recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Viktor Alexander Tavaststjerna** (6. lokakuuta 1876 Dmitrievsk, Venäjän keisarikunta – 27. maaliskuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, raatimies ja pankkiiri.

Viktor Tavaststjernan vanhemmat olivat kenraalimajuri Frithiof Alarik Tawaststjerna ja Josefina Maria Laurell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1900. Tavaststjerna sai varatuomarin arvon 1902.

Tavaststjerna toimi asianajajana 1903–1906 Kouvolassa ja Helsingissä ja oli ylimääräisenä raatimiehenä Helsingin raastuvanoikeudessa 1907–1908. Vuonna 1909 Tavaststjerna perusti yhdessä varatuomari Waldemar von Bonsdorffin kanssa Tavaststjerna & von Bonsdorff pörssimeklari- ja kiinteistövälitystoimiston ja vuonna 1913 hän perusti oman pankkiiri- ja pörssivälitysyrityksen, josta muodostettiin sitten vuonna 1917 osakeyhtiö *Viktor Tavaststjerna & Co*, jolla oli toimisto Unioninkatu 30:ssa. Yritys toimi vuoteen 1922 saakka. Tavaststjerna oli myös yksi Helsingin pörssin perustajista ja hän oli pörssin jäsenenä vuodesta 1912 alkaen yritystensä kautta. Hän kuoli 43-vuotiaana maaliskuussa 1920 sydänkohtaukseen.

Tavaststjerna kuului muun muassa Harjun villatehtaan, Agroksen ja Suomen Teollisuuspankin hallintoelimiin.

Viktor Tavaststjerna rakennutti vuonna 1919 Laajasalossa sijainneen Jollaksen kartanon päärakennuksen. Tavaststjernan perheen omistuksessa ollut kartano jaettiin 1920 kolmen sisaruksen Viktor Tavaststjernan, arkkitehti Alarik Tavaststjernan ja Selma Maria Josefina Alftanin o.s. Tavaststjernan kesken. Viktor Tavaststjerna sai kartanon alueen keskiosan, joka hänen kuoltuaan jäi hänen leskelleen Gurli von Pfalerille. Kartano myytiin 1940-luvulla Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta SOK:lle.

Viktor Tavaststjerna oli naimisissa vuodesta 1910 Gurli von Pfalerin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Viktor Tavaststjerna, Hufvudstadsbladet, 28.03.1920, nro 88, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kuolemantapauksia, Lakimies, 01.01.1920, nro II, s. 50, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Dödens skörd, Svenska Tidningen, 29.03.1920, nro 73, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Pörssitieto G. Kock : Pörssin kaikki jäsenet 1912-84
6. ↑  Helsingin kaupunginmuseo : Laajasalon ennen vuotta 1940 käyttöön otetut rakennukset : Jollaksen kartano, päärakennus
**Helmi Cecilia Eugenie Talas** (avionimi **Onnela**, o.s. **Gratschoff**; 19. marraskuuta 1871 Helsinki – 12. kesäkuuta 1948) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Suomalaisessa Teatterissa 1890-luvulla ja jatkoi uraansa Svenska Inhemska Teaternissa 1900-luvun alussa.

Elämä ja ura
------------

Helmi Talaksen vanhemmat olivat kauppias Alexander Gratschoff ja Josefina Wesander. Hän suoritti saksalaisen tyttökoulun ja Kaarola Avellanin johtaman Suomalaisen Teatterin oppilaskoulun, josta hän valmistui syksyllä 1895.

Talas oli näytellyt Suomalaisessa Teatterissa jo syksyllä 1892 kappaleessa *Wilhelm Tell*. Seuraavana syksynä hän näytteli Naemin roolin kappaleessa *Kuopion takana*. Talaksen myöhempiä rooleja olivat muun muassa Toinette (*Luulosairas*), Puck (*Kesäyön unelma*) ja Marikke (*Juhannustulet*).

Helmi Talas avioitui lehtori Filemon Onnelan (1870–1952) kanssa 1904.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita 1930, s. 317
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 *Ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi*. Helsingin yliopisto. Viitattu 10.7.2019.
3. ↑  Döda, Lektorskan Helmi Cecilia Eugenie Onnela, Hufvudstadsbladet, 1948, No 160, sivu 1, julkaistu 16.6.1948
4. 1 2  Talas Helmi *Ilona.tinfo.fi*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 10.7.2019.
**Hans Petter Winge** (23. maaliskuuta 1770 Kokkola – 2. maaliskuuta 1836 Kokkola) oli suomalainen pormestari ja valtiopäivämies.

Wingen vanhemmat olivat kauppias, raatimies Johan Winge ja Elisabet Höjer ja puoliso vuodesta 1819 Katarina Charlotta Häggström. Winge tuli ylioppilaaksi 1790 ja valmistui filosofian maisteriksi 1795. Turun hovioikeuden auskultantti Winge oli 1800 ja Pohjalaisen Osakunnan kuraattori 1796–1805. Hänestä tuli Turun akatemian talousopin dosentti 1797 ja hänet valittiin Kokkolan pedagogion rehtoriksi 1799, mutta hän ei astunut virkaan, koskenperkausjohtokunnan sihteeri 1800 ja samana vuonna Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari. Winge toimi myös Turun akatemian konsistorin amanuenssina 1800-luvun alussa, ennen kuin hänestä tuli Kokkolan pormestari 1806. Winge sai laamannin arvonimen 1809 ja toimi Karjalan laamannikunnan vt. laamannina 1810. Hän oli porvarissäädyssä valtiopäiväedustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Hans Petter Winge. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.12.2020
**Edvard Josef Joachim (Jocki, E. J. E. J. J.) Fabritius** (20. maaliskuuta 1879 Helsingin maalaiskunta – 20. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Fabritiuksen vanhemmat olivat säveltäjä, tilanomistaja Ernst Fabritius ja Alma Elisabeth Polin ja puoliso vuodesta 1905 vapaaherratar Else Munck, tilanomistaja ja vapaaherra Carl Otto Alexander Munckin tytär ja vapaaherratar Ruth Munckin sisar. Aktivisti Almar Fabritius ja professori Harald Fabritius olivat hänen veljiään. Fabritius tuli ylioppilaaksi vuonna 1897 ja opiskeli Mustialassa, valmistuen sieltä agronomiksi vuonna 1900. Valmistuttuaan hän työskenteli isänsä omistamassa kartanossa ja maanviljelyskoulussa, kunnes siirtyi vuonna 1902 tilanhoitajaksi Erkylän kartanoon.

