recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fredrik August II** (18. toukokuuta 1797 Dresden – 9. elokuuta 1854 Tiroli, Itävalta) oli Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1836–1854.

Fredrik August II oli Saksin ensimmäisen kuninkaan Fredrik August I:n veljenpoika. Hänen isänsä oli prinssi Maksimilian. Fredrik August opiskeli nuorena sota-, oikeus- ja luonnontieteitä. Vuosina 1830–1836 hän toimi toisen setänsä, kuningas Antonin kanssahallitsijana. Fredrik August II oli aluksi uudistusmielinen ja vuoden 1831 perustuslaki oli osin hänen käsialaansa. Hän pyrki esiintymään poliittisten uudistusten puolesta myös noustuaan valtaistuimelle 6. kesäkuuta 1836, mutta ei saanut sillä saralla aikaan paljoakaan.

Vuoden 1848 vallankumous muodostui vedenjakajaksi, joka käänsi Fredrik Augustin politiikan taantumukselliseksi. Hän suhtautui aluksi myönteissti Frankfurtin kansalliskouksen pyrkimykseen yhdistää Saksa, mutta ei hyväksynyt kansalliskouksen laatiman liberaalin Saksan perustuslain sisältöä. Hänen kieltäytymisensä vahvistamasta kyseistä perustuslakia Saksissa johti toukokuussa 1849 Dresdenin kansannousuun, joka saatiin kukistettua vasta Preussin lähettämien apujoukkojen avulla. Fredrik August oli Dresdenin kumousyrityksen jälkeisinä vuosina yhä enemmän syrjässä valtakuntansa hallitusasioista. Vuodesta 1849 Saksin politiikkaa ohjasi vanhoillinen pääministeri Friedrich Ferdinand von Beust. Beust oli Preussin vastustaja ja teki Saksista siksi Itävallan liittolaisen.

Fredrik August oli innokas harrastelijakasvitieteilijä ja kiersi kasvienkeruuretkillä eri puolilla Eurooppaa. Hän kuoli yhdellä tällaisella retkellä vuonna 1854 Tirolissa pudottuaan. Hän oli kuollessaan lapseton, joten uudeksi kuninkaaksi tuli hänen veljensä Juhana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Frederick Augustus II (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 29.6.2014.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1908), s. 1307 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 29.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrik August II (Saksin kuningas)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Ellen Burstyn** (oik. **Edna Rae Gillooly** s. 7. joulukuuta 1932 Detroit, Michigan Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.

Ura
---

Burstyn teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1957, ja vuonna 1975 hänet palkittiin Tony Awardilla parhaasta naispääosasta *Same Time, Next Year*. Vuonna 1990 Ellen Burstyn voitti Sarah Siddons Awardin työstään Chicago Theatressa. Vuoteen 1970 asti hän näytteli lähes kaikki roolinsa nimellä **Ellen McRae**, jonka jälkeen hän otti kolmannen aviomiehensä sukunimen, Burstyn.

Burstyn oli ensimmäistä kertaa Oscar-ehdokkaana vuonna 1971 elokuvasta *Viimeinen elokuva*. Hän voitti vuoden 1974 parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta *Alice ei asu enää täällä*. Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa *Manaaja* (1973), *Unelmien sielunmessu* (2000) ja *Jumalaiset JaJasiskot* (2002). 

Teatterin ja elokuvien lisäksi Ellen on tehnyt mittavan uran televisiossa. Hän näytteli yhtä keskeistä osaa Suomessakin nähdyssä draamasarjassa Elämän pyörteissä. Sen lisäksi hän on ollut useampaan otteeseen ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi rooleistaan minisarjoissa.

Ellen Burstyn on ollut kolme kertaa naimisissa, mutta kaikki avioliitot ovat päättyneet eroon. Viimeisestä avioliitostaan Neil Burstynin (avioliitossa vuodet 1960–1971) kanssa hänellä on yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellen Burstyn Encyclopedia Britannica. Viitattu 23.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ellen Burstyn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ellen Burstyn NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kaisanet Oy** on internetpalveluihin erikoistunut tietoliikennealan yritys. Sen keskeisiä palveluita ovat laajakaista-, televisio-, tietoturva- ja puhepalvelut. Yrityksen päätoimipisteet sijaitsevat Kajaanissa ja Iisalmessa, ja se toimii Kainuun ja Ylä-Savon, Koillismaan ja Pohjois-Karjalan alueilla.

Kaisanet on osa KPO-Konsernia ja kuuluu myös alueellisten puhelinyhtiöiden muodostamaan Finnet-ryhmään. Yrityksen toimitusjohtaja on Jani Moilanen. Yrityksen liikevaihto vuonna 2020 oli 19,7 miljoonaa euroa ja henkilöstöä vuonna 2020 oli keskimäärin 94 henkilöä.

Yrityksen kehitystyötä ohjaa sertifioitu toimintajärjestelmä, joka täyttää kansainvälisen ISO 9001 -laatujärjestelmän vaatimukset.

Palvelut
--------

Kaisanet tuottaa viestintä- ja tietotekniikkapalveluja yhteisöjen, yrityksien ja kuluttajien käyttöön. Yritys on panostanut viime vuosina erityisesti tietoliikenteen ja tietotekniikan palvelualustoihin, valokuituverkkoihin sekä muihin huippunopeisiin verkkoyhteyksiin.

Kuluttajille Kaisanetin keskeisiä palveluita ovat laajakaista-, televisio-, tietoturva- ja puhepalvelut. Yritysasiakkaille Kaisanet tuottaa muun muassa tietoliikenneyhteyksiä, viestintä- ja ohjelmistoratkaisuja sekä pilvi- ja konesalipalveluja.

Historia
--------

Kaisanet Oy on perustettu vuonna 2010, kun Kainuun Puhelinosuuskunta (KPO) ja Iisalmen Puhelin Oy (IPY) yhdistivät liiketoimintansa. Varsinaisen toimintansa yhtiö aloitti 1.1.2011. Kaisanet osti syksyllä 2013 kajaanilaisen CitiusNetin, joka harjoittaa ICT-palveluja. Elokuussa 2018 Kaisanet osti Data Enter Oy:n, jonka toimialuetta ovat Etelä- ja Pohjois-Savo sekä Pohjois-Karjala.

Kaisanetin edeltäjien (KPO ja IPY) historiat ulottuvat yli sadan vuoden päähän, jolloin ne olivat paikallisia puhelinyhtiötä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jani Moilanen valittu Kaisanet Oy:n toimitusjohtajaksi  26.3.2019. Kaisanet Oy.  Arkistoitu 5.8.2019. Viitattu 5.8.2019.
2. ↑  Kaisanet Oy:n tilinpäätös 2020. 2021. Kaisanet Oy. Viitattu 5.5.2021
3. ↑   Kaisanet. Viitattu 11.1.2020.
4. ↑  Valokuituverkko Kontiolahden kirkonkylään  11.3.2015. Kontiolahden kunta.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.4.2015.
5. ↑  IPY yhdistyy KPO:n kanssa  1.9.2010. Yle uutiset. Viitattu 27.4.2015.
6. ↑  Iisalmen Puhelin ja KPO yhdistyvät  1.9.2010. It-viikko. Viitattu 27.4.2015.
7. ↑  KPO Tasekirja 2013  2017. Kainuun Puhelinosuuskunta (KPO).  Arkistoitu 6.8.2019. Viitattu 6.8.2019.
8. ↑  Kaisanet laajentaa toimintaansa Joensuuhun, Kuopioon ja Varkauteen  31.8.2018. Kaisanet Oy.  Arkistoitu 6.8.2019. Viitattu 6.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaisanetin kotisivut
* Data-Enterin kotisivut
* Kainuun Puhelinosuuskunnan kotisivut
* Puhelinosuuskunta IPY:n kotisivut
* Finnetin kotisivut
*Tämä artikkeli kertoo vuonna 1806 kuolleesta prinsisstä. 1900-luvulla eläneestä prinssistä kerrotaan artikkelissa Louis Ferdinand (Saksan prinssi).*
Prinssi Louis Ferdinandin kaatuminen Saalfeldissä, Richard Knötelin piirros vuodelta 1896.
**Friedrich Ludwig Christian** (tunnettu yleisesti nimellä **Louis Ferdinand**; 18. marraskuuta 1772 – 10. lokakuuta 1806 Saalfeld) oli Preussin prinssi ja sotilas. Hän oli prinssi August Ferdinandin poika ja kuningas Fredrik Suuren veljenpoika. Louis Ferdinand kunnostautui vuosina 1793–1794 käydyssä sodassa Ranskaa vastaan. Napoleonin sotien aikana vuonna 1804 hän pyrki saamaan sotaliiton Preussin ja Itävallan välille Ranskaa vastaan. Kun neljännen liittokunnan sota vuonna 1806 puhkesi, hän sai komentoonsa ruhtinas Hohenlohen komentaman armeijan 8 000 miestä käsittäneet etujoukot. Louis Ferdinand kaatui Saalfeldin taistelussa 10. lokakuuta ranskalaisen ratsumiehen surmaamana.

Prinssi Louis Ferdinand tunnettiin myös musiikillisesta lahjakkuudestaan ja hän sävelsi joitain pianoteoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1912), s. 1265 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 28.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Kalle Kirjavainen 1930-luvun alussa.
**Kaarlo Einar (Kalle) Kirjavainen** (17. huhtikuuta 1899 Teisko – 12. joulukuuta 1968 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.

Kalle Kirjavainen valmistui ammattinäyttelijäksi Eino Salmelaisen näyttelijäkurssin kautta. Kirjavainen teki elämäntyönsä Tampereen Teatterissa, jossa aloitti ammattilaisuransa vuonna 1928. Hänet nähtiin yleensä pienissä sivurooleissa. Vuosina 1947–1949 Kirjavainen toimi Porin Teatterin johtajana.

Kirjavainen näytteli elämänsä aikana kuudessa elokuvassa. Hän oli amatöörinäyttelijä vielä ensimmäisen elokuvansa *Ei auta itku markkinoilla* aikoihin. Hänen tunnetuin elokuvaroolinsa oli "Kauhavan ruma vallesmanni" elokuvassa *Härmästä poikia kymmenen*. Lisäksi Kirjavainen esitti majuria saksalaisessa elokuvassa *08/15 - Zweiter Teil*, mikä oli tuohon aikaan erittäin poikkeuksellista. Kirjavainen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.

Kirjavainen kuoli Tampereella 69-vuotiaana.

Filmografia
-----------

* *Ei auta itku markkinoilla* (1927)
* *Neiti Nimismies* (1929)
* *Kirkastettu sydän* (1943)
* *Koskenkylän laulu* (1947)
* *Härmästä poikia kymmenen* (1950)
* *08/15 – Zweiter Teil* (1955)

Lähteet
-------

* Kalevi Kalemaa: Eino Salmelainen, elämä ja teatteri. WSOY 2001. ISBN 951-0-26276-5
* Kalle Kirjavainen Elonetissä.
* Kalle Kirjavainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) – Who's who in Finland / 1954 Projekt Runeberg. Viitattu 8.12.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Johan Lauri Daniel Boldt** (21. marraskuuta 1910 Turku – 18. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkaväen upseeri, joka palveli sodassa pataljoonankomentajana ja myöhemmin rauhan aikana muun muassa prikaatinkomentajana.

Boldt valmistui ylioppilaaksi 1930 ja opiskeli aluksi oikeustiedettä mutta vaihtoi opiskelut kadettikouluun. Hän oli tarkkailijana Espanjan sisällissodassa 1937–1939. Talvisodassa hän palveli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä 1. prikaatissa. Jatkosodassa Boldt oli komppanianpäällikkönä ja pataljoonankomentajana JR 13:ssa 1941–1944. Sodan jälkeen hän toimi komppanianpäällikkönä JR 4:ssä. Pääesikunnassa jalkaväkiosaston toimistoupseerina Boldt työskenteli 1945–1951. Samalla hän kävi sotakorkeakoulun 1947–1948. Uudenmaan sotilasläänissä hän palveli 1954. Komppanianpäällikkönä JP 4:ssä hän oli 1954–1955. 4. prikaatin aliupseerikoulun johtajaksi hänet oli sijoitettu 1955–1958. Hän palveli myös sotilastarkkailijana Libanonissa 1958. Uudenmaan prikaatissa hän toimi esikuntapäällikkönä 1959, pataljoonankomentajana 1960 ja jälleen esikuntapäällikkönä 1961–1965. Uudenmaan prikaatin komentajana hän toimi 1965–1967. Kyproksen suomalaisten YK-joukkojen komentajana Boldt toimi 1965–1966. Hän osallistui aktiivisesti Amnesty Internationalin toimintaan.

Ylennykset: Reservikornetti 1932, luutnantti 1941, kapteeni 1943, majuri 1955, everstiluutnantti 1959, eversti 1965.

Lauri Boldtin isä oli sosialisti ja uskontofilosofi Georg Boldt, puoliso kirjastoneuvos Barbro Boldt (o.s. Inberg) ja lapsia ekonomisti Peter J. Boldt, psykoanalyytikko Barbara Mattsson ja toimittaja Jolin Boldt.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauri Boldtin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa* 20.1.1982. (Maksullinen lähde.)
2. 1 2  *Vem och vad? Biografisk handbok 1967*, s. 55–56.
3. ↑  Börje Bärlund: Något gick fel i EU-projektet  22.4.2016. Arbetarbladet.  Arkistoitu 24.10.2016. Viitattu 24.10.2016.
4. ↑  Pettersson, Tobias: Forskare: Krigsbarnen borde inte ha separerats från sina föräldrar.  *Hufvudstadsbladet*, 16.2.2020, s. 20–22. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 2.8.2020.
5. ↑  Lauri Boldtin kuolinilmoitus *Helsingin Sanomissa* 22.1.1982. (Maksullinen lähde.)
**Anthony "Tony" Robin Melville** (16. toukokuuta 1952 Liverpool, Iso-Britannia) on suomalais-brittiläinen lehtori, joka tunnetaan myös televisio-ohjelmista *Tonyn bistro*, *Tonyn matkaeväät - Irlanti*, sekä *Tarinoita Suomesta*. Melville on asunut Suomessa vuodesta 1975 ja hän on Suomen kansalainen. Hän on toiminut englannin kielen lehtorina Jyväskylän yliopistossa vuodesta 1979. Melville on toiminut SDP:n edustajana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1997-2008, varavaltuutettuna 2009–2013 ja uudelleen valtuustossa vuodesta 2013 lähtien. Hän ollut mukana lukuisissa muissakin paikallisissa luottamustoimissa. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa.

Tony Melville valittiin Keski-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajaksi kaudelle 2021-2022 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin kokouksessa 21. syyskuuta 2021.

Televisio- ja radio-ohjelmia
----------------------------

* Radio Keski-Suomi; englanninkielisten rallilähetysten kommentaattori (vuodesta 1992)
* *Lievä Kuume* (YLE TV2 1993)
* *Tonyn bistro* (12 osaa, TV2 1995), juontaja, osatuottaja
* *Tonyn matkaeväät - Irlanti* (2 osaa, YLE 1996), juontaja, osatuottaja
* *Tarinoita Suomesta* (19 osaa, MTV 2003), toimittaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tony Melville: Tony. Tony Melville. Viitattu 9.2.2012.
2. ↑  Lindfors, Jukka: Olutoppia Tonyn bistrossa  2.3.1995. YLE. Viitattu 9.2.2012.
3. ↑  Kuntavaalit 2017:Jyväskylä  12.4.2017. Oikeusministeriö. Viitattu 13.4.2017.
4. ↑  Kivinen, Anna: Jyväskyläläisestä Tony Melvillestä tuli Keski-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtaja: "Nyt tarvitaan aikalisää ja huolellista harkintaa", Melville kommentoi Aster-kohua *Keskisuomalainen*.  21.9.2021 18:23.

Aiheesta muualla
----------------

* Melvillen kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva

 |

 |
**Paiwanit** (omakielinen nimi: *Kacalisian*, kiin.: 排灣族; pinyin: *Pái wān zú*) ovat yksi Taiwanin alkuperäiskansoista, jotka ovat perinteisesti asuneet maan eteläosissa.

Vuonna 2020 Taiwanin alkuperäiskansojen neuvoston mukaan paiwanien lukumäärä oli 102 730.

Paiwanit tatuoivat perinteisesti kasvojaan ja käsiään. Japanin vallan aikana japanilaiset siirtomaaisännät pyrkivät hävittämään mielestään barbaariset tatuointiperinteet, minkä johdosta nykyään perinteisesti tatuoidut paiwanit ovat keskimäärin 90-vuotiaita.

Perinteisesti paiwanien keskuudessa perintö on jaettu ensimmäisenä syntyneelle lapselle riippumatta tämän sukupuolesta. Yhteiskunta jakautui kolmeen sosiaaliseen luokkaan: aatelistoon, ansioituneisiin ja tavallisiin ihmisiin.

Tunnetuin paiwantaustainen henkilö nykyään lienee Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen, joka on 25-prosenttisesti paiwan isoäitinsä kautta. Muita tunnettuja paiwaneita ovat mm. laulaja Dai Ai Ling ja judoka ja olympiamitalisti Yang Yung-wei. Taiwanilainen TV-sarja *Seqalu: Formosa 1867* sijoittuu paiwanien ja puyumien asuinalueelle. Yksi pääosien näyttelijöistä, Camake Valaule, kuului myös paiwaneihin.

Suurin osa (noin 70 %) paiwaneista on kristittyjä. Toiseksi suurin uskonto on animismi, jota harjoittaa noin 20 % ja muita uskontoa loput 10 %.

Marraskuussa 2023 Edinburghin yliopisto sopi paiwanien johtajien kanssa neljän paiwan-soturin kallon palauttamisesta takaisin Taiwaniin. Kallot olivat päätyneet Skotlantiin vuonna 1907 amerikkalaisen sotilasneuvonantajan toimesta, joka oli avustanut japanilaisia hyökkäämään paiwanien kimppuun vuonna 1874.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taiwan's People and Languages *Life of Taiwan*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paiwan *Council of Indigenous Peoples*.  2023. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Paiwan *National Museum of Prehistory*.  2017.  Arkistoitu 17.2.2023. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  Taiwan president gives first apology to indigenous groups *BBC News*.  1.8.2016. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
5. ↑  Princess Ai biography *Last.fm*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
6. ↑  Taiwan’s Yang Yung-wei wins a silver Olympic medal in judo *Radio Taiwan International*.  24.7.2021. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
7. ↑  Taiwan's Indigenous star of ‘Seqalu: Formosa 1867’ dies from cancer *Taiwan News*.  20.8.2021. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
8. ↑  Paiwanese, Tamari in Taiwan *Joshua Project*.  2023. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
9. ↑  Portable Firepower, TaiwanPlus News – 18:00, November 6, 2023 *TaiwanPlus News*.  6.11.2023. Viitattu 6.11.2023. (englanniksi)
Fire Islandin sijainti
**Fire Island** on noin 48 kilometriä pitkä ja kilometrin leveä saari Long Islandin eteläpuolella New Yorkin osavaltion Suffolkin piirikunnassa. Saari on luonnonsuojelualuetta lukuun ottamatta 8 kilometrin aluetta saaren länsipäässä. Saarelle liikennöi Long Islandilta lukuisia lauttoja.

Asutus
------

Fire Islandin asutus on keskittynyt Ocean Beachin ja Saltairen kyliin. Kesän turistikauden aikana ne ovat autottomia, ja ympäri vuoden jaetaan vain rajoitettu määrä ajolupia vakituisille asiakkaille. Fire Islandilla sijaitsee myös useita pienempiä ja järjestäytymättömiä asutuskeskittymiä, joista Fire Island Pines ja Cherry Grove tunnetaan homoseksuaalien lomailupaikkoina. Tämän takia Fire Island pääsi myös Village People -yhtyeen debyyttilevylle, jolle tehtiin saaresta kertova kappale Fire Island. Kappaleessa mainittiin useita silloin saarella sijainneita diskoja, ja kehotettiin välttämään pensaita.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fire Island**.
Eversti Eero Juva
**Eero Juva** (vuoteen 1935 Juvelius) (15. helmikuuta 1900 Oulu – 31. lokakuuta 1959) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja pitkäaikainen rykmentin komentaja. Hänen isänsä oli vankilanjohtaja V. O. Juvelius.

Juva osallistui sisällissotaan, kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, Kadettikoulun 1922-1923 sekä Sotakorkeakoulun 1931-1933. Hän osallistui myös Aunuksen retkeen. Juva toimi Jääkäriprikaatissa eri tehtävissä 1925-1926 sekä Pohjanmaan jääkäripataljoonassa komppanianpäällikkönä ja aliupseerikoulun johtajana 1927-1930. Kadettikoulussa hän opetti 1930-1931 sekä Taistelukoulussa 1933-1939. Viipurin rykmentin aliupseerikoulun johtajana hän toimi 1934-1935. Yleisesikuntaupseerina Sortavalan sotilaspiirissä hän oli 1939. 

Talvisodan sytyttyä Juva toimi 12. divisioonan operatiivisen toimiston päällikkönä ja myöhemmin esikuntapäällikkönä. Välirauhan aikaan hän toimi Savo-Karjalan sotilasläänin esikuntapäällikkönä. Etelä-Pohjanmaan läntisen sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1941. Jatkosodan sytyttyä hänet nimitettiin JR 58:n komentajaksi 19.6.1941-8.10.1944. Vuonna 1944 hän toimi myös Lapin sodassa Rajajääkäriprikaatin komentajan viransijaisena. Jatkosodan jälkeen Juva komensi JR 2:a 1944-1950.

Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1924, majuri 1930, everstiluutnantti 1940, eversti 31.8.1942.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 1954
* Raunio Ari & Kilin, Juri: *Jatkosodan torjuntataisteluja 1942-1944*. Karttakeskus, 2013, 2. painos, s. 98. ISBN 978-951-593-070-5.
**Southampton**, virallisesti **Town of Southampton**, on kunta (*town*) Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltion kaakkoiskulmassa. Southampton sijaitsee Long Islandin saaren itäosassa Suffolkin piirikunnassa. Vuonna 2016 Southamptonin asukasluvuksi arvioitiin noin 58 000.

Pientalovaltainen Southampton on osa Long Islandin kaakkoiskulman The Hamptons -rantalomailualuetta, jossa sijaitsee historiallisia huviloita ja Yhdysvaltojen kalleimpiin kuuluvia kiinteistöjä. Southamptoniin kuuluva Sagaponack oli 2010-luvun puolessavälissä kiinteistöhinnoiltaan Yhdysvaltojen kallein postinumeroalue.

Stony Brook Universityn kahdesta kampuksesta toinen sijaitsee Southamptonissa, toinen Brookhavenissa.

Taajamat ja asuinalueet
-----------------------

Southamptonissa on seitsemän village-tason osataajamaa ja 16 kunnallishallinnotonta aluetta, joita New Yorkin osavaltiossa kutsutaan nimellä *hamlet*.

### Villaget

* North Haven
* Quogue
* Sag Harbor
* Sagaponack
* Southampton village
* Westhampton Beach
* West Hampton Dunes

### Hamletit

* Bridgehampton
* Eastport
* East Quogue
* Flanders
* Hampton Bays
* Northampton
* North Sea
* Noyack tai Noyac
* Quiogue
* Remsenburg
* Riverside
* Shinnecock Hills
* Speonk
* Tuckahoe
* Water Mill
* Westhampton

Kuvia
-----

* Tullimuseo Sag HarborissaTullimuseo Sag Harborissa
* Hampton BaysHampton Bays
* Parrishin taidemuseo, Water MillParrishin taidemuseo, Water Mill
* The Big Duck Farm, FlandersThe Big Duck Farm, Flanders
* WesthamptonWesthampton

Lähteet
-------

1. ↑  Bruner, Raisa: The 25 most expensive ZIP codes in America, *Business Insider* 7.3.2016. Viitattu 9.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Southampton (kunta New Yorkissa)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Southampton, New York
**Metsävero** on metsän omistukseen tai puun myyntivoittoon perustuva vero. Suomen suuriruhtinaskunnassa ja Suomen tasavallassa on metsän tuottoa verotettu ajoittain joko metsäpinta-alan perusteella varallisuusveron kaltaisesti tai puun myyntitulon perusteella pääomatulon kaltaisesti.

Viimeinen uudistus oli palata jälleen myyntitulon verottamiseen. Siirtymäaikana oli mahdollista maksaa metsäveroa joko aikaisemman pinta-alaan ja metsätyyppiin perustuvan verotuksen tai puuntuoton perusteella.

Myyntituloverotus
-----------------

Vuonna 2006 otettiin käyttöön puun myyntituloverotus. 
Metsän myyntituloista vähennetään metsään kohdistuvat menot ja jäljelle jäävästä tulosta verotetaan pääomatulona. Vuonna 2019 pääomatuloveroprosentti oli 30 000 euroon asti 30 % ja yli 30 000 eurosta 34 %.

Pinta-alaverotus
----------------

Vuoden 2005 loppuun asti oli voimassa pinta-alaverotus, jossa metsän tuottoja verotettiin vuosittain metsän pinta-alaan perustuvasti. Tiettyjen vähennysten jälkeen jäävä tulo lisättiin omistajan muihin tuloihin verotettavaksi. Veroprosentti saattoi vaihdella siten huomattavasti. 

##### Metsäveroluokat

Aikaisemman metsän laskelmallisen tuoton perusteella tapahtuneen verotuksen toimeenpanemiseksi jaettiin Suomessa metsämaa veroluokkiin, joista kallein oli IA-luokan metsä. Lehdot yhtä IB-luokkaan kuuluvaa poikkeusta lukuun ottamatta kuuluivat IA-metsäveroluokkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Pääomatulot *Verohallinto*. Viitattu 13.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Metsäliitto.fi - Metsäverotus
* Metsäkeskus.fi - Pinta-alaverotus päättynyt, kaikki metsänomistajat myyntiverotuksen piirissä[vanhentunut linkki]
**Georg August Wigström** (8. toukokuuta 1891 Hanko – 31. tammikuuta 1957) oli suomalainen arkkitehti ja rakennusneuvos.

Wigströmin vanhemmat olivat tullivartija August Emil Wigström ja Ida Josefina Dahlberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi 1918. 

Wigström oli rakennushallituksessa arkkitehtinä 1920–1937, toimistoarkkitehtinä 1937–1940, vt. yli-insinöörinä 
1940–1943 sekä vuodesta 1945 alkaen rakennushallituksen rakennusneuvoksena ja rakennusosaston päällikkönä. Hän toimi myös yksityisenä arkkitehtinä.

Suunnittelutöitä
----------------

* Janhusen talo, Lahti 1927
* Lahden vanha radioasema 1928
* Asuintalo Solnante 15, Munkkiniemi, Helsinki 1934
* As Oy Lauttasaarentie 46, Helsinki 1954

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin on 1954
2. ↑  Georg August Wigströmin Kansaneläkelaitoksen-henkilökortti Astia-tietokanta. Viitattu 10.9.2018.
3. ↑  Helsingin kaupunginmuseo - Munkkiniemen rakennusinventointi 2003-2005
4. ↑  Helsingin kaupunginmuseo - Lauttasaaren rakennusinventointi 2001-2002
Sichuanin maanjäristyksen 2008 pelastustoimintaa
**Rauniopelastus** on kaupunkiympäristössä tapahtuvaa etsintä- ja pelastustoimintaa, jossa loukkuun jääneitä ihmisiä pelastetaan sortuneen rakennuksen tai muun rakenteen raunioista. 

Rakennuskantaa voi tuhoutua laajalti esimerkiksi onnettomuuden, luonnonkatastrofin, sodan tai terrorismin johdosta. Loukkuun jääneiden ihmisten löytäminen ja pois saaminen ajoissa voi olla vaikeaa, koska sortuneen rojun ja siitä aiheutuneen pölyn seassa on vaikeaa liikkua. Sotatila, maanjäristys, tulva tai myrsky voi tehdä etsinnästä vaarallista.

Pelastaminen
------------

Loukkuun jääneiden ihmisten löytämisessä on apuna rauniokoiria, jotka ovat raunio-olosuhteista ihmisen löytämään koulutettuja pelastuskoiria. Sortuneen rakenteen keskellä liikkuminen on vaikeaa ja vaarallista. Rauniossa on ahdasta ja usein pimeää. Suljetussa tilassa hiilidioksidin määrä ilmassa voi nousta vaarallisen korkeaksi. Siksi uhrien pois saamisella on kiire. Pelastajien tarvitsee käyttää suojavarusteita ja hengityssuojaimia irtorojun ja pölyn takia. Pelastajat käyttävät erilaisia hydraulisia työkaluja, sahoja ja poria betonin ja muun materiaalin raivaamiseen. Pelastuslaitoksilla voi olla rauniopelastusvälineistöllä varusttettuja ajoneuvoja.

Suomessa
--------

Suomessa Helsingin pelastuslaitoksella ja Puolustusvoimilla on kyky ja välineistöä rauniopelastamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  How search and rescue teams pull survivors from rubble *Reuters*.  11.9.2023. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Tätä osaamista on Suomessa vain Helsingissä ja Puolustusvoimilla: rauniopelastamiseen on panostettu pääkaupungissa jo pelkästään rakennustyömaiden takia *Yle Uutiset*.  22.4.2022. Viitattu 16.2.2024.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**New Yorkin Lehti** oli New Yorkissa vuosina 1891–1894 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.

Siirtolaisagentti G. A. Grönlundin julkaisemaa *New Yorkin Lehteä* toimittivat kustantajan veli John Grönlund ja vuodesta 1893 Akseli Rauanheimo (Axel Järnefelt). Sitä ennen kaupungissa oli yritetty perustaa *New Yorkin Suomalainen Lehti*. 

Kerran viikossa ilmestynyt *New Yorkin Lehti* saavutti 6 000 kappaleen levikin. Vuosien 1893–1894 vaihtessa se yhdistettiin New Yorkiin muuttaneen *Siirtolaisen* kustannusyhtiöön. Grönlundin siirtolaisyhtiön tehtyä konkurssin *New Yorkin Lehti* lopetettiin ja *Siirtolaista* kustantamaan muodostettiin uusi yhtiö.

Lähteet
-------

* Järnefelt, Akseli: *Suomalaiset Amerikassa*. Helsinki: Otava, 1899. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Järnefelt, s. 315.
2. ↑    *Fredrikshamns Tidning*, 11.10.1893, s. 4. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑    *Kaiku*, 4.6.1891, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  *Remington Brothers’ Newspaper Malyel, Seventh (1893) Year*, s. 155. Pittsburgh, New York: Remington Brothers’ Newspaper Advertising, 1893. Teoksen verkkoversio.
5. ↑    *Pohjalainen*, 10.3.1894, s. 4. Artikkelin verkkoversio.
6. ↑  Järnefelt, s. 38–39, 316.
7. ↑  Ilmonen, S.: *Amerikan suomalaisten sivistyshistoria, edellinen osa*, s. 84–85, 191. Hancock: , 1930. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *New Yorkin Lehti* digitoituna Kansalliskirjastossa
**Juhana I Josef** (koko nimi *Johann Baptist Josef Adam Johann Nepomuk Aloys Franz de Paula* 26. kesäkuuta 1760 – 20. huhtikuuta 1836) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1805 kuolemaansa asti vuonna 1836, eli yli 30 vuoden ajan. 

Juhana I Josef lähti nuorena sotilasuralle ja osallistui Napoleonin sotiin Itävallan armeijassa, jossa hän sai sotamarsalkan arvon. Hän osallistui taisteluihin Ranskaa vastaan Saksassa vuosina 1796 ja 1800 sekä Italiassa vuonna 1799. Vuoden 1805 tappiollisen Austerlitzin taistelun jälkeen Juhana Josef oli vähän aikaa Itävallan armeijan ylipäällikkönä ja neuvotteli aselevon sekä Pressburgin rauhansopimuksen ehdot. Vuoden 1809 viidennen liittokunnan sodassa hän komensi tykistö- ja krenatöörireserviarmeijakuntaa ja osallistui muun muassa Aspern-Esslingin ja Wagramin taisteluihin. Hän neuvotteli sodan päättäneen Znaimin aselevon ja Schönbrunnin rauhansopimuksen. Vuonna 1810 hän lopetti sotilasuran ja siitä lähtien keskittyi maansa taloudellisten olojen parantamiseen. Hänen hallintokaudellaan Liechtenstein hyväksyttiin Reinin liittoon ja Saksan liittoon, mikä pohjusti maan tunnustamista itsenäiseksi valtioksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1912), s. 410 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.11.2019.
2. ↑  Prince Alois II *About Liechtenstein*. Viitattu 21.8.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Katri Elina Rehtijärvi**, o.s. *Tynni*, (7. helmikuuta 1912 Venjoki – 15. toukokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka toimi Oulun yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professorina vuosina 1965–1975.

Ura
---

Inkerinmaan Venjoella syntynyt Rehtijärvi kirjoitti ylioppilaaksi 1931 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1943. Sen jälkeen hän työskenteli yksityislääkärinä Helsingissä vuoteen 1964 saakka. Samalla Rehtijärvi toimi myös apulaislääkärinä Helsingin yleisessä sairaalassa ja vuodesta 1959 lähtien Helsingin yliopistollisen keskussairaalan ihotautiklinikan apulaisylilääkärinä. Vuosina 1965–1975 hän toimi Oulun yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professorina ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan iho- ja sukupuolitautien klinikan ylilääkärinä. Rehtijärvi väitteli tohtoriksi 1963.

Perhe
-----

Rehtijärven vanhemmat olivat opettaja Kaapre Tynni ja Lilja Maria Piipponen. Hänen sisaruksiaan olivat runoilija Aale Tynni ja kääntäjä Martta Tynni. Perhe muutti Suomeen vuonna 1919. Hän avioitui 1941 Lauri Rehtijärven kanssa. Heidän poikansa Pentti Rehtijärvi (1943–1986) oli Turun yliopiston geologian ja mineralogian apulaisprofessori.

Teokset
-------

* *Reticular network and karyometric properties of mylphomas of the skin*. (Helsingin yliopiston väitöskirja). Helsinki ; Stockholm: tekijä ; Karolinska sjukhuset, 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleita : Professori Katri Rehtjärvi.  *Helsingin Sanomat*, 3.6.1987, s. 16. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 4.3.2019.
2. 1 2 3  *Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland 1978*, s. 792. Helsinki: Otava, 1978. ISBN 951-10475-5-8. Projekt Runeberg.
3. ↑  Toivola, Lea: Ei vain pakolaistytöstä akateemikoksi.  *Kanava*, 2013, nro 7, s. 73-75.  Viitattu 4.3.2019.
4. ↑  Papunen, Heikki: Viisikymmentä vuotta geologiaa ja mineralogiaa Turun yliopistossa.  *Geologi*, 2008, nro 60, s. 142. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 4.3.2019.  (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Suur-Romania-puolue** (romaniaksi *Partidul România Mare*) on romanialainen äärioikeistolainen puolue. Sen perustaja oli Corneliu Vadim Tudor. Puolueen ohjelmaan kuuluu nationalismi, ksenofobia Romanian unkarilaisia ja romaneja kohtaan, homofobia, antisemitismi ja romanialaisten asuttamien alueiden liittäminen Romaniaan.

Puolueen perustivat 1991 Tudor ja kirjailija Eugen Barbu. Sitä edelsi *România Mare* -lehti, joka on edelleen puolueen pää-äänenkannattaja. Myöhemmin Tudor perusti päivälehden *Tricolorul*. Lehdessä on pysyvä kolumni *Unguri*, jossa hyökätään Romanian unkarilaisten puolueen väitettyjä romanialaisvastaisia salaliittohankkeita vastaan.

Puolue osallistui Nicolae Văcăroiun hallitukseen 1993–1995. Vuoden 2000 presidentinvaaleissa sen ehdokas Tudor sai ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä ja jäi toiselle kierroksella suurella erolla toiseksi Ion Iliesculle.

Puolue sai neljä prosenttia äänistä ja 22 edustajaa vuoden 1992 vaaleissa, vuonna 1996 5 prosenttia ja 27 edustajaa ja vuonna 2000 23 prosenttia ja 126 edustajaa parlamenttiin. Vuoden 2004 presidentinvaali Tudor sai 12 prosenttia äänistä ja jäi kolmanneksi.

Vuonna 2003 Tudor sanoutui irti juutalaisvastaisuudesta ja holokaustin kieltämisestä ja puolueen edustajat tekivät matkan Auschwitzin keskitysleirimuseoon Puolaan. Tudor pystytti myös patsaan surmatulle Jitzhak Rabinille Brașoviin. Juutalainen Nati Meir valittiin myös puolueen listalta edustajainhuoneeseen, mutta hän erosi ryhmästä huhtikuussa 2005 syytettyään Tudoria ja puoluetta edelleen antisemitismistä.

Maaliskuussa 2005 Tudor astui hetkeksi syrjään puolueen johdosta Corneliu Ciontun hyväksi tavoitteena siirtyminen kohti poliittista keskustaa ja liittyminen konservatiivien Euroopan kansanpuolueen ryhmään europarlamentissa. EPP kuitenkin hylkäsi puolueen jäsenyyden. Heinäkuussa 2005 Tudor julisti uuden johdon etäännyttäneen puolueen tavoitteistaan ja erotti uuden johdon ja palautti nimen Suur-Romania puolueeksi.

Romanian liityttyä 2007 Euroopan unioniin viisi puolueen jäsentä valittiin Euroopan parlamenttiin, jossa sen edustajat liittyivät uuteen Identiteetti, perinteet ja itsemääräämisoikeus -ryhmään, joka pian hajosi.

Puolue menetti kaikki parlamenttipaikkansa vuoden 2008 vaaleissa, jossa se sai 3,15 prosenttia äänistä.
Puolue sai vielä 3 paikkaa europarlamentissa vuoden 2009 vaaleissa.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Tricolorul (romaniaksi)
**Ratamokeskus** on sairaala ja sote-keskus Kouvolassa, lähellä keskustaa Kotiharjussa. Sairaala sijaitsee Kouvolan liikekeskustan pohjoispuolella Kankaan kaupunginosan pohjoisosassa sijaitsevalla Ruskeasuolla. Ratamokeskus valmistui ja otettiin käyttöön toukokuussa vuonna 2022.

Ratamokeskuksessa on muun muassa päivystys ja 115 vuodepaikkaa sekä hammaslääkärin vastaanotto. Päivystys sijaitsee ensimmäisessä kerroksessa, samoin kuin kuvantaminen ja laboratorio sekä keittiö- ja ruokailutilat.
Toisessa kerroksessa on toimenpide- ja hoitotilat sekä perusterveydenhuollon vastaanottotilat ja hammashoitola. Vuodeosastot sijoittuivat kolmanteen ja neljänteen kerrokseen.
Potilashuoneista puolet on yhden hengen huoneita ja loput kahden hengen huoneita. Jokaisessa huoneessa on oma wc- ja kylpyhuone. Ratamokeskus korvasi valmistuessaan Kuusankoskella sijaitsevan Pohjois-Kymen sairaalan.

Sairaalan rakennustyöt alkoivat vuonna 2018. Keskuksen rakennuttajana toimi Kymsote (Kymenlaakson sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä). Toisella tarjouskierroksella tuli kaikkiaan kolme tarjousta, joista Carea-sairaalat Oy:n hallitus valitsi hankkeen urakoitsijaksi Lujatalo Oy:n. Valinta tehtiin hinnan perusteella, ja Ratamokeskuksen rakennuskustannukset olivat runsaat 60 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Siltanen, Mari: Viimeisetkin tilat avataan kesäkuun alkuun mennessä Ratamossa – tee kierros Kouvolan uudessa sairaalassa *Yle Uutiset*.  2.5.2022. Viitattu 5.11.2022.
2. ↑  Ratamo-hanke etenee, kehitysvaiheen yhteistyökumppaniksi valittu Lujatalo Oy *Kymen Sairaalat*. Viitattu 5.11.2022.
3. ↑  Värjä, Johanna: Ratamokeskuksen tonttia myllätään nyt yötä päivää — paalutus ja perustusten teko alkaa aikaisintaan kesällä (Tilaajille) *Kouvolan Sanomat*.  4.2.2019.
4. ↑  Mannonen, Katri: Ratamosta tulee ruskea ja seinät ovat keraamista laattaa – tältä näyttää Kouvolan uusi sairaala *Yle Uutiset*.  19.9.2018.
Konstantin von Kaufmann
**Konstantin Petrovitš von Kaufmann** (2. maaliskuuta (J: 19. helmikuuta) 1818 Majdany, lähellä Dębliniä, Kongressi-Puola – 16. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1882 Taškent, Venäjän keisarikunta (nyk. Uzbekistan)) oli venäläinen kenraali, joka toimi Turkestanin kuvernöörinä vuosina 1867–1882 ja osallistui Keski-Aasian valloitukseen.

Kaufmannista tuli 1838 insinööriupseeri ja hän palveli uransa alkuaikoina lähinnä Kaukasuksella. Hän komensi pioneeripataljoonaa Krimin sodan aikana ja ansioitui Karsin piirityksessä vuonna 1855, minkä johdosta sai 1857 ylennyksen kenraalimajuriksi. Hän palveli sotaministeriössä, kunnes hänet nimitettiin 1865 Liettuan ja 1867 vastaperustetun Turkestanin provinssin kenraalikuvernööriksi. Venäjän pyrkiessä laajentamaan alueitaan Keski-Aasian suunnalla Kaufmann ryhtyi johtamaan provinssinsa alueelta naapurimaihin tehtyjä sota- ja valloitusretkiä. Vuonna 1868 hän valtasi Samarkandin kaupungin ja alisti Buharan kaanikunnan Venäjän proktektoraatiksi, vuonna 1873 miehitti puolestaan Hivan kaanikunnan, jonka alueet Amu-Darjasta pohjoiseen liitettiin Venäjään. Hän valloitti myös Kokandin kaanikunnan vuonna 1875 ja se liitettiin Venäjään seuraavana vuonna. Britannian hallituksen mielestä Venäjän laajeneminen Keski-Aasiassa uhkasi Britannian etuja Afganistanissa, joten tsaari Aleksanteri II ei antanut Kaufmannille lupaa enempiin valloitusretkiin. Tämän jälkeen Kaufmann keskittyi kehittämään provinssinsa hallintoa ja toteutti muun muassa maareformin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Konstantin Petrovich Kaufmann (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.1.2014.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1910), s. 1315 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 5.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Betty J. Eadie** (14. helmikuuta 1942 Nebraska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut kuolemanrajakokemuksista, ja erityisesti hänet tunnetaan teoksesta *Embraced by the Light* (1992), jossa hän kuvaa omaa kuolemanrajakokemustaan vuodelta 1973. Nebraskassa syntynyt Eadie on taustaltaan alkuperäisamerikkalainen ja skottilais–irlantilainen.

Lapsuus ja elämä
----------------

Eadie syntyi Valentinen päivänä 1942 Nebraskassa Yhdysvalloissa. Hänen äitinsä on lakotaintiaaneihin kuuluva alkuperäisamerikkalainen ja hänen isänsä puolelta hän on skottilais–irlantilaista sukua. Eadie oli seitsemäs kymmenestä lapsesta. Hänen vanhempansa erosivat pian sen jälkeen kun hän meni St. Francisin intiaanien kouluun lähellä Rosebudin Sioux reservaattia. Koulu oli katolinen sisäoppilaitos ja siellä oli myös kuusi hänen sisaristaan. Hän lähti koulusta 15-vuotiaana ja meni naimisiin. Hän kuitenkin erosi hyvin pian miehestään vuonna 1957. Hän meni naimisiin uudestaan Joseph L. Eadien kanssa. Heillä on kahdeksan lasta yhdessä sekä lukuisia lasten lapsia.

Kuolemanrajakokemus
-------------------

Vuonna 1973 marraskuussa Eadie meni rutiinileikkaukseen jonka jälkeen hän kertoo kuolleensa ja käyneensä kotonaan tarkistamassa että kaikki on hyvin. Hän palasi kuolemanrajakokemuksestaan fyysiseen ruumiiseensa. Myöhemmin hän kertoi ystävilleen ja tuttavilleen siitä. Hän kävi myös puhumassa saattohoidossa olevien syöpäpotilaiden kanssa kertoen näille kokemuksistaan. Isänsä kuoleman jälkeen hän alkoi kirjoittamaan kirjaa *Embraced by the Light* joka julkaistiin vuonna 1992. Kirjasta tuli myyntimenestys ja se pysy yli kaksi vuotta The New York Timesin Best Sellers - listalla. Kirjaa on käännetty useille kielille ja se on myös julkaistu suomeksi nimellä *Valon syleilyssä*.

Suomeksi julkaistu
------------------

* *Valon syleilyssä*. Suomentanut Alku, Ritva. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19546-4.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Eadie, Betty J(Ean) 1942- *Encyclopedia.com*. Viitattu 13.4.2019 (englanniksi).
2. 1 2 3 4 5 6  About Me *The Offical Betty J. Eadie Website*.  Arkistoitu 13.4.2019. Viitattu 13.4.2019 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Betty J. Eadie *Goodreads*. Viitattu 13.4.2019 (englanniksi).
* Wise, Russ: Embraced by the Light of Deception *LeaderU.com*. Viitattu 13.4.2019 (englanniksi).
* Embraced by the Light *Christian Research Institute*.  16.4.2009. Viitattu 13.4.2019 (englanniksi).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lordi Fitzgerrald, Hugh Douglas Hamiltonin maalaama muotokuva.
**Edward Fitzgerald** (15. lokakuuta 1763 Kildaren kreivikunta, Irlanti – 4. kesäkuuta 1798 Lontoo, Iso-Britannia) oli irlantilainen lordi ja vallankumouksellinen, joka osallistui vuoden 1798 kapinan suunnitteluun.

Hän kuului vanhaan ja vaikutusvaltaiseen Fitzgeraldin aatelissukuun, joka oli asettunut Irlantiin 1100-luvulla. Hänen isänsä oli James Fitzgerald, Kildaren 20. jaarli ja sittemmin Leinsterin 1. herttua, joka sai ainoana Irlannin aatelissa herttuan arvon. Edward Fitzgerald liittyi nuorena Ison-Britannian armeijaan ja taisteli vuosina 1781–1783 sen riveissä Yhdysvaltain vapaussodassa. Hänet valittiin vuonna 1783 Irlannin parlamenttiin. Vieraillessaan vuonna 1792 Pariisissa hän sai vaikutteita Ranskan vallankumouksesta ja pian hänet erotettiin kumouksellisten puheidensa vuoksi armeijasta. Palattuaan Irlantiin Fitzgerald alkoi lähentyä sikäläisiä vallankumouksellisia ja liittyi 1796 United Irishmen -järjestöön, jonka tavoitteena oli irrottaa Irlanti Ranskan tuella Englannin vallasta ja tehdä siitä itsenäinen tasavalta. Järjestö nimitti hänet johtamaan sotilaskomiteaansa, jonka tarkoituksena oli valmistella kapinaa Irlannissa ja varmistaa sille Ranskan tuki. Vuonna 1796 Fitzgerald kävi Hampurissa ja seuraavana vuonna Lontoossa salaisia neuvotteluja Ranskan hallituksen kanssa suomalaisen Johan Anders Jägerhornin välityksellä.

Vaikka ranskalaiset eivät heti luvanneet sotilaallista tukea, Fitzgeraldin johtama sotilaskomitea ei lykännyt suunnittelemaansa kapinaa, jonka oli tarkoitus alkaa 23. toukokuuta 1798. Fitzgeraldin apurit jäivät jo maaliskuussa brittien vangeiksi, ja myös hän itse joutui pidätetyksi Dublinissa 19. toukokuuta. Tehdessään vastarintaa vangitsemisen yhteydessä häntä ammuttiin käsivarteen ja hän kuoli tulehtuneeseen haavaan kaksi viikkoa myöhemmin vankilassa Lontoossa. Kapina käynnistyi määrättynä päivänä, mutta britit onnistuivat lopulta kukistamaan sen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lord Edward Fitzgerald (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.4.2014.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1908), s. 462–463 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 6.4.2014.
3. ↑  Börje Tihlman: Johan Anders Jägerhorn – Irlannin ja Suomen itsenäisyyden esitaistelija (Arkistoitu – Internet Archive) Suomi–Irlanti-seura. Viitattu 6.4.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
G. W. Finnberg: H. J. Walbeck (1822). Tämän piirroksen pohjalta tehtiin Suomen mahdollisesti ensimmäinen litografia.
**Henrik Johan Walbeck** (11. lokakuuta 1793 Turku – 23. lokakuuta 1822 Turku) oli suomalainen geodeetti ja tähtitieteilijä, joka suoritti tutkimuksia maapallon muodosta. Hän oli ensimmäinen tähtitieteilijä Turun Vartiovuoren tähtitornissa.

Walbeckin vanhemmat olivat Turun tuomiokirkkoseurakunnan lukkari Erik Gabriel Walbäck (k. 1814) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Kristina Calonius. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1808. Walbeck opiskeli Turun akatemiassa ja valmistui filosofian maisteriksi 1815.

Walbeck toimi Turun akatemian sovelletun matematiikan dosenttina vuodesta 1816 ja tähtitieteen observaattorina vuodesta 1817. Hänet kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäseneksi vuonna 1817 sekä Astronomical Society of Londonin ja Hampurin matemaattisen seuran jäseneksi vuonna 1820.

Hän teki ulkomaanmatkat Tarttoon syksyllä 1819 ja Saksaan 1820–1821. Tartossa Walbeck suunnitteli jatkavansa Struven kolmiomittausketjua Suomeen saakka. Tätä varten hän teki kesällä 1822 astemittauksia eri puolella Suomea kolmiomittauspisteiden määrittämiseksi. Eräällä tällaisella mittausretkellä hän loukkasi päänsä onnettomuudessa ja tuli mahdollisesti tämän takia mielisairaaksi. Walbeck teki itsemurhan tähtitornissa ollessaan vasta 29-vuotias.

Walbeckin mukaan on nimetty asteroidi 1695 Walbeck, jonka löysi Liisi Oterma vuonna 1941.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pere, Pekka: Olemattoman taiteilijan eläväinen piirustus tutkijan ruumiista.  *Tieteessä tapahtuu*, 2019, 37. vsk, nro 6, s. 44–48. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  *Nordisk familjebok*, s. 371–372. Project Runeberg, 1921. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.11.2010). (ruotsiksi)
3. ↑  Markkanen, Tapio: "Walbeck, Henrik Johan (1793–1822)", *Suomen kansallisbiografia, osa 10*, s. 250–251. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2. / Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Kotivuori, Yrjö: Henrik Johan Walbeck. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 11.9.2014.  
Walbeck, Henrik Johan hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
5. ↑  Oja, Heikki: *Sibeliuksesta Tuonelaan. Aurinkokuntamme kiehtova nimistö*, s. 70, 72–73. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2003. ISBN 952-5329-25-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 507. "Henrik Johan Walbeck (1793–1822)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
	+ 2
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |