recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olavin Krouvi** eli "Olkku" on Turussa Hämeenkatu 30:ssä sijaitseva ravintola, joka on perustettu vuonna 1964. Se oli 1980-luvun loppuun asti Oy Alko Ab:n tytäryhtiön Kantaravintolat Oy:n omistuksessa ja noudatti aluksi paljolti samaa liiketoimintakonseptia kuin ympäri maata toimineet Kantakrouvit portsareineen ja ruokatarjoiluineen. Olavin Krouvista tuli pian suositumpi kuin vuotta aiemmin Turun Humalistonkadulle avatusta saman ketjun Kantakrouvista. Ravintolan vakioasiakkaiksi tuli kulttuuriväkeä, etenkin läheisen Turun kaupunginteatterin henkilökuntaa.

Vuonna 1985 Olavin Krouvi muuttui Jouni Aallon johdolla menestykselliseksi musiikkibaariksi ja tanssipaikaksi nimeltä Number One Music Bar. Taiteilijat vaihtuivat juppinuoriin, mutta uusi konsepti menestyi jonkin aikaa hyvin. 1990-luvun vaihteessa Arctiaksi muuttunut Kantaravintolat myi Olavin Krouvin Jouni Aallolle sekä jääkiekkoilija Hannu Virralle ja urheilutoimittaja Juha-Pekka Jalolle, joka myöhemmin vetäytyi toiminnasta ja tilalle tuli Hannu Virran poika Niko. He muuttivat Olavin Krouvin vähitellen urheiluhenkiseksi korttelikapakaksi.

2010-luvun puolivälissä omistajat joutuivat syytteisiin yli puolen miljoonan euron myynnistä ohi kirjanpidon kolmen vuoden aikana. Toimitusjohtaja Jouni Aalto sai käräjäoikeudessa kahden vuoden ja viiden kuukauden ehdottoman vankeusrangaistuksen sekä kolmen vuoden liiketoimintakiellon törkeästä kirjanpitorikoksesta ja kahdesta törkeästä veropetoksesta.

Keväällä 2017 Olavin Krouvi sai uudet omistajat, joihin kuuluvat laulaja Ressu Redford, elokuvatuottaja Markus Selin ja Turussa Bar Rentoa vetävä Christer Ekqvist.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nieminen, Heli: Olkun oppivuodet tallentaa Olavin krouvin tarinan (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 19.12.2014. Viitattu 18.5.2017.
2. 1 2  Nurmi, Teemu: Kulttuurikapakka, lätkäpubi, musiikkibaari - Olavin Krouvilla on monta tarinaa (Arkistoitu – Internet Archive), Turkulainen 22.1.2015. Viitattu 18.5.2017.
3. 1 2  Ahola, Harri: Olavin Krouvin talousrikoksista ehdotonta – oikeus piti tekoja törkeinä, Turun Sanomat 18.5.2017.
4. ↑  Rantanen, Kimmo: Ressu Redford mukaan ravintolabisnekseen – osti legendaarisen bileravintolan Markus Selinin kanssa, Ilta-Sanomat 9.5.2017. Viitattu 18.5.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Kemppainen, Seppo (2014): *Olkun oppivuodet – puoli vuosisataa Olavin Krouvissa.* Viestintäpalvelu Meseta. ISBN 978-952-68014-1-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Olavin Krouvin kotisivut
**Verhneje** (ven. Верхнее) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Järven nimi muodostuu *yläjuoksun puolella* tarkoittavasta sananosasta (ven. Верхне-), joten *озеро Верхнее* suomentaa vapaasti *Ylinenjärvi* tai *Yläjärvi*.

Maantietoa
----------

Järvi on kilometrin pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Keskisyvyys on 4 metriä ja syvänteessä on 11 metriä vettä. Järvellä on saareton järvenselkä. Järven itäpuolella vajaan kilometrin päässä sijaitsee Tšernetsovo (ven. Чернецово) kylä, jonka peltoja ulottuu rantaan asti. Pohjoispuolella on muutaman talon kylä Zaretšje (ven. Заречье) , jonka peltoja on rannassakin. Kylän peltoaukea ulottuu pohjoispuolen järville asti.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, seipi, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä ja kymmenpiikki, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kaloja ja jokirapua niukasti.

Vesistösuhteita
---------------

Verhneje sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven ympärillä on joukko järviä, joista laskee ojat Velikajaan tai järveen. Näitä ovat esimerkiksi eteläpuolinen järvi Gluten (ven. Глутень), pohjoisten järvien Tšorno (ven. Чёрно), Sejatoje (ven. Сеятое) ja Maloje Ostrije (ven. Малое Острие). Järven valuma-alueen koko on 99,9 neliökilometriä , mikä johtuu lähinnä Velikajasta. Järvi on sen läpivirtausjärvi. Pääuomassa edellinen järvi on Hodšo ja seuraava on Maloje Ostrije ja Bolšoje Ostrijo.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 12.5.2020. (venäjäksi)
2. 1 2  Verhneje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 12.5.2020. (venäjäksi)
3. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 12.5.2020
5. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 36 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 12.5.2020
**Vuosaari-lehti** on vuonna 1965 perustettu Helsingin Vuosaaren kaupunginosan asioita käsittelevä ilmaisjakelulehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. Sen levikki oli vuoden 2007 keväällä noin 18 000 kappaletta. Levikki nousee jatkuvasti Vuosaaren asukasmäärien kasvun tahdissa.

Lehden päätoimittajana toimi aina vuoteen 2000 asti kirjailija, ent. kaupunginvaltuutettu ja opettaja Esko Honkanen. Toimittaja Aarne Taussi jäi eläkkeelle vuonna 1981 ja hänen tilalleen tuli Eskon poika Eero Honkanen, joka toimii nykyään lehden päätoimittajana.

Idean itähelsinkiläisen lehden julkaisemisesta sai "Vuosaaren keisari" Martti Ilveskorpi, joka ehdotti Esko Honkaselle lehden perustamista. Lehti perustettiinkin ja Urheilu- ja Askarteluseura ry (sittemmin Vuosaari-Kilta) aloitti sen julkaisun. Vuonna 1993 julkaisuoikeudet siirtyivät lehteä tukemaan perustetulle Vuotieto Oy:lle, jossa olivat mukana Vuosaari-Säätiö, Vuosaari-Seura ja Vuosaari-Kilta. Nykyään lehden kustantaa lehden toimittajien oma yhtiö.

