recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee mineraalia. Nefriitti on myös munuaistulehdus.*
**Nefriitti** on amfiboliryhmään kuuluvan silikaattimineraalin aktinoliitin muunnos, jonka kemiallinen kaava on Ca2(Mg, Fe)5Si8O22(OH)2. Nefriitti on tavallisimmin väriltään kellertävän vihreää tai joskus myös valkoista. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 6,0–6,5, ja se on koostumukseltaan hienojakoista, massamaista ja erittäin sitkeää.

Nefriitti on yleisempi kahdesta samantapaisesta vihreästä, kaupallisesti usein jade-nimellä tunnetuista jalokiviin käytetystä mineraalista jadeiitin ohella. Nefriitistä on tehty muun muassa Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa taide-esineitä jo ennen ajanlaskun alkua. Nefriittiä esiintyy usein mukulamaisina palasina jokien sorassa, jonne ne ovat kulkeutuneet syntypaikoiltaan. Nefriitti muistuttaa usein suuresti jadeiittia, josta se erotettiinkin omaksi mineraalikseen vasta vuonna 1863.

Kuvia
-----

* Nefriitti (Lander County, Wyoming, USA.Nefriitti (Lander County, Wyoming, USA.
* Nefriittiä (Jordanów Śląski, Ala-Sleesia, Puola).Nefriittiä (Jordanów Śląski, Ala-Sleesia, Puola).
* Joesta löytynyttä hioutunutta nefriittiä esitellään kiinalaisella Khotanin jadetorilla.Joesta löytynyttä hioutunutta nefriittiä esitellään kiinalaisella Khotanin jadetorilla.
* Isompia nefriittilohkareita kiinalaisella Khotanin jadetorilla.Isompia nefriittilohkareita kiinalaisella Khotanin jadetorilla.
* Nefriittiä (Koko 3,8x 3,8x 1,0 cm; löytöpaikka: Santa Lucia Mountains, Monterey County, Kalifornia, USA).Nefriittiä (Koko 3,8x 3,8x 1,0 cm; löytöpaikka: Santa Lucia Mountains, Monterey County, Kalifornia, USA).
* Neoliittinen Liangzhu-kulttuurin (3300-2200 eaa) jade-esine Kiinasta (Kiinan kansallismuseo, Peking).Neoliittinen Liangzhu-kulttuurin (3300-2200 eaa) jade-esine Kiinasta (Kiinan kansallismuseo, Peking).

Lähteet
-------

1. ↑  David C Cook & Wendy L. Kirk: *Mineraalit ja jalokivet*, s. 256 Aktinoliitti. Sivulla kerrotaan myös nefriitistä. Thaimaa (painopaikka): Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nefriitti**.
**Pesukarhukoira** on yhdysvaltalainen koirarotutyyppi, joka muodostaa ajavien koirien "alaryhmän". Nimensä mukaisesti kyseisiä rotuja käytetään ennen kaikkea pesukarhun metsästykseen.

* Englanninpesukarhukoira eli Punatäplikäs pesukarhukoira
* Mustaruskea pesukarhukoira
* Punainenpesukarhukoira
* Sininenpesukarhukoira
* Walkerinpesukarhukoira

Suomen Kennelliitto käyttää nimitystä pesukarhukoira kuvaamaan virallisesti vain yhtä rotua, mustaruskeaa pesukarhukoiraa. Tämä voi aiheuttaa sekaannusta, koska englanniksi vastaava nimitys pitää sisällään kaikki viisi pesukarhukoirarotua.

Jotkin lähteet sisällyttävät myös plottinajokoiran ja tennesseenajokoiran kyseisen roturyhmän alle, vaikka ensiksi mainittu jalostettiin alun perin suurriistan metsästykseen ja jälkimmäisellä metsästetään kaikenlaista riistaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pesukarhukoira: Rotumääritelmä. Suomen Kennelliitto. Haettu 1.2.2019.
2. ↑  Pesukarhukoira. KoiraNet-Jalostustietojärjestelmä. Haettu 1.2.2019.



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Pesukarhukoira", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Punanen Viesti : Sosialidemokratinen Kevätjulkaisu** oli vuosina 1907–1922 ilmestynyt suomalainen sosialidemokraattinen kulttuurilehti. Työväenasian lisäksi se sisälsi muun muassa novelleja ja runoja. Lehdessä oli myös runsas kuvitus.

Historia
--------

Punasen Viestin ensimmäinen numero ilmestyi *Sosialistisen Aikakauslehden* kustantamana Helsingissä, jonka jälkeen lehti siirtyi Turkuun. Vuosien 1908–1909 numeron julkaisi paikallinen työväenlehti *Sosialisti* ja vuodesta 1910 lähtien kustantajana toimi Sosialistin kirjapaino-osuuskunta. Lehteä julkaistiin yhteensä 15 numeroa, sillä sisällissodan jälkeisenä vuonna 1919 se ei ilmestynyt. 

Punasen Viestin kirjoittajana toimivat lukuisat suomalaisen työväenliikkeen vaikuttajat, kuten Evert Eloranta, Eero Haapalainen, Väinö Hakkila, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Mäkelin, Matti Paasivuori, Yrjö Sirola ja Hella Wuolijoki. Lisäksi lehdessä julkaistiin ulkomaisten kirjoittajien tekstejä. Kuvittajina toimivat muun muassa Edvin Lydén, Ragnar Ungern, Ola Fogelberg ja Ilmari Kaijala.

Vuoden 1918 numeroaan varten lehti tiedusteli 80:ltä suomalaiselta eri alojen taiteilijalta heidän näkemystään taiteen ja työväestön suhteesta, mutta sai vastauksen vain kymmeneltä. Vastanneiden joukossa olivat muun muassa kuvanveistäjä John Munsterhjelm sekä taidemaalarit Yrjö Ollila ja Santeri Salokivi.

Päätoimittajat
--------------

Vuosien 1907–1915 päätoimittajaa ei ole ilmoitettu.

* Jussi Raitio (1916–1917)
* Kalle Tähtelä (1918)
* Edwin Wahlsten (1920)
* E. O. Kotiranta (1921–1922)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lehtinen, Eino: Punanen Viesti.  *Suomen Turku : Åbo, vår stad*, 1969, nro 2, s. 16–17. Turku:  Turkuseura – Åbosamfundet. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.2.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* *Punanen Viesti* -lehden numerot digitoituna Kansalliskirjasto.
**Punaniskaluri** (*Trichoglossus rubritorquis*) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva papukaijalaji. Monet lähteet pitävät punaniskaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on violetinsininen, kurkku musta, rinta, kupeet, niskavyö ja siipien alapeitinhöyhenet punaiset tai oranssit, vatsa ja siipisulat mustahkot, pyrstön alapeitinhöyhenet ja reidet keltaiset tummin juovin ja siipisulkien tyviosat keltaiset. Nokka on punainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Punaniskaluri esiintyy Pohjois-Australiassa lännen Kimberleystä idän Carpentarianlahteen Queenslandissa ulottuvalla alueella.

