recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Monika Waidacher** (s. 9. heinäkuuta 1990 Zürich) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa ZSC Lionsia.

Ura
---

Waidacher on EHC Arosan kasvatti. Pääsarjatasolla hän debytoi kaudella 2008-2009 ZSC Lionsin joukkueessa. Lionsissa Waidacher pelasi kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Yhdysvaltoihin opiskelemaan neljäksi vuodeksi. Tuona aikana hän pelasi yhteensä 100 NCAA-ottelua tehden tehot 36+35=71. Opiskeluvuosiensa aikana Waidacher edusti kahdesti Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2012 turnauksessa joukkue voitti pronssia.

Waidacher palasi kaudeksi 2014-2015 Lionsiin, jossa hänet valittiin kaksi kautta myöhemmin kapteeniksi. Vuosina 2016, 2017 ja 2018 joukkue voitti kolmesti peräkkäin Sveitsin mestaruuden. Waidacher valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchangin vuoden 2018 talviolympialaisissa. Kuudessa turnauksessa pelaamassaan ottelussa Waidacher jäi ilman tehopisteitä.

Perhe
-----

Waidacherin isä Ludwig pelasi jääkiekkoa Sveitsin pääsarjatasolla. Myös hänen neljä veljeä Beni, Rico, Markus ja Thomas ovat pelanneet jääkiekkoa, mutta kukaan ei ole edennyt ammattilaissarjoihin. Lisäksi Monikan kaksi siskoa Isabel ja Nina ovat pelanneet hänen kanssaan samaan aikaan ZSC Lionsissa. Nina on myös olympiamitalisti vuoden 2014 Sotšin kisoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monika Waidacher EliteProspects. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Nina Waidacher EliteProspects. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
**Aarne Ankka** (ruots. *Arne Anka*) on ruotsalainen sarjakuvahahmo, jonka on luonut Charlie Christensen. Aarne on kirjallisuutta harrastava, rahaton tukholmalainen, joka arvostelee sapekkaasti ruotsalaista yhteiskuntaa ja elämäntapaa, vippailee kaveriltaan Krilleltä rahaa oluen ostoon ja yrittää houkutella naisseuraa tekeytymällä väärinymmärretyksi runoilijasieluksi. Epäsympaattisista piirteistään huolimatta Aarnessa on myös idealistin ja romantikon vikaa, mikä ehkä selittää hänen huonon sopeutumisensa nyky-yhteiskuntaan. 

Christensen piirsi sarjakuvaa ensimmäisen kerran vuosina 1983–1995. Sarjakuvan lopettamista Christensen perusteli sillä, että Espanjaan muutettuaan hän ei enää kyennyt arvostelemaan ruotsalaista yhteiskuntaa riittävän aidolla asenteella. Sarjakuvassa Aarne avioitui, ryhtyi viettämään tavallista perhe-elämää ja jätti hyvästit lukijoille.

Joulukuussa 2004 Aarne ilmaantui yllättäen toiseen Christensenin sarjakuvaan, *Konrad K.:hon*, *Dagens Arbete* -sanomalehdessä. Aarne on ottanut avioeron ja on elämänasenteeltaan jos mahdollista entistäkin kyynisempi. Pian Aarnesta tuli uudelleen sarjakuvan päähenkilö. 

Aarne muistuttaa ulkonäöltään suuresti Aku Ankkaa, mistä syystä Disney uhkasi Christenseniä oikeudellisilla toimilla. Aarnen nokka muuttui joksikin aikaa teräväkärkiseksi, mutta sittemmin nokka palautui alkuperäiseen akuankkamaiseen muotoonsa. Tarinassa nokan samanmuotoisuus on selitetty sillä, että Aarne on käynyt ostamassa pilailupuodista Akun nokan. Silloin tällöin piirroksissa näkyykin Aarnen takaraivon yli kulkeva naru, jolla nokka on kiinnitetty kasvoille. Christensen myös käytti Carl Barksiin viittaavaa taiteilijanimeä Alexander Barks.

Aarne Ankka -sarjakuvien pohjalta on tehty myös näytelmä, joka on esitetty Suomessa Teater Viirusin, Suomen Kansallisteatterin ja Svenska Teaternin yhteistuotantona ruotsiksi. Syyskuussa 2006 näytelmä kantaesitettiin suomeksi Tampereen Työväen Teatterin näyttämölle Marika Vapaavuoren ohjaamana. Aarnea esitti näytelmässä Lari Halme.

Sarjakuva-albumit
-----------------

* *Aarne Ankka* – 1998 Kustannus Oy Jalava
	+ mustavalkopainos, 47 sivua. Sisältää yhden sivun mittaisia sarjakuvia vuosilta 1983–1989
* *Aarne Ankka 2* – 1998 Jalava
	+ mustavalkopainos, 46 sivua. Sarjakuvia vuosilta 1989–1991 sekä yksi vuodelta 1993
* *Aarne Ankka 3* – 1999 Jalava
	+ mustavalkopainos, 38 sivua. Sarjakuvia vuosilta 1990–1993

Lähteet
-------

1. ↑  Editions Library Thing
2. ↑  Valta, Reijo: Aarne Ankan uudet seikkailut *Pois työpöydältä*.  8.8.2014. Viitattu 8.8.2014.
3. ↑  Arne Anka till Helsingfors[vanhentunut linkki] Nummer 2001
4. ↑  Syksy 2006 Tampereen työväen teatteri
**Monica Z** on ruotsalainen elämäkertaelokuva, joka perustuu väljästi jazzlaulaja Monica Zetterlundin elämänvaiheisiin. Vuonna 2013 ensi-iltansa saaneen draamaelokuvan on ohjannut tanskalainen Per Fly. Pääosaa esittää Edda Magnason, joka esittää itse myös elokuvassa kuultavat laulut.

Juoni
-----

Elokuva kertoo Zetterlundin uran nousuvaiheesta 1960-luvulla rakkaus- ja perheongelmineen. Monica Zetterlund etenee kotikaupunkinsa Hagforsin puhelinkeskuksen hoitajasta Bill Evansin kanssa yhteistyötä tekeväksi jazztähdeksi New Yorkissa. Tarina päättyy vuoden 1974 avioliittoon basisti  Sture Åkerbergin kanssa.

Tuotanto
--------

Elokuvan kuvauspaikkakuntia olivat Trollhättan, Nossebro, Tukholma ja New York. 

Elokuvassa kuultavat kappaleet julkaistiin myös albumina. Sen on tuottanut Peter Nordahl, joka myös sovitti musiikin ja johti orkesteria.

