recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hiukkaspäästöt** ovat pienistä kiinteän aineen hiukkasista koostuvaa ilmaan päässyttä saastetta. Nämä hiukkaset syntyvät esimerkiksi laivaliikenteessä joko polttoaineen palaessa tai kaasun vapautuessa ilmaan. On tutkittu, että laivaliikenteen hiukkaspäästöt ovat toiminnan laajuuteen nähden vastaavan suuruisia kuin kotitalouksien, tieliikenteen tai teollisuuden hiukkaspäästöt. Hiukkaspäästöjä voidaan vähentää savukaasupesurien ja suodattimien avulla. Hiukkaspäästöille on asetettu rajoituksia, jotka koskevat kulkuneuvoja ja energiantuotannon voimalaitoksia. Hiukkaspäästöt ovat ilman epäpuhtauksia, joista aiheutuu ihmisille terveyshaittoja.

Katso myös
----------

* Pienhiukkanen

Lähteet
-------

1. ↑  Anu Leena Koskinen: Suomalaiset tutkijat kulkivat laivojen savuvanojen perässä ja laskivat: Maailman laivaliikenteessä syntyy käsittämättömiä määriä hiukkaspäästöjä  11.1.2021. Yle. Viitattu 13.2.2024.
2. ↑  Hyvät ja pahat hiukkaset  233.9.2019. Maj ja Tor Nesslingin säätiö. Viitattu 13.2.2024.
3. ↑  Puunpoltto heikentää ilmanlaatua Helsingin seudun ympäristöpalvelut. Viitattu 13.2.2024.  [vanhentunut linkki]
**Krafton** on eteläkorealainen vuonna 2018 perustettu holdingyhtiö, joka on erikoistunut videopeleihin. Sen perusti vuonna 2007 perustettu tietokonepelien kehittäjä Bluehole, joka tunnetaan etenkin TERA (2011) ja PlayerUnknown’s Battlegrounds (2017) -peleistä.

Historia
--------

Bluehole perustettiin TERA-pelin kehittämistä varten ja se solmi 2008 sopimuksen pelin julkaisusta Koreassa ja Japanissa NHN:n kanssa ja perusti En Masse Entertainment -yhtiön ylläpitämään peliä Pohjois-Amerikassa. Euroopan julkaisusta sovittiin 2010 Frogster -yhtiön kanssa.
TERA julkaistiin tammikuussa 2011 Koreassa ja samana vuonna Japanissa. Taiwanin, Pohjois-Amerikan ja Euroopan palvelimet avattiin 2012. Pelin julkaisi Kiinassa Kunlun vuonna 2014 ja Venäjällä Destiny Development vuotta myöhemmin. Korean julkaisijaksi vaihtui 2016 Nexon.
Peli julkaistiin Playstation 4:lle ja Xbox Onelle 2018.
Bluehole lopetti TERA:n kehityksen 2022 ja Euroopan/Pohjois-Amerikan julkaisija Gameforge ilmoitti PC-version sulkeutuvan 30. kesäkuuta 2022.
TERA pyörii edelleen Xbox- ja PlayStation-konsoleilla.

Vuonna 2009 kuusi Blueholen työntekijää tuomittiin NCSoftin keskeneräisen Lineage III -pelin varastamisesta kun he lähtivät NCSoftilta. Entinen NCSoftilla työskennellyt tuotepäällikkö tuomittiin 18 kuukaudeksi vankeuteen ja kahden vuoden ehdonalaiseen.

Blueholen seuraava peli oli isometrinen action-RPG/MMO Devilian, jonka Trion Worlds julkaisi joulukuussa 2015.
Pelin palvelimet suljettiin maaliskuussa 2018 vähäisen pelaajamäärän vuoksi.

PlayerUnknown’s Battlegrounds julkaistiin 2017. Peliä kehittämään ja julkaisemaan perustettiin PUBG Corporation. Joulukuussa 2020 PUBG Corporation muuttaa nimensä PUBG Studiosiksi. 

Studion uusin peli oli Ascent: Infinite Realm (A:IR), jonka julkaisijana oli Kakao Games. Peli on MMO, jossa pääroolissa ovat pelaajien väliset taistelut ja taistelut ilmalaivoilla.
Pelin oli tarkoitus julkaista lännessä syksyllä 2018. Peli oli avoimessa beeta-testauksessa Koreassa joulukuussa 2017.
Beeta-testauksen jälkeen peli suunniteltiin pitkälti uudelleen ja sen julkaistu venyi vuosia ja se uuden nimen Elyon.

Peli julkaistiin lopulta Koreassa 10. joulukuuta 2020 ja Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa syksyllä 2021. Vielä ennen julkaisua peli muutettiin maksullisesta ilmaiseksi pelattavaksi, mikä viivytti julkaisua muutamia kuukausia.
Peli pyöri EU/NA-alueilla vajaan vuoden ennen kuin julkaisija ilmoitti sen sulkeutuvan 7. joulukuuta 2022. Peli suljettiin myös Koreassa 2. maaliskuuta 2023.

### Krafton

Marraskuussa 2018 Bluehole perusti Kraftonin toimimaan holding- ja emoyhtiöinä. Blueholen aiemmin omistamat studiot PUBG Studios, RisingWings, Striking Distance Studios, Dreammotion, Unknown Worlds, 5minlab toimivat Krafton Game Unionin alaisuudessa ja myös Bluehole on yksi Kraftonin tytäryhtiöistä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑  TERA developers guilty of stealing Lineage III assets *gamesindustry.biz*.  17.4.2012.
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Nutan Lele: PUBG Corp. Merges With KRAFTON Inc. To Become PUBG Studio *AFK Gaming*. Viitattu 24.7.2021. (englanniksi)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
**Geography Now** on yhdysvaltalaisen Paul Barbaton luoma YouTube-kanava, johon tehdään esittelyvideoita maailman itsenäisistä valtioista. Kanavalle lisätään videot Yhdistyneiden kansakuntien 193 jäsenmaasta englanninkielisessä aakkosjärjestyksessä. Ensimmäinen, Afganistanista kertova video ladattiin 15. lokakuuta 2014 ja helmikuussa 2024 kanava oli päässyt Venezuelaan.

Barbaton lisäksi jaksojen vakiintuneiksi henkilöiksi ovat muodostuneet Hannah Bamberg (kulttuuri), Arthur Napiontek (urheilu), Simon Morton, Noah Gildermaster (luonnonvarat ja ruoka), Kaleb Seaton (taiteilijanimellä Gary Harlow, eläimet) ja Keith Everett (musiikki).

Videot ovat saaneet kiitosta kohdemaiden paikallisilta medioilta, joissa maa esitellään kattavasti melko lyhyessä ajassa.

