recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Beni-amerit** ovat yksi bedžojen etnisen ryhmän suurimmista alaryhmistä. Heitä on arviolta 300 000 ja heitä asuu Itä-Sudanissa ja Eritreassa. Asuinalueidensa pohjoisosissa asuvat beni-amerit ovat perinteisesti olleet kameleita kasvattaneita paimentolaisia, kun taas eteläosissa he kasvattavat pääsääntöisesti nautakarjaa. Eritrean poliittisen epävakauden takia monet beni-amerit ovat viime vuosikymmenien aikana siirtyneet karjoineen Sudanin puolelle. Monet ovat myös siirtyneet viljelemään maata tai muuttaneet kaupunkeihin töihin.

Beni-amerien yhteiskuntajärjestelmä on jakaantunut voimakkaasti kahteen eri luokkaan. Yläluokan muodostavat niin sanotut oikeat beni-amerit eli nabtabit. Heitä on noin 40 000 ja loput beni-amereista kuuluvat nimellä tigre tai hedarab tunnettuun ryhmään. Heidät voidaan edelleen jakaa satoihin eri alaryhmiin sukulaisuussuhteiden mukaan. Beni-amerit ovat jakaantuneet myös kielellisesti. Asuinalueidensa pohjoisosissa beni-amerit puhuvat tyypillisesti kuušilaisiin kieliin kuuluvaa bedawia eli bedžan kieltä, sekä jonkin verran seemiläistä tigren kieltä. Alueidensa eteläosien beni-amerit puhuvat pääasiassa jälkimmäistä kieltä. Arabian kieli on paikallinen lingua franca, eli yleisesti yhteisöjen välillä käytetty kieli.

Beni-amerit ovat sunnalaisia muslimeja, vaikkakin he kääntyivät islamin uskoon vasta suhteellisen hiljattain. Arabilähetyssaarnaajat toivat islamin alueelle 1800-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Stuart Olson: *The Peoples of Africa: An Ethnohistorical Dictionary*, s. 89-90. Greenwood Publishing Group, 1996. ISBN 0-313-27918-7. Google-kirjat. (englanniksi)
**Bengt Viktor Ferdinand Sohlberg** (s. 12. tammikuuta 1950 Pyhtää) on suomalainen agrologi, maanviljelijä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Sohlbergin puoliso on Tua Mangström. Sohlberg valmistui agrologiksi Högre Svenska Lantbruksläroverketistä 1972. Hän oli Malmgårdin tilan omistaja Siuntiossa 1972–2011 ja on Siuntion Koneasema Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1985. Sohlberg on myös Gerkin kartanon viljelijä Espoossa ja hänellä on ollut useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, kuten Nylands Svenska Lantbrukssällskapin johtokunta ja seuran puheenjohtajuus 1998–2012, Svenska lantbrukssällskapens förbundin puheenjohtajuus 2003–2012, Aktia Oyj:n hallintoneuvosto 2009–2013 ja Aktia Pankki Oyj:n hallintoneuvosto vuodesta 2013 sekä ProAgria-yhtymän, vuodesta 2011 ProAgria-ryhmä, hallitus 2003–2012, jonka varapuheenjohtaja hän oli vuodesta 2006 ja puheenjohtaja 2010–2011. Ruotsin Kuninkaallisen metsä- ja maatalousakatemian jäseneksi Sohlberg tuli 1999. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Maanviljelysneuvos Bengt Sohlberg (1950–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 27.8.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 13.5.2023.
2. ↑  Viljelijöiden puolestapuhuja.  *Länsi-Uusimaa*, 12.1.2020, nro 9, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Annastiina Henttinen: Bengt Sohlberg *Biografiasampo*.
**Prinsessa ja kerjäläistyttö** -elokuva on tehty Barbie-tyyliin. Elokuva perustuu Mark Twainin kertomukseen Prinssi ja kerjäläispoika. Elokuva tehtiin vuonna 2004, ja Barbie-elokuvat ovat jo huomattavasti muuttuneet ensimmäisten elokuvien jälkeen. Barbie esittää elokuvassa kahta roolia, kerjäläistyttöä ja prinsessaa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Prinsessa Anneliese on hyväntahtoinen ja lempeä. Hänen pitäisi naida kuningas Dominic, jotta valtakunnan asiat järjestyisivät. Anneliese on kuitenkin salaa rakastunut Julian-nimiseen mieheen. Erika on köyhä kerjäläistyttö, jonka on kasvattanut ilkeä Madame Carp. Äitinsä ja isänsä kuoltua Erika jäi kauheisiin velkoihin Madame Carpille, ja nyt hän toimii ompelijana tämän leivissä maksaakseen velkansa. Eräänä kauniina päivänä Anneliese ja Erika kohtaavat. He viihtyvät heti yhdessä. Pian ilkeä Preminger tyhmien apulaistensa Nickin ja Nackin kanssa alkaa punoamaan juonta päästäkseen kuninkaaksi. Hän kaappaa Anneliesen ja lukitsee tämän pieneen mökkiin. Julian tajuaa pian, että prinsessa on napattu, ja pyytää Erikaa avukseen, koska tämä näyttää prinsessalta. Erika pukeutuu Annelieseksi ja esittää tätä sillä aikaa, kun Julian lähtee etsimään oikeaa prinsessaa. Pian Preminger kuitenkin tajuaa juonen ja lukitsee Julianin ja Anneliesen kaivokseen, josta ei ole ulospääsytietä. Samaan aikaan Erika, joka esittää prinsessaa linnassa, ehtii rakastua kuningas Dominiciin. Pian hän joutuu vaikeuksiin, kun Premingerin onnistuu paljastaa hänet. Järkyttynyt kuningatar suostuu Premingerin vaimoksi pelastaakseen valtakuntansa, sillä oikea prinsessa on vieläkin kadoksissa. Erika suljetaan tyrmään. Pian kuningas Dominic kuitenkin saapuu pelastamaan häntä, ja yhdessä he yrittävät estää häät. Myös Anneliese ja Julian pakenevat kaivoksesta. Yhdessä he pysäyttävät Premingerin, ja niin Erika nai kuningas Dominicin ja Anneliese Julianin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* *Barbie: Prinsessa ja kerjäläistyttö* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Barbie: Prinsessa ja kerjäläistyttö* Elonetissä.
Štěpán Rak
**Štěpán Rak** (s. Ukraina, mahdollisesti Chustin kylässä 8. elokuuta 1945 – ) on tšekkiläinen kitaristi ja säveltäjä. Rak on esiintynyt ja opettanut mestarikursseilla yli 70:ssä maassa ja säveltänyt lukuisia teoksia eri soittimille ja kokoonpanoille, vaikkakin suurin osa hänen tuotannostaan on sävelletty soolokitaralle. Vuonna 1981 Rak perusti klassisen kitaramusiikin opetusohjelman Prahan musiikkiakatemiaan, jossa hän edelleenkin toimii professorina.

