recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Levenšteinin etäisyys** eli **editointietäisyys** (tai **muokkausetäisyys**) on pienin määrä operaatioita, joiden avulla kahden merkkijono väliset erot voidaan poistaa. Sallittuja operaatioita ovat tavallisimmin yhden merkin lisääminen, poistaminen tai korvaaminen muulla merkillä. Se on Damerau-Levenshtein-etäisyyden yksinkertaistus, josta on poistettu keino muokata kahden vierekkäisen merkin paikkojen vaihtamista keskenään.

Editointietäisyyden käsitteen esitti venäläinen matemaatikko Vladimir Levenštein vuonna 1965. Siitä on hyötyä sovelluksissa, joiden pitää selvittää, miten lähellä toisiaan annetut merkkijonot ovat, esimerkiksi oikeinkirjoituksen tarkistimissa tai DNA-sekvenssien vertailussa.

Editointietäisyyden erikoistapaus on Hammingin etäisyys, missä merkkijonot ovat samanpituisia ja vain merkkien korvaaminen on sallittua.

Esimerkki
---------

Merkkijonojen urheilija ja murheilta välinen editointietäisyys on 3, koska merkkijonon muuttaminen toiseksi vaatii vähintään kolme operaatiota, esimerkiksi seuraavat:

1. urheilija
2. murheilija (lisättiin m)
3. murheilia (poistettiin j)
4. murheilta (korvattiin i t:llä)

Algoritmi
---------

Levenšteinin etäisyyden laskeva dynaamisen ohjelmoinnin algoritmi käyttää (n + 1) × (m + 1) -kokoista matriisia, missä n ja m ovat merkkijonojen pituudet. Alla on funktion *LevenshteinDistance* pseudokoodi. Funktio saa syötteeksi kaksi merkkijonoa, *str1*, jonka pituus on *lenStr1*, ja *str2*, jonka pituus on *lenStr2*, ja laskee niiden välisen editointietäisyyden.

```
**int** LevenshteinDistance(**char** str1[1..lenStr1], **char** str2[1..lenStr2])
   *// d on taulukko, jossa on lenStr1+1 riviä ja lenStr2+1 saraketta*
   **declare** **int** d[0..lenStr1, 0..lenStr2]
   *// i ja j käyvät läpi merkkijonot str1 ja str2*
   **declare** **int** i, j, cost
 
   **for** i **from** 0 **to** lenStr1
       d[i, 0] := i
   **for** j **from** 0 **to** lenStr2
       d[0, j] := j
 
   **for** i **from** 1 **to** lenStr1
       **for** j **from** 1 **to** lenStr2
           **if** str1[i] = str2[j] **then** cost := 0
                                **else** cost := 1
           d[i, j] := minimum(
                                d[i-1, j  ] + 1,     *// poisto*
                                d[i  , j-1] + 1,     *// lisäys*
                                d[i-1, j-1] + cost   *// korvaus*
                            )
 
   **return** d[lenStr1, lenStr2]
```

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mustonen, Ari: [ Pääosin ohjaamaton sanaston poiminta rakenteettomasta
tekstistä] *jultika.oulu.fi*.
Venezuelan nykyinen vaakuna
Venezuelan vaakuna vuosina 1954–2006
**Venezuelan vaakuna** on Venezuelan kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 18. huhtikuuta 1836, vaikkakin siihen on tehty muutoksia sen jälkeen. 

Vaakunan yläpuolella on kaksi hyvinvointia kuvaavaa runsaudensarvea. Vaakunan kilpi jakautuu kolmeen osaan, joista ylhäällä vasemmalla olevaan punaiseen osaan on kuvattu 24 vehnäntähkää symboloimaan Venezuelan perustamisajankohdan 24 osavaltion yhteenliittymistä ja kansakunnan vaurautta. Oikealla ylhäällä olevaan keltaiseen osaan on kuvattu aseita ja kaksi yhteen sidottua Venezuelan lippua symboloimaan sotavoittoja. Alimmassa sinisessä kentässä on juokseva valkoinen hevonen symboloiden itsenäisyyttä ja vapautta. Vaakunan ympärillä on oliivipuun ja palmun oksat sidottuina yhteen Venezuelan lipulla. Vaakunan alla lukee *19 de Abril de 1810 Independencia* eli *19. huhtikuuta 1810 Itsenäisyys* ja *20 de Febrero de 1859 Federación* eli *20. helmikuuta 1859 Liittovaltio* sekä *República Bolivariana de Venezuela* eli *Venezuelan bolivariaaninen tasavalta*.

Vaakuna on ollut käytössä vasta vuodesta 2007, koska vuonna 2006 vaakunan hevonen muutettiin juoksemaan vasemmalle kun se ennen juoksi oikealle. Sen käyttöönotto sujui kangerrellen poliittisten erimielisyyksien takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Venezuela horse takes a left turn  2006. BBC. Viitattu 12.2.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venezuelan vaakuna**.
* Ley de Bandera, Escudo e Himno Nacionales, Laki lipusta, vaakunasta ja kansallishyministä. (espanjaksi)
* La octava estrella de Bolívar, Bolivarin kahdeksan tähteä. (espanjaksi)

Etelä-Amerikan vaakunat

|  |  |
| --- | --- |
| Vaakunat | 
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Ecuador
* Guyana
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Suriname
* Uruguay
* Venezuela

 |
| Itsehallintoalueet | 
* Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret
* Falklandinsaaret

 |
Markku Karpio Turun Kirjamessuilla 2013.
**Markku Karpio** (s. 4. huhtikuuta 1961 Muurla) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Kirjailijantyönsä ohessa hän toimii luovan kirjoittamisen opettajana.

Karpio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980 ja lastentarhanopettajaksi vuonna 1984.

Karpion teoksiin kuuluvat muun muassa kiusaamisen, erillisyyden tunteen ja rasismin teemoja nuoren pojan näkökulmasta läpikäyvä *3 siltaa mantereelta* (1997) ja nuoren tytön aikuisuutta ja omaa identiteettiä etsivää mieltä ja kiihkouskovaisuutta tarkasteleva *Tie auki taivasta myöten* (2001).