Esittelyvideot
--------------

Eri valtioiden esittelyvideot on jaettu kanavalla neljään osaan, poliittiseen maantieteeseen (*Political Geography*), luonnonmaantieteeseen (*Physical Geography*), väestöön (*Demographics*) ja kansainvälisiin suhteisiin (*Friend Zone*). Alun perin videot alkoivat valtion lipun esittelyllä, mutta toukokuussa 2016 ladatusta Kuuba-videosta alkaen liput on käsitelty erillisissä *Flag Friday* -videoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Which countries will you cover? *youtube.com*. Viitattu 19.10.2022.
2. ↑  Geography Now! Afghanistan *youtube.com*. Viitattu 19.10.2022.
3. ↑  Geography Now! VENEZUELA *youtube.com*. Viitattu 17.2.2024.
4. ↑  Geography Now! *IMDb*.  2023. Viitattu 16.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Informative video condenses everything about Japan into 16 minutes of pure gold *Japan Today*. Viitattu 16.1.2023. (englanniksi)
6. ↑  La France vue de l'extérieur *Télérama*.  9.12.2016. Viitattu 16.1.2023. (ranskaksi)
7. ↑  Geography Now lanceert uitlegvideo over Nederland *Metro*.  27.2.2019. Viitattu 16.1.2023. (hollanniksi)
8. ↑  Kako stranci vide BiH: Icar konzerve, piramide i tri jezika *Nezavisne novine*.  10.7.2015. Viitattu 16.1.2023. (serbiaksi)
9. ↑  Geography Now! CUBA (Flag Friday) *youtube.com*. Viitattu 19.10.2022.
Malin mangoja.
**Compagnie malienne des fruits** eli **Comafruits** on malilainen hedelmätuotteita valmistava yritys.

Mali on yksi Länsi-Afrikan suurimmista mangon tuottajista, mutta vain pieni osa sen tuotannosta viedään ulkomaille. Italialaisen Dino Ballestran vuonna 2009 perustama Comafruits tuottaa mangopyreetä Malin eteläosassa Sélinguéssa sijaitsevassa laitoksessa. Se saa hedelmät noin 3 000 pienviljelijältä ja työllistää 50 vakituista ja 460 kausityöntekijää. Yhtiö vie pyreetä Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan, jossa siitä valmistetaan hilloketta ja mehua.

Investointiyhtiö Edmond de Rothschild Groupin Moringa-rahasto osti tammikuussa 2020 40 prosenttia Comafruitsista. Investoinin turvin yhtiö aikoo laajentaa tuotantoaan ulkomaille vietäviin pakastettuihin mangopaloihin sekä kotimaassa myytäviin hedelmämehuihin. Hankkeeseen liittyy toinen Ballestran perustama yritys, juomia ja kivennäisvettä valmistava Société des boissons et eaux minérales du Mali (Sobema), josta Moringa osti 46 prosenttia vuonna 2019. Comafruits ja Sobema tarjoavat hedelmien ja vihannesten viljelijöille teknistä ja rahallista tukea ja kouluttavat heitä luomuviljely- ja ympäristöasioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Le groupe Rothschild en soutien de la mangue malienne *Jeune Afrique*.  3.9.2020. Viitattu 13.11.2020.
2. ↑  Mali: Moringa prend une participation de 46% dans SOBEMA *Financial Afrik*.  2.10.2019. Viitattu 13.11.2020.
3. ↑  ComaFruits & SOBEMA *Moringa*. Viitattu 13.11.2020.
**Grands Moulins du Mali** on malilainen elintarviketeollisuusyritys. Vuonna 1979 perustettu yhtiö on osa Achcar Mali Industrie (GIEAMI) -konsernia.

Grands Moulins du Mali muodostaa yli puolet GIEAMI:n liikevaihdosta. Se on yksi Malin suurimmista teollisuusyrityksistä. Yhtiön osakepääoma on 2,5 miljardia CFA-frangia. Sen hallitusta johtaa Gérard Achcar ja toimitusjohtajana työskentelee Cyril Achcar. Achcarit ovat libanonilais-malilainen liikemiesperhe.

Yhtiön tuotantolaitokset sijaitsevat Koulikoron lähellä Kayon kylässä. Ne tuottavat jauhoja, lastenruokaa, riisiä ja karjanrehua. GMM pyrkii käyttämään kotimaisia raaka-aineita ja se omistaa 80 prosenttia Dirén seudulla vehnää viljelevästä Compagnie Malienne de Développement de la Culture du Blé -yhtiöstä. Vuonna 2017 otettiin käyttöön puuvillaöljyn tuotantolaitos, joka korvaa aiemmin suljetun Huicoman tehtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Grand Moulins du Mali *GIEAMI*. Viitattu 26.12.2018.
2. ↑  «Panama papers» : Gérard Achcar, une fortune au Mali et une banque en Suisse *Le Monde*.  14.6.2016. Viitattu 26.12.2018.
3. ↑  CMDB *GIEAMI*. Viitattu 26.12.2018.
4. ↑  Grands Moulins du Mali: La ministre de l’élevage visite le site UAB *Maliweb*.  15.10.2018. Viitattu 26.12.2018.
Kaarle Wärri vuonna 1895. (Kuva K. E. Ståhlberg.)
**Kaarle Wärri**, joskus myös **Kaarlo Wärri** tai **Kaarlo Värri** (vuoteen 1864 **Ala-Jaakkola**; 23. helmikuuta 1839 Huittinen – 12. tammikuuta 1923 Pöytyä), oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies, joka toimi talonpoikaissäädyn valtiopäiväryhmän puhemiehenä.

Henkilöhistoria
---------------

Wärrin vanhemmat olivat ratsutilallinen Pertteli Ala-Jaakkola ja Liisa Wärri ja puoliso vuodesta 1864 Maria Justiina Saarelainen (k. 1932). Wärri oli maanviljelijä Pöytyällä vuodesta 1864. Siellä hän oli kunnallislautakunnan puheenjohtaja 1869–1878, kuntakokouksen puheenjohtaja 1878–1896 ja myöhemmin kunnanvaltuuston jäsen sekä Pöytyän kirkonisäntä 1883–1918. Kirkolliskokouksen jäsen Wärri oli 1876–1908 ja Loimaan ja Pöytyän säästöpankin hallituksen jäsen ja esimies 1866–1917. Hän toimi myös Pöytyän maamiesseuran pitkäaikaisena puheenjohtajana. Wärri ajoi vankasti suomen kielen asemaa, hän oli muun muassa Kansanvalistusseuran asiamies ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen. Rahalahjoituksen Wärri teki vielä ikämiehenä Suomen ensimmäiselle täysin suomenkieliselle yliopistolle, Turun yliopistolle.

Valtiopäivätyö
--------------

Wärri valittiin säätynsä nuorimmaksi valtiopäivämieheksi 1867, jotka järjestettiin suurena nälkävuonna, mutta ei enää valtiopäiville 1872. Syynä luottamuksen puutteeseen uskotaan olleen sen, että hän edusti ratsutilallisia, kun kihlakuntien valitsijakokouksissa suuri osa valitsijoista oli perintötalollisia. Wärri valittiin kuitenkin uudelleen kaikille seuraaville säätyvaltiopäiville 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Talonpoikaissäädyn puhemies hän oli kolmesti, 1894, 1897 ja 1899. Valtiopäivillä Wärri edusti Maskun, Loimaan ja Tyrvään tuomiokuntia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Kaarle Wärri Viitattu 7.2.2021.
2. 1 2  Vilén, Ari: Valtiopäivämies Kaarlo Wärri.  2009. Pöytyän kunta. Viitattu 18.5.2013.
3. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 308–312. Helsinki: Otava, 1926.

Aiheesta muualla
----------------

* Hanski, Jari: / Wärri, Kaarle (1839–1923). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Kaarlo Värrin syntymästä sata vuotta, Helsingin Sanomat, 23.02.1939, nro 52, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien talonpoikaissäädyn puhemiehet 1809–1906 |
| --- |
|  |
| 
* Pehr Klockars
	+ 1809
* Aukusti Mäkipeska
	+ 1863–1864
	+ 1867
	+ 1872
* Carl Johan Slotte
	+ 1877–1878
	+ 1882
	+ 1885
	+ 1888
	+ 1888
	+ 1891
* Kaarle Wärri
	+ 1894
	+ 1897
	+ 1899
* Kaarle Ojanen
	+ 1900
	+ 1904–1905
* Pekka Aulin
	+ 1905–1906

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ranskan tasavalta** 

Tämä artikkeli on osa Ranskan viidennen tasavallan poliittista elämää ja rakennetta koskevasta kokonaisuudesta

* Viides tasavalta
* Ranskan perustuslaki (1958)
* Ranskan perustuslakineuvosto

**Toimeenpanovalta**
* Ranskan tasavallan presidentti
* Ranskan pääministeri
* Ranskan hallitus

**Lainsäädäntövalta**
* Ranskan parlamentti:
	+ Ranskan kansalliskokous
	+ Ranskan senaatti

**Ranskan aluehallinto**
* Alueneuvosto (Ranska)
* Yleisneuvosto (Ranska)
* Ranskan departementit
* Ranskan arrondissementit
* Ranskan kantonit
* Ranskan kunnat

**Viidennen tasavallan vaalit**
* Ranskan presidentinvaalit
* Ranskan kansalliskokouksen vaalit
* Ranskan senaatin vaalit
* Ranskan aluevaalit
* Ranskan kantonivaalit
* Ranskan kunnallisvaalit
* Ranskan kansanäänestykset

**Ranskan puolueet**

**Ranskan perustuslaki** **vuodelta 1958** on 4. lokakuuta 1958 hyväksytty Ranskan historian viidennen tasavallan perustuslaki. Sen perusteella on järjestetty tasavallan erilaiset instituutiot ja toimivaltuudet. Perustuslaki pohjaa oikeutensa demokratiaan: kansan hallitus, kansan valtuudella ja kansaa varten.

Perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä 28. syyskuuta 1958 suurella äänten enemmistöllä. Enemmistö oli hyvin laaja, jos sitä verrataan neljännen tasavallan perustaneeseen vuoden 1946 kansanäänestykseen. Sittemmin perustuslakia on muutettu (vuoden 2009 alkuun mennessä) kaikkiaan kuusitoista kertaa, joka kansalliskokouksen ja senaatin yhteisistunnossa, jota kutsutaan nimellä Congrès, tai suoraan kansalta kysytyn kansanäänestyksen kautta.

Perustuslain johdanto viittaa muihin perustavanlaatuisiin teksteihin: Ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistukseen, joka annettiin 26. elokuuta 1789, 27. lokakuuta 1946 hyväksytyn perustuslain esipuheeseen sekä vuoden 2004 ympäristöjulistukseen. Nämä tekstit kuten myös tasavallan lakien takaamat perusperiaatteet muodostavat yhdessä Perustuslakikokonaisuuden.

Ranskan perustuslakineuvosto (*Conseil constitutionnel français*) selvittää pyydettäessä kaikkien lakien yhteensopivuuden perustuslain kanssa. Myös jokainen tuomari on velvollinen toteuttamaan perustuslain määräyksiä oikeudenkäytössään.

Lyhyesti
--------

Vuoden 1958 perustuslaki luotiin, koska Ranskan piti päästä Algerian sodasta ja sen erityinen piirre on paluu vahvaan toimeenpanovaltaan. Perustuslain kirjoittamiseen vaikutti erittäin voimakkaasti pääministeri Michel Debré, joka halusi Britannian mallin mukaista vahvaa pääministeriä. Myös kenraali Charles de Gaulle vaikutti voimakkaasti näkemyksillään asiaan, sillä hän halusi tehdä tasavallan presidentistä keskeisen vallankäyttäjän. Viidennen tasavallan perustuslakiin on vaikuttanut voimakkaasti de Gaullen Bayeux’ssa 6. kesäkuuta 1946 pitämä puhe.

Lähdeviitteet
-------------

1. ↑  Vuoden 1958 äänestyksessä lakia kannatti 81,69 % äänestäneistä ja äänestämättä jätti 19,37 % äänioikeutetuista. Vuoden 1946 perustuslaki sai taakseen 53,24 % äänestäneistä ja äänioikeuttaan ei käyttänyt 32,38 % äänioikeutetuista.
Jari Aula Helsingin kirjamessuilla 2010.
**Jari Aula** (s. 29. tammikuuta 1961 Rovaniemi) on suomalainen radiokuuluttaja, toimittaja ja kääntäjä. Hän on opiskellut venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja myöhemmin muun muassa slavistiikkaa (länsi- ja eteläslaavilaiset kielet ja kulttuurit). Koulutukseltaan Aula on filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on opiskellut myös ulkomailla, muun muassa 1980-luvulla silloisessa Leningradin valtiollisessa yliopistossa ja myöhemmin myös Prahassa (Kaarlen yliopisto) sekä Bratislavassa. Aula on auktorisoitu venäjän, ukrainan, tšekin ja slovakin kääntäjä. Lisäksi hän hallitsee slaavilaisista kielistä muun muassa puolaa, bulgariaa ja sorbia.

Jari Aula on toiminut kuuluttajana Yleisradion suomenkielisillä radiokanavilla vuodesta 1982 ja nykyään hän on Yle Radio 1:n kuuluttaja. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia, muun muassa Tuntematon Venäjä -radiosarjaa ja Eurooppalaisia puheenvuoroja -otsakkeen alle. Keväällä 2022 alkoi Aulan nykyinen viikoittaissarja Kielen päällä, joka käsittelee kieleen liittyviä asioita.

Aula on suomentanut muun muassa Slovakian tunnetuimpiin runoilijoihin kuuluvan Miroslav Válekin runokokoelmat *Dotyky* (*Kosketuksia*, 2009) sekä *Milovanie v husej koži* & *Nepokoj* (*Rakastelua kananlihalla* & *Rauhattomuutta* 2014) sekä Jiří Dědečekin haikuja (2012). Lisäksi Aula on lukenut pitkään äänikirjoja. Hän sai Sokeain Ystävien tiedonvälityspalkinnon 2011 lukemastaan 770 äänikirjasta ja lähes 10 000 äänitetystä lukutunnista.

Käännökset
----------

* Válek, Miroslav: *Kosketuksia.* Kampus Kustannus 2009. ISBN 978-951-9113-81-4
* Válek, Miroslav: *Rakastelua kananlihalla. Rauhattomuutta.* Kampus Kustannus 2014. ISBN 978-951-9113-90-6

Lähteet
-------

* Suomalaiset kääntäjät – Finska translatorer: Jari Aula
* 
* 
* Jari Aulan toimittamien radio-ohjelmien listaus Yle Areenassa
* Kuuluttaja Jari Aula – 40 vuotta radioäänenä (haastattelu Yle Areenassa)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Goleniówin piirikunta** (puol. *powiat goleniowski*) on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 82 421. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Goleniów, Maszewo, Nowogard, Osina, Przybiernów sekä Stepnica. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Goleniówin kaupunki.

Goleniówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 37,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Goleniówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,2 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Goleniówin piirikunnassa oli 82 421 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 81 722 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 80 453 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,6 prosenttia, työikäisten 61,3 prosenttia ja eläkeikäisten 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 757 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat goleniowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 25.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Goleniowski Association of Polish Counties. Viitattu 25.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Zachodniopomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 25.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat goleniowski (PDF) Szczecinin tilastokeskus. Viitattu 25.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 25.11.2020. (puolaksi)

Länsi-Pommerin voivodikunnan vaakunaLänsi-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupunki: Szczecin**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Białogard | Choszczno | Drawsko Pomorskie | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień Pomorski | Kołobrzeg | Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Szczecinek | Świdwin | Wałcz

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Barlinek | Barwice | Biały Bór | Bobolice | Borne Sulinowo | Cedynia | Chociwel | Chojna | Czaplinek | Człopa | Darłowo | Dębno | Dobra | Dobrzany | Drawno | Dziwnów | Golczewo | Gościno | Ińsko | Kalisz Pomorski | Karlino | Lipiany | Maszewo | Mielno | Mieszkowice | Międzyzdroje | Mirosławiec | Moryń | Nowe Warpno | Nowogard | Pełczyce | Płoty | Polanów | Połczyn-Zdrój | Recz | Resko | Sianów | Stepnica | Suchań | Trzcińsko-Zdrój | Trzebiatów | Tuczno | Tychowo | Węgorzyno | Wolin | Złocieniec

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Koszalin | Szczecin | Świnoujście

**Piirikunnat:**   

Białogard | Choszczno | Drawsko | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień | Kołobrzeg | Koszalin | 
Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Świdwin | Szczecinek | Wałcz
Lascăr Catargiu, D. Williamin piirros vuodelta 1881.
**Lascăr Catargiu** (13. marraskuuta 1823 Iași, Moldavia – 11. huhtikuuta 1899 Bukarest) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Romanian pääministerinä neljä kertaa vuosina 1866, 1871–1876, 1889, 1891–1895.

Catargiusta tuli vuonna 1858 jäsen niin sanottuun ad hoc -divaaniin, joka oli perustettu päättämään Moldavian ja Valakian ruhtinaskuntien tulevasta hallinnosta. Vuonna 1859 konservatiivit kannattivat häntä Moldavian ruhtinaaksi, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Moldavian ja Valakian yhdistyttyä Romanian ruhtinaskunnaksi Catargiu osallistui ensimmäisen ruhtinaan Alexandru Ioan Cuzan syrjäyttämiseen ja Hohenzollern-Sigmaringen-sukuisen Kaarle I:n valitsemiseen tämän tilalle. Catargiu kuului helmikuusta toukokuuhun 1866 Romaniaa hallinneeseen kolmijäseniseen valtionhoitajakuntaan. Kaarle I:n noustua valtaistuimelle toukokuussa 1866 Catargiu nimitettiin pääministeriksi, mutta hän joutui väistymään jo saman vuoden heinäkuussa.

Kuningasta vastaan suuntautuneiden levottomuuksien riehuessa Romaniassa Catargiu nimitettiin toisen kerran pääministeriksi vuonna 1871 ja tällä kertaa hän pysyi vallassa viisi vuotta. Vuosina 1876–1888 hän oli oppositiossa ja arvosteli hyvin jyrkästi tuolloin vallassa olleita liberaaleja. Liberaalien hallinto yritti myös asettaa hänet ja hänen entisen hallituksensa syytteeseen. Catargiu oli vuodesta 1880 konservatiivien johtaja ja hän edesauttoi liberaalin Ion Brătianun syrjäyttämistä pääministerin paikalta vuonna 1888. Catargiu oli sen jälkeen itse vielä kahdesti pääministerinä, huhtikuusta marraskuuhun 1889 ja joulukuusta 1891 lokakuuhun 1895. Hänen viimeinen hallituksensa toteutti joitain maltillisia taloudellisia ja maanomistusta koskeneita uudistuksia. Hän johti konservatiivipuoluetta kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lascăr Catargiu (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.9.2015.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1905), s. 1292 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 6.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lascăr Catargiu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Risto Hölttä vuonna 1969.
**Risto Veli Hölttä** (31. heinäkuuta 1911 Mikkelin maalaiskunta – 17. heinäkuuta 1998 Kuopio) oli suomalainen varatuomari, kaupunginjohtaja ja vuosina 1966–1978 Kuopion läänin maaherra. Hän kuului Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL).

Höltän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Hölttä ja Ida Maria Kurvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta vuonna 1930, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1943.

Hölttä toimi Mikkelin lääninrikospoliisin komisariona 1938–1943, Mikkelin poliisimestarina 1943–1945 ja liikkuvan poliisin tarkastajana 1945–1948. Hänet nimitettiin huhtikuussa 1948 kommunistien hallitseman valtiollisen poliisin apulaispäälliköksi, missä virassa hän toimi saman vuoden loppuun, jolloin koko Valpo lakkautettiin. Hölttä oli muun muassa kuulustelijana asekätkentäjutussa, jonka epäiltyjä istutettiin vuosikausia pidätettyinä tai turvasäilössä. Hölttä liittyi Suomen Kommunistinen Puolueen (SKP) jäseneksi vuoden 1949 lopulla. Hän toimi asianajajana ja vasemmistolaisen Ihmisoikeuksien säätiön lakiasiaintoimiston hoitajana vuosina 1949–1956.  Hölttä muun muassa edusti oikeudessa vuoden 1949 Kemin veritorstain yhteydessä mellakoinnista syytettyjä työläisiä. Hänen roolinsa Kemin tapahtumissa oli kuitenkin isompi: SKP oli lähettänyt keskeiset toimijansa Kemiin johtamaan mellakoita.

Hölttä toimi Kemin kaupunginjohtajana vuosina 1956–1966, minkä jälkeen hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi. Puoluekantansa herättämistä ennakkoluuloista huolimatta hän onnistui luomaan hyvät suhteet lääninsä eri intressiryhmiin. Hölttä jäi eläkkeelle elokuun alussa 1978.

Hölttä oli naimisissa 1932–1968 Helmi Katriina Luukkasen (k. 1968) kanssa ja vuodesta 1969 lainopin kandidaatti Marja Leena Mantereen kanssa, jonka isä oli Höltän edeltäjä, maaherra Erkki Mantere.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oili Tolvanen: Maaherra Risto Hölttä (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 11.8.1998. Viitattu 21.6.2018.
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1978 (Projekt Runeberg)
3. 1 2  Uola, Mikko: *Unelma kommunistisesta Suomesta 1944–1953*, s. 97–98, 185, 355. Helsinki: Minerva Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-492-768-0.
4. ↑  Kojo, Pauli: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 96. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuopion läänin maaherrat ja kuvernöörit (1831–1997) |
| --- |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) | 
* Sackleen (1831–1833)
* Ramsay (1833–1854)
* Federley (1854–1855)
* Furuhjelm (1855–1862)
* Antell (1862–1866)
* von Essen (1866–1873)
* von Kraemer (1873–1884)
* Järnefelt (1884–1888)
* Aminoff (1888–1899)
* Åkerman (1899-1900)
* Krogius (1900–1903)
* Bergh (1903–1905)
* Stenius (1905–1911)
* Tawaststjerna (1911–1913)
* Spåre (1913-1917)

 | Kuopion läänin vaakuna |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* von Hellens (1917–1918)
* Ignatius (1918–1940)
* Heikkinen (1940–1950)
* Riikonen (1950–1960)
* Mantere (1960-1966)
* Hölttä (1966–1978)
* Hjerppe (1978–1993)
* Martikainen (1993–1997)

 |

 |
Mithra suorittaa tauroktonian (Museo Archeologico Venezia) 
**Mithra** eli **Mitra** oli muinaispersialainen, alkujaan intialainen jumala, jonka on Intiassa katsottu edustaneen planeetta Venusta sekä aamu- että iltatähtenä. Varhaisimpia mainintoja Mithrasta on vuodelta 1380 eaa. olevassa Heettiläisten kuninkaan Suppiluliuma I:n ja Mitannin kuninkaan Mativatsan välisessä rauhansopimuksessa.

Persiassa Mithra alkoi identifioitua aurinkoon, ja kultissa ainakin palvottiin Voittamatonta Aurinkoa *(Sol invictus),* joka tradition mukaan oli myös Konstantinus Suuren uskonto ennen kääntymistä kristityksi.

Mithran palvonta levisi Rooman valtakuntaan sotilaiden mukana tasavallan ajan lopulla eli ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Roomassa Mithra esitettiin tappamassa härkää, joka symboloi kuuta. Tämä vastasi Mithran asemaa Venuksena eli aamutähtenä.

Yhtäläisyydet kristinuskoon
---------------------------

Mithran kulttiin kuului jumalan syntymäpäivän vietto 25. joulukuuta. Tapahtumaa todistivat paimenet kedolla. Kultin jäsenille suoritettiin kaste ja he osallistuivat pyhään ehtoolliseen.

Katso myös
----------

* Mithralaisuus

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo: *Uusi antiikin historia.* Otava, 2011. ISBN 978-951-1-21594-3.
* Forsman, Jaakko ym. (toim.): *Pieni Tietosanakirja, 3. osa*. Otava, 1927. Teoksen verkkoversio.
* Mustakallio, Katariina: *Uskonto ja yhteisö antiikin Roomassa*. Helsinki: Gaudeamus, 2011. ISBN 978-952-495-061-9.
* von Simson, Georg: Zum Ursprung der Götter Mitra und Varuna.  *Indo-Iranian Journal*, 1997, 41. vsk, nro 1, s. 1-35. Artikkelin verkkoversio.
* Thieme, Paul: The 'Aryan Gods' of the Mitanni Treaties.  *Journal of the American Oriental Society*, 1960, s. 301–317. Artikkelin verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Thieme 1960
2. ↑  von Simson 1997; Forsman 1927
3. 1 2  Mustakallio 2011, 120
4. ↑  Castren 2011 s. 471
5. ↑  von Simson 1997
**Päärautatieaseman kävelytunneli** (myös nimellä *Ratapihan alikulkukäytävä*) on Helsingin päärautatieaseman ratapihan alittava 185 metriä pitkä tunneli, joka yhdistää toisiinsa Elielinaukion ja Kaisaniemen puiston. Se valmistui toukokuussa 2000 helpottamaan aseman läpikulkua. Tunnelin suunnitteli arkkitehti Jarmo Maunula, ja sen rakentaminen maksoi 40 miljoonaa markkaa.

Tunnelista pääsee portailla ja hisseillä kaikille aseman laitureille. Tunnelin itäpäässä on luiska mutta länsipäässä vain hissit ja portaat. Pyöräily tunnelissa on kielletty. Seinät on kaakeloitu, mikä helpottaa graffitien ja muiden töhryjen puhdistamista.

Kävelytunneli sijaitsee suoraan Kaisantunnelin eteläpuolella, ja Kaisaniemen puiston puoleisessa päässä tunneleilla on yhteinen sisäänkäynti. Kaisantunnelin on määrä avautua keväällä 2024.

Katso myös
----------

* Asematunneli

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pohjanpalo, Olli: Rautatieaseman kävelytunneli aukeaa tiistaina *Helsingin Sanomat*.  28.4.2000. Viitattu 29.1.2024.
2. 1 2 3  Mustonen, Pertti & Rytilä, Pekka: *Kaupunkiratakirja 2002 : Helsinki - Huopalahti - Leppävaara*, s. 149. Helsingin kaupunki, Espoon kaupunki, Ratahallintokeskus, 2002. ISBN 951-718-876-5.
3. ↑  Thynell, Tuulia: Tämä tunneli Kaisaniemen puistosta Elielinaukiolle on nyt valtava soitin, joka toistaa kaupungin elämää ja junien rytmiä – katso video *Yle*.  2.11.2020. Viitattu 29.1.2024.
**Zacharias Ursinus** (saksankielinen nimi **Baer**) (18. heinäkuuta 1534 Breslau – 6. toukokuuta 1583 Neustadt an der Haardt) oli saksalainen reformoitu teologi ja yksi Heidelbergin katekismuksen laatijoista.

Elämä
-----

Ursinus opiskeli vuodesta 1550 lähtien Wittenbergin yliopistossa, jossa hänestä tuli Philipp Melanchthonin läheinen oppilas. Vuosina 1557–1558 pääasiassa Etelä-Saksaan ja Sveitsiin suuntautuneen opintomatkan aikana, jolloin hän opiskeli teologiaa Genevessä Jean Calvinin johdolla ja hepreaa Pariisissa Jean Mercierin johdolla, hän kuitenkin vakuuttui täysin kalvinistisesta opista. Vuonna 1558 hänet kutsuttiin Elisabeth-koulun opettajaksi Breslauhun, mutta hän joutui jättämään tämän paikan jo vuonna 1560 reformististen näkemystensä vuoksi. Vuonna 1561 Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik III nimitti hänet teologian professoriksi Heidelbergiin, jossa hän toimi vaikutusvaltaisena yliopiston opettajana, saarnaajana ja kirjailijana. Pfalzin kirkkojärjestys ja Heidelbergin katekismus ovat pääasiassa hänen ja hänen ystävänsä Caspar Olevianuksen laatimia. Kun luterilaismielinen vaaliruhtinas Ludvig VI tuli valtaan vuonna 1576, Ursinus joutui jättämään professuurinsa vuonna 1577, jonka hän vaihtoi opettajan virkaan Neustadtissa. Hänen viimeinen suuri saavutuksensa oli luterilaisten tunnustuskirjojen kriittinen tarkastelu vuodelta 1581. Hänen muut teoksensa julkaistiin vuosina 1587–1589, ja hänen poikansa ja kaksi hänen oppilastaan, David Pareus ja Quirinius Reuterus, toimittivat niistä täydellisemmän painoksen vuonna 1612.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zacharias Martire Ursinus *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 21.10.2022.
2. 1 2  Zacharias Ursinus *Nordisk familjebok*.  1921. Viitattu 21.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gorzówin piirikunta** (puol. *powiat gorzowski*) on Puolan piirikunta Lubuszin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 71 836. Piirikunta jakautuu Kostrzyn nad Odrąn kaupunkikuntaan ja kuuteen maalaiskuntaan (Bogdaniec, Deszczno, Kłodawa, Lubiszyn, Santok sekä Witnica). Hallintokeskus Gorzów Wielkopolski on piirikuntatason kaupunki eli se ei kuulu piirikuntaan.

Gorzówin piirikunnan pinta-alasta 44,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Gorzówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 3,6 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Gorzówin piirikunnassa oli 71 836 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 69 817 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 79 814 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19,3 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 18,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,1 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 606 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat gorzowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 9.12.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Gorzowski Association of Polish Counties. Viitattu 9.12.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Lubuskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 9.12.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat gorzowski (PDF) Zielona Góran tilastokeskus. Viitattu 9.12.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 9.12.2020. (puolaksi)

Lubuszin voivodikunnan vaakunaLubuszin voivodikunta
**Pääkaupungit: Gorzów Wielkopolski** ja **Zielona Góra**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Nowa Sól | Żary | Żagań | Kostrzyn nad Odrą | Gubin | Gozdnica | Łęknica | Otyń

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Świebodzin | Międzyrzecz | Sulechów | Słubice | Lubsko | Wschowa | Szprotawa | Krosno Odrzańskie | Drezdenko | Sulęcin | Strzelce Krajeńskie | Skwierzyna | Kożuchów | Witnica | Rzepin | Nowogród Bobrzański | Zbąszynek | Sława | Jasień | Bytom Odrzański | Czerwieńsk | Ośno Lubuskie | Babimost | Iłowa | Kargowa | Małomice | Dobiegniew | Nowe Miasteczko | Cybinka | Torzym | Trzciel | Lubniewice | Szlichtyngowa

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Gorzów Wielkopolski | Zielona Góra

**Piirikunnat:**   

Gorzów | Krosno Odrzańskie | Międzyrzecz | Nowa Sól | Słubice | Strzelce-Drezdenko | Sulęcin | Świebodzin | Wschowa | Żagań | Żary | Zielona Góra
**Virtsaputki** eli *urethra* tai *uretra* on putkimainen elin, jonka kautta virtsa poistuu elimistöstä. Lisäksi miehen ja useimpien muiden nisäkäsurosten siemenneste poistuu elimistöstä virtsaputken kautta.

Ihmisen virtsaputken anatomiaa
------------------------------

Virtsaputki on sileästä lihaskudoksesta, sidekudoksesta ja limakalvosta koostuva putkimainen elin, joka alkaa virtsarakosta ja päättyy kehon ulkopinnalle sukupuolielinten alueelle. Virtsaamista hallitaan virtsaputken toimintaa säätelevän virtsaputken sulkijalihaksen, *musculus sphincter urethrae*, avulla.

### Miehen virtsaputki

Miehen virtsaputken suu.
Noin 20–25 cm pitkä virtsaputki alkaa virtsarakon alaosasta ja kulkee ensin eturauhasen, sitten lantion lihasten ja lopulta siittimen läpi virtsaputken paisuvaisen sisällä. Virtsaputken suu sijaitsee siittimen päässä, terskan kärjessä. Eturauhasessa siemenjohtimet yhtyvät virtsaputkeen, samoin eturauhasen alapuolella sijaitseva bulbouretraalirauhanen liittyy virtsaputkeen.

### Naisen virtsaputki

Naisen virtsaputken suu.
Noin 3–5 cm pitkä virtsaputki alkaa virtsarakon alaosasta ja kulkee lantion lihasten läpi. Virtsaputken suu avautuu hävyn seudulle, häpykielen ja emättimen väliin.

Sairaudet
---------

Virtsaputken yleisimpiin sairauksiin kuuluu virtsaputken tulehdus, *urethritis* eli *uretriitti*, joka on yleinen syy kivulle virtsatessa. Naiset saavat miehiä paljon helpommin virtsarakkotulehduksen eli *kystiitin*, koska heidän rakkoa tulehduksilta suojaava virtsaputkensa on paljon lyhyempi kuin miehillä. 

Virtsaputken ahtauma, *strictura urethrae*, voi aiheutua iskusta tai tulehduksesta. Nämä ovat miehillä yleisempiä pitemmän virtsaputken vuoksi.

Virtsarakon ekstrofiassa virtsaputki ja -rakko ovat jääneet sulkeutumatta.

Virtsaputken syöpä on erittäin harvinainen.

Virtsaputkessa voi esiintyä myös virtsakiviä.

Katso myös
----------

* Virtsarakko
* Virtsa
* Siemenneste
* Siitin
* Häpy

Lähteet
-------

* Virtsaputki Solunetti.fi

### Viitteet

1. ↑  Marvalee H. Wake. *Hyman’s Comparative Vertebrate Anatomy*. University of Chicago Press, 583–. ISBN 978-0-226-87013-7. Viitattu 27.5.2019.
2. ↑  Olof Alfthan & Mirja Ruutu: *Urologia*, s. 26. Kandidaattikustannus, 1990. ISBN 9518951020.
3. ↑  Rinnekoti.fi: Rakkoekstrofia, Kloakaekstrofia, Epispadia[vanhentunut linkki]
4. ↑  Urethral Cancer: eMedicine Urology
5. ↑  Terveyskirjasto: Virtsakivitauti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Virtsaputki** Wikimedia Commonsissa
Gregor Deschwanden
**Gregor Deschwanden** (s. 27. helmikuuta 1991) on sveitsiläinen mäkihyppääjä. Hän edustaa Horwia.

Mäkihypyn maailmancupissa Deschwanden kilpaili ensimmäisen kerran Willingenissä helmikuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa joulukuussa 2012 oltuaan 30:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Klingenthalissa joulukuussa 2023 oltuaan toinen.

Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Deschwanden sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, normaalimäen kilpailussa 41:nneksi ja suurmäen kilpailussa 43:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäessä 14:s ja normaalimäessä 25:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 14:nneksi, suurmäessä 17:nneksi ja joukkuemäessä kymmenenneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli normaalimäessä 33:s, suurmäessä 35:s ja joukkuekilpailussa kymmenes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäessä 29:nneksi ja suurmäessä 36:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä 20:s, normaalimäessä 24.s ja joukkuemäessä seitsemäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 17:nneksi ja suurmäessä 22:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäessä 19:s.

Deschwanden on sijoittunut lentomäen MM-kilpailuissa 23:nneksi Harrachovissa 2014, 30:nneksi Kulmissa 2016 ja 34:nneksi Oberstdorfissa 2018 sekä joukkuekilpailussa kuudenneksi 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gregor Deschwanden Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentajana toiminutta everstiluutnanttia. Ilmavoimien komentajana toiminut Torsten Aminoff on eri henkilö.*
**Torsten Carl Otto Aminoff** (2. maaliskuuta 1874 Hamina – 7. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, joka komensi sisällissodan aikana valkoisten puolella Seinäjoen Krenatööripataljoonaa.

Torsten Aminoffin vanhemmat olivat kielitieteilijä Torsten Gustaf Aminoff ja Elisabeth Johanna Maria Aminoff. Torsten Aminoff valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1894 ja palveli Suomen kaartissa aliluutnanttina 1894–1898 sekä luutnanttina 1898–1902. Jätettyään sotilasuran hän työskenteli muutaman vuoden Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Viipurin tupakkatehtaan palveluksessa. Aminoff työskenteli Helsingin poliisilaitoksessa 1906–1907 ja toimi Tampereen poliisimestarina 1907–1911, mutta hänet erotettiin hänen kieltäydyttyään toimeenpanemasta erästä kenraalikuvernöörin määräystä. Sen jälkeen hän oli apulaisjohtajana Yhdyspankin konttoreissa Pietarsaaressa 1912–1914, Hangossa 1914–1917 sekä Oulussa 1917–1918.

Sisällissodan puhjettua Aminoff liittyi valkoisiin joukkoihin ja toimi Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentajana. Aminoffin pataljoona osallistui Jämsän ryhmän osana muun muassa tärkeään Länkipohjan taisteluun maaliskuussa 1918. Sitä seuranneessa Oriveden taistelussa Aminoffin joukot onnistuivat valtaamaan Oriveden aseman ja siten saartamaan Vilppulan rintaman punaiset selustan puolelta. Aminoff ylennettiin helmikuussa 1918 majuriksi ja huhtikuun alussa everstiluutnantiksi. Sisällissodan jälkeen hän oli vuonna 1919 lyhyesti Suomen valkoisen kaartin vt. komentajana, mutta palasi sen jälkeen siviiliin. Hän johti Yhdyspankin konttoria Turussa 1919–1921 ja Viipurissa 1921–1941. Viimeksi hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajana 1943–1945.

Aminoffin puolisona oli vuodesta 1907 Gerda Maria Hornborg. Heidän poikiaan olivat historiantutkija Torsten G. Aminoff ja yritysjohtaja Carl Göran Aminoff.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Aikalaiskirja* (1934), s. 32 Runeberg.org.
2. 1 2 3 4 5  *Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, vol. 1, A-G* (1954): Torsten Carl Otto Aminoff. (ruotsiksi)
3. ↑  Erkki Kantolahti: Länkipohjan taistelu 16.3.1918 Längelmäen kunta. Viitattu 31.12.2016.
4. ↑  Pertti Haapala & Tuomas Hoppu (toim.): *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 185–187. WSOY, Helsinki 2009.
5. ↑  HORNBORG (av Aminoff) Gerda Maria. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
6. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 46 Runeberg.org.
**Jaakko** (**Jeppe**) **Abrahaminpoika Djäkn** (myös **Jakob Abrahaminpoika Diekn**; k. n. 1410) oli linnanpäällikkö ja Suomen laamanni. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka nimitettiin laamannin virkaan.

Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilainen nimitti Djäknin laamanniksi Varsinais-Suomen säätyjen ja kirkon edustajien pyynnöstä vuonna 1386 edellisen laamannin Bo Joninpoika Gripin kuoltua. Tätä ennen Djäkn oli toiminut Turun linnaläänin, Satakunnan sekä Porvoon voutikuntien voutina. Hän rakennutti Kastelholman linnan sekä varustuksia Satakuntaan ja Itä-Uudellemaalle.

Kuningatar Margareetan ja Albrektin välisessä valtataistelussa Djäkn edisti Suomen ja omia etujaan. Hän kannatti Albrektia, mutta säilytti asemansa vielä jonkun aikaa, vaikka Albrekt kukistuikin. Djäkn siirtyi ensin Margareetan kannattajaksi, mutta vaihtoi myöhemmin puolta Margareetaa vastustaneen Knut Bonpoika Gripin puolelle.

Djäkn joutui lähtemään Tallinnaan 1390-luvun lopussa, kun Margareeta vakiinnutti asemansa. Djäkn jätti tällöin laamannin viran, Turun linnan päällikkyyden ja Suomessa omistamansa merkittävät maa-alueet. Hän vieraili Suomessa vuonna 1402, mutta asettui asumaan Tallinnaan. Djäkn keräsi suuren omaisuuden, jonka hän siirsi Lyypekkiin ja Tallinnaan. Hän oli elossa vielä 13. kesäkuuta 1406, mutta varmasti kuollut 21. kesäkuuta 1412. Djäknin ensimmäinen vaimo oli Katarina Haraldsdotter, Harald Larssonin tytär. Katarinan perinnönjako pidettiin 6. kesäkuuta 1386. Djäknin toisen vaimon nimi oli Helena. Helena mainitaan vuosina 1401–1414. Jakobilla oli kolme tytärtä ja yksi poika.

Lähteet
-------

* *Suuri henkilökirja*. WSOY, 2001. ISBN 951-0-26140-8.
* Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*. Juva: WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Diekn, Jakob Abrahaminpoika *Suomen kansallisbiografia*. Viitattu 12.7.2023.
2. ↑  Jeppe djäkn - Svenskt Biografiskt Lexikon *sok.riksarkivet.se*. Riksarkivet. Viitattu 19.3.2019. (ruotsiksi)
3. ↑  84 (Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden) *runeberg.org*.  1909. Runeberg-projekti. Viitattu 11.1.2019. (ruotsiksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Maanviljelyshallituksen ylijohtajaa. Grotenfelt-suvun kantaisästä eversti Nils Grotenfeltista on oma artikkelinsa.*
Nils Grotenfelt (1880-luku). Kuvaaja Daniel Nyblin.
**Nils Gustaf Maximilian Grotenfelt** (10. tammikuuta 1846 Joroinen – 9. helmikuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen maanviljelyshallituksen ensimmäinen ylijohtaja, valtiopäivämies ja maanviljelysneuvos. Sukunsa omistaman Järvikylän kartanon hoitajana Joroisissa hän toimi 1867–1892.

Grotenfelt oli maanviljelyshallituksen johdossa 1892–1902 ja oli Suomen uudenaikaisen meijeritalouden luoja ja maatiaiskarjan jalostuksen alkuunpanija. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Grotenfelt julkaisi myös alansa oppikirjoja. 

Grotenfeltin puoliso vuodesta 1868 oli Maria von Wright, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Tor Nils Adolf Grotenfelt oli heidän poikansa. Nils Grotenfeltin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Nils Karl Elias Grotenfelt ja Johanna Ottiliana Crusell. Lehtori Ossian Grotenfelt, professori Gösta Grotenfelt ja kamarineuvos Nils Bernt Grotenfelt olivat hänen veljiään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 7.6.2020.
2. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, ss. 1117-1125.
3. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 3, p. 165. Otava 1968.
4. ↑  Kuka kukin on 1934, s. 150. Viitattu 11.5.2021.
5. ↑  *Kuka kukin on 1909: Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 90. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.

Kirjallisuutta
--------------

* Savolainen, Raimo: "Grotenfelt, Nils (1846–1902)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 314–315. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Grotenfelt, Nils hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Emonsa utaretta imevä vasikka. Erityisesti lehmän nännejä voidaan kutsua myös "vetimiksi".
**Utare**, aiemmin *udar* (usein käytetään monikkomuotoja **utareet** tai **utaret**), on eräiden nisäkäsnaaraiden, varsinkin lehmän nisä. Utareessa on eläimen maitorauhaset, maitotiehyet ja nännit. Utareiden päätarkoitus on poikasten imettämisessä: maitorauhaset tuottavat maidon, jonka poikanen imee nisän kautta ja saa näin ravintonsa ennen siirtymistään kehittyneempään ruokavalioon.

Hevosten ja märehtijöiden utareet ovat häpyluun kohdalla parittaisina eliminä. Sioilla ja lihansyöjillä utareet ulottuvat pitkänä ja matalana elimenä häpyluusta rintalastan kohdalle. Hevosilla, lampailla ja vuohilla on utareissa kummallakin puolella yksi nänni, naudalla kaksi, kissoilla neljä, koirilla neljästä viiteen ja sioilla viidestä kuuteen. Kunkin nännin päässä ovat maitotiehyiden aukot, joita on märehtijöillä yksi, hevosilla kaksi, sioilla yhdestä kahteen ja lihansyöjillä useampia.

Lähteet
-------

* Pieni tietosanakirja

### Viitteet

1. ↑  *utare.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Utareet** Wikimedia Commonsissa
Vedenkorkeus Valapaton tulvan aikaan hakattuna kallioon Olavinlinnan alapuolella. Kuva otettu 3. syyskuuta 2016, ja vertailukohtana on vallitseva vedenkorkeus.
Kallioon hakattu päivämäärä, yksityiskohta ylemmästä kuvasta.
**Valapaton tulva** tai **Valarikon tulva** oli Suomessa keväällä 1899 sattunut suurtulva. Nimensä tulva sai siitä, että helmikuussa 1899 Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Nikolai II antoi helmikuun manifestin, jolla hän kavensi Suomen autonomista asemaa ja näin suomalaisten käsityksen mukaan petti Suomelle antamansa hallitsijanvakuutuksen eli antamansa valan.

Syynä tulvaan olivat useat edeltäneet sateiset vuodet, runsasluminen talvi 1898–1899 sekä sateinen ja lämmin kevät 1899. Tulva koski etenkin Kokemäenjoen, Kymijoen ja Vuoksen vesistöjä. Esimerkiksi Päijänteen vedenkorkeus oli 193 cm normaalia korkeammalla. Tällaisen tulvan toistuvuudeksi arvioidaan 100–150 vuotta*lähde?*. 

Valapaton tulva antoi ratkaisevan sysäyksen Suomen ympäristökeskuksen edeltäjän *Hydrografisen toimiston* perustamiseen. Suomen senaatin kesällä 1899 tulvavahinkoja tutkimaan asettama komitea arvioi vuosien 1898–1899 tulvavahingot noin 10 miljoonan markan suuruisiksi.*lähde?*

Tulvat eivät vaatineet ihmishenkiä, vain yksi hevonen rattaineen hukkui.

Valapaton viiva
---------------

Valapaton viivoiksi tai Valarikon viivoiksi kutsutaan rantakallioihin merkittyjä ennätyskorkean vedenpinnan merkkejä vuodelta 1899. Valapaton viivoja on monin paikoin edelleen nähtävissä, ja niistä voidaan yhä nähdä vedenkorkeus tuona vuonna. Jotkut valapaton viivat maalattiin punaisiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Valarikon viiva, Tietosanakirja osa 10, palsta 482. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
2. 1 2  Esko Kuusisto: Valapaton viiva.  *Ympäristö -lehti*, 7.5.2008, nro 3.  Suomen Ympäristökeskus. Artikkelin verkkoversio.  **Web archive 17.4.20013**
3. ↑  Vesistöjen vedenkorkeuden seuranta Valtion ympäristöhallinto. Viitattu 28.10.2010. [vanhentunut linkki] (Arkistoitu artikkeli)
4. 1 2  Weckman, Annika: Suuri tulva 1899 *Koskesta voimaa -verkkojulkaisu*. Viitattu 30.3.2020.
5. ↑  tulvan merkki TervossaArkistoitu kopio *kotisivu.dnainternet.net*.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 3.10.2010.  **Web archive 29.10.20013**

Aiheesta muualla
----------------

* Schönberg, Kalle: Vuonna 1899 iskenyt suurtulva vei talotkin mennessään – uusi tuhotulva on vieläkin mahdollinen *Yle - Uutiset - kotimaa*.  7.10.2017. Viitattu 21.6.2018.
* Pykälistö, Pasi: Valapaton tulva Kymenlaaksossa 1898-1910 – paikallisyhteisö ja luonnonkatastrofi autonomian ajan lopulla *Pro gradu -työ*.  6.3.2017. Helsingin yliopisto. Viitattu 21.6.2018.