Lehden palstoilla on käsitelty eri näkökulmista niin politiikkaa, rakentamista, lukijoiden mielipiteitä kuin urheiluakin. Paljon palstatilaa ovat saaneet myös taide- ja kulttuuriasiat, esimerkiksi runot ja novellit, mikä on melko poikkeuksellista pienelle ilmaisjakelulehdelle. Vuonna 1984 Helsingin kaupungin paikallislehtikilpailussa lehti saavuttikin kunniamaininnan ansiokkaasta työstään Vuosaaren ja vuosaarelaisuuden hyväksi.

Lehden linja on ollut maltillinen, mutta kaupunginosan kehittämiseksi se on tarjonnut asukkaiden ja päättäjien välisen keskustelufoorumin. Välillä lehti on ilmaissut selkeästi kielteisen kantansa esimerkiksi joihinkin Vuosaarta koskeviin rakennushankkeisiin, kuitenkin puolustuspuheenvuoron vastapuolelle jättäen. Vuosaari-lehti on helpottanut asukkaiden osallistumista alueen suunnitteluhankkeisiin kertomalla suunnitteluprosessien eri vaiheista.

Lähteet
-------

* Pertti Lampi (2005): *Helsingin Vuosaari Nordsjö kaupunginosan historia, nykypäivä ja tulevaisuus* (Vuosaari-Seura ry. Vuosaari-Säätiö rs. ISBN 952-91-9135-9)
* Vuosaari-lehden internetsivut

### Viitteet

1. ↑  Paikallislehti  20. helmikuuta 2006. Vuosaari.fi. Viitattu 8. toukokuuta 2007. (suomeksi)
**Pudotus**  tai **putouskorkeus** on potamologiassa joen, muun virtaveden uoman tai uoman tietyn osuuden, alku ja loppupään korkeusero. Virtaveden loppupää on yleensä helppo määrittää, joka se laskee yleensä mereen, järveen tai se yhtyy toiseen virtavesiuomaan. Sen alkupää on toisinaan hankala määrittää, sillä virtavesi voi olla sateiden aikana pitempi ja kuivana aikana lyhyempi. Toinen hankaluus sen alkupisteen määrittämiseksi voi johtua tulkinnasta, mikä virtaveden haaroista valitaan sen pääuomaksi. Vaikka pääuoman kulku on yleensä sovittu, esiintyy joissakin tapauksissa sen tulkinnasta erimielisyyksiä. Mutta esimerkiksi järvestä järveen virtaavan joen pudotus saadaan helposti järvien vedenpintojen keskikorkeuksien erotuksena. Myös vesiputouksille ilmoitetaan pudotusarvoja. Tietoa virtaveden tai sen osuuden pudotuksesta voidaan käyttää arvioidessa veden kuljettamaa energiaa, sen maastoon kohdistamaa kulutusta tai mitä muita ympäristölle aiheutuvia vaikutuksia virtavedellä voi olla.

Vaikka pudotus on virtavesille helppo määrittää, se ei ilmaise uomassa, sen alku- ja loppupisteen välissä, tapahtuvien ilmiöiden luoteesta mitään. Tähän tarpeeseen hyödyllisempi suure on osuuden jyrkkyys eli kaltevuus. Kaltevuus ilmaisee veden uomassaan saaman liike-energian, josta voidaan päätellä monia virtaveden geomorfologisia ja biologisia piirteitä. Kaltevuudet voidaan koota pituusleikkaukseksi, joka on kuvaaja uoman korkeussuhteista ja josta voidaan lukea myös uoman eri kohtien kaltevuudet.

Lähteet
-------

1. 1 2  putous, Tieteen Termipankki, viitattu 8.10.2020
2. ↑  Leppäranta, Matti & Virta, Juhani & Huttula, Timo: *Hydrologian perusteet*, s. 120–133. Helsingin yliopisto, 2017. Teoksen verkkoversio.
Laakavarjostus (flat) ja Phong-varjostus.
**Phong-varjostus** on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty varjostusmenetelmä, jossa polygonin valaistus lasketaan sen normaalien perusteella.

Phong-menetelmä on raskaampi laskea kuin tasainen varjostus ja Gouraud-varjostus, mutta tarkempi etenkin melko suuripolygonisissa "kiiltävissä" kappaleissa. Phong-varjostuksessa pinnan sisäpisteiden valaistus lasketaan erikseen, kun taas Gouraud-varjostuksessa valaistuskaava lasketaan vain kulmapisteille ja keskiosan värit interpoloidaan kulmapisteiden valaistuksesta. 

Phong-varjostuksen esitti Bui Tuong Phong väitöstyössään vuonna 1973 ja vuonna 1975 artikkelissa *Illumination for computer generated pictures*. Bui Tuong Phong sairasti leukemiaa ja kuoli pian sen jälkeen kun sai väitöksensä valmiiksi.

Phong-menetelmästä on julkaistu vuonna 1977 James F. Blinnin esittämä niin sanottu *Blinn-Phong -malli*. Blinn kehitti menetelmää sallimalla interpolaatiota ja vähentämällä laskentakuormaa.

Phongin heijastusmalli
----------------------

Phongin heijastusmallin kolme komponenttia
Phong-varjostus perustuu Phongin heijastusmalliin (tai Phongin valaistusmalliin). Siinä valonlähteestä tulevan valon heijastuminen kappaleesta jaetaan spekulaariin heijastukseen, joka kohdistuu vahvimpana suoraan katsojaan, diffuusiin heijastukseen, joka kohdistuu yhtä vahvana kaikkiin suuntiin ja ambientiin heijastukseen, joka simuloi ympäröivistä kappaleista tulevaa valoa. Heijastuva valo lasketaan spekulaaria, diffuusia ja ambientia komponenttia vastaavista muuttujista (jotka kuvaavat karkeasti kappaleen heijastusominaisuuksia) ja valonlähteen, kappaleen pinnan ja katsojan välisistä kulmista. 

Phongin heijastusmalli on paikallinen valaistusmalli , eli se ei ota huomioon ympäröivistä kappaleista heijastuvaa valoa (muuta kuin karkeana, jokaisessa kohdassa samansuuruisena ambient-kertoimena), mutta valonlähteitä voi olla useampia. Phongin heijastusmalli ei perustu niinkään valon fysikaalisiin ominaisuuksiin, vaan on kokemuspohjainen.

Lähteet
-------

1. ↑  History *cs.utah.edu*. Viitattu 25.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Illumination for computer generated pictures *dl.acm.org*.  kesäkuu 1975. doi:10.1145/360825.360839.  Viitattu 25.9.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Mike Seymour: Founders Series: industry legend Jim Blinn *fxguide.com*.  24.7.2012. Viitattu 25.9.2022. (englanniksi)
4. ↑   *learnopengl.com*. Viitattu 10.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  James F. Blinn: Models of light reflection for computer synthesized pictures *dl.acm.org*.  kesä 1977. doi:10.1145/965141.563893.  Viitattu 25.9.2022. (englanniksi)
6. ↑
Edström (oik.) Länsi-Saksaa vastaan 1974 MM-kisoissa
**Ralf Sigvard Edström** (s. 7. lokakuuta 1952 Degerfors, Ruotsi) on pelaajauransa jo päättänyt ruotsalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskushyökkääjä. 

Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa 40 maaottelua vuosina 1972–1980 pelannut ja niissä 15 maalia tehnyt Edström osallistui MM-kisoihin kahdesti, 1974 ja 1978. Hänet muistetaan parhaiten vuoden 1974 kisoista, joissa hän teki neljä maalia ja oli maalipörssin jaetulla neljännellä sijalla yhdessä Gerd Müllerin ja Johannes Repin kanssa. Edström pelasi maajoukkueessa 40 ottelua ja onnistui maalinteossa 15 kertaa. Seuratasolla Degerfors IF:n kasvatti Edström voitti Allsvenskanin mestaruuden Åtvidabergs FF:n riveissä vuonna 1972. Hän pelasi ulkomailla PSV Eindhovenissa (2 liigamestaruutta), Standard Liegessä ja AS Monacossa (1 liigamestaruus). Edström voitti Guldbollenin kahdesti, vuosina 1972 ja 1974. 

Edström lopetti uransa vuonna 1985.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Sweden - Record International Players  12.7.2018. RSSSF. Viitattu 6.8.2018. (englanniksi)

  

Guldbollen
1946: Gunnar Gren • 1947: Gunnar Nordahl • 1948: Bertil Nordahl • 1949: Knut Nordahl • 1950: Erik Nilsson • 1951: Olle Åhlund • 1952: Kalle Svensson • 1953: Bengt Gustavsson • 1954: Sven-Ove Svensson • 1955: Gösta Löfgren • 1956: Gösta Sandberg • 1957: Åke Johansson • 1958: Orvar Bergmark • 1959: Agne Simonsson • 1960: Torbjörn Jonsson • 1961: Bengt Nyholm • 1962: Prawitz Öberg • 1963: Harry Bild • 1964: Hans Mild • 1965: Bo Larsson • 1966: Ove Kindvall • 1967: Ingvar Svahn • 1968: Björn Nordqvist • 1969: Tommy Svensson • 1970: Jan Olsson • 1971: Ronnie Hellström • 1972: Ralf Edström • 1973: Bo Larsson • 1974: Ralf Edström • 1975: Kent Karlsson • 1976: Anders Linderoth • 1977: Roy Andersson • 1978: Ronnie Hellström • 1979: Jan Möller • 1980: Rolf Zetterlund • 1981: Thomas Ravelli • 1982: Torbjörn Nilsson • 1983: Glenn Hysén • 1984: Sven Dahlkvist • 1985: Glenn Strömberg • 1986: Robert Prytz • 1987: Peter Larsson • 1988: Glenn Hysén • 1989: Jonas Thern • 1990: Tomas Brolin • 1991: Anders Limpar • 1992: Jan Eriksson • 1993: Martin Dahlin • 1994: Tomas Brolin • 1995: Patrik Andersson • 1996: Roland Nilsson • 1997: Pär Zetterberg • 1998: Henrik Larsson • 1999: Stefan Schwarz • 2000: Magnus Hedman • 2001: Patrik Andersson • 2002: Fredrik Ljungberg • 2003: Olof Mellberg • 2004: Henrik Larsson • 2005: Zlatan Ibrahimović • 2006: Fredrik Ljungberg • 2007: Zlatan Ibrahimović • 2008: Zlatan Ibrahimović • 2009: Zlatan Ibrahimović • 2010: Zlatan Ibrahimović • 2011: Zlatan Ibrahimović • 2012: Zlatan Ibrahimović • 2013: Zlatan Ibrahimović • 2014: Zlatan Ibrahimović • 2015: Zlatan Ibrahimović • 2016: Zlatan Ibrahimović • 2017: Andreas Granqvist • 2018: Victor Lindelöf • 2019: Victor Lindelöf • 2020: Zlatan Ibrahimović • 2021: Emil Forsberg

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ralf Edström
**Phpsysinfo** (PHP System Information) on avoimen lähdekoodin GNU GPL-lisensioitu PHP-komentosarja, joka näyttää laajan skaalan tietoa web-palvelimena toimivasta tietokoneesta. Viimeisin vakaa versio on 2.5.3.*milloin?*

Phpsysinfo tukee monia alustoja. Niihin kuuluvat UNIX-pohjaiset FreeBSD, NetBSD, OpenBSD, Apple Mac OS X ja Linux. Se tukee myös 32-bittisiä Windows-pohjaisia järjestelmiä, Windows NT/2000/XP/Server 2003.

Näkymä
------

Kuvankaappaus Phpsysinfosta
### Perustiedot

Perustiedoissa näkyvät tietokoneen nimi, IP-osoite, ytimen versio, käyttöjärjestelmä, käynnissäoloaika, käyttäjien määrä ja keskikuormat.

### Laitteisto

Osiosta käyvät ilmi suorittimen merkki, malli, välimuistin koko ja muut tiedot. Lisäksi se kertoo tietokoneessa kiinniolevat PCI-laitteet, IDE-laitteet, SCSI-laitteet ja USB-laitteet. 

### Verkon käyttö

Osio kertoo verkkolaitteiden nimet ja ilmoittaa lähetetyn ja vastaanotetun datan määrän sekä mahdolliset siirtovirheet.

### Muistin kuormitus

Osio ilmoittaa muistin tyypin, prosentuaalisen käytön, vapausasteen, kuormituksen ja muistin kokonaismäärän, joka ilmoitetaan viideltä osa-alueelta: fyysinen muisti, ydin ja ohjelmat, puskurit, välimuisti sekä virtuaalimuisti.

### Liitetyt tiedostojärjestelmät

Osiossa on listattu omien kiintolevyjen ja muiden laitteiden liitospisteet sekä verkossa olevien laitteiden liitospisteet. Siinä näkyy myös tiedostojärjestelmän tyyppi, käytetty ja vapaa tila.

### Lämpötilat, jännitteet sekä tuulettimien nopeudet

Kyseisten antureiden tiedot voidaan lukea emolevyn monitorointiohjelmalla. Phpsysinfo tukee viittä erilaista: lmsensors, healthd, hwsensors, mbmon ja mbm5.

Aiheesta muualla
----------------

* Sourceforgen projektisivu
Ralf Kellermann
**Ralf Kellermann** (s. 24. syyskuuta 1968 Duisburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa tällä hetkellä naisten Bundesliigassa pelaavaa VfL Wolfsburgia. Kellermann oli omalla urallaan maalivahti. Hän on 188 senttimetriä pitkä. 

