recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**L. Junius Arulenus Rusticus** (n. 35 – 93 jaa.) oli roomalainen poliitikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Arulenus Rusticus oli Thrasea Paetuksen ystävä ja seuraaja. Hän toimi tribuunina vuonna 66, jolloin senaatti tuomitsi Thrasean kuolemaan. Hän olisi yrittänyt estää tuomion veto-oikeudellaan, mutta Thrasea esti häntä, koska katsoi, että hän olisi tällä tavoin vain aiheuttanut oman tuhonsa pelastamatta kuitenkaan Thraseaa.

Arulenus Rusticus toimi preettorina sisällissodissa vuonna 69 Neron kuoleman jälkeen. Hänen toimiessaan senaatin lähettiläänä Flaviusten armeijassa Petilius Cerialiksen sotilaat haavoittivat häntä. Arulenus Rusticus toimi konsulina vuonna 92 Domitianuksen hallitessa. Seuraavana vuonna hänet kuitenkin tuomittiin kuolemaan, koska hän kirjoitti panegyyrin eli ylistyspuheen Thrasealle.

Suetonius on laittanut Arulenus Rusticuksen nimiin myös Helvidius Priscukselle osoitetun panegyyrin, mutta sen kirjoitti todellisuudessa Herennius Senecio, niin kuin Tacitus ja Plinius nuorempi sanovat.

Lähteet
-------

* Dio Cassius: LXVII.13.
* Plinius nuorempi: *Kirjeet*, I.5, 14, III.11.
* Plutarkhos: *de Curiositate* 15 (*Moralia* 822D-E).
* Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 680. Osa III. Boston: Little, Brown and Company, 1849. Teoksen verkkoversio.
* Suetonius: *Domitianus* 10.
* Tacitus: *Annales*, XVI.25, *Histories*, III.80, *Agricola* 2.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Aleksinos** (m.kreik. Ἀλεξῖνος, lat. *Alexinus*; n. 339–265 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Eubulideen oppilas.

Aleksinos oli kotoisin Eliistä. Väittelevän luonteensa vuoksi häntä kutsuttiin usein "kiistelijäksi" (Ελεγξῖνος, *Elenksinos*). Aleksinos siirtyi Eliistä Olympiaan, tarkoituksenaan perustaa koulukunta jota kutsuttaisiin olympialaiseksi koulukunnaksi. Hänen oppilaansa kuitenkin tuskastuivat pian elämän laatuun paikassa ja jättivät hänet. Aleksinoksen opetuksista ei ole säilynyt nykyaikaan juuri mitään. Ciceron maininnasta voidaan päätellä hänen käsitelleen sofistisia ongelmia muiden koulukunnan jäsenten tavoin. Athenaios mainitsee paiaanin, jonka Aleksinos kirjoitti makedonialaisen Krateroksen kunniaksi, ja joka laulettiin Delfoissa. Aleksinos kirjoitti myös Zenon Kitionilaista ja historioitsija Eforosta vastaan. Diogenes Laertioksen mukaan hän kuoli ruo'on pistoon uidessaan Alfeios-joessa.

Aleksinos väitteli vuonna 267/266 eaa. retoriikasta Hermarkhoksen kanssa. Filodemos lainaa teoksessaan *Retoriikasta* Hermarkhoksen vasta-argumenttia, jossa tämä puolestaan lainaa Aleksinosta. Aleksinos kritisoi retoriikasta kiinnostuneita sofisteja siitä, että he tuhlaavat aikaansa hyödyttömien aiheiden, kuten lausumisen ja muistamisen tutkimiseen sekä runoilijoiden tulkitsemiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Algra, Keimpe & Barnes, Jonathan & Mansfeld, Jaap & Schofield, Malcolm: *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*, s. 47. Cambridge University Press, 1999.
2. ↑  Cicero: *Academica*, II.24.
3. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* 15.
4. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* II.
5. ↑  P.Herc 1674 *163.1.169.40*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexinus
Reitin profiili
**Milano–San Remo 2009** oli järjestyksessään sadas maantiepyöräilyn Milano–San Remo -kilpailu. Se järjestettiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 21. maaliskuuta 2009. Kilpailureitti oli sama kuin edellisvuonna.

Kahden edellisvuoden voittajat, Óscar Freire ja Fabian Cancellara eivät olleet mukana loukkaantumisten vuoksi ja vuoden 2008 maailmanmestari Alessandro Ballan jäi pois sairauden takia. Lance Armstrong sen sijaan osallistui kilpailuun, joka oli hänelle paluunsa jälkeen ensimmäinen kilpailu Euroopassa. 

Kilpailu ratkesi Milano–San Remolle tyypilliseen tapaan massakirissä. Heinrich Haussler irtosi ryhmästä viimeisillä sadoilla metreillä, mutta joutui päästämään lujaa kirineen Mark Cavendishin edelleen juuri ennen maaliviivaa.

Tulokset
--------

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| **1** | Yhdistynyt kuningaskunta Mark Cavendish | Team Columbia-High Road | 6.42.32 |
| **2** | Saksa Heinrich Haussler | Cervélo TestTeam | s.a. |
| **3** | Norja Thor Hushovd | Cervélo TestTeam | + 2 |
| **4** | Australia Allan Davis | Quick·Step - Innergetic | + 2 |
| **5** | Italia Alessandro Petacchi | LPR Brakes Farnese Vini | + 2 |
| **6** | Italia Daniele Bennati | Liquigas | + 2 |
| **7** | Espanja Aitor Galdos | Euskaltel-Euskadi | + 2 |
| **8** | Italia Enrico Rossi | Ceramica Flaminia - Bossini Docce | + 2 |
| **9** | Italia Luca Paolini | Acqua & Sapone-Caffè Mokambo | + 2 |
| **10** | Slovakia Peter Velits | Team Milram | + 2 |

Lähteet
-------

1. ↑  Ballan and Cancellara out of Milan-San Remo[vanhentunut linkki] Eurosport.yahoo.com 18. maaliskuuta 2009 Viitattu 21. maaliskuuta 2009 (englanniksi)
2. ↑  Armstrong: Don't expect too much[vanhentunut linkki] Eurosport.yahoo.com 20. maaliskuuta 2009 Viitattu 21. maaliskuuta 2009 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (italiaksi)
**Milanon viisi päivää** (*Cinque giornate di Milano*) oli aseellinen kapina joka käytiin 18. maaliskuuta – 22. maaliskuuta 1848. Paikkana oli Milano, joka oli tuolloin Lombardia-Venetsian kuningaskunnan pääkaupunki. Kuningaskunta kuului Itävallan keisarikuntaan. Milanolaiset nousivat itävaltalaishallintoa vastaan ja voittivat.

Kapina liittyy sekä Euroopan hulluun vuoteen (ital. *Primavera dei popoli*, "kansojen kevät") että Italian yhdistymiseen (ital. *Risorgimento*).