Fabritiuksesta tuli vaimonsa kanssa Erkylän kartanon omistaja vuonna 1928. Kartanossa harjoitettiin erityisesti karjataloutta, kasvattamalla Ayrshire-nautoja. Fabritius oli jo vuonna 1905 perustamassa Karjantarkkailuyhdistys Unionia ja toimi sitten sen puheenjohtajana 35 vuotta. Hän oli myös Suomen Ayrshire-yhdistyksen hallituksen varajäsen ja oli perustamassa Suomen Agraaritoimistoa, josta kehittyi myöhemmin Maakiinteistöpankki. Hän oli lisäksi *Nya Pressen*-lehden sivutoiminen maataloustoimittaja ja Hausjärven kunnanvaltuutettu. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Fabritius sai vuonna 1938.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edvard Josef Fabritius *Biografiasampo*. Viitattu 18.4.2022.
2. 1 2  Fabritius Edvard Josef Joachim (Jocki) *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 18.4.2022.
3. 1 2  60-vuotias. Maanviljelysneuvos E. J. Fabritius. *Helsingin Sanomat*, 20.3.1939, s. 3.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Henrik Johan af Forselles** vuoteen 1767 **Forsell** (10. joulukuuta 1754 Loviisa – 13. huhtikuuta 1790 Loviisa) oli suomalainen ruukinpatruuna, joka sai vuorineuvoksen arvonimen.

Af Forsellesin vanhemmat olivat Loviisan pormestari, ruukinpatruuna ja kauppaneuvos Jacob af Forselles ja Johanna Ulrika Schultz ja puoliso vuodesta 1785 Virginia Christina Sofia Carlsköld. Af Forselles tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1768 ja toimi ruukinpatruunana Lindesbergissä Ruotsissa vuoteen 1781. Suomessa hän oli tämän jälkeen Strömforsin ruukinpatruuna Ruotsinpyhtäällä kuolemaansa asti. Af Forselles omisti Ruotsinpyhtäällä Petjärven, Storbyn ja Ånäsin kartanot. Vuorineuvoksen arvonimen hän sai 1784. Af Forsellesin kuoltua vain 36-vuotiaana hänen leskensä Virginia johti Strömforsin ruukkia vielä yli viisikymmentä vuotta.

Sotaneuvos, valtiopäivämies Jakob af Forselles ja maaherra, everstiluutnantti Samuel af Forselles olivat Henrik af Forsellesin veljiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veli-Matti Autio: Vuorineuvos Henrik Johan af Forselles (1754–1790). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.6.2022.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Jakob af Forselles. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 21.6.2022
**Henrik Gustaf Kyander** (6. syyskuuta 1811 Heinävesi – 30. syyskuuta 1867 Heinävesi) oli suomalainen Heinävedellä vaikuttanut tilanomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1867.

Kyanderin vanhemmat olivat hovisihteeri Johan Henrik Kyander ja Margareta Elisabet Bohm ja puoliso vuodesta 1840 Karolina Katarina Envald. Johan Henrik Kyander omisti Heinäveden pohjoiset ja luoteiset osat ja oli 1800-luvun alkupuolella vaikutusvaltaisin henkilö pitäjässä.

Henrik Gustaf Kyander kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1828. Yliopisto-opintojen lisäksi hän suoritti 1830-luvulla maanmittarin tutkinnon ja sai vuonna 1839 varamaanmittarin arvon. Vuodesta 1840 Kyander toimi Karvion kartanon isäntänä Heinävedellä. Hän osallistui aktiivisesti pitäjänkokouksiin sekä toimi monissa luottamustehtävissä, osallistuen muun muassa pitäjäntuvan ja pappiloiden rakentamiseen ja toimi pitäjänmakasiinin hoitajana lähes yhtäjaksoisesti vuosina 1841-186. Hän oli myös Heinäveden maanviljelysseuran perustajia. Kyander oli myös kulttuurivaikuttaja, ja tuki paikallista talonpoikaisrunoilijaa Olli Kymäläistä.

Kyanderin kuoleman jälkeen Karvion kartanolle ei löytynyt suvusta uutta isäntää, ja se päätyi lopulta valtiolle vuonna 1884 kruununpuistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henrik Gustaf Kyander *Biografiasampo*. Viitattu 9.8.2022.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Gustaf Kyander. Verkkojulkaisu 2005 <>. Luettu 9.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Karl August Grönros** (6. heinäkuuta 1848 Halikko – 25. joulukuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääninkamreeri ja valtioneuvos.

Grönrosin vanhemmat olivat Lempäälän kirkkoherra, rovasti Karl Petter Grönros (1813–1904) ja Amalia Maria Malmlund (k. 1907). Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Porvoon kymnaasista ja suoritti kameraalitutkinnon 1869.

Grönros oli aluksi Suomen senaatissa kopistina. Hän toimi vuodesta 1875 Kemin kihlakunnan henkikirjoittajana, vuodesta 1882 varalääninkamreerina Oulun lääninhallituksessa ja vuodesta 1883 Hauhon kihlakunnan kruununvoutina. Hän oli Kuopion lääninkamreerina 1894–1905. Grönros oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kuopiosta Grönros muutti Helsinkiin, jossa hän oli työssä eri virastoissa, pääasiassa kuitenkin revisionioikeudessa aina kevääseen 1922 saakka, jolloin hän joutui sairauden vuoksi eroamaan toimestaan.

Grönros oli naimisissa vuodesta 1876 Maria Sofia Niemelän kanssa. Grönrosin veli oli Heinolan yhteiskoulun kollega ja rehtori, filosofian maisteri Karl Oskar Grönros (1846-1912). Grönrosin poika oli insinööri ja Suomen Mineraali Oy:n toimitusjohtaja Yrjö Kaarlo Grönros (1879-1966).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl August Grönros
2. 1 2 3  Kuolleita, Iltalehti, 28.12.1922, nro 300, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Valtioneuvos Aug. Grönros, Helsingin Sanomat, 29.12.1922, nro 352, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Petter Grönros. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.12.2022.
5. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Yrjö Kaarlo Grönros
**Assar Sigfrid Wichmann** (3. lokakuuta 1877 Hailuoto – 13. maaliskuuta 1948 Snappertuna) oli suomalainen metsänhoitaja ja Kajaanin Puutavara Oy:n toimitusjohtaja.

Assar Wichmannin vanhemmat olivat Hailuodon kirkkoherra Emil August Wichmann (1831–1886) ja Charlotta Wilhelmina Schroderus (k. 1927). Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Oulun ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1898.

Wichmann oli aluksi metsänhoitajana valtion palveluksessa. Hän oli Uleå Oy:n Kajaanin alueen metsänhoitajana 1912–1914 ja sen jälkeen yhtiön metsäpäällikkönä Oulussa. Wichmann oli Kajaanin Puutavara Oy:n toimitusjohtajana 1924–1934 ja Suomen puunjalostusteollisuuden työnantajaliiton asiamiehenä 1934–1942. Viimeiset vuotensa hän asui omistamallaan Sliparsin tilalla Snappertunassa.

