recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ämmälä** (myös **Ämmälänkylä**) on kylä Karvian luoteisosassa, Kauhajoen rajalla. Kylä koostuu oikeastaan kolmesta pienestä kylästä: Ämmälästä, Kauhakorvesta ja Urhoperästä. Ämmälän länsi- ja luoteisosassa sijaitsee osa Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoa. Kylän alueella kulkee keskiaikanakin tunnettu Kyrönkankaan kesätie. Tie on nykyisin Tiehallinnon virallinen museotie.

Idän puolella Ämmälä rajoittuu Nummijokeen, Karvianjokeen ja Karvian Kirkkojärveen. Ämmälän kylän Kärpäsneva on suuri viljelyaukea vanhoine latoineen. Karvianjoki tulvii usein ja vesi nousee Kärpäsen pelloille lähes joka kevät. Tämä tulva-alue houkuttelee monia muuttolintuja levähtämään muuttomatkallaan.
Keväisin tulvapelloilla saattaa olla satoja joutsenia, hanhia ja kurkia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammala, Finland Page Falling Rain Genomics, Inc. Viitattu 26.1.2009. (englanniksi)
2. ↑  Kauhanevan-Pohjankankaan historia luontoon.fi. Viitattu 16.1.2015.
3. ↑  Museotiet ja -sillat (PDF)  2007. Tiehallinto.  Arkistoitu 20.7.2019. Viitattu 16.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Englanti Great Officers of State** 

* Lord High Steward
* Lord High Chancellor
* Lord High Treasurer
* Lord President of the Council
* Lord Privy Seal
* Lord Great Chamberlain
* Lord High Constable
* Earl Marshal
* Lord High Admiral


**Lord High Admiral** on englantilainen arvonimi, jonka haltija aikanaan vastasi kuninkaallisesta laivastosta, *Royal Navysta*. Arvonimi on perustettu vuoden 1400 tienoilla. 

Lord High Admiral vastasi alkujaan laivaston operatiivisesta johdosta, kun merineuvosto (*Council of the Marine*) vastasi hallinnollisista asioista. Kuningas Kaarle I siirsi Lord High Admiralin tehtävät 1628 toimikunnan hoidettavaksi ("*in commission*") ja laivaston hallinta siirtyi amiraliteettilautakunnalle (*Board of the Admiralty*). Tämän jälkeen tehtävä siirtyi edestakaisin toimikunnan ja lordin välillä, mutta vuodesta 1709 laivasto on pysynyt lautakunnan (amiraliteetin) johdon alaisena. Amiraliteettilautakuntaan kuului sekä amiraaleja (*Sea Lords*) että siviilipoliitikkoja (*Civil Lords*). Royal Navyn operatiivisen komentajan nimitys on edelleen *First Sea Lord*. Amiraliteettilautakunnan puheenjohtaja oli *First Lord of the Admiralty* (meriministeri), joka oli vuodesta 1806 siviili. 

Vuonna 1964 Amiraliteetin tehtävät siirrettiin uudelle Admiralty Boardille puolustusneuvoston alaisuuteen osaksi puolustusministeriötä.

Arvonimi *Lord High Admiral of the United Kingdom* oli vuosikymmenet palautettuna monarkille, kunnes kuningatar nimitti kesäkuussa 2011 tehtävään puolisonsa, Prinssi Philipin tämän 90-vuotispäivänä.

Lisäksi on olemassa arvonimi *Vice-Admiral of the United Kingdom*, joka oli alun perin Lord High Admiralin varamies.
**Keisarikorento** (*Anax imperator*) on suuri ja voimakas eurooppalainen Aeshnidae-heimoon kuuluva ukonkorento, joka on keskimäärin 78 mm pitkä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keisarikorento, koiras
Exuvie*selvennä*
Koirailla on taivaansininen takaruumis, jossa on tunnusomainen musta raita selässä ja vihreä keskiruumis. Naarailla on vihreä keski- ja takaruumis. Koiras puolustaa reviiriään ja on vaikeasti lähestyttävissä. Lajin esiintymispaikkoja ovat suuret lammikot, soramontut ja hitaasti virtaavat joet.

Levinneisyys
------------

Keisarikorento on keski- ja eteläeurooppalainen laji, jonka vakituisen esiintymisalueen pohjoisraja kulkee Virossa ja Etelä-Ruotsissa.

Laji on tavattu Suomesta seitsemän kertaa: ensimmäinen 12. heinäkuuta 2010 Ahvenanmaan Lemlandin kuntaan kuuluvalla saarella.*lähde?*

Käyttäytyminen
--------------

Tämä voimakasrakenteinen ukonkorento on suurimpia Euroopassa esiintyvistä ukonkorennoista. Keisarikorennot lentävät usein korkealla saalistaessaan perhosia ja itseään pienempiä korentoja. Naaraat laskevat munansa kasveille ja jättävät ne hoitamatta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mitra, A.: *Anax imperator* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.8.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Keisarikorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q527496
* Wikispecies: Anax imperator
* BioLib: 1622
* BOLD: 198426
* CoL: DJX8
* EoL: 131867
* EPPO: ANXXIM
* EUNIS: 241277
* Fauna Europaea: 214314
* Fauna Europaea (new): f1565b76-be8b-4417-a7a2-221ec0b6207f
* Fossilworks: 194367
* GBIF: 5051775
* iNaturalist: 94043
* IRMNG: 11246064
* IUCN: 59812
* NBN: NBNSYS0000005630
* NCBI: 39274

 |

 |
**Solomon Linda** (1909 Msinga – 8. lokakuuta 1962 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen säveltäjä, laulaja ja muusikko, joka oli The Evening Birds -yhtyeensä kanssa ensimmäisiä isicathamiya-musiikin tekijöitä.

Lindan varhaisimpia musiikillisia vaikutteita oli afroamerikkalainen laulaja Orpheus McAdoo, joka esiintyi yhtyeensä kanssa Lindan kotikylässä. Muutettuaan Johannesburgiin 1930-luvun puolivälissä Linda ryhtyi esiintymään viikonloppuisin a cappella -yhteen kanssa. Muutamassa vuodessa ryhmästä muodostui ammattimainen lauluyhtye The Evening Birds. Ryhmä oli yksi isicathamiya-musiikin uranuurtajista.

Lindan tunnetuin kappale on myöhemmin "Wimoweh"-nimisenä tunnetuksi tullut "Mbube" (suom. *"leijona"*) vuodelta 1939. Se on suosituin Etelä-Afrikasta peräisin oleva kappale. Linda jäi kuitenkin vaille tekijänoikeuskorvauksia ja kuoli köyhyydessä 1962.

Lähteet
-------

1. ↑  Solomon Linda Soylent Communications. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Craig Harris, All Music Guide: Solomon Linda Biography AOL Inc. Viitattu 5.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**HMS Minbåt N:o 7** (runkonumerot B5 ja V5) oli Ruotsin laivaston vuonna 1879 torpedovene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1879 ja se liitettiin laivastoon vielä samana vuonna.

