recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Malin Gaon alueen kuntaa. Sanalla on myös muita merkityksiä.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Tilemsi** on maalaiskunta Gaon alueen Gaon piirissä Malissa. Se sijaitsee samannimisessä laaksossa 50 kilometriä Gaosta koilliseen. Kunnassa on 11 300 asukasta (vuonna 2009).

Tilemsin kunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin piirin Tarkintin kuntaan, idässä Kidalin alueen Anefifiin ja Ménakan piirin Alataan, etelässä Gaon piirin Anchawadiin sekä lännessä Soni Ali Berin ja Bouremin Taboyen kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin alueeseen. Ilmasto on hyvin kuiva ja kuuma. Kasvillisuus koostuu etupäässä piikkipensaista ja ruohokasveista.

Kunta käsittää 13 paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Tin-Aouker. Asukkaat ovat etupäässä tuaregeja ja arabeja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, aasit, kamelit ja naudat. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista maanviljelyä (durraa ja lehmänpapua), kaupankäyntiä ja käsityöläisammatteja.

Kunnassa on 13 alkeis- ja yksi yläkoulu. Terveyspalveluihin kuuluu yksi terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 23.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Telemsi 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 23.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Imbidjadj Solidarity Association: Water, the source of life *aideaumali.free.fr*.  2007. Viitattu 23.5.2012. (englanniksi)
**Markku Petteri Tervahauta** (s. 3. maaliskuuta 1962 Lahti) on suomalainen lääketieteen tohtori ja terveysviranomainen. Hänet nimitettiin 18. lokakuuta 2018 viisivuotiskaudelle Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen pääjohtajaksi Juhani Eskolan seuraajana.

Nuorukaisena Tervahauta työskenteli kesän ajan ambulanssin apumiehenä Lahden palokunnassa ja innostui siitä hakeutumaan lääketieteen pariin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1981, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1990 ja väitteli tohtoriksi Kuopion yliopistossa 1997. Tervahauta työskenteli johtavana lääkärinä Kiuruvedellä 1998–2000 ja Leppävirralla 2000–2007.

Tervahauta oli Leppävirran kunnanjohtaja vuosina 2007–2009. Hän toimi myös yhtenä kolmesta Kuopion apulaiskaupunginjohtajasta; tästä virasta hän piti virkavapaata yli puolentoista vuoden ajan ennen irtisanoutumistaan, joka astui voimaan lokakuussa 2019. Ennen siirtymistä Kuopioon hän oli toiminut Lahden sosiaali- ja terveystoimialan johtajana. Helmikuusta 2018 Tervahauta työskenteli Suomen sosiaali- ja terveysministeriön hyvinvointi- ja palveluosaston osastopäällikkönä, kunnes sai nimityksen Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen pääjohtajaksi.

13. maaliskuuta 2020 Tervahauta herätti huomiota esiintymällä niiskuttavana ja hikeä otsaltaan pyyhkivänä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tiedotustilaisuudessa koronavirusepidemiassa sairastumisen ehkäisemiseksi. Hän pahoitteli heikkoa esiintymistä sekä huonon esimerkin antamista ja lupautui koronavirustestiin, jonka tulos oli negatiivinen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lääkärit 2017*, s. 1265. Helsinki 2018. ISSN 2323-9492
2. 1 2  Terveyspomo vaihtuu taas – Tervahauta irtisanoutui Lahdesta. YLE.
3. 1 2  THL:n uusi pääjohtaja on Markku Tervahauta.[vanhentunut linkki] Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
4. 1 2  Leppänen, Veli-Pekka: Kansanterveyden virkamies. (60-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 2.3.2022, s. B 14. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.3.2022.
5. ↑  Kuopio avaa apulaiskaupunginjohtajan haun – THL:n pääjohtaja Markku Tervahauta irtisanoutui. YLE.
6. ↑  Nyt testitulos varmistui: tiedotustilaisuudessa hikoilleella THL:n pääjohtajalla ei ole koronaa. *Iltalehti.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Tiilikattoisen talon räystäs, sadevesikouru ja vesiränni.
Kiinalainen räystäs, jossa näkyvät räystään päässä sijaitsevat vettä ohjaavat levyt, jotka korvaavat sadevesikouruja ja vesirännejä.
**Räystäs** on rakennuksen vesikaton osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystään tarkoitus on estää sadeveden valuminen ulkoseinää pitkin, veden kertyminen perustuksiin tai suuren räystään tapauksessa jopa viistosateen osuminen ulkoseinään. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Räystäs voidaan tehdä joko avo- tai umpiräystäänä. Avoräystäässä räystäslipan ja talon seinän väliin jäävää tilaa (alustaa) ei ole suljettu/suojattu mitenkään. 

Rakennuksen räystäiltä sadevesi joko johdetaan räystäskouruihin tai annetaan tippua maahan. Vanhoissa suomalaisissa puurakennuksissa ei ole ollut räystäskouruja, vaan veden on annettu tippua räystäältä suoraan maahan. Eurooppalaisissa kaupungeissa sadevesi on yleensä johdettu räystäskourujen avulla kadulle ja katua pitkin viemäreihin. Perinteisessä kiinalaisessa arkkitehtuurissa sadevesi tippuu erityisten räystään päässä olevien levyjen avulla maahan. Nykyään ja erityisesti kerrostaloissa sadevesi johdetaan räystäskouruin ja sadevesisyöksyin rakennuksen ulkopuolisiin sadevesikaivoihin. Myös tasakattoisessa rakennuksessa voi olla räystäät, mutta tällöin sadevesi on johdettu kattokaivojen kautta. Kaikissa rakennuksissa ei välttämättä ole räystäitä.

Jos räystäs on riittävän suuri, edes viistosade ei osu ulkoseinään, jolloin seinää ei tarvitse rakentaa erityisen vedenkestävästä materiaalista. Tämä mahdollistaa ekologisten rakennusmateriaalien, kuten saven tai olkipaalien käyttämisen. Ulkoseinät myös pysyvät paremmassa kunnossa räystään suojassa sateelta ja myös auringonvalolta. Esimerkiksi perinteisessä japanilaisessa ja korealaisessa arkkitehtuurissa on sateelta suojaavien taloa kiertävien suurten räystäiden vuoksi pystytty käyttämään paperisia ikkunoita.*lähde?*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Räystäs**.
**Hanna Gunilla Marklund** (s. 26. marraskuuta 1977 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana. Marklund käytti pelinumeroa 4. Hän pelasi Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueessa 118 ottelua, ja teki niissä 6 maalia.

Ura
---

Marklund aloitti jalkapallon pelaamisen Varuträsk IF:ssa. Seuraavaksi hän siirtyi pelaamaan Sunnanå SK:hon Damallsvenskaniin. Vuonna 2000 Marklund teki sopimuksen Umeå IK:n kanssa, ja pelasi seurassa vuoteen 2004 asti. Viimeksi mainitun seuran riveissä hän voitti kolme Damallsvenskanin mestaruutta (2000, 2001 ja 2002). Hänet palkittiin marraskuussa 2005 Diamantbollen-palkinnolla. Marklund ilmoitti tammikuussa 2008 lopettavansa uransa raskauden vuoksi. Hänelle syntyi sittemmin myös toinen tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanna Marklund – Player Profile – Football *Eurosport*. Viitattu 8.4.2019.
2. ↑  Caps and goals *.svenskfotboll.se*. Viitattu 08.04.2019.
3. ↑  Diamantbollen: Här är alla vinnare *SVT Sport*.  11.11.2013. Viitattu 8.4.2019. (ruotsiksi)
4. ↑  Hanna Marklund är gravid | Folkbladet *folkbladet.nu*.
5. ↑  Jens Br, Berg Jens.br: Hanna Marklund slutar - för att bli mamma *www.expressen.se*. Viitattu 8.4.2019. (ruotsiksi)
6. ↑  Av Sportpodden: #16 Hanna Marklund *sportpodden*.  22.9.2014. Viitattu 8.4.2019. (ruotsiksi)
**Jälkiverotus** tarkoitti veron määräämistä jälkikäteen silloin, kun tulo oli normaalissa verotuksessa osittain tai kokonaan jäänyt verottamatta. Jälkiverotuksen saattoi olla se, ettei verovelvollinen antanut veroilmoitusta tai se oli erehdyttävä, puutteellinen tai väärä. Tällöin verotettavalle tulolle määrättiin veron lisäksi veronkorotus ja viivästyskorko joka verotettiin säännönmukaisen verotuksen jälkeen, eli jälkiverotus. Jälkiverotuksen lievempi muoto on veronoikaisu, johon ei liity veronkorotusta, vaan ainoastaan korko. Jälkiverotusaika on useimmissa tapauksissa viisi vuotta säännönmukaisen verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Jälkiverotus toimitettiin tulo- ja varallisuusverotuksessa. Myös arvonlisäverotuksessa ja valmisteverotuksessa on aina ollut mahdollisuus oikaista vero jälkikäteen. Verovelvollisen kuoltua jälkiverotuksen kohteeksi tuli hänen kuolinpesänsä. Jälkiverotus oli tällöin toimitettava kahden vuoden kuluessa sen kalenterivuoden päättymisestä, jolloin perukirja jätettiin verovirastolle.

Jälkiverotus pohjautuu ajatukseen, että veroilmoitusten suuren määrän vuoksi tapahtuu virheitä veronsaajan vahingoksi. Verotusvirheitä voi tapahtua myös verovelvollisen ilmoitusten virheiden ja puutteiden vuoksi. Virheiden oikaiseminen on tärkeää, jotta verorasitus jakautuisi oikeudenmukaisesti. Verovelvollinen voi välttää riskin joutua jälkiverotetuksi antamalla asianmukaisen veroilmoituksen ja selittäen siinä mahdolliset epäselvät kohdat. Kirjanpitovelvolliset verotetaan pääsääntöisesti kirjanpidon tietojen mukaan. Jos verotarkastuksessa havaitaan, ettei se pidä paikkaansa, jälkiverotuksen edellytykset ovat täyttyneet.

Varsinainen tuloverotuksen jälkiverotusmenettely kuuluu verotusmenettelylain muutosten takia historiaan. Ensimmäiset uudet verotuksen oikaisua koskevat pykälät säädettiin 2005, ja nämä siis korvaavat jälkiverotuksen. Jälkiverotuksia kuitenkin toimitettiin niin kauan kuin siihen ilmeni tarvetta takautuvasti, mutta periaatteessa tuloverotuksessa jälkiverotus ei ole ollut mahdollista uuden pykälän voimaan astumisesta 1+5 vuoden jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  Laki verotusmenettelystä, 59 §
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 295–298.
*Hakusana "Anno Domini" ohjaa tänne. Anno Domini on myös musiikkialbumi.*
Merkintä **jKr.** on lyhenne sanoista *jälkeen Kristuksen (syntymän)*. Vuosiluvun perässä se tarkoittaa, että vuosi on ajanlaskun alun jälkeinen.

Tämä ajanlaskutapa on alkanut perinteisen arvion mukaisesta Jeesuksen syntymävuodesta. Ajanlaskutavan kehitti skyyttiläissyntyinen, Rooman valtakunnassakin vaikuttanut Dionysius Exiguus, joka sijoitti Kristuksen syntymän vuoteen 754 *ab urbe condita* (Rooman kaupungin perustamisesta lukien). Dionysius sijoitti ajanlaskunsa alun Rooman kirkon silloisen 532 vuotta pitkän pääsiäissyklin alkuun, joten hänen ajoituksessaan on todennäköisesti muutaman vuoden poikkeama. Ajanlaskutapa on nykyisin vallitseva, vaikka sen yleistyminen veikin vuosisatoja kristityssä Euroopassa. 

Ajanlaskussa vuosiluvut on ajateltu järjestysluvuiksi. Kristuksen syntymä ajateltiin vuodenvaihteeseen, jolloin alkoi ajanlaskun ensimmäinen vuosi eli vuosi 1 jälkeen Kristuksen. Toisaalta samasta vuodenvaihteesta taaksepäin vuodet numeroitiin 1 ennen Kristusta, 2 ennen Kristusta jne. Koska vuosiluvut kumpaankin suuntaan olivat järjestyslukuja, ei tähän ajanlaskutapaan kuulu vuotta 0.

Latinankielinen vastine jKr:lle on *Anno Domini*, joka tarkoittaa ’anno Domini nostri Jesu Christi’ eli 'Jeesuksen Kristuksen vuonna'. Lyhenne AD merkitään vuosiluvun eteen tai sen jälkeen, mutta suomeksi lyhenteen käyttö ei ole suositeltavaa.*kenen mukaan?*

Nykyään lyhenteiden eKr. ja jKr. rinnalla ja vaihtoehtoina käytetään merkintöjä *eaa.* ja *jaa.* (ennen ja jälkeen ajanlaskun alun).

Katso myös
----------

* Holoseenin ajanlasku

Lähteet
-------

1. 1 2  Ajanilmaukset: eaa. vai eKr.?  29.4.2016. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 29.4.2016.
2. ↑  *Aikakirja 2013*, s. 50. Helsinki: Yliopiston almanakkatoimisto, 2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.10.2015).
**Jälkianalyyttinen filosofia** (*postanalyyttinen filosofia*) on analyyttisestä filosofiasta etäisyyttä ottanut filosofinen liike. Analyyttinen filosofia on ollut nykyfilosofian valtavirtaus muun muassa englanninkielisissä maissa ja pohjoismaissa. Jälkianalyyttinen filosofia ammentaa ennen kaikkea nykyaikaisesta pohjoisamerikkalaisesta filosofiasta, erityisesti Richard Rortyn, Donald Davidsonin, Hilary Putnamin ja W. V. O. Quinen töistä. 

Jälkianalyyttinen filosofia liittyy läheisesti paljon laajempaan pohjoisamerikkalaiseen pragmatistiseen liikkeeseen. Se on yksinkertaistettuna kannattanut hyödyllisyyden ja edistyksen painottamista objektiivisen totuuden sijasta.

Termiä "jälkianalyyttinen filosofia" itseään on käytetty lähinnä kuvailevassa mielessä, ei siinä mielessä, että kyseessä olisi konkreettinen filosofinen liike. Monet jälkianalyyttiset filosofit kirjoittavat analyyttiseen tyyliin ja perinteisesti analyyttisistä aiheista. Rortyn mukaan jälkianalyyttinen filosofia ei suuntaudu analyyttistä filosofiaa eikä sen menetelmiä vastaan, ainoastaan sen perimmäisiä pyrkimyksiä vastaan. Rorty toteaa eräässä haastattelussa:

> »Katson, että analyyttinen filosofia voi pitää hyvin ammattimaiset menetelmänsä, vaatimukset yksityiskohdista ja mekaniikasta ja hylätä transsendentaalin projektinsa. En ole kritisoimassa analyyttisen filosofian tyyliä.» 
> 
> 

Rorty on käyttänyt jälkianalyyttisestä filosofiasta myös nimitystä jälkifilosofia (*postfilosofia*). Sillä hän on korostanut sitä, ettei filosofia enää palvele yhteiskunnassa siinä tehtävässä missä aiemmin ja että muut mediat ovat ottaneet tämän tehtävän.

Lähteet
-------

1. ↑  Mendieta, Eduardo (toim.): "From Philosophy to Postphilosophy", *Take Care of Freedom and Truth Will Take Care of Itself: Interviews with Richard Rorty*, s. 23. Stanford University Press, 2006. ISBN 0804746184. Teoksen verkkoversio.  - ("I think that analytic philosophy can keep its highly professional methods, the insistence on detail and mechanics, and just drop its transcendental project. I'm not out to criticize analytic philosophy as a style.")
2. ↑  Mendieta 2006, s. 21, 27.
**Jälkikaiunta-aika** (tunnus *T60* tai *T*) on aika, jona äänenvoimakkuus laskee 60 dB äänilähteen sulkemisesta. Käytännössä jälkikaiunta-aika on se aika, kuinka kauan huonetilassa kaiku on kuultavissa esimerkiksi voimakkaan käsien yhteen paukautuksen jälkeen.

Tilojen tavoiteltu jälkikaiunta-aika riippuu niiden käyttötarkoituksesta. Tiloissa, joissa puheviestinnän sujuvuus on tärkeää, suositeltava jälkikaiunta-aika on noin 0,5 sekuntia. Tällaisia tiloja ovat muun muassa koulut, päiväkodit, toimistotilat ja terveydenhuollon rakennukset. Pitkä jälkikaiunta-aika tällaisissa tiloissa heikentää puheen erotettavuutta ja myös vähentää viihtyvyyttä. Toisaalta tila, joka on vaimennettu liian hyvin, kuulostaa tukkoiselta ja siellä joutuu käyttämään ääntään enemmän. Tiloissa, jotka on tarkoitettu musiikin soittamiseen ja kuunteluun (konserttisali, kirkot), jälkikaiunta-ajan tavoitearvo on noin 1,5-2,0 sekuntia.

Tilojen jälkikaiunta-aikaan vaikuttavat niiden koko ja muoto sekä pinta- ja sisustusmateriaalien äänenvaimennuskerroin. Hyvin vaimentavat materiaalit (esimerkiksi mineraalivillapohjaiset levyt ja erilaiset reikälevyt) lyhentävät jälkikaiunta-aikaa. Kovat tasaiset pinnat (betoni, lasi, rakennuslevyt) puolestaan pidentävät jälkikaiunta-aikaa.

Jälkikaiunta-aika voidaan laskea Sabinen kaavalla {\displaystyle T\_{60}=0,161{\frac {V}{A}}=0,161{\frac {V}{\alpha S}}=0,161{\frac {V}{\sum {\alpha \_{i}S\_{i}}}}}, missä V on huoneen tilavuus, A absorptioala, S pinta-ala ja \alpha  pinnan absorptiokerroin. Sabinen kaava ei päde tilanteessa, jossa on yhdensuuntaisia vastakkaisia pintoja, joiden absorptiokerroin poikkeaa muista pinnoista.

Katso myös
----------

* Akustiikka

Lähteet
-------

1. 1 2  Matti Karjalainen: *Hieman akustiikkaa*, s. 23. Teknillinen korkeakoulu, 2000 (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Karjalainen, Matti: *Kommunikaatioakustiikka*. Suomenkielinen oppikirja. Espoo: TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 1999. ISBN 951-22-4412-8.
* Pulkki, Ville & Karjalainen, Matti: *Communication Acoustics – An Introduction to Speech, Audio and Psychoacoustics*. Englanninkielinen oppikirja. New York: John Wiley, Sons, 2015. ISBN 978-1-118-86654-2.

Aiheesta muualla
----------------

* HyperPhysics: Reverberation Time (englanniksi)
**Farbelos** (m.kreik. Φάρβελος, lat. *Pharbelus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.

Myöskään Farbeloksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä vuonna 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Farbelios* (Φαρβέλιος).

Lähteet
-------

1. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "591. Pharbelos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Pharbelos *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  "51 Pharbelos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
Oletetaan, että m on positiivinen kokonaisluku. **Fareyn jonolla** Fm tarkoitetaan tällöin niiden välillä [0,1] olevien murtolukujen kasvavaa jonoa, jotka:

- ovat supistetussa muodossa (ts. osoittajan ja nimittäjän) suurin yhteinen tekijä on 1 ja

- nimittäjä on pienempi tai yhtä suuri kuin m.

Esimerkiksi:

*F*1 = {0⁄1, 1⁄1}
*F*2 = {0⁄1, 1⁄2, 1⁄1}
*F*3 = {0⁄1, 1⁄3, 1⁄2, 2⁄3, 1⁄1}
*F*4 = {0⁄1, 1⁄4, 1⁄3, 1⁄2, 2⁄3, 3⁄4, 1⁄1}
*F*5 = {0⁄1, 1⁄5, 1⁄4, 1⁄3, 2⁄5, 1⁄2, 3⁄5, 2⁄3, 3⁄4, 4⁄5, 1⁄1}
*F*6 = {0⁄1, 1⁄6, 1⁄5, 1⁄4, 1⁄3, 2⁄5, 1⁄2, 3⁄5, 2⁄3, 3⁄4, 4⁄5, 5⁄6, 1⁄1}
*F*7 = {0⁄1, 1⁄7, 1⁄6, 1⁄5, 1⁄4, 2⁄7, 1⁄3, 2⁄5, 3⁄7, 1⁄2, 4⁄7, 3⁄5, 2⁄3, 5⁄7, 3⁄4, 4⁄5, 5⁄6, 6⁄7, 1⁄1}
*F*8 = {0⁄1, 1⁄8, 1⁄7, 1⁄6, 1⁄5, 1⁄4, 2⁄7, 1⁄3, 3⁄8, 2⁄5, 3⁄7, 1⁄2, 4⁄7, 3⁄5, 5⁄8, 2⁄3, 5⁄7, 3⁄4, 4⁄5, 5⁄6, 6⁄7, 7⁄8, 1⁄1}

