recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adrià Giner Pedrosa** (s. 13. toukokuuta 1998 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Pedrosa on Espanyolin junioriakatemian kasvatti. Pedrosa nostettiin pysyvästi seuran reservijoukkueeseen heinäkuussa 2017 ja ensimmäisen maalinsa hän teki 10. syyskuuta 2017 ottelussa UE Sant Andreuta vastaan. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 1. marraskuuta 2018 Copa del Reyn ottelussa Cádizia vastaan.

Pedrosa pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 16. joulukuuta 2018 kotikentällä Real Betisia vastaan. Ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa hän teki 13. huhtikuuta 2019 ottelussa Deportivo Alavésia vastaan. 22. toukokuuta 2019 Pedrosa teki jatkosopimuksen seuran kanssa, joka ulottui vuoteen 2023 asti.

1. heinäkuuta 2023 Espanyolin pudottua Primera Divisiónista, Pedrosa siirtyi Sevillaan viisivuotisella sopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  'El sobrino de Pedrosa' refuerza al primer equipo del Espanyol AS. Viitattu 23.8.2023. (espanjaksi)
2. ↑  Los suplentes del Cádiz sonrojan al Espanyol Marca. Viitattu 23.8.2023. (espanjaksi)
3. ↑  Pedrosa supera la prueba del bautizo con buena nota AS. Viitattu 23.8.2023. (espanjaksi)
4. ↑  Oficial: El Espanyol renueva a Pedrosa hasta 2023 Sport. Viitattu 23.8.2023. (espanjaksi)
5. ↑  El lateral zurdo Adrià Pedrosa, nuevo jugador del Sevilla FC Sevilla FC. Viitattu 23.8.2023. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Adrià Pedrosan tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Adrià Pedrosan tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Gattoni |
3 Pedrosa |
4 Ramos |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Mir |
10 Rakitić |
11 Lukebakio |
12 Mariano |
13 Nyland |
14 Nianzou |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Sow |
19 Acuña |
20 Fernando |
21 Óliver |
22 Badé |
23 Marcão |
24 Soumaré |
Valmentaja Mendilibar
**Maria Mäkynen** on ammattiliittojohtaja, suomalainen koulutuksen asiantuntija ja tutkija. Hän työskentelee ammattiliitto Pron yhteiskuntasuhdejohtajana. Mäkynen on valmistunut Jyväskylän yliopistosta koulutussosiologian ja -politiikan maisteriksi ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi filosofiasta. Hän on myös pätevöitynyt opettajaksi ja rehtoriksi. Mäkynen tekee väitöskirjaa Suomen työmarkkinoiden muutoksesta.

Mäkynen on toiminut lukuisissa eri luottamustehtävissä sekä koulutuspoliittisissa tehtävissä Jyväskylän yliopistossa, ammattiliitoissa ja sosiaalidemokraattisessapuolueessa. Tällä hetkellä hän toimii Lahden kaupunginvaltuutettuna sekä hyvinvoinnin ja vapaa-ajan lautakunnan puheenjohtajana.

Mäkynen osallistui *Suomen Huippumalli haussa* -ohjelmaan vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  MARIA MÄKYNEN *mariamakynen*. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Timo Harakan näyttävä vaalipäällikkö on tuttu tv:stä – kilpaili Huippumalli haussa -ohjelmassa *mtvuutiset.fi*.  16.12.2016. Viitattu 30.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* mariamakynen.fi -kotisivut
**Following** on brittiläinen rikoselokuva vuodelta 1998. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Christopher Nolan, ja se on hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa.

*Following* kuvattiin 16 millimetrin mustavalkoiselle filmille erittäin pienellä budjetilla. Nolan osti filmiä kelan kerrallaan, ja elokuvan tuotanto kesti vuoden.

Elokuva kertoo nuoresta työttömästä kirjailijasta, joka etsii innoitusta seurailemalla ventovieraita ihmisiä Lontoon kaduilla. Eräs hänen kohteistaan kuitenkin huomaa joutuneensa seuratuksi ja vetää päähenkilön mukaansa rikosten maailmaan.

Elokuvan juoni on epälineaarinen, ja kerrontatapa ennakoi hänen seuraavaa ohjaustyötään *Memento*; rikostarina puolestaan ennakoi myöhempää elokuvaa *Inception*.

*Followingia* esitettiin aluksi elokuvajuhlilla vuonna 1998, ja se sai useita palkintoja muun muassa Rotterdamissa (IFFR) ja San Franciscossa (SFIFF). Elokuva pääsi pienimuotoiseen teatterilevitykseen Isossa-Britanniassa seuraavana vuonna. Elokuva on julkaistu myös DVD:llä ja blu-raylla useissa maissa. Lisämateriaalina useissa julkaisuissa on elokuvan lineaarinen versio, jossa otot on järjestetty kronologisesti.

Viitteet
--------

1. ↑  Foundas, Scott: "Nolan Begins." (Blu-rayn tekstiliite.) *Following.* Criterion Collection, 638. Blu-ray 2012. ISBN 978-1-60465-635-0
2. ↑  Following (1998). DVDCompare.net.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Christopher Nolanin ohjaamat elokuvat |
| --- |
|  |
| 
* *Following* (1998)
* *Memento* (2000)
* *Insomnia* (2002)
* *Batman Begins* (2005)
* *The Prestige* (2006)
* *Yön ritari* (2008)
* *Inception* (2010)
* *Yön ritarin paluu* (2012)
* *Interstellar* (2014)
* *Dunkirk* (2017)
* *Tenet* (2020)
* *Oppenheimer* (2023)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Grand Central School of Art** oli yhdysvaltalainen New Yorkissa sijainnut koulu. Vuonna 1922 John Singer Sargent, Edmund Greacen ja Walter Leighton Clark sekä joukko muita taiteilijoita perustivat Grand Central Terminaliin taiteilijaosuuskunnan ja käyttivät taidegallerian tiloja näyttely- ja hallintotiloinaan. Vuotta myöhemmin vuonna 1923 perustettiin *Grand Central School of Art*. Koulu oli toiminnassa vuosina 1923–1944.

Koulussa on opiskellut useita tunnettuja maalareita, taiteilijoita ja piirtäjiä kuten Willem de Kooning, Arshile Gorky, Arnold Friberg ja Alex Raymond.

Lähteet
-------

1. ↑  Grand Central Art Galleries *New York Art Resources Consortium*. Viitattu 7.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  The Lost Grand Central School of Art, As Featured in The Masterpiece Art Briefly. Viitattu 7.12.2019.
3. ↑  Toone, Trent: Insight into Arnold Friberg's Book of Mormon paintings *Deseret News*.  21.5.2012. ‎Deseret News Publishing Company‎. Viitattu 7.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Alex Raymond, American (1909 - 1956) Rogallery. Viitattu 7.12.2019.
**Älä kerro äidille** (*Queer as Folk*) on brittiläinen komedia- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin Britanniassa 23. helmikuuta 1999. Sarjan tuotti televisioyhtiö Red Production Company, ja sarja päättyi loppuvuodesta 1999. Suomessa sarjaa esitettiin televisiokanava Nelosella 2000-luvun alkupuolella ja sarja päättyi Suomessa kesäkuussa 2002. Heinäkuusta 2008 alkaen sarjaa saa myös DVD:nä.

