recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shareaza** on vertaisverkko-ohjelma. Se käyttää eDonkey-verkkoa, sekä Gnutella- ja G2-verkkoja. (G2 on Shareazan oma Gnutellan pohjalta kehitetty protokolla, jolle tekijä antoi nimeksi "Gnutella 2". Tätä nimeä eivät muut Gnutella-ohjelmat kuitenkaan käytä.) Sillä voi ladata torrentteja kuten BitTorrentilla ja se osaa myös etsiä torrentteihin lisää lähteitä eDonkey-, Gnutella-, ja G2-verkoista.

Shareaza on avoin eikä se sisällä vakoiluohjelmia (*spyware*) kuten KaZaA.

Ominaisuudet
------------

Shareaza-käyttäjillä on mahdollisuus reaaliaikaiseen keskusteluun keskenään ohjelman uusimpien versioiden sisältämän chat-palvelun avulla, jonka yhteydessä voi myös selata toisten käyttäjien jakamia tiedostoja. Shareaza sisältää myös helppokäyttöisen hakutoiminnon ja mediasoittimen, jolla voi toistaa musiikki- ja videotiedostoja. Shareaza sisältää myös "Library" (suom. "Kirjasto") ominaisuuden, jonka avulla on helppo hallita jakamiaan tiedostoja sekä jo haettuja että tällä hetkellä haussa olevia tiedostoja. Libraryyn tallentuu oletuksena myös tiedot kaikista tiedostoista joita koneellasi on ollut jaossa, ja kaikki jota olet hakenut, vaikka ne olisikin fyysisesti poistettu kiintolevyltä (ns. Ghost files) tarkoituksena helpottaa muiden hakuja.

Shareaza.com - osoitteen kaappaus
---------------------------------

19. joulukuuta 2007 projektin entinen domainosoite, shareaza.com, uudelleenohjattiin huijaussivulle, joka mainostaa Shareaza V4 - nimellä tunnettua ad- ja malwarea sisältävää latuasohjelmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  TorrentFreak - Shareaza.com Hijacked and Turned Into a Scam Site *torrentfreak.com*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shareaza**.
* Ohjelman viralliset sivut
**Eläinten hyvinvointikeskus** (EHK) on eläinten hyvinvointiin erikoistunut asiantuntijaverkosto. EHK edistää eläinten hyvinvoinnin valvonnan ja tutkimuksen kansallista yhteistyötä eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi ja parantamiseksi. EHK:n tehtävänä on myös edistää eläinten hyvinvoinnin tutkitun tiedon levittämistä ja tunnistaa omalta osaltaan kansallisia tutkimustarpeita. EHK toimii Luonnonvarakeskuksen yhteydessä. Keskuksen toimintaa rahoittaa maa- ja metsätalousministeriö. Eläinten hyvinvointikeskuksen perustivat vuonna 2009 maa- ja metsätalousministeriö, Helsingin yliopisto ja silloinen Elintarviketurvallisuusvirasto (nykyinen Ruokavirasto). 

EHK toimii läheisessä yhteistyössä suomalaisten eläinten hyvinvoinnin tutkimusryhmien (kuten Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus, Helsingin yliopisto) kanssa. Keskus hyödyntää myös eläinsuojeluasiamiehen sekä tieteellisten seurojen, kuten Yhteiskunnallisen ja kulttuurisen eläintutkimuksen seuran asiantuntemusta. Eläinten hyvinvointikeskus toimii sihteerinä tuotantoeläinten sekä seura- ja harrastuseläinten hyvinvoinnin neuvottelukunnissa.

Eläinten hyvinvointikeskus levittää puolueetonta, tutkimukseen perustuvaa tietoa eläinten hyvinvoinnista muun muassa eläintieto.fi -sivustolla ja sosiaalisessa mediassa.

Katso myös
----------

* eläinten hyvinvointi
* eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus
* Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta
* Luonnonvarakeskus
* Ruokavirasto
* Maa- ja metsätalousministeriö

Aiheesta muualla
----------------

* Eläinten hyvinvointikeskus (EHK) (Arkistoitu – Internet Archive)
* eläintieto.fi -sivusto - perustietoa eläimistä sekä EHK:n blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
* EHK:n vanha blogiarkisto
* Tuotantoeläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta
* Seura- ja harrastuseläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta
Sharan Rani (keskellä) esiintymässä Teheranissa (1975)
**Sharan Rani** (9. huhtikuuta 1929 Delhi – 8. huhtikuuta 2008) oli intialainen sarodinsoittaja.

Rani aloitti sarodinsoiton 8-vuotiaana, ja hänestä tuli ensimmäinen tunnettu naispuolinen sarodisti. Hän kohtasi uransa luomisessa haasteita muiden muassa vanhoillisten sosiaalisten normien, musiikkielämän miesvaltaisuuden ja molempien vanhempiensa varhaisen menettämisen muodossa. Rani opiskeli Allauddin Khanin ja tämän pojan, Ali Akbar Khanin johdolla. Soitonopiskelua varten hän muutti Maihariin, ja vuonna 1953 hän sai maisterinarvon Delhin yliopistosta.

Rani sai silloisen presidentti Sarvepalli Radhakrishnanin ojentaman kultamitalin. 1950-luvulta lähtien hän teki Intian klassista musiikkia tunnetuksi kansainvälisesti, ja Jawaharlal Nehru nimittikin häntä Intian kulttuurin suurlähettilääksi. Rani piti sarodistina resitaaleja esimerkiksi Australiassa, Venäjällä, Iranissa ja Mongoliassa. Rani keräsi intialaisten soitinten kokoelman ja lahjoitti niitä sadoittain museokäyttöön. Hän kirjoitti sarodista kirjan *The Divine Sarod* ja musiikista monia artikkeleita, joita on käännetty ja julkaistu kansainvälisesti.

Rani oli ensimmäinen intialaisen klassisen musiikin naisinstrumentalisti, jolle myönnettiin Padma Shri (1968). Myöhemmin hän sai Sangeet Natak Akademin palkinnon (1986) ja Padma Bhushanin (2000). Ranilla oli monia oppilaita, jotka asuivat hänen talossaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tribute to a Maestro: Sharan Rani ITC Sangeet Research Academy


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kustaa Ahmala** (22. syyskuuta 1867 Lumijoki – 30. elokuuta 1933 Oulu) oli suomalainen kirvesmies ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja 1917–1918. Hän oli Oulun Työväenyhdistyksen pitkäaikaisia aktiiveja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana kuului Työväen pääneuvostoon eli punaisen Suomen eduskuntaan. Hän työskenteli lyhytaikaisesti myös *Kansan Tiedon* päätoimittajana.

Elämä
-----

Ahmalan vanhemmat olivat torppari Matti Ahmala ja Liisa Ahmala. Hän työskenteli aluksi renkinä Lumijoella, sen jälkeen sepänapulaisena ja tehdastyöläisenä Oulussa 1890–1897 sekä kirvesmiehenä 1897–1933. Ahmala toimi myös Åströmin kaljatehtaan ja SOK:n Oulun varaston varastonhoitajana. Vuonna 1914 Ahmala oli Oulussa ilmestyneen *Kansan Tieto*-lehden päätoimittaja.

Kansanedustajaksi Ahmala valittiin Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Sisällissodan aikana hän oli punaisten postineuvoston sekä Työväen pääneuvoston jäsen. Sodan jälkeen Ahmala asetettiin syytteeseen valtiopetoksesta ja hänen kansanedustajantoimensa katsottiin lakanneen 16. toukokuuta 1918. Vuodet 1918–1922 Ahmala oli vankilassa poliittisista syistä.

Ahmala kuului Oulun kaupunginvaltuustoon vuosina 1906−1908 ja 1930−1933. Hän oli myös sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsen ja Oulun läänin eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja.

Perhe
-----

Kustaa Ahmala oli naimisissa Sofia Kaakisen kanssa. Perheeseen syntyi yhdeksän lasta. Heistä tunnettuja ovat yhden runoteoksen julkaissut postimies Kössi Ahmala, jonka valkoiset teloittivat sisällissodan loppuvaiheessa Viipurissa, sekä valkoisten puolella taistellut jääkärivääpeli Otto Johannes Ahmala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Kustaa Ahmala *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.   Viitattu 8.2.2008.
2. ↑  Kustaa Ahmala, 1867–1933 My Heritage. Viitattu 8.8.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Göstringin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
**Göstringin kihlakunta** (ruots. *Göstrings härad*) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 727,06 neliökilometriä ja asukasluku 12 646 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Appuna, Hov, Bjälbo, Allhelgona, Järstad, Högby, Hogstad, Väderstad, Rinna, Ekeby, Åsbo, Blåvik ja Malexander.

Kihlakunnan tuolloisista kunnista Rinna, Ekeby, Åsbo, Blåvik ja Malexander kuuluvat nykyään Boxholmin kuntaan, Hov kuuluu Vadstenan kuntaan ja muut Mjölbyn kuntaan.

* Göstringin kihlakunnan vaakunaGöstringin kihlakunnan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
*Tämä artikkeli käsittelee englantilaista kaupunkia. Muista samannimisistä paikoista katso täsmennyssivu.*

**Huntingdon** on noin 26 000 asukkaan kaupunki ja kunta *(civil parish)* Cambridgeshiren kreivikunnassa eteläisessä Keski-Englannissa, Great Ouse -joen pohjoisrannalla. Se sai kunnan arvon vuonna 1205 Juhana Maattoman määräyksestä, ja on nykyisin Huntingdonshiren aluehallinnon keskus. Se tunnetaan parhaiten Oliver Cromwellin synnyinpaikkana. Eräissä versioissa tarua Robin Hood oli Huntingdonin jaarli.

Alue
----

Kaupungin kyltti
Kunta sijaitsee Great Ouse -joen pohjoisrannalla, Godmanchesteria vastapäätä ja lähellä lännessä olevaa St Ivesin kuntaa ja idässä olevaa Bramptonin kylää. Huntingdoniin kuuluu nykyään Hartfordin kylä sen itäpuolella ja Oxmoorin, Stukeley Meadowsin ja Hinchingbrooken alueet sen pohjois- ja länsipuolella.

Godmanchesterin, Huntingdonin ja Bramptonin välillä sijaitsee Englannin suurin niitty, Portholme Meadow. Se on kooltaan noin neliökilometrin kokoinen ja sen lajistoon kuuluu useita harvinaisia heinä-, kukka- ja sudenkorentolajeja.

Lähistöllä, neljän kilometrin säteellä sijaitsee kolme RAF:n tukikohtaa: RAF Brampton, RAF Wyton ja RAF Alconbury, joista jälkimmäinen on nykyisin Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä.

Huntingdon on aiemmin ollut tunnettu useista kirkoistaan. Nykyään siellä sijaitsee vain neljä Englannin kirkon kirkkoa, jotka yhdessä läheisten Great Stukeleyn ja Little Stukeleyn kirkkojen kanssa muodostavat Huntingdonin seurakuntayhtymän, joka kuuluu Elyn hiippakuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Huntingdon *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brinkhoff, Thomas: Huntingdon (Parish, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 24.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Bramptonin kylä. Huntingdonin aluehallinnon verkkosivut. Viitattu 2009-07-06.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Huntingdon** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Huntingdon
Reptonin luostarin krypta, jonne Wiglaf haudattiin.
**Wiglaf** (k. 839 tai 840) oli Mercian kuningas 827–829 ja 830–840. 

Hän nousi valtaistuimelle levottomana aikana vuonna 827, jolloin useat eri sukulinjat kamppailivat kruunusta. Lisäksi voimistunut Wessex ahdisti Merciaa. Varmistaakseen asemansa Wiglaf meni naimisiin Ceolwulf I:n tyttären Ælfflædin kanssa. Vuonna 829 Wessexin kuningas Egbert karkotti Wiglafin, kun Wessex valloitti Mercian alueet. Wiglaf palasi valtaistuimelle vuonna 830 ja valloitti takaisin Middlesexin ja Berkshiren alueet.  Wiglaf vaikuttaa hallinneen näitä alueita vapaasti, ilman Wessexin ylivaltaa. Wiglaf lahjoitti vuonna 831 maata Middlesexin Botwellista Canterburyn arkkipiispa Wulfredille. Croylandin luostarin kronikan mukaan Wiglaf kuoli kolmantenatoista hallintovuotenaan ja haudattiin Reptonin luostariin.

Croylandin luostarin kronikan mukaan Ælfflæd kuoli pian miehensä jälkeen. William Malmesburylainen mainitsee Wiglafin ja Ælfflædin pojan Wigmundin olleen kuningas lyhyen aikaa, mutta Croylandin luostarin kronikan mukaan Wigmund kuoli ennen isäänsä ja haudattiin Croylandin luostariin. On epäselvää, ehtikö Wigmundin poika Wigstan nousta Mercian kuninkaaksi. Joka tapauksessa Croylandin luostarin kronikka, Roger Wendoverilainen ja William Malmesburylainen kertovat, että Beorhtwulf surmasi Wigstanin.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiglaf *Oxford Reference*. Viitattu 14.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Kings of Mercia 626-877 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 14.10.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Mercian kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Icel ~(515-535)
* Cnebba
* Cynewald
* Creoda ~(584–593)
* Pybba ~(593–606)
* Cearl ~(606–626)
* Penda ~(626–655)
* Eowa ~(635–642)
* Peada ~(653–656)
* Oswiu (655–658)
* Wulfhere (658–675)
* Aethelred I (675–704)
* Coenred (704–709)
* Ceolred (709–716)
* Ceolwald (716)
* Ethelbald (716–757)
* Beornred (757)
* Offa (757–796)
* Ecgfrith (787–796)
* Coenwulf (796–821)
* Cynehelm ~(798–812)
* Ceolwulf I (821–823)
* Beornwulf (823–826)
* Ludeca (826–827)
* Wiglaf (827–829)
* Egbert (829–830)
* Wiglaf (830–839)
* Wigmund ~(839–840)
* Wigstan (840)
* Ælfflæd (840)
* Beorhtwulf (840–852)
* Burgred (852–874)
* Ceolwulf II (874–879 tai ~883)
* Æthelred II (~883–911)
* Ethelfleda (911–918)
* Ælfwynn (918)
* Athelstan (924)
* Edgar Rauhaisa (957–959)

 |

 |
**Stig-Göran Myntti** (6. elokuuta 1925 Maalahti – 28. helmikuuta 2020) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija.

Jalkapallo
----------

Myntti edusti lähes koko uransa Vasa IFK:ta, lukuun ottamatta kautta 1957, jonka hän pelasi RU-38:n riveissä. Suomen mestaruuden Myntti voitti VIFK:ssa vuosina 1944, 1946 ja 1953. Suomen jalkapallomaajoukkueessä hän pelasi 61 A-maaottelua ja teki viisi maalia. Myntti oli mukana Suomen joukkueessa myös Helsingin 1952 olympialaisissa. Hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993.

Jääpallo
--------

Jääpalloilijana Myntti saavutti MM-kilpailuissa 1957 hopeaa. Hän pelasi 12 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia.

Muuta
-----

Myös Stig-Göran Myntin poika Kenth Myntti ja pojanpoika Henri Myntti ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 209. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  En guldgosse har gått bort - Stig-Göran Myntti har avlidit *www.vasabladet.fi*.  2.3.2020. Viitattu 2.3.2020. (ruotsiksi)
2. ↑  Hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen jalkapallomuseo. Viitattu 19.4.2014.
3. ↑  Suomen A-maajoukkuepelaajat (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Jääpalloliitto. Viitattu 19.4.2014.

  

Suomen joukkue – Olympialaiset 1952
Olavi Laaksonen |
Åke Lindman |
Stig-Göran Myntti |
Veikko Asikainen |
Esko Valkama |
Erik Beijar |
Aulis Rytkönen |
Kalevi Lehtovirta |
Jorma Vaihela |
Nils Rikberg |
Olof Stolpe | |
Varamiehet: Mauno Rintanen |
Kurt Martin |
Seppo Pelkonen |
Sulo Parkkinen |
Tapio Pylkkönen |
Åke Pettersson | |
Valmentaja:Aatos Lehtonen



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Göte Wälitalo** (s. 18. heinäkuuta 1956 Kiiruna) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän saavutti Sarajevon olympialaisissa 1984 olympiapronssia mutta menetti ennen mitalisarjaa ykkösmaalivahdin paikan Rolf Ridderwallille tehtyään pahan virheen tasapeliin päättyneessä ottelussa Länsi-Saksaa vastaan ja päästettyään nopeasti kolme maalia ottelussa Neuvostoliittoa vastaan. Hän edusti Ruotsia myös kahdessa Kanada-cupissa ja kaksissa MM-kilpailuissa ja saavutti hopeaa vuoden 1984 Kanada-cupissa.

Wälitalo edusti kotimaassaan Kiruna AIF:ää kausina 1973–1980 ja IF Björklöveniä kausina 1980–1988. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuonna 1987.

Göte Wälitalon poika Daniel Wälitalo on pelannut maalivahtina Ruotsin toisella sarjatasolla sekä Norjan ja Valko-Venäjän pääsarjoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Göte Wälitalo Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 6.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Göte Wälitalo *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Daniel Wälitalo *Eliteprospects*. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
Hoover Constellation -palloimuri oli 1960-luvulla monen suomalaiskodin ensimmäinen pölynimuri.
**Hoover Company** on North Canton, Ohiossa perustettu yritys, joka vuonna 1908 aloitti pölynimureiden valmistuksen. Imurin oli kehittänyt ja patentoinut James Murray Spangler. Tuotteen menestyksen vuoksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa *hoover*-sanaa käytetään pölynimureista yleensä.

James Murray Spangler (1848-1915) oli eläessään tehnyt useita maatalouskoneiden patentteja mutta ei huonojen liikemiestaitojensa vuoksi menestynyt niillä. Vuonna 1907 hän oli päätynyt talonmieheksi tavarataloon. Hänen tehtäviinsä kuului siivous, mutta astmaa sairastavalle miehelle se oli ongelmallista, minkä vuoksi hän yritti rakentaa sähköisen lakaisukoneen imemään pölyt pussiin. Moottorin hän otti ompelukoneesta ja pyöritti sillä hihnavälityksellä harjaa ja tuuletinta. Pölypussina hän käytti tyynyliinaa. Saatuaan laitteen toimimaan haluamallaan tavalla hän haki sille vuonna 1907 patenttia, joka myönnettiin seuraavana vuonna. Samana vuonna hän perusti Electric Suction Sweeper Companyn. 

Spangler ei onnistunut löytämään rahoitusta laitteidensa sarjatuotannon aloittamiseksi. Susan Hoover oli Spangelerin serkku, joka nähtyään koneen esittelyn kertoi siitä aviomiehelleen William Hooverille (1849-1932). William Hoover oli kauppias, joka myi valjaita hevosille. Näiden myynti oli alkanut kuihtua autojen yleistyessä. Hoover osti Spanglerilta oikeudet patenttiin ja investoi hänen yritykseensä, jonka nimi myöhemmin muutettiin Hoover Companyksi. Spangler jatkoi yrityksessä kuolemaansa vuoteen 1915 saakka kehittäen tuotetaan.

Pelkästään toimiva tekniikka ei tehnyt Hoover-pölynimurista menestystä, vaan myyntiä edisti suuresti uusi myyntimenetelmä. Hoover tarjosi asiakkaille 10 päivän koekäyttöajan. Jos tämä ei ollut tyytyväinen, tämä sai palauttaa laitteen postituskulujen hinnalla. Naisten roolin muuttuminen yhteiskunnassa auttoi myös myyntiä. Ensimmäisen maailmansodan aikana naisia tarvittiin helpottamaan työvoimapulaa, joten kotityön helpottamiseen oli tarvetta.

Ensimmäinen Hoover-pölynimuri painoi lähes 20 kiloa, ja sen liikuttaminen vaati voimaa. Se oli silti pienempi kuin aikaisemmat hevosvetoiset imurit. Vuosien mittaan imurin tehoa kasvatettiin ja painoa vähennettiin. Hooverin pystysuoramalli säilyi samankaltaisena 1900-luvun loppupuolelle saakka.

Hoover Company on nykyään osa Candy-yritystä.

Asiasta muualla
---------------

* Hoover official site (US)
* The Hoover Historical Center (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa (50 Machines that Changed the Course of History)*. Quid Publishing, (suom. versio Moreeni 2013), 2012. ISBN 978-952-254-160-4. Suomi

### Viitteet

1. ↑  Chaline, s. 111
2. ↑  Chaline, s. 111–112
3. ↑  Chaline, s. 112
4. ↑  Chaline, s. 113

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hoover Company** Wikimedia Commonsissa
Shappi Khorsandi vuonna 2009
**Shaparak "Shappi" Khorsandi** (s. 8. kesäkuuta 1973 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen englantilainen koomikko.

Khorsandin perhe joutui pakenemaan Iranista Lontooseen Iranin vallankumouksen aikana; Shappin isän Hadi Khorsandin kirjoittama satiirinen runo herätti paljon negatiivista huomiota. Runossa kritisoitiin uskonnollista hallintotapaa, ja tekstin julkaisu poiki Hadille jopa tappouhkauksia.

Vuonna 1995 Khorsandi valmistui Winchesterin yliopistosta aineinaan draama, teatteri ja televisio, minkä jälkeen hän aloitti uran komiikan parissa. Vuonna 2010 Winchesterin yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorinarvon.

Khorsandi oli naimisissa irlantilaissyntyisen koomikon Christian Reillyn kanssa vuosina 2005–2010. Heillä on poika nimeltä Charlie, jonka kanssa Khorsandi asuu Lontoossa lähellä Richmond Parkia. Myös Khorsandin isä ja veli ovat stand up -koomikoita.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Comedian Shappi Khorsandi to be honoured by the University of Winchester *winchester.ac.uk*.  5.10.2010.  Arkistoitu 22.2.2014. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Göta** on ruotsalainen naisen etunimi. Nimi johtuu heimon nimestä ja tarkoittaa Göötanmaan asukasta. Nimen miespuolinen vastine on Göte.

Ruotsissa Götan nimipäivä on 27. tammikuuta. Suomessa nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 8. syyskuuta. Nimi otettiin kalenteriin vuonna 1908 ja oli vuoteen 1928 saakka Taimi-nimen rinnalla sanotulla päivällä myös suomenkielisessä kalenterissa.

Suomessa nimi Göta on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 1570 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Vuoden 2010 jälkeen nimeä ei ole Suomessa annettu kenellekään.

Tunnettuja Göta-nimisiä
-----------------------

* Göta Blomberg (1915–1991), suomalainen oopperalaulaja
* Göta Pettersson (1926–1993), ruotsalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Göta Tingvald-Hannikainen (1896–1982), suomalainen ylilääkäri

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Lempiäinen: "Göta", *Suuri etunimikirja*, s. 98–99. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29400-4.
2. ↑  Kustaa Vilkuna: *Suuri nimipäiväkalenteri*, s. 241. Otava, 1969.
3. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 8.9.2020.
Hope Hicks (marraskuu 2017)
**Hope Hicks** (s. 21. lokakuuta 1988 Greenwich, Connecticut) on yhdysvaltalainen poliittisen viestinnän toimija.

Hicks valmistui Southern Methodist Universitysta pääaineenaan englannin kieli. Hän toimi alun perin mallina ja siirtyi viestinnän pariin valmistuttuaan. Hän aloitti New Yorkissa työskentelyn Ivanka Trumpin palveluksessa ja liittyi vuonna 2016 Donald Trumpin presidentinvaalikampanjaan vanhempana viestinnän neuvonantajana. Elokuussa 2017 Hicks ylennettiin Valkoisen talon viestintäpäälliköksi. Hän oli nuorin tehtävään koskaan nimitetty. Helmikuussa 2018 hän luopui tästä toimenkuvasta päivä sen jälkeen kun oli toiminut Yhdysvaltain edustajainhuoneen tiedustelukomitean edessä todistajana tutkimuksissa Venäjän sekaantumisesta Yhdysvaltain presidentinvaaleihin 2020. Hicks oli todistajana myöntänyt kertoneensa satunnaisesti valkoisia valheita presidentin hyväksi. Valkoisen talon viestintäpäällikön tehtävistä luovuttuaan Hicks siirtyi Fox Newsin palvelukseen. Vuonna 2020 hän palasi työskentelemään Trumpin hallintoon tämän avustajana. Hänen viimeinen työpäivänsä Valkoisessa talossa oli 12. tammikuuta 2021.

1. lokakuuta 2020 Hicksin todettiin saaneen tartunnan koronaviruspandemiassa. Hän oli matkustanut Donald Trumpin seurassa useita kertoja Yhdysvaltain presidentinvaalien 2020 kampanjoinnin yhteydessä, viimeksi positiivista koronavirustestitulostaan edeltäneenä päivänä. Sekä Donald että Melania Trumpilla todettiin koronavirustartunta Hicksin sairastuttua. Hicksiä on luonnehdittu yhdeksi Trumpin luotetuimmista neuvonantajista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hope Hicks: Age, career and who is her former boyfriend Rob Porter? Metro
2. 1 2  How 31-year-old Hope Hicks became the youngest White House communications director in history and a top executive at Fox before returning to counsel Trump Business Insider
3. ↑  Trump Covid test: Who is Hope Hicks? BBC
4. ↑  Top White House adviser Hicks no longer works at the White House, a previously planned departure CNN
5. ↑  White House Learned Of Hope Hicks Diagnosis Thursday—But Moved Forward With Trump Fundraiser Anyway Forbes
6. 1 2  Timeline: What We Know Of President Trump's COVID-19 Diagnosis NPR


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Yleinen esimerkki Hunsdiecker-reaktiosta
**Hunsdiecker-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa karboksyylihappojen hopeasuola reagoi halogeenin kanssa muodostaen organohalogenidin ja hiilidioksidia. Ensimmäisen kerran tämäntyyppisen reaktion raportoi venäläinen kemisti Aleksandr Borodin vuonna 1861, mutta se on nimetty saksalaisten Hans ja Cläre Hunsdieckerin mukaan, jotka esittivät reaktion patentissaan vuodelta 1939.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Hunsdiecker-reaktio tapahtuu hyvin monille karboksyylihapoille ja niiden suoloille. Alun perin on käytetty hopeasuoloja, mutta myös elohopea-, tallium- tai mangaanisuolojen käyttäminen on mahdollista. Halogeeneista parhaiten reagoi bromi ja reaktio onkin käytetyin orgaanisten bromidien valmistukseen. Myös kloori ja jodi reagoivat Hunsdiecker-reaktiolla. Hunsdiecker-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa hopeakarboksylaatin hopeaioni reagoi halogeenin kanssa muodostaen liukenemattoman hopeahalogenidisuolan. Toisena tuotteena reaktiossa muodostuu niinkutsuttu hypohaliitti. Tämä hypohaliitti on epästabiili ja hajoaa homolyyttisesti, jolloin muodostuu orgaaninen radikaali ja halogeeniradikaali. Tästä orgaanisesta radikaalista eliminoituu hiilidioksidimolekyyli ja muodostuu alkyyli- tai aryyliradikaali. Tämä radikaali reagoi halogeenimolekyylin kanssa muodostaen organohalogeeniyhdisteen. Tuotteena syntyvässä organohalogeenissa on yksi hiiliatomi vähemmän kuin lähtöaineessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-45. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 854–856. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 502. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 218–219. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.10.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Jie Jack Li, E. J. Corey: *Name reactions for functional group transformations*, s. 623–625. Wiley-Interscience, 2007. ISBN 978-0-471-74868-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.10.2017). (englanniksi)
**Hopea(II)fluoridi** (AgF2) on hopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina.

Ominaisuudet
------------

Hopea(II)fluoridi on sikäli poikkeuksellinen hopeayhdiste, että se on yksi harvoista yhdisteistä, joissa hopean hapetusluku on +II eikä +I. Huoneenlämpötilassa yhdiste on puhtaana väritöntä, mutta epäpuhtauksien vuoksi se on usein ruskeaa tai mustaa. Hopea(II)fluoridi reagoi erittäin voimakkaasti veden kanssa ja liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi kloroformiin ja heksaaniin. Hopea(II)fluoridi reagoi monien hiilivetyjen ja erityisesti halogenoitujen hiilivetyjen kanssa muodostaen fluorattuja johdannaisia. Fluoridi-ionien kanssa hopea(II)fluoridi muodostaa kompleksi-ioneja kuten [AgF3]- ja [AgF4]2-.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Hopea(II)fluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla hopeafluoridia tai -kloridia noin 200 °C:seen fluorin läsnä ollessa. Hopea(II)fluoridin tärkein käyttökohde on toimia orgaanisissa synteeseissä fluoraavana reagenssina. Se reagoi kaksois- ja kolmoissidosten kanssa additioreaktiolla ja korvaa halogeeni- tai vetyatomeja orgaanisista yhdisteistä fluorilla. Hiilimonoksidi reagoi hopea(II)fluoridin kanssa muodostaen karbonyylifluoridia. Yhdisteen sisältämä Ag2+-ioni katalysoi näitä reaktioita. Yhdistettä voidaan käyttää myös hapettimena.

2 AgF + F2 → 2 AgF2

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dayal T. Meshri: *Fluorine Compounds, Inorganic, Silver, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 4.7.2017
2. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 987. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. ↑  Silver(II) Fluoride (Hopea(II)fluoridi) *Käyttöturvallisuustiedote*.  14.9.2021. Sigma-Aldrich/Merck. Viitattu 21.1.2022.
4. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1273. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.7.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Amy C. Hart: *Silver(II) Fluoride, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Teoksen verkkoversio Viitattu 4.7.2017
**Hopalong Cassidy** on kuvitteellinen villin lännen hahmo, jonka Clarence E. Mulford loi vuonna 1904. Hahmo esiintyi aluksi lännenlehtien novelleissa ja myöhemmin romaaneissa.

Hopalong Cassidy -elokuvien teko aloitettiin 1935. Näitä western-filmejä tehtiin peräti 66. Ne olivat erittäin suosittuja. Pääosassa oli William Boyd, jonka mustiin puettu valkotukkainen olemus sai hahmoon jännittävää tenhoa.

Elokuvien suosio sai aikaan sen, että Hopalong Cassidyn hahmo siirtyi myös sarjakuviin ja televisioon. 19. syyskuuta 1952 alkanut *The Hopalong Cassidy Show* oli ensimmäinen merkittävä western-televisiosarja.

Suomessa Hopalong Cassidy seikkaili elokuvien lisäksi Seikkailusarjat-sarjakuvalehdessä muiden elokuvacowboyiden, kuten Monte Hale, Lash LaRue, Roy Rogers ja Rocky Lane, kanssa.

50-luvulla Hopalong Cassidy -taskukirjoja julkaistiin Suomessa, kustantaja Tammi. Hopalong Cassidy -sarjakuva-albumi ilmestyi 1987 (Kustannus Oy Jalava), piirtäjänä Dan Spiegle.

Suomessa julkaistut taskukirjat
-------------------------------

Mulford, Clarence
* Hopalong Cassidy 1955
* Hopalong Cassidyn kosto 1955
* Hopalong Cassidy kukistaa karjavarkaat 1956

Burns, Tex
* Hopalong Cassidy pitää sanansa 1957
* Hopalong Cassidy iskee jälleen 1957

Aiheesta muualla
----------------

* Official Hopalong Cassidy Website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hopalong Cassidy Novels by Louis L'Amour
**Aron Alterovitš Vergelis** (ven. Аро́н А́лтерович Верге́лис, 7. toukokuuta 1918 nykyisen Žitomirin alueen Ljubar – 7. huhtikuuta 1999 Moskova) oli neuvostoliittolainen jiddišinkielinen runoilija ja lehtimies.

Aron Vergelis kävi keskikoulun Birobidžanissa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet vuonna 1932. Hänen ensimmäiset teoksensa ilmestyivät vuonna 1935 ja ensimmäinen runokokoelma vuonna 1940. Samana vuonna Vergelis valmistui Leninille nimetystä Moskovan pedagogisesta instituutista. Hän osallistui toiseen maailmansotaan, toimitti jiddišinkielisiä radiolähetyksiä ja työskenteli sodan jälkeen Neuvostoliiton kirjailijaliiton juutalaisen osaston sihteerinä. 

Vergelis oli yksi harvoista juutalaiskirjailijoista, joiden onnistui välttää vuosien 1948–1953 vainot. Vuonna 1955 hän liittyi NKP:n jäseneksi. Vuodesta 1961 lähtien hän työskenteli jiddišinkielisen *Sovetiš heimland* -kirjallisuuslehden päätoimittajana.

Runoilijana Vergelis kertoo lähinnä ajankohtaisista aiheista tai kuvaa juutalaisten perinteistä kulttuuria ja lähihistoriaa. Hän kirjoitti myös kirjallisuuskritiikkiä, matkakuvauksia ja näytelmiä. Romaaneissaan ja lehtikirjoituksissaan hän puolusti neuvostojärjestelmää ja hyökkäsi sionismia ja Israelia vastaan. *Sovetiš heimlandin* toimittajana hän pyrki edistämään juutalaisten historian, kulttuurin ja kirjallisuuden tuntemusta. Elämänsä loppuvaiheessa Vergelis toimitti yhdysvaltalaisten sponsorien rahoittamaa *Di jidiše gas* ("Juutalaiskatu") -lehteä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Encyclopaedia Judaica, second edition, volume 20*, s. 510. Farmington Hills: Thomson Gale, 2007. ISBN 0-02-865948-1.
2. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 4*, s. 526. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1971.
3. 1 2  Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija *eleven.co.il*. Viitattu 8.1.2012. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Missirikoro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 12 kilometriä Sikassosta lounaaseen. Kunnassa on 4 400 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).

Missirikoron kunta rajoittuu koillisessa Sikasson, kaakossa Sokourani-Missirikoron, lounaassa Lobougoulan, lännessä Kolokoban ja luoteessa Natienin kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat senufoja, miniankoja, samoja, fulbeja ja bambaroita.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra, maissi, riisi, maapähkinä, lehmänpapu ja juurekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Paikallinen nähtävyys ovat eroosion muovaamat Missirikoron luolat, jotka toimivat sekä animistien että muslimien kulttipaikkana.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.6.2018.
3. 1 2 3 4  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Missirikoro 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2005.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 10.6.2018.
4. ↑  Quelques sites prisés de la région de Sikasso *Direction régionale de la culture de Sikasso*. Viitattu 10.6.2018.
**Mikko (Michael, Mikael) Jaakonpoika (Jacobinpoika) Krouvila** (21. syyskuuta 1699 Eura – 19. maaliskuuta 1767 Eura) oli suomalainen talonpoika, joka edusti säätyään kolmilla eri valtiopäivillä 1730- ja 1740-luvulla.

Krouvilan vanhemmat olivat Jaakko Heikinpoika Krouvila ja Susanna Martintytär Katila. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1719 Riitta Paavontytär Perhe. Krouvila oli kotoisin Euran Sorkkisten kylästä. Hän tuli tilan isännäksi vain 18-vuotiaana ja meni naimisiin pari vuotta myöhemmin. Paitsi esimerkillisenä talonpoikana, hän toimi useissa eri luottamustehtävissä. Lautamiehenä Krouvila ehti olla 35 vuotta ja parikymmentä vuotta myös kuudennusmiehenä. Kotikirkkoonsa hän lahjoitti hirret, kynttilänjalan ja maalauksen. Hän edusti Satakunnan talonpoikia valtiopäivillä Tukholmassa 1734, 1738-1739 ja 1742-1743. Toisella kerralla hänelle annettiin tehtäväksi ostaa seurakuntansa kirkkoon alttaritaulu ja hän hankkikin 1739 Tukholmasta Dankvart Paschin maalaaman teoksen *Viimeinen tuomio*. Vuoden 1734 valtiopäivillä Krouvila ja usea muu suomalainen talonpoika anoivat ruotsin kielen tulkikseen Johan Mathesiusta, mutta pyyntöön ei suostuttu, vaikka se uusittiin. Pyyntö herätti kuitenkin keskustelun kielikysymyksestä valtiopäivillä. Poikansa Mikaelin ja Jaakon Krouvila lähetti Porin triviaalikouluun, jossa he oppivat ruotsin kielen. Kolmansilla valtiopäivillään Krouvila oli pikkuvihan aikana ns. valitusdeputaation jäsen eli otti vastaan Suomea koskevia valituksia ja mietintöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkelä-Alitalo, Anneli: "Mikko Jaakonpoika Krouvila", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 475-476. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Aropääskykahlaajan munia.
**Aropääskykahlaaja** (*Glareola nordmanni*), aiemmalta nimeltään **arokahlaajapääsky**, on harvoin Suomessa tavattu rantalintu. Se on saanut tieteellisen nimensä suomalaisen eläintieteilijän Alexander von Nordmannin mukaan. Suomalaisia havaintoja on 3–5 kertaa vuosikymmenessä 1960-luvulta alkaen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Selkäpuoli ja pää ovat ruskeat, vatsapuoli valkoinen, alasiivet ja lentosulat mustat. Nokka on lyhyt ja pyrstö haarainen. Lintua on vaikea erottaa pääskykahlaajasta, tärkein ero on siipien väritys. Lajin pituus on noin 17–25 cm, siipien kärkiväli 52 cm ja paino noin 85–110 grammaa.

Levinneisyys
------------

Aropääskykahlaaja pesii Kaakkois-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii trooppisessa Afrikassa. Talviparvet seurailevat vaeltavia hyönteislaumoja.

Elinympäristö
-------------

Erilaiset kuivat avomaat, kuten suola-aavikot, arot, joenvarret ja merenrannat.

Lisääntyminen
-------------

Pesii yhdyskunnittain, joiden koko vaihtelee muutamista kymmenistä satoihin, joskus jopa tuhansiin pareihin. Pesä on vaatimaton painanne maassa. Munii 3–4 munaa, molemmat emot hautovat 2½ viikkoa.

Ravinto
-------

Ruokailee enimmäkseen aamu- ja iltahämärissä. Saalistaa isokokoisia lentäviä hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja, pistiäisiä, termiittejä, muurahaisia ja sudenkorentoja. Saalistavassa parvessa saattaa olla tuhansia lintuja. Juoksee myös maassa liikkuvia hyönteisiä kiinni.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Glareola nordmanni* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q695729
* Wikispecies: Glareola nordmanni
* ADW: Glareola\_nordmanni
* ARKive: glareola-nordmanni
* Avibase: E1F6A875C32C042D
* BioLib: 8612
* BirdLife: 22694136
* BOLD: 52518
* CoL: 3G5XD
* CMS: glareola-nordmanni
* BOW: blwpra1
* eBird: blwpra1
* EUNIS: 8712
* Euring: 4670
* Fauna Europaea: 96911
* Fauna Europaea (new): 6b2e2ed9-3f88-439b-9dd4-7b53e7e2ed03
* GBIF: 2480758
* IBC: black-winged-pratincole-glareola-nordmanni
* iNaturalist: 4605
* IRMNG: 11046429
* ITIS: 176774
* IUCN: 22694136
* NBN: NHMSYS0000530380
* NCBI: 670345
* WoRMS: 366832
* Xeno-canto: Glareola-nordmanni

 |

 |
**Käy Muumilaaksoon** (alkuperäiseltä nimeltään *Dat Zijn De Moomins*) on Japanissa tuotetun animaatiosarjan *Muumilaakson tarinoita* länsimaisissa versioissa käytetty tunnuslaulu. Alkuperäisen kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut hollantilainen säveltäjä Pierre Kartner. Suomen kielelle kappaleen käänsi Yleisradion kääntäjänä ja ohjaajana toiminut Jertta Ratia-Kähönen. Televisiosarjassa kappaleen esittää suomeksi ja ruotsiksi Benny Törnroos, joka esittää myös sarjan lopputunnuskappaleen "Hei Muumit" ja joka on myöhemmin tehnyt ja esittänyt muitakin Muumi-aiheisia kappaleita. 

Kesällä 1990 tuottaja Dennis Livson yhdessä hollantilaisen Telecable-yhtiönsä kanssa etsi sopivaa esittäjää syksyllä 1991 Suomen televisiossa ensiesityksen saavaan *Muumilaakson tarinoita* -animaatiosarjan tunnuskappaleille. Kartnerin säveltämään ja sanoittamaan tunnuskappaleisiin haluttiin sama esittäjä niin suomen- kuin ruotsinkieliseen versioon. Livson etsi tunnusmusiikin esittäjäksi pehmeä-äänistä mieslaulajaa.

Yleisradio ehdotti tunnuskappaleen esittäjäksi lastenmusiikkia entuudestaankin tehnyttä Benny Törnroosia, joka tosin ensimmäisellä kerralla kohteliaasti kieltäytyi tehtävästä vedoten siihen, että hänellä oli samaan aikaan muita projekteja. Myöhemmin hän kuitenkin otti tehtävän vastaan. Törnroosin mukaan kappale äänitettiin studiossa yhden päivän aikana ja lyhyellä varoitusajalla ennen kuin sarjan ensiesitys tapahtui televisiossa. Kappaleen sanat suomen kielelle kääntäneen Jertta Ratia-Kähkösen kertoman mukaan sanat, joita Törnroos viime kädessä hieman muokkasi, tehtiin "nopeaan tahtiin".

Tv-ensi-illan jälkeen Törnroos sai tarjouksen viideltä levy-yhtiöltä Muumi-aiheista musiikkia sisältävän levyn tekemiseen. Tunnuskappale levytettiin K-telin vuonna 1992 julkaistulle *Lasten ikioma Muumi* -albumille.

Kappaleen ovat Törnroosin lisäksi levyttäneet muun muassa Jukka Heino ja Maija Salo lapsikuoron kanssa.

Lähteet
-------

* Monthén, Eva-Maria: Benny Törnroos & Muumiorkesteri – Käy Muumilaaksoon : tv-animaation musiikin historia ja medianäkyvyys 1991-2011 (pdf) *theseus.fi*.  2011. Viitattu 7.4.2017.

### Verkko

1. 1 2 3 4  Käy muumilaaksoonArkistoitu kopio *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 15.8.2018. Viitattu 7.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto: Benny Törnroos: Käy Muumilaaksoon
Chris Wood 
**Christopher Charles "Chris" Wood** (s. 14. huhtikuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Kai Parkerina televisiosarjassa *Vampyyripäiväkirjat*. Hän on aiemmin esiintynyt kuudessa sarjan *Carrien päiväkirjat* jaksossa, roolihahmonaan näytelmäkäsikirjoittaja Adam Weaver.

Wood valmistui vuonna 2010 Elon Universitystä Pohjois-Carolinassa, jossa hän suoritti Bachelor of Fine Arts -tutkinnon musiikkiteatterilinjalla. Valmistumisen jälkeen Wood näytteli Melchioria *Spring Awakening* -musikaalikiertueella. Hän teki elokuvadebyyttinsä televisioelokuvassa *Browsers* vuoden 2013 alkupuolella. Saman vuoden syyskuussa *Carrien päiväkirjat* -sarjan tuottajat vahvistivat Woodin tulevan mukaan sarjan toiselle tuotantokaudelle. 

Wood näytteli Kai Parkeria kuudessatoista sarjan *Vampyyripäiväkirjat* kuudennen tuotantokauden jaksossa. Hän näytteli myös Paulia *Girls*-sarjan kolmannen tuotantokauden seitsemännessä jaksossa. Wood näytteli yhtä päähenkilöistä The CW:n vuonna 2016 esittämässä draamasarjassa *Containment*. Sen käsikirjoittaja-tuottajana toimi sarjan *Vampyyripäiväkirjat* takaa tuttu Julie Plec. *Containment* perustui belgialaiseen televisiosarjaan *Cordon*.

Lähteet
-------

1. ↑  Sumner, Darren: Claudia Black Co-Stars In New Series Containment *GateWorld*.  14.5.2015. Viitattu 7.8.2015. (englanniksi)
2. ↑  Amantiad, Pam: The CW’s ‘Containment’ Trailer Shows Former Actors From ‘The Vampire Diaries’ And ‘The Originals’! [Video] *The Franchise Herald*.  15.5.2015. Viitattu 7.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Andreeva, Nellie: Matt Corman & Chris Ord Join CW Drama ‘Containment’ As Co-Showrunners *Deadline.com*.  28.5.2015. Viitattu 7.8.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Chris Wood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chris Wood (actor)
**Hootenanny Trio** oli suomalainen folk-trio, joka perustettiin vuonna 1964 ja jonka viimeinen esiintyminen oli vuoden 1971 Kaustisen festivaaleilla. Yhtyeen jäsenet olivat Juhani Joutsenniemi (kitara ja laulu), Keijo Räikkönen (kitara ja laulu) sekä Pertti Reponen (banjo ja laulu). Toisinaan yhtye esiintyi yhdessä Anki Lindqvistin tai Päivi Paunun kanssa.

Yhtye nousi 1960-luvun puolenvälin folk-aallossa suosioon esittämällä aluksi amerikkalaisia kansanlauluja kuten "Darling Corey" ja "Weeping Willow". Levymyyntilistoille se ylsi suomenkielisillä lauluilla kuten Keijo Räikkösen säveltämällä ja sanoittamalla tragikoomisella krapulan kuvauksella "Esplanadi" sekä Tatu Pekkarisen sanoittamalla polkalla "Halitulijallaa". Hootenanny Trio teki omia tulkintojaan myös suomalaisista kansanlauluista kuten "Hyvää hyvää iltaa" ja "Niin minä neitonen sinulle laulan".

Keijo Räikkönen opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja Juhani Joutsenniemi kauppatieteitä Helsingin kauppakorkeakoulussa. Vanhin jäsen Pertti Reponen oli vuodesta 1963 työskennellyt Yleisradion Suomen Televisiossa kameramiehenä ja tuli sittemmin tunnetuksi iskelmäsanoitustensa ohella tv-viihteen käsikirjoittajana, tuottajana ja ohjaajana. Reponen kirjoitti Hootenanny Triolle muun muassa 28 kuolonuhria vaatineesta Rauman merionnettomuudesta 1964 kertovan balladin "28".

Diskografia
-----------

* *Esplanaadi*  (1966)
* *Korvessa kuusen juurella*  (1967)
* *20 suosikkia – Esplanadi*  (1997)

Lähteet
-------

1. ↑  Hootenanny Trio: 20 suosikkia – Esplanadi
2. ↑  Hootenanny tulee meillekin.  *Helsingin Sanomat*, 12.11.1964, s. 9. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 25.2.2021.
3. 1 2  Surun ja ilon laulajat.  *Helsingin Sanomat*, 16.2.1966, s. 9. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 25.2.2021.
4. ↑  Pertti Reponen (1941-1998) - pseudonym Alan Dorkin *authorscalendar.info*. Viitattu 25.2.2021.  engl. *{{{1}}}*

Aiheesta muualla
----------------

* Hootenanny Trion esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Scheuermannin taudin aiheuttama kyttyrä 22-vuotiaalla miehellä ennen operointia.
Scheuermannin taudin aiheuttama noin 70 asteen kyttyräselkä röntgenkuvassa.
**Kyttyräselkäisyydeksi**, **kumaraselkäisyydeksi** tai **köyryselkäisyydeksi** (*kyphosis*) kutsutaan rintarangan kaaren eli kyfoosin sairaalloista käyristymistä taaksepäin. Kyttyräselkäisyyden voivat aiheuttaa esimerkiksi lapsihalvaus, Scheuermannin tauti, riisitauti tai nikamanmurtuma. 

Tavanomaisin syy lisääntyneeseen rintarangan kyfoosiin on ns. idiopaattinen köyryselkä, jota tavataan useilla murrosikäisillä nuorilla.*lähde?* Idiopaattisen köyryselän tapauksessa selkärangan nikamissa ei ole havaittavissa epämuodostumia, ja selkä on hyvin liikkuva ja oikaistavissa suoraksi. Tällaista kyfoosia kutsutaan tavallisessa kansankielessä "huonoksi ryhdiksi", eikä kysymyksessä ole siis sairaalloinen kyttyräselkäisyys.

Scheuermannin tauti
-------------------

*Pääartikkeli: Scheuermannin tauti*.
Scheuermannin taudissa selkärangan nikamat kasvavat kiilamaiseen muotoon normaalin tiiliskivimäisen sijaan, mikä johtaa rintarangan kaartumiseen taaksepäin ja kyttyräselkäisyyteen. Tauti ilmenee murrosiän kasvuvaiheen aikana ja on yleisempää miespuolisen kuin naispuolisen väestön keskuudessa. Scheuermannin tautia pidetään perinnöllisenä, koska erityisesti sen äärimmäisten muotojen on havaittu esiintyvän suvuittain, vaikkei taudin puhkeamiseen vaikuttavaa geeniä olekaan löydetty. Lääketieteellisen kirjallisuuden mukaan Scheuermannin tautia esiintyy jossain muodossa 1–8 %:lla väestöstä. Vakavin ja näkyvin Scheuermannin taudin aste on ns. hyperkyfoosi, jossa selkäranka voi kaareutua jopa päälle sadan asteen. Esteettisten ja psykologisten haittojen lisäksi hyperkyfoosi on lähes aina kivulias ja voi johtaa alaraajojen halvaantumiseen, kun pitkälle kehittynyt kyfoosi alkaa venyttää selkäydintä. Hyperkyfoosia esiintyy noin yhdellä nuorella tuhannesta.

Hoito
-----

Kyttyräselkäisyyttä ja huonoa ryhtiä hoidetaan etupäässä osteopatialla, kiropraktiikalla ja erilaisilla fysioterapeuttisilla harjoitteilla, joilla pyritään vahvistamaan selän lihaksistoa. Saatavissa on myös ryhtivöitä ja -korsetteja, jotka pakottavat selän oikeaan asentoon ja ohjaavat sen kasvua. Vakavimmissa tapauksissa (esimerkiksi hyperkyfoosi) voidaan myös päätyä kirurgiseen toimenpiteeseen, joka kyttyräselkäisyyden vakavuudesta riippuen voi olla erittäin vaativa ja riskialtis.

Lähteet
-------

1. ↑  Markku Heliövaara, Hilkka Riihimäki ja Maunu Nissinen: Murroikäisten ryhdin poikkeavuudet. *terveysportti.fi*. Viitattu 5.8.2008.