recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bolama** on kaupunki, osa-alue ja Bolaman alueen hallinnollinen keskus Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Bolaman saarella 33 kilometriä Bissausta linnunteitse kaakkoon. Kaupungissa on 4 819 ja osa-alueella 10 206 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). Osa-alueen pinta-ala on 450,8 neliökilometriä.

Saaren kanta-asukkaita olivat biafadat ja bissagot, mutta välillä se oli pitkään autiona. Portugalilaiset, hollantilaiset, ranskalaiset ja englantilaiset kiistelivät alueen kauppapaikkojen hallinnasta, ja vuonna 1753 Bissaun sotilaskomentaja julisti Bolaman Portugalin hallitsemaksi. Saari jäi kuitenkin asumattomaksi, ja vuonna 1792 sinne asettui joukko englantilaisia uudisasukkaita. Trooppiset sairaudet ja bissagojen hyökkäykset saivat heidät hylkäämään paikan jo seuraavana vuonna.

Portugali ja Englanti kiistelivät alueesta vuoteen 1870 saakka, jolloin se julistettiin Yhdysvaltojen välityksellä Portugalin omaisuudeksi. Portugalin Guineaa perustettaessa vuonna 1879 Bolamasta tuli siirtomaan pääkaupunki. Bolaman kulta-aikaa olivat 1800-luvun kaksi viimeistä vuosikymmentä, jolloin se oli tärkeä maapähkinöiden, kumin, vahan, vuotien ja norsunluun kaupan keskus. Bolamaan pystytettiin komeita julkisia rakennuksia ja asuintaloja, ja vuonna 1913 se sai kaupungin statuksen.

Kaupunki alkoi taantua jo 1900-luvun alussa, jolloin alueen väestöryhmien sodat lopettivat kaupankäynnin. Portugalilaisten aloitettua mannermaan valloituksen vuonna 1915 Bissausta tuli alueen tärkein satama ja kauppapaikka, ja vuonna 1941 siitä tehtiin myös siirtomaan pääkaupunki. Bolamaan 1970-luvulla perustettu hedelmien jalostuslaitos suljettiin seuraavan vuosikymmenen puolivälissä.

Nykyään Bolama on raunioituva siirtomaa-arkkitehtuurin museo. Sen rakennuskannan suojelu on osoittautunut mahdottomaksi, eivät yritykset Unescon maailmanperintökohteen aseman saamiseksi ole johtaneet tulokseen. Kaupungin väkiluku pienenee ja nuoriso muuttaa Bissauhun parempien koulutus- ja työmahdollisuuksien takia.

Lähteet
-------

1. ↑  População por região, sector e localidades por sexo censo 2009 *stat-guinebissau.com*.  Arkistoitu 31.3.2020. Viitattu 10.5.2017.
2. ↑  Guiné-Bissau em numeros 2015 *stat-guinebissau.com*.  Arkistoitu 22.6.2017. Viitattu 19.5.2017.
3. 1 2 3 4  Mendy, Peter Karibe & Lobban, Richard A. Jr.: *Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau: Fourth Edition*, s. 56–58. Landam, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-5310-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bolama**.
* Bolaman kaupungille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi), (portugaliksi)
Storlienin asema on Keskiradan läntinen päätepiste.

**Keskirata** (ruots. *Mittbanan*) on Ruotsin rataverkkoon kuuluva poikittainen rautatieyhteys Norjan rajalta Storlienistä Pohjanlahden rannikolle Sundsvalliin. Rataosan pituus Norjan rajalta laskien on 362 kilometriä, ja se on koko matkaltaan sähköistettyä suojastettua ja kauko-ohjattua rataa. Rataosuus on varustettu myös automaattisella junien kulunvalvonnalla. Rataosa on pääosin yksiraiteinen, vain osuus Moradalista Bräckeen on kaksiraiteista. Rataosa yhtyy suoraan Norjan rajalla Trondheimiin johtavaan Meråkerbaneniin. Norjan puoleista rataa ei ole sähköistetty, joten valtakunnan rajan ylittävät junat ovat dieselveturivetoisia.

Rataa käyttävät mm. Tukholman ja Åren sekä Storlienin välillä liikennöivät X2000-suurnopeusjunat, Intercityjunat sekä yöjunat. Rataosalla liikennöi myös Sundsvallin ja Trondheimin välillä liikennöivä Veolia Transportin liikennöimä *Mittnabotåget*, jonka kalustona on Östersundin ja Trondheimin välillä BM92-sarjan dieselmoottorivaunuja, ja Östersundin ja Sundsvallin välillä Regina-junayksikköjä.

Historia
--------

Keskiradan ensimmäinen osuus oli Sundsvall–Torpshammars Järnväg, joka oli yksityinen kapearaiteinen rautatie. Sen pituus oli 60 kilometriä, ja se avattiin liikenteelle 1878. Seuraavana vuonna Ruotsin valtionrautatiet avasi vastavalmistuneen poikkiratansa, *Norlannin poikittaisradan* (ruots. *Norrländska Tvärbanan*), Torpshammarin ja Östersundin välille. Vuosina 1879–1881 poikkiradalla ei ollut lainkaan suoraa raideyhteyttä muuhun Ruotsin rataverkkoon, ja yhteydet hoidettiin höyrylaivoilla Sundsvallista käsin kunnes Tukholman ja Ången välinen rautatie valmistui.

Samaan aikaan rakennettiin rautatietä Trondheimista itään. Norjan valtio rakensi radan valtakunnanrajalta Trondheimiin ja Ruotsin valtio rakensi Ruotsin puoleisen osuuden. Tuolloin Ruotsi ja Norja olivat vielä unionissa. Norjan puoleinen Meråkerbanen avattiin liikenteelle 1886. Vuonna 1885 Ruotsin valtio osti Sundsvall–Torpshammars Järnvägin ja rautatie levennettiin normaaliraidelevyiseksi seuraavana vuonna.

Rataosa tunnettiin nimellä Norrländska Tvärbanan aina 1990-luvulle saakka, jonka jälkeen siitä on käytetty nykyisiä nimiä.

Ången ja Dysjönin välillä sijaitsevat liikennepaikat varustettiin releasetinlaittein, ja kyseiset liikennepaikat varustettiin kauko-ohjattaviksi vuonna 1955, jolloin rataosuudesta tuli Ruotsin ensimmäinen kauko-ohjattu osuus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Järnväg.net – Mittbanan

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keskirata** Wikimedia Commonsissa

* Järnväg.net – Mittbanan (Arkistoitu – Internet Archive)
Bolšije Bereznikin piiri Mordvan tasavallan kartalla.
**Bolšije Bereznikin piiri** (ven. Большеберезнико́вский райо́н, *Bolšebereznikovski raion*) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 957,7 neliökilometriä. Asukkaita on 13 000 henkeä (vuonna 2015).