Sarjan suomenkielinen nimi on todennäköisesti peräisin Helsingissä vuodesta 1992 toimineesta homoyökerhosta  DTM (alunp. Don't Tell Mama).

Hahmot
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sarjassa seurataan kolmen homomiehen Stuart Alan Jonesin (Aidan Gillen), Vince Tylerin (Craig Kelly) ja Nathan Maloneyn (Charlie Hunnam) elämää Manchesterissä Canal Streetillä.

### Stuart Alan Jones

Itsevarma Stuart on 29-vuotias ja varsinainen miestennielijä. Hän ei peittele seksuaalista suuntautumistaan, vaikkei olekaan kertonut siitä vanhemmilleen. Menevä ja raju Stuart työskentelee yhteyspäällikkönä. Ensimmäisessä jaksossa Stuart saa pojan homoseksuaalisen naispuolisen ystävättärensä Romeyn kanssa.

### Vincent "Vince" Tyler

Myös 29-vuotias Vince on kiltti, tavallinen ja välillä myös melko epävarma persoona. Hän on ollut murrosiästään asti rakastunut parhaaseen ystäväänsä Stuartiin. Vince työskentelee valintamyymälässä, eikä ole kertonut työtovereilleen homoudestaan, mutta hänen äitinsä Hazel sen sijaan käy usein homobaareissa (vaikka onkin hetero) jopa poikansa Vincen ja hänen kavereidensa kanssa. 

### Nathan Maloney

Vasta 15-vuotias Nathan tapaa Vincen ja Stuartin eräänä iltana Canal Streetillä päätyen yöksi Stuartin asuntoon ja rakastuu tähän. Vaikka Nathan onkin vielä kovin nuori, hän alkaa kulkea homobaareissa ja hän ystävystyy Stuartin ja Vincen kanssa. Nathanin Janice-äiti on arvannut poikansa olevan homoseksuaali ja hyväksyy asian, toisin kuin Nathanin isä. Nathan on koko sarjan ajan rakastunut Stuartiin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Aidan Gillen  | … |  Stuart Jones
  |
|  Craig Kelly  | … |  Vincent Tyler
  |
|  Charlie Hunnam  | … |  Nathan Maloney
  |
|  Carla Henry  | … |  Donna Clarke
  |
|  Denise Black  | … |  Hazel Tyler
  |
|  Andy Devine  | … |  Bernard "Bernie" Thomas
  |
|  Antony Cotton  | … |  Alexander Perry
  |
|  Jason Merbells  | … |  Phill Deloney
  |
|  Esther Hall  | … |  Romey Sullivan
  |
|  Saira Todd  | … |  Lisa Levene
  |
|  Caroline O'Neill  | … |  Janice Maloney
  |
|  Alfred Robinson  | … |  Alfred (vauva)
  |

Katso myös
----------

* Älä kerro äidille 2

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Kangasniemi, Hanna: Sinkkuelämää miesporukassa  12.9.2000. Helsingin Sanomat. Viitattu 3.3.2024.
3. ↑
**Sundsberg** on kylä ja asuinalue Kirkkonummella. Se sijaitsee Kehä III:n varrella, Espoonlahden länsirannalla lähellä Masalaa.

Palvelut
--------

Sundsbergin palveluita ovat Kartanonrannan koulu- ja päiväkoti, jotka valmistuivat vuonna 2009. Lisäksi Sundsbergissä on neljä yksityistä päiväkotia sekä kuntosali. Alueelta löytyy myös pieni uimaranta, luontopolku, ulkoliikuntapaikka, koirapuisto ja lukuisia eri leikkipuistoja. Masalan keskustaan on matkaa pari kilometriä, ja sieltä löytyy kaksi elintarvikeliikettä, posti, useita parturi-kampaamoja, apteekki, kaksi ravintolaa, kaksi pizzeriaa, sisäliikuntahalli, kuntosali, keilahalli (sisäliikuntahallin yhteydessä), kirjasto, terveyskeskus, hammashoitola, neuvola, nuorisotilat, Masalan nuorisoteatteri, Masalan kirkko, Nissnikun koulu ja Masalan koulu. Vuonna 2019 Sundsbergissa avattiin K-market Kartanonranta.

Liikenneyhteydet
----------------

Moottoritien valmistuminen 2013 välillä Kivenlahti–Kirkkonummi toi paremmat liikenneyhteydet muun muassa Helsinkiin, jonne on matkaa Sundsbergistä noin 25 kilometriä. Helsinki-Vantaan lentoasemalle on matkaa Kehä III:a pitkin noin 35 kilometriä. Kirkkonummen keskustaan on matkaa noin 9 kilometriä, ja Espoonlahteen 6 kilometriä.

Masalan rautatieasemalle on matkaa Sundsbergistä noin 2 kilometriä. Lisäksi linja-autot kulkevat usein Sundsbergin edustalla. Masalan rautatieaseman vieressä on taksitolppa.

Väestö
------

Vuonna 2015 Sundsbergissä asui 1 576 ihmistä. Lisärakentamisen myötä asukasmäärä on jatkuvassa kasvussa.

Tilastokeskuksen postinumeroalueittaisten tietojen mukaan Sundsbergin asukkaista 57,4 prosenttia kuului ylimpään tuloluokkaan vuonna 2016. Osuus oli kaikista Suomen postinumeroalueista suurin.

Muuta
-----

Sundsbergissä on aktiivinen asukasyhdistys ja paljon paikallisten asukkaiden toimintaa, muun muassa jokavuotiset kesäjuhlat ja lahjoituksilla kustannettava ammattilaistason ilotulitus uudenvuodenaattona. Asukasyhdistys vuokraa myös rantasaunaa ja kasvimaapalstoja sekä järjestää liikuntavuoroja. 

Sundsberg oli Suomen neljänneksi paras asuinalue Tekesin järjestämässä kilpailussa vuonna 2009.

Lähteet
-------

* Sundsbergin kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Tilastokeskus >> Postinumeroalueittainen avoin tieto >> 2019 julkaistu aineisto >> 3. Asukkaiden käytettävissä olevat rahatulot 2016[vanhentunut linkki]
**Avtograf** (ven. Aвтограф, engl. '**Autograph'**) oli venäläinen, alkujaan Neuvostoliitossa perustettu rock-yhtye. Sen tyylilajina on ns. progressiivinen rock. Yhtye levytti vielä 2000-luvulla. Se on ollut eräitä kaikkein ensimmäisistä, laajemmin tunnustusta saavuttaneista neuvostovenäläisistä musiikillisista nuorisoyhtyeistä. Avtografia pidetäänkin alan pioneerina.

Avtograf oli ensimmäinen Neuvostoliiton rock-yhtye, joka menestyi läntisillä musiikkimarkkinoilla. Se osallistui vuonna 1985 pidettyyn Live Aid -konserttiin satelliittiyhteydellä Moskovasta käsin.

Avtograf-yhteen perusti vuonna 1979 Aleksandr "Saša" Sitkovetski. Yhtye hajosi vuonna 1990, mutta muodostettiin uudelleen vuonna 2005.

Arthur Berkut alias Artur V. Mikhejev on vaikuttanut myös muissa yhtyeissä, kuten Aria.

Yhtyeen jäsenet (alkaen vuodesta 1982)
--------------------------------------

* Kitara ja laulu: Aleksandr Sitkovetski
* Laulu: Arthur Berkut
* Basso: Leonid Goutkin
* Koskettimet: Leonid Makarevitš
* Rummut: Viktor Mihalin

Diskografia
-----------

* *Rok-Gruppa "Avtograf"* (1984)
* *Avtograf* (1986)
* *Kamenniy Kray* (1989)
* *Tear Down the Border* (1991)
* *Avtograf-1* (1996)
* *25 let spustja. Jubilejnji kontsert* (2005)
**St. Johnin yliopisto** on yhdysvaltalainen yliopisto, joka sijaitsee Queensin kaupunginosassa New Yorkissa.

Yliopisto perustettiin vuonna 1870, ja nykyisin sillä on kampusalueita Queensissa, Staten Islandilla, Manhattanilla sekä Oakdalessa. Lisäksi yliopistolla on kampukset ulkomailla Roomassa sekä Pariisissa. St. Johnin yliopistolla on kaiken kaikkiaan yli sata koulutusohjelmaa eri koulutusaloilla.

Yliopistourheilussa koulu kilpailee NCAA:n I-divisioonassa, jossa se kuuluu Big East Conferenceen. Koulun joukkueista käytetään nimeä *St. John's Red Storm*. Yliopisto aloitti urheilutoimintansa vuonna 1907, jolloin se aloitti toiminnan koripallossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  University Facts St. Johnin yliopisto. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Traditions St. John's Red Storm.  Arkistoitu 9.2.2014. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **St. Johnin yliopisto**.
**Pitkiä jäähyväisiä** (alkuperäisnimi ven. Долгие проводы, *Dolgije provody*) on Kira Muratovan ohjaama neuvostoliittolainen fiktioelokuva vuodelta 1971.

Vastaanotto
-----------

Elokuva tuomittiin vastavallankumoukselliseksi ja Neuvostoliiton vastaiseksi, joten se rajattua kotimaan levitystä lukuunottamatta kiellettiin. Elokuvan johdosta sekä Odessan elokuvastudion johtaja että Ukrainan valtion (Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan) elokuvakomitean puheenjohtaja erotettiin tehtävistään. Muratovalta estettiin elokuvien tekeminen "pysyvästi", joten hänen oli pakko siirtyä työskentelemään kirjastonhoitajana. Vuonna 1971 kuvattu elokuva julkaistiin Neuvostoliitossa laajemmin vasta vuonna 1987.

Vuonna 1987 elokuva voitti yleisneuvostoliittolaisten elokuvafestivaalien (ven. Всесоюзный кинофестиваль, ВКФ) tuomariston pääpalkinnon ja samana vuonna myös Neuvostoliiton elokuva-akatemian merkittävimpiin elokuvapalkintoihin kuuluvan Nika-palkinnon. Lisäksi elokuva voitti Locarnon elokuvajuhlilla kansainvälisten elokuvakriitikoiden Fiprescin palkinnon.

Vuonna 2021 elokuva ylsi Ukrainan elokuvahistorian yhdeksänneksi parhaaksi teokseksi Dovženko-keskuksen julkaisemalla Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  9 Long Farewells / Dovhi provody Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  *Dolgije provody* Elonet. Viitattu 29.1.2024.
3. 1 2  Pitkiä jäähyväisiä (1971) Kino Regina, kinoregina.fi. Viitattu 29.1.2024. (suomeksi)
4. ↑  Nagrady/ Dolgije provody 1971 (Награды / Долгие проводы 1971) *kinopoisk.ru*. Viitattu 29.1.2024. (venäjäksi)
5. ↑  Top 100. Rating of the best films in the history of Ukrainian cinema Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 29.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  100 найкращих українських фільмів усіх часів за версією кінокритиків  25.6.2021. BBC, bbc.com. Viitattu 29.1.2024. (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Long Farewell
**Tilapäinen valiokunta** on kunnanvaltuuston asettama tilapäinen toimielin, joka perustetaan erityisen asian käsittelyä varten.

Kuntalaissa säädetään, että tilapäinen valiokunta valmistelee luottamushenkilöiden erottamista koskevan asian tai kunnanjohtajan erottamista taikka toisiin tehtäviin siirtämistä koskevan asian. Tilapäinen valiokunta voidaan myös asettaa hallinnon tarkastamista ja lausunnon antamista varten.

Jos kunnanhallitusta ei saada päätösvaltaiseksi jäsenten ja varajäsenten esteellisyyksistä johtuen, on valtuuston asetettava tilapäinen valiokunta hoitamaan niitä asioita, joita kunnanhallitus ei pysty päättämään esteellisyyksien vuoksi.

Tilapäisen valiokunnan asettamisesta päättää kunnanvaltuusto kunnanhallituksen esityksestä tai kun neljäsosa valtuutetuista sitä aloitteessa vaatii. Tilapäisen valiokunnan jäsenten on oltava valtuutettuja tai varavaltuutettuja. Tilapäisen valiokunnan toimikausi loppuu, kun asian käsittely päättyy kunnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tilapäinen valiokunta *Kuntaliitto*. Viitattu 1.10.2018.
2. ↑  410/2015. Kuntalaki (35. pykälä) *Finlex*.  Arkistoitu 28.3.2023. Viitattu 1.10.2018.
**Pyhän Lasaruksen kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Λαζάρου, *Naós Agíou Lazárou* eli Άγιος Λάζαρος, *Ágios Lázaros*) on ortodoksinen kirkko Lárnakan kaupungissa Kyproksen saarella. Se on omistettu Pyhälle Lasarukselle, ja siellä on tämän perimätiedon mukainen viimeinen hautapaikka.

Kirkko on rakennettu noin vuonna 900 vanhemman kirkon paikalle. Se puolestaan oli rakennettu Lasaruksen hautapaikkana pidetylle paikalle. Perimätiedon mukaan Lasarus, jonka Jeesus herätti kuolleista, tuli lähetystyöhön Kyprokselle, ja hänestä tuli Lárnakan paikalla sijainneen Kitionin kaupungin ensimmäinen piispa. Näin kaupungista tuli Lasaruksen toinen ja viimeinen hautapaikka. Kirkon rakennutti Bysantin keisari Leo VI. Se on kunnostettu 1600-luvulla. Kirkko kärsi tuhoja osmanivallan aikana, mutta on kunnostettu jälleen tämän jälkeen.

Kirkko sijaitsee vanhan Lárnakan eteläosassa Plateía Agíou Lazárou -aukiolla. Kirkko edustaa bysanttilaista tyyliä, mutta siinä on lukuisia myöhempiä lisäyksiä. Muun muassa kellotorni on myöhemmältä ajalta ja läntistä tyyliä. Katossa on kolme kupolia. Lasaruksen hauta on kirkon alla. Kirkon lähellä toimii bysanttilainen museo.

* Kirkko ulkoa.Kirkko ulkoa.
* Kirkon ikonostaasi.Kirkon ikonostaasi.
* Lasaruksen hauta.Lasaruksen hauta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agios Lazaros Church *Visit Cyprus*.  Arkistoitu 4.6.2018. Viitattu 23.5.2018.
2. 1 2 3  Micuła, Grzegorz & Micuła, Magdalena: *Cyprus*, s. 84. Eyewitness Travel. London, New York, Melbourne, Munich and Delhi: DK, 2016. ISBN 987-0-24120-928-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Lasaruksen kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Ιερός Ναός Αγίου Λαζάρου (Arkistoitu – Internet Archive) Kirkon verkkosivut. (kreikaksi)
**Tilikauden voitto** tarkoittaa kirjanpidossa rahamäärää, joka saadaan, kun kaikki tuotot lasketaan yhteen ja niistä vähennetään kaikki kulut ja verot. Tilikauden voitto lasketaan tilikausittain. Se esitetään tuloslaskelman viimeisellä rivillä.

**Tilikauden tappio** on sellainen tilikauden voitto, joka jää negatiiviseksi.

Tuloslaskelman lisäksi tilikauden voitto tai tappio esitetään myös taseessa. Voitto lisää taseen osoittaman oman pääoman määrää. Tappio vastaavasti vähentää sitä.

Tilikauden voittoa kutsutaan tietyissä tapauksissa ylijäämäksi ja tappiota alijäämäksi.

Voiton laskeminen
-----------------

Tilikauden voittoon tai tappioon otetaan huomioon kaikki tilikaudelle kuuluvat tuotot. Varsinaisten myyntituottojen lisäksi siihen lasketaan muutkin tuotot, varastojen kasvu, rahoitustuotot ja satunnaiset tuotot. Samoin se ottaa huomioon kaikki kulut, mukaan lukien varastojen pienenemisen, poistot, rahoituskulut ja satunnaiset kulut sekä tilikaudelta maksettavaksi tulevat verot.

Tilikauden voitto tai tappio kertoo toiminnan kannattavuudesta. Kannattavuudessa voitto suhteutetaan liikevaihtoon tai pääomaan.

Voiton muotoja
--------------

Yksinkertaisin voiton laskemisen tapa on *kassaperusteinen voitto*. Siinä tuotot muodostuvat vain rahana saaduista kassatuloista ja vastaavasti kustannukset ovat rahana maksettuja kassamenoja. Näin mitattu voitto on ulkopuolisen lukijankin helposti ymmärrettävissä. Varsinaisessa *tilinpäätösvoitossa* kulut perustuvat tuotannontekijöistä maksettuihin (tai myöhemmin maksettaviin) menoihin. Samoin tuotto perustuu joko myytyihin tuottoihin tai tuotto-odotuksiin. Voittoon voidaan ottaa siis mukaan joitakin tulevia suorituksia, eikä asiaa tuntematon voi pelkän voiton perusteella tehdä varmoja päätelmiä yrityksen tilasta. *Sisäisen laskennan voitossa* otetaan huomioon mahdollisesti tulevia hintojen tai rahan arvon muutoksia. Erityisen paljon tämä vaikuttaa kustannuksiin, jotka voidaan laskea "päivän hinnan", jälleenhankintahinnan tai viimeksi hankitun erän hinnan mukaan.  Yrityksen saamaan voittoon voivat huomattavasti vaikuttaa erilaiset kertaluontoiset erät, kuten yhtiön jonkin osan poismyyminen tai vastaavasti yritysostot.

Suuruus
-------

Yritysten voitot olivat Suomessa 4,2 % liikevaihdosta vuonna 2015, teollisuudessa 3,4 %. Teollisuuden käyttökate oli 7,8 %.

Yhdysvaltalaiset uskovat keskivertoyrityksen voittojen olevan verojen jälkeen 36 % yrityksen myynnistä (mediaaniuskomus 30 %). Keskimäärin sama olisi heistä myös järkevä voitto. Todellisuudessa voitto oli 7,9 % myynnistä, esimerkiksi Wal-Martilla 2,1 %.

Katso myös
----------

* Käyttökate

Lähteet
-------

* Kirjanpitoasetus (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mitä tuloslaskelma kertoo yrittäjälle?

### Viitteet

1. 1 2  *Otavan suuri Ensyklopedia, 10. osa (Turgenev-öljytalous)*, s. 7942, art. Voitto. Otava, 1981. ISBN 951-1-06271-9.
2. ↑  Yritysten rakenne- ja tilinpäätöstilasto 2015  2016. Tilastokeskus.
3. ↑  MAY 2013 TOPLINE RESULTS *Reason-Rupe Poll*.  17.5.2013.
4. ↑  The general public thinks the average company makes a 36% profit margin, which is about 5X too high, Part II *AEIdeas*.  15.1.2018.
Achille De Bassinin muotokuva
**Achille De Bassini** (oikeasti *Bassi*; 5. toukokuuta 1819 Milano – 3. heinäkuuta 1881 Cava de’ Tirreni) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Bassini opiskeli Natale Perellin johdolla ja teki oopperadebyyttinsä vuoden 1837 paikkeilla Vogherassa. Hän sai osakseen Giuseppe Verdin arvostuksen. Verdi valitsi hänet luomaan seuraavat roolit oopperoissaan: Francisco (*I due Foscari*, 1844), Pasha Seid (*Il corsaro*, 1848), Miller (*Luisa Miller*, 1849) ja Melitone (*Kohtalon voima*, 1862). Bassini lauloi vuonna 1859 Covent Gardenissa. Verdin lisäksi hän tulkitsi osia muiden muassa Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin oopperoissa.

Bassini meni naimisiin oopperalaulaja Rita Gabussin kanssa. Myös pariskunnan pojasta Alberto De Bassinista tuli laulaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, De Bassini (Real Name, Bassi), Achille Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 (englanniksi)
**Merikarhut valloillaan** (*The Maggie*, Yhdysvalloissa *High and Dry*) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut brittiläinen komediaelokuva. Ealing Studios -yhtiön tuottaman elokuvan ohjasi Alexander Mackendrick ja käsikirjoitti William Rose. Neil Munron novelleihin väljästi pohjautuva elokuva kertoo amerikkalaisen liikemiehen ja yhtä itsepäisen skottilaisen merikapteenin välisestä tahtojen taistelusta.

Juoni
-----

"Maggie" on parhaat päivänsä nähnyt pieni höyrylaiva, jonka kipparina toimii iäkäs MacTaggart (Alex Mackenzie). Hän tarvitsee kipeästi 300 puntaa voidakseen uusia lisenssinsä. Varustamon toimistossa hän tapaa sattumalta herra Puseyn (Hubert Gregg), knallia ja sateenvarjoa käyttävän todellisen brittiherrasmiehen, joka yrittää järjestää amerikkalaisen päämiehensä Marshallin irtaimiston kuljetusta. Kun muita aluksia ei ole vapaana, Pusey antaa tehtävän MacTaggartille luullen tämän edustavan varustamoa ja käyttävänsä "Maggietä" modernimpaa alusta.

Marshall saa tietää erehdyksestä ja saa aluksen kiinni lentokonetta ja vuokra-autoa käyttäen. Hän määrää Puseyn laivalle huolehtimaan, että lasti siirretään parempikuntoiselle alukselle. Puseystä ei ole vastusta kippari MacTaggartille, joten Marshall tulee alukselle itse. Tehokas liikemies pehmenee vähitellen, varsinkin kun alkaa arvostaa nuoren laivapojan (Tommy Kearins) uskollisuutta ihailemalleen esimiehelle. Amerikkalainen saa myös tottua ajatukseen, että Skotlannin saaristossa rahti kulkee paikallisen yhteisön perinteiden mukaisesti: välillä piipahdetaan muun muassa erään miehen satavuotisjuhlissa.

Matka päättyy lopulta, kun "Maggien" moottori tekee lakon ja alus ajautuu karille. Osa Marshallin huonekaluista joudutaan heittämään yli laidan ja ilmenee, ettei kippari ole huolehtinut niiden vakuuttamisesta. Tästä huolimatta Marshall antaa MacTaggartin pitää kipeästi tarvitsemansa rahtimaksun. Kiitollisuuden osoituksena kippari nimeää aluksen asiakkaansa mukaan *Calvin B. Marshalliksi*.

Rooleissa
---------

* Alex Mackenzie – Captain MacTaggart
* Paul Douglas – Calvin B. Marshall
* Tommy Kearins – Dougie, laivapoika
* James Copeland – the Mate
* Abe Barker – konepäällikkö
* Hubert Gregg – Pusey
* Dorothy Alison – Miss Peters, Marshallin sihteeri
* Meg Buchanan – Sarah MacTaggart, aluksen omistaja
* Geoffrey Keen – Campbell, laivanvarustaja

Mustavalkoisen elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 1955, ja se on esitetty Yle TV1:ssä 1967 ja 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Elokuvan esitystiedot Elonetissä

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Maggie
**Salvatore Baccaloni** (14. huhtikuuta 1900 Rooma – 31. joulukuuta 1969 New York) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan basso.

Baccaloni sai varhaista koulutusta Sikstuksen kappelin kuorokoulussa ja opiskeli sitten Josip Kašmanin johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä Gioacchino Rossinin *Sevillan parturin* Bartolona Rooman Teatro Adrianossa vuonna 1922. Baccaloni lauloi vuosina 1926–1940 La Scalassa, jossa sai arvostusta buffo-roolien tulkitsijana. Vuonna 1928 hän teki Covent Garden -debyyttinsä Giacomo Puccinin *Turandotin* esityksessä Timurin roolissa. Vuonna 1930 Baccaloni teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa tulkitessaan Chicagossa Fra Melitonen roolin Giuseppe Verdin *Kohtalon voimassa*.

Baccaloni teki vuosina 1931–1941 esiintymisiä Teatro Colónissa ja vuosina 1936–1939 Glyndebournen oopperafestivaalilla. Metropolitan-oopperan kanssa hän esiintyi ensimmäisen kerran 3. joulukuuta 1940 seurueen matkalla Philadelphiaan ja Metropolitan-oopperan näyttämöllä New Yorkissa 7. joulukuuta 1940. Molemmilla kerroilla Baccaloni tulkitsi Bartolon roolin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Figaron häät*. Hän pysyi Metropolitan-oopperan johtavana buffo-esiintyjänä vuoteen 1962 saakka. Viimeisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Baccaloni teki Bartolon roolissa Rossinin *Sevillan parturissa* 8. elokuuta 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Baccaloni, Salvatore Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 5.3.2024 (englanniksi)
**Sari Koski-Vähälä** (s. 1968 Kokkola) on espoolainen kuvataiteilija. Koski-Vähälä on tullut tunnetuksi sekä omasta taiteellisesta tuotannostaan että toimimisestaan osana Hyäryllistä-taiteilijaryhmää (yhteistyössä Jouko Korkeasaaren ja Heli Kurunsaaren kanssa).

Koski-Vähälän teokset ovat usein pieniä veistoksia tai esineteoksia, joiden materiaalina on käytetty erilaista ylijäämä- ja löytöainesta: hiuksia, pureskeltuja purukumeja, poltetun kynttilän steariinia ja teipinpätkiä. Taiteilija on itse kutsunut teoksiaan kolmiulotteisiksi "keräilyn ja ihmettelyn konkretisoitumiksi, käytetyistä ja säästetyistä materiaalista tehdyiksi asetelmiksi". Koski-Vähälän luomistyötä ohjaa usein "hallittu sattuma", jonka ohjaamana hän lähtee uudelleenrakentamaan kierrätysmateriaaleista erilaisia uusia esineitä ja asetelmia.

Sari Koski-Vähälä on valmistunut taiteen maisteriksi (TaM) Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2010. Hän on opiskellut myös Limingan taidekoulussa (1991–1992), Pohjoismaisessa taidekoulussa (1992–1993) ja Lahden taideinstituutissa (1993–1997).

Lähteet
-------

1. ↑  Näyttely: Korkeasaari - Koski-Vähälä - Kurunsaari *Taidetehdas - Konstfabriken*.  Arkistoitu 9.3.2016. Viitattu 8.3.2016.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Espoon kuvataiteilijat - näyttelyt 2009 - Sari Koski-Vähälä *www.espoonkuvataiteilijat.fi*. Viitattu 8.3.2016. [vanhentunut linkki]
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Sari Koski-Vähälän kotisivu
* Sari Koski-Vähälä Kansallisgallerian kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aleksanteri Hyvä** (romaniaksi *Alexandru cel Bun tai Alexandru I Muşat*) oli Moldavian ruhtinas vuosina 1400–1432. Hän oli Roman I Muşatin poika ja hän nousi valtaistuimelle Iugan jälkeen. Hän oli Vlad II Draculan appi.

Aleksanteri Hyvän kaudella Moldova integroitui täysin Bysantin ortodoksiseen kirkkoon, ja sinne perustettiin Moldovan ja Suceavan metroopoliittakunta.

Sisäpolitiikka
--------------

Aleksanteri Hyvä kehitti Moldavian virkavaltaista järjestelmää mm. luomalla "Voivodien neuvoston". Hänen kaudellaan muutettiin verotuslakeja ja lisättiin Lvivin (1408) ja Krakovan (1409) kauppiaiden etuoikeuksia. Hän muutti kauppareittien kulkua, rakensi useita niitä suojaavia uusia linnoituksia ja laajensi Moldavian satamia.

Suhteet ulkomaihin
------------------

Aleksanteri Hyvän päähuolenaihe oli puolustaa maataan mahtavia vihollisarmeijoja vastaan. Hän solmi liittoja Valakian ja Puolan kanssa pääasiassa Unkaria vastaan. Vuonna 1402 hän antoi vasallivalan Puolan kuninkaalle Vladislaus II:lle.

Aleksanteri Hyvä osallistui kahteen taisteluun Saksalaista ritarikuntaa vastaan: Grunwaldissa 1410 ja Marienburgissa 1422. Hänen joukkonsa taistelivat niissä Puolan ja Liettuan puolella.

Vallanperimys
-------------

Moldovan ruhtinaan vallanperimysjärjestystä ei oltu määritelty, ja niinpä kuka tahansa Aleksanterin pojista, niin avioliitoissa kuin aviottomina syntyneet, saattoi pyytää pajareita kruunaamaan hänet ruhtinaaksi. Tämä vahvisti ottomaanien valtaa. Aleksanterin kuilemaa seuranneiden 25 vuoden aikana valta vaihtui 16 kertaa hänen kahdeksan jälkeläisensä välillä, kunnes vuonna 1457 pojanpoika Tapani III Suuri nousi valtaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexandru cel Bun *enciclopediaromaniei.ro*. Viitattu 24.2.2024.
2. 1 2  Rebecca Haynes: *. Occasional Papers in Romanian Studies, No. 3*, s. 14-21. School of Slavonic and East European Studies, University College London, 2003. ISBN 0-903425-63-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.2.2024). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Piia Vähäsalo** (s. 1972) on laukkusuunnittelija ja suunnittelee myös muita tuotteita Utua-tuotemerkillä sekä pyörittää Langin Kauppahuone -nimistä hotelli-ravintolaa Raahessa.

