recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Panoraamanäkymä
**Retignano** on kylä Italiassa Stazzeman kunnassa Luccan maakunnassa Toscanassa. Sitä asuttivat alun perin apuaaniliguurit jotka olivat pieni, Pohjois-Euroopasta tuleva yhteisö. Retignano päätyi Rooman keisarikunnan hallintaan vuonna 177 eaa. jolloin siitä tuli yksi menestyneimmistä ja kehittyneimmistä roomalaisista yhteisöistä Apuaanialpeilla. Sitä käytettiin lähinnä piilopaikkana mereltä tulevan hyökkäyksen varalta, sillä se oli tunnetusti hyvä paikka tarkkailla mereltä tulevia vihollisia, ja sieltä sai runsaasti puuta, uuttomateriaaleja ja marmoria. Retignano oli vuosisatojen ajan itsenäinen nimityksellä "pikkukunta", mutta vuonna 1776 suurherttua Pietro Leopoldo riisti siltä kyseisen nimityksen alistaen sen osaksi Luccaa, jonka maakunta Retignano nykyäänkin on. Retignano palasi menestyksen polulle 1800-luvun puolessavälissä, kiitos marmorilouhosten, joissa louhitaan arvostettua *bardiglio fioritoa*, jota erityisesti projektin englantilaiset rahoittajat arvostivat.

Maailmansotien välissä kylä koki nopeaa väestönlaskua, jota aiheuttivat muuttaminen suuriin kaupunkeihin ja ulkomaille, erityisesti Pohjois-Amerikkaan ja Argentiinaan. Kadehdittavasta sijainnistaan johtuen saksalaiset hyödynsivät sitä*selvennä*, kunnes amerikkalaisjoukot uudelleenvalloittivat sen ja sijoittivat sinne yhden päätukikohdistaan Gootti-linjan etenemisvaiheen aikana.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Retignano**.
* Virallinen sivusto
**Jessica Ransom** (s. 1. joulukuuta 1981 Sheffield, Yorkshire, Englanti), on englantilainen näyttelijä ja kirjailija, joka tunnetaan parhaiten roolistaan ​​lääkärin vastaanottovirkailijana Morwenna Newcrossina ITV-draamassa *Doc Martin* (2011–2022). Hän voitti lasten BAFTA-palkinnon vuonna 2015.

Nuoruus ja koulutus
-------------------

Ransom syntyi 1. joulukuuta 1981 Sheffieldissä Englannissa. Hän opiskeli GCSE:tä Expressive Arts]]issa ja A Level Theatre -opintoja High Storrs Schoolissa Sheffieldissä.

Ura
---

Valmistuttuaan Birminghamin yliopistosta Ransom teki luonnosteluja ja komediaa. Hän esiintyi Edinburgh Festival Fringessä kahdella kappaleella: "Million" ja "Unsung Heroes." Vuodesta 2009 vuoteen 2010 hän esitti useita sivuhahmoja sketsiohjelmassa Armstrong and Miller Show. Sen jälkeen hän esiintyi tv-improvisaatio-ohjelmassa Fast and Loose vuonna 2011 ja samana vuonna myös Morwenna Newcrossina, Doc Martinin lääkärin vastaanottovirkailijana (tunnettu yhteensopimattomista värikkäistä asuistaan) ITV-draamassa Doc Martin, jossa hän näyttelee vieläkin. 

Sillä välin Ransom esiintyi muissa tuotannoissa. Ransom astui lavalle, mukaan lukien työ vuoden 2012 Poshin herättämisessä. Myös samana vuonna Ransom esiintyi D.C Mooren näytelmässä Straight Sheffield Cruciblessa ja sitten Bush Theatressa Lontoossa. Vuonna 2014 Ransom äänesti päähenkilön roolia Poppy Cat -elokuvan toisella tuotantokaudella, joka korvasi alkuperäisen ääninäyttelijä Joanna Pagen. Hän esiintyi Sky TV -mainoksessa Bruce Willisin kanssa, jossa hän oli "täysin rajaton" (mainos kiellettiin vuonna 2013 harhaanjohtamisen vuoksi, mutta se on julkaistu uudelleen, ja siinä on näkyvämpiä tietoja hinnoittelusta) ja esiintyi sarjassa 4. Horrible Histories -sarja ja sen vuoden 2015 herätyssarjat 6, 7 ja 8, joka voitti vuoden 2015 lasten BAFTA-palkinnon roolistaan ​​Skotlannin kuningattaren Mariana. Ransom oli myös kirjoittanut The Amazing World of Gumballin kaudet 3–6 ja Elliott from Earth. Ransom kirjoitti myös Danger Mouse -jakson vuonna 2017 nimeltä "Live and Let Cry."

Yksityiselämä
-------------

Ransom asuu Lontoossa. Hän on naimisissa tuottajan ja ohjaajan Ben Wilsonin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa.

Ransom on juossut Lontoon maratonin neljä kertaa, vuonna 2012 Mencapille, vuonna 2014 Age UK:lle ja vuosina 2015 ja 2017 Bloodwiselle.
Willie Nelson
**Outlaw country** on countrymusiikin tyylisuunta, joka oli merkittävimmillään 1960- ja 1970-luvuilla.

Historia
--------

1960-luvulla Nashvillen countrymusiikin tuottajat halusivat levyilleen yhä suurempaa kuulijakuntaa ja siten suurempia markkinoita. Countrymusiikki oli aina Jimmie Rodgersin ja Hank Williamsin ajoista lähtien perustunut tietynlaiseen rosoisuuteen ja vapauteen. Nyt tuottajat alkoivat rajoittaa artistien musiikillisia vapauksia ja studioäänityksiin panostettiin eri tavalla. Nashville-pohjainen countrymusiikki imi yhä enemmän vaikutteita popmusiikista, kappaleissa alkoi esiintyä taustalaulantaa ja päävokalisti lauloi hyräilemällä.

Tästä syntyi outlaw country vastavetona Nashvillen muuttuneelle musiikille. Willie Nelsonin ja Waylon Jenningsin kaltaiset artistit halusivat tehdä musiikkia yhtä vapaasti kuin esimerkiksi The Beatles, The Rolling Stones ja Bob Dylan. Uusi tyyli imi vaikutteita Teksasin rock- ja folkpiireistä. Nelson ja Jennings luopuivat sliipatuista imagoistaan kasvattaen pitkän tukan ja parran. Outlaw countryn sanoituksissa käsiteltiin usein päihteitä ja niiden käyttöä.

Tunnetuimpia artisteja
----------------------

* Willie Nelson
* Waylon Jennings
* Merle Haggard
* David Allan Coe
* Johnny Cash
* Kris Kristofferson

Suomessa
--------

Suomessa outlaw countrysta on ottanut vaikutteita muiden muassa Freud Marx Engels & Jung ‑yhtye.

Lähteet
-------

* Common Descriptions of the Outlaw Movement (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Historia *Freud Marx Engels & Jung. Viralliset kotisivut*. Freud Marx Engels & Jung.  Arkistoitu 19.9.2015. Viitattu 17.9.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Nyman, Jake: "Outlaw-country", *Rocktieto. Osa 3 N–Z*, s. 40–41. Soundi-kirja 16. Pirkkala: Fanzine Oy, 1982. ISBN 951-99372-4-2.
**Lee Savold oik. Hulver** (22. maaliskuuta 1915 Canby, Minnesota, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 1972 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) oli norjalaisten siirtolaisten jälkeläinen ja raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä. Hän nyrkkeili ammattilaisena lähes 20 vuotta vuosina 1933-1952. Vaikka Savold otteli samaan aikaan Suomen Gunnar Bärlundin kanssa, he eivät kohdanneet toisiaan. Heillä oli kuitenkin useita yhteisiä vastustajia, kuten Lou Nova, Joe Baksi, Tony Musto, Bill Conn ja Phil Muscato.

Lee Savold aloitti nyrkkeilyn ammattilaisuran syyskuussa 1933. Uran ensi vuosina tuli niin voittoja kuin tappioita. Hän oli jo lopettamassa uraansa 1930-luvun lopulla, mutta aloitti ammattilaisuransa uudelleen syksyllä 1939. Syksyllä 1940 hän saavutti Iowan osavaltion raskaansarjan mestaruuden lähes 100 ammattilaisottelun jälkeen. Tässä vaiheessa Savold oli noussut raskaan sarjan 10 parhaan nyrkkeilijän joukkoon. Toukokuussa 1942 Savold voitti Lou Novan, joka oli syksyllä 1941 otellut MM-ottelun Joe Louisia vastaan. Vuoden 1942 loppupuolella Savold koki tappiot mm. Tami Mauriellolle ja Jimmy Bivinsille. Vuonna 1944 Savold otteli peräti kolme kertaa Joe Baksia vastaan, joista tuli voitto ja kaksi tappiota. Savold jatkoi uraansa, ja otteluissa tuli niin voittoja kuin tappioita. Vuoden 1948 alussa vastaan tuli Italian Gino Buonvino, jonka Savld voitti tyrmäyksellä ennätyksellisesti jo 54 sekunnin jälkeen. Saman vuoden lopulla Savold kohtasi nousevan Euroopan tähden Bruce Woodcockin, jolle hän kärsi tappion keskeytyksellä. Reilua vuotta myöhemmin kesällä 1950 Savold ja Woodcock ottelivat uudelleen Lontoossa. Tällä kertaa Savold otti tyrmäysvoiton 4. erässä. Tämän jälkeen Savold otteli vielä kaksi ottelua; ensin kesäkuussa 1951 Joe Louisia vastaan, joka tyrmäsi Savoldin 6. erässä. Helmikuussa 1952 Rocky Marciano otti voiton Savoldista keskeytyksellä 6. erässä.

Uran ulkopuolinen toiminta ja uran jälkeinen aika
-------------------------------------------------

Lee Savold osallistui sotavuosien aikana Yhdysvalloista Neuvostoliittoon Murmanskiin laivoilla toimitetettuihin ase- ja tarvikekuljetuksiin. 

Savold kuoli 14. toukokuuta 1972 57-vuotiaana Neptune Cityssä, New Jerseyssä. Hänet oli otettu hoitoon kuukautta aiemmin saatuaan aivohalvauksen asunnossaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lee Savold *sportenote.com*. Viitattu 12.5.2023. (italiaksi)
**Arto "Artsi" Nyqvist** (s. 28. maaliskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen moottoripyöräilijä, joka on tullut tunnetuksi näyttävistä stunt-tempuistaan. Eräs hänen tunnusmerkeistään on tavalliset puukengät, jotka jalassa yleensä suoritti temppunsa. Eräässä tempussa hän liukuu moottoripyörän perässä näiden puukenkien päällä roikkuen moottoripyörän takana yli 200 km/h nopeudessa.

Nyqvist ajoi menestyksekkäästi motocrossia vuoteen 1978. Vuoden 1978 Hyvinkään osakilpailussa hän menetti kilpailulisenssinsä. Kilpailulisenssin menettämisen jälkeen Nyqvist ymmärsi olevansa enemmän showmiehiä.

Nyqvist teki temppunsa pääasiassa Kawasaki Z1300 moottoripyörällä. Hänen näyttävimpiä temppujaan ovat Pyhätunturinmäestä moottoripyörällä tehty 60-metrinen loikka ja vuoden 1987 Salpausselän kisoissa hyppy Lahden hiihtokeskuksen K64-mäestä Citroën Dyane -henkilöautolla eli "rättisitikalla". Hän oli alun perin suunnitellut tekevänsä hypyn moottoripyörällä, mutta ei saanut siihen kaupungilta lupaa. Henkilöautolla hyppääminen hyväksyttiin.

Nyqvist lopetti aktiiviuransa hieman yli 30-vuotiaana.

1980-luvulla Nyqvist kiersi Sleepy Sleepers-yhtyeen mukana heidän rock-konserteissaan.

2006 Nyqvist avasi Artsicycle-nimisen moottoripyöräliikkeen Helsingissä, jonka toiminta on nyt jo päättynyt.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto: Hurjapää Artsi Nyqvistin ura oli täynnä vauhtia ja vaarallisia tilanteita

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomien kuukausiliite (1/2010, s. 110) "Mäkihyppyä rättisitikalla"
Arto Lindsay vuonna 2010.
**Arthur Morgan "Arto" Lindsay** (s. 28. toukokuuta 1953) on amerikkalainen kitaristi, laulaja, laulajalauluntekijä, tuottaja ja kokeellinen säveltäjä. Ensimmäinen projekti, josta Lindsay tuli tunnetuksi, oli 1977 perustettu no-wave-yhtye DNA, jossa vaikutti myös Ikue Mori. Brasilialainen kulttuuri, johon Lindsay tutustui nuoruudessaan hänen vanhempiensa toimiessa Brasiliassa lähetyssaarnaajina, on vaikuttanut suuresti Lindsayn musiikkiin, varsinkin hänen 80-luvun jälkeiseen tuotantoonsa. Osassa Lindsay kappaleita on myös protugalin kieliset sanoitukset. 

Lindsay on vaikuttunut DNA:n lisäksi yhtyeissä Ambitious Lovers, The Golden Palominos ja The Lounge Lizards.

Diskografia
-----------

### Soololevyt

* Arto Lindsay Trio - Aggregates 1-26 (Knitting Factory Works, 1995)
* O Corpo Sutil / The Subtle Body (Rykodisc, 1996)
* Mundo Civilizado (Rykodisc, 1996)
* Hyper Civilizado (Mundo Civilizado remixes) (Gramavision, 1997)
* Noon Chill (Rykodisc, 1997)
* Prize (Rykodisc/Righteous Babe, 1999)
* Invoke (Righteous Babe, 2002)
* Salt (Righteous Babe, 2004)
* Cuidado Madame (Northern Spy, 2017)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mount TaraweraTarawera, Edgecumbe ja White Island, Uusi-Seelanti 10. maaliskuuta 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Bay of Plenty, Uusi-SeelantiUusi-Seelanti |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 111 m |
| Purkautunut viimeksi | 
10. kesäkuuta 1886 |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 13′ 36″ E, 176° 30′ 23″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mount Tarawera** on 1 111 metriä korkea tulivuori Uuden-Seelannin Pohjoissaarella 24 kilometriä Rotoruan kaupungista kaakkoon. Tulivuoren kraatteri on 6 kilometriä pitkä koillis-kaakkoissuuntainen halkeama. Huomattavimmat huiput ovat Tarawera Peak ja Wahanga Peak. Tulivuori purkautui viimeksi vuonna 10. kesäkuuta 1886.

Tulivuorta ympäröi sarja pieniä järviä, joista moni syntyi tai suuresti muuttui vuoden 1886 purkauksessa. Näitä järviä ovat mm. Tarawera, Rotomahana, Rerewhakaaitu, Okataina, Okareka, Tikitapu (Blue Lake) ja Rotokakahi (Green Lake). Tarawerajoki virtaa Tarawerajärvestä koilliseen vuoren pohjoissivustaa pitkin.

Vuoden 1886 purkaus
-------------------

Juuri puolenyön jälkeen 10. kesäkuuta 1886 aamulla sarja pieniä maanjäristyksiä vavisutti Rotoruan aluetta. Kello 1:30 aamulla tapahtui suurempi maanjäristys mitä seurasi purkauksen ääni. Kello 2:30 mennessä aamulla Mount Taraweran kolme vuorenhuippua olivat purkautuneet syösten kolme toisistaan erottuvaa savu- ja tuhkapatsasta tuhansien metrien korkeuteen taivaalle. Kello 3:30 aamulla Rotomahanajärven pohja purkautui räjähdysmäisesti. Purkaus kuultiin Blenheimissa asti ja tuhkapilven vaikutuksia havaittiin ilmassa etelässä aina Christchurchissa asti, yli 800 kilometrin päässä. Aucklandissa jotkut kuvittelivat tulivuorenpurkauksen ääntä ja välähtelevää taivasta venäläisten sotalaivojen hyökkäykseksi.

Tulivuorenpurkauksen uskotaan surmanneen yli 120 henkeä ja se mm. hautasi alleen maorikylä Te Wairoan. Usean tulivuorta ympäröivän järven muoto muuttui purkauksessa suuresti. Purkaus tuhosi myös Uuden-Seelannin tärkeimmän turistikohteen, luonnon kahdeksantena ihmeenä pidetyn Tarawerajärvellä sijainneen *Pink and White Terraces*in.

Purkauksen legendoihin liittyy myös aavekanootti. Yhdeksän päivää ennen purkausta Terracesista palaava turisteja täynnä oleva alus näki heitä lähestyvän sotakanootilta näyttävän veneen joka katosi näkyvistä muutaman sadan metrin päässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historic volcanic activity - Tarawera The Encyclopedia of New Zealand. Viitattu 1.5.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Eruption of Mt Tarawera www.nzhistory.net. Viitattu 1.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rotoruan museon sivusto - mm. Taraweran purkauksen näyttely. (englanniksi)
* Anheizen, purkaukselle omistettu sivusto (englanniksi)
* Vuoden 1886 purkaus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Jyri Kyllönen** on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija, joka edusti viimeisellä kaudellaan 2017 Superpesiksessä pelannutta Kempeleen Kiriä. Kempeleen Kirin lisäksi Kyllönen edusti vuonna 2002 alkaneen Superpesis-uransa aikana myös Jyväskylän Kiriä, Nurmon Jymyä ja Alajärven Ankkureita. Kyllösen ulkopelipaikka oli polttolinjassa. Pelaamissaan 201 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kyllönen löi 119 ja toi 44 juoksua sekä keräsi 535 kärkilyöntiä. Kyllönen pelasi 34 ottelua Superpesiksen pudotuspeleissä, joissa hän löi 12 ja toi kahdeksan juoksua sekä keräsi 59 kärkilyöntiä.

Kyllönen on ammatiltaan luokanopettaja ja liikunnanopettaja.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-pronssi: 2008

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Pelaajakortit: Jyri Kyllönen *Pesiksen Maailma*. Viitattu 18.7.2021.
2. ↑  Jyri Kyllönen siirtyy Jyväskylän Kiriin *Yle Urheilu*. Viitattu 18.7.2021.
3. ↑  Kempeleen Kiri - Vaikean kevään jälkeen kohti tavoitetta *kempeleenkiri.fi*. Viitattu 18.7.2021.
4. ↑  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
**Jyri Kähönen** (s. 15. joulukuuta 1975) on suomalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Lyhytelokuvista uransa aloittanut Kähönen on ohjannut myös televisiosarjoja, kuten HBO:n suuren luokan trillerin *Trackers*.

Ura
---

Kähönen opiskeli valokuvausta Lahden muotoiluinstituutissa ja dokumenttielokuvan tekoa Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on ohjannut useita lyhytelokuvia ja musiikkivideoita vuodesta 2000 alkaen. Kähösen ensimmäinen kokoillan draamaelokuva on *Ja saapuu oikea yö* vuodelta 2012. Hän toimi apulaisohjaajana jo vuonna 2000 Olli Saarelan rikosdraamassa *Bad Luck Love*.

Kähönen on ohjannut myös useita televisiotuotantoja, kuten *Sorjonen* ja *Ihon alla*. Vuonna 2009 hän ohjasi Yleisradiolle televisioelokuvan *Pääministeri*. Vuonna 2019 Kähönen ohjasi HBO:lle Etelä-Afrikkaan sijoittuvan rikossarjan *Trackers*.

Kähönen on niin ikään käsikirjoittanut lyhytelokuvia, kuten *Emo* (2000), joka palkittiin New York Universityn festivaalilla vuonna 2001. Kähönen on näytellyt muutamia sivurooleja, joista osa on kreditoimattomia, kuten rekkamies lyhytelokuvassa *Rumble* (2002).

Kähosen ohjaamista musiikkivideoista mainittakoon Jenni Vartiaisen esittämä *Ihmisten edessä* (2007).

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Jyri Kähönen Elonetissä.
2. ↑  HBO Nordic tänään: Jyri Kähönen ohjasi kansainvälisen rikossarjan Trackers - perustuu Deon Meyerin romaaniin *Findance.com*.  6.6.2020. Viitattu 13.8.2020. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
* Helsingin Sanomat: Sorjosta ohjannut Jyri Kähönen sai pitkän pestin laatusarjoistaan tunnetulta HBO:lta (26.6.2019)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Jyrki Anttila

**Jyrki Tapio Anttila** (s. 23. kesäkuuta 1966 Oulu) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

Anttila valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Oulun yliopistosta 1991 ja oli Kempeleen Ylikylän koulun luokanopettaja 1991–1995.

Anttila aloitti lauluopintonsa Oulun konservatoriossa muun muassa Esko Jurvelinin ja Airi Tokolan oppilaana. Vuosina 1996–2002 häntä opetti Jaakko Ryhänen. Anttila opiskeli Sibelius-Akatemian oopperastudiossa vuosina 1995–1998 ja sai vuonna 1998 kiinnityksen Suomen Kansallisoopperaan solistiksi. Hän on vieraillut oopperarooleissa Saksassa, Sveitsissä ja Latviassa sekä konsertoinut muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa, Australiassa ja Ruotsissa.

Suomessa Anttila on vieraillut Savonlinnan oopperajuhlilla vuosina 1999–2006 ja esiintynyt useiden orkestereiden vierailevana solistina. Lisäksi hän on vieraillut maakuntaoopperoissa muun muassa Tampereella, Oulussa ja Vaasassa.

Anttila on toiminut Lohjan tenoripäivien taiteellisena johtajana 2006–2010 ja Ilmajoen Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodesta 2010. Hän oli myös Kirjuri Classicin taiteellinen johtaja vuodesta 2012.

Rooleja
-------

* Pinkerton, Madama Butterfly, Leipzigin ooppera (2002–2003)
* Don José, Carmen, Tampereen ooppera (2003)
* Juhana, Viimeiset kiusaukset (2004)
* Siegmund, Valkyyria, Latvian kansallisooppera (2007)

Lähde

Diskografia
-----------

* O Finno Mio! Opera Concert Live Recording At the Embassy of Finland, Jyrki Anttila et al. 1996
* Some Enchanted Evening, 2003
* On aika joulun, 2005
* Rakkauden siivin, 2007
* Hurmaavat tenorimme Jyrki Anttila, Tomi Metsäketo ja Pentti Hietanen, 2013

Palkinnot
---------

* Someron valtakunnallisen tenorilaulukilpailun voitto 1997
* Tampereella järjestetyn Opera Grand Prix -kilpailun voitto 1999

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 51. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. 1 2 3 4  Jyrki Anttila: Curriculum Vitae *operart.fi*.  Arkistoitu 23.5.2015. Viitattu 18.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jyrki Anttila** Wikimedia Commonsissa

* Jyrki Anttilan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carl Arvid Mauritz Standertskjöld** (7. tammikuuta 1826 Heinola – 13. toukokuuta 1901 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Standertskjöldin vanhemmat olivat kapteeni Carl August Standertskjöld ja Maria Charlotta Kalmberg ja puoliso vuodesta 1860 Catarina Paulina von Bodisco. Heidän pojastaan Alexander Robert Unosta tuli kenraalimajuri. Myös Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin veljet Carl August Standertskjöld ja Edvard Eberhard Standertskjöld olivat kenraaleita.

Carl Arvid Mauritz Standertskjöld tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun vuonna 1838. Sieltä vuonna 1846 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Standertskjöld ylennettiin aliluutnantiksi 1849 ja siirrettiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatin 5. raskaaseen patteriin 1851. Vuonna 1853 hänet komennettiin palvelukseen Tulan asetehtaalle, ylennettiin luutnantiksi seuraavana vuonna ja määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin vuonna 1856. Alikapteeniksi 1858 ylennettynä hänet komennettiin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Kapteeniksi Standertsjköld yleni 1860 ja everstiksi 1863. Vuonna 1864 hänet siirrettiin Tulan asetehtaan johtajan apulaiseksi ja 1867 takaisin Iževskin asetehtaan johtajan apulaiseksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina syyskuussa 1872. Reserviin siirryttyään Standertskjöld hankki vuonna 1873 Leppäkosken rälssisäterin Janakkalasta ja hoiti sitä kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Arvid Mauritz Standertskjöld *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)
**Carl Adam Avellan** (aateloituna **Adlerstjerna**) (9. syyskuuta 1776, Viapori, Helsinki – 27. elokuuta 1857, Turku) oli suomalainen juristi, joka eteni urallaan senaatin oikeusosaston jäseneksi ja Vaasan hovioikeuden presidentiksi. Hän tuli ylioppilaaksi Turun akatemiaan 1790 ja suoritti lakitieteen tutkinnon 1793. Auskultantiksi Turun hovioikeuteen hän pääsi 1794 ja 1795 hänet nimitettiin hovioikeuden ylimääräiseksi notaariksi, 1799 kanslistiksi, 1800 ylimääräiseksi viskaaliksi, 1800 notaariksi, 1806 varakanneviskaaliksi, 1808 sihteeriksi ja 1809 asessoriksi. Vuonna 1814 Avellan määrättiin jäseneksi komissioniin, jonka tehtävänä oli lakikokoelman tarkastus. Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi hänet nimitettiin 1816 ja hovioikeuden varapresidentiksi 1826.

Avellan kutsuttiin korkeimman oikeuden edeltäjän senaatin oikeusosaston jäseneksi 1828 ja hänet nimitettiin Vaasan hovioikeuden presidentiksi 1833. Avellan korotettiin 1834 aatelissäätyyn ja kirjoitettiin 1835 Suomen ritarihuoneeseen nimellä Adlerstjerna. Vuonna 1840, jolloin Helsingin yliopisto vietti 200-vuotisjuhliaan, hänet vihittiin lakitieteen kunniatohtoriksi. Adlerstjerna sai omasta pyynnöstään eron hovioikeuden presidentin virasta 1841 ja hän sai säilyttää palkkansa elinikäisenä eläkkeenään. Elämänsä viimeiset vuodet hän asui omistamallaan Gunnarsnäsin tilalla Paraisten kunnassa.

Carl Adam Avellanin vanhemmat olivat Rymättylän kirkkoherra Carl Avellan (1741–1808) ja tämän ensimmäinen puoliso Maria Rebecka Laman (1740–1794). Äidin vanhemmat olivat luutnantti Henrik Laman ja Maria Rebecka Barck. Carl Adam Avellanin ensimmäinen puoliso oli 1806–1814 Anna Kristina Lindqvist (1785–1814). Hänen vanhempansa olivat Turun akatemian professori Johan Henrik Lindqvist ja tämän ensimmäinen puoliso Christina Fredrica Laihiander. Carl Adam Avellanin toinen puoliso oli vuodesta 1821 lähtien Gunilla Kristina Sofia af Grubbens (1790–1863). Hänen vanhempansa olivat Ruotsin Itäintian komppanian johtaja, kauppaneuvos Mikael Grubb (aateloituna af Grubbens) ja tämän toinen puoliso Sofia Elisabet Wasz.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matti Mali (toimittanut): *Korkein oikeus 1809–1959,* Helsinki 1959, sivut 138–139.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Karl Fredrik Rotkirch** | **Keisarillisen Vaasan hovioikeuden presidentti**1833-1841 | Seuraaja:**Ernst Fredrik Brander** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Puumies** on etenkin nopeutta vaativa ulkoleikki.

Päämäärä
--------

Leikissä on tarkoitus pysyä mukana mahdollisimman kauan ilman, että puumies näkee leikkijän.

Leikkialue
----------

Puumiestä voi leikkiä missä paikassa tahansa, jossa on näköesteitä.

Säännöt
-------

Yksi leikkijöistä valitaan puumieheksi. Seuraavaksi valitaan puu, tanko tai muu vastaava. Puumies aloittaa laskemaan viidestätoista alaspäin. Kaikki käyvät koskettamassa puumiestä hänen laskiessa ja juoksevat piiloon. Puumiehen päästyä nollaan hän kääntyy ympäri. Puumies ei saa poistua puun luota. Puumiehen on pidettävä puusta kiinni koko ajan. Jos puumies näkee leikkijän, hän huutaa leikkijän nimen, ja nähty leikkijä putoaa. Ensimmäisestä pudonneesta tulee puumies seuraavan kerran leikittäessä. Jos puumies ei näe ketään, hän laskee uudestaan yhtä pienemmästä luvusta alaspäin. Leikki jatkuu samalla tavalla, kunnes puumies on laskenut yhdestä alaspäin tai nähnyt kaikki leikkijät.

Voittaja
--------

Leikin voittaja on se, joka on viimeisenä leikissä mukana.
Puumalan kirkko.
Puumalan kirkonkylää halkoo kantatie 62.
**Puumalan kirkonkylä** on taajama ja Puumalan kunnan hallinnollinen keskus. Puumalan kirkonkylän taajama-alueella asui vuoden 2018 lopussa yhteensä 1 098 ihmistä.

Kirkonkylän päätie on Keskustie, muita huomattavia teitä ovat Niementie ja Kenttätie. Kirkonkylässä sijaitsee Puumalan Johannes Kastajan Kirkko, Puumalan yhtenäiskoulu, Puumalan kirjasto ja Puumalan hyvinvointiasema. Kirkonkylää halkoo itä–länsi-suunnassa kantatie 62. Kirkonkylässä sijaitsee myös Puumalan satama, jossa on höyrylaiva S/S Wenno. Puumalansalmen silta sijaitsee Puumalan kirkonkylässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2018 (valitaan väkiluku 31.12. (2018) ja taajamalle Puumalan kk.) *Tilastokeskuksen PxWeb-tietokannat*. Tilastokeskus.  Arkistoitu 19.10.2021. Viitattu 31.7.2020.

Etelä-Savon maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset

|  |
| --- |
| Enonkosken kirkonkylä • Hirvensalmen kirkonkylä • Juvan kirkonkylä • Kangasniemen kirkonkylä • Mikkelin keskustaajama • Mäntyharjun asemanseutu • Pertunmaan kirkonkylä • Pieksämäen keskustaajama • Puumalan kirkonkylä • Rantasalmen kirkonkylä • Savonlinnan keskustaajama • Sulkavan kirkonkylä |
| Katso myös: Luettelo Suomen taajamista • Luettelo Suomen kunnista |
Kapteeni Carl Adolf Möllerswärd vuonna 1775, Ulrika Paschin maalaus.
**Carl Adolf Möllerswärd (Möllersvärd)** (19. toukokuuta 1744 Mäntsälä – 22. kesäkuuta 1828 Mäntsälä) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Möllerswärdin vanhemmat olivat kapteeni Carl Johan Möllerswärd ja Maria Helena Sahlo ja puoliso vuodesta 1774 Maria Charlotta L'Estrade. Möllerswärd oli kadetti tykistössä 1755 ja vapaaehtoinen Uudenmaan rakuunarykmentissä 1760. Palveltuaan sekä Hämeenlinnan rykmentissä että laivastossa vuodesta 1761 hänestä tuli kersantti Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin 1768. Vänrikiksi hän yleni Porin rykmentissä 1769 ja luutnantiksi 1772. Kapteeni Kronobergin rykmentissä Möllerswärd oli 1774 ja Skytten rykmentissä 1776. Palveluksesta hän erosi majurina 1781, mutta oltuaan kuningas Kustaa III:n adjutanttina 1788 hän palasi sodan sytyttyä majurina palvelukseen Savoon 1789. Toimittuaan Kymenkartanon läänin osan hallinnossa hän sai maaherran arvon kesällä 1790. Möllerswärd oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Everstiluutnantti Karl Magnus Möllersvärd oli Carl Adolf Möllerswärdin poika, hovineiti Ulrika Möllersvärd oli hänen tyttärensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adelsvapen-Wiki: Möllerswärd nr 645. Adliga ätten Möller eller Möllerswärd nr 645 (tab 5). (ruots.) Viitattu 29.12.2020
2. ↑  Kansallisarkisto. Digitaaliarkisto: Aatelissäädyn asiakirjat. Porvoon valtiopäivät 1809 (kokoelma). (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 29.12.2020
3. ↑  Anneli Mäkelä-Alitalo: / Möllersvärd, Ulrika (1791–1878) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  29.12.2020. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Puumala** on noin 500 asukkaan kylä Kaustisen kunnassa Keski-Pohjanmaalla. Puumalan kylä sijaitsee 1,5–4,0 kilometrin etäisyydellä Kaustisen kuntakeskuksesta Kokkolan suuntaan. Nykyinen Puumalan kylä muodostuu useista kyläkunnista: Kausse, Luomala, Puumala, Niittuskuru, Känsälä ja Paavola. Kylään johtavalle Puumalantielle pääsee valtatie 13:n kahdesta eri liittymästä. Toinen keskeinen väylä on Puumalantiestä erkaneva ja Nikulan kylään johtava Kivisillantie. Muut kylätiet ovat sorapintaisia.

