recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bermudo III
**Bermudo III** (myös Vermudo III; k. 1037) oli sukunsa viimeinen Leónin kuningas vuosina 1028–1037.

Nousu kuninkaaksi
-----------------

Bermudo III nousi Leónin kuninkaaksi vuonna 1028 isänsä Alfonso V:n kuoltua Portugalin sotaretkellä Viseun piirityksessä. Isänsä kuollessa hän oli vain yhdeksänvuotias ja hallintoa hoiti hänen äitipuolensa Navarran Urraca, joka näin pääsi valvomaan isänsä Sancho III Suuren etuja Leónissa.

Kuningaskunta Navarran armoilla
-------------------------------

Navarran kuningas Sancho III Suuri alkoi sekaantua Leónin sisäisiin asioihin otettuaan vaimonsa nimissä Kastilian haltuunsa. Hän nimitti toiseksi vanhimman poikansa Ferdinand I:n Kastilian perijäksi. Lisäksi hänen onnistui naittaa Bermudo III:n sisar Sancha pojalleen Ferdinandille. Tätä ennen oli suunniteltu Kastilian kreivin García Saánchezin ja Sanchan avioliittoa, joka kariutui 1029 kreivin kuolemaan. Sanchan myötäjäisiksi oli sovittu Alue Cea- ja Pisuerga-jokien välistä, mikä myötäjäinen tuli nyt sellaisenaan Ferdinandille.

Nakertaakseen Bermudo III:n auktoriteettia alueella Sancho II Suuri otti itselleen tittelin *rex Dei gratia Hispaniarum* ja kutsui Bermudoa vain Galician kuninkaaksi. Sancho valtasi Leónin pääkaupungin ja Bermudon oli paettava maasta.

Kuninkaan kuolema ja vallan periytyminen
----------------------------------------

Sancho III Suuren kuoltua seuraavana vuonna 1035 Bermudo III palasi maanpaosta. Hänen menestyksensä jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä jo kahden vuoden kuluttua vuonna 1037 Ferdinand I voitti leónilaiset Tamarón taistelussa, jossa Bermudo sai surmansa. Tällöin Ferdinand I vaati vaimonsa nimissä Leónin kruunua itselleen ja hänet kruunattiin juhlallisesti Leónin ja Kastilian kuninkaaksi vuonna 1029.

Lähteet
-------

* O’Callaghan, J. F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* Petersen, K.: *Ihmiskunnan ajantieto*. Suomeksi toimittanut Antero Manninen, avustajana Pentti Papunen. Porvoo: WSOY, 1965.

### Viitteet

1. ↑  O’Callaghan, s. 678.
2. ↑  O’Callaghan, s. 134.
3. 1 2  O’Callaghan, s. 135.
4. 1 2  O’Callaghan, s. 136.
5. ↑  O’Callaghan, s. 194.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Leif Jakobsson vuonna 2017.
**Leif Verner Jakobsson** (s. 22. elokuuta 1953 Pietarsaari) on suomenruotsalainen ohjelmajohtaja, joka on vuodesta 2012 toiminut suomenruotsalaisen Svenska Kulturfonden -säätiön johtajana.

Jakobsson valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1982, oppiaineinaan skandinaavinen historia, taidehistoria, arkeologia, yleinen historia ja valtio-oppi. Vuosina 1983–2007 hän työskenteli julkisen palvelun TV-toiminnassa sekä Suomessa että Ruotsissa. Hän toimi FST5-kanavan johtajana vuosina 1996–2000. Jakobssonin viisivuotisella ohjelmajohtajakaudella SVT:llä käynnistyi kaksi uutta digitaalista tv-kanavaa ja digitalisoinnin ohella myös SVT:n verkkotuotanto kehittyi huomattavasti. Vuosina 2010–2011 hän toimi Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajana.

Jakobssonilla on ollut useita luottamustehtäviä mm. Teatterikorkeakoulun, Kansallisoopperan ja Tukholman kuninkaallisen oopperan hallituksissa. Vuosina 2009-2015 hän toimi puheenjohtajana Färsaarten kulttuuritalossa Nordens Hus. Jakobsson on tehnyt tai ollut mukana tekemässä useita kulttuuri- ja media-alan selvityksiä sekä Suomessa että Ruotsissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Vem och vad 1996*, s. 224. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
2. ↑  Leif Jakobsson Svenska kulturfondenin johtajaksi. Yleisradio. Viitattu 9.11.2011.
3. ↑  *Ilkka*-lehti.[vanhentunut linkki]
**Leif Kristian Keiski** (s. 23. lokakuuta 1971 Kokkola) on ruotsalainen romanitaustainen nyrkkeilijä.

Keiski aloitti amatööriuransa 1987. Hän osallistui nyrkkeilun maailmanmestaruuskilpailuihin 1993 sijoittuen yhdeksänneksi. Saman vuoden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Keiski oli viides. Hän nyrkkeili molemmat arvokilpailut raskaassa keskisarjassa eli alle 81 kiloisissa. Keiski voitti Ruotsin mestaruuden 1991 keskisarjassa ja 1993 raskaassa keskisarjassa.

Ammattilaisena Keiski nyrkkeili vuosina 1993–2000. Hän voitti 28 ottelua, joista 19 tyrmäyksellä. Keiski hävisi kaksi ottelua, joista toisen tyrmäyksellä. Keiskin uran viimeinen ottelu oli WBC-liiton ylemmän keskisarjan mestaruusottelu Saksan Markus Beyeria vastaan. Keiski tuli tyrmätyksi seitsemännessä erässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Exklusivno intervju: Kon o Leif Keiski o maj prinjardo boxer maschkar rom ando Shvedo *sverigesradio.se*.  26.4.2013. Viitattu 4.4.2023. (romaniksi)
2. ↑  Leif Keiski *boxerlist.com*. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Leif Keiski BoxRec.com. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Amateur Boxing - Leif Keiski *the-sports.org*. Viitattu 4.4.2023. (englanniksi)
**Amélie-les-crayons** on ranskalainen indie-muusikko, laulaja-lauluntekijä. Amélie-les-crayonsin taustalla vaikuttaa aina myös yhtye, jonka soittajat vaihtuvat spektaakkelin mukaan. Tähän mennessä yhtyeellä on ollut kaksi kokoonpanoa.

Historia
--------

Amélie-les-crayons, Heiko, Michel ja Laurent tapasivat toisensa vuonna 2002 ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia. Tällä kokoonpanolla yhtye toteutti ensimmäisen spektaakkelinsa (kuten virallisilla sivuilla yhtyeen musiikillisia aikakausia kuvaillaan). Yhtye aloitti julkaisemalla EP:n, joka sisälsi live- ja studioäänityksinä muutaman kappaleen. Tämän jälkeen he äänittivät ensimmäisen studioalbuminsa ja aloittivat ensimmäisen konserttikiertueensa. Albumi ja kiertue muodostavat "spektaakkelin". Ensimmäinen tällainen oli nimeltään *Le tour de la question*, jonka yhdeltä keikalta yhtyeen DVD on taltioitu. Tämän kiertueen aikana yhtye vieraili jopa Suomessa: he olivat Kuopion Viinijuhlien kutsuartisti, kun teemana oli ranskalaiset viinit vuonna 2004.

Amélie-les-crayonsin ensimmäinen studioalbumi myi yllätykselliset 30 000 kappaletta, mikä on harvinaista ranskalaiselle indie-artistille. Kokoonpano on voittanut myös useita palkintoja ja saanut erilaisia tunnustuksia musiikistaan.

Amélie-les-crayonsin rooli on edelleen hurmaava pikkutyttö, joka joissain biiseissä kamppailee aikuisuutensa kanssa.

Kokoonpano
----------

Amélie-les-crayonsin musiikissa on paljon vaikutteita perinteisestä ranskalaisesta musiikista ja sen voi sanoa oleva alternative folkia. Amélie-les-crayons on yksi *nouvelle scène française*n johtavia astisteja. Amélie-les-crayons soittaa itse pianoa ja laulaa sekä säveltää ja sanoittaa.

Aiemmalla kokoonpanolla Amélie-les-Crayons julkaisi ensimmäiset levynsä ja DVD:n. Tällöin yhtyeeseen kuuluivat Amélie-les-crayonsin lisäksi:

* Heiko Wilhelm: piano, klarinetti, tuuba, laulu
* Michel Caroline: haitari, laulu
* Laurent Fellot: kontrabasso, lyömäsoittimet, laulu

Vuonna 2007 julkaistavalla *La porte plume* -albumilla Amélie-les-crayonsin taustalla musiikkia tekevät:

* Olivier Longre: kitarat, mandoliini, klarinetti, lyömäsoittimet, kellopeli, laulu
* Antoine Amigues: kitarat, piano, laulu
* Guillaume Clary: huilu, klarinetti, laulu

Diskografia
-----------

* *Le chant des coquelicots* EP (2002)
* *Et pourquoi les crayons ?* (2004)
* *Le tour de la question* DVD (2006)
* *La porte plume* (julkaistaan 2007)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amélie-les-crayons**.
* Viralliset sivut (ranskaksi)
* Amélie-les-crayons Last.fm:ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Titus Quinctius Flamininus.
Flamininus julistaa Kreikan vapaaksi Isthmian kisoissa vuonna 196 eaa.
**Titus Quinctius Flamininus** (228 eaa. – 174 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän kuului patriisisukuun ja osallistui sotatribuunina toiseen puunilaissotaan kenraali Marcus Claudius Marcelluksen joukoissa Etelä-Italiassa. Flamininus toimi konsulina vuonna 198 eaa. Sextus Aelius Paetus Catuksen kanssa. Hän oli tällöin vain 30-vuotias, kun yleensä konsulin täytyi olla vähintään 40 vuotta täyttänyt.

Kun Flamininus oli prokonsulina vuonna 197, hän lähti Thessaliaan, Kreikkaan taistelemaan Makedonian kuningasta Filippos V:tä vastaan. Flamininuksen joukot voittivat Filippoksen armeijan ratkaisevassa Kynoskefalain taistelussa ja päättivät näin toisen makedonialaissodan. Vuoden 196 eaa. Isthmian kisoissa Flamininus julisti kaikki Kreikan valtiot vapaaksi Makedonian vallasta. Kaksi vuotta myöhemmin Flamininus palasi Roomaan, missä hän vietti suuren triumfin. Tämän jälkeen hän toimi vielä useissa viroissa, muun muassa kensorina 189 eaa.

Flamininus kuoli vuonna 174 eaa. Hän ihaili suuresti kreikkalaista kulttuuria.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: *Antiikin käsikirja*, s. 175–176. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Lucius Cornelius Lentulus ja Publius Villius Tappulus** | **Rooman konsuli**Sextus Aelius Paetus Catuksen kanssavuonna 198 eaa. | Seuraaja:**Gaius Cornelius Cethegus ja Quintus Minucius Rufus** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Howard Samuel "Trey" Thompkins III** (s. 29. toukokuuta 1990 Lithonia, Georgia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa Real Madridia. Pelipaikaltaan 208-senttinen ja 111-kiloinen Thompkins on iso laitahyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Georgian yliopiston Bulldogs-joukkueessa yliopistokoripalloa vuosina 2008-2011 pelannut Thompkins varattiin NBA:han vuonna 2011 numerolla 37 Los Angeles Clippersin toimesta. Kaudella 2011-2012 hän pelasi NBA:ssa 24 ottelua tehden yhteensä 57 pistettä. Maaliskuussa 2013 Thompkins ja Clippers purkivat sopimuksensa.

Elokuussa 2014 Thompkins siirtyi Venäjän VTB United-liigan BK Nižni Novgorodiin. Hän debytoi kaudella 2014-2015 Euroliigassa pelaten siinä 23 ottelua. Elokuussa 2015 Thompkins siirtyi Espanjan Liga ACB:n Real Madridiin.

### Maajoukkueura

Thompkins voitti Yhdysvaltain alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokan MM-kultaa vuonna 2009 Uudesta-Seelannista.

Saavutukset
-----------

### Maajoukkuetasolla

**Yhdysvallat**

* Alle 19-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2009)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
Trevor Pinnock
**Trevor David Pinnock** (s. 16. joulukuuta, 1946) on brittiläinen kapellimestari ja cembalisti. Hän on tunnettu erityisesti barokkimusiikin tulkinnoistaan.

Pinnock syntyi Canterburyssä, jossa hän kävi Cathedral Choir Schoolia ja opiskeli urkujen ja cembalon soittoa Lontoossa Royal College of Musicissa. Hän teki ensiesiintymisensä Lontoossa Galliard Ensemblen kanssa Royal Festival Hallissa vuonna 1966. Vuonna 1973 hän perusti The English Concert -yhtyeen, joka on erikoistunut barokkimusiikin esittämiseen periodi-instrumenteilla. Hän jatkoi yhtyeen johtamista vuoteen 2003 saakka, jolloin seuraajaksi tuli viulisti Andrew Manze. 

Vuonna 1988 hän teki ensiesiintymisensä New Yorkissa johtaen Händelin oopperan *Giulio Cesare*. Vuosina 1991–1996 hän oli taiteellisena johtajana National Arts Centre Orchestrassa Ottawassa. 