Assar Wichmann oli naimisissa vuodesta 1904 Anna Karolina Häggin (k. 1954) kanssa.Assar Wichmannin veljiä olivat vankila- ja sairaalapappi Henrik August Wichmann (1859–1923), ylimetsänhoitaja Gustaf Emil Wichmann (1863–1943), kihlakunnantuomari, laamanni Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), suomalais-ugrilaisen kielitieteen professori Yrjö Jooseppi Wichmann (1868–1932), maanmittari Lennart Johannes Wichmann (1872–1923), apteekkari Alexis Rafael Wichmann (1876–1943) ja lääkäri ja professori Seth Edvin Wichmann (1885–1939).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Assar Sigfrid Wichmann
2. 1 2 3  Dödsfall, Nya Pressen, 15.03.1948, nro 62, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Emil August Wichmann. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.12.2022.
**Samsung Galaxy A10** on Samsungin 19. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

#### Näyttö

Samsung Galaxy A10 -älypuhelimessa on 6,2 -tuumainen teräväpiirtonäyttö 19:9 -kuvasuhteella.

#### Paino ja mitat

Laite painaa 168 grammaa ja sen mitat ovat 155,6 x 75,6 x 7,94 millimetriä.

### Fyysiset osat

#### Järjestelmäpiiri

Laitteesta löytyy Samsungin Exynos 7 Octa 7884 -järjestelmäpiiri, jossa grafiikkapiirinä toimii Mali-G71 MP2.

#### Muisti

Laitteessa on 2 gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Lisäksi tallennustilaa voidaan laajentaa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

#### Akku

Akun kapasiteetti on 3 400 milliampeerituntia tässä laitteessa.

#### Kamerat

Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 30 fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 "Pie". Laite on päivitettävissä Android 11 -versioon. Molemmat versiot toimivat Samsungin One UI -käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* Phonearena: Samsung Galaxy A10
**Riom** on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä departementin pääkaupungista Clermont-Ferrandista pohjoiseen.

Riom on ikivanha kaupunki. Keskiajalla siitä tuli suosittu pyhiinvaelluspaikka, jonne pyhiinvaeltajat saapuivat katsomaan pyhän Amablen pyhäinjäännöksiä hänen mukaan nimetyssä Pyhän Amablen basilikassa. 1200-luvulla kaupungista tuli Auvergnen historiallisen maakunnan pääkaupunki. 1300-luvulla Berryn herttua Jean vaikutti voimakkaasti kaupungin kehitykseen ja rakennutti sinne herttuoiden palatsin (*Palais des Ducs*) sekä Riomin pyhän kappelin (*Sainte-Chapelle de Riom*). Kaupungissa on runsaasti taloja 1500- ja 1600-luvuilta, joista näyttävimpiä ovat konsulien talo (*Maison des Consuls*) sekä puutalo (*Maison de bois*). Kaupungissa on myös runsaasti suihkulähteitä sekä muistomerkkejä.

  

* Pyhän Amablen basilikaPyhän Amablen basilika
* Sainte-ChapelleSainte-Chapelle
* Konsulien taloKonsulien talo
* PuutaloPuutalo

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Auvergnen matkailusivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riom** Wikimedia Commonsissa
**Arnac-Pompadour** on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Uuden-Akvitanian alueella.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on linna *Château de Pompadour*. Nykyisen 1400-luvulla rakennetun linnan paikalla on ollut linna jo vuonna 1026. Linnaa kunnostettiin 1700-luvulla, jolloin Ranskan kuningas Ludvig XV antoi sen rakastajattarelleen Jeanne-Antoinette Poissonille. Saatuaan linnan vuonna 1745 hän otti itselleen arvonimen Pompadourin markiisitar, ja sittemmin häntä kutsuttiin yleisesti nimellä Madame de Pompadour. 

Pompadourin hippodrome
Linna on listattu historialliseksi monumentiksi. Se on ollut 1800-luvulta lähtien *Haras national de Pompadour* -hevosten jalostuskeskuksena. Linnan vieressä on 2000 metriä pitkä hiekkapintainen laukkarata. Radan keskellä olevalla nurmialueella on luonnonesteistä koostuva esterata.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  www.pompadour-tourisme.fr

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arnac-Pompadour** Wikimedia Commonsissa
**Mayenne** on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Mayennejoen rannalla.

Kaupunki vaurioitui pahoin toisen maailmansodan taisteluissa vuonna 1944. Amerikkalaissotilas Mac Rackenin rohkean toiminnan ansiosta liittoutuneet saivat vallan kaupungissa. Sen muistoksi kaupunkiin on nimetty hänen mukaansa silta.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyys on joen rannalla oleva karolingien linna *Château de Mayenne*. Linna on tuhat vuotta vanha ja Euroopan parhaiten säilyneitä keskiaikaisia linnoja. Linnasta on näkymät Mayennejoelle ja itäisiin kaupunginosiin. Linnan avaraan pihaan rakennettiin 1800-luvun lopulla teatteri. Nykyisin paikalla on puisto. Linnassa on museo, jossa voi tutustua merkittäviin karolingilaisiin sekä linnan tuhatvuotiseen historiaan. Museossa on näytteillä esineitä, jotka löydettiin vuonna 1996 tehdyissä kaivauksissa.

* Mac Rackenin siltaMac Rackenin silta
* Linnan teatteriLinnan teatteri

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mayenne (kunta)** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2018
**Tapio Saraneva** (23. maaliskuuta 1943 – 18. elokuuta 2003) oli suomalainen teologian tohtori, pappi, kirjailija ja toiminnanjohtaja. Saraneva toimi Kirkon Ulkomaanavun toiminnanjohtajana vuodesta 1993 kuolemaansa saakka.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Saraneva valmistui teologian kandiaatiksi (1967) ja humanististen tieteiden kandidaatiksi (1970). Hän jatkoi opintojaan Princetonin teologisessa seminaarissa ja suoritti Master of Theology -tutkinnon 1971. Saraneva oli Princetonissa erityisesti kiinnostunut Latinalaisen Amerikan vapautuksen teologiasta. Saraneva väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1978.

Kirkollinen ura
---------------

Saraneva työskenteli vuosina 1974–1977 Luterilaisen maailmanliiton presidentin Mikko Juvan avustajana ja arkkipiispa Juvan sihteerinä Turussa 1978–1982. Saraneva valittiin Tapiolan kirkkoherraksi 1982 ja Kirkon ulkomaanavun johtoon 1993.

Saraneva toimi useissa kirkollisissa luottamustehtävissä toimi vuodesta 2000 lähtien Luterilaisessa maailmanliitossa. Hän oli muun muassa Kehitysmaasuhteiden neuvottelukunnan ja Kansalaisjärjestöjen ihmisoikeussäätiön valtuuskunnan jäsen.

