recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Athabascan öljyhiekkaesiintymän sijainti.
**Athabascan öljyhiekka** on Kanadassa Albertassa, Wood Buffalon kunnan alueella sijaitseva laaja öljyhiekkaesiintymä. Varanto on arvioitu kokonaisuudessaan toiseksi suurimmaksi "öljyesiintymäksi" Saudi-Arabian öljyn jälkeen. Öljyn uuttaminen hiekasta vie 30–50 prosenttia öljyn energiasisällöstä. Vedentarve on 2,5–4-kertainen saatuun öljyyn verrattuna.

Laajuus
-------

Hiekasta erotetun öljyn määrä alueella on arvioitu vastaavan 173 miljardia tynnyriä öljyä nykytekniikalla tai 315 mrd. tynnyriä öljyä uusilla tekniikoilla. Varanto on arvioitu toiseksi suurimmaksi "öljyesiintymäksi" Saudi-Arabian öljyn jälkeen.[1]

Kaivos
------

Kaivos on vaatinut 6 500 hehtaarin rämeen ja metsän raivausta. Öljyhiekka kerätään 75 metriä syvästä avolouhoksesta.[1]

Vesi
----

Syvemmältä uuttaminen vaatii vettä ja höyryä. Vedentarve on 2,5–4-kertainen saatuun öljyyn verrattuna. Jätteenä syntyy jätevettä ja myrkyllistä jätettä. Albertan viranomaiset sallivat louhoksen ottavan 359 miljoonaa kuutiota vettä läheisestä Athabascajoesta vuosittain. Määrä on kaksinkertainen miljoonan asukkaan Calgaryn kulutukseen verrattuna. Kanadan energiavirasto (National Energy Board) kyseenalaisti massiivisen vedenkäytön kestävyyden vuonna 2006.[1]

Energiantarve
-------------

Öljyn uuttaminen hiekasta vie 30–50 prosenttia öljyn energiasisällöstä. Kanadan vihreän puolueen johtajan Elizabeth Mayn ja Sierra Clubin johtokuntajäsenen Zoé Caron mukaan öljy viedään Yhdysvaltojen energiatehottomien autojen kulutukseen.[1]

Katso myös
----------

* Kanadan talous

Lähteet
-------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Athabascan öljyhiekka**.
1. 1 2 3 4  Global Warming for dummies, Elizabeth May ja Zoé Caron, Wiley 2009 s. 66-67, 84
**Etelä-Suomen ketjukolarisuma** on torstaina 17. maaliskuuta 2005 tapahtunut useiden, jopa satojen ajoneuvojen ketjukolaritapaus, joka on tähän mennessä pahin Suomessa sattunut liikennekaaos. Kolareita tapahtui lähes kaikilla Helsinkiin johtaneilla pääväylillä, vieläpä lähes samanaikaisesti. Onnettomuudessa kuoli kolme ihmistä, joista kaksi Porvoonväylällä ja yksi Lahdenväylällä. Loukkaantuneita oli 62. Kolareita sattui edellämainittujen teiden lisäksi Tuusulanväylällä ja Hämeenlinnanväylällä. Valtaosa kolareista ajottui puoli seitsemän ja aamuyhdeksän välille, jolloin liikennettä haittasi sankka lumisade.

Porvoonväylän kuolonkolarit
---------------------------

Pahimmassa paikassa Porvoonväylällä oli yhdessä kasassa kolme rekkaa ja noin 20 henkilöautoa. Samassa kolarisumassa oli myös Ilmailulaitoksen pääjohtaja Mikko Talvitie, joka menehtyi auton ollessa puristuksessa. Hän oli syntynyt vuonna 1945. Toinen vainajista oli vuonna 1948 syntynyt nainen, joka löydettiin ajoradalta. Hän oli sankassa lumisateessa astunut ulos autostaan ohi ajaneen auton eteen. Ulos astuminen on saattanut aiheuttaa kauempaa takana tulleiden autojen kolarisuman, joka Porvoonväylällä tapahtui.

Lahdenväylän kuolonkolari
-------------------------

Lahdenväylän kuolonkolarissa sai surmansa 1968 syntynyt tuusulalainen nainen. Kaikkiaan paikalla oli noin 80 autoa samassa sumassa. Sumassa oli mukana myös vaarallisia aineita sisältänyt kemikaalirekka, mutta sen tankkeihin ei kuitenkaan tullut vuotoja.

Lähteet
-------

* Raju ketjukolari Etelä-Suomessa 2005 *Yle Elävä arkisto*.  18.3.2008. Viitattu 29.6.2012.
* Muistatko tämän? - Satoja autoja kolaroi aamupyryssä pääkaupunkiseudun valtaväylillä myös 2005 *Aamulehti*.  3.2.2012 kello 14:48.  Arkistoitu 5.2.2012. Viitattu 29.6.2012.
**Apóllonas** (kreik. Απόλλωνας, kath.kreik. Απόλλων, *Apóllon*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 129 (vuonna 2011).

Apóllonaksen kuros.
Apóllonas sijaitsee Náxoksen koillisrannikolla lähellä saaren pohjoiskärkeä, noin 35 kilometriä koilliseen saaren pääkaupungista Náxoksen kaupungista. Se on osa Koronídan kyläyhdyskuntaa. Apóllonas on alun perin kalastajakylä ja nykyisin pohjoisen Náxoksen tärkeimpiä turistikyliä. Kylä on saanut nimensä Apollon-jumalasta. Paikka on ollut asuttu antiikin ajalta lähtien alueen marmorikaivosten ansiosta.

Kylä tunnetaan ennen kaikkea sen läheltä löydetystä suurikokoisesta, noin 10,5 metriä pitkästä kuros-veistoksesta, joka tunnetaan nimellä Apóllonaksen kuros. Keskeneräiseksi 500-luvulla eaa. jäänyt veistos on edelleen alkuperäisellä työstämispaikallaan. Kylän lähellä on myös toinen, noin seitsemän metriä pitkä kuros. Kylän kirkko on omistettu Pyhälle Johannekselle (*Ágios Ioánnis*).

Aiemmin kylä kuului Drymalían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Drymalían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Apollonas *Greeka.com*. Viitattu 3.9.2018.
3. 1 2  Apollonas *Naxos.net*. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apóllonas** Wikimedia Commonsissa
Forkys
**Forkys** (m.kreik. Φόρκυς) oli ensimmäisen jumalsukupolven edustaja kreikkalaisessa mytologiassa, merenjumala Pontoksen ja Gaian poika, joka hallitsi meressä piileviä vaaroja. Hänen sisaruksiaan olivat Eurybia, Keto ja Thaumas[1]. Forkyksen ajateltiin asuvan jollakin läntisen meren saarista; eräs mahdollinen asuinpaikka olisi ollut Ithaka[2].

Kreikkalaisessa mytologiassa vanhimpien jumaluuksien kohdalla on epäselvyyttä siitä, viittaavatko useat eri nimet, joita jumalille on annettu, yhteen ainoaan jumalaan, vai onko kyseessä ollut rinnakkaisia jumaluuksia. Myöskään Forkyksen kohdalla ei ole varmaa, ovatko Nereus ja Proteus hänen kanssaan sama meren jumala, joka vain esiintyy eri yhteyksissä eri nimellä.

Antiikin taiteessa Forkys kuvattiin soihtua kantavaksi kalanpyrstöiseksi jumalaksi, jolla oli ravun etujalat.

Jälkeläiset
-----------

Forkyksen suurin merkitys ilmeni kuitenkin hänen lukuisten jälkeläistensä kautta. Hänellä oli sisarensa Keton kanssa useita lapsia, jotka olivat suurimmaksi osaksi erilaisia hirviöitä.

* Ekhidna[3]
* Gorgot[3]
	+ Euryale
	+ Medusa
	+ Stheino
* Graiat[3]
	+ Dino
	+ Enyo
	+ Pemfredo
* Hesperidit
	+ Aigle
	+ Arethusa
	+ Erytheia
	+ Hesperia
* Ladon[3]
* Seireenit
* Skylla[4]
* Thoosa[5]

Lähteet
-------

1. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty 233–239* (engl. käännös)
2. ↑  Homeros, *Odysseia 13.93–125* (engl. käännös)
3. 1 2 3 4  Hesiodos, *Jumalten synty 270–294* (engl. käännös)
4. ↑  Apollodoros, *Kirjasto Epitomi 7.20* (engl. käännös)
5. ↑  Homeros, *Odysseia 1.69* (engl. käännös)

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Forkys**.
**Etelä-Savon käräjäoikeus** on Itä-Suomen hovioikeuspiiriin kuuluva käräjäoikeus, joka muodostaa Etelä-Savon tuomiopiirin.

Etelä-Savon käräjäoikeus syntyi vuoden 2010 alussa, kun Mikkelin, Pieksämäen ja Savonlinnan käräjäoikeudet yhdistyivät valtioneuvoston asetuksella yhdeksi kokonaisuudeksi. Käräjäoikeuden kanslia sijaitsee Mikkelissä. Lisäksi Savonlinna toimii istuntoipaikkakuntana. Etelä-Savon käräjäoikeuden laamannina toimii Marja Virtanen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Henkilökunta Tuomioistuinlaitos. Viitattu 12.6.2023.

Suomen käräjäoikeudet

|  |  |
| --- | --- |
| Helsingin hovioikeuspiiri | 
* Helsinki
* Itä-Uusimaa
* Länsi-Uusimaa

 |
| Itä-Suomen hovioikeuspiiri | 
* Etelä-Karjala
* Etelä-Savo
* Kymenlaakso
* Pohjois-Karjala
* Pohjois-Savo
* Päijät-Häme

 |
| Rovaniemen hovioikeuspiiri | 
* Kainuu
* Lappi
* Oulu

 |
| Turun hovioikeuspiiri | 
* Ahvenanmaa
* Kanta-Häme
* Pirkanmaa
* Varsinais-Suomi

 |
| Vaasan hovioikeuspiiri | 
* Etelä-Pohjanmaa
* Keski-Suomi
* Pohjanmaa
* Satakunta

 |
**Athenai Diades** (m.kreik. Ἀθῆναι Διάδες, *Athēnai Diades*, lat. *Athenae Diades*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Istiaía-Aidipsóksen kunnan alueelle lähellä nykyistä Loutrá Giáltronin kylää.

Maantiede
---------

Athenai Diadeen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Strabonin mukaan Kenaionin niemellä lähellä Oreosta eli Histiaiaa. Kaupunkikeskuksen paikkaa ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan nykyisin niemen etelärannikolle vastapäätä Aidepsosta, jossa sen akropoliiksi eli linnavuoreksi oletetaan nykyisin nimellä Kastéli tunnettu kukkula. Joskus Athenai Diadeen on ehdotettu olleen sama kaupunki kuin Dion, joka sijaitsi lännempänä, mutta nykyisin tätä näkemystä ei hyväksytä.

Athenai Diadeen kaupunkivaltion hallussa ollut alue käsitti vain osan Kenaionin niemestä, sillä loppuosa oli Dionin poliksen aluetta. Alueen pinta-alaksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Athenai Diadeen kaupunki on ollut olemassa arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Eforos kertoo, että kreikkalaisessa mytologiassa sen perustaja oli Dias, Abaan poika.

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Athenai Diades kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 452/451–416/415 eaa. 400-luvun eaa. lopulla Athenai Diades oli Histiaia/Oreoksen alaisuudessa. Myöhemmin kaupunki sai itsenäisyyteensä takaisin, sillä se kuului 300-luvulla eaa. toiseen Ateenan liittoon. Sen arvellaan jättäneen liiton noin vuonna 371 eaa. Myöhemmin samalla vuosisadalla Athenai Diades päätyi ilmeisesti jälleen osaksi Histiaiaa, ja esiintyy sen *demoksena* ainakin 200-luvulla eaa.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupungin akropoliin oletetulta paikalta Kastélin kukkulalta on löydetty muurien osia useista paikoista. Arkeologisten löydösten perusteella paikalla on ollut asutusta neoliittiselta kaudelta lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "364. Athēnai Diades", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Athenai Diades *Pleiades*. Viitattu 4.10.2021.
3. 1 2  Athenai Diades? (Euboea) 13 Yialtra Kastelli/Loutra - Αθήναι Διάδες *ToposText*. Viitattu 4.10.2021.
4. 1 2 3  "55 D3 Athenai Diades", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Strabon: *Geografika* 10.1.5.
6. ↑  Eforos, fragmentti 24.
Jarl Kulle vuonna 1960
**Jarl Kulle** (27. helmikuuta 1927 Truedstorp, Bjuvin kunta, Ruotsi – 3. lokakuuta 1997 Gregersboda, Österåkerin kunta, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Häntä pidetään Ruotsissa yhtenä sukupolvensa eturivin näyttelijöistä.

Hän kävi Dramatenin näyttelijäkoulun 1946–1949, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Dramateniin. Hän toimi siellä suurimman osan urastaan ja esitti monia klassisia päärooleja, kuten Eugene O’Neillin näytelmässä *Pitkän päivän matka yöhön*, August Strindbergin *Gustav III:ssa* ja Shakespearen *Kuningas Learissa*. 

Vuonna 1959 Jarl Kulle otti urallaan merkittävän askelen, kun hän esitti Higginsiä musikaalissa *My Fair Lady*, missä hän saattoi sekä laulaa että näytellä ja, kuten hän itse hieman halveksivasti sanoi, "hypellä".*lähde?* Se johti sekä suurempaan yleisönsuosioon että laajempaan repertuaariin, ja hän sai 1960-luvulla sekä romanttisia filmirooleja että suuria rooleja musikaaleissa ja komedioissa Tukholman teattereissa. 

Kulle työskenteli Ingmar Bergmanin kanssa sekä näyttämöllä että elokuvissa, kuten *Kesäyön hymyilyä* (1955), *Paholaisen silmä* (1960), *Puhumattakaan naisista* (1964) ja *Fanny ja Alexander* (1982). Hän on näytellyt yhteensä yli 30 elokuvassa, joista Bergmanin töiden ohella tunnetuimpia on Karen Blixenin novelliin perustuva *Ranskalainen illallinen* (1987). Suomalaiseen alkuperäistekstiin perustuvat *Laulu tulipunaisesta kukasta* -romaanin filmatisointi *Sången om den eldröda blomman* (1956) ja Mika Waltarin novellin *Ei koskaan huomispäivää* filmatisointi *Ingen morgondag* (1957). 

Vuonna 1980 Kulle sai Karl Gerhardin muistopalkinnon. Lisäksi hän on saanut parhaan miespääosan esittäjän Guldbagge-palkinnon vuonna 1965 elokuvasta *Häähuolia* (*Bröllopsbesvär*) ja vuonna 1983 elokuvasta *Fanny ja Alexander*.

Perhe
-----

Jarl Kulle oli naimisissa kaksi kertaa, ja hän oli viiden tyttären isä. Hänen tyttäristään kolme on näyttelijöitä: Maria Kulle (s. 1960), Hanna Kulle (s. 1978) ja Linda Kulle (s. 1983).

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Jarl Kulle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee perspektiivipiirustuksen käsitettä. Samannimisestä karttaprojektiosta, ortografisesta projektiosta on eri artikkeli.*
 Kuvattava kappale ja projektiotasot.
Ensimmäisen kulman projektiot.
Taitetaan projektiot auki.
Projektiot piirustustasolla.
**Ortografinen projektio** on menetelmä kolmiulotteisen kappaleen esittämiseksi kaksiulotteisena. Se näyttää kappaleen 90° välein käännetyistä kuvakulmista.

Projisointitavat
----------------

Projisointitapoja on kaksi päätyyppiä, *ensimmäisen* ja *kolmannen kulman* projektio. Ensin mainittu on yleinen Euroopassa ja Aasiassa, jälkimmäistä käytetään Pohjois-Amerikassa. Kummassakin projektiotyypissä kukin näkymä kappaleesta ikään kuin heijastetaan kappaleen ympärillä olevan kuvitteellisen laatikon sisäpinnoille. Tästä saadaan kaksi pohjapiirrosta (ylä- ja alanäkymät) sekä neljä sivunäkymää. Kaksiulotteinen esitys saadaan, kun laatikko "taitetaan auki", jolloin sisäpintojen projektiot saadaan näkyviin.

### Ensimmäisen kulman projektio

Ensimmäisen kulman projektiossa (yhden käännön menetelmä) kukin näkymä kappaleesta heijastetaan katselusuunnassa kappaleen *takana* olevalle pinnalle.

### Kolmannen kulman projektio

Kolmannen kulman projektiossa (kolmen käännön menetelmä) kukin näkymä esineestä heijastetaan kappaleen *etupuolella* olevalle pinnalle.

Katso myös
----------

* Isometrinen projektio
* Tekninen piirtäminen
* Koneenpiirustus
**Jos Hooiveld** (s. 22. huhtikuuta 1983) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia.

Ura
---

Hooiveld debytoi kotimaansa pääsarjassa Eredivisiessä SC Heerenveenissä 2003. Heerenveenissä peliaika jäi kuitenkin verraten vähiin, joten tammikuussa 2004 mies lainattiin Hollannin kakkossarjatasolle FC Zwolleen, jota hän edustikin puolitoista kautta. Kauden 2006–2007 Hooiveld aloitti Itävallan kakkossarjan Kapfenberger SV:n joukkueessa ennen siirtoaan maanmiehensä Job Dragtsman luotsaamaan Veikkausliiga-seura  FC Interiin, jonne hän teki kaksivuotisen sopimuksen helmikuussa 2007. 

Hooiveld pelasi vakuuttavan talvikauden Interissä ja hänet valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi Liigacupissa, jossa Inter selvisi loppuotteluun häviten sen kuitenkin FC Lahdelle. Hooiveld onnistui myös itse Veikkausliigassa loistavasti. Hän voitti esimerkiksi Iltalehden leijonapörssin.  Lisäksi hänet valittiin Veikkausliiga-kauden 2007 parhaaksi puolustajaksi.

Vuonna 2008 Hooiveld oli jälleen johdattamassa Interiä Liigacupin loppuotteluun, jonka joukkue voittikin paikallisvastustaja TPS:aa vastaan. Hooiveld valittiin ottelun parhaimmaksi pelaajaksi, mutta sitä varjosti maaliskuussa 2008 tapahtunut rattijuoppous, joka tuli julki ottelun alla. Itse Veikkausliiga-kausi 2008 sujui topparilta jälleen loistavasti ja hänet valittiin toistamiseen vuoden liigapuolustajaksi. Lisäksi FC Inter voitti mestaruuden. Ennen mestaruuden kannalta ratkaisevaa Jaro-ottelua Hooiveld ilmoitti ottelun jäävän hänen viimeisekseen Interin paidassa. Hooiveld pelasi Interissä kahden kauden ajan jokaisen ottelun alusta loppuun.

Kauden 2008 jälkeen Hooiveld ilmoitti siirtyvänsä tukholmalaisen AIK:n riveihin kolmen vuoden sopimuksella. Hooiveld pelasi kauden 2009 aikana 28 ottelua AIK:n paidassa ja voitti syksyllä Ruotsin mestaruuden. 

Tammikuussa 2010 Hooiveld siirtyi skotlantilaisseura Celticiin 2,6 miljoonan euron siirtosummalla.  Tammikuussa 2011 hänet lainattiin puoleksi vuodeksi Kööpenhaminaan. Elokuussa Hooiveld lainattiin Southamptoniin, jonne hän sai joulukuussa pysyvän sopimuksen.

Syyskuussa 2014 hän siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Norwich Cityyn. 

### Saavutukset

* Ruotsin mestari: 2009
* Ruotsin cup: 2009
* Suomen mestari: 2008
* Liigacupin voittaja: 2008
* Vuoden Veikkausliigapuolustaja: 2007, 2008
* Iltalehden Leijonapelaaja: 2007

Lähteet
-------

* Jos Hooiveld Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Iltalehti: Liigan paras pelaaja (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu: 27.10.2007
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Entinen Veikkausliiga-tähti Celticin haaviin
Portaat puiston länsipäässä.
**Josafatin kalliot** on kallioinen viheralue Helsingin Harjussa, Helsinginkadun pohjoispuolella.

Alueen ensimmäisessä asemakaavassa vuodelta 1901 nykyinen puistoalue merkittiin rakennuskortteliksi, mutta kaavasta huolimatta tähän kortteliin ei vuosikymmeniin rakennettu mitään. Alue tuli kuuluisaksi 1970-luvulla, kun Urheiluhallit Oy aikoi laajentaa vieressä korttelissa olevaa urheilu­taloa kallioalueelle. Hanketta vastustamaan syntyi Josafatin puistoliike. M. A. Numminen sävelsi kallioista kertovan Josafatin jenkan, josta tuli puistoliikkeen tunnussävel. Kalliossa on puistoliikkeen historiasta kertova kuparilaatta. Puistoliikkeen alkuunpanijoita ja aktiiveja olivat Elma Lindroos ja tämän tytär Ritva Hartzell.

Puistoliikkeen laatta
Vuonna 1985 alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jossa tämä rakentamaton kortteli muutettiin puistoksi. Kaupungin puisto-osaston kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1992. Puisto otettiin virallisesti käyttöön 1991. Puisto muodostaa yhtenäisen viheralueen kadun toisella puolen sijaitsevan Tauno Palon puiston kanssa.

Puistoliike on jatkanut taistelua Linnanmäen pysäköintihallia vastaan. Halli on ollut suunnitteilla 1990-luvun alusta, mutta rahoitus puuttuu. Toteutuessaan se uhkaa Alppipuistoa.

Nimen alkuperä
--------------

Laaksoa, jossa Helsinginkatu nykyisin kulkee ja jonka pohjois­rinteen Josafatin kalliot muodostavat, kutsuttiin 1800-luvulla nimellä *Josafats­dal* (Josafatin­laakso). Alue oli silloin vielä selvästi varsinaisen kaupunki­alueen ulko­puolella ja kuului osana kaupungin Salomon Janssonille vuokraamiin viljelys­maihin. Sen mukaisesti annettiin nykyisen viheralueen pohjoisreunaa pitkin kulkevalle kadulle vuonna 1901 nimi Josafatinkatu.

Laakson ja siten myös kallioiden nimi johtuu raamatullisesta Josafatinlaaksosta, jossa Jumala Joelin kirjan mukaan on tuomitseva pakanakansat. Raamatullisia paikannimiä annettiin 1800-luvulla useille muillekin Helsingin pohjoispuolisille, syrjässä asutuksesta olleille paikoille, esimerkiksi Jerikonniitty ja Kaanaanmaa nykyisessä Toukolassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuonna 1901 vahvistettu asemakaava Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto.  Arkistoitu 5.10.2013. Viitattu 6.8.2011.
2. ↑  Josafatin jenkka (Arkistoitu – Internet Archive) Tarinoiden Helsinki
3. ↑  Harjun puistot Alppila
4. 1 2 3  Antti Manninen, Josafatin taistelu peri voiton, Helsingin Sanomat 21.5.2012 s. A10
5. ↑  Vuonna 1985 vahvistettu asemakaava n:o 8901 Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto (kaavassa on vinoristi vanhan korttelinumeron 353 ja sen tonttien rajojen päällä osoittamassa, että ne lakkasivat olemasta voimassa). Viitattu 6.8.2011. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Kaupunkiympäristön puolesta[vanhentunut linkki] Ilmestynyt Tiedonantajassa – 19.9.2008
7. 1 2 3  *Helsingin kadunnimet, Helsingin kaupungin julkaisuja n:o 24,*, s. 103-104, hakusanat Jerikonniitty ja Josafatinkatu. Helsingin kaupungin nimistötoimikunta, 1970.
8. ↑  Joel 3:2

Aiheesta muualla
----------------

* Uula Eronen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hartzell, Ritva: Josafatin puistoliikkeen 20 vuotta. Arkkitehti, 1991 ; (88) ; 3 ; 35-36.
**Lowdown Shakin' Chills** -yhtye perustettiin Vammalassa vuonna 1985, mutta myöhemmin yhtye vaikutti Tampereella. Toistaiseksi viimeisen keikkansa yhtye soitti keväällä 2022.
Lowdown Shakin' Chills äänitti Hiljaiset Levyt -yhtiölle albumit Up My Spine (1992) ja Sex Is Boring (1994).

Lowdown Shakin' Chills perustettiin alun alkujaan Vammalassa koulun joululoman aikana, kun kaverit eivät keksineet muutakaan tekemistä, siis alettiin soittaan rokkia. Alussa bändin jäsenten taitotaso oli hieman kyseenalainen, mutta tahtoa oli senkin edestä. Mutta kunnon rokkimeinigillä ja tiiviillä harjoittelulla opittiin jopa soittamaan. Nimi tälle bändille napattiin The Nomadsin biisistä. Musiikillisesti bändi oli varsin railakasta kitararokkia, suurina esikuvina ainakin Hanoi Rocks. Eräs bändin motto oli, että kitara on lyömäsoitin, joka myös kuvasi bändin suhtautumista musiikkiin. Myöhemmin bändi tunnettiin varsin railakkaista live-esiintymisistä. Bändi tunnettiinkin riehakkaana live-bändinä. Taustalla bändin musiikissa oli varsinkin voimakkaasti 80-luvun aussirock. Ja eräiden miehistön vaihtojen jälkeen myös glam-rock tyyli. Bändin jäsenistä on ainakin J.Jokelainen jatkanut uraansa rock -musiikin piirissä.

  

* Tumppi Kuoppala (laulu) 85-94
* P-P Kotila (kitara) 85-94
* Riku Jäderholm (kitara) 86-91
* Jari Mäntylä (basso) 85-91
* Toni Haimi (kitara) 91-94
* Ville Syrjä (basso) 91-94
* Jan Nylund (rummut) 91-94
* Tuomo Luhtanen (rummut) 89-90
* Tero Uusinoka (rummut) 85-89
* Jarkko Jokelainen (rummut) 93-94

Diskografia
-----------

### Kasetti

Sweat Smells Good (omakustanne) 3 biisin kasetti-EP -89 

### Singlet

* Everything EP (Hiljaiset levyt HIKS-017) -90
* (I don't wanna) Say Goodbye / Need You Now (Hiljaiset Levyt HIKS-023) -91
* She-Devil / I Tried (Hiljaiset Levyt HIKS-029) -91
* Kiss and Spit (CD-EP) (Hiljaiset Levyt HICKS-041) -94

### Albumit

* ...Up My Spine (Hiljaiset Levyt HILL-012) -92
* Sex is Boring (Hiljaiset Levyt HILL-017) -94
Pääministeri Gro Harlem Brundtland.
**Brundtlandin I hallitus** oli Norjan hallitus 4. helmikuuta 1981 – 14. lokakuuta 1981. Se oli Työväenpuolueesta koostunut vähemmistöhallitus.

Ministerit
----------

**Pääministeri**

* Gro Harlem Brundtland

**Ulkoministeri**

* Knut Frydenlund

**Suunnitteluministeri**

* Per Kleppe

**Kalastusministeri**

* Eivind Bolle

**Ympäristöministeri**

* Rolf Hansen

**Maatalousministeri**

* Oskar Øksnes

**Sosiaaliministeri**

* Arne Nilsen

**Puolustusministeri**

* Thorvald Stoltenberg

**Liikenne- ja viestintäministeri**

* Ronald Bye

**Valtiovarainministeri**

* Ulf Sand

**Kirkko- ja opetusministeri**

* Einar Førde

**Kuluttaja- ja hallintoministeri**

* Sissel Rønbeck

**Kunta- ja työministeri**

* Harriet Andreassen

**Öljy- ja energiaministeri**

* Arvid Johanson

**Oikeusministeri**

* Bjørn Skau

**Elinkeinoministeri**

* Finn Kristensen

**Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri**

* Kari Gjesteby

Lähteet
-------

1. ↑  Gro Harlem Brundtlands første regjering *Regjeringen.no*. Viitattu 21.2.2023. (norjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Nordlin hallitus** | **Norjan hallitus**1981–1981 | Seuraaja:**Willochin hallitus** |
**Olympiapistooli** on Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) sääntöjen mukaan ammuttava urheiluammuntalaji. Olympiapistooli on olympialaji. Lajin sukulaislajeja ovat kansalliset 10 metrin ilmaolympiapistooli sekä 25 metrin kansallinen olympiapistooli.

Olympiapistoolissa käytettävä taulu

Käytettävä ase
--------------

Kilpailuase Walther GSP. Se on vaihtokaliiperiase ja kuvassa on .22 LR vaihtosarja paikoillaan.
Käytettävä ase on itselataava pistooli tai revolveri, jonka kaliiberi on .22 LR. Luodin paino vähintään 2,53 g = 39 grainia ja vähimmäisnopeus 250 m/s. Aseen kuulu mahtua tarkastuksessa 30 cm x 15 cm x 5 cm kokoiseen laatikkoon. Aseen enimmäispaino on 1 400 grammaa. Laukaisuvastus on oltava vähintään 1 000 grammaa.

Kilpailun kulku
---------------

Ampumamatka on 25 metriä.

### Peruskilpailu

Kilpailu käsittää kaksi 30 laukauksen "puolikasta", jotka kansainvälisissä kisoissa ammutaan peräkkäisinä päivinä. Kummassakin puolikkaassa ammutaan kaksi kahdeksan, kuuden ja neljän sekunnin sarjaa viiteen rinnakkaiseen tauluun, yksi laukaus kuhunkin.

Tauluryhmän muodostaa viisi taulua. Niiden keskipisteet ovat 75 cm päässä toisistaan. Tauluryhmän tulee kääntyä samanaikaisesti esiin ja pois (90 astetta). Yksittäinen taulu on 7-renkainen pistoolitaulu, jossa kympin halkaisija on 100 mm.

### Finaali

Loppukilpailuun pääsee peruskilpailun kuusi parasta. Lopullinen järjestys määräytyy loppukilpailun sijoitusten mukaan eli finaali aloitetaan ns. puhtaalta pöydältä.  

Finaalissa ammutaan kahdeksan neljän sekunnin sarjaa. Jokaisesta sarjasta lasketaan pisteet osuma tai ohi -periaatteella siten, että 9,7 pisteen arvoisesta osumasta (124 mm:n pyöreä alue taulun keskellä) saa yhden pisteen.  

Neljännen sarjan jälkeen vähiten pisteitä saanut ampuja jää pois ja hänen sijoituksensa on 6. Viidennen sarjan jälkeen putoaa 5:ksi jäävä ja kuudennen sarjan jälkeen 4:ksi jäävä sekä seitsemännen jälkeen 3:ksi sijoittuva ampuja. Voitto ratkeaa kahdeksannella sarjalla. Jos pois putoavalla sijalla on kaksi tai useampia ampujia, he uusivat kunnes ero syntyy.  

Lopputulos on peruskilpailun tulos ja finaalin tulos (ei uusintasarjojen pisteitä) erikseen mainttuina (ei lasketa yhteen peruskilpailun tuloksen kanssa).

Ennätyksiä
----------

**Suomen ennätys**

6.10.2006 Granada, Espanja Marko Talvitie LehA 584

Lähteet
-------

Suomen ampumaurheiluliitto (Arkistoitu – Internet Archive)

ISSF:n lajit
10 metrin ilmapistooli • 25 metrin isopistooli • 25 metrin olympiapistooli • 25 metrin urheilupistooli • 25 metrin vakiopistooli • 50 metrin pistooli  
10 metrin ilmakivääri • 50 metrin pienoiskiväärin makuu • 50 metrin pienoiskiväärin asennot • 300 metrin kiväärin makuu • 300 metrin kiväärin asennot • 300 metrin vakiokiväärin asennot  
10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksut • 10 metrin liikkuvan maalin sekajuoksut • 50 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksut • 50 metrin liikkuvan maalin sekajuoksut  
Skeet • Trap • Kaksoistrap
Amidratsonien tautomeriset muodot
**Amidratsonit** ovat orgaanisia yhdisteitä. Ne voivat esiintyä kahtena tautomeerina, jotka ovat hydratsidi-imidit (R1C(=NR2)NHNHR3) ja amidihydratsonit (RC(NHR2)=NNHR3). Missä ryhmät R2 ja R3 voivat olla vetyjä tai hiilivetyryhmiä. Jos ne ovat hiilivetyryhmiä, tautomeerit eivät voi muuttua toisikseen.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Amidratsonit ovat useimmiten nesteitä tai suhteellisen matalissa lämpötiloissa sulavia kiinteitä aineita. Ne ovat heikosti emäksisiä. Amidratsonit hydrolysoituvat emäksisissä olosuhteissa karboksylaateiksi ja hydratsiineiksi, mutta happamissa olosuhteissa ne ovat stabiileja tai hydrolysoituvat vain hitaasti. Substituoimattomat yhdisteet ovat voimakkaita pelkistimiä. Amidratsonit reagoivat useiden nukleofiilien kanssa ja ovat siksi hyödyllisiä lähtöaineita useiden heterosyklisten yhdisteiden synteeseissä.

Amidratsonien valmistamiseen on useita tapoja. Käytetyimmät ovat hydratsiinien reaktiot iminoesterien tai nitriilien kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 56. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. ↑  Amidrazones *IUPAC Gold Book*. IUPAC. Viitattu 13.9.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Douglas G. Neilson, R. Roger, J. W. M. Heatlie & L. R. Newlands: Chemistry of amidrazones.  *Chemical Reviews*, 1970, 70. vsk, nro 1, s. Chemistry of amidrazones. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.9.2021.  (englanniksi)
4. 1 2 3  Ashraf A. Aly & Ahmed M. Nour-El-Din: Functionality of amidines and amidrazones.  *Arkivoc*, 2008, nro I, s. 153-194. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.9.2021.  (englanniksi)
5. 1 2  Alan R. Katritzky, Richard Taylor: *Comprehensive Organic Functional Group Transformations II*, s. 1176-1178. Elsevier, 2004. ISBN 9780080442563. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.9.2021). (englanniksi)
Ford Cargo 30-sarja
**Ford Cargo** on kuorma-automalli, jonka valmistus alkoi Euroopassa vuonna 1981. Cargon suunnitteli Patrick Le Quément.¨Cargoa oli aluksi saatavana 6-15 tonnin kokonaispainoluokissa ja mallivalikoimaan kuului viisi moottoria 58 kW:sta (79hv) 129 kW:iin (175hv),seitsemän vaihteistoa ja 18 akselivälivaihtoehtoa. Nyt uuden Cargon voi valita jopa 57 tonnin kokonaispainoluokassa.

Ford myi Euroopan ja Australian kuorma-auto-osastot Ivecolle 1986 ja Pohjois-Amerikan kuorma-auto-osaston Daimlerille vuonna 1997 (Fordin kehittämiä kuorma-autoja myydään nimellä Sterling).

Cargon tuotanto jatkui kuitenkin Brasiliassa, Argentiinassa, Intiassa (Ashok Leyland) ja Turkissa (Otosan). Myös Daimlerin tytäryhtiö Freightliner jatkoi Cargon valmistusta nimellä Freightliner Cargo. Ashok Leyland on entisen Leylandin osa, joka osti Cargon toimiluvat Ivecon lopetettua Ford Cargon valmistuksen 1993.

Ford Otosan on Fordin ja Otosanin yhteisyritys. Otosan on turkkilainen Fordin maahantuoja, joka valmistaa kaikki Transit-pakettiautot Euroopan markkinoille sekä Ford Cargoa Euroopan ja Venäjän markkinoille.

Mallisto 1981
-------------

### Ford Cargo

* Cargo 0608
* Cargo 0708
* Cargo 0711
* Cargo 0811
* Cargo 0912
* Cargo 1112
* Cargo 1114
* Cargo 1312
* Cargo 1314
* Cargo 1317C
* Cargo 1514
* Cargo 1517
* moottorit 1981
* 4.2 litran 4 sylinterinen, ahtamaton moottori 58 kW (79hv) 252Nm
* 6.0 litran 6 sylinterinen, ahtamaton moottori 81 kW (110hv) 332Nm
* 6.2 litran 6 sylinterinen, ahtamaton moottori 87 kW (118hv) 372Nm
* 6.0 litran 6 sylinterinen, ahdettu moottori 106 kW (144hv) 480Nm
* 8.3 litran V8 Cummins ahtamaton moottori 129 kW (175hv) 520Nm

Mallisto uudet
--------------

### Ford Cargo 30-sarja

Ford Cargo 30-sarja on kuorma-autosarja 18-40 tonnin kokonaispainoluokissa, jonka tuotanto alkoi syyskuussa 2003.

* Cargo 1830
* Cargo 1835
* Cargo 2524
* Cargo 2530
* Cargo 2533
* Cargo 3230
* Cargo 3235
* Cargo 3530

### Ford Cargo 40-sarja

Ford Cargo 40-sarja on kuorma-autosarja 56 tonnin kokonaispainoihin asti. Mallin tuotanto alkoi 2013.

* Cargo 1846t
* Cargo 2842

### Ecotorq moottori

Ford kehitti täysin uuden Ecotorq moottorin vuonna 2003. Moottori käyttää Boschin kehittämää common-rail polttoaineen ruiskutus teknologiaa. Kenttäkokeiden lisäksi on Ecotorq moottoria testattu myös yli 50000 tuntia dynamometrillä. 
Joitakin keskeisiä piirteitä, Ecotorq moottorista:

* 7,3 / 9 litraa / 10,3 / 6 sylinteriä
* Turbo Intercooler, 24 venttiiliä
* 240 hv - 460 hv (max vääntömomentti 840 Nm - 2100 Nm)
* Common-rail-diesel-tekniikka (1400 bar paine)
* Elektroninen moottorinhallintajärjestelmä
* Euro-5 päästöjen taso
* Moottorin melutaso 93,4 dB (DIN 45635)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Cargo**.
* 
* www.fordtrucks.ee
*
**Jevgenija Andrejevna Poljakova** (ven. Евгения Андреевна Полякова, s. 29. toukokuuta 1983) on venäläinen pikajuoksija.

Poljakova voitti 2007 Venäjän sisäratojen mestaruuden 60 metrin juoksussa. Saman vuoden Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa hän voitti matkan EM-hopeaa ajalla 7,18. Osakan MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,16 ja voitti samana vuonna Venäjän mestaruuden 100 metrillä. Seuraavana vuonna Poljakova juoksi Valencian sisäratojen MM-kisoissa 60 metrillä viidenneksi. Ulkoradoilla hän voitti maansa mestaruuden 100 metrillä ja karsiutui Pekingin olympialaisissa 100 metrin välierissä. Pekingissä Poljakova oli mukana Venäjän joukkueessa, joka alun perin voitti 4 × 100 metrin viestijuoksun, mutta joukkue menetti voittonsa vuonna 2016 kun joukkueessa juossut Julija Tšermošanskaja jäi kiinni dopingin käytöstä. Sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009 Poljakova voitti kultaa 60 metrillä ajalla 7,18. Saman vuoden Berliinin MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän karsiutui välierissä 60 metrillä.

Poljakova on naimisissa kolmiloikkaaja Ljukman Adamsin kanssa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
### Ulkoradat

* 100 metrin juoksu: 11,09 (2007)
* 200 metrin juoksu: 23,05 (2008)

### Sisäradat

* 50 metrin juoksu: 6,31 (2010)
* 60 metrin juoksu: 7,09 (2008)
* 200 metrin juoksu: 23,33 (2010)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jevgenija Poljakova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  IOC sanctions Yulia Chermoshanskaya for failing anti-doping test at Beijing 2008 *International Olympic Committee*.  16.8.2016. Viitattu 24.7.2018. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Bamford, Nicola: Adams' family values helps inspire Sopot triple jump winner  12.3.2014. iaaf.org. Viitattu 10.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**131. panssaridivisioona Centauro** (ital. *131a Divisione Corazzata "Centauro"*) oli Italian kuningaskunnan maavoimien panssaridivisioona toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Albanian, Kreikan ja Jugoslavian vastaisiin sotatoimiin ja se lähetettiin Pohjois-Afrikkaan elokuussa 1942.

Perustaminen
------------

Huhtikuussa 1937 perustettiin Italian 1. panssariprikaati (ital. *1a Brigata Corazzata*), joka laajennettiin divisioonaksi 20. huhtikuuta 1939 Sienassa ensimmäisenä komentajanaan kenraali Giovanni Magli. Perustettaessa divisioonaan kuuluivat 131. panssarirykmentti, 5. bersaglieri-rykmentti ja 131. tykistörykmentti. Yhtymä muodosti 132. panssaridivisioona Arieten kanssa panssariarmeijakunnan, joka otti osaa Pojoen laaksossa pidettyyn sotaharjoitukseen 1930-luvun lopulla.

Sotatoimet
----------

Albaniaan sijoitettu divisioona, jonka vahvuus oli 4 037 miestä ja 163 L3/35 kevyttä panssarivaunua, osallistui 28. lokakuuta 1940 aloitettuun hyökkäykseen Kreikkaan. Sen tavoitteena oli Epeiros Joonian­meren rannikolla. Eversti Solinasin johtama divisioonan kärki eteni rankkasateessa pitkin mutaisia teitä kaksi vuorokautta tulvivalle Kalamas-joelle. Kärkiosasto oli menettänyt tällä 25 kilometrin matkalla yhteyden pääjoukkoon eikä se kyennyt ylittämään jokea. Osasto teki joitakin tuloksettomia hyökkäyksiä joen takana olevia hyvin linnoitettuja kreikkalaisten asemia vastaan. Osasto ryhmittyi puolustukseen ja joutui lopulta peräytymään saarrostusuhan vuoksi kreikkalaisten aloitettua vastahyökkäyksensä 16. marraskuuta. Peräytyessään joukot joutuivat hylkäämään panssarivaununsa. Osasto siirrettiin 9. joulukuuta reserviin uudelleen varustettavaksi keskiraskain vaunuin.

Divisioona osallistui lukuisiin vastahyökkäyksiin, joilla yritettiin pysäyttää kreikkalaisten eteneminen. Vuoristoinen maasto ei kuitenkaan sopinut panssaridivisioonalle. Maaliskuun lopulla 1941 divisioona siirrettiin pohjoiseen Jugoslavian valtaukseen ja divisioona eteni 11. huhtikuuta Jugoslaviaan. Divisioonan joukot kohtasivat 17. huhtikuuta lähellä Trebinjeä Dalmatiassa etelästä etenemisen aloittaneen 133. panssaridivisioona Littorion joukot. Taisteluiden päätyttyä divisioona kuljetettiin Italiaan täydennettäväksi ja uudelleen varustettavaksi ennen siirtoa marraskuussa 1942 Pohjois-Afrikkaan.

Divisioona antautui Tunisiassa 13. toukokuuta 1943.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:131st Armoured Division Centauro

Lähteet
-------

* Walker, Ian W.: *Iron Hulls, Iron Hearts - Mussolini's Elite Armoured Divisions in North Africa*. Marlborough: The Crowood Press, 2012. ISBN 978-1-86126-839-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Walker, Ian W. s. 44
2. ↑  Walker, Ian W. s. 45
3. ↑  Walker, Ian W. s. 52-53
4. ↑  Walker, Ian W. s. 53
*Tämä artikkeli käsittelee Ford Fiestaan pohjautuvaa hyötyajoneuvomallia. Muista samannimisistä malleista katso täsmennyssivua.*
**Ford Courier** on Fordin vuosina 1991–2013 valmistama pieni hyötyajoneuvomalli, joka perustuu Ford Fiestaan. Myynti Euroopassa päättyi vuonna 2002, mutta Courierin valmistus jatkui Brasiliassa vuoteen 2013 saakka.

Ford Courier I (1991–1995)
--------------------------

Ensimmäisen sukupolven Courier esiteltiin vuonna 1991, ja se perustui kahta vuotta aikaisemmin esiteltyyn kolmannen sukupolven Fiestaan. Etuosa oli samanlainen kuin normaalissa Fiestassa, mutta takaosassa oli erillinen korotettu tavaratila.

Ford Courier II (1995–2013)
---------------------------

Toisen sukupolven Courier tuli markkinoille vuonna 1995, samaan aikaan neljännen sukupolven Fiestan kanssa. Brasiliassa Courier esiteltiin vuonna 1998 avolavamallina, ja sitä myytiin Etelä-Afrikassa nimellä **Ford Bantam**.

Toisen sukupolven facelift-malli.
Courier koki Fiestan tavoin kasvojenkohotuksen vuonna 1999. Myynti Euroopassa päättyi vuonna 2002, kun viidennen sukupolven Fiesta esiteltiin.

Facelift-mallin Ford Courier -lava-auto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ford Ikon based pickup bids farewell in Brazil *Indian Autos Blog*.  2.2.2013. Viitattu 28.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Courier** Wikimedia Commonsissa
**Amiko Kobayashi** on kuvitteellinen henkilö Marvel Comicsin sarjakuvissa.

Historia
--------

Kun Japani joutui suurten lohikäärmeiden hyökkäysten kohteeksi, Ryhmä-X ja japanilainen sankari, Aurinkotuli, yrittivät tuhota ne. Taistelun aikana useat asunnot kuitenkin tuhoutuivat ja niistä useat olivat viattomien siviileiden. Yhdessä niistä asui Amiko äitinsä kanssa. Kun asunto tuhoutui, hänen äitinsä kuoli, mutta Amiko onnistui selviytymään ja Wolverine löysi hänet. Wolverine lupasi pitää huolta tästä pienestä tytöstä, mutta eläessään vaarallsita elämää, hän uskoi ettei sopisi isäksi Amikolle. Hän sitten antoi Amikon adoptoitavaksi, mutta tämä joutui huonoon perheeseen.

Kun Logan vuosia myöhemmin halusi käydä katsomassa Amikoa, hän ei saanut soittoaan perille ja päätti tutkia asiaa. Hän joutui surukseen huomaamaan millaiseen perheeseen Amiko oli joutunut ja vei tytön hyvän ystävänsä Yukion luokse.

Vaikka Yukio ei aluksi pitänyt ajatuksesta, hän otti Amikon huostaansa ja heistä tuli hyviä ystäviä vuosien aikana. Pelätessään Amikon joutuvan vaaraan, Wolverine pyysi Hopeasamuraita katsomaan hänen peräänsä. Hän teki tätä työtä hyvin, mutta joskus Amiko joutui Wolverinen vihollisten hyökkäysten kohteeksi. Kun Ase-X -organisaatio palasi toimintaan, Sapelihammas kaappasi Amikon ja melkein tappoi hänet Ase-X:n käskyjen vastaisesti. Ase-X kuitenkin paransi Amikon ja pyysi tätä anteeksi Loganilta.

Hiljattain Amiko sai tietää äitinsä kuuluneen Shosei-sotureiden sukuun ja viettää nyt aikaansa heidän seurassaan harjoitellen taistelulajeja tehdäkseen Loganin ylpeäksi itsestään.
Ford 1000 -sarjan traktoreita
**Ford 1000 -sarja** oli sarja traktoreita, joita Ford valmisti vuosina 1964-1975. Vuonna 1975 traktorit korvattiin uusilla 100 -sarjan malleilla.

Suunnittelu
-----------

Projekti 6X, jonka tuloksena kehitettiin mallit 2000, 3000, 4000 ja 5000, aloitettiin 1960-luvun alussa. Projektin alussa Fordin erilliset Yhdysvaltain ja Euroopan suunnitteluryhmät pitivät monia kokouksia, joissa päätettiin projektin tavoite: Kehittää samoista osista valikoima traktoreita, joita on mahdollista valmistaa kolmessa maassa, jotka vastaavat kaikkiin maatalouden vaatimuksiin ympäri maailman, ja jotka korvaavat Fordin erilliset Amerikan ja Euroopan traktorimallistot.

Mallien 2000 ja 3000 tarkoituksena oli korvata Amerikkalaiset Workmaster ja Powermaster sekä Englantilainen Dexta. Englantilainen Super Major korvattaisiin mallilla 5000.

Malleille 2000 ja 3000 kehitettiin uusi 8+2 -vaihteinen vaihteisto Dextan 6+2 -vaihteiston pohjalta ja samaa vaihteistoa käytettiin myös 5000:ssa. 2000:ssa ja 3000:ssa käytettiin vanhaa taka-akselia, joka muistutti Dextan taka-akselia. 5000:een kehitettiin uusi planeetta-tyyppisillä vähennyspyörästöillä varustettu akseli.

Kaikkissa maleissa käytettiin samanlaista muotoilua, mutta 5000:en konepeitto oli pitempi 4-sylinterisen moottorin takia. Muotoilun viimeisteli Fordin muotoilustudio Dearbornissa.

Moottorit
---------

Aluksi uusissa traktoreissa oli tarkoitus käyttää vanhoja Dagenhamissa koottuja moottoreita, jotka olivat käytössä Fordsoneissa. Pitkien neuvotteluiden jälkeen päätettiin kuitenkin suunnitella täysin uusi moottoriperhe, jossa olisi suuri sylinterin halkaisija ja pieni iskun pituus. Tämä aiheutti huonon kylmäkäynnistyvyden, koska sylinterissä oli paljon lämpöä poisjohtavaa pinta-alaa. Moottoreiden sylinteriryhmät suunniteltiin korkeiksi ja öljypohjat osaksi kantavaa rakennetta, jolloin ei tarvittu erillistä runkoa moottorin kohdalle. Eri moottoreissa pyrittiin käyttämään mahdollisimman paljon samoja osia, jotta valmistuskustannukset saatiin pidettyä pieninä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gibbard, Stuart: *The Ford Tractor Story part 2 Basildon to New Holland 1964 to 1999*, s. 14. , 1999.

Fordin traktorit 1964–1995

| Aiemmat mallit
Fordson | Tyyppi | 1960-luku | 1970-luku | 1980-luku | 1990-luku | Uudemmat mallit
New Holland |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5

 |
| Pienet (alle 70 hv) | 1000 -sarja | 100 -sarja | 10 -sarja | 30 -sarja |
| Keskisuuret (70 - 110 hv) | 1000 -sarja | 100 -sarja | 10 -sarja | 40 -sarja |
| Suuret (yli 110 hv) |  | 8000 ja 9000 | 8600 ja 9600 | 8700 ja 9700 | TW -sarja | 30 -sarja |  |
| Runko-ohjattavat |  | FW -sarja |  |
**Amida** on jokaisen juutalaisen jumalanpalveluksen eli tefillan keskeisin rukous. Sana tulee heprean kielen verbistä *la'amod*, joka tarkoittaa seistä. Amidan toinen nimi on *šemone esre* eli suomeksi kahdeksantoista. Tällä tarkoitetaan 18 siunausta, joista arkipäivän amida-rukous koostuu. Amidaan viitataan myös juutalaisissa lähteissä kuten Talmudissa nimellä tefilla, joka tarkoittaa rukousta. 

Rabit asettivat Amida-rukouksen Jerusalemin temppelin uhritoimitusten sijaan ja se tapahtui Esran aikana Babylonian pakkosiirtolaisuuden jälkeen noin vuonna 538 eaa. Rukouksen nimi perustuu siihen, että se luetaan seisaaltaan ja Jerusalemia kohti kääntyneenä.

Alun perin rukous koostui 18:sta siunauksesta. Babylonian pakkosiirtolaisuuden jälkeen lisättiin pahantekijöitä koskeva 12. siunaus ja nimi pysyi samana, vaikka siunauksia onkin 19. Amidan siunaukset tiivistettyinä:

* Herra, isiemme kilpi, suojelkoon meitä.
* Herra antaa elämän ja ylösnousemuksen kaikille.
* Herra on pyhä.
* Herra lahjoittaa ihmiselle älyn ja tuntemisen.
* Herra suo meille katumuksen hengen.
* Herra antaa syntimme anteeksi.
* Herra auttaa ja lunastaa.
* Herra parantaa sairaudet.
* Herra siunaa työmme hedelmät.
* Herra lupaa pelastuksen kansalleen.
* Herra hallitsee ja tuomitsee oikeudenmukaisesti.
* Herra ei jätä rankaisematta pahaa.
* Herra auttaa oikeamielisiä.
* Herra palauttaa istuimensa Jerusalemiin.
* Herra tuo messiaan.
* Herra kuulee rukoukset.
* Herra palauttaa Temppelin ja palveluksen.
* Herra olkoon kiitetty ihmeidensä johdosta.
* Herra antaa kansalleen iankaikkisen rauhan.

Sapattisin ja juhlapyhisin amida koostuu seitsemästä siunauksesta. Ensimmäiset ja viimeiset kolme ovat samat kuin arkipäivisin, ja keskimmäinen siunaus koskee ao. juhlaa. Hanukkana ja purimina lisätään 17. siunaukseen erityinen siunaus näiden juhlien ihmeeseen liittyen.
**Kun Jeesus on omana mulla** on O. H. Jussilan kirjoittama laulu, jonka hän teki Eric Mauritz Bergqvistin laulun (Jag har inga sorger i världen, SS nro 171) pohjalta. Laulun hän julkaisi Siionin lähetyslehdessä vuonna 1914. 

Sävelmän on tehnyt Emil Törnwall (1861–1926) Bergqvistin lauluun. Sävelmä on tuttu myös virrestä nro 178 (Myös isämme uskoivat ennen). Aiemmin sävelmä oli Siionin laulut -kokoelmassa hiukan eri muodossa.

Laulu löytyy myös Amerikan lestadiolaisten laulukirjoista sanoilla *When Jesus, through faith, is my Savior* sekä *When Jesus is mine by faith only*. 

Siionin kannel -kokoelmassa laulu on suomennos Bergqvistin laulusta (nro 309) ja se alkaa sanoilla *Ei paina mun murheeni täällä*.

Julkaistu
---------

* Siionin laulut nro 215
* Siionin matkalaulut nro 137
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 705
* Songs and Hymns of Zion nro 549
* Hymns and Songs of Zion nro 421
* Sions Sånger nro 183 'När Jesus i hjärtas jag äger'
* Hengellisiä lauluja ja virsiä nro 201 "Kun Jeesus on omana mulla)
**Amiga 2500** (**A2500**) oli laajennettu versio Commodoren Amiga 2000:sta. Toisin kuin uudemmat Amiga 3000:t, jotka pohjautuivat täysin uuteen suunnitteluun, Amiga 2500 oli uudelleen nimetty Amiga 2000 varustettuna tehdasasennetulla Motorola 68020- tai Motorola 68030 -pohjaisella laajennuskortilla. Koneissa käytettyjä suoritinlaajennuskortteja, joissa nopeamman 32-bittisen pääsuorittimen lisäksi oli myös matematiikkasuoritin ja 32-bittistä muistia, myytiin myös erikseen Amiga 2000:lle nimillä Commodore A2620 ja Commodore A2630.

A2500:ssa oli täten käyttämätön Motorola 68000 emolevyllä ja sen vuoksi rakennuskustannuksiltaan halvempia versioita suunniteltiin, mutta ne eivät päässeet prototyyppiastetta pidemmälle. Koska A2500 ei ollut täysin 32-bittinen tietokone, sen suorituskyky oli hitaampaa verrattaen samalla kellotaajuudella toimivaan Amiga 3000:een.

Amiga 2500 säilyi tuotannossa A3000:n julkaisun jälkeenkin, koska alkuperäinen Video Toaster -videoeditointikortti ei mahtunut muokkaamattomaan A3000:n koteloon. Video Toaster 4000:n ilmestymiseen asti A2500 oli nopein ohjelmiston käytössä oleva tietokone.

A2500UX
-------

A2500UX oli Amiga 2500:n versio, jossa mukana tuli Amiga UNIX (AMIX) käyttöjärjestelmä.

Lähteet
-------

1. ↑  Commodore Amiga 2500 Amiga History Guide.  Arkistoitu 23.7.2015. Viitattu 14.4.2017.
2. 1 2  Amiga Models & Clones / Commodore: A2500 Big Book of Amiga Hardware. Viitattu 14.4.2017.
3. ↑  Amiga Models & Clones / Commodore: A2500UX Big Book of Amiga Hardware. Viitattu 14.4.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Commodore Amiga -tietokoneet |
| --- |
|  |
| Tietokoneet | 
* Amiga 1000
* Amiga 2000
* Amiga 2500 (UX)
* Amiga 3000 (UX, T)
* Amiga 4000 (T)

 |
|  |
| Tietokoneet | 
* Amiga 500
* Amiga 500+
* Amiga 600
* Amiga 1200

 |
|  |
| Muut | 
* Commodore CDTV
* Amiga CD32

 |

 |
**Kun presidentti Koivisto esti Karjalan palauttamisen** on Jukka Seppisen kirjoittama tietokirja, joka käsittelee tasavallan presidenttinä toimineen Mauno Koiviston suhtautumista Karjalan palauttamiseen 1990-luvun alussa. Teoksen mukaan Koivisto toimi asiassa KGB:n ohjauksessa. 316-sivuisen kirjan on julkaissut Minerva Kustannus ja se ilmestyi kesäkuussa 2019. Teos perustuu laajaan lähdemateriaaliin, joista keskeisimmät ovat Karjalan Liiton arkisto, Ulkoministeriön arkisto, Mauno Koiviston yksityisarkisto Kansallisarkistossa ja Ranskan ulkoministeriön arkisto.

Kritiikki
---------

Aleksi Mainion *Helsingin Sanomissa* julkaistun kritiikin mukaan Seppisen todisteet ovat "hataria mielikuvia, satunnaisia arkistolöytöjä ja hämmentäviä tulkintoja". Mainio pitää teosta enemmänkin muistelmana kuin historiallisena tutkimuksena. Kritiikin mukaan kirja tihkuu "pakkomielteenomaista Koivisto-vihaa" ja sitä "on vaikea ottaa tosissaan". Mainio kiinnittää huomiota teoksen "tulkinnallisten ongelmien lisäksi" huolimattomuusvirheisiin ja toistoon, joita kirjassa on hänen mukaan paljon.

Juha-Matti Ritvasen Agricola-sivustolla julkaistun kritiikin mukaan Seppisen teoksessa on "useita lähdekriittisiä ongelmia": "tekijä valikoi lähteitään sattumanvaraisesti", "[ei] käsittele mitään aihetta systemaattisesti" ja käyttää arkistolähteitä "omien ennakko-oletusten oikeaksi todisteluun". Ritvasen mukaan teoksessa on myös "runsaasti omituisia tulkintoja". Ritvasen arvion mukaan "teos ei ole tieteelliset kriteerit täyttävä tutkimus".

Lähteet
-------

1. 1 2  Kun presidentti Koivisto esti Karjalan palauttamisen Minerva Kustannus. Viitattu 7.9.2019.
2. 1 2 3  Ritvanen, Juha-Matti: Kun diplomaatti fantasioi Karjalan palauttamisesta  25.7.2019. Agricola – Suomen humanistiverkko. Viitattu 7.9.2019.
3. ↑  Mainio, Aleksi: Entinen diplomaatti väittää, että presidentti Koivisto oli Neuvostoliiton marionetti, joka esti Karjalan palauttamisen  13.7.2019. Helsingin Sanomat. Viitattu 7.9.2019.