recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Suopassalmi heinäkuussa 2016
Suopassalmi heinäkuussa 2016
**Suopassalmi** (ven. Сопосальма, *Soposalma*) on entinen kylä Karjalan tasavallan Kalevalan piirin Jyskyjärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Kemijoen muodostaman Kylänjärven rannalla 15 kilometriä Jyskyjärveltä linnuntietä koilliseen.

Paanajärven pogostaan kuulunut Suopassalmen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1597 verokirjassa. Ruotsalaiset hävittivät sen vuosina 1611 ja 1718. Vuonna 1726 kylässä oli neljä taloa, joissa asui peräti 50 aikuista miestä.

1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Suopassalmi kuului Jyskyjärven volostiin ja kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 65 taloa, kyytiasema, koulu ja 461 asukasta.

Neuvostoaikana perustettiin Uhtuan piiriin kuulunut Suopassalmen kyläneuvosto, joka käsitti myös Požan ja Suopasvaaran (ven. *Sopovaraka*) kylät sekä Sonkajärven (*Šongozero*) metsätyömaan. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 481 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Suopassalmessa asukkaita oli 263. Sen kylänosia olivat Kepajoki, Kirikköniemi, Kuužoja, Lakši, Matoniemi, Mattilanpuoli, Paukkola, Ristiniemi ja Ruokolahti. Vuoden 1960 asutusluettelossa Suopassalmea ei enää mainita.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 20.8.2015.
2. ↑  Pöllä, Matti: *Vienan Karjalan etnisen koostumuksen muutokset 1600–1800-luvulla*, s. 166–170. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1995. ISBN 951-717-893-X.
3. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Arhangelskoi gubernii k 1905 godu*, s. 196–197. Arhangelsk: Arhangelski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
4. ↑  *Karjalan ASNT:n asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1926 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 12. Petroskoi: KASNT:n tilastohallinto, 1928.
5. ↑  *Karjalan Autonominen Sosialistinen Neuvosto-Tasavalta: Asuttujen paikkojen luettelo (Vuoden 1933 väestönlaskun ainehiston mukaan)*, s. 6. Petroskoi: KASNT:n KTLH, Sojusorgutshet, 1935.
6. ↑  *Karelskaja ASSR: administrativnoje delenije*. Petrozavodsk: Gosudarstvennoje izdatelstvo Karelskoi ASSR, 1960.
**Skuugi Darlings** on suomalainen Oulussa toimiva rockyhtye, joka on perustettu vuonna 2014. Skuugi Darlingsissa soittavat Jarmo Heikkinen (kitara, huuliharppu, laulu), Petri Laukka (basso) ja Juha Seilonen (rummut). Skuugien kanssa on keikkaillut muun muassa Jyrki Mäki Radiopuhelimet-yhtyeestä. Heikkinen on aiemmin soittanut mm. Ramblersissa, The Bootseissa ja Kauko Röyhkän kanssa.

Musiikillinen kivijalka on 1970-luvun rockissa. Nimi Skuugi Darlings tulee rocklegenda Remu Aaltosen tavasta huudahtaa "skuugi darling just tyttö my pylly"*lähde?*. Remu on keikkaillut ja levyttänyt Skuugi Darlingsin kanssa.

Remun ja Skuugien yhteinen lp-levy Rocking All Life Long (Ainoa) julkaistiin syyskuussa 2021. Levy sai myönteiset arviot ja sijoittui myyntilistalla kolmanneksi ilmestyttyään. Levyltä julkaistiin Cisse Häkkisestä kertova single You’ve Been Knockin’.

Lähteet
-------

1. ↑  Skuugi Darlings *Spotify*. Viitattu 25.6.2022.
2. ↑  Levyarvio: Remu & Skuugi Darlings – Blues News (BN) / Finnish Blues Society (FBS) ry / Blue North Records *bluesnews.fi*. Viitattu 25.6.2022.
3. ↑   "REMU & SKUUGI DARLINGS: YOU´VE BEEN KNOCKING". fi-FI
**João Pedro Gonçalves Almeida** (s. 5. elokuuta 1998 Caldas da Rainha) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Unieuro-Trevigiani-Hemus 1896 -joukkueessa vuonna 2017 ja edusti Hagens Berman -tallia 2018–2019. UCI World Tour -tasolla hän on kilpaillut vuodesta 2020, ensin Deceuninck–Quick-Stepissä 2020–2021, ja UAE Team Emiratesissa vuodesta 2022 lähtien.

Almeida siirtyi Italian ympäriajon 2020 johtoon Etnalle päättyneen kolmannen etapin jälkeen. Hän johti kilpailua 15 etapin ajan ja sijoittui lopulta neljänneksi. Hän voitti Puolan ympäriajon 2021. Italian ympäriajossa 2023 hän voitti 16. etapin. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja voitti nuorten kilpailun.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2016
Maantieajon ja aika-ajon junioreiden Portugalin-mestaruus
2017
Tour de Mersin, 3. etapin voitto
Toscana Terra di Ciclismo Eroica, U23, 2. etapin voitto
Tour of Ukraine, nuorten kilpailun ja 4. etapin voitto
2018
Ratapyöräilyn linja-ajon Portugalin-mestaruus
Liège–Bastogne–Liège, alle 23-v. kilpailun voitto
Ronde de l'Isard, nuorten kilpailun voitto
Baby Giro, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
2019
Maantieajon ja aika-ajon alle 23-v. Portugalin-mestaruus
Tour of Utah, nuorten kilpailun voitto
2020
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa kolmas
Tour de l'Ain, nuorten kilpailun voitto
Giro dell'Emilia, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, pistekilpailussa ja nuorten kilpailussa kolmas, 1. etapilla (aika-ajo) ja 13. etapilla toinen, 5. ja 10. etapilla kolmas, kokonaiskilpailun johdossa etappien 3–17 jälkeen
2021
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Katalonian ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 17. ja 19. etapilla toinen
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Olympialaiset, maantieajossa 13:s
Puolan ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
EM-kilpailut. aika-ajossa kymmenes
Luxemburgin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. etapin voitto
Giro dell'Emilia, toinen
Milano–Torino, kolmas
2022
UAE Tour, kokonaiskilpailussa viides
Pariisi–Nizza, nuorten kilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapin voitto
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailussa kolmas
2023
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto, 16. etapin voitto, 1. ja 20. etapilla (aika-ajoja) kolmas
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, nuorten kilpailussa kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2 3  João Almeida *procyclingstats.com*. Viitattu 19.9.2023. (englanniksi)
2. 1 2  João Pedro Gonçalves Almeida *cyclingarchives.com*. Viitattu 17.1.2022. (englanniksi)
**Evankelisluterilainen synodi** (engl. *Evangelical Lutheran Synod (ELS)* on yhdysvaltalainen tunnustus-luterilainen kirkko. Se on teologisesti konservatiivinen ja on perustettu vuonna 1918 Iowan osavaltiossa. Siihen kuuluu 130 seurakuntaa ja noin 19 000 jäsentä.