Puumalan koulussa on oppilaita Puumalan lisäksi myös Nikulasta ja Salonkylästä. Vanhempainyhdistyksenä koulun yhteydessä toimii Puuharemmi ry. Kyläyhdistyksenä toimii Kyläkeidas ry, joka omistaa myös vuonna 2006 valmistuneen valokuitutekniikkaan perustuvan kyläverkon. Puumalan vanhalla kyläraitilla sijaitsee Kaustisen historiaankin liittyvä Lautamiehentalo. Kylän maisema rakentuu Perhonjoen varren ja sen lähialueen moninaisiin asuinpaikkoihin, viljelyspeltoihin ja metsäsaarekkeisiin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kaustinen |
| --- |
|  |
| 
* Keski-Pohjanmaa
* Kaustisen seutukunta

 |
|  |
| Historia | 
* Mankilankosken harkkohytti
* Peltoniemen Hintrikin surumarssi

 | Kaustisen vaakuna |
|  |
| Kylät | 
* Känsälä
* Paavola
* Järvelä
* Jylhä
* Kola
* Kirkonkylä
* Köyhäjoki
* Nikula
* Puumala
* Salonkylä
* Tastula
* Vintturi
* Virkkala

 |
|  |
| Luonto | 
* Perhonjoki
* Vissaveden tekojärvi

 |
|  |
| Talous | 
* Keliber

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Kaustinen Folk Music Festival
* Kaustisen kamarimusiikkiviikko
* Kaustisen kunnankirjasto
* Kansantaiteenkeskus
* Kyläsavut ry
* Näppäripelimannit
* Pauanne
* Pelimannitalo
* Puumalan lautamiehentalo
* *Taideteokset ja muistomerkit*

 |
|  |
| Seurakunnat | 
* Kaustisen ja Ullavan seurakunta
	+ Kaustisen kirkko
* Kaustisen baptistiseurakunta
* Kaustisen helluntaiseurakunta

 |
|  |
| Urheilu ja liikunta | 

|  |  |
| --- | --- |
| Urheiluseurat | 
* Kaustisen Pohjan-Veikot
* Team Väsymättömät

 |
|  |
| Liikuntapaikat | 
* Kaustisen ravirata
* Kaustisen urheilukenttä
* Kaustisen urheilutalo

 |

 |
|  |
| Koulutus | 
* Kaustisen evankelinen opisto
* Kaustisen musiikkilukio

 |
|  |
| Liikenne | 
* Kantatie 63
* Valtatie 13
* Pirttikosken voimalaitos

 |
|  |
| Muuta | 
* Kaustisen vaakuna
* Perhonjokilaakso

 |

 |
**Osatyökyvyttömyyseläke** on eläkkeen muoto, jota voidaan myöntää, jos henkilön työkyky on alentunut, mutta hän selviytyy kuitenkin osa-aikatyöstä tai kevyemmistä työtehtävistä. Jo työssä ollessa voi hakea ennakkopäätöstä oikeudesta osatyökyvyttömyyseläkkeeseen. Jos saa myönteisen päätöksen, on henkilöllä 9 kuukautta aikaa päättää, siirtyykö hän eläkkeelle vai jatkaako täysipäiväisessä työssään. 
Eläkkeen saannin ehtona on työkyvyn alentuminen vähintään 40% eli 2/5. Ansioiden tulee myös alentua saman verran, jotta eläkettä saisi. Osatyökyvyttömyyseläke on rahamäärältään puolet täydestä työkyvyttömyyseläkkeestä. Jos osatyökyvyttömyyseläke myönnetään määräajaksi on se nimeltään *osakuntoutustuki*.

Osatyökyvyttömyyseläkkeen voi myös saada, vaikka olisi työtön. Työtön voi ilmoittautua TE-toimistoon ja saada työttömyyspäivärahaa josta on poistettu osatyökyvyttömyyseläkkeen määrä. 

Myös yrittäjä voi saada osatyöttömyyseläkettä. Osatyökyvyttömyyseläkkeelle siirtyvän yrittäjän on vähennettävä yrittäjänä toimimistansa ja tulojen määrää enintään 60 prosenttiin ns. kokoaikaisesta työtulosta. 

Osatyökyvyttömyyseläkettä haetaan omasta eläkevakuutusyhtiöstä sen määrittelemällä työkyvyttömyyseläkehakemuksella. Hakemuksen käsittely kestää keskimäärin 2-3 kuukautta.

Osatyökyvyttömyyseläkkeellä oleva kuuluu yleisen asumistuen piiriin toisin, kuin täyttä eläkettä nauttivat.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Osbaioi** (m.kreik. Ὀσβαῖοι(?)) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Sitä on yritetty sijoittaa sekä niemimaan luoteis- että kaaksoisosaan.

Myöskään Osbaioin historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Osbaios* (Ὀσβαῖος). Kaupungin nimi ei esiinny sellaisenaan missään antiikin aikaisessa lähteessä, vaan se on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä, joka tunnetaan piirtokirjoituslähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "589. (Osbaioi)", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Osbaioi *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  "50 Osbaioi", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
**Suomenmaa** oli Helsingissä vuosina 1929–1933 ilmestynyt maalaisliiton sanomalehti.

Helsinkiläisen äänenkannattajan perustamisesta oli keskusteltu maalaisliitossa jo vuodesta 1918 lähtien. Ensimmäinen yritys oli puolueen eduskuntaryhmän vuonna 1920 julkaisema poliittinen viikkolehti *Maan Ääni*. Päivälehden perustamista ryhdyttiin suunnittelemaan vuonna 1925, ja keväällä 1927 ilmestyi kolme *Suomenmaa*-lehden näytenumeroa. Toukokuussa 1928 perustettiin Oy Suomenmaa, mutta hankkeen toteuttamista viivästytti riittävän osakepääoman kerääminen sekä kiinteistön ja kirjapainon hankinta.

Pääkaupungin suurlehtien kanssa kilpailemaan tarkoitetun *Suomenmaan* ongelmana oli, että sen kohdeyleisö asui kaukana maakunnissa, joissa jo ennestään ilmestyi vahvoja ja hyvätasoisia maalaisliiton lehtiä. Lehti oli lisäksi perustettu lamakauden kynnyksellä, ja sen tilaaja- ja ilmoitusmäärä jäi odotettua alhaisemmaksi. *Suomenmaa* tuotti alusta lähtien suuria tappioita, jotka heijastuivat sen sisällön heikkoutena. Ongelmia aiheuttivat myös oikeistoradikalismin aiheuttamat puolueen sisäiset ristiriidat. Konkurssikypsän lehden annettiin ilmestyä vuoden 1933 eduskuntavaaleihin saakka, minkä jälkeen puolue otti sen velat vastattavakseen. Samalla purettiin vuonna 1932 perustettu kirjapainoyhtiö Oy Maa.

Vuoden 1930 alusta lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen *Suomenmaan* levikki lienee ollut aluksi noin 14 000 kappaletta, mutta laski sittemmin puoleen siitä. Lehden päätoimittajina työskentelivät Toivo Hossola (vastaava toimittaja 1929), Kalle Teodor Jutila (1930–1931), Lassi Hiekkala (vast. toim. 1929–1931), J. A. Tamminen (1932–1933) ja Urho Kittilä (1933).

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*. Kuopio: Kustannuskiila, 1987. ISBN 951-657-198-0.

### Viitteet

1. ↑  Suomen lehdistön historia 2, s. 250, 252.
2. ↑  Suomen lehdistön historia 2, s. 252–256.
3. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 50–51. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
4. ↑  Suomen lehdistön historia, s. 252.
Eddie Money esiintymässä vuonna 2008.
**Eddie Money** (oikealta nimeltään **Edward Joseph Mahoney**, 21. maaliskuuta 1949 – 13. syyskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja saksofonisti. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa "Two Tickets to Paradise" ja "Baby Hold On".

Elämä
-----

Eddie Money syntyi vuonna 1949 katolilaiseen irlantilaisperheeseen New Yorkissa. Hän kävi Island Trees High Schoolia ja valmistui vuonna 1967. Sen jälkeen hän seurasi isänsä, isoisänsä ja veljensä jalanjälkiä ja ryhtyi poliisiksi. Eddie oli naimisissa ja hänellä on viisi lasta. 

Money kuoli 70-vuotiaana 13. syyskuuta 2019, pian sen jälkeen kun hänellä oli diagnosoitu ruokatorven syöpä.

Musiikki
--------

Eddie Money julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 1977. Sen nimi oli *Eddie Money* ja se sisälsi kaksi ehkä hänen muistetuinta kappalettaan, "Two Tickets to Paradise" ja "Baby Hold On". Kaiken kaikkiaan Eddie Money julkaisi 11 albumia, joista moni on myynyt kultaa tai platinaa. Eddie Moneyn musiikkityyli vaihteli pop rockin, rockin ja hard rockin välillä.

Diskografia
-----------

* *Eddie Money* (1977)
* *Life for the Taking* (1978)
* *Playing for Keeps* (1980)
* *No Control* (1982)
* *Where's the Party?* (1983)
* *Can't Hold Back* (1986)
* *Nothing to Lose* (1988)
* *Right Here* (1991)
* *Love and Money* (1995)
* *Ready Eddie* (1999)
* *Wanna Go Back* (2007)

Lähteet
-------

* Eddie Moneyn internetsivut

### Viitteet

1. ↑  Halperin, Shirley: Eddie Money, ‘Two Tickets to Paradise’ Singer, Dies at 70 *Variety*.  13.9.2019. Viitattu 13.9.2019. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Eddie Machen** (15. kesäkuuta 1932 – 8. elokuuta 1972) oli yhdysvaltalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, jota pidettiin yhtenä maailman parhaimmista sen hetken kamppailijoista 1950-luvun lopulla.

Elämä ja Ura
------------

Machenia pidettiin 1950-luvulla yhtenä painoluokkansa lahjakkaimmista nyrkkeilijöistä. Vuonna 1958 hänet oli merkitty maailmanmestari Floyd Pattersonin ensimmäiseksi haastajaksi, mutta hän menetti mahdollisuutensa mestaruusotteluun hävittyään Ingemar Johanssonille Ruotsissa käydyssä ottelussa tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Johansson voitti myöhemmin Pattersonin ja nousi maailmanmestariksi. Tappion jälkeen Machen ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja alkoi kärsiä masennuksesta. Hän kuitenkin onnistui hyvillä otteluillaan kohoamaan uudelleen maailmanmestari Sonny Listonin ykköshaastajaksi. Tässä vaiheessa hänen hermonsa kuitenkin pettivät, kun joulukuussa 1962 poliisi löysi Machenin autostaan haulikko käsissään puhumassa sekavia itsemurhasta. Hänet toimitettiin Napan sairaalaan, jossa hän menetti hermonsa ja tyrmäsi kaksi hoitajaa. Hänellä todettiin skitsofrenia, joka katkaisi Machenin uran, kun hänet 30-vuotiaana kirjattiin mielisairaalaan.

Parannuttuaan Machen palasi vielä nyrkkeilykehään ja pääsi vihdoin ottelemaan maailmanmestaruudesta vuonna 1966 WBA-liiton mestaria Ernie Terrellia vastaan. Ottelu päättyi Machenin tappioon, minkä jälkeen hän siirtyi työskentelemään satamatyöläiseksi kotikaupungissaan San Franciscossa.

Eddie Machen kuoli 40-vuotiaana vuonna 1972 pudottuaan parvekkeeltaan.

Lähteet
-------

* Sport: The End for Eddie (Arkistoitu – Internet Archive), Time Magazine, 28.12.1962
* Milestones, Aug. 21, 1972 (Arkistoitu – Internet Archive), Time Magazine, 21.9.1972
**XII talviolympialaisissa** Innsbruckissa vuonna 1976 järjestettiin **ohjaskelkkailussa** kolme kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten yksinkelkkailu sekä miesten parikelkkailu.

Miehet
------

### Yksinkelkkailu


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksan demokraattinen tasavalta | Detlef Günther | 3.27,668 |
| 2 | Saksan liittotasavalta | Josef Fendt | 3.28,196 |
| 3 | Saksan demokraattinen tasavalta | Hans Rinn | 3.28,574 |

  

  

### Parikelkkailu


| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksan demokraattinen tasavalta | Hans RinnNorbert Hahn | 1.25,604 |
| 2 | Saksan liittotasavalta | Hans BrandnerBalthasar Schwarm | 1.25,889 |
| 3 | Itävalta | Rudolf SchmidFranz Schachner | 1:25,919 |

Naiset
------

### Yksinkelkkailu


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksan demokraattinen tasavalta | Margit Schumann | 2.50,621 |
| 2 | Saksan demokraattinen tasavalta | Ute Rührold | 2.50,846 |
| 3 | Saksan liittotasavalta | Elisabeth Demleitner | 2.51,056 |

Lähteet
-------

1. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 458. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
2. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 620–622. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

  

Ohjaskelkkailu olympialaisissa
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 1976 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty
**Ohion roomalaiset kolikot** ovat esineitä, jotka löydettiin vuonna 1963 sillanrakennustöiden yhteydessä Ohiosta, Yhdysvalloista. Kaksi kolikkoa on saatu museoon, mutta loput ovat kadoksissa. Rahat ovat roomalaisia ja ajoittuvat vuosille 268 ja 312 tai 313. Työmaalla olleen henkilön leski toimitti kolikot museolle vuonna 1997.

Kolumbusta varhaisempaan aikaan ajoittuvia vanhasta maailmasta peräisin olevia rahoja on väittämän mukaan löydetty Amerikan mantereelta yhteensä yli 40. Näiden joukossa on roomalaisten lisäksi muun muassa numidialaisia ja juutalaisia rahoja. Rahat ovat todennäköisesti kulkeutuneet Amerikkaan vasta viime vuosisatoina esimerkiksi keräilijöiden mukana. Neljänkymmenen kolikkolöydön tutkimukset eivät ole viitanneet siihen, että kyseessä olisivat ennen Kolumbusta Amerikkaan tulleet kolikot vaan että sellaiseksi väitetty alkuperä on joko kyseenalainen tai selvästi väärä ja osoitettu sellaiseksi joko löytöpaikan perusteella tai löytämisestä kerrottujen olosuhteiden perusteella.

Katso myös
----------

* Calixtlahuacan pää

Lähteet
-------

1. ↑  McCulloch, J. Huston: Roman Coins from Falls of the Ohio *econ.ohio-state.edu*.  2004. Viitattu 13.12.2017.
2. ↑  Jeremiah F. Epstein, Donal B. Buchanan, T. V. Buttrey, George F. Carter, Warren L. Cook, Cyclone Covey: Pre-Columbian Old World Coins in America: An Examination of the Evidence [and Comments and Reply].  *Current Anthropology*, 1.2.1980, nro 1, s. 1–20. doi:10.1086/202398. ISSN 0011-3204. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Roman Coins from the Falls of the Ohio (englanniksi)
**Ohion senaatti** on Ohion osavaltion parlamentin ylähuone. Se perustettiin 1802, kun Ohiosta tehtiin Yhdysvaltain osavaltio. Ensimmäinen senaatti kokoontui Chillicothessa, ja sen puhemies oli vapaussodan veteraani Nathaniel Massie. Ensimmäisessä senaatissa oli 14 senaattoria. Ohion toinen perustuslaki kirjattiin 1851. Sen myötä perustettiin Ohion varakuvernöörin virka, jonka haltija valvoisi senaattia. Ohion ensimmäinen varakuvernööri oli William Medill. Nykyisen muotonsa senaatti sai 1967, jolloin senaatista tehtiin 33-jäseninen. Senaatin johtaja nimitettiin puheenjohtajaksi.

Ohion senaatin jäsenet valitaan 33 vaalipiiristä. Piirit ovat maantieteellisesti eri kokoisia, ja niiden koko vaihtelee kaupungin osista useiden piirikuntien laajuisiin kokonaisuuksiin. Jokainen senaattori kuitenkin edustaa noin 344 000 äänestäjää. Senaattorit voivat istua maksimissaan kaksi neljän vuoden kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  History of the Ohio Senate The Ohio Senate. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Electing Your Senator The Ohio Senate. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Senaatin kotisivut (englanniksi)
**XIX talviolympialaisissa** Salt Lake Cityssä vuonna 2002 järjestettiin **ohjaskelkkailussa** kolme kilpailua: miesten yksinkelkkailu, naisten yksinkelkkailu sekä parikelkkailu.

Miesten yksinkelkkailu
----------------------


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Italia | Armin Zöggeler | 2.57,941 |
| 2 | Saksa | Georg Hackl | 2.58,270 |
| 3 | Itävalta | Markus Prock | 2.58,283 |

Parikelkkailu
-------------


| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksa | Patric-Fritz LeitnerAlexander Resch | 1.26,082 |
| 2 | Yhdysvallat | Mark GrimmetteBrian Martin | 1.26,216 |
| 3 | Yhdysvallat | Chris ThorpeClay Ives | 1.26,220 |

Naisten yksinkelkkailu
----------------------


| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksa | Sylke Otto | 2.52,464 |
| 2 | Saksa | Barbara Niedernhuber | 2.52,785 |
| 3 | Saksa | Silke Kraushaar | 2.52,865 |

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 2002*, s. 208. Kustannus-Notariaatti Oy, 2002. ISBN 952-5106-16-0.

Ohjaskelkkailu olympialaisissa
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 2002 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
**Viikunakaija** (*Cyclopsitta diophthalma*) on pienikokoinen oseanialainen kaijalaji. Lajin entinen tieteellinen sukunimi oli *Opopsitta*.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Viikunakaija on 13–16 cm pitkä ja painaa 42–55 g. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleampi. Päässä ja kurkussa on punaista, sinistä ja mustaa kuviointia. Nokka on harmaa ja kärjestä musta, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Sukupuolet eroavat pään kuvioinnin perusteella siten että naaraalta enimmäkseen puuttuu punainen väri. Nuori lintu muistuttaa naarasta.

Linnut liikkuvat tavallisesti pareittain tai pienissä muutaman yksilön parvissa puiden latvustoissa. Ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia, mutta lennellessään ne päästävät kuuluvia kutsuääniä. Yöksi ne kokoontuvat tiettyihin yöpymispuihin, joissa voi yöpyä pari sataa yksilöä.

Esiintyminen
------------

Viikunakaija elää Papua-Uusi-Guineassa, ei kuitenkaan sisämaan korkeimmassa vuoristossa, ja lähisaarilla sekä paikoin Australian itä- ja koillisosissa. Sen populaatio on kooltaan noin 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Australialainen alalaji *coxeni* on äärimmäisen uhanalainen.

Elinympäristö
-------------

Laji elää alavien maiden sademetsissä ja myös muunlaisissa metsäympäristöissä alle 1 600 m:n korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on 21 päivää. Poikaset jättävät pesän 27–52 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Viikunakaija syö ainakin hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä, sieniä, jäkälää ja hyönteisten toukkia.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Cyclopsitta diophthalma* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.2.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q372877
* Wikispecies: Cyclopsitta diophthalma
* ADW: Cyclopsitta\_diophthalma
* AFD: Cyclopsitta\_diophthalma
* Avibase: 0BB10D6861414F0C
* BirdLife: 22727581
* CoL: 32WDG
* BOW: defpar1
* eBird: defpar1
* GBIF: 2480157
* iNaturalist: 19275
* IRMNG: 10205122
* ITIS: 554856
* IUCN: 22727581
* NCBI: 503985
* Species+: 4056
* Xeno-canto: Cyclopsitta-diophthalma

 |

 |