Palvelus
--------

Vuonna 1887 kymmenpiippuinen konekivääri korvattiin kaksipiipuisella 25 millimetrin M/84 -konekiväärillä. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen *Stångminbåt N:o 151*:ksi. Vuonna 1899 poistettiin torpedot ja alus muutettiin vuosina 1903-1905 vartioveneeksi, jolloin siihen asennettiin uusi höyrykone ja kattilat. Samalla aseistukseksi tuli yksi 37 millimetrin M/89B -pikatykki. Muutostöiden päätyttyä alus luovutettiin vastaperustetulle rannikkotykistölle. Vuonna 1899 alus sai uuden nimen *HMS Bevakningsbåt B5* ja vuonna 1905 alus luokiteltiin yhteysalukseksi numerolla V5. Se liitettiin osaksi Vaxholman rannikkolinnaketta, mistä se siirrettiin myöhemmin Älvsborgin rannikkolinnakkeelle. Alus poistettiin palveluksesta 14. joulukuuta 1923.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 207
**Seppo Koho** (s. 1967 Rovaniemi) on suomalainen arkkitehti, sisustusarkkitehti ja muotoilija, joka on tullut tunnetuksi ohuista puurimoista rakentuvista *Secto-* ja *Octo*-valaisimistaan.

Käytyään Helsingin kuvataidelukion Koho opiskeli ensin sisustusarkkitehtuuria ja kalustesuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa Helsingissä 1987–1994 ja sitten Tampereen teknillisessä yliopistossa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1993. Samaan aikaan hän työskenteli Sis-Ark Oy:ssä, vuodesta 1992 Aarne von Boehmin arkkitehtitoimistossa ja vuodesta 1996 Kaisa Blomstedtin sisustussuunnittelutoimistossa. Vuosina 2000–2002 Koho työskenteli Iiris Ulinin arkkitehtitoimistossa, kunnes keskittyi toimimaan vuonna 1995 perustamansa oman sisustusarkkitehtitoimiston kautta.

Seppo Kohon valaisinten ympärille syntyneen Secto Design -yrityksen lisäksi Seppo Koho on suunnitellut huonekaluja yrityksille Aptero, P. O. Korhonen ja Martela sekä sisustuksia eri kokoisten suomalaisyritysten toimitiloihin ja yksityisasiakkaille.

Vuonna 1997 Seppo Koho sai Ornamo-palkinnon, vuosina 2002 ja 2005 Taiteen keskustoimikunnan palkinnon, 2003 Alfred Kordelinin säätiön palkinnon, vuonna 2004 Suomen Kulttuurirahaston palkinnon, vuonna 2008 Olomuoto-palkinnon ja vuonna 2010 iF-tuotesuunnittelupalkinnon. Vuonna 2015 hänet valittiin vuoden huonekalusuunnittelijaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppo Koho Valaisinmestari. Viitattu 7.3.2019.
2. 1 2 3 4  Seppo Koho Sesign Oy Ltd.. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Seppo Koho – Secto-valaisinten ideanikkari Vepsäläinen Oy. Viitattu 7.3.2019.
4. ↑  Seppo Koho, Torkkeli-romantikosta tuotesuunnittelijaksi – Hetkiä ja kuvakulmia *kuvislukio.koulublogit.fi*. Viitattu 7.3.2018.
Pontattuja puukomposiittilevyjä.
**Puukomposiitti** on kahden päämateriaalin, puun ja muovin yhdistelmä, jossa materiaalit toimivat yhdessä, mutta eivät ole liuenneet tai sulautuneet toisiinsa. Sana komposiitti tulee englannin kielen sanasta composite, jonka suomennos on "yhdistetty". Valmistettaessa puukomposiitteja on tavoitteena maksimoida puun ja muovin hyvät ominaisuudet ja minimoida huonot ominaisuudet niin, että tulos on enemmän kuin näiden yksittäisten osiensa summa.

Markkinoilla on "puukomposiitti" -valmisteita, jotka eivät sisällä oikeaa puuta. Tällaiset valmisteet ovat todellisuudessa komposiittia, jonka toisena päämateriaalina on muovin lisäksi jokin muu aine - esimerkiksi olki, laminaattijäte, pahvi jne. Yleisesti kaikkia komposiittiterassilautoja pidetään puukomposiittina, vaikka todellisuudessa iso osa tuotemerkeistä on jotain muuta komposiittia.

Markkinoilla olevat puukomposiitit sisältävät valmistajasta riippuen 20-60% puuta, 30-80% useimmiten HD-PE (suurtiheyksinen polyeteeni) tai PP (polypropeeni) muovia, sekä mahdollisesti pigmenttiaineita, UV-suoja aineita jne.

Yhä vähenevä määrä valmistajia käyttää sideaineena PVC:tä. PVC pohjaisten huonopuoli on erittäin myrkyllisten kaasujen (mm. PCB-yhdisteitä) muodostuminen tulipalon sattuessa 

Eri valmistajat käyttävät erilaisia muoveja. Useimmiten muovit ovat joko HD-PE:tä tai PP:tä. Polypropeeni on edullisinta ja sen ominaisuuksiin puukomposiitissa kuuluu mm. auringon lämmössä pehmeneminen jolloin rakennuskäytössä on se otettava huomioon. HD-PE on huomattavasti kestävämpää, mutta raaka-aineena se myös arvokkaampaa.

Puukomposiiteille ominaista on erittäin pitkä käyttöikä, säänkesto, hyvä värin kesto (jos sisältää UV-suoja-aineet), mittatarkkuus, huoltovapaus jne. 
Näiden ominaisuuksien johdosta puukomposiitit ovat alkaneet valtaamaan markkinoita kohteissa, joihin on tavallisesti käytetty painekyllästettyä puuta. Painekyllästettyyn puuhun nähden puukomposiitin eduksi lasketaan myös myrkyttömyys.

Työstettävyys
-------------

Puukomposiittia voidaan työstää samoilla työvälineillä kuin puuta. Puukomposiittia voidaankin sirkkelöidä sisätiloissa, koska se ei pölyä vaan lastuaa. Puukomposiitit, joissa on käytetty sideaineena polypropeenia voi sahausjäte kumimaisuutensa vuoksi osittain sulaa ja tukkia sahan purukanavat.

Käyttökohteet
-------------

Puukomposiittituotteita voidaan ulkonäöstä riippuen (laatu) käyttää myös sisätiloissa. Markkinoille on tullut mm. puukomposiittilaattoja jotka soveltuvat märkätiloihin sekä parvekkeille mutta myös ulos. 
muita käyttökohteita ovat lautatavarasta terassien kannet, aidat, roskakatokset, pihatiet ,ulkoverhoukset, kukkaruukut, puistonpenkit jne. jne. 

Puukomposiitti-valmistajia on mm. Yhdysvalloissa, Euroopassa sekä Aasiassa. Suomalaisia tuotemerkkejä on esimerkiksi FINDECK™ ja UPM Profi-Deck, joista jälkimmäinen on siirtänyt valmistuksen Bruchsal:n tehtaalle Saksaan.

Lähteet
-------

* Findeck WPC (Arkistoitu – Internet Archive)
* UPM Profi-Deck[vanhentunut linkki]
**Punapääoma** tarkoittaa Suomen poliittisen vasemmiston yritysrypästä. Punapääomaan kuuluivat liikepankki Suomen Työväen Säästöpankki, vakuutusyhtiö Kansa-yhtymä, rakentaja Haka ja vähittäiskauppaa harjoittanut EKA. Vuonna 1987 muotoutui Osuuskunta Eka-yhtymä. Punapääoma romahti Suomen 1990-luvun alun lamassa. Osuuskunta Eka-yhtymä ajautui yrityssaneeraukseen vuonna 1993. Ekan yrityssaneeraus aiheutti Eläke- ja Henki-Kansan sekä Hakan konkurssin. EKA selvisi yrityssaneerauksesta ja siitä on jäänyt jäljelle Tradekan ravintolatoimintaa.

Nimitys "punapääoma" vakiintui yleiseen käyttöön Työväen taloudellisen tutkimuslaitoksen julkaistua vuonna 1986 raportin *Työväenliikkeen pääomat ja liikelaitokset*, jossa esitettiin arvio mainitun pääoman koosta. Sitä ennen oli käytetty muun muassa nimityksiä "työväen finanssiryhmä", "TF-ryhmä", "demokraattinen kolmiliitto", "työväen liikelaitokset" ja "punainen pääoma".

Katso myös
----------

* Edistysmielinen osuustoiminta

Lähteet
-------

1. ↑  Esko Seppänen: *Punapääoman romahdus*, s. 61–88. WSOY, 1995. ISBN 951-0-20814-0.
2. ↑  Anitra Komulainen: *Punapääoman linnake: Työväen osuustoiminnan dramaattiset vaiheet*, s. 154. Siltala, Helsinki 2021.
**Geni.com** on sukututkimukseen liittyvä Internetin yhteisöpalvelu, joka lanseerattiin 16. tammikuuta 2007. Palvelussa käyttäjät luovat yhteistä, koko maailman sukupuuta ja jakavat sukulaissuhteitaan muille.  Joulukuussa 2010 palvelulla on yli 5,8 miljoonaa käyttäjää. 
Oman ilmoituksensa mukaan Genillä on tietokannassa yli 100 miljoonaa käyttäjää ja heidän esivanhempiansa. Genin on marraskuusta 2012 alkaen omistanut MyHeritage, joka on yksityinen israelilainen yritys. Genin kotipaikka on kuitenkin Kaliforniassa.

Sivusto tarjoaa sekä ilmaisia että maksullisia käyttöliittymiä. Geni myy myös omistajatahonsa MyHeritagen DNA-testejä.

Lähteet
-------

1. ↑  What is Geni? *Geni Help Center*.  Arkistoitu 1.4.2017. Viitattu 1.4.2017. (englanniksi)
2. ↑  private tree *Geni Help Center*.  Arkistoitu 1.4.2017. Viitattu 1.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  The Big Tree: Approaching 50 Million Profiles *geni.com*.  2.12.2010. Viitattu 27.5.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Mikä on www.geni.com?. Humo.gen.

Aiheesta muualla
----------------

* Genin verkkosivut
**HMS Minbåt N:o 6** (runkonumerot B4 ja V4) oli Ruotsin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu torpedovene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1879 ja se liitettiin laivastoon vuotta myöhemmin.

Palvelus
--------

Vuonna 1887 kymmenpiippuinen konekivääri korvattiin kaksipiipuisella 25 millimetrin M/84 -konekiväärillä. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen *Stångminbåt N:o 149*:ksi. Vuonna 1899 poistettiin torpedot ja alus muutettiin vuosina 1903-1905 vartioveneeksi, jolloin siihen asennettiin uusi höyrykone ja kattilat. Samalla aseistukseksi tuli yksi 37 millimetrin M/89B -pikatykki. Muutostöiden päätyttyä alus luovutettiin vastaperustetulle rannikkotykistölle. Vuonna 1899 alus sai uuden nimen *HMS Bevakningsbåt B4* ja vuonna 1905 alus luokiteltiin yhteysalukseksi numerolla V4. Se liitettiin osaksi Vaxholman rannikkolinnaketta. Alus poistettiin palveluksesta 9. toukokuuta 1930.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 207
**Genk** on 66 037 asukkaan kaupunki Koillis-Belgiassa Flanderin alueella Limburgin provinssissa. Kaupunki on Limburgin teollisuuskeskus Antwerpenin ja Liègen yhdistävän Albertin kanavan varrella.

Historia
--------

Genk sai luultavasti alkunsa kelttien kylästä, jonka asukkaat 900-luvulla käännytettiin kristinuskoon. Kaupungista on löytynyt tuolta ajalta peräisin olevan puukirkon perustukset. Ensimmäinen kirjallinen maininta Genkistä löytyy vuodelta 1108.

Genk oli vuosisatojen ajan tyypillinen kempeniläinen kylä, jonka asukasluku ei ylittänyt kahtatuhatta. Se kehittyi 1900-luvun alussa maatalouspaikkakunnasta teollisuuskaupungiksi, kun alueelta löydettiin hiiltä. Kaupunki alkoi todella kasvaa 1920-luvulla. Vielä vuonna 1920 siellä oli ollut hieman yli 5 000 asukasta, mutta vuonna 1930 niitä oli jo melkein 25 000. Vuonna 1967 asukkaita oli yli 65 000. 1966 Zwartbergin hiilikaivos suljettiin ja 1980-luvun lopussa näin tehtiin myös Winterslagin ja Waterschein kaivoksille. 

Winterslagin suljettua kaivosaluetta

Lähteet
-------

1. ↑  College van burgemeester & schepenen Stad Genk. Viitattu 14.7.2018. (hollanniksi)
2. ↑  Genk *Vlaanderen.be*. Vlaamse overheid.  Arkistoitu 14.7.2018. Viitattu 14.7.2018. (hollanniksi)
3. ↑  Stadsmonografie Genk 2003 (pdf) *ebl.vlaanderen.be*. Viitattu 14.7.2018. (hollanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Genk**.
Limburgin provinssin kunnat

|  |
| --- |
| Alken • As • Beringen • Bilzen • Bocholt • Borgloon • Bree • Diepenbeek • Dilsen-Stokkem • Genk • Gingelom • Halen • Ham • Hamont-Achel • Hasselt • Hechtel-Eksel • Heers • Herk-de-Stad • Herstappe • Heusden-Zolder • Hoeselt • Houthalen-Helchteren • Kinrooi • Kortessem • Lanaken • Leopoldsburg • Lommel • Lummen • Maaseik • Maasmechelen • Meeuwen-Gruitrode • Neerpelt • Nieuwerkerken • Opglabbeek • Overpelt • Peer • Riemst • Sint-Truiden • Tessenderlo • Tongeren • Voeren • Wellen • Zonhoven • Zutendaal |
Afrikan maat, jotka käyttävät lipuissan panafrikkalaisia värejä on merkitty karttaan vihreällä.
**Panafrikkalaiset värit** ovat **vihreä**, **kulta** ja **punainen** tai **vihreä**, **musta** ja **punainen**. Vihreä, kulta ja punainen perustuvat Etiopian lippuun, joka oli ainut Afrikan maa, joka ei joutunut siirtomaaksi länsimaiden yrityksestä huolimatta. Vihreä, musta ja punainen perustuvat taas yhdysvaltalaisperäisen *Universal Negro Improvement Association and African Communities League* (UNIA) väreihin. Panafrikkalaiset värit otti ensimmäisenä lippuunsa Ghana vuonna 1957, jonka jälkeen yli kaksikymmentä Afrikan maata on seurannut sen esimerkkiä. Panafrikkalaiset värit ovat myös käytössä joissain Afrikan ulkopuolisissa maissa, joissa on huomattava afrikkalainen diaspora (kuten Jamaika). Värit ovat myös käytössä joidenkin muiden ei-afrikkalaisten maitten lipuissa (muun muassa Liettua ja Bolivia), mutta näillä mailla ei ole historiallista yhteyttä panafrikkalaiseen liikkeeseen. Panafrikkalaiset värit ovat myös rastafarien käyttämä tunnus.

Osassa Ranskan siirtomaavallasta itsenäistyneistä Afrikan maista, kuten Gabonissa, Norsunluurannikolla ja Nigerissä, on käytössä antipanafrikkalainen lippu. Näissä lipuissa vältetään panafrikkalaisuutta, koska kyseisissä maissa on suhtauduttu nuivasti panafrikkalaisuuteen ja haluttu korostaa yhteyttä entiseen emämaahan Ranskaan.

* Etiopian entinen ja perinteinen lippu
* UNIA:n lippu

Nykyiset liput
--------------

### Afrikka

* Angola
* Benin
* Burkina Faso
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etiopia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kenia
* Keski-Afrikan tasavalta
* Kongon tasavalta
* Malawi
* Mali
* Mosambik
* Sambia
* São Tomé ja Príncipe
* Senegal
* Togo
* Uganda
* Zimbabwe

### Karibia

* Jamaika
* Saint Kitts ja Nevis

### Etelä-Amerikka

* Suriname
* Guyana
* Ranskan Guayana

Entiset liput
-------------

Vain ne maat, jotka eivät enää käytä panafrikkalaisia värejä lipuissaan, ovat tässä kategoriassa.

* Ruanda (1961–2001)
* Zaire (1971–1997)
* Kap Verde (1975–1992)

Entiset maat
------------

* Biafra (1967–1970)
* Etelä-Kasai (1960–1962)
* Rhodesia (1979)

Lähteet
-------

1. ↑  Kiljunen, Kimmo: *Maailman maat, liput ja historia*, s. 241.
**Taktisches Luftwaffengeschwader 51 "Immelmann"** (TaktLwG 51 "I"), joka aiemmin tunnettiin nimellä **Aufklärungsgeschwader 51** (AG 51), on Saksan ilmavoimien taktinen tiedustelulennosto. Lennosto on nimetty ensimmäisen maailmansodan lentäjä-ässän Max Immelmannin mukaan. Lennoston kalustona on 25 Panavia Tornado ECR:ää taktiseen lentotiedusteluun ja lisäksi sillä on kaksi tiedustelumaa-asemaa, jotka on mahdollista siirtää tarvittaessa ulkomaille. Tornadot on varustettu tiedustelujärjestelmin, jotka on sijoitettu rungon alle sijoitettaviin podeihin. Käytettävän version mukaan tiedustelupodeissa on joko optisella tai infrapuna-alueella toimivia sensoreita, jotka voivat tallentaa kohteensa päivällä ja yöllä. *lähde?*

Vuonna 2007 tukiessaan Naton joukkoja Afganistanissa Aufklärungsgeschwader 51 "Immelmann" oli Mazar-i-Sharifissa Pohjois-Afganistanissa. Lennosto nimettiin 1. lokakuuta 2013 ilmavoimien uuden organisaation mukaisesti Taktisches Luftwaffengeschwader 51:ksi. *lähde?*

Tehtävät
--------

Alun perin vain tiedusteluun keskittynyt AG 51 vastaanotti meripuolustustehtäviä vuonna 2005, kun Saksan merilennosto 2 lakkautettiin. Vastustajan ilmapuolustuksen lamauttamisen lennosto peri huhtikuussa 2013 Jagdbombergeschwader 32:lta. joka lakkautettiin. *lähde?*

Komentajat
----------

Lennoston komentajina ovat olleet:

* eversti Eckhard Sowada 1993-1995
* eversti Arne Kreuzinger-Janik 1996-1997
* eversti Jochen Both 1997-2000
* eversti Hans-Dieter Poth 2000-2002
* 
* -2. marraskuuta 2007
* eversti Karsten Stoye 2. marraskuuta 2007 - 13. joulukuuta 2010
* eversti Hans-Jürgen Knittlmeier 13. joulukuuta 2010 - 3. heinäkuuta 2014
* eversti Michael Krah 3. heinäkuuta 2014 - 3. heinäkuuta 2017
* eversti Kristof Conrath 3. heinäkuuta 2017 -

Lähteet
-------

1. ↑  Aufklärungsgeschwader 51 "Immelmann" (1993 bis heute) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taktisches Luftwaffengeschwader 51** Wikimedia Commonsissa

* Taktisches Luftwaffengeschwader 51 "Immelmann" (Arkistoitu – Internet Archive)
PirisaariPirisaari kuvan alareunassa näkyvän Ryssjeholmenin koillispuolella (oikealla)

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Birisholm |
| Sijainti | 
60°8′37.09″N, 24°43′40.35″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,023 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pirisaari** on saari Espoossa Finnoon saaristossa. Kaitaan ja Matinkylän kaupunginosien raja kulkee Pirisaaren halki. Saari on Espoon kaupungin omistuksessa.

Pirisaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen koillisosassa Suomenojan venesataman ja Nuottaniemen venesataman välissä. Saaren pinta-ala on noin 2,3 hehtaaria. Runsas sata metriä Pirisaaresta lounaaseen sijaitsee Ryssjeholmen. Suomenlahden avomeri on Pirisaaresta katsottuna kaakon suunnassa.

Pirisaari on metsäinen ja lähes koskematon. Kasvillisuustyypiltään Pirisaari on tuoretta kangasta. Pohjoisosan puusto on kuusivaltaista, etelää kohden mäntyjen määrä lisääntyy. Saaren lounaisosassa ja koillisosassa on jonkin verran ruovikkoa. Kenttäkerroksen valtalaji on mustikka, muita lajeja ovat muun muassa kevätpiippo, käenkaali, metsäalvejuuri, metsäimarre, metsämaitikka ja metsätähti. Ranta-alueen kasvilajit ovat alueelleen tavanomaisia, kuten hiirenvirna ja keltaängelmä.

Pirisaaren ruotsinkielinen nimi Birisholm palautunee johonkin Birger-miehennimen muotoon. Saari on aiemmin tunnettu myös nimellä Lövisholmen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sami Suviranta: Viikon nimi 34/2012: Pirisaari – Birisholm *Espoo.fi*.  14.9.2012. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 21.2.2018. Viitattu 20.2.2018.
2. ↑  Terrängkarta 1:100 000 Maanmittauslaitos. Viitattu 20.2.2018.
3. ↑  Paula Salomäki, Teemu Virtanen, Rauno Yrjölä, Miika Friman: RYSSJEHOLMEN JA PIRISAARI SEKÄ FINNOON SATAMA-ALUE, ESPOO LUONTOSELVITYKSET 2012 *Tutkimusraportti : Ryssjeholmen ja Pirisaari sekä Finnoon satama-alue, Espoo, Luontoselvitykset 2012*.  2012. Helsinki:  Ympäristötutkimus Yrjölä Oy.  Arkistoitu 17.2.2018. Viitattu 20.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* FINNOONSATAMA RUOPPAUS, TÄYTTÖ JA LÄJITYS : YMPÄRISTÖVAIKUTUSTEN ARVIOINTISELOSTUS / Maaliskuu 2014
* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Birisholm, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
**Pirjo Hannele Ahonen** (ent. **Blomqvist**, o.s. **Nieminen**, s. 5. marraskuuta 1970 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääpalloilija. Hän on pelannut myös kaukalopalloa.

Jääkiekossa Ahonen kuului pronssia saavuttaneeseen Suomen maajoukkueeseen Suomessa järjestetyissä MM-kilpailuissa 1999. Lisäksi hän pelasi neljänneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Jääkiekossa Ahosen pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi jääkiekkoa seuroissa Ilves, Jyp ja Kalpa.

Jääpallossa Ahonen on edustanut seuroja JPS, Botnia, ToPV, Veiterä ja Kampparit. Maajoukkueessa hän on pelannut 63 A-maaottelua. Hänet on valittu vuoden naispelaajaksi vuosina 2005, 2007 ja 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pirjo Ahonen *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Mäkinen, Mikko: Persoonallinen palloseura – Jyväskylän Seudun Palloseuran viisi vuosikymmentä (pdf) (s. 66) *jyx.jyu.fi*. Viitattu 5.11.2020.
3. 1 2  Pirjo Ahonen *eurohockey.com*. Viitattu 6.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Ice Hockey - Women World Championship : presentation and medal winners *the-sports.org*. Viitattu 6.6.2015. (englanniksi)
5. ↑  Suikki, Reijo (päätoim.): *Jääkiekkokirja 2000–2001*, s. 223. Egmont Kustannus Oy Ab, 2000.
6. ↑  Jääpallokirja 2020 (pdf) (s. 128, 147, 149)  2019. finbandy.fi. Viitattu 5.11.2020.
Taksila
**Taksila** (sanskritiksi तक्षशिला, *takṣaśilā*) oli muinainen kaupunki Punjabissa, Indus- ja Hydaspes-jokien välissä. Kaupungin rauniot sijaitsevat noin 30 kilometriä luoteeseen Islamabadista. Taksila sijaitsi Gandaran ja Gangesjoen varrella sijainneen Magadhan välisen tien varrella. Toinen tärkeä reitti vei Industa pitkin Intian valtamerelle. 

Dareios I liitti Taksilan Persian valtakuntaan, mutta Persian valta ei ilmeisesti kestänyt kauaa. Aleksanteri Suuri valtasi alueen vuonna 326 eaa. Taksilan kuningas Ambhi (Ofhis kreikkalaisissa lähteissä), jota kutsuttiin myös nimellä Taksiles, oli kutsunut Aleksanterin maahansa vuonna 329 eaa. Hän halusi Aleksanterin apua Poros-nimistä ruhtinasta vastaan. Aleksanteri löikin Poroksen Hydaspesjoen taistelussa. Aleksanteri solmi tämän jälkeen liiton Poroksen kanssa ja pakotti Ambhin ja Poroksen sopimaan riitansa. Lähtiessään alueelta Aleksanteri jätti sinne varuskunnan ja erään Filippoksen satraapiksi. Filippos murhattiin vuonna 325 eaa. ja Aleksanteri lähetti Eudamoksen tämän seuraajaksi. Aleksanterin kuoltua makedonialainen varuskunta nousi kapinaan ja marssi Babylonia kohti, mutta heidät kukistettiin. Vuonna 316 eaa. Chandragupta saattoi vallata alueen itselleen. Ašoka toimi Taksilan hallitsijana ennen kuin hän seurasi isäänsä Bindusaraa.

Vuonna 184 eaa. Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta valtasi Taksilan. Kreikkalainen kuningas Demetrios II hallitsi Taksilasta käsin. Vuoden 110 eaa. jälkeen Saka-heimo valtasi Taksilan. Ensimmäisen vuosisadan alussa parthialaiset valtasivat Taksilan. 

Taksilan rauniot ovat Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taxila *Unesco*. Viitattu 20.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Jona Lendering: Taxila *Livius.org*.  Arkistoitu 13.10.2004. Viitattu 1.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taksila** Wikimedia Commonsissa

Muinaisen Persian valtakunnan maakunnat
Arabia · Arakhosia · Aria · Armenia · Assyria · Babylonia · Baktria · Dahai · Drangiana · Egypti · Foinikia/Palestiina · Fryygia · Gandara · Gedrosia · Hyrkania · Joonia · Intia · Indus · Kappadokia · Kaaria · Khorasmia · Kilikia · Kolkhis · Kush · Libya/Kyrene · Lyydia · Maka · Makedonia (valtakunta) · Meedia · Paflagonia ·Pamfylia · Parthia · Persis · Saka · Sattagydia · Sogdiana · Susiana · Traakia
**Taktisuus** on polymeerin ominaisuus, joka määrittyy polymeerin stereoisomeerien jakauman perusteella. Polymeerit voidaan jakaa isotaktisiin, syndiotaktisiin ja ataktisiin polymeereihin.

Lajittelu
---------

isotaktinen polymeeri
**Isotaktisen polymeerin** toistuvilla osilla on sama konfiguraatio.

syndiotaktinen polymeeri
**Syndiotaktisen polymeerin** konfiguraatio on peräkkäisillä osilla vastakkainen.

ataktinen polymeeri
**Ataktisen polymeerin** osien konfiguraatio on satunnainen.

Vaikutukset muotoon
-------------------

Taktisuudella voi olla hyvin suuri merkitys polymeerin muotoon. Esimerkiksi isotaktinen polypropyleeni on kiteinen, kun taas ataktinen polypropyleeni on amorfinen eikä jaa samoja teollisuudessa tarvittavia mekaanisia muovien muovaamiseen vaadittuja ominaisuuksia kuin isotaktinen muotonsa.

Lähteet
-------

* Hamley, Ian W.: *Introduction to Soft Matter: Polymers, Colloids, Amphiphiles and Liquid Crystals*. Springer, 2002. ISBN 978-0387952673.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Hamley, 2002, s. 58–60
**Kaskelotit** eli **pottivalaat** (Physeteridae) on valasheimo johon kuuluu nykyään kaksi sukua ja kolme lajia. Kääpiökaskelotit erotetaan joskus omaksi heimokseen. Heimo on levinnyt kaikkiin valtameriin lukuun ottamatta arktista aluetta. Kaskeloteilla on hampaita vain kapeassa alaleuassa. Yläleuassa on usein kuitenkin jäljellä juurettomien hampaiden surkastumia. Hampaat ovat kartiomaiset ja painuvat suun sulkeutuessa yläleuassa oleviin syvennyksiin. Puhallusreikä sijaitsee päälaen etuosassa vasemmalla puolella ja on loivan S:n muotoinen.

Otsatyyny eli meloni on voimakkaasti korostunut. Melonissa on öljymäistä spermaseettia, josta saadaan sen jähmettyessä arvokasta vahaa. Spermaseetin avulla kaskelotit voivat kohdistaa ääniä etsiessään saalista kaikuluotauksella. Luultavasti se myös auttaa myös säätelemään kelluvuutta viilentämällä sen kiinteäksi sukellettaessa ja lämmittämällä nestemäiseksi pintaan nousua varten. Kaskelotit ovatkin hyviä sukeltajia. Vaha on kuitenkin johtanut isoimman kaskelottilajin pyyntiin, mutta pienemmät lajit eivät ole herättäneet kaupallista kiinnostusta. Nykyään kaikki kaskelotit ovat suojeltuja. Kallossa on syvänne, jotta melonille olisi tilaa. Kaskeloteilla on nenän sivuontelossa yksinkertainen järjestelmä, vasen osa on hengitystä varten ja oikea tuottamaan ääniä. Alaleuka on kapea ja yläleukaa paljon lyhyempi. Leuassa on alapurenta. Rintaevät ovat pienet. Lajit eroavat kooltaan selvästi toisistaan. Tavallinen kaskelotti voi painaa yli 50 tonnia ja kasvaa 18 metrin pituiseksi, mutta kääpiökaskelotit jäävät noin 4 metrin pituisiksi ja 320 kilon painoisiksi. 
Kaikkien heimon lajien pääravintoa ovat mustekalat.

Kaskelotit ilmaantuivat myöhäisoligoseenikeudella tai mioseenikauden alussa. Kaskelotit kuuluvat hammasvalaisiin, mutta hiljattaiset molekyylibiologiset ajoitukset ja anatomian uudelleen analysointi viittaavat sukulaisuuteen hetulavalaiden kanssa. *Livyatan melvillei* on Perusta löydetty sukupuuttoon kuollut kaskelotinsukuinen valas.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilson, Don E. and DeeAnn M. Reeder: Mammal Species of the World  2005. Bucknell University. Viitattu 29. 5. 2009.
2. 1 2 3 4  Lahti, S. Lahti, T. & Raasmaja, A. (toim): "Valaat", *Zoo Suuri eläinkirja 2: Nisäkkäät*, s. 492. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08247-3.
3. ↑  Päätoim. Bateman, Graham: *Koko perheen eläinkirja*. Gummerus, 1991. ISBN 951-20-3804-8.
4. 1 2 3 4  Phil Myers: ADW Physeteridae Information  1999. Museum of Zoology, University of Michigan. Viitattu 29. 5. 2009.
5. 1 2  Palaeos Vertebrates 520.200 Cetartiodactyla Autoceta Paleos. Viitattu 29. 5. 2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1574757
* Wikispecies: Physeteridae
* ADW: Physeteridae
* AFD: Physeteridae
* BOLD: 1017
* CoL: 625M2
* EoL: 7652
* EPPO: 1QHYSF
* Fossilworks: 42967
* GBIF: 5446
* iNaturalist: 41434
* IRMNG: 104713
* ITIS: 180486
* MSW: 14300126
* NBN: NHMSYS0000376176
* NCBI: 9750
* NZOR: 99e03570-d3dd-4fc5-acdd-b01033b33767
* Plazi: 3C20BA6E-FFE0-FFD1-DBDB-FE1CFE66865B
* WoRMS: 136985

 |

 |
SKP:n Jyskän osaston kokous Jyskän työväentalolla. Keski-Suomen Työ, Kansan Arkisto.
**Jyskän työväenjärjestöjen talo** sijaitsee Jyväskylässä Jyskässä.

Historia
--------

Talon on piirtänyt Tapio Siekkinen. Talo on rakennettu talkoilla.

Rakennus
--------

Talo on ulkoa pystylaudoitettu. Väri on ollut alun perin keltainen. Vuonna 1977 talo on maalattu punaiseksi. Katteena oli aluksi päre, joka vuonna 1975 vaihdettiin peltiin. Sisäseinät on vuorattu aaltopahvilla ja sisäkatto pahvilla. Osa ovista on muutettu vuonna 1978. Talossa aluksi ollut puulämmitys vaihdettiin sähkölämmitykseen vuonna 1975.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on vuoden 1982 tiedon mukaan järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia, teatteriesityksiä ja juhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Kaskisten rautatieonnettomuus** tapahtui Kaskisissa 5. lokakuuta 2021 kello 7.53, jolloin ratatyökone törmäsi hiljaisella nopeudella Pyhän Eskilinkadun ylityspaikalla koulubussiin Suupohjan radalla vartioimattomassa tasoristeyksesä. Radalla kulkenut yhdistelmä oli 35 kilometrin tuntinopeudella liikkunut Keitele-museon vetämä ratakuorma-auto, joka veti makuuvaunua. Koulubussi oli menossa Kristiinankaupunkiin, mutta se ei tiettävästi pysähtynyt tasoristeystä ennen, ja sen nopeus oli törmäyshetkellä 18 km/h. Kyseessä on paikka, jossa on aiemminkin sattunut vaaratilanteita. Kaksitoista henkilöä loukkaantui, heistä kaksi lasta ja kuljettaja vakavasti, mutta kellään ei tiedetty olevan hengenvaaraa. Onnettomuustutkimuskeskus tutkii asiaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanne Leiwo, Merja Siirilä:  *Yle Uutiset*.  5.10.2021. Yle. Viitattu 10.10.2021.
2. ↑  Elise Tykkyläinen: Kaskisen turmassa yhteensä 12 henkilöä, kaksi loukkaantui vakavasti – turman "juna" oli epämääräinen yhdistelmä *mtv Uutiset*.  5.10.2021. mtv. Viitattu 10.10.2021.
3. ↑  Katariina Taleva: Kaskisten tasoristeysturma: poliisi selvittänyt koulubussin ja ratatyökoneen nopeudet *Iltalehti*.  13.10.2021. Alma Media Oyj. Viitattu 13.10.2021.
4. ↑  Tilannehuone.fi - 05.10.2021 07:53 Kaskinen: raideliikenneonnettomuus: suuri *www.tilannehuone.fi*. Viitattu 10.1.2022.
**Ruiskattara** (*Bromus secalinus*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, töpökattaroiden (*Bromus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja melko suurikokoinen heinälaji, joka on erotettavissa muista kattaralajeista kaljujen lehtituppiensa sekä röyhynsä ja tähkylöidensä ulkonäön perusteella.

Ruiskattara voi kasvaa metrin korkuiseksi, ja sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat noin senttimetrin levyisiä, vaaleanvihreitä sekä hieman karvaisia. Lehtitupet ovat useimmiten kaljuja. Ruiskattaran kukinto on melko suuri ja runsas röyhy, jonka haarat ovat pitkiä. Jokaisessa röyhyn haarassa on useimmiten vain yksi tähkylä. Tähkylät ovat leveitä ja 1–2 cm pitkiä. Ulkokaleissa on useita suonia, ja ulkohelpeet ovat muuten kaljuja, mutta niissä on lyhyt vihne. Ruiskattara kukkii kesä–heinäkuussa.

Ruiskattara on ollut aikoinaan yleinen rikkakasvi ruispelloilla, mutta maatalouden kehityksen seurauksena ruiskattara on harvinaistunut selvästi, ja nykyisin se onkin harvinainen. Ruiskattara on kasvanut etenkin syysruispelloilla. Suomessa ruiskattaraa on tavattu yleisesti etelässä aina Oulun korkeudelle asti sekä paikoitellen myös Lapissa, mutta uusimpia havaintoja ruiskattarasta on lähinnä Ahvenanmaalta ja Lounais-Suomesta. Ruotsissa ruiskattaraa tavataan nykyisin säännöllisesti vain Gotlannista ja Öölannista.

Ruiskattara ei muodosta maaperään siemenpankkia, vaan on riippuvainen kasvun ja lisääntymisen onnistumisesta vuosittain.

Aikoinaan on myös tutkittu ruiskattaran käyttömahdollisuuksia värikasvina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Råglosta (*Bromus secalinus*) *Den virtuella floran*.  1997. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 6.6.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2016: Ruiskattara (*Bromus secalinus*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 6.6.2018. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Ruiskattara (*Bromus secalinus*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q161800
* Wikispecies: Bromus secalinus
* AoFP: 1798
* APA: 4713
* APDB: 157875
* APNI: 68119
* BioLib: 42509
* Calflora: 1213
* CoL: NDCY
* EoL: 1114244
* EPPO: BROSE
* EUNIS: 190610
* FoAO2: Bromus secalinus
* FoC: 220001945
* GBIF: 2703717
* GrassBase: imp01701
* GRIN: 7867
* iNaturalist: 75911
* IPA: 5212
* IPNI: 394095-1
* IRMNG: 10425723
* ISC: 10034
* ITIS: 40519
* MichiganFlora: 2040
* NatureServe: 2.158676
* NBN: NBNSYS0000002589
* NCBI: 4502
* NSWFlora: Bromus~secalinus
* NZOR: e8b5438a-7abe-4bbe-82fc-477977b88361
* NZPCN: 4494
* Open Tree of Life: 986906
* PFI: 7411
* Plant List: kew-401862
* PLANTS: BRSE
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:394095-1
* Tropicos: 25509407
* uBio: 5391927
* VASCAN: 7478
* WisFlora: 2799
* WFO: wfo-0000856443

 |

 |
**Gennadi Nikolajevitš Aigi** (ven. Генна́дий Никола́евич Айги́, tšuvassiksi Геннадий Айхи, *Gennadi Aihi*; oikea sukunimi Ли́син, *Lisin*; 21. elokuuta 1934 Tšuvassian Batyrevon piirin Šaimurzinon kylä – 21. helmikuuta 2006 Moskova) oli tšuvassilainen ja venäläinen runoilija.

Gennadi Aigi syntyi opettajaperheeseen. Hän valmistui Batyrevon opettajaopistosta vuonna 1953 ja Moskovan Maksim Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista vuonna 1958. Vuosina 1960–1970 hän työskenteli Moskovan Majakovski-museossa ja toimi sen jälkeen ammattikirjailijana.

Aigin ensimmäinen tšuvassinkielinen runokirja *Attesen jačĕpe* ("Isien nimeen") ilmestyi vuonna 1958. Boris Pasternakin neuvosta hän alkoi kirjoittaa myös venäjäksi. 1960-luvun lopulta lähtien Aigin runoja ilmestyi käännettynä useille Euroopan kielille, mutta ensimmäinen venäjänkielinen kokoelma julkaistiin vasta vuonna 1975 Kölnin yliopistossa. Aigi tunnetaan myös ranskalaisen, unkarilaisen ja puolalaisen runouden tšuvassintajana. Hänen laatimansa tšuvassilaisen runouden antologia on käännetty unkariksi, italiaksi, englanniksi, ranskaksi ja ruotsiksi.

Aigin runous kehittyi osana Venäjän avantgardetaiteen perinteitä jatkanutta vaihtoehtokulttuuria. Hänen tuotantoonsa ovat vaikuttaneet venäläinen futurismi, länsieurooppalainen runous, eksistentialistinen filosofia, ortodoksisuus ja tšuvassien luontouskonto. Runoilijan teoksille on ominaista äärimmäinen tiiviys, poikkeuksellinen sanankäyttö ja kuvallisuus sekä monitulkintaiset abstraktit metaforat.

Runoilija on saanut muun muassa Ranskan akatemian palkinnon (1972), Tšuvassian ASNT:n valtionpalkinnon (1989) ja Ranskan kaunotaiteiden ja kirjallisuuden ritarikunnan kunniamerkin. Vuonna 1994 hänelle myönnettiin Tšuvassian kansanrunoilijan arvonimi.

Suomennettu teos
----------------

* *Tuntematon tuli*. Valikoinut ja suomentanut Katja de Losowitch. Porvoo–Helsinki–Juva: WSOY, 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 24. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. 1 2 3 4 5  Tšuvašskaja entsiklopedija *enc.cap.ru*. Viitattu 22.12.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 25. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
	+ 2
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Genius (ensimmäinen vuosisata)
**Genius** (lat. monikko *genii*) tarkoittaa henkeä ja henkiolentoa. Antiikin Rooman uskonnossa genius oli miehen, etenkin perheenisän, suojelushenki, joka symboloi hänen parempaa minäänsä ja hänen luovia voimiaan.

Genius syntyi ja kuoli samanaikaisesti suojattinsa kanssa. Geniusta vastannut naisten suojelushenki oli Juno. Genius-kultin laajetessa myös perheillä, yhdistyksillä, karjalla, kaupungeilla ja valtiolla oli oma geniuksensa. Lopulta genius tarkoitti yleistä suojelushenkeä, jolle uhrattiin ja jota juhlittiin syntymäpäivänä ja muina tärkeinä juhlapäivinä. Yksi muunnos oli Rooman keisarin suojelushenki *genius Augusti*.

Genius kuvattiin tavallisesti peitettypäisenä toogaan pukeutuneena miehenä, jolla oli runsaudensarvi vasemmassa ja uhrimalja oikeassa kädessään. Myöhemmässä kuvataiteessa genius kuvataan siivekkäänä nuorukaisena.

Noitavainojen kaudella ajateltiin, että itsensä paholaiselle myyneillä oli sisällään geniuksen sijasta spiritus familiaris -henki, jonka ajateltiin näyttäytyvän jonkin eläimen hahmossa. Magiikan avulla nämä henget oli mahdollista manata irti sidonnaisuudestaan paholaiseen.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966

### Viitteet

1. 1 2 3  Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*, s. 58. Suom. Pertti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Genius** Wikimedia Commonsissa
Kuvassa vuoden 1972 GMC Sierra Custom Camper
**Lava-auto**, myös **avolava** ja **pikappi** (engl. *Pickup truck*) on tavarankuljetukseen tarkoitettu yleensä erillisrunkoinen ajoneuvotyyppi, jossa ohjaamon takana on avonainen kuormatila.

Rakenne
-------

 4-ovinen Toyota Hilux (2007-09-28)
Lava-autoissa on tavallisia ohjaamoja (standard cab), joissa ohjaamon takaseinä on heti etupenkin selkänojan takana, mutta niitä saa myös pitkäohjaamoisina (extented cab), joissa on tavaratilaa etupenkkien takana. Saatavilla on myös miehistöohjaamo (crew cab), jolloin ohjaamo on neliovinen ja sisältää takapenkin.

Lavan päälle voidaan asentaa kuomu tai pressu suojaamaan kuljetettavia tavaroita.

Valmistajia
-----------

* Land Rover
* Ford
* GMC
* Mazda
* Chevrolet
* Toyota
* Dodge
* Isuzu
* Nissan
* Mitsubishi
* Volkswagen

Lähteet
-------

1. ↑   *thefreedictionary.com*. Viitattu 16.11.2013. (englanniksi)
2. ↑   *realtruck.com*.  Arkistoitu 19.7.2013. Viitattu 16.11.2013. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lava-auto**.
Leivän valmistusta Texcocossa.
**Pan de muerto** on meksikolainen kuolleiden päivän juhlallisuuksissa valmistettava ja syötävä makea leipä.

Pan de muerton valmistustapa saattaa vaihdella Meksikon eri alueilla. Usein eri alueilla valmistetaan useita eri leipätyyppejä. Leipä on makeaa ja sen maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi kanelia, suklaata ja anista.

Pan de muerton valmistukseen tarvittavat raaka-aineet saapuivat Meksikoon espanjalaisten mukana. Yhden tarinan mukaan leipä on tulos katolisia espanjalaisia kauhistuttaneesta tavasta uhrata ihmisiä. Tapaan liittyi esimerkiksi seremonia, jossa neitsyiden sydämiä syötiin amarantin kera. Tavan kitkemiseksi espanjalaiset loivat leivän, jolla oli tahmainen vaaleanpunainen sokerista tehty kuorrutus. Kuorrutus kuvasi verta ja leivästä tehtiin korvaava vaihtoehto ihmisuhreille. Leipä levisi katolisuuden leviämisen myötä.

Pan de muertoa syödään kuolleiden päivän juhlallisuuksien yhteydessä. Kuolleiden päivä eli *Día de los Muertos* on 2. marraskuuta, mutta sitä edeltää *Día de los Angelitos* 1. marraskuuta ja sielujen takaisin paluuseen valmistaudutaan jo 31. lokakuuta. Pan de muertoa tarjotaan usein kuolleiden hengille alttareilla, joita meksikolaiset rakentavat koteihinsa. Leipää syövät kuitenkin myös elävät. Joskus leipä syödään henkien lähdettyä 2. marraskuuta, mutta jotkut sanovat sen menettävän makunsa henkien vierailun jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Susannah Rigg: Mexico's bread baked for spirits *BBC Travel*. BBC. Viitattu 7.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pan de muerto** Wikimedia Commonsissa
**Johan Alexander (J. A.) Sjöblom** (12. syyskuuta 1873 Maarianhamina – 25. maaliskuuta 1971 Tammisaari) oli suomalainen kihlakunnantuomari, laamanni ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.

Sjöblomin vanhemmat olivat merikapteeni, luotsivanhin Johan Sjöblom ja Anna Juliana Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1892 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1898 ja ylemmän hallintotutkinnon 1899. Sjöblom sai varatuomarin arvon 1901.

Sjöblom oli Tullilaitoksen kamarikirjurina Helsingissä 1903–1907 ja Tullilaitoksen kamreerina 1907–1909. Hän oli Helsingin kaupungin raastuvanoikeudessa rikosasiain notaarina 1903–1909, nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1909–1920 ja vanhempana oikeusneuvosmiehenä 1920–1925. Sjöblom toimi sittemmin Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomarina 1925–1935 ja Raaseporin tuomiokunnan tuomarina 1935–1943. Lisäksi Sjöblom oli Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin merimiestalon sihteerinä 1918–1925. Sjöblom sai laamannin arvonimen 1936.

Sjöblom oli kansanedustajana 1933–1936 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja osallistui edustajana kirkolliskokoukseen. Sjöblom oli myös Suomen purjelaivaliiton varapuheenjohtajana.

Johan Sjöblom oli naimisissa 1905–1947 Anna Amalia Silfverbergin (k. 1947) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Johan Sjöblom *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  SJÖBLOM Johan Alexander. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen ja ruotsalaisen vasemmiston kansanedustajat 1933–1936 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(21) | 
* von Born
* Colliander
* Estlander
* von Frenckell
* Furuhjelm
* Franzén (1935–1936)
* Haga
* Helenelund
* Hästbacka
* Jacobsson (1933–1934)
* Jern
* Kullberg
* Mangs
* Mattsson
* Nyman
* Palmgren
* Sergelius
* Sjöblom
* Söderhjelm
* Wickman
* Östenson
* Österholm

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**The Great Mogul** (suom. Suurmoguli) on yksi suurimmista tunnetuista timanteista. Sen paino oli 800 karaattia.

Suurmoguli, Tavernierin piirros
Timantti löydettiin Intiassa Golcondan alueen kaivoksesta noin 1650. Länsimaissa sen kuvasi ensimmäisenä kauppamatkustaja Jean-Baptiste Tavernier vuonna 1665. Se kuului tällöin Delhin suurmogulille. Tavernierin mukaan timantti oli muodoltaan ja kooltaan puolikkaan kananmunan kaltainen. Hän oli myös viimeinen, joka teki siitä luotettavan kuvauksen piirroksineen.

Timantti lähetettiin 1600-luvun lopulla Venetsiaan hiottavaksi Ortensio Borgis -nimiselle sepälle. Timantti pieneni 280 karaatin painoiseksi ja hionta ilmeisesti epäonnistui. Borgisin omaisuus takavarikoitiin. Timantti katosi tämän jälkeen joko Persian hyökkäyksessä Intiaan tai kivi jaettiin pienemmiksi timanteiksi.

On aikoinaan pidetty mahdollisena, että joko Orlov- tai Koh-i-Noor-timantti olisi hiottu Suurmogulista. Koh-i-Noor-timantin historia on kuitenkin tunnettu.

Lähteet
-------

* J. Anderson Black – A History Of Jewels Orbis publishing ISBN 0-85613-389-2 1981
* Jules Verne – Afrikan tähti Aakkosellinen hakemisto selityksineen ISBN 951-0-07789-5 WSOY 1976

### Viitteet

1. 1 2  Anderson-Black
2. ↑  Verne

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Great Mogul** Wikimedia Commonsissa