Rak on löytölapsi Ukrainasta toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Hänet löysi joukko neuvostoliittolaisia sotilaita, jotka toivat hänet Prahaan. Lapsi adoptoitiin myöhemmin tšekkiläiseen perheeseen. Hänen taiteelliset lahjansa tulivat esiin varhain. Hän opiskeli ensin graafista suunnittelua ja maalausta Prahan kuvataideakatemiassa, mutta kahdeksantoistavuotiaana hän ryhtyi soittamaan kitaraa ja kontrabassoa jazz- ja rock-orkestereissa. Hän kehittyi nopeasti muusikkona ja kiinnostui pian myös taidemusiikista. Tämä vei hänet kitaransoiton ja sävellyksen opiskelijaksi Prahan konservatorioon, mistä valmistuttuaan muutti viideksi vuodeksi Suomeen.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
* Štepán Rak -sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Akageran kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Itä-Ruanda, Ruanda |
| Pinta-ala | 
1 122 km2 |

Hallinto| Tyyppi | 
kansallispuisto |
| Perustettu | 
1934 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Maisema Akageran kansallispuistossa
Kirahveja Akageran kansallispuistossa
Akageran kansallispuisto
**Akageran kansallispuisto** on kansallispuisto Ruandassa. Se kattaa 1 122 neliökilometrin alueen ja koostuu muun muassa savannista, vuoristometsistä ja suoalueista. Akageran kansallispuisto sijaitsee Ruandan koillisosassa maan Tansanian vastaisella rajalla, Kagerajoen länsipuolella.

Belgian hallinto perusti Akageran kansallispuiston vuonna 1934. Aikoinaan kansallispuisto kattoi jopa 2 500 neliökilometrin alueen. Ruandan kansanmurhan (1994) jälkeen Akageran kansallispuistoa uhkasi vakava ympäristölle aiheutunut tuho, mutta alue on huomattavasti elpynyt sittemmin. Vuonna 2010 African Parks solmi Ruandan kehityslautakunnan (Rwanda Development Board, RDB) kanssa sopimuksen, jonka nojalla perustettiin Akagera Management Company, jonka alla Ruandan kehityslautakunnan ja African Parksin edustajat ovat tehneet yhteistyötä kansallispuiston hoitamisessa. Salametsästys saatiin käytännössä loppumaan viidessä vuodessa. Alueelle suojelun piiriin saatiin leijonia vuonna 2015 ja sitten pensassarvikuonoja vuonna 2017. Kaksi leijonaurosta tuotiin vuonna 2017 lisää populaation geneettisen monimuotoisuuden lisäämiseksi. Myös lisää pensassarvikuonoja tuotiin alueelle vuonna 2019 Euroopan eläintarhoista. Villieläinyksilöiden määrät kasvoivat alle 5 000:sta (2010) yli 13 000:een (vuoden 2021 tieto).

Vuonna 2019 Akageran kansallispuisto kattoi kustannuksensa 90-prosenttisesti itsenäisesti. Käyntejä alueelle tehtiin lähes 50 000; 50 % kävijöistä oli ruandalaisia. Vuonna 2020 koronaviruspandemia aiheutti 68 %:n pudotuksen kävijämäärissä.

Järvet
------

Akageran kansallispuistossa sijaitsevia järviä ovat:

* Hago
* Ihema
* Kivumba
* Mikindi
* Rwanyakizinga

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Akagera African Parks
2. 1 2  History Of Akagera National Park Akagera National Park
3. 1 2  Location Of Akagera National Park Akagera National Park
Saamelaisia lypsämässä poroa, Port Clarence, Alaska, 1900.
**Amerikansaamelaiset** ovat Pohjois-Amerikan mantereelle muuttaneita saamelaisia ja heidän jälkeläisiään. Heitä arvioidaan olevan 30 000–60 000. Saamelaisia asettui Pohjois-Amerikassa paljolti samoille alueille kuin muita pohjoismaalaisia*milloin?*. Heidän jälkeläisiään on erityisesti ylä-keskilännessä (Michiganissa, Wisconsinissa, Minnesotassa ja Pohjois-Dakotassa), Pohjois-Amerikan luoteisosassa (Oregonissa ja Washingtonissa) ja Alaskan North Slopessa.

Saamelaisten siirtolaisuus Pohjois-Amerikkaan jaetaan yleensä kahteen erilliseen ryhmään: Alaskaan poronhoitotaloutta perustamaan tuotuihin saamelaisiin ja muihin osavaltioihin "piilomuuttona" saapuneisiin saamelaisiin*milloin?*. Alaskan ulkopuolella varhaisimmat saamelaisyhteisöt syntyivät Keweenawin niemimaalle ylä-Michiganissa ja East Lake Lilliania ympäröivälle preerialle läntisessä Minnesotassa*milloin?*. Kanadassa saamelaisten jälkeläisiä asuu lähellä Torontoa, Thunder Baytä ja Calgarya sekä Vancouverinsaarella.

Amerikansaamelaisten kiinnostus juuriaan kohtaan on kasvanut 1990-luvulta lähtien etenkin *Báiki: The International Sami Journal* -julkaisun (1991–) ja *Árran*-uutiskirjeen (1996–) ansiosta. Tietoisuuden lisääntymisen myötä saamelaiset ovat järjestäneet kokoontumisia eri puolilla Pohjois-Amerikkaa ja tarjonneet kulttuuriperehdytystä kouluille ja muille instituutioille.

Lähteet
-------

* Leinonen, Johanna; Tervonen, Miika (toim.): *Vähemmistöt muuttajina: Näkökulmia suomalaisen muuttoliikehistorian moninaisuuteen*. Siirtolaisuusinstituutti, 2021. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.1.2023).

Viitteet
--------

1. ↑  Tervonen & Leinonen, s. 16.
2. 1 2  Tervonen & Leinonen, s. 57–58.
3. ↑  North American Sami Reawakening Sami Cultural Center of North America. Viitattu 23.1.2023. (englanniksi)
**Carita Linda Järvinen** (taiteilijanimeltään **Carita**, 20. toukokuuta 1938 Sipoo – 29. tammikuuta 2022 Issy-les-Moulineaux, Ranska) oli suomalaissyntyinen malli, joka esiintyi myös kolmessa elokuvassa. Niissä hän käytti taiteilijanimeä Carita.

