recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joulukuusikauppiaat** (engl. *Big Business*, esitetty Suomessa myös nimillä *Kuusikauppiaat*, *Kauppa kuin kauppa* ja *Hieno liikeyritys*) on vuonna 1929 valmistunut yhdysvaltalainen lyhyt mykkäkomedia. Ohukaisena ja Paksukaisena tunnetut Oliver Hardy ja Stan Laurel näyttelevät kauppiaita, jotka yrittävät myydä joulukuusia ovelta ovelle esikaupunkialueella Kaliforniassa ja kohtaavat Jimmy Finlaysonin esittämän äkäisen asukkaan. Väärinkäsityksestä seuraa koston kierre ja elokuva huipentuu jaksoon, jossa Stan ja Ollie hajottavat miehen omakotitaloa. Kumpikaan osapuoli ei puutu toisen toimintaan, sillä kaikki kolme miestä keskittyvät pelkästään toistuvaan kostoon. Elokuvan apulaisohjaajana ja -käsikirjoittajana toimi Leo McCarey ja kuvaajana tuleva ohjaaja George Stevens.

Tunnetun anekdootin mukaan elokuvan kuvausryhmä olisi kuvausten yhteydessä mennyt vahingossa väärään osoitteeseen ja hajottanut jonkun viattoman sivullisen kotitalon, mutta tämä ei todellisuudessa pidä paikkaansa. Kuvauspaikkana käytetty talo kuului leikkaaja William H. Terhunelle, ja se on edelleen pystyssä Los Angelesin Cheviot Hillsissä. Toisen virheellisen käsityksen mukaan elokuva tapahtuisi keskellä kesää, vaikka todellisuudessa se kuvattiin vuoden 1928 jouluviikolla; eteläisessä Kaliforniassa on usein alkutalvellakin leuto sää.

*Joulukuusikauppiaat* valittiin vuonna 1992 National Film Registryn kulttuurisesti merkittävien elokuvien listalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Big Business Elonet.
2. 1 2  Joulukuusikauppiaat & Vapaus & Muuttomiehet pulassa (S) Yle 27.11.2012. Viitattu 16.12.2012.
3. 1 2  Randy Skretvedt: *Big Business* (englanniksi) Yhdysvaltain kongressin kirjasto. Viitattu 25.7.2015.
4. ↑  National Film Registry (englanniksi) Viitattu 25.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Joulukuusikauppiaat Mykkäelokuvat.com
* Silentera.com: Joulukuusikauppiaat (englanniksi)
Raision keskiaikainen kivikirkko 
**Raision kirkon hautakivet** ovat mahdollisesti Suomen vanhimmat tunnetut hautakivet, joissa on kuvia. Kahta kiveä, joiden arvellaan olevan 1200-luvulta, säilytetään Raision keskiaikaisessa kivikirkossa pohjoisseinän edustalla. Toiseen niistä on kuvattu suuri auringonpyörä, kehäristejä, eläinhahmoja sekä muita epäselvempiä kuvioita. Eläinhahmojen on tulkittu esittävän lintua ja jotakin nelijalkaista eläintä, mahdollisesti koiraa tai leijonaa. Vaikka kuvitus ei ole yksiselitteisesti kristinuskoon viittaava, kiveä pidetään kristillisenä.

Toisen, lähes kaksi metriä korkean kiven pintaan on hakattu 143 cm pitkä ristipäinen sauva. Molemmat hautakivet ovat graniittia, mutta ne eroavat toisistaan valmistustekniikaltaan. Sauvaristi on noin 1 cm syvä hakkaus kivessä, kun taas auringonpyöräkiven kuvat ovat kohokuvioita. Kivissä ei ole kirjoitusta. Molempien kivien kuva-aiheille löytyy vastineita Ruotsista ja Gotlannista 1100-1200 -luvuilta.

Vanhat 1200-luvun hautakivet joutuivat kirkon kynnyskiviksi kun Raision kivikirkko rakennettiin joskus vuosien 1480 ja 1550 välillä. Ne löydettiin tutkimuskaivauksessa vuonna 1968. Toinen kivistä oli eteläportaalin kynnyskiveyksessä, toinen runkohuoneen ja länsitornin välisen aukon kynnyskiveyksen keskellä kuviopuoli ylöspäin. Samalla paikalla oli sijainnut aikaisemmin puukirkko (ilmeisesti useitakin), johon hautakivet ovat liittyneet.

Vanhimmat hautakivet
--------------------

Suomen vanhin kristillinen hautakivi on Kalevanpojan viikatteentikku Laitilan Untamalassa. Se on samoilta ajoilta kuin Raision kirkon kaksi hautakiveä, ellei jopa hieman vanhempi. Se on myös vanhin edelleen paikallaan oleva kristillinen hautakivi. Vanhimmat tunnetut kirjoituksella varustetut kivet puolestaan ovat Ingigerdin hautakivi Maarian kirkossa vuodelta 1290 sekä Sastamalan kirkon hautakivi vuodelta 1304. Vanhimpia nimen sisältäviä kiviä ovat myös Ulvilan Pyhän Olavin kirkossa säilytettävät Herbordus Wiperenvorden ja Tidemannus de Cumen hautakivet 1310-luvulta.

Lähteet
-------

* Hiekkanen, Markus: *Suomen keskiajan kivikirkot*. 3. uudistettu painos. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014. ISBN 978-952-222-600-6.
* Moilanen, Ulla: Keskiajan naisia ja miehiä Suomen kirkkojen vanhimmissa hautakivissä *Kalmistopiiri*.  6.12.2015. Viitattu 13.12.2021.

### Viitteet

1. 1 2  Hiekkanen 2014, s. 155
2. 1 2 3  Raision ikivanhat hautakivet  20.6.2013. Retkipaikka. Viitattu 22.2.2022.
3. 1 2 3 4  Moilanen 2015
**Adamántios Koraís** (kreik. Αδαμάντιος Κοραής, 27. huhtikuuta 1748 Smyrna – 6. huhtikuuta 1833 Pariisi) oli kreikkalainen kielitieteilijä ja patriootti. Hän oli nykykreikan ensimmäisen, osin keinotekoisen kirjakielen eli *katharévousan* isä.

Elämä ja ura
------------

Koraís syntyi Smyrnassa kauppiaan poikana. Koulupoikana hän kunnostautui muinaiskreikan opiskelussa, ja vuodesta 1772 vuoteen 1779 hän hoiti isänsä liikekonttoria Amsterdamissa. Vuonna 1782, isänsä liiketoiminnan epäonnistuttua, hän opiskeli kuuden vuoden ajan lääketiedettä Montpellier’n yliopistossa ja elätti itsensä kääntämällä saksalaisia ja englantilaisia lääketieteellisiä teoksia ranskaksi. Sitten hän asettui Pariisiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka.

Ranskan vallankumouksen ihanteiden innoittamana hän omistautui edistämään Kreikan itsenäisyyden asiaa kreikkalaisten keskuudessa sekä herättämällä Euroopan suurvaltoja Osmanien valtaa vastaan. Hänen suuri tavoitteensa oli vakuuttaa kreikkalaisille, muun muassa teoksessa *Mémoire sur Vetot actuel de la civilisation de la Gréce* (1803), että he olivat antiikin helleenien todellisia jälkeläisiä, ja opettaa heitä pitämään antiikin suuria teoksia omana perintönään. Hän pyrki puhdistamaan kreikan kirjakieltä poistamalla lainasanoja ja rikastuttamalla sitä klassisilla sanoilla ja muilla klassisen perinteen mukaisesti keksityillä sanoilla. Hänen vaikutuksestaan kreikan osin keinotekoinen kirjakieli lähenteli 5. ja 4. vuosisadan eaa. attikalaista klassista kreikkaa. Hänen tärkeimmät kirjalliset teoksensa olivat 17-osainen Kreikan kirjallisuuden kokoelma *Ellinikí Vivliothíki* (Ελληνική Βιβλιοθήκη, 1805–1826), ja yhdeksänosainen *Párerga tis Ellinikís Vivliothíkis* (Πάρεργα της Ελληνικής Βιβλιοθήκης, 1809–1827). Kokoelma sisälsi klassisten kirjailijoiden historiallisia, poliittisia, filosofisia ja tieteellisiä teoksia, joihin Koraís kirjoitti esipuheet nykykreikaksi. Liberalismin kannattajana Koraís suhtautui negatiivisesti Kreikan ortodoksisen kirkon vaikutukseen. Varakkaat kreikkalaiset mesenaatit tukivat hänen toimintaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Coraës, Adamantios *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 11.02.2023.
2. 1 2 3  Koraes, Adamantios *Nordisk familjebok*.  1911. Viitattu 11.02.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adamántios Koraís** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Kyllikki Solanterä.
**Kyllikki Solanterä** (vuoteen 1935 **Solander**, o.s. **Wegelius**; 3. elokuuta 1908 Messukylä – 12. marraskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen laulaja, laulunopettaja ja sanoittaja. Hän suomensi ja teki iskelmämusiikin sanoituksia muun muassa salanimillä Donna (ainoastaan "Jussin tango"), Kristiina, K. Nuoli, Timo Nuoli ja K. Sara. Taidemusiikkia hän sanoitti omalla nimellään.

Solanterän sanoituksista tunnetuimpia ovat muun muassa Kipparikvartetin levyttämä "Pieni ankanpoikanen" (säv. Bernard Zaritsky) ja Georg Otsin esittämä "Unohtumaton ilta" (säv. Vasili Solovjev-Sedoi). Solanterän omia esityksiä on säilynyt levytyksenä vain kaksi 78-kierroksen savikiekkoa, joissa kummassakin toisella puolella esiintyy Matti Lehtinen. Levyillä hän esittää kappaleet "Hyvä neuvo" ja "Kesäpäivä kultainen" Ensio Kostan johtaman HMV-orkesterin säestyksellä. Laulut ovat alun perin elokuvasta *Liisa ihmemaassa*.

Kyllikki Solanterä meni naimisiin 3. elokuuta 1929 kanttori-urkuri ja nuotinpiirtäjä Lauri (Lasse) Mattias Solanterän (ent. Solander, 1902–1977) kanssa. Hän toimi laulunopettajana yli 25 vuotta Sivistysjärjestöjen Kansan­konservatoriossa 1937–1963.

Solanterä on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja* 5, s. 291. Otava, Helsinki 1979.
2. ↑  Musiikin salanimiä ja nimimerkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Solanterä Pomus.netin tietokanta

Aiheesta muualla
----------------

* Kyllikki Solanterän sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* VYS:n lyhytelämäkerta Solanterästä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Agía Marína** (kreik. Αγία Μαρίνα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kásoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 444 (vuonna 2011).

Agía Marínan kylä sijaitsee kukkulalla Kásoksen pohjoisosissa noin 1,6 kilometriä länsilounaaseen saaren pääkylästä Frystä. Se on saaren vanha pääkylä, ja siellä on paljon vanhoja kartanoita ja laivanvarustajien taloja, kuuluisimpana Chatzimavrísin talo. Egyptiläiset joukot tuhosivat Agía Marínan Kreikan vapaussodan aikana 29. toukokuuta 1824. Kylän pääkirkot on omistettu Pyhälle Marinalle eli Margareetalle (*Agía Marína*), josta kylä on saanut nimensä, sekä Kristukselle (*Christós Sotíras*). Kylän lähellä sijaitsee Ellinokamáran luola.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Αγία Μαρίνα Κάσου *Ellinismos.gr*. Viitattu 2.10.2023.
**Colin Nicholas Manlove** (4. toukokuuta 1942 Falkirk – 1. kesäkuuta 2020) oli brittiläinen kirjallisuuskriitikko, joka oli erityisen kiinnostunut fantasiakirjallisuudesta. Hän kirjoitti teoksensa *Modern Fantasy: Five Studies* ("Nykyaikainen fantasia: viisi tutkimusta") vuonna 1975, johon mennessä hänen mukaansa mitään vakavasti otettavaa tutkimusta fantasiakirjallisuudesta ei ollut ilmestynyt. Siinä hän analysoi laajasti Charles Kingsleyn, George MacDonaldin, C. S. Lewisin, J. R. R. Tolkienin ja Mervyn Peaken teoksia. Hän asetti fantasian määritelmän seuraavasti: 

> »Ihmeitä sisältävä fiktio, johon sisältyy oleellisena ja erottamattomana osana yliluonnollisia tai mahdottomia maailmoja, olentoja tai esineitä, joiden kanssa tarinan kuolevaiset hahmot tai lukijat tulevat ainakin osittain tutuiksi.» 
> 
> 

Hän päätyi kuitenkin kielteiseen päätelmään: kukaan hänen tutkimistaan viidestä suuresta kirjailijasta ei vastannut hänen alkuperäistä näkemystään.

Manlove oli englantilaisen kirjallisuuden lehtori Edinburghin yliopistossa, kunnes hän vuonna 1993 jäi eläkkeelle.

Teoksia
-------

* *Modern Fantasy: Five Studies* (1975)
* *Literature and Reality 1600-1800* (1978)
* *The Gap in Shakespeare: The Motif of Division from Richard II to The Tempest* (1981)
* *The Impulse of Fantasy Literature* (1983)
* *Science Fiction: Ten Explorations* (1986)
* *C S Lewis: His Literary Achievement* (1987) (uusittu painos 2010)
* *Critical Thinking: A Guide to Interpreting Literary Texts* (1989)
* *Christian Fantasy: From 1200 to the Present* (1992)
* *The Chronicles of Narnia: The Patterning of a Fantastic World* (1993) - Twayne's Masterwork Studies (#127)
* *Scottish Fantasy Literature: A Critical Survey* (1994)
* *The Fantasy Literature of England* (1999)
* *From Alice to Harry Potter: Children's Fantasy in England* (2003)
* *The Order of Harry Potter: Literary Skill in the Hogwarts Epic* (2010)
* *Scotland's Forgotten Treasure: the Visionary Romances of George MacDonald* (2016)
* *George MacDonald's Children's Fantasies and the Divine Imagination* (2019)

Antologiat
----------

* An Anthology of Scottish Fantasy Literature (1996)

Lähteet
-------

1. ↑  Colin Manlove (1942-2020) *locusmag.com*. Viitattu 17 June 2020.
2. ↑  Obituary *legacy.com*.  Arkistoitu 22.1.2021. Viitattu 18.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Colin Manlove
**Kauniaisten kaupunginkirjasto** on Kauniaisissa toimiva yleinen kirjasto. Kauniaisten kaupunginkirjastolla on yksi toimipiste. Kirjastonjohtajana toimii Jaakko Tiinanen. Kauniaisten kaupunginkirjasto on osa Helmet-kirjastoa, joka on Espoon, Helsingin, Kauniaisten ja Vantaan kaupunginkirjaston kokonaisuus, jolla on yhteinen kokoelmaluettelo ja yhteiset käyttösäännöt.

Vuonna 2022 Kauniaisten kaupunginkirjaston kokoelmissa oli 80 114 nidettä ja kirjaston kokonaislainaus oli noin 271 182 lainausta. Fyysisiä käyntejä tehtiin noin 101645.

Historia
--------

Kauniaisten kaupunginkirjaston (vuoteen 1971 kauppalankirjaston) perustamisesta tehtiin aloite vuonna 1923. Kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1924 kauppalan rahatoimistossa. Ensimmäisen toimintavuoden lopulla kirjaston kokoelma oli 173 nidettä ja kirjaston käyttäjiä oli 90. Ennen vuotta 1967 kirjasto muutti kolmesti vuosina 1942, 1945 ja 1949.

Vuonna 1967 kirjastolle vuokrattiin osa Helsingin Säästöpankin liiketalon toisesta kerroksesta Kauniaisten keskustasta. Uusissa tiloissa oli lainaustoiminnan lisäksi mahdollista järjestää asiakkaille myös lukusali, lastenosasto sekä musiikkinurkka. Kirjaston tiloissa järjestettiin myös taidenäyttelyjä.

Kirjasto sai oman, erillisen kirjastorakennuksensa loppuvuodesta 1985. Toiminta uusissa tiloissa aloitettiin 4. helmikuuta 1986. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Reijo Perko arkkitehtitoimisto Perko & Rautamäestä.

Pääkaupunkiseudun yleisten kirjastojen yhteistyö käynnistyi 1970-luvulla, kun Espoossa, Helsingissä, Kauniaisissa ja Vantaalla siirryttiin yhteiseen kirjastojärjestelmään ja yhteiseen kokoelmaluetteloon. Kirjastoilla on ollut yhteinen ATK-järjestelmä vuodesta 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastohaku *kirjastot.fi*. Viitattu 11.12.2023.
2. 1 2  Kauniaisten kirjaston yhteistiedot Kauniaisten kaupunki. Viitattu 11.12.2023.
3. 1 2 3 4  Kirjaston historiaa Kauniainen.  Arkistoitu 30.10.2020. Viitattu 17.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauniaisten kaupunginkirjaston kotisivu
* Kauniaisten kirjaston sivut Helmet-kirjastojen sivuilla
Vapaamuurarin hauta Kaisaniemessä.
Aitaa koristaa kullattu vapaamuurarien tunnus, harppi ja suorakulma.
**Vapaamuurarin hauta** on Helsingin Kaisaniemen puistossa sijaitseva yksinäinen nimetön hautakivi, joka on peräisin 1700-luvun lopulta. Hauta sijaitsee nykyisen Kaisaniemen urheilukentän koilliskulman tuntumassa Kasvitieteellisen puutarhan ympärysaidan vieressä olevan kummun laella. 

Hautakivessä ei ole vainajan nimeä vaan salaperäinen ruotsinkielinen kirjoitus: "Lika godt / om verlden vet hvem här hvilar / alt nog / Gud käńer hvad Han gjort / och / Uſlingen välſignar / HANS minne". ("Yhdentekevää, tietääkö maailma, kuka tässä lepää. Joka tapauksessa Jumala tuntee hänen tekonsa ja kurja siunaa hänen muistoaan.") Hautaa ympäröi matala takorautainen aita, jota koristavat vapaamuurarien symboli (harppi ja suorakulma) sekä tykistön tunnukset (palavat pommit). Vapaamuurarin hauta on Helsingin vanhin julkinen muistomerkki.

Haudassa lepää tykistön majuri Fredrik Granatenhjelm (1708–1784), joka oli toivonut saada tulla haudatuksi juuri tälle paikalle, koska siinä hänen oli tapana levätä päiväkävelyllään silloisessa Edbomin puutarhassa. Granatenhjelmin on oletettu kuuluneen vapaamuurareihin ja osallistuneen järjestön hyväntekeväisyystoimintaan, mutta mahdollisesti hän ei eläessään kuulunut mihinkään seuraan, vaikka kuoltuaan saikin arvostusta monessa. Valhalla-seuran jäsenet kantoivat hänen arkkunsa hautaan ja olivat olleet aloitteentekijöinä, että kuningas Kustaa III oli Parolan joukkojentarkastuksensa yhteydessä antanut erivapauden haudata Granatenhjelm hautausmaan ulkopuolelle; ja myös Valhalla-seura postuumisti korotti Granatenhjelmin kunniajäsenekseen. Muistomerkin pystytti eversti Lars Jägerhorn af Storby, joka oli vapaamuurari, kun toiveet patsaan pystyttämisestä olivat hiipuneet.

Lähteet
-------

1. ↑  Vapaamuurarin hauta Helsingin kaupungin taidemuseo.  Arkistoitu 2.8.2018. Viitattu 4.1.2013.
2. ↑  Rautio, Antero: *Pääkaupunkiseudun julkiset muistomerkit ja taideteokset*, s. 85–86. Karisto 1998.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapaamuurarin hauta (Helsinki)** Wikimedia Commonsissa

* Vapaamuurarin hauta Helsingin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Djurgårdenin silta illan kajossa
**Djurgårdsbron** (*Djurgårdenin silta*) on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka yhdistää Djurgårdenin saaren mantereeseen Östermalmin kaupunginosan kohdalla. Silta toimii Narvavägenin eteläisenä jatkeena ja alkaa Strandvägeniltä.

Silta rakennettiin Tukholman isännöimää vuoden 1897 suurta taide- ja teollisuusnäyttelyä varten ja se valmistui 1896. Sillan suunnitteli arkkitehti Erik Josephson ja sen rakennutti insinööri Carl Fraenell. Silta on koristeltu Rolf Adlersparren veistämillä neljää skandinaavisen mytologian jumalaa esittävillä patsailla, jotka seisovat korkeiden graniittipylväiden päällä. Sillan pohjoispäässä ovat Heimdall ja Frigg, eteläpäässä Freija ja Thor.

Saaren ajoneuvoliikennettä rajoitetaan kesäaikaan sulkemalla silta moottoriajoneuvoilta busseja, takseja ja saaren asukkaita lukuun ottamatta. Vuonna 2018 siltaa on suljettu viikonloppuisin ja tiistai-iltaisin, jolloin saarelta kuvataan *Allsång på Skansen* -tv-ohjelma.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 304–305. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Djurgårdsbron (ruotsiksi) Stockholmskällan, Tukholman kaupunki. Viitattu 25.10.2014.
3. ↑  Djurgårdsbrons avstängningar sommaren 2018  25.4.2018. Tukholman kaupunki. Viitattu 8.8.2018. (ruotsiksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Djurgårdsbron**.
**Navajoiden neuvosto** (engl. *Navajo Nation Council*, navajoksi *Béésh bąąh dah siʼání*) on Navajoiden reservaatin lakiasäätävä elin. Se koostuu 24 vaaleilla valitusta edustajasta, jotka valitaan neljän vuoden välein. Samoissa vaaleissa valitaan myös reservaatin presidentti ja varapresidentti. Näissä vaaleissa saavat äänestää kaikki vähintään 18-vuotiaat henkilöt, jotka kuuluvat virallisesti navajoihin. Viimeisimmät vaalit pidettiin 8. marraskuuta 2022.

Ensimmäinen navajoiden neuvosto perustettiin vuonna 1923 ja ensimmäiset vaalit pidettiin 1938. Nykymuodossaan se perustettiin vuonna 1989 ja edustajien määrä laskettiin 88 nykyiseen 24 vuonna 2011. Neuvosto kokoontuu Arizonan Window Rockissa Yhdysvalloissa.

Nykyisenä puhemiehenä toimii Otto Tso. Hän aloitti virassa marraskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  About Us & History *24th Navajo Nation Council*.  2023. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Frequently asked Questions *Navajo Elections Website*.  2023. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  2022 Navajo Nation General Election *Navajo Nation Election Board*.  2022. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Navajo Nation Council names new speaker *KNAU Arizona Public Radio*.  17.11.2022. Viitattu 3.1.2023. (englanniksi)
Chilen passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Chilen kansalaisuus** on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Chilen tasavallan välillä. Maassa noudatetaan pääsääntöisesti ius soli -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä Chilen kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, jotka ovat syntyneet Chilen maaperällä. Vanhempien täytyy kuitenkin oleskella maassa laillisesti, eivätkä he saa olla turisteja. Lisäksi sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on Chilen kansalainen, saavat maan kansalaisuuden syntyessään.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksella Chilen kansalaisuuden voivat saada sellaiset henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot:

* Vähintään 18-vuotias
* Oleskelee kansalaisuutta hakiessaan Chilessä pysyvällä oleskeluluvalla
* On oleskellut maassa laillisesti vähintään viisi vuotta (myös määräaikainen oleskelulupa käy)

Chilen kansalaisen kanssa naimisissa oleva ulkomaalainen voi saada kansalaisuuden elettyään avioliitossa ja samassa taloudessa vähintään 2 vuotta. Avioliitto pitää olla Chilen viranomaisten rekisteröimä.

Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen
--------------------------------------------------

Chile sallii kaksoiskansalaisuuden. Syntyperäiset chileläiset eivät menetä kansalaisuuttaan saadessaan muun maan kansalaisuuden, elleivät tätä erikseen hae.

Lähteet
-------

1. ↑  Citizenship in Chile, Obtain Chilean nationality *Expat.cl*. Viitattu 23.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Nacionalización chilena *Servicio Nacional de Migraciones*. Viitattu 23.1.2023. (espanjaksi)
3. ↑  Chilean Citizenship *Servicio Nacional de Migraciones*.  2023. Viitattu 5.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  Chile *Dual Citizenship*.  2023. Viitattu 23.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Pérdida de la nacionalidad *Servicio Nacional de Migraciones*. Viitattu 23.1.2023. (espanjaksi)
**Kärsimysten maja** on Kolarissa Venejärven kylässä sijaitseva jatkosodanaikainen muistomerkki, joka koostuu kahdesta kunnostetusta metsäkaartilaisten korsusta, niiden välisestä yhdyshaudasta ja yhden metsäkaartilaisen entisestä hautapaikasta. Korsut sijaitsevat ympäröivästä maastosta kohoavan metsäsaarekkeen itäpäässä Venejärveen laskevan Kutuojan koillispuolella ja Ala-Mäntyvaarasta lounaaseen. Kolarin ja Kittilän metsäkaartilaisilla oli korsuja sekä suoranaisessa erämaassa että suhteellisen lähellä asuttuja, syrjäisiä taloja. joista kaartilaiset saivat tarvikkeita ja uutisia.

Korsut rakennettiin jatkosodan alkuvaiheessa ja ne olivat käytössä kesäkuulta marraskuulle 1941. Korsuissa piileskeli enimmillään useita kymmeniä kolarilaisia ja kittiläläisiä metsäkaartilaisia. Piilopaikka paljastui marraskuussa 1941 ja tässä yhteydessä myös yksi metsäkaartilainen ammuttiin. Ammuttu mies oli neljä vuotta haudattuna tilapäisessä suohaudassa noin 700 metriä länteen korsuista ennen kuin hänen jäännöksensä siirrettiin 1945 hautausmaalle. Entisellä hautapaikalla on yhä muistolaatta.

Korsujen rakenteet korjattiin ja uusittiin 1970-luvulla.

Kirjallisuutta
--------------

* Markku Tasala : *Metsäkaarti - Kolarin metsäkaartin jatkosota ja rauha*. Pohjoinen, Oulu 2000 ISBN 9789517493413

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Kolari : Kärsimysten maja (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Gudrun Ensslin***. 

Punaisen armeijakunnan tunnus.
Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan Carl Raspen hauta.
**Gudrun Ensslin** (15. elokuuta 1940 – 18. lokakuuta 1977) oli Punaisen armeijakunnan (tunnettu myös Baader-Meinhof-ryhmänä) perustajajäseniä.

Ensslin opiskeli Tübingenissä ja Berliinissä kirjallisuutta, englantia, saksaa ja kasvatustieteitä. 1970-luvun alussa hän kuului Saksan etsityimpiin terroristeihin. Hänet pidätettiin 8. kesäkuuta 1972 Hampurissa. Hän kuoli Stammheimin vankila‎ssa Stuttgartissa ilmeisesti hirttäytymällä samanaikaisesti kuin Andreas Baader ja Jan-Carl Raspe.

Irmgard Möllerin mukaan kyse ei ollut itsemurhasta vaan murhasta. Myös Saksan entinen sisäministeri Otto Schily oli murhateorian kannalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Torsten Weper: Itsemurha vai murha.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 6, s. 5. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Julia Livilla** (18–41) oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan sisko. Hän oli Germanicuksen ja Vipsania Agrippinan tytär. Hänen siskojaan olivat Julia Drusilla ja Agrippina nuorempi. Nero Julius Caesar ja Drusus Julius Caesar olivat hänen veljiään. Vuonna 33 Livilla meni naimisiin Marcus Viniciuksen kanssa. Vuonna 37 Caligulasta tuli keisari. Caligula osoitti kunnioitusta kaikkia sukulaisiaan kohtaan, mutta Drusilla oli hänen suosikkinsa. Vuonna 39 Livilla matkusti Caligulan mukana Germaniaan, jossa Caligula syytti häntä ja useita muita salaliitosta keisaria vastaan. Livilla ja Agrippina karkotettiin maanpakoon. Kun Claudius nousi keisariksi vuonna 41, hän antoi Livillan ja Agrippinan palata Roomaan. Claudiuksen vaimo Valeria Messalina pelkäsi kuitenkin siskoksia. Pian Livilla joutui syytetyksi aviorikoksesta oraattori Lucius Annaeus Senecan kanssa. Livilla joutui toistamiseen maanpakoon ja tappoi itsensä pian tämän jälkeen.

Lähteet
-------

* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. ↑  Lightman, hakusana "Julia Livilla"


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**L'Échelle** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.

Château de l'Echelle
Kunnan nähtävyys on vuonna 1360 rakennettu linna *Château de l'Echelle*. Linnaan rakennettiin 1500-luvulla pyöreät tornit. 1600-luvulla linnaa uusittiin, ja se puolustautui menestyksellisesti kolmikymmenvuotisen sodan taisteluissa. Taisteluiden muistoksi yhtä torneista kutsutaan nimellä "verilöylytorni". Linna on nimetty historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1926. Se on kunnan omistuksessa ja toimii kunnantalona, kouluna ja kirjastona.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 28.1.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Château de l’Echelle Fondation du patrimoine. Viitattu 28.1.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **L'Échelle** Wikimedia Commonsissa
**Sosiaalinen luototus** on järjestämisen kannalta kunnille vapaaehtoinen sosiaaliturvan muoto. Ne kuntalaiset, joiden alueella sosiaalista luototusta on tarjolla, voivat saada luottoa sosiaalisin perustein tavallista pankkikorkoa pienemmällä korolla. Kunnat saavat korkotulot itselleen.

Sosiaalisen luototuksen käyttökohteena voi olla vaikkapa uuden kodinkoneen hankinta. Sosiaalista luototusta voidaan hyödyntää myös velkaongelmien hoitamisessa. Luottomäärä on yleensä 200–5 000 euron välillä. Takaisinmaksuajan maksimi on 5 vuotta. Takaisinmaksuvalmiuden vuoksi sosiaalinen luototus ei sovellu kaikkein heikko-osaisimpien auttamiseen.

Järjestelmän vapaaehtoisuuden vuoksi kunnilla on melko vapaat kädet määritellä luototuksen tarkempia ehtoja. Järjestelmänä sosiaalinen luototus on verrattavissa mikroluototukseen, jossa köyhiä tuetaan mm. yritystoimintaa mahdollistavilla lainoilla.

Aiheesta muualla
----------------

* Sosiaalinen luototus Sosiaali- ja terveysministeriö
* Tiesitkö, että kotikuntasi voi auttaa sinua velkojesi maksussa? Jopa 40 kuntaa myöntää asukkailleen sosiaalista luottoa Yle, 2019
Länsisilta pohjoiseen vuonna 2018
**Västerbron** ("Länsisilta") on Tukholmassa sijaitseva silta, joka kurottautuu Södermalmilta Långholmenin ja Riddarfjärdenin ylitse Mariebergin kaupunginosaan Kungsholmenille. Silta avattiin liikenteelle 20. marraskuuta 1935. Silta on noin 600 metriä pitkä. Veden ylittävä osuus on pituudeltaan noin 340 metriä ja muodostuu kahdesta teräsjänteestä.

Västerbron sisältyi vuonna 1928 laadittuun Tukholman ensimmäiseen yleiskaavaan ja se rakennettiin 1931–1935. Sillan suunnittelivat arkkitehdit Birger Borgström, David Dahl ja Paul Hedqvist, ja sen rakennuttivat insinöörit Salomon Kasarnowsky ja Ernst Nilsson. Se vastaa pitkälti suunnitelmaa, jolla saksalaiset arkkitehdit olivat voittaneet sillasta vuonna 1930 pidetyn suunnittelukilpailun. Västerbron oli ensimmäinen Tukholman alueelle rakennettu silta, jonka avulla Mälarenin yli kulkeva liikenne saattoi kiertää Stadsholmenin saaren muodostaman pullonkaulan. Silta on 602 metrin kokonaispituudellaan ja runsaan 200 metrin jännevälillään edelleen Ruotsin pisin teräksinen kaarisilta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Västerbron (ruotsiksi) Stockholmskällan, Tukholman kaupunki. Viitattu 25.10.2014.
2. 1 2 3  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 305. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Västerbron** Wikimedia Commonsissa
Venezuelan keskusyliopiston logo
**Venezuelan keskusyliopisto** (esp. *Universidad Central de Venezuela*) on Venezuelan vanhin yliopisto. Samalla se on yksi läntisen pallonpuoliskon vanhimmista yliopistoista. Se perustettiin nimellä Colegio Santa Rosa de Lima vuonna 1673, mutta yliopiston aseman se sai virallisesti vasta vuonna 1721. Tällöin sen nimi oli Universidad Real y Pontificia de Caracas (Caracasin kuninkaallinen ja paavillinen yliopisto).

Venezuelan keskusyliopisto koostuu yhdestätoista tiedekunnasta. Vuonna 2016 sen opiskelijoiden määrä oli 62 539. Venezuelan keskusyliopiston pääkampukseksi suunniteltiin 1940-luvulla maan pääkaupungissa Caracasissa sijaitseva Ciudad Universitaria de Caracas. Sen arkkitehti oli Carlos Raúl Villanueva, ja rakennus pääsi UNESCO:n maailmanperintölistalle vuonna 2000. Venezuelan keskusyliopistolla on tiloja myös Maracayn kaupungissa. Venezuelan keskusyliopisto pääsi vuodelle 2024 laaditussa QS World University Rankings -vertailussa 637. sijalle.

Venezuela julistettiin itsenäiseksi Venezuelan keskusyliopistolle silloin kuuluneessa kappelissa vuonna 1811. Nykyään kyseinen rakennus tunnetaan nimellä Palacio Municipal de Caracas. Monet Venezuelan presidenteistä sekä johtavista poliitikoista, tieteilijöistä ja liike-elämän vaikuttajista opiskelivat Venezuelan keskusyliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Central University of Venezuela Times Higher Education, viitattu 6.12.2023
2. ↑  Central University of Venezuela, Caracas UniPage, viitattu 6.12.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (espanjaksi)
**Oahunamakihi** (*Chlorodrepanis flava*) on yksi Havaijin saariston kotoperäisistä varpuslintulajeista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Oahunamakihi on noin 11 cm pitkä. Koiras on vatsapuolelta keltainen ja selkäpuolelta vihreä. Naaras on himmeämpi ja sillä on kaksi valkoista siipijuovaa.

Esiintyminen
------------

Oahunamakihi elää kotoperäisenä Oahun saarella Havaijilla. Lajin populaatio on kooltaan 20 000–60 000 yksilöä ja sen kanta on vaarantunut. Vähenemisen syitä ovat elinympäristöjen tuhoutuminen, saarelle tuotujen vieraiden petojen saalistus ja lintumalaria.

Elinympäristö
-------------

Laji elää metsissä. Runsain se on luonnontilaisen kaltaisissa metsissä, mutta se on sopeutunut elämään myös istutusmetsiköissä ja taajamissa, joissa on puustoa.

Lisääntyminen
-------------

Oahunamakihinaaras munii vain yhden tai kaksi munaa, joita haudotaan noin kaksi viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä noin kolmen viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Oahunamakihi syö pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se etsii kaarnan raoista. Se voi syödä myös mettä ja siitepölyä.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Chlorodrepanis flava* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 31.1.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27075778
* Wikispecies: Chlorodrepanis flava
* Avibase: 0A603DFDEB061986
* BirdLife: 22728299
* BOLD: 857798
* CoL: 5XXV9
* BOW: oahama
* eBird: oahama
* GBIF: 8021975
* iNaturalist: 512279
* ITIS: 997801
* IUCN: 22728299
* NatureServe: 2.101140
* Xeno-canto: Chlorodrepanis-flava

 |

 |
Pääjohtokeskus Ilmavoimien Viestimuseossa
**Pääjohtokeskus**  (*PääJoke*, engl. *Sector Operations Center*) on Suomen ilmavoimien joukkoyksikkö ja se kuuluu ilmavoimien valmiusyhtymien lennostojen alaisuuteen.

Pääjohtokeskus vastaa toiminta-alueensa ilmatilan valvonnasta ja tunnistuslentoja suorittavien hävittäjäkoneiden johtamisesta.

Pääjohtokeskuksen rakenne
-------------------------

Pääjohtokeskuksen muodostavat:

* esikunta,
* valvontakeskus,
* torjuntakeskus ja
* tekninen keskus, johon kuuluvat tutka-asemat.

Suomessa toimii nykyisin kaksi pääjohtokeskusta:

* 5. Pääjohtokeskus (5. PääJoke) Rovaniemellä, osa Lapin lennostoa
* 7. Pääjohtokeskus (7. PääJoke) Siilinjärven Rissalassa, osa Karjalan lennostoa

Pääjohtokeskukset on perustettu 1960-luvulla.

Pääjohtokeskuksissa työskentelee upseereita, aliupseereita, sotilasammattihenkilöitä ja siviilejä.

Historia
--------

Yksiköistä käytettiin 1990-luvun alkupuolelle asti nimeä Viestikeskus, esimerkiksi Viestikeskus 3 (VKesk 3), jonka ensimmäinen päällikkö oli vuonna 1962 aloittanut kapteeni Martti Jouttenus keskuksen toiminnan varsinaisesti alkaessa vuonna 1964.

3. Pääjohtokeskus (3. PääJoke) Tampereen Olkahisissa, osa Satakunnan lennostoa lakkautettiin 2013
**Diaminopimeliinihappo** (C7H14N2O4) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Diaminopimeliinihappoa ei normaalisti esiinny proteiineissa, mutta se on tärkeä osa bakteerien soluseinän rakennetta. Myös kasvit kykenevät tuottamaan yhdistettä ja se on osa lysiinin biosynteesiä.

Biosynteesi ja biologinen rooli
-------------------------------

Bakteerit syntetisoivat diaminopimeliinihappoa tetrahydropikoliinidihaposta. Yhdistettä muodostuu tetrahydropikolliinidihaposta kolmea eri reittiä. Tetrahydropikoliinidihappo voidaan transaminoida suoraan meso-diaminopimeliinihapoksi tai L,L-diaminopimeliinihapoksi L,L-diaminopimelaattitransaminaasin katalysoimana. Diaminopimeliinihapon L,L-muoto ja meso-muoto voidaan muuttaa toisikseen diaminopimelaattiepimeraasin katalysoimana. Kolmas diaminopimeliinihappoa tetrahydropikoliinihaposta muodostava reitti sisältää sukkinyylijohdannaisen muodostamisen tetrahydropikoliinihaposta, transaminoinnin ja hydrolyysin diaminopimeliinihapoksi. Kasvit ja eräät grampositiiviset bakteerit sekä syanobakteerit tuottavat yhdistettä suoralla transaminoinnilla ja gramnegatiiviset bakteerit sekä osa grampositiivisista bakteereista käyttävät epäsuoraa sukkinylointireittiä.

Diaminopimeliinihappo on osa sekä grampositiivisten että gramnegatiivisten bakteerien soluseinän peptidoglykaania. Gramnegatiivisilla bakteereilla on ainoastaan meso-diaminopimeliinihappoa, kun taas grampositiivisilla bakteereilla on myös lysiiniä soluseinissään. Kasvit ja bakteerit pystyvät muodostamaan lysiiniä diaminopimeliinihaposta dekarboksyloimalla sen diaminopimeliinihappodekarboksylaasin avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Diaminopimelic Acid – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 31.8.2014.
2. ↑  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 3.146. 93rd Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 31.8.2014). (englanniksi)
3. 1 2  David A. Bender: *Amino Acid Metabolism*, s. 236-238. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 9781118358191. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 31.8.2014). (englanniksi)
4. ↑  J.-M. Ghuysen,R. Hakenbeck: *Bacterial Cell Wall*, s. 7. Elsevier, 1994. ISBN 9780080860879. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 31.8.2014). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): Diaminopimelic acid (englanniksi)
* ChemBlink: 2,6-Diamino-Heptanedioic Acid (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Kalle Emil Meriläinen** (11. joulukuuta 1895 Kajaani – 21. syyskuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen myymälänhoitaja ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.

Kansakoulun käynyt Meriläinen toimi Kajaanin osuuskaupan myymälänhoitajana. Hän oli kansanedustajana vuosina 1929–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Meriläinen toimi myös Kajaanin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.

Vuonna 1930 Lapuan liikkeen edustajat kyyditsivät Meriläisen Neuvostoliittoon. Hän toimi Neuvosto-Karjalassa kalkkikivilouhimon työnjohtajana vuonna 1932 ja Tunkuan piirin kauppaosaston varastonjohtajana vuonna 1933. Viimeinen työpaikka oli mekaanikkona Lohijärven autovarikolla. Meriläinen pidätettiin Stalinin puhdistusten aikana, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1989.

Lähteet
-------

* .aspx Kalle Meriläinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

1. ↑  Vozvraštšonnyje imena *visz.nlr.ru*. Viitattu 18.5.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1929–1930 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* Halén
* Kallio (1929–1930)
* Kulmala
* Kyhälä
* Lehto
* Liedes
* Meriläinen
* Myllymäki
* Mäenpää (1930)
* Pekkala
* Perälä
* Pohjaranta
* Riihimäki
* Rosenberg
* Rötkö
* Salo
* Strengell
* Tabell
* Talvio
* Tanner
* Turunen
* Urpilainen
* Virta
* Väisänen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Valmiusyhtymä** on Suomen puolustusvoimien rauhanajan prikaati, meripuolustusalue tai lennosto, joka pitää yllä korkeaa valmiutta. Valmiusyhtymien perustamilla joukoilla luodaan yhdessä muiden joukkojen kanssa poliittis-sotilaallisen painostuksen sekä strategisen iskun ennaltaehkäisyn ja torjunnan valtakunnallinen kyky.

Valmiusyhtymällä tulee olla valmius vastaanottaa johdettavakseen 1–2 sille alun perin orgaanisesti kuulumatonta joukkoyksikköä, jotka voivat olla esimerkiksi taistelua tukeva tykistöpatteristo tai kolmen orgaanisen jääkäripataljoonan lisänä taisteleva jääkäripataljoona, kaksi jääkäripataljoonaa tai mekanisoitu taisteluosasto, jossa voi olla taistelevia panssarivaunuja ja/tai taistelua tukevia telahaupitseja. Näin ollen valmiusyhtymä jo perusratkaisussaan on muunnoksin tarpeen mukaan vahvistettavissa oleva sotatoimiyhtymä eikä koostumukseltaan vakioprikaati, jota vain satunnaisesti vahvistetaan.

Maavoimat
---------

Maavoimien valmiusyhtymiä ovat:

* Porin prikaati (Länsi-Suomen sotilaslääni)
* Karjalan prikaati (Itä-Suomen sotilaslääni)
* Kainuun prikaati (Pohjois-Suomen sotilaslääni)

Alun perin jokaiselle kolmelle maanpuolustusalueelle, sittemmin operatiivisille sotilaslääneille, päätettiin kouluttaa ja varustaa vuoteen 2008 mennessä Prikaati 2005 -mallin mukainen valmiusprikaati, joka oli aikaisempia sodan ajan jääkäriprikaateja kevyempi, nopeammin liikkuva ja tulivoimaisempi. Nykyisin valmiusyhtymät toimivat itsenäisinä joukko-osastoina maavoimien esikunnan alaisuudessa.

Prikaatin henkilöstön määrä on noin 5 000 henkeä. Kantahenkilöstöä niissä on suhteellisesti enemmän kuin jääkäriprikaateissa ja reserviläisiä kutsutaan nykyistä useammin kertausharjoituksiin. Näin valmiusprikaatit saadaan tarvittaessa taisteluvalmiiksi lyhyellä liikekannallepanoajalla. Valmiusprikaatien esikunnat ja komentopaikat on sijoitettu ajoneuvoihin. Porin ja Karjalan prikaatien perustamat valmiusyhtymien esikunnat sijoitetaan Pasi-vaunuihin, Kainuun prikaatissa esikunta sijoitetaan Nasu-telakuorma-autoihin. Yhtymien pääkalustona ovat Porin prikaatissa Pasit, Karjalan prikaatissa pataljoonista on CV9030-rynnäkköpanssarivaunut ja Leopard 2A4 -taistelupanssarivaunut sekä Kainuun prikaatissa Nasut. Kaikilla kolmella Prikaati 2005:llä on moderni ja liikkuva tykistöjärjestelmä, joka perustuu Patria 155 K 98 -kanuunoihin sekä voimakkaaseen ja liikkuvaan kranaatinheittimistöön, joka on Kainuun prikaatissa sijoitettu kranaatinheitin-telakuorma-autoihin ja tullaan tulevaisuudessa sijoittamaan Porin ja Karjalan prikaatien perustamissa valmiusyhtymissä AMOS-kranaatinheitinajoneuvoihin.

Merivoimat
----------

Merivoimien valmiusyhtymiä ovat:

* Saaristomeren meripuolustusalue
* Suomenlahden meripuolustusalue

Ilmavoimat
----------

Ilmavoimien valmiusyhtymiä ovat:

* Karjalan lennosto
* Satakunnan lennosto
* Lapin lennosto

Aiheesta muualla
----------------

* Puolustusvoimat: Valmiusyhtymä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oksymoron** (m.kreik. ὀξύμωρον) eli **itseristiriita** on retorinen kuvio, joka yhdistää kaksi vastakkaista tai toisensa kieltävää käsitettä, kuten "jäätävä polte" tai "kaunopuheinen vaikeneminen". Sana *oksymoron* tulee kreikan kielen sanoista *oksys* (’terävä’) ja *moros* (’tylsä’). Oksymoron voi muodostua pääsanasta ja määritteestä tai laajemmasta lauserakenteesta. Oksymoronin erityistapaus on *contradictio in adiecto* eli "ristiriita määritteessä" ("ajaton hetki").*lähde?*

Oksymoron on samantapainen kirjallinen väline kuin paradoksi tai antiteesi, ja kirjailijat ja runoilijat käyttävät usein oksymoronia tehokeinona. Oksymoron eroaa tavanomaisista ristiriidoista ja paradokseista siten, että sitä käytetään retorisesti ja että vastakkaisuus on näennäistä, sillä sanayhdistelmä havainnollistaa jotakin ajatusta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, Otava 1968, osa 6, palsta 631.
2. ↑  Oxymoron *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 14.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oksymoron** Wikimedia Commonsissa
Nikolai Avksentjev vuonna 1921.
**Nikolai Dmitrijevitš Avksentjev** (ven. Никола́й Дми́триевич Авксе́нтьев; 27. marraskuuta (J: 15 marraskuuta) 1878 Penza, Venäjän keisarikunta – 4. maaliskuuta 1943 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen sosialistivallankumouksellisen puolueen oikeaa siipeä edustanut poliitikko.

Kymnaasin Penzassa käynyt Avksentjev aloitti oikeustieteen opinnot Moskovan yliopistossa, josta hänet erotettiin vuonna 1899 poliittisen toimintansa vuoksi. Hän jatkoi opintojaan Saksassa ja väitteli filosofian tohtoriksi Hallen yliopistosta vuonna 1904. Hän palasi Venäjälle, asettui Pietariin ja liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Pietarin työläisneuvoston johtoon kuulunut Avksentjev pidätettiin joulukuussa 1905, ja seuraavana vuonna hänet karkotettiin Obdorskiin Siperiaan. Hänet valittiin siellä vuonna 1907 sosialistivallankumouksellisten keskuskomiteaan, mutta hän pakeni samana vuonna ulkomaille ja asettui Pariisiin, jossa hän toimitti useita venäläisten emigranttien lehtiä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kuului puoluessaan sodan kannattajiin.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjälle palannut Avksentjev valittiin toukokuussa 1917 yleisvenäläisen talonpoikien neuvostojen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaksi. Heinäkuusta syyskuuhun 1917 hän oli väliaikaisen hallituksen sisäministerinä, mutta erosi Kornilovin kapinan jälkeen. Avksentjev toimi lokakuussa 1917 perustetun niin sanotun esiparlamentin puhemiehenä.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Avksentjev valittiin Venäjän perustuslakia säätävän kansalliskokouksen edustajaksi, mutta bolševikit vangitsivat hänet kolmeksi kuukaudeksi Pietari-Paavalin linnoitukseen. Hän oli perustamassa useita antibolševistisia järjestöjä, kuten Isänmaan ja vallankumouksen pelastuksen komiteaa sekä Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen suojelun liittoa. Avksentjev oli syyskuusta marraskuuhun 1918 Omskissa toimineen valkoisten direktoriohallituksen puheenjohtaja, mutta vallan valkoisten puolella kaapannut amiraali Aleksandr Koltšak karkotti hänet Mantšuriaan.

Avksentjev asui vuodesta 1919 Pariisissa ja vuodesta 1940 Yhdysvalloissa. Hän oli vuodesta 1913 vapaamuurari ja vuosina 1919–1924 Agni-nimisen vapaamuurariloosin mestari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  N. I. Dmitrijev: Авксентьев, Николай Дмитриевич (venäjäksi) *Уральская историческая энциклопедия*, Dic.academic.ru. Viitattu 19.11.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Авксе́нтьев, Ни­ко­лай Дмит­рие­вич (venäjäksi) Большая российская энциклопедия (2004–2017). Viitattu 25.12.2023.
3. 1 2 3 4 5 6 7  G. S. Anoprjeva & N. D. Jerofejev: Avksentyev N. D. (1878-1943), socialist revolutionary (englanniksi) Saint Petersburg Ecyclopaedia. Viitattu 19.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolai Avksentjev** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hasanin asema
**Hasan** (ven. Хаса́н) on noin 700 asukkaan kaupunkimainen asutuskeskus (ven. городское поселение) Hasanin piirissä, Venäjän Primorjen aluepiirissä. Se on ainoa venäläinen asutuskeskus maan Pohjois-Korean vastaisella rajalla. Hasan sijaitsee myös lähellä kolmen valtion – Venäjän, Pohjois-Korean ja Kiinan – rajapistettä.

Hasanin taistelut käytiin, kun Japani 29. heinäkuuta 1938 miehitti alueen, mihin Neuvostoliitto vastasi. Lopputulos jäi kuitenkin epäselväksi, sillä selkeää voittajaa ei ollut. Japani teki vuonna 1939 uuden valtausyrityksen Halhin-Golin taisteluissa, jotka Neuvostoliitto kuitenkin Mongolian kansantasavallan kanssa voitti.

Hasanissa on rautatieaseman lisäksi pieni museo, jossa on sotahistorian ympärille rakentuva kahden huoneen näyttely. Lyhyen ajomatkan päässä kaupungista sijaitsee pieni Hasanjärvi, jonka rannalla on Hasanjärven sankareiden monumentti. Hasanin pääelinkeino on Venäjän ja Pohjois-Korean välinen hyvin vähäinen kaupankäynti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Crossing the North Korea Russia border: Tumangang﻿ Young Pioneer Tours
2. ↑  Главная страница Официальный сайт администрации Хасанского городского поселения
3. 1 2 3  From the North Korea Russia border to Vladivostok | Russia Travel Guide Koryo Tours
**Juha Matti Holopainen** (s. 1960) on suomalainen rehtori ja freelancer-urheilutoimittaja. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. 

Holopainen oli Yleisradion palveluksessa urheiluselostajana vuosina 1988–2005. Nykyisin hän toimii Laajasalon opiston rehtorina. Vuosina 2003–2007 hän toimi Helsingin Evankelisen Opiston opetustoiminnasta vastaavana vararehtorina sekä urheilujournalismin linjan vastaavana opettajana. Opetustoiminnan lisäksi hän selostaa Urheilukanavalle ampumahiihtoa, ja tekee keikkaa joulupukkina. Holopainen on ollut kahdesti ehdolla eduskuntaan, vuoden 2003 vaaleissa kristillisdemokraattien ja vuoden 2007 vaaleissa keskustan ehdokkaana.

Näyttelijä Johannes Holopainen on hänen poikansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ansioluettelo Juha Matti Holopainen.  Arkistoitu 24.5.2007. Viitattu 3.1.2008.
2. ↑  Nieminen, Juhamatti: Paula Vesalan ja näyttelijärakkaan suhde syvenee – tuleva urheilutoimittaja-appiukkokin on tavannut! *Seiska*.  22.10.2017. Viitattu 22.12.2022.