Kellermannin kasvattajaseura on MSV Duisburg, jota hän edusti vuodet 1988–1993 pelaten 2. Bundesliigassa vain kaksi ottelua. Vuodet 1993–1995 Kellermann edusti FSV Frankfurtia, vuodet 1995–1997 SC Verliä ja vuodet 1997–2000 Sportfreunde Siegeniä. Vuonna 2000 Kellermann siirtyi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen SC Paderborniin, jossa hän pelasi vuoteen 2002 mennessä 44 ottelua. Vuonna 2002 Kellermann siirtyi Oberliga Westfaleniin, jossa hän pelasi 49 ottelua ja lopetti uransa 36-vuotiaana vuonna 2004.

Valmentajauransa ensimmäisen pestin Kellermann sai kesällä 2008, kun hänestä tuli VfL Wolfsburgin naisten joukkueen päävalmentaja. Kaudella 2012–2013 Wolfsburg voitti triplan Kellermannin johdolla, kun seura saavutti voiton sekä Mestareiden liigassa, Bundesliigassa ja Saksan cupin. Seuraavalla kaudella eli kaudella 2013–2014 Wolfsburg voitti uudelleen Mestareiden liigan ja Bundesliigan. Tammikuussa 2015 Kellermann valittiin Kultainen pallo -gaalassa vuoden naisten valmentajaksi.

Lähteet
-------

* Ralf Kellermann Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jaime Alberto Rodríguez** (s. 17. tammikuuta 1959, San Salvador, El Salvador) on elsalvadorilainen jalkapalloilija. Hän pelasi El Salvadorin maajoukkueessa 30 maaottelua vuosina 1979–1989.

Hän edusti maataan 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa El Salvadorin maajoukkueen apuvalmentajana sekä maan jalkapalloliiton koordinaattorina. Lisäksi Rodriguez on valmentanut Alianz FC -seuraa ja hänellä on myös oma *Chelona*-niminen jalkapalloakatemia. Sen kasvatteja on muun muassa FC Jazzissa vuosina 1999-2001 Veikkausliigaa pelannut Víctor Dubón.

Vuonna 1985 Rodriguez edusti Kokkolan Pallo-Veikkoja jalkapallon SM-sarjassa. Hän oli ensimmäinen Suomen sarjoissa esiintynyt pelaaja, joka on ollut mukana MM-lopputurnauksessa. Rodriguez saapui Suomeen tutustuttuaan Meksikossa valokuvaaja Juha Tammiseen, joka järjesti hänet Martti Kuuselan avustuksella Kokkolaan. Visitti Suomeen jäi kuitenkin lyhyeksi. Rodriguez piti suomalaista jalkapalloilua amatöörimäisenä puuhasteluna, eikä viihtynyt maassa.

KPV:n jälkeen Rodriguez pelasi vielä muun muassa Japanissa, kunnes lopetti uransa vuonna 1994 kotimaansa Alianzissa.

Lähteet
-------

* Masconazo.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* FIFA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Passo Alpuin, Luis Fernando: El Salvador - Record International Players  20.5.2021. RSSSF. Viitattu 17.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  *Rakas jalkapallo - sata vuotta suomalaista jalkapalloa*, s. 205. Kustannusosakeyhtiö Teos, 2007.
Saimir Pirgu
**Saimir Pirgu** (s. 1981) on albanialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.

Pirgu aloitti varhain viulunsoiton opiskelun. Vasta nuorena aikuisena hän päätti ryhtyä oopperalaulajaksi nähtyään 19-vuotiaana televisiosta Kolmen tenorin esiintymisen. Pirgu opiskeli Bolzanon Monteverdi-konservatoriossa Vito Maria Brunettin johdolla. Hän saavutti kansainvälistä kilpailumenestystä, pääsi esiintymään useisiin rooleihin Luciano Pavarottin kanssa ja sai 22-vuotiaana Claudio Abbadolta kutsun esiintymään Ferrandon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *Così fan tuttessa* Ferrarassa. Pirgu on sittemmin esiintynyt muun muassa Wienin valtionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Bolšoi-teatterissa, Gran Teatre del Liceussa, Sydneyn oopperatalossa, Teatro Colónissa, Los Angelesin oopperassa, Washington National Operassa, Pariisin oopperassa, Tokiossa, Bangkokissa, La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Veronan Arenassa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Zürichin oopperassa ja Covent Gardenissa.

Pirgu on tulkinnut rooleja muiden muassa Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Georges Bizet'n, Charles Gounod'n, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Hän on esittänyt myös eri sinfoniaorkestereiden kanssa konserttiohjelmistoa, kuten Verdin ja Mozartin requiemit.

Lähteet
-------

1. ↑  Saimir Pirgu Naxos, viitattu 8.2.2023
2. 1 2  Saimir Pirgu LA Opera, viitattu 8.2.2023
3. ↑  Saimir Pirgu Orchestre de la Suisse Romande, viitattu 8.2.2023
4. ↑  Saimir Pirgu Nationale Opera & Ballet, viitattu 8.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Lars Johan Paulinus "Paul" Nilsson** (22. kesäkuuta 1866 Längjum, Varan kunta – 28. lokakuuta 1951) oli ruotsalainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija, joka julkaisi useita virsikirjaehdotuksia.

Paul Nilsson suoritti teologisen tutkinnon Uppsalan yliopistossa 1990. Hänet vihittiin papiksi Skaran hiippakuntaan, jossa hän hoiti useita eri virkoja. Vuonna 1922 hänestä tuli Sjogerstadin kirkkoherra. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1908.

Nilsson julkaisi useita hengellisiä runokokoelmia, virsikirjaehdotuksia, saarnakokoelmia ja oppikirjoja. Hänen ensimmäinen virsijulkaisunsa ilmestyi 1895. Hänen virtensä liittyvät usein jumalanpalvelukseen ja kirkkovuoteen, erityisesti kirkkovuoden suuriin juhlapäiviin. Kaikki virtensä hän julkaisi yhdessä kirjassa *"Tempelsånger till högmässotexter"* 1940. Hän kirjoitti virtensä vanhoihin, tunnettuihin sävelmiin. Säveltäjä Otto Olsson on säveltänyt useita hänen joululaulujaan, tunnetuin niitä on sekakuorolle ja uruille sävelletty *"Advent"* ja se on edelleen suosittu kuorojen laulama adventtihymni.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi:

* Virsi 54: Käykäämme nyt Jerusalemiin (Se, vi går upp till Jerusalem)

Ruotsin kirkon virsikirjassa on seitsemän hänen kirjoittamaansa virttä:

* Virsi 98: Voi hyvä sana ihmeen tuottaa (Ett vänligt ord kan göra under, suom. William Snell 1968, uud. suom. Pekka Kivekäs 1997)
* Virsi 110: Hän saapuu keskellemme (Han kommer i sin kyrka, suom. Niilo Rauhala 1998)
* Virsi 135: Käykäämme nyt Jerusalemiin (Se, vi går upp till Jerusalem, suom. Pauli Vaalas 1951, uud. Anna-Maija Raittila 1979)
* Virsi 161: Oi Pyhä Henki, ihme tee (Helige Ande, låt nu ske, suom. Anna-Mari Kaskinen 1998)
* Virsi 168: Tulkaa, me saamme nyt yhdessä Isäämme kiittää (Kom inför Herren med tacksamhet, suom. Anna-Maija Raittila 1999)
* Virsi 415: Vain kunniaa Herran soi taivas ja maa (I makt utan like, suom. Niilo Rauhala 1997)
* Virsi 597: Kun myrsky ärjyy, raivoaa (När stormen gryter vilt på hav, suom. Pekka Kivekäs 1996)

Suomenruotsalaisessa virsikirjassa on kahdeksan hänen kirjoittamaansa virttä

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 456. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken.*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 264. (ruotsiksi). Wessmans musikförlag AB Visby 2014 ISBN 978-91-8771-034-6, 2014.*
3. ↑  Advent [Musiktryck] *libris.kb.se*. Viitattu 26.11.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
Jaivan voimalaitos.
**Jaiva** (ven. Я́йва) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Permin aluepiirin Aleksandrovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jaiva-joen varrella 30 kilometriä Aleksandrovskista luoteeseen. Taajaman kautta kulkee Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie. Asukkaita on 10 400 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa kulakkeina karkotettujen talonpoikien Jaivan rautatieaseman lähelle rakentamasta asutuksesta. Vuonna 1931 sinne perustettiin saha, joka vuonna 1945 muutettiin talonrakennuskombinaatiksi. Myöhemmin kombinaattiin liitettiin vuonna 1956 perustettu huonekalutehdas. Vuodesta 1938 lähtien taajamassa toimi Verh-Jaivasta siirretty metsäteollisuuspiirin konttori. Vuonna 1956 alettiin rakentaa Jaivan lämpövoimalaitosta, joka otettiin käyttöön vuosina 1963–1965. Voimalan lauhdevesiä käyttää hyväkseen vuonna 1977 perustettu kalankasvatuslaitos. Vuonna 1978 alettiin rakentaa Jaivan suurkanalaa. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Jaiva sai vuonna 1948.

Nykyään Jaivassa toimii lämpövoimalaitos, suurkanala, saha ja muita metsäteollisuusyrityksiä sekä leipomo. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo, sairaala ja ortodoksinen kirkko.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 11.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija "Permski krai" *enc.permkultura.ru*. Viitattu 11.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Saimi Westerlund** (20. maaliskuuta 1919 Padasjoki – 3. huhtikuuta 1999 Vantaa) oli suomalainen yritysjohtaja. Hänestä tuli vuonna 1962 Suomen Kaukokiito Oy:n toimitusjohtaja, ja hän oli maan ensimmäinen naispuolinen kuljetusalan ammattijohtaja.

Padasjoella varttunut Saimi Westerlund tuli vuonna 1953 Kaukokiitoon kirjanpitäjäksi. Hän eteni konttoripäälliköksi, ja kun yhtiöön tarvittiin 1960-luvun alussa uutta toimitusjohtajaa, paikka annettiin kaikkien yllätykseksi tehtävää jo viransijaisena neljä kuukautta hoitaneelle Westerlundille.

Huolimatta tiekuljetusalan hyvästä tuntemuksesta Westerlund kohtasi ennakkoluuloja ja vähättelyä. Hänen pätevyytensä tultua ilmi häntä alettiin kutsua muun muassa rautarouvaksi, Juurakon Huldaksi, Niskavuoren Hetaksi tai Miina Sillanpääksi. Hän kehitti tavaralinjaliikenteen vaihtolava- ja vaihtokorijärjestelmiä, jotka tehostivat kuorma-autojen käyttöastetta ja mahdollistivat juna- ja tiekuljetusten yhdistelmän. Westerlundin aloitteesta rakennettiin myös ensimmäinen tavaraterminaali Helsingin Metsälään vuonna 1970.

Westerlund oli kysytty puhuja ja kuljetusalan äänitorvi. Hän oli aktiivisesti mukana neljän naisen muodostamassa AsiaNainen-yhdistyksessä, jonka pyrki edistämään työelämän tasapainoa ja tasa-arvoa. Suomen liike- ja virkanaisten liitto nimesi Saimi Westerlundin vuonna 1980 vuoden naiseksi. Hän jäi eläkkeelle Kaukokiidosta 1984 ja istui vaalikauden 1985–1988 Helsingin kaupunginvaltuustossa kokoomuksen edustajana.

Eläkevuosinaan Westerlund osti ja perusti vielä kuljetusyrityksiä toimimaan kasvavassa Venäjän-liikenteessä, mutta niiden kanssa tuli vaikeuksia Suomen 1990-luvun alun laman ja devalvaation myötä, mikä johti Westerlundin sairastumiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Moisio, Mirja: Kuolleet: Toimitusjohtaja Saimi Westerlund.  *Helsingin Sanomat*, 11.5.1999. Artikkelin maksullinen verkkov.
2. 1 2 3 4  Tiirakari, Leeni: Saimi Westerlund, ensimmäinen kuljetusalan naispuolinen ammattijohtaja *Naisten ääni -sivusto, Suomalainen Naisliitto*. Viitattu 1.4.2023.
3. ↑  Sundberg, Anneli: Johtajanaisten kantaäiti Saimi Westerlund ei kestä lässytystä tasa-arvosta.  *Helsingin Sanomat*, 25.9.1994. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 1.4.2023.
4. ↑  Westerlund, Saimi *Porvarillisen Työn Arkisto*. Viitattu 1.4.2023.
5. ↑  Vuoden nainen *BPW Finland (Internet Archive 27.4.2018)*.  Arkistoitu 27.4.2018. Viitattu 1.4.2023.
6. ↑  Kotkalainen kuljetusliike Sai West konkurssiin.  *Helsingin Sanomat*, 30.10.1990, s. 23. Näköislehti (maksullinen).
7. ↑  Verottaja haluaa kuljetusyrittäjä Saimi Westerlundin liiketoimintakieltoon.  *Helsingin Sanomat*, 8.8.1996, s. 24. Näköislehti (maksullinen).
1994 Gillet Vertigo
**Gillet** on belgialaisen Tony Gilletin 1994 perustama autotehdas. Tehtaan ainoa tarjolla oleva malli on pieninä sarjoina valmistettu Gillet Vertigo sportscoupé, jota vauhdittaa Alfa Romeon V6-moottori.

