recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Curtin** (8. tammikuuta 1885 – 5. heinäkuuta 1945) oli australialainen poliitikko, joka toimi maansa 14. pääministerinä vuosina 1941–1945. Ennen pääministerikautta hän toimi Australian työväenpuolueen ja opposition johtajana.

Curtin syntyi Creswickissä, Victoriassa. Hänen isänsä oli John Curtin, joka oli maahanmuuttaja Irlannista, ja hänen äitinsä oli Kate Bourke.

Curtin vietti lapsuutensa Creswickissä, Melbournessa ja Macedonissa. Hän opiskeli julkisissa ja katolilaisen seurakunnan kouluissa. Koulun lopettamisen jälkeen 14-vuotiaana hän työskenteli *The Age* -lehdessä ja 18-vuotiaana hän aloitti Titan Manufacturing Companyssä, jossa hän työskenteli 8 vuotta.

Curtin liittyi Victorian sosialistipuolueeseen ja toimi Victorian osavaltion puutyöntekijöiden ammattiliiton sihteerinä vuosina 1911–1914. Vuonna 1916 hän oli vastustamassa William Morris Hughesin hallituksen yrityksiä ottaa käyttöön pakollinen asepalvelus. Hänet vangittiin lyhyeksi aikaa, koska hän kieltäytyi värväytymästä.

Curtin avioitui Elsie Needhamin kanssa vuonna 1917 ja he saivat kaksi lasta.

Curtin valittiin Australian parlamenttiin Fremantlesta vuonna 1928, mutta menetti paikan vuonna 1931. Curtin sai paikan takaisin vuonna 1934, ja vuonna 1935 hän korvasi James Scullinin opposition ja Australian työväenpuolueen johtajana.

Curtinista tuli pääministeri 7. lokakuuta 1941. Hän edisti sota-ajan kumppanuutta Yhdysvaltojen kanssa ja hyväksyi yhdysvaltalaisen kenraalin Douglas MacArthurin ohjaamaan Australian sotatoimia. Curtinin kiireinen työaikataulu sodan aikana aiheutti vahinkoa hänen terveydelleen, ja marraskuussa 1944 hän sai sydänkohtauksen palattuaan Lontoosta. Curtin kuoli virassaan 5. heinäkuuta 1945, vain vähän ennen toisen maailmansodan loppumista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  John Curtin *National Museum of Australia*. Viitattu 12.2.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  John Curtin *Australian Prime Ministers*. Viitattu 12.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Curtin** Wikimedia Commonsissa

AustraliaAustralian pääministerit

* Edmund Barton
* Alfred Deakin
* Chris Watson
* George Reid
* Andrew Fisher
* Joseph Cook
* Billy Hughes
* Stanley Bruce
* James Scullin
* Joseph Lyons
* Earle Page
* Robert Menzies
* Arthur Fadden
* John Curtin
* Frank Forde
* Ben Chifley
* Robert Menzies
* Harold Holt
* John McEwen
* John Gorton
* William McMahon
* Gough Whitlam
* Malcolm Fraser
* Bob Hawke
* Paul Keating
* John Howard
* Kevin Rudd
* Julia Gillard
* Tony Abbott
* Malcolm Turnbull
* Scott Morrison
* Anthony Albanese


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Maybellinen logo.
**Maybelline** on vuonna 1915 perustettu yhdysvaltalainen kosmetiikkayhtiö, jonka tuotteita myydään yli 120 maassa*lähde?*. Se on vuodesta 1996 kuulunut ranskalaiseen L’Oréal-konserniin.

Historia
--------

Maybelline Companyn perusti vuonna 1915 nuori kemisti Tom Lyle Williams. Hänen Maybel-siskonsa innoitti häntä kehittämään ensimmäisen tuotteensa, jolla sai ripset tummemmiksi. Williams katseli siskoaan, kun tämä levitti ripsiinsä vaseliinin ja hiilipölyn sekoitusta, jolloin niistä tuli tummemmat ja täyteläisemmät.

Sisaren mukaan nimetyn Maybellinen vuosiin kuuluu useita myyntimenestyksiä. Vuonna 1917 lanseerattiin kakkumaskara, jota myytiin ja mainostettiin postitse. 1960-luvulla Maybelline kehitti ensimmäisen putkiloon pakatun ripsivärin, jonka nimeksi tuli Ultra Lash Mascara.

Vuonna 1971 Maybelline esitteli Great Lash -maskaran. Siitä tuli suuri myyntimenestys, ja tuote on edelleenkin hyvin suosittu. Tuote on myös ammattimeikkaajien käytössä, ja sen voi tunnistaa pakkauksen roosan ja kirkkaan vihreästä väriyhdistelmästä.*lähde?*

Vuonna 1991 Maybelline otti käyttöön iskulauseen "Maybe she's born with it. Maybe it's Maybelline" (suom. "Ehkä se on synnynnäistä. Ehkä se on Maybelline"). Yritys on kuulunut L'Oréal Paris -konserniin vuodesta 1996 lähtien, jolloin Maybelline muutti New Yorkiin. Vuonna 2004 yhtiöstä tuli virallisesti Maybelline New York.

Yrityksen tuotteiden suosio nousi, kun se palkkasi *Wonder Woman* -sarjasta tutun Lynda Carterin mainoksiinsa. Huippumallit Christy Turlington, Josie Maran, Erin Wasson, Adriana Lima ja näyttelijättäret Sarah Michelle Gellar ja Kristin Davis ovat mainostaneet Maybellinen tuotteita. Yrityksen nykyinen malli on intialainen Deepika Padukone ja johtava meikkitaiteilija on Troy Surratt.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Maybelline Sale *Catch.com.au*. Viitattu 29.11.2022.
2. 1 2 3 4  Maybelline, FMD Fashion Model Directory. Viitattu 10.6.2014.

* Maybelline New York: Our History (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivu
* Maybellinen historiaa Kotiliedessä
**Assassin’s Creed Unity** on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema *Assassin’s Creed* -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle lokakuussa 2014. *Unity* on pääsarjan seitsemäs osa ja jatko-osa pelille *Assassin’s Creed IV: Black Flag*.

Peli sijoittuu Ranskan suuren vallankumouksen aikaiseen Pariisiin. Päähenkilö on Arno Dorian, Versaillesissa syntynyt ranskalaismies.

Pelin kehitys alkoi pian *Assassin’s Creed: Brotherhoodin* (2010) valmistumisen jälkeen. Ensimmäiset kuvat *Unitysta* julkaistiin maaliskuussa 2014. Kuvissa näkyi salamurhaaja Pariisissa. Pian Ubisoft varmisti pelin olemassaolon ja kertoi kehitysajan ylittäneen kolme vuotta. E3 2014 -tapahtumassa esiteltiin pelin traileri ja pelivideota sekä paljastettiin muun muassa moninpelin yhteistyömahdollisuus.