Bolšije Bereznikin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu lounaassa Kotškurovon, lännessä Ljambirin, luoteessa Tšamzinkan ja koillisessa Dubjonkin piireihin sekä kaakossa Uljanovskin alueeseen.

Piiri kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Tärkeimmät joet ovat Sura, Štyrma sekä Bolšaja ja Malaja Kša. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka, sora ja hiekkakivi.

Hallinnollinen keskus on Bolšije Bereznikin kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Bolšije Berezniki, Guzyntsy, Jelizavetinka, Kosogory, Marjanovka, Parakino, Permisi, Potšinki, Russkije Naimany, Simkino, Staryje Naimany, Sudosevo, Šugurovo, Tazino ja Tšornaja Promza. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja ersäläisiä.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn. Bolšije Bereznikin kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy *Prisurskije vesti*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 172. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 14.5.2020. Viitattu 29.11.2015.
3. ↑  Bolšebereznikovski raion: Selskije poselenija *bberezniki.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 29.11.2015.
4. ↑  Bolšebereznikovski raion *bberezniki.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 29.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Bolšije Bereznikin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Mordvan piirit ja *kaupunkipiiri*
Ardatov •
Atjaševo •
Atjurjevo •
Bolšije Berezniki •
Bolšoje Ignatovo •
Dubjonki •
Insar •
Itšalki •
Jelniki •
Kadoškino •
Kotškurovo •
Kovylkino •
Krasnoslobodsk •
Ljambir •
Romodanovo •
Ruzajevka •
*Saransk* •
Staroje Šaigovo •
Temnikov •
Tenguševo •
Torbejevo •
Tšamzinka •
Zupova Poljana
Keisarinna Jitō
**Jitō** (jap. 持統天皇, *Jitō-tennō*, 646–703) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 41. keisari. Hän hallitsi vuosina 690–697. Häntä edelsi hänen puolisonsa Tenmu ja seurasi keisari Monmu.

Jitō oli yksi kahdeksasta Japanin historian aikana hallinneesta keisarinnasta. Häntä edelsivät Suiko ja Kōgyoku, hänen jälkeensä hallitsivat vuorostaan Genmei, Genshō, Kōken, Meishō ja Go-Sakuramachi.

Jitō oli keisari Tenjin toinen tytär. Hän nousi valtaistuimelle keisari Tenmun kuoltua vuonna 686 ja kruunattiin virallisesti vuonna 690. Jitōn valtakaudella otettiin käyttöön yksi varhaisimmista japanilaisista laeista, Asuka-Kiyomihara-laki, ja pääkaupunki siirrettiin Fujiwara-kyōhon. Jitō oli kiihkeä buddhalainen ja tunnettu waka-runoilija. Hänen runojaan on otettu *Man’yōshū*-runokokoelmaan.

Keisarillisen viraston mukaan Jitōn hauta sijaitsee Naran prefektuurin Takaichin piirikunnan Asukassa. Se on nimeltään *Hinokuma no ōuchi no misasagi* (jap. 檜隈大内陵).

Lähteet
-------

1. ↑  Genealogy of the Emperors of Japan Imperial Household Agency. Viitattu 18.7.2018.
2. 1 2  Louis-Frédéric: *Japan Encyclopedia*, s. 200, 426. Harvard University Press, 2005. ISBN 9780674017535. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  持統天皇 檜隈大内陵 Imperial Household Agency. Viitattu 18.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jitō** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Tenmu** | **Japanin keisari**(690–697) | Seuraaja:**Monmu** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jish** (hepr. ‏Gush Halav‎) on kylä Israelissa Pohjoisella hallintoalueella. Kylän asukkaiden enemmistö on maroniitteja ja vähemmistö islamilaisia ja ortodoksisia arabeja. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 090.

Maantiede
---------

Näkymä kylään.
Jish sijaitsee Israelin pohjoisosassa Safedin kaupungin luoteispuolella Ylä-Galileassa.

Historia
--------

Paikallinen kirkko.
Nykyinen Jish on yhdistetty historialliseen Giscalan kaupunkiin. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty merkkejä kanaanilaisista ja juutalaisista pronssi- ja rautakaudelta. Historiallisissa lähteissä Giscala mainitaan ensimmäisen kerran ensimmäiseen juutalaissodan yhteydessä. Selootit puolustivat muurien suojaamaa kaupunkia roomalaisia vastaan, mutta lopulta puolustajat pakenivat Jerusalemiin ja kaupunki antautui. Sittemmin kylässä oli juutalainen yhteisö ainakin 1200-luvulle saakka. Myöhemmin sen asukkaat olivat kristittyjä ja muslimeja.

Israelin asevoimat valtasivat kylän Israelin itsenäisyyssodan aikana lokakuussa 1948. Monet kylän alkuperäisista asukkaista pakenivat etenevien israelilaisten tieltä. Paikalle muutti sittemmin maroniitteja läheisestä Kafr Birʿimin kylästä.

Väestö
------

Jishin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 090. Vuonna 1968 vastaava lukema oli 1 650. Kylän asukkaiden enemmistö on kristittyjä maroniitteja. Kylässä on myös kaksi vähemmistöä; muslimit muodostavat noin 35 % väestöstä ja ortodoksit noin 10 %.

Jish on Israelin maroniittien tärkein keskus. Maroniitit eivät välttämättä miellä itseään Israelin arabeiksi. Vuodesta 2014 israelilaiset ovat voineet ilmoittautua myös aramelaisiksi. Jish on ollut yksi aramealaisen liikkeen keskuksista, ja kylässä on järjestetty myös esimerkiksi aramean opetusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 07 Fey-Gor*, s. 617. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 157.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Dorit Shilo: The Ben Yehudas of Aramaic *Haaretz*. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Aviva ja Shumel Bar-Am: Gush Halav: Home to the Maronites *The Times of israel*. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Israel recognises "Aramaics" as separate ethnic group *Reuters*. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jish** Wikimedia Commonsissa
**KDM Absalon** (runkonumero L16) on Tanskan kuninkaallisen laivaston Absalon-luokan fregatti. Alus on nimetty tanskalaisen piispan Absalonin (1128-1201) mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Absalon-luokka*
Alus tilattiin Odense Staalskibsværft Munkebosta Odensesta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 2003, vaikka rakennustyöt oli aloitettu jo 30. huhtikuuta. Se laskettiin vesille 25. helmikuuta 2004 ja valmistui 19. lokakuuta.

Palvelus
--------

Aluksen aseistusta täydennettiin 2007 asentamalla sille kaksi 35 millimetrin LvSa M/04 CIWS -lähi-ilmatorjuntajärjestelmää, neljä Sea Gnat Mk36 sukellusveneentorjuntaheitintä, kaksi Mk32 Mod 14 torpedoputkea MU-90 M/04 sukellusveneentorjuntatorpedoille. Aluksella on myös tilat (900 neliömetriä) kahdelle LCP-tyyppiselle maihinnousualukselle, kahdelle Agusta-Westland EH-101 helikopterille ja joukolle miinoja.

Alus oli Somalian rannikolla suojaamassa liikennettä merirosvoilta ja joutui muun muassa helmikuussa 2012 tulitaisteluun merirosvojen kanssa.

*Absalon* vieraili 2010 Suomessa, jolloin se osallistui Northern Coasts -harjoitukseen.
Alus tukeutui Tahkoluodon satamaan Porissa.

Päälliköt
---------

* P. Starklint 20. lokakuuta 2004 - 10. syyskuuta 2007
* F. Trojahn 10. syyskuuta 2007 alkaen

Lähteet
-------

1. 1 2  navalhistory.dk - Absalon
2. ↑  Yle viitattu 28.2.2012
3. ↑  Ilta-Sanomat, to 28.8.2014 (s.7)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KDM Absalon**.
* Helis.com, Database
**Pekka Mattila** (14. huhtikuuta 1943 Tampere – 21. syyskuuta 1991) oli suomalainen kuvataiteilija.

Opinnot
-------

Pekka Mattila muutti lapsena Kankaanpäähän ja valmistui Kankaanpään taidekoulusta vuonna 1971. Vuosina 1971–1975 Mattila opiskeli Milanossa Accademia di Brerassa, jossa kehittyi hänelle tyypillinen tapa käsitellä tilaa ja muotoa.

Taidekriitikko Tuuli Penttinen-Lampisuon mukaan Milanon koulu oli ilmeisen perinteinen, mutta Pohjois-Italiassa vaikutti myös aikansa kuvataiteen uudistajia. Esimerkiksi Getulio Alviani taivutteli kineettisiä ja optisia teoksiaan alumiinista. Siinä missä Alvianin teokset ovat valoa taittavia reliefejä, Mattila alkoi maalata metallinhohtoisten kohokuvioiden illuusioita.

Ura
---

Lopulta Mattila vietti Italiassa kuusi vuotta, talvet Milanossa ja kesät Firenzessä. Opiskelujen jälkeen Mattilan työskenteli milanolaisen gallerian taiteilijana. Sopimuksen mukaan Mattilan oli vuosittain maalattava gallerialle 120 teosta, joita vastaan hän sai asunnon, tarvikkeet ja kuukausipalkan. Tämän johdosta Italiaan levisi 300 Mattilan teosta.

Suomeen palattuaan Mattilan työskenteli useita vuosia Helsingissä. Vuonna 1976 Mattila piti ensimmäisen tärkeän näyttelynsä Helsingissä. Taiteilijalle oli jo kehittynyt oma tyyli ja teokset tutkivat kaartuvilta pinnoilta heijastuvia valoilmiöitä. Penttinen-Lampisuo kuvaa Mattilan luomaa persoonallista tyyliä: *"Sivellinjälki on häivytetty, maali mattaa ja väripaletti niukka. Huolella ja sileästi viimeistellyt väriliukumat synnyttävät kolmiulotteisia vaikutelmia."*

Mattila palasi Kankaanpäähän vuonna 1983 ja alkoi osallistua aktiivisesti Satakunnan kuvataide-elämään. Hänet valittiin opettajaksi Kankaanpään kuvataidekouluun ja myöhemmin oppilaitoksen rehtoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kangosjärvi Jaakko: Taidemaalari Pekka Mattila *Helsingin Sanomat*.  27.9.1991. Viitattu 26.11.2021.
2. 1 2  Tuuli Penttinen-Lampisuo: Muistonäyttely: Kankaanpäässä vaikuttanut Pekka Mattila löysi metallinhohtoisen maalaustyylinsä Milanosta *Satakunnan Kansa*.  21.8.2018. Viitattu 26.11.2021.
3. 1 2  Pertti Ala-Outinen: *Kuvataiteen modernismi Satakunnassa noin 1910-1990*, s. 118. Omakustanne, 2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Joseph Henri Joachim**, **Lainén varakreivi** (11. marraskuuta 1768 Bordeaux – 17. joulukuuta 1835 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko. 

Tämä Bordeaux’sta kotisin oleva tukkukauppias suoritti 1789 Pariisissa asianajotutkinnon ja oleskeli sen jälkeen jonkin aikaa Saint-Dominguella. Hänet nimitettiin La Réolen hallintoon 1793 ja hän toimi kotikaupungissaan asianajajana 1796–1808.

Lainé valittiin lakiasäätävän kokouksen jäseneksi 1808 ja siellä hän tuli tunnetuksi poikkeuksellisen itsenäisestä luonteenlaadustaan.

Restauraation aikana hänet valittiin uudestaan ja hän eteni ensin edustajainhuoneen puheenjohtajaksi, toimi sitten sisäministerinä 1816–1818 ja kohotettiin päärin arvoon 1822. Hän ei kuitenkaan milloinkaan vaikuttanut miltään muulta kuin perustuslaillisen vapauden ystävältä.  Juuri Lainé lausui 1830 sanat: "*Kuninkaat väistyvät!*" (*Les rois s’en vont!*).

Lainé nimitettiin 1816 Ranskan akatemian jäseneksi, jossa hän syrjäytti Hugues-Bernard Maret’n. Lainé ei jättänyt jälkeensä muistelmia julkisesta toiminnastaan, mutta aikalaiset muistelivat hänen lämmintä ja huumorintäyteistä puhetyyliään.

Lähteet
-------

1. ↑   Les Présidents de l'Assemblée nationale *Joseph Henri Joachim Lainé*. Ranskan parlamentit kotisivut. Viitattu 12.2.2008. (ranskaksi)
2. ↑   Gallois Leonard, Biographie de tous les ministres, depuis la constutution de 1791 jusqu’à nos jours, Imprimerie Plassan, Paris, 1825. Teoksen kuvannettu verkkoversio, s. 340. (ranskaksi)
3. ↑  Les Présidents de l'Assemblée nationale *Joseph Henri Joachim Lainé*. Ranskan parlamentit kotisivut. Viitattu 12.2.2008. (ranskaksi)
4. ↑   Gallois Leonard, Biographie de tous les ministres, depuis la constutution de 1791 jusqu’à nos jours, Imprimerie Plassan, Paris, 1825. Teoksen kuvannettu verkkoversio, s. 344, 345 ja 347. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertakokoelma (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Hugues-Bernard Maret** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 101816–1836** | Seuraaja:**Emmanuel Dupaty** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joseph Galloway** (n. 1731 West River, Maryland – 29. elokuuta 1803 Watford, Hertfordshire, Iso-Britannia) oli tunnetuimpia ja merkittävimpiä Amerikan vallankumouksen aikaisia lojalisteja.

Galloway toimi vuodesta 1747 asianajajana Philadelphiassa ja hän anoi lupaa viedä oikeustapauksia Pennsylvanian korkeimpaan oikeuteen jo alle 20-vuotiaana. Hänet valittiin Pennsylvanian siirtokunnan edustajakokoukseen vuonna 1756 ja hän toimi sen puhemiehenä 1766–1775. Galloway osallistui vuonna 1774 ensimmäiseen mannermaakongressiin ja esitti siellä hyväksyttäväksi suunnitelman kolmentoista siirtokunnan ja Britannian välisen kiistan rauhanomaiseksi ratkaisemiseksi. Gallowayn unionisuunnitelmassa siirtokuntia olisi johtanut kuninkaan nimittämä kenraalipresidentti (*president general*) ja niillä olisi ollut oma parlamentti. Mannermaakongressi keskusteli esityksestä päivän ajan ja hylkäsi sen äänestyksessä yhden äänen enemmistöllä. Jälkeenpäin esitys pyyhittiin pois kongressin pöytäkirjoista.

Galloway ei kannattanut vallankumousta, ja sen puhjettua hän lähti Philadelphiasta ja liittyi kenraali William Howen komentamaan brittiarmeijaan. Brittien miehittäessä Philadelphiaa sodan aikana hän toimi siellä siviilivirkamiehenä. Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen jälkeen Galloway laati useita suunnitelmia siirtokuntien ja Britannian välisestä unionista – niille olisi ollut käyttöä, jos kapinoivat siirtokunnat olisivat hävinneet itsenäisyyssodan. Kun siirtokuntien armeija valtasi Philadelphian takaisin vuonna 1778, Galloway pakeni Englantiin, ja jäi sinne loppuiäkseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joseph Galloway (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 1.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kapsáksen luostari** (kreik. Μονή Καψά, *Moní Kapsá*; myös *Kapsáksen Pyhän Johanneksen luostari*, *Kapsán luostari*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa saaren etelärannikolla Makrý Gialóksen ja Goúdouraksen kylien puolessa välissä.

Kapsáksen luostarin sisäpiha.
Luostari on perustettu viimeistään 1400-luvulla, joidenkin näkemysten mukaan jo 1200- tai 1300-luvulla. Se on saanut nimensä yhdestä sen Kapsás-sukuisesta omistajasta. Turkkilaiset hyökkäsivät luostariin vuonna 1471 ja tuhosivat suurimman osan siitä. Luostari kunnostettiin vuosina 1841–1861 ja otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1861 Ioánnis Vitséntzoksen, munkkinimeltään Josíf (Josef) Gerontogiánnis, johdolla. Tämän pojanpoika Iosíf Gerontákis kehitti ja laajensi luostaria edelleen. Luostari toimi vastarinnan keskuksena saksalaisten miehittäessä Kreetaa vuosina 1941–1944. Luostari kuuluu Toploún luostarin alaisuuteen. Vuonna 2011 luostarissa oli kaksi asukasta.

Luostari on rakennettu vuorenrinteeseen Perivolákian rotkon eteläpäähän. Luostarirakennuksessa on sen historiasta johtuen sekä bysanttilaista tyyliä että myöhempää luostarirakentamista. Luostarin kirkko on omistettu Johannes Kastajalle. Kirkko on kaksilaivainen ja holvattu ja sen ikonostaasi on kaiverrettu puusta. Luostarin aula ja piha on koristeltu lattiamosaiikein. Luostariin kuuluu myös muun muassa Josífin erakkoluola, joka sijaitsee noin 100 metrin päässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kapsa Monastery *Explore Crete*. Viitattu 7.12.2015.
2. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
3. ↑  Μονή Καψά *Θρησκευτικός Τουρισμός Λασίθι*.  Arkistoitu 10.12.2015. Viitattu 7.12.2015.
4. ↑  The Kapsa monastery and the ascetic life of Saint Joseph Gerontogiannis *Meet Crete*.  Arkistoitu 10.12.2015. Viitattu 7.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kapsáksen luostari** Wikimedia Commonsissa
Museorakennus.
**Kupferstichkabinett** on Berliinin Kulturforumilla toimiva museo, joka esittelee piirrostaiteen historiaa. Se on osa Berliinin valtionmuseoita.

Museo avattiin vuonna 1994, mutta sen pohjana on Hohenzollernien piirroskokoelma, jonka Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III perusti vuonna 1831. Piirrosten kartuttamisen oli aloittanut jo Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm vuonna 1652. Nykyään Kupferstichkabinettin kokoelmat käsittävät 520 000 painokuvaa ja alkuperäisgrafiikalla kuvitettua kirjaa, 110 000 piirrosta, akvarellia, guassia ja pastellia sekä muutamia satoja inkunaabeleita. Näyttelyssä on esillä puu-, lyijykynä- ja kivipiirroksia 1300-luvulta 1900-luvulle. Joukossa on muun muassa Tizianin, Botticellin ja Dürerin töitä.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 167. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kupferstichkabinett** Wikimedia Commonsissa

* Kupferstichkabinett (saksaksi) Berliinin valtionmuseoiden sivut
**Kupariyökkönen** (*Syngrapha hochenwarthi*) on yleinen tunturiseutujen yökköslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiivet ovat tummanruskeat, aavistuksen punertavansävyiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat kaksinkertaisina, keskiosastaan vaaleanruskeina ja kapealla vyöhykkeellä ulomman poikkiviirun molemmin puolin siiven sävy on selvästi vaaleampi. Poikkiviirujen välinen alue on takaosastaan hyvin tummanruskea ja siiven keskellä on valkoinen, hieman kreikkalaista gamma-kirjainta muistuttava täplä. Rengas- ja munuaistäplä erottuvat heikosti vaaleanruskeina. Takasiivet ovat kirkkaankeltaiset ja niissä on melko kapea tummanruskea reunus. Siipiväli 28–32 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Kupariyökkönen on levinneisyydeltään boreoalpiininen laji. Etelämpänä Euroopassa sitä tavataan Alpeilla, Balkanin vuoristoissa ja Kaukasuksella sekä idässä Altai ja Uralvuorten kautta Kamtsatkalle saakka. Pohjoisempana lajia tavataan Skandinavian pohjoisosissa. Suomessa lajin levinneisyys rajoittuu pohjoisimpaan Lappiin Enontekiön, Inarin ja Utsjoen alueille, mutta satunnaisesti sitä on tavattu etelämpänä Keski-Lapissa saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta heinäkuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Kupariyökkönen on esiintymisalueellaan yleinen mutta paikoittainen laji ja vuosittaiset vaihtelut yksilömäärissä ovat suuria. Perhonen viihtyy metsänreunojen ja tunturipaljakoiden valoisilla ja runsaskukkaisilla niityillä, etenkin koivuvyöhykkeen tuntumassa. Monista muista yökkösistä poiketen perhoset ovat aktiivisia päivällä auringonpaisteessa, jolloin ne käyvät ahkerasti kukilla. Pieni toukka talvehtii ja koteloituu seuraavana kesänä kotelokoppaan ravintokasvin lehtien väliin.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasvi on tunturikurjenherne (*Astragalus alpinus*).