Elämä ja ura
------------

Järvinen esiintyi 1950-luvun lopulla Suomessa muun muassa *Jallu*-lehdessä. 1960-luvun alussa hän työskenteli mallina Lontoossa ja New Yorkissa, ennen kuin asettui Pariisiin. Siellä Järvinen esitteli tunnettujen suunnittelijoiden, kuten Coco Chanelin, Yves Saint Laurentin ja Karl Lagerfeldin, asuja.

Ensiesiintymisensä valkokankaalla hän teki vuonna 1962 ranskalaisessa elokuvassa *Eddie ja naiset* (*Lemmy pour les dames*). Kyseessä oli yksi lukuisista Lemmy Caution-elokuvista, joiden pääosassa oli Eddie Constantine. Vuonna 1967 Järvinen esitti toista pääosaa brittiläisen Hammerin tuottamassa elokuvassa *Viikinkikuningatar* (*The Viking Queen*). Sen markkinoinnissa Järvistä verrattiin Ursula Andressiin ja Raquel Welchiin. Vaikka hänen katsottiin onnistuneen soturiprinsessan roolissaan hyvin, ei Järvinen jatkanut elokuvauraansa. Vuonna 2010 hän kertoi *Gloria*-lehden haastattelussa kieltäytyneensä kaksi kertaa tarjotusta Bond-elokuvaroolista. Kolmas Järvisen elokuva oli ranskalaisen Éric Rohmerin vuonna 1986 ohjaama *Vihreä säde* (*Le rayon vert*), jossa hänellä on pieni sivuosa. Elokuva palkittiin myöhemmin Venetsian elokuvajuhlilla Kultaisella leijonalla.

Vuonna 1963 Järvisestä tehtiin lyhyt dokumenttielokuva sarjaan *Suomalaisia maailman turuilla*. Sen muissa osissa kerrottiin muun muassa Kim Borgista ja Taina Elgistä. Hän asui Pariisissa 1960-luvulta lähtien. Osan ajastaan Järvinen vietti Ruotsin Ljusdalissa, jossa hän omistaa Järvsön kylässä sijaitsevan vanhan maalaistalon.

Filmografia
-----------

* *Lemmy ja naiset* (1962)
* *Viikinkikuningatar* (1967)
* *Vihreä säde* (1986)

Lähteet
-------

* Turner Classic Movies
* Hammer Studios Cult Sirens

### Viitteet

1. ↑  Carita  2. elokuuta 2010. Common Sense Movie Reviews. Viitattu 30.5.2012.
2. ↑  Meet fashion illustrator Lovisa Burfitt – one of Scandinavia's brightest stars  15.7.2022. Vogue Scandinavia. Viitattu 10.11.2022.
3. ↑  JARVINEN Carita Linda *MatchID*. Viitattu 10.11.2022. (ranskaksi)
4. ↑  Antikvariaatti.net (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.5.2012.
5. ↑  Viikinkiprinsessasta ei tullut Bond-tyttöä  25. toukokuuta 2012. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 30.5.2012.
6. ↑  Glorian antiikki 92 (7/2010)  1. syyskuuta 2010. Kaponieeri. Viitattu 30.5.2012.
7. ↑  Le Reyon Vert  6. kesäkuuta 2011. Slant Magazine. Viitattu 30.5.2012.
8. ↑  Suomalaisia maailman turuilla Elonet. Viitattu 30.5.2012.
9. ↑  Paris – Järvsö  1/2010. Gård & Torp.  Arkistoitu 1.9.2010. Viitattu 30.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Carita Järvisen pukuja esittelevä "Coco ja Yves"-näyttely Heinolan taidemuseossa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Carin Jämtin** (s. 3. elokuuta 1964 Tukholma) on ruotsalainen poliitikko. Hän on toiminut Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen puoluesihteerinä maaliskuusta 2011.

Jämtin on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Poliittinen ura
---------------

Jämtin vaikutti poliittisen uransa alussa puolueensa nuorisojärjestössä SSU:ssa (ruots. *Sveriges Socialdemokratiska Ungdomsförbund*). Hän toimi vuosina 1990–1994 järjestön rahastonhoitajana ja vuosina 1994–1995 liittosihteerinä. Tämän jälkeen hän työskenteli hetken emopuolueessa, kunnes aloitti vuonna 1996 Ruotsin työväenliikkeen kehitysyhteistyöjärjestön Olof Palmes internationella centerin palveluksessa. Vuonna 1999 hän siirtyi järjestön kehittämispäälliköksi, jona hän toimi vuoteen 2003.

Vuonna 2003 Jämtinistä tuli Göran Perssonin johtaman hallituksen kehitysministeri, jossa tehtävässä hän toimi syksyyn 2006, jolloin sosiaalidemokraatit joutuivat oppositioon. Keväällä 2006 hän toimi hetken aikaa myös väliaikaisena ulkoministerinä.

Syksyn 2006 valtiopäivävaaleissa Jämtin valittiin Ruotsin valtiopäivien jäseneksi, mutta hän jätti paikkansa jo samana vuonna tultuaan valituksi yhdeksi neljästä Tukholman opposition kunnanneuvoksesta (ruots. *oppositionsborgarråd*). Hän on toiminut myös kunnanhallituksen varapuheenjohtajana ja puolueensa kunnanvaltuustoryhmän puheenjohtajana.

Jämtin valittiin 26. maaliskuuta 2011 sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ylimääräisessä puoluekokouksessa yksimielisesti, vaalivaliokunnan esityksen mukaisesti, puoluesihteeriksi ilman vastaehdokkaita. Hän seurasi tehtävässä Ibrahim Baylania.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CV Carin Jämtin *Socialdemokraterna.se*. Viitattu 28.2.2015. (ruotsiksi)
2. 1 2  Carin Jämtin vald till ny partisekreterare *Sveriges Radio*.  26.3.2011. Viitattu 28.3.2011. (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Ny ledning föreslagen *Socialdemokraterna.se*.  2011. Viitattu 28.2.2015. (ruotsiksi)
4. ↑  Jonsson, Gunnar: Jämtin har lämnat riksdagen *DN.se*.  19.12.2011. Viitattu 28.2.2015. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carin Jämtin** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Dejen Gebremeskel** (s. 24. marraskuuta 1989) on etiopialainen kestävyysjuoksija.

Gebremeskel sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailujen 5 000 metrin juoksussa Ouagadougoussa 2007. Hän oli Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2008 poikien sarjassa 18:s. Joukkuekilpailussa Etiopia sijoittui toiseksi. Hän sai samana vuonna pronssia Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.11,97.

Gebremeskel sijoittui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 kymmenenneksi 3 000 metrin juoksussa.
Hän sai Daegun MM-kilpailuissa 2011 pronssia 5 000 metrillä ajalla 13.23,92. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Gebremeskel oli viides 3 000 metrillä ajalla 7.42,60. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti hopeaa 5 000 metrillä ajalla 13.41,98. Moskovan MM-kilpailuissa hän sijoittui 10 000 metrillä 16:nneksi. Hän sai 3 000 metrillä pronssia Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 ajalla 7.55,39.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 7.45,9h+ | Tukholma | 6. elokuuta 2010 |
| 5 000 m | 12.46,81 | Saint-Denis | 6. heinäkuuta 2012 |
| 10 000 m | 26.51,02 | Sollentuna | 27. kesäkuuta 2013 |
| 5 km | 13.11 | Carlsbad | 3. huhtikuuta 2011 |
| 10 km | 27.45 | San Juan | 27. helmikuuta 2011 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 7.34,14 | Tukholma | 23. helmikuuta 2012 |
| 5 000 m | 13.11,78 | Boston | 6. helmikuuta 2010 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Dejen Gebremeskel Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Dejene Gebremeskel *tilastopaja.org*.  Arkistoitu 20.12.2013. Viitattu 6.7.2013. (englanniksi)
3. ↑  Official Team Results Junior Race - M *iaaf.org*. Viitattu 26.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Dekastrofointi** tai *katastrofoinnin purkaminen* on menetelmä, jota käytetään kognitiivisessa psykoterapiassa. Sen avulla palautetaan hallinnan tunne tilanteessa, jossa ihminen on luonut liioiteltuja uhkakuvia ja niihin liittyviä vääristyneitä uskomuksia. Tällainen uhkakuvien luonti niitä katastrofoimalla on tyypillistä mm. ahdistuneisuushäiriössä  ja psykoosissa , mutta myös tavallisessa arkiajattelussa.

Menetelmä perustuu uhkaavan mielikuvan kohtaamiseen ja purkamiseen. Purkamisessa käydään läpi mitä mielikuvan toteutuminen oikeasti aiheuttaisi ja ovatko siihen liittyvät omat uskomukset mahdollisesti liioiteltuja tai vääristyneitä. Tähän liittyy myös omien vaikutusmahdollisuuksien realistinen arviointi.

Termin otti alun perin käyttöön Albert Ellis, ja menetelmää ovat sen jälkeen kehittäneet myös monet muut, joista tunnetuimpana Aaron T. Beck.

Dekatastrofointia voidaan kutsua myös "Entä jos" -menetelmäksi (eng. 'what if technique'), koska uhkaavaa mielikuvaa lähestytään usein kysymyksellä: "Entä jos pelkäämäsi asia tapahtuisi, mitä siitä seuraisi?"

Esimerkki:

"Olisi kamalaa jos en osaisi vastata."
"Entä jos vastaisit väärin, mitä siitä seuraisi?"
"Ehkä he ajattelisivat että en vain tiedä oikeaa vastausta." ...

Lähteet
-------

1. ↑   "Cognitive emotion regulation in the prediction of depression, anxiety, stress, and anger"  (November 2005). *Personality and Individual Differences* **39** (November 2005): 1249–1260. doi:10.1016/j.paid.2005.06.004.
2. ↑   "Persecutory delusions and catastrophic worry in psychosis: Developing the understanding of delusion distress and persistence"  (September 2011). *Journal of Behavior Therapy and Experimental Psychiatry* **42** (September 2011): 349–354. doi:10.1016/j.jbtep.2011.02.003. PMID 21411041.
3. ↑  Reason and Emotion In Psychotherapy. NY: Lyle Stuart, 1962
4. ↑  Anxiety Disorders & Phobias. NY: Harper & Row, 1985
5. ↑  Theories of Psychotherapy & Counseling: Concepts and Cases. 5th Ed. CA: Brooks/Cole, 2012
6. ↑  Cognitive-Behavioral Theories of Counseling: Traditional and Nontraditional. IL: Charles C. Thomas, 2004
**Dum Dum**, myös *Dumdum* (hindiksi दम दम, *dam dam*; bengaliksi দমদম, *dômdôm* (hindin kielestä: दमदमा *damadmā*, "tenalji, korotettu kumpu tai varustus") on kaupunki Intiassa, Länsi-Bengalin osavaltiossa. Se on osa Kalkuttaa; Dum Dum on noin 22 km Kalkutan keskuksesta. Kaupungin alkuperäinen nimi oli "Domdoma". Netaji Subhas Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema sijaitsee Dum Dumissa. Kaupunki perustettiin 1783. Sen naapurit ovat North Dum Dum ja South Dum Dum.

Etymologia
----------

Alueella sijaitsi englantilaisten asevarikko ja patruunalataamo *Dum-Dum Arsenal* 1800-luvun lopulla.  Siellä valmistettiin sekä onttopäisiä että pehmeäkärkisiä luoteja *.303 British*-ammusta varten. Täällä kehitettiin 1890-luvulla dumdum-luoti, kun kokovaippaisista luodeista tehtiin laajenevia/hajoavia viilaamalla luodin kärjestä millimetri pois, jolloin lyijyinen sisus paljastui ja luoti saattoi laajeta osuessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dum Dum in Kolkata India *india9.com*. Viitattu 30 December 2019.
2. ↑  Dum-Dum britannica.com, Viitattu 11.11.2020
3. ↑  DUM-DUM CARTRIDGES. (PDF)  January 4, 1886. The New York Times.
4. ↑  First World War.com - Encyclopedia - Dum-Dum Bullet *firstworldwar.com*. Viitattu 30 December 2019.
5. ↑  BlackHammer CyberPunk Project: F.I.D. AmmoList *ambient.ca*. Viitattu 30 December 2019.
6. ↑  "Gun crime: A glossary", 12 November 2007. Luettu 30 December 2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dum Dum (Intia)**.
* Dum Dum MapsOfIndia.com
* Dum-Dum britannica.com
**Dumnonia** oli Britannian roomalaisajan jälkeinen brittiläinen kuningaskunta nykyisten Cornwallin, Devonin ja Somersetin alueella. Kuningaskunnan historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Se menetti varhaiskeskiajalta lähtien alueitaan laajenevalle Wessexille, johon se liitettiin kokonaan vuonna 814.

Nimi ja maantiede
-----------------

Dumnonia sai nimensä Britanniaa jo ennen alueen roomalaisvalloitusta asuttaneista *dumnonii*-nimisestä heimosta. Nimi esiintyy joissain lähteissä myös muodossa *damnonii* ja se on johdettu kelttiläisestä juuresta *dumno*, joka esiintyy muinaisiirissä muodossa *domon* ja kymrissä *dwdn*. Sana tarkoittaa syvää ja maailmaa. Dumnonia käsitti nykyisen Cornwallin ja Devonin alueet, sekä osia Somersetistä. Dumnonialla ei ollut varsinaista pääkaupunkia, vaan valtakeskus siirtyi paikasta toiseen. Joitakin tällaisina paikkoina pidettyjä kohteita ovat esimerkiksi Tintagel (mahd. *Durocornovium*) ja Exeter (*Isca Dumnoniorum*).

Historia
--------

Dumnonian historia tunnetaan monien muiden roomalaiskauden jälkeisten brittiläisten kuningaskuntien historian tapaan huonosti. Kuningaskunta muodostui mahdollisesti melko nopeasti Rooman vallan romahdettua, sillä roomalaisvalta oli ollut alueella aina suhteellisen heikkoa. Alueelta puuttuivat esimerkiksi suuret asutuskeskukset, jotka olivat muualla Britanniassa roomalaisvallan keskuksia. Arkeologian perusteella roomalaisvaikutuksen voidaan katsoa jopa voimistuneen heidän Britanniasta lähdön jälkeen. Ajalta on säilynyt esimerkiksi joitakin latinaksi tehtyjä kirjoituksia ja amforoja samalla, kun kristityt hautatavat yleistyivät. Tapojen leviäminen on osoitus kauppayhteyksistä Galliaan ja aina Välimeren seudulle saakka.

Historitsija Gildas mainitsi teoksessaan *De Excidio Britanniae* Dumnonian (teoksessa muodossa *Damnonia*) kuninkaan nimeltä Konstantinus. Walesilaisissa keskiaikaisissa lähteissä mainitaan myös Dumnonian kuningasluetteloja 400-luvulta 800-luvulle. Britanniasta saapuneet kelttiläiset siirtolaiset asettuivat nykyisen Ranskan Bretagneen, jonne muodostui Domnonian kuningaskunta. Domnonian siirtolaiset saapuivat mahdollisesti pääasiassa Dumnoniasta ja joskus on myös esitetty, että molemmat edustivat aikanaan yhtä samaa kuningaskuntaa. Kuningasluettelojen perusteella molemmilla alueilla oli esimerkiksi saman nimisiä kuninkaita. Teoriasta ei ole kuitenkaan yksimielisyyttä.

Itse Dumnonia alkoi varhaiskeskiajalla menettää alueitaan Wessexin kuningaskunnalle. Sherbornen piispa Aldhelm kirjoitti vuoden 705 paikkeilla kirjeen Dumnonian Geraint-nimiselle kuninkaalle, jonka Wessexin kuningas Ine voitti taistelussa vuoden 710 paikkeilla. Lopulta vuonna 814 Wessexin kuningas Egbert liitti koko Dumnonian omaan valtakuntaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  John T. Koch: *Celtic Culture - A Historical Encyclopedia*, s. 619-621. Volume II Celto–F. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1-85109-445-8. (englanniksi)
2. ↑  Dumnonia *Oxford Reference*. Oxford University Press. Viitattu 25.7.2019. (englanniksi)
**Oliivikultarinta** (*Hippolais olivetorum*) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 24-26 cm ja paino noin 15-18 g. Kultarinnoista suurikokoisin ja vahvanokkaisin. Aikuinen lintu on yläpuolelta harmaa ja alapuolelta valkoinen tai vaaleanharmaa. Alaperä on täplikäs. Siivellä erottuu kyynärsulkien valkeista reunoista muodostuva paneeli. Koivet ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on syksyllä kupeilta kellahtava. Käyttäytyminen on piilottelevaa. Laulu on voimakasta ja kaunista, ja se on hitaampaa ja matalampaa kuin muiden kultarintojen laulu.

Kaikilla oliivikultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella.

Esiintyminen
------------

Oliivikultarinta esiintyy Välimeren itäosassa Balkanilla, Kreikassa, Bulgariassa, Etelä-Romaniassa ja Turkin rannikolla sekä Libanonissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä, Euroopassa elää 21 000–45 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Mereinen laji, jonka kanta on vahvin rannikoilla ja saarilla. Elää tammimetsiköissä, oliivitarhoissa ja erilaisilla istutuksilla ja puutarhoissa sekä pensaikoissa, usein vuorenrinteillä.

Lisääntyminen
-------------

Oliivikultarinnan munia.
Pesintä tapahtuu toukokuun jälkipuoliskolla ja kesäkuussa. Pesä on melko matalalla (0,5-3 m) puussa (tammi, oliivipuu) tai pensaassa. Se on syvä kuppi ja rakennettu korsista, kasvikuiduista ja juurista. Naaras munii tavallisesti 4 munaa. Muna painaa 2,25 g. Haudonta kestää noin 13 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista.

Ravinto
-------

Pääravintona ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Loppukesällä voi syödä viikunoita.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Hippolais olivetorum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong.
3. ↑  Svensson, Lars 1997: Euroopan varpuslinnut - sukupuolen ja iän määritys. - Lintutieto. Jyväskylä.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q63835
* Wikispecies: Hippolais olivetorum
* ADW: Hippolais\_olivetorum
* Avibase: 791DED180041E350
* BirdLife: 22714908
* BOLD: 117398
* CoL: 3M26D
* BOW: oltwar1
* eBird: oltwar1
* EUNIS: 1078
* Euring: 12580
* Fauna Europaea: 97332
* Fauna Europaea (new): 226f58eb-1f9b-4e36-adca-ca946f07b6a7
* GBIF: 2493219
* iNaturalist: 116920
* IRMNG: 10991742
* ITIS: 560449
* IUCN: 22714908
* NBN: NHMSYS0000533391
* NCBI: 68496
* TSA: 8203
* uBio: 2336614
* Xeno-canto: Hippolais-olivetorum

 |

 |
**Štefan Hadalin** (s. 6. kesäkuuta 1995) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sport klub Dolia.

Romanian Poiana Brașovissa järjestetyillä Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2013 Hadalin voitti kultaa pujottelussa ja oli viides suurpujottelussa. Innsbruckin nuorten talviolympialaisissa 2012 hän oli pujottelussa viides, superalppiyhdistetyssä seitsemäs ja suurpujottelussa 17:s. Junioreiden MM-kilpailuissa Hafjellissä 2015 hän saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä sekä supersuurpujottelussa ja vuotta myöhemmin kultaa Sotšissa alppiyhdistetyssä. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pujottelussa kymmenes ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 alppiyhdistetyssä kahdeksas. Åren MM-kilpailuissa 2019 Hadalin voitti hopeaa alppiyhdistetyssä. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Hadalin kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa maaliskuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin pujottelussa tammikuussa 2016 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Saalbachin pujottelussa joulukuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Banskon alppiyhdistetyssä helmikuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Štefan Hadalin Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Kaarle Sorkio (oik.) tutustumassa "kopiomaattiin" eli Rank Xerox -valo­jäljennös­laitteeseen pohjois­maisessa myynti- ja mainoskongressissa vuonna 1965. (Kuvassa oikealta ministeri Sorkio, toimitus­johtaja Olle Herold, herra Pasiwirta, ekonomi von Schantz ja Lenita Airisto.)
**Kaarle Vihtori Sorkio** (vuoteen 1931 **Sorkenius**; 11. marraskuuta 1910 Alastaro – 29. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1966) ja Keskon pitkäaikainen johtaja, joka toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä 1960-luvulla.

Sorkion vanhemmat olivat puuseppä Karl Johan Sorkenius ja Amanda Sorkenius. Toimittuaan puolustusvoimien Muonavaraston toimistonhoitajana 1931–1944 ja Valtion viljavaraston osastosihteerinä 1945–1948 hän siirtyi Keskon maatalous- ja keräilykaupan hoitajaksi 1949. Työnsä ohessa kauppakoulun 1935 suorittaneesta Sorkiosta tuli Keskon liha- ja tuoteosaston johtaja 1960. Hän oli perunoiden, kananmunien ja makkaroiden kaupan asiantuntija ja nopeasti yleistyneiden pakasteiden puolestapuhuja, joka kuului Helsingin Kauppiaat Oy:n perustajiin.

Sorkio toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä Johannes Virolaisen hallituksessa 1964–1966. Poliittisesti Sorkio lukeutui liberaaleihin, joskin vasta hallituksen muodostamisen jälkeen ilmeni, että hänellä oli Suomen Kansanpuolueen jäsenkirja. Vaikka Sorkio ei toteuttanut ministerinä suuria uudistuksia, hän esiintyi paljon ja tuli tunnetuksi muun muassa television kautta. Kauppaneuvoksen arvon saanut Sorkio palasi ministerikauden jälkeen Keskon johtajaksi ja toimi viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään 1971 sen noutotukku- ja teollisuusmyyntiosaston johtajana.

Sorkion puoliso vuodesta 1931 oli Helmi Sofia Mattila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Uola, Mikko: "Sorkio, Kaarle (1910–1978)", *Suomen kansallisbiografia, osa 9*, s. 201. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Valtioneuvoston ministerit: Sorkio (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Lisun kieli** (ꓡꓲ-ꓢꓴ) on Kiinassa, Myanmarissa ja Thaimaassa asuvien lisujen puhuma sinotiibetiläinen kieli.

Kielen puhujia on noin miljoona. Heistä yli 650 000 asuu Kiinassa Yunnanin koillisosassa ja Sichuanin lounaisosassa, lähes 300 000 Myanmarin koillisosassa, 35 000 Pohjois-Thaimaassa, tuhat Koillis-Intiassa ja muutama sata Laosissa.

Lisu kuuluu sinotiibetiläisten kielten tiibetiläis-burmalaisen haaran lolo-burmalaiseen ryhmään. Se jakautuu kolmeen päämurteeseen. Lähimmät sukukielet ovat lipho ja lolopho.

Kiinalaisiin merkkeihin perustuvilla tavumerkeillä kirjoitettua lisua.
Kieltä varten on kehitetty useita kirjoitusjärjestelmiä. Kristityt lisut käyttävät skotlantilaisen lähetyssaarnaajan James Outram Fraserin 1900-luvun alussa luomaa kirjaimistoa, Fraserin aakkosia. Mustan lisun murteen käyttämä Wang Renpon kiinan kirjoitusmerkkeihin ja muihin symboleihin perustuva tavukirjoitus on jäänyt lähes kokonaan pois käytöstä. Mustaa lisua varten 1950-luvulla luotu pinyiniin perustuva järjestelmä on sekin korvautumassa Fraserin aakkosilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 160. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. ↑  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 255. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.
3. 1 2  Graham Thurgood & Randy J. LaPolla (eds.): *The Sino-Tibetan Languages*, s. 222. London & New York: Routledge, 2003. ISBN 0-7007-1129-5.
4. ↑  Graham Thurgood & Randy J. LaPolla (eds.): *The Sino-Tibetan Languages*, s. 223. London & New York: Routledge, 2003. ISBN 0-7007-1129-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisu,[vanhentunut linkki] Bron: Ethnologfue - Languages of the World
**Lewis Melville**, oik. **Lewis Saul Benjamin** (1874–1932) oli brittiläinen kirjailija ja elämäkerturi. Hän kirjoitti elämäkertoja muun muassa kirjailija William Makepeace Thackeraystä ja Yrjö III:sta. Lisäksi Melville toimitti Thackerayn teoksia ja kirjoitti useita antologioita.

Melville syntyi Southwarkissa, ja hänen isänsä kuoli, kun Lewis oli vain muutamien kuukausien ikäinen. Melville yritti hetken uraa näyttelijänä, mutta tunnetuksi hän nousi kaksiosaisesta William Makepeace Thackeray -elämäkerrasta, joka julkaistiin vuonna 1899 Hän toimitti myös vuosina 1901–1907 Thackerayn teoksia ja kirjoitti elämäkerrat Yrjö III:sta, John Gaystä, Nell Gwynistä ja Beau Brummellista. Yrjö III -elämäkerta *Farmer George* nosti esille kuninkaan yksityiselämää ja persoonaa.

Melville meni vuonna 1904 naimisiin Helen Mina Purvisin kanssa. Lewis ja Helen kirjoittivat yhdessä useita antologioita, mutta heidän liittonsa päättyi avioeroon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lewis Melville *Jewish Virtual Library*. American-Israeli Cooperative Enterprise. Viitattu 12.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Rubinstein & Jolles & Rubinstein (toim.): *The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History*, s. 74. Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2011. ISBN 978-1-4039-3910-4. Google-kirjat (viitattu 12.10.2019).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Malesialainen keittiö**

Vierekkäin elävät malaijit, kiinalaiset ja intialaiset ovat kaikki antaneet oman osansa malesialaiseen keittiöön. Ruoissa käytetään muun muassa kiinalaisia raaka-aineita, kuten riisivermiselliä (hor fun) tai suolaista soijapapumaustetta (taucheo). Merkittävä esimerkki kahden kulinaarisen perinteen yhdistymisestä on myös nonyalaisten ruokakulttuuri. Nonyat ovat Perakansalmen lähituntumassa asuvia – kiinalaisten maahanmuuttajien ja malaijinaisten seka-avioliitoista syntyneitä kiinalaisia, jotka ovat ylpeitä keittotaidostaan. Nonyat ovat luoneet monia perinneherkkuja, erityisesti kakkuja ja muita jälkiruokia. 

Ruoka malaijikodissa syödään sormin lautaselta tai joskus banaaninlehdeltä. Arkiruoat ovat yksinkertaisia: iso kulho riisiä, pari curryruokalajia, hieman kasviksia ja erilaisia lisäkkeitä (sambal). Malaijikeittiö on saanut vaikutteita Indonesiasta, Intiasta ja Kiinasta mutta on silti hyvin omintakeinen. Chilejä käytetään hyvin runsaasti. Malesian länsirannikolla Portugalin entisessä siirtokunnassa Malakassa keittiö on eurooppalaistunut. 

Malaijit valmistavat ruoan yksinkertaisin menetelmin; curryt haudutetaan savi- tai alumiinipadassa, jossa on pyöreä pohja ja päällä pieni aukko. Nykyään tosiaan tavallinen kasari on yleistynyt monin paikoin. Kiinalaista keittiötä Malesiassa edustavat pikapaistetut ja höyrykypsennetyt ruoat. Suosittuja ovat muun muassa monet nuudeli- ja riisiruokalajit.

Lähteet
-------

* Jacki Passmore: Aasia, herkuttelijan keittiö. Porvoo, Helsinki, Juva: Werner Södeström Osakeyhtiö

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malesialainen keittiö** Wikimedia Commonsissa
**Pramod Sawant** (s. 24. huhtikuuta 1973) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Goan pääministerinä vuodesta 2019. Hänet on valittu Goan lainsäätäjäksi kahdesti vuosina 2012 ja 2017. Vuodesta 2017 alkaen hän toimi Goan osavaltioparlamentin puhemiehenä vuoteen 2019 asti. Hänen poliittinen uransa alkoi Intian kansanpuolueen nuorisojärjestössä.

Koulutukseltaan Sawant on ayurvedalääkäri. Hän on myös toiminut hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -vapaaehtoisjärjestön aktivistina. Mediatietojen mukaan järjestön jäsenyys vaikutti hänen valintaansa, osavaltion pääministeriksi, Intian kansanpuolueen johdon keskuudessa. Muina vaikuttavana asioina on pidetty hänen läheistä suhdettaan entiseen pääministeri Manohar Parrikariin sekä vaalipiiriä, josta hänet valittiin. Sawantin vaalipiiri on Goan kaivosaluetta, jonka toimeentuloa vaikeutti huomattavasti Intian korkeimman oikeuden toimeenpanema kaivamiskielto. Osavaltiohallitusta muodostaessaan Sawantin täytyi saada taaksensa Goassa vaikuttavia paikallisia puolueita, koska Intian kansanpuolueella ei ole enemmistöä parlamentissa. Saadakseen kahden pienpuolueen tuen Sawant teki niiden puheenjohtajista osavaltion varapääministereitä.

Sawantin vaimo on Intian kansanpuolueen naisjaoston Goan yksikön johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  From Ayurveda practioner to Goa CM: All you need to know about Pramod Sawant *India Today*.  19.3.2019. Viitattu 1.12.2019.
2. ↑  Parrikar Loyalist, RSS Man and New Goa CM: The Rise and Rise of Pramod Sawant *News18*.  19.3.2019. Viitattu 1.12.2019.
3. ↑  Phadke, Manasi: BJP’s Pramod Sawant, an RSS thoroughbred & ayurvedic doctor, sworn in as Goa CM *The Print*.  18.3.2019. Viitattu 1.12.2019.
4. ↑  Katakam, Anupama: Goa gets two deputy chief ministers *Frontline*.  19.3.2019. Viitattu 1.12.2019.
Prasonísi  
Πρασονήσι

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°06′51″N, 22°58′30″E, Loutráki-Perachóra-Ágioi TheódoroiKorinthia, PeloponnesosKreikka |
| Saariryhmä | 
Alkyonidiensaaret |
| Vesialue | 
Korintinlahti |
| Merialue | 
Joonianmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,014 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Prasonísi** (kreik. Πρασονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Alkyonidiensaariin ja sijaitsee Korintinlahden itäosassa. Saaren pinta-ala on noin 0,014 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasonísi kuuluu Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.

Prasonísi on Alkyonidiensaarista pienin. Sen itäpuolella sijaitsevat Glaronísi sekä saariryhmän suurin saari Zoodóchos Pigí, ja pohjoispuolella Daskalió.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Prassás** (kreik. Πρασσάς) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Prassás on osa Kallithéan kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 412 (vuonna 2011).

Prassás sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Iraklionista kaakkoon. Se on rakennettu noin 110 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän aiempi nimimuoto oli Pras(s)á. Aiemmin kylä kuului Néa Alikarnassóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Néa Alikarnassóksen kunnallisyksikköön.

Minolainen asutus
-----------------

Prassás on myös minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Kohteeseen kuuluu kaksi taloa, jotka tunnetaan tutkimuksessa kirjaimilla A ja B. Ne on ajoitettu kahteen vaiheeseen, protopalatsikaudelle MM I–II ja uudelle palatsikaudelle MM III – LM 1A. Alueella on ollut mahdollisesti useampiakin rakennuksia. Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1939–1940 Nikólaos Platónin johdolla. Niitä jatkettiin sotien jälkeen vuonna 1951.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Prassas, Settlement, Nea Alikarnassos *Greek Travel Pages*. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Πρασσάς *Κρήτη πόλεις και χωριά*. Viitattu 21.8.2017.
4. ↑  Prassa *Minoan Crete*. Viitattu 21.8.2017.
5. ↑  Mesominoan houses in Prassa *Tour in Crete: Archaeological Sites*.  Arkistoitu 7.9.2017. Viitattu 21.8.2017.
Gunther Cunningham vuonna 2007.
**Gunther Cunnigham** (19. kesäkuuta 1946 München, Saksa – 11. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Cunningham syntyi Saksassa yhdysvaltalaisen sotilaan ja saksalaisen äidin lapsena. Perhe muutti Yhdysvaltoihin Guntherin ollessa 10-vuotias. Cunnigham kävi Oregonin yliopistoa. Hän pelasi yliopiston joukkueessa tukimiehenä ja aloitti siellä myös valmentajanuransa vuonna 1969.

Ura valmentajana
----------------

Vuosina 1969–1980 Cunningham valmensi yliopistotasolla. Yhden Kanadassa vietetyn vuoden jälkeen NFL:n Baltimore Colts palkkasi hänet puolustuksen linjan valmentajaksi vuonna 1982. Tästä alkoi ura NFL:n apuvalmentajana San Diego Chargersissa, Los Angeles Raidersissa ja Kansas City Chiefsissä, jossa Cunnighamin koordinaattorina johtamat puolustukset olivat liigan huippua.

Vuonna 1999 Chiefs palkkasi Cunnighamin päävalmentajakseen. Päävalmentajaura päättyi kahden keskinkertaisen kauden jälkeen potkuihin. Kaudelle 2001 Cunnigham siirtyi Tennessee Titansin tukimiesten valmentajaksi, mutta palasi Kansas Cityyn vuonna 2004 puolustuksen koordinaattoriksi. Vuonna 2009 Titansissa Cunnighamin kanssa yhteistyötä tehnyt Jim Schwartz palkkasi Cunnighamin Detroit Lionsin puolustuksen koordinaattoriksi. Cunningham jatkoi Detroitissa vuoteen 2016 asti. Hän toimi viimeiset vuodet puolustuksen apuvalmentajana. Keväällä 2017 70-vuotias Cunningham, 35:n NFL-kauden jälkeen, siirtyi analyytikoksi Pro Football Focus-verkkosivulle.

Yksityiselämä
-------------

Gunther Cunnighamilla ja hänen vaimollaan Renéllä on kaksi lasta. Cunnighamista tuli Yhdysvaltojen kansalainen 6. huhtikuuta 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Ex-Chiefs Head Coach Gunther Cunningham Dies at Age 72 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Gunther Cunnigham (Arkistoitu – Internet Archive) Detroit Lions Viitattu 10.1.2013
3. ↑  Gunther Cunnigham Pro Football Reference Viitattu 10.1.2013
4. ↑   ESPN.com Viitattu 7.1.2018


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Marty Schottenheimer** | **Kansas City Chiefsin päävalmentaja**1999–2000 | Seuraaja:**Dick Vermeil** |
**Kassorola** on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Nianasso sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 65 kilometriä Sanista etelään. Kunnassa on 16 300 ja keskuskylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).

Kassorolan kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Kanieguén ja Kavan, lännessä Moribalan ja Tourakolomban, etelässä Koutialan piirin Zanfiguén ja Yorosson piirin Kiffosso I:n ja idässä Koumbian kuntiin. Seutu on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat miniankoja, fulbeja ja boboja.

Keskuskylän kautta kulkee Sanista Koutialaan johtava maantie RN13, josta haarautuu maantie RN14 Yorosson piirin Kouryyn. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa ja maapähkinää. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja sekä vähäisemmässä määrin hevoset, aasit ja siat. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin.

Kunnassa toimii kaksi julkista alakoulua, viisi kyläkoulua, yläkoulu, koraanikoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kahdeksan lukutaitokeskusta. Nianassossa on terveyskeskus. Vesihuollon tason on riittämätön.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.2.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.2.2018.
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kassorola 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 17.3.2016. Viitattu 23.2.2018.
**Dušan Moravčík** (s. 27. toukokuuta 1948 Bánov, Nové Zámkyn piiri, Nitran alue, Slovakia) on tšekkiläinen yleisurheilija, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa. Hän edusti seuratasolla Dukla Prahaa.

Moravčík saavutti Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa Tšekkoslovakian ennätysajalla 8.26,11. Hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi Münchenin olympialaisissa 1972. 5 000 metrillä hän karsiutui alkuerissä, vaikka juoksi ennätyksensä 13.40,4. Hän paransi maansa estejuoksuennätyksen aikaan 8.23,8 Prahassa syyskuussa 1972.

Moravčík sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kymmenenneksi Rooman EM-kilpailuissa 1974. Hän karsiutui saman lajin alkuerissä Montrealin olympialaisissa 1976 ja Prahan EM-kilpailuissa 1978. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli estejuoksussa kymmenes.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dušan Moravčík *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 13.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Dušan Moravčík Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Dušan Borković vuonna 2014
**Dušan Borković** (serb. Душан Борковић; s. 16. syyskuuta 1984 Pančevo, Serbian ST) on serbialainen kilpa-autoilija.

Borković aloitti uransa kartingissa vuonna 1994. Hän voitti Jugoslavian kartingmestaruuden kuudesti peräkkäin vuosina 1995–2000. Vuonna 2002 Borković siirtyi koppiautoihin, ja ajoi kuuden vuoden ajan Serbian kansallista mestaruussarjaa.

Vuosina 2010–2012 Borković kilpaili ylämäkiajossa sekä kotimaassaan että European Hill Climb Championship -sarjassa. Voitettuaan Euroopan-mestaruuden kaudella 2012, hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi takaisin rata-autoiluun ja ETCC-sarjaan.

Kaudella 2014 Borkovićista tuli ensimmäinen serbialainen kuljettaja WTCC-sarjassa. Hän ajoi Campos Racing -tallin Chevrolet Cruzella. Borković ylsi Japanin osakilpailun toisessa lähdössä Suzukassa toiseksi, saavuttaen uransa ensimmäisen WTCC-palkintokorokesijoituksen.

Borkovićin oli tarkoitus osallistua sarjaan myös kaudella 2015, mutta vetäytyi ensimmäisen kilpailuviikonlipun jälkeen. Hän palasi takaisin ETCC-sarjaan, ja voitti lopulta viisi lähtöä sekä luokkansa mestaruuden. Kaudella 2016 Borković kilpailee TCR International Seriesissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Viitattu 3.5.2016.
2. ↑  Campos Racing to run Chevrolet and SEAT *Motorsport.com.* Viitattu 3.5.2016.