Elinympäristö
-------------

Punaniskalurit elävät metsänreunoissa ja metsissä.

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto
-------

Punaniskalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: {{{taksoni}}} *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1049668
* Wikispecies: Trichoglossus rubritorquis
* ADW: Trichoglossus\_rubritorquis
* Avibase: 71B42AA4700B7699
* BirdLife: 22725327
* CoL: 58CKD
* BOW: railor7
* eBird: railor7
* GBIF: 2479674
* IRMNG: 11164888
* ITIS: 554808
* IUCN: 22725327
* NCBI: 1525648
* Xeno-canto: Trichoglossus-rubritorquis

 |

 |
**Umbar** on fiktiivinen paikka J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa. Se on suuri satama Gondorin eteläpuolella.

Umbar oli tunnettu laivastostaan ja Umbarin asukkaita kutsuttiin yleisesti Umbarin merirosvoiksi.

Vuonna 2758 Kolmatta aikaa Umbar liittyi massiiviseen yhteishyökkäykseen Haradin joukkojen rinnalle Gondoria ja Rohania vastaan.

Umbarin laivasto tuhoutui suurelta osin 29 vuotta myöhemmin kun Aragorn (esiintyi silloin peitenimellä *Thorongil*) Gondorin käskynhaltijan Ecthelion II:n komennossa johti joukkonsa etelään ja poltti Umbarin tappaen samalla sataman kapteenin.

Sormuksen sodan aikaan Umbar ei ollut vielä täysin toipunut tästä tappiosta, mutta kykeni silti lähettämään "viisikymmentä suurta alusta ja lukemattomia pienempiä aluksia" Gondorin rannikon kimppuun ja vetämään puoleensa merkittävät joukot Minas Tirithstä. Umbar hävisi jälleen Aragornille sekä Kuolleiden Armeijalle. Barad-dûrin kaatumisen myötä heikentynyt ja voitettu Umbar lopulta menetti itsenäisyytensä ja alistui kuningas Elessarin kruunun alle.

Lähteet
-------

* Tolkien, J.R.R.: *Taru Sormusten Herrasta*, s. 911-3. Suomentanut Kersti Juva, Eila Pennanen, runot suom. Panu Pekkanen. WSOY, 1987. ISBN 951-0-14098-8.
**Sacrum-Kotimaa Oy** on vuonna 2022 muodostunut suomalainen osakeyhtiö. Se syntyi, kun kristillisiin kirjoihin ja kirkollisiin tarvikkeisiin erikoistunut Sacrum Oy osti Kotimaa Oy:n liiketoiminnan eli Kotimaa.fi-verkkosivuston (entinen Kotimaa24), *Kotimaa*- ja *Askel* -lehtien julkaisemisen sekä asiakaslehtiin liittyvän toiminnan.

Yhtiöllä on verkkokauppa sacrum.fi sekä myymälä Helsingin ydinkeskustassa Fabianinkadulla nimellä Sacrum ja se omistaa Tampereella toimivan ateljeeompelimo Solemniksen sekä Pieksämäellä toimivan logistiikkayksikön ja kynttilätehdas Juhavan. Yhtiö kustantaa Sacrumin nimellä myös seurakuntien käyttöön tarkoitettuja kirjoja.

*Kotimaa*- ja *Askel* -lehtien toimitus sijaitsee Helsingin Ruoholahdessa.

Sacrum-Kotimaa Oy:n omistaja on Kirkkopalvelut ry, ja sen toimitusjohtaja on Kati Kinnunen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Tiedot yrityksestä: Sacrum-Kotimaa Oy *Asiakastieto*. Viitattu 23.7.2023.
2. ↑  Kotimaan liiketoiminnan omistuspohja muuttuu – lehtien ilmestyminen jatkuu ennallaan *kotimaa.fi*.  10.12.2021. Helsinki. Viitattu 25.1.2022.
3. ↑  Sacrum aloittaa kirjojen kustantamisen – Täsmätuotteita seurakuntien tarpeeseen *kotimaa.fi*.  2.10.2019. Helsinki. Viitattu 25.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotimaa.fi
* Sacrum.fi
**Sears, Roebuck and Co.** (tunnetaan myös nimillä **Sears**, **Sears Roebuck** ja **Sears and Roebuck**) on yhdysvaltalainen tavarataloketju. Sen perustivat 1800-luvun lopulla Richard Sears ja Alvah Roebuck. Ketju toimii myös Kanadassa ja Meksikossa. Asiakaskannan muututtua toisen maailmansodan jälkeen maaseutuväestön osuus asiakkaista pieneni ja kaupunkilaisväestön osuus kasvoi ja samalla postimyynnin merkitys väheni. 

Vuonna 1973 yhtiön pääkonttoriksi valmistui Chicagoon pilvenpiirtäjä Sears Tower, joka tunnetaan nykyisin nimellä Willis Tower. Se on Yhdysvaltojen toiseksi korkein rakennus.

Vuonna 2005 Sears fuusioitui Kmartin kanssa muodostaen Sears Holdings Corporationin.

Sears 2010-luvulla
------------------

Helmikuussa 2013 Sears-ketjuun kuului 798 myymälää, joista kymmentä lukuun ottamatta kaikki olivat täyden valikoiman myymälöitä, useimmiten ostoskeskusten yhteydessä sijaitsevia ja pinta-alaltaan noin 13 000 neliömetriä. Näitä oli kaikissa 50 osavaltiossa ja Puerto Ricossa. Niiden lisäksi toimi kymmenen Sears Essentials Grand Store -myymälää, kukin eri osavaltiossa ja erillisinä rakennuksina, pinta-alaltaan noin 14 500 neliömetriä.

Lisäksi yrityksellä oli 750 Sears Auto Center -autohuoltoa, useimmiten myymälöiden yhteydessä, sekä verkkokauppa sears.com, jonka avulla asiakas voi tehdä tilauksen tietokoneella tai älypuhelimella ja noutaa tavarat lähimmästä Sears- tai Kmart-myymälästä.

Searsin Appliance Builder/Distributor -yksikkö tarjoaa yksityis- ja ammattirakentajille palvelua talon kodinkoneiden ja kiinteistöteknisten laitteistojen suunnittelussa ja toimittamisessa sekä muussa remontoinnissa.

Katso myös
----------

* Montgomery Ward
* J. C. Penney
* Lands’ End
* Allstate

Lähteet
-------

1. ↑  A Narrative History of Sears  2005. Sears Brands, LLC. Viitattu 6. huhtikuuta 2008. (englanniksi)
2. 1 2 3  About Sears, Sears Holdings. Viitattu 14.9.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Katz, Donald R. (1987):*The Big Store – Inside the Crisis and Revolution at Sears*. New York: Viking Press.
* Martinez, Arthur C. (2001): *The Hard Road to the Softer Side: Lessons from the Transformation of Sears*. New York: Crown Business.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sears, Roebuck and Company**.
* About Sears -sivusto (englanniksi)
Mathilda Linsén 1860-luvulla
**Johanna Mathilda Linsén** (26. marraskuuta 1831 Helsinki – 5. helmikuuta 1872 Helsinki) oli Suomen ensimmäinen sokeiden opettaja.

Mathilda Linsénin isä oli professori Johan Gabriel Linsén ja äiti Wilhelmina Petronella Hoeckert. Säveltäjä Gabriel Linsén oli hänen veljensä. Mathilda Linsén sai opetusta isältään ja opiskeli itsekin. Hän perehtyi Uno Cygnaeuksen kehotuksesta sokeain opetukseen valtion apurahan turvin Skandinaviassa ja Saksassa vuosina 1863 ja 1864. Vuonna 1865, jolloin hänen kertomuksensa perehtymismatkoilta julkaistiin, Suomeen perustettiin sisäoppilaitoksena sokeainopisto. Siinä oli aluksi kuusi ruotsinkielistä oppilasta ja sen johtajattarena ja ainoana opettajana toimi Linsén. Koulun alkuvuosien toiminnasta hän laati vuonna 1867 julkaistun kertomuksen, jossa samalla vetosi sokeiden koulutuksen puolesta. Varhainen kuolema 40 vuoden iässä keskeytti Linsénin opettajantyön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 471. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisbiografian artikkeli Linsénistä (maksullinen).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Mathis Babylette** oli straßburgilaisen E.E.C. Mathisin vuosina 1912–1914 valmistama kevytautomalli. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kevytautona.

Teknisiä tietoja
----------------

### Moottori

Alun perin Babylettessa oli iskutilavuudeltaan alle litrainen nelisylinterinen moottori, jonka teho oli hädin tuskin kymmenen hevosvoimaa. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohdasta. Suurin kierrosnopeus oli 1 800 1/min. Myöhemmin iskutilavuutta kasvatettiin noin sadalla kuutioilla, jolloin tehoksi tuli 14 hevosvoimaa. Auton huippunopeus ylsi yli 60 km/h ja polttoaineenkulutus oli 6–7 litraa sadalla kilometrillä. Moottorissa oli magneettosytytys ja sen voitelu tapahtui erityisen patentoidun järjestelmän avulla; vauhtipyörässä olleet kourut roiskivat öljyä kanaviin, jotka johtivat sen laakereille. Jäähdytys oli vapaakiertoinen.

### Voimansiirto ja alusta

Moottorilta veto välittyi nahkapintaisen kartiokytkimen välityksellä kolmivaihteiseen vaihteistoon. Taka-akselilla ei ollut tasauspyörästöä. Jarrut vaikuttivat takapyöriin.

### Kori

Autoa sai lukuisina eri korivaihtoehtoina, joiden henkilöluvut vaihtelivat kahden ja neljän välillä. Värivaihtoehdot olivat harmaa, keltainen, punainen, vihreä ja tumman vihreä.

Valmistus ja myynti
-------------------

Autonvalmistusta aloitellut Emile Mathis halusi panostaa massatuotantoon ja rakennutti tätä varten uuden tehtaan Straßburgin Meinau'hun. Tehdas rakennettiin maaliskuun ja syyskuun välillä 1911. Babyletten ohella tehtaassa valmistettiin hiukan suurempaa Babya, Populairea sekä eräitä suurempia malleja.

Vuodesta 1913 lähtien Babylettea oli mahdollista alkaa valmistaa suurina sarjoina. Yksistään Britanniaan toimitettiin tuona vuonna 200 alustaa. Lontoolainen tavaratalo Harrods myi Babylettea omalla nimellään varustettuna. Autoissa oli alkuperäisestä poikkeava jäähdytin, jossa oli *Harrod*-teksti.

Kilpailumenestys
----------------

1 057-kuutioinen Mathis Babylette kilpaili vuoden 1913 Ranskan Grand Prix -kisoissa pikkuautoluokassa. Autoa kuljetti itse Emile Mathis ja mekaanikon paikalla istui hänen vaimonsa. Tuloksena oli luokkavoitto keskinopeudella 72 km/h.

Lähteet
-------

1. 1 2  Les amateurs de Mathis – History Les amateurs de Mathis.  Arkistoitu 14.4.2012. Viitattu 29.12.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Voiture type «BABYLETTE» 6HP ou 8HP Automobiles Mathis Strasbourg. Viitattu 28.12.2011. (ranskaksi)
3. ↑  Voitures produites avant 1918 Automobiles Mathis Strasbourg. Viitattu 28.12.2011. (ranskaksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Mathis Unique Cars & Parts USA.  Arkistoitu 31.12.2011. Viitattu 29.12.2011. (englanniksi)
5. ↑  Mathis (Germany / France) 1905–1950 Voitures Européennes d'Autrefois – Vintage European Automobiles.  Arkistoitu 24.6.2004. Viitattu 29.12.2011. (englanniksi)
**Wilfred Agbonavbare** (5. lokakuuta 1966 Lagos, Nigeria – 27. tammikuuta 2015 Alcalá de Henares, Espanja) oli nigerialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.

Agbonavbare pelasi kotimaansa pääsarjassa New Nigerian Bankissa 1983–1989 ja BCC Lionsissa 1990. Hän voitti Nigerian-mestaruuden vuonna 1985. Kaudeksi 1990–1991 Agbonavbare siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaan Rayo Vallecanoon. Toisella kaudellaan seurassa hän oli saavuttamassa toista sijaa ja nousua Primera Divisióniin. Rayo Vallecano putosi pääsarjasta kahden kauden jälkeen, mutta Agbonavbare saavutti jälleen toisen sijan ja toisen sarjanousun kaudella 1994–1995. Hän pelasi seurassa vielä kolmannen pääsarjakauden, kunnes siirtyi kaudeksi 1996–1997 toiselle sarjatasolle Écijaan, jossa pelatun kauden jälkeen lopetti uransa. Yhteensä Agbonavbare pelasi Rayo Vallecanossa 76 ottelua pääsarjatasolla ja 101 ottelua toisella sarjatasolla. Écijassa hän pelasi 23 toisen sarjatason ottelua. Hän oli vielä kuollessaankin eniten pääsarjaotteluita Rayo Vallecanossa pelannut maalivahti.

Nigerian maajoukkueessa Agbonavbare pelasi vuosina 1983–1989 ja 1993–1994. Hän oli mukana AM-kilpailuissa 1994, jotka Nigeria voitti, ja MM-kilpailuissa 1994.

Peliuransa jälkeen Agbonavbare jäi asumaan Espanjaan työskennelleen muun muassa maalivahtivalmentajana ja matkalaukkujen kantajana Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälisellä lentoasemalla. Hän kuoli syöpään 48-vuotiaana Asturian ruhtinaan sairaalassa Alcalá de Henaresissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Corrigan, Dermot: Ex-Rayo Vallecano, Nigeria keeper Wilfred Agbonavbare dies of cancer  27.1.2015. ESPN. Viitattu 17.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Wilfred Agbonavbare National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Rufai
2 Eguavoen
3 Iroha
4 Keshi
5 Uche
6 Nwanu
7 George
8 Oliha
9 Yekini
10 Okocha
11 Amuneke
12 Siasia
13 Ezeugo
14 Amokachi
15 Oliseh
16 Agu
17 Ikpeba
18 Ekoku
19 Emenalo
20 Okafor
21 Adepoju
22 Agbonavbare
Valmentaja Westerhof
**Sun Yee On** (kiin. 新義安, Jyutping *San1 ji6 on1*) on yksi johtavista triadeista Hongkongissa ja Kiinassa. Sillä on yli 55 000 jäsentä maailmanlaajuisesti. Triadin uskotaan myös toimivan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Belgiassa ja Alankomaissa.

Sun Yee Onin nimi tarkoittaa suomeksi suurin piirtein *uutta oikeamielisyyttä ja rauhaa*.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Hongkongiin sijoittuva vuoden 2012 videopeli *Sleeping Dogs* keskittyy Kiinan triadeihin peitetehtävässä toimivan etsivän näkökulmasta. Pelissä pelataan peitetehtävässä toimivaa sanfranciscolaispoliisia nimeltä Wei Shen, jonka tehtävänä on soluttautua järjestäytyneeseen rikollisjärjestöön nimeltä "Sun On Yee". "Sun On Yee" on muunnos Sun Yee Onin nimestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Triads *The Illuminated Lantern*.  Arkistoitu 18.4.2012. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  Global Crime: International and Regional Co-operation Among Governments and Gangs Alike *Transnational Communities Programme*.  Arkistoitu 8.3.2012. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  Police Again Take on Hong Kong’s Biggest Organized Gang *apnews.com*.  3.3.1992. Viitattu 2.10.2019. (englanniksi)
**Ernesto Maria Pasquali** (1883 Montù Beccaria – 9. toukokuuta 1919 Torino) oli italialainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.

Kirjanpitäjänä, toimittajana sekä Ambrosio Filmin käsikirjoittajana ja ohjaajana työskennellyt Pasquali perusti vuonna 1908 Torinoon tuotantoyhtiön Pasquali e Tempon. Vuonna 1910 se laajensi toimintaansa, rakensi oman studion ja sai nimen Pasquali & C. Yhtiön suuria menestyksiä olivat Ferdinand Guillaumen Polidor-komediat (1912–1915) sekä historialliset elokuvat kuten Enrico Vidalin ohjaama *Spartacus* (1913) sekä Vidalin ja Ubaldo Maria Del Collen *Jone o gli Ultimi Giorni di Pompei* ("Ione, eli Pompeijin viimeiset päivät", 1913). Niistä jälkimmäinen aiheutti oikeusjutun Arturo Ambrosion kanssa, joka oli tehnyt samaan aikaan lähes samannimisen elokuvan. Pasqualin toiminta kuihtui ensimmäisen maailmansodan aikana ja hänen kuolemansa jälkeen yhtiö liitettiin Unione Cinematografica Italianaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 19.3.2015. (italiaksi)
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 719–720. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Ernesto Maria Pasquali (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nortamo-Seor** eli *Nortamo-seura* on raumalaisen kirjailijan Hj. Nortamon nimikkoseura. Kirjailijan elämäntyön vaalimisen lisäksi sen tehtäviin kuuluu Rauman giälen eli Rauman murteen harrastaminen ja tutkiminen.

Nortamo-Seor on Suomen vanhin kirjailijan nimikkoseura. Se perustettiin Rauman kauppaseurassa toukokuussa 1930, kirjailijan ollessa vielä elossa. Perustajajäseniin kuuluivat muun muassa kirjailija ja päätoimittaja Väinö Lahtonen, professori Arthur Långfors sekä kauppaneuvos Jalmari Penttilä.

Ehdotuksen seuran perustamisesta teki Raumalla edeltävänä talvena vieraillut kirjailija Arvi Järventaus. Hän oli Unkarin-vierailullaan tutustunut maan kansallirunoilijan Sándor Petőfin kirjailijaseuran toimintaan ja ehdotti raumalaisille samanlaisen yhdistyksen perustamista.

Nortamo-Seoran jäsenistö on järjestäytynyt kuin laivan miehistö, jungmannista kapteeniin. Kapteeni toimii seuran puheenjohtajana. Hallituksen jäseniä kutsutaan *päällysmiähiksi*. Heitä ovat kapteenin lisäksi kolme *styyrmannia* eli perämiestä, purseri, stuertti ja kokki. Varajäseninä on kaksi *konstia* eli kokenutta merimiestä.

Tilitarkastajina toimivat *redarit* eli laivanvarustajat. Uudet jäsenet ovat seuraan liittyessään aina jungmanneja, lukuun ottamatta merikapteeneja, jotka ovat suoraan matruuseja. Seuran kunniajäseniä kutsutaan vara-amiraaleiksi, ainoa amiraali on Hj. Nortamo.

Seuran jäseniksi ei oteta kuin miehiä. Jäsenet pitävät kokouksissa päässään merimiesten käyttämää öljykankaista sadehattua, sydvestiä. Seuran vuosikokous pidetään aina Nortamon syntymäpäivänä 13. kesäkuuta.

Seuran kapteenit
----------------

* Jalmari Penttilä (1930–1944)
* Alfons Rajahalme (1944–1946)
* Arvo Kajakari (1946–1950)
* A. J. Björk (1951–1963)
* Tauno Koskela (1963–1987)
* Mikko Haapio (1987–1992)
* Eetu Aalto (1992–2000)
* Jarmo Salo (2000–2010)
* Markku Toivonen (2010–2016)
* Mikko Vapanen (2016–)

Lähteet
-------

* Nortamo-Seoran kotisivut
**Sunan ibn Majah** on *hadith*-kokoelma, jonka on koonnut imaami Muhammad ibn Majah (824–887). Hänen teoksensa katsotaan yleisesti olevan yksi *hadith* -perinteen kuudesta kanonisesta kokoelmasta (*Kutub as-Sittah*), jotka sisältävät tiedon profeetta Muhammedin *sunnasta*. Teos sisältää 4 341 *hadithia* ja jakautuu 37 kirjaan. *Haditheista* 1339 on sellaisia, joita ei ole muissa kokoelmissa ("*Zawā’id of Sunan Ibn Mājah*"). *Sunan Ibn Mājah* sisältää kaikista kokoelmista eniten *haditheja,* kun kaksoiskappaleet jätetään huomiotta. Se sisältää myös eniten heikoiksi arvioituja *haditheja.*

Ibn Majahin selkeä tyyli ja eräät muut seikat tekivät hänet niin suosituksi, että kokoelma hyväksyttiin kuudenneksi *hadith*-kokoelmaksi muiden joukkoon, vaikka tämä tapahtuikin vasta viimeisenä 1100 luvulla.  Kuitenkin 1200-luvun alkuvuosina kokoelma alkoi saada lisääntyvää arvostusta.  Jonathan Brown toteaa, että Ibn Majahin kokoelmaa on sunni-islamissa jatkuvasti arvosteltu heikkojen *hadithien* takia. Hän katsoo, että kokoelman säilyminen kanonisessa kuusikossa johtuu sen käytännön arvosta. Kuusi kirjaa rajoittivat valtavan *hadithien* määrän hallittavissa olevaan joukkoon, mihin Ibn Majahin *hadithit* toivat tervetulleen lisän kertomuksista, joita ei ollut missään muussa kokoelmassa. Myös sunnioppineet myöntävät, että Ibn Majahin tapauksessa hyötynäkökohdat menivät autenttisuuden edelle.

Lähteet
-------

* Brown, Jonathan: The Canonization of Ibn Mâjah: Authenticity vs. Utility in the Formation of the Sunni Ḥadîth Canon.  *Revue des mondes musulmans et de la Méditerranée*, 2011, s. 169–184. Artikkelin verkkoversio.
* Goldziher, Ignaz: *Muslim Studies II (Muhammedanische Studien)*. New York Sate University Press, 1890/1971. Teoksen verkkoversio.
* Ibn Majah: Sunan Ibn Majah *The Hadith of the Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم) at your fingertips*. sunnah.com. Viitattu 1.7.2021.

### Viitteet

1. ↑  Ibn Majah
2. 1 2  About Sunan Ibn Majah *sunnah.com*.
3. ↑  Goldziher, 1890/1971, s. 240-241
4. 1 2  Brown, 2011
**Wotanorden** on yhdysvaltalainen, vuonna 1996 perustettu kansallissosialistista black metalia soittava yhtye. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli *Farkaskoldus*.

Sanoituksissaan yhtye käsittelee lähinnä kansallissosialistista tematiikkaa ja eurooppalaista kulttuuria kuten myös valkoista ylivaltaa.

Historia
--------

Jorgenin ja Tyranath perustivat yhtyeen vuonna 1996 alun perin nimellä *Farkaskoldus*. Ensimmäinen levy julkaistiin omakustanteena vuonna 1999 vain underground piireille ja se oli rajattu vain 200:n kopioon. Vuonna 2001 yhtye liitty maailmanlaajuiseen, lähinnä NSBM-yhtyeisiin keskittyneeseen, The Pagan Frontiin. Yhtye vaihtoi nimensä nykyiseen, Wotanordeniin, vuonna 2002. Viimein vuonna 2003 Strong Survive records julkaisi yhtyeen ensimmäisen levyn, *From the Storm Come the Wolvesin*. Vuonna 2004 Tyranath jätti yhtyeen ja hänet korvasi rummuissa Waffenscholtz, jonka jälkeen vuonna 2005 yhtye alkoi levyttää toista kokopitkäänsä, *Aryan Culture Preservationia*. Albumi saatiin valmiiksi vasta syksyllä 2006 ja julkaistiin lopulta tammikuussa 2007 Stron Survive recordsin kautta.

Yhtye esiintyy myös *The Night and the Fog 2* -kokoelmalla samannimisellä kappaleellaan *Wotanorden*

Diskografia
-----------

### Kokopitkät

* *From the Storm Come the Wolves* (2003)
* *Aryan Culture Preservation* (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) The Pagan Frontissa
* Wotanorden Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Wotanorden Last.fm:ssä (englanniksi)
**Teet Järvi** (s. 22. huhtikuuta 1958) on virolainen sellisti.

Järvi opiskeli Laine Leichterin johdolla Tallinnan musiikkilukiossa ja Peeter Paemurrun johdolla Tallinnan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1981. Hän täydensi opintojaan Moskovassa opettajinaan Natalija Šahovskaja, Mihail Homitser ja Ivan Monighetti.

Vuonna 1974 Järvi sai ensipalkinnon kansainvälisessä sellokilpailussa Tšekkoslovakiassa. Hän sai myös ensipalkinnot niin kansallisessa (1981) kuin Baltian-kilpailussakin (1976). Vuosina 1982–1990 hän työskenteli ensisellistinä Viron kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Hän on esiintynyt Euroopan maissa, entisen Neuvostoliiton alueilla sekä Yhdysvalloissa sooloresitalistina, kamarimuusikkona ja orkesterin solistina. Vuonna 1993 Järvi aloitti työt Suomessa, jossa hän on soittanut Sinfonia Lahdessa ja opettanut Lahden konservatoriossa.

Järvi kuuluu muusikkosukuun; hän on Neeme Järven veljen, Vallo Järven poika. Hänen vaimonsa on pianisti Mari Järvi, jonka kanssa hänellä on viisi lasta, joista kukin on myös muusikko.

Lähteet
-------

1. ↑  MUUSIKALINE TUND. Kutsumuselt muusik - Teet Järvi ERR Arhiiv
2. 1 2 3  Teet Järvi (Arkistoitu – Internet Archive) Pärnu Music Festival
3. ↑  Järvi's Järvi Summer Festival

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Teesi** (kreik. θέσις "asettelu") on lyhyeen muotoon muotoiltu väite, väittämä tai väitöslauselma joka otetaan keskustelun tai väittelyn kohteeksi, väite, joka halutaan osoittaa todeksi. Hegeliläisessä ja marxilaisessa dialektiikassa teesi on positiivinen väite, joka toimii dialektisen kehityskulun lähtökohtana.

**Antiteesi** (kreik.ἀντίθεσις "vasta-asettelu") on alkuperäisen käsitteen tai väitteen (teesi) vastakohta, vastaväite. Hegeliläisessä ja marxilaisessa dialektiikassa antiteesi on väitteen kieltävä väite eli vastaväite. Antiteesejä hyödynnetään myös retoriikassa ja runoudessa. Usein antiteesit toimivat esimerkiksi runon rakenteen perustana. Antiteesien avulla voi painottaa keskeistä tematiikkaa, rytmittää runoa ja luoda yllätysmomentteja. Esimerkki antiteesien käytöstä modernissa runoudessa on T. S. Eliotin runo "The burial of the dead" (Kuolleiden hautaaminen), joka sisältyy kokoelmaan Autio maa (The Waste Land, 1922). Runossa muun muassa asetetaan kevään tulo ja uuden kasvun syntyminen vastakkain kuoleman kanssa.

**Synteesi** (kreik.σύνθεσις "yhdistelmä"), yhteen asettaminen, yhdistelmä; Yleisessä mielessä synteesi on analyysiin perustuva yhteenveto tai kokonaisnäkemys, joka yhdistää erilaisia aineksia. Tutkimuksen periaatteena synteesi täydentää analyysiä. Yhdessä ne muodostavat analyysin ja synteesin menetelmän. Yleisesti ottaen synteesi on erillisten asiakokonaisuuksien tai väitteiden yhteenveto, joka tavallisesti sisältää myös johtopäätöksiä. Hegelin filosofiassa synteesi merkitsee teesin ja antiteesin sovitusta uudeksi kokonaisuudeksi, ja synteesi on kolmas vaihe dialektisessa ketjussa teesi, antiteesi, synteesi.

Lähteet
-------

* Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

1. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 603
2. ↑  Filosofia:teesi *Tieteen termipankki*. Viitattu 8.5.2021.
3. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 49
4. ↑  Filosofia:antiteesi *Tieteen termipankki*. Viitattu 8.5.2021.
5. ↑  Kirjallisuudentutkimus:antiteesi *Tieteen termipankki*. Viitattu 8.5.2021.
6. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 596
7. ↑  Filosofia:synteesi *Tieteen termipankki*. Viitattu 8.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **teesi**.  

WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **antiteesi**.  

WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **synteesi**.
**Vasili Smirnoff** (7. tammikuuta 1842 Vanha Vaasa – 27. joulukuuta 1932 Vaasa) oli suomenvenäläinen apteekkari ja lahjoittaja.

Vasili Smirnoffin isä oli venäläinen kauppias Mikael Smirnoff, joka oli asettunut Pohjanmaalle Suomen sodan jälkeen. Vasili Smirnoff kävi Vaasan triviaalikoulua ja 1852 tapahtuneen Vaasan palon jälkeen hän jatkoi koulunkäyntiään Uudessakaarlepyyssä. Lähdettyään 13-vuotiaana koulusta hän oli apteekkiharjoittelijana Vaasassa Lindebäckin apteekissa. Vuonna 1863 hän muutti Tukholmaan jatkaakseen siellä apteekkialan opintojaan. Tämän jälkeen Smirnoff toimi apteekkialalla Dresdenissä, Zürichissä ja Genevessä. Hän pääsi Pariisissa erään suuren rohdosliikkeen palvelukseen ja vuodesta 1870 alkaen hän hoiti tämän liikkeen haaraliikettä Lontoossa. Lontoossa Smirnoff hoiti rohdosliikettä vuosisadan vaihteeseen saakka ja hän kokosi tänä aikana merkittävän omaisuuden. Hän asui sittemmin Italiassa ja kierteli myös muissa Euroopan maissa mutta palasi sitten takaisin Vaasaan viettääkseen siellä vanhuuden päivänsä. 

Smiroff lahjoitti Vaasan kaupungille 1 200 000 markkaa, Pohjanmaan museolle 400 000 markkaa ja hän tuki taloudellisesti myös Folkhälsania.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Vasili Smirnoff död, Hufvudstadsbladet, 29.12.1932, nro 352, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Kuolleita, Kauppalehti, 29.12.1932, nro 301, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vasili Molodtsov
**Vasili Aleksandrovitš Molodtsov** (ven. Василий Александрович Молодцов, komiksi Сандрӧ Васьӧ, *Sandrö Vaśö*; 13. tammikuuta 1886 – 31. elokuuta 1940) oli komilainen kielitieteilijä.

Molodtsov syntyi Syktyvkarin lähellä sijaitsevassa Tentjukovon kylässä. Vuonna 1907 hän valmistui Totman opettajaseminaarista ja toimi sen jälkeen opettajana. Vuosina 1911–1913 hän opiskeli Pietarin opettajainstituutissa.

Vuonna 1918 Molodtsov laati ns. Molodtsovin aakkoset, joita käytettiin komin kielen kirjoittamiseen vuodesta 1920 lähtien. Ensimmäinen tällä aakkostolla julkaistu kirja oli Molodtsovin laatima aapinen *Lyd’d’yśny velödčan*. 1920- ja 1930-luvuilla Molodtsov laati kominkielisiä oppikirjoja ja opetusohjelmia, osallistui kirjakielen normien kehittämiseen sekä toimi opettajaopiston opettajana. 1930-luvun alussa Molodtsovin aakkosto korvattiin latinalaisella kirjaimistolla, mutta siihen palattiin lyhyeksi aikaa vuosina 1936–1938.

Vuonna 1938 Molodtsov pidätettiin syytettynä "porvarillisesta nationalismista". Hänet tuomittiin vankileirille, jossa hän kuoli vuonna 1940.

Aiheesta muualla
----------------

* Vasili Molodtsovia käsittelevä näyttely Komin kansallisarkiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vasili Ivanovitš Vainonen** (ven. Васи́лий Ива́нович Вайно́нен, 21. helmikuuta (J: 8. helmikuuta) 1901 Pietari – 23. maaliskuuta 1964 Moskova) oli inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen balettimestari.

Vasili Vainosen isä Juhani oli kotoisin Järvisaaren Siikalan kylästä. Hän työskenteli Pietarissa kultaseppänä. Perheessä oli 14 lasta, joista Vasili oli nuorin. Isä kuoli muutamia päiviä ennen hänen syntymäänsä (toisen tiedon mukaan kaksi vuotta sen jälkeen). Vanhin tytär Maria työskenteli keisarillisten teatterien ompelijana ja äiti Mikaelin teatterin näyttelijän lastenhoitajana. Vuonna 1911 poika pääsi opiskelemaan teatteriopiston balettiosastolle.

Valmistuttuaan vuonna 1919 Pietarin koreografisesta opistosta Vainonen työskenteli Mariinski-teatterin tanssijana ja balettimestarina. Vuonna 1939 hän siirtyi Moskovaan Stanislavski-teatterin balettiryhmän taiteelliseksi johtajaksi ja vuonna 1944 Minskiin Valko-Venäjän ooppera- ja balettiteatteriin. Vuosina 1946–1950 ja 1954–1958 Vainonen toimi Bolšoi-teatterin balettimestarina. 1950-luvun alussa hän työskenteli Novosibirskissä. Viimeisinä vuosinaan hän ohjasi viihde-esityksiä.

Vainonen aloitti koreografina 1920-luvun lopussa. Hänen ensimmäisiä menestysteoksiaan olivat Boris Asafjevin *Pariisin liekit* vuonna 1932 ja Tšaikovskin *Pähkinänsärkijä* vuonna 1934. Balettimestarin muita ohjaustöitä ovat Asafjevin *Partisaanipäivät* (1937) ja *Militsa* (1947), Riccardo Drigon *Harlequinade* (1945) ja Sergei Vasilenkon *Mirandolina* (1949). Vuonna 1939 Vainoselle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi. Hän sai Stalin-palkinnot Bolšoi-teatterissa ohjaamastaan *Pariisin liekeistä* (1947) ja Smetanan *Myyty morsian* -oopperan tansseista (1948).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 4*, s. 235. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1971.
2. 1 2  Virtuaali-Inkeri: Vasili Vainonen *inkeri.com*. Viitattu 9.3.2012.
3. 1 2 3 4 5  Belcanto.ru: Vasili Vainonen *belcanto.ru*. Viitattu 9.3.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Bolšoi teatr: Legendy Bolšogo: Vasili Vainonen *bolshoi-theatre.su*. Viitattu 9.3.2012. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Velykyi Luhin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Zaporižžjan alue, Ukraina |
| Lähin kaupunki | 
Dniprorudne |
| Pinta-ala | 
167,56 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
10.2.2006 |
| Hallinto | 
www.grandmeadow.org.ua |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Velykyi Luhin kansallispuisto** eli **Suuren niityn kansallispuisto** (ukr. Національний природний парк Великий Луг, *Natsionalnyi pryrodnyi park Velykyi Luh*) on kansallispuisto Ukrainan Zaporižžjan alueella. Vuonna 2006 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 167,56 neliökilometriä. Kansallispuiston hallinto toimii Dniprorudnen kaupungissa.

Historiallisesti Velykyi Luh on tarkoittanut Dneprin tulvatasankoa H’ortytsjan saaren (Хортиця) eteläpuolella (1500–1700-luvuilla). Alue on noin 20 kilometriä leveä ja 100 kilometri pitkä. Seudun riistaeläimistö oli runsas ja vedet kalaisia. Seudusta tuli yksi Zaporižžjan kasakoiden keskuksista ja aluetta kutsuttiin "isäksi". Nykyisin Kah’ovkan tekojärvi peittää suuren osan näistä historiallisista maista.

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Great Meadow National Nature Park (Velykyi Luh) *wownature.in.ua*. Viitattu 14.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Velykyi Luh (Великий Луг) *nationalparks.in.ua*. Viitattu 14.3.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; luettelo tulee näkyviin valitsemalla vasemmalta alhaasta "Перелік національних природних парків") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 14.3.2023. (ukrainaksi)
4. ↑  Velykyi Luh (Tietosanakirjan osa 1 pdf-tiedostona) *Entsyklopedija istorija Ukrajiny (Ukrainan historian tietosanakirja), osa 1: А-В, history.org.ua*.  2003. Viitattu 14.3.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Velykyi Luhin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Natsionalnyi pryrodnyi park Velykyi Luh (ukrainaksi) (grandmeadow.org.ua)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Great Meadow National Nature Park
**Velvollisuus** tarkoittaa filosofisena käsitteenä sellaista toimintaa tai toiminnasta pidättymistä, joka perustuu lakiin, moraalisääntöön, normiin, sitoumukseen tai tapaan. Perusteena voi olla juridinen laki (legaalinen velvollisuus) tai moraalinen laki (moraalinen velvollisuus). Velvollisuuden filosofinen tutkimus kuuluu normiteorian eli deontologian piiriin.

Velvollisuudet jaetaan positiivisiin velvollisuuksiin, joissa on velvollisuus suorittaa jokin teko, ja negatiivisiin velvollisuuksiin, joissa on velvollisuus jättää jotakin tekemättä. Toinen jaottelutapa on erottaa velvollisuudet itseä kohtaan ja toisia kohtaan. Velvollisuusnormien perusteleminen on etiikan keskeinen ongelma. Jonkin teon nimeäminen velvollisuudeksi voi perustua esimerkiksi utilitarismiin tai velvollisuusetiikkaan. Utilitarismi pitää tekoa velvollisuutena, jos teon seuraukset ovat arvokkaampia kuin minkään muun tilanteessa mahdollisen teon seuraukset. Velvollisuusetiikan mukaan velvollisuudet tai ainakin muutamat niistä perustuvat itse tekojen ominaisuuksiin, eivätkä tekojen seurausten arvoon.

Velvollisuus on vieras ja vähämerkityksinen Sokrateen, Platonin ja Aristoteleen ajattelussa. Se tuli keskeiseksi käsitteeksi stoalaisten vaikutuksesta. Sen asema on keskeinen myös roomalaisessa filosofiassa (esimerkiksi Cicerolla) ja juutalais-kristillisessä ajattelussa, jossa velvollisuuksia pidetään Jumalan käskyinä. Velvollisuus tarkoitti varhemmin kutsumuksen, säädyn tai tilanteen henkilölle asettamaa tehtävää, myöhemmin sillä tarkoitettiin kaikkea oikeudellisen tai moraalisen lain edellyttämää toimintaa.

Immanuel Kant korosti, että vaatimus velvollisuuden täyttämiseen on ehdoton. Hänestä vain velvollisuudentunnosta tehdyt teot ovat moraalisesti arvokkaita. Tällöin henkilö toimii vastoin mielihaluaan ja pakottaa itsensä toimimaan velvollisuuden mukaisesti. Kantin mukaan teolla ei ollut moraalista arvoa, jos se tapahtui pakosta, sattumalta tai luontaisen taipumuksen mukaisesti. Kant ei kuitenkaan kiellä sellaisen teon luontaista arvoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. 1 2 3 4  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
*Hakusana "Hveen" ohjaa tänne. Saaren mukaan nimettyä asteroidia käsittelee artikkeli 1678 Hveen.*
VenVenin sijainti Ruotsin ja Tanskan välissä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
LandskronaSkånen lääni, SkåneRuotsi |
| Vesialue | 
Juutinrauma |
| Merialue | 
Itämeri |
| Korkein kohta | 
39 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
7,5 km² |

Väestö| Asukasluku | 
359 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Backafall.
**Ven** (tansk. ja aiemmin ruots. *Hven*) on Ruotsille kuuluva Juutinraumassa sijaitseva saari. Etäisyyttä Skånen länsirannikolta saarelle on 4,5 kilometriä ja Sjællandin itärannikolta Tanskasta 8,5 kilometriä. Saaren pinta-ala on 7,5 neliökilometriä ja vuonna 2009 saarella oli 359 asukasta. Saari muodosti aiemmin oman kunnan, jota vastaa alueeltaan nykyinen Sankt Ibbin piiri.

Ven tunnetaan Backafallin jyrkästä rannasta. Tanskalainen tiedemies Tyko Brahe rakennutti 1500-luvulla linnansa Uranienborgin ja observatorionsa Stjerneborgin saaren keskelle. Venillä sijaitsee Sankt Ibbin kirkko.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ven** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ven (ö)
**Kaarlo Ernesti (Karl Ernest, K. E.) Aarnio** (27. tammikuuta 1877 Helsinki – 18. tammikuuta 1938 Kalanti) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja kokoomuksen kansanedustaja.

Aarnion vanhemmat olivat tehtaantyömies Johan Robert Henriksson ja Amanda Wilhelmina Simstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1896 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian preliminääritutkinnon 1897 ja teologian erotutkinnon 1900. Hänet vihittiin papiksi 1900 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1903.

Aarnio oli Laukaan papiston apulaisena ja vt. kirkkoherrana 1900–1903, Korpilahdella kirkkoherran apulaisena, armovuoden saarnaajana, vt. kappalaisena ja vt. kirkkoherrana 1903–1904, 1904–1905 ja 1906–1908, Uuraisten vt. kirkkoherrana 1904 ja 1905–1906 sekä Kymin vt. kirkkoherrana 1908–1909. Hän oli sitten Korpilahden kappalaisena 1909–1915, Teiskon kirkkoherrana 1915–1921 sekä Turun läänin Uudenkirkon, myöhemmin Kalannin kirkkoherrana 1921–1938. Hämäläinen toimi vt. lääninrovastina 1928–1930 ja hän oli lääninrovasti 1930–1938.

Aarnio oli kansanedustajana 1927–1929 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Teiskon ja Turun läänin Uudenkirkon kunnanvaltuustojen jäsenenä.

Ernesti Aarnio oli naimisissa vuodesta 1904 Minna Johanna Vilénin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Ernesti Aarnio *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2  AARNIO Karl Ernest. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

Aiheesta muualla
----------------

* Hartaustilaisuus Kalannin kirkon vieressä. Efraim Jaakkolan muistolaatan kohdalla, kuvassa Kalannin seurakunnan kappalainen Paavo O. Ekko ja Kalannin seurakunnan kirkkoherra ja rovasti Kaarlo Ernesti Aarnio, kuvaaja F. M. Karrakoski, Uudenkaupungin museon kuvakokoelmat (Finna)[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(34) | 
* Aalto-Setälä
* Aarnio
* Ainali
* Gebhard
* Gummerus
* Heikkilä
* Härmä
* Ikola
* Ingman
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kuokkanen
* Kuuliala
* Lehtinen
* Lehtonen
* Luoma
* Malmivaara
* Moilanen
* Neitiniemi
* Nikkanen
* Nukari
* Oksanen
* Pastell
* Pennanen
* Puhakka (1927–1928)
* Pulkkinen
* Rantanen
* Sahlstein
* Seppänen
* Talas
* Turja
* Vainio (1928–1929)
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Elli Ainamo Swan** (28. joulukuuta 1868 – 25. helmikuuta 1954) oli suomalainen opettaja ja koulun johtaja. Elli Swanin vanhemmat olivat Carl Gustaf Swan, joka muun muassa perusti Lappeenrannan ensimmäisen sanomalehden, ja Emilia Malin. 

Emilia Malin harrasti kirjallisuutta ja opasti varhain kaikki yhdeksän tytärtään (Yhdeksän mustaa joutsenta) lukemaan satuja ja kertomuksia. Perheen koti oli ruotsinkielinen, mutta J. V. Snellmanin innoittama isä omistautui suomalaisuusaatteelle ja puhui suomea melko hyvin; äidin suomen kielen taito jäi melko heikoksi. Elli Swan suoritti Helsingin suomalaisen tyttökoulun päättötutkinnon 1887 ja suomalaisen jatko-opiston päättötutkinnon 1896. Hän toimi opettajana Mikkelissä, Nurmeksessa, Lappeenrannassa, Kymissä, Kuopiossa ja Helsingissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hietaniemen hautausmaa, kortteli U19, rivi 1, hauta 202
2. ↑  Kortti Elli Swanille *kirjeitamyllyltani.blogspot.de*. Viitattu 8.3.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Niobe** oli Reichsmarinen purjekoululaiva, jolla koulutettiin merikadetteja ja aliupseereita. Alus upposi 26. heinäkuuta 1932 äkillisessä myrskyssä, jolloin 69 aluksella ollutta sai surmansa.

Valmistus
---------

Alus valmistui nelimastoisena kuunarina *Morten Jensininä* Tanskassa Fredrikshavnin telakalla vuonna 1913. Aluksen alkuperäisenä omistajana oli F. L. Knakkergaard, kunnes se myytiin 1916 Norjaan. Alus sai samalla uuden nimen *Tyholm*.

Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene *SMS UB-41* valtasi aluksen, joka kuljetti puutavaraa Norjasta Britteinsaarille. Alus myytiin Saksassa. Se vaihtoi omistajaa ja nimeä useaan otteeseen ollen muun muassa *Aldebaran*, *Niobe* ja *Schwalbe*, kunnes laivasto lunasti aluksen 1922. Alus muutettiin kolmimastoiseksi parkiksi ja nimettiin *Niobeksi*.

Palvelus
--------

Alus upposi 26. heinäkuuta 1932 lähellä Fehmaria vieden mukanaan 69 aluksella ollutta. Lähellä ollut rahtialus *SS Theresia L. M. Russ* pelasti 40 henkeä mukaan lukien *Nioben* päällikkö. Hylky nostettiin 21. elokuuta 1932 ja se hinattiin Kieliin tutkittavaksi. Aluksella olleet ruumiit haudattiin. Hylky upotettiin seremoniallisesti 18. syyskuuta 1933 *Jaguarin* torpedoimana.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Niobe (schooner)
**Oletko sinä...?** on Matti Lehden dramatisoitu valistusdokumentti vuodelta 1969. Se sijoittuu Helsinkiin ja kuvaa fiktiivisesti homoseksuaalisuutta. Ohjelma sensuroitiin vuonna joulukuussa 1969 ja esitettiin vasta vuonna 1999. Ohjelman alussa psykiatri Claes Andersson määrittelee erilaisten seksuaali-identiteettien ominaisuuksia. 

Elokuvan käsikirjoittajiin kuulunut Jorma Elovaara (salanimellä Rauno Vinermo) kertoi elokuvan syntyneen TV 2:sta tulleesta pyynnöstä: .."halusin elokuvana näyttää, miltä minusta tuntuu olla homoseksuaalinen." Ohjelma oli tarkoitus esittää Sukupuoli-Suomi -teemaillassa 2.12.1969. Kun TV 2:ssa oli nähty valmis elokuva, se jäi esittämättä: "Päivää myöhemmin TV 2:n johtaja Leminen kielsi sen esittämisen. Maanantaina kuulin, että tuleva pääjohtaja Raatikainen ei ollut uskonut, että jotain filmissä esitetyn kaltaista todella voisi tapahtua."

Lähteet
-------

1. ↑  Sensuroitu ohjelma homoudesta *yle.fi*. Viitattu 24.11.2022.
2. ↑  Ilkka Pellikka: Muistoja vapautumisen alkutaipaleelta *Ranneliike.net*.  12.10.2012.
3. ↑  Rauno Vinermon kootut hävyttömyydet.  *96*, 4/2007.  Keskusteluseura Psyke ry.