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Mikkola K & Jalas I: *Suomen perhoset. Yökköset 2.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1979. ISBN 951-1-04297-1.  s. 217
3. 1 2  Norges sommerfugler (norjaksi)
4. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Kupariyökkönen (*Syngrapha hochenwarthi*)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q389606
* BioLib: 53398
* BOLD: 179120
* CoL: 53X4J
* EoL: 542618
* EUNIS: 309323
* Fauna Europaea: 449596
* Fauna Europaea (new): f701ca93-133e-4183-8974-4d4cc63334f6
* GBIF: 1785935
* iNaturalist: 774470
* IRMNG: 10315511
* LepIndex: 281068
* NCBI: 1241360

 |

 |
RN7 alkaa Bamakon keskustasta ennen Marttyyrien siltaa.
**Route nationale 7** eli **RN7** on valtatie Malissa. Se johtaa maan pääkaupungista Bamakosta Bougounin ja Sikasson kautta Norsunluurannikon rajalla sijaitsevalle Zégouan raja-asemalle. Tien pituus on 471 kilometriä.

RN7 on osa 1225 kilometrin pituista liikennekäytävää, joka johtaa Bamakosta Abidjanin valtamerisatamaan. Burkina Fason kautta on yhteydet myös Ghanan, Togon ja Beninin satamiin. Tietä pitkin kulkee noin puolet Malin ulkomaankaupasta.

Vuonna 1965 valmistunut maantie uudistettiin vuosina 1988–1990. Kymmenen metriä leveällä tiellä on seitsemän metriä leveä asfaltoitu ajorata. Tien kaltevuus on enintään 4,4 prosenttia ja viitenopeus sata kilometriä tunnissa.

Bamakon ja Bougounin välinen 152 kilometrin osuus uudistettiin Maailmanpankin tuella 2000-luvun alussa. Vuonna 2017 ryhdyttiin rakentamaan Sikasson läpi kulkevaa nelikaistaista väylää, ja suunnitelmissa on myös Norsunluurannikon ja Burkina Fason rajoille johtavien osuuksien korjaaminen. Norsunluurannikolle on rakenteilla uusi päällystetty maantie RN7:lta Zantiébougousta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mali: Carte Routière *Reliefweb*.  2014. Viitattu 12.7.2018.
2. ↑  *Mali: Note sur le secteur des transports*, s. 42. Abidjan: Banque Africaine de Développement, 2014. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Études techniques et DAO des travaux d’entretien periodique et/ou de renforcement de la route Bamako–Bougouni: Rapport d’étude d’impact sur l’environnement *documents.worldbank.org*.  2003. Viitattu 12.7.2018.
4. ↑  PDES: les grands jalons d l’an I.  *Le Contract*, 8.6.2008, s. 7. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.7.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Traversée de la ville de Sikasso: IBK lance les travaux d’aménagement en 2×2 voies pour 21 milliards FCFA *Bamada.net*.  24.11.2017. Viitattu 12.7.2018.
**Routionmäen yhtenäiskoulu** on Lohjalla, Roution kaupunginosassa toimiva koulu. Se muodostettiin vuonna 2019, kun Jalavan erityiskoulu ja Roution koulu yhdistettiin. Koulu toimii Routionmäen monitoimijatalossa. Sitä ympäröi kilometrin mittainen valaistu pururata sekä vuonna 2012 avattu frisbeegolfrata. Tämän lisäksi rakennuksen pihalla on monitoimikenttä ja lähiliikuntapaikka.

Historia
--------

Roution koulun alkuperäinen rakennus valmistui vuonna 1977, jolloin koulutoiminta siirtyi osoitteessa Kalliomäentie 4:ssä sijainneesta Roution korttelikoulusta (myöh. *Roution päiväkoti*) uudelle paikalle. Rakennusta laajennettiin 1980-luvulla sekä 2000-luvulla Jalavan erityiskoululla. Koulun pihapiirissä sijaitsivat myös nuorisotalo (rak. 1982) sekä esikoulu (rak. 2012), joka siirrettiin myöhemmin Ojamolle.

Vanha koulurakennus kärsi sisäilmaongelmista, jonka takia se purettiin vuonna 2015 nuorisotalon mukana. Uusi koulurakennus valmistui vuonna 2017. Rakentamisen aikana koulu toimi vanhan Hiiden koulun tiloissa osoitteessa Karstuntie 354. Valmistumisen seurauksena myös aiemmin mainittu päiväkoti siirtyi uusiin toimitiloihin monitoimijataloon. Samassa rakennuksessa toimivat myös Havumetsän päiväkoti, omatoimikirjasto ja nuorisotalo. Koulun pihalla sijainnut pihavarasto paloi kesällä 2018.

Rehtorit
--------

Koulun rehtoreina ovat aiemmin toimineet:

* Reijo Siltasaari (1977-2000)
* Jouni Herva (2000-2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Perusopetuksen oppilaitokset (Valitse opetuksen järjestäjäksi Lohjan kaupunki) Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen. Viitattu 30.0.2022.
2. ↑  Lohjalle Routionmäen yhtenäiskoulu *Länsi-Uusimaa*.  22.5.2019. Viitattu 6.9.2022.
3. ↑  Roution koulun vieressä sijainnut varasto tuhoutui palossa täysin *Länsi-Uusimaa*.  29.7.2018. Viitattu 6.9.2022.
**KDM Herluf Trolle** (runkonumero F353) oli Tanskan laivaston Peder Skram -luokan fregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Peder Skram -luokka*
Alus tilattiin Helsingörin telakalta, missä köli laskettiin 18. joulukuuta 1964. Se laskettiin vesille 8. syyskuuta 1965 ja valmistui 16. huhtikuuta 1967.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin vuodesta 1976 kesäkuuhun 1977 Helsingörin telakalla, jolloin se muutettiin ohjusfregatiksi. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma nousi 2 425 tonniin. Sen aseistuksesta poistettiin toinen 127 millimetrin tykkitorni ja sille asennettiin kaksi neljän ohjuksen Boeing Harpoon -merimaaliohjuksen laukaisualustaa, yksi Mk29 Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjuksen laukaisualusta, jossa kahdeksan ohjusta. Muutostöiden jälkeen aluksen miehistötarve laski ainoastaan kahdella.

1980-luvun puolivälissä aluksen ilmatorjuntaa vahvistettiin lisäämällä kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 1990.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  navalhistory.dk
2. ↑  Gardiner, Robert s. 76

*Peder Skram* -luokan fregatit

|  |
| --- |
| *KDM Peder Skram* – *KDM Herluf Trolle* |
| Edeltäjä: *KDM Beskytteren* – Seuraaja: Thetis-luokka |
**Disdrometri** on hydrometeorien kuten vesipisaroiden ja lumihiutaleiden kokojakauman mittaamiseen käytetty laite. Nykyaikaisilla disdrometreillä voidaan mitata myös hydrometeorien putoamisnopeutta ja muotoa. Mitattujen ominaisuuksien avulla voidaan lisäksi arvioida sateen voimakkuutta ja olomuotoa. Vastaavasti disdrometrien käyttökohteet ovat moninaisia. Niitä käytetään muun muassa lentokenttähavainnoissa, tieteellisessä tutkimuksessa ja hydrologisissa sovellutuksissa.

Mittalaitetyypit
----------------

Disdrometrit voidaan jakaa toimintaperiaatteensa perusteella useisiin laitetyyppeihin, jotka soveltuvat erilaisiin käyttötarkoituksiin. 

Jo 1960-luvulta käytössä olleilla Joss-Waldvogel-disdrometreillä sadepisaroiden koon mittaus perustuu putoamistörmäysten voimakkuuteen. Mittauskalvolla tapahtuvien törmäysten impulssi muutetaan sähkömekaanisen muuntimen ja vahvistimen avulla sähköiseksi impulssiksi, jonka voimakkuudesta määritetään pisaroiden koko. Toimintaperiaatteesta johtuen laitetyyppi ei sovellu lumisateen mittaamiseen.

Laseriin perustuvat laitteet mittaavat sadepartikkelien varjot, niiden pudotessa vaakasuuntaisen levymäisen valokentän tuottavan laserin ja fotodiodirivistön välistä. Hydrometeorin koko saadaan fotodiodeilla havaitun varjon leveydestä.

Monissa uudemmissa laitetyypeissä käytetään epäkoherenttia valoa ja valoherkkää kennoa. Yhden pikselirivin vaakasuuntaista kennoa käyttävissä laitteissa hydrometeorit putoavat valolähteen ja kennon välistä, jolloin suurella nopeudella kennoa näytteistämällä sadepisaroista tai lumihiutaleista voidaan muodostaa kaksiulotteinen kuva. Kahta päällekkäin ladottua kamerayksikköä käyttämällä voidaan mitata putoamisnopeus hydrometeorin havaitsemisen aikaerosta. Kaksiulotteisia kuvia tallentavia digitaalisia valokuva- tai videokameroita hyödyntävillä laitteilla saadaan tyypillisesti tarkempia kuvia hydrometeoreista, jolloin niiden koko ja muoto voidaan määrittää täsmällisemmin. Suurnopeuskameraa hyödyntävissä laitteissa putoamisnopeus määritetään hydrometeorin sijainnin muutoksista peräkkäisissä kuvissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Löffler-Mang, Martin; Joss, Jürg: An Optical Disdrometer for Measuring Size and Velocity of Hydrometeors.  *Journal of Atmospheric and Oceanic Technology*, helmikuu 2000, 17. vsk, nro 2, s. 130-139. doi:10.1175/1520-0426(2000)017<0130:AODFMS>2.0.CO;2.   (englanniksi)
2. ↑  Barthazy, E.; Göke, S.; Schefold, R.; Högl, D.: An Optical Array Instrument for Shape and Fall Velocity Measurements of Hydrometeors.  *Journal of Atmospheric and Oceanic Technology*, 2004, 21. vsk, nro 9, s. 1400-1416. doi:10.1175/1520-0426(2004)021<1400:AOAIFS>2.0.CO;2.   (englanniksi)
3. ↑  Pettersen, Claire; Bliven, Larry F.; von Lerber, Annakaisa; Wood, Norman B.; Kulie, Mark S.; Mateling, Marian E.; Moisseev, Dmitri N.; Munchak, S. Joseph; Petersen, Walter A.; Wolff, David B.: The Precipitation Imaging Package: Assessment of Microphysical and Bulk Characteristics of Snow.  *Atmosphere*, 2020, 11. vsk, nro 8, s. 785. doi:10.3390/atmos11080785.   (englanniksi)
Routh'in teoreema antaa ceviaanien sisälle sulkeman kolmion pinta-alan suhteessa referenssikolmioon.
**Routhin lause** antaa geometriassa kolmen ceviaanin sisällensä rajoittaman kolmion pinta-alan. Sen esitti ja todisti ensimmäisenä Edward John Routh (1831 – 1907) vuonna 1891.

Teoreeman sisältö
-----------------

Kolmion kärjestä vastakkaiselle sivulle piirretyt janoja kutsutaan joskus ceviaaneiksi. Ceviaanin kantapiste, joka on sen päätepiste vastaisella sivulla, jakaa vastaisen sivun osiin {\displaystyle w:a}. Jos jakosuhde ilmaistaan kahtena reaalilukuna, joista toinen kirjoitetaan oikeanpuoleisen monikertana ja sitten supistetaan {\displaystyle xa:a=x:1}, voidaan jako ilmaista kertoimen ja ykkösen avulla. Jos kerroin on aina ceviaanien erottaman kolmion puolella, voidaan kaikkien sivujen jaot ilmaista {\displaystyle x:1}, {\displaystyle y:1} ja {\displaystyle z:1}, ja tämän kolmion ala A laskea

{\displaystyle A={\frac {(xyz-1)^{2}}{(xy+x+1)(yz+y+1)(zx+z+1)}}\Delta ,}
missä \Delta  on referenssikolmion pinta-ala.

Eräitä erityistapauksia
-----------------------

Jos kantapisteet jakavat kaikki sivut samalla tavalla eli {\displaystyle x=y=z\equiv n}, lasketaan sisään jäävän kolmion alaksi

{\displaystyle A={\frac {(n-1)^{2}}{n^{2}+n+1}}\Delta =k(n)\Delta .} 
Kun {\displaystyle n=1,2,3,\dots } ovat kokonaislukuja, saadaan \Delta :n kertoimiksi 

{\displaystyle k(n)=0,{\frac {1}{7}},{\frac {4}{13}},{\frac {3}{7}},{\frac {16}{31}},{\frac {25}{43}},\dots }
Kun ceviaanit jakavat kolmion sivut suhteessa 1 : 1 ({\displaystyle n=1}), muodostavat ne keskijanojen leikkauspisteen eli painopisteen, jonka "pinta-ala" on nolla. Kun ceviaanit jakavat sivut 2 : 1 (n=2), muodostuvan kolmion pinta-alan A suhde referenssikolmion pinta-alaan \Delta  on 1 : 7 eli

{\displaystyle A=k(2)\Delta ={\frac {1}{7}}\Delta .}

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Weisstein, Eric W.: Routh's Theorem (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  J J O'Connor and E F Robertson: Edward John Routh, University of St Andrews, Skotlanti
3. ↑  E. J. Routh: A Treatise on Analytical Statics with Numerous Examples[vanhentunut linkki]. Vol. I, 2nd ed. (Cambridge: at the University Press, 1909) (1st ed. 1891).
Marmorimuotokuva Statilia Messalinasta
**Statilia Messalina** (n. 35 – n. 69) oli Rooman keisari Neron kolmas vaimo.

Elämäkerta
----------

Statilia Messalinan taustoista ei ole juurikaan tietoa. Hän syntyi vuonna 35 tai sen tienoilla.  Suetoniuksen mukaan hän oli Titus Statilius Tauruksen, kenraalin ja konsulin, lapsenlapsenlapsenlapsi. 

Hän oli monta kertaa naimisissa ennen Neroa. Hänen neljäs aviomiehensä oli konsuli Marcus Julius Vestinus Atticus, jolle hän saattoi synnyttää pojan. Vuoden 65 tienoilla hänestä tuli Neron rakastajatar. Keisarin toisen vaimon Poppaea Sabinan kuoleman jälkeen Vestinus Atticus joutui tekemään itsemurhan vuonna 66, jotta Nero saattoi mennä naimisiin Statilian kanssa. Statilia Messalina piti melko matalaa profiilia julkisuudessa. Neron kuoleman jälkeen keisari Otho lupasi mennä naimisiin hänen kanssaan mutta teki itsemurhan vuonna 69. Messalinan elämästä tämän jälkeen ei juurikaan ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  STATILIA MESSALINA Rome and Art. Viitattu 19.2.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Statilia Messalina
**Disklavier-piano** on Yamahan akustisen- ja digitaalipianon yhdistävä, itse itseään soittava piano. Soitin sisältää sekä mekaanisen pianokoneiston että digitaalitekniikkaa, mikä mahdollistaa aidon pianoäänen kuuntelemisen kuulokeliitännän kautta. Tällöin pianoa voidaan soittaa ilman että ääni kuuluu ulospäin. Ominaisuutta kutsutaan Silent-modeksi. Soitto voidaan myös nauhoittaa pianon omalla sekvensserillä tai ulkoisella tallentimella.

Suurin ero akustisiin - ja digitaalipianoihin verrattuna disklavier-pianossa on se, että sen tekniikka mahdollistaa vasarakoneiston ja koskettimien liikuttelun automaattisesti. Pianon voi siis sanoa soittavan itse itseään. Mallien kehittyneisyyttä kuvaa esimerkiksi se, että harjoitellessa pianon voi laittaa soittamaan toisen käden nuotteja ja soittaa itse toisen puolen.

Disklavier-pianoja on saatavilla sekä pystypianomallisina että flyygelimallisina.

Katso myös
----------

* Taffelipiano
* Digitaalipiano
* Sähköpiano
* Flyygeli

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Yamahan disklavier-pianoista (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kosketinsoittimet |
| --- |
|  |
| Erilaiset Kosketinsoittimet | 
* Cembalo
* Klavikordi
* Ondes Martenot
* Piano (Flyygeli, Sähköpiano, Digitaalipiano, Taffeli, Disklavier)
* Syntetisaattori
* Urku
* (Urku)harmoni

 |
|  |
| Valmistajia ja tuotemerkkejä | 
* Bösendorfer
* Casio
* Fazioli
* Hammond
* Hellas
* Kawai
* Korg
* Rhodes
* Roland
* Steinway & Sons
* Wurlitzer
* Yamaha

 |

 |
**Rouva Hudson** on Arthur Conan Doylen luoma fiktiivinen hahmo, joka mainitaan joitakin kertoja Doylen neljässä Sherlock Holmes -romaanissa ja novelleissa. Rouva Hudson toimii Sherlock Holmesin ja John Watsonin vuokraemäntänä (landlady) Baker Streetin osoitteessa 221B. Tohtori Watsonin mukaan rouva Hudson ei ole kovinkaan taitava kokki ja sietää Holmesia vuokralaisenaan vain tämän maksamien ruhtinaallisten vuokrien takia, sillä Holmes ei Watsonin mukaan ole mikään ihanteellinen vuokralainen ja esimerkiksi *Musgraven rituaalissa* (*The Musgrave Ritual*) Holmes ammuskelee tylsistyessään vuokra-asuntonsa seinään. Rouva Hudsonilla on taloudessaan joitakin palvelijoita, ja viktoriaanisen ajan tapaan he asuvat talon ylimmässä kerroksessa kulkien näin iltaisin nukkumaan aina tohtori Watsonin huoneen oven ohi. Tarinassa *Kuningas ja laulajatar* (*A Scandal in Bohemia*) Conan Doyle erehtyy käyttämään Hudsonista nimeä rouva Turner, mikä on fanien keskuudessa herättänyt spekulaatiota, ettei kyseessä olisikaan Doylen huonosta muistista johtuva virhe, vaan rouva Turner olisikin rouva Hudsonin piika. Spekulaatio ei ole kuitenkaan saanut tukea virallisilta tahoilta.
Kepler-69:n tunnetut planeetat verrattuna aurinkokuntamme sisäosiin.
**Kepler-69** on Joutsenen tähdistössä 2700 valovuoden päässä oleva tähti.
Tämän keltainen pääsarjan tähti muistuttaa Aurinkoa, sillä
sen spektrityyppi on G4V. Tähti on hieman Aurinkoa metalliköyhempi.

Planeetat
---------

Kepler-satelliitin tekemien 
havaintojen mukaan tähteä kiertää supermaa Kepler-69c, jonka säde on noin 1,7 Maan sädettä,
kerran 242 vuorokaudessa tähden ympäri. Planeettaa on sanottu "super-Venukseksi". Planeetan säde 1,54 maan sädettä. Etäisyys keskustähdestään 0,64 AU ja kiertoaika 242 vuorokautta. Vaikka planeetta saattaa ollakin Venusta vastaavan kuuma kasvihuone-ilmiön takia, mitä ei tunneta, teoreettinen planeetan lämpötila on vain 299 K (0 °C), jos valonheijastuskyky on 0,3.

Kepler-69b kiertää hyvin lähellä keskustähteään 13,7 päivässä, ja on säteeltään 2,24 Maan sädettä. Tällöin planeetalla ei ole tuntemamme kaltaista elämää, koska se on liian kuuma, laskujen mukaan noin 700 K eli 400 °C.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Leo Oskarovitš Arnštam** (ven. Лео Оскарович Арншта́м, 15. tammikuuta 1905 Jekaterinoslav – 27. joulukuuta 1979 Moskova) oli venäläinen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Leo Arnštam valmistui Pietarin konservatoriosta vuonna 1923, työskenteli pianistina ja Vsevolod Meyerholdin teatterin musiikkipäällikkönä vuosina 1924–1927. Hän aloitti elokuvauransa Sergei Jutkevitšin elokuvan *Kultaiset vuoret* (*Zlatyje gory*, 1931) äänisuunnittelijana ja osallistui Jutkevitšin ja Fridrih Ermlerin elokuvan *Vastasuunnitelma* (*Vstretšnyi*, 1932) käsikirjoituksen laatimiseen ja ohjaukseen.

Arnštamin ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö oli lokakuun vallankumousta romantisoidusti kuvaava *Ystävättäret* (*Podrugi*, 1936). Hän jatkoi vallankumousteemaa Sergei Kirovista kertovassa elokuvassa *Druzja* (1938). Partisaanityttö Zoja Kosmodemjanskajasta kertova *Zoja* (1944) sai Stalin-palkinnon vuonna 1946. Stalin-palkinnon sai myös säveltäjäelämäkerta *Säveltäjä Glinka* (*Glinka*, 1947). Neuvostoliittolais-bulgarialainen *Urok istorii* (1957) kuvaa Berliinin valtiopäivätalon tuhopolttoon liittyviä tapahtumia vuonna 1933 ja *Sofja Perovskaja* Aleksanteri II:n murhaan osallistunutta narodnikkia.

Arnštam työskenteli Mosfilmillä tuotantoryhmän johtajana. Hän sai Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rollberg, Peter: *Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema*, s. 59–60. Lanham, Maryland; Toronto; Plymouth, UK: The Scarecrow Press, 2009. ISBN 978-0-8108-6268-5.
2. 1 2 3  *Kino: entsiklopeditšeski slovar*, s. 30. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kepler-16b** on eksoplaneetta, joka on noin Saturnuksen kokoinen, ja kiertää kaksoistähti Kepler-16:ta noin 200 valovuoden päässä Maasta. Planeetan kiertoaika tähtien ympäri on noin 229 päivää.

Tutkijat havaitsivat planeetan NASAn Kepler-avaruusteleskoopin avulla. Kaksoistähden komponentit kiertävät toisiaan 41 päivän jaksoissa ja kulkevat Maasta katsottuna vuorotellen toistensa editse. Tähdistä saapuvan valon huomattiin himmenevän myös pimennysten välillä, ja se voitiin selittää molempia tähtiä kiertävällä kolmannella taivaankappaleella, joka nimettiin Kepler-16b:ksi. Havainto julkaistiin 2011-09-1515. syyskuuta 2011.

Eksoplaneetan vetovoima aiheuttaa vaihtelua tähtien kiertoaikoihin, ja siitä voidaan laskea, että Kepler-16b:n massa on samaa luokkaa kuin Saturnuksella. Planeetan 229-päiväinen kiertoaika puolestaan on lähes sama kuin Venuksella (225 päivää). Keskustähdet ovat aurinkoa pienempiä (69 % ja 20 % Auringon massasta) ja kylmempiä, mistä johtuen Kepler-16b on niin viileä, ettei siellä voi esiintyä vettä nestemäisessä olomuodossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Avaruudesta löytyi planeetta, joka kiertää kahta aurinkoa *YLE Uutiset*.  15.9.2011. Viitattu 16.9.2011.
2. ↑  Avaruudesta löytyi kahta aurinkoa kiertävä planeetta *Helsingin Sanomat*.  15.9.2011. Viitattu 16.9.2011.
3. ↑  NASA’s Kepler Mission Discovers a World Orbiting Two Stars *kepler.nasa.gov*.  15.9.2011. Viitattu 18.9.2011.
Robert Serberin tunnistuskortissa eli kulkuluvassa ollut valokuva.
**Robert Serber** (14. maaliskuuta 1909 – 1. kesäkuuta 1997) oli amerikanjuutalainen ydinfyysikko. Serber toimi vuoteen 1941 apulaisprofessorina Illinois'n yliopistossa, Urbana Champain'ssa. Hän osallistui Manhattan-projektiin ja toimi siten Los Alamosin ydintutkimuslaboratoriossa (LANL). Tämän jälkeen hän työskenteli Berkeleyn yliopistossa opetustehtävissä. Serber syntyi Philadelphiassa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi (am. Ph.D.) vuonna 1934. Serberin lempiniminä ovat olleet "Atomipommin kätilö" sekä "J. Robert Oppenheimerin oikea käsi".  Serber oli Trinity-ydinkokeen silminnäkijä.

Serberin piti oleman mukana 9. elokuuta 1945 Nagasakiin suuntautuvalla atomipommituslennolla. Hänet poistettiin kuitenkin "Big Stink" -nimisestä B-29 -tyypin raskaasta pommikoneesta juuri hetkeä ennen sen ilmaannousua. Määräyksen antoi koneen päällikkö, majuri James I. Hopkins. Tämä tapahtui siitä syystä, että Serberiltä puuttui laskuvarjo. Koko hyökkäystä komensi majuri Charles W. Sweeney. Serber antoi lopulta ohjeet *Fastax*-suurnopeuskameran käytöstä radioteitse lentokoneeseen.

Serber jäi eläkkeelle Columbian yliopistosta vuonna 1978. Hän menehtyi aivosyöpään kesäkuun 1. päivänä vuonna 1997. Serberin vaimo Charlotte menehtyi vuonna 1967. Robert Serber avioitui uudelleen Fionan (omaa sukua St.Clair) kanssa vuonna 1979. Hänen kaksi poikaansa Zach ja William ovat opiskelleet Edinburghissa Skotlannissa. 

Robert Serber Tinianin saarella Mariaaneilla kesällä 1945.

Lähteet
-------

1. 1 2   Viitattu 14.3.2018.
2. ↑  Robert Serber 1909 — 1997 A Biographical Memoir *nasonline.org*. Viitattu 22.4.2019.
3. ↑   Viitattu 13.3.2018.
4. ↑   Viitattu 13.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (pdf-tiedosto)
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.