recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Leipätaikinan kaulimista afganistanilaisessa leipomossa.
Muinaisegyptiläinen veistos, joka esittää leipätaikinaa alustavaa palvelijaa.
**Taikina** on melko kiinteä, mutta muovailtavissa oleva massa, josta valmistetaan leipiä ja muita leivonnaisia sekä muita samantapaisia paistoksia, kuten pannukakkuja. Se koostuu lähes poikkeuksetta kolmesta pääraaka-aineesta: leivinhiivasta, vedestä ja jauhosta. Joissakin tapauksissa hiiva saatetaan jättää pois tai korvata muulla nostatusaineella.

Taikinalla on useita käyttötarkoituksia, joista merkittävin on leivän tekeminen. Leivän tekemiseksi raaka-aineet (hiiva, jauhot ja vesi) sekoitetaan yhteen ja niitä vaivataan (sekoitetaan), kunnes muodostuu taikina. Ennen leipomuksen paistamista taikinan annetaan paisua eli *kohota*. Yleensä taikina myös maustetaan.

Eri käyttötarkoituksiin, kuten pullalle ja muille konditoriatuotteille sekä pastalle, on omanlaisensa reseptit.

Taikinaa voidaan käyttää myös kalastuksessa houkuttimena ja syöttinä.

Katso myös
----------

* Taikinajuuri

Lähteet
-------

1. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 3, s. 236, hakusana taikina. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taikina** Wikimedia Commonsissa
**Koisayökkönen** (*Schrankia costaestrigalis*) on pienikokoinen yökkösiin lukeutuva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiipien pohjaväri on kellanharmaa. Siiven kärkiosa on harmaanruskea ja etureunassa on siiven keskivaiheilla laaja, kolmionmuotoinen ja tumma varjostuma. Lisäksi siiven keskiosassa on musta, pitkänomainen laikku. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat tummina ja etenkin sisempi poikkiviiru on terävästi mutkitteleva. Osa yksilöistä on kuvioinniltaan varsin himmeitä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä on tumma keskitäplä. Huulirihmat ovat pitkät ja muodostavat perhosen pään etuosaan kärsämäisen ulokkeen. Siipiväli 18–21 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Koisayökköstä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä levinneisyys ulottuu Syyriaan ja Kaukasukselle. Lajia tavataan myös Kanarian saarilla ja Madeiralla. Suomessa lajia tavataan jokseenkin yleisenä Kokkola-Ilomantsi-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuolelta syyskuun lopulle, luultavasti kahtena limittäisenä sukupolvena. Lennon huippu on heinä-elokuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Perhonen elää harvalukuisena valoisissa, kosteapohjaisissa metsissä ja niiden reunuksilla sekä pensaikkoisilla niityillä. Ne lentävät öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Toukkavaiheet tunnetaan erittäin huonosti. Talvehtiminen tapahtunee pienenä toukkana ja kotelo on yhteensidottujen lehtien välissä.

Koisayökkönen on tulokaslaji, jota on tavattu Suomesta vasta 1920-luvulta lähtien. Saattaa kuitenkin olla että perhosen pieni koko ja harvalukuisuus ovat voineet vaikuttaa melko myöhäiseen löytymiseen.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveiksi mainitaan kanerva (*Calluna vulgaris*), ajuruohot (*Thymus*) sekä maitikat (*Melampyrum*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2
4. ↑
5. 1 2 3 4  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 253

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q217773
* Wikispecies: Schrankia costaestrigalis
* AFD: Schrankia\_costaestrigalis
* BioLib: 53193
* BOLD: 179057
* CoL: 93M58
* EUNIS: 309290
* Fauna Europaea: 446788
* Fauna Europaea (new): f236bdc3-028e-4a24-a807-84b16b23d67c
* GBIF: 5113036
* iNaturalist: 333910
* IRMNG: 11299041
* LepIndex: 292631
* LoB: 4711
* NBN: NBNSYS0000006586
* NCBI: 411963
* NZOR: f51967ef-77d3-433a-a334-f07ecc3090a3

 |

 |
**Taikapeili** oli 1990-luvun puolessa välissä Suomessa suureen suosioon noussut pop-duo, jonka muodostivat Hanna-Riikka Siitonen ja Nina Tapio. Yhtyeen tuottajana toimi Kristian Maukonen. 

Yhtyeen debyyttialbumia *Suuri salaisuus* (1994), jonka menestystä vauhditti hittikappale "Jos sulla on toinen", on myyty yli 95 700 kappaletta. Yhtye sai vuoden 1994 tulokas-Emman. Kakkosalbumia *Nähdään taas* (1995) myytiin vielä yli 38 000 kpl. Yhtye joutui kiistoihin nimensä käytöstä samaa nimeä kantavan oululaisen mallikoulun kanssa. Molemmat osapuolet saivat jatkaa nimen käyttöä. Kolmas levy *Nukahda jos uskallat* (1999) ei saanut enää niin suurta suosiota.

Vuonna 2000 julkaistiin *20 suosikkia – Jos sulla on toinen* -kokoelma, joka sisältää duon tunnetuimmat kappaleet. Kahden cd-levyn kokoelma *Tähtisarja 30 Suosikkia: Taikapeili* julkaistiin vuonna 2007.

Siitonen ja Tapio palasivat esiintymislavoille Suomen vuoden 2006 Euroviisu-karsinnoissa, jossa he olivat mukana kappaleilla "This Is What We Came For" ja "Who I Am". Kappaleista "Who I Am" eteni karsintojen finaaliin, jossa se sijoittui seitsemänneksi.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Suuri salaisuus (1994)
* Nähdään taas (1995)
* Nukahda jos uskallat (1999)

### Kokoelmat

* 20 suosikkia – Jos sulla on toinen (2000)
* Tähtisarja - 30 Suosikkia: Taikapeili (2007)

### Singlet

* Jos sulla on toinen (1994)
* Seuraa johtajaa (1994)
* Kunnes kuolema meidät erottaa (1994)
* On aamuun aikaa, promo (1994)
* Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä (1994)
* Nyt kun nähdään taas (Moi!) (1995)
* Jäätynyt maa (1999)
* Aina kun sä meet (1999)
* Lähden pois, promo (1999)
* Ystävyys (2000)
**Nauhasilmukka** on äänentoistomenetelmä magneettinauhaa käyttävälle nauhurille. Nauhasilmukka tehdään leikkaamalla sopiva pätkä nauhoitettua magneettinauhaa ja kiinnittämällä pätkän päät toisiinsa kiinni silmukaksi. Sen jälkeen silmukka asetetaan nauhuriin, jolloin nauhalla oleva ääni toistuu eli kaikuu uudestaan ja uudestaan.[1] Ilmiöstä käytetään nimitystä nauhakaiku, ja tarkoitukseen suunnitellun laitteen nimi on "nauhakaikulaite" (puhekielessä "luupperi", engl. *looper*).

Tavalliseen yksinkertaiseen silmukkaan mahtuu korkeintaan muutama sekunti ääntä, esimerkiksi C-kasettia käytettäessä 4,9 sekuntia. Kiinnittämällä silmukka Möbiuksen nauhaksi voidaan käyttää nauhan molempia puolia, jolloin pituus lähes kaksinkertaistuu. Vielä pidempiä silmukoita saadaan esimerkiksi laittamalla nauhasilmukka kulkemaan kahden vierekkäisen avokelanauhurin keloissa, jolloin toisen nauhurin tehtävänä on vain pyörittää nauhaa. Jos tällaisessa asetelmassa toinen nauhuri asetetaan nauhoittamaan ja toinen soittamaan nauhaa, saadaan aikaan erittäin hitaasti syttyvä kaiku. Brian Eno käytti erääseen ambient-albuminsa *Music for Airportsin* (1978) kappaleeseen jopa 25 metrin pituisia nauhasilmukoita.

Nauhasilmukat olivat olennainen osa konkreettista musiikkia ja siitä syntyneitä kokeellisen musiikin lajeja (mm. Steve Reich). Niitä käyttivät levyillään myös lukuisat popmuusikot, kuten The Beatles, Pink Floyd, Frank Zappa ja Can.

1980-luvulta eteenpäin digitaalitekniikka on nopeasti syrjäyttänyt magneettinauhasilmukat musiikintuotannossa, koska äänien samplaaminen ja luuppaaminen elektronisesti on hyvin helppoa ja nopeaa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Birth of Loop. Livelooping. Viitattu 23.7.2017.
Lev Alburt vuonna 1980
**Lev Osypovytš Alburt** (ukr. Лев Осипович Альбурт; s. 21. elokuuta 1945 Orenburg, Venäjä) on yhdysvaltalainen, alkuaan neuvostoliittolainen shakinpelaaja ja shakin suurmestari. Alburt toimi aiemmin opettajana Odessassa. Hän voitti shakin ukrainanmestaruuden vuonna 1974 ja oli parhaillaan viides shakin neuvostoliitonmestaruuskilpailuissa. Hän sai kansainvälisen mestarin arvon 1976 ja suurmestarin arvon vuonna 1977.

Vuonna 1979 Alburt haki turvapaikkaa Israelin Bonnin lähetystöstä ja loikkasi Yhdysvaltoihin. 
Alburt pelasi Yhdysvaltain ensimmäistä pöytää jo Maltan shakkiolympialaisissa vuonna 1980.

Alburt on voittanut shakin yhdysvaltainmestaruuden kolmesti, vuosina 1984, 1985 ja 1990. Hän on myös tuottelias shakkikirjailija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 5. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lev Alburt ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* FIDE-kortti: Lev Alburt (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Našid al-salam al-sultani** on Omanin sulttaanikunnan kansallislaulu. Se otettiin käyttöön 1970 ja sitä muokattiin 1996.

Arabiankielinen teksti
----------------------

يا ربنا احفظ لنا جلالة السلطان  

والشعب بالأوطان  

بالعز والإيمان  

وليدم مؤيدا  

عاهلا ممجدا  

بالنفوس يفتدى  

وليدم مؤيدا  

عاهلا ممجدا  

بالنفوس يفتدى  

يا عمان نحن من عهد النبي  

أوفياء من كرام العرب  

أبشري قابوس جاء  

فلتباركه السماء  

واسعدي والتقيه بالدعاء

Transkriptio arabiasta
----------------------

Yā Rabbanā, iḥfaẓ lanā jalālata-l-sulṭān
wal-ša‘ba bil-awṭān
bil-‘izzi wal-īmān!
Wal-yadum mu’ayyadā,
‘āhilan mumajjadā,
bil-nufūsi yuftadā.
Wal-yadum mu’ayyadā,
‘āhilan mumajjadā,
bil-nufūsi yuftadā.
Yā ‘Umān, naḥnu min ‘ahdi-l-nabī
awfiyā’ min kirāmi-l-‘arabi.
Abširī, Qābūs jā’,
fal-tubārikhu-l-samā’,
wa-s‘adī wa-ltaqīh bil-du‘ā’!

Käännös
-------

Oi Herramme, säilytä hänen majesteettinsa sulttaani
sekä maamme kansa
voimassa ja uskossa!
Pysyköön hän tuettuna,
hallitsijana kunnioitettuna,
hengellämme lunastettuna.
Pysyköön hän tuettuna,
hallitsijana kunnioitettuna,
hengellämme lunastettuna.
Oi Oman, me profeetan ajoista alkaen
olemme olleet uskollisia jaloimmista arabeista.
Iloitse, Qabus on tullut,
siunatkoon häntä taivas,
ja riemuitse ja muista häntä rukouksin!

Aiheesta muualla
----------------

Kuuntele Omanin kansallislaulu (Arkistoitu – Internet Archive) (MIDI-tiedosto)
**Boolen sääntö** on matematiikassa George Boolen mukaan nimetty numeerisen integroinnin sääntö. Se approksimoi integraalia

{\displaystyle \int \_{x\_{1}}^{x\_{5}}f(x)\,dx}
käyttämällä arvoja viidessä tasaisesti jaetussa pisteessä.

{\displaystyle x\_{1},\quad x\_{2}=x\_{1}+h,\quad x\_{3}=x\_{1}+2h,\quad x\_{4}=x\_{1}+3h,\quad x\_{5}=x\_{1}+4h.\,}
Abramowitzin ja Stegunin kirjassa *Handbook of Mathematical Functions with Formulas, Graphs, and Mathematical Tables* on mainittu, että

{\displaystyle \int \_{x\_{1}}^{x\_{5}}f(x)\,dx={\frac {2h}{45}}\left(7f(x\_{1})+32f(x\_{2})+12f(x\_{3})+32f(x\_{4})+7f(x\_{5})\right)+{\text{virhetermi}},}
ja virhetermi on

{\displaystyle -\,{\frac {8}{945}}h^{7}f^{(6)}(c)}
jollakin luvulla  *c* väliltä {\displaystyle x\_{1}\leq c\leq x\_{5}}.

Lähteet
-------

1. ↑  Handbook of Mathematical Functions with Formulas, Graphs, and Mathematical Tables. (1972, p. 886)

Kirjallisuutta
--------------

* Kaleva, Osmo: *Numeerinen analyysi*. Opintomoniste 163. Tampere: TTKK, 1993. ISBN 951-721-941-5.
**Leukios** (m.kreik. Λεύκιος, lat. *Leucius*), jota Konstantinopolin patriarkka Fotios kutsuu nimellä **Leukios Kharinos** (m.kreik. Λεύκιος Χαρῖνος, lat. *Leucius Charinus*), oli kristillinen opettaja ja kirjailija, jonka katsotaan kirjoittaneen joukon apostoleista kertovia legendoja eli apostolien tekoja, joista monet olivat hyvin suosittuja, ennen kuin ne hylättiin Nikean toisessa kirkolliskokouksessa vuonna 787. Leukios ei ole varhaisempien Ireneuksen nimeltä luettelemien harhaoppisten opettajien joukossa, vaikka apostolien ihmeteoista kertovaa kirjallisuutta oli laajalti liikkeellä jo tuolloin. 

Laajimman selonteon Leukioksesta antaa Fotios, joka kuvaa apostolien tekojen kirjaa, joka sisälsi Pietarin, Johanneksen, Andreaan, Tuomaan ja Paavalin teoista kertovat kirjat. Hän tuomitsi ne valheellisiksi, itsensä kanssa ristiriitaisiksi ja jumalattomiksi. Epifanios sanoo Leukioksen olleen Johanneksen oppilas, joka vastusti yhdessä tämän kanssa ebioniitteja. Tämä on epätodennäköistä, koska muut patristiset kirjoittajat katsovat Leukioksen kirjoitusten olleen luonteeltaan doketistisia, eli kieltäneen Kristuksen ihmisyyden. Augustinus tunsi Leukioksen kirjoitukset, mainiten niiden kirjoittajaksi "Leutiuksen". Augustinuksen mukaansa hänen kiistakumppaninsa Faustus katsoi, että katoliset olivat tehneet väärin jättäessään Leukioksen kirjoitukset pois *Raamatusta*.

Teoksia
-------

Leukioksen kirjoittamina on perinteisesti mainittu seuraavat kirjat:

* *Andreaan teot*
* *Johanneksen teot*
* *Paavalin teot*, joka sisältää myös joskus erillisenä löydetyt osat:
	+ *Paavalin kolmas kirje korinttilaisille*
	+ *Paavalin ja Theklan teot*
* *Pietarin teot*
* *Tuomaan teot*

Leukioksen apostolisia tekoja muokattiin myöhemmin oikeaoppisemmiksi todennäköisesti paljonkin. Viidestä tekojen kirjasta *Johanneksen teot* ja *Tuomaan teot* ovat kuitenkin edelleen muita gnostilaisempia.

Lähteet
-------

1. ↑   M.R. James, introduction to the Acts of Andrew, *The Apocryphal New Testament* Oxford: Clarendon Press, 1924.
2. ↑  Fotios: *Bibliotheke* 114.
3. ↑  Epifanios: *Panarion* 51.427.

Aiheesta muualla
----------------

* Henry Wace, *Biographical Dictionary*: Leucius (englanniksi)
Rajala-myymälä Tukholmassa.
**Rajala Pro Shop** on kameroita, kiikareita, valokuvaustarvikkeita, kaukoputkia ja tulostimia myyvä liikeketju, joka on laajentunut Turusta muihinkin Suomen kaupunkeihin ja Ruotsiin. Liikevaihto on noin 24 miljoonaa euroa. Yrityksen liikkeet tunnettiin aiemmin nimellä **Rajala Camera.** Yhtiön virallinen nimi on **Osakeyhtiö Osk. Rajala.**

Historia
--------

Perustaja Oskari Rajala aloitti valokuvaajana ja valokuvaustarvikkeiden kauppiaana vuonna 1919. OR-merkkisten kameroiden valmistus aloitettiin 1930-luvulla **Suomen Kameratehtaassa**, jonka lyhenne **SKT** oli kaikissa valmistetuissa malleissa. Turussa sijainnut tehdas tuhoutui sota-ajan pommituksissa 1940-luvulla. Sota-aikana ei myöskään saatu tuontilisenssejä valokuvaustarvikkeille. 

Värikuvien valmistus aloitettiin omassa **Color-Kolmio**-laboratoriossa 1960-luvulla, jolloin avattiin myymälät myös Paimioon ja Poriin. Valokuvaustarvikkeiden maahantuonti aloitettiin uudelleen 1970-luvulla, jolloin myös perustettiin audiovisuaaliseen alaan erikoistunut **AV-Rajala**. 1990-luvulla perustettiin myymälät Raisioon ja Helsinkiin.

Palkintoja ja tunnustuksia
--------------------------

Rajala käyttää vain kierrätyskemiaa, ottaa metallin ja muovit kierrätykseen ja poistaa raskasmetallit jätekemioista. Varsinais-Suomen Agenda 21 palkitsi Rajala Cameran vuoden ympäristötekopalkinnolla. Vuonna 2001 Varsinais-Suomen Yrittäjät ry valitsi Rajalan vuoden perheyritykseksi.

*Mikrobitti*-lehti testasi nettikuvien laadun kahdeksassa kuvavalmistamossa vuonna 2003, ja Rajala Camera voitti testin.

Myymälät
--------

**Rajala Pro Shop** -myymälöitä on Helsingissä, Espoossa, Turussa ja Tampereella. Vuonna 2008 Rajala avasi myymälät myös Tukholmassa ja Malmössä.

Lähteet
-------

* Rajala Pro Shopin kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Rajala Pro Shop Suomessa
* Rajala Pro Shop Ruotsissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hilkka Helminen & Jarmo Helminen: *Aika rientää,* teoksessa Laine, Tapio & Vivolin, Asko: *Aikavalotuksia, Valokuvausalan tarinoita aikalaisten kertomina*, s. 32–38. Tapio Laine Mediapalvelut, 2001. ISBN 978-951-98796-0-4.
**Radioaakkoset** (tunnetaan myös nimillä **tavausaakkoset** ja **aakkosnimet**) ovat tapa ilmoittaa kirjaimia sanoina sekaannusten välttämiseksi. Esimerkiksi kirjaimet *i* ja *j* ovat lausuttuina hyvin lähellä toisiaan ja heikon radio- tai puhelinyhteyden yli vaikeasti erotettavissa, mutta kun ne tavataan *Iivari* ja *Jussi*, on erehdyksen mahdollisuus pienempi. Suomalaisten radioaakkosten käyttöä kannattaa välttää englanninkielisessä yhteydenpidossa, sillä esimerkiksi sana faarao tulkitaan englanniksi Pharaoh, jolloin kirjain F muuttuu kirjain P:ksi.

Radioaakkosstandardeja on olemassa useita, alla on kuitenkin esitetty suomalainen standardi sekä "Nato-aakkoset" eli "Alfa-Bravo-koodi", englanninkielinen versio. Radioaakkosia ei ole standardoitu missään Naton julkaisussa, mutta *Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö* (ICAO), *Kansainvälinen televiestintäliitto* (ITU), *Federal Aviation Administration* (FAA) ja *American National Standards Institute* (ANSI) ovat standardoineet ne. ANSIn versio eroaa muista joidenkin kirjainten kohdalla. Muissa on eroa muun muassa numeroiden ja suositellun lausuntatavan kohdalla. Esimerkiksi Charlie lausutaan: ***CHAR** LEE* tai ***SHAR** LEE* (ICAO, ITU) (IPA: [ˈ(t)ʃɑɹliː]).