Karpion lastenkirja *Puh pah pelistä pois* oli vuoden 2005 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas. Samana vuonna Karpio palkittiin Pertsa ja Kilu -nuortenkirjallisuuspalkinnolla. Karpion nuortenkirja *Myrskyvaroitus* oli ehdolla vuoden 2008 Topelius-palkinnon sekä vuoden 2009 LukuVarkaus- ja Kirjava Kettu -palkintojen saajaksi. *Mun isäni on avaruusmies* (2012) oli Kirjava Kettu -palkintoehdokkaana vuonna 2014. *Selviytymispeli* (2014) on jälleen Topelius-palkintoehdokkaana.

Teokset
-------

* *Otsalamppu*, Otava 1995
* *3 siltaa mantereelta*, Otava 1997
* *Naisten mies*, Otava 1999
* *Tie auki taivasta myöten*, Otava 2001
* *Reppu selkään ja retkelle! Koululaisen luonto-opas* (yhdessä Anne Petäisen kanssa), Otava 2002
* *Puh pah pelistä pois*, Otava 2004
* Nuorten televisiosarja *Tää ei jää tähän* (yhdessä Anita Malkamäen kanssa), YLE 2006
* *Myrskyvaroitus*, Otava 2008
* *Mun isäni on avaruusmies*, Tammi 2012
* *Selviytymispeli*, Tammi 2014
* *Kalastuspartio Verkkoviikarit*, Karisto 2022

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karpio, Markku *Kirjasampo.fi*. Viitattu 8.12.2014.
2. ↑  Luovan kirjoittamisen jatkokurssi Kriittinen korkeakoulu. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Vuoden 2014 Topelius- ja Arvid Lydecken -ehdokkaat  8.12.2014. Suomen Nuorisokirjailijat ry.  Arkistoitu 11.12.2014. Viitattu 9.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Karpio Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatrikkelissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Caernarfonin linna** on Caernarfonissa, Pohjois-Walesissa sijaitseva linna, jonka Englannin kuningas Edvard I rakennutti valloitettuaan alueen vuonna 1283. Seuraavana vuonna hänen perijänsä Edvard II syntyi linnassa.

Caernarfonin linna on Unescon maailmanperintöluettelossa mukana yhtenä kuningas Edvard I:n rakennuttamista linnoista ja kaupunginmuureista Gwyneddissa. Se on rakennettu sekä palatsiksi että puolustuslinnaksi, ja sitä pidetään yhtenä hienoimmista keskiaikaisista rakennuksista.

Linna sijaitsee Seiont-joen suulla, Pohjois-Walesin ja Angleseyn välisen Menainsalmen eteläpäässä, noin 12 km Bangorista länteen. Sijainti oli Edwardin aikana strategisesti tärkeä. Sillä oli myös käytännön merkitystä, sillä rakennustavikkeet tuotiin vesitse. Paikalla oli jo aikaisemmin sijainnut sekä roomalaisten että normannien puolustusrakennelmia.

Linnaan rakennettin asumistiloja Kotkatorniin, Kuningattaren torniin, Kamarineidon torniin ja Mustaan torniin. Siihen tehtiin kaksi linnasalia: Suuri Linnasali ja Kuninkaantornin sali. Tarkoitus oli, että linnassa pystyisi asumaan kuninkaan vanhin poika hoveineen, ja majoittumaan myös vieraita seurueineen. Hoviväen lisäksi linnassa oli asuintilat vartijoille ja varuskunnalle. Linnan puolustus perustui sekä linnan omiin rakenteisiin että sitä ympäröivään kaupunginmuuriin.

Linnan ulkonäkö poikkesi tuon ajan pyöreätornisista linnoista, sen tornit ovat kulmikkaita ja niiden ulkopinta on raidallinen, koska siinä on käytetty eri sävyisiä kivilajeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Castles and Town Walls of King Edward in Gwynedd Unesco
2. 1 2  Caernarfon Castle *Cadw - Welsh Government*. Viitattu 29.10.2022.
3. 1 2 3  Daniel Mersey: Caernarvon Castle - Fit for a Prince *Castles of Wales*. Viitattu 30.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caernarfonin linna** Wikimedia Commonsissa
**Esslingen am Neckar** (lyhyemmin *Esslingen*, vuoteen 1964 saakka virallisesti *Eßlingen am Neckar*) on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Neckarjoen varrella noin 14 kilometriä Stuttgartista kaakkoon. Esslingen on Esslingenin piirikunnan hallintokaupunki, niin kutsuttu *suuri piirikuntakaupunki* (Große Kreisstadt). Esslingen on väkiluvultaan piirikunnan suurin kaupunki. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 93 950 asukasta.

Historia
--------

Esslingen sai kaupunginoikeudet vuonna 1229. Varhaisin kirjallinen maininta Esslingenistä vapaana valtakunnankaupunkina (freie Reichsstadt) on vuoden 1298 tienoilta. Vuonna 1803 kaupunki menetti vapaan valtakunnankaupungin arvonsa ja se liitettiin osaksi Württembergin ruhtinaskuntaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Esslingen am Neckar Landesarchiv Baden-Württemberg. Viitattu 15.5.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 6) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 15.5.2023. (saksaksi)
3. ↑  Esslingen *Neckar Magazin*.  Arkistoitu 26.8.2017. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Esslingen am Neckar**.
* Kaupungin viralliset sivut (saksaksi)
**Pont-à-Mousson** on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Mosellejoen varrella Metzin ja Nancyn kaupunkien puolivälissä. Pont-à-Mousson on teollisuuskaupunki. Yhtenä suurimmista tehtaista siellä toimii Saint-Gobainin terästehdas. Kaupunki koki suurta tuhoa molemmissa maailmansodissa.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungin keskustassa on kolmion muotoinen aukio *Place Duroc*, jota ympäröi usea historiallisesti arvokas rakennus. Aukiota reunustavat muun muassa 1500-luvulta peräisin olevat Seitsemän kuolemansynnin talo (*Maison des Sept-Péchés-capitaux*) sekä 1700-luvulta oleva kaupungintalo. Kaupungissa on lukuisia uskonnollisia rakennuksia. Saint-Martinin kirkko on peräisin 1300-luvulta ja Saint-Laurentin kirkko 1400-luvulta. Prémontrés’n luostari on taas peräisin 1500-luvulta. 

