recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vjatšeslav Ar-Sergi
**Vjatšeslav Ar-Sergi** (udm. **Вячеслав Ар-Серги**) (s. 5. huhtikuuta 1962 Vylj Kazmas, Udmurtia, Venäjä) on udmurtilainen kirjailija ja Venäjän kirjailijaseuran jäsen. Hän on saanut Udmurtian kansankirjailijan arvonimen (2003).

Ar-Sergi on syntynyt nimellä *Vjatšeslav Vitaljevitš Sergejev* (**Вячесла́в Вита́льевич Серге́ев**) Udmurtiassa olevassa Vylj Kazmasin (udm. *Выль Казмас*, ven. *Новая Казмаска*) kylässä. Hän opiskeli Udmurtian yliopistossa ja sen jälkeen Kirjallisuusinstituutissa Moskovassa.

Ar-Sergi kirjoittajana
----------------------

Ar-Sergi on kirjoittanut jo yli 30 kirjaa. Hänen käsikirjoituksestaan on tehty ensimmäinen udmurtinkielinen elokuva *Alangasarin varjo* (Алангасарлэн вужерез). Hänen kirjojaan on julkaistu Venäjällä, Unkarissa, Ruotsissa, Virossa ja Tšekissä. Hän kirjoittaa itse aina sekä udmurtiksi että venäjäksi. Ar-Sergi kirjoittaa usein myös moskovalaisiin lehtiin.

Teokset
-------

* 1986 - *Вечерние голоса*
* 1988 - *Лыдъя, лыдъя кикые*
* 1992 - *Душепси* - ISBN 5-7659-0229-4
* 1997 - *Таяз ярдурын*
* 1998 - *Сквозь очищающий огонь*
* 2005 - *Уй вадьсын - Бубылиос*

Aiheesta muualla
----------------

* Ar-Sergi Suomalais-ugrilaisten kirjailijoiden antologiassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ar-Sergin runoja venäjäksi
* Elämäkerta venäjäksi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Valjantsina Tsybulskaja** (valkoven. Валянціна Цыбульская, s. 9. helmikuuta 1968, Rostov, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kävelijä.

Tsybulskaja käveli Göteborgin MM-kisoissa 1995 kahdenneksitoista 10 kilometrin kävelyssä ajalla 43.34. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli samalla matkalla kävelyn maailmancupissa yhdestoista ajalla 42.54 ja voitti Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrin ratakävelyssä MM-pronssia ajalla 43.49,24. Vuonna 1999 hän sijoittui kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä kahdenneksikymmenenneksiviidenneksi käveltyään 1.33.14. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli matkan kahdeskymmeneskahdeksas, mutta seuraavana vuonna Edmontonin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa ajalla 1.28.49. 2002 hän käveli kävelyn maailmancupissa seitsemänneksi ja voitti Pariisin MM-kisoissa 2003 MM-pronssia ajalla 1.28.10. Vuonna 2004 hän sijoittui kävelyn maailmancupissa kolmanneksikymmenenneksiseitsemänneksi ja Ateenan olympialaisissa viidenneksitoista.

Ennätykset
----------

* 10 000 metrin ratakävely: 43.49,24 (1997)
* 10 kilometrin kävely: 42.06 (1999)
* 20 000 metrin ratakävely: 1.33.25,5 (2001)
* 20 kilometrin kävely: 1.28.10 (2003)

Lähteet
-------

* Valjantsina Tsybulskaja Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo henkilöautosta. Wiima-nimisestä linja-autokorivalmistajasta on eri artikkeli.*

**Wiima** on suomalainen Wihuri Oy:n valmistama kevyt henkilöautomalli, jota rakennettiin yksi kappale vuonna 1957.

Erimerkkiset kääpiöautot olivat suosittuja 1950-luvulla varsinkin Keski-Euroopassa. Autoalalla aktiivinen, merenkulkuneuvos Antti Wihurin omistama Helsingin maalaiskunnassa toiminut Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab tutki 1950-luvun loppupuolella mahdollisuuksia suomalaisen pikkuauton valmistamiseksi. Wiima-niminen prototyyppi, joka muistutti ulkonäöltään tuonaikaisia saksalaisia kääpiöautoja, ehkä eniten Goggomobiliä, esiteltiin marraskuussa 1957. Autossa oli muodin mukaisesti takaosaan sijoitettu saksalaisvalmisteinen kaksisylinterinen ja ilmajäähdytteinen moottori, jonka iskutilavuus oli 300 kuutiosenttimetriä ja teho 15 hevosvoimaa. Auton korin pituus oli 161 senttimetriä, siihen mahtui kuljettaja ja yksi matkustaja ja auton etuosassa oli pieni tavaratila. Auton huippunopeutta ei ilmoitettu.

Wiima-autoa pidettiin onnistuneena, mutta kaavailut sen sarjavalmistuksen aloittamiseksi osoittivat, että auton hinta tulisi nousemaan lähelle Volkswagen Kuplan hintaa, eikä sen kehittämistä jatkettu. Tämä laatuaan ainoaksi jäänyt auto joutui myöhemmin kadoksiin.

Lähteet
-------

* Jorma O. Tiainen (toim.): *Vuosisatamme Kronikka*, s. 818. Jyväskylä: Gummerus, 1987.
* Kimmo Levä (toim.): *Made in Finland (Mobilia-vuosikirja 2002)*, s. 66. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2002.

gtue-oldtimerservice.de/

\*Saunalahti.fi
**Tina Maria Rättyä** (s. 12. marraskuuta 1968 Pietarsaari) on entinen suomalainen seitsenottelija. Hän edusti IF Drottia ja häntä valmensivat Raimo Alanen ja Antti Haapalahti.

Rättyä teki otteluennätyksensä 6241 pistettä sijoittuessaan kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 20:nneksi. MM-kilpailuissa hän oli kolmastoista sekä Tokiossa 1991 että Stuttgartissa 1993. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Rättyä otteli 16:nneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 1994 hän oli viisiottelussa kymmenes.

Rättyä voitti seitsenottelun Suomen mestaruuden Hämeenlinnassa 1988, Turussa 1989 ja Helsingissä 1991. SM-hopeaa hän sai Oulussa 1990, Jyväskylässä 1992 ja Tampereella 1996. Viestinjuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 400 metrin viestissä Kalajoella 1997. Hallikilpailuissa Rättyä voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Tampereella 1991, Oulussa 1993 sekä Kuopiossa 1994 ja 1995. SM-hopeaa hän sai Kuortaneella 1989.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

* 200 metriä – 24,55 (1994)
* 800 metriä – 2.11,01 (1994)
* 100 m aidat – 13,74 (1994)
* Korkeus – 179 (1986)
* Pituus – 615 (1993)
* Kuula – 13,58 (1994)
* Keihäs (vanha malli) – 49,02 (1992)
* Seitsenottelu – 6241 (1994)

### Sisäradat

* 800 metriä – 2.17,06 (1993)
* 60 m aidat – 8,44 (1995)
* Korkeus – 179 (1993)
* Pituus – 630 (1993)
* Kuula – 13,81 (1994)
* Viisiottelu – 4528 (1993)

Lähteet
-------

* Tina Rättyä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
* Tina Rättyä Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Ísleifur Gissurarson** (1006 – 5. heinäkuuta 1080) oli islantilainen pappi, josta tuli Islannin ensimmäinen piispa maan omaksuttua kristinuskon.

Hänen vanhempansa olivat Gissur Teitsson Mosfellingarin suvusta ja Þórdís Þóroddsdóttir. Hänen opiskeltuaan Herfordissa Saksassa Bremenin arkkipiispa Adalbert Hampurilainen nimitti hänet Islannin piispaksi vuonna 1056. Hän perusti piispanistuimen kotiseudulleen Skálholtiin ja rakennutti koulun. Yksi hänen oppilaistaan oli Jón Ögmundsson, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Hólarin piispa. Ísleifur toimi piispana 24 vuotta, kuolemaansa asti. Hänen vaimonsa oli nimeltään Dalla Þorvaldsdóttir, ja heillä oli kolme poikaa: Þorvaldur, Teitur ja Gissur, josta tuli piispa isänsä kuoleman jälkeen.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**-** | **Skálholtin piispa**  | Seuraaja:**Gissur Ísleifsson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Artur Tšilingarov.
**Artur Nikolajevitš Tšilingarov** (ven. Арту́р Никола́евич Чилинга́ров; s. 25. syyskuuta 1939 Leningrad) on venäläinen napatutkija, akateemikko ja parlamentaarikko. Hän on Venäjän tiedeakatemian jäsen ja Neuvostoliiton sankari.

Tšilingarov opiskeli S. O. Makarovin mukaan nimetyssä Leningradin meri-instituutissa. Hän johti Bellinsgausenin asemaa Neuvostoliiton 17. Antarktiksen tutkimusretkikunnan matkalla ja perusti 1973 *Pohjoisnapa-22*-aseman jäänmurtaja *Vladivostokin* tutkimusmatkalla. Tšilingarov teki kandidaatinväitöskirjansa Pohjoisen jäämeren purjehduksesta ja sai työstään kollegoineen Neuvostoliiton valtionpalkinnon.

Tšilingarov työskenteli 1979–1992 Neuvostoliiton hydrometerologian valtionkomiteassa. Hän johti 1985 tutkimusalus *Mihail Somovin* pelastusretkikuntaa Eteläisellä jäämerellä ja sai siitä Neuvostoliiton sankarin arvon. Hän osallistui myös Tšernobylin onnettomuuden puhdistustöihin. Vuonna 1987 hän johti tutkimusretkikuntaa pohjoiseen jäänmurtaja *Sibirillä* Pohjoisnavalle ja 1988 tarkastusryhmää Etelämantereelle.

Tšilingarov on ollut vuodesta 1993 Venäjän valtionduuman jäsen ja toiminut varapuhemiehenä. Hän johti Arktika-2007-retkikuntaa kesällä 2007 ja laskeutui Mir-1-aluksella merenpohjaan pohjoisnavalla.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artur Tšilingarov**.
* Arthur Chilingarov PetersburgCity.com. Viitattu 21.11.2007. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Siegfried Knappe** (15. tammikuuta 1917 – 1. joulukuuta 2008) oli Saksan armeijan upseeri, joka oli toisen maailmansodan loppuvaiheessa sijoitettuna Berliiniin, missä hän osallistui päivittäisiin tilannekatsauksiin Führerbunkerissa.

Sodan aikana Knappe osallistui Ranskan valtaamiseen, jossa hän kunnostautui taistelussa, vaikka olikin pataljoonansa adjutantti. Knappe myös haavoittui luodista käteensä. Knappe oli mukana myös sotatoimissa Italiassa ja itärintamalla sekä Berliinin puolustustaistelussa.

Knappe joutui sodan viime päivinä neuvostojoukkojen vangiksi, josta vapautui 1949. Vuonna 1955 hän muutti Yhdysvaltoihin, missä hän julkaisi muistelmateoksen nimeltä *Soldat: Reflections of a German Soldier, 1936–1949*.

Teoksia
-------

* *Soldat: Reflections of a German Soldier*. , 1.p. 1955. ISBN 0440215269.

Aiheesta muualla
----------------

* Knappen haastattelu

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Sergei Ivanovitš Vavilov** (ven. Серге́й Ива́нович Вави́лов; 24. maaliskuuta (J: 12. maaliskuuta) 1891 Moskova – 25. tammikuuta 1951 Moskova) oli merkittävä venäläinen fyysikko, joka työskenteli erityisesti optiikan alalla. Hän oli Neuvostoliiton tiedeakatemian puheenjohtaja heinäkuusta 1945 aina kuolemaansa asti, Korkeimman neuvoston jäsen ja nelinkertainen Stalinin palkinnon saaja.

Nuoruus ja opiskelu
-------------------

Sergei Vavilov syntyi Moskovassa kauppiasperheeseen. Hänen vanhempi veljensä oli huomattava kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä Nikolai Ivanovitš Vavilov. Hän opiskeli fysiikkaa Moskovan valtionyliopistossa ja palveli Venäjän armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa.

Tieteellinen ura
----------------

Vavilov oli Neuvostoliiton fysikaalisen optiikan uranuurtajia. Hän opetti fysiikkaa Moskovan valtionyliopistossa 1918–1932, toimi Leningradin optiikan instituutin (nykyään Vavilovin valtion optinen instituutti) tieteellisenä johtajana 1932–1934 ja Lebedevin fysiikan instituutin johtajana vuodesta 1934 alkaen. Hänet tunnettiin erityisesti luminesenssia koskevista tutkimuksistaan.

Vuonna 1934 hän yhdessä Pavel Tšerenkovin kanssa keksi Vavilovin-Tšerenkovin ilmiön. Pavel Tšerenkov ja toinen Vavilovin oppilas, Ilja Frank, saivat löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon 1958. Kashan-Vavilovin sääntö, joka kuvaa luminesenssin kvanttisuhdetta, on nimetty hänen mukaansa.

Muita tehtäviä, palkintoja ja kunnianosoituksia
-----------------------------------------------

Vavilov oli Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen vuodesta 1932 alkaen ja akatemian puheenjohtaja vuodesta 1945 alkaen,  Suuren neuvostotietosanakirjan päätoimittaja 1949–1951, Korkeimman neuvoston jäsen vuodesta 1946 alkaen ja nelinkertainen Stalinin palkinnon saaja (1943, 1946, 1951 ja postuumisti 1952).

Pikkuplaneetta 2862 Vavilov on nimetty Sergei Vavilovin ja hänen veljensä Nikolai Vavilovin mukaan. Samoin Kuun kääntöpuolella sijaitseva kraatteri Vavilov on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. ↑  About LBI P.N. Lebedev Physical Institute of the Russian Academy of Sciences. Viitattu 19.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Schmadel, Lutz D. (2003). *Dictionary of Minor Planet Names*, 5th, New York: Springer Verlag, 235. ISBN 3-540-00238-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sakichi Toyoda
**Sakichi Toyoda** (Toyoda Sakichi, 14. helmikuuta 1867 – 30. lokakuuta 1930) oli japanilainen keksijä. Hän syntyi Kosaissa, Shizuokassa. Hän oli köyhän puusepän poika. Toyodaa on pidetty "japanilaisten keksijöiden kuninkaana". Häntä on usein kutsuttu myös japanilaisen teollisuuden mullistajaksi. Hän on myös Toyota Industries -yhtiön perustaja.

Toyoda keksi monia ompelulaitteita. Hänen kuuluisin keksintönsä oli automaattinen kangaspuu, jonka hän toteutti Jidokan periaatteella (itsehallinnallinen automatisointi). Jidokan periaatteesta, joka tarkoittaa, että kone pysäyttää itsensä, kun ongelmia esiintyy, tuli myöhemmin osa Toyotan tuotantomenetelmiä.

Toyota esitteli viiden miksi-kysymyksen menetelmän: "Kun ongelmia esiintyy, kysy 'miksi' viisi kertaa yrittääksesi löytää ongelman lähteen, sitten laita paikalleen jotakin, mikä estää ongelmaa tapahtumasta." Tämä käsite on käytössä yhä osana ongelmanratkaisun menetelmää, ja se parantaa laatua ja alentaa kuluja.

Sakichi Toyodalla oli kaksi lasta: poika Kiichiro Toyoda (1895–1952), Toyota Motor Corporationin perustaja ja tytär Aiko Toyoda. Sakichilla oli kaksi nuorempaa veljeä, Sasuke Toyoda ja Heikichi Toyoda (Eiji Toyodan isä).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sakichi Toyoda
**Unto Kumpulainen** (27. lokakuuta 1917 Helsinki – 29. helmikuuta 2000 Riihimäki) oli suomalainen elokuvaaja, joka 40 vuoden aikana kuvasi noin 400 lyhytelokuvaa ja 11 pitkää näytelmäelokuvaa.

Unto Kumpulainen hakeutui kauppakoulusta valmistuttuaan töihin Suomen Filmiteollisuus Oy:öön vuonna 1937. Hän työskenteli aluksi kamera-assistenttina ja sai jatkaa työtään talvisodan ajan. Jatkosotaan hän joutui rivimieheksi mutta kevättalvella 1942 hän sai komennuksen TK-elokuvaajaksi Syvärin suunnalle. Hän kuvasi runsaasti aineistoa puolustusvoimien uutiskatsauksiin ja valistuselokuviin. Sodan loppuvaiheessa hän haavoittui Tienhaaran taistelussa.

Sodan jälkeen Kumpulainen hakeutui Finlandia-uutiskatsausten kuvaajaksi, jossa tehtävässä hänen työparinaan oli ohjaaja Holger Harrivirta. Kansainvälistä kuuluisuutta Harrivirta ja Kumpulainen saavuttivat varsinkin vuonna 1945 valmistuneella *Jean Sibelius* -elokuvalla ja vuonna 1949 valmistuneella matkailupropagandaelokuvalla *Suomi Hymyilee*. Vuonna 1950 Kumpulainen siirtyi Fennada-Filmin palvelukseen. Vuodet 1960–1963 hän työskenteli Lii-Filmissä mutta palasi sen jälkeen Fennadaan.

Muitten taitojensa ohella Kumpulaista arvostettiin varhaisena värikuvauksen taitajana. Hänen kuvaamansa ja Väinö Vennon ohjaama *Sininen Saimaa* palkittiin vuonna 1955 Jussi-patsaalla vuoden parhaana lyhytelokuvana. Kumpulainen kuvasi 1950-luvulla myös 11 pitkää näytelmäelokuvaa, joista ensimmäinen oli vuonna 1952 valmistunut *Kaikkien naisten monni* ja merkittävin vuonna 1956 valmistunut, Ville Salmisen ohjaama *Evakko*.

Kumpulaisen viimeisiä merkittäviä töitä olivat 1960-luvun lopulla valmistuneet lyhytelokuva Suomenlinnan vaiheista ja väridokumentti Suomen Lähetysseuran toiminnasta Namibiassa. Kumpulaiselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1974.

Unto Kumpulaisen kuvaamat pitkät elokuvat
-----------------------------------------

* *Kaikkien naisten monni*, 1952
* *Salakuljettajan laulu*, 1952
* *Kolmiapila*, 1953
* *Lumikki ja 7 jätkää*, 1953
* *Alaston malli karkuteillä*, 1953
* *Sankarialokas*, 1955
* *Evakko*, 1956
* *Pää pystyyn Helena*, 1957
* *Taas tyttö kadoksissa!*, 1957
* *Asessorin naishuolet*, 1958
* *Sotapojan heilat*, 1958

Lähteet
-------

* Tykkyläinen, Lauri: Värikuvauksen pioneeri hallitsi lyhytelokuvan.  *Helsingin Sanomat*, 23.3.2000, s. A14.

Aiheesta muualla
----------------

* Unto Kumpulainen Elonetissä.
* Unto Kumpulainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Friedrich Huttenlocher** (2. syyskuuta 1893 Stuttgart – 24. huhtikuuta 1973 Freiburg im Breisgau, Länsi-Saksa) oli saksalainen maantieteilijä.

Huttenlocher toimi vuosina 1949–1961 maantieteen professorina Tübingenin yliopistossa. Tieteellisellä urallaan hänen tutkimuksensa painottuivat geomorfologiaan ja Baden-Württembergin asutuksen maantieteeseen. Huttenlocher palkittiin tieteellisistä ansioistaan Saksan maantiedon akatemian Robert Gradmannin ansiomitalilla vuonna 1965.