Ura
---

Vähäsalo on entinen Jokilaaksojen pelastuslaitoksen pelastusjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, minkä lisäksi Vähäsalo on suorittanut Pelastusopistossa päällystötutkinnon.

Piia Vähäsalo on valittu Vuoden 2009 palomieheksi esimerkillisestä toiminnastaan pelastusalan alueellisen ja valtakunnallisen toiminnan kehittäjänä ja vaikuttajana. Palkintoperusteissa todetaan, että hän "toimii muutenkin esimerkkinä miehisellä pelastusalalla". Hänet on valittu myös Vuoden 2010 nuoreksi johtajaksi. Palkitsemisperusteluissa 2009 todettiin, että "merkittävällä tavalla vaikuttamassa pelastustoimen kehittämiseen alueellisella ja valtakunnallisella tasolla".

Vähäsalo on Pohjois-Suomen pelastusliitto ry:n hallituksen jäsen.
Vähäsalolle on yhdessä Pasi Siipolan kanssa myönnetty vuoden 2009 Oulun läänin rakennussuojelupalkinto Viisikanta. Vähäsalo ja Siipola ostivat vuonna 2003 Siipolan mummolan naapurissa Kalajoella sijainneen huonokuntoisen klassismia edustavan nimismiehen virkatalon, Kärjän talon, ja kunnostivat sen. Kulttuurihistoriallisesti arvokas Kärjän talo on muuttunut yhdeksi Kalajokilaakson komeimmista rakennuksista. Palkinto myönnettiin talon perinteitä kunnioittavasta rakennuksen perusparannuksesta.

Vähäsalo on alkujaan kotoisin Sievistä, jossa hän aloitti uransa käytännön työssä paloalalla, mutta asuu nykyisin Raahessa. Ennen Raaheen muuttoa ja yrittäjäksi ryhtymistä hän asui Kalajoella.

Lähteet
-------

1. ↑  Piia rikkoi historiallisen lasikaton, mutta parantumaton sairaus pakotti jättämään unelmatyön - pyörätuolissa hän löysi itsestään uuden, yllättävän kyvyn *Iltalehti*.  02.12.2018. Viitattu 20.7.2020.
2. ↑  Piia Vähäsalo - LinkedIn *fi.linkedin.com*. Viitattu 20.7.2020. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Piia Vähäsalo on Vuoden palomies *Pelastustieto*.  2009. Viitattu 2.2.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Vuoden Palomies 2009 Pelastusjohtaja Piia Vähäsalo *Vuoden palomies*. Viitattu 10.2.2011.
5. ↑  Yle.fi[vanhentunut linkki]
6. ↑  Yle.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Pelastusjohtaja Piia Vähäsalo on rakentanut ansiokkaasti pelastusalan yhteistyötä - Vuoden palomies on nainen *STT, info*.  18.12.2009. Viitattu 2.2.2011. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Spek, hallitus Spek. Viitattu 2.2.2011. [vanhentunut linkki]
9. ↑  Viisikanta 2009 Ympäristö.fi. Viitattu 2.2.2011.
10. ↑  Vuoden 2008 Oulun läänin rakennussuojelupalkinnot Pulkkilaan, Kalajoelle ja Vihantiin Oulun lääninhallitus. Viitattu 3.2.2011. [vanhentunut linkki]
11. ↑  Piia Vähäsalo on Vuoden palomies *KP24*.  2009.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 2.2.2011.
12. ↑  Oudot kivut pakottivat Piian eläkkeelle 40-vuotiaana: "Tuntui, että sain hullun leiman eikä kipujani uskottu" *Kodin Kuvalehti*.  19.2.2018. Viitattu 20.7.2020.
**Maris Gothóni** (s. 23. helmikuuta 1979 Berliini) on suomalais-itävaltalainen musiikkielämän vaikuttaja. Hän toimii Stavangerin sinfoniaorkesterin taiteellisena toiminnanjohtajana ja keväästä 2023 Belgian kansallisorkesterin taiteellisena toiminnanjohtajana. Syksyllä 2024 Gothóni aloittaa Radion sinfoniaorkesterin intendenttinä Tuula Sarotien jäädessä eläkkeelle.

Gothóni on toiminut kuraattorina ja managerina muun muassa Tongyeongin kansainvälisille musiikkijuhlille Etelä-Koreassa, Weiwuying International Music Festivalille Taiwanissa, Soulin filharmonikoille, Philharmonia Orchestran Music of Today-sarjalle sekä Hugo Wolf-Akademielle Stuttgartissa. Gothóni vastaa vuoden 2023 Avanti! Suvisoitto-festivaalin taiteellisesta suunnittelusta.

Gothóni aloitti uransa muusikkona ja kirjailijana, konsertoiden solistina ja kamarimusiikkina eri puolilla maailmaa. Kirjailijana hän esittäytyi 1996 runokokoelmallaan *Peili peilistä*; hän on julkaissut myös esseitä musiikista ja kirjallisuudesta.

Maris Gothónin puoliso on säveltäjä Unsuk Chin. Hänen isänsä on pianisti ja säveltäjä Ralf Gothóni ja velipuolensa viulisti Mark Gothóni.

Lähteet
-------

* Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomalaisen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 39–40. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |


1. ↑  Maris Gothoni is the new Head of Artistic Planning *www.nationalorchestra.be*. Viitattu 18.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Holmström-Kuokkala, Hanni: Maris Gothoni Radion sinfoniaorkesterin intendentiksi *Yle yhtiönä*.  13.3.2024. Viitattu 13.3.2024.
Yokosukan taidemuseo
Hiroshiman paloasema
**Riken Yamamoto** (jap. 山本理顕, *Yamamoto Riken*, s. 1945 Peking, Kiina) on japanilainen arkkitehti. Hän on yksi maan merkittävimmistä nykyarkkitehdeista. Etenkin hänen suunnittelemansa epäkonventionaaliset asuinrakennukset ja uudemmat suurhankkeet Japanissa ja ulkomailla ovat saaneet huomiota ja palkintoja. Yamamoto palkittiin Pritzker-palkinnolla vuonna 2024 .

Yamamoto valmistui Nihon-yliopistosta kandidaatiksi vuonna 1968 ja Tokion taideyliopistosta maisteriksi vuonna 1971, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Tokion yliopistossa Hiroshi Haran johdolla. Oman toimistonsa "Riken Yamamoto & Field Shop" hän perusti vuonna 1973. Yamamoto toimii professorina Jokohaman kansallisessa yliopistossa.

Yamamoton merkittävimpiin töihin kuuluvat esimerkiksi Kumamoton prefektuurin Hotakubo-asuinkerrostalokortteli (1991), Iwadeyaman yläaste (1996), Saitaman prefektuurin yliopisto (1999), Hiroshiman läntinen paloasema (2000), Hakodate mirai daigaku -yliopisto (2000), Shinonome Canal Court 1 -asuinkortteli (2003), Yokosukan taidemuseo (2007) ja Fussan kaupungintalo (2008).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  「地域社会圏」という考え方 東西アスファルト事業協同組合. Viitattu 22.2.2012.
2. 1 2  Riken Yamamoto Barcelona Institute of Architecture. Viitattu 22.2.2012.
3. ↑  Arkkitehtuuri | Japanilainen Riken Yamamoto palkittiin "arkkitehtuurin Nobelilla" *Helsingin Sanomat*.  6.3.2024. Viitattu 6.3.2024.
4. ↑  Project Riken Yamamoto. Viitattu 22.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riken Yamamoto** Wikimedia Commonsissa

* Riken Yamamoto Official Web (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi)
* Riken Yamamoto l’hospitalier Le Journal des Arts (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vaasan Rannikkopatteristo** (lyh. VaaRPsto) oli vuoden 1998 loppuun asti Vaasassa Pohjanmaalla toiminut Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Vaasan Rannikkopatteristo perustettiin 1952 nimellä 1. Erillinen Rannikkotykistöpatteristo ja sen sijoituspaikka oli alun perin Suomenlinna. Patteristo oli ensimmäinen rauhanajan organisaatioon kuuluva joukko-osasto, joka keskittyi liikkuvaan rannikkotykistöön. 1950-luvulla suunniteltiin patteriston siirtoa Vaasaan ja tätä ennakoiden joukko-osasto nimettiin vuonna 1957 Vaasan Rannikkopatteristoksi. Muutto toteutui, mutta vasta vuonna 1964. Patteristo lakkautettiin 1998.

Rannikkopatteristo oli laatuaan ainoa moottoroitu rannikkopatteristo Suomessa. Kalustona oli (ainakin v. 1968) Boforsin 150 mm haupitsit ja 130 K 54.

Se kuului maavoimiin ja rannikkotykistöjoukkoihin ja antoi varusmieskoulutusta.

Johto
-----

Patteriston komentajina toimivat seuraavat upseerit: 

* majuri Pauli Salo 1.7. – 31.12.1998
* everstiluutnantti Hannu Luukkonen 1993–1998
* everstiluutnantti Kai Tynkkynen 1991–1993
* everstiluutnantti Ossi Kettunen 1988–1990
* everstiluutnantti Juhani Haapala 1985-1988
* everstiluutnantti Pentti Väyrynen 1975-1985
* everstiluutnantti Matti Wähäjärvi 1971-1975
* everstinluutnatti Olavi Aspinjaakko 1969-1971
* everstiluutnantti Torsti Kiviranta 1967-1969
* everstiluutnantti Eino Herttua 1965-1967
* everstiluutnantti Veikko Vuorela 1957-1965
* everstiluutnantti Kalle Koski 1952-1957

Organisaatio
------------

Patteristo muodostui pattereista sekä Aliupseerikoulusta ja sillä oli oma esikuntansa.

Patteristoon ovat kuuluneet myös Sommarön linnake Raippaluodossa ja Norrskärin linnake Mustasaaressa. Näistä Norrskär oli sotilasaluetta toisesta maailmansodasta lähtien aina vuoteen 2000 asti, jolloin saaren puolustuskäyttö loppui.

Muuta
-----

Rannikkopatteristo toimi entisissä Vaasan tarkka-ampujapataljoonan kasarmeissa. Kasarmit edustivat arkkitehtonisesti puukasarmikautta mm. Mikkelin keskusta-alueen Mikkelin vanha kasarmialueen tapaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vaasan Rannikkopatteristo *Rannikkotykistömuseo*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kurvinen, Pekka: Vaasan Rannikkopatteristo 1952–1994, Helsinki 1996. ISBN 952-90-5239-1

Vaasan historia

|  |  |
| --- | --- |
| Hallintohistoria | 
* Mustasaari
* Sulva
* Vähäkyrö

 |
| Tapahtumat | 
* Korsholman linna
* Vaasan palo
* Vaasan rannikkopatteristo
* Vaasan senaatti
* Vaasan sotavankileiri
* Vaasan puuvilla
* Onkilahden Konepaja

 |
**Minix** on Unixin kaltainen mikroytimeen perustuva käyttöjärjestelmä, joka toimii IBM PC-tietokoneissa. Minixin lähdekoodi on vapaasti käytettävissä. Minixin edelliset versiot (1 ja 2) oli tarkoitettu pääasiassa opetuskäyttöön, mutta nykyinen Minix3-versio tähtää myös käytännön sovelluksiin. 

Andrew S. Tanenbaum aloitti käyttöjärjestelmän kehityksen vuonna 1984 käyttäen Coherent-käyttöjärjestelmää. Ceriel Jacobs teki alustalle C-kielen kääntäjän Tanenbaumille. Amsterdam Compiler Kit oli vuosi vakiokääntäjä Minixillä.

Tanenbaum julkaisi Minixin Vrije Universiteit Amsterdam -yliopistossa vuonna 1987 julkaistussa oppikirjassaan *Operating Systems: Design and Implementation* ( ISBN 0-13-637331-3) esitelläkseen käytännössä näkemyksiään käyttöjärjestelmän suunnittelusta ja toteutuksesta. Kirja sisältää painetussa muodossa 12 000 riviä Minixin ytimen, muistinhallinnan ja tiedostojärjestelmän lähdekoodia; se on enimmäkseen kirjoitettu C-kielellä.

Minix oli aluksi suunnattu lähinnä IBM PC ja IBM PC/AT -tietokoneille. Versio 1.5 siirrettiin myös Motorola 68000 -sarjan suorittimille, mutta versiossa 2.0 oli tuki taas vain x86-arkkitehtuurille.

Huhtikuussa 2000 Minix siirtyi käyttämään avoimen lähdekoodin BSD-lisenssiä .

Minixin kolmas versio on uudelleenkirjoitettu ja aktiivisen kehityksen alla. Tämän version myötä Minix ei ole enää suunnattu pelkästään opetuskäyttöön, vaan sen on tarkoitus soveltua myös käytännön sovelluksiin, kuten sulautettuihin vikasietoisiin järjestelmiin ja halpoihin kannettaviin.

Linus Torvalds sai vaikutteita Minixistä omaan käyttöjärjestelmäänsä, vaikka Linux eroaakin useissa kohdin Minixistä kuten ytimen rakenteessa. Laajalti tunnetussa Torvalds vs. Tanenbaum -debatissa oli aiheena ratkaisujen eroavaisuudet.

