recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Advanced Art** oli tamperelainen konepopyhtye. Sen perustivat Jana, Pete ja Vince vuonna 1985, ja yhtye toimi aina vuoteen 1995 asti. Advanced Art soitti alkuaikoinaan varsin suorasukaista syntikkapoppia, mutta vähitellen tulivat mukaan EBM / industrial -henkiset elementit. Yhtyeen musiikista vastasivat pääasiassa Jana (tekstit) ja Vince (musiikki).

Alkuvaiheessa Advanced Art teki demoja ja esiintyi myös nimillä Abstract ja Authorized Version. Yhtyeen ensimmäiset vinyylisinglet julkaisi Darklands Records. Poko Rekords kiinnitti Advanced Artin vuonna 1991. Samana vuonna julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen Poko-maksisingle "Scar". MTV Europe näytti Advanced Art -videot "From nothing to nothing" ja "Wake up". Yhtye julkaisi Pokolla vielä yhden cd-maksin ("Time") sekä kaksi pitkäsoittoa, "Product" ja "Force". Saksalainen VUZ Records uudelleenjulkaisi Advanced Artin alkuaikojen tuotantoa 1996 yhtyeen jo lopetettua.

Paria Ruotsin-visiittiä lukuun ottamatta Advanced Art ei harrastanut kiertueita vaan pikemminkin yksittäisiä, valikoituja esiintymisiä poikkeuksellisillakin areenoilla, kuten Helsingin Kaapelitehtaalla laittomissa varastobileissä tai siipirataslaivalla Tampereen Näsijärvellä. Visuaalisuus ja taustavideot olivat olennainen osa Advanced Art -keikkoja. Coverbiisejä vältellyt yhtye lopetti liveuransa huumorintajulleen sopivasti Alivaltiosihteeri-coverbiisiin "Te olette huono yleisö".

Vuonna 1998 Jana ja Vince palasivat studioon ja levyttivät kaksi biisiä Vincen uuden levy-yhtiön, Control Recordsin debyyttikokoelmalle.

Kokoonpano
----------

* Jana - laulu, tekstit
* Vince - koneet, musiikki
* Pete - koneet, liveperkussiot
* Auten (alias Otto A) - koneet, livemiksaus
* Reeta - koneet, laulu
* Factor - koneet, liveperkussiot
* P.W. - liveperkussiot

Peten myöhempiä projekteja olivat Shade Factory ja Active Media Disease. Factor (Jarkko Tuohimaa) jatkoi musiikkiuraansa oman Neuroactive-yhtyeensä primus motorina.

Diskografia
-----------

* 1987 demo Abstract
* 1987 demo Act now Abstr later
* 1988 demo Advanced Art
* 1988 7" Black roses / No answers no solutions (Darklands)
* 1989 7" From nothing to nothing / Steel (Darklands)
* 1990 demo Clandestine
* 1991 demo Clandestine (mis)take two
* 1991 12" Scar (Poko)
* 1992 cd-maksi Time (Poko)
* 1993 cd Product (Poko)
* 1994 cd Force (Poko)
* 1996 cd Into the Darklands - Early years 1987-89 (VUZ / Saksa)
**Adventtilaulu** (*Tiellä ken vaeltaa*) on Juhani Forsbergin (s. 1939) vuonna 1967 kirjoittama kristillinen laulu, joka on myös virsi numero 15 nykyisessä, vuonna 1986 hyväksytyssä suomalaisessa virsi­kirjassa.

Laulu julkaistiin ensimmäisen kerran Forsbergin vuosina 1967–1968 toimittamassa kaksi­osaisessa kokoelmassa *Nuoren seurakunnan veisuja*, ja julkisesti se esitettiin ensimmäisen kerran Helsingin seura­kuntien adventtitapahtumassa vuonna 1967. Myöhemmin laulu on julkaistu Nuoren seurakunnan veisukirjassa, ja vuonna 1986 se hyväksyttiin
myös virsi­kirjaan.

Laulun sanat liittyvät kaikissa Uuden testamentin evankeli­umeissa esiintyvään kertomukseen Jeesuksen saapumisesta aasilla ratsastaen Jerusalemiin. Tapauksesta kertovat sekä ensimmäisen adventtisunnuntain että palmusunnuntain evankeliumi­tekstit, ja nimestään huolimatta *Adventti­laulun* katsotaankin sopivan adventin lisäksi myös palmu­sunnuntaihin.

Jeesuksesta laulussa käytetty nimitys "muurarirabbi" viittaa Raamatun mainintoihin, joiden mukaan häntä sanottiin Nasaretissa rakennus­mieheksi tai rakennus­miehen pojaksi.

Laulun on säveltänyt israelilainen Josef Hadar (1926–2006). Sävelmä kuului alun perin Moshe Dorin kirjoittamaan lauluun *Ruusujen ilta* (*Erev shel shoshanim*). Kirjoittaessaan *Adventtilaulua* Forsberg kuitenkin luuli sävelmää israelilaiseksi kansanlauluksi, ja sen mukaisesti vielä vuoden 1986 virsi­kirjaankin tuli virheellinen merkintä.

Sanat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| 1. Tiellä ken vaeltaa,
ken aasilla ratsastaa?
Maahan on laskettu vaatteita,
lehtiä, oksia.
Muurari-rabbi nyt
on matkalle lähtenyt,
noussut on satulaan ratsunsa,
kuitenkin kuningas.
3. Nöyryys ja hiljaisuus
on valtasi salaisuus.
Voimalla, väkivallalla
et tahdo hallita.
Uskomme vahvista,
luo tiellemme valoa,
johdata elämään rikkaaseen,
rauhaan ja hyvyyteen. | 2. Kruunua, valtikkaa
et lainkaan sä nähdä saa.
Mahtavat ovat muualla,
suurissa saleissa.
Ihmisen Pojan tie
nyt kaupunkiin suureen vie.
Suosio satojen ihmisten
vaihtuu jo syytökseen.
4. Jeesus, sä Herramme,
sua seurata tahdomme.
Kanssamme kulje eteenpäin,
yhdessä, yksittäin.
Hoosianna, hoosianna,
hoosianna, hoosianna!
Saavu jo, kuningas, luoksemme
täyttämään toivomme. |

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  15 Tiellä ken vaeltaa *www.virsikirja.fi*. Viitattu 4.10.2020.
2. ↑  Matt. 21:1–11, Mark. 11:1–10, Luuk. 19:29–38, Joh. 12:12–16
3. ↑  Matt. 13:55, Mark. 6:3
4. ↑  Heikki Uusitalo, Esko Rahikainen, Heikki Uusitalo, Ilpo Hakasalo, Paavo Einiö: "Adventtilaulu", *Suuri toivelaulukirja 13*, s. 42. Warner/Chappell Music Finland, Suuri suomalainen kirjakerho, 1996. ISBN 951-643-730-3.
Muuttolintujen uskottiin lentävän linnunrataa pitkin eteläiseen Lintukotoon. Kuvassa linnunradalla sijaitseva Joutsenen tähdistö, jonka jo antiikin kansat tunsivat tällä nimellä.
**Etelä** on yksi neljästä pääilmansuunnasta. Se on kohtisuorassa itää ja länttä vastaan ja kaakon sekä lounaan välissä. Kompassissa se on 180 asteen kohdalla. Etelä määrittyy maapallon pallonpuoliskojen mukaisesti. 

