivut. Viitattu 16.2.2013.
Kuolan porausreikä vuonna 2007.
**Kuolan supersyvä porausreikä** (joka tunnetaan myös nimellä **SG-3**) on Nikkelin vieressä, Murmanskin alueella Venäjällä lähellä Suomen rajaa sijaitseva tieteilijöiden tekemä porausreikä. Reiän poraukset aloitettiin 24. toukokuuta 1970 ja lopetettiin virallisesti vuonna 1992. SG-3 on 12 262 metriä syvä. Tiedemiehet löysivät reiän pohjalta 2,7 miljardia vuotta vanhoja kiviä. Projektin tarkoituksena oli porautua 15 kilometrin syvyyteen, mutta poran terä ei olisi kestänyt kyseisessä syvyydessä vallitsevaa 300 asteen lämpöä. Projekti lopetettiin lopullisesti vuonna 2005 ja vuodesta 2008 lähtien alue on ollut autio. Vasta toukokuussa 2008 onnistuttiin poraamaan syvemmälle al-Šahynin öljykentällä Qatarissa, jossa päästiin 12 289 metrin syvyyteen. Tällä hetkellä maailman syvin porausreikä sijaitsee Sahalinin saaren rannalla Venäjällä. Kyseinen reikä on 12 345 metriä syvä; ennätys saavutettiin 28. tammikuuta 2011.

Katso myös
----------

* Outokummun syväreikä
* Reikä helvettiin

Lähteet
-------

1. ↑  A. Osadtši: Легендарная Кольская сверхглубокая Nauka i žizn’.  (venäjäksi)
2. ↑  Galina Hohlova: Гордость пойдет в утиль – Кольская сверхглубокая скважина будет ликвидирована Rossiskaja Gazeta.  (venäjäksi)
3. ↑  Transocean GSF Rig 127 Drills Deepest Extended-Reach WellArkistoitu kopio Transocean Ltd..  Arkistoitu 12.11.2010. Viitattu 5.12.2012. (englanniksi)
4. ↑  Maersk Oil finished Drilling (BD-04A) well at Al-Shaheen field, Qatar Gulf Oil & Gas Marketplace.  (englanniksi)
5. ↑  Sakhalin-1 Project Drills World's Longest Extended-Reach Well (Arkistoitu – Internet Archive) Ordons News (englanniksi)
**Boomslang** (*Dispholidus typus*) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva iso afrikkalainen käärmelaji. Sen nimi merkitsee afrikaansin kielessä puukäärmettä. Boomslang on Afrikan myrkyllisin käärme ja vaarallinen ihmisellekin.

Levinneisyys
------------

Boomslang elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Tuntomerkit
-----------

Boomslangit ovat vihertäviä, mustia tai ruskeita ja kasvavat noin puolitoista metriä pitkiksi. Boomslangin myrkkyhampaat osoittavat kohti sen kurkkua, mutta purrakseen se saa suunsa auki liki 180 asteen kulmaan. Käärme kuuluu tarhakäärmeisiin, jotka hyvin usein ovat vaarattomia ihmiselle. Boomslang onkin ainoa tarhakäärme, joka voi tappaa terveen ja hyväkuntoisen ihmisen.

Aistit
------

Boomslang saa tärkeää tietoa ympäristöstään (esimerkiksi lähellä olevasta saaliista, parittelukumppanista tai kilpailevasta koiraasta) keräämällä kaksihaaraisen kielensä kanssa pieniä kemiallisia tuoksuhiukkasia maasta tai ilmasta suussa sijaitsevaan vomeronasaalielimeen. Näköaisti on melko hyvä, mutta kuuloaisti on huono: käärme kuulee vain tärinän ja matalia ääniä. Boomslangin ainoa kuuloluu sijaitsee leuassa.

Elinympäristö
-------------

Boomslang puussa.
Boomslangit viihtyvät puiden oksilla.

Lisääntyminen
-------------

Boomslang tekee 10–20 munaa onton puun koloon tai jopa maakuoppaan, jos sopiva lämpötila ja kosteus vallitsevat.

Erityistä
---------

Boomslangeja pidettiin harmittomina, kunnes vuonna 1957 herpetologi Karl Schmidt kuoli sellaisen puremaan. Ne eivät ole aggressiivisia, ja siksi myrkytystapauksia on ollut vähän. Myrkytyksen oireina ovat huimaus, oksentelu, verenvuoto nenästä ja lopulta tappavat sisäiset verenvuodot. Esimerkiksi Agatha Christien rikosromaanissa *Lentävä kuolema* murha tehdään boomslangin myrkyn avulla.

Lähteet
-------

* *Dangerous Animals* -kirja, eläinten ennätykset.*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  Luiselli, L. Jallow, M. Trape, J.-F. Chirio, L. Johnny, J. Segniagbeto, G. Howell, K. Msuya, C.A. & Ngalason, W.: *Dispholidus typus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 30.6.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q893048
* Wikispecies: Dispholidus typus
* CoL: 36VHQ
* GBIF: 2452959
* iNaturalist: 30358
* IRMNG: 11196208
* ITIS: 1081768
* IUCN: 190603
* NCBI: 46295
* RD: typus
* uBio: 8041072

 |

 |
**Kuolema Venetsiassa** on kaksinäytöksinen ooppera, jonka on säveltänyt Benjamin Britten. Se perustuu Thomas Mannin pienoisromaaniin *Kuolema Venetsiassa*. Oopperan englanninkielisen libreton kirjoitti  Myfanwy Piper. Ooppera sai ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1973.

Historia
--------

Britten oli pohtinut pienoisromaanin säveltämistä vuosien ajan, ja hän aloitti työnsä syyskuussa 1970 lähestymällä Piperiä ja kirjailijan poikaa Golo Mannia. Johtuen Warner Brothers -yhtiön ja Thomas Mannin kuolinpesän välisestä sopimuksesta koskien Luchino Viscontin samannimistä elokuvaa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1971, Britteniä neuvottiin olemaan katsomatta sitä. Oopperan ensiesityksen ohjaajan Colin Grahamin mukaan jotkut elokuvan nähneet Brittenin kollegat pitivät Tadzion ja Aschenbachin suhdetta elokuvassa "liian sentimentaalisena ja riettaana". Tämä vaikutti ratkaisuun, jossa Tadzion sekä tämän perheen ja ystävien osia esittivät tanssijat.

Lähteet
-------

1. ↑  Strode, Rosamund "A 'Death in Venice chronicle" in *Benjamin Britten: Death in Venice.* (Cambridge opera handbooks), Donald Mitchell, ed. Cambridge University Press, 1987.
2. ↑  Graham, Colin "The first production" in *Benjamin Britten: Death in Venice.* (Cambridge opera handbooks), Donald Mitchell, ed. Cambridge University Press, 1987.
Voddlerin logo.
**Voddler** oli ruotsalaisen Voddlerin kehittämä kaupallinen tilausvideopalvelu ja asiakasohjelma (client), joka välitti elokuvia ja TV-ohjelmia Internetissä samaan tapaan kuin Spotify musiikkia. Voddler meni konkurssiin tammikuussa 2018.

Voddler toisti elokuvat omilta palvelimiltaan, jotka sisältivät uutuuksia ja jopa ensi-ilta-elokuvia. Vähemmän suosittuja tai vanhempia elokuvia sai katsella Voddlerissa ilmaiseksi, mutta elokuvan yhteydessä näytettiin mainoksia. Elokuvia ja yleisösuosikkeja sai katsoa tilausperiaatteella tai kertavuokrauksena.

Suomalainen matkapuhelinoperaattori Elisa ilmoitti syyskuussa 2010 ostaneensa Voddlerista noin kymmenen prosentin osuuden. Elisa tarjosi Voddlerin palveluita omille ja Saunalahden asiakkaille ilmaiseksi joulukuusta 2010 alkaen. Vuodesta 2011 lähtien palveluun saivat kirjautua kaikki halukkaat ilman kutsua tai Elisan asiakkuutta.

Videotarjonta
-------------

Voddler ilmoitti 2009, että se on tehnyt sopimuksen elokuvien oikeuksista useiden suurien elokuvastudioiden kanssa. Näihin lukeutuvat Noble Entertainment, Scanbox Entertainment, Non-Stop Entertainment, Film-Factory, Paramount Pictures sekä The Walt Disney Company. Voddler solmi sopimuksen näyttääkseen Sony Pictures Televisionin ja sen tytäryhtiöiden materiaalia.

GNU GPL -lähdekoodirikkomukset
------------------------------

Voddlerin aluksi käyttämä mediasoitin (Voddler Player) perustui Xbox Media Centerin lähdekoodiin, joka oli julkaistu GNU GPL -lisenssillä. Kehotuksista huolimatta Voddler ei ole julkaissut lähdekoodiaan. Sittemmin Voddler on siirtynyt suljettuihin ohjelmistoihin, Adobe AIRiin ja Flashiin. Tekijänoikeussyistä tuesta Linuxille luovuttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska streamingtjänsten Voddler går i konkurs  29.1.2018. di.se.  Arkistoitu 1.5.2019. Viitattu 18.8.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Voddler: Voddler FAQ  21.7.2009. Voddler.com.  Arkistoitu 30.8.2009. Viitattu 9.1.2010.
3. ↑  Nicholas Mead: Exclusive interview with Voddler’s co-founder  21.7.2009. SOFTONIC INTERNATIONAL S.L..
4. ↑  Lehdistötiedote *mynewsdesk.com*.  23.9.2011. Viitattu 11.10.2012.
5. ↑  Voddler announces agreements with major Hollywood companies...  28.10.2009. MyNewsdesk. Viitattu 1.11.2009.
6. ↑  Voddler and Sony Picture Television signs agreement  18.12.2009. Voddler Blog.  Arkistoitu 19.1.2010. Viitattu 19.12.2009.
7. ↑  Voddler Support: When will there be a linux client? (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.9.2010

Aiheesta muualla
----------------

* Voddlerin kotisivu
* Voddler virallinen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuvia Voddlerista (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuolema** (engl. *Death*) on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo. Kuolema esiintyi ensimmäisen *Captain Marvel* -lehden numerossa 27 (heinäkuu 1973) lehden numerossa. Kuoleman loivat Mike Friedrich ja Jim Starlin. Kuolema käyttää yleensä Marvel-universumin sarjakuvissa liilaa viittaa ja hänen piirteensä ovat joko luurangon tai nuoren naisen. Kuoleman tiedetään esiintyneen myös nuorena mustiin pukeutuneena tyttönä, mutta on ilmeistä, että olento kykenee ottamaan minkä tahansa muodon itselleen. Kuolema on kosminen olento, joka perustuu myyttiseen viikatemieheen.

Suomessa Kuolema esiintyi ensimmäisen kerran *MARVEL*-lehden numerossa 5 (1993).

Historia
--------

Kuoleman synty ajoittuu hetkeen, jolloin muut suuret kosmiset voimat, Ikuisuus, Äärettömyys ja Kadotus luotiin yhdessä tuntemamme universumin kanssa. Kuolema pitääkin näitä olentoja sisaruksinaan. Myös Galactus luotiin samalla hetkellä alkuräjähdyksen aikaan. Kuolemalla on hyvin voimakas side Kadotuksen kanssa ja on luultavaa, että olennot ovat edustamansa voiman kaksi samaa aspektia, kuten Ikuisuus ja Äärettömyyskin. Ikuisuuden ja Äärettömyyden edustaessa universumin ja sen elämän kasvua, Kuolema ja Kadotus edustavat kuolemaa ja olemattomuutta. Kaksikot ovat tasapainossa toistensa kanssa ja Galactus edustaa näiden välillä olevaa tasapainottavaa voimaa. Onkin sanottu, että Ikuisuus, Kuolema ja Galactus ovat Marvel-universumin kolme perustavaa voimaa. Kuolemalla on luurankomainen sauva mikä pystyy esim. muokkaamaan materiaa, murhaamaan, räjäyttämään ja aiheuttamaan täydellisen pimeyden ja jäätymisen. Sauvalla pystyy myös tunkeutumaan toisen mieleen. Sauvan sisälmys on tehty kirotusta metallista ja lumotusta kuolemattomuuden lähteestä. Sauvan ulkomuoto on tehty sieluista, luusta ja kristallista. 

Kuolema voi näyttäytyä joko naisena tai miehenä, vaikka olento näyttäytyykin useimmiten purppuraiseen kaapuun verhoutuneena naisena hahmona. 

Väkivaltainen olento nimeltään Thanos kehitti lapsena sairaalloisen fiksaation Kuolemaan. Thanos on lukuisia kertoja laatinut hulluja suunnitelmiaan palvomansa Kuoleman rakkauden voittamiseksi. Hän on valloittanut galakseja ja murhannut lukuisia ihmisiä, mukaan lukien oman äitinsä. Kuolema on kuitenkin irrationaalinen olento ja hän kehitti romanttisen kiintymyksen palkkatappaja Deadpooliin Thanoksen tyrmistykseksi. Raivostunut Thanos nosti Deadpoolin kuolleista, jotta tämä ei voisi olla Kuoleman kanssa yhdessä. Ainoastaan niinä lyhyinä hetkinä, jolloin Deadpool on kuoleman kielissä taistelun jälkeen, voivat hän ja valtiatar Kuolema olla yhdessä.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Koti ja Yhteiskunta** oli Helsingissä vuosina 1889–1911 ilmestynyt naistenlehti.

Suomen Naisyhdistyksen piirissä perustettu *Koti ja Yhteiskunta* oli ruotsinkielisen *Hemmet och Samhälletin* ohella Suomen ensimmäinen naisten järjestölehti. Sisällöltään erilaisina ne olivat myös maan ensimmäiset naisten naisille tekemät lehdet. *Koti ja Yhteiskunta* siirtyi vuonna 1894 päätoimittajansa Aleksandra Gripenbergin julkaistavaksi, mutta säilyi sen jälkeenkin yhdistyksen äänitorvena. Kerran kuukaudessa ilmestynyt lehti saavutti 3 100 kappaleen levikin. Se sisälsi kirjoituksia naisten yhteiskunnallisesta asemasta sekä erilaisia kodinhoito-ohjeita. Ajan mittaan *Koti ja Yhteiskunta* muuttui yhteiskunnallisesta järjestölehdestä yhä enemmän naisten kuluttajalehden suuntaan. Sen liitteinä ilmestyivät vuodesta 1895 lähtien lisälehdet *Kasvitarha* ja *Talouden alalta* sekä erikseen tilattava *Käsitöitä*. Niistä jälkimmäinen jatkoi vuosina 1912–1925 erillisenä lehtenä nimeltä *Käsitöitä ja pukuja*.

Lähteet
-------

1. ↑  Töyry, Maija: *Varhaiset naistenlehdet ja naisten elämän ristiriidat: Neuvotteluja lukijasopimuksesta*, s. 203–245. Helsingin yliopiston viestinnän laitos, 2005. ISBN 952-10-2469-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Koti ja Yhteiskunta* digitoituna kansalliskirjastossa
**Kotikantele** -nimeä käytetään kanteleesta, jonka Paul Salminen (1887–1949) kehitti. Nimen alkuperästä ei ole muuta tietoa kuin että Paul Salminen käytti kanteleistaan nimityksiä koti- ja konserttikantele. Nimet eivät sinällään kerro paikasta tai tilaisuudesta, missä niillä soitetaan. Alun perin on ollut ajatus, että kotikanteleella voidaan soittotaitoa kehittää tiettyyn pisteeseen saakka ja taidon karttuessa sitten siirrytään konserttikanteleen soittoon. Tämä pätee myös nykyään ja ajatusmalli on edelleen käytössä. Nimet kuvaavat niiden pohjimmaista käyttötarkoitusta mutta konserttitilaisuuksia järjestetään myös kotikanteleilla.

Ero koti- ja konserttikanteleen välillä on siinä, että kotikanteleesta puuttuu sävelvaihtokoneisto, joka puolestaan on konserttikanteleessa. Kotikanteleessa on kolme kielikohtaista sävelvaihtajaa, mikä lisää jonkin verran sen soittamisen mahdollisuuksia. Kotikanteleeseen on mahdollisuus lisätä sävelvaihtajia tämänkin jälkeen, mutta koskaan sillä ei päästä konserttikanteleen tasolle. Koti- ja konserttikanteleen muoto ja koko ovat kutakuinkin samat.

Lähteet
-------

1. Annikki Smolander-Hauvonen: *Paul Salminen - suomalaisen konserttikanteleen ja soittotekniikan kehittäjä*, Sibelius-Akatemia, 1998, Studia Musica 9, Gummerus kirjapaino Oy ISBN 952-9658-48-6

* Annikki Smolander-Hauvonen, (teoksessa Paul Salminen - suomalaisen konserttikanteleen ja soittotekniikan kehittäjä), Studia Musica 9, s. 51 - 52
**Jouni Hakala** (s. 1961) on suomalainen järjestöjohtaja. Hakala on toiminut vuodesta 2021 lähtien Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton säätiön asiamiehenä sekä Elinkeinoelämän keskusliiton sijoitustoiminnasta vastaavana asiantuntijana. Hakala seurasi säätiön asiamiehenä Leif Fagernäsiä. Hakala työskenteli vuosina 2016–2020 Elinkeinoelämän keskusliitossa yrittäjyydestä ja elinkeinopolitiikasta vastaavana johtajana. Koulutukseltaan Hakala on oikeustieteen kandidaatti, MBA ja varatuomari.

Aikaisemmin Hakala on työskennellyt muun muassa Suomen Teollisuussijoituksessa rahastosijoitustiimin johtajana ja johtoryhmän jäsenenä vuodesta 2008 lähtien, vuosina 2011–2012 elinkeinoministeri Jyri Häkämiehen valtiosihteerinä työ- ja elinkeinoministeriössä sekä vuosina 2007–2008 puolustusministeri Häkämiehen omistajaohjausasioista vastaavana erityisavustajana sekä 12 vuotta Luxemburgissa Euroopan investointipankissa ja Euroopan investointirahastossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Varman hallinto 2020 *Varma*.  31.12.2020. Viitattu 12.5.2023.
2. 1 2  Jouni Hakala säätiön asiamieheksi *TT-säätiö*. Viitattu 12.5.2023.
3. ↑  Kaarto, Hanna: Jouni Hakala Häkämiehen toiseksi erityisavustajaksi *Helsingin Sanomat*.  17.7.2007. Viitattu 12.5.2023.
4. ↑  Nimityksiä: Jouni Hakala ja Heli Kukko Teollisuussijoitukseen *Tesi*.  1.9.2018. Viitattu 12.5.2023.
Vanha, latvottu pyökki Essexissä Englannissa.
Latvottu puukujanne Zeelandissa Alankomaissa.
Sama kujanne kaksi vuotta myöhemmin.
**Latvominen** on varsinkin historialliseen karjatalouteen kuuluneessa lehdestyksessä käytetty menettely, jossa puun latva ja oksat ajoittain katkaistiin kerppujen tai pienikokoisen käyttöpuun hankkimiseksi. Kerput olivat lehtipuista tai -pensaista katkottuja lehdeskimppuja, joita syötettiin talvella lampaille ja naudoille. Suomessa latvottiin koivuja vielä 1900-luvun alkupuolella paikoin Ahvenanmaalla, Hämeessä ja Vakka-Suomessa. Keski-Euroopassa latvottiin erityisesti salavia ja poppeleita. Nykyään latvominen on edelleen osa perinnebiotooppina arvokkaiden lehdesniittyjen hoitoa, jota Suomessa tehdään etenkin Saaristomerellä ja Ahvenanmaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana latvominen.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* hakusana kerppu.
3. ↑  Jääskeläinen, Elina (toim.): *Perinnebiotooppien hoitomenetelmät ja -kustannukset. Perinnebiotooppien hoidon ohjevihkonen 4*, s. 9–10. Maa- ja metsätalousministeriö ja Suomen ympäristökeskus, 2003. Julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 31.1.2012). [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Latvominen**.
Latvian tiedeakatemian rakennus kohoaa korkealle ympäröivien rakennusten yläpuolelle.
**Latvian tiedeakatemian rakennus** (latv. *Zinātņu akadēmijas augstceltne*) on 21-kerroksinen stalinistista arkkitehtuuria edustava pilvenpiirtäjä Latvian pääkaupungissa Riiassa.