Julkaisut
---------

* *Usko, vapaus ja yhteiskunta : Johann Baptist Metzin poliittinen teologia v. 1965-1972*, Suomalainen teologinen kirjallisuusseura 1978
* *Oikeudenmukaisuuden nälkä : vapautuksen teologian haaste meille*, Kirjapaja 1991
* *Taivasten valtakunnan logiikka : mitä Jeesus opetti elämästä, uskosta ja Jumalan hallintavallasta*, Kirjapaja 1996 (González Faus, José Ignacio)
* *Isä meidän*, Kirjapaja 1998

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Muistot: Tapio Saraneva *Helsingin Sanomat*.  18.8.2003. Viitattu 22.8.2023.
**Charlottetown** on Kanadan itärannikolla sijaitsevan Prinssi Edwardin saaren provinssin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 34 562, ja sen pinta-ala on 44,33 neliökilometriä. Charlottetown sijaitsee Hillsborough-, Yorke- ja Eliot-jokien suistossa. 

Charlottetownin perusti vuonna 1765 kapteeni Samuel Holland ranskalaisen *Port La Joye* -siirtokunnan paikalle. Kaupunki on saanut nimensä kuningatar Charlotten, Yrjö III:n vaimon mukaan.

Vuonna 1864 brittiläisen Pohjois-Amerikan siirtokuntien edustajat kokoontuivat Charlottetownissa ja muodostivat Kanadan liittovaltion.

Charlottetownissa sijaitsee Prince Edward Island University. Vuosina 1993–1996 kaupungissa pelasi Ottawa Senatorsin AHL-farmijoukkue Prince Edward Island Senators.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Canada: Prince Edward Island Citypopulation.de. Viitattu 14.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charlottetown** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Kolmen sotilaan patsas provinssintalon edustalla.
**Anton Amandus Karsten** (26. heinäkuuta 1862 Siipyy – 13. kesäkuuta 1915 Turku) oli suomalainen historian ja ruotsin kielen opettaja, rehtori ja journalisti.

Anton Karsten kasvoi Ahvenanmaan saaristossa, jossa hänen isänsä oli Föglön kirkkoherrana. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassisesta lyseosta vuonna 1882, suoritti kandidaatintutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1886 ja työskenteli ruotsin kielen opettajana Oulun suomalaisessa lyseossa vuodesta 1888. Karsten suoritti lisensiaatintutkinnon ja puolusti väitöskirjaansa *Kökarsmålet, ljud- och formlära* vuonna 1891. Vuonna 1897 hän siirtyi ruotsin opettajaksi Turun suomalaiseen klassiseen lyseoon ja vuonna 1904 hänestä tuli Turun ruotsalaisen reaalilyseon historian ja ruotsin lehtori. Vuodesta 1912 lähtien Karsten toimi myös koulun rehtorina.

Karsten osallistui innolla yhteiskunnallisiin rientoihin ja oli kiinnostunut varsinkin työväenkysymyksestä ja sosialismista. Hän toimitti *Uleåborgsbladetia* vuosina 1891–1897, kuului *Åbo Underrättelserin* toimitukseen vuosina 1898–1906 ja perusti vuonna 1907 lyhytikäiseksi jääneen *Politiken*-lehden. Karstenin yhteiskunnallinen radikalismi ei saanut laajempaa kannatusta ja myöhemmin hän keskittyi kouluasioihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Karsten Anton Amandus *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 7.2.2020.
2. 1 2  J. W. Juvelius: Anton Karsten.  *Historiallinen Aikakauskirja*, 2/1916, s. 239–240. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  K. A.: Anton Karsten.  *Tidskrift utgiven av Pedagogiska föreningen i Finland*, 4/1915, s. 393–397. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Anton Karsten.  *Åbo Underrättelser*, 14.6.1915, s. 2. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Albin Torckell (1938)
**Albin Sebastian Torckell** (26. helmikuuta 1878 Turku – 7. joulukuuta 1944 Mikkeli) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Torckellin vanhemmat olivat kauppias Julius Ferdinand Torckell ja Rosa Amalia Hertzberg ja puoliso 1903–1939 Anna Ingeborg von Zandt. Torckell tuli ylioppilaaksi Svenska klassiska lyceum i Åbosta 1896, harjoitti lainopin opintoja 1896–1898 ja valmistui maanmittariksi Polyteknillisestä opistosta 1898 ja metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1902. Hän oli maanmittariharjoittelija 1898–1900, Metsähallituksen palveluksessa valtausten kartoittaja ja metsänarvostelija Inarin Lapissa sekä palveli Iisalmen, Sotkamon, Simon, Inarin ja Iin hoitoalueilla, oli vt. aluemetsänhoitaja Sotkamon hoitoalueella 1902–1904 ja metsänarvostelija vuodesta 1905, vt. metsänhoitaja Turtolan ja Alajärven hoitoalueilla ja metsätaloudentarkastaja 1907–1909 sekä Tornator-yhtiön metsänhoitaja 1909–1915 ja Kymmene Ab:n, vuodesta 1937 Kymin Osakeyhtiö, ylimetsänhoitaja ja metsäpäällikkö vuodesta 1916. Torckellilla oli myös useita alaansa liittyviä luottmustehtäviä. Hän oli muun muassa Yksityismetsänhoitajayhdistyksen perustajajäsen 1911 ja kuului yhdistyksen johtokuntaan 1911–1915, 1918–1935 ja vuodesta 1938. Metsäneuvoksen arvonimen Torckell sai 1942.

Julkaisuja
----------

* *Huru böra våra grandskogar af rationell skogsvårdssynpunkt behandlas a) å torra marker, b) å försumpade marker*, 1913.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jensen-Eriksen, Niklas: Metsäneuvos Albin Torckell (1878–1944). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.2.2023.
2. ↑  Torckell Albin Sebastian *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*.   Viitattu 22.2.2023.
3. ↑  Kuolleita. Metsäneuvos Albin Torckell.  *Kauppalehti*, 11.12.1944, nro 286, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Niklas Jensen-Eriksen: Albin Torckell *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Kotikuri** tarkoittaa talon isännän oikeutta ja velvollisuutta huolehtia palvelusväkensä ja lastensa hyvistä tavoista ja käytöksestä.

Vuonna 1664 vahvistettiin Ruotsissa isännän oikeus kurittaa palvelijoitaan. Lisäksi kirkolliset säädökset ohjasivat perheen sisäisiä suhteita. Vuoden 1664 asetus heijasti voimakkaasti näkemystä, että kaikki oli saatava isännän valvonnan ja vastuun alle. Isännän velvollisuus oli kurittaa lapsiaan, ja hänen oli huolehdittava heidän tapojensa puhtaudesta. Jokapäiväisessä elämässä, työssä, kasvatuksessa ja hyvien tapojen ylläpidossa valtaa käytettiin näin talojen seinien sisäpuolella, sillä isäntä ratkaisi, milloin ja miten kotikuria harjoitettiin. Esivalta salli hänen käyttää mahtiaan niin kauan, kun kaikki meni hyvin. Jos perheenpää epäonnistui kotikurin ylläpidossa, viranomaiset puuttuivat asiaan armotta*selvennä*.

Englannin yleinen laki salli aikoinaan lasten kohtuullisen ruumiillisen kurituksen sekä kotona että koulussa. Vuonna 1904 säädetty *Laki lapsiin kohdistuvasta julmuudesta* salli edelleen alaikäisten kohtuullisen kurituksen, kun siihen oli aihetta. Samoin aviomies sai kurittaa vaimoaan. Tämä poistettiin laista vuonna 1891.

Lähteet
-------

* Kallio, Reino, Häiriköintiä ja henkirikoksia. Eteläpohjalaisnuoret paikallisen kurinpidon kohteena sääty-yhteiskunnan aikana. Helsinki 2009, s. 13.
* Nygård, Toivo, Suomen palvelusväki 1600-luvulla. Jyväskylä 1989, s. 35–38.
*Tämä artikkeli kertoo rockyhtyeestä. Emf voi tarkoittaa myös sähkömotorista voimaa tai sähkömagneettista kenttää.*

**EMF** oli brittiläinen, 1990-luvun alussa vaikuttanut rock- ja popyhtye. Yhtyeen musiikissa sekoittui rockmaiset äänet teknomusiikin kevyisiin elementteihin ja yhtye käytti samplereita ja sekvenssoreita ahkerasti. EMF tunnettiin aikanaan myös sivuttain käännetyistä lippalakeistaan ja löysistä shortseistaan.

Yhtyeen nimi tulee virallisesti sanoista "Epsom Mad Funkers". Vaihtoehtoisen tulkinnan mukaan EMF tulee sanoista "Ecstasy Mother Fuckers", jotka esiintyvät esikoislevyn bonusraidalla.

*James Atkin* (laulu), *Ian Dench* (kitara), *Zac Foley* (basso), *Derry Brownson* (kosketinsoittimet ja samplet) ja *Marc Decloedt* (rummut) perustivat yhtyeen lokakuussa 1989 Cinderfordissa. Yhtyeen jäsenet olivat paikallisesti tunnettuja muusikoita jo ennen EMF:ää. EMI/Parlophone teki yhtyeen kanssa leyvytyssopimuksen jo yhtyeen neljännen keikan jälkeen kuulematta edes yhtään demonauhaa.

Yhtyeen ensimmäinen levy oli "*Schubert Dip*", joka nousi Ison-Britannian levylistoilla 3:nneksi. Levyn suurin hitti oli "*Unbeliveable*", joka nousi monissa maissa (mm. Yhdysvalloissa) listaykköseksi. Isossa-Britanniassa se oli parhaimmillaan kolmas. Levyn muut singlet olivat "*I Believe*", "*Children*" ja "*Lies*". Yhtyeen säveltäjä Ian Dench mukaan levyn nimi tuli siitä, että kun hän tarvitsi lyhyen sointukuvion hän otti sellaisen Franz Schubertilta.

EMF:n muut julkaisut eivät olleet yhtä menestyksekkäitä. Vuonna 1992 yhtye julkaisi EP:n "*Unexplained EP*" ja myöhemmin samana vuonna toisen albuminsa "*Stigma*", jolta julkaistiin singlet "*They're Here*" ja "*It's You*". Menestyksen hiipumisen on selitetty johtuneen yhtyeen siirtymisestä rockimpaan suuntaan ja brittipopin noususta. Vielä vuonna 1995 yhtye julkaisi levyn "*Cha Cha Cha*" sekä singlet "*I'm a Believer*" "*Afro King*". Tämän jälkeen yhtye hajosi, mutta kaikki sen jäsenet jatkoivat kuitenkin musiikin tekemistä.

2001 EMF teki keikan Lontoossa ja julkaisi kokoelmalevyn parhaista kappaleistaan.

Diskografia
-----------

* Schubert Dip (1990 & 1991)
* Stigma (1992)
* Cha Cha Cha (1995)
* Back 2 Back Hits (1998, kokoelma yhdessä Jesus Jonesin kanssa)
* The Best of EMF: Epsom Mad Funkers (2001, kokoelma)

### Videot

* Smoke the Banger (VHS, 1991)
* Long Live the New Flesh (DVD, 2013)

### Singlet & EP:t

* Unbelievable (1990)
* I Believe (1991)
* Children (1991)
* Lies (1991)
* Unexplained EP (1992)
* They're Here (1992)
* It's You (1992)
* Perfect Day (1995)
* Bleeding You Dry (1995)
* I'm a Believer (1995)
* Afro King (1995)
* Incredible (2001)
* Let's Go (2001)
Maximilian Günther vuonna 2023.
**Maximilian Günther** (s. 2. heinäkuuta 1997 Oberstdorf) on saksalainen moottoriurheilija.

Ura
---

Hän aloitti karting-uransa vuonna 2007 sijoittuen kyseisenä vuonna toiseksi Etelä-Saksan ADAC Kart Cup -luokassa. Vuonna 2010 hän voitti ADAC Kart Masters KF3 -luokan mestaruuden. Vuonna 2011 Günther aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa saavuttaen neljä voittoa ja 14 palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2012 Günther piti välivuoden kilpailuista kunnes siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan vuonna 2013. Hän saavutti sieltä kaksi voittoa, kahdeksan paalupaikkaa ja 11 palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2014 Günther jatkoi sarjassa saavuttaen neljä voittoa, viisi paalupaikkaa ja kymmenen palkintosijaa sijoittuen jälleen toiseksi. Vuonna 2015 Günther kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti sen lisäksi yhden kakkossijan ja 150 pistettä sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi.

Günther siirtyi kaudeksi 2018 ajamaan Formula 2 -sarjaan Arden International -talliin.

Formula 2 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | BWT Arden | BHRFEA8 | BHRSPR2 | AZEFEAKesk. | AZESPR15† | ESPFEAKesk. | ESPSPR12 | MONFEA11 | MONSPR6 | FRAFEA12 | FRASPR11 | AUTFEA15 | AUTSPR12 | GBRFEA8 | GBRSPR1 | HUNFEA16 | HUNSPRKesk. | BELFEA9 | BELSPR16 | ITAFEA12 | ITASPR16 | RUSFEA16† | RUSSPR10 | ABUFEA  | ABUSPR  | 41 | 14. |

Lähteet
-------

1. ↑  Maximilian Günther Driver Database
**Wilmer Santiago Acasiete Ariadela** (s. 22. marraskuuta 1977 Callao, Peru) on perulainen jalkapalloilija. Hän edustaa perulaista Ciencianoa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.

Seurajoukkueura
---------------

Acasiete aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 Deportivo Wankasta. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Universitario Deportesiin, jossa hän pelasi niin ikään yhden kauden. Kauden 2003–2004 
hän pelasi Ciencianossa, jossa hän voitti vuonna 2003 Copa Sudamericanan ja vuonna 2004 Recopa Sudamericanan.

Vuonna 2004 Acasiete teki sopimuksen espanjalaisseura Almerían kanssa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seuraavina kausina hän nousi joukkueen puolustuspään tukipilariksi ja vuonna 2007 andalusialaisseura nousi ensi kertaa historiassaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän teki kauden 2007–2008 aikana kaksi tärkeää viime hetken maalia otteluissa Sevillaa ja Villarrealia vastaan, jotka päättyivät kumpikin Almerían 1–0-voittoon.

Maajoukkueura
-------------

Acasiete teki ensiesiintymisensä Perun maajoukkueessa 18. helmikuuta 2004. Myöhemmin maajoukkueurallaan hän on ollut mukana vuosien 2004 ja 2007 Copa Américoissa.

7. joulukuuta 2007 hän jäi kiinni sääntörikkomuksesta tuotuaan alkoholia ja naisia hotelliin, jossa maajoukkue yöpyi. Peru kohtasi kahden päivän kuluttua Ecuadorin. Tästä rangaistuksena hänet hyllytettiin 18 kuukaudeksi maajoukkuetehtävistä.

3. heinäkuuta 2008 kuulustelujen jälkeen pannaa päätettiin lopulta kuitenkin lyhentää kolmen kuukauden pituiseksi, joka alkoi huhtikuusta 2008. Tähän sisältyi myös 10 000 dollarin sakko.

Lähteet
-------

1. ↑  Soccer-Peru ban Farfan and Pizarro for 18 months Reuters. Viitattu 9.4.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely BDFutbol -sivustolla
**Arthur Edvin Skogberg** (18. syyskuuta 1856 Kristiinankaupunki – 23. syyskuuta 1894 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.

Skogbergin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Edvin Skogberg ja Maria Antoinette Lundholm. Hän valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1874 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1882. Skogberg auskultoi Hämeenlinnan normaalikoulussa ja suoritti latinan ja suomen opettajan kokeet vuonna 1886.

Skogberg työskenteli Turun ruotsalaisen klassisen lyseon suomen kielen opettajana vuosina 1883–1885 ja yksityisen suomalaisen lyseon latinan ja ruotsin opettajana vuosina 1885–1886. Vuonna 1886 hän siirtyi Viipurin suomalaisen lyseon suomen ja latinan opettajaksi.

Skogberg toimitti *Ahti*-lehteä Kristiinankaupungissa vuonna 1879 ja avusti *Wasa Tidningiä* vuosina 1884–1886. Hän oli *Viipurin Uutisten* päätoimittaja vuonna 1888 ja viipurilaisen *Östra Finlandin* päätoimittaja vuosina 1889–1891. Skogberg harrasti kotikaupunkinsa ja Viipurin läänin historian tutkimusta. Hän kuoli 38-vuotiaan tuberkuloosiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skogberg Artur Edvin *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 30.7.2021.
2. ↑  Kuolinilmoitus.  *Östra Finland*, 24.9.1894, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3  Kuolleita.  *Päivälehti*, 26.9.1894, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
4. 1 2  Arthur Edvin Skogberg (muistokirjoitus).  *Östra Finland*, 24.9.1894, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
**Juho Foudila** (13. tammikuuta 1828 Liminka – 6. kesäkuuta 1916 Liminka) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Foudilan vanhemmat olivat Juho Juhonpoika Foudila ja Brita Heikintytär Kaitera ja puoliso Kaisa Kreta Foudila. Isänsä kuoltua Foudila tuli vain 17-vuotiaana kotitilansa isännäksi. Foudila toimi pitkään Limingan kuntakokousten puheenjohtajana, oli kunnan kassanhoitaja ja osallistui muutenkin kunnalliselämään. Hänellä oli yhdeksän lasta. Punaisten helmikuussa 1918 Lopella surmaama kirkkoherra Juho Heikki Tuori oli yksi hänen kolmesta pojastaan. Foudila oli talonpoikaissäädyssä Oulun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867, 1872 ja 1882. Hän oli useiden valtiopäivävaliokuntien jäsen sekä valitsijamies 1872 ja 1882. Vuonna 1872 hän teki esityksen ratsutilojen etuoikeuksien poistamisesta, mistä syntyi säädyssä paljon keskustelua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maanviljelijä, ent. valtiopäivämies Juho Heikki Foudila kuollut. *Uusi Suometar*, 26.5.1916, no. 141, s. 4.
2. 1 2  Geni: Juho Heikki Juhonpoika Foudila Viitattu 24.1.2021.
3. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 54–55. Helsinki: Otava, 1926.
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Foudila (Tuori) Juho Heikki. Viitattu 24.1.2021.
5. ↑  KirjastoVirma: Juho Heikki Foudila. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 24.1.2021.
**Anders Johan Rönnbäck** (2. lokakuuta 1778 Karkku – 5. kesäkuuta 1856 Mynämäki) oli suomalainen pappi, kirjailija ja lääninrovasti.

Elämänvaiheet
-------------

Anders Rönbäckin vanhemmat olivat Hämeenkyrön kappalainen Barthold Rönnbäck ja Maria Gustava Asp. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1797.

Rönnbäck valmistui yliopistosta 1802. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1830. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 3.4.1813. Riemumaisteriksi Rönnbäck vihittiin 30.5.1853. Hän toimi myös Turun katedraalikoulun vt. apologistana 1805 ja vt. lehtorina alkaen 1806. Viipurin lukion yliopettajaksi hän siirtyi vuonna 1816. Mynämäen kirkkoherraksi hän tuli vuonna 1819. Myöhemmin hän eteni lääninrovastiksi. Muita luottamustehtäviä oli esimerkiksi synodaaliväitöksen varapreeses pappeinkokouksessa Turussa 1842.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Continuationem dissertationis de calore plantarum proprio, venia ampl. fac. phil. Ab, 1801.*
* *Dissertationem gradualem in Job. II:9 cons. ampliss. facult. philos. in Reg. Acad. Aboëns, 1802.*
* *Läsning i tyska språket. : Utgifven af And. Joh. Rönnbäck. I häftet, 1809.*

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 *ylioppilasmatrikkeli.fi*. Viitattu 21.8.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Zakarias Alexander Stjerncreutz** (7. syyskuuta 1817 Ii – 23. maaliskuuta 1890 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Stjerncreutzin vanhemmat olivat luutnantti, kruununnimismies Johan Zakarias Stjerncreutz ja Brita Carolina Laurin ja puoliso vuodesta 1844 Sofia Palmqvist. Luotsihallituksen tarkastaja, majakoiden suunnittelija Albin Stjerncreutz oli hänen veljensä.

