recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rocket Lab** on avaruustoiminta-alan yhtiö, joka on keskittynyt pienten kuormien laukaisuun Maan kiertoradalle. Perinteisesti pienet hyötykuormat kuten nanosatelliitit laukaistaan isompien hyötykuormien ohessa, jolloin ne ovat esimerkiksi aikataulun ja kiertoradan suhteen toissijaisessa asemassa.

Rocket Labin perusti vuonna 2006 sen nykyinen CEO ja CTO Peter Beck. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Yhdysvalloissa, mutta muiden muassa laukaisukeskus on Uudessa-Seelannissa. Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin virallisesti 2016.

Yhtiön ensimmäinen kantoraketti Electron kykenee laukaisemaan 150 kg:n kuorman 500 km SSO:lle. Kaksivaiheinen raketti käyttää molemmissa vaiheissa yhtiön kehittämää Rutherford-rakettimoottoria, jonka ajoaine on LOX/RP-1. Erityistä uutta moottoreissa on sähkömoottoritoimiset pumput. Raketin lennon aikana jo tyhjenneet akut tiputetaan kyydistä. Rocket Lab kehittää Electron-raketin ensimmäisen vaiheen talteenottoa; marraskuussa 2020 onnistui ensimmäisen kerran hallittu laskeutuminen.

Historia
--------

Rocket Labin perusti vuonna 2006 Peter Beck. 

Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin virallisesti 26. syyskuuta 2016 UTC. 

Rocket Labin ensimmäinen raketti oli Atea-1, kerran laukaistu suborbitaalinen luotainraketti. Laukaisu 20. marraskuuta 2009 onnistui sinänsä testinä, mutta raketin lentokorkeus jäi epävarmaksi. Yhtiön oman arvion mukaan se saavutti avaruuden 100 km:n rajan mutta mitattua varmennusta tälle ei saatu. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittämään Electron-rakettia. Alun alkaen sen ensilento oli tarkoitus olla 2015 mutta koelento toteutui lopulta 25. toukokuuta 2017. Lennolla testattiin onnistuneesti ensimmäisen vaiheen toiminta, vaiheiden irrotus, toisen vaiheen sytytys sekä hyötykuormaa suojaavan nokkakartion irrotus. Raketti ei kuitenkaan saavuttanut kiertorataa.

Lähteet
-------

1. ↑  Video: Uuden Seelannin rakettilaukaisuasema valmistuu – tulossa maailman vilkkain laukaisukeskus *www.tiedetuubi.fi*.  Arkistoitu 20.10.2016. Viitattu 19.10.2016.
2. 1 2 3 4  Chris Gebhardt: Rocket Lab’s Electron conducts inaugural flight from New Zealand | NASASpaceFlight.com *www.nasaspaceflight.com*. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**José** (alun perin **Giuseppe**) **Bragato** (12. lokakuuta 1915 Udine – 18. heinäkuuta 2017 Buenos Aires) oli italialaissyntyinen, argentiinalaistunut sellisti, säveltäjä, sovittaja ja kapellimestari. Hän suoritti varhaisia pianonsoiton opintoja synnyinmaassaan ennen muuttamistaan perheineen Buenos Airesiin vuonna 1928. Vuonna 1930 paljon tuhoa aiheuttaneet tulvat veivät Bragatolta sekä asunnon että pianon, mutta Teatro Colónin huilistina toimineen Bruno-veljensä yhteyksien avulla hän sai lahjoituksena sellon ja ilmaista opetusta. Lopulta hänet hyväksyttiin Conservatorio Nacional Superior de Músicaan opiskelemaan.

Vuonna 1943 Bragato meni naimisiin Herminia Domínguezin kanssa. Pariskunnalle syntyivät tyttäret Elsa ja Adriana sekä poika, joka kuoli varhaislapsuudessaan. Uransa Bragato aloitti soittamalla Enrico-isänsä kanssa tango- ja jazzkokoonpanoissa, joihin kuului Dios Filiberton orkesteri. Bragato pääsi vuonna 1946 soittamaan Teatro Colónin orkesteriin, mutta siirtyi Buenos Airesin filharmonikkojen ensisellistiksi. Palattuaan Teatro Colóniin ensisellistinä hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1968.

Bragato teki runsaasti yhteistyötä Astor Piazzollan kanssa. Vuonna 1976 hän muutti sotilasvallankaappauksen seurauksena Brasiliaan, jossa työskenteli orkesterin sellistinä Porto Alegressa ja Natalin yliopiston opettajana. Vuonna 1982 Bragato palasi Argentiinaan. Viimeisen esiintymisensä sellosolistina hän teki vuonna 1995 Atilio Stamponen kokoonpanon kanssa New Yorkissa. Vielä 87-vuotiaana hän sai Latin Grammy -palkinnon sovituksistaan. Hän jatkoi sovittajan ja arkistonhoitajan töitä pitkälle yli 90-vuotiaaksi saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  La Nación: Falleció José Bragato a los 101 años
2. 1 2 3  The Strad: Argentinian cellist José Bragato dies at the age of 101


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Uuno Saarnio.
**Uuno Saarnio** (sukunimi vuoteen 1919 **Bredström**; 5. tammikuuta 1896 Turku – 14. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kirjastonjohtaja ja filosofi.

Saarnio keskeytti oppikoulun kolmannelta luokalta ja työskenteli sitten Kansallis-Osake-Pankin konttoristina Turussa 1912–1920 ja Turun kaupunginkirjastossa harjoittelijana 1920–1921. Hän valmistui ylioppilaaksi yksityisesti Forssan yhteislyseosta 1921. Saarnio opiskeli tämän jälkeen filosofiaa ja matematiikkaa Turun yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1927. Opintojen ohella Saarnio oli työssä Turun yliopiston kirjastossa amanuenssina 1921–1928. Valmistuttuaan hän oli Turun kaupunginkirjaston palveluksessa varakirjastonhoitajana 1928–1939. 

Saarnio väitteli filosofian tohtoriksi 1937, väitöskirja *Untersuchungen zur symbolischen Logik I* käsitteli merkkien ja merkityssuhteiden logiikkaa. Hän työskenteli Tampereen kaupunginkirjaston johtajana 1939–1940 ja sen jälkeen Helsingin kaupunginkirjaston johtajana 1940–1963. Saarnio toimi myös Helsingin yliopiston logiikan dosenttina 1945–1966 ja hän sai professorin arvonimen 1957. Eläkkeelle jäätyään Saarnio toimi vielä Bonnin yliopiston vierailevana filosofian professorina 1964–1966 ja Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan filosofian historian luennoitsijana 1967–1969.

Kirjastonjohtajana Saarnio kehitti muun muassa sairaala- ja musiikkikirjastotoimintaa ja aloitti vuonna 1942 kirjastokerhotoiminnan Helsingin kaupunginkirjastossa. Filosofian alueella hän tutki sanateoriaa, etiikkaa ja arvoteoriaa sekä matemaattisen logiikan alueella transfiniittisia järjestyslukuja ja kontinuumihypoteesia. Saarnio uskoi itse todistaneensa matemaatikko Georg Cantorin kontinuumihypoteesin oikeaksi mutta hänen naiiviin joukko-oppiin perustuva ratkaisuehdotuksensa ei ole saanut matemaatikkojen hyväksyntää. Kontinuumihypoteesin mukaan ei ole olemassa sellaista joukkoa, joka on kooltaan kokonaislukujen joukon ja reaalilukujen joukon välissä.

Teoksia
-------

* *Untersuchungen zur symbolischen Logik I*, väitöskirja. 1935
* *Arvo ja eetillisyys*. Ilmestynyt Filosofisen yhdistyksen vuosikirjassa Ajatus 1944, eripainos 1945.
* *System und Darstellung der Transfiniten Ordnungszahlen*. 1958
* *Etiikka, arvoteoria, tietoteoria*. [S.l.]: [s.n.], 1966.
* *Logiikkaa ja filosofiaa*. [S.l.]: [s.n.], 1966.
* *Mitä tiedämme äärettömästä?*. Helsinki: WSOY, 1969.
* *Die Wahrheitstheorie der deskriptiven Sätze*. 1977 (yhdessä Heinz Endersin (s. 1937) kanssa)
* *Arvo ja eetillisyys*. Näköispainos. Helsinki: Transkirja, 1989. ISBN 952-90-1257-8.

Lähteet
-------

* Palomäki, Jari: Uuno Saarnio – omintakeinen filosofi. *Tieteessä tapahtuu* 6/2002. (PDF)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Chen Nien-chin** (kiin. 陳念琴, s. 10. toukokuuta 1997) on taiwanilainen amatöörinyrkkeilijä.

Chen on kilpaillut vuodesta 2014 lähtien. Astanan MM-kilpailuissa 2016 Chen otteli 75 kg sarjassa. Hän voitti kolme ensimmäistä otteluaan pistein 3–0 voittaen järjestyksessä kroatialaisen Anamarija Maršićin, brasilialaisen Andreia Bandeiran ja marokkolaisen Khadija Mardin. Välierissä Yhdysvaltain Claressa Shields oli parempi pistein 3–0, mutta Chen saavutti uransa ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin. Chen osallistui Rio de Janeiron olympialaisten 75 kg sarjaan. Hän hävisi ensimmäisessä ottelussa venäläiselle Yaroslava Yakushinalle 3–0 ja putosi näin jatkosta. Vuoden 2017 Aasian-mestaruuskilpailuissa Chen otteli 75 kg sarjassa. Hän voitti puolivälierissä mongolialaisen Munkhbat Myagmarjargalin 5–0, mutta hävisi välieräottelussa eteläkorealaiselle Seon Su-Jinille samoin luvuin. New Delhin MM-kilpailuissa 2018 Chen otteli 69 kg sarjassa. Ensimmäisellä kierroksella Chen voitti norjalaisen Madeleine Angelsenin ja toisella kierroksella suomalaisen Elina Gustafssonin. Puolivälierissä Chen voitti kanadalaisen Myriam Da Silva Rondeaun 4–1 ja välierävaiheessa intialaisen Lovlina Borgohainin 4–0. Loppuottelussa Chen voitti kiinalaisen Gu Hongin 3–2.

Bangkokin AM-kilpailuissa 2019 Chen otteli 69 kg sarjassa. Hän voitti puolivälierissä intialaisen Borgohainin. Välieräottelussa Chen voitti kazakstanilaisen Dariga Shakimovan 5–0. Loppuottelussa hän hävisi Gu Hongille 3–2. Ulan-Uden MM-kilpailuissa 2019 Chen otteli 69 kg sarjassa. Hän aloitti turnauksen toiselta kierroksella, jolla voitti ranskalaisen Emilie Sonvicon. Chen hävisi puolivälieräottelussa kiinalaiselle Yang Liulle 3–2. Vuonna 2020 Chen varmisti paikan Tokion olympialaisten 69 kg sarjaan oltuaan toinen Aasian karsintaturnauksessa.

Huhtikuuhun 2021 mennessä Chen on otellut amatööriurallaan 30 ottelua, joista on voittanut 21.

Lähteet
-------

1. ↑  AIBA Women's World Boxing Championships Astana 2016 - Women's Middle (75kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 1.3.2020. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Summer Olympic Games 2016 - Middleweight (69-75 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  8. Asian Women's Championships Amateur Boxing. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  AIBA Women's World Boxing Championships 2018 - Women's Welter (69kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 19.1.2021. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Amateur Boxing - Chen Nien-chin TheSports.org. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
6. 1 2 3  Chen Nien-chin BoxRec. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  9. Asian Women's Championships (pdf) Amateur Boxing. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
8. ↑  AIBA Women's World Boxing Championships 2019 - Women's Welter W69 kg (pdf) AIBA.  Arkistoitu 16.4.2021. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
9. ↑  Boxing Road to Tokyo Asian/ Oceanian Qualification - Women's Light Women's Welter (64-69kg) (pdf) Athlete 365. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
**Alexander Wagendristel** (s. 23. maaliskuuta 1965 Wien) on itävaltalainen säveltäjä.

Wagendristel aloitti säveltämisen 4-vuotiaana ja nokkahuilutunnit vuonna 1971. Tämän jälkeen hän oli huilunsoiton ja musiikin teorian yksityisopetuksessa (1974–80). Hän sai Universität für Musik und darstellende Kunst Wienissä diplomit huilunsoitossa (1988) ja sävellyksessä (1990). Hänen opettajinaan olivat sävellyksessä Heinrich Gattermeyer, Friedrich Neumann ja Erich Urbanner sekä huilunsoitossa Werner Tripp. Hän osallistui myös Darmstadtin kursseille ja sai vuonna 1988 opetusta Aurèle Nicolet'lta.

Wagendristel on saanut Theodor Körner -palkinnon (1995), palkinnon lyhytoopperakilpailussa Berliinissä (1997) ja palkinnon Itävallan ISCM:lta (2001). Hänen musiikkiaan on esitetty Itävallan lisäksi myös Azerbaidžanissa, Tšekissä, Egyptissä, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Venäjällä, Sloveniassa, Sveitsissä, Taiwanilla ja Yhdysvalloissa. Wagendristel on lisäksi soittanut huilua Vereinigte Bühnen Wienin orkesterissa ja Things of NowNow -improvisaatioryhmässä. Vuonna 2002 hän perusti Roland Freisitzerin ja Thomas Heinischin kanssa Ensemble Reconsilin Wienissä. Wagendristel on myös toiminut opetustehtävissä Itävallan musiikkikouluissa.

Wagendristel on säveltänyt runsaasti useisiin genreihin lukeutuvaa musiikkia: oopperaa, orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia, kuoro- ja muita vokaaliteoksia, pianokappaleita ja -sonaatin, teoksia uruille ja cembalolle sekä elektroakustista musiikkia. Wagendristelin toinen ooppera *Der Narr* sai sekä kriitikkojen että yleisön suosion kantaesityksessään vuonna 1995. Pianokonsertto *TYPHON* esitettiin ISCM:n valitsemana teoksena Wienin Konzerthausissa maaliskuussa 2002. Sama teos sisältyi myös ISCM:n vuoden 2007 maailman musiikkifestivaalin ohjelmistoon Hongkongissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: Alexander Wagendristel
2. ↑  Reconsil Exploring the World: Alexander Wagendristel


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Alexander von Brandenburg** (1838 Pietari – 12. joulukuuta 1897 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Alexander von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova. Myös hänen veljensä Nikolai von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Alexander von Brandenburg ylennettiin aliluutnantiksi 1862 ja määrättiin jalkaväkirykmenttiin Käkisalmelle, josta hänet siirrettiin seuraavana vuonna Henkikaartin Izmailovon rykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiksi 1878. Vuonna 1886 von Brandenburgista tuli 26. reservijalkaväkipataljoonan komentaja, vuonna 1888 4. Varsovan linnoitusrykmentin komentaja ja vuonna 1889 138. Bolhovin jalkaväkirykmentin komentaja. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina heinäkuussa 1891.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alexander von Brandenburg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 11.1.2020)
**Harjunpää ja rautahuone** on 2010 ilmestynyt Matti Yrjänä Joensuun viimeiseksi jäänyt romaani.

Juoni
-----

Kirja kertoo kotonaan äitinsä ja "paappansa" luona asuvasta nuorehkosta sairaanhoitajamiehestä, Orvosta, joka saa elantonsa hieromalla. Kotonaan hän yrittää jatkuvasta nöyryyttämisestä huolimatta kärsivällisesti pitää huolta läheisistään ja on tunnustettu sekä pidetty ammattilainen työssään hierojana. Ystävällisen ja miellyttävän Orvon elämällä on kääntöpuolensa. Hän elää iltaisin kaksoiselämää toimimalla salanimillä maksullisena seurana varakkaille naisasiakkaille, toisin sanoen miesprostituoituna.

Tapahtumat alkavat tiivistyä, kun keskeltä Helsinkiä sijaitsevasta asunnosta löydetään kuollut, eläessään hyvin toimeentullut yksinasuva keski-ikäinen nainen. Tutkinnassa käy ilmi, että kuolemaan liittyy erittäin raaka rikos. Rikosylikonstaapeli Harjunpää kollegoineen joutuu lähes epätoivoiselta vaikuttavan haasteen eteen, sillä minkäänlaisia johtolankoja syyllisen löytymiseksi ei kovastakaan yrittämisestä huolimatta tahdo löytyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasampo: Harjunpää ja rautahuone *kirjasampo.fi*. Viitattu 14.8.2022.
**Nietos** on kolmen kirjan mittainen kirjasarja jonka kirjoittivat Maria Hämeen-Anttila ja Virpi Hämeen-Anttila. Ensimmäinen osa "Nietos intro" julkaistiin vuonna 2007, toinen osa "Nietos Riffi" julkaistiin 2008 ja viimeinen osa "Fade out" 2009.

Juoni
-----

### Intro

Kristian, joka on puoliksi englantilainen ja puoliksi suomalainen, muuttaa isänsä luota Lontoosta äidilleen Suomeen. Hän rakastaa musiikkia, ja perustaa kuuden luokkakaverinsa kanssa yhtyeen. Aluksi on vaikeaa, mutta pian alkaa mennä paremmin ja yhtye saa keikkoja ja pääsee jopa tunnetumman yhtyeen lämppäriksi. 

### Riffi

Yhtye jatkaa keikkailua, ja vuoden kasassa ollut yhtye tekee demon, ja alkaa neuvotella levy-yhtiökiinnityksestä. He saavat yhtiöltä managerikseen vaikean henkilön, joka on vaativa ja siitä tulee yhtyeelle ensimmäiset ongelmat. Kristian, joka on perustanut yhtyeen on saanut sen laulajaksi Ainon ja seurustelee nyt Ainon kanssa. Aino ei kuitenkaan ole yhtyeen alkuperäisjäsen, ja levy-yhtiössä annetaan käsittää, että Ainon rooli bändissä kasvaisi ohi muiden ja alkuperäisten jäsenten ohi. Kristian ei kuitenkaan uskalla tehdä asialle mitään, sillä pelkää hieman itsekkään Ainon loukkaantuvan. Hänhän seurustelee Ainon kanssa, ja pelkää eroa.

### Fade Out

Yhtye saa kahden vuoden työn teosta palkkioksi kiinnityksen levy-yhtiöön, tekee promovideon ja singlen. Singlen molemmat raidat soivat hyvin radiossa ja yhtye saa lisää ja lisää keikkapyyntöjä. Yhtyeen kosketinsoittajalla, Siirillä on paljon muita hommia, eikä Nietokselle tunnu olevan aikaa. Ainon ja Kristianin suhde rakoilee, ja lopulta Aino jättää Kristianin ja eroaa Nietoksesta. Kristian, Siiri, Milla, Timo ja Aleksi jäävät etsimään uutta solistia ja koko Nietoksen tulevaisuus on vaakalaudalla.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Otava: Nietos - Riffi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  HS.fi Helsingin sanomat: kirjat: Nietos Intro

Aiheesta muualla
----------------

* Otava.fi, Intro (Arkistoitu – Internet Archive)
* Otava.fi, Riffi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Otava.fi, Fade out (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alexander Zickler** (s. 28. helmikuuta 1974 Bad Salzungen) on saksalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Zickler teki ensiesiintymisensä Saksan Bundesliigassa Dynamo Dresdenissä, jossa hän kaudella 1992–1993 teki kolme maalia 18 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Bayern Müncheniin, jossa hän pelasi 214 ottelua tehden 51 maalia. Zickler voitti seurassa seitsemän Saksan-mestaruutta, neljä kertaa Saksan cupin, viisi kertaa Saksan liigacupin sekä kansainväliset kilpailut Mestarien liigan, UEFA-cupin ja Intercontinental Cupin kunkin kertaalleen.

Kesällä 2005 Zickler siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavaan Red Bull Salzburgiin, jossa hän viiden kauden aikana teki 56 maalia 137 sarjaottelussa ja voitti Itävallan-mestaruuden kolmesti. Pääsarjauransa Zickler päätti LASK Linzissä, jossa hän kaudella 2010–2011 pelasi 15 sarjaottelua ja onnistui maalinteossa kerran.

Maajoukkueura
-------------

Zickler teki ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa 18. marraskuuta 1998, kun Saksa pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Alankomaita vastaan. Hän pelasi yhteensä 12 A-maaottelua vuosina 1998–2002. Maaleja Zickler teki näissä otteluissa kaksi, molemmat Espanjaa vastaan 16. elokuuta 2000 pelatussa ystävyysottelussa, jonka Saksa voitti kotonaan 4–1.

Saavutukset
-----------

  

**Bayern München**

* Bundesliiga (7): 1993–1994, 1996–1997, 1998–1999, 1999–2000, 2000–2001, 2002–2003, 2004–2005
* Saksan cup (4): 1997–1998, 1999–2000, 2002–2003, 2004–2005
* Saksan liigacup (5): 1997, 1998, 1999, 2000, 2004
* Mestarien liiga: 2000–2001
* UEFA-cup: 1995–1996
* Intercontinental Cup: 2001

**Red Bull Salzburg**

* Itävallan Bundesliiga (3): 2006–2007, 2008–2009, 2009–2010

Lähteet
-------

1. ↑  Alexander Zickler National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alexander Zickler Fussballdaten-sivustolla (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexander Zickler** Wikimedia Commonsissa
**Tukkisaari** on saari Pietarsaaressa. Vuonna 1859 Peter Malm perusti Tukkisaareen höyrysahan, ja siitä tuli Suomen toinen saha.  Saari sijaitsee Pietarsaaren sataman edustalla. Saaren pinta-ala on 4,9 hehtaaria ja sen enimmäispituus on 330 metriä lounaasta koilliseen. Ympäröivällä alueella kasvaa pääasiassa havumetsää.

Tukkisaaressa oli sahateollisuuden aikaan työläisille asunnot. Saarella oli asukkaita tuohon aikaan 150–200. Eri taloissa sijaitsevia huoneistoja oli yhteensä noin 30. Suurin osa väestöstä muutti pois 1950-luvun lopulla, jolloin terveyslautakunta tyhjensi saaren hygieniasyistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pietarsaaren historia *jakobstad.fi*.  Arkistoitu 10.5.2020. Viitattu 4.11.2019.
2. ↑  Tyttöjä kesäpuuhissaan *lelumuseohevosenkenka.fi*. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Anita Salmi: Tukkisaari elää muistoissa: "Saaren yhteisessä jääkellarissa säilytettiin maito ja muut helposti pilaantuvat ruoat. Sinne miehet leikkasivat talvisaikaan isoja jääkuutioita kellaria viilentämään", asukas muistelee. *pietarsaarensanomat.fi*.  25.12.2019. Viitattu 25.12.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Stockholmen, Jakobstad
Kotkaan pystytetty *Tukinuittajan* jälkivalos entisessä sijoituspaikassaan Hovinsaarella vuonna 2012. Taustalla Kivisalmen silta.
**Tukinuittaja** on Emil Wikströmin kipsiveistos vuodelta 1890. Veistoksesta on pystytetty pronssiset jälkivalokset Kotkaan 1952 ja Valkeakoskelle 1987. Alkuperäinen kipsiveistos on esillä museona toimivassa Wikströmin Visavuoren taiteilijakodissa Valkeakoskella. Veistoksesta on käytetty myös nimeä *Koskenlaskija*.

Wikström aloitti veistoksen vuonna 1887 ja se valmistui keväällä 1890. Teos on signeerattu vuodelle 1889. Veistoksen ensimmäinen versio, joka oli puolet luonnollisesta koosta, tuhoutui ateljeen tulipalossa Wienissä. Toisen version Wikström teki Pariisissa vuosina 1889–1890. Veistos palkittiin Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä vuonna 1890.

Veistoksessa alaston mies laskee koskea tukilla tasapainotellen pitkällä keksillä. Wikström on ilmeisesti pyrkinyt alastomalla miehen hahmolla ajattomaan ja yleispätevään ihmiskuvaukseen. Veistoksessa näkyy Wikströmin ihailemien Auguste Rodinin ja Michelangelon vaikutus.

Kotkan veistos
--------------

Kotkaan veistos hankittiin kaupunginjohtaja K. R. Lindgrenin aloitteesta. Valun pronssiin teki kuvanveistäjä Arttu Halonen. Alun perin teos sijoitettiin vuonna 1952 Sibeliuksenpuistoon. Vuonna 1955 Sibeliuksenpuistoon hankittiin Jussi Mäntysen *Kotkat*-veistos, jolloin *Tukinuittaja* siirrettiin Kotkan sisääntulotien varrelle Hovinsaarelle. Veistoksen paikka muuttui syrjäiseksi varsinkin Kotkan uuden sisääntulotien Hyväntuulentien rakentamisen jälkeen 1970-luvulla, jolloin se jäi sisääntuloteiden väliin. Veistos siirrettiin vuonna 2001 vanhan Kotkan sisääntulotien toiselle puolelle Hovinsaaren rantapuistoon. Keksistä puuttui vandalismin vuoksi pitkään noin 30 sentin pituinen alaosa.

Veistos siirrettiin syyskuussa 2014 Karhulan kaupunginosassa sijaitsevaan Jokipuistoon. Jokipuisto sijaitsee Kymijoen Korkeakoskenhaaran varrella, joka oli 1800-luvulla Suomen vilkkaimpia uittoväyliä.

Valkeakosken veistos
--------------------

Veistoksen jälkivalos Valkeakoskella.
Valkeakoskelle veistoksen toisinto pronssista pystytettiin vuonna 1987. Veistos sijaitsee Valkeakosken urheilutalon pihalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valkeakoski.fi - Veistokset ja patsaat kartalla *valkeakoski.fi*.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 3.5.2013.
2. 1 2  Juha Ilvas: Emil Wikström *www.serlachius.fi*.  Arkistoitu 11.9.2014. Viitattu 3.5.2013.
3. 1 2  Julkiset taideteokset Kotkassa (pdf) *visitkotka.fi*.  Arkistoitu 15.1.2014. Viitattu 3.5.2013.
4. 1 2  Eija Anttila: Tukinuittaja lipuu jokimaisemaan.  *Kymen Sanomat*, 24.8.2014, s. 16–17.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tukinuittaja** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo lintutieteilijästä. Alexander Wilson on myös juoksija.*
Alexander Wilson

**Alexander Wilson** (6. heinäkuuta 1766 Paisley, Skotlanti – 23. elokuuta 1813 Philadelphia) oli skotlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen runoilija, luonnontieteilijä, ornitologi ja taidemaalari.

Wilson syntyi Paisleyssa oppimattoman tislaamon omistajan perheeseen. Hänen äitinsä kuoli "Sandyn" ollessa noin kymmenvuotias. 12–13-vuotiaana hän lopetti koulunkäynnin ja opetteli kankurin ammatin. Nuorena Wilson kirjoitti runoja ja hänen kankurien kurjia olosuhteita ja ikäviä työnantajia kuvailevat runonsa saattoivat hänet vaikeuksiin kustantajien kanssa.

Toukokuussa 1794 Wilson lähti nuoremman veljenpoikansa William Duncanin kanssa Yhdysvaltoihin paremman elämän toivossa. Ensi alkuun hän teki monenlaisia töitä, kunnes ryhtyi opettajaksi Milestowniin lähelle Philadelphiaa. 1801 hän jätti Milestownin ja hankki uuden opettajanpaikan Gray's Ferrystä Pennsylvaniasta. Siellä hän tutustui tunnettuun luonnontieteilijään William Bartramiin, joka kehitti hänen ornitologian tietojaan. 1802 Wilson päätti tehdä kuvitetun kirjan kaikista Pohjois-Amerikan linnuista. Tämä ajatus mielessään hän matkusteli laajasti perehtyen linnustoon, tarkkaillen ja maalaten lintuja sekä hankkien tilaajia kirjalleen. Tuloksena oli 9-osainen *American Ornithology* (1808–1814), jossa oli kuvattuna 268 lintulajia, joista 26 kuvailtiin ensimmäisen kerran. Wilson kuoli kirjoittaessaan yhdeksättä osaa, ja teoksen viimeisteli ja julkaisi hänen hyvä ystävänsä George Ord. Wilson kuoli punatautiin, ja hänet on haudattu Ordin viereen Gloria Dei -kirkon hautausmaalle Philadelphiaan.

Nykyään Alexander Wilson tunnustetaan Yhdysvaltain suurimmaksi lintutieteilijäksi ennen John James Audubonia. Näiden kahden miehen tapaaminen Louisvillessä, Kentuckyssa, vuonna 1810 inspiroi nuoren Audubonin tekemään kirjan omista lintumaalauksistaan.

Lintuja on nimetty Wilsonin kunniaksi, muun muassa paksunokkatylli (*Charadrius wilsonia*) ja sitruunakerttuli (*Wilsonia pusilla*). Wilsonia-suvun nimesi Charles Lucien Bonaparte.

Lähteet
-------

* Wilson's Biography

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Takinkääntö** tarkoittaa henkilön – varsinkin poliitikon – julkisen mielipiteen jyrkkää muutosta tilanteen tai olojen muuttuessa. Takinkäännön suorittanutta henkilöä kutsutaan **takinkääntäjäksi**. Kyseessä on metafora, joka viittaa takin kääntämiseen nurinpäin.

Takinkääntö-sanaa käytetään poliittisessa keskustelussa yleensä kielteisessä ja tuomitsevassa sävyssä vihjaamaan, että jonkun mielipiteen muutos periaatteellisessa kysymyksessä ei ole vilpitön vaan taktinen (opportunistinen). Takinkäännöstä syytetään usein varsinkin vallassa olevia poliitikkoja tai puolueita näiden pyörtäessä aiemmin antamiaan lupauksia. Tutkija Liisa Lalun mukaan "*takinkääntäjällä tarkoitetaan yleensä ihmistä, joka vaihtaa puolta, hylkää ihanteensa tai kieltää menneisyytensä opportunistisista syistä, henkilökohtaisen edun vuoksi*". Takinkääntö voidaan mieltää jonkinlaiseksi petturuudeksi henkilön aiempaa vakaumusta, kannattajia tai liittolaisia kohtaan.

Sanonnan alkuperä tulee kertomuksesta, jonka mukaan eräs Saksin herttua olisi antanut armeijansa sotilaille siniset takit, joissa oli valkoinen vuori. Valkoinen oli Ranskan heraldinen väri, joten tarpeen vaatiessa saksilaiset saattoivat takkejaan kääntämällä saada itsensä helposti ja nopeasti näyttämään ranskalaismielisiltä, jos herttua halusi vaihtaa puolta Ranskan liittolaiseksi.

Yhdysvalloissa käytetään samasta ilmiöstä myös termiä *flip-flop*, joka tarkoittaa alun perin*lähde?* lipokkaita tai rantasandaaleja. Britanniassa samaa ilmiötä kutsutaan U-käännökseksi.*lähde?*

Esimerkkejä sanonnan käytöstä
-----------------------------

*Helsingin Sanomissa* kirjoitettiin huhtikuussa 2015 Serbian uudesta pääministeristä: "Euroopassa pohditaankin kuumeisesti, onko Vučić taitava takinkääntäjä, valehtelija vai ennennäkemättömän taipuisa opportunisti", kun hän oli muuttunut aiemmasta Euroopan unionin vastustajasta sen puolestapuhujaksi.

Suomessa sanaa käytetään paljon niistä taistolaiseen nuorisoliikkeeseen 1970-luvulla osallistuneista, jotka ovat sittemmin muuttaneet mielipidettään.

Jotkut Paavo Lipposen vasemmistolaiset arvostelijat väittävät hänen tehneen takinkäännön alkaessaan pääministerinä 1990-luvun loppupuolella harjoittaa oikeistolaista politiikkaa vasemmistotaustasta huolimatta.*lähde?*

Katso myös
----------

* Lehmänkauppa.

Lähteet
-------

1. ↑  *takinkääntö.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2  Matti Wiberg: *Politiikan sanakirja – inhorealistin versio*, s. 528. Siltala, Helsinki 2011.
3. 1 2 3  Liisa Lalu: Ainakin vuori on kääntämättä. Nuortaistolaisuuden muistaminen ja menneisyyden radikalismi. *Ennen ja nyt* 1/2015. (Siteeraus Helsingin Sanomista on tästä artikkelista)
4. ↑  Turncoat (englanniksi) *Dictionary of Phrase and Fable* (1894), Infoplease.com. Viitattu 5.12.2019.
Takimmainen alempi etuhammas
Takimmaiset alemmat etuhampaat pysyvinä ja maitohampaina
**Takimmaiset alemmat etuhampaat** ovat ihmisen hampaita lähellä alaleuan keskiosaa. Hampaat sijaitsevat keskimmäisten alempien etuhampaiden takana ja alempien kulmahampaiden edessä. Kuten kaikilla etuhampailla, niiden tehtävänä on irrottaa ruuasta paloja ja pilkkoa niitä pureskelun aikana. Näillä hampailla ei ole myöskään varsinaista purupintaa.

Takimmaisten alempien etuhampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on joitakin pieniä eroja.

Hammaslääkärikielessä kaikki takimmaiset etuhampaat tunnetaan "kakkosina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Takla Makan** on Juha Seppälän vuonna 2010 ilmestynyt pienimuotoinen proosateos, joka sisältää kaksi ohuesti toisiinsa kytkeytyvää kertomusta. Teoksen on kustantanut WSOY.

Teoksen nimi viittaa Länsi-Kiinassa Xinjiangissa sijaitsevaan Taklimakanin korkeiden vuorten ympäröimään hiekka-aavikkoon, joka on äärimmäisen kuiva ja yksi elämälle vihamielisimmistä paikoista maapallolla, Aavikon tavoin myös Seppälän kirja *Takla Makan* on samalla kertaa jylhä ja arvoituksellinen. Aavikko symboloi kirjassa henkistä autioitumista ja äärimmäistä ahdistusta,, jonne paetessaan päähenkilö luopuu kaikesta entisestä. Teoksen kertomuksia yhdistää lähteelle kumartuva pronssinen veistos, jonka hahmo ei saa juodakseen.

Teoksen ensimmäinen kertomus "Takla Makan" kuvaa ikääntynyttä, kuolemansairasta maanmittausinsinööriä, joka muuttaa asumaan Kouvolan tyyppiseen kaupunkiin, josta hän uskoo löytävänsä riippumattomuuden tuoman vapauden. Vapaus jää kuitenkin hetkelliseksi.

Toinen kertomus on nimeltään "Ristin tie". Se kertoo keski-ikäisestä, syrjäytyneestä insinöörimiehestä, jonka varalle elämällä on vielä yksi tehtävä. Se alkaa miehen kuvauksella itsestään: "En näyttänyt Marlon Brandolta Pariisissa." Mies muistelee nuorempia kollegoitaan: "He pelkäsivät koko ajan, että he eivät olleet ketään, että heitä ei ollut olemassa, että he ja heidän kaltaisensa olivat syntyneet jäädäkseen markkinoilla toistensa, kaltaistensa jalkoihin. "Ristin tien" päähenkilö valmistautuu pääsiäiskuvaelmaan, jossa hän kantaa Jeesuksen ristiä.

Arviot
------

Lukuisilla palkinnoilla palkitun Juha Seppälän kirjallista ominaislaatua on jo aiempien teosten yhteydessä luonnehdittu tarkaksi ja ehdottomaksi. Hänen lauseissaan on graniitin voimaa, niin että se saa kriitikon tämän kirjan kohdalla huudahtamaan: "Että joku osaakin kirjoittaa hyvin!", mutta Seppälä ei kuitenkaan päästä lukijaa helpolla. Seppälän aforistista tyyliä on verrattu Paavo Haavikkoon,, ja toiseksi vertauskohdaksi on löytynyt Martti Joenpolvi, jonka kanssa hänellä on yhteistä synkistely, illuusiottomuus tarkasteltaessa miehen osaa maailmassa.

*Takla Makania* sanottu maailmanluokan kirjaksi, jolle on näytetty suuntaa jopa Finlandia-palkinnon saajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  WSOY:n sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  China Travel (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Eija Komu, Juha Seppälä, Takla Makan, Savon Sanomat 10.3.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Markku Kulmala, Ilkka, 10.3.2010
5. 1 2  Matti Mäkelä, "Yritetään kestää ja nautitaan siitä", Hs.fi 12.3.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Seppälä s. 9
7. ↑  Seppälän teosten arvosteluja[vanhentunut linkki]
8. ↑  Arto Virtanen, Kahleiden katketessa, Parnasso 2010/2 s. 52
9. ↑  Jussi Auren, Maailmanluokan romaani ja silti ihmisen kokoinen, Satakunnan Kansa, 12.3.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Takla Makan WSOY:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**GFS-malli** (engl. *Global Forecast System*) on numeerinen säänennustusmalli, jota ylläpitää Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio NOAA. Se tuottaa koko maapallon kattavan 16 vuorokautta pitkän ennusteen neljä kertaa vuorokaudessa. Ensimmäisen viikon ajalta malliajo tulostetaan kuuden tunnin välein, sen jälkeen 12 tunnin välein.

NOAA jakaa mallin ennustamat tiedot public domain -sääntöjen mukaan, ja eri palveluntarjoajat voivat piirtää niistä haluamansa alueen sääkarttoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Numerical Models: GFS model NWS California. Viitattu 23.2.2012.
2. ↑  Sääkartat Verkkonummeen  16.10.2011. Verkkonummi.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.7.2022.

Katso myös
----------

* HIRLAM
* HARMONIE

Aiheesta muualla
----------------

* Finnish Lightning Center (Arkistoitu – Internet Archive)
* meteo.fi GFS:n sade-ennuste alueelle Skandinavia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Westwind GFS Europe
* Weather Online GFS WO GFS precip
* Puuppa GFS
* Wo precip
* Wetterzeantrale GFS
* Wetterzentrale GFS scandinavia precip
**Mindy Kaufman** (s. 1956 tai 1957) on yhdysvaltalainen huilisti ja piccolonsoittaja. Hän liittyi vuonna 1979 New Yorkin filharmonikkoihin esiinnyttyään sitä ennen kolmen kauden ajan Rochesterin filharmonikkojen kanssa. Hän valmistui Eastman School of Musicista, jossa opiskeli Walfrid Kujalan, Bonita Boydin ja James Galwayn johdolla.

Kaufmanin soittaessa New Yorkin filharmonikoissa kapellimestareina olivat Zubin Mehta, Kurt Masur ja Lorin Maazel. Kaufman myös vietti yhden kauden ensihuilistina Milwaukeen sinfoniaorkesterissa. Hän on esiintynyt säännöllisesti kamarimuusikkona useilla eri festivaaleilla. Hän on tehnyt opetustyötä Shanghain orkesteriakatemiassa sekä Columbian yliopistossa ja pitänyt mestarikursseja eri puolilla maailmaa.

Kaufman on levyttänyt Avner Dormanin piccolokonserton Metropolis Ensemblen ja Antonio Vivaldin piccolokonserton New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Häneltä on ilmestynyt lisäksi soololevy *French Flute Music*. Häntä kuullaan useiden elokuvien, kuten *Cotton Clubin*, *Lahjomattomien*, *Aladdinin*, *Julie & Julian* ja *Moonrise Kingdomin* soundtrackeilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mindy Kaufman, Piccolo and Flute New York Philharmonic
**Niemisjärvi** (myös **Nieminen**) on kahdesta kapeasta haarasta koostuva, suurelta osin peltomaiden reunustama järvi Niemisjärven kylässä Kuopion luoteisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 42,1 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 22 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Niemisjärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on noin 1,8 kilometriä. Järven itäisen osan nimi on Pieni-Nieminen. Läntinen järvenosa on laajalti vähintään kuusi metriä syvä, itäinen osa on matalampi. Niemisjärveen virtaa tulouoma pohjoisesta ja toinen uoma lännestä Särkinen-järveltä (132,7 metriä mpy).

Niemisjärven ainoa saari on järveä jakavan niemen luoteispuolella sijaitseva muutaman aarin laajuinen luoto. Niemisjärven itäpuolella sijaitsee Hirvijärvi, järvien välissä kohoaa Kimarinmäki (noin 170 metriä mpy).

Niemisjärvi (04.284.1.016) kuuluu Suovunjärven valuma-alueeseen (04.284), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Suovunjärven alueeseen kuuluu 47 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Naarajärvi, Suuri-Palonen-Pieni-Palonen, Iso Salinjärvi ja Rääpys-Rytky. Alueen järvistä seitsemäntoista on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niemisjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.1.2023.
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.1.2023.
3. ↑  Niemisjärvi (04.284.1.016) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.1.2023.
4. ↑  Suovunjärven valuma-alue (04.284) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.1.2023.
**David Lawrence "Dave" Hlubek** (28. elokuuta 1951 – 2. syyskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja Molly Hatchet -yhtyeen perustajajäsen. Hän soitti myös yhtyeissä Southern Rock Allstars ja Skinny Molly.

Elämä ja ura
------------

Dave Hlubek syntyi Jacksonvillessä, Floridassa. Hlubekin isä oli sotilas ja perhe muutti lapsena monta kertaa isän työn vuoksi. Hlubekit asuivat Oahussa, Sunnyvalessa ja San Joséssa ennen paluuta Jacksonvilleen vuonna 1965. Hlubek valmistui Forrest High Schoolista.

Hlubek perusti Molly Hatchetin vuonna 1971. Yhtyeen esikuvia olivat aluksi The Allman Brothers Band ja myöhemmin Lynyrd Skynyrd. Hlubek soitti yhtyeessä kitaraa ja myös lauloi ennen solisti Danny Joe Brownin liittymistä. Ennen levytyssopimuksen saamista Hlubek työskenteli yhtyeen ohella kitarateknikkona Blackfootille, krematorionhoitajana ja donitsien myyjänä.

Molly Hatchet nousi suosioon Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulla. Suurin menestys kesti 1980-luvun puoliväliin. Hlubek oli tuottoisa säveltäjä ja kirjoitti yhtyeen suurimmat hitit, kuten "Flirtin' With a Disaster", "Whiskey Man", "Fall Of The Peacemakers" ja "Gator Country". Hän sai urallaan seitsemän kulta- ja platinalevyä, kaikki Molly Hatchetin levytyksistä.

Hlubek erosi Molly Hatchetista vuonna 1987 vakavan kokaiiniriippuvuuden vuoksi. Hänen tilalleen liittyi Bobby Ingram, joka otti yhtyeen johdettavakseen. Hlubek vietti vuosia työttömänä ja sairaana, kunnes muutti läheisen ystävänsä auttamana Jacksonvillestä Port St. Lucieen, jossa hän tervehtyi ja palasi työelämään. Ystävä ryhtyi Hlubekin manageriksi ja kokosi yhtyeitä hänen ympärilleen. Näitä olivat Hlubek & Friends, Southern Jam Band ja Southern Rock Allstars, joista jälkimmäisessä soitti useita nimekkäitä southern rock -muusikoita.

Vuonna 2003 Hlubek perusti yhtyeen Skinny Molly muusikoiden Mike Estesin, Kurt Pietron ja Pontus J. Backin kanssa. Tammikuussa 2005 hän palasi Molly Hatchetiin, jossa ei ollut jäljellä ketään alkuperäisjäsentä ennen paluuta. Alun perin hän oli liittymässä entisistä Molly Hatchet-jäsenistä koostuvaan Gator Countryyn. Varsinainen Molly Hatchet pelkäsi kuitenkin Gator Countryn kysynnän ohittavan heidät ja pyysi Hlubekin takaisin yhtyeeseen. Vuonna 2014 Hlubek lopetti keikkailun terveysongelmien vuoksi.

Hlubek kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 2017. Hänellä oli kaksi poikaa, Kyle David Hlubek ja Aaron Armstrong Hlubek.

Lähteet
-------

* Molly Hatchet's Dave Hlubek Dead at 66 - Ultimate Classic Rock/
* Swampland: Dave Hlubek

Aiheesta muualla
----------------

* Dave Hlubekin muistosivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Dubti** on kaupunki Etiopian Afarin osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 14 715.

Maantiede
---------

Dubti sijaitsee Etiopian Afarin osavaltiossa alueella 1 (*Zone 1*). Kaupungin korkeus merenpinnasta on 378 metriä.

Historia
--------

Dubti sai alkunsa 1960-luvulla. Vuonna 1960 Mitchell Cotts -yhtiö ja Etiopian valtio sopivat puuvillan viljelyn aloittamisesta Dubtin alueella. Vuonna 1968 viljeltyä aluetta oli 6 000 hehtaaria. Viljelmien yhteyteen rakennettiin kylä. Etiopian Derg-sotilashallinnon aikana alueella käytiin taisteluja hallinnon ja opposition joukkojen välillä. Paikalla oli hallinnon joukkojen tukikohta, johon iskivät ajoittain esimerkiksi Afarin vapautusrintama ja Eritrean kansan vapautusrintama. Etiopian sisällissodan jälkeen kaupungin yhteydessä on edelleen ollut Etiopian ilmavoimien tukikohta.

Väestö
------

Dubtin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 14 715. Laajemman *weredan* eli piirikunnan asukasluku oli 32 940.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and Housing Census 2007 – Affar Statistical (pdf) (s. 8) Central Statistics Agency. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Bernhard Lindahl: Dua - Dyesha (s. 2-3) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)
**Chen Yanqing** (kiin. 陈艳青, s. 5. huhtikuuta 1979 Suzhou) on kiinalainen painonnostaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Chen voitti ensimmäiset maailmanmestaruusmitalinsa Chiang Maissa 1997, jolloin hän voitti kultaa 64-kiloisten sarjassa yhteistuloksessa ja työnnössä sekä sijoittui hopealle tempauksessa. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan MM-kisoissa Chen toisti yhteistuloksen maailmanmestaruuden, mutta voitti tällä kertaa myös tempauksessa MM-kultaa ja jäi työnnössä hopealle.

Chen voitti kultaa Ateenan olympialaisissa 2004 alle 58-kiloisten sarjassa. Samassa sarjassa hän voitti mestaruuden Aasian kisoissa Dohassa 2006. Pekingissä 2008 Chen toisti Ateenan suorituksenta ja voitti toisen olympiakultansa tekemällä samalla yhteistuloksen työnnön olympiaennätykset.

Lähteet
-------

1. ↑  Chen Yanqing The Beijing Organizing Committee for the Games of the XXIX Olympiad.  Arkistoitu 10.8.2008. Viitattu 11. elokuuta 2008. (englanniksi)
2. ↑  Factbox on weightlifting Olympic champion Chen Yanqing BIMC. Viitattu 11. elokuuta 2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Chen Yanqing wins more weightlifting gold for China *CBC.ca*.  11. elokuuta 2008. CBC. Viitattu 11. elokuuta 2008. (englanniksi)
**DuckTales 2** on Capcomin kehittämä ja julkaisema *Ankronikkaan* perustuva tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna 1993 NES:lle ja Game Boylle. Peli on jatko-osa vuoden 1989 pelille *DuckTales*. Pelimekaniikka on suurin piirtein samanlainen kuin edeltäjässään.

*DuckTales 2*:ssa Roope Ankka etsii isänsä Fergus MacAnkan kadonnutta aarretta. Roopen täytyy ensin löytää seitsemän kartanpalaa, jotka ovat eri puolilla maailmaa. Kun kartanpalat ovat löytyneet ja ne on yhdistetty toisiinsa, kartta kertoo aarteen sijaitsevan Skotlannissa.

Peli ei myynyt edelliseen osaan verrattuna kovinkaan paljon. Syynä oli 8-bittisten konsolien väistyminen 16-bittisten tieltä, kun Sega Mega Drive ja Super Nintendo ilmestyivät markkinoille.

Juoni
-----

Kuvakaappaus pelistä.
**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Pelissä Roope matkustaa Niagaran putouksille, Bermudan kolmioon, Muhun, Egyptiin ja Skotlantiin. Jokaisessa paikassa on yksi kartanpala ja välipomo. Kun kaikki viisi välipomoa on voitettu, olipa kadonnut aarre hankittu tai ei, Kulta-Into Pii kidnappaa Tepan. Tätä tapausta seuraa lopputaistelu, joka päättää pelin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Ystävät
-------

* Tupu, Hupu, Lupu ja Tepa – antavat Roopelle vinkkejä kentissä.
* Heimo Huima – lennättää Roopen maasta toiseen.
* Pelle Peloton – Antaa Roopelle aina uuden "ominaisuuden". Esimerkiksi tekee Roopen kävelykepin vahvemmaksi, jotta Roope kykenisi sen avulla siirtämään raskaampia laatikoita tms.

Aiheesta muualla
----------------

* *DuckTales 2* MobyGamesissa (englanniksi)
**William Francis Zito Jr.** (s. 16. syyskuuta 1964) on yhdysvaltalainen jääkiekkovaikuttaja, entinen lakimies ja pelaaja-agentti, joka toimii nykyisin NHL-seura Florida Panthersin toimitusjohtajana. Zito kasvoi Milwaukeen kaupungissa ja opiskeli University School of Milwaukeessa. Vuosina 1984-1987 Zito opiskeli Yalen yliopistossa ja pelasi eri jääkiekkojoukkueissa. Tämän jälkeen hän suoritti oikeustieteen tutkintonsa loppuun Wisconsinin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Zito toimi harjoittelijana asianajotoimistoissa New Yorkissa ja Chicagossa. Vuonna 1995 Zito perusti ystävänsä Markus Lehdon kanssa pelaaja-agenttitoimisto Acme World Sportsin. Zito edusti Acme World Sportsin kautta monia NHL-pelaajia kuten Tim Thomasia, Tuukka Raskia, Antti Niemeä, Brian Rafalskia, James Wisniewskia ja Kimmo Timosta. Elokuussa 2013 Zito alkoi työskennellä Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Kesäkuussa 2015 Zito nimettiin Blue Jacketsin AHL-joukkue Cleveland Monstersin toimitusjohtajaksi. 2. syyskuuta 2020 Zito nimettiin Florida Panthersin toimitusjohtajaksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bill Zito
**OEM** on lyhenne sanoista *original equipment manufacturer*, joka tarkoittaa suomeksi alkuperäistä laitevalmistajaa. Joskus OEM-valmistusta kutsutaan myös omamerkkivalmistukseksi. Nimitys tarkoittaa laitteiston tai tuotteen suunnittelevaa, valmistavaa, lopputarkastavaa ja pakkaavaa yritystä, jonka nimi tai kauppanimi on merkitty tuotteeseen. Tuotteessa voi olla mukana kolmannen osapuolen tuotteita, kuten ohjelmistoja tai sovelluksia. OEM myy tuotteitaan jälleenmyyjille tai lopullisille käyttäjille.

Äärimmilleen vietynä OEM-valmistaja vastaa vain tuotteen spesifioinnista ja brändin luomisesta. Valmistaja on tällöin ulkoistanut alihankkijalleen suunnittelun (ODM), valmistuksen (EMS), kokoonpanon, lopputarkastuksen ja logistiikan. **ODM** ( *original design manufacturer* tai *original design and manufacturing*) on yritys, joka suunnittelee ja valmistaa tuotteita, joita toiset yritykset markkinoivat omilla tuotenimillään. **EMS** (*electronic manufacturing services*) eli elektroniikan sopimusvalmistus on tuotantoa, jossa alkuperäisvalmistaja (OEM) on ulkoistanut elektroniikan valmistuksen ja kokoonpanon sellaiseen työhön erikoistuneelle yritykselle.

OEM nimitystä käytetään myös merkityksessä *lopputuotteen valmistaja*. Tällöin toisen tekemä tuote myydään omana eli osana omaa tuotevalikoimaa, osana omaa tietojärjestelmää tai osana omaa laitteistoa.

**OBL** (*own-brand labeller*) on yritys, joka on ulkoistanut tuotteen suunnittelun, valmistuksen, lopputarkastuksen, pakkaamisen tai osan näistä. Yritys markkinoi tuotetta omalla nimellään ja on siis oikeudellisessa mielessä valmistaja. Vaikka OBL ei harjoita teknistä suunnittelua tai valmistusta, saattaa se tarvita itselleen laatujärjestelmän.

**VAR** (*value added reseller*) on lisäarvoa tarjoava jälleenmyyjä, joka käyttää tuotetta osana omaa sovellustaan tai palvelua, lisää siihen omia laajennuksiaan tai omia palveluitaan, kuten konsultointia, koulutusta tai käyttäjätukea.
**OBO** on laiva, joka voi kuljettaa sekä öljyä (englanniksi *oil*), irtotavaraa (*bulk*) että malmia (*ore*), siitä nimi. Ajatuksena on, että laiva voi toimia säiliöaluksena, kun säiliöalusmarkkinat ovat hyvät, sekä irtotavaran ja malmin kuljettajana, kun nämä markkinat ovat hyvät. Laiva voi myös ottaa nestelastin (öljyä) yhdelle matkalle ja kuivan lastin (irtotavaraa tai malmia) toiselle matkalle, ja näin se voi vähentää aikaa, jona se kulkee painolastissa (siis tyhjänä).

Ensimmäinen OBO-laiva oli M/S Naess Norseman, jonka A.G. Weser rakensi Norness Shipping -yhtiölle, jota hallitsi norjalainen laivanvarustaja Erling Dekke Næss. Hän oli taitava suunnittelemaan uudentyyppisiä laivoja yhdessä pääsuunnittelijansa T. M. Karlsenin kanssa. Naess Norseman luovutettiin marraskuussa 1965, ja sen pituus oli 250 metriä, leveys 31,6 metriä ja syväys 13,5 metriä.

OBO-laivoista tuli pian suosittuja maailman laivanvarustajien joukossa, ja tähän mennessä tällaisia laivoja on rakennettu useita satoja. Laivatyypin loistoaikaa oli 1970-luvun alkupuoli. Seuraavalla vuosikymmenellä selvisi, että laivatyyppi tarvitsee enemmän huoltoa kuin muut laivat. Lisäksi oli kallista vaihtaa märästä lastista kuivaan lastiin, ja se vei myös paljon arvokasta aikaa. Öljyn kuljetuksen jälkeen on helppo vaihtaa malmiin tai muuhun likaiseen irtotavaraan, mutta ei viljaan tai muuhun puhtaaseen irtolastiin. Kun 1970-luvulla rakennetut OBO-laivat ovat tulleet vanhemmiksi, useimpia niistä on käytetty pelkkinä säiliöaluksina tai pelkkinä malmilaivoina. Vielä 1990-luvulla rakennettiin pieni joukko 70 000–100 000 tonnin OBO-laivoja tanskalaisille ja norjalaisille laivanvarustajille.