Pinnockille myönnettiin CBE-kunniamerkki vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. ↑  Trevor Pinnock Bach Cantatats. Viitattu 22.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Trevor Rees-Jones** (s. 3. maaliskuuta 1968 Rinteln, Länsi-Saksa), tunnetaan myös nimellä **Trevor Rees**, on brittiläinen henkivartija, joka loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa Pariisissa 31. elokuuta 1997, jossa Walesin prinsessa Diana ja tämän miesystävä Dodi Al-Fayed sekä autonkuljettaja Henri Paul menettivät henkensä. Vakavan päävamman takia Rees-Jones ei muista paljoakaan tapahtuneesta. Hän toimi tuolloin Al-Fayedin henkivartijana. Saksassa syntynyt Rees-Jones palveli armeijassa vuodesta 1987. Hän on ollut kahdesti naimisissa, nykyinen avioliitto Ann Scottin kanssa alkoi vuonna 2003.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Alvin L. Barry** (4. elokuuta 1931 Woodbine, Iowa – 23. maaliskuuta 2001 Orlando, Florida) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1992–2001 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.

Elämä
-----

Barry syntyi 4. elokuuta 1931 Iowan Woodbinessa. Hän opiskeli ensin Concordia Theological Seminary:ssä Illinoisin Springfieldissä ja päätti opintonsa 1956 Wisconsin Lutheran Seminary:ssä Wisconsinin Thiensvillessä, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Hän oli avioitunut Jean Heimin kanssa 24. elokuuta 1952. Myöhemmin hän sai jumaluusopin kunniatohtorin arvon Concordia Theological Seminary:stä Indianan Fort Waynesta.

Barryn ensimmäinen virkapaikka oli Pilgrim Lutheran Church Minnesotan Minneapolisissa, josta hän siirtyi 1960 Minnesotan Claremontiin, jossa hän työskenteli kahdessa eri seurakunnassa ennen kuin hänet kaksi vuotta myöhemmin kutsuttiin Minnesotan Trimontiin, jossa hän toimi Trinity Lutheran Church:issä vuoteen 1967. Tällöin hän siirtyi työskentelemään Missouri-synodin Iowan läntisen piirin johtoportaassa, siirtyen vuonna 1977 Iowan itäiseen piiriin. Vuonna 1982 Barrysta tuli Iowan itäisen piirin presidentti.

Vuonna 1992 Barry valittiin Missouri-synodin presidentiksi. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1995 ja 1998. Hän kuoli virassa ollessaan 23. maaliskuuta 2001, jolloin häntä seurasi synodin ensimmäinen varapresidentti Robert T. Kuhn, joka toimi virassa Barryn kolmannen kauden loppuun eli 31. elokuuta 2001 asti.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Barry kirjoitti ainakin teokset *The Master’s Prayer : Devotional meditations on the Lord’s Prayer* (1994), *The Unchanging Feast: The Nature and Basis of Lutheran Worship* (1995) sekä *What Does This Mean? Catechesis in the Lutheran Congregation* (1996). Lisäksi hän kirjoitti useita pamfletteja *What About?* -nimiseen sarjaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alvin L. Barry Concordia Historical Institute. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Nile City Towers Niilin varrella Bulaqissa.
**Bulaq** (arab. بولاق‎, *Būlāq*) on kaupunginosa Egyptin Kairossa. Aikanaan historiallisen Kairon ulkopuolella sijainnut Bulaq oli lähialueen tärkein satama. Myöhemmin se on sulautunut Kairon kaupunkialueeseen.

Kaupunkialue
------------

Sinan paššan moskeija.
Bulaq rakennettiin aikanaan historiallisen Kairon länsipuolelle sen muurien ulkopuolella. Kairon kaupungin kasvu on kuitenkin myöhemmin sulauttanut alueen laajempaan kaupunkialueeseen. Alue on hyvin tiheään rakennettua. Monet historialliset rakennukset on purettu uudisrakentamisen tieltä.

Bulaqin joitakin säilyneitä historiallisia kohteita ovat esimerkiksi kaksi mamelukkien valtakauden aikaista moskeijaa, sekä osmanien kaudella rakennettu Sinan paššan moskeija.

Historia
--------

Näkymä kohti Bulaqia Geziran saarelta Robert Talbot Kellyn maalauksessa.
Bulaq sai alkuna Egyptin mamelukkisulttaanien valtakaudella. Bulaqista tuli Kairon pääasiallinen satama Niilillä. Mamelukkien kauden jälkeen hallinneet |osmanit alkoivat suunnata Kairon kasvua Bulaqin suuntaan Kairon vanhankaupungin ulkopuolella.

1800-luvulla hallinneen Muhammad Alin kaudella Bulaqiin perustettiin Egyptin ensimmäinen valtion omistama arabiankielinen kirjapaino. Se julkaisi myöhemmin suuren määrän arabiankielisiä ohjekirjoja, käsikirjoituksia ja sotilasasiakirjoja. Vuosisadan loppupuoliskolla se muutettiin kouluksi. Tunnetuksi tullut Auguste Marietten perustama Egyptiläinen museo sai alkunsa Bulaqissa, josta se siirtyi Tahririn aukiolle vuonna 1902.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arthur Goldschmidt: *Historical dictionary of Egypt*, s. 90. 3. painos. Scarecrow Press, 2003. ISBN 0-8 108-4856-2. (englanniksi)
2. 1 2 3  C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis and Ch. Pellat, Assisted by C. Dumont ja M. Paterson: *Encyclopaedia of Islam, Volume IV (Iran-Kha)*, s. 425-444. BRILL, 1998. ISBN 9789004057456. (englanniksi)
**Arkkienkeli Oulussa 1808 1809** on Anu Kaipaisen vuonna 1967 ilmestynyt romaani. Se oli Kaipaisen läpimurtoromaani ja teoksen ilmestymisvuonna Kaipainen ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi. Romaanin aihe pohjautuu oululaisen Sara Wacklinin Sata muistelmaa Pohjanmaalta -aikalaiskuvaukseen. Romaanin päähenkilö on Wacklinin Vapaa valinta -tarinasta tuttu Schaggin Huppa-Leena.

Suomen sodan vuosiin sijoittuvassa tarinassa Huppa-Leena pelastaa sotilassairaalan pihalta kuolleeksi luullun miehen sulhaseksi itselleen. Hän luulee Miikkael-nimistä nuorukaista arkkienkeliksi, joka on saapunut pelastamaan Ruotsia. Kuumehoureinen Miikkael puolestaan kuvittelee päässeensä tuonpuoleiseen. Arkkienkeli Oulussa kuvaa 1800-luvun Oulua, jossa tiukat sosiaaliset normit pitävät yllä säätyläisyhteiskunnan todellisuutta. Kirkossa rikkaat ja köyhät istuvat erillään, ja taloudellinen valta on keskittynyt muutamalle patriisisuvulle. Kaipaisen romaani käsittelee myös oman aikansa yhteiskunnallisia kysymyksiä, kuten mielenterveysongelmia. Romaanissa Huppa-Leenan hulluus haastaa olemassa olevan todellisuuden.

Ilmestymisvuotta seuraavana vuonna Kaipainen sai teoksesta Kiitos kirjasta -mitalin, jonka jakavat Kirjakauppaliitto ry, Libro ry ja Suomen Kirjastoseura ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmari Leppihalme: Anu Kaipainen *Pohjoista Kirjallisuutta*.  2005. Viitattu 19.5.2016.
2. 1 2  Ilmari Leppihalme: Arkkienkeli Oulussa 1808-1809 *Pohjoista Kirjallisuutta*.  2005. Viitattu 19.5.2016.
3. ↑  Kirjsampo-fi *kirjasampo.fi*. Viitattu 19.5.2016.
4. ↑  Kirjsampo-fi *kirjasampo.fi*. Viitattu 19.5.2016.
**Emma Koistinen** (s. 6. elokuuta 1996) on suomalainen yleisurheilija.

Koistinen selviytyi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 jatkoon 100 metrin aitajuoksun alkueristä, muttei startannut toisiin alkueriin. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 hän eteni samassa lajissa välieriin. Hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017.

Kalevan kisoissa Koistinen on voittanut pronssia 100 metrin aitajuoksussa vuonna 2016 Oulussa sekä pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2017 Seinäjoella. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 300 metrin aitajuoksussa Tampereella 2015 sekä pronssia halli-SM-kilpailuissa 2016 Tampereella 60 metrin aitajuoksussa ja Jyväskylässä 2017 400 metrin juoksussa.

Elokuussa 2016 Koistinen juoksi harvoin juostussa 200 metrin aitajuoksussa Suomen ennätyksen. Koistinen juoksi matkan aikaan 27,13 s, joka paransi entistä ennätystä kolme sadasosaa. Edellinen ennätys oli juostu vuonna 1985 ja oli Tiina Lindgrenin nimissä. 100 metrin aitajuoksussa hän juoksi ennätyksensä 13,43 Kuortaneella 25. kesäkuuta 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile of Emma Koistinen *all-athletics*.  Arkistoitu 13.9.2016. Viitattu 31.8.2016.
2. 1 2 3  Emma Koistinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Emma Koistinen aitoi Suomen ennätyksen! *yleisurheilu.fi*.  31.8.2016. Viitattu 31.8.2016.
4. ↑  Roope Visuri: Harvinaisessa lajissa tehtiin kova tulos – yli 30 vuotta vanha Suomen ennätys rikottiin *Yle Urheilu*.  31.8.2016. Viitattu 31.8.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Emma Kirkby
**Emma Carolyn Kirkby** DBE (s. 26. helmikuuta 1949 Cambridge, Englanti) on brittiläinen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli antiikintutkimusta Oxfordin yliopistosta ja sai laulunopetusta Jessica Cashilta. Opiskeluaikoinaan hän lauloi harrastusluonteisesti kuoroissa ja pienissä kokoonpanoissa. Jo tuossa vaiheessa hän erikoistui renessanssi- ja barokkiaikojen ohjelmistoon.

Kirkby liittyi Taverner-kuoroon vuonna 1971 ja aloitti pitkäaikaisen yhteistyönsä Consort of Musicken kanssa vuonna 1973. Hän on tehnyt pitkälti toistasataa levytystä, jotka kattavat musiikkia Hildegard Bingeniläisen tuotannosta italialaisen ja englantilaisen renessanssiajan madrigaaleihin, barokin ajan kantaatteihin ja oratorioihin sekä Wolfgang Amadeus Mozartin ja Joseph Haydnin teoksiin.

Kirkbystä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan *Dame* vuonna 2007, ja hänelle myönnettiin Queen's Medal for Music vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bach-Cantatas.com: Emma Kirkby
2. ↑  Emma Kirkby: Biography


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
	+ 2
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hengellinen vaimollisuus** (engl. *spiritual wifery* tai *spiritual wifeism*) on yhdysvaltalaisen saarnaajan Jacob Cochranen jo vuonna 1818 käyttöön ottama termi, joka viittaa uskonnollisesti motivoituun "vapaaseen rakkauteen". Hengellisessä vaimollisuudessa uskonnollisen yhteisön jäsenet harjoittavat keskenään vapaata seksuaalisuutta, jossa parinmuodostus on joko vapaata tai hengellisten johtajien määräämää. Seksuaaliset suhteet eivät kuitenkaan ole pysyviä, vaan yleensä satunnaisia tai lyhytaikaisia.

Historian kuluessa useat uskonnolliset yhteisöt ovat harjoittaneet tämäntyyppistä seksuaalielämän muotoa. Tietysti vaihtelua yhteisöjen välillä on ollut esimerkiksi siinä, ovatko seksuaalisuhteet olleet sallittuja vain aikuisten kesken vai myös aikuisten ja lasten välillä ja siinä, ovatko sallitut suhteet olleet heteroseksuaalisia vai onko myös homoseksuaaliset suhteet sallittu.

Termiä on käytetty myös myöhempien aikojen pyhien liikkeen harjoittamaan moniavioisuuteen. Joseph Smith opetti tätä periaatetta harvoille ja valituille seuraajilleen. Myöhemmin kun huhut moniavioisuudesta alkoi kiertää, Smith julkisesti kielsi harjoittavansa moniavioisuutta. Jossain vaiheessa termi "hengellinen vaimollisuus" erityi tarkoittamaan sellaista moniavioisuutta, joka ei ollut Jumalan hyväksymä, vaikka alun perin termejä "moniavioisuus, hengellinen vaimollisuus, hengellinen avioliitto ja pluraali avioliitto" käytettiin samassa merkityksessä. John C. Bennettin kiertäessä kylillä rekrytoimassa vaimoja ja opettaessaan "hengellistä vaimollisuutta", Smith itse kertoi yksityisesti harjoittavansa "pluraaliavioliittoa", joka erosi moniavioisuudesta siinä, että oli Jumalan antama käsky.

Nykyään esimerkiksi uskonnollinen yhteisö Kansainvälinen perhe harjoittaa "hengellisen vaimollisuuden" tapaista vapaata rakkautta, vaikka termiä ei liikkeessä käytetäkään.
Avia College on Vantaan Lentokentän kaupunginosassa toimiva Finavian lentokenttä- ja lennonvarmennusalan oppilaitos.
**Avia College** on Vantaan Aviapoliksen suuralueen Lentokentän kaupunginosassa toimiva, valtiollisen ANS Finlandin lentokenttä- ja lennonvarmennusalan oppilaitos. Se on Suomen ainoa lennonjohtajia ja lennontiedottajia kouluttava oppilaitos. Lisäksi Avia College järjestää kelpoisuuskoulutuksia ja -testauksia esimerkiksi lentoasemien palo-, pelastus- ja turva-alan tehtäviä varten.

Avia Collegen lennonjohtajakoulutus on erittäin haluttua. Koulutukseen pyrki esimerkiksi syksyllä 2015 yli satakertainen määrä hakijoita (1 150) valittuihin (8 opiskelijaa) nähden. Avia College tarjoaa koulutustaan myös ulkomaisten, esimerkiksi virolaisten lennonjohtajien koulutukseen. Syksyllä 2015 alkaneella englanninkielisessä, yhteiseurooppalaisen opetussuunnitelman mukaisessa lennonjohtajien koulutuksessa aloitti suomalaisten opiskelijoiden ohella seitsemän virolaista lennonjohtajaopiskelijaa. He ovat sopineet työllistyvänsä koulutuksen jälkeen Viron lennonvarmistuksesta vastaavaan Lennuliiklusteeninduse AS:een (EANS). EANS tilasi koulutuksen kilpailutuksen jälkeen Suomesta.

Vuonna 2015 Avia Collegen henkilökunnan työpanos oli yhteenlaskettuna 34 kokoaikaista henkilötyövuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  kartta.vantaa.fi (Haku esimerkiksi osoitteella Tietotie 14. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet* ja *Kaupunginosat*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 13.7.2016.
2. ↑  Koulutus - Lennonvarmistus Liikenteen turvallisuusvirasto, trafi.fi. Viitattu 13.7.2016.
3. ↑  Avia College kouluttaa Finavia, finavia.fi. Viitattu 13.7.2016.
4. ↑  Avia Collegessa syksyllä aloittavat lennonjohtajaopiskelijat valittu  14.8.2015. Finavia, finavia.fi. Viitattu 13.7.2016.
5. ↑  Arkistoitu kopioFinavia kouluttaa Suomessa lennonjohtajia Viroon  1.9.2015. Finavia, finavia.fi.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 13.7.2016.
6. ↑  Arkistoitu kopioTietoa Finavian henkilöstöstä (ote Finavian vuosikertomuksesta 2015) Finavia, finavia.fi.  Arkistoitu 21.8.2016. Viitattu 13.7.2016.
Tšekkoslovakialainen Avia B.534.
**Avia B.534** oli Tšekkoslovakiassa valmistettu kaksitasoinen hävittäjä, jonka suunnitteli Frantisek Novotny. Sitä käytettiin toisessa maailmansodassa, vaikkakin se oli silloin jo pahoin vanhentunut ja alitehoinen. B.534 oli kuitenkin kohtalaisen liikehtimiskykyinen, joten sitä voitiin käyttää tulitukikoneena maataistelutoiminnassa. kehitettäessä vuosina 1933 ja 1934 kone oli vielä melko moderni. Koneita osallistui Operaatio Barbarossan. Matalalla tämä ketterä kone oli hitaudestaan huolimatta hankala vastus sitä tavoitteleville torjuntahävittäjille. Konetyyppi korvattiin kuitenkin vuodesta 1943 alkaen Dewoitine D.520 -hävittäjillä.

Koneissa oli 850 hevosvoiman (634 kW) Hispano-Suizan 12Ydrs V-moottori, mikä mahdollisti 396 km/h huippunopeuden. Toimintasäde oli 580 km ja lakikorkeus 10 600 metriä. Aseistuksena oli neljä 7,7 mm (myöhemmin 7,92 mm) eteenpäin ampuvaa konekivääriä eturungossa ja enintään kuusi 20 kg pommia.

Konetta käyttivät Tšekkoslovakian lisäksi Bulgaria, Jugoslavia, Kreikka ja Saksa. Sodan aikana tapahtui sekä Tšekkoslovakia että Jugoslavia hajosivat, jolloin konetyypin käyttäjämaina jatkoivat sekä Kroatia että Slovakia.

Konetyypin Avia B.534 3-d-kaaviokuvat.

Lähteet
-------

* Century of Flight: Avia B.534 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mondey, David: *The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II*, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s. 20–22)

### Viitteet

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 16.7.2014)
2. 1 2  Mondey, 2002: s. 21
3. ↑  Mondey, 2002: s. 22

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (englanniksi)
*
yksi Codex Ephraemin sivuista
**Codex Ephraemi** eli **Codex Ephraemi Rescriptus** (Gregory–Aland nro **C** tai **04**) on pergamentille kirjoitettu kreikankielinen Raamatun käsikirjoitus 400-luvulta. Koodeksi kuuluu Raamatun neljän merkittävän käsikirjoituksen joukkoon, yhdessä Codex Vaticanuksen, Codex Sinaiticuksen ja Codex Alexandrinuksen kanssa. 1100-luvulla alkuperäisen pergamentin kirjoitus pyyhittiin yli ja päälle kirjoitettiin Efraim Syyrialaisen kirjoituksia. Tästä tulee myös koodeksin nimi. Samassa yhteydessä suurin osa alkuperäisistä pergamenteista katosi. Teosta säilytetään nykyään Pariisissa.

Rakenne
-------

Alun perin koodeksi on sisältänyt kokonaisen kreikankielisen Raamatun, mutta koska alkuperäinen koodeksi purettiin, ja osa sen pergamenteista käytettiin uudelleen pyhän Efraimin kirjoituksiin, suuri osa tekstistä on kadonnut. Vanhasta testamentista on jäljellä ainoastaan 64 sivua ja Uudesta testamentista 145 sivua (288 alkuperäisestä). Sivut jakautuvat tasaisesti ja lähes jokaisesta Uuden Testamentin kirjasta on säilynyt katkelmia, mutta ainuttakaan kirjaa ei ole säilynyt kokonaisena.

Tekstin eroja muihin käsikirjoituksiin
--------------------------------------

* Pedon luku on muodossa 616. Se on kirjoitettu myös sanallisesti ἑξακόσιοι δέκα ἕξ, hexakosioi deka hex eli kuusisataakuusitoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fenlon, John Francis: Codex Ephraemi Rescriptus *The Catholic Encyclopedia*. Viitattu 13.7.2014. (englanniksi)
2. 1 2   Kenyon, Frederic: Our Bible and Ancienct Manuscripts (verkkoversio) London:  Eyre and Spottiswoode. Viitattu 13.7. 2014. (englanniksi)
3. ↑  Michael, MG: 666 or 616 (Rev. 13,18).  *Bulletin of Biblical Studies*, heinäkuu-joulukuu 2000, nro 19, s. 77–83. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.7.2014.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Codex Ephraemi Rescriptus**.
Digitoitu verkkoversio koodeksista, Ranskan kansalliskirjasto
**Grönlantilaiset** ovat Grönlannin inuiitteja, jotka voidaan jakaa asuinalueen mukaan kolmeen ryhmään: kalaallit, tunumiitit ja inughuitit. Suurin osa Grönlannin inuiiteista on kalaallit-inuiitteja. Vuonna 2022 Grönlannin asukkaista oli grönlantilaisia 89 % eli 51 349 henkilöä. Vuonna 2013 noin 20 000 grönlantilaista asui Tanskassa.

Ensimmäiset inuiitit saapuivat Grönlantiin Kanadasta vuonna 3000–2000 eaa. Viimeisin inuiittien saapumisaalto tapahtui vielä ennen vuotta 1000.

Perinteisiin grönlantilaisten elinkeinoihin on kuulunut mursujen ja jääkarhujen metsästys merijäällä, mutta jää on vuosien kuluessa heikentynyt eikä meri jäädy yhtä helposti kuin aiemmin. Metsästyksen vaikeutuminen on omalta osaltaan aiheuttanut inuiittiyhteisöissä myös sosiaalisia ongelmia.

Monet grönlantilaiset työskentelevät kalastusalalla, mutta myös palvelualoilla, hotelli- ja ravintola-alalla, liikennöinnissä ja rakennusalalla. Noin kaksi kolmasosaa heistä on työllistynyt julkiselle sektorille. Ammattikoulutukseen hakeutuminen on kasvattanut suosiotaan grönlantilaisten keskuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Inuit Greenlanders face chilly life in Denmark *CSMonitor.com*.  16.1.2013. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  People of Greenland *Britannica*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
10. 1 2  West Greenland Inuit *www.encyclopedia.com*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
11. ↑  The World Factbook: Greenland CIA. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
12. ↑  Punaista maalia juhlien sijaan  10.8.2021. YK. Viitattu 28.8.2022.
13. ↑  Lämpenevä Arktis – katoavat kulttuurit *Maailma.net*. Viitattu 28.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grönlantilaiset** Wikimedia Commonsissa
GrönsöGrönsön linna

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
EnköpingUppsalan lääniRuotsi |
| Vesialue | 
Mälaren: Stabyfjärden, Grönsö sund, Grönsöfjärden  |
| Korkein kohta | 
36 m mpy.  |
| Pinta-ala | 
470 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Grönsö** on Mälarenin saari Ruotsissa Enköpingin kunnassa, joka sijaitsee Uppsalan läänissä.

Maantietoa
----------

Grönsö sijaitsee Mälarenin keskiosassa Stabyfjärdenin ja Grönsöfjärdenin välissä. Saaren pituus on 3,8 kilometriä ja leveys on 1,8 kilometriä, ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna 470 hehtaari. Sen erottaa mantereesta Staxhammarviken, jonka pohjukassa sijaitsee lähes umpeen kasvanut ja tiellä muodostettu kannas. Vastakkaisella puolella sijaitsee Färjsundet. Mälarenin vesien päävirtauksia kulkee Arnön takana Arnöfjärdenissä, mutta osa virtaamasta tulee myös Stabyfjärdeniä pitkin Grönsö sundetin läpi. Grönsön seuralaissaaria ovat kaakossa Grönsön suojelualueella sijaitsevat saariston saaret ja luodot. Lähinnä Grönsötä ovat Kråkan, Kalven, Killingen, Lindsjär ja Skomakaren. Saarien edessä sijaitsee Tegelsundet, joka viittaa mahdollisesti tiilien valmistukseen. Staxhammarvikenissä on lisäksi Hermans skär ja Ornsholmarna. Saarella asuu vakinaisesti alle 10 asukasta. Niille tulee mantereelta pengertie Kungs-Husbystä.

Historiaa
---------

Saarella sijaitsi 1400-luvulla itärannalla viisi maataloa. 1600-luvulla saarella vaikutti Grönsön linna (ruots. *Grönsö slott*), josta on kotoisin muun muassa Johan Skytte.

* Näkymä linnasta Grönsö sundetin yli Arnön Utöhusetin suuntaanNäkymä linnasta Grönsö sundetin yli Arnön Utöhusetin suuntaan
* Piirros linnasta, Dahlbergh, Erik (1625–1703), Sueciaverket Piirros linnasta, Dahlbergh, Erik (1625–1703), Sueciaverket

Katso myös
----------

* Luettelo Mälarenin saarista

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Lantmäterietin Internetin karttapalvelun pinta-alan määritystyökalulla.
2. ↑  Asia on katsottu ruotsinkielisestä wikipedian artikkelista sv:Grönsö slott.
3. ↑  Asia on katsottu ruotsinkielisestä wikipedian artikkelista sv:Grönsö, Enköpings kommun.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Grönsö *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 14.5.2021. (ruotsiksi)
2. ↑  Mälaren-Arnöfjärden (SE660180-157311) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 14.5.2021. (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Grönsö, Enköpings kommun
Nuukin tuomiokirkko**Grönlannin hiippakunta** (grönlanniksi *Kalaallit Nunaanni Ilagiit*; tansk. *Grønlands Stift*) on Tanskan kansankirkon hiippakunta, joka käsittää Grönlannin saaren.

Hiippakunta kuuluu Grönlannin paikallishallinnon alaisuuteen lainsäädännön ja talouden osalta.

Luterilainen kirkollinen toiminta alkoi Grönlanissa 1700-luvun alkupuolella, kun norjalaissyntyinen pappi Hans Egede lähti saarelle julistamaan kristinuskoa. Hän perusti myuös Godthåbin, nykyisen Nuukin kaupungin ja toimi siellä piispana vuodesta 1740.

Grönlantia koskeva kirkkolaki annettiin 1905. Kirkko Grönlannissa sai hiippakunnan aseman 1993 annetun lain kautta. Siinä määrätään muun muassa, että Nuukin tuomiokirkko on Grönlannin tuomiokirkko.

Hiippakunta on jaettu kolmeen rovastikuntaan. Hiippakunnan ensimmäinen piispa oli Kristian Mørk, häntä seurasi Sofie Petersen, ja nykyinen Grönlannin piispa on vuodesta 2020 Paneeraq Siegstad Munk.

Lähteet
-------

1. ↑  Provstier Og Præstegæld *ilagiit.gl*.  Arkistoitu 31.12.2020. Viitattu 30.12.2020. (tanskaksi)
2. 1 2  Stift *folkekirken.dk*. Viitattu 30.12.2020. (tanskaksi)
3. ↑  Grønlands Biskop *ilagiit.gl*. Viitattu 30.12.2020. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan kansankirkko |
| --- |
|  |
| Hiippakunnat | 
* Aalborg
* Aarhus
* Fyn
* Grönlanti
* Haderslev
* Helsingør
* Kööpenhamina
* Lolland-Falster
* Ribe
* Roskilde
* Viborg

 |  |
|  |
| Katso myös | 
* Etelä-Schleswigin tanskalainen kirkko
* Indre Mission
* Luthersk Mission
* Tanskan kirkon virsikirja

 |

 |
Amárin laaksoa.
**Amárin laakso** (kreik. Αμάρι, *Amári* eli Κοιλάδα Αμαρίου, *Koiláda Amarióu*) on laakso Kreetan saarella Kreikassa. Se muodostuu Ída- eli Psiloreítis-vuoren ja Kéntros-vuoren väliin ja sijaitsee Réthymnon alueyksikössä laaksosta nimensä saaneessa Amárin kunnassa.

Amárin lakson pituus on noin 25 kilometriä ja se sijaitsee noin 400–500 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Laakso on hedelmällinen ja aluetta, joka saa Kreetalla eniten sateita. Se on myös yksi kulkuväylistä saaren pohjoisrannikolta Réthymnon kaupungin suunnasta Messarán tasangolle ja etelärannikolle. Laakson suurin kylä on Fourfourás.

Laakson nimen arvellaan tulevan muinaiskreikan sanasta *amara* (ἀμάρα), joka tarkoittaa vesikanavaa. Nimen alkuperälle on kuitenkin myös useita muita teorioita; erään mukaan se voisi tulla venetsialaisvallan ajalta italian kielestä. Alueen minolaisaikaisiin kohteisiin lukeutuvat Apodoúlou ja Monastiráki, ja antiikin aikaisiin kaupunkeihin Sybrita. Seudulla on myös paljon bysanttilaisaikaisia kirkkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Κοιλάδα Αμαρίου *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
2. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἀμάρα, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. ↑  Νευς Αμάρι *Ρεθεμνιώτικα Νέα*.  14.3.2014. Viitattu 1.9.2021.
**Sergei Stepanovitš Raktšejev** (ven. Серге́й Степа́нович Ракче́ев, 1901 Soutjärven kunnan Noumantšugan kylä – 21. lokakuuta 1972 Petroskoi) oli vepsäläissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.

Sergei Raktšejev syntyi vepsäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli 17-vuotiaasta lähtien Muurmannin rautatiellä, palveli vuosina 1919–1922 puna-armeijassa ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Sen jälkeen hän työskenteli Soutjärven kunnan ja Petroskoin miliisin virkailijana.

Raktšejev työskenteli vuodesta 1927 lähtien Neuvostoliiton valtionpankin virkailijana. Vuosina 1934–1937 hän opiskeli Neuvostoliiton raha-asiain kansankomissariaatin Leningradin finanssiakatemiassa. Raktšejev nimitettiin Stalinin vainojen yhteydessä valtionpankin Karjalan konttorin johtajaksi vuonna 1937 ja Karjalan autonomisen tasavallan raha-asiain kansankomissaariksi vuonna 1938.

Raktšejev johti Karjalan ASNT:n ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan raha-asiain kansankomissariaattia ja valtionvarainministeriötä vuoteen 1947. Vuosina 1947–1954 hän oli tasavallan ministerineuvoston varapuheenjohtaja. Raktšejev jätti jälkeensä julkaisemattomat muistelmat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 9. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. 1 2 3  Je. Ju. Dubrovskaja: ""Staroje" i "novoje" na stranitsah vospominani S. S. Raktšejeva", *Vepsy i ih kulturnoje nasledije: svjaz vremjon*, s. 27–38. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr, 2011. ISBN 978-5-9274-0492-6. Teoksen verkkoversio.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Drake-luokan panssariristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Leviathan** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Drake-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Drake-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1899. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1901 ja valmistui 16. kesäkuuta 1903.

Palvelus
--------

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Kiinan laivastoasemalle, mistä se siirrettiin 1904 Välimeren laivastoon. Alus palasi Britteinsaarille vuoden 1906 lopulla, jolloin se siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Telakalta palattuaan 1907 alus liitettiin 7. risteilijälaivueeseen, josta se siirrettiin vuotta myöhemmin reserviin palatakseen 1909 palvelukseen 4. risteilijälaivueeseen.

Alus oli 1913 Chathamin reservissä, josta se palasi heinäkuussa 1914 liikekannallepanoa testattaessa palvelukseen liittyen 6. risteilijälaivueeseen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Joulukuussa alus siirrettiin 5. risteilijälaivueeseen, mistä sen vapautti *HMS Defence* tammikuussa 1915. Alus palasi 6. risteilijälaivueeseen. Lokakuussa 1915 alus sijoitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman lippulaivaksi. Se palasi samaan tehtävään tammikuussa 1918, kunnes alus poistettiin palveluksesta 1919 sijoitettuna reserviin. Se myytiin 1920 romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860–1905 s. 69
2. 1 2  Gardiner, Robert 1906–1921 s. 12

*Drake*-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Drake* –
*HMS Good Hope* –
*HMS King Alfred* –
*HMS Leviathan* |
| Edeltäjä: *Cressy*-luokka – Seuraaja: *Monmouth*-luokka |
Carlos Ortiz vuonna 1966.
**Carlos Ortiz** (9. syyskuuta 1936 Ponce – 13. kesäkuuta 2022 New York) oli puertoricolainen ammattinyrkkeilijä. 

Ortiz aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 1955, jolloin hän tyrmäsi Harry Bellin New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän pysyi mieluiten Uuden-Englannin osavaltioissa, lähinnä Massachusettsista New Jerseyyn.

Ortiz piti hallussaan kevyen välisarjan maailmanmestaruutta 12.6.1959–1.9.1960 ja saavutti kevyen sarjan maailmanmastaruuden 21. huhtikuuta 1962 voitettuaan Joe Brownin. Hän menetti mestaruutensa lopullisesti vasta 29. kesäkuuta 1968 Carlos Teo Cruzille. Mestaruus oli tosin huhtikuusta marraskuuhun 1965 väliaikaisesti Ismael Lagunalla.

Yhteensä Ortiz saavutti ammattilaisurallaan 61 voittoa, seitsemän häviötä ja yhden ratkaisemattoman.

Lähteet
-------

1. ↑  Fallece Carlos Ortiz, ex campeón mundial de boxeo y considerado como uno de los mejores púgiles de Puerto Rico *elnuevodia.com*. Viitattu 14.6.2022.
2. ↑  Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 704, 706. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Carlos Ortiz BoxRec.com.  (englanniksi)
**Eufemia Rügeniläinen** (n. 1280 – toukokuu 1312) oli Norjan kuningatar vuosina 1299–1312. Hänen puolisonsa oli kuningas Haakon V Maununpoika. Kuningaspari asui Akershusin linnassa Oslossa. Eufemia käännätti muinaisruotsiksi kolme knittelimittaista ranskalaista ritarirunoelmaa, jotka tunnetaan nimellä Eufemia-laulut. Ne ovat kaikkein vanhinta ruotsinkielistä kaunokirjallisuutta (vanhempaa kuin Eerikinkronikka, joka kirjoitettiin 1320-luvulla). Eufemian kirjakokoelma oli yksi Euroopan laajimmista hänen elinaikanaan. Kuningattaren hovissa huviteltiin lukemalla kirjoja ääneen.

Eufemian ja Haakonin tytär oli Ingeborg Norjalainen. Eufemian isä oli Rügenin ruhtinas Wizlaw II, joka kuoli vieraillessaan Oslossa vuonna 1302. Wizlaw haudattiin Oslon Mariankirkkoon, johon myös Eufemia ja Haakon haudattiin heidän kuoltuaan. Kuningasparin pääkallot löydettiin Mariankirkon raunioista vuonna 1868. Ne siirrettiin ensin Oslon yliopistoon ja sitten Akershusin linnaan. Eufemian kuolinsyytä ei tiedetä. Hänen ja Haakonin kallot olivat vuonna 2012 tutkittavina Rikshospitaletissa, jonne ne kuljetettiin raitiovaunulla.

Vuonna 2015 Oslon Bjørvikaan valmistui uusi 43 metriä leveä katu, jolle annettiin nimeksi Dronning Eufemias gate. Se kulkee päärautatieaseman ja oopperatalon välistä.

Eufemian syntyperä
------------------

Joissain vanhoissa lähteissä, ja esimerkiksi Salmonsenin tietosanakirjassa, sanotaan Wizlaw II:n olleen Eufemian isoisä eikä isä. Tällöin Eufemian isä olisi ollut kreivi Günther von Arnstein, ja tästä syystä Eufemiaakin sanotaan joskus Arnsteiniksi. Ursula Scheilin tutkimuksessa vuodelta 1945 osoitetaan kuitenkin tämä tulkinta vääräksi. Wizlawin testamentissa vuodelta 1302 hän sanoo Eufemiaa "Norjan kuningattareksi ja rakkaaksi tyttärekseen" (*domine regine norwegie filie mee predilecte*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oslos mytiske dronning *Aftenposten*.  3.3.2012. Viitattu 15.7.2018. (norjaksi)
2. ↑  Det opprinnelige Oslo *Jarre&Co*. Viitattu 15.7.2018. (norjaksi)
3. ↑  Grønne skinneganger og oransje havnepromenade *NRK*.  14.6.2015. Viitattu 15.7.2018. (norjaksi)
4. ↑  Die Wizlawiden – das slawische Fürstenhaus von Rügen *Wizlaw.de*. Viitattu 15.7.2018. (saksaksi)
5. ↑  Layher, William: Queenship and Voice in Medieval Northern Europe (pdf) Palgrave Macmillan.  Arkistoitu 15.7.2018. Viitattu 15.7.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kirkonkylän koulu** on Oulussa, Oulunsalon kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan esiopetusta ja perusopetusta luokka-asteille 1–6.

Yksityisin varoin perustetun Oulunsalon kansakoulun toiminta alkoi opettaja Katariina Kaakisen johdolla Ala-Kaakisen talossa 3. lokakuuta 1881. Oppilaita oli ensimmäisenä vuonna kolmekymmentäyksi. Perustamisesta lähtien vaadittiin koulun kunnallistamista, mutta vasta senaatin 24. toukokuuta 1884 tekemän päätöksen jälkeen kunta otti koulun hoitaakseen. Peruskoulun ala-asteeksi kansakoulu muuttui 1974.

Kansakoulun nykyisinkin vielä käytössä oleva ensimmäinen oma koulurakennus valmistui marraskuussa 1887. Vuonna 1958 valmistui kaksikerroksinen rakennus ja 1978 arkkitehti Risto Harjun suunnittelema osa. Koulu peruskorjattiin ja laajennettiin Arkkitehti Karsikas Oy:n suunnitelmien mukaan vuosina 2005-2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koulun esittely *Oulun kaupungin sivut*. Oulun kaupunki. Viitattu 8.4.2018.
2. 1 2  Hiltunen, Mauno: *Oulunsalon historia*, s. 406-409. Kemi: Oulunsalon kunta ja seurakunta, 1987. ISBN 951-99871-5-0.
3. 1 2  Hiltunen, Mauno: *Oulunsalon historia*, s. 415-416. Kemi: Oulunsalon kunta ja seurakunta, 1987. ISBN 951-99871-5-0.
4. ↑  Ahonen, Raimo ja Leskinen, Jouko: *Oulunsalon arkkitehtuuria 2*, s. 18. Oulu: Oulunsalon kunta, 2012. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.4.2018).

Aiheesta muualla
----------------

* Koulun kotisivut
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Carnatic-luokan kolmannen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Leviathan** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1790 vesillelaskettu Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Carnatic-luokka*
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1779 Chathamin telakalta, jossa sen rakennustöistä vastasi heinäkuuhun 1790 saakka Nicholas Phillips ja sen jälkeen John Nelson. Köli laskettiin toukokuussa 1782 ja alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1790. Alus valmistui 27. elokuuta 1791 vain osittain varustettuna. Aluksen valmistuskustannukset olivat 40 810 puntaa 19 shillinkiä ja kahdeksan pennyä, minkä lisäksi varustaminen Chathamissa maksoi 2 064 puntaa 16 shillinkiä ja viisi pennyä.

Palvelus
--------

Trafalgarin taistelussa aluksen päällikkönä oli Henry William Bayntun ja se kuului Nelsonin johtamaan tuulenpuoleiseen jonoon. Taistelussa alus valtasi Espanjan laivaston *San Agustínin*.

Napoleonin sotien päätyttyä alus muutettiin vuonna 1816 vankilaivaksi ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1848.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817–1863 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)
* Goodwin, Peter: *The Ships of Trafalgar – The British, French and Spanish Fleets October 1805*. London: Conway Maritime Press, 2005. ISBN 1-84486-015-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 84

*Carnatic*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Carnatic* – *HMS Colossus* – *HMS Leviathan* – *HMS Minotaur* – *HMS Aboukir* – *HMS Bombay* – *HMS Blake* – *HMS San Domingo* |
| Edeltäjä: Alfred-luokka *– Seuraaja: Ganges-luokka* |