Yleensä etelä kuvataan kartoissa pohjoisen alapuolelle. Maan pyörimisakselin eteläinen pää eli Etelänapa sijaitsee Etelämantereella, joka on yksi maailman maanosista. Pohjoisnapa on vastakkaisella puolella geoidinmuotoista palloamme eikä sijaitse mantereella vaan jäätiköllä. 

Magneettinen etelä, johon kompassineulakin likimain osoittaa, on suunta Maan magneettista etelänapaa kohti. Maan magneettikentän navat eli magneettiset navat eivät sijaitse samoissa kohdissa kuin maantieteelliset navat. Ne vaihtavat lisäksi paikkoja säännöllisesti pitkällä aikavälillä.

Sanan alkuperä
--------------

Sana *etelä* voi olla johdos kantasanasta *esi*, jolloin etelä tarkoittaisi suuntaa, joka on esimerkiksi asumuksen tai maankohouman etupuolella, eli lämpimällä ja valoisalla puolella, minne aurinko keskipäivällä paistaa. *Eteinen* on saanut nimensä siitä, että se tehdään talon tai kodan etu- eli eteläpuolelle. Etelä voi olla myös johdos kantasanasta *etä*, jolloin etelä olisi merkinnyt alun perin jotakuinkin samaa kuin etäinen suunta.

Muinaissuomalaiset uskoivat Lintukodon sijaitsevan äärimmäisessä etelässä. Kaukana etelässä oli käsitysten mukaan hyvin kuuma, ja taivaankansi niin lähellä, että kaikki sen alla kutistui.

Suomen sana etelä on sukua viron kielen sanalle *edel*, joka tarkoittaa lounas-ilmansuuntaa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **Pääilmansuunnat** | **Väli-ilmansuunnat** |
| pohjoinen | koillinen |
| itä | kaakko |
| etelä | lounas |
| länsi | luode |

Lähteet
-------

* Erkki Itkonen (toim.): *Suomen sanojen alkuperä*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992-2000. ISBN 951-717-692-9.
*Tämä artikkeli kertoo Chilen laivaston panssarifregatista. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Blanco Encalada** oli Chilen laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu panssarifregatti. Alus oli rautarunkoinen ja parkkitakiloitu ja sen pää- ja etumastossa oli taistelunjohtoa varten tähystyspaikat. Alus oli varustettu törmäyskeulalla ja yhdellä savuhormilla.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Britteinsaarilta Hullista Earle's Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1875 nimellä *Valparaiso* ja se valmistui vielä samana vuonna.

Palvelus
--------

*Valparaiso* osallistui Tyynenmeren sotaan, jolloin sen tärkein saavutus oli Angamosin taistelussa Perun laivaston monitorin *Huascarin* valtaus.

Alus modernisoitiin Britteinsaarilla Armstrongin telakalla vuosina 1885–1886, jolloin sen aseistukseksi vaihdettiin kuusi kahdeksan tuuman ja neljä neljäntoista naulan BLR-tykkiä sekä kolme kuuden naulan pikatykkiä. Lisäksi keulaan asennettiin kaksi neljäntoista tuuman torpedoputkea. *Valparaiso* nimettiin vuonna 1890 *Blanco Encaladaksi*.

Chilen sisällissodassa alus liittyi laivaston mukana kongressin kannattajiin. Alus upposi tykkivene *Almirante Lynchin* torpedoimana 23. huhtikuuta 1891, jolloin siitä tuli maailman ensimmäinen torpedoimalla upotettu sotalaiva.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 410-411
2. 1 2  Gardiner, Robert s. 410

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blanco Encalada (1875)** Wikimedia Commonsissa

* The New York Timesin artikkeli Blanco Encaladan upotuksesta (englanniksi)
Tyttö läpikuultavissa vaatteissa on etchin peruskuvastoa.
**Etchi** (jap. エッチ, *H*, joskus myös *ecchi*) on japaninkielinen lyhennesana, joka tarkoittaa irstasta, seksikästä tai tuhmaa. Sanaa voidaan käyttää sekä verbinä, substantiivina että adjektiivina, jolloin merkitys vastaavasti muuttuu esimerkiksi "irstailuksi" tai "perverssiksi". Sana juontuu kantasana hentain alkukirjaimesta, joka englantia jäljitellen äännetään japanissa "etchi". Hentai japanin kielen sanana tarkoittaa aivan samaa, mutta *etchi* lyhenteenä on häveliäämpi ilmaisu.

Länsimaissa *etchi* ja *hentai* tarkoittavat (japanilaista) piirrettyä erotiikkaviihdettä. Hentai on vakiintunut tarkoittamaan kovempaa materiaalia, ja etchi pehmeämpää, myös nuoremmille sopivaa. Etchin voidaan katsoa keskittyvän enemmänkin alastomuuteen, osittaiseen alastomuuteen tai provokatiiviseen vaatetukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Anime Glossary *Anime Critic*.  Arkistoitu 7.8.2017. Viitattu 7.8.2017. (englanniksi)
2. ↑  Animetion's Glossary *Animetion*. Viitattu 7.8.2017. (englanniksi)

Anime ja manga

|  |  |
| --- | --- |
| Lajityyppejä | 
* Mecha
* Taikatyttögenre
* Haaremi
* Yaoi
* Yuri
* Hentai

 |
| Kohderyhmiä | 
* Lasten anime ja manga
* Shōnen (pojat)
* Seinen (miehet)
* Shōjo (tytöt)
* Josei (naiset)

 |
| Käsitteitä | 
* Cosplay
* Etchi
* Otaku
* Dōjinshi
* Fanipalvelu
* Visual novel
* Tsundere
* Yandere
* Moe

 |
**Manuel Velázquez Villaverde** (24. tammikuuta 1943 Madrid – 15. tammikuuta 2016 Fuengirola) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edusti suurimman osan urastaan Real Madridia.

Velázquez oli Real Madridin oma kasvatti. Hän liittyi seuran junioreihin vuonna 1958 ja debytoi edustusjoukkueessa vuonna 1965 käytyään sitä ennen lainalla Rayo Vallecanossa ja Málagassa. Velázquez kuului Real Madridin niin sanottuun *yeyé*-sukupolveen, joka voitti Euroopan cupin vuonna 1966. Ensimmäistä kauttaan joukkueessa pelannut Velázquez nousi kauden aikana merkittävään rooliin ja oli avauskokoonpanossa myös Partizania vastaan pelatussa loppuottelussa. Hän oli omalta osaltaan vauhdittamassa jo ikääntyneen Ferenc Puskásin lopullista vetäytymistä pelikentiltä. Velázquez oli taitava pelinrakentaja, "keskikentän aivot", jota osa madridilaisyleisöstä piti kuitenkin liian eleettömänä. Myöhempinä vuosina hän kamppaili peliajasta saksalaisen Günter Netzerin kanssa.

Velázquez pelasi Real Madridin edustusjoukkueessa 12 kauden aikana yhteensä 402 virallista ottelua, joista 301 Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa, ja teki 59 maalia. Euroopan cupin lisäksi hän voitti kuudesti Espanjan-mestaruuden ja kolmesti Espanjan cupin Copa del Reyn. Hänen uransa Real Madridissa päättyi loukkaantumiseen vuonna 1977. Vuonna 1978 Velázquez pelasi vielä North American Soccer Leaguen Toronto Metros-Croatiassa.

Espanjan maajoukkueessa Velázquez pelasi kymmenen ottelua vuosina 1967–1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Falleció Manuel Velázquez  15.1.2016. Real Madrid CF. Viitattu 27.1.2016. (espanjaksi)
2. 1 2 3 4 5  Velázquez Real Madrid CF. Viitattu 27.1.2016. (espanjaksi)
3. 1 2  Muere Manuel Velázquez, excentrocampista del Real Madrid *La Vanguardia*.  15.1.2016. La Vanguardia Ediciones. Viitattu 27.1.2016. (espanjaksi)
4. 1 2  Velázquez: Manuel Velázquez Villaverde *BDFutbol*. Viitattu 27.1.2016. (englanniksi)
5. ↑  Manuel Velazquez *North American Soccer League Players*. Viitattu 27.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manuel Velázquez** Wikimedia Commonsissa

* Manuel Velázquezin esittely Real Madridin sivustolla (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja

 |

 |
Käyttämätön kengännauha. Nauhan päät on vahvistettu purkaantumisen estämiseksi.
**Kengännauha** on nauha, jolla kiristetään jalkine niin, että se pysyy jalassa kävellessä. Tyypillisin tapa kiinnittää kengännauha on solmia se rusetille.

Kengännauhoja valmistetaan eripituisina, -paksuisina ja -värisinä, toisinaan myös kuvioituina. Myös valmistusmateriaalit vaihtelevat käyttötarkoituksen mukaan. Puuvillanauhat pitävät solmun yleensä paremmin kuin keinokuiduista valmistetut. Toisaalta keinokuidut tuovat nauhoihin kestävyyttä, jota vaaditaan esimerkiksi vaellus- ja työkengissä. Juhla- ja golfkengissä saatetaan käyttää vahattuja nauhoja ja purjehduskengissä nahkaisia, niiden paremman kosteudenkeston vuoksi. Elastiset nauhat ovat harvinaisia eikä niitä aina solmita lainkaan. Nauhat voidaan pitää kireällä myös erillisellä lukkomekanismilla.

Kengännauhojen päissä on metallista tai muovista tehty holkki estämässä nauhan kudoksen purkaantumista sekä pienentämässä ja jäykistämässä rakennetta, helpottaen näin niiden pujottamista paikoilleen. Kengännauhojen pujotusreikiä kengässä vahvistavat metalliset tai muoviset vahvikerenkaat.

Lähteet
-------

1. ↑  Feetlet
2. ↑  Smart Golf (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kengännauha**.
* Ian's Shoelace Site Tietoa eri tavoista solmia kengännauhat (englanniksi)
Katherine Schwarzenegger
**Katherine Schwarzenegger** (s. 13. joulukuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on näyttelijä ja poliitikko Arnold Schwarzeneggerin ja toimittaja Maria Shriverin vanhin lapsi.

Hänellä on yksi nuorempi sisko, Christina Schwarzenegger, sekä kaksi nuorempaa veljeä, Patrick Schwarzenegger ja Christopher Schwarzenegger. Lisäksi hänellä on isänsä puolelta velipuoli, Joseph Baena.

Schwarzenegger avioitui kesäkuussa 2019 näyttelijä Chris Prattin kanssa. Heille syntyi elokuussa 2020 tytär, ja joulukuussa 2021 pariskunta ilmoitti odottavansa toista lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Erika Åkman: Arnold Schwarzeneggerin tytär saa vauvan! Chris Pratt ylistää upeaa vaimoaan somessa *Ilta-Sanomat*.  17.12.2021. Viitattu 17.12.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Antti Meriläinen** (7. lokakuuta 1887 Sotkamo – 5. maaliskuuta 1942 Sotkamo) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Meriläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Meriläinen ja Loviisa Kovalainen. Hän kävi kansakoulun ja maamieskoulun. Meriläinen toimi maanviljelijänä Sotkamossa. Antti Meriläisen veli Matti Meriläinen oli maanviljelijä ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja. 

Meriläinen oli kansanedustajana 1919–1922 ja 1930–1939 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937 ja 1940 presidentinvaaleissa. Meriläinen oli Osuuskassojen keskuslainarahaston ja Osuuskassojen keskusliiton hallintoneuvostojen jäsenenä. Hän kuului myös Kainuun osuusliikkeen edustajistoon ja hallintoneuvostoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Antti Meriläinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kroatian Banovina** (kroatiaksi *Banovina Hrvatska*), oli Jugoslavian kuningaskunnan autonominen alue vuosina 1939–1941. Alue syntyi 26. elokuuta 1939 tehdyllä Cvetković–Maček-sopimuksella. Tavoitteena oli vähentää Jugoslavian kuningaskunnassa sen syntymisestä 1918 lähtien vallinnutta jännitettä pääkansallisuuksien eli valtaapitävien serbien ja itsensä syrjityksi tunteneiden kroaattien välillä. 

Kroatian väestön oma itsellinen hallinnollinen yksikkö oli syntynyt ensimmäisen kerran sitten keskiaikaisen Kroatian valtakunnan. Autonomisen Kroatian Banovinan toimivallan ulkopuolelle, Jugoslavian keskushallinnon hoidettavaksi, jäivät ulkopolitiikka, armeija, poliisi ja ulkomaankauppa. Alueen johtajaksi eli baaniksi nimitettiin Ivan Šubašić.

Kroaattijohtaja Vladko Maček ja useat muut kroaatit näkivät autonomian ensimmäisenä askeleena kohti täydellistä itsenäisyyttä. Maček oli jo aiemmin käynyt salaisia keskusteluja italialaisten kanssa, mutta lopettanut ne ja siirtynyt yhteistyökeskusteluihin Jugoslavian johdon eli prinssihallitsija Paulin ja pääministeri Dragiša Cvetkovićin kanssa. Sopimuksen synnyttyä Mačekista tuli uudistetun Cvetkovićin hallituksen varapääministeri.

Autonomisen Kroatian Banovinan syntyvaiheessa elokuussa 1939 uskonnoltaan n. 75% oli roomalaiskatolisia, 20% ortodokseja ja 5% muslimeja. Uskonnolliset luvut ovat suuntaa antavia, kuinka paljon siis oli kroaatteja, serbejä ja bosnialaisia.

Autonomisen alueen historia jäi lyhyeksi, sillä osana Toista maailmansotaa Saksa liittolaisineen hyökkäsi huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan valloittaen maan. Kroatia irrottautui tässä yhteydessä Jugoslaviasta ja perusti oman valtionsa 10. huhtikuuta 1941 akselivaltojen Saksan ja Italian tuella johtajanaan Ustaša-liikkeen johtaja Ante Pavelic. Kroatian Banovina oli keskeinen osa uutta Kroatian kuningaskuntaa valtion alueen laajentuessa Bosnia-Herzegovinan alueelle. Toisaalta Italia sai tässä yhteydessä merkittäviä alueita Dalmatian rannikolla muodostaen italialaisen Dalmatian kuvernoraatin.

Kroatian Banovina muodostettiin Cvetković–Maček-sopimuksella kahdesta aiemmasta Jugoslavian kuningaskunnan banovinasta, pohjoisesta Savan ja Dalmatian alueen Littorian Banovinasta. Lisäksi uuteen Kroatian Banovinaan liitettiin kroaattiväestöisiä alueita naapuribanovinoista. Nämä lisäliitokset herättivät ärtymystä serbien ja bosnialaisten keskuudessa.

Lähteet
-------

* Joseph Rothschild: *East Central Europe Between the Two World Wars*. University of Washington Press, 1990. ISBN 978-0295-595-357-1. (englanniksi)
* Mikko Uola: *Eritahtiset aseveljet*. Docendo Oy, 2015. ISBN 978-952-291-170-4.
* Mitja Velikonja: *Religious Separation and Political Intolerance in Bosnia-Herzegovina*. Texas A&M University Press, 2003. ISBN 978-952-158-544-2263.

Viitteet
--------

1. ↑  Joseph Rothschild 1990: 258.
2. 1 2 3  THE SERB-CROAT AGREEMENT, 1939–2009  2017. snd-us.com. Viitattu 20.8.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Mikko Uola 2015: 398.
4. ↑  Mitja Velikonja 2003: 146.
5. ↑  Dalmazia – L'Italia in Guerra e il Governatorato di Dalmazia *CDM – Storia & Arte*.  22.3.2009.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 20.8.2017(italiaksi).
**Katherine Jane Parkinson** (s. 9. maaliskuuta 1978 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten komediarooleistaan. Vuosina 2006–2013 hän näytteli Jen Barberia Channel 4:n komediasarjassa *IT-porukka*. Hän voitti roolisuorituksestaan vuonna 2014 parhaan naispuolisen komedianäyttelijän BAFTA-palkinnon.

Vuosina 2005–2009 Parkinson näytteli draamakomediasarjassa *Doc Martin*. Vuosina 2015–2018 hän esiintyi vakavammassa roolissa tieteissarjassa *Humans*. Lisäksi Parkinson on vieraillut sarjoissa *Uusi Sherlock* (2012) ja *Inside No. 9* (2014).

Lähteet
-------

1. 1 2  IMDB: Katherine Parkinson *imdb.com*. Viitattu 17.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Albin Pulkkinen** (21. huhtikuuta 1875 Mikkelin pitäjä – 29. lokakuuta 1944 Joensuu) oli suomalainen kihlakunnantuomari, kansanedustaja ja maaherra.

Pulkkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Juhana Pulkkinen ja Ulla Maria Noponen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1903. Pulkkinen sai varatuomarin arvon 1905.

Pulkkinen oli senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina 1907–1909, protokollasihteerinä 1909–1912, oikeustoimituskunnan ja sittemmin oikeusministeriön esittelijäsihteerinä 1912–1922, kansliapäällikkönä 1918–1927 ja esittelijäneuvoksena sekä lainsäädäntö– ja oikeushallintoasiain osastopäällikkönä 1922–1927. Pulkiinen oli Mikkelin läänin maaherrana 1927–1933 ja viimeksi kihlakunnantuomarina Ilomantsissa 1933–1944.

Pulkkinen oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1922–1924 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja hän toimi eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1923–1924. Pulkkinen oli myös Joensuun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja Valtioneuvoston virkamiesyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana.

Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1905 Aino Serafia Ollikaisen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  PULKKINEN Albin. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  .aspx Albin Pulkkinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(15) | 
* Aspelin
* Hannula
* Hirvensalo
* Holsti (1922–1923)
* Ikonen
* Jaskari
* Kivialho (1923–1924)
* Linna
* Luostarinen
* Mantere
* Penttilä
* Pulkkinen
* Pullinen
* Ryti
* Särkkä
* Vennola

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Albin Krabbe-Rosqvist** (1. lokakuuta 1879 Hämeenlinna – 20. toukokuuta 1918) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli paitsi suomenruotsalaisissa, myös ruotsalaisissa teattereissa.

Elämä ja ura
------------

Albin Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa yhteiskoulun jälkeen Krabbe opiskeli maalaustaidetta Helsingissä ja Kööpenhaminassa. Näyttämötaidetta hän opiskeli Tukholmassa 1889–1891. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä 1900-luvun vaihteen molemmin puolin: August Arppen seurue 1891–1892, Tukholman Folkteatern 1892–1894, Svenska Inhemska Teatern (Turku) 1894–1897, Axel Collinin, Bror Olssonin ja v. d. Ostenin seurueet (Ruotsi) 1897–1903 sekä Svenska Teatern ja Folkteatern 1903–1911.

Krabben näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Romeo (*Romeo ja Julia*), Nikita (*Pimeyden valta*), Turkka (*Tukkijoella*) ja nimiosa kappaleessa *Rikskurtisören*. Kaikki edellä mainitut roolit olivat ruotsinkielisiä.

Krabbe toimi muodostamansa Oulunkylän suojeluskunnan päällikkönä. Muutamia vuosia ennen edesmenoaan hänet nimitettiin reservinvänrikiksi.

Albin Krabben vanhempi veli, Oskar Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930

1. 1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 146

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupunginosat.net
**Manuela Di Centa** (s. 31. tammikuuta 1963 Paluzzo) on italialainen entinen maastohiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Aktiiviura
----------

Di Centa oli ensimmäistä kertaa mukana arvokisoissa jo 1982 MM-kisoissa Oslossa. Ensimmäiset mitalinsa hän saavutti kotimaassaan 1991 MM-kisoissa Val di Fiemmessä hiihdettyään pronssille 5 ja 30 kilometrin kilpailuissa ja hopealle Italian viestijoukkueessa. 
1992 talviolympialaisissa Albertvillessä hän voitti Italian joukkueen mukana viestissä pronssia. 1993 MM-kisoissa Ruotsin Falunissa hän jatkoi hyviä otteitaan kahdella hopeallaan (30 km ja viesti). Eräässä vaiheessa hänellä havaittiin kilpirauhasessa häiriötila, mutta 1994 hoidatettuaan vaivan kuntoon hän palasi kilpaladuille. Hän harjoitteli myös Suomessa. Hänestä on tehty aktiiviaikoinaan haastattelu Suomen televisioon harjoitteluvaiheessaan Rokualla.

1994 talviolympialaisissa Norjan Lillehammerissa di Centa voitti kultaa sekä 15 kilometrin perinteisen että 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuissa. Samoissa kisoissa hän saavutti lisäksi hopeaa takaa-ajossa ja 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja viestipronssia, sijoittuen näin ainutlaatuisesti mitaleille jokaisessa viidessä kilpailussa.

1995 MM-kisoissa Kanadan Thunder Bayssa di Centa hiihti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hopealle ja 5 kilometrin perinteisellä pronssille. Vielä 1998 Naganon olympialaisissa hän oli mukana voittamassa olympiapronssia Italian viestijoukkueessa. Naganon kisojen jälkeen hän lopetti kilpauransa.

Maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun Di Centa voitti kausina 1993–1994 ja 1995–1996.

Uransa jälkeen Di Centa on ollut useiden dopingsyytösten kohteena.

Muuta
-----

Siviiliammatiltaan Di Centa on metsänvartija ja journalisti. Hän harrastaa lukemista, puutarhanhoitoa ja eläimiä. Hänen isänsä Gaetano ja veljensä Giorgio ovat myös hiihtäjiä.

Vuonna 2003 Di Centasta tuli ensimmäinen maailman korkeimmalle vuorelle Mount Everestille kiivennyt italialainen nainen.

Lähteet
-------

* Virallinen sivu
* Di Centa KOK:n sivuilla (KOK:n jäsenenä)
* Di Centa KOK:n sivuilla (urheilijana)
* Manuela Di Centa Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.10.2013. (englanniksi)
2. ↑   Viitattu 25.10.2013.

  

Naisten 15 kilometrin hiihdon olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1992: Ljubov Jegorova |
1994: Manuela Di Centa |
1998: Olga Danilova |
2002: Stefania Belmondo |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Georgianvuoristokoira** (*ქართული ნაგაზი Kartuli Nagazi*) on georgialainen koirarotu, joka on kotimaassaan erittäin suosittu.

Ulkomuoto
---------

Georgianvuoristokoira on tyypillinen molossityyppinen vuoristokoira ja yksi maailman kookkaimmista roduista. Se on voimakasluustoinen, lihaksikas ja atleettinen. Sen pää on kookas ja raajat voimakkaat. Urosten säkäkorkeus on 74-85 cm ja paino 65-85 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 65-76 cm ja 55-70 kg. Rodusta on kaksi muunnosta: lyhytkarvainen qazbegilainen muunnos nimeltä *nagazi* ja pitkäkarvainen muunnos.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Georgianvuoristokoira on itsevarma, rohkea ja valpas. Paimenet käyttävät sitä lampaiden suojelemiseen petoeläimiltä eikä se sovellu kerrostaloon.

Alkuperä
--------

Georgianvuoristokoira on ikivanha alkuperäisrotu, joka on hyvin läheistä sukua kaukasiankoiralle. Se on kotoisin Georgian puoleisesta Kaukasus-vuoristosta, jossa sitä on käytetty laumanvartijana jo vuosisatojen ajan. Lyhytkarvainen muunnos on kotoisin Qazbegista Mtskheta-Mtianetin alueelta maan itäosista. Se on kahdesta muunnoksesta vanhempi ja puhtaampana säilynyt.

Sen jälkeen kun suurin osa georgianvuoristokoirista siirrettiin pois Georgiasta Neuvostoliiton aikana, georgialaiset harrastajat alkoivat ympäristöministeriön tuen avulla etsiä jäljellä olleita yksilöitä, kirjoittaa niistä kuvauksia ja valokuvata niitä. Maa alkoi tehdä rotua tunnetummaksi TV-lähetysten ja lehtiartikkelien avulla jotta se elpyisi ja yleistyisi. 

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Georgia alkoi jälleen tukea rodun elvyttämistä. Nykyisin suurin huomio on keskitetty ikivanhaan valkoiseen georgialaiseen vuoristokoiraan, joka on hyvin harvinainen. Georgianvuoristokoiraa käytetään nykyisin myös koiratappeluihin. 

Fédération Cynologique de Géorgie on kiistellyt pitkään Venäjän Kennelfederaation kanssa kaukasiankoiran alkuperästä.FCI tulee tämän johdosta päättämään vuoden 2012 aikana mikä on rodun virallinen alkuperämaa. Käytännössä georgianvuoristokoira on siis kaukasiankoiran paikallismuunnos, jota kasvatetaan erillään venäläisestä populaatiosta ennen kaikkea nationalistista syistä.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  *Ancient Times And Origins*. Nagazi, Caucasian Ovcharka. Haettu 9.11.2012
2. ↑  *Georgian Mountain Dog History*. Fédération Cynologique de Géorgie. Haettu 9.11.2012

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Georgian Shepherd
Kokapensaan kuvaus.
**Kokapensas** eli **aitokokapensas** (*Erythroxylum coca*, myös **kookapensas**) on eniten viljelty kokalaji, ja siitä valmistetaan pääosa maailman kokaiinista. Kasvi viihtyy trooppisessa ilmastossa ja vuoriston rautapitoisessa mullassa. *Erythroxylum coca* (*Huánuco* eli *Bolivian koka*) oli se kokalaji, jota eurooppalaiset merenkulkijat toivat 1800-luvulla mukanaan palatessaan Eurooppaan.

Kokapensas on pensas tai pieni puu, joka kasvaa korkealla vuoristossa puskamaisesti 180–240 senttimetrin mittaiseksi. Oksat ovat suoria. Kasvin tunnistaa suurista, soikeista ja tummanvihreistä lehdistä. Lehtien pituus on 3–8 senttimetriä ja leveys 2–4 senttimetriä. Kukat ovat kellertävänvalkoisia ja kasvavat ryhmissä pienten varsien päässä. Kukkimisen jälkeen pensas tuottaa pieniä punaisia marjoja.

Laji ei kasva Etelä-Amerikan ulkopuolella, jos ei oteta huomioon yksittäisiä näytekappaleita kasvitieteellisissä puutarhoissa. Intiaaniväestö on viljellyt lajia niin kauan, että se tuskin enää lisääntyy villinä. Siementen elinvoimaisuus ei säily kauan, vain parisen viikkoa, ja ne kuolevat helposti, jos ne joutuvat alttiiksi kuivuudelle.*lähde?*

Erythroxylum coca subsp. ipadú
------------------------------

Erästä *Erythroxylum cocan* alalajia, *Erythroxylum coca* subsp. *ipadúa*, kutsutaan nimellä *Amazonin koka*, koska sitä viljellään nimensä mukaisesti Amazonin alueella. Pensas on heikkokasvuisempi kuin nimialalaji *Erythroxylum coca* var. *coca* ja lehdet ovat paksumpia. Sen siemenet itävät varsin heikosti, mutta sitä lisätään pistokkaiden avulla.

Amazonin kokan lehdet sisältävät joissakin tapauksissa vain 0,11 prosenttia kokaiinia, mikä on varsin alhainen pitoisuus. Alalajia tutkittiin systemaattisesti vuonna 1979 Amazonin viljelyalueille sijoittuneen tutkimusmatkan yhteydessä.

Katso myös
----------

* *Erythroxylum novogranatense*

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS: *Erythroxylum coca* Viitattu 16.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  *Kookapensas.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
3. ↑  Erythroxylum coca *Rare Australian Plants*.  Arkistoitu 8.12.2008.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Coca - Cocaine Transnational Institute (englanniksi)
* International Programme on Chemical Safety (IPCS), Inchem: Erythroxylum coca (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q158018
* Wikispecies: Erythroxylum coca
* APDB: 13637
* BioLib: 62143
* CoL: 3BFSN
* Ecocrop: 14047
* EoL: 483360
* EPPO: EYTCO
* GBIF: 2873939
* GRIN: 15794
* iNaturalist: 64337
* IPNI: 330132-2
* IRMNG: 10953697
* ITIS: 289672
* NCBI: 289672
* NZOR: 2ac95d28-7c12-491e-80f7-0c953aca3cf8
* Open Tree of Life: 57960
* Plant List: kew-2801328
* PLANTS: ERCO41
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:330132-2
* Tropicos: 12500004
* WFO: wfo-0000679758

 |

 |
Doña **Manuela Sáenz y Aizpuru** (27. joulukuuta 1797 - 23. marraskuuta 1856) oli ecuadorilainen Etelä-Amerikan vallankumoussankari, joka tuki vallankumoustoimintaa keräämällä tietoja, jakamalla esitteitä ja osoittamalla mieltä naisten oikeuksien puolesta. Sáenz sai *"Caballeresa"* -kunniamaininnan Perun Auringon ritarikunnan (Orden El Sol del Péru) kunnianosoituksena palveluksistaan vallankumouksessa.*lähde?*

Sáenz meni vuonna 1817 naimisiin varakkaan englantilaisen kauppiaan kanssa, ja hänestä tuli seurapiirirouva Perun Limassa. Avioliiton ansiosta hänellä oli edellytykset osallistua poliittisiin ja sotilaallisiin asioihin, ja hän alkoi tukea aktiivisesti vallankumouksellisia pyrkimyksiä. Erottuaan puolisostaan vuonna 1822 hän aloitti pian kahdeksan vuoden yhteistyön ja läheisen suhteen Simón Bolívarin kanssa, ja yhteistyötä kesti Bolívarin kuolemaan asti vuonna 1830. Sen jälkeen kun hän esti Bolívaria vastaan vuonna 1828 tehdyn salamurhayrityksen ja auttoi tätä pakenemaan, Bolívar alkoi kutsua häntä "Vapauttajan vapauttajaksi" ("Libertadora del libertadora").*lähde?*

Bolívarin kuoltua Sáenz menetti tulonsa, ja Kolumbian seuraava presidentti Santander karkotti hänet. Hän pyrki synnyinmaahansa Ecuadoriin mutta joutui pakenemaan Perun pohjoisrannikon pikkukylään, missä hän kuoli köyhänä. Hänet haudattiin joukkohautaan.

Sáenzin rooli vallankumouksessa jäi hänen kuolemansa jälkeen yleisesti ottaen huomiotta 1900-luvun loppupuolelle saakka. Nykyisin hänet tunnetaan yhtenä 1800-luvun itsenäisyyssotien feministisenä merkkihahmona.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  (fr) Ranskan kansalliskirjasto, data.bnf.frView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Maria Pettersson: "Manuela Sáenz", *Historian jännät naiset*. Atena, 2020. ISBN 978-952-300-664-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kokand** tai *Quqon* (uzb. *Qo‘qon*, pers. ‏خوقند‎‎) on kaupunki Ferganan alueella Uzbekistanin itäosassa lähellä Kirgisian rajaa Keski-Aasiassa. Kaupungista on matkaa pääkaupunkiin Taškentiin 228 kilometriä. Kaupungin asukasluku oli noin 203 500 vuonna 2005.

Kokand sijaitsee Ferganan laakson lounaisosassa kahden pääväylän risteyksessä ja on laakson tärkein liikennekeskus. Kaupungissa on tekstiili-, elintarvike- ja kemikaaliteollisuutta. Merkittävistä rakennuksista mainittakoon vuonna 1871 rakennettu kaani Khudayarin palatsi keskellä kaupunkia.

Historia
--------

Kokand on ollut olemassa ainakin jo 900-luvulla, jolloin se tunnettiin nimellä Khavakend. Kaupungin kautta kulki tuolloin karavaanireitti Intiasta Kiinaan. Mongolit tuhosivat kaupungin 1200-luvulla. Kaupunki alkoi kehittyä uudelleen, kun sen paikalle perustettiin linnoitus 1732. Kokandista tuli Kokandin kaanikunnan pääkaupunki 1740, joka oli myös tärkeä uskonnollinen keskus. Kaupungissa oli parhaimmillaan yli 300 moskeijaa. Venäjän keisarikunta valloitti kaupungin 1876. Sittemmin alue liitettiin Neuvostoliittoon, jossa se tuli kuulumaan Uzbekistanin neuvostotasavaltaan vuodesta 1924.

Talous
------

Kokand on lannoitteiden, koneiden, puuvillan ja kemikaalien valmistuksen keskuspaikka. Viime vuosikymmeninä kaupunkiin on ilmestynyt uusia asuinalueita, kauppoja, kahviloita ja muita yksityisen sektorin juttuja. Kokand on myös koulutuskeskus, sillä siellä sijaitsee 2 instituuttia, 9 lukiota, 40 peruskoulua ja 5 musiikkikoulua ja 20 kirjastoa.

Nähtävyyksiä
------------

* Khudayar Khanin palatsi – rakennettu 1863–1873, yksi keski-aasian suurimmista palatseista.
* Amin Beg Madrassah – rakennettu 1813
* Khamza Museo – omistettu Kokandilaiselle Hamza Hakimzoda Niyoziylle (1889–1929) joka oli bolševikkipropagandisti ja runoilija.

Lähteet
-------

1. ↑  Uzbekistan: Provinces, Major Cities & Towns - Statistics & Maps on City Population

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kokand**.
* Kaupungin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Georgie Fame ja basisti Rick Brown vuonna 1966.
**Georgie Fame** (alun perin **Clive Powell**, s. 26. kesäkuuta 1943 Leigh, Lancashire) on brittiläinen rhythm and blues- ja jazzlaulaja sekä kosketinsoittaja, joka sai 1960-luvun puolivälissä kolme levymyyntilistojen ykköstilaa hiteillään "Yeh, Yeh" (1964), "Get Away" (1966) ja "The Ballad of Bonnie and Clyde" (1967). 

Clive Powell aloitti pianotunnit seitsemän vuoden iässä ja tuli laulajana tunnetuksi jo varhaisteininä. 16-vuotiaana hän sai managerikseen Larry Parnesin, joka vaati häntä ottamaan käyttöön keksimänsä taiteilijanimen Georgie Fame. Hän sai paikan kosketinsoittajana Billy Furyn taustayhtyeessä, mutta kun solistin ja yhtyeen tiet erosivat, Fame nousi laulusolistiksi ja kokoonpanoa alettiin markkinoida nimellä Georgie Fame and the Blue Flames. Sen esikoisalbumi, live-äänitys *Rhythm And Blues at the Flamingo* ei menestynyt, mutta toinen albumi *Fame at Last* nousi LP-myyntitilaston 15. tilalle ja yhtye pääsi esiintymään television *Ready Steady Go!* -ohjelmassa.

Georgie Famen manageriksi vaihtui nuori Ronan O’Rahilly, jolla oli oma klubi ja joka oli toiminut lyhyen aikaa The Rolling Stonesin managerina ennen Andrew Oldhamia. Kun Georgie Fame ja muut hänet suojattinsa eivät saaneet radiosoittoa BBC:n kanavilla, O’Rahilly perusti oman radioaseman, josta tuli legendaarinen merirosvoradio Radio Caroline.

1970-luvun alussa Georgie Fame työskenteli entisen The Animals -yhtyeen jäsenen Alan Pricen kanssa, ja he saivat hitin kappaleestaan "Rosetta". Fame on jatkanut esiintymisiä tähän päivään asti ja toiminut muun muassa Van Morrisonin tuottajana ja yhtyeen jäsenenä sekä Bill Wymanin Rhythm Kings -yhtyeessä. Fame on tehnyt yhteistyötä myös Count Basien, Eric Claptonin, Muddy Watersin ja Joan Armatradingin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Our History 2: Don't Get Mad, Get Even Radio Caroline. Viitattu 5.10.2017.
2. ↑  Georgie Fame & The Blue Flames at the Concorde Club (Internet Archive) *The Point*.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 5.10.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Georgie Fame
**Jan-Olof "Puppe" Strandberg** (s. 5. marraskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen sähköbassokitaristi, joka aloitti soittamisen jo 14-vuotiaana. Hän aloitti bassokitaraopintonsa Oulunkylän Pop/jazz -opistossa. Strandberg jatkoi opintojaan klassisen musiikin koulutusta antavassa Helsingin Konservatoriossa soittimenaan sähköinen kontrabasso, "upright bass".

Puppe Strandbergin ura alkoi varsinaisesti 1970-luvun puolivälissä Rauli Badding Somerjoen yhtyeessä. Ensimmäisen yhtyeensä "Funky President" hän kokosi yhdessä "Right-Hand" Hännisen kanssa 1977. Noihin aikoihin Jan-Olof soitti myös yhdessä Jukka Tolosen ja Ilkka Rantamäen kanssa. Rantamäen kanssa hän teki myöhemmin kolme albumiakin. 

1980-luvun alkupuolella Jan-Olof soitti bassoa Steel City -yhtyeessä. Vuonna 1983 hän perusti Right-Hand Hännisen kanssa yhtyeen "F&F". Sen laulajaksi tuli Bianca Morales, jonka nimi liitettiin myöhemmin yhtyeen nimeenkin: "Bianca Morales & F.F". Yhtye esiintyi vuoden 1986 loppuun saakka. 1980-luvun loppupuolella Jan-Olof soitti yhdessä laulaja-huuliharpisti Pepe Ahlqvistin kanssa. He kävivät yhdessä kiertueella Puolassa vuonna 1987. Tämän jälkeen Jan-Olof soitti useita vuosia Ilkka Rantamäki Bandissa.

1990-luvun puolivälissä Puppe Strandberg aloitti muiden projektiensa ohessa soolouran. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa *At The Music Box* julkaistiin 1995. Seuraava albumi *Great Moments* levytettiin ja julkaistiin 1997. 1990-luvun lopulla Strandberg kehitteli ajatusta puoliakustisesta bassokitarasta. Soittimen - Strandberg Signature - suunnitteli ja rakensi Rauno Nieminen. Puppe Strandbergin albumi *The Electric City* julkaistiin elokuussa 2003 ja albumi *Strandberg Project featuring Paul Jackson* marraskuussa 2004.

Puppe Strandbergin muusikon ura jatkuu tällä hetkellä mm. Mel Gaynorin kansainvälisen The Fusion Project –ryhmän jäsenenä.

Lähteet
-------

* www.janolofstrandberg.com (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jan Alinč** (s. 27. toukokuuta 1972 Louny, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Alinč on Pittsburgh Penguinsin 7. kierroksen varaus vuodelta 1992. Alinč ei varauksestaan huolimatta koskaan pelannut NHL:ssä tai muuallakaan Pohjois-Amerikassa.

Alinč aloitti jääkiekon peluun kotikuntansa seurassa HC Slovan Lounyssa mutta siirtyi jo 16-vuotiaana suurseura HC Litvinovin junioreihin. Keväällä 1991 Alinč debytoi seitsemän ottelun verran Litvinovin edustusjoukkueessa Extraligassa. Kaudesta 1991–1992 alkaen Alinč pelasi viisi täyttä kautta Litvinovissa ennen siirtymistään Suomeen ja Ässiin. Ässiä Alinč edusti kauden 1996–1997 sekä 15 ottelun verran seuraavan kauden alusta ennen paluutaan loppukaudeksi Litvinoviin. Ässissä tehdyt tehot 11 maalia ja 35 pistettä eivät täyttäneet seurajohdon ulkomaalaispelaajalle asettamia vaatimuksia.

Kauden 1998–1999 Alinč pelasi Ruotsin Elitserienissä MoDon joukkueessa. Meno oli sielläkin tahmeaa ja 48 ottelussa Alinč sai kasaan vain seitsemän maalia ja kahdeksantoista tehopistettä, joten vierailu Ruotsiin jäi vain kauden mittaiseksi. Seuraavaksi kaudeksi Alinč palasi jälleen Extraligan Litvinoviin.

Kaudella 2000–2001 Alinč edusti Extraliga-seura HC Slavia Prahaa ja toimi myös joukkueensa kapteenina. Alinč aloitti myös seuraavan kauden Prahassa mutta vaihtoi sieltä kesken kauden HC Karlovy Varyn paitaan. Seuraavalla kaudella Alinč pelasi kahdeksan ottelua Karlovy Varyn ja 37 ottelua HC Litvinovin riveissä. Alinč pelasi Karlovy Varyssa kevääseen 2006 asti ennen kuin siirtyi aivan kauden lopussa Saksaan Kölner Haien joukkueeseen. Kölnissä Alinč pelasi runkosarjan viisi viimeistä ottelua sekä kauden päälle DEL-liigan pudotuspeleissä yhdeksän ottelua. 

Kaudesta 2006–2007 alkaen Alinč pelasi kolme kautta DEL-liigassa Krefeld Pinguinen ja Füchse Duisburgin joukkueissa. Kaudelle 2009–2010 Alinč palasi takaisin kotimaahansa pelaamaan 2.liigan HC Slovan Ústečtí Lvin joukkueessa. Siellä Alinč pelasi 2 ja puoli kautta ennen lainasiirtoa Extraliigan Slavia Prahan riveihin. Alinč pelasi Prahassa lainasopimuksella koko seuraavan kauden ennen kuin palasi takaisin 2. liigaan kaudelle 2013–2014. Syksystä 2014 lähtien Alinč pelasi HC Mostin joukkueessa ensin 2. liigassa ja kauden 2017–2018 3. liigassa. 

Maajoukkuetasolla Alinč edusti Tšekkoslovakiaa vuoden 1990 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa, 1992 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa sekä Tšekkiä vuoden 1994 olympiaturnauksessa Lillehammerissa.

Alinč halvaantui toukokuussa 2019 pelatessaan rullakiekkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jan Alinč *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Nieminen, Antti: Ässät hankki riveihinsä kaksi sentteriä Tshekistä *Helsingin Sanomat*.  24.4.1996. Viitattu 16.11.2017.
3. ↑  Isokoski, Riku: Entinen SM-liigapelaaja Jan Alinc halvaantui pahassa onnettomuudessa – muistetaan riidasta Juhani Tammisen kanssa *www.iltalehti.fi*.  27.8.2020. Viitattu 5.9.2020.
**Bugsy Malone** (videona **Villit gangsterit**) on Alan Parkerin käsikirjoittama ja ohjaama komediallinen elokuvamusikaali vuodelta 1976. Se on kokonaan lapsinäyttelijöiden esittämä parodia 1930-luvun gangsteriajoista ja niistä kertovista elokuvista. Musiikkinumeroissa lapsinäyttelijöiden äänet ovat kuitenkin aikuisten laulajien ääniä, mitä ratkaisua elokuvan tekijät katuivat myöhemmin. Pääosissa nähdään Scott Baio esikoisroolissaan sekä 13-vuotias Jodie Foster. *Bugsy Malone* oli Alan Parkerin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaus. Musiikin elokuvaan on tehnyt Paul Williams.

Brittiläisen Rank-yhtiön tuottamassa elokuvassa eletään kieltolain aikaa New Yorkissa. Käsikirjoitukseen sisältyy paljon ammuskelua, mutta luotien sijasta aseista lentää harmittomia kermavaahtopanoksia slapstick-elokuvien tyyliin.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu *Bugsy Malonea* Parkerin taidolla ohjaamaksi mutta osoitteettomaksi sähellykseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen". *VideoHound’s Golden Movie Retriever* pitää elokuvaa riemastuttavana musikaalina ja antaa sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.

Näyttämöversio
--------------

Vuonna 1983 kantaesitettiin Lontoon West Endissä Parkerin näyttämömusikaaliversio *Bugsy Malonesta*, joka sekin perustuu Paul Williamsin musiikkiin. Ohjaajana oli The Monkees -televisiosarjasta tunnetuksi tullut Mike Dolenz. Sekin toteutettiin lapsinäyttelijöin (mukana mm. 14-vuotias Catherine Zeta-Jones), mutta musiikkinumeroissa käytettiin lavan ulkopuolelta laulettuja aikuisääniä. Musikaalia esitettiin Lontoossa yli 300 kertaa, ja siitä on tehty lukuisia ammatti- ja amatöörituotantoja ainakin englanninkielisissä maissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bugsy Malone DVD Special Edition, Paul Williamsin yksityissivusto. Viitattu 18.11.2016.
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
3. ↑  Bugsy Malone[vanhentunut linkki], *VideoHound’s Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 18.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).
4. ↑  Bugsy Malone, Music Theatre International -sivusto. Viitattu 18.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Bugsy Malone* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija** on Gibraltarin Europa Pointilla sijaitseva moskeija. Vuonna 1997 valmistuneen moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ibn ʿAbd al-ʿAzīz al-Saʿūd.

Rakentaminen
------------

Moskeijan kupoli.
Ibrahim-al-Ibrahim-moskeijan rakentaminen alkoi vuonna 1995 ja rakentamiseen meni kaksi vuotta. Moskeija avasi ovensa 8. elokuuta 1997. Rakentamisen kustannukset olivat noin 5 miljoonaa puntaa. Moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ja sen tarkoituksena on palvella erityisesti Gibraltarin marokkolaisia, joita on töissä alueella. Moskeijan on väitetty olevan suurin muslimimaiden ulkopuolelle rakennettu moskeija. Europa Pointiin rakennettuna se on myös Euroopan eteläisin moskeija. Moskeija on rakennettu kohti Gibraltarinsalmea ja Marokkoa.

Käyttö
------

Tavallisen uskonnollisen käytön lisäksi moskeijassa on koulu, kirjasto ja luentosali. Moskeija on eräs Gibraltarin vierailluimmista turistikohteista.

Moskeijan lähellä on suuri maanalainen vesisäiliö, joka tunnetaan nimellä *Nuns Well* ja joka rakennettiin ehkä jo maurien valtakaudella. Nunniin liittyvän nimensä se sai tarinan mukaan siitä, että Shrine of Our Lady of Europen nunnat käyttivät sitä aikanaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ibrahim-al-Ibrahim Mosque *Visit Gibraltar*. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  Ibrahim-Al-Ibrahim Mosque *Lonely Planet*. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Ibrahim-al-Ibrahim Mosque *Gibraltar Travel Guide*.  Arkistoitu 10.1.2013. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Ibrahim-al-Ibrahim Mosque *Discover Gibraltar*.  Arkistoitu 5.9.2013. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija** Wikimedia Commonsissa