Tapahtumien kulku
-----------------

16. maaliskuuta ja 17. maaliskuuta Milanoon levisi uutisia Ranskassa, Itävallassa, Unkarissa, Böömissä ja Kroatiassa tapahtuneista kansannousuista. Itävaltalaisvallan alla eläneet milanolaiset nousivat kapinaan marsalkka Radetzkyn komentamia keisarillisia joukkoja vastaan. Kolmantena päivänä, eli 20. maaliskuuta, Milanon kapinalliset hylkäsivät itävaltalaisten aselepotarjouksen ja pystyttivät väliaikaisen hallituksen (ital. *governo provvisorio*). Neljäntenä päivänä, eli 21. maaliskuuta, milanolaiset valtasivat kaikki itävaltalaisten hallussaan pitämät kasarmit ja asemat. Illan tullen Radetzky joukkoineen alkoi vetäytyä kaupungista.

Viidennen päivän sarastaessa Milano avasi porttinsa Genovasta ja Torinosta saapuneille vapaaehtoisille. Carlo Alberto julisti Lombardian ja Veneton kansoille, että hän joukkoineen tukee kapinallisia. Julistus johti Italian ensimmäiseen itsenäisyyssotaan (ital. *Prima guerra d'indipendenza italiana*), jonka aikana 6. elokuuta 1848 Itävallan joukot saapuivat uudelleen Milanoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Milano, Cinque giornate di (html) *Treccani.it*. Istituto della Enciclopedia Italiana fondata da Giovanni Treccani S.p.A.. Viitattu 10.5.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Vuoden 2011 reitti.
**Milano – San Remo 2011** oli 102. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se järjestettiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 19. maaliskuuta 2011. Kilpailun voitti Matthew Goss.

Ennakkosuosikkeihin kuuluneet kirimiehet Mark Cavendish, Tyler Farrar, Óscar Freire ja Thor Hushovd putosivat kärkiryhmästä, kun pääjoukko hajosi kolarin seurauksena 90 kilometriä ennen maalia. Alessandro Ballan, Yoann Offredo ja Philippe Gilbert yrittivät irtiottoa Cipressan nousussa, jonka huipulle saapui ensimmäisenä Jaroslav Popovytš. Cipressalta laskettaessa FDJ:n kaksikko Offredo ja Steve Chainel lähtivät irtiottoon Greg Van Avermaetin ja Stuart O’Gradyn kanssa.

Van Avermaet karkasi kärkiryhmästä kaksi kilometriä ennen Poggion nousun huippua, jonka hän saavutti 12 sekuntia ennen seuraavia. Vincenzo Nibali tavoitti nousun aikana muut kärkiryhmään kuuluneet ajajat, ja muodosti takaa-ajoryhmän yhdessä Ballanin, Gilbertin, Gossin, Offredon, Fabian Cancellaran, Filippo Pozzaton ja Michele Scarponin kanssa. Cancellaran vetotyön seurauksena ryhmä tavoitti Van Avermaetin, minkä jälkeen Offredo, Gilbert ja Nibali yrittivät vielä irtiottoa viimeisillä kilometreillä. Kilpailu ratkesi kahdeksan ajajan loppukirissä, jonka Goss voitti ennen Cancellaraa ja Gilbertiä.

Tulokset
--------

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Matthew Goss |  Australia | Team HTC-High Road | 6.51.10 |
| 2 | Fabian Cancellara |  Sveitsi | Team Leopard-Trek | sama aika |
| 3 | Philippe Gilbert |  Belgia | Omega Pharma-Lotto | sama aika |
| 4 | Alessandro Ballan |  Italia | BMC Racing Team | sama aika |
| 5 | Filippo Pozzato |  Italia | Katjuša | sama aika |
| 6 | Michele Scarponi |  Italia | Lampre-ISD | sama aika |
| 7 | Yoann Offredo |  Ranska | FDJ | sama aika |
| 8 | Vincenzo Nibali |  Italia | Liquigas-Cannondale | + 3 |
| 9 | Greg Van Avermaet |  Belgia | BMC Racing Team | + 10 |
| 10 | Stuart O’Grady |  Australia | Team Leopard-Trek | + 12 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Goss wins Milan-San Remo *cyclingnews.com*.  19.3.2011.  Arkistoitu 22.3.2011. Viitattu 25.3.2011. (englanniksi)
**28. hikō sentai** oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin kesäkuussa 1939 Wuenchunissa Mantsuriassa tiedustelu sentaina. Yhtymän 1. chutai oli varustettu Nakajima Ki-4 ja K-15 konein tiedustelutehtäviin, 2. chutain kalustona oli Ki-36 tiedustelukoneet ja 3. chutai Mitsubishi Ki-30 pommikonein. Huhtikuussa 1940 Ki-30 koneet vaihdettiin Mitsubishi Ki-51 koneiksi. Maaliskuussa 1941 3. chutai liitettiin 83. sentaihin ja heinäkuussa kaksi jäljelle jäänyttä chutaita muodostivat 28. dokuritsu hikōtain esikunnan (sentai hombu), 63. dokuritsu hikō chutain ja 81. dokuritsu hikō chutain. 63. dokuritsu hikō chutain imettiin joulukuussa 1942 82. dokuritsu hikō chutaiksi ennen kuin se liitettiin 28. hikōtaihin. Toukokuussa 1944 28. hikōtain esikunta, 81. dokuritsu hikō chutai ja 82. dokuritsu hikō chutai liitettiin toisiinsa muodostettaessa 28. hikō sentai.

Marraskuussa 1944 sentai määritettiin korkealla lentävien pommittajien torjuntayhtymäksi, mutta heinäkuussa 1945 siitä muodostettiin tiedustelu yhtymä nimellä 28. dokuritsu hikōtai.

Kalusto
-------

Yhtymän kalustona olivat:

* Nakajima Ki-4 kesäkuu 1939 -
* Mitsubishi Ki-15 kesäkuu 1939 -
* Tachikawa Ki-36 kesäkuu 1939 -
* Mitsubishi Ki-30 kesäkuu 1939 - huhtikuu 1940
* Mitsubishi Ki-51 huhtikuu 1940 -
* Mitsubishi Ki-46-II marraskuu 1944 - heinäkuu 1945
* Mitsubishi Ki-46-IIIkai tammikuu - heinäkuu 1945
* Kawasaki Ki-102 kesäkuu - heinäkuu 1945 (6 kappaletta)

Komentajat
----------

Yhtymän komentajina olivat:

* majuri Hideo Ueda joulukuu 1944 - heinäkuu 1945

Lähteet
-------

* Hata, Ikushiko, Izawa, Yasuho & Shores, Christopher: *Japanese Army Fighter Aces 1931-45*. Stackpole Military History Series. Stackpole books, 2002. ISBN 978-0-8117-1076-3. (englanniksi)
* Sakaida, Henry: *Japanese Army Air Force Aces 1937-45*. 5th impression, Aircraft of the Aces #13. Osprey publishing, 2008. ISBN 978-1-85532-529-6. (englanniksi)
* Abe, Showzow & Picarella, Giuseppe: *Mitsubishi Babs Vol .I - The World's first high-speed strategic reconnassaince aircraft*. Stratus, 2019. ISBN 978-83-66549-73-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hata et al 2002 s. 131-132
2. 1 2  Abe & Picarella 2019 s. 133
**Ayr** (gaeliksi *Inbhir Àir*) on noin 47 000 asukkaan kaupunki Lounais-Skotlannissa. Se on Etelä-Ayrshiren alueen suurin asutuskeskus ja hallinnollinen pääkaupunki.

Maantiede
---------

Ayr sijaitsee Ayr-joen suulla, paikassa jossa joki laskee Clydejoen estuaariin eli Firth of Clydeen. Joen yli kulkee 1200-luvulla rakennettu Ayr Brig -silta.

Estuaarin puolella eli kaupungin länsireunalla on hiekkaranta, jota seurailee esplanadi. Kaupungin pääkatu kulkee saman suuntaisesti. Sen pohjoispäässä on Ayrin linna. Satama on jokisuussa joen pohjoispuolella. Ayrin hevosurheilukeskus on rakennettu 1500-luvulla, ja siellä järjestetään sekä laukka- että esteratsatuskilpailuja kuten Scottish Grand National.

Pohjoisessa Ayriin liittyy saumattomasti Prestwickin kaupunki, joka on tunnettu etenkin golf-kentistään ja Glasgow Prestwickin lentoasemasta.

Historia
--------

Keskiajalla Ayr oli Skotlannin länsirannan tärkein satama, kunnes Clyden suun pohjoisosan satamat ajoivat sen ohi.

1100-luvun lopulla kuningas Vilhelm Leijona rakennutti Ayr-joen suulle linnan, jonka ympärille kaupunki alkoi muodostua. Alkuperäisestä linnasta ei ole mitään jäljellä.

Cromwellin joukot rankensivat Ayriin linnoituksen 1652-1654. Se koostui kuudesta bastionista ja niitä yhdistävistä muureista, ja sitä suojasivat vallihaudat. Parakkeihin mahtui 800 jalkamiestä ja 200 ratsumiestä, joiden hevosille oli myös tallitilaa.

Kaupungin teollistuminen sai vauhtia kun sinne rakennettiin raideyhteys Glasgowista vuonna 1840.

Kulttuuri
---------

Skotlannin kansallisrunoilija Robert Burns syntyi Allowayssa, viitisen kilometriä Ayristä etelään, ja kuvasi Ayria runoissaan.

Skotlannin vanhimpiin teattereihin kuuluva Gaiety Theatre avattiin Ayrin keskustassa vuonna 1902. Nykyisin siellä järjestetään yli 200 näytöstä vuodessa: balettia, teatteria, pantomiimia ja komediaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ayr, Scotland *britannica.com*.  Encyclopaedia Britannica. Viitattu 8.9.2019.
2. ↑  Ayr (myös kartta) *Visit Scotland*. Viitattu 8.9.2019.
3. ↑  Ayr Castle *Stravaiging Around Scotland*. Viitattu 8.9.2019.
4. ↑  Ayr, Cromwell's Fort *Canmore*. Viitattu 8.9.2019.
5. ↑  Gaiety Theatre *Ayr High Street*. Viitattu 8.9.2019. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ayr** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Ayr Wikivoyagessa (englanniksi)
**Témenoksen linnoitus** (kreik. Φρούριο Τεμένους, *Froúrio Teménous*), myös *Rókka* (Ρόκκα < ital. *Rocca*), *Nikeforos Fokaksen linna* (Κάστρο Νικηφόρου Φωκά, *Kástro Nikifórou Foká*) tai *Kanlí Kastéli* (Κανλί Καστέλι), on linnoitus Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kunnassa lähellä Profítis Ilíaksen kylää, noin 18 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Témenos on Kreetan merkittävin alkuperältään bysanttilaisaikainen linnoitus.

Historia
--------

Linnoituskukkulan arvellaan olleen antiikin aikana Lykastoksen kaupungin akropolis. Témenoksen linnoituksen rakennutti Nikeforos Fokas vallattuaan Kreetan saraseeniarabeilta takaisin Bysantille vuonna 961. Hänen tarkoituksenaan oli siirtää Khandakaksen kaupunki eli nykyinen Iraklion sinne turvallisempaan paikkaan. Kaupungin siirtoyritys kuitenkin epäonnistui kaupunkilaisten vastustuksen vuoksi, sillä sen satama oli kreetalaisille tärkeä. Niin kaupunki rakennettiin ja linnoitettiin uudelleen vanhalle paikalleen. Näin Témenoksen linnoitus jäi lähinnä vartioimaan lähiseutuaan.

Témenoksen linnoituksen kukkula eli Rókkan kukkula.
Genovalainen Enrico Pescatore kunnostutti linnoituksen saatuaan Kreetan valtaansa vuonna 1204. Myös venetsialaiset vahvistivat linnoitusta saatuaan saaren haltuunsa vuonna 1209. Italialaisittain se tunnettiin muun muassa nimellä *Castello Temene*. Venetsialaisella kaudella linnoituksen lähelle kehittyi kylä, nykyinen Profítis Ilías. Kreetalaisten kapinoidessa venetsialaiset käyttivät linnoitusta turvapaikkanaan.

Vuonna 1647, venetsialaisten ja kreetalaisten osmaniturkkilaisia vastaan käymän sodan aikaan, linnoitus oli osmanien hallussa. Venetsialaiset saivat vallattua sen Gil d'Hasin eli Gildasiksen johdolla, ja kaikki turkkilaiset surmattiin, mistä linnoitus sai turkkilaisperäisen nimen *Kanlí Kastéli*, "Verinen linna". Osmanien vallattua Candian eli Iraklionin vuonna 1669 nämä luovuttivat Témenoksen linnoituksen kaupungin osmaneille pettäneelle venetsialaiselle Andrea Barozzille.

Linnoituksen muureja.
Iraklionin kunnan osa Témenoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä linnoituksesta.

Rakennelma
----------

Témenoksen linnoitus sijaitsee Profítis Ilíaksen kylän eteläpuolella olevalla ympäristöään hallitsevalla Rókkan kukkulalla, jolla on luonnonlähde. Näin se on ollut erinomainen paikka puolustautumiseen. Linnoitus on rakennettu saraseenien uhan vuoksi tarkoituksella niin, ettei se näy merelle.

Linnoitus kattaa noin 60 hehtaarin kokoisen alueen. Nykyisin paikalla on muurien ja tornien jäänteitä, suuria vesisäiliöitä sekä Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*), Pyhälle Paraskevalle (*Agía Paraskeví*), Neitsyt Marialle (*Panagía*) ja Pyhälle Antoniokselle (*Ágios Antónios*) omistetut kirkot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Φρούριο Τεμένους *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Temenos Fort (Rocca) *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Heraklion: History *Explore Crete*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Témenoksen linnoitus** Wikimedia Commonsissa
**Jämäsjärvi** on syvyyssuhteiltaan vaihteleva korpijärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 89 kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Jämäsjärven kaakkois–luoteissuuntainen pituus on 3,2 kilometriä. Järven eteläosan jakaa lahdiksi Torviniemi. Järven keskivaiheilla sijaitsee Kalmoniemi, ja sen pohjoispuolella Kalmolahti, josta luoteeseen järvi kapenee huomattavasti. Torviniemen kaakkoispuolinen Kylmälahti on syvä, enimmillään noin 32 metriä. Vähintään kymmenen metriä syvä alue haarautuu Kylmälahden suulta koilliseen ja luoteeseen. Syvien haarojen väliin jää runsaan kahden hehtaarin laajuinen Viitasaari. Järven keskiosa on melko matalaa ja siinä sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Louhisaari sekä kaksi pientä saarta. Järven luoteisosassa on 10–14-metriä syvä vyöhyke, jonka eteläpuolisella matalikolla sijaitsee vajaan hehtaarin laajuinen Kalmosaari.

Jämäsjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Itärannan Jämäsvaaran laki on noin 245 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 55 metriä järven pintaa korkeammalla. Kylmälahden itäranta on jyrkähkö. Jämäsjärven etelärannalla kohoaa Hepovaara, pohjoisrannalla sijaitsee Marjokangas, jonka luoteispuolella levittäytyy Yhteissuo. Marjokankaan itäpuolella sijaitsee Jämäsjärven luusua, josta alkaa pohjoiseen virtaava Kivipuro.

Jämäsjärven vesitilavuus on 6 936 000 kuutiometriä.

Jämäsjärvi (59.995.1.001) kuuluu Jämäsjoen yläosan valuma-alueeseen (59.982), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Jämäsjoen valuma-alue (59.98) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Jämäsjärvi on Jämäsjoen yläosan valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Latvanjärvi ja kolmanneksi laajin on Rastinjärvi. Alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Kuhmossa on toinenkin Jämäsjärvi (59.981.1.002). Se sijaitsee lähellä Jämäs-nimistä kylää kymmenisen kilometriä Jämäsjoen yläosan valuma-alueen Jämäsjärveltä luoteeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jämäsjärvi, vakavesi, Kuhmo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.5.2022.
3. ↑  Jämäsjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.5.2022.
4. ↑  Jämäsjoen yläosan valuma-alue (59.982). Järviwiki. Viitattu 14.5.2022.
**Radio-Télévision nationale congolaise** (**RTNC,** "*Kongon kansallinen radio ja televisio*") on Kongon demokraattisen tasavallan valtion omistama yleisradioyhtiö. Sen lähetykset ovat kikongon-, lingalan-, ranskan-, swahilin- ja tšilubankielisiä. RTNC:n kanavia ovat pääkanava RTNC1, RTNC2 développement (näkyy vain Kinshasassa), RTNC3 Institutions sekä 11 radiokanavaa ympäri Kongoa. RTNC1:n toimipiste on Lingwalassa. Televisiokanavat ovat satelliittikanavia, eikä suurimmalla osalla television omistavista ollut vuonna 2012 mahdollisuutta katsoa lähetyksiä. Vuonna 2012 kaikki radiokanavista eivät olleet toiminnassa.

RTNC:n johtajana toimii Max-Cesar Lokate.

RTNC:llä on noin 2300 työntekijää.

RTNC:n sitoutumiin periaatteisiin kuuluvat tasa-arvoinen saatavuus, tasapuolisuus ja oikeudenmukaisuus.

Historia
--------

RTNC on perustettu vuonna 1971.

Ennen vuoden 2006 yhdistettyjä parlamentti- ja presidentinvaaleja Kongon lehdistön kuuntelu- ja valvontakeskuksen (CEMPC) mukaan RTNC antoi kolmen viikon aikana eniten lähetysaikaa televisiossa (1 tunti, 56 minuuttia, 59 sekuntia) presidentin virassa jo olevalle ehdokkaalle Joseph Kabilalle; 16 minuuttia 30 sekuntia Pierre Pay-Paylle; 3 minuuttia 11 sekuntia Azarias Ruberwalle; 1 minuutin ja 27 sekuntia Jean-Pierre Bemballe; ja alle 1 minuutin muille ehdokkaille. Toisella kierroksella pääkanava RTNC1 antoi 14.–26. lokakuuta eniten lähetysaikaa televisiossa (2 tuntia 24 minuuttia) Kabilalle ja hänen liittolaisilleen Presidenttienemmistöliitosta (AMP); 10 minuuttia Bemballe ja hänen Kansanliitolleen. Radiossa Kabila ja hänen liittolaisensa saivat tunnin ja 48 minuuttia, Bemba liittolaisineen minuutin ja 55 sekuntia.

Ennen vuoden 2016 presidentinvaaleja RTNC perusti vuonna 2015 uusia paikallisia toimipisteitä eri puolille maata. Se ohjeisti henkilökuntaa välttämään hallintoviranomaisten arvostelua ja välttämään puheajan antamista hallituksen kanssa eri mieltä oleville.

Lähteet
-------

1. 1 2  Radio Television Nationale Congolaise (RTNC) - Company Profile and Analysis | G2Mi *www.testwebsite.g2mi.com*.  Arkistoitu 6.4.2018. Viitattu 6.4.2018.
2. 1 2  A propos – RTNC | La voix du peuple – Actualités, infos en direct, Radio en direct *rtnc.cd*.  Arkistoitu 4.4.2018. Viitattu 6.4.2018. (ranskaksi)
3. ↑  Democratic Republic of Congo - Media and telecoms landscape guide - December 2012 *infoasaid*.  Joulukuu 2012. Internews Network.
4. ↑  A DISPLAY OF HOPE FOR EAST CONGO VICTIMS OF SEXUAL VIOLENCE - *chocmoose.com*.  28.12.2017. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
5. 1 2  Marie-Soleil Frere: *Elections and the Media in Post-Conflict Africa: Votes and Voices for Peace?*. Zed Books Ltd. 2013-07-04. ISBN 9781780321066. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.4.2018). en
6. ↑  Congo, Democratic Republic of (Kinshasa) (s. 2) *Freedom House*.  Arkistoitu 17.3.2017.
**Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina** on musiikkitoimittaja Matti Riekin kirja vuosina 1989–2005 toimineesta muhoslaisesta Sentenced-yhtyeestä. Se ilmestyi joulukuussa 2014, ja sen kustansi Like.

Kirja käy läpi yhtyeen historian sen muusikoiden uran alkuajoista yhtyeen lopettamiseen vuonna 2005 ja soolokitaristi Miika Tenkulan kuolemaan vuonna 2009. Riekki haastatteli kirjaan yhtyeen elossa olleita jäseniä Lari Kylmästä, Sami Lopakkaa, Vesa Rantaa, Taneli Jarvaa, Ville Laihialaa ja Sami Kukkohovia sekä muun muassa kiertuemanageria Jens "Bobo" Bornhöftiä ja tuottajia Waldemar Sorychtaa ja Hiili Hiilesmaata.

Kirjan luvut on nimetty yhtyeen kappaleiden mukaan. Kirjan nimi puolestaan viittaa yhtyeen *North from Here* -albumiin (1993).

Kirja julkaistiin yksinoikeudella Levykauppa Äxän myymälöissä 12. joulukuuta 2014, ja siitä on tullut ketjun myydyin kirja. Laajempaan myyntiin kirja tuli tammikuussa 2015. Kirjan virallinen julkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin The Circuksessa 10. tammikuuta 2015. Paikalla olivat kirjailija ja yhtyeen jäseniä, ja ohjelmassa oli myös tribuuttikonsertti.

Noin vuosi ennen Riekin kirjaa ilmestyi kitaristi Lopakan fiktiivinen, pohjoissuomalaisen rockyhtyeen Euroopan-kiertueesta kertova romaani *Marras*.

Lähteet
-------

1. ↑  Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina Like. Viitattu 19.1.2015.
2. 1 2  Lassila, Tero: Sentencedin tilinpäätös kansien väliin *Oulu-lehti*.  9.12.2014. Joutsen Media. Viitattu 19.1.2015.
3. ↑  Sentenced kirja yksinoikeudella Äxässä, nimmarointia Oulussa  11.2014. Levykauppa Äx. Viitattu 19.1.2015.
4. ↑  Tuomola, Pauliina: Japanilaisfani käänsi suomenkielistä Sentenced-kirjaa Googlella lause kerrallaan  8.1.2015. Radio Nova. Viitattu 19.1.2015.
5. ↑  Pöyhönen, Mira: "Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina" -kirjan julkaisutilaisuus @ The Circus, 10.1.2015 *KaaosZine*.  14.1.2015. Viitattu 19.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Täältä pohjoiseen: Sentencedin tarina* Liken sivustolla
**Ténindougou** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Falako sijaitsee 45 kilometriä Dioïlasta länteen. Kunnassa on 14 600 ja keskuskylässä 7 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Ténindougoun kunnan pinta-ala on 380 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Dioïlan piirin Dioumanin, pohjoisessa Binkon, idässä Guégnékan, Kaladougoun ja N’Garadougoun sekä etelässä Sikasson alueen Bougounin piirin Méridiélan kuntiin Maisemaa leimaavat tasangot, ylängöt ja metsät. Kasvillisuus on metsäsavannia. Etelärajalla virtaa Baoulén sivujoki Banifing.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, dogoneja ja soninkeja. Yhteinen kieli on bambara ja vallitseva uskonto islam. Kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti, käsityöammatit ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, durra, riisi, maapähkinä ja seesami. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Falakossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.12.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Ténindougou 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 15.12.2018.
3. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.12.2018.
4. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.12.2018.
**Seksiriippuvuus** on käsite, joka kattaa joukon ihmisen seksuaalisuuteen liittyviä pakkomielteisiä ajatus- tai toimintamalleja. Käsitteestä alettiin puhua varsinaisena addiktiona AA-liikkeen piirissä 1970-luvun loppupuolen Yhdysvalloissa.

Taustaa
-------

Seksiriippuvuutta ei tule sekoittaa normaaliin vilkkaaseen seksuaaliseen aktiivisuuteen, jonka WHO katsoo yleistä hyvinvointia ja terveyttä edistäväksi asiaksi. Ihmisten tarpeet ja mahdollisuudet seksuaalisuutensa toteuttamiseen ovat huomattavan erilaisia. Rajanveto häiritsevän seksiriippuvuuden ja tavallisen seksiin liittyvän nautinnon tavoittelemisen välillä ei ole yksiselitteistä. Yleisiä tunnusmerkkejä seksiriippuvuudesta ovat pakkomielteiset ajatukset tai ahdistusta ja häpeää aiheuttavat toiminnot, jotka henkilö pyrkii salaamaan lähipiiriltään ja muilta ihmisiltä.

Hyvin moni seksiriippuvainen on kokenut varhaisessa vaiheessa tai lapsuudessa jonkin tason seksuaalista hyväksikäyttöä.

Tunnusmerkit
------------

Tietyt lisäpiirteet voivat kieliä seksiriippuvuudesta. Henkilöstä itsestään tai hänen lähipiiristään voi tuntua, että seksuaaliset halut valtaavat henkilön mielen jopa pakkomielteisesti tai henkilö kokee voimakasta vetoa seksuaaliseen kanssakäymiseen ollessaan stressaantunut, ahdistunut, jännittynyt tai masentunut. Pakonomaisten kokemusten jälkeinen mielihyvä kestää vain lyhyen ajan, ja henkilö kokee tarpeen toistaa teon. Myös seksuaalikokemuksista seuraavat vakavat ongelmat, kuten parisuhteen rakoilu, avioero tai sukupuolitaudit voivat olla oireita seksiriippuvuudesta. Addikti menettää käyttäytymisen hallinnan ja hän saattaa kokea suurta häpeää, ahdistusta ja tuskaa sekä vastenmielisyyttä itseään kohtaan. Riippuvaisella voi olla suuri halu lopettaa toiminta, mutta toistuvista yrityksistä huolimatta se tuntuu mahdottomalta.

Vaikutukset läheisiin
---------------------

Seksiriippuvaisen kumppaneista yli puolet kertoo kokeneensa post-traumaattisen stressireaktion oireita. Vaikutukset parisuhteeseen ja perhe-elämään ovat moninaisia: lapset saattavat kärsiä ja seurauksena voi olla avioero. Kumppania voi auttaa tunteiden ja reaktioiden ääneen lausuminen ja validointi, vertaistukiryhmä, psykoedukaatio riippuvuuden ymmärtämiseksi ja keskittyminen omaan hyvinvointiin ja turvallisuuteen.

Katso myös
----------

* Hyperseksuaalisuus
* Vertaistuki

Lähteet
-------

1. 1 2  Osmo Kontula ja Jukka Virtanen: Addiktoitunut seksikäyttäytyminen *Päihdelinkki*.  8. heinäkuuta 2016. Viitattu 16. joulukuuta 2016.
2. 1 2  Jauhiainen, Jonna: Seksiriippuvuuden taustalla usein hyväksikäyttöä *Studio55*.  25.7.2010. MTV3. Viitattu 24.4.2017.
3. ↑  Tukea seksiaddiktien läheisille Tampereen NNKY. Viitattu 11.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* (Nimettömien seksiaddiktien sivusto)
* (Tampereen NNKY)
**Seksihullut** on saman nimisen punkyhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2011 levymerkillä Temmikongi.

Vastaanotto
-----------

Soundin Antti Luukkanen antoi albumille kolme tähteä viidestä, mainiten Seksihullujen tuntuneen aluksi pelkältä vitsiltä, mutta sen viehätyksen piilevän sopivassa suhteessa punkin anarkiaa ja avantgardea, kommentoiden albumin sopivan nautittavaksi pienissä erissä. Luukkanen sanoi myös seuraavaa:

> »Seksihulluille punk tarkoittaa totaalista vapautta kirjoittaa kappaleita esimerkiksi seksistä, pankkikorteista, pikavipeistä tai krapulamätöstä. Solisti Sirpa ei edes yritä pysyä tahdissa eikä amatöörimäistä ääntelyä voi laulamiseksi sanoa parhaalla tahdollakaan. Soundit tällä vinyylialbumilla ovat todella käppäiset.»   
> (Antti Luukkanen, toimittaja)
> 
>

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Seksihullut.

### A-puoli

1. Hampurilainen
2. Hups! Nettikamera päällä
3. Häähullut
4. Käteenveto
5. Puhelintyttö
6. Luottokorttiluettelo
7. Candypelle
8. Blondi tuli taloon

### B-puoli

1. 
2. Seikkailija vaivautuu
3. Lokki lensi metsään
4. T-2
5. Bilelintu
6. Myrkkypostia
7. Punaista muusia
8. Taas kännissä
9. Unelmaa vai paskaa?
10. Kusinen lumiukko

Kokoonpano
----------

* Sirpa – laulu
* Jyrki – laulu, kitara
* Jarkko – kitara
* Tuuli – bassokitara
* Vilu – rummut

### Tuotanto

* P. Dassum – masteroija
* Roope Seppälä – äänittäjä, miksaaja

Arvostelut
----------

* Soundi: 3/5 tähteä

Aiheesta muualla
----------------

* *Seksihullut* finnmusic.net -sivustolla
* *Seksihullut* discogs.com -sivustolla

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antti Luukkanen: SEKSIHULLUT: Seksihullut *soundi.fi*.  25.7.2011. Viitattu 22.2.2016.
**Seksilakko** on vastarinnan keino, jossa naiset kieltäytyvät seksistä miesten kanssa saavuttaakseen jonkin tavoitteen.

Esimerkkejä
-----------

Aristofaneen komediassa *Lysistrate* 400-luvulta eaa. kuvataan naisten julistamaa seksilakkoa peloponnesolaissodan lopettamiseksi.

Seksilakkoja on käytetty uudella ajalla monissa maissa muun muassa rauhan saavuttamiseksi. Liberiassa seksilakko oli osa naisten rauhanliikettä sisällissodassa, joka päättyi vuonna 2003. Liikkeen johtaja Leymah Gbowee oli yksi vuoden 2011 Nobelin rauhanpalkinnon saajista. Keniassa naisaktivistit käyttivät seksilakkoa vuonna 2009 lopettaakseen etnisen väkivallan, ja he halusivat myös maksaa prostituoiduille liittymisestä lakkoon. Filippiinien maaseudulla kahden kylän naiset menivät vuonna 2011 seksilakkoon lopettaakseen väkivaltaisuudet kylien välillä. YK:n mukaan lakko tuotti tulosta muutamassa viikossa. Togossa naiset julistivat vuonna 2012 viikon mittaisen seksilakon demokratian puolesta.

Kolumbian armeija vaati vuonna 1997 FARC-sissien vaimoja ja tyttöystäviä ryhtymään seksilakkoon, jotta sissit suostuisivat tulitaukoon. Eteläsudanilainen naisten rauhanaktivistiryhmä kehotti vuonna 2014 maan naisia seksilakkoon, kunnes maahan saataisiin rauha. Yhdysvalloissa näyttelijä Alyssa Milano on kampanjoinut vuonna 2019 seksilakon puolesta protestina republikaanien ajamaa tiukkaa aborttilakia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Mastin, Luke: Lysistrata *Ancient Literature*. Viitattu 11.12.2017.
2. 1 2  Antti Ämmälä: Seksilakko painosti rauhaan Liberiassa *Helsingin Sanomat*.  28.8.2012. Viitattu 13.5.2019.
3. ↑  Seksilakko rauhoitti väkivaltaisuuksia Filippiineillä *MTV Uutiset*.  20.9.2011. Viitattu 13.5.2019.
4. ↑  Seksilakossa on myös väärä viesti *Keskisuomalainen*.  28.8.2012. Viitattu 13.5.2019.
5. ↑  South Sudan women propose sex ban until peace restored *Sudan Tribune*.  23.10.2014.  Arkistoitu 26.10.2014. Viitattu 13.5.2019.
6. ↑  Maailmanlaajuisen metoo-liikkeen käynnistäneeltä Alyssa Milanolta, 46, jälleen rohkea kannanotto: kehottaa naisia ryhtymään seksilakkoon *Ilta-Sanomat*. Viitattu 13.5.2019.
**D'Estrées** oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Limier-luokan 1. luokan aviso, joka luokiteltiin vuonna 1876 3. luokan risteilijäksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Limier-luokka*
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1864. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1867 ja se aseistettiin 27. toukokuuta. Alus siirrettiin reserviin 28. elokuuta ja se otettiin palvelukseen 7. joulukuuta 1867.

Palvelus
--------

Alus lähti 4. helmikuuta 1868 Cherbourgista Martiniquelle. Aluksen päällikkönä oli Desvarannes, kun se vieraili vuonna 1868 Québecissä ja Montréalissa. Se oli vuoden lopulla Haitin rannikolla valvomassa Ranskan etuja alueella. 

Alus poistettiin alusluettelosta 2. huhtikuuta 1891 Toulonissa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  dossiersmarine.free.fr (Arkistoitu – Internet Archive)

*Limier*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *D'Estrées* – *Hamelin* – *L'Hermitte* – *Limier* – *Volta* |
| Edeltäjä: *Desaix* – Seuraaja: *Châteaurenault* |
Japanin keisarillisen armeijan miehitysjoukkojen viihdykkeeksi otettu han-kiinalainen tyttö vapautuksensa jälkeen (1945).
**Seksiorjuus** tai **pakkoprostituutio** on henkilön alistamista pitkäksi ajaksi erilaisia keinoja hyödyntämällä ja käyttäen tätä seksuaalisesti hyväkseen. Seksiorjuuteen liittyy usein ihmiskauppa.

Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön mukaan "raiskaus, seksuaalinen orjuus, pakkoprostituutio, pakkoraskaus, pakkosterilisaatio tai muu yhtä törkeä seksuaalisen väkivallan muoto" on rikos ihmisyyttä vastaan silloin, kun se tehdään osana siviiliväestöön kohdistuvaa laajamittaista tai järjestelmällistä hyökkäystä ja hyökkäyksestä tietoisena.

Poikkeusaikoina, kuten sodassa, valloitetun alueen naisväestöä saatetaan käyttää miehitysjoukkojen viihdytykseen. Japani perusti laajenemissotansa aikana eri puolille Aasiaa bordelleja, joissa harjoitettiin lohtunaisiksi kutsuttujen naisten pakkoprostituutiota. Koreassa seksiorjuuteen pakotettuja naisia kutsutaan nimellä *chongshindae*, muualla termillä *jugunianfu*.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Kontula: Ihmiskauppatyötä tehdään länsimaisen keskiluokan ehdoilla *Yhteiskuntablogiikka*.  4. toukokuuta 2009 10:59. THL.  Arkistoitu 11.6.2009. Viitattu 7.9.2009.
2. ↑  Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntö (1998). (Ote) (pdf) (Roomassa 17.7.1998 tehty perussääntö on tullut Suomen osalta voimaan 1.7.2002 (SopS 55-58/2002). Perussääntö on voimassa 108 valtiossa (6.1.2009).) www.redcross.fi:  SPR. Viitattu 7.9.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  BBC News: Abe questions sex slave 'coercion' (2.3.2007) haettu 7.9.2009
4. ↑  Chosun: Military Record of 'Comfort Woman' Unearthed (Kim Yun-deok, 11.1.2005) (Arkistoitu – Internet Archive) haettu 7.9.2009
5. ↑  The People's Korea: Jugunianfu Indonesia haettu 7.9.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Washington Coalition for Comfort Women Issues (englanniksi)
**Aylmer Bourke Lambert** (1761–1842) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Hän oli Edmund Lambertin ja Bridget Bourken poika.

Aylmer Bourke Lambertin äiti kuoli vuonna 1773 ja samana vuonna Aylmer aloitti koulun. Lambert kävi Newcomen koulun (Newcome's School) ja jatkoi sitten opiskelemaan Oxfordin yliopistoon kolmeksi vuodeksi.

Vuonna 1791 Lambert valittiin Lontoon Royal Societyyn. Lisäksi hän oli myös yksi Linnean Societyn ensimmäisistä jäsenistä.

A description of the genus Pinus
Lambert tunnetaan parhaiten teoksestaan *A description of the genus Pinus*, joka julkaistiin useassa osassa vuosina 1803–1824. Teos sisältää runsaiden kuvien kera kaikki havupuut, jotka tuohon aikaan tunnettiin. Teoksesta julkaistiin toinen laitos 1828 ja 1837 sekä kolmas, pienempi laitos vuonna 1832. Monet David Douglasin ja muiden luonnosta löytämät havupuut kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran Lambertin kirjoissa. Monet varsinaisista lajikuvauksista on kuitenkin kirjoittanut joku toinen Lambertin kanssa yhteistyötä tehnyt kasvitieteilijä, erityisesti David Don, joka sisällytti muiden kirjoittamia tekstejä Lambertin kirjoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aylmer Bourke Lambert *Artvee*. Viitattu 26.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aylmer Bourke Lambert** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**FS Dupleix** oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Dupleix-luokan panssariristeilijä.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin helmikuussa 1898. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1900 ja otettiin palvelukseen 1903.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivueeseen, mistä se siirrettiin reserviin 1905. Alus palautettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1910, jolloin se määrättiin Aasian laivueeseen. Alus saapui Hong Kongiin huhtikuussa 1914 ja se osallistui lukuisiin operaatioihin Kiinanmerellä ja Intian valtamerellä.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus määrättiin palaamaan Touloniin, jonne se saapui 18. joulukuuta. Alus liittyi 19. toukokuuta 1915 Dardanellien alueelle koottuun laivasto-osastoon. Oltuaan modernisoitavana St. Nazairessa huhtikuusta lokakuuhun 1916 alus liittyi Länsi-Afrikan laivueeseen. Alus lähti 17. huhtikuuta 1919 Dakarista Brestiin, jossa se poistettiin palveluksesta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:French cruiser Dupleix

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 305

*Dupleix*-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *Dupleix* – *Desaix* – *Kléber* |
| Edeltäjä: Gueydon-luokka – Seuraaja: Gloire-luokka |
**Panu Henrik Routila** (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Konecranesin toimitusjohtajana vuosina 2015–2019. Konecranesille Routila tuli sijoitusyhtiö Ahlström Capitalilta, jonka toimitusjohtajana hän oli työskennellyt vuodesta 2008.

Routila on toiminut vuodesta 2020 Oriolan hallituksen puheenjohtajana.

Routila asuu perheineen Naantalissa ja hänellä on neljä lasta.

Työura
------

Routila on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta. Hän aloitti uransa Nokialla ja työskenteli sen jälkeen useissa talousjohdon tehtävissä Partekilla niin Suomessa kuin ulkomailla Ranskassa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1986–1995. Vuonna 1995 Routila siirtyi teräsyhtiö Outokummun palvelukseen, jossa hän toimi ensin controllerin tehtävissä ja vuodesta 1997 Vedetyt kuparituotteet -divisioonan johtajana.

Outokummulta Routila siirtyi vuonna 2002 kierrätyskonserni Kuusakoskeen kuuluvan Alteamsin toimitusjohtajaksi, minkä jälkeen hänet nimitettiin Ahlström Capitalin toimitusjohtajaksi. Ahlström Capital oli vuonna 2015 yksi Suomen suurimmista sijoitusyhtiöistä ja sen liikevaihto oli 1,5 miljardia euroa.

Konecranesille Routila siirtyi vuonna 2015, jolloin hänestä tuli yhtiön johtoryhmän jäsen ja uusi toimitusjohtaja Pekka Lundmarkin jälkeen. Valinnan aikaan Konecranesin hallituksen puheenjohtajana toiminut Stig Gustavson ei voinut osallistua toimitusjohtajan valintamenettelyyn, sillä hän oli työskennellyt Routilan kanssa useita vuosia toimiessaan Ahlström Capitalin hallituksen puheenjohtajana. Routilan valintaa hän piti kuitenkin onnistuneena.

Routila jätti Konecranesin 7. lokakuuta 2019, kun yhtiö oli ilmoittanut Rob Smithin nimityksestä uudeksi toimitusjohtajaksi helmikuun 2020 alusta alkaen. Konecranesin hallituksen puheenjohtajan Christoph Vitzthumin mukaan toimitusjohtajan vaihtamisen taustalla oli yhtiön siirtyminen uuteen vaiheeseen, kun Konecranesin kolme vuotta aiemmin tekemä MHPS-yrityskauppa ja siihen liittynyt integraatio oli saatettu loppuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Verokone: Panu Routila *verokone.hs.fi*. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 10.11.2021. Viitattu 8.6.2019.
2. 1 2 3  Konsernin johtoryhmä: Panu Routila Konecranes Oyj.  Arkistoitu 30.8.2017. Viitattu 29.8.2017.
3. ↑  Konecrasin Panu Routila: Olen vaativa johtaja *Kauppalehti*. Viitattu 29.8.2017.
4. ↑  Panu Routila nousee Oriolan hallituksen johtoon *Kauppalehti*.  28.1.2020. Viitattu 14.10.2020.
5. ↑  Naantalilainen Panu Routila punnertaa pystyyn jättiyhtiötä *ts.fi*. Turun Sanomat. Viitattu 29.8.2017.
6. ↑  Panu Routila nimitetty Konecranes Oyj:n uudeksi toimitusjohtajaksi *GlobeNewswire*.  29.7.2015. Viitattu 20.10.2018.
7. ↑  Toimitusjohtaja Panu Routila on Turun kauppakorkeakoulun vuoden alumni *utu.fi*.  10.10.2017. Turun yliopisto.  Arkistoitu 20.10.2018. Viitattu 20.10.2018.
8. ↑  Konecranes-johtaja: Suomen poliittinen järjestelmä on yrityksille riski *is.fi*.  27.11.2015. Taloussanomat. Viitattu 29.8.2017.
9. 1 2 3  Konecranesin toimitusjohtajaksi nousee Panu Routila Talouselämä. Viitattu 29.8.2017.
10. ↑  Konecranes vaihtaa toimitusjohtajaa – Routila lähtee heti *yle.fi*.  7.10.2019. Yle Uutiset. Viitattu 9.10.2019.
**Sekaleipä** eli **sekahiivaleipä** on muodoltaan vaihteleva eri jauhoseoksista valmistettu ja hiivalla nostatettu leipä. Sen leipomisessa voidaan käyttää vehnän, rukiin, ohran ja kauran eri jauholaatuja, ja taikinan nesteenä vettä, maitoa tai piimää. Sekaleivän kuohkeus perustuu ydinvehnäjauhon sitkoon, siksi tällaista jauhoa tulee olla riittävästi (vähintään 70 %). Myös imeliä sekaleipiä voidaan valmistaa, tällainen on esimerkiksi piimälimppu.

Suomessa sekaleivästä käytetään monia kansanomaisia nimityksiä kuten kakkara, kakko ja rievä. Hiivaleivässä voi useita eri jauholaatuja, mutta pääosassa siinä ovat tavallisesti hiivaleipäjauhot. Eräs sekaleipätyyppi on mausteleipä ja myös runsaskuituisessa moniviljaleivässä käytetään eri viljalajeista saatuja jauhoja, mutta siinä on usein mukana leseitä ja siemeniä.

Lähteet
-------

* Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.
* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. 1 2  Turtia s. 518.
2. 1 2  Lehmusoksa s. 235.
3. ↑  Turtia s. 292 ja 354.
**sek-Butyylilitium** (C4H9Li) on eräs litiumin muodostamista organometalliyhdisteistä eli organolitiumyhdisteistä. Se on vahva emäs, jota käytetään orgaanisissa synteeseissä ja polymeeriteollisuudessa.

Ominaisuudet
------------

sek-Butyylilitium esiintyy usein tetrameerinä
sek-Butyylilitium on huoneenlämpötilassa väritön tai hivenen kellertävä neste. Yhdiste reagoi proottisten polaaristen yhdisteiden, kuten veden, kanssa hajoten butaaniksi ja litiumsuolaksi. Se liukenee erittäin hyvin hiilivetyihin ja eettereihin, mutta saattaa reagoida eetterien kanssa. Muille organolitiumyhdisteille tyypillisesti sek-butyylilitium muodostaa aggregaatteja ja hiilivetyliuoksissa se esiintyy tyypillisesti tetrameerinä. Yhdisteen hiilivetyliuoksista eliminoituu hitaasti litiumhydridiä ja muodostuu 1-buteenia, cis-2-buteenia ja trans-2-buteenia. Hajoamista nopeuttavat emäkset ja korkea lämpötila. sek-Butyylilitium on voimakkaasti emäksinen ja nukleofiilinen.

Valmistus ja käyttö
-------------------

sek-Butyylilitiumia valmistetaan tyypillisesti metallisen litiumin ja 2-klooributaanin välisellä reaktiolla. Liuottimina reaktiossa käytetään hiilivetyjä ja kaupallisesti yhdistettä myydään joko heksaani- tai sykloheksaaniliuoksena.

sek-Butyylilitiumia käytetään hyvin samoin tavoin kuin n-butyylilitiumia, mutta se on sitä reaktiivisempi. Yhdisteellä on käyttökohteina muoviteollisuudessa polymerointireaktioiden initiaattorina, erityisesti valmistettaessa styreenibutadieenikumia. sek-Butyylilitiumin käyttö johtaa nopeaan polymeroitumisen lakkaamiseen ja suhteellisen pieneen molekyylimassaan ja kapeaan molekyylipainojakaumaan, mikä on etu elastisille ominaisuuksille. Yhdistettä käytetään myös orgaanisissa synteeseissä litiuiontireaktioissa ja reaktioissa, joissa vaaditaan n-butyylilitiumia suurempaa reaktiivisuutta.

Katso myös
----------

* tert-butyylilitium

Lähteet
-------

1. ↑  sec-Butyllithium – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 3.4.2014.
2. 1 2 3  Conrad W. Kamienski, Daniel P. McDonald & Marshall W. Stark: *Ziegler-Natta Catalysts, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 3.4.2014
3. 1 2 3  Ulrich Wietelmann & Martin Steinbild: *,Lithium and Lithium Compounds Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 3.4.2014
4. 1 2 3  Timo V. Ovaska, Bärbel Vittel & Victor Snieckus: *s-Butyllithium, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Teoksen verkkoversio Viitattu 3.4.2014
**Panu Väinämö** (s. 1958 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut Suomenmestaruustason vesipalloilija, joka on vuodesta 2006 toiminut Kia-automerkin Euroopan-markkinoinnin johtajana Saksan Frankfurt am Mainissa.

Väinämö edusti vesipallourallaan Kuopion Uimaseuraa. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta. Ennen Kiaa hän toimi viitisentoista vuotta Ford Motor Companyn tehtävissä Keski-Euroopassa.

Väinämön johdolla Kia on ainoana autovalmistajana kasvattanut myyntiään yhdeksän vuotta peräkkäin EU- ja Efta-maissa. Tärkeänä syynä tähän pidetään Väinämön aloitteesta käyttöön otettua seitsemän vuoden takuuta uusille Kia-autoille. Suomessa Kia on noussut maahantuonnin aloitusvuodesta 2004 vuoden 2016 kahdeksanneksi myydyimmäksi henkilöautomerkiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perttu, Jukka: Suomalainen auttaa Kiaa Euroopan valtauksessa. "Eteenpäin ei enää pääse muita jäljittelemällä." *Helsingin Sanomat*.  9.12.2006. Viitattu 22.10.2017.  (Vain tilaajille.)
2. 1 2  Jukka, Perttu: Panu Väinämö *Helsingin Sanomat*.  9.12.2006. Viitattu 22.10.2017.  (Vain tilaajille.)
3. ↑  Turtiainen, Jussi: Suomalainen nosti Kian tyhjästä kovaksi haastajaksi *Kauppalehti*.  22.10.2017. Viitattu 22.10.2017.  (Vain tilaajille.)
**Duguay-Trouin** oli Ranskan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu rautarunkoinen, panssaroitu ja kuparoidulla pohjalla varustettu risteilijä.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1877 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1879.

Alus oli varustettu kaksoispohjalla ja se oli jaettu kahdeksaan vesitiiviiseen osastoon sekä varustettu törmäyslaipioin. Kansien väli oli pieni ja tykit oli sijoitettu yläkannelle. Tykeistä oli aluksen etukannella yksi 7,6 tuuman ja neljä oli asennettu hyllyille. Perään oli asennettu yksi 140 millimetrin ja loput laidoille. 7,6 tuuman tykit korvattiin myöhemmin 6,4 tuuman Mle 1881 tykeillä ja 37 millimetrin tykkien määrä laskettiin viiteen, jolloin tilalle asennettiin neljä 47 millimetrin tykkiä.

Palvelus
--------

*Duguay-Trouin* muutettiin proomuksi vuonna 1900 nimellä *Vétéran*. Samalla kuljetusalus *Tonquin* vastaanotti aluksen tehtävän koululaivana nimellä *Duguay-Trouin*.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Duguay-Trouin (1877)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 317


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Rigault de Genouilly -luokka** | **Ranskan laivaston risteilijäluokat** | Seuraaja:***Duquesne*** |