Pelaaminen
----------

*Unityssa* on edeltäjistään tutut taistelu- ja hiiviskelymekaniikat. Uutena osiona pelissä on yhteistyöhön keskittyvä moninpeli, jossa 2–4 pelaajaa suorittavat tietynlaisia tehtäviä. Moninpelissä oma pelihahmo näyttää aina yksinpelin päähenkilö Arnolta ja muut pelaajat satunnaisilta veljeskunnan jäseniltä.

Uutuusase on "Phantom Blade", käsivarresta ammuttava pieni varsijousi, jonka tarkoitus on samankaltainen edeltäjistä tutun piiloterän (engl. *hidden blade*) kanssa.

Tarinan edetessä pelattava hahmo oppii uusia parkour-tekniikoita, jotka auttavat navigoimisessa liikkumisessa. Parkour-taitoja voi myös ostaa.

Peli hyödyntää alustojen tehoja niin paljon, että kehitystiimi on onnistunut saamaan ruudulle 1 000 tekoälyhahmoa. Hahmojen kerrotaan käyttäytyvän itsenäisesti sekä tapahtumiin ja ympäristöön reagoivasti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Miller, Matt: Ten Things You Need To Know About Assassin’s Creed Unity *gameinformer.com*.  11.6.2014. gameinformer.com.  Arkistoitu 14.6.2017. Viitattu 28.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Assassin’s Creed Unity DevBlog – Combat with Alex Pedneault *assassinscreed.ubi.com*.  10.4.2014. assassinscreed.ubi.com. Viitattu 28.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Assassin’s Creed Unity DevBlog – Navigation with Max Spielberg *assassinscreed.ubi.com*.  11.6.2014. assassinscreed.ubi.com. Viitattu 28.7.2014. (englanniksi)

*Assassin’s Creed*

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsarja | 
* Assassin’s Creed
* Assassin’s Creed II
* Brotherhood
* Revelations
* Assassin’s Creed III
* Black Flag
* Unity
* Rogue
* Syndicate
* Origins
* Odyssey
* Valhalla

 |
| Muut pelit | 
* Altaïr’s Chronicles
* Bloodlines
* Discovery
* Liberation
* Identity
* Chronicles

 |
| Elokuvat | *Assassin’s Creed* |
| Lyhytelokuvat | *Assassin’s Creed: Lineage* |
| Animaatioelokuvat | 
* Assassin’s Creed: Ascendance
* Assassin’s Creed: Embers

 |
| Hahmot | 
* Desmond Miles
* Altaïr ibn La-Ahad
* Ezio Auditore da Firenze

 |
**John David Digues La Touche** (5. kesäkuuta 1861 Tours – 6. toukokuuta 1935 merellä) oli irlantilainen, Ranskassa syntynyt ja Kiinassa asunut virkamies ja lintutieteilijä.

La Touchen perhe oli hugenotteja. John La Touche opiskeli kuitenkin Downside Abbeyssa lähellä Bathia. Vuonna 1882 hän matkusti Kiinaan Chinese Maritime Customs Servicen palvelukseen vero- tai tullivirkamieheksi. Hän asui Kiinassa aina vuoteen 1922, jolloin jäi eläkkeelle ja muutti Dubliniin. Myöhemmin hän asui Newtownmountkennedyn kylässä Wicklow’n kreivikunnassa.

La Touche kirjoitti teoksen *A handbook of the birds of eastern China*. Lontoo, Taylor and Francis (1925–1934).

La Touche nimesi linnuista kiinansinisiepon (*Niltava davidi*) ja muutamia alalajeja, kuten aasiantörmäpääskyn alalajin *fohkienensis*. Oldfield Thomas nimesi doggilepakoihin kuuluvan *Tadarida latouchein* (englanniksi La Touche’s Free-tailed Bat) hänen kunniakseen vuonna 1920.

La Touche hukkui merellä ollessaan palaamassa Mallorcalta, jossa hän oli viettänyt talvensa.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Zoonomen


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Assefa Mezgebu** (s. 19. kesäkuuta 1978 Sidamo, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on Ayele Mezgebun pikkuveli.

Mezgebu osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1995 Göteborgissa, jossa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa neljänneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenassa hän oli samalla matkalla viides. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän sijoittui kolmanneksitoista ja IAAF:n GP-finaalissa 5 000 metrin juoksun seitsemänneksi. Vuonna 1998 Mezgebu voitti maastojuoksun MM-pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui Kultaisen liigan GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa neljänneksi. Mezgebu voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Sevillan MM-kisoissa 1999, jossa hän juoksi 10 000 metrillä kolmanneksi. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän oli pitkän matkan yhdestoista.

Vuonna 2000 Mezgebu voitti MM-hopeaa maastojuoksun pitkällä matkalla. Sydneyn olympialaisissa hän voitti olympiapronssia 10 000 metrillä ajalla 27.19,75. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa samalla matkalla. Hän sijoittui vuonna 2002 kahdenneksitoista maastojuoksun MM-kisoissa.

Ennätykset
----------

* 3 000 metriä: 7.28,45 (1998)
* 5 000 metriä: 12.53,84 (1998)
* 10 000 metriä: 26.49,90 (2002)
* 8 kilometrin maantiejuoksu: 22.34 (2001)
* 5 mailin maantiejuoksu: 22.40 (2001)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 43.28 (2000)
* Maraton: 2.14.52 (2008)

Lähteet
-------

* Assefa Mezgebu Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Viitteet
--------

1. 1 2  ASSEFA MEZGEBU *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Niskoittelu rajavartiomiestä vastaan** on Suomessa rikos. Rikoslain (RL 16:4a) mukaan niskoitteluun rajavartiomiestä vastaan syyllistyy henkilö, joka ei noudata rajavartijan toimivaltansa rajoissa antamaa käskyä tai kieltoa, kieltäytyy antamasta hänelle henkilötietojaan, kieltäytyy noudattamasta hänen antamaansa merkkiä liikenteen ohjaamiseksi tai kulkuneuvon pysäyttämiseksi, ei noudata meripelastusjohtajan antamaa kieltoa tai määräystä tai hälyttää aiheettomasti rajavartijan tai vaikeuttaa hänen toimintaansa. Teosta voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kolmeksi kuukaudeksi. Niskoittelusäännös on toissijainen eli jos muualla lainsäädännössä säädetään teosta ankarampi rangaistus, noudatetaan tällaista lainkohtaa. Ankarampaan rangaistukseen voidaan tuomita esimerkiksi väärän henkilötiedon antamisesta (rikoslain 16 luvun 5 pykälä) ja väärän todistuksen antamisesta viranomaiselle (rikoslain 16 luvun 8 pykälä). Niskoittelusäännös sisältyi aiemmin lakiin rajavartiolaitoksesta (320/1999, 66 §), mutta uuteen rajavartiolakiin (578/2005) sitä ei enää otettu, vaan säännös siirrettiin uusitussa muodossa rikoslakiin.