Gillet Vertigon historia
------------------------

Tony Gillet on entinen kilpa-ajaja, joka pyrkii jatkuvasti täydelliseen suoritukseen. Voitettuaan useana perättäisenä vuonna Belgian mestaruuden mäkikilpailuissa ja osallistuttuaan itserakentamallaan kilpa-autolla kahdesti Pariisi-Dakar -erämaaralliin, Gillet päätti siirtyä autoteollisuuden pariin vuonna 1982 ryhtymällä Donkervoortin maahantuojaksi. Varta vasten viritetyllä Donkervoortilla Gillet siirsi nollasta sadan kilometrin tuntivauhtiin suoritettavan kiihdytyksen ennätyksen uusille luvuille tammikuussa 1990 tuloksellaan 3,85 sekuntia. Sittemmin hän teki myös sarjatuotantoautojen maailmanennätyksen 0-60 km/h -kiihdytyksessä nimeään kantavalla Gillet Vertigolla. Ennätysaika on 3,1 sekuntia.

Vertigon ensimmäinen prototyyppi valmistui 1991. Se julkistettiin Brysselin 71. kansainvälisessä autonäyttelyssä tammikuussa 1992. Seuraavan kahden vuoden aikana prototyyppiä viimeisteltiin sarjatuotantoa varten ja sille myös hankittiin vaikeasti saatava EU-tyyppihyväksyntä. Samaan aikaan prototyyppi kiersi tärkeimmissä autonäyttelyissä, kuten Pariisin ja Geneven kansainvälisissä autonäyttelyissä vuonna 1993. 

Tätä kaikkea varten oli rakennettava vielä kaksi autoa lisää. Toinen niistä oli prototyyppi, joka oli jo lopullisen myyntiin tulevan auton kaltainen. Toinen oli varsinaisen valmistussarjan auto numero 1, jolla suoritettiin tyyppihyväksyntään tarvittavat testit, kuten keulatörmäystesti sekä istuinten kiinnitysten ja turvavöiden kiinnitysten lujuustestit. Vertigo selviyi kaikista mainituista testeistä ilman huomautuksia.

Gillet Vertigon sarjatuotantoversio poikkesi ensimmäisestä prototyypistä monin tavoin. Auton kori valmistettiin hiilikuituvahvisteisesta alumiinihunajakennoista aivan kuten Formula 1 -kilpuritkin. Tällä saavutettiin sekä huomattava painonsäästö että suurempi rakenteellinen lujuus. Vertigon paljas kori painaa vain 58 kg. Korista tehtiin prototyyppiä sulavalinjaisempi hieman korkeammin sivuikkunoin ja irrotettavin etuvaloin. 

Auto numero 2 varustettiin automaattivaihteistolla ja erityisellä joystick-hallintalaitteistolla. Se myytiin entiselle F1-kuljettajalle, Philippe Streiffille, joka oli vammautunut F1-onnettomuudessa.

Autourheilu
-----------

Gillet on myös aktiivinen moottoriurheilurintamalla. Auton kisaversiolle on annettu nimeksi *Gillet Vertigo Streiff* edellä mainitun Philippe Streiffin mukaan. Belgialaiset Bas Leinders ja Renaud Kuppens voittivat autolla Belgian GT-mestaruuden ja sijoittuivat Span 24h -kilpailussa toiselle sijalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Gillet'n kotisivu
**Inbound-markkinointi** on markkinointimalli, joka pyrkii siihen, että potentiaalinen ostaja hakeutuu itse vuorovaikutukseen markkinoijan kanssa. Inbound-markkinoinnissa on keskeistä asiakkaan suostumus vastaanottaa markkinointiviestejä. Markkinoijalle on tärkeää hyvä löydettävyys ja saavutettavuus jolloin ongelmiinsa ratkaisuja etsivät asiakkaat löytävät helposti markkinoijan tarjoamat ratkaisut. Inbound-markkinoinnin ja markkinoinnin automaation avulla markkinoija voi aktiivisesti ohjata asiakasta ostoprosessissa eteenpäin. 

Inbound-markkinointia toteutetaan internetin avulla ja keskeisiä inbound-markkinoinnin keinoja ovat:

* verkkosivustojen ja blogien käyttö asiakkaille merkityksellisen sisällön julkaisemiseen
* hakukoneoptimointi
* markkinointiautomaatio
* sosiaalisen median hyödyntäminen sisällön jakamisessa ja sosiaalisessa myynnissä.
* Lomakkeet ja erilaiset kyselyt

Inbound-markkinoinnin vastakohta on outbound-markkinointi, joka perustuu siihen, että markkinoija lähestyy potentiaalisia ostajia markkinointiviesteillään käyttäen hyväksi markkinoijan kontrollissa olevia viestintäkanavia. Outbound-markkinoinnin välineitä ovat esimerkiksi:

* televisio-, sanomalehti- ja aikakauslehtimainonta
* ulkomainonta
* radiomainonta
* internet-mainonta (bannerit)
* puhelinmyynti.

Inbound-markkinoinnin merkitys kasvaa asiakkaiden ostokäyttäytymisen muuttuessa. Muutosta ajaa etenkin teknologian kehitys.*lähde?*

Kirjallisuutta
--------------

* Halligan, Brian ja Shah, Dharmesh (2009): *Inbound Marketing: Get Found Using Google, Social Media, and Blogs*, John Wiley & Sons Inc
**Kizner** (ven.  ja udmurtiksi Кизне́р) on taajama ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Ljugajoen varrella 135 kilometriä Iževskistä lounaaseen. Taajama on Kiznerin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 10 000 henkeä (vuonna 2002).

Kizneristä tuli piirikeskus vuonna 1939 ja kaupunkimainen taajama vuonna 1942. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.

Paikkakunnalla toimii puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kiznerissä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, ammattikoulu, kultturitalo, elokuvateatteri, kirjasto, kotiseutumuseo, piirisairaala sekä muta- ja kivennäisvesihoitoja antava parantola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 399. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kiznerin piirin sivusto (venäjäksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Akatsuki-luokan hävittäjää. Ikazuchi-luokan hävittäjästä on erillinen artikkeli.*

**Inazuma** (jap. 電) oli keisarillisen Japanin laivaston Akatsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Akatsuki-luokka (1931)*
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 7. maaliskuuta 1930. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1932 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta.

Palvelus
--------

Alus muodosti Tyynenmeren sodan alkaessa sisaralustensa kanssa 6. hävittäjäviirikön. Alus osallistui viirikön mukana Malesiaan ja Alankomaiden Itä-Intiaan tehtyihin maihinnousuihin sekä Midwayn taisteluun. Se liitettiin viirikön mukana osaksi 4. hävittäjälaivuetta, jonka tehtävänä oli toimittaa täydennyksiä Guadalcanalille.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inazuma (1932)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 195

*Akatsuki*-luokan hävittäjät
*Akatsuki* – *Hibiki* – *Ikazuchi* – *Inazuma*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Fubuki-luokka – Seuraaja: Hatsuharu-luokka |
**Paakin junaonnettomuus** tapahtui 7. lokakuuta 1926 Kontiomäen ja Vuokatin välillä noin kilometri ennen Paakinmäkeä kun kaksi työjunaa törmäsi yhteen. Onnettomuudessa kuoli viisi henkilöä ja junien veturit sekä 11 soravaunua romuttuivat.

Kontiomäeltä Vuokattiin kello 4.15 aamulla lähetetty työjuna jossa oli 23 tyhjää vaunua ja Paakinmäen pysäkiltä Kontiomäen suuntaan lähetetty työjuna jossa oli 23 täydessä lastissa ollutta soravaunua törmäsivät yhteen kallioleikkauksessa vähän ennen kello viittä aamulla. Paikalla ollut kaarre vaikeutti näkyvyyttä joten tyhjä työjuna törmäsi toiseen junaan täydellä vauhdilla. Täydestä sorajunasta romuttui veturi ja kaksi ensimmäistä vaunua, tyhjästä työjunasta taas veturin lisäksi yhdeksän vaunua niiden joukossa konduktöörinvaunu. Kaikki surmansa saaneet ja pahimmin loukkaantuneet olivat tyhjässä työjunassa.

Onneettomuus aiheutui junanlähettäjien väärinkäsityksestä. Vuonna 1928 tuomittiin junan lähettäjänä Kontiomäen asemalla toiminut sähköttäjä Auvinen Sotkamon kihlakunnanoikeudessa 1 vuoden 5 kuukauden vankeusrangaitukseen sekä virasta erotettavaksi. Hänet tuomittiin myös maksamaan korvauksia rautatiehallitukselle sekä elatusapua onnettomuudessa kuolleiden omaisille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rautatieonnettomuus eilen aamulla Kajaanin koillispuolella, Helsingin Sanomat 08.10.1926 nro 272, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
2. 1 2  Paakin rautatieonnettomuuden aiheuttaja tuomittiin, Helsingin Sanomat 23.04.1928 nro 111, s. 5, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
**Yhdystie 2410** on seututieltä 110 (entinen valtatie 1) Suomusjärven Kitulassa Salossa alkunsa saava, Kiikalan kautta Somerolle seututielle 280 johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Salossa Kiikalaan asti *Suomusjärventie* ja siitä eteenpäin *Lautelantie*. Somerolla osoiteniminä ovat *Lautelantie* ja *Terttiläntie*.

Tie risteää Suomusjärven Kitulassa valtatien 1 kanssa, kulkee Kiikalassa Yltäkylän, Silvan, Pappilan, Saarenkylän ja Komisuon kylien kautta Kiikalan kirkonkylään, jossa siitä erkanee Kiikalan Rekijoelle johtava yhdystie 2411. Kiikalan Kirkonkylästä tie jatkuu Kiikalan Satakosken kautta Someron Lautelaan, jossa siihen yhtyy kantatieltä 52 Perttelissä alkava yhdystie 2403, ja edelleen Someron Terttilään, jossa siihen yhtyy seututieltä 280 Somerniemen Oinasjärvellä alkunsa saava yhdystie 2801. Seututiehen 280 tie yhtyy Someron Ihamäen Seppälässä.

Tien varrelle jääviä kohteita ovat muun muassa Härjänvatsan uimala Kiikalan Silvassa ja Kiikalan kirkko Kiikalan kirkonkylässä. Osalla matkaa tien loppuosa Someron Lautelassa ja Terttilässä noudattaa historiallisen Hiidentien kulkua.

Valtatien 1 valmistuttua moottoritieksi vuonna 2009 yhdystien 2410 on todettu saaneen uutta merkitystä Someron ja Helsingin välisessä liikenteessä, koska moottoritien valmistumisen jälkeen matka-aika Somerolta Helsinkiin ei juuri poikkea suoremmasta, mutta lyhyemmän matkaa moottoritietä kulkevasta reitistä seututien 280 kautta. Haittana on kuitenkin osalla matkaa tien huono kunto.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Tienumerokartta.* 1:250 000. Alue 02 Varsinais-Suomi.  Helsinki: Liikennevirasto.  Kartan verkkoversio (viitattu 25.6.2015)
2. ↑  Ulkoliikunta Kiikalan kunta.  Arkistoitu 25.9.2007. Viitattu 18.12.2009.
3. ↑  Sujuva tieyhteys Helsinkiin siintää Kiikalan kautta.  *Somero*, 18.1.2010. Artikkelin tiivistelmä lehden verkkosivuilla. Viitattu 21.1.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdystie 2410** Wikimedia Commonsissa
Malli *Ureaplasma urealyticum* -bakteerin tymidiinikinaasin rakenteesta
**Tymidiinikinaasi** on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fosfaattiryhmän siirtoa ATP-molekyyliltä tymidiinille ja tuotteina muodostuu tymidiinimonofosfaattia ja ADP:tä. Tymidiinikinaasia esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa soluissa sekä eräissä viruksissa. Se on osa DNA:n synteesiä näissä eliöissä. Tymidiinikinaasin EC-numero on EC 2.7.1.21.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Tymidiinikinaasi on rakenteeltaan tyypillisesti dimeeri tai tetrameeri. Ihmisen entsyymi on tetrameeri ja yhden alayksikön molekyylimassa on noin 25 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesiumioneja, jotka sitoutuvat ATP:hen. Rauta- ja mangaani-ionit voivat osittain korvata magnesiumionit. Nisäkkäillä tymidiinikinaasista tavataan kaksi isoentsyymiä. Näistä TK 1 esiintyy solulimassa ja TK2 mitokondrioissa. TK1-isoentsyymin aktiivisuus riippuu solunkierron vaiheesta ja se on aktiivisimmillaan G1- ja S-vaiheissa. TK2:n aktiivisuus ei riipu solukierron vaiheesta. Tymidiinikinaasi kykenee fosforyloimaan myös eräitä muita yhdisteitä, jotka ovat rakenteeltaan samankaltaisia tymidiinin kanssa. Tymidiinitrifosfaatti on tymidiinikinaasin allosteerinen inhibiittori.

Lääketieteellinen merkitys
--------------------------

Tymidiinikinaasin isoentsyymin TK1:n aktiivisuus kasvaa eräissä taudeissa kuten lymfoomissa, myeloomissa, herpesinfektioiden yhteydessä sekä eräissä muissa sairauksissa. Tymidiinikinaasin aktiivisuutta voidaan käyttää lymfooma- ja myeloomatpotilaiden taudinkulun seurannassa. Tymidiinikinaasi aktivoi eräitä viruslääkkeitä kuten asikloviiriä, famsikloviiriä ja valasikloviiriä ja nämä fosforyloidut johdannaiset estävät viruksen DNA-polymeraasin toimintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  EC 2.7.1.21 - thymidine kinase Brenda. Viitattu 2.6.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Daniel L. Purich, R. Donald Allison: *The Enzyme Reference*, s. 817. Academic Press, 2003. ISBN 9780080550817. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.6.2017). (englanniksi)
3. 1 2  Auvo Rauhala, Vappu Rantalaiho, Anders Almqvist & Mervi Putkonen: Seerumin tymidiinikinaasi lymfoomapotilaiden alku-selvittelyssä ja seurannassa.  *Duodecim*, 1995, 111. vsk, nro 5, s. 428.
4. ↑  Michael Lieberman, Allan D. Marks, Alisa Peet: *Marks' basic medical biochemistry*, s. 775. Lippincott Williams & Wilkins, 2008. ISBN 978-0781770224. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.6.2017). (englanniksi)
5. ↑  William F. Wright: *Essentials of Clinical Infectious Diseases*, s. 22. Demos Medical Publishing, 2013. ISBN 978-1936287918. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.6.2017). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tymidiinikinaasi** Wikimedia Commonsissa
Stefano Gross
**Stefano Gross** (s. 4. syyskuuta 1986 Bolzano, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut pujotteluun. Hän edustaa GS Fiamme Gialle -seuraa.

Gross sijoittui Mont-Sainte-Annen junioreiden MM-kilpailuissa 2006 pujottelussa neljänneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli samassa lajissa 22:s, Schladmingissa 2013 11:s, Sotšin olympialaisissa 2014 neljäs, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 yhdeksäs ja Åren MM-kilpailuissa 2019 kymmenes.

Gross kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Alta Badian pujottelussa joulukuussa 2008. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan samalla kaudella Garmisch-Partenkirchenin pujottelussa 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän selviytyi ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Alta Badian pujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset palkintokorokepaikkansa hän saavutti myöhemmin samalla kaudella oltuaan Adelbodenissa kolmas, Schladmingissa toinen ja Banskossa kolmas. Pujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella toinen Wengenin ja Schladmingin pujotteluissa. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Wengenin ja Kranjska Goran pujottelussa ja Tukholman paripujottelussa. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui toiseksi Kransjka Goran ja kolmanneksi Madonna di Campiglion pujottelussa. Kaudella 2019−2020 hän oli kolmas Val d’Isèren pujottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Stefano Gross Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Gilles Tremblay vuonna 2000.
**Gilles Tremblay** OQ (6. syyskuuta 1932*lähde?* – 27. heinäkuuta 2017) oli kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli Montréalin ja Pariisin konservatorioissa. Hänen opettajiaan olivat Olivier Messiaen, Yvonne Loriod ja Maurice Martenot. Hän osallistui myös Darmstadtin kesäkursseille, joilla hän kiinnostui elektroakustisista tekniikoista.*lähde?*

Tremblay opetti vuodesta 1962 lähtien sävellystä Montréalissa. Hänen oppilaitaan olivat Serge Arcuri, Raynald Arseneault, Yves Daoust, François Dompierre, Marc Hyland, Ramon Lazkano, Robin Minard, Éric Morin, Silvio Palmieri, Micheline Coulombe Saint-Marcoux, André Villeneuve ja Claude Vivier.*lähde?*

Uransa alkupuolella Tremblay esiintyi ondes Martenot -spesialistina. Hän sai vuonna 1991 Québecin kansallisen ritarikunnan upseerin arvon. Hän sai lisäksi Denise Pelletier -palkinnon.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Composer Gilles Tremblay has died at 85 *Montreal Gazette*.  29.7.2017. Viitattu 1.8.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gilles Tremblay
**Starogardin piirikunta** (puol. *powiat starogardzki*) on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 128 186. Siihen kuuluvat yksitoista kuntaa ovat Bobowo, Czarna Woda, Kaliska, Lubichowo, Osieczna, Osiek, Skarszewy, Skórcz, Smętowo Graniczne, Starogard Gdański ja Zblewo.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Starogardin piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,2 prosenttia ja eläkeikäiset 18,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 378 lasta. Starogardin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 121 682 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat starogardzki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 4.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pommerin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Gdańsk (hallintokeskus)
* Gdynia
* Słupsk
* Sopot

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bytów
* Chojnice
* Człuchów
* Gdańsk
* Kartuzy
* Kościerzyna
* Kwidzyn
* Lębork
* Malbork
* Nowy Dwór
* Puck
* Słupsk
* Starogard
* Sztum
* Tczew
* Wejherowo

 |

 |
**Pa Momodou Konate** (s. 25. huhtikuuta 1994 Malmö) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää. Konaten pelipaikka on vasen laitapuolustaja. Hänen isänsä on kotoisin Guineasta ja äiti Gambiasta.

Seurajoukkueura
---------------

Konate on Malmö FF:n kasvatti. Hän siirtyi keväällä 2014 lainalle Superettaniin nousseeseen Östers IF:ään. Hänet kutsuttiin kuitenkin takaisin lainalta kesällä 2014 Miiko Albornozin ja Mahmut Özenin lähdettyä Malmöstä. Konate oli mukana voittamassa Malmölle Allsvenskanin mestaruutta kaudella 2014. Samalla kaudella Malmö selviytyi myös historiansa ensimmäistä kertaa Mestareiden liigaan. Malmön ja Konaten avauspelissä Mestareiden liigassa syyskuussa 2014 Juventusta vastaan Juventuksen Stephan Lichtsteiner aiheutti kohun, kun hidastuksissa näytettiin Lichtsteinerin kouraisevan Konatea jalkovälistä.

Maajoukkueura
-------------

Konate debytoi vuonna 2013 Ruotsin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Ruotsin lisäksi myös Guineaa tai Gambiaa vanhempiensa syntyperän vuoksi.

Lähteet
-------

* Pa Konate Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
*