Kaupunkisiluettia hallitsevan 111 metriä korkean rakennuksen suunnitteli neuvostoliittolainen arkkitehti Lev Rudnev. Se rakennettiin vuosina 1953–1956. Rakennus oli muiden neuvostotasavaltojen työläisten ja talonpoikien lahja Latvian kansalle. Alun perin se suunniteltiin kolhoosityöläisten taloksi, mutta valmistumisensa jälkeen se lahjoitettiin Latvian tiedeakatemialle. Se edustaa tyyliltään sosialistista realismia ja stalinistista arkkitehtuuria, joka oli silloisessa Neuvostoliitossa suosiossa. Samantapaisia rakennuksia ovat muun muassa Hotelli Ukraina Moskovassa sekä Kulttuurin ja tieteen palatsi Varsovassa.

Rakennuksessa toimii nykyään Latvian tiedeakatemian hallintoelimiä, humanistisia laitoksia, tieteellinen kustantamo, valtion tiedeneuvosto ja muita tutkimusorganisaatioita.

Lähteet
-------

* *Stalinskaja vysotka v Rige otmetila 50 let* The Baltic Course. 12.5.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Vysotnoje zdanije Akademii nauk v Rige* renatar.livejournal.com. 12.10.2010.

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Latvian tiedeakatemian rakennus** Wikimedia Commonsissa
**Liberty University** on Virginian Lynchburgissa sijaitseva yksityinen kristillinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1971. Liberty Universityn 15 koulua ja collegea tarjoavat opinto-ohjelmia opetuksen, neuvonnan, uskonnon, lain, ilmailun, elokuvataiteen sekä liiketoiminnan aloilla. Yliopiston kampus on kooltaan yli 7000 hehtaaria ja se koostuu yli 177 rakennuksesta ja rakenteesta. Liberty Universityllä on lähiopetuksena ja verkossa yhteensä yli 700 opinto-ohjelmaa. Yliopisto kouluttaa tutkijoita seitsemässä tohtoriohjelmassa. Liberty Universityllä on yhteensä 39 urheilujoukkuetta eri lajeissa.

Kuvat
-----

* Vierailukeskus syksyllä 2018. Vierailukeskus syksyllä 2018.
* Kokous vuonna 2008. Kokous vuonna 2008.
* Yhdysvaltain ensimmäinen nainen Melania Trump marraskuussa 2018. Yhdysvaltain ensimmäinen nainen Melania Trump marraskuussa 2018.
* Panoraamakuva kampuksesta. Panoraamakuva kampuksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  About Liberty *Liberty.edu*. Viitattu 18.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Quick Facts *Liberty.edu*. Viitattu 18.7.2021. (englanniksi)