Historia
--------

Kirkon juuret juontavat Norjasta Yhdysvaltoihin 1800-luvulla muuttaneista siirtolaisista. Heidän muutettuaan Wisconsinin, Iowan, Minnesotan ja muiden vastaavien osavaltioiden erämaihin ei heillä ollut aluksi kirkkoja eikä pastoreita, mutta pian Norjasta saapui pastoreita organisoimaan paikallista seurakuntaelämää. Eräs ensimmäisistä pastoreista piti jumalanpalveluksia niin ladossa kuin taivasalla kahden tammen alla. Vuonna 1853 norjalaissiirtolaiset muodostivat ensimmäisen kirkollisen yhdyskuntansa, joka tunnettiin Norjalaisena synodina (*Norwegian Synod*).

Synodin perustajat tutustuivat myös muihin Yhdysvaltain luterilaisiin, mutta pitivät monia näistä opiltaan ja käytänteiltään liian löyhinä. 1850-luvun lopulla he tutustuivat kuitenkin C. F. W. Waltheriin ja tämän johtamaan Missouri-synodiin, jonka linjasta he vakuuttuivat ja katsoivat voivansa olla sen kanssa opillisessa yhteydessä. Heinäkuussa 1872 Norjalainen synodi, Missouri-synodi, Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi ja joukko muita synodeja perusti yhdessä Evankelisluterilaisen synodaalisen konferenssin (*Evangelical Lutheran Synodical Conference*).

1880-luvulla alkoivat kuitenkin opilliset ristiriidat aiheuttaa kiistoja. Vuonna 1917 useat norjalaistaustaiset kirkot yhdistyivät uudessa kirkkokunnassa ilman opillista yksimielisyyttä. Pieni joukko pastoreita ja seurakuntia kieltäytyi liittymästä erityisesti vastustaen sitä opetusta, että ihminen voisi tehdä jonkinlaista yhteistyötä Jumalan kanssa kääntyäkseen, mikä näiden seurakuntien mielestä vaaransi opin siitä, että kääntymyksemme on yksin Jumalan armon aikaansaannosta.

Nämä seurakunnat päättivät järjestäytyä uudelleen vanhan synodinsa pohjalta, ja niinpä kesäkuussa 1918 Lime Creekin luterilaisessa kirkossa lähellä Iowan Lake Millsiä uudelleenorganisoitiin Norjalainen synodi, joka tuli myöhemmin muuttamaan nimensä Evankelisluterilaiseksi synodiksi.

Bethany Lutheran College Minnesotan Mankatossa.
Synodi alkoi pian kasvaa ja vuonna 1927 perustettiin Minnesotan Mankatoon Bethany Lutheran College. Vuonna 1946 kirkko perusti oman teologisen seminaarinsa, Bethany Lutheran Theological Seminaryn. Jätettyään opillisista syistä edellä mainitun Synodaalisen konferenssin Evankelisluterilainen synodi perusti vuonna 1993 Tunnustuksellisen evankelis-luterilaisen konferenssin (*Confessional Evangelical Lutheran Conference*) yhdessä muiden eri puolilta maailmaa olevien kirkkojen kanssa, joista yksi oli edellä mainittu Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Evangelical Lutheran Synod—USA Confessional Evangelical Lutheran Conference. Viitattu 4.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkon kotisivut (englanniksi)
**Srg’an Kerim** (mak. Срѓан Керим, s. 12. joulukuuta 1948, Skopje) on pohjoismakedonialainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan ulkoministeri 2000 ja 2001 sekä tämän jälkeen maan Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs 2001–2003 sekä 62. YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja 18. syyskuuta 2007 alkaen. 

Kerim opiskeli taloustiedettä Belgradin yliopistossa 1967–1971 ja valmistuttuaan toimi siellä pitkään kansainvälisen talouden professorina. Tohtori hänestä tuli 1982. Jugoslavian loppuvaiheissa 1980-luvun loppupuolella hän oli Makedonian sosialistisen tasavallan ulkomaankauppaministerinä ja 1989–1991 liittovaltion apulaisulkoministerinä aina Jugoslavian hajoamiseen saakka. Itsenäistyneessä Makedonian tasavallassa hänestä tuli diplomaatti ja maan suurlähettiläs Saksaan vuosiksi 1994–2000, tämän ohella hän oli suurlähettiläänä Sveitsissä ja Liechtensteinissa 1995–2000, ennen päätymistään Makedonian tasavallan ulkoministeriksi.

Hän on myös toiminut 1992–1994 ranskalaisen Copechim-Francen varajohtajana Pariisissa. Kerim puhuu tiettävästi ainakin englantia, saksaa, ranskaa ja italiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Keväällä 2007 Srg’an Kerim nousi todennäköisimmäksi ehdokkaaksi seuraamaan paikkansa syksyllä jättävää Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaa Haya Rashed Al Khalifaa. Hänestä tuli Keski- ja Itä-Euroopan maiden yhteinen ehdokas, maailman eri alueiden edustajat vuorottelevat puheenjohtajan virassa. Yleiskokous valitsi Kerimin yksimielisesti 24. toukokuuta. Hän aloitti tehtävässään 62. yleiskokouksen puheenjohtajana 18. syyskuuta 2007.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) FinQ
2. ↑    Makedonian Radio ja Televisio
3. ↑    Srgjan Kerim élu président de la 62ème session de l'Assemblée générale

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Srg’an Kerim** Wikimedia Commonsissa

* Srg’an Kerim YK:n yleiskokouksen sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Turuhansk** (ven. Туруха́нск) on kylä ja laajan Turuhanskin piirin keskus Krasnojarskin aluepiirissä Venäjän Siperiassa, noin 1500 km pohjoiseen Krasnojarskista. Kylä sijaitsee Jenisein ja Ala-Tunguskan risteyksessä. Turuhanskjoki puolestaan yhtyy Jeniseihin 20 km pohjoisempana. Kylässä on noin 4800 asukasta. Siellä on lentokenttä.

Turuhanskin jokisatama
Turuhanskin kirkko
Turuhanskin kirkonkellot

  

Turuhansk perustettiin 1607 talvileiriksi kasakoille ja kauppiaille. Kaupunkiin rakennettiin hirsilinnoitus tykkeineen 1677.

Turuhansk on saanut mainetta poliittisista syistä karkotettujen karkotuspaikkana. Siellä ovat viettäneet aikaansa Julius Martov, Jakov Sverdlov, Josif Stalin, Lev Kamenev, Marina Tsvetajevan tytär Ariadna Efron ja arkkipiispa Luka.

Turuhanskissa on oleskellut myös suomalaisia kielentutkijoita. Matias Aleksanteri Castrén saapui kylään vuonna 1846 ja tutki siellä samojedien ja ostjakkien murteita yhdessä matkatoverinsa Johan Reinhold Bergstadin kanssa. Turuhanskista he jatkoivat matkaa Jeniseita pitkin pohjoiseen. Molemmat sairastuivat matkalla kylmyydestä ja ravinnon niukkuudesta johtuen, mutta pääsivät takaisin Suomeen julkaisemaan tutkimustensa tuloksia.

Myöhemmin Turuhanskin piirissä matkusti Kai Donner, joka saapui alueelle vuonna 1912 ja valmisteli Turuhanskissa vuonna 1913 matkaa ympäristöön tutustumaan selkuppien kieleen ja elämään. Tuolloin alueella oli vielä shamaaneja. Myös Donner matkusti Jeniseitä pitkin pohjoiseen ja kärsi kylmyydestä ja alkeellisesta elämästä.

Lähteet
-------

1. ↑  B. Estlander: *Mathias Aleksanteri Castrén*. Otava, 1929.
2. ↑  Olavi Louheranta: *Kai Donner*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019. ISBN 978-951-858-091-4.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dreadnought-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Téméraire** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Dreadnought-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dreadnought-luokka (linjalaiva)*
Sir John Henslowin suunnittelema alus tilattiin 9. joulukuuta 1790 Chathamin telakalta, jossa sen rakennustöistä vastasi kesäkuuhun 1795 saakka Thomas Pollard ja sen jälkeen Edward Sison. Köli laskettiin heinäkuussa 1793. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1798 ja valmistui 18. toukokuuta 1799, jolloin sen valmistuskustannukset varustamisineen olivat 73 241 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 21. maaliskuuta 1799 päällikkönään Peter Puget. Aluksen päälliköksi tuli 27. heinäkuuta Thomas Eyles aluksen ollessa ankkurissa Isle of Wightilla St. Helensissä. Alus lähti merelle heinäkuussa kontra-amiraali Sir John Borlase Warrenin lippulaivana ja liittyi amiraali lordi Bridportin johtamaan Kanaalin laivastoon, jonka tehtävänä oli sulkea Ranskan satamat. Aluksen päälliköksi palasi 14. lokakuuta Eyles ja Warren vaihtui marraskuussa kontra-amiraali Whitsehediksi.

Puget luovutti 20. huhtikuuta 1800 päällikkyyden Edward Marshille. Eyles palasi 31. elokuuta 1801 aluksen päälliköksi. Tanskan laivaston tuhouduttua Kööpenhaminan taistelussa huhtikuussa ja toisen liittokunnan romahdettua allekirjoitettiin 1. lokakuuta Amieanissa rauhansopimus, joka päätti Englannin ja Ranskan väliset sotatoimet.

Alus myytiin 16. elokuuta 1838 John Beatsonille romutettavaksi 5 530 punnalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Goodwin, Peter: *The Ships of Trafalgar - The British, French and Spanish Fleets October 1805*. London: Conway Maritime Press, 2005. ISBN 1-84486-015-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield 2005 s. 25
2. 1 2  Goodwin 2005 s. 42-46

*Dreadnought*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Neptune* - *HMS Temeraire* - *HMS Dreadnought* |
| Edeltäjä: Boyne-luokka – Seuraaja: *HMS Ocean* |
**Jukka Tapani Hauru** (s. 13. huhtikuuta 1950 Oulu) on suomalainen Kirkkonummella asuva musiikkikriitikko, joka kirjoittaa artikkeleita, kolumneja ja arvosteluja *Helsingin Sanomiin* ja musiikkialan ammattilehtiin. Hän kirjoittaa myös pakinoita nimimerkillä Usko Leka.

Ura
---

Hauru opiskeli Helsingin konservatoriossa 1972–1974 ja toimi freelancekitaristina ja säveltäjänä 1968–1980. Hän soitti kitaraa Jussi and The Boys -yhtyeessä 1969–1971 ja KOM-teatterissa 1975–1977. Vuonna 1981 hän aloitti musiikkikriitikkona.

Jukka Hauru populäärikulttuurissa
---------------------------------

Jukka Hauruun viitataan muun muassa Juice Leskisen, Hectorin ja Mikko Perkoilan sanoittamissa lauluissa*selvennä*. Freud Marx Engels & Jung on julkaissut Mikko Saarelan sanoittaman Jukka Hauru -aiheisen kappaleen nimeltä "Haurutettua kateenkorvaa".

Yksityiselämä
-------------

Hauru oli naimisissa Eva Helena Königsbäckin kanssa vuosina 1975–2001. Heillä on kolme lasta. Vuodesta 2004 hänen puolisonsa on ollut Pirkko Elfvengrén.

Haurulle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.

Levytyksiä
----------

* *Information* (1972)
* *Episode* (1975)
* *Kaikki muuttuu* (KOM-teatteri, 1974)
* *Älä tuhlaa aikaa* (KOM-teatteri, 1975)
* *Väinämöisen soitto* (KOM-teatteri, 1977)

Lähteet
-------

* Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on 2007*. Otava 2006.
* Taskinen, Rita (toim.): *Suomalainen Design: Kuka kukin on*. Karprint 1992. ISBN 952-9748-04-3

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 163. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Taskinen (1992), s. 202.
3. ↑  Taiteilijaeläkkeiden saajissa eniten muusikoita, säveltäjiä ja kuvataiteilijoita *Taiteen edistämiskeskus (Taike)*.  30.3.2017.  Arkistoitu 6.3.2022. Viitattu 6.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Jukka Hauru & Superkings – "Twilight Time" (live 1972, äänitallenne).
* Jukka Hauru: Jukka Hauru – "Günther Angst" (live 1976, äänitallenne).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Neuvostoliittolaiset sotilasasiantuntijat suunnittelemassa sotilaallisia operaatioita Angolan sisällissodassa (1975–2002) joka oli Neuvostoliiton ja Yhdysvaltian sijaissota
**Sijaissota** eli **proxy-sota** tarkoittaa sisällissotaa tai paikallista sotaa, johon ulkopuoliset valtiot ovat sekaantuneet tukien sodan vastakkaisia osapuolia. Tämä tarkoittaa, että ulkopuoliset valtiot käytännössä ovat epäsuorassa keskinäisessä sodassa sijaissodan yhteydessä, mutta enemmän tai vähemmän rauhanomaisissa suhteissa sen ulkopuolella. Ulkopuoliset valtiot voivat lähettää sijaissotaan omia taistelujoukkojaan, mutta ne myös saattavat tyytyä antamaan kalusto-, koulutus- ja tiedusteluapua sijaissodan paikallisille osapuolille. 

Esimerkkejä sijaissodista ovat monet kylmän sodan aikaiset konfliktit: Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat epäsuorasti vastakkain muun muassa Korean sodassa, Vietnamin sodassa ja Afganistanin sodassa. Kongon kriisi oli myös osittain Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton sijaissotaa.

Aikaisemmassa historiassa tällaista sotaa muistutti 1930-luvulla käyty Espanjan sisällissota, jossa fasistinen Italia ja natsi-Saksa tukivat nationalisteja ja kommunistinen Neuvostoliitto tasavaltalaisia.

Katso myös
----------

* Luettelo sijaissodista

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sijaissota** Wikimedia Commonsissa
**Lahkolampi** (ven. Лахкола́мпи) on taajama Karjalan tasavallan Suojärven piirin Naistenjärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Naistenjärveltä ja 46 kilometriä Suojärveltä pohjoiseen. Taajamassa on 1 000 asukasta. Se on Naistenjärven kunnan toiseksi suurin asutuskeskus.

Lahkolammen kautta kulkee Suojärven ja Porajärven välinen maantie sekä Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie. Rautatieaseman venäjänkielinen nimi on *Lahkolamen*. Taajaman pohjoisosassa on huoltoasema.

Taajamassa toimii Zapkarellesin puunhakintalaitos ja saha. Lähistöllä louhitaan gneissigraniittia, hiekkaa ja soraa. Palveluihin kuuluu koulu, kerhotalo, lääkintäasema, urheilutalo, posti, pankki ja muutama kauppa. Rautatien luona on heinäkuussa 1944 kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.

Lähteet
-------

* Generalnyi plan Naistenjarvskogo selskogo poselenija Suojarvskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju v tekstovoi forme *gradeco.ru*. Viitattu 8.3.2013. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 142. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
2. ↑  Generalnyi plan, s. 3, 9.
3. ↑  Generalnyi plan, s. 18–19.
4. ↑  Generalnyi plan, s. 27.
5. ↑  Generalnyi plan, s. 14.
6. ↑  Generalnyi plan, s. 20–21.
7. ↑  Generalnyi plan, s. 17.

Aiheesta muualla
----------------

* Lahkolammen keskikoulun sivusto (venäjäksi)
**Haukkavaara–Pekonlahti-rata** oli suomalainen vuonna 1927 lakkautettu 750 mm:n kapearaiteinen rautatie, joka sijaitsi luovutetussa Karjalassa Hiitolassa. Seitsemän kilometriä pitkää rataa pitkin kuljetettiin sahatavaraa A. Ahlström Oy:n Pekonlahden sahalta Haukkavaarassa sijainneelle saman yhtiön omistamalle lautatarhalle. Täältä sahatavara toimitettiin eteenpäin Haukkavaaran kautta kulkenutta Sortavala–Viipuri-rautatietä pitkin. 

Radalla oli käytössä ainakin yhdysvaltalainen Dickson-höyryveturi (1083/1899, 0-6-4T), joka myytiin radan lakkauttamisen jälkeen 1927 Läskelän rautatielle. Radalla oli lisäksi pieni Krauss-höyryveturi, valmistajanumeroltaan 2644. Sama veturi oli ollut aiemmin Hietalahden satamaratatyömaalla. Ennen Pekonlahden radalle siirtoa veturin raideleveys kavennettiin 1000 millimetristä 750 millimetriin. Puutavaran kuljetukseen käytetyt vaunut olivat yksinkertaisia telejä, joita oli aina kaksi kiinteästi kytkettynä peräkkäin, muodostaen täten yhden vaunun. Radalla oli käytössä myös pari henkilövaunua, joilla kuljetettiin lautatarhan työläisiä.

Lähteet
-------

* Hiitolan pitäjäsivut: Haukkavaara
* 
* 
* 



1. ↑  Wiborgs Trävaru Ab — Historia *www.porssitieto.fi*. Viitattu 28.7.2023.
2. ↑  Vaunut.org - Kuva *vaunut.org*. Viitattu 29.7.2023.
3. ↑  Hiitola - hii2134 - Aikamatka luovutettuun Karjalaan *luovutettukarjala.fi*. Viitattu 28.7.2023.
**Jorma Edvard Lyytinen** (15. elokuuta 1937 Kuopio – 1. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen laulaja.

Elämä ja ura
------------

Osallistuttuaan iskelmälaulukilpailuun ja saatuaan levytyssopimuksen Jorma Lyytinen muutti Helsinkiin vuonna 1956. Lyytisen ensilevytys oli käännöskappale *Anastasia* vuonna 1957. Hänen läpimurtonsa tapahtui samana vuonna Saukin suomeksi sanoittamalla italialaisperäisellä tangolla *Hiekkaa*. Vuoden 1957 levysatoa olivat vielä Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangot *Kuutamotango* ja *Tulivuori*, jotka niin ikään nousivat levylistoille. Vuoden 1959 kohtalaisen suuri hitti oli beguine *Rakkauden satu*, jonka sanoitti suomeksi Sauvo Puhtila melko harvoin käyttämällään salanimellä Merja. Lyytisen erikoisalaa olivat tangot, mutta pari svengaavaa Kärjen-Helismaan foxtrotiakin syntyi vuonna 1960: *Vanha omenapuu* ja *Orvokinsiniset silmät* .

Lyytinen oli solistina Matti Viljasen ja Ronnie Kranckin yhtyeissä, kunnes perusti 1960-luvun alussa oman yhtyeen, jonka yhtenä jäsenenä oli Martti Metsäketo. 1960-luvun alun humppakuumeen aikana Lyytinen levytti muiden muassa vanhat foxtrotit *Alaska* ja *Silmät tummat kuin yö*. Lyytisen yhtye kutsuttiin esiintymään myös ulkomaille. Se esiintyi kuusi viikkoa yhdessä Länsi-Saksan suosituimmista tanssiravintoloista, mikä oli suomalaisyhtyeelle tuohon aikaan varsin harvinaista.

Lyytinen esiintyi omana itsenään myös Jack Witikan ohjaamassa elokuvassa *Suuri sävelparaati* vuodelta 1959.

Jorma Lyytisen aktiivinen ura jäi vain kahdeksan vuoden mittaiseksi, ja sen jälkeen hän esiintyi ja levytti vain satunnaisesti onnistumatta jostakin syystä pääsemään mukaan 1960-luvun tangokuumeen imuun. Hänen viimeiseksi levytyksekseen jäi Kullervon säveltämä ja sanoittama tango *Sanoja vain* vuodelta 1965. Hän kuoli seuraavana vuonna vain 28 vuoden iässä.

Diskografia
-----------

* *Eila ja Jorma* (1959, yhteislevy Eila Pellisen kanssa)
* *Unohtumattomat* (1994, kokoelma)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tony Latva ja Petri Tuunainen: *Iskelmän tähtitaivas*, s.255. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2004.
2. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 411. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
3. ↑  Kärki 2015, s. 471
4. ↑  Kärki 2015, s. 506.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Lyytinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Laakkosten sukuseura ry: Lehdistä saksittua (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iskelmätähtiä ja tähti-iskelmiä - Jorma Lyytinen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Venäjän konsulaatti Maarianhaminassa.
**Konsulaatti** eli **konsulinvirasto** on tietyn valtion jonkin toisen valtion tärkeään kaupunkiin perustama yksikkö. Konsulaatin tarkoituksena on antaa apua ja suojaa siellä matkustaville tai asuville kansalaisilleen. Konsulaatit myöntävät myös viisumeita isäntämaan kansalaisille, jotka haluavat matkustaa konsulaatin edustamaan maahan.

Konsulaatit ovat hallinnollisesti suurlähettilään tai suurlähetystön alaisia. Konsulaateilta odotetaan toimintaa erityisesti oman maan viennin ja muun kaupan edistämisessä. Mikäli maalla on kyseisessä maassa myös suurlähetystö, konsulaatti toimii yleensä sen yhteydessä. Suurten valtioiden alueella (esimerkiksi Yhdysvalloissa) voi sijaita useampia konsulaatteja, kun lähetystöjä on aina enintään yksi. Mikäli konsulaatteja on useampia, niistä yksi – yleensä suurlähetystön yhteydessä toimiva – on pääkonsulaatti, joka ohjaa muiden toimintaa.*lähde?*

Toiminta
--------

Konsulaatti avustaa kansalaisia muun muassa asiakirja-asioissa esimerkiksi tarjoamalla passipalveluita ja myöntämällä viisumeita muiden maiden kansalaisille. Konsulaatti tarjoaa yleensä myös viranomaisapua sitä pyytäville kansalaisilleen heidän ollessaan tekemisissä paikallisten viranomaisten kanssa. Konsulaatit järjestävät maansa kansalaisille mahdollisuuden ennakkoäänestykseen erilaisissa vaaleissa.

Työntekijät
-----------

*Pääartikkeli: Konsuli (ulkomaanedustaja)*
Konsulaatin johtajaa ja konsulin tehtävissä toimivia virkamiehiä kutsutaan konsuleiksi. Alemmassa asemassa toimivia kutsutaan varakonsuleiksi. Konsulaatissa toimii yleensä kotimaastaan lähetetty ulkomaan edustuston virkailija, jota koskee diplomaattinen koskemattomuus, kuten muitakin lähetettyjä virkamiehiä. Osa työntekijöistä voi olla myös niin sanottuja paikalta palkattuja, joilla ei ole diplomaattista koskemattomuutta.

Kunniakonsulaatti
-----------------

Kunniakonsulaatti on kevennetty versio konsulaatista, jossa ei ole lähetettyä virkailijaa.*lähde?* Kunniakonsuli on yleensä asemamaan kansalainen, joka hoitaa tehtävää sivutoimisena.

Katso myös
----------

* Konsuli
* Konsulinkyyti
* Ranskan konsulaatti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wiberg, Matti: *Politiikan sanakirja: Inhorealistin versio*, s. 217. Toim. Kalevi Koukkunen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2011. ISBN 978-952-234-048-1.
2. ↑  Mitä ovat konsulipalvelut? Ulkoasiainministeriö.  Arkistoitu 28.5.2007. Viitattu 7.8.2007.
3. ↑  *Facta 2001: 17*, s. 353. WSOY, 1986.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konsulaatti** Wikimedia Commonsissa
**Vladimir Rostislavovitš Medinski** (ven. Владимир Ростиславович Мединский, ukr. Володимир Ростиславович Мединський, *Volodymyr Rostyslavovytš Medynskyi*, s. 18. heinäkuuta 1970 Smila, Tšerkasyn alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka on toiminut Venäjän kulttuuriministerinä vuosina 2012–2020. Medinski on Yhtenäinen Venäjä -puolueen jäsen.

Medinski suoritti tutkinnon International Information -laitoksella Moskovan valtiollisessa kansain­välisten suhteiden instituutissa (MGIMO). Myöhemmin hän on toiminut myös opettajana MGIMO:ssa. Medinski nimitettiin kulttuuriministeriksi 21. toukokuuta 2012.

Syksyllä 2012 Medinski piti Unkarissa puheenvuoron, jossa hän piti suomalais-ugrilaisten kansojen yhteistyötä Venäjää vastaan suunnattuna liikehdintänä. Hän myös aikaansai negatiivista huomiota Suomessa väittämällä Suomen olevan "erottamaton osa venäläistä maailmaa". Medinski on Venäjän sotahistoriallisen seuran puheenjohtaja. Seura on hänen johdollaan valmistellut Venäjän kouluihin vuonna 2021 esitellyn historian oppikirjasarjan, jota on arvosteltu Venäjän kannalta kiusallisten asioiden pimittämisestä.

Medinski johti Venäjän valtuuskuntaa Ukrainan sodan alkuvaiheessa 28. helmikuuta 2022 käydyissä Venäjän ja Ukrainan välisissä tuloksettomissa tulitaukoneuvotteluissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vladimir Medinskiy The Baltic PR Weekend. Viitattu 28.5.2012. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Lehto, Mika: Venäjän pää­neuvottelijan vanhat Suomi-kommentit nousivat esiin – "Hän on pää­arkkitehti historian uudelleen­muovaamisessa" *Ilta-Sanomat*.  28.2.2022. Viitattu 28.2.2022.
3. ↑  Venäjän kulttuuriministeri: "Suomi erottamaton osa venäläistä maailmaa" *MTV3 Uutiset*.  28.11.2012 / Päivitetty 19.6.2013. Viitattu 13.3.2022.
4. 1 2  Ilkka, Ilmo & Torvinen, Pekka: Ukraina ja Venäjä neuvottelivat Valko-Venäjän rajalla: Sopimukseen päästiin neuvottelujen jatkumisesta *Helsingin Sanomat*.  28.2.2022. Viitattu 28.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vladimir Medinski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Knut Yrjö Kaskinen
**Knut Yrjö Kaskinen** (17. maaliskuuta 1897 Lokalahti – 28. maaliskuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Knut Kaskinen ja Aini Josefina Perttala.

Opinnot
-------

Kaskinen opiskeli Uudenkaupungin yhteislyseossa, mistä hän erosi kuudennelta luokalta liittyäkseen vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 29. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Kaskinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918 vihollisen luodin lävistäessä hänen päänsä. Hänet haudattiin Lokalahdelle.

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
3. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 24. joulukuuta 1916
* Gruppenführer 25. joulukuuta 1917
* Vänrikki 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
Colin Campbell Cooper
Colin Campbell Cooper, *Kesä*, maalattu vuonna 1918.
**Colin Campbell Cooper Jr.** (8. maaliskuuta 1856 Philadelphia – 6. marraskuuta 1937 Santa Barbara) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntauksensa oli impressionismi.

Elämänvaiheita
--------------

Campbell Cooper syntyi perheeseen, jossa arvostettiin kulttuuria. Äiti harrasti akvarellimaalausta ja kirurgi-isä oli kiinnostunut musiikista ja kirjallisuudesta. Poikansa lahjakkuuden havaittuaan vanhemmat kannustivat häntä taideopintojen pariin. Campbell Cooper kirjoittautui Pennsylvanian taideakatemiaan ja hänen opettajansa oli tuolloin kiistanalainen Thomas Eakins. 

Monien aikakautensa nuorten yhdysvaltalaisten taiteilijoiden tapaan Campbell Cooper jatkoi opintojaan Pariisissa. Vuonna 1886 hän opiskeli Academie Julianissa ja opiskelujensa jälkeen hän matkaili Euroopassa. Matkailusta muodostui hänelle merkittävä harrastus ja hän matkaili läpi elämänsä Euroopassa aina kun voi. Nuoruudenmatkallaan hän maalasi Euroopassa useita maalauksia, mutta valitettavasti monet niistä tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1896. 

Palattuaan Philadelphiaan Campbell Cooper toimi taideopettajana Drexel Institutessa missä toimi opettajana vuoteen 1897 jolloin muutti perustettuuaan perheen New Yorkiin. Avioliiton hän solmi vuonna 1897 Emma Lampertin kanssa, joka oli myös ammatiltaan taidemaalari. New Yorkissa löytyi uusi aihe: pilvenpiirtäjät. 

Colin Campbell Cooper: *Carpathia pelastaa Titanicin haaksirikkoisia*, maalattu vuonna 1912.
Vaimonsa kanssa Campbell Cooper matkusti Intiaan ja maalasi useita maata kuvaavia maalauksia. Kriitikot kehuivat hänen Taj Mahalia, Agraa ja Udaiporia esittäviä maalauksiaan. Ollessaan matkalla Eurooppaan vuonna 1912, Campbell Cooperit ostivat lipun RMS Carpathialta. Matka keskeytyi, kun laiva auttoi RMS Titanicin haaksirikosta pelastuneita matkustajia. Campbell Cooper teki tapahtumasta myöhemmin maalauksen.  

Campbell Cooperin pariskunta matkusti ensimmäistä kertaa Kaliforniaan vuonna 1915 ja viettivät siitä lähtien talviaan siellä. Campbell Cooper muutti sinne pysyvästi vuonna 1921 jäätyään leskeksi. Hän otti vastaan Santa Barbaran taidekoulun dekaanin viran. Hän piti kuitenkin edelleen asuntonsa New Yorkissa. Vuonna 1927 hän solmi uuden avioliiton Marie Frehseen kanssa. Santa Barbarassa hän toimi aktiivisesti taidemuseon saamiseksi kaupunkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5
2. 1 2
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ahti Taskinen vuonna 1974.
**Teuvo Ahti Taskinen** (s. 31. maaliskuuta 1937 Viipuri) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan erityisesti huonekalujen suunnittelijana. Hänen tunnetuin tuotteensa on vuodesta 1979 tuotannossa ollut *Vitriini*-kirjahyllyjärjestelmä.

Ahti Taskinen syntyi Viipurissa taidemaalari Matti Taskisen poikana. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisuusopistosta 1963. Hän työskenteli aluksi Askon kalustesuunnittelijana ja sitten 1960-luvun puolivälissä huonekaluliikeketju Kaluste-Yhtymän taiteellisena johtajana. Vuodesta 1966 hänellä on ollut oma suunnittelutoimisto. Vuosina 1982–1996 hänellä oli Helsingissä myös sisustusmyymälä Proforma Oy.

Vuosina 1970–1978 Taskinen opetti Taideteollisessa korkeakoulussa ja toimi 1976–1978 vierailevana professorina Cincinnatin yliopistossa Yhdysvaltojen Ohiossa.

Ahti Taskinen on suunnitellut huonekaluja muun muassa Askolle, Iskulle, Sopelle, Lepokalustolle, Peem Oy:lle, Myrskylä Oy:lle, Niemen tehtaille, Kalusto-Kolmiolle ja ruotsalaiselle Ulfertsille. Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitään ovat ensimmäinen Suomessa teollisesti valmistettu kulmasohva *Hacienda* (1964), *Igor*-moduulisohva (1966), *Easy*-vuodetuoli (1969), lastenkalusto *Muksu* (Suosituin huonekalu, *Avotakka*-lehti 1978), *Vitriini-* (1979) ja *Collect*-kirjahyllyt (Vuoden huonekalu, Avotakka 1983) ja *Basic*-toimistokalustesarja (1985).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taskinen, Rita (toim.): *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992.
2. ↑  Haku "ahti taski\*" *Tori.fi*. Viitattu 19.4.2023.  13 ilmoituksesta 12 koskee Vitriini-sarjaa, yksi Easy-vuodetuolia.
3. ↑  Ahti Taskisen CV.[vanhentunut linkki] Ornamo. Viitattu 7.8.2014.
4. ↑  Varakas, Anna: Muotoilun monitaituri Ahti Taskinen: "Hyvin suunniteltu esine on parhaimmillaan kuin kansanlaulu".  *Kotiliesi*, 13.6.2022. Artikkelin maksullinen verkkoversio Viitattu = 16.4.2023.
5. ↑  Lepo, 60 years in furniture. Lepo Product 2013, sivu 42. Viitattu 6.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ahti Taskisen huonekaluja ja maalauksia Ornamon sivustolla. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Satu Maarit Montanari** (s. 26. joulukuuta 1956 Heinola) on suomalainen tekstiilitaiteilija.

Montanari valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1981 ja sai työpaikan Marimekosta. Siellä hän suunnitteli yhtiölle uudenlaisia näyttäviä kuoseja, jotka saivat huomiota kansainvälisessä lehdistössä. Montanari muutti Italiaan, jossa työskenteli kymmenisen vuotta suunnitellen sisustustekstiilejä ammattikäyttöön yhteistyössä arkkitehtien kanssa johtaville sisustustekstiilien valmistajille. Hän on Marimekon jälkeen suunnitellut tekstiilejä muun muassa tanskalaiselle Kvadratille.

Kesällä 2010 Montanarin synnyin- ja asuinkaupungin Heinolan taidemuseossa järjestettiin hänen sisustustekstiiliensä takautuva näyttely.

Lähteet
-------

1. ↑  Taskinen, Rita: *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. ↑  Updated fabric collection, Interior News 19.2.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Sisustustekstiilejä. Satu Montanarin retrospektiivi.
4. ↑  Tuija Veirto: Kankaita kaikille aisteille  7.6.2010. Yle Uutiset Lahti. Viitattu 29.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Satu Montanarin verkkosivusto
**Amfiktyon** (m.kreik. Αμφικτυών) oli kreikkalaisessa mytologiassa Deukalionin ja Pyrrhan poika, tai joidenkin myyttien mukaan hän kuullui maasta syntyneisiin. Hänen sisaruksiaan olivat Hellen ja Protogeneia.

Amfiktyon oli alun perin Thermopylain kuningas, joka nai Kranaoksen, Ateenan kuninkaan, ja Pediaksen tyttären. Myöhemmin hän kuitenkin syrjäytti Kranaoksen vallasta julistaen itsensä Ateenan kuninkaaksi. Hänen valtakauttansa kesti 12 vuotta kunnes hänet karkotti Erikhthonios.

Legendan mukaan Delfoin Amfiktyoniliitto, jonka tehtävänä oli suojella ja ylläpitää Apollonin temppeliä Delfoissa ja Demeterin temppeliä Anthelassa Thermopylain lähellä, olisi ollut Amfiktyonin perustama. Liiton kaksitoista jäsentä kokoontuivat Thermopylaissa keväisin ja Delfoissa syksyisin.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.7.2 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.14.6 (engl. käännös).
3. ↑  *Paroksen kronikka 5*
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.2.6 (engl. käännös).
5. ↑  William Smith: *A smaller History of Greece Ch. III*

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kranaos** | **Attikan kuningas**1497/6 – 1487/5 eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Erikhthonios** |
Elmer Bernstein vuonna 1981.
**Elmer Bernstein** (4. huhtikuuta 1922 – 18. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän tuli maailmankuuluksi elokuvamusiikistaan, erityisesti seikkailu- ja sotaelokuvista; hänen säveltämiään ovat muiden muassa *Kymmenen käskyä* (1956), *7 rohkeata miestä* (1960) *Suuri pakoretki* (1963), *Hei, me lennetään* (1980) ja *Hei, taas me lennetään!* (1982). Bernstein on säveltänyt myös National Geographic Societyn tv-dokumenteissa käytetyn tunnusmusiikin. Joissain elokuvissaan, kuten Haamujengissä (1984) ja Hiidenpadassa (1985), Bernstein käytti erikoiselta kuulostavaa varhaista elektronista soitinta, Ondes Martenot'ia. 

Bernstein syntyi New Yorkissa ja sai varhaista pianonsoiton opetusta muun muassa Henriette Michelsonilta. Aaron Copland ihastui pojan improvisaatiotaitoihin ja esitteli tämän tämän tulevalle opettajalle, Israel Citkowitzille. 

Bernstein sävelsi elokuvamusiikkinsa ohella kaksi musikaalia. *How Now, Dow Jones* sai kantaesityksensä Broadwaylla 1968 ja *Merlin* 1983. Säveltäjä voitti uransa aikana useita palkintoja, joista tunnetuimpia ovat yksi Oscar-palkinto ja kaksi Golden Globea. Hän kuoli syöpään Kaliforniassa 82-vuotiaana.

Aiheesta muualla
----------------

* Elmer Bernsteinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Elmer Bernstein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Whitmer, Mariana. *Elmer Bernstein’s The Magnificent Seven : A Film Score Guide.* Rowman & Littlefield , 2017. ISBN 978-1-4422-8179-0.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kirjaston vuonna 2003 valmistunut uusi päärakennus John P. Raynor, S.J. Library on nimetty yliopiston edesmenneen rehtorin mukaan.
**Marquetten yliopisto** (engl. *Marquette University*) on jesuiittojen ylläpitämä yksityinen katolinen yliopisto Milwaukeessa, Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa.

Marquetten perustamisessa oli keskeisessä osassa jesuiittaveli John Martin Henni, Milwaukeen katolisen arkkihiippakunnan ensimmäinen arkkipiispa. Hennin uurastuksen tuloksena Marquette College perustettiin vuonna 1881, mutta hän itse kuoli kaksi päivää lukukauden avajaisten jälkeen. Koulu sai nimensä Wisconsinin alueella 1600-luvulla vaikuttaneen jesuiittalähetyssaarnaajan ja tutkimusmatkailijan Jacques Marquetten mukaan. Vuonna 1907 Marquette College ja yksityinen lääketieteellinen college yhdistyivät Marquetten yliopistoksi.

Kampus
------

Yliopiston 93 eekkerin (noin 38 hehtaarin) laajuinen kampus sijaitsee Milwaukeen keskustan tuntumassa University Hillin kaupunginosassa. Kaupungin pääkatu Milwaukee Avenue jakaa kampuksen kahtia. Sen eteläpuolella sijaitsevat akateemiset rakennukset ja pohjoispuolella muun muassa asuntolat ja toimistot. Kampuksella sijaitsee jesuiittaveljestön Gesu Church, joka ei kuitenkaan kuulu yliopiston alaisuuteen.

St. Joan of Arc Chapel
Lisäksi kampuksella sijaitsee keskiaikainen Jeanne d’Arcille pyhitetty kappeli St. Joan of Arc Chapel, joka tuotiin alkuperäisestä sijainnistaan Rhônen laaksosta Ranskasta Yhdysvaltoihin 1927. Ensin se sijoitettiin Long Islandille New Yorkiin, mutta lahjoitettiin sitten Marquettelle ja siirrettiin kampukselle vuosina 1964–1966, jolloin se myös sai nykyisen nimensä.

Yliopiston kirjastossa säilytetään muun muassa useita J. R. R. Tolkienin alkuperäiskäsikirjoituksia, jotka hankittiin kokoelmiin vuonna 1957. Ensimmäisen oman rakennuksensa kirjasto sai 1953. Uusi päärakennus valmistui Memorial Libraryn kylkeen vuonna 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2  Student Demographics Marquetten yliopisto. Viitattu 16.9.2008. (englanniksi)
2. ↑  Our History Marquetten yliopisto. Viitattu 13.10.2008. (englanniksi)
3. ↑  Marquette University Timeline Marquetten yliopisto.  Arkistoitu 13.10.2008. Viitattu 13.10.2008. (englanniksi)
4. ↑  Pick, John: A History of the St. Joan of Arc Chapel Marquetten yliopisto.  Arkistoitu 29.9.2008. Viitattu 16.9.2008. (englanniksi)
5. ↑  J.R.R. Tolkien Collection Marquetten yliopisto.  Arkistoitu 2.11.2009. Viitattu 16.9.2008. (englanniksi)
6. ↑  Pate, Michael: Brief History of the Libraries Marquetten yliopisto.  Arkistoitu 15.10.2008. Viitattu 16.9.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marquetten yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston kotisivut
Joseph Wright, *Filosofi lampun valossa*, 1769.
Salvator Rosan maalaus *Mietiskelevä Demokritos* (n. 1650), jota Wrightin maalaus sommittelultaan muistuttaa.
**Filosofi lampun valossa** (*A Philosopher by Lamplight*) on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus vuodelta 1769. Se on 128,2 × 102 cm:n kokoinen öljyvärimaalaus ja on nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa. Taiteilija on siinä sijoittanut valonlähteen kuva-alaan, samoin kuin hän teki useissa myöhemmissä töissään, joista hän tuli kuuluisaksi. Työ tunnetaan myös nimellä *Erakko tutkii anatomiaa* (engl. *The Hermit Studying Anatomy*) ja sitä on pidetty taulun *Alkemisti löytää fosforin* rinnakkaisteoksena. Vaikka Wrightin tiedetään perehtyneen luonnontieteelliseen aineistoon ennen näiden töiden maalaamista, hän ei ollut tiedekirjojen kuvittaja, vaan taiteellinen vaikutelma oli hänen ensisijainen päämääränsä.

Työn sommittelu muistuttaa suuresti Salvator Rosan maalausta *Mietiskelevä Demokritos*. On mahdollista, että Wright olisi nähnyt joko alkuperäistyön tai sen pohjalta tehdyn kaiverruksen. Wrightin maalauksen keskeinen hahmo tarkastelee luurangon osia, mutta tapahtuma ei näytä lääketieteelliseltä ruumiinavaukselta. Päähenkilön ympärille on aseteltu klassisia kuolevaisuuden symboleja, kuten tiimalasi ja tumma (Tuonelan) joki. Kuvan reuna-alueella on kaksi nuorta miestä, joiden hattuun kiinnitetyt simpukankuoret osoittavat heidän olevan pyhiinvaeltajia. Varsinainen kirjallinen tai historiallinen tausta, johon Wright työssään mahdollisesti viittaa, on jäänyt epäselväksi. Sen sijaan hän on luonut arvoituksellista tunnelmaa monin keinoin. Nuoret miehet ovat suhteessa paljon pienempiä kuin lampun valaisema filosofi. Työn tarkoissa yksityiskohdissa näkyy Wrightin hollantilaisilta laatukuvien maalareilta saamat vaikutteet, mutta valonhämyn eli chiaroscuron käsittely on ollut aikanaan radikaalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Wright ABC Gallery
2. 1 2  A Philosopher by Lamplight (or A Hermit) - exhibited 1769 (Arkistoitu – Internet Archive) Derby Museum
3. ↑  Shedding a Light on 18th Century Science: The Works of Joseph Wright of Derby (Arkistoitu – Internet Archive) TMS
4. ↑  Joseph Wright: A Philosopher by Lamplight *Gothic nightmares* Tate Gallery 2006
5. ↑  Joseph Wright of Derby's Liverpool Sojourn (Arkistoitu – Internet Archive) New York Sun
**Leonid Dobytšin** (ven. Леони́д Ива́нович Добы́чин) (17. kesäkuuta (J: 5. kesäkuuta) 1894 Ludza, Vitebskin kuvernementti — 28. maaliskuuta 1936) oli venäläinen kirjailija.

Varhainen elämä
---------------

Dobytšin syntyi Ludzan kaupungissa paikallisen lääkärin perheeseen, ja hän vietti lapsuutensa Daugavpilsin kaupungissa. Hän aloitti 1911 opinnot Pietarin polyteknisessä yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1916. Vuonna 1918 hän muutti Brjanskin kaupunkiin, jossa hän työskenteli opettajana sekä tilastotieteilijänä. Myöhemmin Dobytšin muutti Leningradiin, jossa hän aloitti kirjallisen uran.

Teokset
-------

Dobytšin aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla tarinoita leningradilaiseen aikakauslehteen Sovremennikiin. Tämän jälkeen Dobytšin kirjoitti vuonna 1927 ensimmäisen tarinakokoelmansa Встречи с Лиз ja tämän jälkeen vuonna 1931 kokoelman Портрет. Dobytšinin varhaistuotanto pyrki kuvailemaan uuden vallankumouksellisen maailman ja vanhan vallan kohtaamista. Dobytšin kirjallisen uran pääteos on vuonna 1935 julkaistu *Город Эн*. Teoksessa Dobytšin kuvaa venäläisen periferian elämää lapsen elämän kautta.

Myöhempi elämä ja kuolema
-------------------------

Esitettyään vuonna 1936 teoksensa *Город Эн* Leningradin kirjailijaliitolle Dobytšin joutui ankaran kritiikin kohteeksi teoksensa sisällöstä. Liiton silmissä Dobytšin oli venäläisen formalismin pääedustaja, jota vastaan *Pravda* oli samana vuonna aloittanut hyökkäyksen kaikilla taiteen aloilla. Teoksen vuoksi liitto syytti Dobytšinia luokkaviholliseksi. Sen jälkeen Dobytšin katosi niin julkisesta kuten myös kirjallisesta elämästä. On oletettu, että Dobytšin teki itsemurhan samana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leonid Dobychin  28.11.2018. VisitDaugavpils.lv. Viitattu 28.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Russian Minority in Latvia (PDF) (sivu 76)  28.11.2018. Tatjana Ždanoka. Viitattu 28.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Borden, Richard C.: "The Flogging Angel: Toward a Mapping of Leonid Dobychin's Gorod En", Russian Review, 60/2: 260.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |