recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jevgeni Romanovitš Ustjugov** (ven. Евгений Романович Устюгов, s. 4. kesäkuuta 1985) on venäläinen ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Ustjugov saavutti junioreiden MM-kilpailuissa 2006 kultaa normaalimatkalla ja takaa-ajossa sekä hopeaa viestissä. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän sai kultaa junioreiden viestissä. EM-kilpailujen aikuisten sarjassa hän sai hopeaa pikakilpailussa 2009. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti yhteislähdössä kultaa ja viestissä pronssia. Lisäksi hän oli normaalimatkalla neljäs sekä pikakilpailussa ja takaa-ajossa viidestoista. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai nolla-ammunnan myötä hopeaa yhteislähtökilpailussa ja hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Venäjän viestijoukkueessa sekä oli takaa-ajossa kahdestoista ja normaalimatkalla kolmastoista. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli yhteislähdössä kymmenes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän sijoittui viidenneksi.

Ustjugov sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kahdeksas Antholzin pikakilpailussa kaudella 2008–2009. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seuraavalla kaudella kolmas Hochfilzenin pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan takaa-ajokilpailussa 20. joulukuuta 2009. Samalla kaudella hän voitti myös Oberhofin pikakilpailun sekä oli toinen Ruhpoldingin yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Hän voitti yhteislähdön maailmancupin sekä oli neljäs pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa. Kaudella 2010–2011 hän oli toinen Oslon yhteislähtökilpailussa ja neljäs yhteislähtöcupissa. Kaudella 2011–2012 hän oli kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Ruhpoldingin ja Sotšin pikakilpailussa sekä kuudes maailmancupin kokonaiskilpailussa ja kolmas pikakilpailucupissa. Kaudella 2013–2014 Ustjugov sijoittui Ruhpoldingin normaalimatkalla ja Pokljukan yhteislähdössä kolmanneksi. Normaalimatkan cupissa hän oli neljäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Evgeny USTYUGOV *biathlonresults.com*. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  OLYMPIC WINTER GAMES - Sochi (RUS) IBU. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jevgeni Ustjugov** Wikimedia Commonsissa

* Ustjugovin profiili biathlonworld.com-sivustolla
**Jevgeni Serafimovitš Veltistov** (ven. Евге́ний Серафи́мович Велти́стов, 21. heinäkuuta 1934 Moskova – 1. syyskuuta 1989 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Jevgeni Veltistov syntyi sotilasinsinöörin perheeseen. Hän valmistui Moskovan yliopiston journalistiikan tiedekunnasta vuonna 1956 ja työskenteli toimittajana. Veltistov julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa vuonna 1960 ja hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1966.

Veltistov tunnetaan lapsille suunnatusta kirjasarjasta, jonka sankari on poikarobotti Elektronik. Niiden pohjalta on tehty sarjaelokuva *Prikljutšenija elektronika*, joka sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1982. Veltistov on kirjoittanut myös kaksi lähitulevaisuuteen sijoittuvaa aikuisten tieteisromaania.

Suomennettu teos
----------------

* *Elektronik, matkalaukkupoika: Mielikuvitusnovelli*. (*Elektronik, maltšik iz tšemodana*). Suom. Roy Širokov. Moskova: Edistys, 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jevgeni Veltistov, sovetski detski pisatel, fantast *Spravotšnik ot Avtor24*. Viitattu 17.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antellin neitien koulu** (*Antellska Privata Svenska Fruntimmerskolan*) oli Mikkelissä vuosina 1854–1914 toiminut yksityinen ruotsinkielinen 7-luokkainen oppikoulu. Oppilaat olivat pääosin tyttöjä mutta poikia oli valmistavilla luokilla oppilaina. Pojat siirtyivät sittemmin vuonna 1872 avattuun Mikkelin lyseoon. Koulurakennus oli Maaherrankadulla nykyisen Kauppakeskus Akselin sisäänkäynnin kohdalla. Samassa rakennuksessa toimi myös lastentarha ja pientenlastenkoulu. Koulun oppilasmäärä oli enimmillään 1900-luvun alussa yli 120. 

Koulun perustivat viipurilaisen salaneuvos Samuel Henrik Antellin sisaret Alexandra Antell (1833–1891) ja Alma Antell (1836–1925) veljensä avustuksella. Koulu sai vuodesta 1859 vuotuista avustusta keisarin käsikassasta ja vuodesta 1873 Suomen valtion avustusta muiden koulujen tapaan. Antellin sisarukset hoitivat opetuksen yksin vuoteen 1861 saakka mutta sen jälkeen palkattiin lisää opettajia. Suurin osa opettajista oli tilapäisiä tuntiopettajajia ja opettajien vaihtuvuus oli suuri. Koulun kamppaili koko olemassaolonsa ajan taloudellisissa vaikeuksissa ja valtionavun turvaamiseksi koulun otettiin myös suomenkielisistä kodeista oppilaita. Koulun toiminta päättyi keväällä 1914 oppilaiden vähyyden ja koulua johtaneen Alma Antellin korkean iän vuoksi. Alma Antell muutti Mikkelistä Helsingin lähelle Oulunkylään jossa hän vietti viimeiset vuotensa.

Koulun oppilaina olivat muun muassa kirjailija Karl August Tavaststjerna ja näyttelijä Sirpa Tolonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Internetix-materiaali Opit-ympäristöön : Antellin neitien koulu 1854-1914
2. 1 2 3  Hannele Wirilander : Antellin koulu, Mikkelin kaupunginkirjasto - Etelä-Savon maakuntakirjasto
*Tämä artikkeli kertoo Englannin kuninkaallisen laivaston kaljuunasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Antelope** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1546 vesille laskettu 44-tykkinen kaljuuna. Alus rakennettiin olemassaolonsa aikana kolmasti uudelleen vuosina 1558, 1581 ja 1618. Siten se esiintyy erilaisena aina Henrik VIII:n hallituskaudelta Englannin sisällissotaan. Sen uran merkittävin tapahtuma oli Espanjan voittamattoman Armadan lyöminen vuonna 1588.

Valmistus
---------

Alus laskettiin vesille 1546 ja sillä oli sisaralus *Hart*, joka poistui alusluetteloista 1568. Alus oli alun perin nelimastoinen.

Palvelus
--------

Kuninkaallisen vuoden 1547 varusluettelon mukaan aluksella oli 170 hengen miehistö sekä 30 tykkimiestä. Sen aseistuksena oli pronssinen puolikanuuna, kolme pronssista kulveriinia, neljä valurautaista puolikulveriinia sekä lukuisa joukko pienempiä tykkejä. 5. tammikuuta 1548 alusluetteloon se oli merkitty 300-tonniseksi kaljuunaksi, jonka valmistusvuodeksi oli merkitty 1546 ja miehistöksi 200. Tuolloin aseistuksena oli neljä pronssitykkiä ja 40 rautaista tykkiä.

Alus otettiin palvelukseen vuoden 1558 uudelleen rakentamisen jälkeen vuonna 1559–1560 Skotlannin rannikolle päällikkönään William Southwick. Alus rakennettiin uudelleen 1577–1581 ja se modernisoitiin Deptfordissa 1585–1586. Vuonna 1588 aluksen päällikkönä oli Sir Martin Frobisher, joka oli tehtävässä toukokuuhun asti. Tämän jälkeen päällikkönä oli Sir Henry Palmer elokuuhun ja edelleen John Wynter. Vuonna 1597 aluksen päällikkönä oli Sir John Gilbert, jonka korvasi Sir Thomas Vavasour Azoreille tehtävää retkeä varten. Vuonna 1599 aluksen päällikkönä oli Sir Robert Mansell ja se oli sijoitettuna Irlantiin. Vuodet 1601–1602 alus oli Kanaalissa päällikkönään Jeremy Turner. Alus rakennettiin uudelleen 1618.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 40–41
2. ↑  Winfield, Rif s. 41
Biologisen vaaran kansainvälinen merkki.
**Biologinen vaara** tai **biovaara**, viittaa biologisiin tekijöihin, jotka aiheuttavat vaaraa eliöille, niistä tärkeimpänä ihmiset. Niihin voi kuulua lääketieteelliset jätteet, kuten käytetyt neulat, pieneliönäytteet, virukset tai myrkyt biologisista lähteistä. Niihin kuuluvat myös eläimille haitalliset aineet. Termiä "biovaara" ja vastaavaa varoitusmerkkiä käytetäänkin juuri ennakkovaroituksena, että ne joilla on mahdollisuus olla ko. aineille alttiina, voivat siihen valmistautua.

Biologisilla tekijöillä tarkoitetaan 

* pieneliöitä mukaan lukien ne, joita on muunneltu geneettisesti, soluviljelmiä ja ihmisessä eläviä loisia, jotka voivat aiheuttaa jonkin tulehduksen, allergian tai myrkkyvaikutuksen
* Pieneliöllä tarkoitetaan solumaista tai muuta kuin solumaista mikrobiologista rakennetta, joka kykenee lisääntymään tai siirtämään perimää;
* Soluviljelmällä tarkoitetaan monisoluisista eliöistä peräisin olevien solujen kasvattamista elatusalustalla.

Unicodessa biovaaran symboli on U+2623 (☣).

Lähteet
-------

1. ↑  Biologiset vaarat (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biologinen vaara** Wikimedia Commonsissa
Helmuth von Pannwitz vuonna 1943.
**Helmuth von Pannwitz** (14. lokakuuta 1898 – 16. tammikuuta 1947) oli saksalainen kenraali, joka kunnostautui ratsuväenupseerina ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.

Nuoruus
-------

Pannwitz syntyi preussilaiseen ylhäisöperheeseen Botzanowitzissa Sleesiassa, nykyisessä Olesnossa. 16-vuotiaana kadettina hän liittyi armeijaan ensimmäisessä maailmansodassa ja ansaitsi palveluksestaan 1. ja 2. luokan rautaristit.

Toinen maailmansota
-------------------

Toisessa maailmansodassa hän ansaitsi ritariristin elokuussa 1941 ja tammenlehvät everstinä vuotta myöhemmin. Pannwitz oli oleellisessa osassa vuodesta 1942 eteenpäin kasakkavapaaehtoisten värväämisessä XV. Kosaken-Kavallerie-Korpsiin Saksan Wehrmachtiin, mitä hän myöhemmin komensi partisaanien vastaisessa taistelussa Jugoslaviassa.

### Kasakkatoiminta

Kunnioituksesta ja ymmärryksestä, jota hän osoitti joukoilleen, Pannwitzista tuli niin suosittu kasakkavapaaehtoistensa joukossa, että ennen sodan loppua hänet valittiin Feldatamaniksi (korkein arvo kasakoiden hierarkiassa, normaalisti valittu tsaarille). Pannwitz antautui 11. toukokuuta 1945 brittijoukoille. Hänen sotilaansa kuitenkin luovutettiin neuvostojoukoille, mitä usein kutsutaan Lienzin kasakoiden pettämisenä. Osa heistä kuoli SMERSH:in käsissä tai teki itsemurhan välttääkseen karkotuksen. Koska Pannwitz oli Saksan kansalainen, häntä ei luovutettaisi SMERSH:ille. Siitä huolimatta Pannwitz vaati, että hän jakaisi miestensä ja komentajatoveriensa kohtalon.

Kohtalo
-------

Pannwitz teloitettiin Moskovassa 16. tammikuuta 1947 tuomittuna vakoilusta, vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja terroristihyökkäyksestä Neuvostoliittoa vastaan.

Melkein 50 vuotta myöhemmin 1996 Boris Jeltsinin valtakaudella Pannwitzin perhe anoi postuumia armahdusta vuoden 1946 tuomiosta. Korkeimman sotaoikeuden syyttäjä päätti, ettei mitään todisteita alkuperäiseen tuomioon ollut. 28. kesäkuuta 2001 tuomio kumottiin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Helmuth von Pannwitz
Arabiaa, tifinaghia ja ranskaa marokkolaisissa kylteissä.
**Tifinagh** on libyalaiseen kirjaimistoon perustuva tuaregien kirjoitusjärjestelmä, jota nykyään sovelletaan myös muihin berberikieliin.

Libyalainen kirjoitus oli muinaisten berberien käyttämä seemiläisperäinen konsonanttikirjaimisto. Sen vanhimmat ajoitetut muistomerkit ovat nykyisen Tunisian alueelta 100-luvulta eaa. Libyalaisia piirtokirjoituksia on löydetty Libyan autiomaasta ja Fezzanista aina Kanariansaarille ulottuvalta alueelta. Niistä vain osa on kyetty tulkitsemaan.

Tuaregien tifinagh perustuu Fezzanin ja Tripolitanian alueen muinaiseen kirjaimistoon. Sitä voidaan kirjoittaa horisontaalisesti tai vertikaalisesti oikealta vasemmalle, ylhäältä alaspäin tai päiväinvastoin. Tuaregit ovat käyttäneet kirjaimistoa piirtokirjoitusten ja lyhyiden viestien laatimiseen, mutta varsinaista kirjallisuutta sillä ei ole syntynyt.

Viime aikoina tifinaghia on ryhdytty elvyttämään Marokon ja Algerian berberiryhmien keskuudessa. Kirjaimistoa käytetään kauppojen kylteissä, sitä opiskellaan koulussa ja sillä julkaistaan kirjoja. Asia on kuitenkin hyvin kiistelty ja poliittisesti tulenarka. Omat kannattajansa on myös arabialaisella ja latinalaisella kirjaimistolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Lingvistitšeski entsiklopeditšeski slovar*, s. 265. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-031-2.
2. 1 2 3  Ilahiane, Hsain: *Historical Dictionary of the Berbers (Imazighen)*, s. 124. Lanham, Maryland – Toronto – Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 0-8108-5452-X.
3. 1 2  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 114. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
4. ↑  *Encyclopedia of the Modern Middle East & North Africa, second edition*, s. 462. Farmington Hills: Thomson Gale, 2004. ISBN 0-02-865987-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tifinagh** Wikimedia Commonsissa
Favrile-lasista valmistettu Lily-valaisin, n. 1910
**Tiffanylasi**  on nimitys, jota käytetään yhdysvaltalaisen taideteollisuusyritys Tiffany & Co:n lasituotteista, kuten maljakoista ja lasimaalausikkunoista. Yritys alkoi valmistaa niitä lasisuunnittelija Louis Comfort Tiffanyn johdolla. Kuuluisimpia Tiffany-tuotteita ovat epäsäännöllisistä lasinpaloista kootut, mosaiikkimaiset **Tiffany-valaisimet**.

Tiffanylasia edustaa myös Louis Comfort Tiffanyn 1800-luvun lopulla patentoima **Favrile-lasi**. Se on himmeää, osittain läpikuultavaa lasimassaa, jota käytetään käsin valmistetuissa tuotteissa, kuten jugendtyylisissä lampunvarjostimissa. Lasiin sekoitetut metallit saavat sen loistamaan sateenkaaren väreissä.

* "Kevät"-paneeli teoksesta The Four Seasons "Kevät"-paneeli teoksesta The Four Seasons
* Venetian-pöytälamppu, n. 1910-1920 Venetian-pöytälamppu, n. 1910-1920
* Clara Driscollin suunnittelema Daffodil-pöytälamppu Clara Driscollin suunnittelema Daffodil-pöytälamppu

Oikeinkirjoitus
---------------

Kielitoimiston mukaan *tiffanylasi* voidaan kirjoittaa suomen kielessä pienellä alkukirjaimella, koska sen yhteys erisnimeen on jo haalistunut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turtia, Kaarina: *Otavan uusi sivistyssanakirja*, s. 595. Toinen tarkistettu painos. Helsinki: Otava, 2005. ISBN 951-1-18397-4.
2. ↑  Konttinen, Riitta & Laajoki, Liisa: *Taiteen sanakirja*, s. 453–454. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12841-8.
3. ↑  Konttinen & Laajoki 2000, s. 107.
4. ↑  Hautala, Irmeli & Maamies, Sari: Kielitoimisto neuvoo.  *Kielikello*, 1993, nro 1.
Tiffany Gauthier
**Tiffany Gauthier** (s. 2. joulukuuta 1993 Saint-Étienne) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa 
Club des Sports de Tignesiä.

Gauthier sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 supersuurpujottelussa 23:nneksi ja syöksylaskussa 25:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli syöksylaskussa 13:s ja supersuurpujottelussa 22:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 28:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Gauthier kilpaili ensimmäisen kerran Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2016 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Crans-Montanan supersuurpujottelussa helmikuussa 2017 oltuaan kymmenes. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Bad Kleinkirchheimin supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa tammikuussa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tiffany Gauthier Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Edestä ja sivultaTakaa
**Ara Pacis Augustae** (usein vain **Ara Pacis**, suom. *Augustuksen rauhanalttari*, kirjamellisesti *Pax Augustan alttari*) on alttari, joka toimi kulttirakennuksena Pax Augusta -jumalattarelle. Rooman senaatti rakennutti sen vuosina 13–9 eaa. Rooman Marskentälle Rooman keisari Augustuksen voitettua viimeiset vastustajansa Hispaniassa ja Galliassa. Alttarin oli tarkoitus ilmentää sitä rauhaa ja hyvinvointia, jonka Rooman sotilaallinen mahti ja Augustuksen hallinto takasivat. Edward Gibbon antoi tälle rauhan ja vaurauden kaudelle myöhemmin nimen Pax Romana.

Pax Augusta oli myöhemmälle antiikille tyypillinen abstrakti hyvejumaluus. Muita Augustuksen pystyttämiä temppeleitä olivat *Victoria Augusta* (suom. *Augustuksen Voitto*) ja *Iustitia Augusta* (suom. *Augustuksen Oikeudenmukaisuus*). Augustus myös nimesi Forum Romanumilla sijainneen Concordian temppelin *Concordia Augustaksi* (suom. *Augustuksen Yksimielisyys*).

Alttari tehtiin Lunan marmorista ja koristeltiin reliefein. Itse alttaria ympäröi marmorinen suoja-aitaus, jossa oli kohokuvioita Rooman myyttisestä menneisyydestä, sekä vuoden 13 eaa. uhrikulkueesta, jossa kuvataan myös Augustus lähisukulaisineen.

Nykyisen alttarin koristeina on sekä alkuperäisiä reliefejä että niiden kipsikopioita. Jotkut alkuperäisistä reliefeistä ovat eri maiden museoissa, muun muassa Louvressa. Mussolini siirsi alttarin vuonna 1938 alkuperäiseltä paikaltaan lähelle Augustuksen mausoleumia. Alttarille on sittemmin rakennettu moderni suojarakennus.

Reliefejä
---------

* Romulus ja Remus sekä Mars, pohjoispääty.Romulus ja Remus sekä Mars, pohjoispääty.
* Aineias tai Numa Pompilius suorittamassa uhrausta, pohjoispääty.Aineias tai Numa Pompilius suorittamassa uhrausta, pohjoispääty.
* Keisariperheen jäseniä, eteläpääty.Keisariperheen jäseniä, eteläpääty.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uskonnot antiikin Roomassa*. Hänninen, Kahlos, Lehtonen. Teos. 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ara Pacis** Wikimedia Commonsissa
**Azarethes** (kreik. Ἀζαρέθης; eli 500-luvulla) oli persialainen sotapäällikkö. Azarethes ei luultavasti ollut hänen oikea nimensä, vaan kreikkalainen versio persialaisesta arvonimestä. Aikalaishistorioitsija Prokopios kuvasi Azarethesta "poikkeuksellisen kyvykkääksi soturiksi", ja aikalaishistorioitsija Zakharias Mytileneläisen mukaan hänen virkansa oli *astabadh* (korkea-arvoinen virkamies, vastasi suunnilleen roomalaisten *magister officiorumia*).

Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana vuonna 531 Azarethes hyökkäsi 15 000 ratsumiehen kanssa roomalaisten Eufratensiksen provinssiin Eufratjoen eteläpuolella. Persialaiset ryöstelivät aluetta, mutta joutuivat perääntymään roomalaisten armeijan saavuttua paikalle. Roomalaiset saivat kuitenkin Azarethesin armeijan kiinni, mutta seuranneessa Callinicumin taistelussa 19. huhtikuuta 531 Azarethes kukisti roomalaisten suuremman armeijan. Persialaisten tappiot olivat kuitenkin niin suuret, että Azarethes joutui Persian kuninkaan Kavadh I:n epäsuosioon.

Vuonna 544 Azarethes oli Persian kuningas Khosraun mukana Edessan piirityksessä. Häntä ei mainita enää historiallisissa lähteissä tämän jälkeen.

Lähteet
-------

* Martindale, John Robert & Jones, Arnold Hugh Martin & Morris, John: *The Prosopography of the Later Roman Empire, Volume III: A. D. 527-641*. Cambridge University Press, 1992. ISBN 978-0-521-20160-5. Google books. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Martindale, s. 160
**Helmuth Otto Ludwig Weidling** (2. marraskuuta 1891 – 17. marraskuuta 1955) oli tykistönkenraali Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli Berliinin puolustuksen viimeinen komentaja Berliinin taistelun aikana. 

Hän oli syntynyt Halberstadtissa Preussissa ja liittyi armeijaan vuonna 1911. Toisen maailmansodan alussa hän otti osaa taisteluun Ranskasta Saksan XL panssariarmeijan komentajana, ja myöhemmin itärintamalla ainakin 86. jalkaväkidivisioonan ja XLI panssariarmeijan komentajana. Hän taisteli muun muassa Kurskissa, ja LVI panssariarmeijan mukana Seelowin metsän taistelussa. 

Ennen Berliinin taistelua Adolf Hitler käski teloittaa Weidlingin, koska epäili tämän siirtäneen komentopaikkaansa. Weidling riensi Führerbunkeriin, jolloin vakuuttuneena tämän rohkeudesta Weidling nimitettiin koko Berliinin puolustuksen johtajaksi huhtikuussa 1945. Ankarien taistelujen jälkeen Weidling antautui kenraali Vasili Tšuikoville 2. toukokuuta 1945.

Tšuikovin ja Vasili Sokolovskin ohjeiden mukaan Weidling teki antautumiskäskynsä kirjallisena. Weidlingin kirjoittamassa dokumentissa luki:

> "30. huhtikuuta 1945 Führer teki itsemurhan, ja siten hylkäsi ne jotka olivat vannoneet uskollisuutta hänelle. Führerin ohjeiden mukaan te saksalaiset sotilaat joutuisitte jatkamaan Berliinin puolesta taistelemista siitä huolimatta että ammuksemme ovat lopussa ja että yleinen tilanne tekee vastarinnan jatkamisesta hyödytöntä. Määrään vastarinnan välittömän lopettamisen. Jokainen hetki kun vielä jatkatte taistelua, pitkittää Berliinin siviiliväestön ja haavoittuneittemme kärsimyksiä. Yhdessä neuvostoliittolaisten joukkojen ylipäällikön kanssa määrään teidät lopettamaan taistelun heti. WEIDLING, tykistönkenraali, entinen Berliinin puolustuksen aluepäällikkö."
> 
> 

Neuvostoliittolaiset ottivat hänet sotavangiksi ja veivät Neuvostoliittoon, jossa moskovalainen sotilastuomioistuin tuomitsi hänet yhdessä muiden saksalaisupseerien kanssa 25 vuodeksi vankeuteen helmikuussa 1952. Weidling kuoli Vladimirovkan vankileirillä Keski-Venäjällä 17. marraskuuta 1955. KGB:n ilmoittama virallinen kuolinsyy oli sydänkohtaus.

Weidling oli palkittu rautaristillä tammenlehvien ja miekkojen kanssa ansioituneesta palveluksestaan Saksan asevoimissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *General der Artillerie*
2. ↑  Dollinger, Hans (1997): *The Decline and Fall of Nazi Germany and Imperial Japan*. Library of Congress katalogikorttinumero 67-27047. ISBN 978-0-7537-0009-9.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Harmaaraita** on *Soturikissat*-kirjasarjassa esiintyvä fiktiivinen kissahahmo, joka asuu Myrskyklaanissa, villikissana syvällä metsässä. Harmaaraita saa kirjassa *Salaisuuksien Metsä* pojan ja tyttären, Myrskyturkin ja Sulkahännän.

Historia
--------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Oppilaana

Kirjassa *Villiin luontoon* Harmaaraita esiintyy oppilasnimellä Harmaatassu ja asuu ja elää Myrskyklaanissa. Kirjan alussa hän ja kotikisu Ruska tutustuvat toisiinsa, ja klaanissa Harmaatassusta tulee Ruskan eli Tulitassun ensimmäinen ja paras ystävä. Kirjan lopussa Harmaatassu ja Tulitassu osallistuvat taisteluun Varjoklaania vastaan ja saavat soturinimet, Harmaaraita ja Tulisydän.

### Soturina

Kirjassa *Tuli ja jää* Harmaaraita ja Tulisydän hakevat Tuuliklaanin kotiinsa Kaksijalkalasta, mihin klaani on paennut Rikkotähden häädettyä heidät nummilta. Pian tämän jälkeen molemmat saavat oman oppilaan, Harmaaraita Saniaistassun ja Tulisydän Tuhkatassun. Eräällä opetustuokiolla harmaa soturi vajoaa jäihin, mutta Jokiklaanin naaras, Hopeavirta, pelastaa hänet. Nämä kaksi rakastuvat ja alkavat seurustella, mikä ajaa Harmaaraidan ja Tulisydämen riitoihin. Kirjan lopussa he kuitenkin sopivat riitansa.

*Salaisuuksien metsä* -kirjassa Harmaaraita ja Tulisydän selvittävät edelleen Punahännän salaperäistä kuolinsyytä, ja samalla Harmaaraita ja Hopeavirta jatkavat seurusteluaan, tosin he ovat luvanneet tavata vain kokoontumisissa. Harmaaraidan ja Tulisydämen auttaessa Jokiklaania riistapulan aikana Myrskyklaanin tietämättä, Harmaaraita saa tietää Hopeavirran odottavan heidän yhteisiä pentujaan. Hän on siitä innoissaan, sillä uskoo pentujen liittävän hänet ja kauniin naaraan yhteen ikuisiksi ajoiksi. Kun Hopeavirta kuolee synnytykseen mutta pennut selviävät, Harmaaraita päättää että pennut kuuluvat kuolleen emonsa klaaniin ja vaihtaa heidän kanssaan klaania hoivatakseen heitä.

Kirjojen *Myrsky nousee* aikana Harmaaraita asuu poikansa ja tyttärensä kanssa Jokiklaanissa, mutta kaipaa edelleen Myrskyklaaniin. Kirjassa *Vaarallinen polku* Jokiklaanin uusi päällikkö Leoparditähti pakottaa Harmaaraidan valitsemaan kahden klaanin väliltä, ja Harmaaraita valitsee Myrskyklaanin - joutuen samalla luopumaan pennuistaan. 

### Varapäällikkönä

Harmaaraidasta tulee Myrskyklaanin varapäällikkö *Pimeyden hetki* -nimisen kirjan lopussa. Hän on varapäällikkönä kirjoissa *Tulitähden tehtävä*, *Keskiyö*, *Kuunnousu* ja *Aamunkoi*. Viimeiseksi mainitussa Harmaaraita joutuu kaksijalkojen vangitsemaksi auttaessaan muita sotureita vapauttamaan muita kaapattuja kissoja näiden kynsistä, joten häntä ei esiinny ollenkaan seuraavassa kirjassa nimeltä *Tähtiyö*.

*Auringonlasku*-kirjassa Vatukkakynsi nimetään Myrskyklaanin uudeksi varapäälliköksi Harmaaraidan tilalle, sillä Tulitähti myöntää, ettei Harmaaraita ole tulossa takaisin. Harmaaraita kuitenkin palaa kirjassa *Näkö*, mutta Vatukkakynsi säilyttää varapäällikön asemansa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Sándor Veress
**Sándor Veress** (1. helmikuuta 1907 Cluj Napoca – 4. maaliskuuta 1992 Bern) oli unkarilais-sveitsiläinen säveltäjä, etnomusikologi ja pianisti.

Veress opiskeli sävellystä Zoltán Kodályn johdolla ja viimeisteli pianonsoiton opintonsa Béla Bartókin johdolla. Hän toimi vuosina 1943–1949 Kodályn seuraajana Franz Lisztin musiikkiakatemian sävellysprofessorina. Etnomusikologina hän teki myös kansanmusiikin keräystyötä ja avusti Béla Bartókia Unkarin tiedeakatemiassa. Vuonna 1949 Veressille myönnettiin Kossuth-palkinto. Pian Veress kuitenkin siirtyi Sveitsiin koettuaan monien taiteilija- ja tieteilijäkollegoidensa tavoin Unkarin yhteiskunnallisten olojen muuttuneen sietämättömiksi. Säveltäjän ura voidaankin jakaa tämän ratkaisun perusteella Unkarin- ja Sveitsin-jaksoihin; ensin mainitulle tunnusomaista oli unkarilaisten kansanmusiikkivaikutteiden ja italialaiseen polyfoniseen laulutyyliin pohjautuvan kontrapunktisen rakentelun yhdistely. Maastamuuttonsa jälkeen Veress alkoi kasvavissa määrin omistautua musiikin luomiselle kaksitoistasäveljärjestelmän pohjalta.

Veressin Unkarissa viettämältä ajalta peräisin ovat muiden muassa baletti *Térszili Katicza*, viulukonsertto ja oratorio *Szent Ágoston zsoltára az eretnekek ellen*. Sveitsin-ajalta ovat peräisin muiden muassa konsertot, joissa soolosoittimina ovat piano, klarinetti, jousikvartetti ja kaksi pasuunaa. Veress sävelsi Sveitsissä myös runsaasti kamarimusiikkiteoksia, joihin kuuluvat sellosonaatti, pianotrio ja harvinaislaatuisille kokoonpanoille laaditut teokset. Vokaaliteosten joukossa ovat *Elegie*, joka on sävelletty soitinkokoonpanosäesteisesti Walther von der Vogelweiden runoon ja *Glasklangespiel*, joka on sävelletty suurelle kuorolle Hermann Hessen teksteihin.

Veress oli pitkään vakavasti sairas, mutta otti Sveitsin kansalaisuuden viimeisinä elinkuukausinaan. Hän jätti pedagogisella työllään jälkensä musiikkielämään molemmissa asuinmaissaan; hänen oppilaidensa joukossa olivat György Ligeti, György Kurtág, Lajos Vass, Heinz Holliger, Heinz Marti ja Jürg Wyttenbach.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  SÁNDOR VERESS Zeneakadémia


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Arabialainen lapsuusevankeliumi** on *Uuden testamentin* apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi eli kirjoitus, joka kertoo Jeesuksen lapsuudesta.

Historia
--------

Lapsuusevankeliumi on kirjoitettu 500-luvulla, ja se perustuu sisällöltään *Tuomaan lapsuusevankeliumiin* ja *Jaakobin protoevankeliumiin*. Kirjoituksesta on tunnettu vain arabiankielisiä kopioita. Tekstikritiikin avulla on päätelty, että kirjoitus on alun perin kirjoitettu syyriaksi mutta käännettiin arabiaksi todennäköisesti niihin aikoihin, kun kristinusko alkoi levitä Arabian niemimaalla.

Arabiankielinen teksti tunnettiin vielä 1600-luvun lopulla, jolloin siitä tehtiin käännös, mitä kautta teksti on sen jälkeen tunnettu. Tämän jälkeen myös arabiankielinen versio on kadonnut.

Sisältö
-------

Evankeliumi koostuu kolmesta osasta:

1. Jeesuksen syntymä, *Jaakobin protoevankeliumin* pohjalta.
2. Ihmeet Egyptiin tehdyn pakomatkan aikana, paikallisen perimätiedon pohjalta.
3. Jeesuksen ihmeet lapsena, *Tuomaan lapsuusevankeliumin* pohjalta.

Evankeliumissa on runsaasti ihmeitä joita alkuperäisissä teksteissä ei ole, kuten parantava Jeesuksen vaippa, Jeesuksen hiki, joka muuttuu palsamiksi sekä vaatteiden värjääminen monenvärisiksi pelkällä indigovärillä. Kirjoitus myös esittää Jeesuksen tavanneen jo lapsena Juudas Iskariotin sekä ryövärit, joiden kanssa hänet ristiinnaulittiin.

Evankeliumin kertomuksia, erityisesti toisen osan ihmeitä Egyptissä, on myös *Koraanissa*. Kriittisen tutkimuksen mukaan se, että nämä kertomukset sisältyvät *Koraaniin*, johtuu evankeliumin suuresta vaikutuksesta arabien keskuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Davies, Stevan L.: *The Infancy Gospels of Jesus: Apocryphal Tales from the Childhoods of Mary and Jesus--annotated & Explained*, s. 25. Christian folktales. SkyLight Paths Publishing, 2009. ISBN 9781594732584. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *The Arabic Gospel of the Infancy of the Saviour*. Wikisource. (englanniksi)
* *The Arabic Infancy Gospel of the Savior*. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
* *The Arabic Gospel of the Infancy of the Saviour*. New Advent. (englanniksi)
Viiden kameran vapaan katselukulman televisio
**Vapaan katselukulman televisio** (engl. *Free view point television*) on 3D-informaatiojärjestelmä, joka sallii kuvan hankinnan, käsittelyn ja esittämisen. Järjestelmän on kehittänyt japanilainen Masayuki Tanimoto, Nagoyan Yliopistosta.

Järjestelmä perustuu Ray-space-metodiin ja esitystapaan. Ray-space-data koostuu useista erisuuntiin kulkevista viivoista.

FTV:n tulisi olla yhteensopiva kaiken sisällön kanssa. FTV hankkii, tallentaa ja lähettää kaiken visuaalisen informaation 3D-tilasta.

FTV kuva pyrkii toistamaan kuvan siis kolmiulotteisesti. Näin katselija voi valita haluamansa katselukulman, jolloin hän näkee kuvan sivultakin päin.

3D-kuva saadaan ottamalla usealla *palvelimeen* kytketyllä kameralla kuvia kohteesta.

FTV-signaalin hankinta
----------------------

Kolmiulotteinen kuva saadaan asettamalla useita kameroita kuvattavan kohteen ympärille, samalle korkeudelle. Kameroille on kaksi pääasiallista asennustapaa: lineaarinen ja puolikaari.

Ray-space on näin hankittujen kuvien yhdistelmä.

FTV:n tuomat lisäarvot
----------------------

FTV ei ainoastaan luo, tallenna ja esitä kolmiulotteista kuvaa, vaan kaikki kuvainformaatio pystytään myös siirtämään eteenpäin. FTV-signaali on uusi kynnys videosignaloinnissa, koska sillä on useampi ulottuvuus kuin normaalissa videosignaalissa.

FTV-signaalin käsittely
-----------------------

Tuotettavan näkymän laatu riippuu pääasiassa siitä, kuinka monta kameraa näkymän kuvaamiseen käytetään. Jos katselija on kulmassa, josta ei kameralla ole otettu kuvaa, FTV muodostaa kuvan viereisten kameroiden kuvien perusteella.

Usean kameran asettelu
----------------------

Riittävän tehokkaan koodauksen sekä uuden kuvan muodostamiseen tarvitaan useiden kuvien esikäsittelyä. Usean kameran asettelu siten, että kaikki kamerat ovat samalla etäisyydellä ja korkeudella, on käytännössä vaikeaa.

FTV-signaalin esittäminen
-------------------------

FTV tarjoaa tarkan ja korkealaatuisen kuvan vaikeista ja monimutkaisistakin kohteista. Kuvan esittämiseen kumminkin vaaditaan uudenlainen järjestelmä. Nykyään tämä on kehitetty käyttämällä 2D ja automultiscopic näyttöjä pään liikkeen tunnistus järjestelmillä.

100:n kameran järjestelmä
-------------------------

Järjestelmä on kehitetty suurien alueiden kuvaamiseen. Se perustuu palvelimeen ja sataan asiakasyksikköön (client, nodes) joissa jokaisessa on oma kameransa. Palvelin luo ja lähettää kaikille asiakkaille synkronointisignaalin. Järjestelmä pystyy kuvaamaan huippuresoluutioista kuvaa 30 fps vauhdilla sekä nauhoittamaan analogista signaalia jopa 96 kilohertsiin asti.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Free view point television
Juustoa pakkauksessaan.
Juustosiivu.
**São Jorge** on portugalilainen Azorien São Jorgen saarelta lähtöisin oleva lehmänmaitojuusto.

São Jorge-juusto mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1574. Juuston valmistuksen mahdollinen aloittaja oli flanderilainen Wilhelm van der Haegen, joka käytti sittemmin nimeä Guilherme da Silveira. São Jorge soveltui hyvin laidunmaaksi hedelmällisen vulkaanisen maaperänsä ja leudon ilmastonsa ansioista. Karjankasvatus saarella kasvoi huomattavasti 1870-luvulla, jolloin suurin osa saaren maatalouskelpoisesta maasta muutettiin laitumeksi. Maitotuotteiden tuotannosta tuli samalla saaren merkittävin talouden osa-alue.

Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään ensin 30 °C lämpötilaan, jolloin siihen lisätään juksute ja heraa aiemmin tehdystä juustosta. Syntyvä juustomassa lämmitetään 36–37 °C lämpötilaan. Tämän jälkeen juustomassa kuivatetaan, suolataan ja asetellaan muotteihin. Juusto kypsyy kolmesta yhdeksään kuukautta. Kypsyessä juustossa esiintyy mikrobeja, joista yleisimpiä ovat *Lactobacillus paracasei*, *Lactobacillus rhamnosus* ja *Enterococcus*.

Valmiit juustot ovat painoltaan 8–12 kiloa. Juuston kuori on syvän kultainen ja sisältä vaalean kultainen. Juustossa on pieniäreikiä ja rakenteeltaan juusto on lujaa ja taipuisaa. Kypsyessään juusto saa lievän pippurisen, happaman ja tunkkaisen maun. Juustoa käytetään pöytäjuustona, muussa ruuanlaitossa tai jälkiruokana esimerkiksi hillon kanssa. Juustoa myydään merkittäviä määriä esimerkiksi Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 638. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
***Echinus acutus*** on *Diadematoidea*-lahkoon kuuluva suuri, punavalkoinen merisiili, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*E. acutuksen* ruumis on suhteellisen korkea ja puolikartiomainen eikä pallomainen kuten sen lähisukulaisella ruokamerisiilillä (*E. esculentus*). Molemmat lajit ovat läpimitaltaan enintään 15 senttimetriä ja pystyvät risteytymään keskenään. *E. acutuksen* tukiranko on tavallisesti valkoinen tai vihreä ja siinä on vaihtelevanlevyisiä, punaruskeita raitoja. Tukirangon pinnalla on suuria, tanakoita kalkkipiikkejä säännöllisinä, pystysuuntaisina jonoina, joiden välissä on hennompia piikkejä. Piikit ovat tyvestään punertavat tai vihertävät ja kärjestään valkoiset. Niiden lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli *pedikellaarioita*, joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan ja myös tukirangon laella niitä on vain vähän.

Levinneisyys
------------

*E. acutusta* tavataan vain Atlantin valtameren koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Karhusaaren lähistölle ja etelässä Välimerelle ja Cabo Bojadorin rannikolle. Pohjanmeressä sitä esiintyy ainoastaan alueilla, jotka ovat vähintään 100 metrin syvyisiä.

Elinympäristö
-------------

*E. acutus* elää yleensä karkealla pohjalla 20 metrin syvyydestä aina 1,3 kilometriin asti.

Ravinto
-------

*E. acutus* syö leviä sekä pieniä merieliöitä, kuten äyriäisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Echinus acutus *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics. Viitattu 10. elokuuta 2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Bay-Nouailhat, Anne: Description of Echinus acutus *European Marine Life*. Association Mer et Littoral. Viitattu 10. elokuuta 2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3198393
* CoL: 38LF4
* EUNIS: 44277
* GBIF: 5188140
* IRMNG: 10981627
* ITIS: 157946
* NCBI: 576140
* WoRMS: 124277

 |

 |
**Echínos** (kreik. Εχίνος) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Mýkin kuntaan, Xánthin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 486 (vuonna 2011).

Echínoksen moskeija.
Echínoksen pieni kaupunki sijaitsee Kompsátos-joen varrella linnuntietä noin 17 kilometriä pohjoiskoilliseen Xánthista. Echínos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Εχίνου, *Dimotikí Koinótita Echínou*), johon kuuluu varsinaisen Echínoksen kaupungin lisäksi Melívoian kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 074. Kaupungin vanha väestö on pomakkeja, ja se on Kreikan suurimpia pomakkiasutuksia eli "pomakkikyliä" (*pomakochória*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Πομακοχώρια *Eco Thraki*. Viitattu 9.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Echínos** Wikimedia Commonsissa
**Harmaat sudet** (turk. *Bozkurtlar*) on turkkilainen nationalistinen järjestö, joka on toiminut 1960-luvun lopulta lähtien. Sen ideologiaa on kuvattu äärikansallismieliseksi ja uusfasistiseksi. Järjestöllä on läheiset yhteydet Kansallismieliseen toimintapuolueeseen (MHP). Se on MHP:n puolisotilaallinen tai terroristisiipi. Yhdysvallat ja Euroopan unioni eivät kuitenkaan määrittele Harmaita susia terroristijärjestöksi. Harmaiden susien perustaja oli eversti Alparslan Türkeş (1917–1997), joka johti myös MHP:tä.

Harmaat sudet osallistuivat vuosina 1976–1980 Turkin poliittisiin väkivaltaisuuksiin, joissa kuoli yli 5 000 ihmistä. Väkivaltaisuudet johtivat vuoden 1980 sotilasvallankaappaukseen. Harmaat sudet tappoivat yli sata aleviittiä Maraşin verilöylyssä vuonna 1978. Järjestön on epäilty toteuttaneen myös Taksim-aukion verilöylyn vuonna 1977. Paavi Johannes Paavali II:n murhaa yrittänyt Mehmet Ali Ağca oli Harmaiden susien jäsen.

Harmaat sudet kannattaa panturkkilaisuutta. Järjestön jäseniä on taistellut Vuoristo-Karabahin sodassa azerien puolella ja Tšetšenian sodissa tšetšeenien puolella. He tukivat Azerbaidžanin vallankaappausyritystä vuonna 1995. Järjestö toimii myös Euroopassa asuvien turkkilaisten keskuudessa. Harmaat sudet on jäsenmäärältään Saksan suurin äärioikeistolainen järjestö. Sillä uskotaan olevan yhteyksiä Turkin niin sanottuun "syvään valtioon", eli oletettuihin Turkin poliittisen järjestelmän taustalla toimiviin demokratianvastaisiin elementteihin, kuten tiedustelupalveluun, armeijaan ja mafiaan sekä aiemmin myös Counter-Guerrillaan, joka oli Operaatio Gladion turkkilainen haara.

Vuonna 2016 Harmaiden susien jäseniä on taistellut Syyrian sisällissodassa Vapaan Syyrian armeijan puolella. Järjestö suhtautuu vihamielisesti kurdeihin ja armenialaisiin sekä kieltäytyy jyrkästi tunnustamasta armenialaisten kansanmurhaa.
Saksassa arvioidaan olevan 2016 noin 10 000 harmaiden susien jäsentä, joista Baijerissa 1200. Ryhmä on osallistunut entistä aktiivisemmin kurdien vastaiseen aktivismiin, kuten joukkotappeluihin kurdien tilaisuuksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile: Pope gunman Mehmet Ali Agca  18.1.2010. BBC News.  (englanniksi)
2. ↑  Beitrag: Graue Wölfe im Schafspelz – Türkische Faschisten in Deutschland (pdf)  26.5.2015. ZDF.  (saksaksi)
3. ↑  Atkins, Stephen E.: *Encyclopedia of Modern Worldwide Extremists and Extremist Groups*, s. 110. Greenwood Press, 2004. ISBN 0-313-32485-9. (englanniksi)
4. ↑  Äärikansallinen puolue nousemassa yllätysvoittajaksi Turkin vaaleissa  19.4.1999. Helsingin Sanomat.
5. 1 2  Kushner, Harvey W.: *Encyclopedia of Terrorism*, s. 153. Sage Publications, 2003. ISBN 0-7619-2408-6. (englanniksi)
6. ↑  Drei Halb­monde für ein Großreich  marraskuu 2015. StadtRevue.  (saksaksi)
7. 1 2  Syria conflict: Turkish ultra-nationalist suspected of killing Russian pilot may have ties to his country's 'deep state'  17.4.2016. The Independent.  (englanniksi)
8. ↑  Turkey’s nationalist 'Gray Wolves' enter Syrian fray  3.2.2016. Al-Monitor.  (englanniksi)
9. ↑
**Sándor Kocsis** (21. syyskuuta 1929 Budapest – 22. heinäkuuta 1979 Barcelona, Espanja) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueuransa Kocsis aloitti paikallisseura KTC:ssa. Pian hän siirtyi maansa huippuseuroihin kuuluvaan Ferencvárosi TC:hen ja voitti heti samana vuonna mestaruuden joukkueen riveissä. Vuonna 1950 hän siirtyi Budapest Honvédiin missä pelasi yhdessä Ferenc Puskásin kanssa ja voitti kolmesti Unkarin mestaruuden. *lähde?* Euroopan-pelireissun aikana Unkarissa tapahtui kansannousu, ja Kocsis jäi ulkomaille. Hän toimi hetken aikaa Young Boys Bernin pelaaja-valmentajana ja siirtyi pian FC Barcelonaan missä seitsemän vuoden aikana voitti kaksi liigamestaruutta sekä UEFA Cupin. Hän pelasi myös Euroopan Cupin finaalissa onnistuen myös maalinteossa, mutta Barca hävisi ottelun portugalilaiselle Benficalle.

Kocsis pelasi Unkarin maajoukkueessa 68 ottelua joissa teki peräti 75 maalia. Hän oli mukana Helsingissä 1952 voittamassa olympiakultaa. Sveitsin MM-kisoissa 1954, joissa Unkari sijoittui hopealle, Kocsis voitti maalikuninkuuden 11 maalillaan, mistä hän sai lempinimen *"Kultainen pää"*. Useat hänen tekemänsä maalit syntyivätkin puskemalla.

Uransa Kocsis lopetti vuonna 1966.

Lähteet
-------

* Sándor Kocsis Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sándor Kocsis** Wikimedia Commonsissa

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen paras maalintekijä
1930: Argentiina Guillermo Stábile • 1934: Tšekkoslovakia Oldřich Nejedlý • 1938: Brasilia Leônidas • 1950: Brasilia Ademir • 1954: Unkari Sándor Kocsis • 1958: Ranska Just Fontaine • 1962: Brasilia Garrincha, Brasilia Vavá, Chile Leonel Sánchez, Jugoslavia Dražan Jerković, Neuvostoliitto Valentin Ivanov, Unkari Flórián Albert • 1966: Portugali Eusébio • 1970: Saksa Gerd Müller • 1974: Puola Grzegorz Lato • 1978: Argentiina Mario Kempes • 1982: Italia Paolo Rossi • 1986: Englanti Gary Lineker • 1990: Italia Salvatore Schillaci • 1994: Venäjä Oleg Salenko, Bulgaria Hristo Stoitškov • 1998: Kroatia Davor Šuker • 2002: Brasilia Ronaldo • 2006: Saksa Miroslav Klose • 2010: Saksa Thomas Müller, Uruguay Diego Forlán, Alankomaat Wesley Sneijder, Espanja David Villa

Unkarin joukkue – Kesäolympialaiset 1952
MV Grosics |
P Bozsik |
P Buzánszky |
P Dalnoki |
P Lantos |
P Zakariás |
KK Kovács |
KK Lóránt |
H Budai |
H Csordás |
H Czibor |
H Hidegkuti |
H Kocsis |
H Palotás |
H Puskás |
Valmentaja Sebes

Unkarin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1954
1 Grosics |
2 Buzánszky |
3 Lóránt |
4 Lantos |
5 Bozsik |
P Dalnoki |
6 Zakariás |
7 J.Tóth |
8 Kocsis |
9 Hidegkuti |
10 Puskás |
11 Czibor |
12 Kárpáti |
13 Várhidi |
14 Kovács |
15 Szojka |
16 Budai |
17 Machos |
18 Csordás |
19 Palotás |
20 M.Tóth |
21 Gellér |
22 Gulyás |
Valmentaja Sebes



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**HMS Hajen** (runkonumero 1) oli Ruotsin laivaston vuonna 1904 valmistunut ensimmäinen sukellusvene.

Valmistus
---------

Meri-insinööri Carl Richson lähetettiin 1900 Yhdysvaltoihin opiskelemaan sukellusveneiden valmistusta. Vuonna 1902 Ruotsin valtiopäivät äänestivät sukellusveneiden hankinnasta, minkä kuningas vahvisti 28. marraskuuta. Richson aloitti Holland-tyyppisen aluksen valmistuksen Tukholman laivastontelakan vanhalla kaleeritelakalla. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1904 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 18. marraskuuta.

Palvelus
--------

Kesällä 1905 alus siirrettiin Ruotsin länsirannikolle kuten pääosa muustakin laivastosta pitkin Götan kanavaa Norjan kanssa syntyneen kriisin vuoksi. Se nimettiin *HMS Undervattenbåten N:r 1:ksi* vuonna 1909. Vuosina 1915-1916 alus oli modernisoitava Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:n telakalla, jolloin sitä pidennettiin 23,3 metriin rakennettaessa keula ja kansirakenteet uudelleen. Aluksen voimanlähteeksi vaihdettiin 1916 150 hevosvoiman 4-sylinterinen Atlas UII -dieselmoottori. Ensimmäisen maailmansodan viimeisenä vuonna alusta pidettiin edelleen kunnossa. Se poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922, jolloin siitä poistettiin moottorit sekä muita kunnossa olevia osia. Vuodesta 1932 alkaen alus on ollut maissa merimuseossa (ruots. *Marinmuseum*) näytteillä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Hajen (1904)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 361
2. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 174


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**EI** | **Ruotsin laivaston sukellusveneluokat** | Seuraaja:***HMS Hvalen*** |
**Echelon** on Access Softwaren kehittämä ja U.S. Goldin julkaisema avaruussimulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna 1987 Commodore 64:lle ja seuraavana vuonna Amstrad CPC:lle, Apple II:lle, DOS:lle ja ZX Spectrumille.

Pelaaminen
----------

Peli koostui kolmesta moodista: tieteellinen (tutkimusmatkailu), partiointi (tutkimusmatkailu taistelun kanssa) ja sotilaallinen (taistelu). Commodore 64 -version mukana tuli "LipStick" kuulokeohjain, joka aktivoitui äänellä ja toimi toisena tulitusnäppäimenä.

Peli käytti rautalankamallin 3D-grafiikkaa kuten *Elite* ja *Starglider*.

Vastaanotto
-----------

Pelin Commodore 64 -versio on saanut Zzap! -lehden italiankielisessä versiossa arvosanaksi 81 %.

Pelin Commodore 64 -versio on saanut Commodore User -lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.

Lähteet
-------

1. 1 2  Matt Barton, Bill Loguidice: The History of Elite: Space, the Endless Frontier  7.4.2009. Gamasutra. Viitattu 21.2.2019.
2. 1 2  Echelon review Amiga Magazine Rack. Viitattu 21.2.2019.
3. ↑  Zzap! numero 24 - Giugno 1988 *zzap.it*. Viitattu 21.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Echelon* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Echelon* SpectrumComputing.co.uk -sivustolla (englanniksi)