Minix on yksi maailman suosituimmista ohjelmistoista, sillä se on sisältynyt Intel-yhtiön suorittimiin vuodesta 2008 alkaen. Jokainen Intelin suoritin vuodesta 2008 alkaen sisältää mikroprosessorin, jolla ajetaan Management Engine -nimistä toiminnallisuutta. Tämä toiminnallisuus on toteutettu avoimen lähdekoodin Minix 3:een pohjautuvalla suljetun lähdekoodin versiolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andrew S. Tanenbaum: Lessons Learned from 30 Years of MINIX  maaliskuu 2016. Communications of the ACM. doi:10.1145/2795228.  Viitattu 10.9.2019. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Tanenbaum, Andy: MINIX license change  7. huhtikuuta 2000. comp.os.minix. Viitattu 16. joulukuuta 2006.
4. ↑  Linux is obsolete - A must read debate between Andrew S. Tanenbaum and Linus Torvalds  24.11.2012. IBM. Viitattu 20.12.2017.
5. ↑  An Open Letter to Intel *cs.vu.nl*.  en
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (pääasiallinen lähde) (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo internet-keskustelujen valvojasta. Moderaattori tarkoittaa myös ydinreaktorin hidastinainetta.*
**Moderaattori**, joskus myös seriffi, on internetissä käytävän keskustelun asiallisuutta valvova henkilö, joka toimii ylläpitäjän apulaisena. Moderaattoreita on chateissa, keskustelualueilla ja eri sivustoilla. Moderaattori on yleensä chatin tai keskustelufoorumin aktiivinen jäsen, jolle voidaan myöntää moderaattorin oikeudet. On myös olemassa ns. "*palkkamoderaattoreita*", jotka eivät ole chatin tai keskustelufoorumin käyttäjiä. 
Moderaattorin tehtäviin kuuluu valvoa sitä, että käytävän keskustelun sisältö vastaa kyseisen keskustelun kriteerejä, sääntöjä ja että se yleensäkin pysyy hyvän maun ja netiketin mukaisena. Tarvittaessa moderaattori voi sensuroida keskustelijan viestejä tai antaa porttikiellon eli niin sanotun bannin huonosti käyttäytyvälle käyttäjälle. Moderaattorit pitävät kurissa myös mahdollisen spämmin, jota toisinaan keskustelufoorumeille ja chatteihin ilmestyy.

Katso myös
----------

* IRC#Kanavaoperaattorit

Lähteet
-------

1. ↑  What Is a Forum Moderator? *wisegeek.org*. Viitattu 15.09.2013. (englanniksi)
**Väitöskirja** (lat. *dissertatio*) on opinnäyte, joka laaditaan tohtorintutkinnon suorittamiseksi. Väitöskirjan tulee sisältää uutta tieteellistä tietoa ja osoittaa tekijän kykyä itsenäiseen tutkimukseen.

Väitöskirja voi olla joko yhtenäinen teos eli monografia tai samaa aihetta käsittelevistä tieteellisistä artikkeleista koostuva *artikkeliväitöskirja* eli niin sanottu nippuväitöskirja. Artikkeliväitöskirjan julkaisujen tulee asetuksen mukaan olla julkaistuja tai julkaistavaksi hyväksyttyjä artikkeleita ja väitöskirjassa tulee niiden lisäksi olla myös johdanto- ja yhteenveto-osa. Kullakin tiedekunnalla ja yliopistolla on tarkempia väitöskirjaa koskevia määräyksiä.

Väitöskirjan sivumäärä vaihtelee alan ja sen perinteiden ja valitun aiheen mukaan. Artikkeliväitöskirjoissa johdanto- ja yhteenveto-osa on 40–100 sivua, näiden lisäksi tulee 2–10 julkaisua.

Kun ohjaava professori pitää väitöskirjaa valmiina, tiedekunta nimeää esitarkastajat. Esitarkastajia on yleensä kaksi, ja arviointi on samanlaista kuin tieteellinen vertaisarviointi. Esitarkastuslausuntojen perusteella työlle voidaan myöntää painatuslupa. Painatusluvan myöntäminen merkitsee käytännössä sitä, että työ on hyväksytty, vaikka muodollisesti hyväksyminen tapahtuu vasta väitöstilaisuuden jälkeen. Vaikka kustannusten säästämiseksi osa yliopistoista julkaisee väitöskirjoja sähköisesti, voidaan väitöskirjasta ottaa pieni painos itse väitöstilaisuutta ja väittelijän myöhempiä tarpeita varten. Väitöskirjaa on pidettävä julkisesti nähtävillä vähintään 10 päivää ennen väitöstilaisuutta.

Väittelijä (respondentti) puolustaa väitöskirjaansa julkisessa väitöstilaisuudessa tiedekunnan määräämää vastaväittäjää (opponentti) vastaan, ja myös yleisön edustajat saavat esittää muistutuksia eli toimia ylimääräisinä vastaväittäjinä. Vastaväittäjiä voi olla myös kaksi, mikä on yleinen tapa teknillisellä alalla. Väitöstilaisuuden valvoja (kustos) on yleensä kyseisen oppiaineen professori. Väitöstilaisuuden jälkeen tiedekuntaneuvosto (tai sitä vastaava elin) arvostelee väitöskirjan saamiensa lausuntojen perusteella. Prosessin yksityiskohdat vaihtelevat yliopistoittain.

Lähteet
-------

* Tommila, Päiviö: Väitöskirja ja sen puolustus. (1. artikkeli) *Tieteessä tapahtuu*, 1997, 15. vsk, nro 4, s. 3-4. Artikkelin verkkoversio.
* Määttä, Kaarina (toim.): *Väitöskirjan lumo : tohtoriksi valmistumisen vaiheet sekä sen ohjaus ja tuki*. Rovaniemi: Lapin yliopistokustannus, 2009. ISBN 978-952-484-330-0.

### Viitteet

1. ↑  Väitöskirjan esitarkastaminen, julkinen tarkastaminen ja arviointi *Tohtorikoulutusopas*.  2020. Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 21.3.2022. Viitattu 16.7.2020.
2. ↑  Väitöstilaisuuden järjestäminen ja väitöksestä tiedottaminen *Tohtorikoulutusopas*.  2020. Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 26.1.2021. Viitattu 16.7.2020.
**Välillinen tekeminen** on Suomessa rikosoikeudellinen nimitys, joka tarkoittaa rikoksen tekemistä sellaisen henkilön välityksellä, jota ei voida teosta rangaista. Tällaiseen välittömään tekijään ei kohdisteta rikosoikeudellista seuraamusta, jos hän on tehnyt rikoksen

* syyntakeettomana
* rangaistavuuden poistavan pakon alaisena (esimerkiksi hätävarjelutilanne)
* ilman tahallisuutta, jos teon rangaistavuus edellyttää tahallisuutta
* käskyn nojalla, kun hänen on lain mukaan toteltava
* ilman aikomusta, kun rikos vaatii tiettyä aikomusta ja aikomus on määräävällä henkilöllä

Toista henkilöä välikappaleena käyttävä *välillinen tekijä* saa välittömän tekijän rikkomaan lakia esimerkiksi erehdyttämällä, käskemällä, yllyttämällä tai käyttämällä hyväkseen tämän heikkoa älyä. Välitön tekijä voidaan jättää rankaisematta, mutta välillinen tekijä tuomitaan varsinaisena tekijänä rangaistukseen.

Välillisen tekemisen vastakohta on omakätinen rikos. Välillisestä tekemisestä säädetään rikoslain 5 luvun 4 pykälässä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Facta 2001,* WSOY 1981–1987, ISBN 951-0-10221-0.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  Lasse Nikkarinen (toimittanut): *Lakitieto 4,* Otava 1983, ISBN 951-1-06460-6.
4. ↑  Rikoslaki 5:4 (Arkistoitu – Internet Archive)