Suomen puolustusvoimat alkoi käyttää Nato-aakkosia vuonna 2005 aiemmin käytetyn suomalaisen standardin sijasta. Kansallisessa toiminnassa käytetään Nato-aakkosten lisäksi vanhoja suomalaisten radioaakkosten Å:ta (Åke), Ä:tä (Äiti) ja Ö:tä (Öljy). Suomen rataverkolla siirryttiin kirjainten A–Z osalta suomalaisista radioaakkosista Nato-radioaakkosiin 1. kesäkuuta 2020.

| kirjain | suomi | ruotsi | Nato (ANSI) |
| --- | --- | --- | --- |
| A | Aarne | Adam | Alfa (Alpha) |
| B | Bertta | Bertil | Bravo |
| C | Celsius | Cesar | Charlie |
| D | Daavid | David | Delta |
| E | Eemeli | Erik | Echo |
| F | Faarao | Filip | Foxtrot |
| G | Gideon | Gustav | Golf |
| H | Heikki | Helge | Hotel |
| I | Iivari | Ivar | India |
| J | Jussi | Johan | Juliett (Juliet) |
| K | Kalle | Kalle | Kilo |
| L | Lauri | Ludvig | Lima |
| M | Matti | Martin | Mike |
| N | Niilo | Niklas | November |
| O | Otto | Olof | Oscar |
| P | Paavo | Petter | Papa |
| Q | kuu | Qvintus | Quebec |
| R | Risto | Rudolf | Romeo |
| S | Sakari | Sigurd | Sierra |
| T | Tyyne | Tore | Tango |
| U | Urho | Urban | Uniform |
| V | Vihtori | Viktor | Victor |
| W | wiski | Wilhelm | Whiskey |
| X | äksä | Xerxes | X-ray |
| Y | Yrjö | Yngve | Yankee |
| Z | tseta | zäta | Zulu |
| Å | Åke | Åke | Alfa-Alfa |
| Ä | äiti | ärlig | Alfa-Echo |
| Ö | öljy | Östen | Oscar-Echo |

Lähteet
-------

1. ↑  Maavoimien esikunta: *Taistelijan opas 2013*, s. 211. Puolustusvoimat, 2013. ISBN 978-951-25-2485-3. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 14.5.2017). (suomeksi)
2. ↑  Pääesikunta: *Sotilaan käsikirja 2017*, s. 214. Puolustusvoimat, 2017. ISBN 978-951-25-2860-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 14.5.2017). (suomeksi)
3. ↑  Rautatieliikenteen puheviestintä kansainvälistyy  11.9.2019. Väylävirasto. Viitattu 13.7.2020.
4. ↑  Aakkosnimet (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tavausaakkoset (Arkistoitu – Internet Archive).
**Koiskalan kartano** on 1650-luvulla perustettu kartano ja maatila*lähde?* Lahdessa. Siellä viljellään luomutuotteita ja kasvatetaan suomenlampaita.*lähde?* Kartano kuului aikanaan Nastolan kuntaan ja se oli 2 000 hehtaarin kokoinen. Kartanon pihapiiri sisältää yli kaksikymmentä historiallista rakennusta*lähde?*, joita on kunnostettu viime vuosina*lähde?*. Päärakennus on 1840-luvulta. Museovirasto on määritellyt Koiskalan kartanon kartanomiljöineen ja viljelysmaisemineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Kartano sijaitsee Kymijärven pohjoispuolella olevalla peltoaukealla. Kartanon puinen keskiosa on rakennettu 1840, kaksikerroksiset päätyosat ovat 1890-luvulta. Nykyinen empirehenkinen ulkoasu on 1930-luvulta. Pihapiirissä olevat työväen asuinrakennukset ja talousrakennukset ovat pääosin 1800-luvulta. Pienempiä rakennuksia ovat Nastolan ensimmäiselle autolle rakennettu autotalli ja arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelema funktionalistinen leikkimökki.

Historia
--------

Nastolan Koiskalan kylä oli keskiajalla pitäjän suurimpia kyliä. Koiskalan säteri muodostettiin kylän taloista Ruotsin suurvalta-ajalla ja lahjoitettiin Didrich von Essenille 1650. Kartanon omistajat olivat pääasiassa sotilasaatelia. Kartano oli laajemmillaan 1850-luvulla, jolloin siihen kuului noin 3 000 hehtaaria maata ja lukuisia torppia. Paul Olsson laati kartanolle muotopuutarhasommitelman 1926. Arkkitehti David Frölander-Ulf suunnitteli vuonna 1936 toteutetun ulko- ja sisätilojen korjauksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koiskalan kartano *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Koiskalan kartanon kotisivu
**Anders Arthur Andersson** (3. marraskuuta 1880 Lemland – 19. heinäkuuta 1955 Maarianhamina) oli suomalainen merikapteeni ja laivanvarustaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Anderssonin vanhemmat olivat merikapteeni Anders Viktor Andersson ja Ida Viktoria Hagström ja puoliso Ilma Elisabeth Karlsson. Andersson meni töihin merille jo 12-vuotiaana. Maarianhaminan merikoulussa hän opiskeli perämieheksi 1901–1902 ja suoritti merikapteenin ja höyrylaivan päällikön tutkinnot Turun merikoulussa vuonna 1906. Hän toimi perämiehenä ja päällikkönä useilla eri aluksilla aina vuoteen 1925 asti. Ensimmäisen laivansa Andersson osti jo vuonna 1911, mutta laivanvarustajaksi hän ryhtyi varsinaisesti vasta mentyään osakkaaksi varustamoyhtiöön vuonna 1923. Perustamiensa varustamojen yhteyteen Andersson järjesti myös meklari- ja rahtitoimistot ja siirtyi purjelaivoista vähitellen höyrylaivoihin. Sotiin mennessä hänestä oli tullut useiden laivojen omistaja ja varustamoyhtiöiden osakas sekä omistaja ja toimitusjohtaja. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Andersson sai sotien jälkeen, vuonna 1948. Viimeisen aluksensa 70-vuotiaana hankkinut Andersson keskitti varustamonsa vuonna 1952 Asta-yhtiöön, jonka toimitusjohtajana hän työskenteli aina kuolemaansa asti. Anderssonilla oli useita merenkulkuun liittyviä järjestö- ja muita tehtäviä, koskien myös esimerkiksi laivojen ja meriliikennöinnin vakuutustoimintaa. Hän oli myös Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arthur Andersson *Biografiasampo*. Viitattu 23.5.2022.
2. ↑  Merenkulkuneuvos Arthur Andersson kuollut. *Helsingin Sanomat*, 27.5.1955, s. 2.
**Koisjärvi** järvi ja luonnonsuojelualue Lohjan keskiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,2 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 16 kilometriä pohjoiseen. Järven vesiala on nykyisin puolisen hehtaaria.

Maantiede
---------

Koisjärvi on rantaviivaltaan epämääräinen. Sitä ympäröi suoalue ja peltomaa, eteläpuolella sijaitsee Lehmänhaka, joka kohoaa 75 metriä merenpinnan yläpuolelle. Saaria ei ole. Koisjärveen virtaa Koisjärvenoja pohjoisesta, Koisjärvestä virtaa laskuoja etelään Musterpyynjärveen, jonne etäisyys on noin kilometrin.

Koisjärvi (23.068.1.001) kuuluu Koisjärvenojan valuma-alueeseen (23.068), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Koisjärvenojan valuma-alueeseen kuuluu Koisjärven lisäksi Viidanjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koisjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.6.2021.
3. ↑  Koisjärvi. Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
4. ↑  Nummi-Pusulan lintuvesien kasvillisuusselvitys *Uudenmaan ympäristökeskuksen raportteja 1*.  2009. Uudenmaan ympäristökeskus. Viitattu 1.3.2015.
5. ↑  Koisjärvenojan valuma-alue (23.068). Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
**Arthur Herman Bremer** (s. 21. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen rikollinen, joka ampui 15. toukokuuta 1972 George Wallacea, Alabaman kuvernööriä ja nelinkertaista presidenttiehdokasta, Marylandin Laurelissa aiheuttaen tälle pysyvän halvauksen. Bremer tuomittiin 4. elokuuta 1972 vankeuteen 63 vuodeksi, mutta rangaistusta lyhennettiin 28. syyskuuta valituksen seurauksena 53 vuoteen.

Bremer kasvoi Milwaukeessa, Wisconsinissa. Hän oli koulussa lahjakas, mutta kouluvuosia varjostivat sosiaaliset ongelmat. Niistä huolimatta hän valmistui 28. tammikuuta 1969. 

Bremer joutui ensimmäistä kertaa pidätetyksi 18. marraskuuta 1971. Hän aloitti 1. maaliskuuta 1972 kuuluisan päiväkirjansa, jossa hän teki selväksi aikeensa murhata joko Wallace tai presidentti Richard Nixon.*lähde?* Hänen päiväkirjansa julkaistiin vuonna 1973 nimellä *An Assassin’s Diary*.

Wallace ei ollut viimeisinä vuosinaan vammautumisestaan katkera Bremerille, vaan kirjoitti tälle elokuussa 1995 anteeksiantonsa. Bremer ei vastannut, ja Wallace kuoli 13. syyskuuta 1998. Bremer vapautettiin ehdonalaiseen marraskuussa 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Abel, Allen: Failed assassin queues for buffet. *National Post*.  6.4.2008.  Arkistoitu 10.1.2009. Viitattu 4.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Kotijoukkojen esikunta** oli talvi- ja jatkosodassa toiminut kenttäarmeijan ulkopuolisten joukkojen eli kotijoukkojen johtoelin. Se muodostettiin syksyllä 1939 suojeluskuntajärjestön johtoelimestä, Suojeluskuntain yliesikunnasta.

Suojeluskuntajärjestön asemaa mahdollisen sodan aikana oli pohdittu jo 1930-luvun puolivälistä lähtien. Suojeluskuntajärjestö ja täydennysjoukot muodostivat kenttäarmeijan ulkopuolisen osan puolustusvoimia eli ns. kotijoukot. Kotijoukkojen organisaatio hyväksyttiin useiden suunnitelmien jälkeen 29. syyskuuta 1939 ja kotijoukkojen esikunta aloitti toimintansa 12. lokakuuta 1939, vaikka sen nimenä säilyikin Suojeluskuntain yliesikunta aina 2. joulukuuta 1939 asti. Suojeluskuntain ylipäällikkö Lauri Malmbergista tuli kotijoukkojen päällikkö. Hänen suoria alaisiaan olivat esikuntapäällikkö Armas-Eino Martola ja adjutantti.

Esikunta jakautui viiteen osastoon ja nämä edelleen toimistoihin. Osastoja olivat komento- ja järjestelyosasto, koulutusosasto, hallinnollinen osasto ja intendenttiosasto.

Lähteet
-------

* Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): *Talvisodan pikkujättiläinen*. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23536-9.

### Viitteet

1. 1 2  Talvisodan pikkujättiläinen 1999, 726
2. 1 2  Talvisodan pikkujättiläinen 1999, 727
Jenny Zillhardt: Omakuva.
**Jenny Zillhardt** (16. maaliskuuta 1857 Saint-Quentin – helmikuu 1939 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen taidemaalari. 

Zillhardt opiskeli taidemaalariksi Académie Julianissa Tony-Robert Fleuryn oppilaana vuonna 1877. Muita samaan aikaan opiskelleita olivat Luise Catherine Breslau ja Marie Bashkirtseff.

Ensimmäisen kerran Zillhardtin teoksia oli esillä vuonna 1878 ja sen jälkeen hänen töitään oli säännöllisesti näyttelyissä. Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893 hänen töitään oli esillä näyttelyn naisten talossa. Vuonna 1905 hänen teoksensa *Régalez-vous mesdames* pääsi maailman naistaiteilijoita kuvaavaan, taidehistorioitsija Walter Shaw Sparrowin teokseen. Nykyään hänen töitään on näytteillä Musée d'Orsayssa, Langresin museossa ja hänen syntymäkaupunkinsa museossa.  

Jenny Zillhardtin sisar, Madeleine Zillihardt oli malli ja taiteilija Louise Breslaun kumppani. Ranskan valtio palkitsi Zillhardtin ansioistaan kunnialegioonan mitalilla vuonna 1930.

Teoksia
-------

* Nuori säveltäjä*Nuori säveltäjä*
* Tyttö ja kissa*Tyttö ja kissa*
* Alaston*Alaston*
* Régalez-vous mesdames*Régalez-vous mesdames*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |

 |
**Paavo Johannes Riekkinen** (s. 14. kesäkuuta 1936) on suomalainen aivotutkija ja Kuopion yliopiston neurologian ja neurotieteiden laitoksen emeritusprofessori.

Hänet tunnetaan kansainvälisesti erityisesti Alzheimerin tautia koskevista tutkimuksistaan. Hänellä ja vaimollaan on poika Paavo Riekkinen, joka myös toimi Kuopion yliopiston aivotutkijana. 

Hänet tuomittiin joulukuussa 1999 kahden vuoden vankeusrangaistukseen yliopiston tutkimusrahojen kavaltamisesta (tuomio tuli törkeästä kavalluksesta, veropetoksesta ja törkeästä petoksesta). Vuonna 2008 hänet tuomittiin edellisvuoden joulukuussa vaimoonsa kohdistuneista pahoinpitelyistä neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja 30 päiväsakkoon. Riekkinen oli pahoinpidellyt puolisoaan aiheuttaen hengenvaarallisia vammoja. Riekkinen oli kuristanut, vahingoittanut teräaseella, lyönyt vasaralla sekä retuutanut puolisoaan hiuksista. Pahoinpitelyt tulivat ilmi vasta viikkojen päästä, kun puoliso kaatui ulkoillessaan ja lääkärikäynnin yhteydessä pahoinpitelyjäljet tulivat ilmi.

Julkaisuja
----------

* *Enzymes of human cerebrospinal fluid in normal conditions and neurological disorders*, Turku 1970
* *Epilepsia opas aikuisille*, Epilepsialiitto 1985, ISBN 951-99625-9-X
* *Nature of multiple sclerosis*, MSS information corporation, New York 1973, ISBN 0-8422-7070-1
* *New trends in epilepsy and its treatment: proceedings of the first Vaajasalo Epilepsy Symposium, Kuopio, May 18 and 19*, Kuopion yliopisto 1989, ISBN 951-780-493-8
* *Trypsin-like proteases in the rat submandibular gland and saliva: a biochemical and experimental study*, Turku 1966

Kirjallisuutta
--------------

* Jorma Palo : *Oravasyndrooma : Rikollista rahaa pöyhimässä*. WSOY 2003 ISBN 9510286974

Lähteet
-------

1. ↑  Terveydenhuollon ammattihenkilöiden tietopalvelu *julkiterhikki.valvira.fi*. Viitattu 30.7.2013.
2. ↑  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on 2009*, s. 871. Riekkinen, Paavo. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21965-1.
3. ↑  Aivotutkija hakkasi vaimoaan vasaralla *Iltasanomat*.  19. huhtikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Riekkisen CV. archive.org 1999.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Rudolf Immanuel Erenius** (17. elokuuta 1851 Nummi – 17. toukokuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies, valtioneuvos ja valtiopäivämies. 

Rudolf Ereniuksen vanhemmat olivat rovasti Karl Erenius (Hakkinen) Engel Emelie Hildén. Erenius tuli ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876 ja lakitieteen kandidaatiksi 1882. Helsingin lyseossa hän opetti 1878–1880. Erenius toimi senaatissa kanslistina 1886–1890, ensimmäisenä apulaiskamreerina 1890–1893 ja kamreerina 1893–1916. Hän oli myös useiden eri komiteoiden jäsen ja opetti Polyteknillisessä opistossa vuodesta 1887. Naantalin kaupunkia Erenius edusti porvarissäädyssä valtiopäivillä 1894, 1899 ja 1900. Hän julkaisi teoksen *Katasteri- ja maaverolaitos Ranskassa ja Belgiassa* (1894).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 82. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. ↑  Erenius - Hildén - Genealogy Data. (Viitattu 6.10.2018)
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 71. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**AS Latvijas Balzams** on latvialainen alkoholivalmistaja, jonka tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluu *Riga Black Balsam* -yrttilikööri. Latvijas Balzamsilla on kaksi tuotantolaitosta Riiassa, joissa se valmistaa vahvojen alkoholijuomien lisäksi kuohuviinejä ja mietoja alkoholijuomia.

Historia
--------

Nykyisen Riga Black Balsam -juoman historia ulottuu aina vuoteen 1756, kun apteekkari Abraham Kunce kehitti reseptin, jonka pohjalta juomaa alettiin valmistaa. Albert Wolfschmidt perusti vuonna 1847 kaupunkiin tehtaan, jossa kyseistä juomaa alettiin valmistaa Kuncen reseptiin perustuen. Nykyisen Latvijas Balzams -yhtiön historian katsotaan taas alkaneen vuonna 1900, kun "Riian valtiollinen viinavarasto no. 1" aloitti toimintansa.

Tislaamo kansallistettiin vuonna 1940 ja nimettiin Riian viina- ja vodkatislaamoksi (latv. *Rīgas spirta un degvīna rūpnīca*). Tuotanto vientiä varten alkoi vuonna 1960 ja tislaamo vaihtoi nimensä nykyiseen Latvijas Balzams -muotoon vuonna 1970.

Neuvostoaikojen päätyttyä perustettiin SIA Bravo -yhtiö ja ensimmäiset Latvijas Balzams -kaupat avasivat ovensa Latviassa. Tislaamo yksityistettiin 1997 ja seuraavana vuonna se listautui Riian pörssin toissijaiselle listalle. Vuonna 2000 Latvijas Balzams yhdistyi AS Rīgas vīni -yhtiön kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Annual Report 2018 (PDF) *lb.lv*. AS Latvijas Balzams. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Shares & Trading *lb.lv*. AS Latvijas Balzams. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Key facts: Company profile *lb.lv*. AS Latvijas Balzams. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  History *lb.lv*. AS Latvijas Balzams. Viitattu 23.11.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Latvijas Balzams (latviaksi, englanniksi)
* Amber Beverage Group (englanniksi)
Lineaarialgebrassa **affiinimuunnos** kuvaa lähdevektoriavaruuden kohdevektoriavaruuteen. Affiinimuunnos on määritelty

{\displaystyle f:\mathbb {R} ^{N}\to \mathbb {R} ^{N},\mathbf {y} =\mathbf {A} \mathbf {x} +\mathbf {b} },
missä {\displaystyle \mathbf {A} } on lineaarikuvaus, x kuvattava vektori ja {\mathbf {b}} siirtymä.

Yleisesti ottaen matriisi {\displaystyle \mathbf {A} } määrää kierron, skaalauksen ja peilauksen se voidaan esittää muodossa:

{\displaystyle \mathbf {A} =\mathbf {A} \_{scale}\mathbf {A} \_{rot}\mathbf {A} \_{mirror}},
missä {\displaystyle \mathbf {A} \_{scale}} on skaalausmatriisi, {\displaystyle \mathbf {A} \_{rot}} on kiertomatriisi ja {\displaystyle \mathbf {A} \_{mirror}} on peilausmatriisi. Skaalausmatriisi on lävistäjämatriisi.

Affiinimuunnoksen ominaisuuksia:

1. samalla suoralla olevat pisteet kuvautuvat samalle suoralle
2. samalla suoralla olevien pisteiden suhteelliset etäisyydet säilyvät kuvauksessa

Esimerkki affiinimuunnoksesta
-----------------------------

Kierretään pistettä {\displaystyle (x\_{0},y\_{0})} \theta astetta kaksiulotteisen koordinaatiston origon ympäri. Esitetään piste vektorina {\displaystyle \mathbf {x} ={\begin{bmatrix}x\_{0}\\y\_{0}\end{bmatrix}}}. Koska muunnos koostuu vain kierto-operaatiosta, muunnosmatriisi ja siirtovektori ovat

{\displaystyle \mathbf {A} =\mathbf {A} \_{rot}}
{\displaystyle \mathbf {b} ={\begin{bmatrix}0\\0\end{bmatrix}}},
koska {\displaystyle \mathbf {A} \_{scale}=\mathbf {I} } ja {\displaystyle \mathbf {A} \_{mirror}=\mathbf {I} }. Näin ollen muunnokseksi saadaan

{\displaystyle {\begin{bmatrix}x\_{1}\\y\_{1}\end{bmatrix}}={\begin{bmatrix}\cos \theta &\sin \theta \\-\sin \theta &\cos \theta \\\end{bmatrix}}{\begin{bmatrix}x\_{0}\\y\_{0}\end{bmatrix}}+{\begin{bmatrix}0\\0\end{bmatrix}}}
ja kierretyn pisteen koordinaateiksi saadaan matriisin kertolaskusääntöä käyttäen

{\displaystyle {\begin{cases}x\_{1}=x\_{0}\cos \theta +y\_{0}\sin \theta \\y\_{1}=-x\_{0}\sin \theta +y\_{0}\cos \theta \end{cases}}}

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Matriisilasku ja lineaarialgebra*. Helsinki: Otatieto, 1984. ISBN 951-671-368-8.
* Pitkäranta, Juhani: *Calculus Fennicus*. Helsinki: Avoimet oppimateriaalit ry, 2015. ISBN 978-952-7010-12-9, ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
**Rudolf Edvard Ekström** (14. huhtikuuta 1895 Helsinki – 16. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja. Hän oli ensimmäinen Suomea olympialaisissa edustanut painonnostaja. Seuratasolla hän edusti Helsingin Atleettiklubia.

Ekström kilpaili vuonna 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa alle 82,5 kg:n sarjassa vaikka olisi 76-kiloisena voinut laihduttaa itsensä helposti myös alempaan sarjaan (alle 75 kg). Vasemman käden tempauksessa hän nosti 75 kilogrammaa mutta ranskalaisen arvostelutuomarin aloitteesta kaikki hänen kolme suoritustaan hylättiin työntökäden oltua sääntöjenvastaisesti mutkalla eikä kielitaidoton ja ilman suomalaista joukkueenjohtoa paikalla ollut Ekström saanut selville, mikä hänen suorituksessaan oli vialla. Ranskan Ernest Cadine jäi tuossa osiossa 70 kilogrammaan mutta voitti lopulta kultaa.

Ekström teki vasemman käden punnerruksessa epävirallisen maailmanennätyksen 82,5 kilogrammaa. Hän voitti sarjansa balttilaisissa kisoissa Tallinnassa 1919. Hän voitti epävirallisen Suomen-mestaruuden vuonna 1918.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Raevuori, Antero & Oesch, Christian: *Raskasta rautaa – Suomen Painonnostoliitto 50 vuotta 1934–1984*. Suomen Painonnostoliitto ry ja Painonnoston Tuki ry, 1983. ISBN 951-99462-3-3.
* Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
* Rudolf Ekström Sports Reference LLC.  Arkistoitu 18.12.2012. Viitattu 18.12.2017. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Siukonen, s. 32
2. 1 2  Raevuori & Oesch, s. 16–17
3. ↑  Arponen, s. 74
Pronssiveistos Max Schmelingistä
*Schuttblume*, 1972, Münchenissä
**Rudolf Belling** (28. elokuuta 1886 – 9. kesäkuuta 1972) oli saksalainen kuvanveistäjä.

Hänen teoksensa olivat uran alkuaikoina kubistisia. Myöhemmin hän teki myös realistisempaa taidetta. Natsi-Saksassa Bellingin teoksia pidettiin rappiotaiteena. Ainoa hänen teoksistaan joka kelpasi natseille oli pronssiveistos nyrkkeilijä Max Schmelingistä. Belling muutti Turkkiin vuonna 1933.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Media*. Helsinki: Tammi, 1978. ISBN 951-30-3611-1.
2. ↑  Antti Selkokari: Natsitaide vastaan rappiotaide.  *Aamulehti*, 9.7.2012, s. B19.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Latvian vaakuna
**Latvian vaakuna** on Latvian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön edellisen itsenäistymisen aikana 18. marraskuuta 1918. Vaakunan sivuilla ovat leijona ja aarnikotka. Kilvessä on kolme erilaista vaakunaa. Kolme tähteä symboloivat Latvian historiallisia alueita Vidzemeä, Latgalea ja Zemgalea. Latvian itsenäistyttyä uudelleen Neuvostoliitosta 6. syyskuuta 1991 vaakuna nykyisessä muodossaan palautettiin käyttöön.

Aiemmat versiot
---------------

Neuvostoaikana oli käytössä vaakuna, jossa oli kommunismin symboleja: tähti sekä sirppi ja vasara -kuvio.

* Latvian SNT:n vaakuna 1940–1991Latvian SNT:n vaakuna 1940–1991

Lähteet
-------

1. ↑  National symbols of Latvia (pdf) (Latvian kansalliset symbolit) latinst.lv. Viitattu 8.3.2012. (englanniksi)

Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat  ·  Albania  ·  Andorra  ·  Armenia¹  ·  Azerbaidžan¹  ·  Belgia  ·  Bosnia ja Hertsegovina  ·  Bulgaria  ·  Espanja  ·  Georgia¹  ·  Islanti  ·  Irlanti  ·  Italia  ·  Itävalta  ·  Kazakstan¹  ·  Kroatia  ·  Kreikka  ·  Kypros¹  ·  Latvia  ·  Liechtenstein  ·  Liettua  ·  Luxemburg  ·  Malta  ·  Moldova  ·  Monaco  ·  Montenegro  ·  Norja  ·  Pohjois-Makedonia  ·  Portugali  ·  Puola  ·  Ranska  ·  Romania  ·  Ruotsi  ·  Saksa  ·  San Marino  ·  Serbia  ·  Slovakia  ·  Slovenia  ·  Suomi  ·  Sveitsi  ·  Tanska  ·  Tšekki  ·  Turkki¹  ·  Ukraina  ·  Unkari  ·  Yhdistynyt kuningaskunta  ·  Valko-Venäjä  ·  Vatikaanivaltio  ·  Venäjä¹  ·  Viro

¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
**Latvian radion kuoro** (latv. *Latvijas Radio koris*) on ammattimainen kamarikuoro, jonka ohjelmisto on ulottunut renessanssimusiikista modernismiin. Se on perustettu vuonna 1940. Vuonna 1992 sen taiteelliseksi johtajaksi tuli Sigvards Kļava ja kuoronjohtajaksi Kaspars Putniņš.

Latvian radion kuoro on tehnyt esiintymisiä useilla festivaaleilla eri maissa. Se on esiintynyt myös merkittävissä konserttisaleissa, kuten Amsterdamin Concertgebouwissa ja Muziekgebouw aan ’t IJ:ssa, Pariisin Cité de la Musiquessa ja New Yorkin Lincoln Centerissä. Kuoron yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet kapellimestarit Riccardo Muti, Heinz Holliger ja Lars Ulrik Mortensen. Kuoro on levyttänyt laajalti. Se on säännöllisesti tilannut musiikkia Latvian johtavilta säveltäjiltä, kuten Pēteris Vasksilta, Arturs Maskatsilta, Mārtiņš Viļumsilta, Santa Ratniecelta ja Ēriks Ešenvalds.

Tammikuussa 2014 parhaan kuoroesityksen Grammy-palkinto myönnettiin Tõnu Kaljusten johtamasta *Adam's Lament* -levytyksestä, jolla esiintyvät Latvian radion kuoro, Viron filharmoninen kamarikuoro, Vox Clamantis, Sinfonietta Riga ja Tallinnan kamariorkesteri. Latvian radion kuoro on saanut useita kertoja Latvian hallituksen myöntämän Suuren musiikkipalkinnon. Se on eurooppalaisen TENSO-kamarikuoroverkoston perustajajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Latvian Radio Choir Naxos
2. 1 2 3  Latvian Radio Choir Hyperion Records
3. ↑  Sigvards Kļava Latvian Radio Choir
4. ↑  Kaspars Putniņš Latvian Radio Choir
5. ↑  Arvo Pärt’s "Adam’s Lament", conducted by Tõnu Kaljuste, has won a Grammy for the Best Choral Performance Arvo Pärt Centre
**Latvian puolalaiset** ovat Latviassa asuvia puolalaisia. Puolalaisten perinteiset asuinalueet Latviassa sijaitsevat Latgalen historiallisella alueella, jossa he vaikuttivat myös paikallisen väestön kulttuuriin, kieleen ja uskontoon. Nykyisin puolalaiset ovat neljänneksi suurin vähemmistöryhmä Latviassa.

Historia
--------

Puolalaisia alkoi tulla Latviaan niin sanottuna puolalaisaikana vuodesta 1562. Latgalen alue oli päätynyt Puolan vallan alle Liivinmaan sodassa. Puolalaisista tuli alueen yläluokkaa ja he omistivat moisioineen laajoja maa-alueita. Puolalaisten merkitys alueella väheni vasta kun Latgale liitettiin Venäjään vuonna 1772. Väinänlinna oli erityisen tärkeä puolalaisen kulttuurin keskus. Puolan kapinan aikaan vuonna 1863 myös Latgalessa oli levottomuuksia. Niiden jälkeen alueella alkoivat venäläistämistoimet. Latinalaisilla aakkosilla kirjoitetut kirjat kiellettiin ja puolan kielen opetus oli käytännössä mahdotonta. Latgalen vaikeuksien takia 1800-luvun lopussa Riiasta tuli tärkein puolalaisen kulttuurin keskus. Riikaan tuli ensimmäinen puolalainen koulu ja Polyteknisen korkeakoulun puolalaiset osakunnat.

Latvian itsenäistyttyä noin kolmasosa puolalaisista asui Latgalessa. 1920- ja 1930-luvuilla Puolasta tuli myös jonkin verran maahanmuuttajia kausiluontoisiin maataloustöihin. Suurin osa puolalaisista työskenteli kuitenkin teollisuuden parissa. Puolalaisten ja latvialaisten keskinäiset suhteet olivat melko hyvät, vaikkakin ne kiristyivät 1930-luvulla tiukempien vähemmistölakien myötä. Puolalainen unioni oli tärkein puolalaisia edustava järjestö. Unionilla oli Väinänlinnassa talo, jossa harjoitettiin erilaista kulttuuritoimintaa. Ensimmäisen neuvostomiehityksen aikana puolalaisia kyyditettiin Siperiaan ja Saksan miehityksen aikana heitä toimi maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä partisaaneina. Ennen toista neuvostomiehitystä monet puolalaiset lähtivät pakoon. Neuvosto-Latvian aikana puolalaisia muutti töihin Latviaan Valko-Venäjältä ja Ukrainasta. Latvian kansallisen heräämisen aikaan myös puolalainen kulttuurielämä aktivoitui ja puolalaisia kouluja perustettiin Riikaan, Väinänlinnaan ja Liepājaan.

Nykypäivä
---------

Etnisten puolalaisten prosenttiosuus latvialaisista (2008)
Puolan kieli on menettänyt historiallisen asemansa ja nykyisin vain viidesosa Latvian puolalaisista osaa sitä. Sen opetusta annetaan yhteensä viidessä eri kaupungissa. Puolalaisissa kouluissa käy tuhansia oppilaita. Monet katoliset kirkot pitävät jumalanpalveluksia myös puolaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  On key provisional results of Population and Housing Census 2011  2010. Central Statistical Bureau of Latvia. Viitattu 5.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Iedzīvotāju skaits pašvaldībās pēc nacionālā sastāva Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes.  Arkistoitu 17.7.2011. Viitattu 20.8.2010. (latviaksi)
3. 1 2  Mela, Marjo & Vaba, Lembit (toim.): *Latvian historiaa ja kulttuuria*. Helsinki: Rozentāls-seura, 2005. ISBN 951-98671-1-2.
4. ↑  The Germans and Poles Latvijas Institūts. Viitattu 20.8.2010. (englanniksi)
Billy Martin (2017)
**William Dean "Billy" Martin** (s. 15. kesäkuuta 1981) on Good Charlotte -yhtyeen kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän syntyi Annapolisissa Marylandissa.

Good Charlotte
--------------

Billy Martin liittyi vuonna 1995 Good Charlotteen rytmikitaristiksi. Yhtyeen *The Chronicles of Life and Death* albumia äänitettäessä Martin ja Benji Madden, GC'n alkuperäinen soolokitaristi, vaihtoivat kitararooleja. Martin soittaa myös koskettimia albumilla. 

Martin nauttii piirtämisestä ja loi kannet *Chronicles of Life and Deathille*. Hän taiteili myös videoille *Predictable* ja *The Chronicles of Life and Death*.

Aiheesta muualla
----------------

* Martinin Bloodzilla-nimiset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Radioaktiiviset projektit** 

Radioaktiiviset prosessit: 

* Alfahajoaminen
	+ Alfasäteily
* Beetahajoaminen
	+ Beetasäteily
* Elektronisieppaus
* Gammasäteily
* Sisäinen konversio
* Neutroniemissio
* Positroniemissio
* Protoniemissio
* Spontaani fissio

Ydinsynteesi 

* Neutronin sieppaus
	+ R-prosessi
	+ S-prosessi
* Protonin sieppaus:
	+ P-prosessi


**Radioaktiivinen hajoaminen** on prosessi, jossa radioaktiivinen atomiydin muuntuu toiseksi ytimeksi emittoiden samalla säteilyä.

Hajoamistapa kuvaa tapaa, jolla hiukkanen hajoaa.
Radioaktiivisten isotooppien hajoamistavat ovat:

* alfasäteily (Helium-4 ytimen l.alfahiukkasen lähetys).
* β− -säteily (elektronin lähetys)
* β+ -säteily (positronin lähetys)
* elektronisieppaus
* Isomeerinen transitio
* protoniemissio
* spontaani fissio

Tietyllä ytimellä on tyypillisesti yksi vallitseva hajoamistapa. Spontaani fissio on kuitenkin poikkeus ja tällöinkin alfa-hajoaminen on vallitseva hajoamistapa. Tietyissä olosuhteissa spontaani hajoaminen voi kuitenkin synnyttää ketjureaktion, jolloin se on ainakin hetken vallitseva hajoamistapa.

Hajoamisen jälkeen ydin jää joskus virittyneeseen tilaan. Pitkäikäisinä näitä kutsutaan ydinisomeereiksi. Näillä ytimillä tapahtuva isomeerinen transitio virittyneeltä tilalta perustilaan ei aiheuta ytimen muuntumista toiseksi, toisin kuin radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä.  

Nämä hajoamistavat ovat:

* suurienergiaisen fotonin lähetys (gammasäteily)
* atomin ionisoituminen (sisäinen konversio)

Hajoamislaki
------------

Suuri määrä hajoavia ytimiä noudattaa paremmin lakia.
Aineen aktiivisuus eli hajoamisnopeus tietyllä hetkellä on verrannollinen ydinten määrään \scriptstyle N ja hajoamisvakioon \scriptstyle \lambda :

{\frac {dN}{dt}}=-\lambda N.

Tämän separoituvan differentiaaliyhtälön ratkaisuksi saadaan ydinten määrä ajanhetkellä \scriptstyle t:

\displaystyle N(t)=N\_{0}e^{{-\lambda t}}.

Hajoamislaista voidaan johtaa myös puoliintumisaika \scriptstyle T\_{{1/2}}, jossa radioaktiivisten ydinten määrä puolittuu.

{\begin{aligned}N(T\_{{1/2}})&={\frac {N\_{0}}{2}}=N\_{0}e^{{-\lambda T\_{{1/2}}}}\\\rightarrow T\_{{1/2}}&={\frac {\ln 2}{\lambda }}.\end{aligned}}

Lähteet
-------

1. ↑  H. Stephen Stoker: *General, Organic, and Biological Chemistry*, s. 314. Cengage Learning, 2012. ISBN 9781133103943. (englanniksi)