recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dith Pran vuonna 2007
**Dith Pran** (27. syyskuuta 1942 – 30. maaliskuuta 2008) oli kambodžalainen lehtivalokuvaaja. Hän työskenteli yhdessä amerikkalaisten toimittajien kanssa. Punaisten khmerien tultua valtaan Dith Pran joutui vankilaan. Hänen toimittajatoverinsa Sydney H. Schanberg kirjoitti Dithin elämästä laajan lehtiartikkelin ja kirjan, joiden pohjalta tehtiin elokuva *Kuoleman kentät* (1984).

Lähteet
-------

1. ↑  Dith Pran, Photojournalist and Survivor of the Killing Fields, Dies at 65 NY Times 2008

Aiheesta muualla
----------------

* Dith Pranin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Burrel** (albaniaksi: *Burrel* tai *Burreli*; vaihtoehtoisia nimiä *Burelë*, *Mat*) on kaupunki Luoteis-Albaniassa 91 kilometrin päässä Tiranasta. Se on Matin kunnan keskus. Burrelin asukasluku on 10 862 (vuonna 2011).

Kuningas Zogin muistomerkki kaupungin keskustassa.
Kaupunki oli kaivoskaupunki mutta kaivokset on nyt suljettu. Kaupungissa on silti yhä ferrokromitehdas. Kosovon sodan aikaan kaupungissa oli 2 000 ihmisen pakolaisleiri.

Kaupungissa oli yksi kommunistihallinnon hirveimmistä vankiloista, jossa oli tavallisia rikollisia sekä poliittisia vankeja kuten Bashkim Shehu, Fatos Lubonja tai katolisen kirkon pappi Dom Simon Jubani. Poliittiset vangit tuomittiin vankilaan ainakin 20 vuodeksi vallankumouksen yrittämisestä ja antikommunistisen propagandan levittämisestä. Heidät myös monesti tuomittiin uudestaan, kun he olivat vankilassa. Kommunistihallinnon romahtamisen jälkeen vankila suljettiin ja muutettiin vankilamuseoksi. Kuitenkin vuonna 1997 Sali Berisha otti sen uudelleen käyttöön vankilaksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Albania: Prefectures & Major Cities *citypopulation.de*. Viitattu 8.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Burrel** Wikimedia Commonsissa

AlbaniaAlbanian kaupungit

* Apollonia
* Bajram Curri
* Ballsh
* Berat
* Bilisht
* Bulqizë
* Burrel
* Cërrik
* Çorovodë
* Delvinë
* Durrës
* Elbasan
* Ersekë
* Fier
* Fushë-Krujë
* Gjirokastër
* Gramsh
* Has
* Himarë
* Kamzë
* Kavajë
* Këlcyrë
* Klos
* Konispol
* Koplik
* Korçë
* Krujë
* Krumë
* Kuçovë
* Kukës
* Laç
* Lezhë
* Libohova
* Librazhd
* Lushnjë
* Maliq
* Mamurras
* Mavrovë
* Memaliaj
* Patos
* Peqin
* Peshkopi
* Përmet
* Pogradec
* Poliçan
* Pukë
* Rrëshen
* Rrogozhinë
* Roskovec
* Sarandë
* Selenicë
* Shëngjin
* Shijak
* Shkodra
* Tepelenë
* Tirana
* Tropojë
* Valbonë
* Vlorë
Bernard Haitink (1984)
Bernard Haitink Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa.
**Bernard Johan Herman Haitink** (4. maaliskuuta 1929 Amsterdam – 21. lokakuuta 2021 Lontoo) oli alankomaalainen kapellimestari. Haitinkilla oli laaja ohjelmistorepertuaari, ja hän levytti Anton Brucknerin, Gustav Mahlerin ja Dmitri Šostakovitšin sinfoniasarjat muiden merkittävien levytystensä ohessa.

Haitink opiskeli Amsterdamin konservatoriossa. Hän soitti viulua orkestereissa, kunnes alkoi ottaa kapellimestaritunteja Ferdinand Leitnerin johdolla vuosina 1954 ja 1955. 

Haitink toimi Lontoon filharmonikkojen pääkapellimestarina vuodet 1967–1979 ja Amsterdamissa toimivan Concertgebouw-orkesterin johtajana 1961–1988. Hän oli Glyndebournen oopperafestivaalin taiteellinen johtaja vuodet 1978–1988 ja Royal Opera Housen vuodet 1987–2002. Vuodesta 2002 hän toimi Staatskapelle Dresdenin musiikillisena johtajana. Chicagon sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina Haitink oli 2006–2010.

Vuonna 1977 Brittiläisen imperiumin ritarikunta myönsi Haitinkille ritarikomentajan arvon (*Knight Commander of the British Empire, KBE*). Hän voitti urallaan myös kaksi Grammy-palkintoa, Leoš Janáčekin oopperan *Jenůfa* ja Dmitri Šostakovitšin neljännen sinfonian levytyksistä. Edellisen hän teki kuninkaallisen oopperan ja jälkimmäisen Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Lisäksi Haitink levytti myös muun muassa Beethovenia ja Brahmsia.

Haitink vieraili Suomessa Concertgebouw-orkesterin kanssa vuonna 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Vivien: Bernard Haitink, Conductor Who Let Music Speak for Itself, Dies at 92 *The New York Times*.  21.10.2021. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Celebrated conductor Bernard Haitink dies aged 92 *The Guardian*.  22.10.2021. Guardian News & Media Limited. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 127. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dietz vuonna 1985
**Bernard Dietz** (s. 22. maaliskuuta 1948 Hamm Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli aktiiviuransa ajan pelipaikaltaan puolustaja.

Ura seurajoukkueessa
--------------------

Jalkapallon pelaamisen Dietz aloitti SV Bockum-Hövelin riveissä. Hän edusti seuraa vain juniorivuosinaan, eikä päässyt mukaan seuran edustusjoukkueen miehistöön. Aikuisten tasolla Dietz pelasi vuodet 1970–1987 MSV Duisburgin (396 ottelua, 70 maalia) ja FC Schalke 04:n (135 ottelua, 8 maalia) riveissä.

Ura maajoukkueessa
------------------

Maajoukkuetasolla Dietz edusti Länsi-Saksan jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1974–1981 aikana kaikkiaan 53 ottelussa. Hän oli mukana myös maan edustusmiehistössä vuosien 1976 ja 1980 EM-kilpailuissa sekä vuoden 1978 MM-kilpailuissa.

Ura managerina
--------------

Valmentajana Dietz on toiminut vuodesta 1987 lähtien. Tänä aikana hän on valmentanut ASC Schöppingeniä (vuodet 1987–1992), SC Verliä (vuodet 1992–1994), VfL Bochumia (vuodet 1994–2001), MSV Duisburgia (vuodet 2002–2006) ja Rot Weiss Ahlenia (vuodesta 2006 lähtien).

Lähteet
-------

1. ↑  Arnhold, Matthias & Mamrud, Roberto & Stokkermans, Karel: West) Germany - Record International Players  22.11.2018. RSSSF. Viitattu 9.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Armstrong, Keith, ym.: *Jalkapallon EM-kisat 2000*, s. 153, 155. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2000. ISBN 951-97920-3-1.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bernard Dietz
**Artturi Paimela** (vuoteen 1906 **Pelander**, 4. maaliskuuta 1896 - 20. helmikuuta 1941) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka tunnetaan osallisuudestaan sisällissodan aikaiseen Harmoisten sairashuoneen joukkomurhaan.

Rengosta kotoisin olleen Paimelan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Karl Gustaf Pelander (Paimela) ja Hilma Böhling. Paimela kuului paikalliseen suojeluskuntaan ja kävi tammikuussa 1918 Vimpelin sotakoulun kurssin. Tammikuun puolivälistä lähtien Paimela koulutti suojeluskuntalaisia Hämeenlinnassa, kunnes sodan käynnistymisen jälkeen pakeni rintamalinjan pohjoispuolelle ja liittyi eversti Hans Kalmin johtamaan Pohjois-Hämeen I pataljoonaan. Paimela osallistui Jyväskylän ja Jämsä valtauksiin sekä Kuhmoisten, Länkipohjan, Anianpellon ja Lahden taisteluihin joukkueenjohtajana.

Kuhmoisten taistelun aikana 10. maaliskuuta 1918 Pohjois-Hämeen I pataljoonan 1. komppanian komppanianpäällikkö Hans Holopainen, varajohtaja Artturi Paimela sekä vääpeli Albert Gyllenbögel saapuivat Harmoisten kylässä toimineelle punaisten kenttäsairaalalle ja surmasivat 11 haavoittunutta sekä kaksi sairaanhoitajaa. Joidenkin lähteiden mukaan Paimela olisi toiminut kenttäsairaalalle saapuneen joukon johtajana.

Hämeenlinnan lyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Paimela valmistui 1920-luvulla kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista ja työskenteli opettajana Tyrnävässä. Hän toimi myös Tyrnävän suojeluskunnan päällikkönä. TAlvisodassa Paimela palveli JR 25:stä kootun eversti Aksel Vuokon komentaman prikaatin valistusupseerina Kuhmon rintamalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanhuanpää, Asko: Tahko Pihkalan pimeä puoli - punaisten kenttäsairaalaan lahdattiin ainakin parikymmentä ihmistä: "Valmistautukaa siirtymään helvettiin" Iltalehti. Viitattu 2.6.2022.
2. ↑  Hersalo, N. V.: *Suojeluskuntain historia 1. Puolustustahtoinen kansa : muinaisitsenäisyydestä valtiolliseen riippumattomuuteen*, s. 161. Helsinki: Hata, 1955.
3. ↑  Kaloinen, Sylvi: Muistelmia punaisten valtakaudelta Rengossa.  *Hämeen Sanomat*, 27.4.1938, s. 5–6. Kansalliskirjasto. Viitattu 2.6.2022.
4. ↑  Ylikangas, Heikki: *Tie Tampereelle*. Helsinki ; Porvoo: WSOY, 1993. ISBN 951-01889-7-2.
5. ↑  Otteita Piiripäällikön päiväkäskystä N:o 6.  *Pohjan mies*, 1934, nro 9, s. 196. Kansalliskirjasto. Viitattu 2.6.2022.
6. ↑  Mononen, Väinö: *Talvisota Kuhmossa IV : kuolema kolkuttaa korvessa*. Helsinki: Books on Demend, 2020. ISBN 978-952-80230-9-8.
**Henry Eliot Howard** (13. marraskuuta 1873 Kidderminster, Worcestershire – 26. joulukuuta 1940 Clareland, Stourport-on-Severn) oli englantilainen lintutieteilijä, joka otti käyttöön reviirin käsitteen lintutieteessä.

Howard opiskeli Stoke Pogesissa ja Eton Collegessa, sekä luki itsensä insinööriksi Mason Collegessa (myöhemmin Birminghamin yliopisto). Sittemmin hänet nimitettiin erään suuren teräsyhtiön johtajaksi Worcestershiressä.

Jo lapsena Howard oli erinomaisen kiinnostunut luonnosta ja etenkin linnuista. Hänen maatilansa mailla Clarelandissa oli monimuotoinen luonto ja runsas linnusto. Howard tutustui Edmund Selousin kirjoihin ja kiinnostui etenkin Charles Darwinin sukupuolivalintateoriasta. Hän kuitenkin pettyi Darwinin ajatuksiin siinä, että tämä oli luottanut asiassa toisen käden tietoihin, eli oli käyttänyt vankeudessa elävistä linnuista tehtyjä havaintoja. Howard perehtyi maatilallaan etenkin kerttujen sukupuolivalintaan, parinmuodostukseen ja lisääntymistoimintoihin. Hän havaitsi kerttukoiraiden saapuvan keväällä ennen naaraita ja valtaavan itselleen reviirin, jota ne puolustivat vihamielisesti toisia saman lajin koiraita vastaan. Naaraiden saapuessa ne valitsivat, eivät suinkaan koirasta, vaan reviirin, jonka ne katsoivat olevan riittävän hyvä lisääntymiseen ja jälkeläisten kasvattamiseen. Lyhyesti sanottuna koiraat eivät kilpailleet naaraista, vaan reviireistä.

Howardin kirjoissaan esittämä reviiriteoria ei ensi alkuun herättänyt paljonkaan huomiota, mutta joidenkin vuosien kuluttua se nousi esiin ja herätti kiivaan keskustelun brittiläisten lintutieteilijöiden keskuudessa. Vähitellen Howardin teoria alettiin hyväksyä, ja 1940-luvulta lähtien se on ollut yleisesti tunnustettu tosiasia.

Howard julkaisi kerttututkimuksensa yhdeksänä niteenä, joista ensimmäinen, *British Warblers*, ilmestyi vuonna 1914. Teoksen oli kuvittanut tanskalainen maalari ja luonnontutkija Henrik Grönvold. Vuonna 1920 ilmestyneessä teoksessa *Territory in Bird Life* kuvittajina olivat Grönvold ja George Edward Lodge. Howard julkaisi myös vertailevan tutkimuksen keltasirkun ja pajusirkun käyttäytymisestä ja lisääntymistoiminnoista.

Howardilla oli tytär Esme Eleanor Howard.

Teoksia
-------

* *British Warblers* (1914)
* *Territory in Bird Life* (1920)
* *An Introduction to the Study of Bird Behaviour*
* *Nature of a Bird's World*
* *A Waterhen's Worlds* (1940).

Lähteet
-------

* Birkhead, Tim 2009: *Lintujen viisaus. Lintutieteen kuvitettu historia*. Readme.fi, Gummerus, Jyväskylä. ISBN 978-952-220-092-1
* Chansigaud, Valérie 2009: *The History of Ornithology*. - New Holland Publishers. Mame, Ranska. ISBN 978 1 84773 433 4

### Viitteet

1. ↑  thePeerage.com (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ikhia Aboubekr Zodi** (1919 Winditen – 16. helmikuuta 1996 Niamey) oli nigeriläinen poliitikko.

Ikhia Zodi syntyi vaikutusvaltaiseen tuaregiperheeseen. Hän valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli opettajana vuodesta 1941. Myöhemmin hän toimi Ranskan mustan Afrikan instituutin aluekeskuksen johtajana.

Zodi kuului Nigerin edistyspuolueeseen vuodesta 1946. Myöhemmin hän liittyi puolueen oppositioon ja perusti oman järjestönsä. Zodi valittiin Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi vuonna 1951 ja hän oli Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston jäsen vuosina 1952–1957.

Politiikan sivuraiteille ajautunut Zodi palasi Hamani Diorin edistyspuolueeseen vuonna 1958 ja sai opetusministerin paikan Nigerin hallituksesta. Vuonna 1960 hänet siirrettiin puolustusasiain valtiosihteeriksi. Zodi oli mukana vuoden 1963 vallankaappausyrityksessä ja hänet pidettiin vangittuna vuoteen 1971 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ikhia Aboubekr Zodi *Assemblée nationale*. Viitattu 6.3.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Sycomore

 |

 |
**Arttu Aleksi Tyystjärvi** (s. 11. kesäkuuta 1997 Lappeenranta) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän on kilpaillut nuorten SM-tasolla myös pituushypyssä. Hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä ja on pituudeltaan 187 cm. Vuoteen 2017 saakka hän edusti Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan on vuodesta 2017 toiminut Petri Ruotsalainen. Aiemmin häntä valmensivat Pekka Paronen ja Matti Mononen.

Tyystjärvi on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia kolmiloikassa 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai samassa lajissa hopeaa 2016 ja 2019 sekä pronssia 2018 ja 2020. Hän on voittanut nuorten sarjoissa kolmiloikan Suomen-mestaruuksia.

Tyystjärvi saavutti alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa kolmiloikassa kultaa 2016 ja hopeaa 2015. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 2018. Nuorten maaotteluissa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2014, aikuisten maaottelussa 2017.

Tyystjärven kolmiloikkaennätys on Porvoossa 1. syyskuuta 2019 hypätty 15,92. Hallissa hän on loikkinut parhaimmillaan 15,70 Tampereella 15. helmikuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arttu Tyystjärvi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Babai Suur**i (553–628) oli Persian valtakunnassa toiminut Idän apostoliseen kirkkoon kuulunut pappi, munkki ja oppinut, joka toimi myös jonkin aikaa kirkon epävirallisena johtajana.

Elämä
-----

Babai syntyi ilmeisesti vuonna 553 Persiassa varakkaaseen maalaisperheeseen. Tämän taustan tuoman taloudellisen riippumattomuuden vuoksi hänellä oli varaa olla Nisibisin teologisessa koulussa niin kauan kuin halusi. Hän toimi koulussa 15 vuotta ja kohosi arvostetuksi opettajaksi. Tämän jälkeen hän siirtyi luostarielämään Izlan luostariin, jota johti Abraham. Myöhemmin hän siirtyi kotiseudulleen perustaen vanhempiensa varoja käyttäen luostarin, johon tuli myös iso koulu. Babai itse kuitenkin muutti takaisin Izlan luostariin, josta vähitellen kehittyi Persian alueen merkittävin luostari. Luostarin johtajan abba Dadišo‘ kuoli vuonna 604 tuli Babaista hänen seuraajansa.

Kristittyjen ja zarahustralaisen valtiojohdon välillä oli ongelmia, ja valtio esti kristittyjä nimittämästä itselleen uutta johtajaa. Tällöin kirkon metropoliitat siunasivat Babain edustajakseen kiertämään luostareita puuttumaan niissä mahdollisesti liikkuviin harhaoppeihin sekä harhautuneisiin rukouskokemuksiin. Babain sanotaan onnistuneen tehtävässään hyvin ja hänestä olisi valtiojohdon vaihduttua voinut tulla virallisestikin kirkon katolikos, ellei olisi sairastunut ja kuollut ennen sitä vuonna 628.

Tuotanto ja myöhempi merkitys
-----------------------------

Babai oli omana aikanaan arvostettu hahmo, mistä kertoo myös hänelle annettu lisänimi "Suuri". Hänellä oli laaja, 84 teoksen tuotanto, joka on lähes kokonaan kadonnut. Hän kirjoitti muun muassa Euagrios Pontoslaisen *Centuries* -teoksen kommentaarin sekä kaikkien Raamatun kirjojen kommentaarit. Lisäksi hän kirjoitti hymnejä, kirjeitä, myöhemmin jo unohtuneiden kilvoittelijoiden elämäkertoja sekä kirjoja kuten *Ristin juhlasta* sekä *Diodoroksen seuraajien historia*. Toimiessaan luostarin johtajana hän kirjoitti runsaasti luostarielämästä, sen vaatimuksista, kurinpidosta ja noviisien kilvoittelusta, mutta näistä kirjoituksista on säilynyt vain rippeet. Babain julkaistuista teksteistä tärkein on *Liber de Unione*, johon on koottuna selkeä systemaattinen esitys antiokialais-itäsyyrialaisen teologian peruskysymyksistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seppälä, Veli-Petri: *Paratiisi on idässä.Lähi-Idän kristittyjen ja syyrialaisen kirjallisuuden historiaa sekä kokoelma syyrialaisten isien opetuksia*. Helsinki: Suomen Itämainen Seura, 1999.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Le Faouët** (bretoniksi *Ar Faoued*) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Elléjoen varrella, noin 48 kilometriä Pontivyn kaupungista länteen.

Kunnan keskus on 1500-luvulla rakennettu katettu tori, *Les Halles*. Se on puurunkoinen ja liuskekivikattoinen. Torilla pidetään markkinat joka kuukauden ensimmäisenä ja kolmantena keskiviikkona.

Le Faouëtissa on kaksi näyttävää kappelia lähellä kaupunkia. Keskustasta etelään oleva goottilainen Saint-Fiacren kappeli hallitsee pientä kylää suuren kokonsa ja torninsa ansiosta. Kappelissa on runsaasti lasimaalauksia sekä koristeellisesti veistetty lektorium. Keskustasta pohjoiseen oleva Pyhän Barbaran kappeli on rakennettu suuren kallion viereen. Kappelin erikoiselle sijainnille löytyy selitys tarinasta, jonka mukaan paikallinen lordi haki myrkyllä turvaa kalliolta. Myrsky kuitenkin oli niin voimakas, että kivilohkareita satoi hänen niskaansa. Hädissään lordi lupasi rakentaa pyhälle Barbaralle kappelin sille paikalle, jos hän selviäisi myrkystä.

Toriaukion, *Place des Halles*, reunalla 1600-luvulta peräisin olevassa entisessä Ursulinesin luostarissa on nykyään *Musée du Faouët*, jossa on esillä paikallisten taiteilijoiden teoksia. Le Faouët houkutteli 1800-luvun puolivälistä lähtien useita ranskalaisia ja ulkomaisia taiteilijoita. Kuvatuimpia kohteita olivat Saint-Fiacren ja Pyhän Barbaran kappelit sekä Place des Hallesin markkinapäivät ihmisineen. Museossa on nähtävillä teoksia kaupungissa vaikuttaneilta taidemaalareilta, joita olivat muiden muassa François Hippolyte Lalaisse, Emmanuel Lansyer, Jules Trayer, Henri Guinier, Élisabeth Sonrel, Guy Wilthew, Germain David-Nillet, Arthur Midy, Henry d'Estienne, Adolphe Beaufrère, Maurice Denis, Ernest Guérin, Émile Compard, Mathurin Méheut, Henri Barnoin ja Marius Borgeaud.

  

* Les hallesLes halles
* Entinen Ursulinesin luostariEntinen Ursulinesin luostari
* Saint-Fiacren kappeliSaint-Fiacren kappeli
* Saint-Fiacren kappelin lektoriumSaint-Fiacren kappelin lektorium

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Le Faouët, A much painted country town Official website of tourism in Brittany. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Collection permanente Musée du Faouët. Viitattu 20.2.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Faouët (Morbihan)** Wikimedia Commonsissa
**Uno Elis Kauppi** (25. kesäkuuta 1921 Turku – 1. syyskuuta 2004 Kaarina) oli suomalainen korusuunnittelija. Hän oli aluksi saksalaissyntyisen taiteilijan ja taidekäsityöläisen Willy Baerin oppilaana, opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa 1936–1939, oli Auran Kultaseppä Oy:n opissa 1936–1945 ja suoritti kaivertajan kisällitutkinnon 1945. Kauppi oli yksi vuonna 1945 toimintansa aloittaneen turkulaisen kultasepänliikkeen Kupittaan Kulta Oy:n perustajista (1945–1994) ja sen pitkäaikainen taiteellinen johtaja ja korujen suunnittelija vuoteen 1988 asti.

Ura
---

Elis Kauppi kuuluu modernin suomalaisen korumuotoilun uranuurtajiin. Hänen omintakeiset korunsa tulivat näyttävästi esille vuonna 1958 Artekissa pidetyssä neljän suunnittelijan avantgardistisessa korunäyttelyssä, jota pidetään yhtenä suomalaisen korutaiteen kehityksen merkkitapahtumista. Kaupin lisäksi näyttelyyn osallistuivat Bertel Gardberg, Börje Rajalin ja Eero Rislakki. Toinen merkittävä kotimainen näyttely oli Gemmologisen Seuran vuonna 1962 järjestämä laaja koru- ja jalokivinäyttely, johon ajan huippumuotoilijoista osallistuivat Eelis Kaupin lisäksi muun muassa Bertel Gardberg, Olli Auvinen, Paula Häiväoja, Börje Rajalin, Eero Rislakki ja Jan Salakka. 

Kupittaan Kulta oli ainoa suomalainen alan yritys, joka esittäytyi Frankfurtin messuilla 1960 ja sai spektroliittikoruillaan sensaatiomaista huomiota osakseen. Seuraavien vuosikymmenten aikana Kupittaan Kulta valmisti lukuisat määrät erilaisia Kaupin suunnittelemia koruja lähinnä vientimarkkinoille Keski-Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Hänen korujaan on ollut esillä myös monissa kansainvälisissä taideteollisuusnäyttelyissä ja museoissa ympäri maailman. Niistä on tullut kansainvälisesti haluttuja korutaiteen keräilykohteita.

Kaupin hopea- ja kultakorut ovat yleensä muodoiltaan varsin pelkistettyjä, mutta silti omaperäisiä. Sodan jälkeisenä aikana, jolloin oli pulaa jalokivistä, Elis Kauppi oli ensimmäisiä suomalaista spektroliittiä korukivenä hyödyntäneistä korutaiteilijoista. Hän käytti korutöissään toisinaan myös kotimaista punaista graniittia.

Kauppi palkittiin Pro Finlandia- mitalilla vuonna 1969.

Lähteet
-------

* Eeva Viljanen: / Kauppi, Elis (1921 - 2004) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Ginger Moro: *Scandinavian Modern Jewelry: Denmark & Finland* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomalainen koru 1600–2009 (designmuseo.fi)[vanhentunut linkki]
* Loisteen Lumo – Suomen Gemmologisen Seuran 50v. juhlanäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  / Elis Kauppi *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat aakkosjärjestyksessä - Ritarikunnat *ritarikunnat.fi*.  9.10.2020. Viitattu 24.7.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Artturi Helenius
**Artturi (Arthur) Helenius** (30. tammikuuta 1878 Viipuri – 17. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja Kulttuurirahaston ensimmäinen suurlahjoittaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1938.

Artturi Heleniuksen vanhemmat olivat Wilhelm Helenius ja Katarina Turunen ja puoliso vuodesta 1907 Aina Maria Broman. Helenius kävi keskikoulun ja kauppaopiston ja tutustui sitten ulkomaisten paperitehtaiden toimintaan. Hän toimi Juvankosken paperitehtaan kassanhoitajana ja isännöitsijänä Parikkalassa 1899–1904, oman sahaliikkeen Helenius perusti 1904 harjoittaen sahausta aluksi vuokramallaan sahalaitoksella. Vuodesta 1906 hän toimi Parikkalan Särkisalmen sahan toimitusjohtajana ja yksinomistajana vuodesta 1914. Sulkavan Kukkapään sahan omistaja ja toimitusjohtaja Helenius oli 1914–1922, Parikkalassa toimineen Pohjolan Huopa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1914 ja ostamiensa Kirvun ja Karjalan huopatehtaiden vuodesta 1927. Helenius oli Suomen Kulttuurirahaston ensimmäinen miljoonalahjoittaja ja toinen kunniajäsen. Hän testamenttasi rahastolle yli sata miljoonaa markkaa.

Helenius oli Suomen Huopatehtailljain Liiton johtokunnan puheenjohtajana liiton perustamisesta lähtien. Hän kuului viipurilaisten teollisuudenharjoittajain yhdistyksen "Pamauksen" johtokuntaan ja Kansallis-Osake-Pankin Viipurin konttorin toimikuntaan. Hän oli Viipurin Kaupunginteatterin johtokunnan jäsenenä teatterin perustamisesta lähtien ja oli Suomen Eläinsuojeluyhdistyksen kunniajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 3, p. 543. Otava 1968.
2. 1 2 3  60-vuotias. Kauppaneuvos Artturi Helenius, Helsingin Sanomat, 30.01.1938, nro 28, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 176. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppaneuvos Artturi Helenius (1878–1959). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Viipurin miljoonapamaus, Suomen Kuvalehti, 05.02.1938, nro 5, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Le Lude** on kunta läntisessä Ranskassa Sarthen departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirjoen varrella, noin 55 kilometriä Toursin kaupungista luoteeseen.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2018, jolloin kaksi kuntaa Dissé-sous-le-Lude ja Le Lude yhdistyivät.

Château du Lude
Kunnan nähtävyys on Loiren laakson pohjoisin linna *Château du Lude*. Se on rakennettu keskiaikaisen linnoituksen paikalle. Vuonna 1457 linnasta tuli Ranskan kuningas Ludvig XI:n kamariherran omaisuutta, ja linna muutettiin vapaa-ajan palatsiksi. Samalla se sai ulkokuoreensa yhä säilyneet Italian renessanssin koristeet. Linna on tämän jälkeen kokenut useita muutoksia, joista viimeisin 1800-luvulla. Myös linnan puisto erilaisine teemapuutarhoineen on näyttävä. Linna on yksityisomistuksessa, mutta siellä voi vierailla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Château du Lude L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Lude** Wikimedia Commonsissa
**Axel Christian *Elis* Malmeström** (6. marraskuuta 1895 Göteborg, Ruotsi – 21. maaliskuuta 1977 Göteborg) oli ruotsalainen luterilainen piispa ja virsirunoilija.

Malmeström tuli ylioppilaaksi Göteborgissa 1914 ja aloitti opintonsa Göteborgin korkeakoulussa 1914 ja jatkoi opintojaan Uppsalan yliopistossa, jossa hän opiskeli teologiaa ja suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1819. Hänet vihittiin papiksi 1920 ja hän suoritti teologian tohtorin tutkinnon 1927. Hän toimi pappina Karlstadin hiippakunnassa, kunnes hänestä tuli Strängnäsin tuomiorovasti 1938 ja Göteborgin tuomiorovasti 1943.

Hän oli ehdolla piispanvaalissa Karlstadin hiippakunnassa 1937, Västeråsin hiippakunnassa 1940 ja hänet valittiin Växjön hiippakunnan piispaksi 1950. Hän oli kirkolliskokousedustaja vuoden 1936, 1941 ja 1948.

Malmeström oli myös kiinnostunut Carl von Linnén elämästä ja työstä ja on kirjoittanut Linnétä käsitteleviä kirjoja. Hän on tohtorinväitöskirjassaan käsitellyt Linnén uskonnollisia näkemyksiä. Hän on myös julkaissut kirkollista, kristillistä elämää ja julistusta sekä ns. Pienkirkkoliikettä käsitteleviä kirjoja.

Malmeström kirjoitti myös virsiä, joista yksi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Virsi 217 "Gud för dig är allting klart" on alkuaan vuodelta 1936, mutta hän on muokannut sitä 1960-luvulla. Virren taustalla on hänen kokemansa menetys, kun hänen vaimonsa kuoli ja hän jäi yksin viiden lapsen huoltajaksi. Virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa Niilo Rauhalan 1995 tekemänä suomennoksena "Herra, silmin näkevin". Se on myös *Siionin laulut* -kirjassa laulu 245.

Malmeströmin julkaisemia teoksia (valikoima)
--------------------------------------------

* Linné som kulturpersonlighet: några Linnéstudier. Uppsala Lindblad.1925
* Carl von Linnés religiösa åskådning. Stockholm: Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag.1926
* Småkyrkoarbete. Stockholm: Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag. 1953
* Linnæi väg till vetenskaplig klarhet: en studie. Malmö: Allhem.1960
* Carl von Linnés personliga utveckling och åskådning. Uppsala: Svenska Linné-sällskapet.1968
* Vad krävs av en småkyrka? Småkyrkorörelsens centralråds skriftserie 1. Så byggs en småkyrka, Stockholm 1957
* Sveriges kristenhet genom tiderna. Stockholm 1958

Lähteet
-------

1. 1 2 3  A C Elis Malmeström *sok.riksarkivet.se*. Viitattu 23.2.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429*. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Elis Mårtenson.
**Elis Hjalmar Mårtenson** (8. kesäkuuta 1890 Inkoo – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija.

Ura
---

Mårtenson opiskeli urkujensoittoa Helsingin musiikkiopistossa Oskar Merikannon johdolla vuosina 1911−1915 ja teki tämän jälkeen opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän toimi Helsingin musiikkopiston urkujensoiton opettajana vuosina 1921−1939 ja Sibelius-Akatemian urkujensoiton professorina vuosina 1939–1957. Hänen oppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetuiksi tulleet urkurit, mm. Enzio Forsblom, Taneli Kuusisto, Antti Koskinen, Tapani Valsta ja Tauno Äikää sekä säveltäjä Uuno Klami. Opetustyönsä ohella Mårtenson työskenteli Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan (aluksi Johanneksenkirkon, sittemmin Mikael Agricolan kirkon) urkurina vuodesta 1922.

Mårtenson julkaisi kaksiosaisen urkukoulun (1949–1951) ja toimitti kaksi kokoelmaa Johann Sebastian Bachin urkusävellyksiä.

Perhe
-----

Mårtensonin puoliso vuodesta 1927 oli laulaja Eini Maria Mårtenson o.s. Stenfeldt (1897−1948). Heidän poikansa oli laulaja-säveltäjä Lasse Mårtenson.

Lähteet
-------

* *Musiikin tietokirja* (toim. Toivo Haapanen ym.). Helsinki: Otava, 1948.

### Viitteet

1. ↑  Tuppurainen, Erkki: "Mårtenson, Elis (1890–1957).", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 788–789. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 457. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  Aho, Kalevi – Valkonen, Marjo: *Uuno Klami: Elämä ja teokset*, s. 50. WSOY 2000.
4. ↑  Lasse Mårtenson. Pomus.net. Viitattu 1.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Mårtenson, Elis hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Elis Gabriel Duncker
**Elis Gabriel Duncker** (1. helmikuuta 1844 Artjärvi – 8. syyskuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala oli baritoni. Hän oli ensimmäisiä perusteellisen koulutuksen saaneita suomalaisia laulajia. Duncker oli lyhyeksi jääneen elämänsä aikana Suomalaisen Oopperan alkutaipaleen kantavia voimia.

Duncker pääsi ylioppilaaksi vuonna 1864 ja osallistui kolmanteen ylioppilaiden 12-jäsenisen kuoron konserttimatkaan vuonna 1869. Siviiliammattinaan Duncker suoritti tuomarin tutkinnon 1870, mutta tästä huolimatta hän omisti elämänsä laulamiselle. Pietarissa Duncker opiskeli C. Everardin johdolla 1871 ja Milanossa F. Lampertin johdella ja Firenzessä L. Vannuccinin johdolla 1871 ja 1873. Ensikonserttinsa Duncker piti 1872 ja oopperadebyttinsä vuonna 1874. Tällöin hän lauloi nimiosan *Figaron häissä*. Molemmat olivat aikakautensa suuria menestyksiä. Samalla kun Duncker teki vuonna 1876 opintomatkan Berliiniin ja Pariisiin, hän konsertoi useilla paikkakunnilla ja useissa oopperataloissa. Palattuaan takaisin kotimaahansa, Duncker kuoli äkillisesti. Lyhyen uransa aikana hän ehti saavuttaa runsaasti hartaita ihailijoita.

Dunckerin näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Figaro Gioacchino Rossinin koomisessa oopperassa *Sevillan parturi* ja Ferraran herttua Gaetano Donizettin oopperassa *Lucrezia Borgia*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 148. Viitattu 30.11.2019.
2. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin. Kustannusliike Opas, Viipuri 1930, s. 45.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Fröjdböle** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön lounaisosassa.

Fröjdböle sijaitsee Norrlångvikenin merenlahden etelärannalla. Lahteen laskeva Fröjdbölebäcken toimii kylän luonnollisena itärajana. Etelässä kylä rajoittuu Mattkärrin ja Brokärrin kyliin ja lännessä Skogsböleen. Fröjdbölebäckenin varrella on tasaista peltomaata muun kyläalueen ollessa kallioista metsämaata. Metsäalueella on vanhoja veden täyttämiä maasälpälouhoksia. Fröjbölen asutus on harvaa ja se sijoittuu kylän läpi kulkevan Lövbölentien varrelle. Kylän pohjoisosassa meren rannalla on Sibelcon maasälpätehdas.

Fröjdböle on 1500-luvulta peräisin oleva rälssisäteri, historialliselta nimeltään Böle. Säteristä on muodostettu yksinäistila eli yhden talon kylä. Vielä 1900-luvun alussa kylässä ei ollut kantatilan lisäksi kuin neljä epäitsenäistä tilaa. 1920-luvulla kylään syntyi kolme pientilaa ja kylän etelänurkkaan lähelle Brokärrin kyläkeskusta perustettiin kansakoulu. Kylässä alkoi ennen sotia maasälpän louhiminen ja Lohjan kalkkitehdas perusti kylään maasälpätehtaan vuonna 1966. Samoihin aikoihin Fröjdbölen kansakoulu on lakkautettu. Kansakoulurakennus paloi vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 26.2.2021.
2. ↑  Gammalt skolhus brann i Kimito Yle. Viitattu 27.2.2021. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kemiö |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Kemiön kirkonkylä

 |
|  |
| Rekisterikyliä Kemiössä | 
* Albrektsböle
* Berga
* Bjensböle
* Bogsböle
* Branten
* Brokärr
* Båtkulla
* Böle
* Dalby
* Dalkarby
* Degerdal
* Ekniemi
* Elmdal
* Engelsby
* Flugböle
* Fröjdböle
* Gammelby
* Gesterby
* Gräsböle
* Gundby
* Helgeboda
* Hova
* Hulta
* Högmo
* Kalkkila
* Kastkärr
* Kiila
* Kirkonkylä
* Koustar
* Kuggböle
* Kvarnböle
* Kylppy
* Kåddböle
* Kårkulla
* Labböle
* Lamkulla
* Lappdal
* Lemnäs
* Lillvik
* Linnarnäs
* Långholmen
* Lövböle
* Mainiemi
* Makila
* Mattböle
* Mattkärr
* Mjösund
* Måsa
* Nordvik
* Norrlångvik
* Norrsundvik
* Orrnäs
* Pajböle
* Pappila
* Pederså
* Pungböle
* Påvalsby
* Reku
* Rudå
* Rugnola
* Sjölax
* Skarpböle
* Skoböle
* Skogsböle
* Skålböle
* Skäggböle
* Smedaböle
* Smedsböle
* Stenmo
* Tavastrona
* Tjuda
* Tolvsnäs
* Torsböle
* Trotby
* Träskböle
* Träskö
* Vestlax
* Viks gård
* Viksvidja
* Villkärr
* Vreta
* Västankärr
* Västermark
* Östermark

 |
|  |
| Karunasta liitetty kylä | 
* Santasaari

 |
|  |
| Perniöön liitetyt kylät | 
* Germundsvidja
* Strömma

 |
|  |
| Muita alueita | 
* Suomenkulma

 |

 |
Elio Petri vuonna 1968.
**Elio (Eraclio) Petri** (29. tammikuuta 1929 Rooma – 10. marraskuuta 1982 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Petri työskenteli Italian kommunistipuoleen lehden L'Unitàn toimittajana, oli mukana käsikirjoittamassa Giuseppe De Santisin elokuvaa *Lyönnillä 11* (*Roma ore 11*, 1952) ja teki useita dokumenttielokuvia. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa oli Marcello Mastroiannin tähdittämä rikoselokuva *Murhaaja saapuu* (*L’assassino*) vuonna 1961. Leonardo Sciascian romaaniin perustuva mafiakuvaus *A ciascuno il suo* ("Jokaiselle omansa", 1967) voitti neljä Nastro d’argentoa ja Cannesin elokuvajuhlien palkinnon.

Petrin parhaana elokuvana pidetään Oscarin saanutta kriittistä viranomaiskuvausta *Epäilyksen ulkopuolella* (*Indagine su un cittadino al di sopra di ogni sospetto*, 1970). Mustan huumorin sävyttämä *Työväenluokka nousee taivaaseen* (*La classe operaia va in paradiso*, 1971) palkittiin Cannesin Kultaisella palmulla ja David di Donatellolla vuoden parhaana elokuvana. Syöpään kuolleen ohjaajan viimeinen elokuva oli italialaista televisiota satiirisesti kuvaava *Buone notizie* ("Hyviä uutisia") vuonna 1979.

Lähteet
-------

* Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

### Viitteet

1. ↑  Moliterno, s. 249.
2. ↑  Moliterno, s. 249–250.

Aiheesta muualla
----------------

* Elio Petri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Elio Petri Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Frédérick Bousquet** (s. 8. kesäkuuta 1981 Perpignan, Ranska) on ranskalainen uimari. Hän on olympia- ja MM-mitalisti sekä moninkertainen Euroopan-mestari.

Bousquet sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Helsingin EM-kilpailuissa 2000 ja Barcelonan MM-kilpailuissa 2003. Barcelonassa hän oli lisäksi kuudes 100 metrin vapaauinnissa. Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 hän voitti mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Vuonna 2005 hän oli Montrealin MM-kilpailuissa seitsemäs 50 metrin vapaauinnissa sekä sai Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.

Bousquet ui Budapestin EM-kilpailuissa 2006 alkuerissä Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintijoukkueessa, joka sai lopulta pronssia. Saman vuoden Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti pronssia ja Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 hän sai kultaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa.

Bousquet sai Rooman MM-kilpailuissa 2009 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,21 sekä pronssia 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,25 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä sai hopeaa 50 metrin perhosuinnissa ja pronssia 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti Euroopan-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,49 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 50 metrin perhosuinnissa hän sai hopeaa ajalla 23,41. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli neljäs 50 metrin perhosuinnissa.

Bousquet voitti 50 metrin vapaauinnin Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 21,80. Hän sai kultaa myös 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 50 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän kuului Ranskan kultajoukkueeseen 4 × 50 metrin vapaauinti- ja sekauintiviestissä sekä sekajoukkueiden vapaauintiviestissä. Lisäksi hän oli toinen 50 metrin perhosuinnissa ja kolmas 50 metrin vapaauinnissa.

Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Bousquet saavutti 50 metrin perhosuinnissa pronssia ja sijoittui 50 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Fréd Bousquet *sports-reference.com*.  Arkistoitu 25.3.2011. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Bousquet, Frederick *swimrankings.net*. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  MM 2013 *omegatiming.com*. Viitattu 30.7.2013.
**Elio de Angelis** (26. maaliskuuta 1958 Rooma – 15. toukokuuta 1986 Marseille) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja.

De Angelis aloitti uransa kartingissa. Hän voitti Italian Formula 3 -mestaruuden vuonna 1977 ja kilpaili seuraavana vuonna British F1 -sarjassa. Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa de Angelis ajoi vuosina 1979–1986. Hän starttasi urallaan 108 GP-kilpailuun, joissa ajoi 2 voittoa ja 3 paalupaikkaa sekä keräsi MM-pisteitä 122. De Angeliksen paras sijoitus MM-sarjassa oli kolmas kaudella 1984, mutta hänen pisteensä jäivät MM-kärjestä 38 pistettä vajaaksi.

De Angelis sai surmansa Paul Ricardin radalla Ranskassa ajetuissa Formula 1 -testeissä vuonna 1986. Onnettomuus sattui, kun Brabham-auton takasiiveke irtosi ja auto syöksyi rata-aitaan. Sen seurauksina hän sai vammoja päähän ja rintaan. Paikalla ei ollut riittävästi ratatyöntekijöitä ja helikopterin saapuminen kesti noin 30 minuuttia. De Angelis kuoli 29 tuntia onnettomuuden jälkeen Marseillessa. Kuoleman aiheutti de Angeliksen hengittämä savu onnettomuuden aikana. De Angelis oli viimeisin F1-autoa ajaessaan surmansa saanut kuljettaja, kunnes Roland Ratzenberger kuoli vuoden 1994 San Marinon GP:n aika-ajoissa. Kunnianosoituksena de Angelikselle vuonna 1989 Formula 1 -läpimurtonsa tehnyt Jean Alesi käytti kypärässään lähes täsmälleen samanlaista väritystä.

De Angelis oli myös taitava pianonsoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Elio de Angelis - Italy ESPN. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Elio de Angelis ChicaneF1.com. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  1982 Austrian Grand Prix - Race Result *Results - Archive 1950-2016*. Formula 1.com. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  5. Gran Premio di San Marino - Race Result *Results - Archive 1950-2016*. Formula 1.com. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
5. ↑  De Angelis edges out Rosberg in thriller ESPN. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
6. ↑  De Angelis claims second win after Prost disqualification ESPN. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
7. ↑  Elio de Angelis, last of the gentleman racers *History - F1*. Motorsport Magazine. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elio de Angelis** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ernst John von Freyend** (1909–1980) oli saksalainen Wehrmachtin upseeri, sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Hän toimi toisessa maailmansodassa Wilhelm Keitelin adjutanttina.

Operaatio Valkyrie
------------------

Ernst von Freyend oli yksi niistä upseereista, jotka selvisivät hengissä heinäkuun 20. päivän salaliittoon liittyvästä pommiräjähdyksestä Hitlerin komentopaikassa Wolfsschanzessa.

Ennen räjähdystä von Freyend oli lupautunut kantamaan eversti Claus von Stauffenbergin puolesta tämän laukkua, jossa silloin vielä virittämättömät räjähteet olivat. Von Stauffenberg, jolta puuttui oikea käsi kokonaan ja jonka vasemmassa kädessä oli vain kolme sormea, tokaisi pystyvänsä kantamaan laukkunsa itsekin. Von Freyendillä ei ollut tietoa, että laukussa oli räjähteitä.

Noin kello 12.25 von Stauffenberg pyysi lupaa käydä siistiytymässä ennen alkavaa kokousta. Von Freyend päästi Stauffenbergin yhdessä Werner von Haeftenin kanssa toiseen huoneeseen, jossa he virittivät räjähteen valmiiksi. Pommi räjähti kello 12.42, jolloin neljä henkilöä sai kuolemaan johtavat vammat. Hitler selvisi vähäisin vammoin ja myös Ernst von Freyend selvisi räjähdyksestä hengissä.

Elokuvassa *Operaatio Valkyrie* (2008) Ernst von Freyendiä esittää Werner Daehn.

Kuolema
-------

Ernst von Freyend kuoli 71-vuotiaana vuonna 1980.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**fsck** on järjestelmän ylläpidon työkaluohjelma Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä. Sen tarkoituksena on selvittää tiedostojärjestelmän eheys. Lyhenne tulee sanoista "**f**ile **s**ystem **c**hec**k**" tai "**f**ile **s**ystem **c**onsistency chec**k**".

Useimmiten fsck ajetaan järjestelmän käynnistyksen yhteydessä, jos tietokonetta ei ole sammutettu oikealla tavalla (esimerkiksi virtakatkon tai kaatumisen johdosta) ja tiedostojärjestelmiä ei irrotettu (umount) oikealla tavalla. Lisäksi fsck ajetaan tyypillisesti tietyn käyttökertamäärän välein. Useimmiten fsck toimii täysin ilman käyttäjän vuorovaikutusta, mutta vaikeissa tilanteissa fsck joutuu kysymään käyttäjältä toimenpiteitä.

fsck:n tekemät toiminnot riippuvat tiedostojärjestelmän tyypistä. Useimmiten tärkeimpänä tehtävänä on vaurioituneen superblockin korvaus; mikäli superblock on käyttökelvoton, levyä ei voi käyttää, mutta superblockista on automaattisesti tallennettu varmuuskopioita jotka fsck voi palauttaa. Journaloivat tiedostojärjestelmät on suunniteltu siten, että fsck:lle ei jää kovin monia tehtäviä.

Hakemiston rikkoontuessa tiedoston nimeä ei löydy. Tällöin fsck siirtää löytyneen rikkoontuneen tiedoston tiedostojärjestelmän juureen lost+found-kansioon ja nimeää sen siellä inode-numeron mukaan. lost+found luodaan yleensä jo tiedostojärjestelmää luotaessa, jotta sille ei tarvitse varata tilaa levyn ollessa rikki.

Unix-käyttäjien slangissa fsckiä käytetään joskus kirosanana, koska fsck-ohjelmaan törmää useimmiten vaikeissa ongelmatilanteissa, ja nimi muistuttaa erästä englannin kielen kirosanaa.

Microsoft Windows-järjestelmissä vastaava työkalu on nimeltään ScanDisk (vanhemmissa Windows- ja DOS-versioissa chkdsk).

Ongelmat
--------

fsck:n käytössä on useita ongelmia:

* vaatii useita käsittelykertoja tiedostojärjestelmälle eheyden varmistamiseksi
* voi johtaa tiedon häviämiseen mutta metadata on aina oikein
* vaatii yksityiskohtaista tietoa tiedostojärjestelmän toiminnasta, joka tekee fsck:n ylläpitämisestä ja toteuttamisesta vaikeaa
* useiden käsittelykertojen johdosta fsck:n suorittaminen on erittäin hidasta

Lähteet
-------

1. ↑  Chris Hoffman: What Is the lost+found Folder on Linux and macOS? *How-To Geek*. Viitattu 8.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Journaling (PDF) *eecs.harvard.edu*. Viitattu 29.5.2019. (englanniksi)