Katso myös
----------

* Niskoittelu poliisia vastaan

Lähteet
-------

* Majanen, Martti: Rikokset viranomaisia vastaan. Teoksessa Lappi-Seppälä, Tapio et al.: *Rikosoikeus,* 3. uudistettu painos, WSOYpro 2009, ISBN 978-951-0-33997-8.

### Viitteet

1. ↑  Majanen s. 350–351.
2. ↑  Rikoslain 16 luvun 4a pykälä.
**2. krenatöörirykmentti** oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmään kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli everstiluutnantti L. Sarin

Joukko-osastot
--------------

* **I Jyväskylän pataljoona**

Komentaja: majuri Alexander Procopé haavoittui, v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta 1918 alkaen).

* **II Savon pataljoona**

Komentaja: majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen.

* **III Seinäjoen pataljoona**

Komentaja: majuri Torsten Aminoff, v.t. komentaja kapteeni B. G. L. Schauman.

* **Täydennyspataljoona**

Komentaja: insinööri Lindberg, pataljoonan kutsuntapiiri oli Häme ja sijoituspaikka Tampere.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli: *Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI*. Helsinki: Otava, 1924-1925.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa: , 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. Porvoo: WSOY, 1938.
**Zvi Zeitlin** (21. helmikuuta 1922 Dubrouna, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä – 2. toukokuuta 2012 Rochester, New York) oli yhdysvaltalainen viulisti ja viulupedagogi.

Zeitlin varttui Israelissa, jonka Heprealaisessa yliopistossa opiskeli vuosina 1940–43. 11-vuotiaana hänestä tuli nuorin Juilliard Schooliin stipendin turvin opiskelemaan päässyt. Hänen opettajiaan olivat Sascha Jacobsen, Louis Persinger ja Ivan Galamian. Hän palveli Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa vuosina 1943–46 ja esiintyi Lähi-idässä ja Kreikassa britti-, yhdysvaltalais- ja neuvostojoukoille.

Zeitlin oli solistina Arnold Schönbergin viulukonserton ensimmäisessä esityksessä Buenos Airesissa vuonna 1964. Hän levytti sen Rafael Kubelíkin ja Baijerin osavaltionorkesterin kanssa Deutsche Grammophonille (DGG) vuonna 1971. Zeitlin myös kantaesitti Gunther Schullerin konserton säveltäjän itsensä johdolla Luzernin festivaalilla vuonna 1976. Hän esitti teoksen sittemmin lukuisia kertoja eri puolilla maailmaa. Zeitlin saattoi Pietro Nardinilta uutena löydetyn konserton julkaistuksi G. Schirmer -kustantajan kautta.

Zeitlin kuului Eastman School of Musicin henkilökuntaan vuonna 1967. Hän piti mestarikursseja monissa maissa ja toimi eri viulukilpailujen tuomariston jäsenenä.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic.com: Zvi Zeitlin
2. 1 2 3 4  Eastman School of Music: Zvi Zeitlin (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
	+ 2
* Yhdysvallat
* Kroatia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johnny Rapid** (oik. **Hylan Anthony Taylor**; s. 24. elokuuta 1992, Conyers, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen aikuisviihdenäyttelijä.

Ura
---

Rapid aloitti uransa vuonna 2011 ollessaan 19-vuotias, ja vuoteen 2016 mennessä hän oli esiintynyt yhteensä 150 eri kohtauksessa. Hän kuvaa ainoastaan homopornoa, ja hänen työnantajansa on men.com. Rapid tunnetaan sekä todella dominoivista että erittäin alistuvista rooleistaan.

Näyttelijä sai julkisuutta vuonna 2015, kun men.com tarjosi Justin Bieberille kahta miljoonaa dollaria kohtauksesta Rapidin kanssa.

Aikuisviihde-elokuvien lisäksi Rapid on esiintynyt dokumenteissa *I Am A Porn Star* (2013) ja *Outspoken* (2013).

Yksityiselämä
-------------

Rapid identifioituu biseksuaaliksi, mutta hän on kertonut pitävänsä enemmän naisista. Hän on ollut naimisissa Angie Lynn Blankenfieldin kanssa vuodesta 2010, ja parilla on yksi lapsi. Vapaa-ajallaan Rapid harrastaa painia ja autojen rukkausta.

Vuonna 2015 Rapid pidätettiin vaimonsa pahoinpitelystä epäiltynä. Pink Newsin mukaan parinvaihtoa harrastava pariskunta oli tavannut keilahallilla itseään 18-vuotiaaksi väittäneen tytön. Kun tytön oikea ikä, 14 vuotta, oli paljastunut, Rapid oli käynyt Blankenfieldin kimppuun tämän kieltäydyttyä ryhmäseksistä.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Internet Movie DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Lynch, Joe: Justin Bieber Offered $2 Million to Do Gay Porn *Billboard*.  15.1.2015. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)
3. ↑  Jeffries, Gabby: Gay porn star Johnny Rapid arrested after alleged fight with girlfriend over threesome *PinkNews*.  21.1.2015. Viitattu 4.5.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Tampereen Rykmentin komentajana 15. kesäkuuta 1928 – 28. helmikuuta 1932 jääkärieverstiluutnanttina toiminut Eino Rafael Forsman talvisodan 2. divisioonan komentajana, eversti Eino Koskimiehenä vasemmalla. Kuvassa oikealla puolellaan on Suomen ulkoasiainministeri Väinö Tanner. 
**2. divisioona** oli talvisodassa vihollistiedustelun ja sodanjohdon hämäämiseen pyrkivän divisioonien uudelleen numeroinnin tulos, joka toteutettiin vuodenvaihteessa 1939–1940.

Alkuperäiseltä numeroltaan 2. divisioona oli 11. divisioona, joka oli Kymenlaakson sotilaspiirissä perustettu yhtymä. Wikipediassa 2. divisioonaa käsitellään sen alkuperäisen numeron mukaisessa artikkelissa.

Katso myös
----------

* 11. divisioona

Lähteet
-------

* Sotatieteen laitos: *Talvisodan historia*. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1991. ISBN 951-0-17565-X.

### Viitteet

1. ↑  Sotatieteen laitos: "Talvisodan historia" osa 2 s. 105.

Suomen armeijan divisioonat talvisodassa
1. D - 2. D - 3. D - 4. D - 5. D - 6. D - 7. D - 8. D - 9. D - 10. D - 11. D - 12. D - 13. D - 21. D - 22. D - 23. D
**Johnny** (myös **Johnnie**) **"Geechie" Temple** (18. lokakuuta 1906 Canton, Mississippi – 22. marraskuuta 1968 Jackson, Mississippi) oli yhdysvaltalainen bluesmuusikko, basisti, kitaristi ja laulaja. 

