recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Riihimäen Urheilusukeltajien tekniikkasukeltaja harjoittelee dekompressiokaasupullojen käsittelyä Iso-Melkuttimen harjoittelulavalla heinäkuussa 2013.
**Riihimäen Urheilusukeltajat ry** on Riihimäellä ja lähialueella toimiva sukellusseura. Vuoden 2016 alussa seuraan kuului noin 230 jäsentä. Seurasta käytetään lyhennettä RiUSuk. 

Riihimäen Urheilusukeltajat ry on perustettu vuonna 1978. Seuran toiminta koostuu laitesukellustoiminnasta, uppopallosta, nuorisotoiminnasta (kuutti- ja norppatoiminnasta) sekä koulutustoiminnasta. Nuoria ja lapsia (alle 19-vuotiaita) on jäsenistä yli kolmannes. Elokuusta 2016 alkaen on seura ollut yksi urheilun Sinettiseuroista.

Riihimäen Urheilusukeltajat on Sukeltajaliiton ja Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilun (ESLU) jäsen. Seura on valittu Sukeltajaliiton Vuoden seuraksi vuosina 2009 ja 2014.

Seura järjestää säännöllisesti laitesukelluksen perus- ja jatkokoulutusta. Seuran kouluttajat ovat Sukeltajaliiton kouluttamia, ja koulutus täyttää kansainvälisten sukellusjärjestöjen NAUI:n ja CMAS:in koulutusvaatimukset. 

Laitesukellustoiminnassa Riihimäen Urheilusukeltajat järjestää avovesikaudella sukelluksia Suomen järvi- ja merialueilla sekä ulkomaan sukellusleirejä. Seuran pääasiallisena harjoittelu- ja koulutuspaikkana on Lopen Räyskälässä sijaitseva kirkasvetinen erämaajärvi Iso-Melkutin, jonne on rakennettu sukellustoimintaa helpottavat rantaportaat, varustetasanne sekä vedenalainen harjoittelulava. Talven hallikaudella seuran jäsenet harjoittelevat Riihimäen uimahallissa ja Tervakosken uimahallissa.

Riihimäen Urheilusukeltajat on mukana myös Vapaaehtoisen pelastuspalvelun eli Vapepan toiminnassa. Seuralla oli vuoden 2016 alussa neljä Vapepa-sukelluskoulutuksen saanutta sukeltajaa.

Seura on järjestänyt valtakunnallisen nuorten Melqqu-laitesukellusleirin vuosina 2014 ja 2016. Seuraava leiri on määrä pitää RiUSukin 40-vuotisjuhlavuonna 2018.

Uppopallo
---------

RiUSuk (Riihimäen Urheilusukeltajat) on voittanut Suomen mestaruuden uppopallossa vuosina 2009-2010, 2015-2016, 2016-2017 ja 2017-2018. RiUSuk on tullut toiseksi uppopallossa vuosina 2010-2011, 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014, 2018-2019 sekä saanut pronssia vuonna 2014-2015.

Lähteet
-------

* Riihimäen Urheilusukeltajat ry:n verkkosivut

1. ↑  Kuinka syvälle upposi Riihmäen menestysjoukkue?.  *Aamuposti*, 29.2.2024, s. 10-11.  (suomeksi)
2. ↑  Uppopallosarjojen arkisto Sukeltajaliitto ry. Viitattu 9.3.2024. (suomeksi)
**Armas Pekka Enkainen** (vuoteen 1935 **Enckell**) (18. kesäkuuta 1896 Nurmes – 4. toukokuuta 1962) oli Suomen Puolustusvoimien rannikkotykistön eversti.

Enkainen osallistui Suomen sisällissotaan 1918 Karjalan rintamalla ja kävi 1919 Markovillassa upseerikokelaskurssin. Hän valmistui Kadettikoulusta 1922 sekä Sotakorkeakoulun teknilliseltä osastolta 1927. Rannikkotykistörykmentti 1:n teknisen toimiston päällikkönä hän toimi 1927–1936. Merisotakoulun johtajana Enkainen oli vuodesta 1936, kunnes siirtyi 1938 Merivoimien esikunnan aseosaston päälliköksi. Jatkosodan alkaessa hänet sijoitettiin 1941 Itä-Suomenlahden rannikkoprikaatin komentajaksi, mistä hän siirtyi 1944 1. rannikkodivisioonan komentajaksi. 

Jatkosodan jälkeen Enkainen oli merivoimien esikunnan esikuntapäällikkönä 1944–1945 ja tykistöaseen tarkastajana 1946–1952. Pääesikunnan pioneeriosaston päällikkönä hän oli 1952–1954. Uransa päätteeksi hän toimi meripuolustusosaston päällikkönä 1954–1956. 

Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1936, eversti 1940.

Lähteet
-------

* 
*
Würzburgin yliopiston sinetti
**Würzburgin yliopisto** (saks. *Julius-Maximilians-Universität Würzburg*) on Saksassa Würzburgin kaupungissa toimiva valtion tukema yliopisto. Se on perustettu vuonna 1582, mutta laskee itse historiansa alkavan jo vuodesta 1402.

Ensimmäisinä vuosisatoinaan Würzburgin yliopisto oli tärkeä roomalaiskatolisen teologian keskus. Se maallistui vuonna 1814, ja nyttemmin yliopiston kuuluisin osa on sen lääketieteellinen tiedekunta.

Würzburgin yliopistossa oli vuonna 2021 noin 27 100 opiskelijaa ja noin 440 professoria kymmenessä tiedekunnassa. Tiedekuntia ovat teologinen, oikeustieteellinen, lääketieteellinen, biologian, kemian ja farmasian, matematiikan ja tietojenkäsittelytieteen, fysiikan ja tähtitieteen, talouden, filosofian ja humanistinen tiedekunta.

Kampukset
---------

Würzburgin yliopiston opetus jakautuu viidelle kampukselle. Keskustan tuntumassa sijaitsevat Sanderringin ja Röntgenringin kampukset. Pari kilometria keskustasta itään, Hublandin kaupunginosassa sijaitsevat Hubland Nordin ja Hubland Südin kampukset, joista Hubland Nord toimii osittain alueella sijainneen Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohdan rakennuksissa. Lääketieteen kampus sijaitsee kaupungin pohjoispuolella Grombühlin kaupunginosassa.

Yliopiston kirjasto sijaitsee Hubland Südin kampuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Zahlen und Fakten Universität Würzburg. Viitattu 2.3.2024. (saksaksi)
2. 1 2  Universitätsleitung Univärsität Würzburg. Viitattu 14.12.2021. (saksaksi)
3. 1 2  University of Würzburg Encyclopedia Britannica
4. ↑  Universität Würzburg Univärsität Würzburg. Viitattu 14.12.2021. (saksaksi)
5. ↑  Die Fakultäten der Universität Würzburg Univärsität Würzburg. Viitattu 14.12.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Würzburgin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Universität Würzburg (saksaksi)
**Vaalioikeuden menettäminen** oli aiemmin Suomessa seuraamus, jonka joutui kärsimään henkilö, joka kansanedustajien vaalissa osti tai myi ääniä tai sellaista yritti, äänesti useammassa paikassa tai väkivallalla tai uhkauksella häiritsi vaalivapautta. Syyllisyys tuli todistaa tuomioistuimessa, mutta tuomioistuin ei tällöin julistanut vaalioikeutta menetetyksi, vaan se seurasi suoraan lainsäädännöstä. Pisin mahdollinen vaalioikeutta vailla oleminen kesti lopullisen tuomion antamisesta kuudennen kalenterivuoden loppuun. Vuodesta 1991 lähtien vaalioikeutensa menettänyt henkilö oli vailla vaalioikeutta myös tasavallan presidentin vaalissa.

Asiaa koskevat säännökset olivat erilaiset valtiollisissa ja kunnallisissa vaaleissa. Vuosina 1949–1976 voimassa ollut kunnallislaki (642/1948) sisälsi vastaavan säännöksen vaalioikeuden menettämisestä, mutta 1977–1995 voimassa ollut kunnallislaki (953/1976) ei sellaista sisältänyt. Vaalioikeuden menettämistä koskeva sääntely oli muutenkin epäjohdonmukaista. Jos henkilö syyllistyi tällaisiin vaalirikoksiin tasavallan presidentin vaalissa, siitä ei seurannut vaalioikeuden menettämistä missään vaaleissa. Vuonna 1995 voimaan tulleessa Suomen rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen toisessa vaiheessa poistettiin vaalirikosten rangaistavuutta koskevat erot eri vaalien välillä. Samassa yhteydessä poistettiin myös vaalioikeuden menettämistä koskevat säännökset kokonaan, sillä niillä ei koettu olevan käytännön merkitystä.

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa ja ortodoksisessa kirkkokunnassa on ollut käytössä vaalioikeuden menettämistä vastaava säännös nimeltään äänioikeuden menettäminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtiopäiväjärjestys, 7/1928, 6 §. (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Hallituksen esitys Eduskunnalle rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen toisen vaiheen käsittäviksi rikoslain ja eräiden muiden lakien muutoksiksi, HE 94/1993, kohta 1.6.1.2. sivut 75–76.
3. ↑  Laki Suomen Hallitusmuodon muuttamisesta, 1074/1991, 23d §.
**Jenna Melisa Julia Kokkonen** (s. 28. elokuuta 2001 Lieksa) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Kajaanin Kipinää ja hänen valmentajanaan toimii Vesa Heinonen.

Kalevan kisoista Kokkonen on saavuttanut pronssia 200 metrin juoksusta vuonna 2022. SM-mitalin myötä hänet valittiin varajuoksijaksi Suomen pikaviestijoukkueeseen Münchenin EM-kisoihin. Lisäksi Kokkonen oli mukana Suomen pikaviestijoukkueessa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa vuonna 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 2024 hopeaa 60 metrillä ja pronssia 200 metrillä. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.

Ennätyksikseen Kokkonen on juossut 60 metrillä 7,45 (2024), 100 metrillä 11,76 (2022) ja 200 metrillä 24,11 (2022).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jenna Kokkonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Kajaanilainen pikajuoksija Jenna Kokkonen löydettiin koulujen välisistä yleisurheilukisoista – nyt 21-vuotias valittiin EM-kisoihin Müncheniin naisten pikaviestiin varajuoksijaksi
3. ↑  Kajaanin Kipinän Jenna Kokkonen juoksee yleisurheilun EM-kisoissa, mutta ei lupaa mitalia
**Vapauden voitto** on kansanedustaja Elina Valtosen (ent. Lepomäki) vuonna 2018 julkaisema kirja, jossa hän avaa ajatuksiaan suomalaisen yhteiskunnan uudistamisesta. Kirjan on kustantanut Otava.

Kirjassaan Valtonen kommentoi muun muassa pohjoismaalaista hyvinvointivaltiota, sosiaaliturvaa, verotusta, työmarkkinoita, Euroopan unionin haasteita sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa markkina- ja arvoliberaalista näkökulmasta.

Vastaanotto
-----------

*Kauppalehden* Mirjami Saarisen mukaan kirja paljastaa Valtosen "olevan julkista kuvaansa monisyisempi ajattelija, mikä ei sulje pois sitä, että hänellä on kirkas johtoajatus", jona hän pitää yksilönvapautta, jota taas tukee markkinoiden vapauttaminen. Saarisen mielestä kirja "sisältää kiinnostavaa pohdintaa muun muassa nationalismin synnystä sekä yhdysvaltalaisen ja eurooppalaisen yhteiskunnan perus- eroista".

*Helsingin Sanomien* Marko Junkkarin mukaan Vapauden voitto on käytännössä "perustamista vaille valmiin markkinaliberaalin puolueen ohjelma", jota "kokoomus ei Valtosen mukaan ole". Hän kirjoitti Valtosen "avaavan seikkaperäisesti ja polveilevasti, mitä asioita hän politiikassa haluaa edistää ja mihin suuntaan hän ilmeisesti toivoisi kokoomuksenkin politiikkaansa vievän".

Keskustan pää-äänenkannattaja *Suomenmaan* Samuli Vänttilän mielestä Vapauden voitto sisältää "700 sivua tiukkaa, analyyttistä ja viiltävää pohdintaa siitä, mikä kokoomuksessa on pielessä ja miten Suomessa pitäisi asiat tehdä". Vänttilän mielestä "puolueohjelmaa monelta osin muistuttavaa opusta lukiessa ei voi välttyä ajatukselta, että teosta ei ole tehty pelkäksi keskustelun herättelijäksi", vaan kyse on "kenties avauksesta jollekin suuremmalle kuviolle, jonka siirroista kuulemme vielä lisää".

Lähteet
-------

1. ↑  Vapauden voitto *Otava*. Viitattu 10.3.2024.
2. ↑  Anni Lassila HS Teija Sutinen HS: Lepomäen kirja on toimintaohjelma kohti todella vapaan markkinatalouden Suomea – ja herätti kysymyksiä Lepomäen omista tavoitteista *Helsingin Sanomat*.  26.4.2018. Viitattu 10.3.2024.
3. ↑  Vapauden voitto: *Lepomäki, Elina*. Otava, 2018.
4. ↑  Mirjami Saarinen: Elina Lepomäen Suomessa miltei kaikki olisi toisin *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*.  8.3.2024. Viitattu 10.3.2024.
5. ↑  Anni Lassila HS Teija Sutinen HS: Lepomäen kirja on toimintaohjelma kohti todella vapaan markkinatalouden Suomea – ja herätti kysymyksiä Lepomäen omista tavoitteista *Helsingin Sanomat*.  26.4.2018. Viitattu 10.3.2024.
6. ↑  Samuli Vänttilä: Kirja-arvio: Lepomäki haukkuu kokoomusjohtajat, mutta kehuu Sipilää ja Berneriä – kirja vaikuttaa avaukselta jollekin suuremmalle kuviolle *Suomenmaa.fi*.  26.4.2018. Viitattu 10.3.2024.
**Sydney Hughes Greenstreet** (27. joulukuuta 1879 Sandwich, Englanti – 18. tammikuuta 1954 Hollywood, Kalifornia) oli englantilainen näyttelijä. Hän aloitti teatterissa ja siirtyi elokuviin 62-vuotiaana elokuvassa The Maltese Falcon (Maltan haukka, 1941). Hän työskenteli Warner Brothersin riveissä koko tuon vuosikymmenen lopun. Greenstreet näytteli mm. elokuvissa The Mask of Dimitrios (Suurhuijari Dimitrios, 1944) ja The Verdict (Musta hansikas, 1946) näyttelijä Peter Lorren kanssa. Hän näytteli useita rooleja Hollywood-legendojen kanssa (mm. James Stewart, Humphrey Bogart ja Spencer Tracy) lyhyestä elokuvaurastaan huolimatta. Greenstreet jäi elokuvamaailmasta eläkkeelle vuonna 1949, jonka jälkeen hän jatkoi työskentelyä radiossa.

Lähteet
-------

kirja: 501 Elokuvatähteä, Steven Jay Schneider, 2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**SpaceX Starship integrated flight test 2** eli **IFT-2** oli Starshipin ja Super Heavyn toinen yhteinen koelento. Kantoraketti tuhoutui pian vaiheenvaihdon jälkeen. Starship eteni avaruuteen saakka mutta saavutettuaan ~150 km korkeuden ja ~24,000 km/h nopeuden tuhoutui nousupolton loppuvaiheessa. 

Lennon ensimmäinen tavoite oli vaiheenvaihdon onnistuminen. Super Heavyn tavoite oli laskeutua propulsiivisesti Meksikon lahteen. Starshipin tavoite oli lentää avaruuteen ja laskeutua hallitusti Tyyneen valtamereen. 

Kantoraketin osalta lento eteni paluupolttoon asti. 13 moottorin polton aikana moottorit alkoivat sammua, lopulta yksi niistä petti ja raketti tuhoutui noin kolme ja puoli minuuttia laukaisusta.

Starship eteni vaiheistuksen jälkeen aiotusti. Noin 7 minuuttia laukaisusta tuli aiottu ylimääräisen hapen dumppaus. Vuoto aluksen peräosassa ja hapen dumppaus aiheuttivat tulen alukseen. Tuli tuhosi aluksen ohjausjärjestelmää, mikä puolestaan ohjasi sammuttamaan kaikki kuusi moottoria kesken nousupolton. Lennonkeskeytys havaitsi poikkeaman suunnitellusta lennosta ja tuhosi aluksen n. 150 km korkeudessa ja n. 24,000 km/h nopeudessa. Aluksella ei ollut hyötykuormaa tai sen massasimulaatiota. Jotta aluksen massa olisi sopiva lennon muissa vaiheissa tuli nestehappea dumpata kesken matkan. Koska tämä dumppaus aiheutti tuhon olisi hyötykuorman kyydissä olo saattanut avittaa aluksen aiotulle kiertoradalle asti.

Ensimmäisen lennon (IFT-1) jälkeen tehtiin useita merkittäviä muutoksia. Laukaisualustaan lisättiin aktiivinen suojajärjestelmä, joka sumuttaa suurella paineella vettä alustan suojaksi. 
Vaiheistus muutettiin kuumaksi eli kantorakettissa on osittain vielä moottorit päällä ja Starship käynnistää moottorinsa ollessaan vielä kiinni raketissa. Muita parannuksia oli mm. kantoraketin moottorikohdan tulensammutusjärjestemän laajennus ja aiemmassa lennossa pettäneen lennonkeskeytysjärjestelmän kehittäminen.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* 4K Watch SpaceX launch Starship, the biggest rocket ever, LIVE up close and personal! - Everyday Astronaut
**Cainen kapina** (engl. *The Caine Mutiny*) on Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1954, jonka tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan fiktiiviselle *Caine*-alukselle. 

Elokuvan pääosia näyttelevät Humphrey Bogart, Jose Ferrer, Van Johnson ja Fred MacMurray. Elokuva perustuu Herman Woukin vuonna 1951 kirjoittamaan Pulitzer-palkittuun kirjaan *The Caine Mutiny,* jonka suomennoksen teki vuonna 1954 kustannusyhtiö Otava.

*Cainen kapina* oli vuoden 1954 toiseksi tuottavin elokuva 8,7 miljoonan dollarin lipputuloillaan. Tuottavin, Bing Crosbyn tähdittämä *Valkea joulu* (engl. *White Christmas*) keräsi 12 miljoonaa dollaria.

Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kategorioissa (7) paras elokuva, paras miespääosa (palkinnon sai Marlon Brando roolistaan *Alastomassa satamassa*), paras sivuosanäyttelijä (Tom Tully), paras käsikirjoitus, paras äänitys, paras leikkaus ja paras musiikki (Max Steiner).

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Cainen kapinan* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
-----

Cainen kapina kuvaa toisessa maailmansodassa, fiktiivisellä Yhdysvaltain laivaston *Caine*-nimisellä hävittäjä-miinanraivaajalla puhkeavaa kapinaa. Tätä seuraa kahden upseerin joutuminen sotaoikeuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Steinberg, Cobbett: *Film Facts*, s. 22. New York: Facts on File, Inc. 1980. ISBN 0-87196-313-2.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 4.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Cainen kapina* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Myrskyn poika** (*Storm Boy*) on Henri Safranin ohjaama australialainen nuortenelokuva vuodelta 1976. Colin Thielen samannimiseen lastenkirjaan (suom. *Myrskyn poika*, Otava 1979) perustuva tarina kertoo Australian autiolla rannikolla isänsä kanssa elävästä pojasta ja tämän kesystä pelikaanista.

Vuoden parhaan elokuvan AACTA-palkinnon kotimaassaan saanut *Myrskyn poika* oli myös kansainvälinen menestys. Se sai kolme vuotta maailmanensi-iltansa jälkeen Suomessa katsojia elokuvakerhoissa, joissa se oli näytäntökaudella 1979–1980 viidenneksi eniten esityksiä saanut elokuva. *Myrskyn poika* oli ensimmäinen Ylen Koulutelevision ohjelmistossa nähty pitkä näytelmäelokuva joulukuussa 1980.

Juoni
-----

Kymmenvuotias Mike asuu erakkomaisen isänsä Tomin kanssa rannan yksinäisessä pikkumökissä lähellä luonnonsuojelualuetta. Tom ystävystyy alkuperäisväestöön kuuluvan nuoren miehen kanssa, joka asuu laittomasti suojelualueella. Pelikaaneja metsästävät salametsästäjät jättävät poikueen orvoiksi, ja Mike alkaa huolehtia yhdestä poikasesta, herra Percivalista. Maailmasta kiinnostunut Mike hakeutuu läheiseen kouluun isänsä tietämättä, ja herra Percival auttaa merihätään joutunutta kalastajavenettä.

Arvioita
--------

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla joulukuussa 1980 *Myrskyn pojan* olevan "laadukas, antava ja sisällöllisesti rikas koko perheen elokuva". Yhteiskuntaan ja koulutukseen liittyvien teemojen lisäksi elokuva puhuu hänestä runollisen vakuuttavasti myös ympäristönsuojelusta.

Jatko-osa ja uusintaversio
--------------------------

*Myrskyn pojan* nimiroolin esittäjä Greg Rowe oli pääosassa myös vuonna 1978 ensi-iltansa saaneessa, osin samojen tekijöiden tekemässä elokuvassa *Blue Fin*, jota on Suomessa esitetty nimillä *Meren raivo, Kalastajapojan seikkailu* ja *Taistelu merta vastaan*. *Myrskyn pojasta* tuli huhtikuussa 2019 ensi-iltaan uudelleenfilmatisointi, jonka aikuispääosia esittävät Geoffrey Rush ja Jai Courtney.

Lähteet
-------

1. ↑  Esitetyimmät kerhoelokuvat 1979–80, Projektio 4/1980 s. 28.
2. 1 2  Myrskyn poika koko perheelle.  *Helsingin Sanomat*, 9.12.1980, s. 45. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Ashton, David: And The Winner Is… Storm Boy (1977), The Outland Institute. Viitattu 13.8.2017.
4. ↑  *Blue Fin (1978)* Elonet.
5. ↑  Rimmer, Michelle: Geoffrey Rush to star in 'Storm Boy' remake, SBS 26.7.2017. Viitattu 13.8.2017.
6. ↑  Storm Boy (2019) *The Numbers*. Nash Information Services, LLC. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Myrskyn poika (vuoden 1976 elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Myrskyn poika (vuoden 1976 elokuva)* Elonet.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Storm Boy (film)
**Naantalin kaupungintalo** on Naantalin kaupungin keskeisin hallinto- ja edustusrakennus, joka sijaitsee Kantakaupungin kaupunginosassa torin laidalla, Naantalin kirkolta johtavan Puistotien päätteenä. Nykyinen kaupungintalo otettiin käyttöön heinäkuussa 1993.

Naantalin kaupunki järjesti vuonna 1989–1990 yleisen suunnittelukilpailun uudesta kaupungintalosta. Suunnittelukilpailun voitti kesällä 1990 Ilkka Svärdin ehdotus *Kellopeli Appelsiini*. Arkkitehteina toimivat Ilkka Svärd ja Pia Sopanen, rakentajana rakennusliike Hartela. Kaupungintalo valmistui heinäkuussa 1993 Naantalin 550-vuotisjuhliksi ja sen vihki sisäministeri Mauri Pekkarinen. Rakennuksen kivipinnat ovat mustanpuhuvat. Viidennessä kerroksessa on sauna ja edustustilat.

Vuoden 1993 edeltänyt kaupungintalo toimi Naantalin Postin toisessa ja kolmannessa kerroksessa. Uuden kaupungintalon valmistuttua, toiseen kerrokseen tuli Naantalin kaupunginkirjaston pääkirjasto.

Svärdin diplomityössä kaupungintaloa luonnehditaan seuraavasti:

> »Rakennus kohoaa mittakaavallisesti ympäröivän kaupunkirakenteen yläpuolelle. Massallaan se luo kirkolta lähtevän puistoakselin päätteeksi vahvan poikittaisteeman. Ulkotilat on käsitelty väljästi ja puistomaisesti olemassa olevan kaupunkikuvan periaatteita kunnioittaen. Toiminnot sijoittuvat neljään kerrokseen, joita palvelee keskeisesti sijoittuva vertikaaliyhteys. Yleisö- ja kokoontumistilat avautuvat torialueelle ja myös toimistokerrosten kombikonttorisovellutus avaa kerrosnäkymät kohti kirkkoa ja vanhaa Naantalin kaupunkirakennetta.» 
> 
>

Kuvia Naantalin kaupungintalosta
--------------------------------

* Kaupungintalo Puistotien päästä nähtynä, etualalla tori.Kaupungintalo Puistotien päästä nähtynä, etualalla tori.
* Pääsisäänkäynti.Pääsisäänkäynti.
* Naantalin vaakuna graniittiseinän alaosassa.Naantalin vaakuna graniittiseinän alaosassa.
* Torilta nähtynä.Torilta nähtynä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koskensalo, Timo: Kiistelty ja kiitelty pytinki. *Rannikkoseutu*.  29.8.2013. Alma Media Kustannus Oy.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 1.12.2013.
2. 1 2 3  Svärd, Ilkka: Naantalin kaupungintalon suunnittelukilpailu; 1. palkinto (TTY:n kirjastossa laadittu tiivistelmä diplomityöstä) *dspace.cc.tut.fi*.  1991. Tampereen teknillinen yliopisto.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.12.2013.
3. 1 2  Rönnholm, Mikko: Krapularyyppy on sallittu Naantalissa *sdpnaantali.net*.  20.12.2008. Naantali:  Naantalin Sosialidemokraatit ry.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naantalin kaupungintalo** Wikimedia Commonsissa
**Aberdeeninterrieri** (skotiksi *Aiberdeen Tarrie*, engl. *Aberdeen Terrier*) on sukupuuttoon kuollut skotlantilainen koirarotu. Se on monesti sekoitettu skotlanninterrieriin, mutta Desmond Morriksen mukaan näissä kahdessa rodussa oli selkeitä eroavaisuuksia.

Ulkonäkö
--------

Aberdeeninterrieri noin vuonna 1885.
Aberdeeninterrieri oli karkeanomaisempi, pitkärunkoisempi, lyhytraajaisempi ja kömpelömpi kuin skotlanninterrieri. Eräs asiantuntija kuvaili sitä "skyenterrieriksi karkealla karvapeitteellä". Rotu oli matalaraajainen, pitkäselkäinen, pystykorvainen ja karkeakarvainen.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rodun harrastajat kuvailivat sitä lujatekoiseksi työkoiraksi, vahvaksi, juroksi, kestäväksi, sisukkaaksi, tuliseksi terrieriksi joka oli valmis työskentelemään kaikissa sääolosuhteissa.

Alkuperä
--------

Aberdeeninterrieri oli kotoisin Koillis-Skotlannista Aberdeenin kaupungista, missä se jalostettiin tuhoeläinten hävittämiseen. Aberdeenilainen tri Van Best kehitti sen astuttamalla paikallisia terrierinarttuja kantauroksellaan. Rotua yritettiin virallistaa, ja se esiintyi ensikerran näyttelyssä vuonna 1877. Virallistamisyritykset kuitenkin epäonnistuivat. Skotlanninterrierin kasvattaessa suosiotaan aberdeeninterrieri alkoi pikkuhiljaa kadota. Senaikaiset skotlanninterrierin harrastajat olivat tyytyväisiä, sillä heidän mukaansa kyseessä oli "paikallinen sekarotuinen piski, pystykorvainen terrieri joka kummittelee Aberdeenin kaduilla" ja joka työskenneltäessä paljastui "täydelliseksi pelkuriksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 179–180. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Croc 2** (myös nimellä **Croc Adventure** Japanissa) on Argonaut Softwaren kehittämä ja Fox Interactiven vuonna 1999 julkaisema videopeli. Peli julkaistiin PlayStationille, Game Boy Colorille ja Windowsille. Julkaisua Sega Dreamcastille suunniteltiin, mutta se hylättiin vaikeuksien vuoksi.*lähde?* Croc 2 jäi kyseisen pelisarjan viimeiseksi.

Juoni
-----

Croc 2 ajoittuu Croc: Legend of the Gobbosin jälkeiselle ajalle sen jälkeen, kun päähenkilö Croc on pelastanut Paroni Danten sieppaamat gobbot. 

Gobbojen ja Crocin juhliessa pahat paroni Danten alaiset dantinit suunnittelevat paroninsa paluuta. Keksijä Gobbo ennustaa tämän, minkä vuoksi hänet vangitaan. Crocin pelatessa rannalla hän huomaa pullon, jonka sisällä on kirje. Kirjeessä on krokotiilinpoikasen jalanjälki. Selviää, että kirjeen lähettäjä(t) etsivät poikaansa. Croc näyttää kirjettä gobbojen kuninkaalle Rufukselle, joka kertoo, että Crocin täytyy mennä toiselle saarelle, jolla asuvat gobbot voivat auttaa häntä vanhempien etsimisessä. Gobbot valmistavat keinulaudan ja lennättävät Crocin saarelle, josta hänen matkansa alkaa.

Hahmot
------

### Päähenkilöt

* Croc
* Kuningas Rufus
* Keksijä Gobbo
* Kirpputorimyyjä Pete

### Viholliset

* Baron Dante, pimeä velho ja sarjan loppuvastus.
* Soveena Kalmari, suuri purppura kraken.
* Cannon Boat Keith, piraatti, joka johtaa luutanko-joukkoa.
* Flavio, kala, joka osaa sylkeä kuumaa vettä.
* Lava Lamp Larry, tulidemoni, jonka kehitti Dante.
* Venus Fly Von-Trappe, suuri kärpäsloukku, joka syö gobboja.
* Village Masher, suunniteltu tuhoamaan luolamiehiä.
* Goo Man Chu
* Roger Red Ant, suuri muurahainen, joka pitää räjähteistä.

Vastaanotto
-----------

Toisin kuin pelisarjan ensimmäinen osa, Croc 2 sai osaksi hyvän ja osaksi heikon vastaanoton. IGN antoi kokonaispisteiksi 7.5/10 PlayStation-versiolle ylistäen pelin ääniä, grafiikoita, ääniraitaa ja kritisoiden vaikeustasoa sekä kuvakulmia. NowGamer antoi 8.4/10 kritisoiden vain vaikeustasoa. GameSpot antoi PC-versiolle 3/5 ja PS-versiolle 2.5/5 kohdistaen kritiikkinsä kuvakulmaan ja vaikeustasoon. Allgame arvosteli PS-version ja antoi pelille 2/5 kritisoiden myös kuvakulmia ja vaikeutta. GamePro antoi pelille 3/5.

Lähteet
-------

1. ↑  Croc 2 *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC. Viitattu 17.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Fox confirms Croc 2 cancellation *ign.com*.  4.8.2000. Viitattu 6.10.2019.
3. ↑  Justin Towell: 9 video game sequels you totally forgot existed *gamesradar*.  18.7.2014. Viitattu 6.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Doug Perry: Croc 2 *IGN*.  28.7.1999. Viitattu 19.10.2019.
5. ↑  GamesRadar+ *gamesradar*.  Arkistoitu. Viitattu 6.10.2019. (englanniksi)
6. ↑  Croc 2 Review - GameSpot.com *web.archive.org*.  26.9.2012.  Arkistoitu 26.9.2012. Viitattu 6.10.2019.
7. ↑  Croc 2 - Review - allgame *web.archive.org*.  14.11.2014.  Arkistoitu 14.11.2014. Viitattu 18.10.2019.
8. ↑  Croc 2 Review from GamePro *web.archive.org*.  27.5.2010.  Arkistoitu 27.5.2010. Viitattu 18.10.2019.
**Vanhatanskankanakoira** (tansk. *Gammel Dansk Hønsehund*) on tanskalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Vanhatanskankanakoira näyttelyssä.
Vanhatanskankanakoira maailmanvoittaja-näyttelyssä Puolassa.
Vanhatanskankanakoiran pää.
Vanhatanskankanakoira on keskikokoinen, vahvarakenteinen ja suorakaiteen muotoinen. Urokset ovat selvästi narttuja rotevampia ja voimakkaampia. Pää on leveä ja lyhyt, kallo selvästi kaareva, otsapenger ei korostunut. Silmät ovat keskokoiset ja mieluiten tummanruskeat. Korvat ovat riippuvat, leveät ja hieman pyöreäkärkiset. Kuononselkä on leveä, kirsu väriltään maksanruskea, jonka sävy vaihtelee vaaleasta tummaan. Purenta on leikkaava. Kaulassa esiintyy löysää kaulanahkaa, joka ei kuitenkaan saa olla liioiteltu. Rintakehä on syvä ja leveä (varsinkin uroksilla). Häntä on keskipitkä ja asennoltaan riippuva. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys on valkoinen ruskein merkein, jossa ruskea voi esiintyä joko laikkuina tai pilkutuksena/täplityksenä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 54–60 cm (mieluiten yli 56 cm) ja narttujen 50–56 cm (mieluiten yli 52 cm) välillä. Urokset painavat noin 30–35 kg ja nartut 26–31 kg.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on rauhallinen, rohkea, määrätietoinen ja tasapainoinen. Narttuja kuvaillaan uroksia oikukkaammiksi ja vilkkaammiksi.

Alkuperä
--------

Vanhatanskankanakoira vuodelta 1915.
Morten Bak aloitti rodun jalostamisen Glenstrupissa noin vuonna 1710 risteyttämällä paikallisten maatilojen ajokoiria ja mustalaisten koiria keskenään. Ensiksi mainitut olivat todennäköisesti muinaisen hubertuksenajokoiran ja viimeksi mainitut espanjalaisten seisojien jälkeläisiä. Tuloksena oli metsästyskoira, jota kutsuttiin alun alkaen mm. nimellä *bakhund*. Maanviljelijät puolestaan käyttivät siitä nimitystä vihikoira viitaten hubertuksenajokoiran (nykyisen vihikoiran kantarotu) perimään.

Lähteet
-------

1. ↑  Vanhatanskankanakoira. KoiraNet-Jalostustietojärjestelmä. Haettu 3.2.2019.
2. 1 2 3  Vanhatanskankanakoira: Rotumääritelmä. Suomen Kennelliitto. Haettu 3.2.2019.

Katso myös
----------

* Herthapointteri

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskalaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* Broholminkoira
* Grönlanninkoira
	+ Grönlanti
* Tanskalais-ruotsalainen pihakoira
* Vanhatanskankanakoira

 |
|  |
| Muut SKL:n (ja DKK:n) hyväksymät | 
* Tanskanpystykorva

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* Herthapointteri

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* Länsigrönlanninkoira
	+ Grönlanti
* Strellufinajokoira

 |

 |
OnniBus FLEX on toinen OnniBus.comin tarjoama bussivuorojen konsepti, joka tarjoaa joustavuutta ja mukavuutta matkustajille. FLEX-vuorot eroavat MEGA-vuoroista erityisesti palvelutasossaan, hinnoittelussaan ja niiden tarjoamassa joustavuudessa matkustajille.

**Hinnoittelu ja palvelut**

FLEX-vuorot ovat yleensä hinnoiteltu korkeammalle kuin MEGA-vuorot, tarjoten kuitenkin lisäarvoa paremman palvelutason ja suuremman joustavuuden muodossa. FLEX-vuoroille saa lisämaksusta mukaan pyörän tai lemmikin, toisin kuin MEGA-vuoroille.

FLEX-vuoroissa panostetaan erityisesti matkustusmukavuuteen ja palvelutasoon. Näihin vuoroihin sisältyy esimerkiksi enemmän jalkatilaa.

**Reittiverkosto**

Kuten MEGA-vuorot, myös FLEX-vuorot kattavat laajan reittiverkoston yhdistäen suuria kaupunkeja ja muita kohteita Suomessa. FLEX-vuorot pyörähtävät usein pienemmilläkin paikkakunnilla ja reiteillä on huomattavasti enemmän pysäkkejä, kuin MEGA-vuoroilla. Tästä syystä isojen kaupunkien matkustajille FLEX-vuorojen matkustusajat näyttäytyvät pidempinä, kuin nopeampien MEGA-vuorojen.

**Historia**

Koiviston Auto osti OnniBusin vuonna 2018, jonka jälkeen useat Koiviston Auton tytäryhtiöiden linja-autot konseptoitiin OnniBus FLEX-vuoroiksi ja tuotiin OnniBusin bussilippukauppaan myyntiin. Pian myös kaksikerrosbussit nimettiin MEGA-vuoroiksi. Aiemmin kilpailijana toimineet linjat löytyivätkin nyt samasta lippukaupasta ja saman brändin alta. 

**Tunnus**

FLEX-vuorot tunnistaa F-tunnuksesta (esim. F24) matkahaussa ja linjakilvessä.

OnniBus FLEX-vuoron bussi puisella sillalla kesällä pilvisenä säällä.OnniBus FLEX-vuoroja ajetaan yksikerrosbusseilla. Ne erottaa myös F-kirjaimesta linjatunnuksessa.
**Diskreetissä kosinimuunnoksessa** eli DCT-menetelmässä *(Discrete Cosine Transform)* ihmissilmän puutteellista havainnointikykyä käytetään hyväksi.

Diskreetti kosinimuunnos on häviöllinen pakkausalgoritmi, jonka avulla kuvasta voidaan karsia ylimääräistä informaatiota. Videokuvaa pakattaessa käytetään kaksiulotteista muunnosta, joissa muuttujina ovat korkeus- ja leveyskoordinaatit. Kullekin 8\*8 pikselin perusyksikölle lasketaan DCT-kertoimet ja kuvalohko esitetään näistä kertoimista koostuvana matriisina. Koska ihmissilmä ei erota tarkasti pieniä värin muutoksia, voidaan eri kuvalohkoja koodata samalla väriarvolla ja korvata kertoimia keskiarvoilla. Menetelmää käytetään lähes kaikissa häviöllisissä kuvanpakkausmenetelmissä kuten JPEG, Motion JPEG, Digital Video (DV) ja MPEG. Lopuksi kertoimet järjestellään sopivaan järjestykseen häviötöntä pakkausta, esimerkiksi Huffmanin koodausta varten.

Diskreetti kosinimuunnos on samankaltainen diskreetin Fourier-muunnoksen kanssa. DCT voi arvioida rivejä vähemmällä määrällä kertoimia.

Diskreettiin kosinimuunnokseen liittyvät läheisesti diskreetti sinimuunnos (DST) sekä muokattu diskreetti kosinimuunnos (MDCT), joista jälkimmäistä käytetään MP3-pakkauksessa.

DCT esiteltiin vuonna 1974 artikkelissa *The Discrete Cosine Transform*.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Discrete Cosine Transform (DCT) *users.cs.cf.ac.uk*. Viitattu 13.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  The Discrete Cosine Transform and Its Impact on Visual Compression: Fifty Years From Its Invention *signalprocessingsociety.org*.  syyskuu 2023. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Reprints from the Early Days of Information Sciences - Reminiscences of the Early Work in DCT - Interview with K.R. Rao (PDF) (englanniksi)
**Massimiliano "Max" Pescatori** (s. 1971 Milano) on italialainen pokeriammattilainen, joka on asunut Las Vegasissa Yhdysvalloissa vuodesta 1994.

Vuonna 1998 Valter Farina, ensimmäinen italialainen World Series of Poker (WSOP) -turnausvoittaja, mentoroi Pescatoria ja Pescatori siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1999. Pescatorin ensimmäinen merkittävä turnausvoitto oli 300 dollarin limiitti hold'em -turnaus World Poker Challenge -tapahtumassa maaliskuussa 2003. Kolme päivää tämän voiton jälkeen hän oli ykkönen myös 300 dollarin omaha hi/lo -turnauksessa.

Vuonna 2004 Pescatori oli kahdesti rahasijoilla WSOP:ssa ja voitti 200 dollarin limiitti hold'em -turnauksen Legends of Poker -tapahtumassa. *Ultimate Poker Challengen* ensimmäisellä kaudella hän pelasi finaalipöydässä kahdeksan kertaa. Seuraavana vuoden saldo oli kuusi WSOP:n rahasijaa, kolme Festa Al Lago -tapahtuman rahasijaa ja viisi rahasijaa National Championships of Poker -turnauksissa.

Vuonna 2006 Pescatori voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa. Hän oli ykkönen 2500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa, jossa lopussa hänen J♣ 8♣ -kätensä löi Anthony Reateguin Q♣ T♦ -käden pöytäkorttien oltua T♣ 7♦ 6♥ K♥ 9♦. Voitostaan Pescatori ansaitsi 682 389 dollaria.

Pescatori on menestynyt myös Italiassa: lokakuussa 2006 hän oli toinen No Limit Hold'em Festivalilla Aosta Valleyssa ja samalla sijalla marraskuussa Campionato Italiano di Texas Hold'em -turnauksen päätapahtumassa. Maaliskuussa 2007 hän voitti Italian no limit hold'em mestaruuden ja ansaitsi 103 120 euroa. 

Vaikka Pescatori asuu Las Vegasissa, hän pitää itseään italialaisena: Pescatorilla on usein turnauksissa päässään (Italian lipun) trikolorinvärinen päähuivi. 

Pescatori edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Lokakuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Max Pescatori WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 15. lokakuuta 2007.
2. ↑   : Max Pescatori stats The Hendon Mob. Viitattu 15. lokakuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pokulatorin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lisa DeVita: Viva Italia! Max Pescatori Wins It (and Italy Does Too)  10.7.2006. PokerListings.com. Viitattu 16. toukokuuta 2007.
* Max Pescatori The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Seppo Juhani Virkkunen** (11. syyskuuta 1921 Kauniainen – 18. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Virkkusen vanhemmat olivat johtaja Helge Virkkunen, aiemmin Snellman, ja Toini Elina Riihimäki, aiemmin Ahlqvist. Hänen puolisonsa vuodesta 1949 oli ekonomi Irma Tikkanen, aiemmin Elomaa. Virkkunen tuli yloppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1940 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1945, kauppatieteiden kandidaatiksi 1949 ja maisteriksi 1950. Hän oli Osuuskunta Kompensaation virkailija 1946–1947 ja Kaukomarkkinat Oy:n tuontijohtaja 1947–1957, vientijohtaja 1957–1966, toimitusjohtajan varamies 1966–1971 ja Aarne Koskelon jälkeen toimitusjohtaja 1971–1978, Oy Nino Lincoln & Co Ltd:n toimitusjohtaja 1978–1983 ja konsultti vuodesta 1983. Virkkusella oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustoimia. Panaman konsuli hän oli 1959–1977 ja pääkonsuli 1977–1983. Sotilasarvoltaan Virkkunen oli reservin kapteeni (1972). Hän sai vuonna 1972 myös kauppaneuvoksen arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppo Virkkunen *Biografiasampo*. Viitattu 3.11.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 1100. Viitattu 3.11.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kauppatieteiden maisteri Seppo Virkkunen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  6.5.2011. Viitattu 3.11.2022.
**Isäni valheet** (*Lies My Father Told Me*) on Ted Allanin käsikirjoittama ja Ján Kadárin ohjaama kanadalainen televisioelokuva vuodelta 1975. Se kertoo juutalaisyhteisöstä 1920-luvun Montrealissa pienen pojan näkökulmasta. Poika kiertelee kaupunkia isoisänsä kanssa hevoskärryillä myyden ja ostellen lumppua, tyhjiä pulloja ja sen sellaista. Pojan etäinen isä haaveilee alusvaatebisneksestä, muttei oikein saa mitään aikaiseksi. Isoisä kertoilee pojalle tarinoita juutalaisten vaiheista.

Vastaanotto
-----------

*Isäni valheet* voitti ensimmäisenä kanadalaiselokuvana parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkinnon. Ted Allan oli alkuperäiskäsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana. Elokuva valittiin myös vuoden parhaaksi kanadalaiselokuvaksi.

*Isäni valheet* esitettiin Yle TV2 -kanavalla joulukuussa 1983. *Helsingin Sanomien* Mikael Fränti piti sitä rikkaana ja eloisana juutalaisyhteisön kuvauksena, joka pystyy vaihtelemaan näkökulmia, muttei kadota elävää kosketustaan lapsen mailmaan. Sekä aiheiltaan että tunnelmaltaan hän näki sen muistuttavan *Viulunsoittajaa katolla*.

Lähteet
-------

1. ↑  Glinter, Ezra: Truth and Lies: A Q&A With Montreal Film Producer Harry Gulkin *forward.com*.  14.1.2011. Viitattu 9.2.2024.
2. ↑  Canadian Film Awards *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 13.2.2024.
3. ↑  Fränti, Mikael: Juutalaisyhteisön eloisa kuvaus.  *Helsingin Sanomat*, 20.12.1983, s. 47. Näköislehti (maksullinen).
Felix von Bothmer
**Felix von Bothmer** (10. joulukuuta 1852 München – 18. maaliskuuta 1937 München) oli saksalainen kenraali, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Elämäkerta
----------

Kreivi Bothmer osallistui upseerikokelaana Ranskan–Saksan sotaan. Hän valmistui upseeriksi 1871, yleni everstiksi 1900, kenraalimajuriksi 1903, kenraaliluutnantiksi 1905 ja jalkaväenkenraaliksi 1910. Maailmansodan puhjettua Bothmer nimitettiin marraskuussa 1914 baijerilaisen reservidivisioonan komentajaksi, mistä hän siirtyi keväällä 1915 toisen reserviarmeijakunnan komentajaksi Galitsiaan. Hän osallistui Alexander von Linsingenin komentaman eteläisen armeijan taisteluihin, kunnes siirtyi heinäkuussa 1915 Linsingenin tilalle. Itärintaman eteläosasta vastannut eteläinen armeija muodostui osin saksalaisista ja osin itävaltalaisista joukoista. Bothmer onnistui puolustautumaan ylivoimaisia venäläisiä joukkoja vastaan ja torjumaan lopulta venäläisten kesäkuussa 1916 käynnistämän Brusilovin hyökkäyksen sekä kääntämään vuotta myöhemmän Kerenskin hyökkäyksen venäläisten perääntymiseksi.

Itärintaman sotatoimien päätyttyä eteläinen armeija hajotettiin ja Bothmer siirrettiin helmikuussa 1918 länsirintamalle uuden 19:nnen armeijan komentajaksi Lothringeniin. Saman vuoden huhtikuussa hänet ylennettiin kenraalieverstiksi. Kolme päivää ennen aselepoa marraskuussa 1918 Bothmer lähetettiin Baijeriin valmistelemaan puolustusjärjestelyitä ympärysvaltojen hyökkäyksen varalta. Joulukuussa hän vetäytyi palveluksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1922), s. 764–765 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 7.2.2014.
2. 1 2 3 4  Felix von Bothmer (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 7.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Felix von Bothmer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Haartmanin sairaala.
**Haartmanin sairaala** on Helsingissä Meilahden sairaala-alueella toimiva sairaala. Haartmanin sairaala aloitti toimintansa syksyllä 2009. Sairaala on saanut nimensä lääkäri Johan Haartmanista, joka perusti Suomeen ensimmäisen sairaalan Turkuun vuonna 1759 ja jota pidetään Suomen lääketieteen isänä.

Rakennuksen on suunnitellut Virta-Palastie-Leinonen Arkkitehdit. Julkisivut ovat silkkipainettua lasia, jonka takapinnalla on kuvataiteilija Markku Keräsen (s. 1945) suunnittelema sininen kuviointi. Kolmannen kerroksen valokuiluihin on sijoitettu kuvataitelija Kirsi Kaulasen (s. 1969) veistoksia. Valokuilut tuovat valoa keskeisiin potilastiloihin ja toimivat myös savupoiston kanavina. Toiseen eli sisäänkäyntikerrokseen suunniteltiin Suomessa uusi ja maailmallakin tuolloin harvinainen, kokonaan lasinen, äänieristetty ilmoittautumistila.

Sairaalassa on seuraavat toiminnot:

* naistentautien poliklinikka
* kardiologian ajanvarauspoliklinikka
* päivystysosasto
* kolme sisätautiosastoa
* röntgen

**Meilahden yhteispäivystys on siirtynyt 8. tammikuuta 2024 Siltasairaalaan**, jonka sisäänkäynti on Paciuksenkatu 3:n kautta. Yhteispäivystyksessä hoidetaan yli 16-vuotiaiden äkilliset sairaudet ja vammat sekä mielenterveyteen liittyvät ongelmat, jotka vaativat kiireellistä hoitoa.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen sairaaloista

Lähteet
-------

1. ↑  Haartmanin sairaala  05.09.2011. Helsingin kaupungin terveyskeskus.  Arkistoitu 15.1.2012. Viitattu 16.1.2012.
2. ↑  Flygar, Mia: Uusi osoite: Ensimmäinen ovi Meilahdessa *Lääkärilehti*.  25.9.2009. Viitattu 23.1.2022.
3. ↑  Ihatsu, Sanna & Lehtonen, Riitta & Piha, Heikki & Seitsalo, Seppo: "Haartmanin sairaala", *TERVEISIÄ SAIRAALASTA. Postikortit kertova pääkaupunkiseudun sairaaloiden historiasta.*, s. 153. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin taidetoimikunta, 2017. ISBN 9789523010994.
4. ↑  Haartmanin sairaala | HUS *www.hus.fi*.  15.2.2024. Viitattu 16.2.2024.
5. ↑  Meilahden yhteispäivystys | HUS *www.hus.fi*. Viitattu 16.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Haartmanin sairaala
**PinePhone** on Pine64:n suunnittelema ja valmistama älypuhelin. 

Puhelin on suunniteltu antamaan käyttäjälle täysi hallinta siinä mielessä, että usein älypuhelimet on laitteistossa ja laiteohjelmistossa "lukittu", tai tarkemmin sanottuna tehty erilaisilla tekniikoilla hyvin hankalaksi sen toiminan muuttamisen valmistajan asettamasta tai tutustua tähän toimintaan. PinePhonessa laitteiston toimintaa on avattu käyttäjien nähtäville ja laiteohjelmiston vaihtaminen sekä siihen tutustuminen on tehty helpoksi. Tästä avoimuudesta johtuen lukuista käyttöjärjestelmät sekä ohjelmistot toimivat PinePhonessa, ja usein siinä ajetaankin Linux-jakeluja.

Lisävarusteet
-------------

PinePhonelle on saatavilla erilaisia lisäosia takakantta vaihtamalla, kuten fyysinen näppäimistö ja sormenjälkilukija.

Lähteet
-------

1. ↑  PinePhone *PINE64*. Viitattu 13.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PinePhone**.
* pine64.org/pinephone (Arkistoitu – Internet Archive)
**Narodnost** (ven.  народность) on Venäjällä ja Neuvostoliitossa yhteiskunnallisessa keskustelussa sekä kulttuuripolitiikassa vaikuttanut näkemys tai virallinen oppi kansallistunteesta ja kansallismielisyydestä. Sen merkitys on vaihdellut eri aikoina.

Yleenä narodnost tarkoittaa vallalla ollutta tunnetta kuulumisesta kansaan sekä kansanluonnetta. Usein sillä viitataan tavallisten kansanihmisten perusolemukseen. Sillä voidaan myös viitata kansanryhmään, joka jakaa yhteisen kansallisen identiteetin.

Narodnost-käsitteen tausta on 1800-luvun alussa. Vuonna 1833 keisari Nikolai I:n opetusministeri kreivi Sergei Uvarov julisti, että virallinen kansallisaate nojasi kolmeen periaatteeseen: ortodoksiseen uskoon, itsevaltiuteen ja kansallisuuteen. Kansallisuus (narodnost) kuvasi Venäjän kansan ominaislaatua, sen vakaata halua puolustaa vahvasti ja uskollisesti hallitsijasukua ja hallintoa. Myös 1800-luvun lopussa hallinnut keisari Aleksanteri III katsoi, että parlamentarismi ja länsimainen liberalismi eivät pelastaisi Venäjää anarkistien ja vallankumouksellisten kaaokselta ja kansankiihotukselta. Pelastuksen toisivat kolme perinteistä tukipilaria: ortodoksinen usko, itsevaltius ja narodnost.

Kirjallisuudentutkimuksessa narodnost tarkoitti alun perin uskollisuutta Venäjän omaleimaiselle kansanomaiselle kulttuuriperinnölle, mutta Nikolai Dobroljubovin kaltaisten radikaalien kriitikoiden käsissä narodnostista tuli yhteiskunnallisen vastuun mittari, jolla punnittiin sekä kirjailijan taitoa kuvata tavallisen kansan pyrkimyksiä että kykyä saattaa kirjallisuus massojen ulottuville. Näistä arvoista tuli sittemmin Neuvostoliiton virallisesti hyväksytyn kirjallisuustyylin eli sosialistisen realismin peruselementtejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Narodnost *Lexico.com*.  Arkistoitu 30.3.2022. Viitattu 30.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Riasanovsky, Nicholas V: Nicholas I *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Florinsky, Michael T: Alexander III Encyclopedia Britannica. Viitattu 30.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Narodnost *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.3.2022. (englanniksi)
Taukojalka.com -sivusto
**Taukojalka.com** on vuodesta 2001 lähtien vaikuttanut tanssiin ja nuorisokulttuuriin keskittyvä yhteisösivusto, joka perustuu alan seurantaan, spesiaaliblogeihin, keskustelutilaan sekä Mun kengät -osioon. Alun perin sivusto toimi erityisesti breakdance-harrastajien keskustelufoorumina sekä eri puolella Suomea järjestettävistä tapahtumista saatavan materiaalin julkaisupaikkana.

Blogit
------

Taukojalan blogikirjoittajiin kuuluvat suomalaiset ammattilaistanssijat Focus, Hatsolo ja Mercy-1 Flow Mo -ryhmästä sekä Tanssianssi. Lisäksi sivustolta löytyy soul, funk ja hiphop -musiikkigenreihin keskittyvä Kulta-Aika -blogi.

Focus, Hatsolo ja Mercy-1 ovat ansioituneet kansainvälisellä saralla voittaen useita kilpailuja, joihin lukeutuvat mm. Rock Steady Anniversary 2006 (USA), Circle Kingz 2005 (Sveitsi) ja Hip H'op Session 2006 (Ranska). He ovat kiertäneet kutsuvieraina Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa sekä esiintyneet oman "Let It Flow - Tanssin Virtaa" -dokumenttinsa (Yle)  ohella Suomessa mm. Tanssii Tähtien Kanssa ja Eurovision TV-lähetyksissä.

Mun Kengät -osio
----------------

Vuorovaikutteinen Mun Kengät -osio perustuu käyttäjälähtöiseen sisältöön: käyttäjät laittavat osioon kuvia omistamistaan kengistä lyhyiden tarinoiden kera. Käyttäjät voivat myös antaa palveluun laitetuille kengille ääniä ja seurata äänien jakautumista.

Tapahtumat
----------

Taukojalka -nimen alla on järjestetty breakdance-tapahtumia ja -kilpailuja vuodesta 2005 lähtien. Seuraavassa lista kyseisistä tapahtumista ja niihin liittyvistä kutsuvieraista / tuomareista:

* 2005 Taukojam (Turnin' Fest, Tampere)
	+ Poe-1 (Style Elements, USA), Juse Boogie (Massive Monkeez, USA), Freeze ja Dark Mark (Ghost Crew, Ruotsi / Norja)

* 2006 Taukojam (Helsinki)
	+ Maurizio (Rock Steady Crew, Italia)

* 2007 Taukojam (Helsinki)
	+ Hooch (Iso-Britannia), Tech Rock (Atomic Bboys, Norja), Jesse13 (Suomi)
	+ Tuomariksi kutsuttu Crazy Legs (Rock Steady Crew, USA) perui tulonsa viime hetkeillä jalkavamman vuoksi.

* 2008 Taukojam / Circle Prinz Scandinavia (Helsinki)
	+ Moysex (Dynasty Rockers, Espanja)

* 2009 Circle Prinz Finland (Helsinki)
	+ Wicket (USA), DJ Skeme Richards (Rock Steady Crew, USA), DJ Renegade (Iso-Britannia), Dj Timber (Mighty Zulu Kingz, Espanja/Irlanti)

Kilpailujen voittajat:

* 2005 Ata (Ghost Crew, Suomi)
* 2006 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia)
* 2007 Hatsolo (Flow Mo, Suomi)
* 2008 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia) ja Tony Rock (Top 9, Venäjä)

Lähteet
-------

1. ↑  Taukojalka.com
2. ↑  Helsinki International Film Festival (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kiasma.fi
4. ↑  Tanssivintti (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Meteli.net 13.7.2005

Aiheesta muualla
----------------

* Taukojalka.com