Fareyn jonojen historiaa
------------------------

Fareyn jonot on nimetty brittiläisen mineralogin (kidetutkijan) John Fareyn mukaan. Hänen näitä jonoja koskeva kirjoitelmansa julkaistiin lehdessä nimeltä Philosophical Magazine vuonna 1816. Farey esitti väittämän, että jonon kukin jäsen voidaan laskea sen lähimpien naapurien ns. medianttina ts. jakamalla näiden lukujen osoittajien summa niiden nimittäjien summalla. Farey ei kuitenkaan tiettävästi itse todistanut väittämäänsä. Todistuksen esitti ensimmäisenä Cauchy kirjassaan Exercises de mathématique. Saman tuloksen oli kuitenkin esittänyt toinen matemaatikko C. Haros jo vuonna 1802. Harosin artikkeli ei kuitenkaan liene ollut Fareyn tai Cauchyn tiedossa. On siis lähinnä historiallinen sattuma, että jonot kantavat edelleen Fareyn nimeä.

Välittömän edeltäjän ja seuraajan laskeminen
--------------------------------------------

Tarkastellaan Fareyn jonoa, jossa nimittäjien maksimiarvo on m.

Lukua {\displaystyle {\frac {p}{q}}}, missä {\displaystyle {\mbox{gcd}}(p,q)=1}, 
välittömästi seuraava luku {\displaystyle {\frac {p'}{q'}}} 
voidaan laskea kaavoista

{\displaystyle {\begin{cases}q'=\lfloor {\frac {m+r}{q}}\rfloor q-r\\p'={\frac {pq'+1}{q}}\end{cases}}}
missä r on luvun p modulaariaritmetiikan käänteisluku modulo q, 
ts. {\displaystyle pr\equiv 1({\mbox{ mod }}q)}, ja {\displaystyle \lfloor \cdot \rfloor } tarkoittaa pyöristystä alaspäin lähimpään kokonaislukuun (ns. porrasfunktio).

Vastaavasti lukua {\displaystyle {\frac {p}{q}}} 
välittömästi edeltävä luku {\displaystyle {\frac {p''}{q''}}} 
voidaan laskea kaavoista

{\displaystyle {\begin{cases}q''=\lfloor {\frac {m-r}{q}}\rfloor q+r\\p''={\frac {pq''-1}{q}}\end{cases}}}
missä r on kuten edellä.

Tarvittavat modulaariaritmetiikan käänteisluvut voidaan laskea tehokkaasti ns. laajennetun eukleideen algoritmin avulla.

Kaavat ovat erityisen käyttökelpoisia tarkasteltujen lukujen ollessa suuria, esimerkiksi kymmenien tai satojen numeroiden mittaisia.
Yksi Farasin katedraalin freskoista.
**Faras** oli muinainen kaupunki nykyisen Sudanin alueella. Se sijaitsi Niilin länsirannalla Wadi Halfan lähellä.

Meroen kuningaskuntaa kuulunut Faras perustettiin vuoden 500 tienoilla eaa. 600-luvun loppupuolella siitä tuli kristityn Nobatian pääkaupunki. Sieltä on löydetty muinaisen kaupunginmuurin, arabien uudelleen rakentaman linnoituksen, lukuisten kirkkojen, luostarin ja asuintalojen raunioita. Kirkkojen ainutlaatuiset freskot todistavat erityisen nubialaisen seinämaalauskoulukunnan olemassaolosta. Kaupungin lähellä sijaitsivat Ramses II:lle ja kuningatar Hatšepsutille omistetut kalliotemppelit, meroelaisen palatsin ja hautausmaan sekä Tutankhamonin temppelin rauniot.

Assuanin padon rakentamisen yhteydessä Faras jäi Nasserjärven alle. Puolalaisten arkeologien 1960-luvulla esiin kaivamia seinämaalauksia säilytetään nykyään Sudanin kansallismuseossa Khartumissa sekä Varsovan museoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 509. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
2. 1 2  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 74. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faras** Wikimedia Commonsissa
Faraonismin innoittama Sa'd Zaghlulin hautarakennus.
**Faraonismi** on egyptiläinen ideologia, jonka mukaan egyptiläinen identiteetti liitetään etenkin Egyptin muinaiseen historiaan. Ideologia poikkeaa näin esimerkiksi arabinationalismista tai panislamilaisuudesta.

Faraonismi oli osa egyptiläistä nationalistista liikettä. Muinaisesta Egyptistä olivat aluksi kiinnostuneet lähinnä eurooppalaiset, mutta aiheen suosio kasvoi egyptiläisen nationalistisen liikkeen kanssa myös egyptiläisten keskuudessa. Faraonismin huippukausia olivat 1920- ja 1930-luvut. Liikkeen ehkä tunnetuin edustaja tuolloin oli kirjailija ja akateemikko Taha Husain. Faraonismin kannattajat näkivät egyptiläiset ainutlaatuisena kansana muinaisen historiansa kanssa ja egyptiläisten katsottiin näin poikkeavan esimerkiksi arabeista. Faraonismin kannatus hiipui sittemmin, mutta sillä on edelleen merkitystä etenkin Egyptin koptien keskuudessa. Faraonismin ideoita on käytetty myös esimerkiksi muslimiveljeskunnan, panislamilaisuuden ja arabinationalismin vastustajien keskuudessa.

Faraonismi kohtasi egyptiläisessä yhteiskunnassa monia eri ongelmia. Muinainen Egypti tunnettiin Egyptissäkin perinteisesti lähinnä islamin kautta, eivätkä tavalliset ihmiset samaistuneet muinaiseen historiaan. Uskonnon kautta monien oli vaikea hyväksyä myös muinaisen historian polyteismiä.

Faraonismi näkyi aikanaan myös arkkitehtuurissa. Se innoitti esimerkiksi Kairon yliopiston kampusalueen suunnittelua ja Sa'd Zaghlulin haudan rakennusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andrei Sergejeff: "Itsenäisyys (1922–1952)", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-573-3.
2. 1 2  Arthur Goldschmidt: *Historical dictionary of Egypt*, s. 315-316. 3. painos. Scarecrow Press. ISBN 0-8 108-4856-2. (englanniksi)
**Zungeru** on kaupunki Nigerin osavaltiossa, Nigeriassa. Se oli Britannian Pohjois-Nigerian protektoraatin pääkaupunkina vuodesta 1902 vuoteen 1916. 

Zungeru sijaitsee Kadunajoen varrella. Sen kohdalla on rautatiesilta.

Zungeruun rakennetaan suurta vesivoimalaa. Sen rahoituksesta neljännes tulee Nigeriasta, loput Kiinasta. Vuonna 2018 voimala oli puoliksi valmis. Sen arvioidaan valmistuvan 2020.*päivitettävä*

Lähteet
-------

1. ↑  Kaduna river *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 12.3.2019.
2. ↑  Funds May Stall Zungeru Power Project, Says Ministry Of Power *Sahara reporters*. Viitattu 12.3.2019.
3. ↑  Gregory B. Poindexter: Nigeria’s US$1.3 billion 700-MW Zungeru hydroelectric project deals with challenges *Hydroworld*.  2014.  Arkistoitu 5.12.2018. Viitattu 12.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zungeru** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zungeru
**Zuihō** (jap. 瑞鳳) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1940 palvelukseenotettu Zuihō-luokan kevyt lentotukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

Sukellusveneiden emälaiva *Takasaki* tilattiin Yokosukan laivastontelakalta. Alus oli suunniteltu tarvittaessa muutettavaksi joko tankkeriksi tai lentotukialukseksi ja sen köli laskettiin 20. kesäkuuta 1935. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1936, jolloin sen muutostyöt kevyeksi lentotukialukseksi aloitettiin. Alus valmistui 27. joulukuuta 1940 ja se oli nimetty muutostöiden aikana *Zuihōksi*.

Palvelus
--------

Aluksen päällikkyys vaihtui 20. syyskuuta 1941, jolloin Nomoto Tameki luovutti päällikkyyden ja Obayashi Sueo vastaanotti sen. Alus määrättiin 30. syyskuuta 3. lentotukialusviirikön lippulaivaksi, ja viirikkö liitettiin 13. lokakuuta 11. ilma-armeijaan. Seuraavana päivänä alus saapui Takaoon, ja se viipyi Formosalla kuun loppuun.

Alus siirrettiin 15. marraskuuta Sasebon laivastontelakalle, mistä se palasi palvelukseen 25. marraskuuta. Alus liitettiin 7. joulukuuta viirikkönsä mukana laivaston pääosaan, ja samana yönä se lähti osaston mukana sisämereltä suojatakseen Nagumon Pearl Harborin iskusta palaavaa laivastoa. Alus läpäisi seuraavana aamuna osaston mukana Bungonsalmen saapuen Tyynellemerelle, ja se palasi 14. joulukuuta laivaston mukana Kasatouraan, josta se siirtyi seuraavana päivänä Hashirajimaan.

Alus osallistui Midwayn, Guadalcanalin ja Santa Cruzin saarten taisteluihin, joista viimeisessä se vaurioitui lievästi. Alus selvisi vahingoittumatta Filippiinienmeren taistelusta, mutta Leytenlahden taistelussa Yhdysvaltain laivaston lentotukialus *USS Independencen* torpedopommittajat upottivat aluksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  IJN Zuiho: Tabular Record of Movement CombinedFleet.com. Viitattu 18.9.2016. (englanniksi)

*Zuihō*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *Zuihō* - *Shōhō* |
| Edeltäjä: *Hiryū* – Seuraaja: Shōkaku-luokka |
Farrah el-Dibany
**Farrah el-Dibany** (arab. فرح الديباني‎; s. 1989 Aleksandria) on egyptiläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

El-Dibany pääsi vuonna 2005 Aleksandrian kirjaston taidekeskukseen ja siirtyi vuonna 2010 Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistoon. Hän sai maisterin arvon Universität der Künste Berlinistä ja kandidaatin arvon arkkitehtuurissa Technische Universität Berlinistä. Vuonna 2013 el-Dibany sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Giulio Perotti -laulukilpailussa. Hän pääsi esiintymään Georg Friedrich Händelin oopperassa *Giulio Cesare* Cornelian roolissa Kairon oopperataloon ja alkoi tulkita myös Saksassa rooleja Wolfgang Amadeus Mozartin ja Henry Purcellin oopperoissa. *Opernwelt*-lehti nimesi el-Dibanyn parhaaksi nuoreksi oopperalahjakkuudeksi. Syyskuussa 2016 el-Dibany liittyi Pariisin oopperan akatemiaan.

Vuonna 2017 el-Dibany sai palkinnon Kammeroper Schloss Rheinsberg -festivaalissa ja vuonna 2018 Wagner-Stiftungin palkinnon. Hän pääsi tämän myötä esiintymään Komische Oper Berliniin ja Bayreuthin musiikkijuhlille. El-Dibanylla on ollut oopperarooleja muiden muassa Mozartin, Händelin, Pjotr Tšaikovskin, Christoph Willibald Gluckin, Johann Strauss II:n, Benjamin Brittenin ja Philippe Boesmansin teoksissa. Hänen konserttiohjelmistoonsa on kuulunut teoksia muiden muassa Giovanni Battista Pergolesiltä, Mozartilta, Gioacchino Rossinilta, Ludwig van Beethovenilta ja David Langilta.

Vuonna 2019 el-Dibany sai Pariisin oopperatalosta *Prix Lyrique de l'Arop* -tunnustuksen. Keväällä 2022 el-Dibany lauloi Ranskan kansallislaulun *Marseljeesin* tilaisuudessa, jossa juhlistettiin Emmanuel Macronin uudelleenvalintaa Ranskan presidentiksi. Eiffel-torni oli taustalla, ja sekä Macron että tämän vaimo Brigitte Macron pysyivät lavalla el-Dibanyn laulaessa. Vuonna 2022 el-Dibany sai Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*-arvon.

El-Dibanylla on sujuva osaaminen arabian, englannin, saksan, ranskan ja italian kielissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Who is Farrah El Dibany? Egyptian soprano who performed at Macron victory event The National News
2. 1 2 3  Farrah El Dibany Opéra national de Paris
3. ↑  Egyptian Mezzo-Soprano Farrah El Dibany: "Audiences Are Not Used to Seeing People My Age Already Doing So Many Other Things" Vogue


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Far Out on myös suomalainen televisio-ohjelma.*
Faroutin jäsenet kuvattuna 1970-luvulla. Kuvassa vasemmalta oikealle: Martti Kallio, Lauri Valjakka, Jarmo Nikku, Ismo Homanen, Ari Erkko (seisomassa). Edessä Jouni Limingoja.
**Farout** oli lappeenrantalainen vuosina 1977–1982 toiminut progressiivista rockia ja fuusiota vaihtelevissa kokoonpanoissa soittanut yhtye, joka voitti Rockin Suomen mestaruuden vuonna 1978 progressiivisen musiikin sarjassa. Farout teki ainoan albuminsa *Further Out* vuonna 1979. Levyn julkaisi Kompass Records. Vuonna 2012 Rocket Records julkaisi albumista CD-painoksen ja vuonna 2016 Svart Records sekä vinyyli- että CD-painoksen.

Levytyskokoonpano
-----------------

* Ari Erkko – kitara
* Jarmo Nikku – kitara
* Ismo Homanen – koskettimet
* Ike Kallio – koskettimet
* Jouni Limingoja – basso
* Lauri Valjakka – rummut

Muita yhtyeessä soittaneita
---------------------------

* Timo Pratskin – koskettimet
* Masa Maijanen – basso

Diskografia
-----------

* *Further Out* (1979)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lehtonen, Esko: *Suomalaisen rockin tietosanakirja 1*, s. 114. Tampere: Fanzine Oy, 2006. ISBN 951-9287-08-6.
2. ↑  Farout - *Further Out* (1979) albumin tekijätiedot ja eri julkaisut verkkosivustolla Discogs.com
3. ↑  Lahti Blues & Roots 2010 / Pääkonsertti -esitteessä Harri Järvisen keräämää Farout-historiikkia kitaristi Jarmo Nikun esittelyn kohdalla

Aiheesta muualla
----------------

* Faroutin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Émile Taranto** (1878 Montreal – 27. elokuuta 1936 Montreal) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Taranto syntyi italialaisille vanhemmille ja aloitti kuusivuotiaana viulunsoiton opiskelun Frantz Jehin-Prumen johdolla. Vuonna 1894 Taranto oli jo Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen, joka oli pitänyt myös useita resitaaleja. Kesäkuussa 1903 hän lähti Brysseliin opiskelemaan Eugène Ysaÿen johdolla. Palattuaan Montrealiin hän soitti kotikaupunkinsa sinfoniaorkesterin kanssa Max Bruchin viulukonserton nro 1 huhtikuussa 1904 ja toimi saman orkesterin konserttimestarina 1904–1907. Vuonna 1904 hän myös perusti Mendelssohn-trion. Hän osallistui Beethoven-trion konsertteihin ja kiersi Eurooppaa vuosina 1907 ja 1914. Konserttiartistina toimimisen sivussa hän myös vietti paljon aikaa opettaen; hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean Deslauriers, Marthe Lapointe, Annette Lasalle-Leduc ja Lucien Sicotte.

Taranto sävelsi viulukappaleita, joihin kuuluvat *Danse caprice* (1923) ja *Mouche à feu*. Helmikuussa 1930 hän soitti Windsor-salissa Émiliano Renaud'n yksiosaisen sonaatin sekä romanssin. Säveltäjä itse toimi pianistina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Canadian Encyclopedia: Émile Taranto


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Émilie Andéol** (s. 30. lokakuuta 1987) on ranskalainen judoka.

Andéol voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa yli 78 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Idalys Ortízin.

Andéol saavutti yli 78 kg:n painoluokassa pronssia Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2014 sekä sijoittui viidenneksi Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2013 ja seitsemänneksi Budapestissa 2017. Joukkuekilpailussa hän voitti maailmanmestaruuden 2014 sekä sai MM-pronssia 2013 ja 2017.

Andéol voitti yli 78 kg:n sarjassa ja joukkuekilpailussa kultaa Montpellier’n EM-kilpailuissa 2014 ja Bakun Euroopan kisoissa 2015. Hän saavutti yli 78 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa 2013. Hän oli yli 78-kiloisissa seitsemäs Kazanin EM-kilpailuissa 2016. Hän voitti joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden Varsovassa 2017.

Hän saavutti Shenzhenin universiadeissa 2011 pronssia yli 78 kg:n sarjassa, avoimessa luokassa ja joukkuekilpailussa. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen yli 78-kiloisten sarjassa hopeaa 2008 ja pronssia 2007.

Andéol on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kaksi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa, yksi kakkossija ja kaksi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ranskan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Emilie Andeol - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
**Émilie** on Kaija Saariahon säveltämä ooppera vuodelta 2009. Libreton on kirjoittanut Amin Maalouf, ja teos sai kantaesityksensä Lyonin oopperassa 1. maaliskuuta 2010. Oopperan ainoan roolin kantaesityksessä esitti sopraano Karita Mattila, jolle teos on sävelletty. Myöhempiä esityksiä sovittiin Amsterdamiin ja Lontooseen. Yleisradio ja Ranskan radio toteuttivat oopperan radioinnin 3. huhtikuuta 2010.

Saariaho ja Mattila olivat kehitelleet ideaa yhden naisen teoksesta vuodesta 2001 saakka. Lopullisen aiheen Saariaho keksi vuonna 2007, ja sävellystyö valmistui kesäkuussa 2009. Teos kertoo ranskalaisen oppineen Émilie du Châtelet’n viimeisistä päivistä. Sen teemoja ovat miehen ja naisen välisen rakkauden ohella tiedon ja totuuden rakkaus. Saariahoa kiehtoi Émilie du Châtelet’ssa hänen ristiriitaisuutensa ja mittavat saavutuksensa aikana, jolloin naisten odotettiin vain hankkiutuvan hyviin naimisiin. Yksinäytöksisessä oopperassa on yhdeksän kohtausta:

1. Aavistuksia
2. Hauta
3. Voltaire
4. Säteet
5. Kohtaaminen
6. Tuli
7. Lapsi
8. Principia
9. Kohti unohdusta

Orkesterina on kamariorkesteri, johon kuuluu cembalo. Lisäksi sävellyksessä käytetään elektroniikkaa.

Suomessa oopperan ensi-ilta oli 2. huhtikuuta 2015 Kansallisoopperassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hautsalo, Liisamaija: Rakkaudesta tietoon ja totuuteen.  *Rondo Classica*, helmikuu 2010, s. 20–23.  Classicus Oy. ISSN 0355-5054.
2. ↑  Kaija Saariahon uusi ooppera radioidaan. *Helsingin sanomat* 23.3.2010, s. C 1.
3. ↑  Saara Hirvonen: Saariahon ooppera Ihmeellinen Émilie saa Suomen ensi-iltansa  2.4.2015. Ylen uutiset. Viitattu 2.4.2015.
**Maria Lea Pedini-Angelini** (s. 1954) on entinen San Marinon kapteenivaltionhoitaja eli valtionpäämies. Maan kapteenivaltionhoitajat ovat virassa puoli vuotta ja heitä on kerrallaan kaksi.

Pedini-Angelini opiskeli taidetta Bolognan yliopistosta ja valmistui vuonna 1976. Vuodesta 1983–2006 ulkoministeriön alaisuudessa toimivan kulttuurin ja tiedotuksen osastolla.

Pedini-Angelini hoiti kapteenivaltionhoitajan virkaa huhtikuun alusta lokakuuhun alkuun 1981 yhdessä Gastone Pasolinin kanssa. Pedini-Angelini oli San Marinon ensimmäinen naispuolinen kapteenivaltionhoitaja. Hän on toiminut myöhemmin maansa ulkoministerinä ja Pohjoismaiden suurlähettiläänä (Ruotsissa vuonna 1995). Maria Lea Pedini-Angelini on puoluekannaltaan San Marinon kristillisdemokraatti.

Vuonna 2016 San Marinon postitoimisto julkaisi postimerkin Pedini-Angelinin virkaanastujaisten 35-vuotispäivän kunniaksi. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:

* Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1998)
* Kunnialegioona (Ranska, 2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Biografie relatori *Patrimonio*.  28.2.2013. Viitattu 4.4.2021. (italiaksi)
2. ↑  Svezia - Segreteria di Stato per gli Affari Esteri - Repubblica di San Marino *www.esteri.sm*. Viitattu 4.4.2021.
3. ↑  San Marino Ministers
4. ↑  35th anniversary of the first female Captain Regent *www.ufn.sm*.  2016. Viitattu 4.4.2021.
5. ↑  Le onorificenze della Repubblica Italiana *www.quirinale.it*. Viitattu 4.4.2021.
6. ↑  Legion d'Onore per Maria Lea Pedini  30.9.2004. San Marino Rtv. Viitattu 23.3.2022. (italiaksi)
Joukkohauta Tšetšeniassa.
**Joukkohauta** on hauta, johon on haudattu useita ihmisiä, joita syystä tai toisesta ei ole voitu viedä takaisin synnyinpaikkakunnalleen tai jollekin siunatulle maakaistaleelle. Useimmiten joukkohaudoissa vainajia on kymmeniä, mutta joskus jopa useita satoja.

Jotkin joukkohaudat sisältävät erilaisten luonnonmullistusten uhreja, mutta suurin osa sisältänee erilaisten sotien siviili- tai sotilasuhreja.

Joukkohautoja on ympäri maailman, mutta uutisoiduimmat niistä löytyvät muun muassa Bosniasta ja Kosovosta.

Joukkohaudat Japanissa
----------------------

Maailman suurin joukkohauta sijaitsee Japanin Okinawalla. Joukkohaudassa on peräti 189 000 uhria, jotka kaikki ovat toisen maailmansodan uhreja. Vuonna 1985 hautaa laajennettiin, jotta kaikki Okinawan alueella haudatut sodan uhrit mahtuisivat kyseiseen suurhautaan.

Joukkohaudat Suomessa
---------------------

Suomessa joukkohautoja on etupäässä sisällissodan ajalta eli keväältä 1918. Kaikille niistä on pystytetty muistomerkki pääosin sotavuosina tai heti niiden jälkeen. Muutama suurempi, esimerkiksi Tammisaaren vankileirin muistomerkki, on valmistunut myöhemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Guinness World Records 2011*, s. 124. Suomentanut Kolehmainen, Annukka.. ISBN 978-951-32-2996-2. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joukkohauta** Wikimedia Commonsissa
**Melanthos** (m.kreik. Μέλανθος, lat. *Melanthus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Andropompoksen poika ja Messenian kuningas. Heraleidien Temenoksen ja Kresfonteen karkotettua hänet maastaan, hän jätti Pyloksen taakseen ja saapui Ateenaan.

Melanthoksen ollessa Ateenassa Theban kuningas Ksanthos haastoi Thymoiteen, Ateenan kuninkaan, taisteluun. Tämän kieltäydyttyä Melanthos kamppaili häntä vastaan ja voitti kaksinkamppailuun. Tämän perusteella hän syrjäytti Thymoiteen vallasta ja tuli itse kuninkaaksi. Tämän petos oli alkuperä Attikassa vietetyn Apaturia-juhlan nimelle (< απάτη, *apatē*, 'petos').

Melanthoksesta tuli dynastiansa, medontidien, kantaisä. Kodros, hänen poikansa, seurasi isäänsä valtaistuimelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Strabon: *Geografia* viii.4.1 engl. käännös
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.18.8–9 (engl. käännös)
3. ↑  Strabon: *Geografia* ix.1.7 engl. käännös
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 4.5.10 (engl. käännös)
5. ↑  Herodotos: *Herodotoksen historia* 5.65.3 (engl. käännös)

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Thymoites** | **Attikan kuningas**1126/5 – 1089/8 eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Kodros** |
**The Communards** oli brittiläinen 1980-luvun popduo. Yhtyeen perusti vuonna 1985 Bronski Beatistä lähtenyt laulaja Jimmy Somerville yhdessä klassisen koulutuksen saaneen muusikon Richard Colesin kanssa. Vaikka Colesin pääsoitin oli piano, hän soitti monia muitakin instrumentteja. Hän muun muassa soitti klarinettisoolon Bronski Beatin hitillä "It Ain't Necessarily So".

The Communardsin ensimmäinen Britannian Top30-hitti oli pianopohjainen debyyttisingle "You Are My World". Seuraavana vuonna yhtye nousi Britannian listaykköseksi singlellään "Don't Leave Me This Way". Kappale on alun perin Harold Melvin & the Blue Notesin soulklassikko, The Communardsin versio otti vaikutteensa Thelma Houstonin vuoden 1977 cover-versiosta. Kappale oli listaykkösenä neljä viikkoa ja oli Britannian vuoden 1986 myydyin single. Duon lisäksi sillä vieraili laulajana Sarah Jane Morris.

Myöhemmin vuonna 1986 The Communardsin single "So Cold the Night" nousi brittilistan sijalle kahdeksan. Seuraavana vuonna ilmestynyt albumi *Red* sisälsi Jackson 5:n kappaleen "Never Can Say Goodbye" - The Communardsin version inspiraatio tuli tällä kertaa Gloria Gaynorin coverista vuodelta 1974. Yhtyeen kolmas Top10-hitti oli parhaimmillaan listanelosena.

The Communards kasvoi ensimmäisen levyn jälkeen duosta isommaksi yhtyeeksi. Red-albumilla soitti isompikin joukko muusikkoja, etenkin naisia jousisoittajina ja he kulkivat levyllä ja kiertueella nimellä Communards Honoraries. Osa näistä muusikoista oli soittanut mm. Marc Almondin kanssa ja he ovat olleet mukana myös myöhemmin Jimmy Somervillen soolouralla, joka jatkuu nykyäänkin.

The Communards kävi toukokuulla 1987 keikalla myös Helsingissä, Tavastia-klubilla. Kokoonpanossa oli perustajaduon lisäksi mukana myös naissoittajien ryhmä Communards Honoraries, mm. rumpali ja viulisteja. Yhtye oli majoittuneena Hotelli Torniin. 

The Communards hajosi vuonna 1988 ja Somerville aloitti soolouran. Coles alkoi tehdä hengellistä työtä ja toimii nykyään pappina.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Communards* (1985, listasijoitus UK #7, USA #90)
* *Live In Italy* (1986)
* *Red* (1987, UK #4, USA #93)
* *Heaven* (kokoelmalevy, 1993)

### Kokoelmat

* The Singles Collection 1984/1990 (1990)
* Heaven (1993)
* The Very Best of (2001)
* The Platinum Collection (2006)
* For a Friend: The Best of (2009)

### Livealbumit

* Live In Italy (Picture Disc LP) (1986)
* Storm Paris (3x12" single set) (1988)

### Singlet

* "You Are My World" (1985, Britannian singlelistan #30, albumilta Communards)
* "Disenchanted" (1986, #29, Communards)
* "Don't Leave Me This Way" (The Communards with Sarah-Jane Morris, 1986, #1, Communards)
* "So Cold the Night" (1986, #8, Communards)
* "You Are My World '87" (remix, #21)
* "Tomorrow" (1987, #23, Red)
* "Never Can Say Goodbye" (1987, #4, Red)
* "For a Friend" (1988, #28, Red)
* "There's More To Love" (1988, #20, Red)

### Videot

* The Video Singles (1986, VHS)
* Live at Full House Rock Show (2006, DVD)

Katso myös
----------

* Kommunardi

Aiheesta muualla
----------------

* The Communards Myspacessa (englanniksi)
**Nag Hammadi** (arab. نجع حمادي‎; *Naj' Hammādi*) on kaupunki keskisessä Egyptissä noin 80 kilometriä Luxorista luoteeseen. Kaupungissa asuu noin 56 899 asukasta (2018). Kaupungissa tuotetaan muun muassa sokeria ja alumiinia.

Historia
--------

Muinaisina aikoina nykyisen kaupungin lähellä sijaitsi Khenoboskionin kaupunki, egyptiksi Na-sheny-en-Seth.

Nag Hammadin kaupungin perusti Mahmoud Basha Hammadi, joka oli suuren egyptiläisen sohagilaisen Hammadin perheen jäsen. Hän perusti kaupungin niille ihmisille, jotka joutuivat jättämään kotiseutunsa brittiläisten miehittäessä Sohagia. Kiitokseksi ihmiset antoivat kaupungille nimen Hammadi.

Nag Hammadin kirjasto
---------------------

*Pääartikkeli: Nag Hammadin kirjasto*
Nag Hammadi tunnetaan parhaiten paikkana, jonka läheltä al-Qasrin kylästä löydettiin joulukuussa 1945 13 nahkaan käärittyä papyruskoodeksia, jotka oli haudattu sinetöidyissä ruukuissa. Löydön tekivät paikalliset maanviljelijät.

Löydetyissä koodekseissa oli 52 kirjoitusta, joista suurin osa oli entuudestaan tuntemattomia. Kirjoitukset oli kirjoitettu koptin kielellä, ja ne olivat enimmäkseen gnostilaisia. Joukossa oli myös muita kirjoituksia. Ne olivat peräisin 300-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta, mutta todennäköisin kopioita 100–200-luvuilta peräisin olevista kirjoituksista. Kirjoitusten uskotaan olleen osa alun perin läheisen Pyhän Pakhomioksen luostarin kirjastoa, jonka munkit ovat kätkeneet, kun gnostilaisuus on julistettu harhaopiksi ja gnostilaisten kirjoitusten omistaminen on tullut rangaistavaksi.

Tunnetuin Nag Hammadin kirjaston löydöistä on *Tuomaan evankeliumi*, josta Nag Hammadin kirjasto sisältää ainoan tunnetun kokonaisen kopion. Nag Hammadin löytö on lisännyt huomattavasti nykypäivän tietämystä gnostilaisuudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Egypt *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 29.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  Chenoboskion *Oxford Reference*. Viitattu 12.1.2021.
3. ↑  Chenoboskia (Qasr el-Saiyad) *Trismegistos*. Viitattu 12.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nag Hammadi** Wikimedia Commonsissa
**Thula** on kaupunki Jemenin Amranin maakunnassa lähellä pääkaupunki Sanaata.

Maantiede
---------

Viereisen vuoren linnoitus.
Thulan rakennuksia.
Thula sijaitsee noin 45 kilometriä Jemenin pääkaupunki Sanaata. Kaupungin vieressä on vuori, jolle on rakennettu linnoitus. Kaupunkia itsessään ympäröi kaupunginmuuri, johon kuuluu yhdeksän porttia. Muita kaupungin rakennuksia ovat moskeijat, madrasat ja haudat.

Historia
--------

Thulalla on ilmeisesti hyvin pitkä historia. Sen nimi on johdettu henkilönimestä Thula ibn Lubakha ibn Akyan ibn Himyar al-Ashgar. 900-luvuklla kirjoittanut al-Hamadani maintisee paikalla sijainneen kylän ja linnoituksen (*hisn*). Paikan strateginen merkitys kasvoi sittemmin aijubidien, rasulidien ja zaidilaisten imaamien valtakausilla. Imaami al-Mutahhar ibn Sharaf al-Dinin (k. 1572) hauta sijaitsee hänen poikansa kaupunkiin rakennuttamassa madrasassa.

Carsten Niebuhr vieraili kaupungissa 1700-luvulla ja Eduard Glaser vuonna 1883. Glaser kuvaili kaupungin olleen tuolloin Jemenin toiseksi suurin ja arvioi sen linnoituksen olevan hyvin vanha. Kaupunki lisättiin Jemenin aielistalle Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2002.

Väestö
------

Thulan asukkaat ovat pääasiassa zaidilaisia muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  P. J. Bearman, TH. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopaedia of Islam - New Edition*, s. 449. Volume T-U. Koninklijke Brill, Leiden, 2000. ISBN 9004112111. (englanniksi)
2. ↑  The Historic City of Thula *World Heritage Centre : Tentative Lists*. Unesco. Viitattu 29.4.2020. (ranskaksi)
3. ↑  Michael Izady: Yemen Ethnic and Religious Composition (detailed) *Gulf 2000 Project*. Columbia University. Viitattu 29.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thula** Wikimedia Commonsissa
Trajanuksen riemukaari
**Trajanuksen riemukaari** sijaitsee Beneventon kaupungissa, Italiassa.

Historiaa
---------

Riemukaari rakennettiin keisari Trajanuksen kunniaksi vuosien 114–117 välisenä aikana. Se juhlistaa keisarin voittoja Daakiassa ja uuden tien, Via Trajanan, avajaisia. 

Langobardien pitäessä valtaa kaupungissa 500 -luvun lopulta lähtien riemukaari otettiin osaksi kaupunginmuuria ja sen nimenä oli *Porta Aurea*. Rakennelmaa tutki renessanssin aikana Gianmarco Serlio ja Giovanni Battista Piranesi ikuisti sen piirrokseensa 1700-luvulla.

Riemukaari on kokenut maanjäristyksiä ja sitä on korjattu niiden aiheuttamien vaurioiden sekä kulumisen vuoksi. Korjaustöitä on teetetty paavi Urbanus VIII:n aikana, vuonna 1661, vuonna 1713 osa riemukaaresta romahti, mutta vauriot korjattiin. Uusia korjauksia tehtiin vuonna 1792. Vuonna 1850 paavi Pius IX vieraili kaupungissa ja määräsi riemukaarta ympäröivät myöhempien aikojen rakennelmat purettaviksi. 

Osa riemukaarta aikoinaan koristaneista reliefeistä on päätynyt Lontooseen, British Museumiin.

Kuvaus
------

Rakennelmassa on yksi holvikaari, jonka on 16,60 metriä korkea ja 8,60 metriä leveä. Rakennuksen runko on rakennettu kalkkikivestä ja se on päällystetty marmorilla. 

Riemukaaren pääjulkisivuilla on runsas reliefikoristelu. Vasemman puolen reliefit kuvailevat maakunnallisia jumaluuksia ja oikealla olevat provinssissa olevia siirtokuntia. Lisäksi on kuvia keisari Trajanuksesta ja hänen hallitustoimistaan: Dacian valloittaminen, Trajanus ja senaattorit, Rooman kansalaisuuden myöntäminen liittolaisille. Osa reliefeistä kuvailee keisarin vierailua Beneventossa; Via Trajanan avajaiset, Trajanus uhraamassa ja keisari jakamassa avustuksia vähävaraisten perheiden lapsille.

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trajanuksen riemukaari** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.