recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ust-Tsilma** (ven. Усть-Ци́льма, komiksi Чилимдін, *Čiĺimdin*) on kylä, maalaiskunta ja Ust-Tsilman piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Petšoraan laskevan Tsilma-joen suussa 664 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista pohjoiseen. Asukkaita on 5 100 henkeä (vuonna 2002).

Ust-Tsilman ovat perustaneet novgorodilaiset uudisasukkaat vuonna 1542. Myöhemmin sinne muutti venäläisiä Mezenin, Pinegan ja Vienanjoen seuduilta. Kylän asukkaat kalastivat ja metsästivät Petšoran, Ižman, Pižman ja Tsilman jokivarsilla sekä harjoittivat karjan- ja myöhemmin myös poronhoitoa. Maanviljely oli vähäistä. 1600–1700-lukujen vaihteessa seudulle muutti paljon vanhauskoisia. Vuonna 1891 kylästä tuli Pustozjorskin kihlakunnan keskus. Vuonna 1921 asukkaista 99 % oli venäläisiä, 0,6 % komeja ja 0,4 % nenetsejä. Vuonna 1929 Ust-Tsilman piiri liitettiin Komin autonomiseen alueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 799. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 7.2.2010. (venäjäksi)
Huhtikuista kelirikkoa Lähtevänojantiellä Utajärvellä: vetelä liejukerros peittää tienpinnan.
**Kelirikoksi** eli **rospuutoksi** sanotaan päällystämättömien teiden pehmenemistä kulkukelvottomiksi. Sana merkitsee myös aikaa, jona liikkuminen on vaikeaa tai mahdotonta kelirikon takia.

Kelirikon syyt ja vaikutukset
-----------------------------

Kelirikon aikana sulamisvesi ei pääse roudan takia imeytymään maahan vaan jää päällystämättömän tien pinnalle. Vedensekainen hiekka muuttuu liejuksi, joka muodostaa jäätyneen routakerroksen päälle vetelän kerroksen. Vesi myös syövyttää helposti isojakin kuoppia tai sulamispuroja ja rikkoo siten tien pintaa. Siltarumpujen kohdalla vaurion mahdollisuus on erityisen suuri, sillä sulava routa vajottaa rumpua ja samalla tienpintaa. Jäätynyt rumpu voi kelirikon aikana myös tulvia tielle.

Saariston kelirikko
-------------------

Saaristossa kelirikko merkitsee keväistä ajanjaksoa, jolloin sulava jää on jo liian ohutta ja pehmeää kantaakseen ihmisiä tai ajoneuvoja mutta liian kovaa, jotta vesikulkuneuvot kykenisivät kulkemaan jäissä. Kelirikko on perinteisesti merkinnyt saaristossa aikaa, jolloin yhteydet mantereelle ovat olleet kokonaan poikki. Saaristossa kelirikko alkaa yleensä maaliskuun alussa ja kestää jäiden sulamiseen ja meren avautumiseen saakka toukokuulle. Tuona aikana ainoa käyttökelpoinen kulkuneuvo on ilma-aluksia lukuun ottamatta ilmatyynyalus tai moottorirekityyppinen eli avovedessä uiva moottorikelkka.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kelirikko ja painorajoitukset (Arkistoitu – Internet Archive) Tiehallinto
3. ↑  Ilmatyynyaluksella voi pidentää mökkikautta[vanhentunut linkki] Turun sanomat 2004

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kelirikko** Wikimedia Commonsissa
**Matti** oli jatkosodan aikaisen kaukopartioiden täydennys- eli huoltojärjestelmän osana toiminut varustekätkö. Matit oli tarkoitettu partioille, jotka toimisivat neuvostojoukkojen selustassa suomalaisten vetäytyessä ja rintaman siirtyessä vastustajan mahdollisen suurhyökkäyksen takia. Varustekätköjä oli tehty aikaisemminkin täydennysten jakamiseksi pienempiin osiin, mutta Matti-järjestelmä perustettiin Karjalankannakselle keväällä 1944.

Matteja rakensi erityisesti Erillinen pataljoona 4:n I komppania eli entinen Osasto Vehniäinen. Mattien perustamisasioilla liikkui toiminta-alueen tuntevia kaukopartiomiehiä, kuten Heikki Määttänen.

Matteja ei tule sekoittaa sodanjälkeiseen asekätkentään, jossa tosin käytettiin osin samoja menetelmiä ja kätkijöinä oli samoja henkilöitäkin.

Lähteet
-------

* Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): *Jatkosodan pikkujättiläinen*. Porvoo: WS Bookwell, 2007. ISBN 978-951-0-28690-6.
* Turunen, Pekka: *Salaisen sodan asiamies - Mannerheim-ristin ritari Paavo Suoranta*. Helsinki : Ajatus Kirjat, 2006. ISBN 951-20-7066-9. (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  Jatkosodan pikkujättiläinen 2007, 412
2. ↑  Turunen 2006, 34-35
**Ustje** (ven. У́стье) on kylä ja maalaiskunta Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kubenajoen suussa 70 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Kylä on Ust-Kubinskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).

Ustjen kauppapaikka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1570. Nykyinen kylä koostuu varsinaisesta Ustjesta, Lahmokurjen kylästä ja Petrovkan kauppalasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Nykyään Ustjessa toimi rakennustarviketeollisuutta, metsäteollisuusyritys, meijeri ja Snežinka-pitsikutomon osasto. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjasto, kansanperinnekeskus, museo ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Vologodskaja entsiklopedija*, s. 486. Vologda: VGPU, Rus, 2006. ISBN 5-87822-305-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 10.12.2011). (venäjäksi)
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 10.12.2011. (venäjäksi)
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 27*, s. 134. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.

Aiheesta muualla
----------------

* Ust-Kubinskojen piirin sivusto (venäjäksi)
**Keleya** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 500 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).

Keleyan kunnan pinta-ala on 644,8 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, etelässä Sidon, lounaassa Ourounin ja luoteessa Koulikoron alueen Katin piirin Ouélessébougoun ja Sanankoro Djitoumoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä.

Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Keleyan kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, polttopuun ja puuhiilen tuotanto, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.6.2018.
2. 1 2 3 4  Schéma directeur d’aménagement forestier: Commune rurale de Kéléya *fonabes.org*.  2017. Viitattu 15.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.6.2018.
4. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.6.2018.
5. ↑  Plan d’aménagement et de gestion simplifiée (PAGS) du massif forêstier de Famana *fonabes.org*.  2017. Viitattu 15.6.2018.
Matthieu Vaxivière vuonna 2013.
**Matthieu Vaxivière** (s. 3. joulukuuta, 1994 Limoges) on ranskalainen moottoriurheilija.

Ura
---

### Alkuvaiheet

Vaxiviere aloitti uransa Karting-sarjoista. Vuonna 2010 Vaxivière kilpaili MitJet Series -sarjassa jossa hän sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 hän siirtyi Ranskan Formula 4 -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden.

### Formula Renault -sarjat

Vuonna 2012 hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ja saavutti yhden pisteen. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa ja sijoittui sarjan 14:ksi. Vuonna 2013 Vaxivière jatkoi Eurocup -sarjassa jossa hän voitti kaksi kilpailua ja sijoittui sarjan kymmenneksi. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua Alps-sarjassa sekä neljä kilpailua Ranskan Porsche Carrera Cupissa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2014 Vaxivière siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan, jossa saavutti kaksi palkintosijaa sekä 83 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2015 Vaxivière jatkaa FR 3.5 -sarjassa. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, viisi paalupaikkaa ja 234 pistettä sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi.

Tulokset
--------

### Formula Renault 3.5 -tulokset

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Lotus | MNZ117† | MNZ216 | ALC17 | ALC28 | MON1Kesk. | SPA1 | SPA2 | MSC1 | MSC2 | NÜR113 | NÜR22 | HUN15 | HUN27 | LEC13 | LEC26 | JER14 | JER28 | 8. | 83  |
| 2015 | Lotus | **ALC1**4 | ALC21 | MON1Kesk. | **SPA1**1 | SPA23 | *HUN1*4 | ***HUN2***2 | RBR16 | **RBR2**1 | SIL13 | ***SIL2***2 | NÜR14 | NÜR211 | *BUG1*10 | *BUG2*2 | JER13 | JER23 | 2. | 234 |

### GP3 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | DAMS | ESPFEA  | ESPSPR  | AUTFEA  | AUTSPR  | GBRFEA  | GBRSPR  | HUNFEA12 | HUNSPR12 | BELFEAKesk. | BELSPR15 | ITAFEA  | ITASPR  | JERFEA  | JERSPR  | ABUFEA  | ABUSPR  |  |  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matthieu Vaxiviere Driver Database. Viitattu 13.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Race Driver Database: Matthieu Vaxivière SpeedSport Magazine. Viitattu 13.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Khorounzhiy, Valentin: Vaxiviere Set to Enter Formula Renault 3.5 with Lotus  18.12.2013. PaddockScout.com. Viitattu 13.7.2015. (englanniksi)
4. ↑  Results: Formula Renault 3.5 World Series Season 2014 SpeedSport Magazine. Viitattu 13.7.2015. (englanniksi)
5. ↑  Results: Formula Renault 3.5 World Series Season 2015 SpeedSport Magazine. Viitattu 13.7.2015. (englanniksi)
Mikko Kilpi 1950-luvulla.
**Mikko Kustaa Kilpi** (7. marraskuuta 1928 Sippola – 6. syyskuuta 1991 Heinola) oli suomalainen runoilija ja kustannustoimittaja.

Kilpi toimi muun muassa WSOY:n kustannustoimittajana vuosina 1952–1965 sekä *Tekniikan Maailman* kustannuspäällikkönä vuodet 1966–1969. Hän suomensi runsaasti muun muassa taidekirjallisuutta. Runoissa Lapin luonto oli hänelle tärkeä aihe. Monissa runoissaan hän viljeli sanailottelua ja lempeää ironiaa.

Kilpi oli naimisissa kirjailija Eeva Kilven kanssa vuodet 1949–1966. Avioliitosta on kolme poikaa.

Osuus *Tuntemattoman sotilaan* julkaisuun
-----------------------------------------

Kilpi sai WSOY:ssä ollessaan vuonna 1954 luettavakseen Väinö Linnan *Tuntemattoman sotilaan* käsikirjoituksen. Hän arvioi, että "siitä saattaisi saada omalla tavallaan järkyttävän dokumentaarisen sotakuvauksen, kunhan käsikirjoitusta vähän käsiteltäisiin". Kilven mukaan jälkiviisautta ja vahingoniloa pitäisi karsia, murrerepliikkejä muuttaa kansanomaiseksi puhekieleksi, hölmöjen upseerien määrää vähentää, tyyppien karrikointia lieventää sekä loppupuolella ilmenevää katkeruutta häivyttää.

Kilpi piti *Tuntematonta sotilasta* "ensimmäisenä todella painavana dokumenttiromaanina". *Tuntemattoman sotilaan* kustannuspäätöksen teki WSOY:n pääjohtaja Yrjö A. Jäntti isänsä Jalmari Jäntin sekä Mikko Kilven lausuntojen pohjalta.

Teoksia
-------

* Askeleita (1952)
* Pedot (1953)
* Varjot (1955)
* Luopumisen aikaan (1958)
* Lapinmaa (1961)
* Hellyydestä (1972)
* Tanssiinkutsu (1975)

Lähteet
-------

1. ↑  Kilpi, Mikko *Kirjasampo.fi*. Viitattu 24.12.2013.
2. ↑  Kalemaa, Kalevi: / Kilpi, Eeva (1928-) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.7.2013.
3. ↑  Risto Lindstedt *Suomen Kuvalehdessä* 48/2004.
4. ↑  Kunha, Matti: *Kahden maailman välissä: Marko Tapion Arktinen hysteria Väinö Linnan haastajana*, s. 257. Väitöskirja. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2004. ISBN 951-39-1896-3. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 24.12.2013).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fosfodiesteraasit** eli **fosforidiesterihydrolaasit** ovat hydrolaaseihin kuuluvia entsyymejä. Ne katalysoivat fosforihapon diesterien hydrolyysiä fosforihapon monoestereiksi tai fosfaatti-ioneiksi ja alkoholeiksi. Fosfodiesteraaseihin kuuluvien entsyymien EC-numero on muotoa EC 3.1.4.x. Tähän luokkaan kuuluvat muun muassa syklisiä nukleotidifosfaatteja hydrolysoivat entsyymit ja fosfolipaasit. Eksonukleaasien ja endonukleaasien katsottiin aiemmin kuuluvan tähän luokkaan, mutta ne on sittemmin siirretty omiin alaluokkiinsa.

Erityisesti syklisiä nukleotidifosfaatteja kuten cAMP- ja cGMP-molekyylejä hydrolysoivat entsyymit ovat biokemiallisesti tärkeitä. Ne osallistuvat muun muassa sydänlihaksen toimintaan, verenpaineen säätelyyn verisuonia supistamalla ja laajentamalla, verihiutaleiden aktivointiin ja tulehduksiin. Fosfodiesteraasien inhibiittoreita käytetään lääkeaineina muun muassa korkean verenpaineen, erektiohäiriöiden ja astman hoidossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Scott,Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 502-503. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
2. ↑  G.P.Moss: EC 3.1.4 Phosphoric Diester Hydrolases Queen Mary, University of London. Viitattu 4.3.2017. (englanniksi)
3. ↑  John Baynes,Marek H. Dominiczak: *Medical Biochemistry*, s. 543. Elsevier, 2014. ISBN 9781455745807. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.3.2016). (englanniksi)
4. ↑  Gajanan S. Joshi & James C. Burnett: *Cardiovascular Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 4.3.2017
5. ↑  Axel Kleemann: *Cardiovascular Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 4.3.2017
*Tämä artikkeli kertoo kuoronjohtajasta. Mikko Kalliomaa on myös suomalainen ralliautoilija.*
**Mikko Antti Sakari Kalliomaa** (s. 1951) on suomalainen kuoronjohtaja ja sovittaja, jolle tasavallan presidentti myönsi director musices -arvonimen 26. marraskuuta 2004. 

Hän on suorittanut musiikinopettajan tutkinnon Jyväskylän Yliopistossa sekä opiskellut kuoronjohtoa Sibelius Akatemiassa ja myös Klemetti-Opiston kuoronjohtokursseilla.

Hän on ollut mukana perustamassa 1990-luvun alussa Suomen Viihdekuoroliittoa ja toiminut sen johtotehtävissä perustamisesta lähtien 10 vuoden ajan.

Kalliomaa on toiminut vuosia kuoronjohtajana muun muassa Lahden Mieskuoron organisatiossa, Hollolan Mieskuorossa, Lahden Viihdekuorossa ja Hollolan Viihdekuorossa. 

Mikko Kalliomaa on tuottelias viihteellisen kuoromusiikin sovittaja ja hänen sovituksia on julkaistu nuotteina.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikko Kalliomaasta director musices viihdekuoroliitto.

Aiheesta muualla
----------------

* Mikko Kalliomaan sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Usurpaattori** (lat. *usurpare*, ottaa haltuunsa, käyttää) on vallananastaja. Erityisesti nimitystä käytetään Rooman keisarien vallantavoitelussa epäonnistuneista henkilöistä. *Usurpaatioksi* nimitetään yleisestikin julkisen vallan anastamista.

Roomalaisessa oikeudessa usurpaatiolla tarkoitettiin alun perin esineen hallinnan menetystä.

Vallananastusyritykset olivat varsin yleisiä Rooman valtakunnassa keisariajalla. Koska keisarius ei ollut perinnöllinen ja Augustus oli virallisesti väittänyt säilyttävänsä tasavallan sen tuhotessaan, oli vallantavoittelu helppo perustella ennakkotapauksilla. Rooman 200-luvun kriisi johti jatkuvaan poliittiseen epävakauteen ja lukemattomiin vastakeisareihin, joiden menestys oli vaihtelevaa. Kaikkia ei nykyisin varmuudella tunneta edes nimeltä. Ehkä kuuluisimmat epäonnistuneet usurpaattorit olivat Gallian keisarikunnan keisarit, joiden nujertaminen ei silloiselta heikolta keskushallinnolta pitkään aikaan onnistunut.

Käsitteenä usurpaattori oli merkitykseltään loogisesti ristiriitainen: Usurpaattori oli usurpaattori vain kunnes pääsi keisarin purppuraan, sillä tämän jälkeen hänestä tuli laillinen hallitsija, ja häntä vastustaneet muuttuivat vallananastajaksi – tämän vuoksi usurpaattoriksi määritteleminen ei ole yksiselitteistä. Keisareiksi nousseita usurpaattoreita olivat muun muassa Otho, Vitellius ja Vespasianus.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Suuri Ensyklopedia, Hakemisto-osa 12 (M–Ö)*, s. 9466. Hakusana *usurpaatio*. Helsinki: Otava, 1983.
**Tietoyhteiskuntaneuvosto** oli Suomen valtioneuvoston 4. syyskuuta 2003 asettama määräaikainen elin, joka toimi Matti Vanhasen ensimmäisen hallituskauden loppuun vuoteen 2007. Tietoyhteiskuntaneuvoston asettamisesta sovittiin Vanhasen hallitusohjelmassa ja se korvasi aikaisemman tietoyhteiskunta-asiain neuvottelukunnan. Neuvoston puheenjohtajana toimi pääministeri Matti Vanhanen.

Valtioneuvoston jäsenistä neuvostoon kuuluivat myös varapuheenjohtajana toiminut liikenne- ja viestintäministeri Susanna Huovinen, puolustusministeri Seppo Kääriäinen, toinen valtiovarainministeri Ulla-Maj Wideroos ja opetusministeri Antti Kalliomäki. Muut jäsenet edustivat laajasti hallinnon, elinkeinoelämän ja järjestöjen eri osapuolia. 

Neuvoston tehtävänä oli toimia tietoyhteiskunnan kehittämistä ohjaavana neuvottelu- ja koordinointielimenä sekä valtion eri hallinnonalojen välillä että hallinnon, järjestöjen ja elinkeinoelämän kesken. Sen tehtävänä oli erityisesti:

* käsitellä tietoyhteiskunnan kehittämisen päälinjauksia
* ennakoida, seurata ja arvioida tietoyhteiskuntakehitystä ja sen vaikutuksia, mahdollisuuksia ja uhkia sekä tehdä niihin liittyviä aloitteita
* seurata ja käsitellä tietoyhteiskuntakehitykseen liittyviä horisontaalisia aloitteita ja lainsäädäntöesityksiä sekä niiden toteutumista
* seurata tietoyhteiskuntakehitystä koskevia kansainvälisiä asioita ja tehdä ehdotuksia Suomen toimintalinjoiksi
* kehittää elinkeinoelämän ja hallinnon vuorovaikutusta tietoyhteiskunnan kehityshankkeissa
* arvioida tietoyhteiskuntaohjelmaa ja sen edistymistä sekä raportoida maan tietoyhteiskuntakehityksestä hallitukselle.

Tietoyhteiskuntaneuvoston sihteeristö työsti vuotuisen raportin valtioneuvostolle Suomen tietoyhteiskuntakehityksestä yhdessä neuvoston jaostojen kanssa sekä toimi tiedonvaihdon kanavana neuvoston eri jaostojen välillä. Pääsihteerinä toimi ohjelmajohtaja Katrina Harjuhahto-Madetoja valtioneuvoston kansliasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoyhteiskuntaneuvosto Valtioneuvosto. Viitattu 15.11.2013. [vanhentunut linkki]
**Benin departementti** on yksi Bolivian departementeista. Se sijaitsee Bolivian alangoilla maan koillisosassa. Departementin pinta-ala on 213 564 neliökilometriä ja siellä on arviolta 462 081 asukasta (vuonna 2017).

Maantiede
---------

Benin koillisrajalla sijaitsee Brasilia, kaakossa Santa Cruzin departementti, lännessä La Pazin departementti, luoteessa Pandon departementti ja etelässä Cochabamban departementti. Beni on lähinnä sademetsää ja pampaa. Bolivian suurimmista järvistä kolme sijaitsee Benin departementissa. Vaikka Benissä on runsaasti luonnonvaroja, sen asukkaat ovat hyvin köyhiä. Alueen tärkeimmät elinkeinot ovat maa-, metsä- ja karjatalous.

Departementissa on paljon suuria kumpuja, joita yhdistävät muinaisasukkaiden rakentamat pengertiet.

Historia
--------

Departementti perustettiin asetuksella 18. marraskuuta 1842 kenraali José Balliviánin hallinnon aikana.

Aluejako
--------

Benin departementissa on kahdeksan provinssia.

* Cercado
* Iténez
* José Ballivián
* Mamoré
* Marbán
* Moxos
* Vaca Diéz
* Yacuma

Väestö
------

Benin asukkaat eli *benianos* polveutuvat lähinnä santacruzilaisista ja alkuperäiskansoista. Heidän kulttuurinsa ei ole andi-kulttuuria vaan camba-kulttuuria, joka on yhteinen Santa Cruzille, Benille ja Pandolle.

Kulttuuri
---------

Beninläisten ruokavalio koostuu lähinnä riisistä, banaaneista, naudanlihasta ja kalasta.

Lähteet
-------

* Gonzalez Moscoso, Rene. 1984. Enciclopedia Boliviana: Diccionario Geográfico Boliviano. Editorial "Los Amigos del Libro", La Paz. s. 278.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Bolivia: Administrative Division Citypopulation.de. Viitattu 5.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Benin departementti** Wikimedia Commonsissa

* Benin departementti

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bolivian departementit |
| --- |
|  |
| 
* Beni
* Chuquisaca
* Cochabamba
* La Paz
* Oruro
* Pando
* Potosí
* Santa Cruz
* Tarija

 |

 |
Ust-Kulomin piiri Komin tasavallan kartalla.
**Ust-Kulomin piiri** (ven. Усть-Куломский район, *Ust-Kulomski raion*, komiksi Кулӧмдiн район, *Kulömdin raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 26 400 neliökilometriä. Asukkaita on 30 200 henkeä (vuonna 2009).

Ust-Kulomin piiri sijaitsee Komin tasavallan kaakkoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Uhtaan ja Sosnogorskin piiriin, idässä Troitsko-Petšorskin piiriin, etelässä Permin aluepiiriin ja lännessä Kortkerosin piiriin.

Piiriin kuuluu 22 maalaiskuntaa: Anyb, Derevjansk, Diasjorja, Don, Dzjol, Jugydjag, Kebanjol, Kertšomja, Krutoborka, Kužba, Myjoldino, Nižni Votš, Nosim, Partš, Pomozdino, Požeg, Rutš, Timšer, Ust-Kulom, Ust-Nem, Voldino ja Zimstan. Hallinnollinen keskus on Ust-Kulomin kylä, josta on 189 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 79 % komeja, 16 % venäläisiä ja 2 % ukrainalaisia.

Talous perustuu metsänhankintaan ja maatalouteen.

Paikallislehtenä ilmestyy kominkielinen *Parma gor* ("Parman ääni").

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 257. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 33. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Ust-Kulomin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
**Mikko Karjalahti** (26. joulukuuta 1820 Haapajärvi – 6. lokakuuta 1894 Haapajärvi) oli suomalainen talollinen, kirkonrakentaja ja valtiopäivämies.

Karjalahden vanhemmat olivat talollinen Juho Harmaala ja Kaisa Savimäki ja puoliso vuodesta 1844 Valpuri Kuonaala (k. 1908). Karjalahti oli kunnallismies, joka valittiin Haapajärven ensimmäiseen kunnallislautakuntaan 1866. Hän oli itseoppinut rakentaja, joka rakensi ja korjasi kirkkoja Juho-poikansa kanssa. Hänen tiedetään rakentaneen tai korjanneen seuraavat kirkot: Kestilän kirkko 1855, Paavolan kirkko 1856, Vesannon kirkko 1857, Sievin kirkko 1862, Kuhmon kirkko 1868, Tuusniemen kirkko 1869, Keiteleen kirkko 1876, Viitasaaren kirkko 1878, Haapajärven kirkko 1880 ja Piippolan kirkko 1887. Karjalahden talossa toimi myös kestikievari, vuonna 1927 talossa avattiin Haapajärven kunnalliskoti. Karjalahti oli talonpoikaissäädyssä Piippolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän teki valtiopäivillä metsäasetuksen muuttamista koskevan anomuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 115. Helsinki: Otava, 1926.
2. 1 2  KirjastoVirma: Mikko Karjalahti (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.2.2021.
**Beniamino Bonomi** (s. 9. maaliskuuta 1968 Verbania) on italialainen ratameloja, olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari.

Bonomi osallistui ensimmäistä kertaa kesäolympialaisiin Soulissa 1988, jossa hän sijoittui 500 metrin kajakkikaksikossa yhdeksänneksi parinaan Daniele Scarpa. Samoissa olympialaisissa hän kuului Italian seitsemänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Barcelonan olympialaisissa 1992 Bonomi meloi kajakkiyksikön 1 000 metrillä viidennelle sijalle. Neljä vuotta myöhemmin hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 kaksi hopeamitalia: toisen 1 000 metrin kajakkiyksikössä ja toisen Daniele Scarpan kanssa 500 metrin kajakkikaksikossa. Bonomi saavutti Sydneyssä 2000 olympiakultaa yhdessä Antonio Rossin kanssa 1 000 metrin kajakkikaksikossa. Sama pari sai samassa kilpailussa hopeaa neljä vuotta myöhemmin Ateenassa 2004.

Bonomi saavutti 500 metrin kajakkikaksikossa maailmanmestaruuden Duisburgissa 1995 ja Euroopan-mestaruuden Plovdivissa 1997. Hänellä on lisäksi kuusi MM-hopeaa sekä yksi EM-pronssi. Välimeren kilpailuissa Bonomi saavutti kolme kultamitalia ja kolme hopeamitalia.

Bonomi edusti Gruppi Sportivi Fiamme Gialle -seuraa. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen ja painaa 85 kilogrammaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Beniamino Bonomi *Olympedia*. Viitattu 26.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Medal Winners Olympic Games and World Championships Since 1936 ICF.  Arkistoitu 6.4.2012. Viitattu 26.5.2021.
**Kuivannon kirkko** on Kuivannon kylässä Orimattilassa sijaitseva Orimattilan seurakunnan kirkkorakennus. Kirkon on suunnitellut rakennusmestari Heikki Tiitola ja se on valmistunut vuonna 1931.

Kuivantolaiset olivat toivoneet omaa rukoushuonetta jo 1700-luvulta lähtien, koska matka Orimattilan kirkkoon oli pitkä ja vaivalloinen. 1920-luvulla kyläläiset anoivat lupaa perustaa itselleen oman seurakunnan. Hanke kaatui kalleutensa takia ja lopullisesti toive omasta seurakunnasta jäi, kun Orimattilan seurakunta lupasi rakentaa kuivantolaisille oman kirkon. Sen suunnitteli tamperelainen rakennusmestari Heikki Tiitola. Kyläkirkon paikka oli jo aikaisemmin katsottu valmiiksi, ja se nousi korkealle Pippuranmäelle. Se valmistui vuoden 1931 lopulla ja vihittiin käyttöön 28. joulukuuta 1931. Jumalanpalvelus pidettiin joka toinen sunnuntai. Kirkontorniin hankittiin kaksi teräksistä kirkonkelloa. Alttaritaulu hankittiin myöhemmin, vuonna 1931. Sen maalasi taidemaalari Väinö Hervo. Alkuvaiheessa kirkossa oli urkuharmoni, vuodesta 2004 lähtien käytössä on ollut digitaaliset urut.

Kirkon yhteydessä on 40-paikkainen seurakuntasali, joka voidaan yhdistää 160-paikkaiseen kirkkoon. Kirkossa ja sen ympäristössä on tehty kunnostuksia 1998–2000. Kirkkotekstiilit uusittiin vuonna 2003 tekstiilitaiteilija Maisa Kaarnan suunnittelemiin.

Kuivannon hautausmaa
--------------------

Uudenkylän asevarikon räjähdysonnettomuudessa kuolleiden muistoksi pystytetty kivi Kuivannon hautausmaalla.
Kirkon vieressä on kuivantolaisten hautausmaa sankarihautoineen. Kirkkomaalla on myös Uudenkylän asevarikon räjähdyksessä vuonna 1965 surmansa saaneiden hauta ja muistokivi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuivannon kirkko Orimattilan seurakunta. Viitattu 27.9.2012.
2. ↑  Kuivannon kirkko Kuivannon kyläjohtokunta. Viitattu 27.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuivannon kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Kensington** oli suomalainen kolmimastoinen teräsfregatti, joka oli rakennettu 1891. Fregatti oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1912-1924. Laiva myytiin 1924 romutettavaksi joko Saksaan tai Uuteen Seelantiin.

Fregatti Kensingtonin rakensi Russell & Co. Greenockissa Skotlannissa vuonna 1891 greenockilaiselle Campbell, Finlay & Co.-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 707 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 850 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 79,00 metriä, leveys 11,60 metriä ja syväys 7,02 metriä.

Suomeen fregatti ostettiin Campbell, Finlay & Co.-varustamolta Greenockista vuonna 1912. Espanjalainen laiva ajoi fregatti Kensingtonin päälle Englannin kanaalissa 5. marraskuuta 1912 jolloin laivan riki tuhoutui osittain. Fregatti hinattiin Portlandiin ja sieltä edelleen Southamptoniin korjattavaksi. Viimeisen rahtimatkansa fregatti teki Brasilian Macapásta Gravesendiin syyskuun 1923 ja tammikuun 1924 välillä. Laiva myytiin sen jälkeen maaliskuussa 1924 romutettavaksi Saksaan tai toisen lähteen mukaan Uuteen Seelantiin. Laivan sisaralus oli fregatti King Edward.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Kensington (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Teräsfregatti Kensington (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kenraali Jermolovin patsas** oli venäläiskenraali Aleksei Jermolovia esittänyt pronssipatsas Tšetšenian pääkaupunki Groznyissa. Alkuperäinen patsas pystytettiin vuonna 1881 ja purettiin vuonna 1922. Toinen patsas pystytettiin vuonna 1949 ja purettiin vuonna 1989.

Patsas oli kiistanalainen. Kaukasian sotaretkistään ja Groznyin perustajana tunnettu Aleksei Jermolov oli vihattu hahmo tšetšeenien keskuudessa. Patsasta vastaan tehtiin esimerkiksi useampia tuhoamisyrityksiä ennen sen lopullista purkamista.

Patsas
------

Aleksei Jermolov oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraali, joka Napoleonin sotien jälkeen sai tehtäväkseen alistaa Kaukasian heimot. Hän tuli tunnetuksi taktiikastaan, johon lukeutuivat esimerkiksi teloitukset, panttivangit ja kylien polttaminen. Venäläisten hallitsemaa aluetta levitettiin rakentamalla teitä ja linnakkeita. Jermolov oli edennyt tšetseenien maille keväällä 1818 ja yksi hänen perustamistana linnakkeista oli Groznaja, eli nykyinen Tšetšenian pääkaupunki Groznyi. Tšetšeenien keskuudesta Jermolovista tuli erityisen vihattu hahmo. Jermoloviin viitattiin Jarmul-hirviönä.

Kenraali Jermolovin patsas pystytettiin Groznyissa vuonna 1881. Patsas oli pronssinen. Sen jalustassa oli kolme tekstiä, joista yksi oli lainaus Jermolovilta. Jermolov kuvaili lainauksessaan tšetšeenejä maailman väkivaltaisimmaksi kansaksi halveksivaan sävyyn. Patsas tuhottiin vuonna 1922 osana Vladimir Leninin käskyä poistaa tsaarinajan Venäjän henkilöiden muistomerkkejä laajemmin. Patsaan pää säilytettiin kuitenkin Groznyin museolla. Patsas pystytettiin uudelleen vuonna 1949 tšetšeenien ollessa edelleen karkotettuna. Patsaan jalustassa ollut kirjoitus poistettiin Josif Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953. Tšetšeenit pääsivät lopulta palaamaan kotimailleen. Jermolovin patsas yritettiin tuhota useampaan otteeseen neuvostokaudella. Se yritettiin esimerkiksi räjäyttää vuonna 1969. Lopulta patsas poistettiin vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pertti Luntinen: *Sota Venäjällä, Venäjä sodassa*, s. 274. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2015. ISBN 978-952-222-666-2.
2. 1 2  Anatol Lieven: *Chechenya : Tombstone of Russian power*, s. 306, 307. Yale University Press, 1998. ISBN 0-300-07398-4. (englanniksi)
3. 1 2  Ali Askerov: "Statue to general Termolov in Grozny", *Historical Dictionary of Chechen Conflict*. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-1-4422-4925-7. (englanniksi)
**Keleos** (m.kreik. Κελεός) oli kreikkalaisessa mytologiassa Eleusiin kuningas. Demeterin etsiessä tytärtään Persefonea vanhan naisen hahmossa Keleos otti tämän vastaan vieraanvaraisesti. Vastapalvelukseksi kuningas, joka ei tunnistanut jumalaista vierastaan, pyysi Demeteriä hoitamaan kahta poikaansa, Demofonia ja Triptolemosta, jotka hän oli saanut vaimonsa Metaneiran kanssa. Tämän lisäksi heillä oli tyttäret Diogenia, Pammerope ja Saisara.[1]

Kiitokseksi vieraanvaraisuudesta Demeter päätti tehdä Demofonista kuolemattoman polttamalla tämän kuolevaisen sielun pois perheen tulisijalla öisin vähän kerrallaan. Metaneira kuitenkin yllätti jumalattaren eräänä yönä pitämässä poikaansa tulessa ja keskeytti rituaalin huutamalla kauhusta, jolloin Demofon paloi tuhkaksi. Demeter paljasti tällöin itsensä, ja haluten korvata perheen menetyksen, opetti Triptolemokselle maanviljelyn taidon.[2]

Keleos oli yksi alkuperäisista Demeterin papeista, joka yhtenä ensimmäisistä ihmisistä oppi Demeterin kultin salaiset menot, Eleusiin mysteerit.[3] Hänen tyttäriestään tuli Demeterin papittaria.[1]

Ovidiuksen versiossa Keleos ei ollut kuningas vaan vanha maalaismies, joka otti Demeterin vastaan vaatimattomassa majassaan.[4]

Lähteet
-------

1. 1 2  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.38.3 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.5.1 (engl. käännös)
3. ↑  Homeeriset hymnit, *Demeterille* 2 (engl. käännös)
4. ↑  Ovidius: *Fasti* 4:502–560 (engl. käännös)
Andrei Tarsalainen**Andrei Tarsalainen** (ven. Андрей Андреевич Тарзалайнен, s. 28. marraskuuta 1954 Leningrad, Neuvostoliitto) on suomalainen ja venäläinen kirjailija, kirjallisuudentutkija, toimittaja ja kielenkääntäjä. Hän on valmistunut Leningradin yliopistosta journalistiikan maisteriksi vuonna 1982. Tarsalainen muutti avioliiton kautta Suomeen 1983. Hän kirjoittaa suomeksi, venäjäksi ja englanniksi. Vuonna 2005 ilmestyi hänen esikoisteoksensa *Kuunlaaksot - Kirjeitä itärintamalta*. Vuonna 2013 julkaistiin hänen toinen teoksensa *Lapsuuteni sillat - Muistoja lapsuuteni ja nuoruuteni Leningradista*. Hänen kolmas teoksensa - *runokokoelma* *Seitsemäs kukka* - ilmestyi keväällä 2017 Reunan kustantamana. Tarsalainen on myös tutkinut Vladimir Nabokovin esseistiikkaa Helsingin yliopistossa. 

Kääntäjänä Tarsalainen osallistui Melbournessa pidettyyn FITin XIV maailmankongressiin ja Vancouverissa pidettyyn FITin XVI maailmankongressiin. Julkaistuista käännöksistään hän sai Kopiosto-apurahat vuosina 1995 ja 2001. 

Tarsalainen on kirjoittanut kolumneja, novelleja, esseitä ja runoja (Kenwood Press, Keski-Uusimaa, Tuusulanjärven viikkouutiset, Kirjallisuusterapia-lehti, Haiku-kirjallisuuslehti). Hän on myös suomentanut Marina Tsvetajevan, Bulat Okudzhavan, Vladimir Vysotskin, Juri Vizborin ja Juri Kukinin runoja.

Teoksia
-------

* Kuunlaaksot - Kirjeitä itärintamalta, ISBN 952-91-9349-1 (2005)
* Lapsuuteni sillat *-* Muistoja lapsuuteni ja nuoruuteni Leningradista, ISBN 978-952-93-2562-7 (2013)
* Seitsemäs kukka, ISBN 978-952-7028-99-5 (2017)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* Interword, auktorisoitu käännöstoimisto
* 
* 
* 
* 
* Lakataan katsomasta ohi
* Marjo Kyllönen: Tulevaisuuden koulu ja johtaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Viralliset / auktorisoidut kääntäjät[vanhentunut linkki]
*
Kim André Arnesen
**Kim André Arnesen** (s. 28. marraskuuta 1980) on norjalainen säveltäjä.

Arnesen varttui Trondheimissa. Hän aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana ja liittyi Nidarosin tuomiokirkon poikakuoroon 10-vuotiaana. Myöhemmin hän suoritti konservatorio-opintonsa Trondheimissa. Arnesen on säveltäjänä erikoistunut kuoromusiikkiin. Hänen tyylilleen ominaisia ovat olleet saavutettava melodinen tyyli ja ekspressiivisyys. Arnesenin ensimmäinen suurimuotoinen teos *Magnificat* kantaesitettiin vuonna 2010. Esitys johti useisiin uusiin sävellystilauksiin. Vuonna 2014 kantaesitettiin Arnesenin *Requiem*, jonka Yhdysvaltain-ensiesitys pidettiin huhtikuussa 2015 Länsi-Virginiassa. Denveriläinen Kantorei-kuoro ja sen taiteellinen johtaja Joel Rinsema kutsuivat Arnesenin residenssisäveltäjäkseen kaudelle 2015–2016. USA:ssa Arnesenin musiikkia on esitetty myös muun muassa Carnegie Hallissa ja Barack Obamalle Valkoisessa talossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kim André Arnesen AllMusic
2. 1 2 3  Kim André Arnesen Naxos
3. 1 2 3  Kim André Arnesen Boosey & Hawkes

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Lempäälän kylät vuonna 1922:  
1. Alkkula, 2. Tolvila, 3. Taipale, 4. Perälä, 5. Hyrkkälä, 6. Pyhältö, 7. Rikala, 8. Häihenmatka, 9. Hulaus, A. Peuraus, B. Miemola, C. Lietsamo, D. Hemminkilä, E. Haurala, F. Sukkila, G. Maakala, H. Lempoinen, J. Lippo, **K. Kelho**, L. Sotavalta, M. Innilä, N. Lastunen, O. Ihamaa, P. Putkisto, Q. Vaihmala, R. Suojala, S. Ahtiala, T. Hävältilä, U. Herrala, V. Pappila, X. Sarvikas, Y. Kuivaspää, Z. Moiso, Å. Maisenranta, Ä. Kulju, Ö. Kuokkala, 11. Lahti, 12. Aimala, 13. Hahkala, 14. Lumiala, 15. Luoto, 16. Nurkkila, 17. Korkeemäki, 18. Jokipohja, 19. Kärppälä, 20. Tiurala, 21. Ruuhola, 22. Hietaniemi.
**Kelho** on kylä Lempäälän kunnassa. Se sijaitsee Valkeakoskentien varrella, noin seitsemän kilometrin päässä Lempäälän kuntakeskuksesta, noin 12 kilometrin päässä Valkeakoskelta ja noin 30 kilometrin päässä Tampereelta. Kelhossa on noin 270 asukasta.

Alueella sijaitsevat Sotavallan, Innilän ja Kelhon kartanot.

Kelhon koulu
------------

Kelhon koulussa on esiopetuksessa ja 1–6-luokilla yli 70 oppilasta (oppilasmäärä 2008). Luokkajaot muodostetaan vuosittain kulloisenkin tarpeen mukaan. Tällä hetkellä luokat ovat 0–1, 2–3 ja 4–6. Koulussa on kolme opettajaa sekä kiertävä erityisopettaja.

Koululta noin kahden kilometrin päässä sijaitseva huoltoasema Pirkanhovi on eräänlainen maamerkki, sillä se sijaitsee keskellä koulupiiriä. Kelhon koulupiirin alueeseen kuuluvat Innilä, Sotavalta, Kelho, Sorrinmäki ja Lippo. Koulu on kyläläisille tärkeä paitsi kylän elinvoimaisuuden säilyttämiseksi, myös keskuspaikkana kokoontumisille ja erilaisten tapahtumien järjestämiselle.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kelhon kartta
**Kim Byung-jun** (s. 15. elokuuta 1991) on eteläkorealainen aitajuoksija, joka kilpailee 110 metrin aidoissa. Byung-junin ennätys pika-aidoissa on 13,39 s, joka syntyi Bangkokissa 13. kesäkuuta 2017.

Vuoden 2014 Aasian kisoissa Byung-jun oli hopealla ajalla 13,43 s. Vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui pronssille ajalla 13,75 s. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Byung-jun juoksi alkuerissä 13,81 s, mutta ei päässyt välieriin.

Etelä-Korean mestaruuden 110 metrin aidoissa Byung-jun on voittanut vuonna 2012 ajalla 13,79 s, vuonna 2013 ajalla 13,85 s, vuonna 2014 ajalla 13,73 s ja vuonna 2017 ajalla 13,70 s.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **110 m aidat** | 13,39 **NR** | Bangkok | 13.6.2017 |

### Sisäradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m aidat** | 7,86 | Flagstaff | 8.2.2014 |

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kim Byung-jun Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Byoungjun Kim Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Profile of Byung-Jun Kim *all-athletics.com*.  Arkistoitu 8.8.2017. Viitattu 2.10.2017. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kauko Jaakko Antero Lumiaho** (s. 29. kesäkuuta 1945 Alpua, Vihanti) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka saavutti SM-mitaleja ja edusti Suomea maaotteluissa 1970-luvun alkupuolella. Seuratasolla hän edusti Vihannin Urheilijoita vuoteen 1971 ja sen jälkeen Raahen Vesaa.

Lumiaho saavutti Kalevan kisoissa viisi mitalia. Vuonna 1971 hän sijoittui 1 500 metrillä hopealle ja 800 metrillä pronssille, vuonna 1972 molemmilla matkoilla hopealle sekä vuonna 1973 1 500 metrillä pronssille. Maaotteluissa hän kilpaili 800 metrillä yhdeksän kertaa, 1 500 metrillä 11 kertaa sekä 4 × 400 metrin viestissä kerran.

Lumiaho on toiminut Raahen Vesan johtokunnan jäsenenä vuodesta 1977 ja puheenjohtajana vajaan vuosikymmenen.

Politiikassa Lumiaho on toiminut Raahen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1981–2021.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metriä: 49,0 (1969)
* 800 metriä: 1.48,0 (1970)
* 1 000 metriä: 2.26,4 (1972)
* 1 500 metriä: 3.39,2 (1972)
* Maili: 4.07,4 (1973)
* 3 000 metriä: 8.16,6 (1972)
* 10 000 metriä: 30.34,4 (1973)

Lähteet
-------

* Kauko Lumiaho Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. 1 2 3  Tilastopaja
2. ↑  Kauko Lumiaho: Raahen Vesa on edelleen vahva vaikuttaja Suomen urheiluelämässä  2011. Raahen Vesa.  Arkistoitu 17.2.2017. Viitattu 17.2.2017.
3. 1 2  Lumiaho Kauko Raahen Keskusta.  Arkistoitu 17.2.2017. Viitattu 17.2.2017.
4. ↑  Jaatinen, Sari: Val­tuu­tet­tu­jen it­se­ar­vioin­nis­sa rajua ha­jon­taa: Homma toimii hie­nos­ti ja ei lain­kaan.  *Raahen Seutu*, 23.6.2021. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 10.5.2022.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Rodney-luokan linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS London** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1840 vesillelaskettu Rodney-luokan 92-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Rodney-luokka*
Alus tilattiin marraskuussa 1826 Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin lokakuussa 1827. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1840 ja se valmistui 25. helmikuuta 1841, jolloin alus sijoitettiin reserviin Sheernessissä. Aluksen valmistuskustannukset olivat 74 647 puntaa, ja niihin sisältyi varustaminen.

Palvelus
--------

Krimin sodassa vuonna 1854 alus osallistui Sevastopolissa Fort Constantinen pommitukseen, jolloin alus vaurioitui lievästi.

Alukselle asennettiin vuonna 1858 höyrykone, jolloin sen aseistus supistettiin 72 tykkiin.

Vuodesta 1873 alkaen alus oli emälaivana Zanzibarinlahdella. Alus palautettiin palveluksesta maaliskuussa 1878 estämään Afrikan itärannikon orjakauppaa, jolloin se oli usean pienemmän aluksen emälaivana. Aluksella oli muun muassa korjauspaja, sairaala ja varastoja.

Alus romutettiin vuonna 1884.

Lähteet
-------

* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List - All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 32

*Rodney*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Rodney* - *HMS Nile* - *HMS London* |
| Edeltäjä: *HMS Indus* – Seuraaja: *HMS Calcutta* |
**Kauko Eljas Pekuri** (16. joulukuuta 1912 Kuortane – 5. kesäkuuta 1998) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti EM-pronssia 5 000 metrillä Pariisin EM-kisoissa 1938 ajalla 14.29,2.

Pekurin paras tulos 5 000 metrillä oli 14.16,2, joka syntyi Helsingissä 16. kesäkuuta 1939 samassa juoksussa, jossa Taisto Mäki (vuoden 1938 EM-kultamitalisti) juoksi uudeksi maailmanennätykseksi 14.08,8. Pekuri voitti matkan Suomen mestaruuden vuonna 1938 .

10 000 metrillä Pekuri oli Suomen mestari vuonna 1944 ajalla 31.38,8. Ennen sotia Pekuri juoksi Kouvolassa elokuussa 1939 Veikko Tuomisen perässä matkan ennätyksekseen 30.10,6. Se oli vain 8,6 sekuntia Taisto Mäen matkan maailmanennätyksestä (Tuomisen loppuaika 30.07,6).

Pekuri oli myös hyvä estejuoksija: hän juoksi talvisodan kynnyksellä 17. syyskuuta 1939 3 000 metrin esteet aikaan 9.07,4 (maailmanennätys oli tuolloin 9.03,8). Pekuri voitti esteiden Suomen mestaruuden vuonna 1940.

Maastojuoksun pitkän matkan Suomen mestaruuden Pekuri voitti kolme kertaa: 1939–1941.

Seuratasolla Pekuri edusti vuoteen 1935 asti Kuortaneen Kuntoa ja sen jälkeen Helsingin Poliisi-Voimailijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kauko Pekuri Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑
**Kent-Erik Andersson** (s. 24. toukokuuta 1951 Örebro, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Andersson pelasi ennen Pohjois-Amerikkaan lähtöään Ruotsin Allsvenskan ja Elitserienissä Färjestads BK:n riveissä kolme kautta. Kaudelle 1977-1978 Andersson teki vapaana agenttina sopimuksen NHL-seura Minnesota North Starsiin. Minnesotassa Eriksson pelasi viisi kautta, joihin sisältyi yksi kolmen ottelun mittainen visiitti farmijoukkue Oklahoma City Starsiin.

Ennen kauden 1982-1983 alkua Andersson myytiin Hartford Whalersiin yhdessä seurakaveri Mark Johnsonin kanssa vastineeksi Jordy Douglasista ja 5. kierroksen varausvuorosta vuoden 1984 draftissa. Whalers myi Anderssonin saman tien eteenpäin New York Rangersiin saaden vastineeksi puolustaja Ed Hospodarin. Rangersissa Andersson pelasi kaksi kautta ja palasi sitten takaisin Färjestadiin vielä kahdeksi kaudeksi. Uransa hän lopetti keväällä 1986.
Seitsemän NHL-kauden saldoksi tuli 456 ottelua, 72 maalia, 175 tehopistettä ja 78 jäähyminuuttia. Kevään pudotuspeleissä Andersson esiintyi viidellä kaudella pelaten 50 ottelua tehoin 4+11. Jäähyjä hänelle puhallettin näissä vain neljä minuuttia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kent-Erik Andersson Hockey Stats and Profile at hockeydb.com *www.hockeydb.com*. Viitattu 20.2.2022.
**HMS Leeds** (viirinumero G27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Caldwell-luokan hävittäjä *USS Conner*, joka luovutettiin Kuninkaalliselle laivastolle tukikohtia aluksita -sopimuksen mukaisesti.

Alus oli sisaraluksensa *HMS Ludlowin* kanssa kuuden vanhimman luovutetun aluksen joukossa ja siten eniten muista poikkeava. Aluksella oli suorasaantimoottoriin kytkettynä kolme akselia, joista keskimmäinen oli kytketty risteilykoneeseen.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Caldwell-luokka*
Alus tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 16. lokakuuta 1916. Alus laskettiin vesille 21. elokuuta 1917

Palvelus
--------

Yhdysvaltain laivasto luovutti 23. lokakuuta 1940 Halifaxissa Nova Scotiassa aluksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Alus purjehti Englantiin, jossa se määrättiin Devonportin telakalle. Alus oli 17. marraskuuta - 2. maaliskuuta 1941 telakalla, missä aluksen voimansiirtoa muutettiin, polttoainetäyttöä suurennettiin ja aseistus muutettiin paremmin saattajalle sopivaksi.

Alukselle asennettiin myöhemmin viisi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus oli koko palvelusaikansa suojaamassa itärannikon saattueita, joiden välillä se vietti runsaasti aikaa telakoilla.

*Leeds* poistettiin palveluksesta 10. huhtikuuta 1945 Grangemouthissa. Alus myytiin romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle. Se saapui 19. tammikuuta 1949 Graysiin Essexiin T. W. Wardille romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Hague, Arnold: *Destroyers for Great Britain - A History of the 50 Town Class Ships Transferred from the United States to Great Britain in 1940*. Annapolis, MAryland: Naval Institute Press, 1990. ISBN 0-87021-782-8. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hague, Arnold s. 55

*Caldwell*-luokan hävittäjät

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdysvaltain laivasto | *USS Caldwell* - *USS Craven/Conway* - *USS Gwin* - *USS Conner* - *USS Stockton* - *USS Manley* |
| Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat | *HMS Leeds* - *HMS Lewes* - *HMS Ludlow* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Sampson-luokka – Seuraaja: Wickes-luokka |