recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Café Veijon Baari** oli Radiomafiassa vuosina 1993–2002 lähetetty omalaatuisen suomalaisen musiikin ja muun kulttuurin erikoisohjelma. Toimittaja Santtu Luodon ja maisteri Jukka Lindforsin toimittama ohjelma esitteli sitä suomalaisen kulttuurin alaa, mitä useimmat muut pitivät liian rahvaanomaisena. Ohjelman musiikillista antia on kuvailtu esimerkiksi *korpi-iskelmäksi*. Artisteina on ollut kaikkea ammattimuusikoista laulaviin koiriin. Ohjelmassa soitetuista kappaleista koostetun levyn kansiteksteissä taiteilija Martti Servo toteaa yks'kantaan: "Pelottava äänite".

Monet ohjelmassa esitetyt teokset ovat olleet omakustanteita, jopa kotioloissa kasettinauhurilla äänitettyjä. Luoto kuvailee eräässä haastattelussaan ohjelman musiikillista antia näin: "Suomessa julkaistaan keskinkertaista iskelmää kauheesti ja se on kamalaa. Mutta sitten kun tulee oikeasti rosoista ja perinteisin esteettisin mittapuin huonoa – koska onhan ne nyt oikeesti huonoja – niin mitä huonommaksi ne tulee, sitä paremmaksi se tulee, täähän on Veijon baarin idis". 

Ohjelmassa toistettiin kappaleiden ja juontojen välissä mölyävän mieslauman lausumia inserttejä kuten "Olisiko tämä taideteos voinut syntyä muualla kuin Suomessa? Ei!". Ohjelma päättyi usein seuraavaan litaniaan:

Mieslauma: "Totuus on tuolla ulkona. Ja hei, ollaan sitten varovaisia, siellä ulkona!"
Santtu Luoto: "Kuulemiin."
"Pohjantähden alla" -kappaleen alkutahdit lähtevät soimaan.

Lähteet
-------

* Santtu Luoto - totaalinen toimittaja, Rauhanpiippu 1998 -lehti, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan rauhanjärjestö Rauhanpiippu, 9.9.1998, Helsinki. (viitattu 16.4.2006)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Cafe Veijon baari
**Michael Frater** (s. 6. lokakuuta 1982 Manchester, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.

Frater sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2000 viidenneksi 100 metrin juoksussa sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Hän karsiutui Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa 2002 100 metrin välierissä. Santo Domingon Pan-Amerikan kisoissa 2003 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,21. Hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 100 metrin toisissa alkuerissä ja Ateenan olympialaisissa 2004 välierissä. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti 100 metrillä MM-hopeaa ajalla 10,05 ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Jamaikan pikaviestijoukkueeseen. Vuonna 2006 hänet hylättiin Kansainyhteisön kisojen 100 metrin välierissä, mutta sai kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Samana vuonna hän voitti 100 metrin Jamaikan mestaruuden. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2007 hän oli samalla matkalla kolmas.

Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi 100 metrillä kuudenneksi tuolloisella ennätyksellään 9,97, ja pikaviestin loppukilpailussa hän juoksi toisen osuuden olympiakultaa ME-ajalla 37,10 voittaneessa Jamaikan joukkueessa. Myöhemmin Jamaika hylättiin, kun Fraterin joukkuekaveri Nesta Carter kärysi dopingista. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2008 hän sijoittui 100 metrillä kolmanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrillä välierissä. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden Jamaikan joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden ajalla 37,31. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden maailmanennätysajalla 37,04 maailmanmestaruuden voittaneessa Jamaikan joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän juoksi jälleen toisen osuuden 4 × 100 metrin viestissä Jamaikan voittaessa kultaa ME-ajalla 36,84.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metrin juoksu: 9,88 (2011)
* 200 metrin juoksu: 20,63 (2002)

Lähteet
-------

* Michael Frater Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
* Michael Frater Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  4×100 m viestin tulokset, IAAF, viitattu 3.9.2008
2. ↑  Seppä, Petri: Joukkuekaveri kärysi dopingista – Usain Bolt menettää yhden olympiakullan *Ilta-Sanomat*.  25.1.2017.  Arkistoitu 25.1.2017. Viitattu 25.1.2017.
3. ↑  Mulkeen, Jon: Event Report - Men's 4x100m Relay - Final *berlin.iaaf.org*.  22.8.2009. IAAF. Viitattu 23.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Johnson, Len: Men's 4x100m Relay - 37.04 World record for Jamaica  4.9.2011. IAAF.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 7.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Dancemob** oli elektronisen tanssimusiikin erikoisohjelma, jota lähetettiin Radiomafiassa vuosina 1991–1998. Ohjelma alkoi tammikuussa 1991 ja sitä juonsi Alex Nieminen. *Dancemob* tuli aluksi lauantai-iltaisin, mutta vaihtui vuonna 1993 perjantai-iltaan. Vuonna 1997 *Dancemob* siirtyi lauantai-iltaan ja viimeisenä lähetysvuotenaan se oli osa *Tiistain tanssi-ilta* -ohjelmakokonaisuutta. Ohjelman pituus näinä vuosina vaihteli kahdesta kolmeen tuntiin. *Dancemobin* sisällä oli erillisiä ohjelmaosuuksia, kuten Gilles Petersonin juontama "A Thing Called Jazz", DJ Joken "Technomix", Dave Dorrellin "London Report" ja Dr. Bob Jonesin "Soul Surgery".

*Dancemob* oli etenkin house-musiikin ohjelma, mutta ohjelmassa kuultiin muitakin tanssimusiikin tyylilajeja kuten acid jazzia, trip hopia, rapia ja junglea. *Dancemob* sai vuonna 1997 rinnalleen toisen radio-ohjelman nimeltään *Dancemob Lite*, jota Nieminen myös juonsi. Ohjelma tuli aluksi lauantai-illassa, mutta vaihtui perjantai-iltaan, jossa pysyi Radiomafian viimeisille päiville asti. *Dancemob Litessä* soitettiin nimensä mukaisesti hieman kevyempää tanssimusiikkia, pääasiassa kuitenkin housea ja trancea.

Alex Niemisen lopettaessa vuoden 1998 lopulla radiotyöt, jatkui *Dancemob Lite* Kalle Miettisen juontamana. Ohjelman lähetysaika oli kello 21–23. Ohjelman kohteina olivat muun muassa Britannian tanssilista, Suomen klubit ja muut tanssimusiikkitapahtumat sekä myös suomalaiset ja ulkomaiset DJ:t. Ohjelmassa soitettiin myös demoja. Radiomafian muututtua YleX:ksi vuoden 2003 alussa *Dancemob Lite* loppui ja Miettinen sai oman ohjelmaosuuden *Tiistain tanssi-illasta*.

Muuta
-----

*Dancemob* palasi hetkeksi ääneen vielä kesällä 2005 parituntisten "levylaukkulähetysten" muodossa. *tarvitaan parempi lähde* Tuolloin Nieminen soitti suosikkikappaleita omilta *Dancemob*-vuosiltaan, ja Miettinen puolestaan veti pari lähetystä, joissa soivat pääasiassa *Dancemob Liten* ja *Tiistain tanssi-illan* klassikot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yle.fi luettu 1.12.2007
2. ↑  Leena Lehtinen, Klubitus-foorumit
3. ↑  Leena Lehtinen, Klubitus-foorumit (arkistoitu)

Aiheesta muualla
----------------

* Klubitus-foorumit: Alex Nieminen YleX - 8.7.2005 - Dancemob Classics
**Niilo Nylander** (1. toukokuuta 1864 Tornio – 24. helmikuuta 1934 Kemi) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut kauppias ja laivanvarustaja.

Nylander muutti 17-18-vuotiaana Torniosta Kemiin ja meni kauppias Matti Pruntsin palvelukseen juoksupojaksi. Hän kohosi sittemmin liikkeen konttoristiksi ja osti itselleen talon Pakkahuoneenkadun varrelta Kemistä. Nylander perusti sitten oman kauppaliikkeen Kemiin ja hän harjoitti ennen rautatien valmistumista Kemiin suurta jauhojen tukkukauppaa Peräpohjolassa. Nylander harjoitti myös kalastusta ja vuokrasi pitkiksi ajoiksi Simon ja Kemin lohikymmenykset. Hän hankki yhdessä K. E. Castrenin kanssa hinaaja-aluksia, joilla he suorittivat hinauksia sekä suomalaisille että ulkomaisille puutavarayhtiöille. Nylander harjoitti myös matkustajalaivaliikennettä Kemin ja Tornion välillä. 

Nylander oli mukana perustamassa Pohjolan Osake-Pankkia ja hän oli pankin Kemin konttorin valvojana ja apulaisjohtajana konttorin perustamisesta lähtien. Nylander oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1917-1920 ja useita vuosia kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä. Nylander oli myös muun muassa Kemin kaupungin kiinteistöjen tarkastajana 10 vuoden ajan. Hän kuului Kemin säästöpankin isännistöön ja oli perustamassa Kemin Suomalaista Klubia ja raittiusseura Toivoa.

1900-luvun alussa Nylander osallistui SS John Grafton-laivalla maahan salakujetettujen aseiden vastaanottoon Möylynkarilla. Hän joutui sen vuoksi vangituksi mutta onnistui pakenemaan Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuoden 1905 suurlakon jälkeen.

Niilo Nylander kuoli helmikuussa 1934 Karihaaran sairaalassa sairastettuaan pidemmän aikaa. Nylanderin poika oli Kemin ensimmäinen kaupunginjohtaja Olli Nylander.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Uusi Suomi, 28.02.1934, nro 57, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4 5  Kauppias Niilo Nylander, Pohjois-Pohja, 27.02.1934, nro 24, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Niilo Nylander, Kaleva, 25.02.1934, nro 46, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kuolleita, Rovaniemi, 27.02.1934, nro 23, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Niels Skovgaard
**Niels Kristian Skovgaard** (1858–1938) oli tanskalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja keraamikko ja kansansatujen kuvittaja. Skovgaardin veistotaide liittyy vahvasti hänen kotimaansa historiaan ja maalaustaide on perinteisen maisemamaalauksen mukaista. Skovgaardin töitä ovat muun muassa vuodelta 1889 oleva *Naisten tanssi Megarassa* (Kööpenhamina), Vartovin Grønnegaardenissa sijaitseva Gruntvigin muistomerkki vuosilta 1925–1931, terrakottareliefi *Aage ja Else* (1887, Kööpenhamina) sekä Ateneumissa oleva *Mökki Hallandissa* (ajoittamaton). Myös hänen isänsä Peter Christian Skovgaard (1817–1875) ja veljensä Joakim Skovgaard (1856–1933) olivat taidemaalareita.

Lähteet
-------

1. ↑  *Facta. 10-osainen tietosanakirja 8, RIT–SUN*, s. 719. 8. painos (1. painos 1970). Porvoo Helsinki: WSOY: Tietosanakirja, 1976. ISBN 951-0-01488-5.
2. ↑  Kansallisgalleria - Taidekokoelmat - Mökki Hallandissa *Kansallisgalleria - Taidekokoelmat*. Viitattu 4.8.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja. Encyclopaedia Fennica 7, Pyre – Soso*, s. 1562. Helsingissä: Otava, 1964.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Michael Orozco Fiscal** (s. 7. helmikuuta 1986 Orange, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Meksikon Primera Divisiónin San Luisia.

Seurajoukkueura
---------------

Orozco Fiscalin ammattilaisura alkoi 17-vuotiaana meksikolaisseura Necaxassa, jonka riveissä hän pelasi kuitenkin vain juniori- ja reservijoukkueissa. Puoltatoista vuotta myöhemmin hän siirtyi San Luisiin, jossa hän debytoi Meksikon korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 26. elokuuta 2006 ottelussa Tigresiä vastaan. Ensiesiintyminen oli epäonnistunut, sillä vaihdosta kentälle tullut Orozco Fiscal ajettiin ulos vain kahden minuutin pelin jälkeen. Ottelu jäi hänen ainoaksi vuoden 2006 Aperturassa, mutta vuoden 2007 aikana hän vakiinnutti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Hän pelasi San Luisin kanssa myös Copa Libertadoresissa.

Tammikuussa 2010 Orozco Fiscal siirtyi lainasopimuksella Yhdysvaltoihin Major League Soccerin tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin. Hän kuului joukkueen runkopelaajiin ja pelasi yhtä lukuun ottamatta kaikissa joukkueen kauden 2010 MLS-otteluissa. Kauden päätyttyä seurat neuvottelivat Orozco Fiscalin pysyvästä siirtymisestä Philadelphiaan, mutta eivät päässeet sopuun ja hän palasi San Luisiin.

Maajoukkueura
-------------

Sukujuuriltaan meksikolainen Orozco Fiscal olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Meksikoa, mutta valitsi synnyinmaansa Yhdysvallat.

Orozco Fiscal kuului Yhdysvaltain alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisissa, jossa hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Ensiesiintymisensä Yhdysvaltain A-maajoukkueessa hän teki 15. lokakuuta 2010 MM-karsintaottelussa Trinidad ja Tobagoa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Keep Dreaming: Michael Orozco Living the American Olympic Dream  9.8.2008. U.S. Soccer. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  Tunnel of love/dire straits  14.7.2008. This Is American Soccer.  Arkistoitu 13.4.2010. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Michael Orozco Mediotiempo.com. Viitattu 26.3.2010. (espanjaksi)
4. ↑  Union Agree to Deal with Michael Orozco  29.1.2010. Philadelphia Union.  Arkistoitu 15.12.2010. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
5. ↑  Nowak: Orozco Fiscal no longer with Union  2.3.2011. Major League Soccer.  Arkistoitu 6.3.2011. Viitattu 19.3.2011. (englanniksi)
6. ↑  FIFA Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
7. ↑  U.S. MNT Set for Trinidad and Tobago on Wednesday, Oct. 15, as Qualifying Continues  13.10.2008. U.S. Soccer. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
8. ↑  Mamrud, Roberto: USA - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 6.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Orozco** Wikimedia Commonsissa

* Michael Orozco Fiscalin esittely Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
* Michael Orozco Fiscalin esittely Yhdysvaltain jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
Drive-in-elokuvateatteri Saksan Wolfsburgissa.
**Drive-in** on englanninkielinen ilmaus, jota käytetään palveluista joita voi käyttää poistumatta omasta autostaan. Erityisen suosittuja olivat 1960-luvulle asti drive-in-elokuvateatterit ja edelleen hampurilaisravintolat ym. pikaruokapaikat.

Drive-in elokuvateatteri sai patentin Yhdysvalloissa laman keskellä vuonna 1933.

Drive-in on suosittu Yhdysvalloissa, koska oma auto antaa yksityisyyttä (mm. elokuvat). Suomessa drive-in-pikaruokapaikat yleistyivät 1990-luvulla, tosin Suomen ensimmäinen drive-in-nakkikioski avattiin jo vuonna 1967 Porissa.

Maailmanlaajuisen koronaviruspandemian aikoina 2020-luvun alussa drive-in-menetelmää käytettiin virusnäytteiden ottamiseen, rokotusten antamiseen sekä äänestämiseen, esimerkkinä Suomen kuntavaalien 2021 ennakkoäänestyksessä käytetyt ulkoäänestyspaikat.

Suomessa toimi 1960–80-luvuilla useita autopankkeja. Niissä pankkikonttorin palveluita sai autosta käsin. Yhdysvalloissa ja muissa käteisrahaa ja sekkejä maksuliikenteeseen käyttävissä maissa drive-in-pankit ovat yhä yleisiä.

1900-luvun puolivälin tienoilla Yhdysvalloissa toimi myös drive-in-kirkko ja drive-in-hautaustoimisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Drive-In Theater History *Water Winter Wonderland*. Viitattu 9.7.2013.
2. ↑  YLE Elävä arkisto: Drive-in-tyypin nakkikioski Porissa (1968)
3. ↑  Suomen ensimmäinen drive-in-nakkikioski avattiin Porissa 1967 *yle.fi*.  6.11.2007. Viitattu 7.3.2024.
4. ↑  Heino, Elina: Mehiläinen pilotoi drive-in-influenssarokotusta Helsingissä – Riskiryhmät saavat rokotteen ilmaiseksi terveyskeskuksesta *mediuutiset.fi*.  27.10.2020. Viitattu 4.6.2021.
5. ↑  Parkkonen, Tommi: Näin äänestät koronaturvallisesti: Ennakkoon drive in -pisteisiin ja oma kynä mukaan *iltalehti.fi*.  15.04.2021. Viitattu 4.6.2021.
6. ↑  Time Inc: *LIFE*. Time Inc, 1955-04-18. Teoksen verkkoversio (viitattu 31.7.2023). en
7. ↑  Time Inc: *LIFE*. Time Inc, 1968-05-10. Teoksen verkkoversio (viitattu 31.7.2023). en
Camping Kiviniemen vastaanotto.
**Camping Kiviniemi** on Puulaveden rannalla Kangasniemellä sijaiteva leirintäalue, jonka omistaa Kangasniemen kunta. Kunta on vuokrannut alueen yksityiselle Area sale scurra -osuuskunnalle vuonna 2023. Leirintäalue on perustettu 1985 ja se on alkujaan toiminut leirikeskuksena. Alue on ollut vuokrattuna yksityiselle toimijalle vuodesta 1998 alkaen. Se tunnettiin 2000-luvun puoleen väliin saakka nimellä Kiviniemi Camping ja 2000-luvun puolesta välissä lähtien nimellä *Puulan muikku*. Alueen nimi päivitettiin vuonna 2023 muotoon Camping Kiviniemi.

Leirintäalueella on 16 lomamökkiä, kolme huoltorakennusta, vastaaottorakennus ja tunnetuimpana maamerkkinä Etelä-Suomen suurimmasta kotarakennuksesta. Matkailuajoneuvopaikkoja on 48 kappaletta, joista sähköistettyjä 26 kappaletta. Telttapaikkoja alueella on noin 40.

Camping Kiviniemi Kota.
Kotarakennus on kooltaan hieman yli 70 m². Siinä on pöytä- ja istumapaikat noin viidellekymmenelle hengelle. Kodan tulisija on halkaisijaltaan hieman yli 1,5 metriä ja on jo sinällään nähtävyys. Kotaa vuokrataan yksityiskäyttöön ja siellä pidetään runsaasti yhdistys- ja järjestötapahtumia.

Camping Kiviniemi sijaitsee noin 65 km Jyväskylästä ja 54 kilometriä Mikkelistä valtatie 13:n varrella.
Leirintäalueella on kahvila ja minimarket. Alueella on vierasvenelaituri, uimaranta ja saunoja.

Camping Kiviniemi aittamökit.
Leirintäalue jakautui kahtia vuonna 2005. Finn Zhukovka Oy suunnitteli leirintäalueen viereen hotelli- ja kylpyläkeskuksen. Rakennushankeen piti alkaa alkuvuodesta 2006; hanke ei kuitenkaan toteutunut. Aiheesta laajempi artikkeli Jukka Joutsin aihetta käsittelevässä tekstissä.
Pohjatöitä kuitenkin aloitettiin ja nykyinen Kiviniementie siirtyi kulkemaan leirintäalueen läpi, jakaen leirintäalueen kahtia. Kangasniemen Teboilin nykyisen rekkaparkin kohdalla piti olla hotellin parkkialue. Hankkeen kaaduttua Teboil osti kyseisen parkkialueen rekkaparkiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa alueesta Camping Kiviniemi. Viitattu 25.2.2024.
2. ↑  kniemi60 *www.jukkajoutsi.com*. Viitattu 20.2.2024.
3. ↑  kniemi60 *www.jukkajoutsi.com*. Viitattu 20.2.2024.
Kallislahden työväentalo vuonna 1920
**Kallislahden työväentalo** sijaitsee Savonlinnassa Kallislahden kylässä. Talo on kulttuurihistoriallisesti merkittävä, ja siihen liittyy myös rakennushistoriallisia arvoja. Se on osayleiskaavalla suojeltu kohde.

Historia
--------

Kallislahden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Toiminta aloitettiin Juho Wäisäsen talossa. Vuonna 1912 valmistui yhdistyksen oma talo rautatieläisten ja kyläläisten yhteisillä talkoilla. Tämä talo tuhoutui vuonna 1932 tulipalossa, jota epäillään Lapuan liikkeen järjestämäksi tuhopoltoksi. Nykyinen työväentalo valmistui vuonna 1936. Talon hirsinen runko-osa on entinen Tervasaaren Kiljusen tupa. Urakoitsijana oli Antti Kiljunen. Taloa laajennettiin myöhemmin rakentamalla siipiosa ja eteinen.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen. Se on vuorattu laudoilla. Sisäkatto ja sisäseinät on paneloitu. Alkuperäinen uunilämmitys muutettiin vuonna 1956 sähkölämmitykseksi. Talon ovet ja ikkunat uusittiin vuonna 1976. Alkuperäinen pärekatto muutettiin vuonna 1977 huopakatoksi. Talon alkuperäinen väri on ollut keltainen, vuodesta 1977 lähtien punainen. Vuonna 1982 talossa ei ole vesijohtoa eikä viemäriä, mutta ne ovat suunnitteilla.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen asunto. Pihalla on sauna, halkovaja ja käymälät.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia (1982).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hilla Tarjanne: Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta Etelä-Savon maakuntaliitto, Etelä-Savon ely-keskus ja Riihisaari – Savonlinnan museo. Viitattu 11.12.2022.
2. ↑  Perustamiskokouksen pöytäkirja. Työväen arkisto, Helsinki
3. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
Avoin rinnelaidun Savikummunmäellä.
**Savikumpu** on kylä Parikkalassa. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä koilliseen Särkisalmen risteyspaikasta Simpelejärven Sokkiiselän rannalla. 
Kylän maisema on avara ja kumpuileva yhdistelmä mäkikyläasutusta, viljelymaisemaa sekä reheviä lehtoja. Savikummunmäen kaakkoisrinteellä näkyy jääkauden jälkiä kuten siirtolohkareita ja pirunpeltoja. Kylän alueelta on valittu noin 300 hehtaaria kulttuurimaisemaa maakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi. Kylässä on myös arvokkaiksi luokiteltuja perinnemaisemia.

Savikumpu lienee asutettu jo varhain, sillä sen alueelta on tehty useita esihistoriallisia irtolöytöjä, kuten tasa- ja kourutalttoja sekä tuura. Sodan jälkeisen asutustoiminnan tuloksena kylään syntyi kunnan toiseksi suurin uusi asutusalue. Se perustettiin pääosin kahden entisen kantatilan, Viessanmäen ja Valkeapään maille.

Kylän nykyinen asukasluku on noin 200. Sen pääasiallinen elinkeino on maatalous eri muodoissaan. Kylällä toimii myös mm. kuljetusyritys, autokorjaamo, lasiliike, maansiirtoliike, saha ja höylä. Kylän yhdistystoiminnan rungon muodostavat maa- ja kotitalousnaiset sekä kyläyhdistys.

Lähteet
-------

Jaana Juvonen: Parikkalan historia. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä 1996. ISBN 952-90-7806-4

### Viitteet

1. 1 2 3  Savikumpu *Parikkalan kylät*. eKarjala. Viitattu 31. heinäkuuta, 2015.
2. 1 2  Savikummun kulttuurimaisema Etelä-Karjalan Liitto & Kymenlaakson Liitto.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 31. heinäkuuta, 2015.
3. ↑  Juvonen, s. 714
4. ↑  Juvonen, s. 627-628.
**Lauri Helke** (s. 12. heinäkuuta 1982) on tamperelainen diplomi-insinööri, kunnallispoliitikko ja halpabussiyhtiö OnniBus.com Oy:n perustaja ja entinen toimitusjohtaja. Ennen OnniBusia Helke työskenteli VR-Yhtymä Oy:ssä lähiliikenteen suunnittelupäällikkönä ja Tampereen kaupungin joukkoliikenneinsinöörinä. Syksyllä 2022 Helke on jätti OnniBusin ja aloitti työt raideliikenteessä toimivan Fenniarail-yhtiön toimitusjohtajana.

vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Helke ei tullut valituksi Tampereen kaupunginvaltuustoon vaan jäi varavaltuutetuksi. Hän on Kokoomuksen ja RKP:n valtuustoryhmän toinen varavaltuutettu ja ikäihmisten palvelujen lautakunnan jäsen. Tampereen kaupunginvaltuusto valitsi 19. kesäkuuta 2017 Helken Tampereen kaupunkiliikenne -liikelaitoksen (TKL) johtokunnan puheenjohtajaksi, jossa toimessa hän toimi kauden 2017–2019.

Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän sai 296 ääntä ja jäi jälleen Kokoomuksen ja RKP:n valtuustoryhmän varavaltuutetuksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Katariina Haatela: Joukkoliikenteen tiennäyttäjä *TEK*.  Arkistoitu 21.12.2016. Viitattu 20.12.2016.
2. ↑  Sanna Sevänen: Onnibusin perustaja on entinen VR:läinen ja haluaa seuraavaksi haastaa entisen työnantajansa raiteilla *Helsingin Sanomat*.  12.12.2015. Viitattu 20.12.2016.
3. ↑  Pekka Ruissalo: Lauri Helke jättää OnniBusin – lähtee seuraavaksi horjuttamaan VR:n asemaa rautateillä *Tamperelainen*.  13.9.2022. Viitattu 14.9.2022.
4. ↑  Luottamushenkilövalinnat valtuustossa 19.6.2017 *Tamperelainen Kokoomus*.  19.6.2017. Viitattu 19.6.2017.
5. ↑  Tampere: Ehdokkaiden äänet *Kuntavaalit 2017*.  13.4.2017. Oikeusministeriö. Viitattu 18.4.2017.
**Buddy Duress** (oikealta nimeltään Michael C. Stathis; toukokuu 1985 Queens, New York – marraskuu 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Duress opiskeli Robert Louis Stevenson Schoolissa Manhattanilla. Hän teki debyyttinsä Josh ja Benny Safdien elokuvassa *Heaven Knows What* ja esiintyi myös näiden elokuvassa *Good Time*. Duress aloitti yhteistyönsä Safdien veljesten kanssa pian sen jälkeen kun oli saanut vapauttavan tuomion huumausaineisiin liittyneistä syytteistä. Hän jätti menemättä hoito-ohjelmaan kuuluneeseen sovittuun tapaamiseen ja oli tämän takia pidätettynä *Heaven Knows Whatin* New Yorkin elokuvajuhlien ensi-illan aikana. Duress sai työstään näyttelijänä hyviä arvosteluja, mutta hänen elämänsä jatkui huumeiden ja rikosten sävyttämänä. Hän oli monesti pidätettynä.

Duress teki muita esiintymisiä muun muassa elokuvissa *Person to Person* (2017), *The Great Darkened Days* (2018), *Beware of Dog* (2020) ja *Funny Pages* (2022). Hän kuoli eri huumausaineiden yhteiskäytön aiheuttamaan sydänpysähdykseen marraskuuussa 2023. Kuolemasta tiedotettiin julkisuuteen vasta helmikuussa 2024. Duress ehti ennen kuolemaansa esiintyä Jay Karalesin elokuvassa *Mass State Lottery*, joka ei kuitenkaan ehtinyt ilmestyä hänen eläessään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Greg Evans, Buddy Duress Dies: Troubled Star Of Safdie Brothers Films Was 38 Deadline 28.2.2024, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
2. ↑  Nika Shakhnazarova, ‘Good Time’ star Buddy Duress dead at 38, cause of death revealed New York Post 28.2.2024, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
3. 1 2  Joe Hutchison, Buddy Duress' life of crime before drug death aged 38: Robert Pattinson co-star was set for huge career but was repeatedly sent to Rikers Island on drugs charges before deadly OD Daily Mail 28.2.2024, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Buddy Duress Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Selkäperillinen** (ruots. *bakarvinge*) on vanhahtava termi, jolla tarkoitetaan perintöön oikeutettuja vainajan vanhempia ja esivanhempia. Suomen lainsäädännössä termiä käytettiin vuoden 1734 lain perintökaaressa. Nykyisenkin, vuoden 1966 alussa voimaan tulleen perintökaaren mukaan vanhemmat ja isovanhemmat saavat tietyissä tapauksissa perinnön, mutta heistä ei lakitekstissä enää käytetä nimitystä selkäperillinen.

Sekä nykyisen että aikaisemman lain mukaan vainajan vanhemmat saavat perinnön vain, jos vainajalla ei ole rintaperillisiä. Jos toinen vanhemmista on kuollut ja perittävällä on veljiä tai sisaria, he perivät elossa olevan vanhemman kanssa ja saavat sen osan, jonka kuollut isä tai äiti olisi perinyt. Jos perittävällä ei ole veljiä tai sisaria, saa elossa oleva vanhempi koko perinnön.

Jos vainajan molemmat vanhemmat ovat kuolleet, eikä heillä ole elossa olevia jälkeläisiä, siirtyy perintö vainajan isovanhemmille, tai jos he eivät ole enää elossa, vainajan sedille, tädeille tai enoille.

Katso myös
----------

* Sivuperillinen

Lähteet
-------

1. ↑  Perintökaari 1:1, voimassa 1734–1965
2. ↑  Nykyinen Perintökaari (40/1965), 2. luvun 2 § (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Vanha perintökaari 3:1–2, muutos asetuksella 19/1878
**Molestor Kadotus**, oikealta nimeltään Jarkko Hirtolahti (s. Ylöjärvi) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten black metal -yhtyeistä Anal Blasphemy ja Musta Kappeli. Hänen muita yhtyeitään ovat Calvarium, Sinisterite, Blasphemous Devotion sekä suomalais-saksalainen Black Priest of Satan.

Vuonna 2003 hän perusti Hammer of Hate -levy-yhtiön, jonka hän myi KVLTin *selvennä* jäsenille vuonna. Kadotuksella on pienempi täysin C-kasettijulkaisuihin keskittyvä Spread Evil Productions. Kadotus myi levy-yhtiön vuonna 2013. Molestor Kadotusta on haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa *Loputon Gehennan liekki*.

Yksityiselämä
-------------

Molestor Kadotus on saanut kristillisen kasvatuksen, mutta kiinnostui Saatanasta jo lapsena ja on vakaumukseltaan satanisti sekä saatananpalvoja. Teini-iässä hän kiinnostui metallimusiikista kuultuaan King Diamondia, Mercyful Fatea ja Venomia. Kadotus on naimisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valkoista Kohinaa 9 – The Beast from the Undeground – Henkilökuvassa Molestor Kadotus *riimuradio.com*.  12.5.2016.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 11.12.2016.
2. ↑  Encyclopaedia Metallum: Molestor Kadotus (englanniksi)
3. 1 2 3  Aleksi Vaittinen: Haastattelu: Molestor Kadotus *miasma.fi*.  23.4.2014.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 11.12.2016.
4. ↑  Mesikämmen: Loputon Gehennan liekki *mesikammen.wordpress.com*.  9.3.2014.  Arkistoitu 21.12.2016. Viitattu 11.12.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Mikko Metsola** (16. elokuuta 1868 Kisko – 27. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kunnallisneuvos ja SOK:n hallintoneuvoston puheenjohtaja.

Mikko Metsola valmistui kansakoulunopettajaksi 1893 ja hän oli sitten opettajana Kärkölässä ja vuodesta 1897 Auran asemanseudun koululla. Opettajana Metsola toimi vuoteen 1926 saakka. 

Metsola oli SOK:n ja YOL:n hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1915, varapuheenjohtajana 1918–1926 ja puheenjohtajana vuodesta 1927. Metsola oli lisäksi Valion hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1927, Eläkelaitos Elonvaran hallintoneuvoston jäsenenä 1919–1921, Vakuutusyhtiö Tulenvaran hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1920 ja Vakuutuslaitos Oman hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1932. Lisäksi Metsola oli Hankkijan Turun konttorin piirineuvoston puheenjohtajana vuodesta 1915 ja Turun osuuskauppapiirin piiritoimikunnan jäsenenä vuodesta 1915. Hän oli Salon seudun osuuskaupan toimitusjohtajana 1918–1919, Maapohjan hallintoneuvosto]]n jäsenenä vuodesta 1921 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1929, Auran osuusmeijerin isännöitsijänä vuodesta 1907 ja Lounais-Suomen Meijeriliiton toimikunnan puheenjohtajana 1902–1912. Hän oli Auran kunnanvaltuuston puheenjohtajana useita vuosia ja vuosina 1922–1932 hän oli Länsi-Suomen Osakepankin Auran asioimiston hoitajana. Metsola sai kunnallisneuvoksen arvon 1928.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 28.02.1934, nro 57, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 28.02.1934, nro 57, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Folke Bernadotte** (2. tammikuuta 1895 Tukholma, Ruotsi – 17. syyskuuta 1948 Jerusalem, Israel) oli ruotsalainen diplomaatti, upseeri, kreivi ja Punaisen Ristin johtaja. Hänet muistetaan neuvotteluista, jotka johtivat 27 000 vangin vapauttamiseen saksalaisilta keskitysleireiltä toisen maailmansodan aikana sekä YK:n neuvottelijana Arabien-Israelin konfliktissa vuosina 1947–1948.

Yksityiselämä
-------------

Folke Bernadotte oli kuningas Oskar II:n pojanpoika ja Kustaa V:n veljenpoika. Hänen isänsä Oscar Bernadotte oli kuitenkin luopunut kruununperimysoikeuksistaan avioituessaan Ebba Munckin kanssa, minkä vuoksi myöskään Folke Bernadottea ei sukulaisuudestaan huolimatta pidetty kuningashuoneeseen kuuluvana. 

Folke Bernadotte meni naimisiin syntyjään yhdysvaltalaisen Estelle Manvillen (1904–1984) kanssa 1920-luvun lopulla.

Ura
---

Sodan aikana Bernadotte oli Ruotsin Punaisen ristin varapuheenjohtaja. Hän yritti vuonna 1945 neuvotella aselepoa Saksan ja liittoutuneiden välille. Hän sai Heinrich Himmleriltä 24. huhtikuuta 1945 antautumisehdotuksen, jossa Saksa tarjoutui lopettamaan sotatoimet Isoa-Britanniaa ja Yhdysvaltoja vastaan, mutta jatkamaan taisteluita Neuvostoliittoa vastaan. Bernadotte välitti tarjouksen Harry Trumanille ja Winston Churchillille.

Bernadotte johti pelastusoperaatiota, jossa norjalaisia, tanskalaisia ja ruotsalaisia internoituja haettiin valkoisilla busseilla keskitysleireiltä Ruotsin sairaaloihin. 27 000 vankia vapautettiin, huomattava osa heistä juutalaisia. Vuonna 1946 Bernadotte valittiin Ruotsin Punaisen Ristin puheenjohtajaksi.

Vuonna 1948 Bernadotte oli YK:n neuvottelijana Palestiinan kysymyksessä. Äärisionistiseen Lehi-ryhmään kuuluvat salamurhaajat tappoivat hänet Israelissa 17. syyskuuta 1948. Murhan tehnyttä sissiryhmää johti myöhempi Israelin pääministeri Jitzhak Shamir.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulkomaat, Hs.fi
2. ↑   *Otavan iso tietosanakirja* (2. painos), osa 1, palsta 1203. Helsinki: Otava, 1962.
3. ↑  Folke Bernadotte; fram till mordet 1948 Vita Bussar.  Arkistoitu 7.2.2008. Viitattu 22.1.2008.
4. ↑  Hannu Niklander: *Luon katseen luoteeseen*, s. 69. Kustannusliike Robustos, 2014.
5. ↑  *Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1990*, s. 17. Helsinki: Otava, 1989.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Folke Bernadotte** Wikimedia Commonsissa

* "Kaksi huonetta ja keittiö", dollariprinsessa ja kuninkaan veljenpoika, Aamulehti, 24.02.1929, nro 54, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Zend Technologies** Ltd on kansainvälinen, www-palveluihin keskittynyt yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Cupertinossa Kaliforniassa, ja sivukonttorit Israelissa ja Saksassa. Lisäksi yritystä edustaa japanissa Turbolinuxin omistama *Zend Open Source Systems Japan*.

Zend Technologies Ltd:n perustivat vuonna 1999 Doron Gerstel, Andi Gutmans ja Zeev Suraski. Nimi *Zend* tuli yhdistämällä Zeevin ja Andin (**Ze**ev ja A**nd**i) nimet. Vuotta aikaisemmin Gutmans ja Suraski olivat julkaisseet yritykselle tulevan päätuotteen, Zend Enginen, joka oli avoimen lähdekoodin ydin tarkoitettu etenkin PHP-ohjelmointikielelle. Suomessa yhtiötä edustaa Brain Alliance.

Sijoittajat
-----------

* Azure Capital Partners
* Index Ventures
* Intel Capital
* Platinum Venture Capital
* SAP Ventures
* Walden Israel Venture Capital

Tuotteet ja palvelut
--------------------

### Zend Core

PHP-ydin, joka nitoo yhteen ytimen kanssa kolmansien osapuolten ajurit, kirjastot ja toiminnot.

### Zend Platform

PHP-tuotantoympäristö PHP-sivustojen ylläpitoon.

### Zend Studio

Ohjelmointiympäristö (IDE) PHP:lle.

### Zend Guard

PHP:n lähdekoodin suojaukseen erikoistunut ohjelmisto.

### Zend for i5/OS

IBM:n kanssa yhteistyössä i5/OS ympäristöön kehitetty yhdistelmä Zend Coresta ja Zend Studiosta.

### Julkaisut

*Zend Online Training - Learn PHP*, online-ympäristö PHP:n harjoitteluun.

### Sertifikaatit

*Zend Certified Engineer (ZCE)*, sertifiointipalvelu PHP-ohjelmointikielelle.

### Palvelut

Ohjelmistoarkkitehtuurin suorituskyky, ohjelmistosuunnittelu, koodin tarkastus, migraatiopalvelut PHP 4:stä PHP 5:n siirtyville, kustomoidut PHP-laajennukset ja yrityskoulutuksen ratkaisut.

Katso myös
----------

* PEAR
* PECL

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Zend Framework esimerkkejä (ZfEx)
* Brain Alliance Oy kotisivut
**Eino Soini Havas**, vuoteen 1906 **Örling** (23. heinäkuuta 1885 Lempäälä – 26. heinäkuuta 1962 Pyhtää) oli suomalainen asessori, joka toimi Kotkan poliisimestarina yli 30 vuotta, mutta myös päätoimittajana ja opettajana.

Henkilöhistoria
---------------

Eino Havaksen vanhemmat olivat opettaja Oskar Samuel Havas ja Matilda Soini ja puoliso vuodesta 1915 Julia Åkerman. Havas tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1907 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1911. Kotkan poliisimestarina hän toimi 1918–1952, Kotkan suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana 1911–1922, ruotsalaisen yhteiskoulun 1912–1918 ja kauppaopiston ja -koulun 1911–1918. Hän oli *Etelä-Suomen* päätoimittaja 1912–1914 ja *Urheilulehden* vakinainen avustaja 1908–1920, samoin kuin avusti *Uutta Suomea*. Havas toimi Kotkan kaupunginteatterin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja teatteri- ja näyttämöjärjestöjen johtoelinten jäsenenä. Asessorin arvonimen hän sai vuonna 1952.

Julkaisuja
----------

* *"Alaston": arvosteleva tutkielma*, 1910, Richard Ungewitter, suom. Eino Havas
* *Suomen voimistelu- ja urheiluliiton yleisurheilun pisteet*, 1912, Johan Ludvig Nordin, Eino Havas
* *Konekirjotuksen opetus kauppaopistoissa ja kauppakouluissa*, 1916, kirjassa *Kotkan kauppaopisto ja kauppakoulu, vuosikertomus 1915-1916*
* *Suursaari sanoin ja kuvin: opastus matkailijoille*, 1920 (2. uusittu painos *Suursaari ja Kymenlaakso: matkailijaopas*, 1927)
* *Puoli vuosisataa kulttuurityötä Kymenlaaksossa: muistojulkaisu Kotkan Suomalaisen Yhteiskoulun – Yhteislyseon – Lyseon 50-vuotisjuhlaan 1896–1946*, 1946 Eino Havas ym.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 185–186 (Viitattu 7.2.2019)
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 27.7.1962, s. 5.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1905–1907, no. 31672. (Viitattu 7.2.2019)
Puhelintyttöjen mainoksia puhelinkopissa Lontoossa.
**Puhelintyttö** on seksityöntekijä, jonka kanssa voi sopia tapaamisesta puhelimitse. Toisin kuin ilotaloissa tai kaduilla työskentelevät seksityöntekijät, puhelintytöt eivät välttämättä työskentele julkisesti. Puhelintytöt saattavat kuitenkin työskennellä välittäjille. Puhelintyttö hankkii asiakkaita sopimalla tapaamiset puhelimitse ja he mainostavat palveluitaan lehdissä tai internetissä. Puhelintytöt saattavat työskennellä parittajan alaisuudessa, mutta harvemmin. Tapaamiset tapahtuvat joko puhelintytön luona (*incall*) tai asiakkaan luona (*outcall*) ja ne saatetaan järjestää myös hotelleissa. Jotkut pornotähdet työskentelevät myös puhelintyttöinä.

Monilla puhelintytöillä ja välittäjäpalveluilla saattaa olla omat nettisivut, joissa he mainostavat palveluaan.

Lähteet
-------

1. ↑  puhelintyttö *kielitoimistonsanakirja.fi*. Viitattu 26.2.2024.
2. ↑  Most sex workers have had jobs in health, education or charities – survey *The Guardian*.  27.2.2015. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Nice and sleazy does it *The Guardian*.  11.5.2000. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  When porn stars become escorts: Lucrative new trend could also be risky *Salon*.  24.2.2014. Viitattu 24.2.2014. (englanniksi)
5. ↑  Is the number of trafficked call girls a myth? *BBC*.  9.1.2009. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
**Cuccu** ("käki") on vanha korttipeli, jonka kaltaisia pelejä ovat **Gnav**, **Hexenspiel**, **Gnaio**, **Vogelspiel**, **Cambio** (myös **Campio**, **Camphio**, **Camfio** tai **Kamfio**) ja **Kille**. Aikoinaan huippumuodikas peli saapui Suomeen kustavilaisella ajalla 1700-luvun jälkipuolella, ja sitä pelattiin aina 1800-luvun loppuun asti.

Pelin kuvaus
------------

Cuccua pelataan tähän peliin tarkoitetuilla korteilla, joiden juuret ovat myöhäiskeskiajan italialaisissa tarokkikorteissa. Keski- ja Pohjois-Euroopassa kortit ovat kehittyneet omaan suuntaansa, ja eri maissa kuva-aiheet poikkeavat toisistaan. Ruotsissa ja Suomessa on käytetty 1700-luvulta lähtien 42 kortin pakkaa, jossa on 21 erilaista kuva-aihetta, kaikki kaksin kappalein. Korttien menneen ajan tunnelmaa henkivinä kuva-aiheina vilahtelevat muun muassa käet, husaarit, siat, majatalot, kukkamaljat ja narrit.

Cuccu-pelissä kortteja vaihdellaan vierustoverien kanssa tavoitteena välttää jaon huonoimman kortin jääminen käteen. Se, jolle jää huonoin kortti, menettää yhden elämän. Pelistä putoaa pois kun kaikki elämät on kulutettu. Viimeiseksi peliin jäänyt pelaaja voittaa pelin. Pelin jännitys piilee vaihtamiseen liittyvissä yllätyksissä ja riskeissä, koska vaihto voi tuottaa paremman tai huonomman kortin tai pudottaa pelistä.

Pelin historia
--------------

Cuccu-korttipelin eli käkipelin juuret ulottuvat 1500-luvun Ranskaan ja Italiaan. Sieltä peli levisi 1600-luvulla pohjoiseen ja sai Saksassa nimet *Hexenspiel*, noitapeli, ja *Vogelspiel*, lintupeli. Hollannissa pelin nimeksi vakiintui *slabberjan* ja Tanskassa siitä tuli *gnav*, kissapeli.

Ruotsin valtakuntaan peli saapui 1700-luvulla *cambio*-nimisenä (myöhemmin myös *campio*, *camphio* ja *kamfio*). Italian kielen vaihtamista tarkoittava sana kuvaa hyvin peliä. Cambio oli muodissa kustavilaisella ajalla 1770–1790-luvuilla, jolloin sitä pelattiin hoveissa ja kapakoissa – lauloipa itse Bellmankin cambion iloista. Tuohon aikaan se oli yksinkertainen uhkapeli, jolle kehittyi lopulta huono maine ja alaluokkainen leima taloudellisesti turmiollisena ajanvietteenä. Ruotsissa peli sai 1800-luvun puolivälissä uudet, mutkikkaammat säännöt ja nimen *kille*, jolla se siellä yhä tunnetaan.

Suomessa cambiota pelattiin jo 1700-luvun lopulla, ja se säilytti suosionsa muiden korttipelien rinnalla koko 1800-luvun. Lehdissä mainostettiin cambio-kortteja, joita painettiin Turussa ja Helsingissä. Suomessa pelin vanhin nimi palasi 1800-luvulla käyttöön uudempien rinnalla: Topelius mainitsee päiväkirjoissaan pelanneensa kucku-peliä ja kukku oli ehkä myös pelin suomenkielinen nimi. Vanha suosikki painui unhoon Suomessa 1900-luvulla.

Lähteet
-------

* Jäppinen, J: Kortinläiskettä museossa.[vanhentunut linkki] Helsingin kaupunginmuseo 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Peliohjeet englanniksi
* Gnavin kuvaus boardgamegeek.comissa (englanniksi)
**Ulrich von Brockdorff-Rantzau** (29. toukokuuta 1869 Schleswig – 8. syyskuuta 1928 Berliini) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Saksan ulkoministerinä ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuosina 1918–1919 sekä Saksan suurlähettiläänä Neuvostoliitossa vuosina 1922–1928.

Brockdorff-Rantzau toimi upseerina vuoteen 1894, jolloin hän siirtyi diplomaatiksi. Hän oli vuosina 1909–1912 Saksan pääkonsulina Budapestissa ja vuosina 1912–1918 suurlähettiläänä Kööpenhaminassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän tuki Tanskan puolueettomuuspolitiikkaa ja sai turvattua Saksan ja Tanskan välisen kaupan jatkumisen.

Sodan jälkeen Brockdorff-Rantzau tuli tammikuun alussa 1919 ulkoasiain valtiosihteeriksi (ulkoministeriksi) kansanvaltuutettujen neuvoston alaisuuteen ja jatkoi ulkoministerinä myös Philipp Scheidemannin hallituksessa. Brockdorff-Rantzau johti Saksan valtuuskuntaa Pariisin rauhankonferenssissa. Vaikka hänen asennoitumisensa Saksan tappion jälkeiseen maailmanpoliittiseen tilanteeseen oli melko joustava, hänen Versailles’n neuvotteluissa 7. toukokuuta 1919 pitämänsä vastauspuhe herätti paljon epäluuloja sodan voittajissa. Siinä hän ilmoitti Saksan kieltäytyvän kategorisesti hyväksymästä rauhansopimukseen "syyllisyyspykälää", jonka mukaan Saksa liittolaisineen oli yksin vastuussa sodasta. Ehdotukset Saksan kannalta lievemmistä rauhanehdoista eivät saaneet vastakaikua. Brockdorff-Rantzau kieltäytyi allekirjoittamasta "sanelurauhaksi" kutsumaansa Versailles’n rauhansopimusta, joten hän erosi ulkoministerin tehtävästä kesäkuussa 1919.

Rapallon sopimuksen solmimisen jälkeen Brockdorff-Rantzau nimitettiin Saksan ensimmäiseksi suurlähettilääksi Neuvostoliittoon vuonna 1922. Hänestä tuli yksi Saksan ja Neuvostoliiton välille syntyneen yhteistyön pääarkkitehteja yhdessä Neuvostoliiton ulkoministerin Georgi Tšitšerinin kanssa. Tuloksena syntyi muun muassa maiden välille huhtikuussa 1926 solmittu Berliinin sopimus, joka vähensi Saksan riippuvuutta länsivalloista ja tasapainotti siten Locarnon sopimusta. Brockdorff-Rantzau kuoli ollessaan lomalla Berliinissä vuonna 1928.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ulrich, count von Brockdorff-Rantzau (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 5.7.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1922), s. 840 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 5.7.2013.
3. 1 2 3  Christiane Scheidemann: Brockdorff-Rantzau, Ulrich Carl Christian, Graf (englanniksi) *1914-1918-online. International Encyclopedia of the First World War*. Viitattu 9.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulrich von Brockdorff-Rantzau** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Georges Mélièsin elokuvaa. Muista samannimisistä teoksista katso Matka kuuhun.*

**Matka kuuhun** (*Le Voyage dans la lune*) on Georges Mélièsin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama ranskalainen lyhyt mustavalkoinen mykkä tieteiselokuva vuodelta 1902. Elokuva perustuu Jules Vernen romaanin *Maasta Kuuhun* ideoihin. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään.

*Matka kuuhun* on Mélièsin kuuluisimpia teoksia ja tieteiselokuvan varhainen klassikko. Elokuvalla on ollut merkittävä vaikutus koko lajityyppiin aina nykypäiviin asti.

Kaikkien käsin ruutu ruudulta väritettyjen kopioiden luultiin kadonneen, mutta vuonna 1993 Barcelonasta löytyi huonokuntoinen kela, joka entisöitiin ja esitettiin toukokuussa 2011.

Elokuva
-------

Elokuva on vapautunut tekijänoikeuksien suojasta ja 12 min 52 s pituinen kopio on tässä vapaasti katsottavissa:

*Matka kuuhun (Le Voyage dans la lune),* Georges Mélièsin ohjaama elokuva vuodelta 1902

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva alkaa kun Mélièsin itsensä esittämä professori Barbenfouillis yrittää saada kollegansa vakuuttuneeksi ja lähtemään matkalle Kuuhun. Matka alkaa ja ohjusmainen avaruusalus osuu ja uppoaa ihmismäisesti kuvatun kuu-ukon silmään. Kuussa tiedemiehet törmäävät pian paikallisiin asukkaisiin ("Selene"), jotka johdattavat vierailijat kuninkaansa luokse. Tiedemiehet kuitenkin huomaavat, että kuun asukkaat katoavat muuttuen pölypilveksi, kun heitä koskettaa sateenvarjolla. Niinpä vierailijat onnistuvat karkaamaan ja palaavat sankareina Maahan, Pariisiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Nummelin, Jyri: *Valkoinen hehku. Johdatus elokuvan historiaan*, s. 69. Tampere: Vastapaino, 2005. ISBN 951-768-164-X.
2. 1 2  Pittillo, Mark: Le Voyage Dans la Lune *www.allmovie.com*. Viitattu 29.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Peltonen, Timo: Mélièsin kuumatka nyt väreissä. *Helsingin Sanomat* 1.9.2012, s. D 11.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matka kuuhun (vuoden 1902 elokuva)**.
* Mykkäelokuvasivusto.
* *Matka kuuhun* Youtube -videopalvelussa
**Aarne Pietarinen** (18. syyskuuta 1902 Liperi – 16. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.

Vuonna 1923 ylioppilaaksi Joensuun lyseosta tullut Pietarinen valmistui Kadettikoulusta 1926 sekä Sotakorkeakoulusta 1937. Hän toimi KTR 1:ssä mm. patterin päällikkönä 1926-1935 ja 1. divisioonan esikunnassa toimistopäällikkönä 1937-1939. Talvisodassa hän toimi 1. divisioonan operatiivisen toimiston päällikkönä 1939-1940. Välirauhan aikana hän työskenteli Suomenlahden sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1940-1941. Jatkosodassa Pietarinen toimi 8. divisioonan esikuntapäällikkönä 1941-1944. Samalla hän toimi lyhyen aikaa JR 4:n väliaikaisena komentajana. 

Sodan jälkeen Pietarinen toimi pääesikunnassa toimistopäällikkönä ja erikoistehtävissä 1944-1948. Kevyen prikaatin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1948-1952. Topografikunnan päällikkönä hän työskenteli 1952-1954 ja 1956-1959. 

Ylennykset: vänrikki 1926, luutnantti 1928, kapteeni 1933, majuri 1940, everstiluutnantti 1942, eversti 1952, kenraalimajuri 1959.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 28.3.1975, s. 16.