Temple syntyi ja kasvoi Mississipissä, jossa lapsena oppi soittamaan kitaraa ja mandoliinia. Teini-ikäisenä hän soitteli juhlissa ja paikallisissa tapahtumissa, kunnes muutti Chicagoon 1930-luvun alussa. Siellä hän esiintyi muun muassa Charlie ja Joe McCoyn kanssa. Temple aloitti levytysuransa vuonna 1935 ja seuraavana vuonna ilmestyi hänen suosituin ja tunnetuin kappaleensa "Louise Louise Blues" Decca Recordsille. 

Temple ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, mutta jatkoi levyttämistä 1930- ja 1940-luvuilla. 1950-luvulla hän ei enää levyttänyt, mutta jatkoi keikkailua muun muassa Big Walter Hortonin ja Billy Boy Arnoldin kanssa. Kun sodanjälkeinen sähköinen blues syrjäytti akustisen 1950-luvun puolivälissä, Temple muutti takaisin Mississippiin. Siellä hän soitteli klubeilla ja baareissa muutaman vuoden ennen kuin hävisi musiikkipiireistä. Temple kuoli vuonna 1968.

Diskografiaa
------------

Templen tuotantoa on saatavilla CD-kokoelmilla:

* *Complete Recorded Works, Vol. 1* (1995, Document)
* *Complete Recorded Works, Vol. 2* (1995, Document)
* *The Essential* (2003, Classic Blues)

Lähteet
-------

1. 1 2  Cub Koda & Stephen Thomas Erlewine: Biography Allmusic. Viitattu 3.6.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Johnny Temple AllMusicissa (englanniksi)
* Kuvitettu diskografia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**John Alexander "Johnny" St. Cyr** (17. huhtikuuta 1890 – 17. kesäkuuta 1966) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, banjonsoittaja ja kitaristi New Orleansista.

St. Cyr soitti New Orleansissa muun muassa A. J. Pironin, Kid Oryn ja Fate Marablen orkestereissa ja johti myös omaa trioaan. Vuonna 1923 hän muutti Chicagoon, jossa hän soitti vakituisesti Doc Cook’s Dreamland Orchestra -yhtyeessä ja nauhoitti muun muassa King Oliverin, Jelly Roll Mortonin sekä Louis Armstrongin kanssa. St. Cyr tunnetaan erityisesti Chicagossa vuosina 1923–1930 tekemistään nauhoituksista. St. Cyr jätti ammattimuusikon uran muuttaessaan takaisin New Orleansiin vuonna 1930, mutta jatkoi silti soittamista. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 1955 ja ryhtyi uudelleen kokopäivätoimiseksi muusikoksi. Hän perusti vuonna 1961 Young Men from New Orleans -yhtyeen, johon kuului muun muassa Barney Bigard. Johnny St. Cyr kuoli vuonna 1966 Los Angelesissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scott Yanow: Johnny St. Cyr *Allmusic*. Viitattu 15.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  Johnny St. Cyr *Red Hot Jazz Archive*.  Arkistoitu 11.3.2011. Viitattu 15.3.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo omin avuin levinneistä lajeista. Tulokaslajeiksi on aiemmin kutsuttu myös vieraslajeja.*
**Tulokaslaji** on eliölaji, joka on levinnyt uudelle alueelle omin avuin, ihmisestä riippumatta.

Tulokaslaji saapuu yleensä joltain lähialueelta, jolta sen levinneisyysalue saattaa olla luontaisesti laajenemassa. Tulokaslajin leviämistä voivat edesauttaa esimerkiksi suotuisat lämpötilajaksot ja sopivat tuulet. Tulokas pyrkii uudella asuinalueellaan asuttamaan samankaltaisia elinympäristöjä kuin alkuperäisillä esiintymisalueillaan. Se voi asuttaa uuden alueen pysyvästi tai tilapäisesti.

Suomessa tulokaslajeiksi kutsutaan maahan parin viimeisen vuosisadan aikana tulleita lajeja. Näistä esimerkkejä ovat villisika, merimetso ja useat perhoslajit. Suomeen on 2000-luvulla saapunut yli tuhat uutta tulokaslajia, useimmat niistä lentäviä hyönteisiä. Ilmaston lämpeneminen on edesauttanut etelästä tulleiden tulokaslajien leviämistä Suomeen. Tulokaslajit ovat Suomessa luonnonsuojelulailla rauhoitettuja, ellei niitä ole määritelty riistalajeiksi.

Tulokaslajin ja vieraslajin, eli ihmisen vaikutuksesta levinneen lajin, rajanveto on joskus vaikeaa. Lajien esiintymisalueet ovat vaihdelleet suuresti, ja kasvit voivat säilyä siemeninä jopa vuosisatoja.

Katso myös
----------

* Dispersaali
* Migraatio (biologia)
* Harhailija
* Muinaistulokas eli arkeofyytti
* Uustulokas eli neofyytti
* Apofyytti
* Agriofyytti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tulokaslaji *Tieteen termipankki*. Viitattu 25.7.2019.
2. 1 2 3  Vieraslajeja koskevat määritelmät *Vieraslajit.fi*. Viitattu 25.7.2019.
3. ↑  Rosa Lampela: Sakaali saapui Suomeen, tulokaslaji on luonnonsuojelualueilla rauhoitettu *Tekniikka ja talous*.  26.7.2019. Viitattu 26.7.2019.
Schleswig-holsteininhevonen
**Schleswig-holsteininhevonen**, jota kutsutaan myös **schleswiginhevoseksi**, on Pohjois-Saksassa 1800-luvun lopussa jalostettu raskas kylmäverinen hevosrotu.

Rotumääritelmä
--------------

Schleswiginhevosen säkäkorkeuden kuuluisi olla 150 cm ja 160 cm välillä. Keskimääräinen korkeus on tammoilla 156 cm ja oreilla 158 cm. Selkeästi yleisin väri on rautias, mutta myös ruunikko ja kimo väri sallitaan.

Schleswiginhevosen rakenne on roteva ja yleisilme sympaattinen. Pää on kookas ja tavanomainen, ja sen sivuprofiilin tulisi olla suora. Silmät ovat ilmeeltään ystävälliset. Hevosella on hyvin asettunut, lyhyt ja voimakas vetohevosen kaula. Se kiinnittyy voimakkaisiin, ei liian jyrkkiin lapoihin. Runko on syvä ja melko pitkä. Lyhyt ja voimakas selkä jatkuu lihaksikkaaseen takaosaan. Lyhyehköissä raajoissa on hyvät ja kuivat nivelet ja ohuehko vuohiskarvoitus. Kaviot ovat pyöreät, kovat ja hyvälaatuiset.

Erinomainen rakenne antaa schleswiginhevoselle hyvät, matkaavoittavat askellajit. Erityisen hyviä ovat käynti ja ravi. Myös erinomainen kestävyys ja suorituskyky sekä tehokas ruoansulatus ovat tämän rodun rakenteellisia ansioita. Luonteeltaan schleswiginhevonen on oppivainen, sosiaalinen ja hyvähermoinen.

Käyttö
------

Schleswiginhevosta käytetään työ- ja vetohevosena, ajohevosena sekä harraste- ja terapiaratsuna. Alun perin rotu jalostettiin työ- ja vetohevoseksi.

Levinneisyys
------------

Schleswiginhevosia jalostetaan ainoastaan pohjoissaksalaisissa Schleswig-Holsteinin ja Ala-Saksin osavaltioissa, lähinnä ensin mainitussa. Yksittäisiä hevosia elää myös muissa Saksan osavaltioissa. Ulkomailla ei ole mainittavia määriä schleswiginhevosia.

Yhdistystoiminta
----------------

Schleswiginhevosten kasvatusta ja käyttöä edistää *Verein Schleswiger Pferdezüchter*, joka vapaasti suomennettuna on schleswiginhevosten kasvattajayhdistys. Se edistää rodun kasvatustoimintaa ja järjestää valmennustapaamisia ja erilaisia tapahtumia.

Aiheesta muualla
----------------

* Judith Draper: *Suuri Hevoskirja*, s. 62. Gummerus, 1997. ISBN 951-20-5364-0.
* Verein Schleswiger Pferdezüchter *schleswiger-kaltblut.de*.  7.6.2007.  de
* Schleswiginhevonen hevosmaailma.netissä *hevosmaailma.net*.  7.6.2007.  Arkistoitu 9.9.2007. Viitattu 7.6.2007.
**Ardèle** tai **Ardèle eli onnenkukka** (*Ardèle ou la Marguerite*) on ranskalaisen Jean Anouilh’n kirjoittama näytelmä vuodelta 1948. Sen on suomentanut ainakin Eino Kalima.

Näytelmä sijoittuu vuoden 1912 paikkeille. Ikääntyvä kenraali Léon Saint-Pé on kutsunut sukulaiset koolle keskustelemaan vammaisen sisarensa Ardèlen sopimattomasta romanssista pienen veljenpoikansa vammaisen kotiopettajan kanssa. Hänen toinen sisarensa, kreivitär Liliane, saapuu paikalle miehensä kreivi Gastonin ja rakastajansa Hector de Villardieun kanssa. Ardèle pysyy näkymättömissä makuuhuoneensa lukitun oven takana, jossa hän on aloittanut kolmipäiväisen nälkälakkonsa.

Suvun puidessa sopimatonta romanssia paljastuu heidän itsensä salattuja tunteita ja tukahdutettuja intohimoja niin, että vammaisen parin (joita ei missään vaiheessa näytetä) välinen rakkaus alkaa näyttää kaikkein puhtaimmalta. Paheksunta ajaa kuitenkin vammaisen lemmenparin itsemurhaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Liukkonen, Petri: Jean Anouilh (1910-1987), Kuusankosken kaupunginkirjasto 2008. Viitattu 28.11.2014.
2. 1 2 3  Ardèle Onnenkukka, Näytelmäkulma. Viitattu 28.11.2014.
3. 1 2  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays : Plot Outlines and Production Notes*, s. 197. Collier Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Ardèle ou la Marguerite
Sweet lolitoja Harajukussa, Japanissa.
**Sweet lolita** (甘いロリータ, amai lolita) on lolita-muodin suosituimpia alatyylejä. Toisin kuin muut lolitan alatyylit sweet lolita on kaikista lapsenomaisimman, söpöimmän ja tyttömäisimmän näköinen tyyli. Tyylissä käytetään pääasiassa pastellin eri sävyjä, paljon röyhelöä ja rusetteja sekä söpöjä printtejä mekoissa ja hameissa. Tunnetuimpia sweet lolita -vaatemerkkejä ovat muun muassa Angelic Pretty, Baby the Stars Shine Bright ja Metamorphose temps de fille.

Tyyli
-----

Vaikka OTT (over the top) sweet lolita on nykypäivänä yleisempi sweet lolitan muotisuuntaus japanilaisen Angelic Pretty -vaatemerkin ansiosta, sweet lolitan asukokonaisuus voi siitä huolimatta olla yhtä lailla simppeliä kuin muissakin lolitan alatyyleissä.

Samalla lailla kuin muutkin lolitan alatyylit sweet lolita inspiroituu viktoriaanisen ja edvardiaanisen ajan pukeutumisesta sekä rokokoosta. Se myös noudattaa lolita-asukokonaisuuden tyypillistä anatomiaa. Vaikka sweet lolitassa hameiden helmat ovat useimmiten polvimittaisia, monet brändit tekevät myös lyhyempiä hameita. 

Sweet lolitan vaatteet ovat pastellivärisiä tai värikkäitä erotuksena mustaan tai mustavalkoiseen gothic lolitaan, mutta toisinaan sweet lolitassa näkee myös värikkäitä printtejä mustalla pohjalla. Suosituimmat värit ovat vaaleanpunainen ja -sininen. Yleisimpiä printtejä sweet lolitan vaatteissa ovat erilaiset jälkiruuat, marjat, eläimet, kukat, lasten kirjat ja erilaiset fantasian elementit.

Asusteina suosittuja ovat muun muassa söpöt ruseteilla varustetut laukut, pitsikuorrutetut pääkoristeet sekä pitsisomisteiset päivänvarjot.

Katso myös
----------

* Lolita (pukeutuminen)
* Gothic lolita
* Classic lolita
* Gothic & Lolita Bible

Lähteet
-------

1. 1 2  Sweet Lolita *Lolita Fashion Wiki*. Viitattu 7.8.2017. (englanniksi)
**Plektrudis** (*Plectrude*, k. 717) oli frankkien valtakunnan major domuksen Pipin Heristalilaisen vaimo.

Plektrudis oli kreivi Hugobertin tytär. Plektrudiksen huomattavat myötäjäiset auttoivat Pipiniä rahoittamaan hänen Neustriaa vastaan käymäänsä sotaa. Heidän poikansa Drogo ja Grimoald kuolivat molemmat ennen isäänsä, ja Plektrudis sai vakuutettua miehensä valitsemaan Grimoaldin aviottoman pojan Teudoaldin perijäkseen. Kun Pipin kuoli vuonna 714, Plektrudis vangitutti Kölnissä Pipinin aviottoman pojan Kaarle Martelin, jotta tämä ei pyrkisi valtaan.

Vuonna 716 Neustrian kuningas Kilperik II ja hänen major domuksensa Ragenfrid löivät vankeudesta paenneen Kaarlen ja kukistivat sen jälkeen Kölnissä Plektrudiksen, jonka oli tunnustettava Kilperikin asema kaikkien frankkien kuninkaana ja Ragenfridin asema hänen major domuksenaan. Kaarle Martel onnistui kuitenkin palaamaan ja voittamaan Kilperikin ja Ragenfridin joukot. Sen jälkeen Kaarle selvitti välinsä Plektrudiksen kanssa. Plektrudis kuoli myöhemmin samana vuonna, ja hänet haudattiin Kölniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Merovingian Nobility - Plectrudis Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 3.1.2020. (englanniksi)
Swern-hapetuksessa alkoholit hapettuvat joko aldehydeiksi tai ketoneiksi.
**Swern-hapetus** on kemiallinen reaktio, jossa alkoholi hapetetaan dimetyylisulfoksidin ja oksalyylikloridin avulla emäksisissä olosuhteissa. Primäärisistä alkoholeista muodostuu aldehydejä ja sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Swern-hapetus on yksi käytetyimpiä ja synteettisesti hyödyllisimpiä alkoholien hapetusmenetelmiä. Swern-hapetus on nimetty kehittäjänsä yhdysvaltalaisen Daniel Swernin mukaan, joka julkaisi reaktion ensimmäistä kertaa vuonna 1978.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Swern-hapetukset soveltuvat erityisesti allyylisille alkoholeille ja primääriset alkoholit hapettuvat aldehydeiksi ja sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Swern-hapetuksen ensimmäisessä vaiheessa muodostuu varsinainen hapettava reagenssi. Dimetyylisulfoksidin nukleofiilinen happiatomi reagoi toisen oksalyylikloridin elektrofiilisen karbonyyliryhmän kanssa, jolloin muodostuu additiotuote ja kloridi-ioni poistuu lähtevänä ryhmänä. Tämän jälkeen kloridi-ioni reagoi muodostuvan välituotteen rikkiatomin ja välituote hajoaa muodostaen dimetyylikloorisulfoniumionin, hiilimonoksidia ja hiilidioksidia.

Dimetyylikloorisulfoniumioni toimii hapettimena ja reagoi alkoholin kanssa muodostaen uuden sulfoniumionin. Tästä sulfoniumionista emäs kuten trietyyliamiini poistaa protonin rikkiin liittyneenstä metyyliryhmästä muodostaen ylidin. Tämä ylidi hajoaa muodostaen karbonyyliyhdisteen ja dimetyylisulfidia.

Oksalyylikloridi on myrkyllistä, joten Swern-hapetuksesta tunnetaan muita versioita, joissa käytetään oksalyylikloridin tilalla esimerkiksi joko disykloheksyylikarbodi-imidiä, jolloin puhutaan Pfitzner–Moffatt-hapetuksesta, trifluorietikkahappoanhydridiä, etikkahappoanhydridiä tai fosforipentoksidia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 667–668. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
2. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1721. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
3. 1 2 3  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 1070. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
4. ↑  Kanji Omura & Daniel Swern: Oxidation of alcohols by "activated" dimethyl sulfoxide. a preparative, steric and mechanistic study.  *Tetrahedron*, 1978, 34. vsk, nro 11, s. 1651–1660. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.7.2014.  (englanniksi)
5. 1 2  Eric V. Anslyn, Dennis A. Dougherty: *Modern physical organic chemistry*, s. 580. University Science Books, 2006. ISBN 978-1-891389-31-3. oxidation&f=false Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.7.2014). (englanniksi)
**Pleo** on tekoälyllä varustettu robottidinosaurus, joka voi nähdä, kuulla, kävellä, matkia tunteita ja toimia vuorovaikutuksessa ympäristönsä kanssa. Pleo painaa 1,5 kg ja on 33 cm pitkä, ja sen esikuvana on ollut camarasauruksen poikanen. Amerikkalainen valmistaja Ugobe luokittelee Pleon *Life Form**selvennä* -tuotteeksi, jolle ominainen tunnuspiirre on oman "persoonallisuuden" kehittyminen. Pleon käyttäytyminen perustuu ohjelmistoon, jonka valmistaja kuvaa yhdistävän "perustarpeet" ja "vaistot" (kuten nälkä, uni, leikkiminen ja tutkiminen) ulkoisiin ärsykkeisiin kuten ääni, valo, kosketus ja värit. Pleolla on stereokuulo, ja infrapunasensorin avulla se huomaa esteet ja objektit, eikä se esimerkiksi kävele pöydän reunan yli.

Ugobe käytti Pleon kehitystyöhön yli miljoona dollaria.  Se esiteltiin helmikuussa 2006 DEMO-konferensissa Scottsdalessa, Arizonassa. Pleon pääsuunnittelija on Caleb Chung, joka oli myös mukana suunnittelemassa 2000-luvun vaihteessa suosittua lelua, Furbya. Yhdysvalloissa Pleon hinta oli vuonna 2008 noin 350 dollaria.

Teknisiä tietoja
----------------

* 2 kpl 32-bittisiä mikroprosessoreja
* 4 kpl 8-bittisiä mikroprosessoreja
* 14 moottoria
* Kameraan perustuva näkö: Valon havainnointi ja navigointi
* 8 sensoria ihossa: Pää, leuka, olkapäät, selkä ja jalat
* 4 jalkapohjakytkintä
* 14 force-feedback sensoria
* Mini USB -portti ladattavaa materiaalia varten
* SD-korttipaikka Pleon lisämateriaalia varten
* Infrapunavastaanotin kahden Pleon väliseen kommunikointiin
* Kaksi kaiutinta
* Ladattava NiMH-akku

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pleo**.
* The Ugobe Pleo Robotic Dinosaur Review (englanniksi)
* Robot Exclusive! - Inside the Ugobe Pleo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Bob the Pleo forum (englanniksi)
* Pleo in Ukraine (Arkistoitu – Internet Archive)
* RobotsRule (englanniksi)
* Pleo News Blog (englanniksi)
* Pleo videos (englanniksi)
Vernon C. Bain Correctional Center Hunt's Pointin laiturissa
**Vernon C. Bain Correctional Center** on proomulle rakennettu kelluva vankila. Se sijaitsee Yhdysvalloissa New Yorkissa Bronxin kaupunginosassa olevalla Hunt's Pointissa. Laitoksesta käytetään usein nimeä **The Boat**. Laitoksen nykyinen kapasiteetti on 870 vankia. Vangit asuvat viidessä kerroksessa olevissa asuntolassa, joita on kuusitoista sekä sadassa sellissä. Vankila rakennettiin proomulle New Orleansissa.  Se avattiin vuonna 1992 tasaamaan Rikers Islandin vankilan ylikuormitusta, ja se tehtiin väliaikaiseksi ratkaisuksi.

Vernon C. Bain Correctional Center East Riveriltä katsottuna

Lähteet
-------

1. ↑  Vernon C. Bain Center *prisonpro.com*. Viitattu 11.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Rafael Salamanca Jr.: Close the Bronx’s jail barge *City and State NY*.  25.4.2018.  Arkistoitu 11.4.2020. Viitattu 11.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vernon C. Bain Correctional Center** Wikimedia Commonsissa
**Aluejärjestelmä** oli 1930-luvulla valmisteltu liikekannallepanojärjestelmä, jonka tarkoituksena oli poiketa yleisestä käytännöstä, jonka mukaan sodanaikaisen joukko-osaston runko olisi olemassa jo valmiina, ja jota vain täydennettäisiin palvelukseen määrätyillä reserviläisillä. Se otettiin käyttöön 1935. Järjestelmää oli suunnittelemassa puolustusneuvoston sihteeri A. F. Airo.

Aluejärjestelmästä seurasi, ettei reservistä perustettavan joukko-osaston runkoakaan ollut rauhan aikana ennen liikekannallepanoa olemassa kuin asevelvolliskortistossa. Näin ollen huomio jouduttiin keskittämään myös miesten sopivuuteen palvelukseen omassa joukossaan eikä vain ikäluokkiin ja määriin.

Käytännössä järjestelmä nojasi suojeluskuntiin, jotka toimivat liikekannallepanoviranomaisina sekä vapaaehtoisen maanpuolustustyön suuntaamiseen aselajeittain siten, että suojeluskunnan alueella oli juuri siihen sotilaalliseen toimintaan erikoistuneita suojeluskuntia kuin mitä vastasivat suojeluskuntapiiristä liikekannalle pantavat reservijoukot.

Aluejärjestelmä oli halpa, koska liikekannallepanoa varten ei tarvinnut pitää erityisia ydinjoukko-osastoja. Toisekseen paikallisuus takasi sen, että vapaaehtoiseen maanpuolustustyöhön osallistuneet ja myös osallistumattomat paikkakuntalaiset tunsiva toisensa jo muista yhteyksistä rauhan ajalta.

Järjestelmän heikkous liittyi raskaiden taisteluiden jalkaväkitappioihin. Jos jokin joukkoyksikkö joutui raskaisiin taisteluihin, tuli haavoittuneita ja kaatuneita runsaammin juuri sen kunnan tai niiden kuntien aktiivi-ikäiseen miesväestöön, kuin mistä suojelukunnasta ja suojeluskuntapiiristä yksikkö oli koottu. Yhden ainoan päivän ja yhden taistelun aiheuttamat tappiot saattoivat olla pienelle paikkakunnalle suorastaan katastrofaaliset. Tässä suhteessa synkän ennätyksen kirjasi eräs kunta, joka menetti talvisodan aikana yhden päivän kuluessa 58 miestään.

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Esko Rekola: *Viran puolesta*, s. 31. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1998.
*Tämä artikkeli käsittelee traktorimerkkiä. Maasta katso Valko-Venäjä.*
Belarus 622.5
Belarus MTZ-2
Multikopteri video: Belarus MTZ-82-L
**Belarus** on valkovenäläisen Minskin traktoritehtaan traktorimerkki. Mallinumeron yhteydessä esiintyvä kirjainyhdistelmä MTZ tulee sanoista Minski Traktornyi Zavod, eli Minskin traktoritehdas. Belarus-traktoreita on tuotu myös Suomeen. Niitä on myynyt muun muassa neuvostoliittolaisen maataloustekniikan maahantuontiin erikoistunut Agroma Oy. Belaruksia maahantoi neuvostoliittolaisomisteinen Oy Konela Ab. Traktorit sovitettiin suomalaisiin vaatimuksiin Kouvolassa. Niihin asennettiin muun muassa turvaohjaamot.

Viimeksi joitain Belarus-malleja maahantoi kouvolalainen Agri-Kymi Oy. Nykyisin Suomeen tuotavissa malleissakin on varusteena ilmastointia ja moottoreissa Boschin polttoaineenruiskutus, mutta toisaalta osa komponenteista edustaa yhä Neuvostoliiton aikaista suunnittelua eikä halvimmissa malleissa ole edes kabiinia. Suomen maahantuoja korostaa markkinoinnissaan Belaruksen edullista hankintahintaa ja pieniä käyttökustannuksia varmatoimisuuden ja yksinkertaisen huoltamisen ohella.

Aiemmin Suomessa on myyty Belaruksen nimellä myös muita traktoreita, jotka ovat alkujaan olleet kotoisin muista neuvostoliittolaisista traktoritehtaista. Esimerkiksi 425 Progress on alkuperäiseltä nimeltään T-40, ja samoin muut Progress-lisänimellä tunnetut Belarukset on valmistettu nykyisen Venäjän alueella eikä Minskissä.

Museotraktoreita
----------------

Belarus-gruppa Finljandija on suomalainen Belarus-traktoreihin erikoistunut harrastusyhdistys. Yhdistys perustettiin 2007 ja se osallistuu näyttelyihin Belarus- ja MTZ-traktoreilla. Yhdistys aloitti näyttelytoiminnan Farmari 2007-maatalousnäyttelyssä Kuopiossa ja osallistui Classic Motorshow:hun 2009 ja 2010 Lahdessa. Yhdistys ylläpitää Belkku.fi -verkkosivustoa.

Katso myös
----------

* Luettelo traktorimalleista

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Belarus**.
* Belarus-gruppa Finljandija Suomen Belarus-käyttäjien ryhmä

Belarus

|  |  |
| --- | --- |
| MTZ-1 (1953) |  |
| MTZ-2 (1953) | UTZ |
| MTZ-5 (1957) |  |
| MTZ-7 (1958) |  |
| MTZ-50 (1962-1985) | MTZ-52 (1965-1985) | 
MTZ-60 \* vientimalli SMD-12 -moottorilla | 
MTZ-80 (1974) | 
Belarus 500 | 
505 | 
500 Progress | 
512 | 
520 | 
522 | 
525 | 
525 Progress | 
552 | 
570 | 
572 | 
590 | 
592 |  |
| MTZ-80 (1973) | Belarus 800 | 
802 |  |
**Allen J. Neiburg** (22. marraskuuta 1902 St. Albans, Vermont – 12. heinäkuuta 1978 New Haven, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän opiskeli Bostonin yliopistossa ja tuli tunnetuksi sanoittamistaan kappaleista "I’m Confessin’ That I Love You" (yhdessä Doc Doughertyn ja Ellis Reynoldsin kanssa), "It’s the Talk of the Town" ja "Under a Blanket of Blue" (Jerry Livingstonin ja Marty Symesin kanssa). Hän johti myös omaa musiikkikustantamoaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Huey, Steve: Al J. Neiburg *Allmusic*. Viitattu 8.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Vaché, Warren W.: *The Unsung Songwriters: America's masters of melodies*, s. 342–343. Scarecrow Press, 2000. ISBN 978-0-8108-3570-2. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Al J. Neiburg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Bel canto** [bɛl ˈkanto] on italiaa ja tarkoittaa kaunista laulua. Termi kuvailee varsinkin italialaisessa oopperassa 1800-luvulla kukoistanutta laulutyyliä, joka korostaa mahdollisimman kaunista äänensävyä ja vokaalista virtuositeettia. Bel canto -laululle ovat tyypillisiä korukuviot, juoksutukset, koko äänialueen hallinta ja dynaamiset tehokeinot. 

Ahtaimmassa merkityksessään bel canto on ainoastaan lyyrisen laulun taidetta, siis laulua, jota laulusolistit ovat harjoittaneet oopperassa aina 1600-luvulta 1900-luvulle saakka. Bel canto antoi arvon tulkitsijoiden vokaalisille kyvyille useinkin näyttelemistaidon kustannuksella. Bel canto -laulajan tuli esitellä hämmästyttävää teknistä valmiutta sekä erilaisia huippusuorituksia: korkeita ääniä, trillejä, pitkiä kadensseja, improvisaatioita ja niin edelleen. Nämä olivat bel canton tyylipiirteitä vähintäänkin 1600-luvulta 1700-luvulle asti. 

Tyypillisin bel canto -oopperoiden aika lienee 1800-luvun alkupuoli, vaikka itse termi tuli yleiseen käyttöön vasta 1800-luvun puolivälissä. Tämän bel canton huippukauden säveltäjänimet ovat Gioachino Rossini, Gaetano Donizetti ja Vincenzo Bellini, myöhemmin traditiota kehittivät omaan suuntaansa muun muassa Giuseppe Verdi, Giacomo Puccini, Ruggero Leoncavallo ja Pietro Mascagni.

Sopraanot Maria Callas ja Joan Sutherland ovat ehkä kaikkein tunnetuimmat sodanjälkeisen ajan bel canto -laulajat. Tunnettuja nykyisiä bel canto -tenoreja ovat muun muassa Raul Gimenez, Juan Diego Flórez ja William Matteuzzi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomi Elmgren-Heinonen: "Bel canto", *Suuri musiikkikirja*, s. 122. Otava, 1959.
2. ↑  Time Magazine, 20.1.1967 (Arkistoitu – Internet Archive), Viitattu 1.8.2009
3. ↑  Christiansen, Rupert, "A tenor for the 21st century", The Daily Telegraph, 15.3.2002. Viitattu 1.8.2009.
Al Jawfin maakunnan sijainti
**Al Jawfin maakunta** (myös: *Džaufin maakunta*, arab. الجوف‎ ; [ælˈdʒawf] ) on Jemenin maakunta maan pohjoisosassa Saudi-Arabian vastaisella rajalla. Maakunnan pinta-ala on noin 39 500 neliökilometriä ja sen asukasluku vuonna 2012 oli 547 300. Maakunnan pääkaupunki on Al-Hazm al-Jawf.

Al Jawfin maakunta on perustettu vuonna 1984. Maakunnan talous perustuu karjanhoitoon ja pienimuotoiseen maanviljelyyn. Valtaosa Al Jawfia on kuivaa tasankoa ja sen pohjoisosassa sijaitsee Rub al Khalin autiomaa.

Maakunta jakautuu 12 piirikuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Yemen *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 30.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Governorates of Yemen Statoids. Viitattu 30.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  About Al-Jawf National Information Center.  Arkistoitu 30.1.2015. Viitattu 30.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  Districts of Yemen (Maakunnan tunnus on YE.JA) Statoids. Viitattu 30.1.2015. (englanniksi)

Jemenin maakunnat

* Abyan
* Aden
* Al Bayda
* Al Dali
* Al Hudaydah
* Al Jawf
* Al Mahrah
* Al Mahwit
* Amanat al Asimah
* Amran
* Dhamar
* Hadramaut
* Hajjah
* Ibb
* Lahij
* Ma'rib
* Raymah
* Saada
* Sanaa
* Shabwah
* Suqutra
* Ta'izz
Al Jean San Diegon Comic-Conissa vuonna 2010.
**Al Jean** (s. 9. tammikuuta 1961 Farmington Hills, Michigan) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka tunnetaan parhaiten animaatiosarjasta *Simpsonit*. Hän on myös kirjoittanut National Lampoon -lehteen, *The Tonight Show* -ohjelmaan, *Alfiin* ja *The PJs* -sarjaan. Vuonna 1994 hän teki Mike Reissin kanssa sarjan *The Critic*, joka laukkautettiin Foxilla ja ABC:llä ennen kuin ehti saada suosiota Comedy Centralilla.

Jean on kuulunut *Simpsonien* käsikirjoitustiimiin aivan alusta alkaen, tosin hän oli 1990-luvulla muutaman vuoden poissa sarjasta kehitellessään omia sarjojaan kuten *The Criticiä*. Jean oli *Simpsonien* vastaava tuottaja eli *showrunner* yhdessä Mike Reissin kanssa 3.–4. tuotantokaudella vuosina 1991–1993 ja on ollut tehtävässä yksinään 13. tuotantokaudelta eli vuodesta 2001 alkaen. Hän on näin ollen sarjan ylivoimaisesti pitkäaikaisin *showrunner*, koska vuoteen 2001 saakka henkilöä vaihdettiin muutaman tuotantokauden välein. Hän oli myös yksi *The Simpsons Movie* -elokuvan käsikirjoittajista ja tuottajista.

Jeanin vaimo Stephanie Gillis on myös käsikirjoittanut useita jaksoja *Simpsoneihin*.

Simpsonien jaksot
-----------------

Jean on käsikirjoittanut seuraavat *Simpsonien* jaksot:

* "Perheterapiaa" - Mike Reissin kanssa.
* "Lisan blues" - Mike Reissin kanssa.
* "Sankarin pää" - Matt Groeningin, Mike Reissin ja Sam Simonin kanssa.
* "Kultainen nuoruus" - Mike Reissin ja Sam Simonin kanssa.
* "Mies vaaleanpunaisessa paidassa" - Mike Reissin kanssa.
* "Painajaisia"
* "Lisan ratsu" - Mike Reissin kanssa.
* "Kauhuja kerrassaan" (yksi tarina) - Mike Reissin kanssa.
* "Taivaalliset jamit" - tarina Mike Reissin kanssa.
* "Apua taivaalta" - Mike Reissin kanssa.
* "Saksofonin tarina"
* "Pop-taiteilija"
* "Ruokakriitikko"
* "Keilailumestari"
* "Älyn jättiläinen"
* "Bobin kosto"
* "Hylätyt lapset"
* "Harmaa joulu"
* "Herkku-Homer" - David Mirkinin kanssa
* "Menneiden synttärien henki"
* "Flanders floppaa" - Joel H. Cohenin ja John Frinkin kanssa
* "Sankaritarina"

Aiheesta muualla
----------------

* Al Jean Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |