recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pitkät hiukset uimarilla ovat haitaksi. Pitkät hiukset tyypillisesti pään takana uimalakin alla. 
**Uimalakki** on uinnissa käytettävä päähine. Yleisimpiä materiaaleja ovat silikoni ja lateksi. On myös kankaasta ja elastaanista valmistettuja uimalakkeja. Uimalakkia käytetään useista syistä. Eri materiaaleista valmistettuja uimalakkeja käytetään eri tarkoituksiin. Kaikille uimalakeille yhteistä on hiusten peittäminen. 

Erilaisilla uimareilla on eri syitä käyttää uimalakkia. Uimalakin käytöllä pyritään helpottamaan tai nopeuttamaan uintia. Myös hiusten suojaus on merkittävä syy. Uimalakin käytöllä on paljon hyötyjä ja ei juurikaan haittoja. 

Hiukset ja korvat aiheuttavat uidessa vastusta. Tämä on yleensä haitallista etenkin kilpauinnissa. Uimalakki pitää hiukset paikallaan ja tekee päästä virtaviivaisemman. Tästä syystä melkein kaikki kilpauimarit käyttävät uimalakkia.

Uima-altaiden kloorivesi ja merten suolainen vesi vahingoittavat hiuksia. Hiukset ovat uinnin jälkeen kuivat ja takkuiset. Etenkin värjätyissä ja vaaleissa hiuksissa vaikutus näkyy nopeasti. Vaaleat hiukset voivat muuttua vihertäviksi kloorivedessä usein uidessa. Uimalakki suojaa hiuksia näiltä vaikutuksilta tehokkaitten.

Kilpauintiin tarkoitettu uimalakki on suunniteltu erittäin sileäksi. Myös korvat ja uimalasit ovat uimalakin alla veden vastuksen vähentämiseksi.
Uimalakki estää etenkin pitkiä hiuksia tulemasta naamalle uidessa. Hiukset pysyvät paikoillaan uimalakin alla ja tekevät uinnista helpompaa. Uimalakki estää hiusten irtoamisen uima-altaaseen. Irronneet hiukset tukkivat uima-altaiden vedensuodattimia. Tästä syystä uimahallit ja kylpylät suosittelevat uimalakin käyttöä. Joissain uimahalleissa uimalakin käyttö voi olla pakollista, koska se helpottaa huomattavasti allasvesien puhtaanapitoa.

Lapsilla uimalakkia käytetään yleensä korvien suojaukseen. Pelkästään uimalakilla korvien suojaaminen on hankalaa. Yleensä uimalakkia käytetään pitämään korvatulpat paikoillaan. Yleensä korvat suojataan korvien putkituksen jälkeen mutta korvatulppien ja uimalakin käytöllä voidaan ehkäistä korvatulehduksia.

Uimalakin monien hyötyjen vuoksi monet uimaseurat ja uimakoulut suosittelevat tai edellyttävät jäseniltään uimalakin käyttöä. Uimaseuroilla on yleensä seuran nimellä ja logolla painatettuja uimalakkeja. Kyseisiä uimalakkeja käytetään esimerkiksi uintikisoissa. Näin oman seuran uimarit on helpompi tunnistaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Korvien putkitus *Seppälääkärit*.  30.1.2020. Viitattu 22.6.2020.
2. ↑  Vanhempien tietopaketti Riihimäen Uimaseura ry. Viitattu 22.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uimalakki** Wikimedia Commonsissa
**Bushmaster II** Mk44 on M242 Bushmaster -tykistä kehitetty konetykki. Huomattavin ero suhteessa edeltäjäänsä on kaliiperin kasvaminen 25:stä millimetristä 30:een. Lisäksi Mk44:ssä aseen putki on kromattu sen kestoiän pidentämiseksi. Tykkimalli on käytössä muun muassa ruotsalaisen CV90:n Norjaan, Suomeen ja Sveitsiin hankituissa versioissa.

Yhdysvaltain ilmavoimat suunnitteli Bushmaster II:en korvaavan vuodesta 2007 lähtien aiemmin sen AC-130U Spooky -koneissa käyttämät 20 mm ja 40 mm konetykit mutta se peruttiin.

Käyttäjävaltiot
---------------

* Brasilia

VBTP-MR -miehistönkuljetusajoneuvo
Amazonas-luokan korvetti
* Japani

Hateruma-luokka
* Norja

CV90-rynnäkköpanssarivaunu
* Portugali

Pandur II -miehistönkuljetusajoneuvo
* Puola

KTO Rosomak-miehistönkuljetusajoneuvo
* Singapore

Bionix II -rynnäkköpanssarivaunu
* Suomi

CV90-rynnäkköpanssarivaunu
* Sveitsi

CV90-rynnäkköpanssarivaunu
* Tšekki

Pandur II -miehistönkuljetusajoneuvo
* Yhdistynyt kuningaskunta

Tyyppi 23 -fregatti
* Yhdysvallat

San Antonio -luokka
LCS-luokka
Lockheed AC-130J Ghostrider

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bushmaster II** Wikimedia Commonsissa
Musiikinopettaja Greta Dahlström vuonna 1966.
**Sofia Margareta (Greta) Dahlström** (o.s. **Stenbäck**; 21. elokuuta 1887 Tyrvää – 23. maaliskuuta 1978 Turku) oli suomalainen musiikinopettaja ja säveltäjä.

Greta Dahlström opiskeli Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1903–1907 ja työskenteli sen jälkeen musiikinopettajana Helsingissä ja Turussa. Hän osallistui Turunmaan musiikkielämään muun muassa kuoronjohtajana sekä keräsi ja sovitti kansansävelmiä Otto Anderssonin avustajana (*Finlands svenska folkdiktning*). Dahlström on säveltänyt sekä yksinlauluja että kuorolauluja.

Greta Dahlberg avioitui vuonna 1925 historioitsija Svante Dahlströmin kanssa. Heille syntyi kolme lasta, joista nuorin on musiikintutkija Fabian Dahlström.

Lähteet
-------

1. ↑  Dahlström, Greta hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 1*, s. 671. Helsinki 1976. ISBN 951-1-02381-0
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 97. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Linjama-Mannermaa, Sanna: / Dahlström, Greta (1887–1978). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  30.3.2021. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Vaihtolajittelu** (engl. *exchange sort*, ei kuitenkaan sama kuin *bubble sort*) on tietojenkäsittelytieteessä tehoton, mutta yksinkertainen lajittelualgoritmi. Sen asymptoottinen suoritusaika on *O*(*n*2).

Algoritmi
---------

Vaihtojärjestäminen voidaan ilmaista seuraavasti:

* Verrataan ensimmäistä alkiota yksi kerrallaan kaikkiin sen jälkeen tuleviin alkioihin ja vaihdetaan alkiot, jos ne ovat väärässä järjestyksessä.
* Nyt ensimmäisenä on kaikkein pienin alkio.
* Tehdään sama toiselle alkiolle, kolmannelle alkiolle...
* Kun toiseksi viimeinen on saatu käsiteltyä, koko taulukko on järjestyksessä.

```
T: taulukko
first: ensimmäinen lajiteltava indeksi
last: viimeinen lajiteltava indeksi

**for** i := first **to** last – 1
    **for** j := i + 1 **to** last
        **if** T[i] > T[j]
            vaihda T[i] <–> T[j]
```

Ulomman silmukan invariantti on:

* *T*[*first*] ... *T*[*i*] on järjestyksessä
* *T*[*i*–1] ≤ *T*[*i*] ... *T*[*last*], kun *i* > 0

Sisemmän silmukan invariantti on:

* *T*[*i*] ≤ *T*[*i*+1] ... *T*[*j*–1], kun *j* > *i* + 1

Esimerkkitoteutus C-kielellä
----------------------------

```
void exchangesort(void \*tab, int ts, int vs, int (\*cmp)(void \*a, void \*b))
{
 int i;
 int j;
 char \*ctab;

 if (tab != NULL && ts > 1 && vs > 0)
 {
 i = -1;
 ctab = (char \*)tab;
 while (++i < ts - 1)
 {
 j = i;
 while (++j < ts)
 if ((\*cmp)(ctab + i \* vs, ctab + j \* vs) > 0)
 swap(ctab + i \* vs, ctab + j \* vs, vs);
 }
 }
}

void swap(void \*a, void \*b, int vs)
{
 register char c;
 register int i;

 if (a != b)
 {
 i = -1;
 while (++i < vs)
 {
 c = \*((char \*)a + i);
 \*((char \*)a + i) = \*((char \*)b + i);
 \*((char \*)b + i) = c;
 }
 }
}

```

Katso myös
----------

### Algoritmeista

* Asymptoottinen suoritusaika
* Lajittelualgoritmi

### Muita lajittelualgoritmeja

* Kuplalajittelu (perinteinen tehoton mutta helppo lajittelualgoritmi)
* Valintalajittelu (hyvin samanlainen periaate)
* Lisäyslajittelu (yksinkertainen ja todella nopea, jos lajiteltavaa on vähän)
* Pikalajittelu (asymptoottisesti keskimäärin tehokkaampi)
* Lomituslajittelu (pahimmassakin tapauksessa asymptoottisesti tehokkaampi)

Lähteet
-------

* Arto Wikla: Ohjelmoinnin perusteita Java-kielellä: 2.8 Taulukko-olioista
* Opetusmateriaalia, jossa lasketaan vaihtolajittelun asymptoottinen suoritusaika (Arkistoitu – Internet Archive)
**Willy Aubameyang** (s. 16. helmikuuta 1987 Pariisi, Ranska) on ranskalais-gabonilainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä ja keskikentällä pelannut Aubameyang on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa, Belgiassa, Skotlannissa ja Ranskassa.

Ura
---

Aubameyang aloitteli jalkapalloilun Italiassa AC Milanin junioreissa ja oli hetken aikaa kirjoilla joukkueen edustuksessa. Peliajattomuuden myötä hänet lainattiin kaudeksi 2008–2009 US Avellinoon. Seuraavalla kaudella Aubameyang pelasi lainalla Belgiassa Eupenissa. Kauden päätteeksi hänet lainattiin uudemman kerran tällä kertaa Monzaan, jossa Aubameyang pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin. Kauden jälkeen Milan purki Aubameyangin sopimuksen.

Tammikuussa 2011 Aubameyang siirtyi Kilmarnockiin pysyvällä siirrolla. Hän pelasi puolen vuoden aikana kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Kesällä 2012 Aubameyang siirtyi pelaamaan Gaboniin FC Sapinsin riveihin.

Maajoukkueura
-------------

Aubameyang on pelannut Gabonin maajoukkueessa vuodesta 2009 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa Gabon jäi alkulohkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  UFFICIALE: Avellino, dal Milan arriva Aubameyang *tuttomercatoweb* 27.8.2008 Viitattu 18.6.2010 (italiaksi)
2. ↑  UFFICIALE: Aubameyang prestato al Kas Eupen *tuttomercatoweb* 31.8.2009 Viitattu 18.6.2010 (italiaksi)
3. ↑  Milan midfielder Willy Aubameyang joins Kilmarnock *BBC* 26.1.2011 Viitattu 2.2.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams (englanniksi)

  

Gabonin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Ovono |
2 Ambourouet |
3 Copa |
4 Nguéma Obame |
5 Ecuele Manga |
6 Akouassaga |
7 N'Guéma |
8 Cousin |
9 P-E. Aubameyang |
10 Djissikadie |
11 Mouloungui |
12 Aubameyang |
13 Mbanangoyé |
14 Kessany |
15 A. Do Marcolino |
16 Nguéma Békalé |
17 Apanga |
18 Moubamba |
19 Moundounga |
20 F. Do Marcolino |
21 Issiémou |
22 Moto |
23 Méyé |
Valmentaja Giresse
**Vaihtomatto** on säännöllisesti vaihdettava kynnys- tai eteismatto, jonka tarkoituksena on pysäyttää kiinteistöihin sisään tulevaa likaa. Vaihtomattopalvelua tarjoava yritys omistaa matot ja käy säännöllisesti vaihtamassa maton puhtaaseen. Likaiset matot pesetetään yrityksen tai sen alihankkijan pesulassa.

Tehtyjen tutkimusten mukaan vaihtomattojen käyttö säästää 44 % siivousajassa ja 14 % kiinteistönhoidon kokonaiskustannuksissa. Vaihtomatto ei kuitenkaan poista siivoustarvetta, vaan pitää kiinteistön tilat puhtaampina niinä aikoina, kun siivousta ei aktiivisesti tehdä. Tämän vuoksi useat siivousliikkeet välittävät vaihtomattopalvelua osana palvelupakettiaan.

Erilaiset vaihtomattotyypit
---------------------------

Markkinoilla olevia vaihtomattoja on olemassa neljää eri tyyppiä, joiden ominaisuudet vaihtelevat suuresti toisiinsa nähden.*selvennä* Nämä tyypit ovat mikropuuvillamatot, supermatot, logomatot sekä nailonmatot. Merkittävin ero näissä matoissa on se, kuinka ne pysäyttävät erityyppistä likaa.

Mikropuuvillamatto
------------------

Mikropuuvillamatto on tarkoitettu ensisijaisesti pysäyttämään kosteaa likaa sekä kyllästyskäsiteltynä pölyä. Mikropuuvillamaton kosteuden pysäytyskyky perustuu puuvillaan, joka luonnonkuituna imee erinomaisesti kosteutta. Tekokuitujen tarkoituksena tässä mattotyypissä on parantaa maton kuivumista ja siten sen tehokasta kosteudenpysäytyskykyä. Pölynsidontakyvyn lisäksi kyllästyskäsittely parantaa kosteudenimentäkykyä.

Supermatto
----------

Supermatolla tarkoitetaan mattotyyppiä, joka on erityisen hyvä pysäyttämään kiinteää likaa (hiekka, suola, sora). Oikeaan paikkaan asetettuna mattotyyppi on tehokas lianpysäyttäjä. Kostean lian ja pölyn pysäyttäjän mattotyyppi on kuitenkin keskitasoa.

Logomatto
---------

Logomatolla tarkoitetaan nailonmattoa, johon voidaan tehdä asiakkaan haluama kuva tai teksti. Tätä mattoa käytetään pääsääntöisesti imagon kohottamiseen ja sen lianpysäytyskyky on usein toissijainen valintaperuste.

Nailonmatto
-----------

Nailonmatto on ehdottomasti yleisimmin Suomessa käytetty vaihtomattotyyppi. Sen suosio ei perustu niinkään vaihtomattotyypin hyviin lianpysäytyskykyihin, vaan mattotyypin edulliseen yksikköhintaan. Lianpysäytyskyvyltään se on enintään huonoa keskitasoa.

Lähteet
-------

* Kumpula, Paula & Säärelä, Sari: *Tekstiilihuoltoalan työturvallisuus pesuprosessin eri vaiheissa*, s. 21. Helsinki: Työturvallisuuskeskus, tekstiilihuoltoalan työalatoimikunta. ISBN 978-951-810-350-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.7.2016). [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Busat** ovat mandelaista kieltä puhuva kansa Beninin koillisosassa ja Nigerian luoteisosassa Kwaran ja Sokoton osavaltioissa. Heitä on noin 60 000 Nigeriassa ja 50 000 Beninissä.

Busat ovat kulttuuriltaan lähellä barboja, joiden kanssa he muodostivat historiallisen Bariban valtakunnan. Nigeriassa monet puhuvat hausaa. Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, durra, hirssi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan riisiä, maapähkinää, puuvillaa ja papuja. Karjanhoidon tuotteita vaihdetaan alistetussa asemassa olevilta fulbeilta.

Busat asuvat pienissä harvaan sijaitsevissa kylissä. Pyöreät asumukset ovat vähitellen muuttuneet neliskulmaisiksi. Suurperheet muodostavat kastiryhmiä. Totemistiset sukuryhmät ovat suurelta osin hajonneet. Suuri osa busista harjoittaa perinteistä uskontoa. Nigeriassa puolet ja Beninissä kolmasosa on sunnimuslimeja. Lisäksi on jonkin verran kristittyjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 117. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
2. ↑  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 119. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
*Tämä artikkeli käsittelee ohjelmistokehitysmenetelmistöä. Katso muita merkityksiä Hermes (täsmennyssivu).*
**HERMES** on ohjelmistokehitysmenetelmistö joka alkujaan pohjautuu V-malliin. HERMES on vaihepohjainen menetelmä jossa osa vaiheista voidaan toistaa. Sitä voi muokata tarpeiden mukaan PowerUser-työkalulla. Osa-mallit kuvaavat toimintojen päällekkäiset vaiheet. HERMES on tulos-suuntautunut ja tarjoaa näkymiä rooleista ja proseduureista.

Esittely
--------

HERMES on Sveitsin hallituksen kehittämä ohjelmistokehitysmenetelmistö. Se kehitettiin Englannin ja Saksan hallitusten esimerkkien rohkaisemana. HERMES on ollut käytössä yli 30 vuotta ja pohjautuu saksalaiseen V-malliin. "HERMES, projektien johtaminen IT-alalla" on Sveitsin liittoneuvoston hallinnon avoin standardi. RUP:n integroiminen HERMES:iin on työn alla. Täydellinen dokumentaatio on saatavilla Internetistä ja se löytyy myös HERMES PowerUser-työkalusta.

Projektinohjausmenetelmänä HERMES on ollut käytössä jo vuodesta 1975 (laajoja muutoksia vuosina 1986 ja 1995) Sveitsin julkisessa hallinnossa sekä lukuisissa yrityksissä. HERMES:in sisältö on rakennettu siten, että viittauksia liittovaltion hallinnon ympäristöön on vältetty niin paljon kuin mahdollista.

Komponentit
-----------

* Käsikirja
* PowerUser, Eclipe
* Tuki ja yksityiskohtaiset vaatimusmäärittelyt tuloksista, vaiheista, aktiviteeteista ja roolivastuista
* HERMES kotisivut
* Uutislehti (saksaksi ja ranskaksi)

Viisi keskeistä osa-mallia
--------------------------

* Projektinhallinta
* Laadunvarmistus
* Tuotteenhallinta
* Riskienhallinta
* Markkinointi

Aiheesta muualla
----------------

* HERMES-menetelmän kotisivut ja portaali HERMES-resursseihin.
East Base Stoningtoninsaarella
**Stoningtonin saari** on kalliosaari, joka sijaitsee Margueritenlahdella Etelämantereella. Saari on 750 metriä pitkä ja 370 metriä leveä. Se on ollut aiemmin yhdistyneenä kinostuneella lumella mantereen puolella olevaan jäätikköön. Stoningtonin naapurisaaria ovat muun muassa Neny-saari ja Karhusaari.

Stoningtonin saari valittiin yhdysvaltalaisen United Service -retkikunnan itäiseksi tukikohdaksi tutkimusretkellä 1939–1941. Se sai nimensä connecticutilaisen Stoningtonin sataman mukaan. Stonington oli vuonna 1820 Etelämantereelle purhehtineen aluksen kotisatama. Tukikohtaa käytti myös British Antarctic Survey. Tukikohta oli käytössä helmikuuhun 1975 ja kunnostettiin uudelleen käyttöön 1992. Tukikohdan rakennukset ovat suojeltuja Antarktiksen sopimuksen nojalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Parfit, Michael (March 1993). "Reclaiming a Lost Antarctic Base". *National Geographic* **183** (3): 110–126.
2. ↑  Stonington Island - Antarctic Historic Site and Monument British Antarctic Survey, Natural Environmental Research Council.  Arkistoitu 23.12.2010. Viitattu 3.4.2016.
3. ↑  Stonehouse, Bernard (2002). *Encyclopedia of Antarctica and the Southern Oceans*. John Wiley and Sons. ISBN 0-471-98665-8.
**Petra Gössi** (s. 12. tammikuuta 1976) on sveitsiläinen poliitikko ja Sveitsin liberaalipuolueen puheenjohtaja.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Gössi syntyi vuonna 1976 saksankielisessä Luzernissa. Hänen äitinsä on tosin kotoisin Ticinosta, minkä vuoksi Gössi puhuu myös erittäin sujuvaa italiaa. Lisäksi hän on opiskellut ranskaa..

Vaikka Gössi onkin syntynyt Luzernissa, hän kasvoi ja kävi koulua Küssnachtissä. Lukiosta hän valmistui vuonna 1996. Vuonna 2002 hän valmistui Bernin yliopistosta oikeustieteiden maisteri. Ammatiltaan hän on juristi.

Poliittinen ura
---------------

Gössi valittiin vuonna 2004 Schwyzin kanttoonin parlamenttiin, jossa hän toimi aina vuoteen 2011 asti. Vuodesta 2012 Gössi toimi puolueensa Schwyzin osaston puheenjohtajana..

Vuoden 2011 vaaleissa Gössi nousi Sveitsin kansallisneuvostoon Schwyzin kantonin edustajana.

Liberaalipuolueen puheenjohtajaksi Gössi valittiin huhtikuussa 2016. Hän oli ainoa ehdokas..

Lähteet
-------

1. ↑  Aschwanden, Erich: Petra Gössi - eine geländegängige Freisinnige *Neue Zürcher Zeitung*.  4.2.2016. Viitattu 24.4.2020. (saksaksi)
2. ↑  Person  2020. Petra Gössi. Viitattu 24.4.2020. (saksaksi)
3. 1 2  Petra Gössi  2020. Das Schweizer Parlament. Viitattu 24.4.2020. (saksaksi)
4. ↑  Petra Gössi kandidiert fürs FDP-Präsidium *Blick!*.  9.10.2018. Viitattu 24.4.2020. (saksaksi)
5. ↑  Petra Gössi, nuova presidente dei liberali radicali *swissinfo.ch*.  18.4.2016. Viitattu 24.4.2020. (italiaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**HEF-polttoaine** (lyhenne sanoista **high energy fuel**, myös **Zip fuel**) oli joukko korkeaenergisiä lisäaineita sisältäneitä lentopolttoaineita, joita kehitettiin 1950-luvun alulta alkaen silloisten lentopolttoaineden korkeaenergiatiheydellisiksi korvaajiksi. HEF-polttoaineita suunniteltiin käytettäväksi muun muassa tuolloin kehitteillä olleessa strategisessa XB-70 Valkyrie -pommikoneessa, XF-108 Rapier -hävittäjässä, sekä Bomarc-ilmatorjuntaohjuksessa. Polttoaineet osoittautuivat epäkäytännöllisiksi koekäytöissä, minkä seurauksena niiden kehityksestä luovuttiin vuonna 1959.

Historia
--------

Boraanien käyttöä lentopolttoaineiden lisäaineena lähdettiin tutkimaan vuonna 1952 Yhdysvaltain laivaston ilmailuviraston (engl. *Bureau of Aeronautics*) projekti Zip:in puitteissa. Zip-projekti jatkoi aiemman Hermes-projektin jalanjäljissä kehittäen korkeaenergisiä boraanipohjaisia suihkumoottoreissa käytettäväksi suunniteltuja lentopolttoaineita. Korkeaenergisten polttoaineiden tavoitteena oli kasvattaa ydinpommien pudottamiseen käytettyjen strategisten pommikoneiden kantamaa. Zip-projekti tarjosi useiden miljoonien dollarien arvoiset sopimukset projektin pääurakoitsijoille Olin Mathieson Chemical Corporationille ja Callery Chemical Co:lle, minkä lisäksi vuosikymmenen kestäneeseen projektiin osallistui useita muita teollisuusorganisaatioita.

Huomattavasti paisunut Zip-projekti jakautui vuonna 1956, kun Olin Mathiesonin HEF-polttoaineiden parissa tehty työ siirtyi ilmavoimien valvontaan ja Calleryn Super-polttoaineiden kehitys siirtyi laivaston ilmailuviraston valvontaan.

Lähteet
-------

* Clark, John: *Ignition! An Informal History of Liquid Rocket Propellants*. New Brunswick, New Jersey: Rutgers University Press, 1972. ISBN 0-8135-0725-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Clark 1972, s. 122
**Árakaksen Neitsyt Marian kirkko** (kreik. Παναγία του Άρακα, *Panagía tou Áraka*) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Lagouderán kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Neitsyt Maria Voitontuoja (*Panagia Nikopoios*) -ikoni.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (*Panagía Arakiótissa*). Se on rakennettu 1100-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Nimi *Árakas* saattaa viitata alueella kasvaneisiin herneisiin (*arakás*). Luostarin toiminta jatkui 1800-luvun alkupuolelle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee Lagouderán ja Sarántin kylien välillä. Se on yksilaivainen ja ollut varustettu kupolilla. Nykyisin sen päällä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Pääosa kirkon seinämaalauksista on Komnenosten ajalta noin vuodelta 1192, ja ne on tehnyt Theodoros Apseudes. Osa maalauksista on jo tätä varhaisempia. Kaksikerroksisesta luostarirakennuksesta on säilynyt joitakin raunioita kirkon lähellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Painted Churches in the Troodos Region UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 23.5.2018.
2. 1 2  Church of Panagia (Our Lady) tou Arakos, Lagoudera Department of Antiquities. Viitattu 23.5.2018.
3. 1 2  Panagia tou Araka church *Visit Cyprus*.  Arkistoitu 30.5.2018. Viitattu 23.5.2018.
4. ↑  Ιερά Μονή Παναγίας του Άρακα στα Λαγουδερά Ιερά Μητρόπολις Μόρφου.  Arkistoitu 11.5.2018. Viitattu 23.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Árakaksen Neitsyt Marian kirkko** Wikimedia Commonsissa
Alttari malesiankiinalaisessa kodissa. Suitsukkeet ovat kutsu esivanhemmille ottaa ruokauhri.
**Vainajainpalvonta** eli *manismi* (lat. *manes*, vainajahenget) tarkoittaa vainajille määrätavoin, esimerkiksi uhraamalla osoitettua uskonnollista kunnioitusta, joka perustuu käsitykseen vainajan kyvystä vaikuttaa jälkeen jääneiden elämään.

Vainajainpalvonta on etenkin luonnonuskonnoissa yleinen käsitys, jonka mukaan esi-isien henget liikkuvat kuolemansa jälkeen maan päällä. Myös šintolaisuudessa on manismin piirteitä.

Kuoltuaan ihmisestä tulee henki, joka liittyy esi-isiensä seuraan. Esi-isät on pidettävä tyytyväisenä, eikä heitä saa saattaa häpeään, sillä muuten he voivat kostaa, jonka seurauksena voi olla sairaus tai onnettomuus. Esi-isät ovat aktiivisina vaikuttamassa uskonnollisen yhteisön tapahtumiin.

Tärkeää vainajainpalvonnassa on esi-isien ja perinteiden kunnioitus. Manistisissa uskonnoissa on tarkat hautausrituaalit ja vainajien juhlat. Esi-isät usein pidetään tyytyväisinä uhrilahjoilla.

Perinteisesti perheen vanhin lapsi jatkaa esi-isien palvontaa, ja lapsettomuutta pidetäänkin luonnonuskontojen parissa suurena onnettomuutena, sillä silloin kukaan ei ole enää palvelemassa suvun esi-isiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nurmi, Timo: *Gummeruksen suuri suomen kielen sanakirja*. 3. tarkistettu ja päivitetty painos. Helsinki: Gummerus, 2004. ISBN 951-20-6541-X.   
*Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. 1 2 3 4  Tiimonen, Soili: *Uskonto: Lukion kertauskirja*. Porvoo Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-29836-0.
**Rantaokasirkka** (*Tetrix subulata*) on toinen kahdesta Suomessa yleisenä tavattavista okasirkkalajeista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rantaokasirkka on pieni, ruskea hyönteislaji, jonka ruumiinrakenne antaa eläimestä hoikan vaikutelman. Okasirkoille tunnusomaiseen tapaan keskiruumiin selkäpuoli ulottuu takaruumiin päälle ja rantaokasirkalla tyypillisesti selvästi takaruumiin kärkeä pitemmälle. Etusiivet ovat surkastuneet, mutta takasiivet ovat pitkät ja ulottuvat vähintään keskiruumiin muodostaman lipan kärkeen, usein hieman pitemmällekin. Lajista tavataan joskus paljonkin yksilöitä, joiden selkä ja siivet ulottuvat vain likimain takaruumiin kärjen tasalle, mikä vaikeuttaa lajinmääritystä. Selkä on kuitenkin aina tasainen, eikä siinä ole selvää keskiharjannetta, vaan sen korkeus vastaa etusiiven korkeutta. Myös otsa on silmien väliseltä alueelta tasainen. Tuntosarvet ovat lyhyet ja melko paksut. Lajityypillisiä tuntomerkkejä liittyy myös takimmaisten jalkojen nilkkoihin. Väritys vaihtelee yksilöittäin laajasti ruskean eri sävyissä ja osa yksilöistä voi olla myös kirjavia. Ruumiin pituus on 8–16 mm.

Levinneisyys
------------

Rantaokasirkan levinneisyys kattaa lähes koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta ja jatkuu idässä Kiinaan saakka. Lajia tavataan myös osassa Kanadaa sekä Alaskassa. Suomessa se on yleinen maan etelä- ja keskiosissa mutta harvinaistuu pohjoista kohti. Levinneisyyden pohjoisraja lienee Etelä-Lapissa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Nimensä mukaisesti rantaokasirkka suosii kosteita, mutta avoimia elinympäristöjä. Tavallisimmin se elää avovesien kuten järvien, jokien tai lampien rannoilla. Soilla laji ei kuitenkaan viihdy. Laji kykenee lentämään, hyppimään ja uimaan, ja paetessaan se saattaa jopa sukeltaa ja edetä kävellen veden pohjaa pitkin. Lentotaitonsa ansiosta rantaokasirkka leviää tehokkaasti uusille sopiville elinpaikoille.

Kuten muutkaan okasirkat, myöskään rantaokasirkka ei tuota ääntä. Se syö kasveja, sammalia ja jäkäliä. Talvehtii aikuisena.

Uros (♂)

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Rantaokasirkka – *Tetrix subulata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2 3 4  Sami Karjalainen: Suomen heinäsirkat ja hepokatit. Tammi 2009. ISBN 978-951-31-4483-8 s. 96–99
3. ↑
4. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Orthoptera Species File Online (englanniksi)
* BugGuide.net (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q738790
* Wikispecies: Tetrix subulata
* BioLib: 202
* BOLD: 208618
* BugGuide: 51823
* CoL: 7C4BK
* EoL: 865024
* EPPO: TETXSU
* EUNIS: 255966
* Fauna Europaea: 402282
* Fauna Europaea (new): 5bc8fa55-7e36-4fe3-bc25-e4cd57d57cf0
* GBIF: 1681124
* iNaturalist: 129129
* IRMNG: 10348583
* ITIS: 658916
* NatureServe: 2.114361
* NBN: NBNSYS0000006832
* NCBI: 288127
* Orthoptera Species File: 1102541

 |

 |
**Ápteran linna** (kreik. Κάστρο Απτέρων, *Kástro Aptéron*), myös *Ápteran linnoitus* (Φρούριο Απτέρων, *Froúrio Aptéron*), *Ápteran torni* (Κούλες Απτέρας, *Koúles Aptéras*) ja *Soúmpasiksen torni* (Κούλες Σούμπαση, *Koúles Soúmpasi*), on linna Ápteran kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa.

Ápteran linna.
Linna rakennettiin osmanivallan aikana vuosina 1867–1868 eli heti Kreetan vuoden 1866 kansannousun jälkeen. Sen rakennutti Kreetaa tuolloin hallinnut Hüseyin Avni pašša. Linnan tarkoitus oli vartioida Apokóronaksen laaksoa, joka on tärkeä kulkutie idästä Chanián suuntaan, sekä tukea läheistä Izzeddinin linnoitusta. Osmanivallan päätyttyä linna toimi Megála Choráfian eli nykyisen Ápteran kylän kouluna.

Linna sijaitsee antiikin Apteran arkeologisen alueen ja Itzedínin linnoituksen välissä lähellä Soúdanlahden rantaa, noin 12 kilometriä itään Chaniásta. Se on rakennettu kukkulalle noin 170 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Linna on pohjakaavaltaan Π-kirjaimen muotoinen ja avoin pohjoissivultaan, ja siinä on kaksi pyöreää tornia, toinen kaakkois- ja toinen lounaiskulmassa. Keskellä on keskuspiha. Pääportti on itäsivulla. Rakennus on säilynyt hyvin sen melko nuoren iän vuoksi sekä siksi, ettei sitä ole juuri käytetty suurissa taisteluissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Φρούριο Απτέρων *Καστρολόγος*. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3  Κουλές Απτέρας *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ápteran linna** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee keisarillisen Japanin laivaston risteilijää. Ensimmäisessä maailmansodassa palvelleesta risteilijästä on erillinen artikkeli.*

**Tone** (jap. 利根 重巡洋艦) oli keisarillisen Japanin laivaston Tone-luokan raskas risteilijä. Alus valmistui vuonna 1938 ja se palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tone-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin vuoden 1932 hankinnoissa Mitsubishin telakalta Nagasakista, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1937 ja valmistui 20. marraskuuta 1938.

Palvelus
--------

Vuoden 1941 lopulla *Tone* muodosti sisaraluksensa *Chikuman* kanssa 8. risteilijäviirikön, joka otti 7. joulukuuta osaa hyökkäykseen Pearl Harboriin. Alus osallistui viirikön mukana hyökkäykseen Wakelle ja saaren kukistuttua palasi Kuren laivastotukikohtaan.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Kolyadko, Nick: Tone class  2010. Midway1942.org. Viitattu 23.2.2013. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese cruiser Tone (1937) 

Tone-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Tone* - *Chikuma* |
| Edeltäjä: Mogami-luokka – Seuraaja: Ibuki-luokka |
**Kora Sikyonlainen** (m.kreik. Κόρα, lat. *Cora*), joissakin versioissa **Kallirrhoe** (m.kreik. Καλλιῤῥόη, *Kallirrhoē*, lat. *Callirrhoe*), oli antiikin kreikkalainen savenvalaja ja kuvanveistäjä Butadeen tytär, joka esitettiin antiikissa piirustustaiteen keksijänä. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi Korintissa, ja hänet on sijoitettu arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 650 eaa.

Butadeesta ja Korasta kerrottiin myyttiä tai tarua, jolla antiikin aikana selitettiin piirustuksen, maalauksen tai kuvanveiston syntyä. Myyttiä on kuvattu eri versioin ja tavoin eri aikoina, ja sen nimeksi mainitaan esimerkiksi "Kuvaamataiteen alkuperä", "Maalaustaiteen alkuperä" tai "Piirustuksen alkuperä". Antiikista se tunnetaan parhaiten Plinius vanhemman kertomana.

Tarun mukaan Kora oli rakastunut isänsä Butadeen oppipoikaan. Kun rakastetun oli tarkoitus päättää opiskelunsa ja lähteä pois, Kora piirsi hänen kasvojensa varjon ääriviivan seinälle. Valon lähteenä oli eri versioissa kynttilä, lamppu tai aurinko. Butades teki piirustuksesta reliefin ja poltti sen kovaksi keramiikkauunissa. Näin tytär saattoi säilyttää kuvan rakastetustaan. Reliefi oli tallessa nymfaionissa Korintissa aina siihen saakka, kunnes Mummius tuhosi kaupungin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Butades", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Kora Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art, Brooklyn Museum. Viitattu 10.2.2020.
3. ↑  Martin Calder: The Origin of Drawing *Encounters with the Other: A Journey to the Limits of Language Through Works by Rousseau, Defoe, Prévost and Graffigny*.  2003. Rodopi. Viitattu 1.11.2015. (englanniksi)
4. 1 2  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 35.12.
**Jimi Koskinen** (s. 6. huhtikuuta 1988) on suomalainen koripalloilija, joka on urallaan edustanut Namika Lahtea, Kauhajoen Karhua, Lahti Basketballia. Hän on myös urallaan pelannut nuorten maajoukkueessa.

Ura
---

Koskinen on Namika Lahden kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006-2007 hän oli mukana saavuttamassa hopeaa Korisliigassa kun Namika hävisi finaaleissa Espoon Hongalle. Koskinen oli mukana voittamassa Namikan kanssa Suomen-mestaruutta kaudella 2008–2009.

Koskinen siirtyi kaudeksi 2014–2015 Kauhajoen Karhuun, jossa joukkue ylsi neljännelle sijalle kauden päätteeksi hävittyään mestaruuteen asti rynnineelle Joensuun Katajalle välierissä ja KTP:lle pronssiottelussa. Kaudella 2015-2016 Koskinen palasi Lahteen edustamaan Lahti Basketballia miesten 1-B divisioonaan, jonka mestaruuden joukkue voitti kauden päätteeksi. Koskinen lopetti aktiiviuransa kauden 2015-2016 päätteeksi.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 2009
* SM-hopeaa 2007
* Miehet 1 B-divisioona mestaruus 2016

Lähteet
-------

1. 1 2  Jimi Koskinen Korisliiga.  Arkistoitu 12.8.2014. Viitattu 22.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)

Kauhajoen Karhu – 2015–2016 – Korisliiga
 Akpaso |
 Lehtoranta |
 Davis |
 Sarcévic |
 Troutman |
 Vanttaja |
 Weatherspoon |
 Kinnard |
Valmentaja Toiviainen
**Rantamerisiili** (*Psammechinus miliaris*) on Diadematoidea-lahkoon kuuluva pieni, vihertävä merisiili, joka elää Koillis-Atlantin rannikoilla.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rantamerisiilillä on litteä, vihertävä ruumis, jonka läpimitta on enintään 5 senttimetriä. Tukirangon pinnalla on runsaasti vihertäviä kalkkipiikkejä, joiden kärki on violetti. Niiden lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli *pedikellaarioita*, joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Pihtipiikkejä on runsaasti myös pientä suuaukkoa ympäröivissä paksuissa kalkkilevyissä.

Levinneisyys
------------

Rantamerisiili elää Koillis-Atlantissa vyöhykkeellä, joka ulottuu pohjoisessa Islannin rannikolle ja etelässä Marokkoon ja Azoreille. Sitä ei tavata Välimeressä eikä Grönlannin tai Pohjois-Amerikan rannikolla.

Elinympäristö
-------------

Nimensä mukaisesti rantamerisiili elää rantavyöhykkeellä, mutta yksittäisiä eläimiä on löydetty aina 100 metrin syvyydestä asti.

Lisääntyminen
-------------

Rantamerisiili voi risteytyä ruokamerisiilin (*Echinus esculentus*) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Shore Sea Urchin (Psammechinus miliaris) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 4.9.2012. Viitattu 11.8.2010. (englanniksi)
2. ↑  *Piikkinahkaiset*. Spectrum tietokeskus, 9. osa. Porvoo: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07248-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rantamerisiili** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q226135
* BOLD: 31378
* CoL: 4NBB9
* EoL: 599663
* EUNIS: 44319
* GBIF: 2278834
* iNaturalist: 210280
* IRMNG: 11014793
* ITIS: 157954
* NBN: NHMSYS0021054260
* NCBI: 7660
* SeaLifeBase: 50000
* uBio: 7187644
* WoRMS: 124319

 |

 |
Jean-Marie Koné (vasemmalla) ja John F. Kennedy Valkoisessa talossa vuonna 1961.
**Jean-Marie Koné** (5. lokakuuta 1913 Sikasso – 15. toukokuuta 1988 Abidjan) oli malilainen poliitikko.

Koné syntyi siirtomaahallinnon virkailijan kymmenlapsiseen perheeseen. Hän kävi koulua Sikassossa ja Bamakossa ja valmistui Dakarin William Ponty -koulusta vuonna 1935. Koné työskenteli opettajana ja rehtorina Gaossa, Koumandoussa, Loulounissa ja Bougounissa. Hän osallistui ammattiyhdistystoimintaan ja perusti Modibo Keïtan kanssa siirtomaavaltaa arvostelleen lehden *L’œil du Kénédougou* vuonna 1943.

Koné oli yksi Sudanin liiton perustajista ja sen politbyroon jäsen. Hän toimi Ranskan Sudanin ja sitä seuranneen Sudanin tasavallan hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1957–1959. Vuonna 1959 hänestä tuli oikeusministeri ja vuonna 1962 Malin taloussuunnitteluministeri.

Sudanin liiton maltilliseen siipeen kuulunut Koné joutui epäsuosioon Malin frangin devalvoinnin takia vuonna 1967 eikä häntä valittu politbyroon korvanneen vallankumouksen puolustuskomitean jäseneksi. Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen jälkeen hän toimi väliaikaisen hallituksen ulkoministerinä vuosina 1968–1969.

Lähteet
-------

* Sanankoua, Bintou: *La chute de Modibo Keïta*. Paris: Editions Chaka, 1990. ISBN 2-907768-09-3.

### Viitteet

1. ↑  Jean-Marie Koné *Munzinger*. Viitattu 13.6.2018.
2. 1 2  Jean-Marie Koné *Les hussards noirs des savoirs*. Viitattu 13.6.2018.
3. ↑  Sanankoua, s. 124.
4. 1 2 3  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 187–188. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0810856035.
5. ↑  Sanankoua, s. 48, 146.
**STS-Invest Oy** oli arvopapereihin erikoistunut pörssiyhtiö. Yhtiö oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1987–1991.

Yhtiö oli suomalaisen työväenliikkeen ensimmäinen pörssiyhtiö. Sen perusti suomalainen Sijoitus-Kantava Oy.

STS-Investin suurimmat omistajat vuonna 1990 olivat Työväen Opintorahasto, Nobiscum, Sijoitus-Kantava ja STS-Pankki.

STS-Invest fuusioitiin STS-Pankkiin samassa yhteydessä, kun STS-Pankki listautui pörssiin vuonna 1991. STS-Investin osakkeenomistajille järjestettiin vaihtotarjous, jossa osakkeet sai vaihtaa STS-Pankin osakkeisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Komulainen, Anitra: *Punapääoman linnake. Työväen osuustoiminnan dramaattiset vaiheet*, s. 153–154. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2021. ISBN 978-952-234-932-3.
2. 1 2  STS-Invest Oy *porssitieto.fi*. Viitattu 22.10.2021.
3. ↑  STS-Invest Oy *osakekirja.fi*. Viitattu 22.10.2021.
4. ↑  STS-Pankki pyrkii pörssiin ensi tammikuussa Tekniikkana suunnattu anti ja vaihtotarjous.  *Helsingin Sanomat*, 31.10.1990. Artikkelin verkkoversio.
Tonava-Dravan kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
BaranyaUnkari |
| Pinta-ala | 
497,5 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
Unkarin kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1996View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tonava-Dravan kansallispuisto** sijaisee Unkarissa Tonavan pääuoman ja sen sivujoen Dravan seudulla. Puiston alueella on Dravan suiston Unkarin alueella oleva osa kokonaisuudessaan eli alue ulottuu Slójoelta Unkarin etelärajalle. Puiston alueella on tulvatasankoja. Alueella on runsaasti kasveja ja hyönteisiä. Tonavan alajuoksulla esiintyy harvinaisia lintylajeja. Alueen vedet ovat kalojen suosimia kutupaikkoja. Puiston alueella kasvavia puulajeja ovat valkosalava, jalava, tammi, saarni, lehtokuusama ja viiniköynnös. Puistossa esiintyviä kukkakasveja on kirjopikarililja. Vesistössä esiintyviä kalalajeja ovat tonavanjokilohi, tsingeli, harjus ja harmaasampi. Puiston lintuja ovat pikkutiira, kalatiira ja pikkutylli. Alueella esiintyviin hyönteisiin kuuluvat vesiperhoset. Puiston alueeseen kuuluvat Gemencin kosteikkometsät, missä esiintyy mustahaikaroita ja merikotkia. Puiston alueella on myös Mohácsin muistomerkkipuisto, joka on muistomerkki Mohácsin sodalle, jonka unkarilaiset kävivät turkkilaisia vastaan 1526.

Lähteet
-------

1. ↑  Justin Kavanagh: "Duna-Dráva", *Pohjois- ja Itä-Euroopan kansallispuistot*, s. 200. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.
Jean-Paul Gaultier
**Jean-Paul Gaultier** (s. 24. huhtikuuta 1952 Arcueil, Val-de-Marne, Ranska) on ranskalainen muotisuunnittelija. Hänellä on hänen omaa nimeään kantava muotitalo, jonka tuotteisiin lukeutuvat niin haute couture, valmisvaatteet kuin myös parfyymit. Gaultier suunnittelee tällä hetkellä*milloin?* kokoelmia myös Hermès'n muotitalolle. Gaultier on myös usein työskennellyt yhteistyössä sukkahousuja tuottavan Wolfordin kanssa. Gaultier tunnetaan muotimaailmassa lempinimellä *enfant terrible* ("kauhukakara"), sillä hänen rajoja rikkovat luomuksensa poikkeavat usein täysin ajan trendeistä ja valtavirrasta. Hänet tunnetaan myös muun muassa poptähti Madonnan *Blonde Ambition* -konserttikiertueelle suunnittelemista puvuistaan, joista kuuluisin lienee "tötterönmuotoiset" rintaliivit.

Gaultierillä ei ole muotialan koulutusta, mutta hän aloitti uransa lähettämällä luonnoksiaan muotimaailmassa työskenteleville ihmisille jo varhaisessa iässä. Gaultier aloitti uransa vuonna 1970 työskentelemällä Pierre Cardinin muotitalossa. Vuonna 1976 hän julkaisi oman ensimmäisen kokoelmansa. Gaultierin kokoelmat ovat usein kiinnittäneet huomiota, ja Gaultieria pidetäänkin esimerkiksi miesten hameiden "popularisoijana".

Gaultier on myös luonut puvustuksia elokuviin kuten Pedro Almodóvarin *Kika*, Luc Bessonin *The Fifth Element – puuttuva tekijä*, Jean-Pierre Jeunet'n Kadonneiden lasten kaupunki (*La Cité des enfants perdus*) ja Peter Greenawayn *Kokki, varas, vaimo ja rakastaja*. Gaultier suunnitteli puvustuksen myös Madonnan *Confessions*-kiertueelle vuonna 2006 sekä useat muusikko Marilyn Mansonin esiintymispuvut. 

Gaultierin lanseeraamat hajuvedet ovat suosittuja. Ensimmäisen tuoksunsa, naisille suunnatun *Classiquen*, hän julkaisi vuonna 1993, jota seurasi miehille suunnattu *Le Mâle*. Muita tuoksuja ovat *Fragile* ja *Gaultier2*.

Suomalaisista malleista Ninja Sarasalo on työskennellyt Gaultierille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppo Zetterberg (toim. suomalainen laitos) Muutosten vuosisata 8. Alkuteos Power, Wealth & Powerty, The Family, Science, The Arts, Passing Parade. WSOY, Porvoo–Helsinki–Juva, s. 261.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-Paul Gaultier**.
* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Väikene Kõrbjärv** (myös *Väike Kõrbjärv, Ülemäe järv*) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Uue-Saalusen ja Võrun kunnan Kolepin kylissä sijaitseva järvi. Viron nimistössä *väikene* tarkoittaa pientä ja 200 metriä lännempänä sijaitseekin Suur Kõrbjärv.

Maantietoa
----------

Järvi on 90 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,6 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaaston soistuneessa painaumassa, jossa virtaa Iskna jõen yläjuoksu (myös Savikunnu oja). Järvelle tulee metsätieltä kävelypolku, mutta muuten järvi on autio.

Vesistösuhteita
---------------

Väikene Kõrbjärv kuuluu Iskna jõen valuma-alueeseen, jossa Iskna jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Se on Iskna jõen läpivirtausjärvi, johon Iskna laskee kahta haaraa myöten. Järveen ei tule muita ojia. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Väikene Kõrbjärv (VEE2143400) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 6.9.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 6.9.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Jean-Marie Bécelin hauta
Jean-Marie Bécelin vaakuna
**Jean-Marie Bécel** (1. elokuuta 1825 Beignon – 6. marraskuuta 1897) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Vannesin hiippakuntaan 5. huhtikuuta 1851 ja valittiin sen johtoon 6. tammikuuta 1866. Hänet vahvistettiin Vannesin piispaksi 22. kesäkuuta 1866, ja hänet konsekroi 25. heinäkuuta Louis-Anne Dubreil, jota avustivat Henri-Marie Amanton ja Louis-Anne Nogret.

Bécel osallistui Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 72-vuotiaana virassa, ja hänen seuraajakseen hiippakunnan johtoon tuli Amédée-Jean-Baptiste Latieule.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Jean-Marie Bécel
2. ↑  Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Vannes


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Anja Rücker** (s. 20. joulukuuta 1972 Lubenstein) on aktiiviuransa päättänyt saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Olympialaisissa Rücker edusti kahdesti. Vuonna 1992 hän selviytyi henkilökohtaisissa 400 metrin juoksuissa neljännesvälieriin ja oli mukana kuudenneksi sijoittuneessa Saksan pitkän viestin joukkueessa. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa hän oli voittamassa pronssia Saksan 4 x 400 metrin viestijoukkueessa. Olympiapronssin lisäksi Rücker on saavuttanut neljä muuta arvokisamitalia: MM-kisoista vuonna 1997 kultaa pitkästä viestistä sekä vuonna 1999 hopeaa 400 metrin juoksussa ja pronssia pitkästä viestistä sekä vuoden 1994 EM-kisoista pronssia pitkästä viestistä.

Hänen seuransa oli TuS Jena ja ennätyksensä 400 metrin juoksussa vuonna 1999 saavutettu aika 49.74.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anja Rücker (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Tonavan suistoa
**Tonavan suisto** (romaniaksi *Delta Dunǎrii*, ukr. Дельта Дунаю, *Delta Dunaju*) on Euroopan toiseksi suurin suistoalue, pinta-alaltaan 3 446 km². Suisto levittäytyy Tulcean piirikuntaan Romaniassa ja Odessan alueelle Ukrainassa Tonavan virratessa Mustaanmereen. Suisto on parhaiten suojeltu Euroopassa. Suisto kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon ja sen pinta-alasta 2,733 km² on tiukasti suojeltua.

Romanian kommunistidiktaattori Nicolae Ceaușescu aikoi kuivattaa Tonavan suiston maatalousmaaksi, mutta hankkeen esti Ceauṣescun syökseminen vallasta vuonna 1989.

Luonto
------

Suiston alueella on peräti 1200 erilaista kasvia, 300 lintulajia ja 45 makeanveden kalalajia, ja suistossa on useita järviä ja soita. Useat lintulajit ympäri maailmaa tulevat lepäämään ja syömään suiston alueelle muuttoaikana. Varsinaisen suiston etelä- ja lounaispuolella sijaitsevat Razimin ja Sinoen laguunit (yht. pinta-ala 1015 km2, josta 865 km2 on vettä) ovat tärkeitä kosteikkoalueita, ja kuuluvat osana maailmanperintökohteeseen.

Väestö
------

Suiston alue on Romanian ja koko Euroopan harvimpaan asutettuja seutuja. Siellä asuu n. 15 000 ihmistä, useimmat heistä saavat elantonsa kalastuksesta. Tärkein asutuskeskus on Sulina (4 600 as.) Mustanmerern rannikolla.

Maantiede
---------

Tonava laskee Mustaanmereen kolmena suuhaarana: Kilian, Sulinan ja Sfântul Gheorghen (Pyhän Yrjön) haaroina.

Pohjoisin **Kilian haara** on pisin (120 km), vuolain (3000 m3/s) ja nuorin Tonavan suuhaaroista. Se toimii Romanian ja Ukrainan rajana, ja on saanut nimensä joen vastarannoilla olevien kaupunkien, Kilijan ja Chilia Vechen (rom. "Vanha Kilia") mukaan. Keskimmäinen **Sulinan haara** virtaa suoraan itään Tulceasta Sulinan satamaan Mustanmeren rannikolla. Sen pituus on 64 km ja virtaama n. 1250 m3/s. Eteläinen **Sfântul Gheorghen haara**, joka virtaa kaakkoon, on Tonavan suuhaaroista vanhin. Sen pituus on 70 km ja virtaama 1500 m3/s.

Kaikissa kolmessa suuhaarassa on ongelmansa laivaliikenteen kannalta. Kilian haara on syvin, mutta sen suu pyrkii siirtymään ja muodostaa särkkiä, mikä haittaa liikenettä; Sulinan ja Sfântu Gheorghen haarat ovat molemmat matalia, ja jälkimmäinen on erityisen mutkainen.

Tonavan–Mustanmeren kanava rakennettiinkin 1970-80-luvuilla ohittamaan suisto ja lyhentämään purjehdusmatkaa Mustallemerelle.

Tonavan suiston kehitys 1 jaa. - 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Danube Delta UNESCO. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Daily News 22.2.1990, linkki lehteen
3. ↑  Spulber, Nicholas: The Danube – Black Sea Canal and the Russian Control over the Danube.  *Economic Geography*, 1954, 30. vsk, nro 3, s. 236-245. doi:10.2307/141869. JSTOR 141869.   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tonavan suisto**.
* Unesco