Tuotantoa
---------

* Friedrich Huttenlocher: *Versuche kulturlandschaftlicher Gliederung am Beispiel von Württemberg* (Hirzel-Verlag, Stuttgart 1949).
* Friedrich Huttenlocher: *Baden-Württemberg: Kleine geographische Landeskunde* (Verlag G. Braun, Karlsruhe 1972). ISBN 3-7650-8022-5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Esa Aho** (25. helmikuuta 1911 Rovaniemi – 19. helmikuuta 2000 Turku) oli suomalainen professori ja apteekkari. Hän toimi suomalaisen lääketeollisuuden uranuurtajana 1940-luvulta alkaen.

Aho kirjoitti ylioppilaaksi Torniossa vuonna 1930 ja suoritti proviisorin ja filosofian kandidaatin tutkinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1944. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Turun yliopistossa vuonna 1958.

Jatkosodan päätyttyä Esa Aho siirtyi Huhtamäki-yhtymän palvelukseen ja sai tehtäväkseen selvittää lääkkeiden ja lääkkeenomaisten valmisteiden tuotantomahdollisuuksia. Tämän seurauksena Huhtamäki perusti vuonna 1946 lääketehdas Leiraksen, jonka johtajana Aho toimi vuoteen 1962 ja vielä tieteellisenä johtajana vuoteen 1974. Ahon johdolla Leiras toi suomalaiseen lääketeollisuuteen muun muassa infuusioliuokset ja lääkeaineiden synteettisen valmistuksen.

Esa Aholle myönnettiin professorin arvo vuonna 1971. Hän toimi Huhtamäki-yhtymän ja Lääketukku Oy:n hallituksissa parikymmentä vuotta sekä Kemian keskusliiton hallituksessa kymmenen vuotta. Hän toimi myös lääkintöhallituksen pysyvänä asiantuntijana. Hänelle myönnettiin Turun Martin apteekin apteekkioikeudet vuonna 1960 ja hän toimi sen apteekkarina vuoteen 1988 saakka. Teatteriharrastuksen ansioistaan hänet nimitettiin Turun Teatterikerhon kunniajäseneksi.

Lähteet
-------

* Riihimäki, Jorma: Leiraksen johtaja kehitti Suomen lääketeollisuutta.  *Helsingin Sanomat*, 14.3.2000, s. A12.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Trilby** on kapealierinen hattu. Trilbyä pidettiin aikoinaan rikkaan miehen suosimana hattuna. Sitä kutsutaan Britanniassa joskus "ruskeaksi trilbyksi" .

Perinteinen lontoolainen hattuyhtiö Lock and Co. kuvailee, että trilbyllä on "lyhyempi reunus, joka on hieman kallistettu edestä alaspäin ja käännetty takaa ylöspäin" verrattuna fedoran "leveämpään reunaan, joka on tasaisempi". Trilbyssä on myös hieman lyhyempi kruunu kuin tyypillisessä fedora-designissa.

Historia
--------

Hattu on saanut nimensä George du Maurierin vuonna 1894 julkaistun *Trilby* -romaanin sankarittaren mukaan, joka kantaa tällaista hattua kirjan yhdessä kirjan kuvituksessa.  Sama hattu nähtiin myöhemmin myös romaanin lavasovituksessa. Näytelmän ensimmäisessä Lontoon esityksessä käytettiin tämän tyylistä hattua, jota alettiin pian kutsua "*Trilby* -hatuksi".  Sen muoto muistuttaa hieman tirolilaista hattua.*lähde?*

Perinteisesti Trilby valmistettiin kanin karvoista tehdystä huovasta, mutta nykyään se on yleensä valmistettu muista materiaaleista, kuten tweedistä, oljesta, raskaasta puuvillasta, villasta ja villan/nailonin sekoituksista. Hattu saavutti yleisen suosionsa 1960-luvulla, koska amerikkalaisten autojen mataluus teki epäkäytännölliseksi käyttää korkealla kruunulla varustettua hattua ajon aikana. Trilbyn suosio hiipui 1970-luvulla, kun miesten päähineet poistuivat muodista ja miesten muoti keskittyi hyvin säilyviin kampauksiin.*lähde?*

Hatun suosio nousi uudelleen 1980-luvun alussa, jolloin sitä markkinoitiin sekä miehille että naisille.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Frank Sinatra tunnettiin trilbyhatuistaan, ja hänellä onkin omaa nimeään kantava nimikkotrilby. Reggae-runoilija Linton Kwesi Johnson käyttää trilbyä usein esitystensä aikana. Peter Sellers käytti roolissaan Jacques Clouseauna käytti trilbyä Blake Edwardsin elokuvassa *A Shot in the Dark* (1964). Sarjakuvahahmo Tarkastaja Gadget käyttää trilbyä. 

Are You Being Served? tilannekomediasarjan jaksossa "The Think Tank", Grace Brothersin myymälän toimintaperiaatteesta paljastuu, että se sisältää hierarkkisen järjestyksen miespuolisten hattujen pukeutumiseen. Bowlerhatut osastojen päälliköille ja heitä ylemmille, homburgit vanhemmalle henkilöstölle ja trilbyt tai lippalakit nuoremmalle henkilökunnalle.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Roetzel, Bernhard (1999). *Gentleman's Guide to Grooming and Style*. Barnes & Noble.
2. ↑  Kilgour: *A pageant of hats, ancient and modern*. Robert M. McBride Company, 1958.
3. ↑  Types of men's hats : can you name these eight hats ? *www.parisiangentleman.com*. Viitattu 6.5.2023.
4. ↑  Parker: Trilby vs Fedora: What's The Difference? *Heritage Traditions*.  27.4.2021.
5. ↑  Hofler: *Wild Style. The Next Wave in Fashion, Hair and Makeup*. Simon & Schuster, 1985.
6. ↑  Roberts: *Famous Robots and Cyborgs: An Encyclopedia of Robots from TV, Film, Literature, Comics, Toys, and More*, s. 163. Simon and Schuster, 2014. ISBN 978-1-62873-927-5. Teoksen verkkoversio. en

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Trilby
**Guy Roux** (s. 18. lokakuuta 1938 Colmar) on ranskalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja.

Hänet muistetaan erityisesti AJ Auxerren luotsaamisesta alasarjoista aina Ligue 1:n mestariksi asti. Kaiken kaikkiaan Roux valmensi joukkuetta 44 vuotta.

Ura
---

Colmarissa syntynyt Roux pelasi jalkapalloa Auxerressa alkaen vuodesta 1952. Vuonna 1961 Roux aloitti seuran pelaajavalmentajana, ja hänen opeillaan seura nousi tasaisesti sarjaportaita ylöspäin. Vuonna 1979 joukkue oli ensimmäistä kertaa Ranskan cupin finaalissa, ja vuotta myöhemmin Auxerre nousi Ligue 1:een. Pitkä ja menestyksekäs taival kulminoitui kaudella 1995–1996 saavutettuun mestaruuteen. 1990-luvulla Auxerre voitti lisää Ranskan cup-mestaruuksia ja nousi Roux’n johdossa parhaimmillaan UEFA Cupin välieriin asti. Lopulta kesällä 2005 Roux ilmoitti siirtyvänsä eläkkeelle tehtävistään.

Roux palasi kentän laidalle kesäkuussa 2007, kun RC Lens nimesi hänet päävalmentajaksi. Roux’n johdolla Lens aloitti kauden 2007–2008 surkeasti. Roux päätti jättää tehtävänsä neljännen kierroksen ottelun jälkeen, kun Lens hävisi Strasbourgille 2–1.

### Meriitit

* Ranskan mestaruus: 1996
* Coupe de France (4): 1994, 1996, 2003, 2005
	+ Hopeaa: 1979
* Division 2: 1980
* UEFA Intertoto Cup (2): 1997, 2007
* Coupe des Alpes (2): 1985, 1987

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Christian Di Orio** | **AJ Auxerren päävalmentaja**1961–2005 | Seuraaja:**Jacques Santini** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Francis Gillot** | **RC Lensin päävalmentaja**2007 | Seuraaja:**Jean-Pierre Papin** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jean-Claude SuaudeauJean FernandezFrancis Smerecki** | **France Footballin vuoden valmentaja**198619881996 | Seuraaja:**Jean FernandezGérard GiliJean Tigana** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Francis Smerecki** | **UNFP:n Vuoden valmentaja Ligue 1:ssä**1997 | Seuraaja:**Daniel Leclercq** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli Turun Hirvensalossa.
**Matti Sanaksenaho** (s. 24. helmikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Hän on ollut Oulun yliopiston arkkitehtuurin tiedekunnan nykyaikaisen arkkitehtuurin professori tammikuusta 2011 alkaen.

Sanaksenahon suunnittelutöistä tunnetuimpia ovat Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli Turussa (2005) sekä Suomen maailmannäyttelypaviljonki "Helvetinkolu" Sevillassa (1992) yhdessä Juha Jääskeläisen, Juha Kaakon, Petri Rouhiaisen ja Jari Tirkkosen kanssa. Muita suunnittelutöitä ovat muun muassa yhdessä arkkitehti Pirjo Sanaksenahon kanssa suunnitellut Vaasan opiskelija-asuntola (1997) ja Talo Tammimäki (2001). Vuonna 2010 valmistui Helsingin Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön laajennus ja vuonna 2013 huvila Kiinan Nanjingiin.

Sanaksenahon töitä on julkaistu laajasti kansainvälisissä arkkitehtuurilehdissä ja hän on osallistunut useisiin arkkitehtuurinäyttelyihin, muun muassa Venetsian arkkitehtuuribiennaleen vuonna 2004. Vuonna 1992 hän sai rakennustaiteen valtionpalkinnon Monark-ryhmässä, vuonna 2000 nuoren arkkitehdin Reima Pietilä -palkinnon ja vuonna 2007 italialaisen Barabara Cappochin International Grand Prix -palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvärinen, Santtu & Kotkavuo, Niko: Meiän Matti.  *Alkkari (Oulun arkkitehtikillan lehti)*, 2012, nro 4, s. 29–34. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.12.2014.
2. ↑  Oulun yliopistoon uusia proffia *Oulu-lehti*.  28.12.2010. Viitattu 1.12.2014.
3. ↑  Sanaksenaho Arkkitehdit Oy Arkkitehtitoimistojen Liitto ATL. Viitattu 1.12.2014.
4. ↑  Partners: Matti Sanaksenaho Sanaksenaho Architects. Viitattu 1.12.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo muusikosta. Häntä ei tule sekoittaa arkkitehti Michael Gravesiin.*
Michale Graves (vasemmalla) ja Marky Ramone.
**Michale Graves** (oik. **Michael Emanuel**, s. 21. maaliskuuta 1975 Dumont, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.

Graves tuli tunnetuksi Misfitsin solistina vuosina 1995–2000. Hän lauloi albumeilla *American Psycho*, *Famous Monsters* ja *Cuts from the Crypt*  sekä kirjoitti muun muassa laulut "Saturday Night", "Dig Up Her Bones", "Shining", "The Haunting", "Fiend Club", "This Island Earth" ja "Fiend Without a Face". Hänellä on soolouran lisäksi useita muita yhtyeprojekteja (Gotham Road, Lost Boys). Hän on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja vieraillut muiden yhtyeiden levyillä.

Aiheesta muualla
----------------

* Michale Gravesin sivusto (englanniksi)
* Michale Graves Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Brigitte Kraus** (s. 12. elokuuta 1956 Bergisch-Gladbach, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen keskimatkojen juoksija, joka edusti kilpaurallaan Saksan liittotasavaltaa.

Kraus osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1973 sisäratojen EM-kisoissa, mutta karsiutui 800 metrin juoksun loppukilpailusta. Hän karsiutui myös seuraavan vuoden sisäratojen EM-kisoissa, mutta 1976 hän voitti Münchenissä järjestetyissä sisäratojen EM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksun ajalla 4.15,2. Samana vuonna hän karsiutui Montrealin olympialaisissa. Kraus juoksi 19. helmikuuta 1978 sisäradalla 1 000 metriä aikaan 2.34,8, joka oli uusi maailmanennätys. Samana vuonna hän voitti sisäradoilla EM-pronssia 1 500 metrin juoksussa, mutta Prahan EM-kisoissa hän karsiutui. 1979 hän oli sisäratojen EM-kisoissa 1 500 metrillä neljäs ja 1982 toinen. Ateenan EM-kisoissa 1982 hän oli 3 000 metrin juoksussa seitsemäs ajalla 8.51,60.

Vuonna 1983 Kraus voitti ensin sisäratojen Euroopan mestaruuden 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 8.35,11. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen sisäratojen EM-kultansa voitettuaan 3 000 metrin juoksun ajalla 9.12,07, mutta keskeytti Los Angelesin olympialaisissa. 1985 hän voitti sisäradoilla EM-pronssia 1 500 metrillä, mutta keskeytti Stuttgartin EM-kisoissa 1986 ja Indianapolisin sisäratojen MM-kisoissa 1987 3 000 metrin juoksuissa ja Rooman MM-kisoissa 1987 1 500 metrillä. Krausin viimeiset arvokisamitalit olivat 1987 sisäratojen EM-kilpailuissa voitettu pronssi 3 000 metriltä sekä 1988 sisäratojen EM-pronssi 1 500 metrin juoksusta.