Stjerncreutz tuli majoitusmestariksi 1. Suomen meriekipaasin 5. komppaniaan 1832 ja siirrettiin vanhemmaksi aliupseeriksi 8. komppaniaan 1835, ylimääräiseksi vanhemmaksi aliupseeriksi 4. komppaniaan 1836 ja vanhemmaksi aliupseeriksi 7. komppaniaan 1837. Hänet ylennettiin keväällä 1838 junkkariksi meriekipaasin 6. komppaniaan ja tammikuussa 1839 midshipsmaniksi 7. komppaniaan. Sieltä hänet kuitenkin siirrettiin jo helmikuussa 6. komppaniaan. Hän palveli 1838–1840 Itämerellä ja Suomenlahdella Georgij Pobedonosetsilla, siipiratasalus Vladimirilla, Volilla ja Rostislavilla sekä fregateilla Melpomene ja Aleksandr Nevski. Stjerncreutz siirrettiin midshipsmaniksi meriekipaasin 4. komppaniaan 1840 ja hän purjehti linjalaiva Leipzigilla ja kuunari Meteorilla vuonna 1842 Suomenlahdella ja vuonna 1843 Pohjanlahdella ja Itämerellä.

Stjerncreutz määrättiin meriekipaasin 2. komppanian vt. päälliköksi 1844 ja siirrettiin midshipsmaniksi 1. komppaniaan maaliskuussa 1845, mutta ylennettiin jo huhtikuussa luutnantiksi 2. komppaniaan. Sen päälliköksi hänet määrättiin tammikuussa 1848. Vuosina 1847–1850 Stjerncreutz purjehti Pohjanmerellä ja Itämerellä Leipzigilla ja Finlandilla. Hänet siirrettiin 4. komppanian päälliköksi 1850 ja hän oli mukana vastavalmistuneiden siipirataslaivojen Rurikin, Hrabryin ja Olafin matkoilla Suomenlahdella 1852–1853.

Maaliskuussa 1854 Stjerncreutz siirrettiin 2. komppanian päälliköksi 2. Suomen meriekipaasiin. Krimin sodan alussa 1854 hän oli puolustamassa Viaporia, kapteeniluutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1855. Sodan loppuajan Stjerncreutz palveli höyrylaiva Graf Vrontšenkolla, sodan päätyttyä hän sai siirron takaisin 1. Suomen meriekipaasiin toukokuussa 1856. Stjerncreutz toimi vuonna 1857 potkuriveneiden Lihatšin ja Lesin päällikkönä Viaporin redillä ja 1858–1861 Lesin päällikkönä merenmittauksissa Suomenlahden saaristossa. Kesällä 1861 hänet siirrettiin Itämeren laivastoon ja ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1862. Maaliskuussa 1863 Stjerncreutz määrättiin palvelukseen 6. meriekipaasiin, 1. luokan kapteeniksi hän yleni 1866. Hänelle myönnettiin sairauden takia ero sotapalveluksesta kontra-amiraalina elokuussa 1872.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stjerncreutz, Zakarias Alexander *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Ivar Johan Albin Stjerncreutz. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 17.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Gustaf Alexander Wasastjerna** (19. tammikuuta 1859 Tampere – 1. elokuuta 1943 Nurmo) oli agronomi, joka on saanut ainoana Suomessa itsenäisyyden aikana maatalousneuvoksen arvonimen.

Alexander Wasastjernan vanhemmat olivat tehtailija Gustaf August Wasastjerna ja Hedvig Matilda Donner. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Vaasassa ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1881. Hän oli tilanomistaja Nurmossa. Maatalousneuvoksen arvonimen Wasastjerna sai vuonna 1918.

Tilanomistaja, valtiopäivämies Gustaf Albin Wasastjerna oli Alexander Wasastjerman veli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 8.7.2020)
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 3.8.1943, s. 1.
3. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 141. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
4. ↑  Biografiasampo: Gustaf August Wasastjerna Viitattu 19.7.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Täsmätoimitus** on erityisesti rakennustyömaiden logistiikan toimintatapa, jossa oikea määrä toimitetaan oikeaan paikkaan ja oikeaan aikaan. 
Täsmätoimituksen on tarkoitus olla logistisesti mahdollisimman tehokas toimitustapa. Täsmätoimitus edellyttää tarkkaa aikataulusuunnittelua sekä hyvää tiedonkulkua toimittajien, terminaalin ja työmaan välillä.

Runkovaiheen täsmätoimitus
--------------------------

Rakennustyömailla runkovaiheen täsmätoimitus pakataan terminaalissa kuljetusautoon niin, että se on helppo purkaa nosturilla työmaalla. Tuotteet voidaan pakata ja lastata terminaalissa esim. kerroksittain tai asunnoittain tai setittää asennuspaketeiksi. 
Toimituksessa vältetään turhat nostoja ja nosturi nostaa toimituksen holville*selvennä* ennalta merkattuihin paikkoihin. Ylimääräiset nostot minimoidaan huolellisella ennakkosuunnittelulla. 
Tavallisimmin täsmätoimituksien mukana laitetaan ikkunat, parvekeovet, patterit, kipsilevyt ja rangat, jotka toimitetaan terminaalin kautta. Materiaaleista muodostetaan kerroskohtaisia toimituksia, jotka ajetaan työmaalle kellontarkasti ja nostetaan suoraan holville ennalta suunnitelluille paikoille.

Sisätyövaiheen täsmätoimitus
----------------------------

Tarvittavat materiaalit on etukäteen laskettu esimerkiksi asunto- tai kerroskohtaisesti. Toimitus viedään suoraan kohteeseen tai mahdollisimman lähelle kohdetta, jolloin turhia siirtoja ja materiaalihukkaa vältetään.
Sisätyövaiheen täsmätoimituksessa käytettäviä materiaaleja voivat olla esimerkiksi keittiön ja kylpyhuoneen laatat.

Aiheesta muualla
----------------

* Rakennustyömaan toimitusten ohjaus[vanhentunut linkki]
* Suunnittelematon kuljetus on aina häiriö (Arkistoitu – Internet Archive)
Näkymä Koishikawan kasvitieteellisestä puutarhasta.
**Koishikawan kasvitieteellinen puutarha** (jap. 小石川 植物園, *Koishikawa shokubutsuen*) on Tokion yliopiston kasvitieteellinen puutarha. Se on 16 hehtaarin laajuinen ja se sijaitsee Bunkyōn erillisalueeseen kuuluvalla Koishikawan seudulla Hakusanin kaupunginosassa. Puutarha on avoinna päivittäin maanantaita lukuun ottamatta, ja sinne on pääsymaksu.

Puutarha perustettiin vuonna 1684, jolloin Tokugawa-sotilashallinnon shōgun Tokugawa Tsunayoshi perusti sinne Koishikawan lääkekasvitarhan. Vuonna 1877 lääketarha siirtyi Tokion yliopiston omistukseen, ja siitä muodostui japanilaisen kasvitieteen nykyaikaisen tutkimuksen pääpaikka.

Puutarhan kokoelmissa on noin 4 000 kasvilajia, joista 1 400 puuvartista, 1 500 ruohovartista sekä 1 100 trooppista ja subtrooppista lajia. Merkittäviä ulkokokoelmia ovat kameliat, kirsikat, vaahterat, bonsai-puut ja alppikasvit. Kasvikokoelmien huomattavia osia edustavat Japanista, Koreasta, Taiwanista ja Kiinasta kerätyt luonnonvaraiset lajit.

Puutarhoissa on myös 1,4 miljoonan näytteen herbarium sekä 20 000 kirjan ja lehden kirjasto.

Koishikawan ohella Tokion yliopistolla myös Nikkōssa sivupuutarha, jossa kasvatetaan Tokiota viileämpien seutujen ja vuoristojen kasveja.

Lähteet
-------

1. ↑  Koishikawa Botanical Garden - Tokyo’s Famous Scientific Arboretum *www.kanpai-japan.com*. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koishikawan kasvitieteellinen puutarha** Wikimedia Commonsissa
**Hjalmar Hugo Ossian Hollmérus** (28. kesäkuuta 1875 Porvoon pitäjä – 19. tammikuuta 1933 Imatra) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja Jyväskylän pormestari.

Hollméruksen vanhemmat olivat metsänhoitaja August Leonard Hollmérus ja Fredrika Margareta Högman. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1894 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1898 ja yleisen oikeustutkinnon vuonna 1899. Hollmérus sai varatuomarin arvon 1902.

Hollmérus oli Jyväskylän pormestarina 1915–1925 ja sen jälkeen kihlakunnantuomarina Imatralla vuodesta 1925 alkaen.

Hollmérus palasi keskiviikkona 18. tammikuuta 1933 Viipurista asuntoonsa Imatralle. Hän lähti sitten Imatran valtionhotelliin ja vietti siellä yönsä. Seuraavan päivän aamuna kello 10 aikaan hän lähti hotellista ja meni yksin hotellin kohdalla Imatrankosken alajuoksun varrella sijaitsevalle rantakalliolle. Lumeen jääneistä jäljistä pääteltiin myöhemmin että Hollmérus vietti pidemmän aikaa rantakalliolla ja lähti sitten laskeutumaan koskeen. Tämän jälkeen hänestä ei kuultu mitään. Teon syyksi arveltiin taloudellisistä syistä johtunutta masennusta. Hollméruksen ruumis löydettiin 9. kesäkuuta 1933 Vuoksesta Pelkolanlahdesta.

Hollmérus oli naimisissa vuodesta 1905 Alma Dagny Albrechtin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Itsemurha Imatraan hukuttautuen. Sikäläisen tuomiokunnan tuomari päättänyt päivänsä, Kaiku, 22.01.1933, nro 17, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Tuomari Hollméruksen ruumis löydetty, Karjalainen, 13.06.1933, nro 63, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pont-Aven** (ransk. [pɔ̃tavɛn]) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Avenjoen varrella.

Pont-Aven on tullut tunnetuksi siellä vierailleista taidemaalareista. Tämän maalauksellisen pikkukaupungin löysi amerikkalainen taidemaalari Henry Bacon vuonna 1864. Hän kutsui useita amerikkalaisia ja brittiläisiä kollegoja vierailemaan siellä. Myös Pariisin Beaux-Arts -koulun opettaja Jean-Léon Gérôme kehotti oppilaitaan matkustamaan Pont-Aveniin maalaaman. Kaupungissa asustavien taidemaalareiden lukumäärä nousi noin viiteenkymmeneen ja "taidemaalareiden kaupunki" oli syntynyt.

Paul Gauguinin Pont-Avenin mylly (1894)
1880-luvulla alkoi toinen taidemaalareiden tuleminen Pont-Aveniin. Tuolloin kaupunkiin saapui myös Paul Gauguin, joka asui paikallisessa Pension Gloanec -majatalossa. Toisessa aallossa saapuneita Armand Jobbé-Duvalin ja Paul Sérusierin johtamia taidemaalareita kutsuttiin Pont-Avenin koulukunnaksi. Vuonna 1985 kaupunkiin perustettiin museo *Musée des beaux-arts de Pont-Aven* kunnioittamaan taidemaalareiden työtä Pont-Avenissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont-Aven** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2018
**Biopalautehoito** on hoitomuoto, jota on käytetty varsinkin ADHD:sta kärsivillä lapsilla. Hoidolla pyritään kehittämään aivojen itsesäätelyä.

Biopalautehoidossa hoidettavan päähän kiinnitetään 3–5 EEG-elektrodia, joiden välityksellä aivoille annetaan biopalaute tavalla, joka palkitsee sellaisesta toiminnasta, jota pyritään vahvistamaan. Hoidon aikana hoidettava tekee jotain keskittymistä edellyttävää tehtävää ja saa välittömän palautteen aivotoiminnastaan siten, että tehtävä etenee kun tavoiteltu aivotoiminta saavutetaan. Tehtävä voi olla esimerkiksi tietokonepeli. Tyypillisesti hoitokerta kestää 20–45 minuuttia. Tavallisesti hoitokertoja järjestetään 30–40. Niiden välillä tärkeää on keskittymisen harjoittelu arjen tilanteissa. Suomalaisissa Käypä hoito -suosituksissa biopalautehoito mainitaan ADHD:n kohdalla.

Biopalautehoitoa alettiin käyttää Yhdysvalloissa 1960-luvulla, mutta lääkärien suhtautuminen pysyi varauksellisena. Tutkimustulokset sen tehosta ADHD:n hoidossa ovat olleet vaihtelevia. Biopalautehoitoa on käytetty ADHD:n lisäksi muun muassa anismuksen hoidossa, jossa sen teho on ollut parempi kuin muiden hoitomuotojen. Biopalautehoidolla on usein alkuvaiheissaan väsymystä lisäävä vaikutus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vesa Närhi, Maarit Virta, Biopalautehoito (neurofeedback) ja ADHD Käypä hoito 29.6.2016, viitattu 22.8.2023
2. 1 2 3 4 5  Emmi Oksanen, Piuhat päähän ja terapia käyntiin – neurofeedback pääsemässä eroon hippileimasta Tehy-lehti 2.6.2017, viitattu 22.8.2023
3. ↑  Zawn Villines, Is neurofeedback effective for treating ADHD? Medical News Today 9.10.2018, viitattu 22.8.2023
4. ↑  Anismus (Dyssynergic Defecation) Cleveland Clinic, viitattu 22.8.2023