  

* Saint-Gobainin terästehdasSaint-Gobainin terästehdas
* Seitsemän kuolemansynnin taloSeitsemän kuolemansynnin talo
* Saint-Martinin kirkkoSaint-Martinin kirkko
* Saint-Laurentin kirkkoSaint-Laurentin kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2017

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont-à-Mousson** Wikimedia Commonsissa
Anneke Grönloh vuonna 2015.
**Anneke Grönloh** (1942 Tondano, Pohjois-Sulawesi, Alankomaiden Itä-Intia – 2018) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Hänen menestyneimpiin kappaleisiinsa kuuluvat "Brandend Zand" ja "Paradiso".

Grönloh aloitti musiikkiuransa 17-vuotiaana asuessaan Alankomaissa. Vuonna 1962 julkaistu kappale "Brandend Zand" oli yli 30 viikon ajan listojen kärjessä Alankomaissa. Se on kaikkien aikojen menestyneimpiä kappaleita maassa. Sitä on myyty yli 3,5 miljoonaa kappaletta. Hänen julkaisujaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta.

Grönloh edusti Alankomaita vuoden 1964 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Jij bent mijn leven", jolla sijoittui kymmenenneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Anneke Grönloh (1942-2018): podiumdier van de overtreffende trap *ad.nl*. Viitattu 23.4.2021. (hollanniksi)
2. ↑  Anneke Gronloh, Pelantun Nina Bobo Tutup Usia - Batamnews.co.id *www.batamnews.co.id*. Viitattu 23.4.2021. (indonesiaksi)
3. ↑  Anneke Gronloh, Penyanyi Belanda Kelahiran Indonesia Meninggal Dunia *www.viva.co.id*.  16.9.2018. Viitattu 23.4.2021. (indonesiaksi)
4. 1 2  The Netherlands' 1964 participant Anneke Grönloh passes away *Eurovision.tv*.  16.9.2018. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo vuorineuvoksesta. Hänen isänsä, ruukinomistaja ja teollisuusmies Alexander Wolter Ramsay on eri henkilö.*
Wolter Ramsay (1891)
**Wolter Ramsay** (8. syyskuuta 1855 Dragsfjärd – 8. lokakuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja valtiopäivämies.

Ramsayn vanhemmat olivat ruukinomistaja Alexander Wolter Ramsay ja Emmy Beata Katarina Tham ja puoliso vuodesta 1885 Alice Anna Maria Wolff. Ramsay tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui koneinsinööriksi 1877, filosofian kandidaatiksi 1880 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1884. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1882.

Ramsaylle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1907. Hän johti Vaasan Puuvillatehdasta vuodesta 1882, Högforsin tehdasta 1885–1906 ja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy:tä 1906–1926. Wolter Ramsayn mukaan on nimetty myös katu. Wolter Ramsayn katu sijaitsee Lahdessa vanhalla teollisuusalueella Hennalassa, nykyisin uuden Tornatorin asuinalueella.

Wolter Ramsayn veljiä olivat August Ramsay ja Wilhelm Ramsay.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 10.11.2020)
2. 1 2  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 263. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, palsta
4. ↑  Wolter Ramsayn katu. Google Maps.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Erik Johan Polon**, sukunimi alkuaan *Polonus* (8. heinäkuuta 1740 Hollola – 7. heinäkuuta 1821 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, postimestari ja oikeusraatimies.

Polonin vanhemmat olivat Hollolan Uskilan kylässä asunut Hannulan rusthollari Karl Andersson (k. 1785) ja Maria Johansdotter. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1760 ja opiskeli sitten lakitiedettä Turun akatemiassa. Vuonna 1765 Polon kirjoitti vastinekirjelmän maaherralle kun häntä oli vaadittu sotapalvelukseen vaikka hän vielä opiskeli.

Polon toimi suomen kielen kääntäjänä Tukholmassa ja suomensi virallisia asetuksia. Hän oli Ahvenkosken vt. postikomissaarina Ruotsinpyhtäällä 1786–1787 ja hän sai kuninkaallisen kielenkääntäjän arvonimen vuoden 1790 tienoilla. Suomen sodan jälkeen Polon oli oikeusraatimiehenä Helsingissä 1811–1819. Hän kuoli Helsingissä vuonna 1821.

Vuonna 1790 Polon suomensi ranskalaisen kirjailijan Jacques Mallet du Panin (1749–1800) kirjan *Du péril de la balance politique de l'Europe*. 140-sivuisessa kirjan mukaan Venäjä oli 1700-luvulla kasvattanut itseään naapureidensa kustannuksella ja vaarantanut Euroopan valtiollisen tasapainon. Erityisesti tämä uhka oli kasvanut kirjan mukaan sen jälkeen kun Katariina II nousi Venäjän valtaistuimelle vuonna 1762. Kirjassa väitettiin Ruotsin olleen kokonaan Venäjän armoilla, Venäjän tukeneen salaa myssypuoluetta ja Turun rauhasta alkaen venäläiset olivat pyrkineet salaisilla juonitteluilla erottamaan Suomen Ruotsista. Venäjän Tukholman lähettilään kreivi Rasumovskin kerrottiin vehkeilleen kuningas Kustaa III:ta vastaan kunnes hänet karkotettiin maasta.

Suomennoksia
------------

* *Sota artikelit jotka sildä suuriwaldiaisimmalda kuningalda ja herralda, herra Carle XI:dä Ruotzin Göthin ja Wendin kuningalda [et]c. [et]c. [et]c. wuonna 1683. uudistetut ja wahwistetut owat: nyt jällensä hänen kuningall. korkeudensa Ruotzin waldakunnan perindö ruhtinan ia hertuan Carlen armollisimman käskyn jälkeen suomexi käätyt*. Turusa, Prändätty Frenckellin Kirjan=Präntisä, Wuonna 1788
* *Europan waldakundain tasa-woiman waarasta : Suomexi käätty ja präntijn toimitettu Eric Polonilda*. Turusa, prändätty Frenckellin kirjan-prändisä 1790 (alkuteos *Du péril de la balance politique de l'Europe*)
* *Uudistetut sota artikelit : jälkeen käyttämisexi armejallen ja lauttoillen Ruotsisa, Suomesa ja Pommerisa. Annetut Stockholmin linnasa, sinä 6 päiwänä touko-kuusa 1795. Nyt armollisimman käskyn jälkeen suomexi käätyt ja pränttiin annetut Erik Polonilda*. Turusa, präntätyt Frenckellin kirja-präntisä wuotena 1797

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Erik Johan Polon. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.2.2023.
2. 1 2 3 4  Walfrid Anttila : Europan waldakundain tasa-woiman waarasta. Eräässä 1790 suomeksi ilmestyneessä kirjassa esiitetään Venäjä valtakuntana, joka on ainaisena uhkana ja vaarana Euroopalle ja varsinkin Pohjoismaille, Hakkapeliitta, 15.02.1938, nro 7, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Räntämäen pienoiskivikirkko** on Jämsässä Auvilan kartanon mailla sijaitseva pieni kivikirkko. Kirkon ja siihen kuuluneen hirsisen pienoispappilan rakensivat 1847 Porvoon lukiota 1840-luvulla käyneet Auvilan kartanon omistaneen Grönholmin perheen viisi poikaa, joista kolme aikoi opiskella papeiksi. He muodostivat keskuudestaan myös pienoisseurakunnan. Tarkoituksena lienee ollut etukäteen perehtyminen tuleviin kirkollisiin tehtäviin. Porvoon lukion rehtorina oli tähän aikaa runoilija J. L. Runeberg. 

Kirkossa saarnattiin sunnuntaisin ja kirkon tornissa oli pieni kello, jota soitettiin ennen jumalanpalveluksen alkua. Kirkossa oli erään Lindhin maalama alttaritaulu, numerotaulu, pieni kynttiläkruunu katossa ja kynttilöiden kiinnikkeet seinillä. Kirkon arkistoa on säilynyt Auvilan kartanossa. Arkistoon kuuluu muun muassa kirkonkirjoja seurakuntalaisista, kirkkolakikirja, tilikirja, virsikirja, kirkkokäsikirja, päiväkirja seurakunnan tapahtumista, seurakunnan historia ja käsinkirjoitetun *Räntämäki Tidning*-lehden numeroita.

Kirkon rakentaneista Grönholmin veljeksistä kaksi Fredrik Johan Grönholm (1824–1854) ja Otto Ferdinand Grönholm (1827–1855) vihittiin papeiksi, mutta he kuolivat jo nuorina. Kolmas veli ja kirkkohankkeen johtaja Alfred Achates Grönholm kuoli jo ollessaan Porvoon lukion viimeisellä luokalla. Seurakunnassa olivat mukana myös Jämsän silloisen kirkkoherran Nordströmin pojat, jotka opiskelivat teologiaa Helsingin yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  A. E. Takeva : Räntämäen kirkko ja seurakunta Jämsässä, Kansan kuvalehti, 13.10.1933, nro 42, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Räntämäen kivinen leikkikirkko, Jämsän sukukokous 2004, Gröndahl-Murtola sukuseura ry:n sivut
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Fredrik Johan Grönholm. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.2.2023.
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Otto Ferdinand Grönholm. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.2.2023.
**Anders Boxström** (1. lokakuuta 1760 Porvoo – 30. syyskuuta 1849 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. Boxström käytti ensimmäisenä Suomessa rokotusta vuonna 1802.

Anders Boxströmin vanhemmat olivat Kaarenkylän Hannulan rusthollari Porvoossa Anders Boxström (k. 1804) ja Margareta Berg. Hän kävi Porvoon pedagogiota ja Porvoon lukiota ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1783. Boxström valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1787, lääketieteen kandidaatiksi 1790 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1792. Hänestä tuli 1818 Uusmaalaisen osakunnan kunniajäsen.

Boxström oli lääkärinä armeijan lasareteissa Turussa ja Loviisassa Kustaa III:n sodan aikana 1788–1790. Hän oli sitten köyhäinlääkärinä Tukholmassa 1795–1797 ja Turun piirin vt. piirilääkärinä 1797–1799. Hän toimi Turun akatemian (vuodesta 1828 Aleksanterin yliopiston) ylimääräisenä lääketieteen apulaisena 1806–1849. Kun yliopisto muutti Turun palon jälkeen 1828 Helsinkiin Boxström sai oikeuden pysyä Turussa. Boxström oli myös Turun akatemian kasvitieteen demonstraattorina 1806–1827 ja Turun lääninlasaretin lääkärinä 1811–1823. Professorin arvonimen Boxström sai 1812.

Anders Boxström suoritti Turussa vuonna 1802 ensimmäisen Edward Jennerin menetelmän mukaisen isorokkorokotuksen. Rokotettu oli professori Frans Mikael Franzénin tytär Maria Helena Rosina.

Artikkeleita
------------

* J. E. Railo : *Ensimmälinen vaksinaatio Suomessa ja lääketieteen tohtori Anders Boxström (1760-1849)*. Hippokrates 10/1993

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Anders Boxström. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.5.2021.
2. ↑  Agricolan historiakone : Rokotus (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Frans Henrik af Björksten**, vuoteen 1853 **Björkstén** (28. elokuuta 1829 Helsinki – 2. kesäkuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Af Björkstenin vanhemmat olivat senaattori Bror Ulrik af Björksten ja Gustava Ulrika Kuhlberg. Hän tuli ylioppilaaksi 1848 ja suoritti tuomarintutkinnon 1852 ja kameraalitutkinnon 1854. Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari af Björkstenistä tuli 1853. Hän omisti Karunan kartanon vuodesta 1864. Valtiopäivillä af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja 1867. Hän sairastui henkisesti ja joutui hoidettavaksi Lapinlahden sairaalaan, jossa kuoli kesällä 1873.

Hovioikeudenneuvos Johan Alfred af Björksten ja valtioneuvos Axel Gabriel af Björksten olivat Frans Henrik af Bjökstenin veljiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Frans Henrik Björkstén, vuodesta 1853 af Björksten. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.11.2020.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Bror Ulrik af Björksten. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 10.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Georg Reinhold Wilhelm Zilliacus** (9. syyskuuta 1858 Kattila, Inkeri – 9. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja liikemies.

Zilliacuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Reinhold Woldemar Zilliacus (1830–1865) ja Ida Alexandra Bastman. Hän kävi Pietarin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1881 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Zilliacus opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.

Zilliacus opetti venäjän kieltä Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa 1882–1883 ja oli saksan kielen opettajana Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa 1887–1898 sekä työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä. Hän toimi sitten liikemiehenä ja oli kovasimia valmistaneen Västilä Oy:n toimitusjohtajana. Yhtiön Kuhmoisten Leppäkosken kylässä sijainnut Tampparin kosken hiomo valmisti jopa 5 000 kovasinta päivässä. Kovasimia vietiin Venäjälle, mutta vuoden 1917 Venäjän vallankumous sulki nämä markkinat ja Zilliacus joutui etsimään uusia ostajia muun muassa Tšekkoslovakiasta ja Itävallasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 13.04.1932, nro 100 (2. painos), s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Reinhold Voldemar Zilliacus. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.8.2022.
4. ↑  Torkahtanut teollisuus, Kansan kuvalehti, 28.10.1932, nro 44, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**John Höckert** (1. syyskuuta 1849 Oulu – 10. heinäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen valtiokonttorin johtaja ja valtioneuvos.

John Höckertin vanhemmat olivat kauppias Herman Henrik Höckert ja Johanna Nylander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta 1869 ja suoritti Helsingin yliopistossa kameraalitutkinnon 1876.

Höckert oli Suomen Yhdyspankin pääkonttorissa kirjanpitäjänä 1876-1880. Hän oli sitten valtiokonttorissa vanhempana kirjanpitäjänä vuodesta 1880, kamreerina vuodesta 1889 ja viimeksi valtiokonttorin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1900 alkaen. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1906. Höckert toimi myös Finland-lehden ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran taloudenhoitajana.

John Höckert oli naimisissa vuodesta 1881 Hulda Sigrid Hjeltin kanssa. Heidän poikiaan olivat konsuli ja pankkiiri Mikael (Mikko) Höckert (1882-1966) ja jääkärieläinlääkintäluutnantti Oskar Arne Höckert (1890-1918).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : John Höckert
2. 1 2 3  John Höckert kuollut, Kaiku, 14.07.1914, nro 158, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Femtioåring. Konsul Mikael Höckert, Hufvudstadsbladet, 02.10.1932, nro 267 (2. painos), s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 26.10.1918, nro 211, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Elsa Maria Bruun**, o. s. *Inberg* (13. maaliskuuta 1886 Kajaani – 14. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja -johtaja. Hän oli Eduskunnan kirjaston ylikirjastonhoitaja vuosina 1949–1956.

Elsa Bruunin vanhemmat olivat piirilääkäri Karl Emil Inberg (1838–1895) ja Ida Theresia Rosén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 (Läroverket för gossar och flickor) ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1908 ja filosofian maisteriksi 1910. Hän opiskeli Englannissa London School of Economics and Political Sciencessa vuonna 1911. 

Bruun oli jo ennen yliopistosta valmistumistaan työskennellyt vuodesta 1908 lähtien Helsingin opiskelijakirjaston amanuenssina, jona hän toimi vuoteen 1918 saakka. Sen jälkeen hän siirtyi Eduskunnan kirjastoon, jossa toimi kirjastonhoitajana vuodet 1920–1948. Vuonna 1948 tehtiin lainmuutos, jolla Eduskunnan kirjasto palautettiin valtioneuvoston kanslian alaisuudesta eduskunnan hallintaan, ja tuolloin tuli avoimeksi kirjaston ylikirjastonhoitajan virka. Virkaan pyrki Bruunin ohella kolme muuta hakijaa, mutta kukaan heistä ei täyttänyt pätevyysvaatimuksia. Kun virka julistettiin uudelleen avoimeksi täsmennetyin vaatimuksin, valituksi tuli Bruun. Hän johti kirjastoa seuraavien kahdeksan vuoden ajan, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1956.

Bruun oli myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuodet 1946–1956. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1956.

Elsa Bruun oli naimisissa vuodesta 1919 toimistopäällikkö Otto Bruunin (k. 1969) kanssa.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland[vanhentunut linkki]
* Kirjaston johtajat. Eduskunnan kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Neljä tarinaa. Eduskunnan kirjaston esittely – Kirjaston historia[vanhentunut linkki]

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1904, matrikkelinumero 28832 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  50 vuotta täyttää tänään, Ilta-Sanomat, 12.03.1936, nro 60, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Emil Inberg


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
De Spelbrekers vuonna 1962
**De Spelbrekers** oli alankomaalainen duo, jonka muodostivat **Theo Rekkers** (24. huhtikuuta 1924 – 20. huhtikuuta 2012) ja **Huug Kok** (19. helmikuuta 1918 – 27. lokakuuta 2011). Duon jäsenet tapasivat toisen maailmansodan aikaan Bremenissä ammustehtaalla, jossa työskentelivät pakkotyössä. He muodostivat lauluduon vuonna 1945 sodan päätyttyä. Levytysura alkoi vuonna 1950, ja 1950-luvun suurin hitti oli *Oh wat ben je mooi* (1956), joka nousi Alankomaiden singlelistalla viidenneksi.

Duo voitti 1962 alankomaalaisen Nationaal Songfestival -laulukilpailun kappaleella *Katinka*, ja valikoitui samalla Alankomaiden edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä laulukilpailussa duo jäi jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä.

1970-luvulla duon jäsenet toimivat André van Duinin managereina, mutta heidän oma laulajanuransa oli päättymässä. Duo lopetti vuonna 1975.

Diskografia
-----------

### Singlet

*Sijoitus Alankomaiden singlelistalla*
* *C'est magnifique* (1955)
* *Oh, wat ben je mooi!* (1956) #5
* *De kinderbijslag* (1956)
* *Jolie Jacqueline* (1956)
* *De voetbalpolonaise* (1957)
* *Katinka* (1962) #7
* *De hoedendans* (1964)
* *Geertru* (1964)
* *Ja, zo'n dag...* (1966)
* *Love, Liebe, l'amour* (1966)
* *Laten we vader 'n pretje gunnen!* (1968)
* *Marietje* (1968)

Lähteet
-------

* De Spelbrekers: hoe twee Rotterdamse helden zero points scoorden op het songfestival in 1962 *rijnmond.nl*. Viitattu 30.3.2022. (hollanniksi)

### Viitteet

1. ↑  DE SPELBREKERS - OH, WAT BEN JE MOOI! *dutchcharts.nl*. Viitattu 30.3.2022.
2. ↑  Netherlands: Nationaal Songfestival 1962 *eurovisionworld.com*. Viitattu 30.3.2022.
3. ↑  Luxembourg 1962 *eurovision.tv*. Viitattu 30.3.2022.
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ilkka Antero Lantto** (s. 17. huhtikuuta 1943 Oulu) on suomalainen eläköitynyt yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Lanton vanhemmat olivat kauppaneuvos Viljo Lantto ja prokuristi Anja Väänänen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on tiedotussihteeri, sairaanhoitaja Eeva-Tuulikki (Pipu) Lotila. Lantto tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1962 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1967. Hän on ollut Oulun Kauppa Oy:n johtaja 1966–1970, toimitusjohtaja 1970–1977, johtokunnan jäsen 1966–1976 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1970–1976 ja Katri Antell -yhtiön osakas, toimitusjohtaja 1977–2002 sekä yhtiön hallituksen jäsen ja puheenjohtaja. Lantto on ollut myös Viljo Lantto & Knit kiinteistöyhtymän toimitusjohtaja, Oulun Catering Oy:n, vuodesta 1991 Antell-Catering Oy ja vuodesta 2012 Antell-Ravintolat Oy, toimitusjohtaja 1980–2003 ja hallituksen puheenjohtaja, Antell-Konditoria-Kahvilat Oy:n toimitusjohtaja 1991–2002 ja hallituksen puheenjohtaja, Nivalan Leipä Oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä Rafla-Lyydia Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Lantolla on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ja hän toimi pitkään Itävallan kunniakonsulina ja kunniapääkonsulina. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Harri: Kauppaneuvos Ilkka Lantto (1943–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.8.2023.
2. ↑  Kunniamerkki 30 vuodesta.  *Forum 24*, 11.5.2018, nro 37, s. 15. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.8.2023.
**Morehouse College** on Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Atlantassa sijaitseva, historiallisesti afroamerikkalaisille miehille tarkoitettu liberal arts college. 

Noin 2 200 opiskelijallaan Morehouse College oli 2010-luvun lopulla suurin neljästä jäljellä olevasta vain miehille tarkoitetusta collegesta Yhdysvalloissa; muut ovat Hampden-Sydney College (Hampden Sydney, Virginia), Saint John’s University (Collegeville, Minnesota) ja Wabash College (Crawfordsville, Indiana).

Morehouse College tunnetaan ihmisoikeustaistelija Martin Luther Kingin entisenä opinahjona. King suoritti siellä sosiologian bachelor-tutkinnon 1948. Salamurhan uhriksi joutuneen Kingin hautajaisten muistotilaisuus pidettiin Morehouse Collegessa 9. huhtikuuta 1968.

Vuonna 2019 Morehouse College nousi otsikoihin, kun sen entinen opiskelija, Yhdysvaltojen rikkaimmaksi afroamerikkalaiseksi arvioitu sijoittaja Robert F. Smith lupasi valmistujaispuheessaan maksaa kaikkien 396:n sinä keväänä valmistuvan nuorukaisen opintolainat, yhteissummaltaan noin 36 miljoonaa euroa. Lukuvuoden opiskelu Morehousessa maksaa asumis- ja muine kuluineen noin 43 000 euroa.

Morehousen tunnettuja entisiä opiskelijoita ovat myös liikemies ja poliitikko Herman Cain, näyttelijä Samuel L. Jackson ja elokuvaohjaaja Spike Lee. Vuonna 1979 oppilaitos nimesi kunniatohtorikseen Zimbabwen itsenäisyystaistelijan Joshua Nkomon.

Koulun urheilujoukkueet tunnetaan nimellä Maroon Tigers, joka tulee koulun tunnusväristä, tumman ruskeanpunaisesta. Myös koulun opiskelijalehti on nimeltään *The Maroon Tiger*.

Lähteet
-------

1. ↑  All-Male Colleges: Only 4 Remain *niche.com*.  Arkistoitu 13.7.2019. Viitattu 16.5.2019.
2. ↑  Määttänen, Sakari: Sureva kansa saatteli Kingiä vaikuttavissa hautajaisissa.  *Helsingin Sanomat*, 10.4.1968, s. 9, 22. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Similä, Ville: Miljardööri lupasi maksaa collegen koko vuosi­kurssin opinto­lainat, lasku 40 miljoonaa – opiskelijoilla kesti hetken tajuta, mitä sijoittaja lupasi *Helsingin Sanomat*.  20.5.2019. Viitattu 20.5.2019.  (Tilaajille.)
4. ↑  Prominent Alumni *morehouse.edu*.  Arkistoitu 11.5.2019. Viitattu 16.5.2019.
5. 1 2  About Morehouse *morehouse.edu*. Viitattu 20.5.2019.
6. ↑  Maailman ihmisiä.  *Helsingin Sanomat*, 22.5.1979, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Morehouse College** Wikimedia Commonsissa
**Aaron Brown** (s. 27. toukokuuta 1992 Toronto, Ontario) on kanadalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Brown on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 79 kilogrammaa.

Brown oli mukana 200 metrillä vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jääden kuitenkin välieriin. Seuraavan vuoden MM-kilpailuissa Moskovassa Brown oli 100 metrillä välierissä. Hän saavutti myös pronssia pikaviestistä noista kilpailuista. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Brown jäi 100 metrillä välieriin ja 200 metrillä alkueriin. Pikaviestistä hän saavutti jälleen pronssia. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ja 200 metrin välierissä sekä sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hänet hylättiin 200 metrin alkueräjuoksussa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi ja 200 metrillä kuudenneksi. Tokion 2020 olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ja saavutti hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi avausosuuden kultaa voittaneessa Kanadan pikaviestijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi ajalla 10,07 ja 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 20,18. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hänet hylättiin 200 metrin välieräjuoksussa.

Brown on saavuttanut alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuodelta 2009 100 metriltä ja alle 20-vuotiaiden MM-pronssia seuraavalta vuodelta 200 metriltä. IAAF World Relays -kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 200 metrin viestissä 2017. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sai hopeaa 200 metrillä ajalla 20,34.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 metrin juoksu** | 9,96 | Montverde | 11. kesäkuuta 2016 |
| **200 metrin juoksu** | 19,95 | Lausanne | 5. heinäkuuta 2019 |

### Sisäradoilla

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 metrin juoksu** | 6,55 | Albuquerque | 15. helmikuuta 2014 |
| **200 metrin juoksu** | 20,53 | Albuquerque | 14. helmikuuta 2014 |

Huomautukset
------------

1. ↑  Joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi hopealle Britannian joukkueen dopinghylkäyksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aaron Brown *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Aaron Brown Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  GB lose medal over Ujah doping violation *BBC Sport*.  18.2.2022. Viitattu 23.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  4x100 Metres Relay men – The XXXII Olympic Games (Athletics) (tulokset) *www.worldathletics.org*. Viitattu 23.3.2022.
5. 1 2 3 4 5  Aaron Brown Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
6. ↑  USA, USA, USA: Kerley leads American sweep of men’s 100m in Oregon  17.7.2022. World Athletics. Viitattu 17.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kuulopuheen käsitettä oikeustieteessä. Kuulopuhe voi tarkoittaa myös huhua.*
**Kuulopuhetodistelulla** tarkoitetaan todistelua, jossa kuulusteltava kertoo siitä, mitä hän on kuullut toisen henkilön sanovan, ja todistelun kohteena on tämän toisen henkilön havaintojen paikkansa pitävyys. Tuomioistuimen kannalta kuulopuhetodistelu on ongelmallista, koska lausuman antaja ei osallistu oikeudenkäyntiin eikä tuomioistuin voi arvioida henkilön kertomuksen luotettavuutta ja uskottavuutta häntä itseään välittömästi havainnoimalla.

Kuulopuhetodistelu on myös ongelmallista sen vastaajan oikeuksien kannalta, jota vastaan kuulopuhetodistelua käytetään. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaan jokaisella rikoksesta syytetyllä on oikeus kuulustella todistajia, jotka kutsutaan todistamaan häntä vastaan. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on useissa ratkaisuissaan todennut, että syytetyn oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, jos syyksilukeva tuomio on perustettu pääosin sellaisen todistajan kertomukseen, jota syytetyllä ei ole ollut mahdollisuutta missään prosessin vaiheessa kuulustella tai kuulustuttaa selvittääkseen todistajan luotettavuutta ja uskottavuutta. EIT on todennut, että kuulopuhetodistelua voidaan ottaa vastaan, mutta niihin ei saa vedota ratkaisevissa määrin.

Suomessa oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 8 §:n mukaan tuomioistuimen on evättävä näyttö, jos se voidaan korvata olennaisesti luotettavammalla todisteella. Lain esitöiden mukaan kuulopuhetodistajan asemesta olisi kuultava sitä henkilöä, jonka puheista on kyse. Toisaalta vapaan todistusharkinnan mukaan, joka ilmenee oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 1 §:stä, tuomioistuin voi vapaasti määritellä esitetyn näytön todistusarvon.

Lähteet
-------

1. 1 2  KKO 2008:68
2. ↑  EIT linjasi: KHO:n asfalttikartelliasiassa antama päätös ei perustunut ratkaisevassa määrin kuulopuheeseen ja asian käsittely oli kokonaisuutena arvioituna oikeudenmukaista *Merilampi.com*.  26.2.2019.  Arkistoitu 29.9.2020. Viitattu 26.1.2020.
3. ↑  Hallituksen esitys HE 47/2014 vp s. 94.
**Antonio Watson** (s. 11. syyskuuta 2001) on jamaikalainen pikajuoksija, 400 metrin maailmanmestari. Hän edustaa Racers Track Clubia.

Watson saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 kultaa 400 metrillä ajalla 46,59 ja hopeaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti 400 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 ajalla 44,22. Välierissä hän oli juossut ennätyksensä 44,13. Ennen vuotta 2023 hänen ennätyksensä oli 46,17.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metriä: 10,21 (Kinston, 2022)
* 200 metriä: 20,49 (Kinston, 2023)
* 400 metriä: 44,13 (Budapest, 2023)

Lähteet
-------

1. 1 2  Antonio Watson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Antonio Watson Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Miesten 400 metrin juoksun maailmanmestarit
*1983*: Bert Cameron |
*1987*: Thomas Schönlebe |
*1991*: Antonio Pettigrew |
*1993*: Michael Johnson |
*1995*: Michael Johnson |
*1997*: Michael Johnson |
*1999*: Michael Johnson |
*2001*: Avard Moncur |
*2003*: Tyree Washington |
*2005*: Jeremy Wariner |
*2007*: Jeremy Wariner |
*2009*: LaShawn Merritt |
*2011*: Kirani James |
*2013*: LaShawn Merritt |
*2015*: Wayde van Niekerk |
*2017*: Wayde van Niekerk |
*2019*: Steven Gardiner |
*2022*: Michael Norman |
*2023*: Antonio Watson
**Jereem Richards** (s. 13. tammikuuta 1994) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.

Richars karsiutui 2011 Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 200 metrin välierissä. Hän juoksi Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 kolmannen osuuden Trinidad ja Tobagon pronssijoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Hän saavutti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian -mestaruuskilpailuissa hopeaa 200 metrillä ja pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja sai 4 × 400 metrin viestissä pronssia.

Richards saavutti Keski-Amerikan ja Karibian -mestaruuskilpailuissa pronssia 4 × 100 metrin viestissä 2013. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Hän voitti Trinidad ja Tobagon -mestaruuden 200 metrillä 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia 200 metrillä ajalla 20,11. Hän juoksi samoissa kisoissa toisen osuuden Trinidad ja Tobagon joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestin maailmanmestaruuden maansa ennätysajalla 2.58,12. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 20,12.

Richards saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa 2019 kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Limassa hän saavutti hopeaa 200 metrillä ajalla 20,38 ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli viides pitkässä viestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi sekä 200 metrillä että 4 × 400 metrin viestissä.

Richards voitti 400 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Belgradissa 2022 Trinidad ja Tobagon ennätysajalla 45,00. Kesällä 2022 hän voitti 200 metrin Trinidad ja Tobagon -mestaruuden, oli Eugenen MM-kilpailuissa samalla matkalla kuudes ja voitti kultaa Birminghamin Kansainyhteisöjen kisoissa ennätyksellään 19,80. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa myös 4 × 400 metrin viestissä. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa 2023 hän sai kultaa 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Budapestin MM-kilpailuissa 2023.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,23 | Port of Spain | 27. heinäkuuta 2019 |
| 200 m | 19,80 | Birmingham | 6. elokuuta 2022 |
| 300 m | 33,16 | Port of Spain | 20. helmikuuta 2016 |
| 400 m | 44,54 | San Salvaror | 6. heinäkuuta 2023 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 20,31 **NR** | College Station | 11. maaliskuuta 2017 |
| 300 m | 32,10 | Boston | 10. helmikuuta 2018 |
| 400 m | 45,00 **NR** | Belgrad | 19. maaliskuuta 2022 |

**NR** = maan ennätys

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jereem Richards Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. 1 2  Jereem Richards Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Vuorineuvos, vapaaherra Magnus Linder af Svartå
**Magnus Linder** (15. heinäkuuta 1792 Mustio – 16. maaliskuuta 1863 Mustio) oli suomalainen vapaaherra, vuorineuvos ja ruukinpatruuna.

Magnus Linderin vanhemmat olivat samanniminen Mustion ruukin patruuna Magnus Linder (k. 1801) ja Fredrika Sofia Baër ja puoliso vuodesta 1819 Johanna Lovisa Hisinger (k. 1887), vapaaherra Michael Hisingerin tytär. Vapaaherra, juristi, ruukinpatruuna ja valtiopäivämies Fridolf Linder oli heidän poikansa. Linder oli ylioppilas Uppsalassa 1806 ja Svean hovioikeuden auskultantti 1809. Hänet aateloitiin 1833 veljensä adoptoimana, vuorineuvoksen arvon hän sai 1856 ja vapaaherraksi hän tuli 1859. Mustion ruukin Linder sai hoitaakseen 1812. Linderin ja hänen nuoremman veljensä Carl Antonin omistukseen ruukki siirtyi 1814 ja kokonaan Magnus Linderin omistukseen 1823. Linderin kuoltua 1863 Mustion ruukki siirtyi hänen puolisonsa luovuttamana heidän pojalleen Fridolf Linderille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Magnus Linder Viitattu 23.8.2021.
2. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Magnus Linder. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 23.8.2021.
**Sisäpiirikauppa** on julkisesti noteeratun osakkeen myynti- tai ostotapahtuma, jonka suorittaja kuuluu osakkeen arvoon liittyen sen sisäpiiriin. Suomessa Finanssivalvonta (Fiva) valvoo sisäpiirikauppoja. Sisäpiirikaupat on kielletty pörssikaupan rahoitusmarkkinoiden uskottavuuden vuoksi.

Sisäpiirikauppoja sääntelevä arvopaperimarkkinalaki on ollut voimassa Suomessa vuodesta 1989. Suomessa on lain nojalla annettu vankeusrangaistuksia viisi ehdollisena vuonna 2007 ja sitä ennen vain kerran.

Osakkeiden sisäpiirikaupat ovat Ratan mukaan muuttuneet vuonna 2007 aiempaa enemmän järjestäytyneeksi rikollisuudeksi. Esimerkiksi Christer Gardellin hallinnoiman ja miljonääri Carl Icahnin rahoittaman Cevian Capitalin ja Nordean sijoitusammattilaiset olivat mukana miljoonien eurojen sisäpiirikaupoissa Ruotsissa. Ruotsissa osakemeklarit ja pörssi ovat ilmoittaneet sisäpiiriepäilyjä viisi kertaa enemmän kuin Suomessa vuonna 2007, vaikka pörssin volyymi on vain kaksinkertainen Suomeen verrattuna. Viime vuosina Rata on tehnyt rikosilmoituksen sisäpiirikaupoista vain muutaman kerran vuosittain. Ratan mukaan syynä on suomalaisten välittäjien laiskuus tehdä ilmoituksia valvojille epäilyttävistä tapauksista ja paljastamisen vaikeus.

Tuomioita sisäpiirikaupoista Suomessa
-------------------------------------

Sammon entinen pääjohtaja Jouko K. Leskinen tuomittiin korkeimman oikeuden päätöksellä sisäpiirikaupoista joulukuussa 2006. Korkeimman oikeuden mukaan sisäpiiritietoa voi olla sellainenkin tieto, jonka toteutuminen voi olla epävarmaa.

Heinäkuussa 2007 TJ Groupin pääomistajat Tuomo Tilman ja Jyrki Salminen tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeuteen tiedottamisrikoksesta ja törkeästä sisäpiiritiedon väärinkäytöksestä. Hyöty oli 8 miljoonaa euroa.

Sijoittaja Timo Jouhki tuomittiin joulukuussa 2007 6 kuukauden ehdolliseen vankeuteen Conventumin ja Pohjolan yhdistymisen sisäpiiritiedoista. Hovioikeus kiristi käräjäoikeuden tuomiota. Hovioikeuden mukaan Jouhkin Thominvest- ja Inter Masters -yhtiöt hyötyivät kaupoista 140 000 euroa.

Elokuussa 2008 käräjäoikeus tuomitsi jyväskyläläisen pörssiyhtiö Liinoksen (nyt norjalainen Visma) toimitusjohtajan ja pääomistajan, miljonääri Matti Hällin 7 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja 184 000 euron palautukseen törkeästä sisäpiirikaupasta.

Katso myös
----------

* Kuittikauppa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timo Jouhki sai vankeutta sisäpiirikaupoista, Tuomo Pietiläinen, Helsingin Sanomat 2.1.2008 B5
2. 1 2  Rata epäilee sisäpiirikaupan muuttuneen järjestäytyneeksi, Tuomo Pietiläinen, Helsingin Sanomat 2.1.2008 B5
3. ↑  Pörssiyhtiö Liinoksen entiselle toimitusjohtajalle ehdollista vankeutta YLE 27.8.2008
**Bourg-Saint-Andéol** on kunta eteläisessä Ranskassa Ardèchen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônejoen rannalla.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Andéolin kirkko jonka historia ulottuu 1000-luvulle. Kirkon apsis on lännen puolella, mikä on poikkeuksellista Ranskassa. Kirkossa on ikivanha sarkofagi, jota käytettiin pyhäinjäännöksien säilyttämiseen.

 Rooman valtakunnan aikainen 200-luvulta peräisin oleva Mithra-jumalan reliefi on louhittu kallioon lähellä kahta Tourne nimisen puron lähdettä. Reliefi on yksi harvoista Ranskassa joka on edelleen alkuperäisessä ympäristössään. Puro laskee Rhôneen muutaman sadan metrin päässä lähteistään.

* Saint-Andéolin kirkkoSaint-Andéolin kirkko
* Mithra-jumalan reliefiMithra-jumalan reliefi
* Tournen lähteitäTournen lähteitä

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bourg-Saint-Andéol** Wikimedia Commonsissa