Kraus teki uransa aikana yksitoista Saksan liittotasavallan ennätystä, joista kolme olisi ollut myös yhdistyneen Saksan ennätyksiä. Hän voitti 800 metrillä Saksan mestaruuden 1976, 1 500 metrillä vuosina 1976, 1978, 1979, 1981, 1983, 1985, 1986 ja 1987 sekä 3 000 metrillä vuosina 1976, 1977, 1979, 1983, 1984, 1985, 1986 ja 1987. Lisäksi hän voitti maansa mestaruuden maastojuoksussa lyhyellä matkalla 1981, 1982, 1983 ja 1984. Hän edusti uransa aikana ensin LG Rhein-Berg -seuraa ja myöhemmin ASV Köln -seuraa. Aktiiviuransa aikana hän painoi 58 kilogrammaa ja oli 180 senttimetriä pitkä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Eamonn Coghlan** (s. 24. marraskuuta 1952 Drimnagh, Irlanti) on irlantilainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.

Coghlan aloitti juoksuharrastuksen nuoruudessaan ja voitti Leinsterin college-mestaruuden vuonna 1970. Seuraavana vuonna hän voitti Irlannin opiskelijamestaruuden 1 500 ja 5 000 metrin juoksussa ja sai stipendin Villanovan yliopistoon, jossa häntä alkoi valmentaa Jumbo Elliott. Coghlan juoksi ensimmäisen kerran mailin alle neljässä minuutissa vuonna 1975 tehden uuden Irlannin ennätyksen ajalla 3.53,2.

Coghlan oli tunnettu siitä, että hän menestyi erityisen hyvin sisäradoilla. Hän voitti Wanamaker Mile -juoksukilpailun New York Cityn Madison Square Gardenissa seitsemän kertaa. Ulkoradoilla hän sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä Montrealin olympialaisissa 1976, voitti EM-hopeaa 1 500 metrilä Prahan EM-kisoissa 1978 ja lopulta maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa 1983 5 000 metrillä.

Coghlan paransi moneen otteeseen mailin juoksun sisäratojen maailmanennätystä. Vuonna 1979 hän juoksi ajat 3.55 ja 3.52,6. 20. helmikuuta 1981 hän juoksi San Diegossa ajan 3.50,6. 27. helmikuuta 1983 hän juoksi New Jerseyssä ensimmäisenä miehenä hallissa alle 3.50 saavuttaen ajan 3.49,78, joka säilyi maailmanennätyksenä aina vuoteen 1997 saakka, kunnes Hicham el-Guerrouj voitti sen juoksemalla 3.48,45. Coghlanin aika on edelleen maailmantilaston toisena ja se on nopein Yhdysvalloissa juostu maili (tilanne heinäkuu 2006). 1987 Coghlan juoksi uuden 2 000 metrin juoksun sisäratojen maailmanennätyksen ajalla 4.54,07, joka säilyi ennätyksenä vuoteen 1998, jolloin Haile Gebrselassie paransi sitä aikaan 4.52,86. Coghlan jatkoi juoksu-uraansa pitkään ja juoksi 1994 ensimmäisenä yli 40-vuotiaana mailin alle neljässä minuutissa. Nykyisin hän työskentelee varainkeräyksen johtajana Our Lady's Hospital -sairaalassa. Hän on ajoittain valmentanut irlantilaisia juoksijoita.

Miesten 5 000 metrin juoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Eamonn Coghlan |
1987: Saïd Aouita |
1991: Yobes Ondieki |
1993: Ismael Kirui |
1995: Ismael Kirui |
1997: Daniel Komen |
1999: Salah Hissou |
2001: Richard Limo |
2003: Eliud Kipchoge |
2005: Benjamin Limo |
2007: Bernard Lagat|
2009: Kenenisa Bekele|
2011: Mohamed Farah|
2013: Mohamed Farah|
2015: Mohamed Farah|
2017: Muktar Edris|
2019: Muktar Edris|
2022: Jakob Ingebrigtsen|
2023: Jakob Ingebrigtsen| |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Vicente Trueban muistomerkki Kantabrian La Cavadassa.
**Vicente Trueba Pérez** (16. lokakuuta 1905 – 10. marraskuuta 1986) oli espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän on tullut parhaiten tunnetuksi voitettuaan ensimmäisenä Ranskan ympäriajon *vuorten kuninkaan* -tittelin vuonna 1933. Samana vuonna hän sijoittui kokonaiskilpailussa kuudennelle sijalle.

Vuoden 1933 Tour de France
--------------------------

Vasta vuonna 1933 kilpailtiin vuorten kuninkuudesta ja laskettiin virallisesti pisteet. Tällöin voittajaksi selviytyi espanjalainen Tureba, joka saavutti entinen vuorinousujen voittoja kilpailun aikana. Trueba oli kuitenkin erinomaisen huono mäkien alastulossa, joten hän ei voittanut muuta kuin vain nousut. Tämän kokemuksen innostamana Tour de Francen kilpailujohtaja Henri Desgrange päätti luoda järjestelmän, jossa ensimmäisenä vuorille nousseet saivat bonuspisteitä aikahyvityksen muodossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Ángel Neilan esitelmä Vicente Trueban elämästä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Espanja

 |

 |
**Tri Peaks** on pasianssipeli, joka muistuttaa pasianssipelejä Golf ja Black Hole. Pelissä käytetään yhtä 52 kortin pakkaa ja tavoitteena on poistaa kolme korteista koostuvaa vuorenhuippua. Pelin loi Robert Hogue vuonna 1989, ja se tuli suosituksi, koska se sisällytettiin Microsoft Pasianssikokoelmaan.

Pelin kulku
-----------

Peli alkaa kahdeksallatoista kortilla, jotka jaetaan kuvapuoli alaspäin pöydälle, niin että muodostuu kolme "pyramidia", joissa kussakin on kuusi korttia. Pyramidit yhdistetään laittamalla niiden alle kymmenen korttia kuvapuoli ylöspäin samalla tavalla kuin pyramidit tehtiin.

24 jäljellä olevaa korttia muodostavat nostopakan. Ensimmäinen kortti nostopakasta laitetaan poistopakkaan. Jotta pöydällä oleva kortti siirrettäisiin poistopakkaan, sen on oltava yksi korkeampi tai yksi matalampi kuin poistopakan päällimmäinen kortti maasta riippumatta. Tästä kortista tulee uusi pääkortti ja prosessi toistetaan useita kertoja (esim. 7–8–9–10–9–10–J–10–9–8 jne.), kunnes sarja pysähtyy. Pelin edetessä kaikki kuvapuoli alaspäin olevat kortit, joiden päällä ei enää ole kortteja, käännetään kuvapuoli ylöspäin.

Mikäli yhtään pöydällä olevaa korttia ei voi laittaa poistopakan ylimmän kortin päälle, poistopakan päällimmäiseksi laitetaan kortti nostopakasta. Tämä toistetaan niin kauan kuin nostopakan kortti ei aloita uutta sarjaa pöydällä olevien korttien kanssa.

Jos pisteytystä ei seurata, peli voitetaan, jos kaikki kolme huippua tyhjennetään ennen tai sen jälkeen, kun nostopakasta viimeinen kortti heitetään poistopakkaan. Pelin kuitenkin häviää, jos jäljellä on kortteja, joita ei voi laittaa poistopakkaan nostopakan loppumisen jälkeen. Pisteytysjärjestelmää käytettäessä peli noudattaa erilaisia strategioita säännöistä riippuen. Esimerkiksi alkuperäisessä TriPeaks-pelissä voittaminen ei ollut niinkään huippujen tyhjentämistä vaan enemmän taktiikkaa tehdä parhaat valinnat parempien voittojen luomiseksi ja tappioiden rajoittamiseksi mahdollisesti lopettamalla aikaisin.

Muunnelmat
----------

* TriPeaksia voi pelata myös villilläkortilla. Tämä muunnelma helpottaa kaikkien kolmen huipun tyhjentämistä.
* On myös mahdollista jakaa kaikki huipuissa olevat kortit kuvapuoli ylöspäin, mikä tekee pelistä strategisemman.
* On myös mahdollista jättää aluksi poistopakka tyhjäksi niin, että yksi pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevista korteista voidaan valita menemään poistopakkaan "hyväksi lähtökuopaksi".

Lähteet
-------

1. ↑  TriPeaks Solitaire, *Microsoft*. Retrieved 14 October 2020.

Katso myös
----------

* Luettelo korttipelien termeistä
**Stephen "Steve" Guolla** (s. 15. maaliskuuta 1973 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.

Ura
---

### Juniorivuodet

Guolla pelasi juniorivuotensa Michigan State Universityn joukkueessa NCAA:ssa, jossa hän teki neljässä kaudessa 156 ottelussa tehot 62 + 125 = 187. Hyvistä suorituksista huolimatta Guollaa ei koskaan varattu NHL:n varaustilaisuudessa, jonka takia hän jäi pitkäksi aikaa yliopiston joukkueeseen. Uusi mahdollisuus ammattilaisuuteen hänelle tarjoutui, kun Ottawa Senators varasi hänet kolmantena viimeisessä NHL:n täydennysvarauksessa 1994. Saman tien Guolla pakkasi varusteensa, ja matkusti AHL-liigan Prince Edward Island Senatorsin riveihin, joka oli Ottawan farmiseura. Hän teki kaudella 1995–1996 runkosarjassa 72 ottelussa tehot 32 + 48 = 80. Pudotuspeleissä hän pelasi 3 ottelua, mutta ei saavuttanut yhtään tehopistettä.

### NHL-ura

1996–1997 San Jose Sharks hankki Guollan pelioikeudet ja hän pääsi pelaamaan ensimmäiset pelinsä NHL:ssä. Osan kaudesta hän pelasi kuitenkin San Josen farmissa AHL-liigan Kentucky Thoroughbladesissa. Seuraavalla kaudella hän sai pelasi San Josessa vain seitsemän ottelua. Pääosa kaudesta kului Kentuckyn riveissä, eikä peliaika NHL:n puolella parantunut 1998–1999-kaudellakaan.

Guollan ura kääntyi nousuun, kun San Jose myi hänet Tampa Bay Lightningiin. Hän pelasi koko kauden NHL:ssä, joskin kesken kauden siirtyi Tampa Baystä Atlanta Thrashersiin. Kausi 2000–2001 oli Guollan uran paras NHL:ssä. Hän pelasi 63 ottelua, joissa teki tehot 12 + 16 = 28. Kauden jälkeen Guolla siirtyi vapaana agenttina New Jersey Devilsiin, jossa hän sai farmikomennon. Hän pelasi kauden New Jerseyn farmijoukkueessa Albany River Ratsissa lupaavasti, ja kesken seuraavan kauden hänet nostettiin New Jerseyn kokoonpanoon. Pelit loppuivat kuitenkin pahoihin selkävammoihin. Hän yritti vielä seuraavan kauden pelata Albanyssä, mutta jatkuvat selkävammat pakottivat lopettamaan.

### Ura Euroopassa

Kaudeksi 2004–2005 Guolla yritti paluuta pelaamalla Sveitsin Nationalliga A:n Kloten Flyersissa. Hän pelasi vain kaksitoista ottelua selkävammansa vuoksi, joka ei osoittanut vieläkään parantumisen merkkejä. Seuraavan kauden hän pelasi DEL-liigassa Hannover Scorpionsissa Saksassa. Kausi oli hieman ehjempi, ja selkä oli jo parempi. Vaatimattomien tehojensa vuoksi hän ei kuitenkaan jatkanut Scorpionsissa.

Kaudeksi 2006–2007 Guolla teki sopimuksen SM-liigan HIFK:n kanssa, ja hänen uransa lähti uudelleen nousuun. Hän oli HIFK:n avainpelaajia koko kauden, ja oli liigan pistepörssin viides. Toinen kausi oli kuitenkin huomattavasti vaikeampi, eikä pisteitä kertynyt enää niin paljoa. Ensimmäisellä HIFK-kaudellaan liigan syöttöpörssin voittanut 45 syöttöpisteellään voittanut Guolla sai toisella kaudellaan pisteitä 15+25. Kaudeksi 2008–2009 Guolla siirtyy yhdessä toisen HIFK:n pohjoisamerikkalaisen Rem Murray kanssa Itävallan-liigan HC TWK Innsbruckin joukkueeseen.

Lähteet
-------

* Jatkoaika.com
* Steve Guolla The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Ray McAnally** (30. maaliskuuta 1926 Buncrana, Donegalin kreivikunta – 15. kesäkuuta 1989 Wicklown kreivikunta, Irlanti) oli irlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *Linnake* (1986) ja *Minun elämäni* (1989). Hänet tunnetaan myös minisarjoista *A Perfect Spy* (1987) ja *A Very British Coup* (1988).

Palkinnot
---------

* BAFTA Film Award (1987, 1990)
* BAFTA TV Award (1988)
* RTS Television Award (1988)
* Evening Standard British Film Award (1987)

Ehdokkuudet
-----------

* BAFTA TV Award (1988)

Yksityiselämä
-------------

McAnally oli naimisissa näyttelijä Ronnie Mastersonin kanssa vuodesta 1951 kuolemaansa asti. Heillä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Ray McAnally kuoli sydänkohtaukseen ollessaan 63-vuotias.

Aiheesta muualla
----------------

* Ray McAnally Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ray McAnally Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vasili Tsiblijev
**Vasili Vasiljevitš Tsiblijev** (ven. Василий Васильевич Циблиев, s. 20. helmikuuta 1954 Orehovka, Krim, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen kosmonautti. 

Tsiblijev valmistui Harkovan sotilaslentokoulusta vuonna 1975. Hän palveli lentäjänä Neuvostoliiton ilmavoimissa käyden vuonna 1987 J. A. Gagarinin nimeä kantavan sotilasakatemian kurssin. Ilmavoimissa hän yleni kenraalimajuriksi.

Tsiblijev valittiin kosmonauttikoulutukseen 26. maaliskuuta 1987. Hän lensi Mir EO-14 -asemamission mennen sinne Sojuz TM-17 -avaruusaluksella (1.7.1993–1994) ja Mir EO-23 -missiolla lentäen sinne Sojuz TM-25 -avaruusaluksella (1997). 19. kesäkuuta 1998 hänen lentouransa päättyi. Hän oli avaruudessa 381 vuorokautta ja 16 tuntia. Hän toimi miehitettyjen avaruuslentojen lennonjohtajana ja Juri Gagarinin kosmonauttikeskuksen johtajana (nimitys vuonna 2003).

Tsiblijev on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Spacefacts.de
**Robert John Bardo** (s. 2. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalainen mies, joka murhasi näyttelijä Rebecca Schaefferin tämän kotona 18. heinäkuuta 1989. Bardo oli vainonnut Schaefferia jo useamman vuoden ennen murhaa.

Bardo oli aikaisemmin vainonnut Samantha Smithiä, Debbie Gibsonia, Madonnaa, Dyan Cannonia ja Tiffanyä, kunnes hän vuonna 1986 otti kohteekseen Rebecca Schaefferin. Bardo yritti muun muassa kaksi kertaa päästä Schaefferin tähdittämän tv-sarjan *My Sister Samin* kuvauspaikalle siinä onnistumatta.

Bardo päätti murhata Schaefferin nähtyään elokuvan *Kohtauksia luokkataistelusta Beverly Hillsissä* (*Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills*). Elokuvassa Schaefferin esittämä roolihahmo harrastaa seksiä pojan kanssa, ja tästä henkisesti häiriintynyt Bardo ei pitänyt.

Bardo maksoi 250 dollaria yksityisetsivälle, jotta tämä selvittäisi hänelle Schaefferin kotiosoitteen, mikä oli laillista tuohon aikaan. Bardo meni pistoolin kanssa Schaefferin kotiovelle Los Angelesissa 18. heinäkuuta 1989 ja soitti ovikelloa. Bardo pyysi nimikirjoitusta ja sen saatuaan poistui paikalta. Hän palasi myöhemmin takaisin ja soitti uudestaan ovikelloa. Kun Schaeffer avasi oven, Bardo ampui häntä lähietäisyydeltä sydämeen. Bardo pakeni paikalta, mutta hänet saatiin kiinni seuraavana päivänä moottoritieltä kun hän yritti jättäytyä auton alle.

Bardo tuomittiin elinikäiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen.

Tapauksen johdosta Kaliforniassa säädettiin laki, jonka mukaan paikallinen ajoneuvohallintokeskus *Department of Motor Vehicles* ei saa luovuttaa ihmisten kotiosoitteita.

Bardo joutui väkivaltaisen hyökkäyksen kohteeksi Kalifornian Mule Creek State Prisonissa 27. heinäkuuta 2007. Eräs vanki puukotti Bardoa yksitoista kertaa tämän ollessa matkalla aamiaiselle. Puukottaja oli viranomaisten mukaan tuomittu toisen asteen murhasta elinkautiseen vankeuteen, josta olisi mahdollista anoa ehdonalaiseen pääsyä 82 vuoden jälkeen.

Lähteet
-------

* The stalking death that changed the law
* Man who killed actress Rebecca Schaeffer stabbed by another inmate in Calif. prison (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaan Koort, *Norjalainen maisema*, öljy. 1907
**Jaan Koort** (6. marraskuuta 1883 Sootaga vald, Tartumaa – 14. lokakuuta 1935 Moskova) oli virolainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja keramiikkataiteilija.

Koort kävi koulua 1896–1900 Tartossa. Vuonna 1901 hän osallistui Saksan Käsityöläisten yhdistyksen piirustuskurssille ja jatkoi sen jälkeen taideopintoja Pietarissa Stieglitzin opistossa (1902–1905). Vuosina 1905–1915 hän asui Pariisissa La Ruchen taiteilijayhteisössä. Hän työskenteli 1915–1916 Moskovassa ja sitten 1916–1921 Tartossa. 

Koort on haudattu Tallinnan Rahumäen hautausmaalle.

Jaan Koortin katu on Tallinnassa ja Tartossa.

Hänen poikansa Peep Koort (1920–1977) oli kasvatustieteilijä ja filosofian tohtori, ja tytär Tui Isis Lea Koort (1914 Pariisi – 2005) oli taidehistorioitsija.

Kirjallisuutta
--------------

* Kaalu Kirme, *Jaan Koorti päevaraamat*, Kirjastus Kunst, Tallinna 1989.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jaan Koort** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Dominic Demeritte** (s. 22. helmikuuta 1978, Nassau, Bahama) on bahamalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 200 metrin juoksu.

Demeritte karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 200 metrin alkuerissä ajalla 21,41. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa alkuerissä. Vuonna 2001 hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa alkuerissä ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa toisissa alkuerissä ajalla 20,86. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi Kansainyhteisön kisoissa ajalla 20,21 ja viidenneksi yleisurheilun maailmancupissa. Vuonna 2003 Demeritte voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, mutta karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä. 

Demeritte voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-kultaa 200 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Bahaman mestaruuden 200 sekä 100 metrin juoksussa, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa 200 metrin toisissa alkuerissä. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 200 metrillä kuudes. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa toisissa alkuerissä ja Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006 alkuerissä.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,26 (2003)
* 200 metrin juoksu: 20,21 (2002)
* 400 metrin juoksu: 47,28 (2002)

Lähteet
-------

* Dominic Demeritte Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |