recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sunday Adeyemo** (s. 1972, lempinimeltään **Igboho**) on nigerialainen autokauppias, joka on tullut tunnetuksi jorubien keskuudessa vaikutusvaltaisena hahmona fulbeihin ja karjankasvatukseen liittyvän verisen konfliktin aikana. Adeyemo on vaatinut fulbejen poistumista maan lounaisosista ja hän on tukenut myös ajatusta jorubien itsenäisyydestä.

Elämäkerta
----------

Sunday Adeyemo syntyi vuonna 1972 Oyon osavaltiossa Igbohon kaupungissa. Sittemmin hän sai usein käytetyn lempinimensä "Igboho" kotikaupunkinsa mukaan.

1990-luvun loppupuolella Adeyemo tuli tunnetuksi eri jurbaryhmittymien yhteenotoissa. Hänen väitettyjä edesottamuksiaan on kuvattu myös nigerialaisessa elokuvassa, jossa hänen tarinaansa liittyy myös taikuus ja *juju*. Paikallisesti hän sai mainetta vahnigoittumattomana hahmona.

Sittemmin Adeyemo on toiminut autokauppiaana Ibadanissa. Yrityksen taustoja ei tunneta varmuudella, mutta Adeyemo on myynyt eri automerkkejä aina Toyotasta Rolls Royceen. Hänen asiakaskuntaansa on kuulunut esimerkiksi monia vaikutusvaltaisia poliitikkoja, joiden kanssa hän on myös esiintynyt usein julkisuudessa.

2010-luvulla kasvoivat jännitteet Nigerian lounaisosien väestön ja pohjoisempaa tulevien karjaa kasvattavien fulbejen välillä. Kahden ryhmän välillä on ollut myös verisiä yhteenottoja. Adeyemo tuli tunnetuksi karjankasvattajien vastaisista ulostuloistaan. Hän on vaatinut esimerkiksi fulbejen poistumista Nigerian lounaisosista. Sittemmin hän on ilmaissut myös halunsa luoda jorubien itsenäinen valtio.

Kannattajiensa joukossa Adeyemo on sankarihahmo. Hänen vastustajansa ovat syyttäneet häntä etnisen väkivallan lietsomisesta.

Lokakuussa 2023 Sunday Igboho vapautettiin Beninissä, jossa hänet oli pidätetty pakeni poliisia Nigeriassa vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sunday Igboho: The Nigeria car salesman going after cattle herders *BBC News*. BBC. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  John Owen Nwachukwu: Sunday Igboho declares independence, says Yoruba land no longer part of Nigeria [VIDEO] *Daily Post*. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Bénin : libération du séparatiste yoruba nigérian Sunday Igboho
**Gütersloh** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee lounaaseen Teutoburgin metsästä. Ympäröiviä naapuruskuntia ovat Steinhagen, Bielefeld, Verl, Rietberg, Rheda-Wiedenbrück, Herzebrock-Clarholz ja Harsewinkel. Güterslohissa asui 102 393 ihmistä vuoden 2022 lopussa, ja kaupunki on pinta-alaltaan 112,02 neliökilometrin suuruinen. Kaupunki on Güterslohin piirikunnan keskuskaupunki.

Gütersloh sai kaupunginoikeudet vuonna 1825 Preussin kuninkaalta Fredrik Vilhelm III:lta. 1800-luvulla se kehittyi lihanjalostus- ja tekstiiliteollisuuden parissa. Nykyisin kaupungin talous on monipuolisempi, ja siellä tuotetaan myös metallituotteita, kemikaaleja, Mielen kodinkoneita, vaatteita ja huonekaluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Strukturdaten für Gütersloh, Stadt (PDF) Landesbetrieb IT.NRW. Viitattu 16.10.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Bevölkerung nach Gemeinden Landesbetrieb IT.NRW. Viitattu 16.10.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gütersloh** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivusto (saksaksi)
* Kaupungissa toimiva suurtyöllistäjä Miele (saksaksi)
**Ernst Johan Axel Göransson Korsström** (7. lokakuuta 1938 Helsinki – 23. maaliskuuta 2018) oli suomalainen arkkitehti.

Korsström harjoitteli opiskeluaikanaan muun muassa Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa 1961–1963 ja vuodesta 1963 alkaen hän työskenteli Ålander-Packalén-Korsströmin arkkitehtitoimistossa. Toimiston perustajia olivat arkkitehdit Per-Mauritz Ålander (s. 1928), Rurik Packalén (1929–2013) ja Karl-Erik Hagner (1938–2021). Johan Korsströmistä tuli toimiston osakas 1968. Toimisto teki suunnittelutöitä erityisesti Suomen ruotsinkielisille alueille. Toimisto suunnitteli muun muassa Inkoon kunnantalon (1977), Tuuliniityn koulun Espoossa (1989), Kemijärven kulttuurikeskuksen (1984) ja musiikkiopiston (1995), Espoonlahden hoitokodin (2003) ja useita päiväkoteja. Korsström toimi myös Porvoon vanhankaupungin neuvoa-antavana arkkitehtinä 1989–1990 ja 1992–1993.

Lähteet
-------

* Korsström, Johan hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Pieni-Lehtinen

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Pieni Lehtissaari |
| Sijainti | 
JyväskyläKeski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne, Päijänteen pohjoisosa |
| Korkein kohta | 
97,5 m  |
| Pinta-ala | 
3,8 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pieni-Lehtinen** , joka kirjoitetaan myös **Pieni Lehtissaari** , on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylässä ja se sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Vuoritsalon vieressä.

Maantietoa
----------

Saari on 320 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Se sijaitsee Murtoselän pohjoispuolella Vuoritsalon länsipuolella sijaitsevassa salmessa Lehtissaaren eteläpuolella. Se näkyy hyvin Nenäinniemestä katsottuna ja se jää kahden Vuoritsalon länsipuolella kulkevan veneväylän väliin.

Saaren huippu sijaitsee saaren keskellä noin 97,5 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kohoaa 19 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Huipun eteläpuolella on kalliojyrkänne. Saaren asutus muodostuu kahdeksasta vapaa-ajan asunnosta. Saari ei ole enää luonnontilainen, mutta siellä pesii joitakin lintuja. Saarella ei ole tietä.

Historiaa
---------

Vuodelta 1884 olevassa Pohjois-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren molemmilta puolilta kulki merkitty vesiväylä Jyväskylään. Saaren karttanimi on "Pien Lehtinen".

Saari sijaitsi vuoden 2008 loppuun asti Jyväskylän kaupungin ja Jyväskylän maalaiskunnan rajalla.*lähde?*

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa sillä on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pieni-Lehtinen, Jyväskylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 7.9.2019.
2. ↑  Jyväskylän lintuatlas: Pieni-Lehtinen, Päijänne, 2005–2006, viitattu 7.9.2019
3. ↑  Pieni-Lehtinen, Jyväskylä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 7.9.2019.
4. ↑  Pieni-Lehtinen, Jyväskylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 7.9.2019.
5. ↑  Meriluoto, Timo: Jyväskylä-Muuratsalo (JPG), 1884, Vesistökarttojen pienennökset, viitattu 14.9.2019
6. Paikkatieto: Pieni-Lehtinen, paikkatietoalusta.fi, viitattu 7.9.2019
Sepän paja, 1771 - Derbyn kaupunginmuseo
**Sepän paja** (engl. *The Blacksmith’s Shop*) on englantilaisen taidemaalari Joseph Wrightin töissä toistuva aihe. Hän teki aiheesta viisi öljyvärimaalausta vuosina 1771-1773. Töiden sommittelu muistuttaa 1500-luvun seimiasetelmia, jossa ryhmä ihmisiä on kertynyt valonlähteen ympärille raunoituneiden rakennusten keskelle. Tummasävyisessä taustassa on paljn yksityiskohtia. Kaikissa töissä on mukana myös naisia ja lapsia, vaikka todellisuudessa lapsia ei päästettäisi niin vaarallisiin paikkoihin.

Wright eli Derbyssä, keskellä teollistuvaa Englantia. Hän pääsi käymään monissa erilaisissa työpajoissa ja selvästi viehättyi niiden dramaattisesta valosta. Maalaus ei niinkään kuvita metallin työstämisen prosessia vaan enemmän teollistumisen taianomaista ilmapiiriä. Tapahtumapaikka ei ole normaali pienteollisuuspaja vaan muistuttaa enemmän romanttista hämärää rauniota.

Maalauksessa kaksi miestä taivuttaa rautatangosta hevosenkenkää. Jotta kynttilänvalo on perusteltua, Wright on sijoittanut maalaukseen matkamiehen, jonka onnettomuus on vaatinut pikakorjausta.

Lähteet
-------

1. ↑  The Blacksmith's Shop (Arkistoitu – Internet Archive) Derby Museum and Art Gallery (englanniksi)
2. ↑  4. The Blacksmith’s Shop (1771) Revolutionary Players (englanniksi)
3. ↑  Maureen Byko: Shedding a Light on 18th Century Science:The Works of Joseph Wright of Derby (Arkistoitu – Internet Archive) TMS (englanniksi)
Kymenlaakson pelastuslaitoksen säiliöauto Kouvolassa vuonna 2020.
 Ambulanssi Montrealissa, Kanadassa vuonna 2015.
**Hälytysajoneuvo** on ajoneuvo, jonka tehtävänä on vastata hätätilanteisiin. Hälytysajoneuvot ovat Suomessa sairaanhoitopiirien vastuulla, jotka voivat järjestää ne itse, tehdä pelastuslaitoksen kanssa yhteistyössä tai siirtää ne yksityisille yrittäjille. Hälytysajoneuvot saavat yleensä rikkoa liikennesääntöjä päästäkseen hälytyspaikoille mahdollisimman nopeasti. Kuitenkin joissain valtioissa hälytysajoneuvon kuljettaja voidaan silti haastaa oikeuteen, jos kuljettaja osoittaa "harkitsematonta muiden turvallisuuden laiminlyöntiä". 

Suomessa hälytysajoneuvon ohittaessa laitetaan hätävilkut päälle, pidetään oman ajoneuvon nopeus tasaisena ja pysytään omalla ajokaistalla.

Tyypit
------

On olemassa useita hälytysajoneuvoja. Hälytysajoneuvoja ovat muun muassa: 

Lainvalvonta
* Poliisiauto
* Poliisimoottoripyörä
* SWAT- ajoneuvo
* Poliisipolkupyörä

Pelastustoimi
* Paloautot (Sammutusautot, tikasautot, yms.)
* Vuoristopelastusajoneuvo
* Uimavalvojan ajoneuvo
* Lentokenttäpaloauto

Ensihoito
* Moottoripyöräambulanssi
* Ambulanssi
* Pelastushelikopteri

Varustus
--------

Suurin osa hälytysajoneuvoista varustetaan hälytysvaloilla ja sireeneillä, jotka helpottavat hälytysajoneuvojen kulkua ja havainnointia liikenteessä sekä näkyvyyttä onnettomuuspaikalla. 

Paikallisista laeista riippuen ajoneuvot voivat joutua antamaan tietä hälytysajoneuvoille, jotka kulkevat hälytysajossa. Esimerkiksi Utahissa, Yhdysvalloissa hälytysajossa olevalle hälytysajoneuvolle kaikkien ajoneuvojen on annettava tietä ajamalla tien laitaan, pysähtymällä ja odottamalla hälytysajoneuvon ohi kulkemista. Joillain alueilla, joilla tämän tyylisiä lakeja ei ole, silti useat antavat tilaa hälytysajoneuvoille.

Avun pyytäminen
---------------

Monissa maissa hälytysajoneuvot lähetetään yleensä hätäkeskuksesta, joka ottaa puhelut hätänumerosta, kuten 911, 999, 111 tai 112.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammattipelastaja: Useimmat autoilijat eivät tiedä, miten paloautolle pitäisi antaa tilaa – testaa, tunnetko uudet ohjeet  3.9.2023. Yle.fi. Viitattu 14.10.2023.
**Dariush Mehrjui** (s. 8. joulukuuta 1939 Teheran, Iran) on iranilainen elokuvaohjaaja. Mehrjui muutti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli elokuvataidetta Kalifornian yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1964 Mehrjui perusti yhdessä muiden iranilaisten kanssa kirjallisuuslehden, jonka tarkoituksena oli tehdä iranilaista nykykirjallisuutta tunnetuksi länsimaissa. Mehrjui palasi Iraniin kirjoitettuaan ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa. Alkuperäinen iranilaiseen kansantarustoon pohjautuva elokuvaprojekti kaatui ja hän päätyi ohjaamaan kaupallisesti epäonnistuneen James Bond -parodian *Almaas 33*.

Mehrjuin toinen pitkä elokuva oli vuonna 1969 valmistunut *Lehmä*. Se oli Iranin valtion rahoittama, mutta siitä huolimatta se kiellettiin kotimaassaan synkän maaseutukuvauksen johdosta. Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlien kriitikkopalkinnolla. Myöhemmin elokuva on valittu parhaaksi iranilaiseksi elokuvaksi useissa iranilaisten kriitikoiden järjestämissä äänestyksissä. Mehrjuin *Lehmän* jälkeisiin palkittuihin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1993 valmistunut *Sara*, joka pohjautuu Henrik Ibsenin näytelmään Nukkekoti.

Iranin ulkopuolella Mehrjuin elokuvia on nähty pääasiassa elokuvafestivaaleilla. Hänen elokuvansa ovat saaneet 49 kotimaista ja kansainvälistä palkintoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dariush Mehrjui Iran Chamber Society. Viitattu 26.4.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Phipps, Keith: Dariush Mehrjui allmovie. Viitattu 26.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dariush Mehrjui** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jack Meatbeat & the Underground Society** oli suomalainen psykedeelinen rock-yhtye, joka perustettiin Ilmajoella vuonna 1989. Yhtye siirtyi 1990-luvun alkupuolella asumaan Helsinkiin.

Historia
--------

Yhtye äänitti kolme albumia ja kiersi aktiivisesti Eurooppaa 1990-luvulla. Toiminta hiipui vuosikymmenen lopulla, kun Jukka Suksi, Eduardo Martinez ja Marko Perälä siirtyivät The Flaming Sideburnsin riveihin. Petri Mukkala ja Ewo Rytkönen (nyk. Pohjola) soittivat myöhemmin Babylon Whores -yhtyeessä. Hannu-Pekka Björkman tunnetaan nykyään näyttelijänä ja Rytkönen/Pohjola Nightwishin managerina.

Kokoonpanot
-----------

### 1989-1992

* Vesa Hellsten - laulu
* Jukka Suksi - kitara
* Pekka Hellsten - kitara
* Hannu-Pekka Björkman - kitara
* Marko "Kostaja" Perälä - basso
* Petri "Pete Liha" Mukkala - rummut

### 1992-

* Eduardo Martinez - laulu
* Jukka Suksi - kitara
* Pekka Hellsten - kitara
* Marko "Kostaja" Perälä - basso
* Petri "Pete Liha" Mukkala - rummut
* Ewo Rytkönen - basso (8 kuukautta vuonna 1994)

Julkaisut
---------

### Albumit

* Misplaced Devotion (Smokin' Troll, 1994)
* Neptuno (Metamorphos, 1997)
* Back From World War III (Munster, 1999)

Aiheesta muualla
----------------

* Jack Meatbeat & the Underground Society Myspacessa (englanniksi)
* Yhtye Archive.orgin sivulla (englanniksi)
Brendan Malone Orlando Magicin apulaisvalmentajana 2008
**Brendan Malone** (21. huhtikuuta 1942 – 10. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka valmensi NBA:ssa yhteensä 27 kauden ajan ja voitti Detroit Pistonsin apulaisvalmentajana kahdesti NBA:n mestaruuden. Malone toimi urallaan myös Toronto Raptorsin ja Cleveland Cavaliersin päävalmentajana.

Ura
---

Malonen ura alkoi 1967 New Yorkin Power Memorial Academyn valmentajana. 1970-luvulla hän siirtyi yliopistosarjoihin ja toimi Fordhamin, Yalen ja Syracusen yliopiston koripallojoukkueiden apuvalmentajana. Rhode Islandin yliopiston joukkuetta hän valmensi 1984–1986.

Malonen NBA-ura alkoi 1986, kun päävalmentaja Hubie Brown valitsi hänet apulaisekseen. Malone valmensi kahden kauden ajan New York Knicksiä ja toimi sen jälkeen Chuck Dalyn apulaisvalmentajana Detroit Pistonsissa. Siellä hän valmensi vuodesta 1988 vuoteen 1995. Pistons voitti tuona aikana kaksi kertaa NBA:n mestaruuden ja oli kaikkiaan kolmasti finaaleissa.

Malone toimi Toronto Raptorsin päävalmentajana kauden 1995–1996, joka oli joukkueen ensimmäinen NBA:ssa. Raptorsista Malone palasi Knicksiin, jonka apulaisvalmentaja hän toimi 1996–2000. Knicks ylsi Malonen viimeisellä kaudella, keväällä 2000 NBA-finaaleihin.

Knicksin jälkeen Malone valmensi Indiana Pacersissa 2000–2003, uudestaan Knicksissä 2003–2004 ja Cleveland Cavaliersissa 2004–2005, jolloin hän nousi 18 otteluksi väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Malone valmensi apulaisvalmentajana NBA:ssa vielä kausilla 2007–2012 Orlando Magicissa ja kaudella 2014–2015 Detroit Pistonsissa.

Brendan Malonen pojasta Michaelista tuli myös koripallovalmentaja, joka toimi Denver Nuggetsin päävalmentajana, kun joukkue voitti keväällä 2023 NBA:n mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Former NBA coach Brendan Malone dies at 81 *NBA.com*.  11.10.2023. NBA Media Ventures, LLC. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Laying the Groundwork for the NBA in Toronto National Basketball Association. Viitattu 8.1.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Bennett Durando: Brendan Malone, longtime NBA coach and father of Nuggets coach Michael Malone, dies *Denver Post*.  10.10.2023. MediaNews Group. Viitattu 11.10.2023. (englanniksi)
**Sýntagma** (kreik. Σύνταγμα; myös *Síntagma*) eli **Sýntagma-aukio** (kreik. Πλατεία Συντάγματος, *Plateía Syntágmatos*, "Perustuslain aukio") on aukio Ateenan ydinkeskustassa Kreikassa. Se on myös aukiota ympäröivä kaupunginosa, joka kuuluu kaupungin 1. suuralueeseen.

Sýntagma-aukio on Ateenan keskusaukio. Se on nimetty sen Kreikan perustuslain kunniaksi, joka Kreikan kuningas Otto oli pakotettu hyväksymään vuonna 1843. Perustuslaki oli itsenäistyneen Kreikan ensimmäinen ja teki maasta perustuslaillisen monarkian.

Sýntagma-aukiota ja sen pohjoislaidan suuria hotelleja.
Aukio sijaitsee Kreikan parlamenttitalon edustalla. Rakennus toimi aiemmin Kreikan kuninkaan palatsina, ja ennen uudelleennimeämistä aukio tunnettiin nimellä *Plateía Anaktóron* (Πλατεία Ανακτόρων, "Palatsiaukio"). Parlamenttitalon edessä aukion puolella on Tuntemattoman sotilaan hauta.

Aukiolla on suihkulähde sekä puistikkoa. Se on monien julkisten kokoontumisten keskuspaikka. Useita Kreikan historian merkittäviä tapahtumia on juhlistettu aukiolla. Erityisesti Kreikan velkakriisin aikana aukio on tullut tunnetuksi monien mielenosoitusten pitopaikkana. Aukion ympäristö toimii myös eräänä kaupungin julkisen liikenteen keskuspaikoista. Sen alla sijaitsee Sýntagman metroasema.

Aukiota reunustavat kadut Vasilíssis Amalías idässä, Óthonos etelässä, Filellínon lännessä ja Vasiléos Georgíou A' pohjoisessa. Aukiolta saa alkunsa länteen suuntautuva Ermoú-katu, joka on yksi Ateenan merkittävimmistä ostoskaduista. Aukion pohjoislaidalla ovat kaupungin merkittävimmät hotellit Grande Bretagne ja George II.

Sýntagman alueen pohjoispuolella sijaitsee Akadimían kaupunginosa, koillispuolella Kolonáki, kaakkoispuolella Kansallispuutarhan alue ja länsipuolella Ateenan vanhakaupunki Pláka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Syntagma Square *A View on Cities*.  Arkistoitu 23.1.2015. Viitattu 16.1.2015.
2. ↑  Andersson, Per J.: "Ateena alue alueelta", *Ateena ja Kreikan saaret*, s. 68–72. Mondo. ISBN 952-99247-3-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sýntagma** Wikimedia Commonsissa

Ateenan kaupunginosat ja alueet

* Aérides
* Ágios Artémios
* Ágios Elefthérios
* Ágios Loúkas
* Ágios Nikólaos
* Ágios Panteleímonas
* Akadimía
* Akadimía Plátonos
* Akrópoli
* Ampelókipoi
* Anafiótika
* Anáktora
* Asteroskopeío
* Attikí
* Chílton
* Elaiónas
* Ellinoróson
* Erythrós Stavrós
* Evangelismós
* Exárcheia
* Filopáppou
* Girokomeío
* Gkázi
* Gkráva
* Gkýzi
* Goudí
* Goúva
* Ilísia
* Kallimármaro
* Kansallispuutarha
* Kerameikós
* Klafthmónos
* Kolokynthoú
* Kolonáki
* Kolonós
* Koukáki
* Kountouriótika
* Kynosárgous
* Kypriádou
* Kypséli
* Lampriní
* Lófos Skouzé
* Lykavittós
* Makrygiánni
* Metaxourgeío
* Mets
* Monastiráki
* Néa Filothéi
* Neápoli
* Néos Kósmos
* Omónoia
* Pagkráti
* Patísia
* Pedíon Áreos
* Pefkákia
* Petrálona
* Pláka
* Plateía Amerikís
* Plateía Koliátsou
* Plateía Koumoundoúrou
* Plateía Mavíli
* Plateía Viktorías
* Polýgono
* Profítis Daniíl
* Profítis Ilías
* Promponás
* Psyrí
* Rizoúpoli
* Rouf
* Sepólia
* Stathmós Larísis
* Sýntagma
* Thiseío
* Thymarákia
* Treis Géfyres
* Váthi
* Votanikós
* Záppeio
Havainnekuva ritarikunnan tähdestä
**Itsenäisyyden ritarikunta** (arab. وسام الاستقلال‎, *Wisām al-Istiqlāl*) on jordanialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1921 kuningas Husain ibn Alin käskystä. Alkujaan sitä myönnettiin tunnustuksena Jordanian itsenäisyyden hyväksi tehdyistä teoista. Nykyään sitä myönnetään tunnustuksena esimerkillisestä palveluksesta. Saajan ei tarvitse olla Jordanian kansalainen.

Jordanian ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä Itsenäisyyden ritarikunta on alin.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa:

* Suurristi
* Suurupseeri
* Komentaja
* Upseeri
* Ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Order of Independence *wawards.org*. Viitattu 25.8.2023.
2. ↑  Order of Independence (Wisam Al Ordani Al Istiklal), V Class Knight *Medalbook*. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Taking a look at the Supreme Order of the Renaissance *Royal Central*.  11.8.2017. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  ODM of Jordan: Order of Independence *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
**Hämeenlinnan Yhteiskoulu** (HYK) on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa toimiva 1.-9. luokkien yhtenäiskoulu. Vuonna 2017 koulua kävi 700 oppilasta. Oppilaista noin puolet oli alakoulun luokilla 1.-6. (Tuomelan yksikkö) ja puolet yläkoulun 7.-9. luokilla (Hätilän yksikkö).

Koulun rehtorina toimii Riikka Siren.

Opettajia Hämeenlinnan yhteiskoulussa on noin 60. Vuoteen 2012 saakka koulun yhteyteen kuului myös lukio.

Koulun historia
---------------

Hämeenlinnan Suomalainen tyttökoulu aloitti toimintansa vuokratiloissa Hallituskatu 19:ssä vuonna 1878, ja oli kolmas suomalainen koulu, joka antoi tytöille oppikouluopetusta. Sen toimitilat siirrettiin Linnankatu 6:een Lönnin taloon vuonna 1879. Vasta vuonna 1888 koulunkäynti alkoi omassa koulurakennuksessa Turuntiellä. Tyttökoulu muutettiin Hämeenlinnan suomalaiseksi yhteiskouluksi vuonna 1904. Sekä pojat että tytöt pääsivät käymään samaa koulua, jonka tiloja peruskorjattiin ja laajennettiin 1906-1907. Nykyisin koulu sijaitsee vastakkaisella puolella kaupunkia Hätilässä, jonne Hämeenlinnan Yhteiskoulua varten valmistui uusi rakennus vuonna 1955 osoitteeseen Viertokatu 1.

Peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä yhteiskoulu jaettiin Hämeenlinnan yhteiskoulun lukioksi sekä Hätilän yläasteeksi. Lukion toiminta sulautettiin muihin Hämeenlinnan kaupungin lukioihin syksystä 2012 alkaen. Vuonna 1997 ostettiin Viertokadun varrella sijaitseva vanha kauppa opetustiloiksi ja vuosina 1998-1999 koulun päärakennus remontoitiin. Syksyllä 1999 aloitti toimintansa yhtenäiskoulu, jonka nimeksi tuli Hämeenlinnan Yhteiskoulu ja joka muodostui Hätilän yläasteesta ja lukiosta sekä viereisessä rakennuksessa toimineesta Tuomelan alakoulusta. Vuoden 2012 helmikuussa Tuomelan oppilaat siirrettiin opiskelemaan väistötiloihin rakennuksessa ilmenneiden sisäilmaongelmien vuoksi. Tuomelan koulun remontti valmistui vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Yhtenäiskoulut luokat 1-9Arkistoitu kopio Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi.  Arkistoitu 11.7.2018. Viitattu 11.7.2018.
2. ↑  Hämeenlinnan Yhteiskoulu - HYK Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi. Viitattu 11.7.2018.
3. 1 2  Hämeenlinnan karttapalvelu (Aluejaot-kohdasta tehdään valinta *Kaupunginosat* ja Kunnallisia palveluja-kohdasta valinta *Koulut ja nuorisotilat - Perusopetus 1-6 ja Perusopetus 7-9*) Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi. Viitattu 11.7.2018.
4. ↑  Hämeenlinnan yhteiskouluArkistoitu kopio Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi.  Arkistoitu 11.7.2018. Viitattu 11.7.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* *Hämeenlinnan Suomalainen Tyttökoulu ja Yhteiskoulu 1878-1928*. Hämeenlinna 1928.
* *Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1968*. Hämeenlinna 1968.
* Salokannel, Akseli: *Hämeenlinnan suomalaisen tyttökoulun alkuvaiheista*. Hämeenlinna 14. (1964).
* Hakulinen, Rainar: *Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1978*. Loimaa 1978.
* Vilkuna, Anna-Maria: *Yhteiskoulu - yhteisvoimin, Hämeenlinnan yhteiskoulu 125 vuotta*. Hämeenlinna 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Koulukirjaston sivut
* Hykin teatterin kotisivut
* Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli 1872-1977
**Antti Kovanen** (13. heinäkuuta 1929 Vaasa – 10. lokakuuta 2001) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Kovanen liittyi Suomen Kommunistisen puolueen jäseneksi 1950 ja opiskeli Moskovassa NKP:n puoluekoulussa vuodesta 1955 alkaen. Kovanen oli 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Moskovan radion suomenkielisen toimituksen jäsen ja toimi myös Yleisradion ja Kansan Uutisten avustajana. Myöhemmin Kovanen toimi Yleisradion toimittajana Suomessa.

Kovanen haastatteli 3. heinäkuuta 1961 Suomessa vieraillutta kosmonautti Juri Gagarinia. Hän nousi yhdessä kuvausryhmän kanssa Moskovasta tulleeseen junaan Lahdessa ja teki 10 minuuttia kestäneen haastattelun junan matkatessa Helsinkiin.

Vuonna 1970 Kovanen julkaisi kirjan *Kommunismin kriisi*, jossa hän käsitteli Tšekkoslovakian miehitystä 1968 ja sitä seuranneita puoluepuhdistuksia, Neuvostoliiton ja Kiinan erimielisyyksiä sekä SKP:n sisäisiä erimielisyyksiä. Kirjan julkistamisen seurauksena Kovanen joutui SKP:n taistolaisten lyömäksi, eivätkä myöskään Aarne Saarisen johtamat enemmistökommunistit tukeneet häntä. Kovanen erotettiin SKP:stä vielä samana vuonna. Katkeroituneena hän liittyi myöhemmin SDP:n jäseneksi.

Vuonna 1976 Kovanen julkaisi omaelämäkerrallisen lapsuus- ja nuoruusvuosiinsa sijoittuvan romaanin *Työläisen kakara*.

Teoksia
-------

* *Kommunismin kriisi*. Otava 1970
* *Politiikan maailma : Kansainvälisen politiikan hakuteos* ; kirj. Antti Kovanen ja Juhani Lehtola. Otava 1970
* *Työläisen kakara* : romaani. Otava 1976
* *Kallion luistinrata Brahis 60 vuotta*. Kallion luistinrata, Helsinki 1992

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkko Helsingissä: Kovanen Antti, Hietaniemen hautausmaa, alue 04, kortteli 004, rivi 05, paikkanumero 00035 *hautahaku.fi*. Viitattu 4.8.2021.

* Antti Kovanen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Aimo Ruusunen : Todeksi uskottua : kansandemokraattinen Neuvostoliitto-journalismi rajapinnan tulkkina vuosina 1964-1973, väitöskirja. Jyväskylän yliopisto 2008, Antti Kovasesta ss. 183-185
* Minun Venäjäni 11.4.2008 : Reijo Nikkilä : Juri Gagarinin lennosta 47 vuotta
* Ylen Elävä arkisto : Antti Kovanen haastattelee Juri Gagarinia

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto : Suojasäästä sosialismin romahdukseen, vieraana toimittaja Antti Kovanen. Esitetty 2.5.1991
* Ylen Elävä arkisto : Kuuba – sosialismin sokerisaari, Antti Kovasen filmiraportti vuodelta 1966

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ruotsula** on kartano Jämsän keskustan kaakkoispuolella. Se muodostettiin 1600-luvulla. Kartano kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin Suur-Jämsän empiretaloihin.

Historia
--------

Alkuaan Ruotsula oli kylä, jossa oli viisi taloa vuonna 1539. Silloisista taloista kaksi sijaitsi kylän takamailla Putkilahden lähellä. Ruotsulan kartano syntyi vuonna 1683, kun Ruotsulan eli Leilahden taloon yhdistettiin kaksi taloa, joiden nimet eivät ole säilyneet. Vuonna 1774 Ruotsulasta erotettiin Puttola eli Ala-Ruotsula. Nykyisin Ruotsulana tunnettu suurtila erotettiin 1784, sitä kutsuttiin Ylä-Ruotsulaksi. 1900-luvun alussa tilan mailla oli kuusi torppaa.

Ruotsulan päärakennus on empiretyylinen ja keskeissalityyppinen. Se valmistui todennäköisesti 1824; rakentajina toimivat perimätiedon mukaan pohjalaiset kirvesmiehet. Rakennus on vaakalaudoitettu ja sen päävärinä on vihreä. Koristeaiheet ovat valkoiset.

Lähteet
-------

* Aulis Oja: *Suur-Jämsän historia I*. Forssa: Jämsän, Korpilahden, Petäjäveden, Muuramen, Säynätsalon, Jämsänkosken ja Koskenpään kunnat, 1954.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Ruotsula *Museo24.fi*.  2020. Viitattu 28.12.2020.
2. ↑  Suur-Jämsän historia, s. 120.
3. ↑  Suur-Jämsän historia, s. 201.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Ruotsulan talon päärakennus (Q55596882)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Jämsä |
|  |
| koordinaatit | 61°51′32″N 25°13′34″E﻿ / ﻿61.85888°N 25.22603°E﻿ / 61.85888; 25.22603 |
|  |
|  |

 |
**Nodiko "Nodi" Tatišvili** (georg. ნოდიკო ტატიშვილი, s. 5. marraskuuta 1986) on georgialainen laulaja. Tatišvili esiintyi ensimmäistä kertaa kuusivuotiaana Tbilisin konserttisalissa lapsikuoron solistina. Tatišvili valmistui Tbilisin musiikkikoulusta sekä Georgian teknillisestä yliopistosta julkishallinnon puolelta. Vuonna 2011 Tatišvili valmistui Lontoon Burlingtonin musiikki-instituutista nykymusiikin esittämisestä.

Vuonna 2009 Tatišvili voitti Georgian paikallisena Idols-kilpailuna toimineen *Geostar*.kykykilpailun. Tatišvilin debyyttialbumi *I Am Georgian* julkaistiin vuonna 2011.

Tatišvili edusti Georgiaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Sophie Gelovanin kanssa kappaleella *Waterfall*. Duo kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa seifinaalissa 16. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 18. toukokuuta pidetyssä finaalissa duo sijoittui 15:nneksi.

Lähteet
-------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jonna Salmivaara** (s. 1. heinäkuuta 1972) on entinen suomalainen juoksija. Hän edusti vuodesta 1993 alkaen Viipurin Urheilijoita ja tätä ennen Keravan Urheilijoita. Hänen valmentajinaan toimivat ensin Jorma Hyttinen, vuoteen 1992 asti ja tämän jälkeen Timo Hietanen.

Jonna Salmivaara edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1991–1993. Hän oli 400 metrillä parhaimmillaan kolmas Helsingissä 1991. Nuorten maaotteluissa hän oli toinen Espoon Leppävaarassa vuonna 1990 (18v sarja) ja voitti Tranåsissa, Ruotsissa vuonna 1991 20-vuotiaiden 400 metrin kilpailun.

Aikuisten SM-mitaleita henkilökohtaisilta matkoilta Salmivaara saavutti urallaan vain yhden, vuoden 1992 Kalevan kisojen pronssimitalin Jyväskylässä ajalla 55,48. Tämän lisäksi hänellä on viestikultaa Viipurin Urheilijoiden 4x800m joukkueesta 1995 sekä hopeaa 4x800m joukkueesta 1994 ja 4x400m joukkueesta 1995.

Ennätykset
----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 12,21 | Tampere | 1991 |
| **200 m** | 24,21 | Helsinki | 1991 |
| **400 m** | 53,46 | Thessaloniki, GRE | 1991 |
| **800 m** | 2.15,42 | Lahti | 1995 |

 | Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,75 | Otaniemi | 1991 |
| **200 m** | 25,41 | Otaniemi | 1991 |
| **200 m (ylipitkä rata)** | 24,78 | Tampere | 1991 |
| **300 m (ylipitkä rata)** | 36,68 | Tampere | 1991 |
| **400 m** | 55,33 | Oulu | 1991 |

 |

Lähteet
-------

* Jonna Salmivaara Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Marouf Majidi** (s. 1978 Sanandaj, Iran) on iranilais-suomalainen kansanmuusikko. Hän syntyi Sanandajissa kurdilaiselle isälle ja turkinkieliselle äidille. Hän varttui aikuiseksi Iranin persialaisessa yhteiskunnassa, jossa hänen äitinsä oli itkulaulajana ja siten musiikki sekä laulaminen olivat jo pienestä pitäen osa hänen elämäänsä.

Majidi rakastui tanbur-musiikkiin heti ensi kohtaamiselta ja se on edelleen hänen suurin inspiraation lähteensä musiikin teossa ja sävellyksessä. Tanbourin kautta hän löysi persialaisen klassisen musiikin ja tar-luutun, joka johti hänet soittamaan myös useita muita pitkäkaulaisia perinteisiä soittimia kuten dotaria, setaria ja kitaroita.

Maailman eri puolilla asuminen ja vieraileminen on antanut hänelle intohimoa tehdä yhteistyötä eri taustaisten muusikoiden ja taiteilijoiden kanssa ja hänellä on ollut projekteja kansanmusiikista afroamerikkalaiseen ja flamencosta eteläamerikkalaisiin musiikkityyleihin.

Majidi on opiskellut mm. Turkissa turkkilaista kansanmusiikkia ja Suomeen muutettuaan suoritti maisteritutkinnon suomalaisen kansanmusiikin linjalta Sibelius Akatemiassa. Tämän jälkeen hän on työskennellyt mm. säveltäjänä, bändinjohtajana, laulajana ja muusikkona monipuolisissa projekteissa yhdessä tanssijoiden, teatterin, taiteilijoiden, esiintyjien ja muusikoiden kanssa.

Hänen aktiivisia projektejaan ovat mm. BaranBand, MA Rouf sekä Gilgamesh.

Lähteet
-------

1. ↑  Marouf, Majidi *Kansanmusiikin ja kansantanssin edistämiskeskus*. Viitattu 15.7.2019.
2. ↑  www.maroufmajidi.com *Marouf Majidi*. Viitattu 15.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* MA Rouf *Jazzfinland.fi*.
* Marouf Majidi *Etno.net*. Sibelius-Akatemia.  Arkistoitu 15.7.2019.
**Hernekerttu** (*Curruca curruca*) on pieni harmahtava kerttulaji, jolla on päässään naamaria muistuttava tumma kuvio.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Harmahtava selkä, vaaleampi vatsapuoli, valkoinen kurkku, tummanharmaa naamio. 
Pituus 12–14 cm, siipien kärkiväli 19 cm, paino 11–13 g.

Vanhoilla hernekertuilla on täydellinen sulkasato heinä-elokuussa. Keväällä vanhan ja nuoren saattaa pystyä erottamaan höyhenpuvun kulumisasteesta: nuori lintu on kuluneemmassa puvussa.

Ääni on terävä naksaus. Laulu on lyhyt, yksinkertainen säksätys, kuin ravistelisi kuivia herneitä purkissa.

Vanhin suomalainen rengastettu hernekerttu on ollut 5 vuotta 1 kuukautta 14 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut latvialainen, vähintään 7 vuotta 7 kuukautta vanha yksilö.

Levinneisyys
------------

Hernekerttu.
Hernekerttu pesii Euroopassa Lounais-Eurooppaa ja Lappia lukuun ottamatta, sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Fennoskandiassa pohjoisraja menee tuntureita pitkin. Se muuttaa talveksi Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan, Arabiaan tai Intiaan. Syysmuutto on elo-syyskuussa, kevätmuutto touko-kesäkuussa. Suomessa pesii 200 000 – 350 000 paria.

Elinympäristö
-------------

Aurinkoisilla kuivilla paikoilla, kuten katajikkoisilla kedoilla ja metsänreunoissa, kuusen- ja männyntaimikoissa, meren luodoilla, puutarhoissa ja pihoilla. Ei tavata sulkeutuneessa metsässä.

Lisääntyminen
-------------

munia *Curruca curruca*
Pesä on pensaassa tai kuusessa melko matalalla, ja on rakennettu tavallisesti kuivista kuusenoksista ja pehmustettu joillakin kuiduilla. Muninta alkaa toukokuun loppupuolella. Munia on 3–7 kpl, tavallisesti 5 tai 6. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 12 vrk. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä runsaan 10 päivän ikäisinä. Jotkut parit saattavat pesiä kahdesti kesän aikana.

Ravinto
-------

Hyönteisiä, jonkun verran myös marjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Curruca curruca* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 18.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Jari Valkama: Hernekerttu – *Sylvia curruca* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Hernekerttu Lintukuva-verkkopalvelussa
* LuontoPortti: Hernekerttu (*Sylvia curruca*)
* ITIS: *Sylvia curruca* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q110257504
* Wikispecies: Curruca curruca
* BirdLife: 22734992
* GBIF: 11034996
* IUCN: 22734992
* NCBI: 43163

 |

 |
| **Kilpailun 2005 tulokset** |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tom Boonen |  Belgia | Quickstep | 6h 27' 31" |
| 2 | George Hincapie |  Yhdysvallat | Discovery Channel | + 0" |
| 3 | Juan Antonio Flecha |  Espanja | Fassa Bortolo | + 0" |
| 4 | Magnus Bäckstedt |  Ruotsi | Liquigas | + 1' 09" |
| 5 | Lars Michaelsen |  Tanska | Team CSC | + 2' 43" |
| 6 | Leon Van Bon |  Alankomaat | Predictor-Lotto | + 3' 45" |
| 7 | Florent Brard |  Ranska | Agritubel | + 3' 46" |
| 8 | Fabian Cancellara |  Sveitsi | Fassa Bortolo | + 3' 46" |
| 9 | Thor Hushovd |  Norja | Crédit Agricole | + 3' 46" |
| 10 | Arnaud Coyot |  Ranska | Cofidis | + 3' 46" |
|

 |

**Pariisi–Roubaix 2005** -pyöräilykilpailu järjesttiin 10. huhtikuuta 2005 reitillä, jonka pituus oli 259 kilometriä. Tästä matkasta 55 kilometriä oli kuuluisaa nupukiveä ja kilpailu ajettiin erinomaisissa sääolosuhteissa.

Vain viikko Flanderin ympäriajon jälkeen belgialainen Tom Boonen voitti kisan kahden muun kirikilpailujen spesialistien kanssa. Tämän voiton ansiosta hän sai paikan Pro-Tour 2005 kokonaisluokittelussa. Edellisen vuoden (2004) voittaja ruotsalainen Magnus Bäckstedt sijoittui tässä kilpailussa neljänneksi. Eräs entinen kisan (1997) voittaja, ranskalainen Frédéric Guesdon oli vielä seitsemännellä sijalla 50 metriä ennen maalinauhaa, kun hänen kisatiensä nousi pystyyn.

Katso myös
----------

* Pariisi–Roubaix 2006 - Pariisi–Roubaix 2007
Cennino Cenninin maalaamaksi väitetty alttarikaappi.
**Cennino d'Andrea Cennini** (noin 1370–1440) oli italialainen taidemaalari. Cennini tunnetaan kirjoittamastaan taiteilijan oppaasta *Il libro dell'arte*, joka on ilmestynyt suomeksi nimellä *Kirja maalaustaiteesta*.

Agnolo Gaddin oppilaana ollut Cennini sai vaikutteita myös Giottolta. Hän syntyi Colle Val d'Elsassa Toscanassa.

*Kirja maalaustaiteesta* on kirjoitettu 1400-luvun alkupuolella. Kirjassa kerrotaan pigmenteistä, siveltimistä, munatemperasta sekä seinä- ja taulumaalauksesta. Siinä annetaan myös maalausteknisiä vinkkejä, neuvotaan alus- ja päällemaalauksen tekemistä kerrosmaalauksessa. Cennini käsittelee lyhyesti myös öljymaalausta. Myöhemmin Giorgio Vasari väitti, että Jan van Eyck olisi keksinyt öljymaalauksen, vaikka jo Theophilus käsitteli aihetta oppaassaan vuonna 1125. 

Cennino Cenninin elämästä ei ole tarkkaa tietoa, ei myöskään siitä koska *Kirja maalaustaiteesta* on kirjoitettu. Kirja perustuu 1200-luvun lopun ja 1300-luvun keskivaiheen käytäntöihin. Oletetaan, että kirja on kirjoitettu 1300-luvulla, koska se ei tunne 1400-luvulla tehtyjä öljyvärikokeiluja.

Julkaisut
---------

* Cennino Cennini: *Kirja maalaustaiteesta*. Il Libro dell'Arte, o Trattato della Pittura. Suom. Sinikka Kallio. Kustannusosakeyhtiö Taide 1995. ISBN 951-608-015-4

Lähteet
-------

* Encyclopaedia Britannica
* Cennini on art and imagination (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lautaskiista** (tunnetaan myös nimillä *edustuskiista* ja *valtaoikeuskiista*) oli vuosien 1994–2009 ajan jatkunut epäselvyys Suomen edustuksesta Euroopan unionin huippukokouksissa. Lautaskiistan pääasiallinen kysymys liittyi siihen, vastaako Suomen edustuksesta pääministeri vai presidentti. Lautaskiistan nimi viittaa hieman leikillisesti huippukokousten illallisiin: tulisiko Suomea varten kattaa pöytään yksi vai kaksi lautasta.

Kiista sai alkunsa pääministeri Esko Ahon allekirjoitettua Suomen EU-jäsenyyssopimuksen Korfun huippukokouksessa 1994. Kysymys Suomen edustuksesta jäi avoimeksi, mutta asia nousi uudestaan esiin Euroopan unionia uudistaneen Lissabonin sopimuksen myötä. Silloinen Suomen hallitus tulkitsi tilannetta niin, että Eurooppa-neuvostojen, eli EU:n huippukokousten, roolin muuttuessa Suomen edustuksesta tulisi vastata vain pääministeri. Asian ollessa esillä presidentti Tarja Halonen ilmoitti vastustavansa edustuskäytäntöjen muutosta. Presidentti perusteli kantaansa sillä, että Suomen perustuslain mukaan presidentti johtaa ulkopolitiikkaa yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa. 

Kiista ratkesi loppuvuodesta 2009, kun silloinen pääministeri Matti Vanhanen ja presidentti Halonen pääsivät yhteisymmärrykseen Suomen edustuksesta. Euroopan neuvostossa ja sen kokouksissa edustaa pääministeri, kun taas EU-huippukokouksten osalta osallistujat päätetään tilanteen mukaan silloin kun kutsuja on useampi kuin yksi.

Lähteet
-------

1. ↑  EU-lautaskiista jatkuu. Yksi puhuu yhtä, toinen toista. Kuka antoi periksi? Viitattu 21.4.2013
2. ↑  Lautaskiista ratkesi: Suomea edustaa vain Vanhanen  Viitattu 21.4.2013
**Mercedes-Benz W140** on Mercedes-Benz S-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1991–1998. Se korvasi edeltäneen W126-mallin ja seuraajaksi tuli W220. Malliin perustuu kaksiovinen coupé-korinen CL-sarja (C140).

Mercedes-Benz W140 (1991–1998)
------------------------------

Kolmannen sukupolven S-sarja esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1991. Mallimerkinnät olivat aluksi vanhaa muotoa, jossa numerot tulivat ennen kirjaimia, esimerkiksi 300SEL ja 500SE. Kesäkuussa 1993 Mercedes-Benz uudisti mallimerkintätapansa siten, että mallisarjaa kuvaava kirjain tulee ennen numeroita (esim. S 320 ja S 500).

W140:tä pidetään monissa yhteyksissä viimeisenä "ylisuunniteltuna" Mercedes-Benz-mallina. Sen suunnittelun arvioitiin maksaneen yli miljardi dollaria. Auto myöhästyi alkuperäisestä aikataulustaan puolellatoista vuodella. 1990-luvulla valmistaja alkoikin siirtyä kohti kustannustehokkaampaa suunnittelufilosofiaa. W140 jäi historiaan myös erittäin suurikokoisena automallina. Seuraajamalli W220 olikin kooltaan hieman aiempaa pienempi. Suurikokoinen kori nähtiin Euroopassa hieman negatiivisenakin asiana ja markkinoilletulo 1990-luvun laman alussa piti myyntiluvut aluksi alhaisina, mutta muun muassa Aasiassa autosta tuli suosittu. Lisäksi malli muistetaan Walesin prinsessa Dianan autona, jolla hän matkusti kohtalokkaana elokuun 1997 yönä, jolloin auto törmäsi betonipilariin pariisilaisessa tunnelissa. Auto on silti hyvin tunnettu turvallisuudestaan. Mallissa oli vakiovarusteina jo alusta alkaen muun muassa kuljettajan ja etumatkustajan turvatyynyt, ABS-jarrut ja kolmipisteturvavyöt kaikilla istuinpaikoilla. Dianan onnettomuuden kuolonuhrit tulivatkin sen seurauksena, ettei kukaan muu kuin Dianan miesystävän henkivartija käyttänyt onnettomuushetkellä turvavöitä.

Facelift-mallin Mercedes-Benz W140.
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1994 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut W140. Ajovalojen vilkuista tuli kirkaslasiset ja muutoksia tehtiin myös takavalojen laseihin.

Vuonna 1995 saataville tulivat ESP-ajovakaudenhallintajärjestelmä ja pysäköintitutka, joka oli vakiovarusteena S 600-mallissa. Tätä ennen autossa oli ollut takaluukun reunoista peruuttaessa esiin nousevat "antennit", jotka helpottivat auton kulmien sijainnin arvioimista. Vuonna 1996 kaikkiin malleihin tuli vakiovarusteiksi sivuturvatyynyt eteen, luistonesto ja tuulilasinpyyhinten sadetunnistin. Lisävarusteena saataville tuli myös xenon-lähivalot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mercedes-Benz S-Class W 140: Luxury and technology Mercedes-Benz AG.  Arkistoitu 21.9.2020. Viitattu 20.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  2007 Lexus LS 460: 4,053 miles *Motor Trend*.  17.4.2007. Viitattu 20.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Mercedes W140: First car with CAN *can-newsletter.org*. Viitattu 16.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercedes-Benz S-sarja (W140)** Wikimedia Commonsissa
Šavrov Sh-2
**Šavrov Sh-2 tai Sch-2** oli pieni neuvostoliittolainen amfibiolentokone.

Tausta
------

Vadim Šavrov suunnitteli asunnossaan Leningradissa talvella 1928–29 pienen Sh-1-lentoveneen. Elokuussa hän esitteli konettaan Moskovassa ja onnistui saamaan tilauksen amfibiolentokoneesta, josta tuli Sh-2. Sh-2 oli puolitoistatasoinen - kellukkeet kiinnittyivät lyhyeen alasiipeen. Koneen venemäinen runko toimi pääkellukkeena. Koneessa oli yksi 100 hv:n moottori kiinnitettynä ylätasoon. Sh-2:n ensilento tapahtui 11. marraskuuta 1930. Kone oli sarjatuotannossa vuosina 1931–1933. Kaikkiaan valmistettiin 270 Sh-2-konetta. Tyypistä kehitettiin myöhemmin sairaankuljetusmuunnos Sh-2S ja Sh-2bis, joka oli katetulla ohjaamolla varustettu malli.

Käyttö Suomessa
---------------

Koneet hankittiin jatkosodan aikana pakottamalla vangittu venäläinen radiopartio ilmoittamaan harhauttava viesti suomalaisupseerien vangitsemisesta. Venäläiset lähettivät kaksi Sh-2:ta hakemaan suomalaisvankeja ja Äänislinnan lähistöllä suomalaiset saivat siepattua koneet 28. elokuuta 1942.

Syyskuussa koneet siirtyivät Suomen ilmavoimien rekisteriin tunnuksilla AV-186 (ent. CCCP-X-217) ja AV-187 (ent. CCCP-K-370). AV-186 rikkoutui laskussa 3. lokakuuta 1942. Toista konetta käytti everstiluutnantti J. Sovio virkamatkoihinsa 13. syyskuuta 1944 asti. Sen jälkeen sekin romutettiin.

Tekniset tiedot
---------------

### Yleiset ominaisuudet

* Tyyppi: Puurakenteinen amfibiolentokone
* Miehistö: 2-3
* Kärkiväli: 13 m
* Pituus: 8,2 m
* Korkeus: 2,8 m
* Siipipinta-ala: 24,8 m²
* Tyhjäpaino: 680 kg
* Lentopaino: 937 kg

### Suoritusarvot

* Huippunopeus: 140 km/h
* Matkanopeus: 100 km/h
* Lakikorkeus: 3 500 metriä
* Lentomatka: 400 km

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: *Thulinista Hornetiin - 75 vuotta Suomen ilmavoimien lentokoneita*. Tikkakoski: Keski-Suomen ilmailumuseo, 1992. ISBN 951-95688-2-4.
* Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari; Niska, Klaus: *Suomen ilmavoimien historia 15 - Meritoimintakoneet*. Tampere: Apali, 1995. ISBN 952-5026-03-5.
**Akša** (ven. Акша́) on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ononin ja sen sivujoen Akšan laaksossa 269 kilometriä Tšitasta etelään. Kylä on Akšan piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).

Totmasta muuttaneet talonpojat perustivat kylän vuonna 1750. Siellä ovat asuneet karkotettuina dekabristit Pavel Abramov (1832–1836), Konstantin Torson (1835–1837) ja Wilhelm Küchelbecker (1839–1844). Vuodesta 1872 lähtien Akša oli kaupunki sekä Taka-Baikalian lääniin kuuluneen piirikunnan ja kasakkastanitsan keskus. Vuonna 1926 se alennettiin kyläksi.

Akšassa on metsäteollisuutta ja lihatehdas. Kylässä toimii keskikoulu, lasten luomistyön keskus, urheilukoulu, kulttuuritalo, kotiseutumuseo, kirjasto, piirisairaala ja ortodoksinen pyhän Nikolaoksen kirkko. Paikallislehtenä ilmestyy *Selskaja nov*. Nähtävyyksiä ovat Pavel Abramovin hauta, Akšan linnoituksen jäänteet sekä vanhat asuintalot.

Aiheesta muualla
----------------

* Akša Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Puuseppämestari Lahtinen Pihlajatien verstaallaan (n. 1960)**Väinö Samuli Lahtinen** (12. joulukuuta 1889 Hämeenkyrö – 31. elokuuta 1965 Helsinki) oli puuseppämestari. Hänen vanhempansa olivat suutari Taavetti Vihtori Lahtinen ja Emma Vilhelmiina Adamintytär. Puoliso Martta Lydia o.s. Malminen (s. 13. marraskuuta 1890, Suodenniemi - k. 25. syyskuuta 1976 Helsingissä).

Tampereen käsityökoulusta 1909 valmistunut puuseppä Väinö Lahtinen muutti Helsinkiin vuonna 1911 tarkoituksenaan perustaa oma puusepänliike. Tässä hän onnistui ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja ryhtyi tuottamaan arkkitehtien piirustusten mukaisia uniikkikalusteita. Lahtinen käytti kalusteissaan useita, tarkkaan valittuja puulajeja ja hallitsi vaativan intarsiatyön.

Vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen tilattiin aikansa tunnettujen suunnittelijoiden ja taiteilijoiden töitä. Eino Kaurialta tilattiin lukuisien muiden töiden ohella suunnitelma Eduskunnan vieraskirjan kansioksi. Kauria suunnitteli kansiossa käytettäväksi koivua hankalimmissa muodoissaan: visaa ja tuohta. Visakoivuisiin kansiin tehtiin tuohinauhasta upotus ja kannet yhdistettiin visakoivuisin saranoin. Tuohiseen kanteen hopeaseppä pakotti hopealangasta Suomen kartan silloisine lääninrajoineen.

Kansio osallistui Pariisissa 1937 järjestettyyn käsityöalan maailmannäyttelyyn, jossa sen tekijäkolmikolle myönnettiin kultainen mitali sarjassaan.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 17.9.1999

Aiheesta muualla
----------------

* Eino Kaurian kädenjälki Lasipalatsissa
**The Scientific Image** (julkaistu 1980) on Bas C. van Fraassenin tunnetuin teos, jossa hän esittelee konstruktiiviseksi empirismiksi kutsumansa antirealistisen tieteenfilosofiansa. Kirja esittelee kolme tieteenfilosofisesti merkittävää teoriaa. Ensinnäkin van Fraassen väittää, että tutkijan ei tarvitse sitoutua tieteellisen teorian totuuteen kokonaisuudessaan. Teorian hyväksyminen edellyttää vain uskomista siihen, että kyseinen teoria on empiirisesti adekvaatti. Tämä tarkoittaa, että teoria "pelastaa ilmiöt", eli on tosi sen suhteen, mitä se sanoo todellisuuden havaittavista osista.

Toisekseen van Fraassen esittelee teoriansa tieteellisestä selittämisestä. Hänen mukaansa selitykset ovat vastauksia miksi-kysymyksiin, eikä tiede sinänsä sisällä selityksiä. Tieteen tehtävänä on vain antaa empiirisesti adekvaatti kuva havaittavista olioista, ja tätä kuvaa voidaan käyttää apuna selittämiseen. Selitykset ovat aina suhteellisia esitettyyn kysymykseen, eikä täten mitään luonnollista selitystä ole olemassa. Selitykset ylittävät toisinaan teorioiden empiirisen sisällön, mutta tutkijan tai selittäjän ei tarvitse sitoutua selityksen ei-havaittaviin osiin. Selittäminen on van Fraassenin mielestä vain teorian pragmaattinen hyve, eikä se ole täten yhteydessä totuuteen.

Kolmannekseen van Fraassen muotoilee oman tulkintansa todennäköisyydestä fysikaalisissa teorioissa.

Kirjallisuutta
--------------

* van Fraassen, Bas: *The Scientific Image*. Oxford: Oxford University Press, 1980. ISBN 0-19-824427-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Monton, Bradley & Mohler, Chad: Constructive Empiricism *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)