Vastaanotto
-----------

*Monica Z* sai ensi-iltansa 10. elokuuta 2013 ja nousi sen vuoden neljänneksi katsotuimmaksi teatterielokuvaksi Ruotsissa. Se sai hyvät arvostelut, mutta Zetterlundin sukulaiset ja tuttavat kritisoivat muun muassa laulajan isän Bengtin hahmoa, joka oli tehty todellista synkemmäksi. Käsikirjoittaja Peter Birro vastasi, ettei halunnut tehdä tarkkaa dokumenttia vaan dramatisoida tärkeitä ja vaikeita asioita Monica Zetterlundin elämässä, joista yksi oli suhde isään.

Elokuva sai eniten ehdokkuuksia vuoden 2014 Guldbagge-palkintogaalan eri sarjoihin, kaikkiaan yksitoista. Se tuotti tekijöilleen palkinnot parhaasta ohjauksesta (Per Fly), parhaasta naispääosasta (Edda Magnason) ja parhaasta miessivuosasta (Sverrir Gudnason).

Suomessa *Monica Z* sai teatteriensi-iltansa Cinema Mondon maahantuomana ilman suomalaisia käännöstekstejä Helsingin Bio Engelissä ja Kauniaisten Bio Granissa 8. joulukuuta 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ruotsalainen menestyselokuva jazzlaulaja Monica Zetterlundista ottaa taiteellisia vapauksia, Helsingin Sanomat 5.12.2013. Viitattu 28.12.2015.
2. ↑  Kotirinta, Pirkko: Edda M versioi taitavasti Monica Z:aa, Helsingin Sanomat 8.1.2014. Viitattu 28.12.2015.
3. ↑  "Sweden Yearly Box Office 2013".
4. ↑  *Monica Z* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Monica Z (film)
Antibiootin aiheuttama moninuotoinen punavihoittuma.
**Monimuotoinen punavihoittuma**, joka tunnetaan yleisesti lääketieteessä paremmin nimellä **erythema multiforme** on ihosairaus, jolle ovat tyypillisiä pyöreät, ihosta koholla olevat kutiavat, punoittavat tai punarenkaiset kokardimaiset muutokset. Taudin vakavassa muodossa muutoksia on myös limakalvoilla. Taudin hengenvaaralliseksi muodoksi on joskus nimetty Stevens–Johnsonin oireyhtymä, jota kuitenkin pidetään myös omana erillisenä häiriönään toksisen epidermaalisen nekrolyysin ohella. Punavihoittuman diagnoosi hahmottuu kliinisen taudinkuvan perusteella, ja se varmistetaan koepalan avulla.

Varsinkin taudin lievä muoto on suhteellisen yleinen*lähde?*. Sitä hoidetaan paikallisesti vesisuihkein, miedoilla kortisonivoiteilla ja varsinkin kutinaa lievittävillä antihistamiineilla. Tauti paranee usein ilman lisäkortisonia itsestäänkin, mutta joskus se voi kestää pitkään eikä hoito tehoa hyvin. Taudin aiheuttaja jää usein tuntemattomaksi, eikä sen syntymekanismia ole täysin selvitetty. Taudin syntyyn näkyy usein liittyvän immunoglobuliini IgM. Taustatekijöistä tiedetään muun muassa infektiot, kuten herpes simplex -virus. Usein kyseessä on lääkeaineihottuma, syynä esimerkiksi sulfa tai antibiootti. Myös epäillyn lääkeaineen nauttiminen on lopetettava.

Stevens-Johnsonin syndrooma on hoidettava sairaalassa. Se on hengenvaarallinen ja saattaa vaatia tehohoidon yksikköä. Siellä annetaan kortikosteroideja suun kautta tai laskimoon, ja siellä on valmiudet hengityksen turvaamiseen, vaikkapa nopeaan hengitysteiden avaamiseen.

Patogeneesi
-----------

Erythema multiformen ihomuutokset aiheutuvat CLA-positiivisten, sytotoksisten T-solujen ryhmittäytymisestä ihomuutoksen keskellä. Muutoksen reunoilla on CD4+ -auttaja-T- ja Langerhanin soluja. Sytotoksiset T-solut reagoivat lääkkeeseen tai mikrobiin ja todennäköisesti ristireagoivat basaalisolukerroksen ja mukoosan antigeenien kanssa aiheuttaen kudostuhoa.

Vakavimmissa erythema multiformen muodoissa nähtävä koko epidermiksen kattava nekroosimuutos.

Histologia
----------

Histologisessa kuvassa nähdään iholeesioiden kohdalla pinnallista perivaskulaarista lymfosyytti-infiltraattia, jonka aiheuttamana dermis on ödeeminen. Lymfosyytit kerääntyvät nauhana dermoepidermaaliseen junktioon ja tuhoavat basaalisen epidermaalisen solukerroksen soluja. Ajan saatossa muutoskohta nekrotisoituu ja rakkuloituu. Vakavissa tautimuodoissa nähdään toksista epidermaalista nekroosia, jossa nekroosi ulottuu koko epidermiksen paksuudelle.

Kansainvälisessä ICD-10-tautiluokituksessa sairaus on koodilla L 51.

Lähteet
-------

1. ↑  Claudia King, Erythema multiforme DermNet NZ, viitattu 29.7.2023
2. ↑  Stevens–Johnsonin oireyhtymä Terveyskirjasto 3.9.2021, viitattu 29.7.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Duodecim-terveysportti
**Un tranquillo posto di campagna** (ransk. *Un coin tranquille à la campagne*; kansainvälinen nimi *A Quiet Place in the Country*) on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut Elio Petrin ohjaama italialais-ranskalainen yliluonnollinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Franco Nero ja Vanessa Redgrave. Elokuvan käsikirjoituksen laativat ohjaaja Petri, Tonino Guerra ja Luciano Vincenzoni, ja elokuvan tuottajana oli Alberto Grimaldi. Ennio Morricone sävelsi elokuvaan musiikin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Suosittu taidemaalari, Leonardo Ferri (Franco Nero), lähtee kaupungista ja vuokraa talon maaseudulta etsiäkseen kadonnutta inspiraatiotaan. Talossa on kaunis aave, joka hurmaa taiteilijan. Taiteilijan mielenterveys alkaa horjua, ja hän alkaa vajota yhä syvemmälle hulluuteen. Kun taiteilijan kihlattu saapuu vierailulle, ongelmallinen taiteilija murhaa hänet ja pilkkoo hänet pieniksi paloiksi.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Franco Nero  | … |  Leonardo Ferri
  |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Flavia
  |
|  Georges Géret  | … |  Attilio
  |
|  Gabriella Boccardo  | … |  Wanda
  |
|  Madeleine Damien  | … |  Wandan äiti
  |
|  Rita Calderoni  | … |  Egle
  |
|  Renato Menegotto  | … |  Eglen ystävä
  |

Tuotanto
--------

*Un tranquillo posto di campagna* kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Italiassa. Italiassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Milanon, Venetsian, Vicenzan ja Padovan kaupungit. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Produzioni Europee Associati, Les Productions Artistes Associés ja Produzioni Associate Delphos.

Julkaisu
--------

*Un tranquillo posto di campagna* sai ensi-iltansa Italiassa 14. marraskuuta 1968 ja Ranskassa 14. elokuuta 1969. Elokuva esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla 30. kesäkuuta 1969. Yhdysvaltain ensi-ilta oli New Yorkissa 28. elokuuta 1970. *Un tranquillo posto di campagna* -elokuvaa levitti United Artists. *Un tranquillo posto di campagna* julkaistiin DVD:nä kansainvälisellä nimellään *A Quiet Place in the Country* 9. elokuuta 2011.

Palkinnot ja ehdokkuudet
------------------------

| Palkinnot ja ehdokkuudet |
| --- |
| Palkinto | Kategoria | Ehdokas | Tulos |
| Berliinin elokuvajuhlat: Kultainen karhu | Paras elokuva | Elio Petri | Ehdokkuus |
| Berliinin elokuvajuhlat: Hopeinen karhu | Paras elokuva | Voitto |
| Berliinin elokuvajuhlat: Special Jury Prize | Paras elokuva | Voitto |
| Italian National Syndicate of Film Journalists: Hopeanauha | Paras värielokuvan kuvaus | Luigi Kuveiller | Ehdokkuus |
| Paras lavastus | Sergio Canevari | Ehdokkuus |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Un Tranquillo Posto di Campagna (1969) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 10.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  A QUIET PLACE IN THE COUNTRY (1970) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 10.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Un tranquillo posto di campagna* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Un tranquillo posto di campagna* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Un tranquillo posto di campagna* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Metsämiehen laulu** on Aleksis Kiven runo, joka ilmestyi kokoelmassa *Kanervala* (1866). Kivi sisällytti runon alun perin romaaninsa *Seitsemän veljestä* varhaisversioon, mutta runo ei päätynyt lopulliseen romaaniin.

Metsämiehen laulu
-----------------

Terve metsä, terve vuori,   

terve metsän ruhtinas!   

Täs on poikas uljas nuori,   

esiin käy hän voimaa täys   

kuin tuima tunturin tuuli.   

  

Metsän poika tahdon olla,   

sankar jylhän kuusiston   

Tapiolan vainiolla   

karhun kanssa painii lyön,   

ja maailma Unholaan jääköön.  

  

Ihana on täällä rauha,   

urhea on taistelo.   

Myrsky käy ja metsä pauhaa,   

tulta iskee pitkäinen,   

ja kuusi ryskyen kaatuu.  

  

Viherjäisell lattialla,   

mis ei seinät hämmennä,   

tähtiteltin korkeen alla   

käyskelen ja laulelen,   

ja kaiku ympäri kiirii.  

  

Kenen ääni kiirii siellä,   

metsän immen lempeän.   

Liehtarina miehen tiellä   

hienohelma hyppelee,   

ja kultakiharat liehuu.  

  

Metsän poika tahdon olla,   

sankar jylhän kuusiston   

Tapiolan vainiolla   

karhun kanssa painii lyön,   

ja maailma unholaan jääköön.

Sovituksia
----------

Runon on Jean Sibelius säveltänyt lauluksi 1899. Laulua on Sibelius-sivustolla kuvattu seuraavasti: "Uhoava ja itsevarma miesjoukko palaa luontoon riemukkaissa tunnelmissa."

Suomalaisyhtye Freud Marx Engels & Jung sovittanut runon Black Sabbath -yhtyeen "Paranoid"-kappaleen sävelmään nimellä "Metsän poika" vuoden 1993 albumillaan *Anjovissalaattia*.

Lähteet
-------

1. ↑  Metsämiehen laulu Otavan opisto.  Arkistoitu 25.6.2016. Viitattu 6.6.2016.
2. ↑  Tiet lähteisiin, Aleksis Kivi *Finlit.fi*.  Arkistoitu 29.10.2015. Viitattu 6.6.2016.
3. ↑  Jean Sibelius, Musiikki, Kuoroteokset *Sibelius.fi*. Viitattu 6.6.2016.
4. ↑  Soittakaa Paranoid! Mutta kuka tekee sen parhaiten? Cover vai orkkis? -sarja selvittää *Soundi*.
5. ↑  Metsän poika – Freud Marx Engels & Jung
6. ↑  iTunes: Freud Marx Engels & Jung – Anjovissalaattia

Aiheesta muualla
----------------

* Anto Leikola: Aleksis Kivi ja luonto *Aleksis Kivi, kansalliskirjailija*. Viitattu 6.6.2016. [vanhentunut linkki]
*Una partita a scacchi*
**Una partita a scacchi** ("Erä šakkia") on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Luigi Maggin ohjaaman lyhyen jännityselokuvan pääosia esittävät Antonio Grisanti ja Febo Mari.

Juoni
-----

Mielipuoli nousee junaan ja ehdottaa matkakumppanilleen, että he pelaisivat erän šakkia. Panokseksi hän asettaa heidän elämänsä, hävinnyt kuolee! Matkustaja pitää ehdotusta vitsinä, mutta pian hän huomaa miehen olevan tosissaan. Hän kirjoittaa hätäviestin mansettiinsa ja pudottaa sen asemalla junan ikkunasta. Peli jatkuu, mutta seuraavalla asemalla puhelimitse viestin saaneet karabinieerit ryntäävat junaan ja pelastavat matkustajan, jonka mielipuoli on ehtinyt kuristaa puolikuolleeksi.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Antonio Grisanti  | … |  mielipuoli
  |
|  Febo Mari  | … |  matkustaja
  |

Tuotanto
--------

Ambrosio Filmin tuottama *Una partita a scacchi* on esimerkki yhtiön varhaisista jännityselokuvista. "Pieneksi helmeksi" mainitun yksinkertaisen elokuvan vaikutus perustuu junamatkan luomaan rytmiin ja kahteen rinnakkain leikattuun tapahtumaketjuun. Myös näyttelijätyöskentely on yllättävän luontevaa.

Restaurointi
------------

Elokuvan ranskankielisillä väliteksteillä varustettu kopio on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Alkuperäisestä 185 metrin pituudesta on jäljellä 172 metriä. Restaurointi on nähtävissä Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bernardini, Aldo & Martinelli, Vittorio: *Il cinema muto italiano: I film degli anni d’oro. 1912, seconda parte*, s. 60. Bianco e Nero, numero speciale. Roma: Nuova ERI, Centro Sperimentale di Cinematografia, 1995. ISBN 88-397-0918-5. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Bertellini, Giorgio (ed.): *Italian Silent Cinema: A Reader*, s. 86. New Barnet: John Libbey Publishing, 2013. ISBN 9780-86196-670-7.
3. 1 2 3  Cineteca MNC *vimeo.com*. Viitattu 10.8.2017.
4. ↑  Cinema Carlina: Programma montaggio Museo Nazionale del Cinema *annalisa-russo.squarespace.com*. Viitattu 10.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Una partita a scacchi* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Maria Eliza Rundell** (1745 – 16. joulukuuta 1828) oli englantilainen keittokirjailija ja alallaan yksi 1800-luvun menestyneimmistä.

Ura
---

Rundell lähetti vuonna 1806 joukon ruokareseptejä ja kodinhoito-ohjeita kirjankustantaja John Murraylle, joka oli hänen pitkäaikainen perhetuttavansa. Murray taustavoimineen työsti niistä teoksen *A New System of Domestic Cookery*, joka julkaistiin samana vuonna. Kirjasta tuli menestys. Varakas Rundell ei halunnut lainkaan rahallista palkkiota. Sittemmin Rundell riitautui Murrayn kanssa ja halusi julkaista kirjastaan kokonaan uuden painoksen uuden kustantajan kanssa. Kiista päättyi 1823, jolloin Murray osti kaikki oikeudet Rundellin teokseen. *A New System of Domestic Cookery* julkaistiin saksaksi vuonna 1841 ja samana vuonna ilmestyi teoksen 65. englanninkielinen painos. Viimeinen painos julkaistiin 1880.

Yhdysvalloissa *A New System of Domestic Cookery* julkaistiin 1807 ja se sai 37 painoskertaa. Yhdysvaltalaiseen versioon tehtiin sikäläisen maun mukaisia muutoksia.

Kaikkiaan *A New System of Domestic Cookery* -teosta myytiin puolisen miljoonaa kappaletta ja sen tuotot avittivat John Murrayn kustantamoa nousemaan yhdeksi viktoriaanisen aikakauden merkittävimmistä.

Rundellin kirjalliseen tuotantoon kuuluvat myös teokset *Domestic Happiness* (1806) ja *Letters addressed to Two Absent Daughters* (1814).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maria Eliza Ketelby Rundell – Domestic Goddess (html) *Janeausten.co.uk*.  16.4.2012. The Jane Austen Centre.  Arkistoitu 16.12.2019. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Rundell, Maria Eliza Ketelby, 1745-1828 (html) *D.lib.msu.edu*. Michigan State University. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Grice, Elizabeth: How Mrs Rundell whipped up a storm (html) *The Telegraph*.  27.6.2007. Telegraph Media Group Limited. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Carrell, Severin: Archive reveals Britain's first domestic goddess (html) *The Guardian*.  26.6.2007. Guardian News & Media Limited. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Abel Pacheco de la Espriella** (s. 22. joulukuuta 1933 San José) on costaricalainen poliitikko. Hän oli maansa presidentti 2002–2006, edustaen Sosiaalisen Kristillisen Yhtenäisyyden Puoluetta (Partido Unidad Social Cristiana – PUSC). Hänet valittiin toisella vaalikierroksella, jossa hän sai 58 prosenttia äänistä huhtikuussa 2002.

Elämäkerta
----------

### Perhe

Abel Pacheco ja hänen ensimmäinen vaimonsa, Elsa Maria Muñoz Bathan, saivat viisi lasta. Pacheco meni naimisiin vuonna 1975 toisen vaimonsa, Leila Rodríguez Stahlin kanssa. Vaimo on entinen Miss Costa Rica.

### Ura

Pacheco on lääketieteen tohtori, joka valmistui Universidad Nacional Autónoma de Méxicosta, ja opiskeli psykiatriaa myös Louisianan osavaltionyliopistossa. Hän työskenteli lääkärinä vuodesta 1959 ja johti psykiatrian keskussairaalaa vuosina 1973–1976.

Pacheco oli 1970–1990-luvuilla suosittu televisiojuontaja. Tänä aikana hän jatkoi opettamista University of Costa Ricassa ja samaan aikaan palveli asiakkaita omistamassaan vaateliikkeessä *El Palacio del Pantalón*. Hän myös kirjoitti useita romaaneja ja popmusiikkia.

Hänen poliittinen uransa alkoi vasta 64-vuotiaana, 1. helmikuuta 1998, kun hänet valittiin eduskuntaan PUSC-puolueen listoilta.

Valmistauduttaessa vuoden 2002 presidentinvaaleihin hänet valittiin PUSCin ehdokkaaksi puoluekokouksessa ylivoimaisella 76 % äänimäärällä.*lähde?* Hänen ehdokkuutensa nähtiin puolueen uudistushenkisten voittona.

Pachecon teemoina olivat itseluottamuksen palauttaminen costaricalaisille, valmistautuminen globalisaatioon ja korruption ja köyhyyden kitkeminen.

Valien ensimmäisellä kierroksella Pacheco sai 38,6 % äänistä, kun suoraan läpimenoon olisi tarvittu 40 %. Toisella kierroksella Pacheco sai 58 % äänistä, vastustaja sosiaalidemokraatti Rolando Araya hävisi niukalla marginaalilla.

Valtakaudellaan Pachecon oli vaikea saada uudistuksia läpi, sillä hänen puolueellaan ei ollut enemmistöä parlamentissa. Pachecon kiivaasti ajama verouudistus tuli eduskunnan harkittavaksi vasta hänen seuraajansa Óscar Ariasin aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  "Biografía: Leila Rodríguez Stahl Pacheco de Primera Dama de la República de Costa Rica" (Arkistoitu – Internet Archive).
2. 1 2 3 4  Abel Pacheco de la Espriella *CIDOM*. Viitattu 25.8.2016.
3. ↑  Poet Turned President Has Dream for Costa Rica *Washington Post*.  2002. Viitattu 25.8.2016.
4. ↑  Ex-President Pacheco Unveils Official Portrait *Tico Times*.  2006. Viitattu 25.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Microsoft Kin** oli ohjelmistoyhtiö Microsoftin myyntiin tuoma matkapuhelinmallisto. Laitteiden valmistuksesta vastasi japanilainen elektroniikkavalmistaja Sharp. Kokoonpanon se teetti alihankintana Elcoteqin Pekingin tehtaalla. Kin oli myynnissä Yhdysvalloissa vuoden 2010 huhtikuusta heinäkuuhun, jonka jälkeen mallisto lakkautettiin. Euroopan markkinoilla sitä ei myyty lainkaan.

Microsoft oli käyttänyt vuosien aikana kehitystyöhön miljardi dollaria, mutta jo kuuden viikon kuluttua myyntiin tulosta ilmoitettiin malliston lopettamisesta. Juuri ennen lopettamisilmoitusta puhelinta oli myyty puoleen hintaan. Arviot myytyjen puhelimien määrästä vaihtelivat 500–10 000 kappaleen välillä. Tätä voidaan pitää näiden lukujen valossa yhtiöltä täydellisenä epäonnistumisena. Kin tähtäsi älypuhelinmarkkinoille mutta siitä puuttuivat kokonaan ominaisuudet joita kuluttajat olettavat niissä olevan kuten esimerkiksi kartta-/navigointiohjelmisto, YouTube-, sää- ja pelisovellukset. Koska Kin perustui Microsoftin Windows CE-käyttöjärjestelmälle, sillä ei voinut katsella Flash-tekniikkaa hyödyntäviä videoita. Laitteen GPS-vastaanotin lisäsi ainoastaan paikkatiedon sillä otettuihin valokuviin, eikä sitä voinut hyödyntää muuten. Kuvia ei tallennettu laitteen muistiin vaan jokainen kuva ladattiin erityiselle Kin Studio -palvelimelle. Laitteelle saatava sovellusvalikoima oli olematon. Laitteessa ei ollut paikkaa muistikortille.

Lähteet
-------

1. ↑  Elcoteq tekee Microsoftin Kin-matkapuhelimet *Taloussanomat.fi*.  18.5.2010. Viitattu 29.10.2010.
2. ↑  Linnake, Tuomas: Microsoft heittää Kin-puhelimet tunkiolle *itviikko.fi*.  1.7.2010. Viitattu 29.10.2009.
3. ↑  Zeman, Eric: Does It Matter How Many Kins Microsoft Sold? *InformationWeek*.  8.7.2010.  Arkistoitu 24.7.2010. Viitattu 15.9.2010. (englanniksi)
4. ↑  Microsoft listii Kin-puhelimet – Elcoteq ei kommentoi  1.7.2010. Tietoviikko.fi. Viitattu 29.10.2010. [vanhentunut linkki]
Garum-amforaa esittävä mosaiikki Pompejista. Astian teksti: Garum, villa Aulus Umbricius Scaurus, Pompeii; G(ari) F(los) SCAM(bri) SCAURI
Kaksi Pomejista löydettyä garum-amforaa.
Garumin valmistukseen erikoistunut paikka Baelo Claudiassa, Espanjassa. 
**Garum** (lat. < kr. *garon* tai *garos*, jonkin tuntemattoman kalan nimi) oli antiikin kreikkalaisten ja roomalaisten käyttämä kalakastike. Se oli suosittua etenkin Roomassa. Se valmistettiin fermentoimalla kalanperkeitä viikkokausia auringossa. Tämän jälkeen niistä puristettiin käynyttä nestettä pulloon. Se tarjoiltiin usein maidossa ja hunajassa liotetun hanhenmaksan kera. 

Roomassa garumin teko oli ainakin jossain vaiheessa kielletty kotioloissa sen kuvottavan hajun takia. Lopputuote oli kuitenkin verrattain miedon hajuista ja makuista, ja parhaat garumit olivat hinnaltaan yhtä kalliita kuin hajuvesi. Garum tuotti umami-makuaistimuksen.

Pompeji oli tunnettu garumistaan. Ainakin Plinius vanhempi ja Martialis ovat kirjoituksissaan kuvailleet garumia. Apiciuksessa on 350 garumia tarvitsevaa reseptiä. 

Nykyisin garumia vastaavaa kalakastiketta käytetään yleisesti ruoanlaitossa erityisesti Thaimaassa *(nam pla)* ja Vietnamissa  *(nuoc mam)*.

Loisten levittäjänä
-------------------

Kalojen loinen, lapamato, oli levinnyt roomalaisajalla yllättävän laajalle, varsinkin verrattuna Roomaa edeltäneisiin pronssi- ja rautakauden kulttuureihin. Garumin raakana valmistamisen ja säilömisen vuoksi loisen munat säilyivät, joten lapamato levisi kastikkeen mukana.  Kaakkoisaasialaisessa keittiössä käytettävän samantyyppisen kastikkeen korkea suolapitoisuus tuhoaa loisten munat.

Lähteet
-------

1. ↑  Toussaint-Samat, *The History of Food*, revised ed. 2009, p338f.
2. ↑  Kalakastikkeen nimet thaiksi ja vietnamiksi  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Roomalaiset kakkivat kauniisti - silti loiset ja taudit levisivät *yle.fi*. Viitattu 29.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Garum**.
**Carlo Cattaneo** (15. kesäkuuta 1801 Milano – 5. helmikuuta 1869 Lugano) oli italialainen filosofi, lehtikirjoittaja, poliitikko, opettaja ja patriootti. Hänellä oli merkittävä rooli keväällä 1848 järjestetyssä kapinassa, joka tunnetaan nimellä Milanon viisi päivää. Hän oli myös eräs Italian yhdistymisen keskeisiä hahmoja. Tasavaltalaisena Cattaneo piti määrätietoisesti etäisyyttä syntyneeseen Italian kuningaskuntaan. Cattaneo hankki huomattavan henkisen pääoman, ja hänet tunnetaan positivismin kannattajana.

Ura
---

Carlo Cattaneon vanhemmat olivat kultaseppä Melchiorre ja Maria Antonia Sangiorgi. Cattaneo opiskeli alkuun Milanossa ja sittemmin oikeustiedettä Pavian yliopistossa. Hän valmistui 1824, minkä jälkeen hän toimi opettajana Milanossa vuoteen 1835. Cattaneo osallistui aktiivisesti keskusteluun Lombardian kehittämisestä; hän perusti 1839 Il Politecnico -aikakauslehden ajatustensa alustaksi. Cattaneo oli mukana kevään 1848 kapinassa, jota alettiin kutsua nimellä Milanon viisi päivää. Demokraattina ja tasavaltalaisena hän joutui kuitenkin oppositioon suhteessa Milanon maltilliseen hallitukseen. Cattaneo muutti samana vuonna Pariisiin, ja sieltä edelleen Sveitsin Ticinoon, jossa hän eli loppuelämänsä. Hän opetti filosofiaa Luganossa vuodesta 1852.

Cattaneo seurasi Italian yhdistymiskehitystä ulkopuolelta ja suhtautui siihen kriittisesti. Federalistina hän ei myöskään sopinut niin kutsutun demokraattisen vasemmiston riveihin. Cattaneo valittiin Italian edustajainhuoneeseen 1860 ja 1867, mutta hän ei hyväksynyt monarkiaa, eikä osallistunut istuntoihin.

Cattaneo kirjoitti ahkerasti politiikasta, taloudesta, historiasta ja filosofiasta. Lisäksi hän toimi kirjallisuuskriitikkona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Carlo Cattaneo *Dizionario Storico della Svizzera*. Viitattu 11.5.2021. (italiaksi)
2. 1 2 3 4  Cattàneo, Carlo (html) *Treccani.it*. Istituto della Enciclopedia Italiana fondata da Giovanni Treccani S.p.A.. Viitattu 11.5.2021. (italiaksi)
3. ↑  Carlo Cattaneo (html) *Britannica.com*. Encyclopædia Britannica, Inc.. Viitattu 11.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Filosofico.net: CARLO CATTANEO

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Naapuruussovittelu** on menetelmä, jonka avulla voi käsitellä asumisen, kotirauhan ja naapurisuhteiden häiriöitä, esimerkiksi arkielämää häiritsevää käyttäytymistä, asuinyhteisön ristiriitoja, sääntörikkomuksia ja vahingontekoja. Sen päämääränä on asumisen turvallisuus ja naapurisopu. Naapuruussovittelu on joko kahdenvälistä tai laajempaa yhteisösovittelua. Restoratiivisten periaatteiden mukaisesti keskuksen toiminnassa olennaista on parantaa naapurien kommunikointia ja rohkaista heitä vuorovaikutukseen. Toisin kuin rikos- ja riita-asioiden sovittelusta ei naapuruusovittelusta ole säädetty lailla. 

Sovittelun tavoitteena on löytää yhteinen ja kestävä ratkaisu ongelmatilanteeseen ja estää häiritsevien tilanteiden paisuminen vihamielisyydeksi, vihamielisyyden paisuminen riidoiksi ja riitojen paisuminen pitkäkestoisiksi selkkauksiksi. Naapuruussovittelulla puututaan häiriöihin, hankalaksi koettuihin tilanteisiin ja ristiriitoihin, kuten häiritsevään käyttäytymiseen ja yhteisten tilojen käyttöön, asukastoimikuntien yhteistyön ongelmiin, kiinteistöyhtiön ja asukkaiden väliseen epäluottamukseen, etnisiin ja kulttuurien välisiin selkkauksiin. Sovittelussa on mukana naapureiden lisäksi ulkopuolinen sovittelija.

Suomessa toimii muun muassa Naapurisovittelun keskus, jonka palvelu on maksutonta. Keskus kuuluu Suomen Sovittelufoorumiin, joka on yleishyödyllinen ja voittoa tavoittelematon yhdistys, joka tukee kaikkien sovittelun osa-alueiden toimintaa Suomessa.

Taustaa
-------

Jo 2000-luvun alussa Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) Let's Talk -hankkeessa koulutettiin maahanmuuttajataustaisia henkilöitä sovittelijoiksi. Vuonna 2006 Suomen Pakolaisapu ry ryhtyi kehittämään välineitä asiakkaidensa asumiseen liittyviin ongelmiin. He havaitsivat muun muassa, että taloyhtiöissä muodostuvan ongelmia esimerkiksi silloin, kuin maahan juuri muuttaneet eivät olleet tietoisia järjestyssäännöistä. Pian havaittiin, että naapurit olivat parhaita neuvomaan toisiaan, sen sijaan että paikalle olisi kutsuttu ulkopuolinen ammattilainen.

Vuoden 2015 alussa Pakolaisapu perusti Naapuruussovittelun keskuksen. Vuonna 2020 Naapuruussovittelun keskuksessa sovitelluista tapauksista noin kolmasosassa toisena osapuolena on ollut maahanmuuttaja.

Katso myös
----------

* Naapurimelu

Lähteet
-------

1. 1 2  Naapuruussovittelu *Suomen Sovittelufoorumi SSF*. Viitattu 2.7.2020.
2. ↑  Tuuli Samela & Henrik Elonheimo: Naapuruussovittelu ja asukastyö - Haaste *www.haaste.om.fi*.  Arkistoitu 2.7.2020. Viitattu 2.7.2020.
3. ↑  Veikkaus: Ajankohtaista *Veikkaus.fi*. Viitattu 2.7.2020.
4. ↑  Asuminen | Tietämättömyys taloyhtiön tavoista aiheuttaa eniten naapuririitoja maahanmuuttajien ja kantaväestön välillä – "Yhdessä asunnossa uuni oli pantu päälle ja luukku jätetty auki", kiinteistöjuristi kertoo *Helsingin Sanomat*.  4.10.2020. Viitattu 5.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Naapuruussovittelun keskus
* Suomen Sovittelufoorumi SSF
* Suksipa naapuri suolle! Naapurisovittelija ratkoo työkseen erimielisyyksiä – joskus entiset riitapukarit voivat jopa ystävystyä
*
**Porvoon museo** on vuonna 1897 perustettu Itä-Uudenmaan alueellinen vastuumuseo, joka toimii 1764 valmistuneen Porvoon raatihuoneen tiloissa. Sen omistaa oma yhdistys, kun yleensä vastuumuseot omistaa kaupunki.

Historia
--------

Porvoon museo sai alkunsa, kun Borgå Museiföreningin (Porvoon museoyhdistys) perusti vuonna 1896 museon, jolle Porvoon kaupunki luovutti sen käyttöön tarpeettomaksi käyneen huonokuntoisen raatihuoneen, joka oli jo päätetty purkaa. Toukokuussa 1896 toimintansa aloittanut yhdistys järjesti esinekeräyksen, joka loi pohjan seuraavan vuoden tammikuussa avatun museon kokoelmille. Itä-Uudenmaan maakuntamuseoksi Porvoon museo nimettiin vuonna 1982 ja vuonna 2020 uuden museolain myötä alueelliseksi vastuumuseoksi. Sen omistaa edelleen Porvoon museoyhdistys, mutta taloudellisesti museota ylläpitää Porvoon kaupunki.

Rakennukset ja näyttelyt
------------------------

Porvoon museolla on kaksi perusnäyttelyä, jotka sijaitsevat Vanhalla Raatihuoneella sekä 1763 valmistuneessa Holmin talossa. Raatihuoneen perusnäyttely esittelee Porvoon historiaa sekä Itä-Uudenmaan menneisyyttä jääkaudelta aina 1700-luvulle saakka. Lisäksi raatihuoneella on esillä kaupungissa syntyneiden Albert Edelfeltin sekä Ville Vallgrenin töitä. Holmin taloon puolestaan on sisustettu varakkaan 1700-luvun porvoolaisen kauppiaan koti. Lisäksi museon hallintaan kuuluu Porvoon empirekaupunginosassa sijaitseva J. L. Runebergin koti, joka esittelee kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin ja hänen perheensä elämää 1800-luvulla.

Lähteet
-------

* Porvoon museon kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porvoon museo** Wikimedia Commonsissa

* Uudenmaan museo-opas (Arkistoitu – Internet Archive)
* Porvoon museo Museot.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Porvoon museo (Q18346682)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | maakuntamuseo, kulttuurihistoriallinen museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Porvoo |
|  |
| katuosoite | Raatihuoneenkatu 21 |
|  |
| koordinaatit | 60°24′N 25°40′E﻿ / ﻿60.4°N 25.66°E﻿ / 60.4; 25.66 |
|  |
|  |

 |
Ralf Friberg vuonna 1968.
**Ralf Hjalmar Mikael Friberg** (s. 17. huhtikuuta 1936 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja, suurlähettiläs ja entinen sosialidemokraattinen kansanedustaja.

Ura
---

Fribergin vanhemmat olivat vääpeli Rudolf Mikael Friberg ja libristi Astrid Ingeborg Tuominen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja suoritti Helsingin yliopistossa valtiotieteen kandidaatin tutkinnon 1964. Friberg oli 1950-luvun lopulla toimittajana *Västra Nyland*-, *Östra Nyland*- ja *Vasabladet*-lehdissä. *Östra Nylandissa* hän toimi kaikkien aikojen nuorimpana suomalaisen sanomalehden päätoimittajana.

Friberg toimi *Hufvudstadsbladetin* eduskunta- ja työmarkkinatoimittajana 1959–1963, ulkoasiainministeriön sanomalehtiasiaintoimiston tiedotussihteerinä 1963–1965 ja Yleisradion uutispäällikkönä 1965–1970. 1970-luvulla hän oli Svenska social- och kommunalhögskolanin lehtorina 1972–1979 ja puolustusministeriön maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan pääsihteerinä 1979–1980.

1980-luvulla Friberg toimi Pohjoismaiden ministerineuvoston tiedotuspäällikkönä Oslossa 1980–1982, lehdistöneuvoksena Suomen Tukholman-suurlähetystössä 1982–1984 sekä ulkoministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston neuvottelevana virkamiehenä ja osastopäällikkönä 1988–1992. Hän oli myös välillä päätoimittajana *Iltalehdessä* 1984–1987 ja *Finnish Business Report* -lehdessä 1987–1988. 1990-luvulla Friberg toimi Suomen suurlähettiläänä Ateenassa 1992–1995 ja Kööpenhaminassa 1995–2001.

Friberg oli SDP:n kansanedustajana 1970–1979 Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa sekä jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa 1965 ja Suomen ruotsalaisten kansankäräjillä 1964–1975. Friberg oli mukana parlamentaarisessa puolustuskomiteassa 1971 ja 1975 sekä Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnassa 1972–1979.

Yksityiselämä
-------------

Friberg on ollut naimisissa vuodesta 1956 Senny Britt-Marie Liewendahlin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.

Lähteet
-------

* .aspx Ralf Friberg *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Friberg, Ralf hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 116–117. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Ralf Fribergin kotisivu.[vanhentunut linkki]
* Fribergin 70-vuotishaastattelu *Demarissa*.
* Johansson, Rolf: / Friberg, Ralf (1936–). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  15.4.2014. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Iltalehden logo | Edeltäjä:**Mauno Saari** | **Iltalehden päätoimittaja**1984–1987 | Seuraaja:**Veli-Antti Savolainen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**PulseAudio** on äänijärjestelmä POSIX-yhteensopiville käyttöjärjestelmille. PulseAudio on käytössä useimmissa Linux-jakeluissa.

PulseAudio toimii välittäjä ALSA-laiteajureille. PulseAudio tukee laajennusosia ja tietokoneverkon kautta välittämistä.

PulseAudion edeltäjiä olivat aRts, jota käytettiin KDE:n versioissa 2–3.
GNOME puolestaan käytti Enlightened Sound Daemon (esound, esd) -äänipalvelinta, joka on lähtöisin Enlightenmentista. Gnome luopui esoundista 2009 mennessä.

Ohjelmiston huonoiksi puoliksi on sanottu kaiken toimintalogiikan sisältyminen äänipalvelimeen rajatuilla konfigurointiominaisuuksilla. Ohjelmiston seuraajaksi on suunniteltu PipeWire, joka on JACK Audio Connection Kitin tavoin suunniteltu korkeaan suorituskykyyn ja alhaiselle latenssille.

Versiot
-------

PulseAudio on otettu käyttöön Fedora versiossa 8.

Versio 13.0 on julkaistu syyskuussa 2019.

Versio 14.0 on julkaistu marraskuussa 2020. Mukana on muun muassa muutos GNOMEn kanssa yhteentoimivuuteen käyttäjän vaihtaessa audiolaitetta.

Katso myös
----------

* JACK Audio Connection Kit
* PipeWire

Lähteet
-------

1. ↑  [ANNOUNCE] PulseAudio 16.1, 22. kesäkuuta 2022 (viitattu 23. kesäkuuta 2022). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  About PulseAudio *docs.ubuntu.com*.  Arkistoitu 13.10.2019. Viitattu 13.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  UpFront  30.6.2010. Linux Journal. Viitattu 13.10.2019. (englanniksi)
4. ↑
5. 1 2  Changes/DefaultPipeWire *fedoraproject.org*. Viitattu 15.12.2020. (englanniksi)
6. ↑  LPC: Linux audio: it's a mess  18.9.2008. Lwn.nect. Viitattu 13.10.2019. (englanniksi)
7. ↑  PulseAudio 13.0 Released With Dolby TrueHD and DTS-HD Master Audio Support *phoronix.com*. Viitattu 13.10.2019. (englanniksi)
8. 1 2  PulseAudio 14.0 release notes *freedesktop.org*. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* pulseaudio(1) - Linux man page (englanniksi)
* PulseAudion kotisivut (englanniksi)
**Will Sampson** (27. syyskuuta 1933 Okmulgee, Oklahoma, Yhdysvallat – 3. kesäkuuta 1987 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Täysiverinen creek Will Sampson esiintyi monissa elokuvissa ja TV-sarjoissa. rooleista merkittävin oli viisi Oscar-palkintoa saaneessa, Miloš Formanin ohjaamassa elokuvassa *Yksi lensi yli käenpesän* (1975), jossa hänellä oli merkittävä sivuosa päällikkö Bromdenin roolissa. Sampson löydettiin rooliin sattumalta, kun elokuvan tuottaja Michael Douglas etsi rooliin isokokoista intiaania. Sampson olikin erittäin pitkä (201 cm). Hän näytteli sittemmin muitakin merkittäviä sivuosia monissa tunnetuissa elokuvissa, näitä ovat muun muassa Clint Eastwoodin lännenelokuva *Lainsuojaton* (1976), Charles Bronsonin tähdittämä *Verenpunainen preeria* (1977), Michael Andersonin ohjaama, Richard Harrisin tähdittämä *Orca – tappajavalas* (1977) sekä Chuck Norrisin tähdittämä *Tulijalka* (1987). Sampson sai parhaan miespääosan Genie-ehdokkuuden elokuvassa *Armoton erämaa* (1979), ja se on ainoa elokuva, jossa hän on näytellyt pääosan.

Kuolema
-------

Sampsonille tehtiin sydämen ja keuhkojen elinsiirtoleikkaus vuonna 1987. Hän kuoli 43 päivää leikkauksen jälkeen siitä aiheutuneisiin komplikaatioihin 53-vuotiaana.

Filmografia
-----------

* *Crazy Mama* (1975) – intiaani kaupassa
* *Yksi lensi yli käenpesän* (1975) – Päällikkö Bromden
* *Buffalo Bill ja intiaanit* (1976) – intiaanipäällikkö Halsey
* *Lainsuojaton* (1976) – Kymmenen Karhua
* *Verenpunainen preeria* (1977) – Hullu Hevonen
* *Orca – tappajavalas* (1977) – Umilak
* *Armoton erämaa* (1979) – Fish Hawk
* *Yhtä tyhjän kanssa* (1985) – hissiapulainen
* *Poltergeist II* (1986) – Taylor
* *Tulijalka* (1986) – Tall Eagle

Lähteet
-------

* Will Sampson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Yksi lensi yli käenpesän -DVD:n bonuslevyn dokumentti "Näin elokuva tehtiin"

### Viitteet

1. ↑  Will Sampson Biography (1935-1987) filmreference.com. Viitattu 9.10.2008. (englanniksi)
2. ↑  Will Sampson, 53, Portrayed An Indian in 'Cuckoo's Nest'  4.6.1987. The New York Times. Viitattu 9.11.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Eduard von Toll
**Eduard Gustav von Toll** (ven. Эдуард Васильевич Толль, *Eduard Vasiljevitš Toll*, 14. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa.*lähde?*

Vietettyään *Zarja*-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. *Zarja* ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään.

Eduard von Tollilla oli myös suomalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä äidin äiti oli Kerimäen Haapalassa 9. heinäkuuta 1770 syntynyt Maria Eleonora Rebitzer o.s. Brotherus.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  William Barr: Baron Eduard von Toll's Last Expedition: The Russian Polar Expedition, 1900-1903 *Arctic*.  1981. Viitattu 31.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eduard von Toll** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eduard Toll 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eduard Toll 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kärpässammakko
**Seikkisrock** on vuodesta 1999 asti järjestetty lasten kaksipäiväinen rockfestivaali Turun Seikkailupuistossa. Festivaalin ohjelmiston pääpaino on musiikilla, lisäksi tarjolla on muun muassa käsityö- ja taidetyöpajoja, näytelmiä, sirkusta, taikureita ja tanssijoita ja mm. pomppulinna. Tapahtumassa on mukana myös kansalaisjärjestöjä, jotka esittäytyvät lapsille omassa "maailmankylässään" kestävän kehityksen ja suvaitsevaisuuden teemoilla. Seikkisrock pidetään kesäkuun alussa koulujen loppumisen jälkeen, viikolla 23.

Taustaa
-------

Tapahtuman perustivat Anneli Perkiö, Petri Katajarinne, Jani Pihlajamaa ja Jouni Lehtiranta vuonna 1999. 

Tapahtumassa ovat kuluneiden vuosien aikana olleet esiintymässä lukuisia lastenmusiikin eturivin artisteja ja erikoisvieraita, muun muassa: Kengurumeininki, Rokki-Kokki, SukkaShokkiSakki, HattiWatit, Jacques Umbrella, Jussi Raittisen Jussi and The Boys, Mikko Alatalo, Piirpauke, Herra Heinämäen lato-orkesteri, Loiskis-orkesteri, taikurit Pete Poskiparta ja Aaro Sorva, Marionettiteatteri Mundo, merirosvoyhtye Los Piratos, rytmiorkesteri Purkkiorjat, Moottörin Jyrinä, Apan Anders, Tomu ja Romu, Jukebox, M.A. Nummisen ja Pedro Hietasen Gommi ja Pommi, Pellekaija Pum, Pelle Positiivi ja Pelle Miljoona. Lisäksi mukana ovat olleet useat eri lapsiyhtyeet sekä sirkus-, musiikki- ja teatteriryhmät. 

Tapahtumaa järjestää turkulainen Lasten- ja nuortenkulttuuriyhdistys Vilperi ry yhteistyössä Turun kaupungin nuorisoasiankeskuksen alaisen Seikkailupuiston kanssa. Humanistinen ammattikorkeakoulu HUMAK kulttuurituottajaopiskelijoineen on myös merkittävä kumppani. Seikkisrockin tärkeimpiä arvoja ovat lasten kulttuuri- ja taidekasvatus ja sitä kautta monipuoliset, kannustavat ja osallistavat elämykset, joita lapset voivat kokea yhdessä läheistensä kanssa. 

Seikkisrockin merkittävimmät rahoittajat ovat viime vuosina olleet Opetusministeriö, Taiteen keskustoimikunta ja Turun kaupunki.

Aiheesta muualla
----------------

* Seikkailupuisto
Marquise Goodwin
**Marquise Goodwin** (s. 19. marraskuuta 1990) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy, sekä amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.

Goodwin voitti Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 kultaa pituushypyssä tuloksella 774 ja 4 × 100 metrin viestissä. Hän oli toinen alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailujen pituushypyssä Port of Spainissa 2009 ja voitti NCAA:n mestaruuden 2010 tuloksella 815. Vuonna 2011 hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden hypättyään 2,1 m/s myötätuulessa tuloksen 833. Shenzhenin kesäuniversiadeissa 2011 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 803 cm. Daegun MM-kilpailuissa samana vuonna hän sijoittui pituushypyn karsinnassa kolmanneksitoista tuloksella 802 cm ja oli ensimmäinen loppukilpailusta karsiutunut. Viimeisinä jatkoon menneet Kim Deok-Hyeon ja Christopher Tomlinson hyppäsivät myös parhaallaan 802 cm, mutta heidän toiseksi pisin hyppynsä oli pidempi kuin Goodwinillä.

Goodwin voitti vuonna 2012 Yhdysvaltain olympiakarsintojen pituushyppykilpailun hypättyään silloisen ennätyksensä 833. Goodwin sai vuonna 2017 yhden vuoden kilpailukiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa ilmoittamisen.

Buffalo Bills varasi Goodwinin vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuudessa

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,38 | Austin | 10. toukokuuta 2008 |
| 200 m | 21,57 | Waco | 23. toukokuuta 2009 |
| Pituushyppy | 845 | Baie-Mahault | 14. toukokuuta 2016 |
| Kolmiloikka | 15,20 | Austin | 4. huhtikuuta 2009 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,67 | Portland | 11. maaliskuuta 201612. maaliskuuta 2016 |
| Pituushyppy | 814 | Fayetteville | 28. tammikuuta 2011 |
| Kolmiloikka | 14,94 | Houston | 19. tammikuuta 2008 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Marquise Goodwin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi) Viitattu 7.9.2011
2. 1 2 3  Marquise Goodwin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  Men's Long Jump Senior - Final *usatf.org*.  25.6.2011.  Arkistoitu 25.4.2012. Viitattu 26.6.2011. (englanniksi)
4. ↑  Long Jump - Men Qualification IAAF.  Arkistoitu 27.5.2012. Viitattu 7.9.2011. (englanniksi)
5. ↑  IAAF Newsletter 186 (pdf)  27.9.2017. IAAF. Viitattu 27.10.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |