recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haitallinen valikoituminen** tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa ei-toivotut kuluttajat tai tuotteet valikoituvat markkinoille epäsymmetrisen informaation seurauksena. Haitallinen valikoituminen on yksi markkinahäiriön lähde.

Alun perin termiä haitallinen valikoituminen käytettiin vakuutusmarkkinoilla. Sairausvakuutuksen tapauksessa ihmiset, jotka tietävät olevansa suuremmassa riskissä sairastua ottavat vakuutuksen todennäköisemmin kuin muut. Jos vakuutusyhtiöllä on epätäydellinen informaatio ihmisten sairastumisen todennäköisyydestä, ei se voi hinnoitella vakuutusta riskiryhmien mukaan. Tällöin vakuutusten hinta nousee, koska markkinoille valikoituu korkean riskin ihmisiä. Tämä taas vähentää alhaisen riskin ihmisten halukkuutta ottaa vakuutus, joka nostaa hintaa entisestään. Käytännössä vakuutusyhtiöt pyrkivät hinnoittelemaan tuotteensa riskiryhmien mukaan.

Nobelisti George Akerlof kehitti teoreettisen mallin, joka yleistää haitallisen valikoitumisen periaatteen myös muihin epäsymmetrisen informaation tilanteisiin. Termi *market for lemons* tulee hänen 1970 julkaisemansa artikkelin nimestä Quarterly Journal of Economics -lehdessä.

Akerlof käytti esimerkkinä käytettyjen autojen markkinoita, jossa myydään kahden tyyppisiä autoja: huonoja (*lemons*) ja hyviä (*cherries*). Hän oletti, että ostajat eivät pysty erottamaan huonoja ja hyviä autoja.
Myyjä haluaa 1000 dollaria huonosta autosta ja 2000 dollaria hyvästä autosta.
Markkinoilla auton hinnaksi muodostuu hyvien ja huonojen autojen osuuksien mukaan painotettu keskiarvo autojen hinnoista.

Hyvän auton myyjä ei ole valmis luopumaan autostaan alihintaan ja myyjillä on kannuste tuoda enemmän huonoja autoja markkinoille, koska he saavat niistä suuremman voiton.
Kuluttajat ymmärtävät tämän, jonka seurauksena he suostuvat maksamaan entistä vähemmän. Tämä tekee hyvien autojen myynnin vähemmän kannattavaksi ja niiden osuus vähenee markkinoilla ja hinta painuu lähelle huonon auton hintaa.
Pelkkä huonojen tuotteiden olemassaolo tuhoaa laadukkaiden tuotteiden markkinat, kun osapuolten informaatio on epätäydellinen. 
Hyvien autojen myyjillä on oltava jokin keino vakuuttaa ostajat tuotteidensa saadusta.

Mahdollisia ratkaisuja ovat: takuu, joka jakaa riskin, brändit, jotka vakuuttavat laadusta, kauppaketjut, sertifikointi, lisensointi, valtion määräämä laaduntarkastus (katsastus).

Katso myös
----------

* Moraalikato
* Päämies-agentti -ongelma
* Vapaamatkustajan ongelma
* Epäsymmetrinen informaatio

Lähteet
-------

1. ↑  Akerlof. 1970. The market for lemons: Quality uncertainty and the market mechanism. Quarterly Journal of Economics 84:488-500.
2. ↑
Esimerkki *basso continuon* nuottimerkinnöistä.
**Basso continuo** (tai vain **continuo**) on barokin ajan teosten osuus, joka soi yleensä koko musiikkikappaleen ajan ja joka luo sille harmonisen ja rytmisen pohjan. Soittajia, jotka esittävät tämän osuuden nimitetään basso continuo -ryhmäksi. Continuoryhmä on barokkiyhtyeen kivijalka ja vastaa nykyaikaisen rytmimusiikin "komppisektiota". Basso continuo -osuus on teoksen matalimmalta soiva osuus ja koko ryhmä soittaa yhteistä stemmaa, kukin omalla instrumentillaan. 

Basso continuo -ryhmän kokoonpano on yleensä esittäjien päätettävissä. Aikanaan se vaihteli paljonkin toisaalta saatavilla olevien muusikoiden ja soittimien mukaan ja toisaalta esitettävän musiikin mukaan. Nykyään pyritään kokoamaan nimenomaan esitettävään musiikkiin parhaiten sopiva kokoonpano. Yleensä ryhmään kuuluu ainakin yksi sointusoitin, esimerkiksi cembalo, urut, luuttu tai harppu. Sen lisäksi mukana useimmiten yksi tai useampi matala melodiasoitin, kuten sello, viola da gamba tai fagotti. Soitinten valintaan vaikuttaa esimerkiksi se, onko esitettävä musiikki maallista vai hengellistä. Karkeasti yleistäen voidaan sanoa, että edellisessä käytetään useammin cembaloa ja jälkimmäisessä urkuja.

Continuo-soittoon kuuluu olennaisesti improvisaatio, sillä nuotteihin on merkitty ainoastaan numeroitu bassomelodia. Nuoteissa olevat numerot kertovat intervalleista, soinnuista tai muista lisä-äänistä, joita moniäänisten soittimien soittajien on tarkoitus käyttää suhteessa bassonuotteihin. Sointusoittajan tehtävä on tiettyjen sääntöjen ja käytäntöjen perusteella tulkita tämä pikakirjoitus niin, että syntyy diskanttisoittajia tukeva harmoniapohja. Cembalolla karaktääriä säädellään erityisesti arpeggioiden nopeudella ja laajuudella sekä soitettavien äänten määrällä. Uruilla äänten pituus ja määrä ovat tärkeimpiä ilmaisukeinoja. 

Vaikka basso continuo oli elimellinen ja tunnusomainen osa nimenomaan barokkimusiikissa, sitä käytettiin myös myöhemmin, erityisesti hengellisissä kuoroteoksissa klassismin aikana.

Katso myös
----------

* Kenraalibasso
**Ibai Gómez Pérez** eli **Ibai** (s. 11. marraskuuta 1989 Bilbao, Biskaja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Alavésia ja bilbaolaista Athleticia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Ibai on bilbaolaisen Santutxun kasvatti. Uransa aikuisten sarjoissa hän aloitti Santutxun edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009 Vizcayan maakunnan División de Honorissa, joka vastaa viidenneksi korkeinta sarjatasoa. Kaudeksi 2009–2010 Ibai siirtyi kolmanneksi korkeimman sarjatason Segunda División B:n Sestao Riveriin, jonka pudottua kauden päätteeksi hän vaihtoi samassa sarjassa pelanneen kotikaupunkinsa ja Baskimaan suurseuran Athleticin reservijoukkueen riveihin.

Ibai sai pian kokemusta myös Joaquín Caparrósin valmentamassa Athleticin edustusjoukkueessa ja debytoi korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 17. lokakuuta 2010 ottelussa Zaragozaa vastaan. Vaihdosta kentälle päässeen Ibain ottelu päättyi kuitenkin jo kolmen minuutin jälkeen polvivammaan. Toivuttuaan loukkaantumisesta hän pelasi kauden lopulla vielä kahdessa ottelussa.

Kaudella 2011–2012 Ibain vastuu nyt Marcelo Bielsan luotsaamassa Athleticin edustusjoukkueessa kasvoi, ja hän pelasi kaikki kilpailut mukaan lukien 29 ottelussa. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän teki kaksi tärkeää maalia Schalkea ja Sportingia vastaan. Athletic ylsi loppuotteluun sekä Eurooppa-liigassa että Espanjan cupissa eli Copa del Reyssä, mutta hävisi molemmat maalein 3–0. Eurooppa-liigan loppuottelussa Atlético de Madridia vastaan Ibai pelasi toisen puoliskon ja Copa del Reyn loppuottelussa Barcelonaa vastaan täydet minuutit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Player Athletic Club. Viitattu 17.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  Ortiz de Lazcano, Javier: Ibai Gómez, de sueño a pesadilla *Elcorreo.com*.  18.10.2010. El Correo Digital.  Arkistoitu 10.3.2012. Viitattu 17.8.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ibai Athletic Clubin sivustolla (englanniksi)
* Ibai BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Luntoberget** on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kukkula, joka kohoaa 92 metriä merenpinnasta. Kukkula on Siuntion kirkonkylän korkein kohta. Kukkula tunnetaan erityisesti sen huipulla sijaitsevasta pronssikautisesta hautaröykkiöstä.

Siuntiossa, kuten muualla Uudellamaalla on kartoitettu biologisesti, geologisesti ja maisemallisesti arvokkaita kallioalueita, joilla on valtakunnallista tai huomattavaa luonnonsuojelullista merkitystä. Luntoberget on yksi Siuntion yhteensä 14 arvokkaasta kallioalueesta. Luntobergetin huipulta aukeaa laajat näkymät Siuntion kirkonkylään. Maa-alueen omistaa Siuntion seurakuntayhtymä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 13.9.2021.
2. ↑  Geocaching: Geocaching - The Official Global GPS Cache Hunt Site *www.geocaching.com*. Viitattu 13.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Arvokkaat kallioalueet *www.siuntio.fi*.  Arkistoitu 13.2.2022. Viitattu 13.9.2021.
4. ↑  Siuntion seurakuntayhtymä - kokouspöytäkirja 2/2021  2021. Siuntion seurakuntayhtymä. Viitattu 12.9.2021.
**Damir Amirzjanovitš Šaripzjanov** (ven. Дамир Амирзянович Шарипзянов; s. 17. helmikuuta 1996 Nižnekamsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija. Šaripzjanov edustaa KHL-joukkue Avangard Omskia ja toimii joukkueen kapteenina. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka. Šaripzjanov saavutti Avangard Omskin joukkueessa KHL:n mestaruuden Gagarin Cupin kaudella 2020–2021. Hän on edustanut KHL:ssä myös HK Neftehimik Nižnekamskia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hänen kätisyytensä on vasen. Šaripzjanov on pelannut 385 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 37 maalia ja antanut 108 maaliin johtanutta syöttöä eli tehnyt yhteensä 145 tehopistettä. Šaripzjanov on pelannut 58 KHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja antanut 13 maaliin johtanutta syöttöä eli tehnyt yhteensä 20 tehopistettä. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuona 2016 hopeaa Venäjän joukkueessa  Uran tilastot päivitetty 5. helmikuuta 2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Damir Šaripzjanov *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Venäjän olympiakomitean joukkue – Talviolympialaiset 2022
4 Jelesin |
7 Telegin |
10 Voronkov |
11 Andronov (**A**) |
15 Karnauhov |
16 Plotnikov |
22 Galijev |
24 Kajumov |
25 Grigorenko |
27 Voinov |
28 Fedotov |
31 Samonov |
43 Šaripzjanov |
44 Jakovlev (**A**) |
55 Tkatšov |
57 Nikišin |
58 Slepyšev |
72 Minulin |
76 Tšibisov |
81 Gritsjuk |
82 Biljalov |
87 Šipatšov (**C**) |
89 Nesterov |
94 Semjonov |
97 Gusev |
Valmentaja Aleksei Žamnov
**Nolostuminen** on kielteinen tunne, joka syntyy, kun ihminen tajuaa yhtäkkiä antavansa itsestään epätoivotun vaikutelman todellisille tai kuvitelluille havaitsijoille. Nolostumiseen liittyy säikähdys, kiusallisuus, häpeä ja mielipaha. Nolostunut ihminen tuntee itsensä huomiota herättäväksi ja kömpelöksi, hän säälittelee tilannettaan, ja hän kauhistuu ja tuntee nöyryytystä oletetusti saamistaan arvostelmista.

Ihminen voi nolostua vain, jos hän välittää siitä, mitä muut ajattelevat hänestä. Nolostuminen iskee nopeasti ja vastustamattomasti, mutta se kestää vain lyhyen ajan ja on lievempää kuin häpeä. Tyypillisiä nolostumisen aiheuttavia tilanteita ovat housujen repeäminen, juoman läikyttäminen tai keskustelukumppanin nimen unohtaminen. Myös kepposten uhrit voivat nolostua.

Nolostuessaan ihminen saattaa punastua, katsoa sivuun, kumartaa, virnistää vienosti, nostaa kätensä kasvoilleen, elehtiä käsillään tai änkyttää. Nolostunut ihminen tuntee yleensä teeskentelemätöntä katumusta sekä halua miellyttää, auttaa ja korjata aiheuttamansa vahingon. Tämän vuoksi toiset ihmiset yleensä suhtautuvat nolostumiseen myönteisesti ja saattavat lohduttaa noloa ihmistä. Nolostuminen suojaakin ihmistä kielteisiltä reaktioilta tekemiinsä virheisiin ja pysäyttää väärin tekemisen.

Nolostuminen kuuluu ihmisyksilön kehityksessä varhaisimmin ilmeneviin sosiaalisiin tunteisiin, jotka syntyvät yleensä 18 kuukauden jälkeen. Aikuisten tavoin lapset oppivat nolostumaan vasta noin 10-vuotiaina, kun heidän aivonsa ovat riittävän kehittyneet ymmärtämään, mitä toiset ihmiset heistä ajattelevat.

Katso myös
----------

* Syyllisyys

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miller, Rowland (toim. Baumeister, Roy F. & Vohs, Kathleen D.): "Embarrassment", *Encyclopedia of Social Psychology*, s. 283–285. Sage, 2007. ISBN 978-1-4129-1670-7.
2. ↑  Kaija Puura: Lapsen normaali psyykkinen kasvu ja kehitys *Therapiafennica*.  5.7.2014. Kandidaattikustannus.  Arkistoitu 5.7.2014. Viitattu 17.2.2019.
Leopold Godowsky vuonna 1935.
**Leopold Godowsky** (13. helmikuuta 1870 – 21. marraskuuta 1938) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.

Godowsky syntyi lähellä Vilnaa nykyisen Liettuan alueella, opiskeli Berliinissä ja muutti 1800-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Hän niitti mainetta pianistina Euroopassa ja Amerikassa. Godowsky sävelsi pianolle yli 46 kappaletta. Hän myös sovitti Frédéric Chopinin teoksia.

Lähes itseoppinutta Godowskya pidetään musiikinhistorian parhaimpiin pianisteihin kuuluvana. Hänen pianotuotannostaan suurin osa on sovituksia muiden aiemmin sävelletyistä teoksista, mutta hänellä on myös laaja oma sävellystuotanto.

*53 harjoitusta Chopinin etydeistä* (julk. 1894–1914) on sarja erittäin vaativia harjoituskappaleita, joita vain harvat pianistit ovat esittäneet. *Twelve Schubert Songs freely transcribed for the piano* (1926) on sarja kauniita, Lisztin perinnettä jatkavia sovituksia Schubertin lauluista.

Ensimmäinen Godowskyn oma sävellys on monumentaalinen pianosonaatti e-molli, (1896–1914). Sitä seurasi karakterikokoelmia, kuten 24-osainen *Walzermasken im Dreivierteltakt* ("Valssinaamioita ¾-tahtilajissa", 1912). *Miniatures* (1918) on sävelletty pianoduetolle. Vuonna 1919 valmistunut *Triakontamerom: Thirty Moods and Scenes in Triple Meter* on saanut innoituksensa Boccaccion Decameronesta. 12-osaista, gamelan-vaikutteista sarjaa *Java Suite (Phonoramas)* pidetään Godowskyn tärkeimpiin sävellyksiin kuuluvana. Erittäin vaikea Passacaglia (1927) syntyi Schubert-juhlavuoden kunniaksi. Godowskyn viimeisiä pianosävellyksiä ovat *Waltz Poems* (1929–1930) sekä karakterikappaleet vuosilta 1930–1931.

Perhe
-----

Leopold Godowskyn samanniminen poika (1900–1983) oli yhdysvaltalainen viulisti ja keksijä, joka yhdessä Leopold Mannesin kanssa kehitti vuosikymmeniä maailman parhaana värivalokuvausmateriaalina pidetyn Kodachrome-filmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Murtomäki, Veijo: Jälkiromanttisia piano- ja urkusäveltäjiä, Artikkelisarjat: Romantiikan piano- ja urkumusiikki, Sibelius-Akatemia 2016. Viitattu 20.5.2016.
2. ↑  Godowsky, Leopold (Arkistoitu – Internet Archive), Encyclopaedia Judaica, Thomson Gale 2007. Vaatii HighBeam-tilauksen.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Raahen Lehti** oli Raahessa vuosina 1896–1906 ilmestynyt sanomalehti.

Kirjapainonomistaja Robert Rossanderin julkaisema *Raahen Lehti* oli sisällöltään paikallinen ja poliittisesti neutraali. Vuonna 1905 lehdestä tuli perustuslaillinen, jolloin vanhasuomalaiset perustivat sen kilpailijaksi samassa kirjapainossa painetun *Raahen Sanomat*. Nuorsuomalaiset katsoivat Rossanderin suosivan vanhasuomalaisten julkaisua, lopettivat *Raahen Lehden* ja perustivat sen tilalle uudessa kirjapainossa tehdyn *Raahen*.

*Raahen Lehti* ilmestyi vuodesta 1897 lähtien kerran, vuodesta 1898 kahdesti ja vuodesta 1901 kolmesti viikossa. Sen levikki oli tuhat kappaletta vuonna 1900. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Kauppila (1897), Vilho Jämsén (1898–1900), Hj. Räisänen (1900–1901), Robert Rossander (1902–1905) ja Ari Pitkänen (1906).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 293–294. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Raahen Lehti* digitoituna kansalliskirjastossa
Kruunu-Pukineen entinen tehdas Raision Purokatu 9:ssä.
**Kruunu-Pukine Oy** oli Raisiossa 1990-luvun alkuun asti toiminut vaatetustehdas, joka oli erikoistunut miesten pukuihin ja päällysvaatteisiin. Sen omisti teollisuusneuvos Jukka Tuominen, jonka yrityksiin kuuluivat myös Auran Kenkätehdas, Laitilan Kruunu ja Kaunotar-Tuote..

Kruunu-Pukine oli perustettu Viipurissa 1906. Se oli viimeisinä vuosikymmeninään erikoistunut suuriin Neuvostoliittoon meneviin tilauksiin. Bilateraalisen idänkaupan loputtua Neuvostoliiton romahtamiseen yrityksen toiminta lakkasi.

Vuoteen 2016 asti Kruunu-Pukineen entisessä tehdashallissa Kruunukeskuksessa toimii muun muassa kierrätysmyymälä Eko-Tila.

Lähteet
-------

1. 1 2  Miljoona, miljoona saapasta, *Turun Sanomat* 15.10.2005. Viitattu 29.5.2016.
2. ↑  Kivistö, Terhi: Teollisuusneuvos Jukka Tuominen (1927–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  Tukia, Anneli: Työttömiksi jäävät ompelijat saavat ensiapua Turun seudulla.  *Helsingin Sanomat*, 14.1.1990, s. 5. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Lappalainen, Piippa ja Almay, Mirja: *Kansakunnan vaatettajat*. WSOY, 1996. ISBN 978-9510208649.
5. ↑  Raisio, Lakanneet yritykset -sivusto. Viitattu 29.5.2016.
6. ↑  Kruunukeskus. Viitattu 29.5.2016.
**Haikkoon lennätinvuori** (ruots. *Telegrafberget*) on suosittu näköalakallio Haikon kartanon viereisessä metsässä Porvoossa, josta avautuu näkymä Haikkoon selälle. Lennätinvuori kuuluu Porvoon kansalliseen kaupunkipuistoon. Lennätinvuoren luonnonsuojelualue perustettiin 14.10.1961 Uudenmaan lääninhallituksen päätöksellä. Kalliolle rakennettiin 1990-luvulla näköalatorni, jonka vieressä on pöytä ja penkit. Näköalatornin kylkeen on kiinnitetty Albert Edelfeltin syyskesällä vuonna 1899 maalaama teos Kesäilta Haikon selällä sekä lennätinvuoren historiasta kertova opaskyltti. Näköalakalliolle on kaksi virallista polkua, joista toinen saa alkunsa Haikkoontien ja Mohikaanipolun risteyksestä sekä toinen, joka alkaa Haikon kartanon pysäköintialueelta. Epävirallista polkua kalliolle pääsee mm. Hamarin Örnshamnin rantapuistolta  lähtevältä polulta sekä Haavikkotieltä.

Historia
--------

Krimin sodan aikana vuonna 1854 Hangon ja Pietarin Kronstadtin välille rakennettiin lennätinlinja. Hankoniemen ja Pitkäpaaden välillä oli 42 optista lennätinasemaa. Haikkoon Lennätinvuorella sijaitsi yksi linjan asemapaikoista. Lennätinlinja ehti olla käytössä vain kaksi kesää, sillä sähkömagneettinen lennätinlinja syrjäytti sen vuonna 1855 Pietarista Helsinkiin.

Lennätinvuoren luonnonsuojelualueen ympäristö
---------------------------------------------

Lennätinvuoren metsän pohjois -ja länsireunassa kulkee Porvoon kaupungin hoitama ulkoilureitti. Suojelualueen pinta-ala on 27 hehtaaria. Luontopolulta pääsee Haikkoontien yli suoraan Haikkoon metsän 2,8 km pitkän valaistun kuntoradan alkuun johtavalle ulkoilupolulle sekä metsän läpi kulkevalle metsäpolulle, joka päättyy kuntoradan varrelle lähelle Haikkoon lampea. Haikkoon lammen rantaan on pystytetty Albert Edelfeltin teos Kesä 1898. Lampi on saanut lempinimen Albertinlampi (Trasko di Alberto). Lähellä Haikkoon lampea kuntoradan varrella on Haikkoon laavu. Kotamaisen laavun vieressä on polttopuuvaja sekä ylempänä kalliolla pöytä ja penkit.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Jakobssonin konepajan valmistama lokomobiili esillä Pielisen museossa.
**Jakobssonin konepaja Oy** oli Porin Aittaluodossa vuosina 1890–1959 toiminut konepaja joka oli tunnettu erityisesti lokomobiilien valmistajana.

Konepajan perusti mekaanikko K. F. Jakobsson joka vuokrasi sitä varten Aittaluodossa sijainneen ns. Varvin pajan. Myöhemmin konepaja siirtyi Karjarantaan toiminnan laajentuessa. Vuonna 1912 konepajan omistajaksi tuli Jakobssonin poika insinööri Väinö Jorma ja osakeyhtiöksi konepaja muuttui 1945. Konepaja työllisti vuonna 1950 33 työntekijää.

Jakobssonin konepaja valmisti yhteensä noin 1 200 lokomobiiliä jotka saivat myös useita palkintoja näyttelyissä. Konepaja aloitti lokomobiilien valmistuksen ensimmäisenä Suomessa ja oli pitkään ainoa kotimainen lokomobiilien valmistaja. Lisäksi konepajassa valmistettiin höyrykoneita ja -kattiloita meijereille ja sahoille sekä myöhemmin veneitä varten nelitahtisia petroolimoottoreita. Konepaja valmisti lisäksi muun muassa höyry- ja ilmasäiliöitä, putkikaivoja, höylä- ja pilkekoneita, sirkkelikoneistoja, pärehöyliä, sähkömankeleita ja keittolevyjä. Konepajan toiminta päättyi 1950-luvun lopulla.

Yksityiskohta lokomobiilista.

Lähteet
-------

* Jakobssonin konepaja Oy (1890 - 1959?). *Pori.fi*.  20.12.2018.  Arkistoitu 25.9.2020. Viitattu 1.12.2020.

### Viitteet

1. 1 2  Jakobssonin konepaja Oy (1890 - 1959?). *Pori.fi*.  20.12.2018.  Arkistoitu 25.9.2020. Viitattu 1.12.2020.
**Foundation for International Spiritual Unfoldment (FISU)** on kansainvälinen ei-uskonnollinen ja uskontoihin sitoutumaton meditaatio-opetukseen keskittyvä järjestö, jonka päämaja on Lontoossa. Sen perusta on Gururaj Ananda Yogin (synt. Purushottam Narsinhram Valodia, 1932-1988) perustamassa International Foundation of Spiritual Unfoldment -järjestössä. FISU:n perustivat vuonna 1988 Yogin oppilaat Rajesh Ananda ja Jasmini Ananda.

FISU:n toimintaan kuuluvat Gururaj Ananda Yogin opetusten tunnetuksi tekeminen ja levittäminen. Järjestö järjestää 10 viikkoa kestäviä meditaatiokursseja, joilla opetetaan meditoinnin tekniikkaa ja annetaan oppilaille oma henkilökohtainen mantra.

Foundation for International Spiritual Unfoldmentilla on toimintaa useissa maissa. Suomessa toiminta alkoi vuonna 1995 ja Foundation for International Spiritual Unfoldment - Suomen osasto ry rekisteröitiin vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  fisu - Foundation for International Spiritual Unfoldment *fisu.org*. FISU:n kotisivut. Viitattu 14.8.2012.
2. 1 2  Foundation for International Spiritual Unfoldment - Suomen osasto ry *Uskonnot Suomessa*. Uskonnot Suomessa -hanke.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 14.8.2012.
3. ↑  Meditaatiokurssit *fisu.org*. FISU:n kotisivut.  Arkistoitu 20.6.2012. Viitattu 14.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Foundation for International Spiritual Unfoldmentin kotisivut (suomeksi)
**Kulttuuripolitiikka** on yhteiskuntapolitiikan osa-alue, jonka tehtävänä on edistää koulutusta sekä taata tieteen ja taiteen toimintaedellytykset. Valtion tasolla virallinen kulttuuripolitiikka pyrkii yleensä ohjaamaan sivistyselämää ja vahvistamaan kansallista identiteettiä. Kulttuuripolitiikka jakautuu koulutuspolitiikkaan, tiedepolitiikkaan, taidepolitiikkaan ja viestintäpolitiikkaan.*kenen mukaan?*

Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön mukaan kulttuuripolitiikan tavoitteina on edistää taidetta ja kulttuuria, luovaa toimintaa ja taloutta, kulttuurista moninaisuutta, kulttuurin ja tiedon saatavuutta ja saavutettavuutta, sekä vaalia kulttuuriperintöä. Tavoitteisiin pyritään erilaisten hankkeiden, ohjelmien, ohjauksen ja rahoituksen kautta.

Oppiaine
--------

Kulttuuripolitiikka on myös yhteiskuntatieteisiin lukeutuva monitieteinen oppiaine yliopistossa. Oppiaine perustuu humanistiseen ja yhteiskuntatieteelliseen, kulttuuriperinnön ja taiteen hallinnon sekä organisoinnin tutkimukseen. Tieteenalalla tarkastellaan myös muita kulttuuriin liittyviä aiheita, kuten kulttuuri-identiteettiin tai esimerkiksi luovaan työhön ja talouteen liittyviä kysymyksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuripolitiikka Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 9.3.2015. Viitattu 18.11.2014.
2. ↑  Kulttuuripolitiikka *Humanistis-yhteiskuntatieteellinen tiedekunta*.  Arkistoitu 30.11.2022. Viitattu 30.11.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Heiskanen, Ilkka & Kangas, Anita & Mitchell, Ritva (toim.): *Taiteen ja kulttuurin kentät: Perusrakenteet, hallinta, lainsäädäntö ja uudet haasteet*. 2. laitos (1. laitos 2002). Helsinki: Tietosanoma, 2014. ISBN 978-951-885-336-0.
**Verta ja luita** on suomalainen vuonna 1993 valmistunut lyhytanimaatioelokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet ja ohjanneet Pietari Koskinen ja Tarja Väätänen. Animaation on tehnyt Tarja Väätänen.

Vuonna 1994 elokuva palkittin 50 000 markan elokuvan laatutuella.

Elokuva ensiesitettiin Q-teatterissa maaliskuussa 1994. Televisiossa se on esitetty vuosina 1994 ja 1996 Yle TV1-kanavalla.

Ohjaaja Pietari Koskinen kuvailee elokuvaa: "Tämä animaatio kertoo siitä että jos osaat lentää, niin sinut ammutaan alas haulikolla".

Juoni
-----

Kerrostalon katolla oleva mies uhkaa hypätä alas. Yleisö alhaalla seuraa tilannetta.
Mies uhkaa hypätä kerrostalon katolta alas. Paikalle saapuva ambulanssi odottaa talon vierellä. Mies hyppää, jolloin hänellä kasvaa siivet ja hän lentää katolta taivaalle. Alhaalla kadulla katsova yleisö ampuu miehen alas ja hän tippuu. Sairaankuljettajat vievät hänet paareilla.

Ääninäyttelijät
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Heikki Kujanpää  | … |  Ihminen kadulla
  |
|  Antti Raivio  | … |  Katolla oleva mies
  |
|  Kimmo Taavila  | … |  Ihminen kadulla
  |
|  Anna-Maija Valonen  | … |  sairaankuljettaja
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Verta ja luita *Elonet*. Viitattu 28.8.2018.
2. ↑  Kemppinen Petri: "Kyllä ihminen osaa lentää".  *Helsingin sanomat*, 12.3.1994. Verkkojulkaisu (Tilaajille).
**Seija Kuikka** (s. 1958 Kuhmo) on suomalainen keskustan poliitikko. Hän on koulutukseltaan lääkäri ja on toiminut Mikkelin kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2012–2017 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2017. Hän on ollut Mikkelin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2005 alkaen.

Kuikka on toiminut seurakunnan luottamushenkilönä vuodesta 2006 alkaen. Hän toimii toista kautta Mikkelin hiippakunnan maallikkoedustajana kirkolliskokouksessa. Hänet valittiin kirkolliskokouksen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi ajanjaksolle 2016–2020.

Laillistetun lääkärin tutkinnon Kuikka sai Saksan Greifswaldin yliopistosta vuonna 1985. Hän pätevöityi naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi vuonna 1992 Kuopion yliopistossa, jossa myös väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seija Kuikka – Kuhmon mäntymetsistä Saimaan aalloille. naistenaani.fi
2. ↑  Seija Kuikka Mikkelin kaupunginvaltuuston johtoon *Mikkelin Kaupunkilehti*.  Arkistoitu 2.6.2017. Viitattu 17.3.2021.
**Topi-Viljam Tapio Honkamaa** (s. 14. maaliskuuta 1955 Orimattila) on suomalainen journalisti, joka on työskennellyt usean eri lehden palveluksessa, myös päätoimittajana.

Tapio Honkamaa syntyi talouspäällikkö Touko Honkamaan ja opettaja Anna-Liisa Nummelinin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1977 on Ulla Hujanen. Honkamaa tuli ylippilaaksi 1974 ja valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 1985, jossa hän myös suoritti MBA-opinnot 2003.

*Lestijoki* -lehden toimittaja Honkamaa oli 1982–1984, *Pieksämäen Lehden* 1984–1985 ja *Iisalmen Sanomien* 1985–1988. Honkamaa oli *Keskisuomalaisen* taloustoimituksen esimies 1988–1997, *Taloussanomien* uutispäällikkö 1997–1998 ja *Kauppalehden* toimituspäällikkö 1999–2006.

Honkamaa nimitettiin *Länsi-Savon* päätoimittajaksi 2006. Hän joutui jättämään tehtävän joulukuussa 2013. Tämän jälkeen Honkamaa toimi ensin toimittajana Keskisuomalaisessa ja sen jälkeen Keskisuomalainen-konserniin kuuluvassa Sisä-Suomen Lehdessä päätoimittajana. 

Tästä tehtävästä Honkamaa erosi 2015 lähteäkseen Mikkeliin suunnitellun sotahistoriakeskushankkeen päälliköksi, mutta palasi takaisin sanomalehtityön pariin keväällä 2017 ryhtyessään *Mikkelin Kaupunkilehden* päätoimittajaksi ja lehteä kustantavan yhtiön toimitusjohtajaksi.

Tammikuussa 2014 Honkamaa haki Etelä-Savon maakuntajohtajan paikkaa, mutta veti maaliskuussa hakemuksensa pois, kun poliittista tukea ei löytynyt.

Tapio Honkamaan veli on kenraaliluutnantti evp. Sakari Honkamaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 232. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Potkut vai ei? Länsi-Savon ex-päätoimittaja kertoo yllätyslähdöstään - video *Yle Uutiset*. Viitattu 3.3.2018.
3. ↑  Kaakon Viestintä Oy: Honkamaa palaa Mikkeliin töihin - valmistelee sotahistoriakeskusta - Itä-Savo *ita-savo.fi*. Viitattu 3.3.2018.
4. ↑  Tapio Honkamaa siirtyy päätoimittajasta projektipäälliköksi. Savon Sanomat 7.7.2015.
5. ↑  Mikkelin Kaupunkilehden päätoimittajaksi Tapio Honkamaa. Keskisuomalainen 4.8.2016.
6. ↑  LS: Honkamaa ei haekaan Etelä-Savon maakuntajohtajaksi *Savon Sanomat*.  23.3.2014. Viitattu 26.11.2020.
**Rubin** on eri satelliiteille suunniteltuja merenkulun AIS-järjestelmän laitteita. AIS on merenkulun raskaampien alusten pakollinen paikkatiedon lähetys- ja seurantajärjestelmä.

Rubin 9
-------

Rubin 9-AIS (Automatic Identification System) koostuu kahdesta laitteesta, Rubin-9.1 ja Rubin-9.2, jotka painavat kumpikin 8 kg, intialaisen 23. syyskuuta 2009 laukaistun PSLV-kantoraketin elektroniikkaosastossa. Ne seuraavat laivojen AIS-lähetteitä.

Rubin-9.1-laitteen kehitti Luxspace. Laite tutkii AIS-lähetteitä lähettävien laivojen paikallistamista merialueilla, joilla on vilkas meriliikenne.

Rubin-9.2-laitteen kehitti ruotsalainen Ångström-yhtiö, ja se testaa nanoteknologioita avaruudessa. Senkin tavoite on AIS-järjestelmän vastaanottimien kehittäminen, jota on tehty aiemmin Rubin-7- ja Rubin-8-missioilla. Rubin-8 launkaistiin PSLV-C9-kantoraketilla huhtikuussa 2008.

Rubin-järjestelmän kokonaisuuden tekemistä johti saksalainen OHB-System-yhtiö.

Rubin 8
-------

Rubin 8-AISin (Automatic Identification System) teki OHB Systems -yritys testaamaan sen signaalin välittämistä Orbcomm- ja Iridium-tietoliikennesatelliittien välityksellä maahan. Laite on kiinnitetty intialaisen PSLV-kantoraketin ylimpään osaan, ja se tuottaa tarvitsemansa sähkön aurinkopaneelilla. Seitsemänkiloinen Rubin-8-AIS laukaistiin 28. huhtikuuta 2008 PSLV-CA-raketin mukana.

Rubin 7
-------

Rubin 7-AIS (Automatic Identification System) oli merenkulun AIS-järjestelmän satelliittikomponentin testi, joka liittyi Orbcomm-satelliittien toiseen sukupolveen. Kolme samanlaista laitetta oli kiinnitetty Kosmos-3M-kantorakettiin. Laitteilla on aurinkopaneeleja.

Rubin 6
-------

AGILE (Astro-rivelatore Gamma a Immagini LEggero) on italialainen gamma-astrofysiikan satelliitti, jonka kyydissä on myös Rubin 6 -tietoliikennehyötykuorma, jonka kehitti saksalainen OHB-System. Se lähettää dataa Orbcomm-satelliittien kautta. Se laukaistiin intialaisella PSLV-kantoraketilla.

Rubin 5
-------

Rubin-5-Asolant oli saksalaisen OHB-System-yrityksen tietoliikennekoe, joka lensi Kosmos-3M-kantoraketin kyydissä. Laitteita oli kaksi 37 kg ja 45 kg, ja niistä toinen on amatööritransponderi AATiS SAFIR-S ja toinen ESA Asolant aurinkopaneeli GPS-laite.

Rubin 3 ja Rubin 4
------------------

Rubin-3-DSI (DSI = dopolnitel'naya sistema izmereniya) oli Kosmos-3M kantorakettiin liitetty tietoliikennekoe. Se välittää tietoja maahan Orbcomm-satelliittien kautta. Tämä koe välitti muun muassa raketin värähtelyitä. Laitteita oli kaksi, toinen painoi 37 kg ja toinen 45 kg.

Rubin 2
-------

Rubin 2 on piensatelliitti, jonka kehittivät Fuchs Group (OHB System ja Carlo Gavazzi Space). Rubin 2 laukaistiin 20. joulukuuta 2002. Se lentää 650 km korkealla radalla. Satelliitissa on GPS-mittalaite satelliitin tarkan radan määritykseen. Yksi sen kokeista on tietoliikennekoe, joka liittyy Orbcomm-satelliitteihin.

Rubin 1
-------

Bird-Rubin eli Rubin 1 oli saksalainen mikrosatellitti, jossa oli Orbcomm-satelliitteihin liittyvä tietoliikennekoe. Se laukastiin 15. heinäkuuta 2000 Kosmos-3M kantoraketilla.

Lähteet
-------

* Gunter's Space Page, Chronology, 2009, Rubin
**Villa Notsund** on historiallinen puuhuvila Helsingissä, Uudellamaalla. Huvilan on rakennuttanut pankinjohtaja Georg Estlander ja tämän vaimo Elsa Estlander vuonna 1914. Huvila on seissyt tyhjillään monia vuosia, mutta vuoden 2024 alussa Helsingin kaupunki ilmoitti myyvänsä huvilan.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Vuonna 1914 valmistunut Villa Notsund sijaitsee Vuosaaressa Hallkullanniemessä. Huvilan on suunnitellut arkkitehti Karl Hård af Segerstad, joka on suunnitellut myös muun muassa Kallion kirjaston Helsingissä.

Huvilan kuistia kannattelee klassiset pylväät ja rakennuksessa on kattotiilein peitetty säterikatto. Katolla on kaksi savupiippua ja huvilaa ympäröi pergola, jonka tiilipylväissä kasvaa köynnöskasveja. Rakennus on suojeltu ja sen omistaa Helsingin kaupunki. Suojeltuun ympäristöön kuuluu itse päärakennuksen lisäksi myös pihapiiri ja rantasauna.

Suomen sisällissodan aikana Georg Estlanderin poika Henrik Estlander yöpyi huvilassa ystävänsä kanssa ollessaan matkalla Porvooseen. Estlander ystävineen joutui kuitenkin punaisten vangitsemiksi huvilassa ja heidät teloitettiin Villa Notsundissa.

Omistajat
---------

* Georg ja Elsa Estlander, 1914-??
* Kauppias Packalén, ??
* Edgar Grönblom, 1935/1936-??
* Helsingin kaupunki, 2013-

Lähteet
-------

1. ↑  Huvilat | Helsinki julkaisi 19 myytävän rakennuksen listan *Helsingin Sanomat*.  29.1.2024. Viitattu 5.2.2024.
2. ↑  Holmlund, Sofia: Här är stället Nordsjöborna gärna håller för sig själva – men nu ska det få brygga och friluftstjänster *www.hbl.fi*. Hufvudstadsbladet. Viitattu 5.2.2024. (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Holmlund, Sofia: Unikt ställe som få känner till kan bli ny utflyktspärla i Nordsjö *www.hbl.fi*. Hufvudstadsbladet. Viitattu 5.2.2024. (ruotsiksi)
**Hamlet** (myös nimellä Survival) oli vuonna 1973 perustettu lappeenrantalainen progressiivisen rockin yhtye. Hamletin ainoaksi jäänyt albumi *Linnanherra* julkaistiin vuonna 1977.

*Linnanherra*-albumi jäi julkaisunsa aikaan liki täysin huomiotta, sillä yhtye ajautui riitoihin levy-yhtiönsä kanssa. Brittiläinen tuottaja Ian Churches halusi Survival-nimeä käyttäneen yhtyeen vaihtavan nimensä Hamletiksi ja pukeutuvan keskiaikaisiin asuihin. Yhtyeen vastahakoisuudesta huolimatta levy-yhtiö toteutti Churchesin vaatimukset. Melko pian levy vedettiin kuitenkin kokonaan pois markkinoilta. Yhtyeen albumi on tyyliltään psykedeelisestä rockista vaikutteita saanutta raskasta progressiivista rockia.  Rocket Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2010.

Hamletin hajoamisen jälkeen osa yhtyeen jäsenistä perusti rockabilly-vaikutteista musiikkia soittaneen Jam Rock Bandin.

Kokoonpano
----------

* Jouko Nykter – laulu
* Hannu Nykter – kitara ja laulu
* Jouni Limingoja – basso ja laulu
* Harri Kannela – kitara
* Kalle Kähkönen – rummut

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Linnanherra* (1977, Discophon)

Lähteet
-------

1. 1 2  Hamlet - Linnanherra | Light In The Attic Records *Light In The Attic Records*. Viitattu 7.9.2018.
2. 1 2  Rocket Records: Hamlet: Linnanherra *www.rocket-records.com*.  Arkistoitu 19.3.2017. Viitattu 7.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hamletin tuotanto Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Danakosha Ling** (aiemmilta nimiltään *Danakosha Finland* ja *Nyingmapa-yhteisö*) on Suomessa toimiva tiibetinbuddhalainen dharmayhdyskunta. Se on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2005. Yhteisön toiminta aloitettiin vuonna 2002, kun yhteisön opettaja Tulku Dakpa Rinpoche kutsuttiin ensimmäisen kerran Suomeen opettamaan buddhalaista filosofiaa ja meditaatiota. Opetus noudattaa Vajrayana-suuntauksen, Tiibetin vanhan käännöskoulukunnan traditiota, niin sanottua Nyingmapa-traditiota. Olennaisena osana uskonnollista toimintaansa yhteisö on kutsunut Suomeen koulukunnan arvostetuimpia mestareita, jota ovat siirtäneet perinnettä suomalaisille harjoittajille. Buddhalaisen kirjallisuuden lisäksi koulutukseen kuuluu myös muun muassa rituaalimusiikki ja symbolinen taide. Yhdyskunta kokoontui pääosin Helsingissä yli kymmenen vuotta, ja perusti vuonna 2016 Danakosha Ling -keskuksen Jokioisiin Kanta-Hämeeseen. Yhdyskunnalla on viitisenkymmentä väestörekisteriin merkittyä jäsentä ja toistasataa rekisteröimätöntä seuraajaa.

Lähteet
-------

* Creutz, Johansson, Wikström: Utryck för tro
* Maira Lindeberg: Danakosha Finland 10 vuotta. Historiikki.

Aiheesta muualla
----------------

*
| "中華民國頌"Liu Chia-chang |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 1978 |
|  Tyylilaji | isänmaalliset laulut |
|  Kesto | 03.06 |

***Oodi Kiinan tasavallalle*** (kiin.: 中華民國頌; pinyin: *Zhōnghuá mínguó sòng*) on Kiinan tasavallassa, eli Taiwanissa, tunnettu isänmaallinen laulu, joka keskittyy Kiinan luonnonkauneuteen sekä Taiwaniin sisällissodan jälkeen paenneiden kiinalaisten kaipuuseen.

Laulun säveltäjä on Liu Chia-chang, jota CTV-kanavan johto pyysi vuonna 1978 tekemään surua ja vihaa käsittelevän laulun. Nämä tunteet kumpusivat siitä, kun Yhdysvallat ja Taiwan katkaisivat diplomaattiset suhteet samana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Ode to the Republic of China *yuchengta.com*.  2009. Viitattu 22.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  黃仁著: *國片電影史話:跨世紀華語電影創意的先行者*. 臺灣商務印書館, 2010-05-01. ISBN 978-957-05-2481-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.1.2024). (kiinaksi)
3. ↑  劉家昌開轟某名嘴：天天給人戴紅帽子 等了18年台下淚崩 *中國時報*.  17.11.2018. Viitattu 22.1.2024. (kiinaksi)
Malakan niemimaan sijainti kartalla.
**Malakan niemimaa** (malaijiksi *Semenanjung Tanah Melayu*, thaiksi คาบสมุทรมลาย) on pitkulainen, kapea niemimaa Kaakkois-Aasiassa. Pinta-alaltaan se on noin 181 300 km². Alueella on matalia rannikkoalankoja ja runsaasti jokia. Kasvillisuus on trooppista ja rehevää. Niemimaa on yksi maailman suurimmista tinan ja kumin tuotantoalueista. Valtiollisesti niemimaa on jaettu Malesian (etelä), Thaimaan (koillinen) ja Myanmarin (luode) kesken. Singapore sijaitsee saarella niemimaan kärjessä.

Historia
--------

100-luvulta 1200-luvulle niemaan ihmisiin oli vaikutusta pohjoisessa sijainneilla kuningaskunnilla, joissa vallitsivat sekä hindulaisuus että buddhalaisuus. Noihin aikoihin Pattanin alueella, nykyisellä Thaimaan ja Malesian rajaseudulla, oli Hindulaisbuddhalainen kuningaskunta. Noin 1200-1400-luvuilla Malakan niemimaan alueelle tuli islamin uskonto. Malaijan niemimaan perinnölliset kuningaskunnat joutuivat 1700-luvulta alkaen brittien alaisuuteen. Lisäksi niemimaalla oli useita alueita, niin sanotut Salmisiirtokunnat, jotka olivat suoraan Britannian kruunun alaisia siirtomaita. Näitä olivat Malakka, Dinding, Penang ja Singapore.

Toisen maailmansodan jälkeen niemimaalle muodostettiin brittiläinen kruununsiirtomaa Malayan Union. Siitä tuli myöhemmin Malaijan liittovaltio, joka itsenäistyi 1957. Vuonna 1963 siihen liitettiin Singapore, Sabah ja Sarawak, jolloin muodostui Malesia. Singapore erosi siitä 1965.

Luonto
------

Malakan niemimaalla esiintyviä apinalajeja ovat lari, hidaslori, silmälasilanguri, siamanki ja saparomakaki, jotka ovat kaikki uhaalaisia.Malakan niemimaalla elää myös marmorikissa, joka on IUCN:n listalla luokiteltu silmällä pidettäväksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Faktoja Malesiasta *web.unartist.fi*. Viitattu 10.3.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Juho Talja: Mekongin alueella elää sykähdyttävä kädellisten kirjo *Uutiset*.  17.1.2022. WWF. Viitattu 18.3.2022.
4. ↑  Habitat and ecology *The IUCN Red List of Treatened List*.  2023. IUCN. Viitattu 18.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malakan niemimaa** Wikimedia Commonsissa
**Ilpo Kaleva Kärkkäinen** (käyttää myös taiteilijanimeä **Ilpo Kaleva**, s. Kiuruvesi) on suomalainen harmonikansoittaja ja iskelmälaulaja. Hän voitti Kultainen harmonikka -kilpailun vuonna 1991.

Tausta
------

Ilpo Kärkkäinen syntyi Kiuruveden Luupuvedellä. Hän aloitti harmonikansoiton 10-vuotiaana ja laulamisen 14-15 -vuotiaana, kun tanssiorkesteri tarvitsi laulusolistia. Ensimmäinen soitonopettaja ja soittokaveri oli Väinö Hukkanen. Muita tärkeitä hahmoja oli paikallinen soitonopettaja Sulo Holopainen, joka ohjasi Kärkkäisen Jyväskylään Alpo Pohjan tunneille. Kärkkäinen on opiskellut harmonikansoittoa myös Iisalmen musiikkikoulussa Petri Makkosen johdolla sekä Sibelius-Akatemian nuoriso-osaston harmonikkalinjalla Heidi Velamon johdolla. Varusmiespalvelunsa hän suoritti Kainuun sotilassoittokunnassa soittaen rumpuja sekä harmonikkasolistina. Tärkeässä roolissa opettajana on toiminut myös Erkki Ihalainen, joka valmensi Kärkkäistä erityisesti Kultainen harmonikka -kilpailua varten vuonna 1991. Laulunopettajina ovat toimineet muun muassa Stella ja Tapani Valtasaari.

Ura
---

Ilpo Kärkkäinen, joka käyttää myös taiteilijanimeä Ilpo Kaleva, osallistui ensimmäistä kertaa Seinäjoen tangomarkkinoille vuonna 1990 edeten kilpailun semifinaaleihin. Hän voitti Kultainen harmonikka -kilpailun vuonna 1991. Vuotta myöhemmin hän sijoittui Tangomarkkinoiden loppukilpailuissa viiden parhaan joukkoon. Kärkkäinen kertoi vuonna 2010 toimineensa tanssimuusikkona 25 vuotta. Hän on työskennellyt ammatikseen myös talotehtaalla kahdeksan vuoden ajan perustettuaan perheen 1990-luvun lopulla. Hän lopetti työn talotehtaalla, jatkoi musiikkiopintoja vuonna 2006 ja valmistui musiikkipedagogiksi Savonia ammattikorkeakoulun Kuopion Musiikki- ja Tanssiakatemiasta keväällä 2010. Kärkkäinen on myös toiminut harmonikansoiton opettajana Ylä-Savon musiikkiopistossa vuodesta 1991 lähtien ja jo ennen sitä kansalaisopistossa. Hän on säveltänyt ja sovittanut joitakin iskelmiä, muun muassa omille levyilleen.

Levytyksiä
----------

* (mukana) Kultainen harmonikka (MTV-Musiikki, MTVCD 040, 1992)
* Toit linnunlaulun sydämeeni (Haka-music, ILKACD 23 1994)
* Tähden muisto (2010)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pirjo Nenola: Ilpo Kalevalle harmonikka ja laulaminen ovat yhtä tärkeitä.  *Iisalmen Sanomat*, 11.3.2012. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.12.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5  Pirjo Nenola: Levyllinen vaihtoaskelrytmejä.  *Iisalmen Sanomat*, 21.8.2010. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.12.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Raimo Jokisalmi: Kultaisen harmonikan voittaja Ilpo Kaleva. Tremolo löytyi punttisalilta.  *Hanuri*, 1991, 19. vsk, nro 3, s. 2-3. Tampere:  Suomen harmonikkaliitto. ISSN 0780-0959.
4. ↑  Kultainen harmonikka *fono.fi*.  2013. Viitattu 2.12.2013.
5. ↑  Toit linnunlaulun sydämeeni *fono.fi*.  2013. Viitattu 2.12.2013.
Kuningattarien laakso.
Kuningatar Nefertarin haudan pohjapiirros.
Ramses III:n pojan Khaemwasetin hauta.
**Kuningattarien laakso** on Egyptissä Luxoria vastapäätä Niilin länsirannalla Theban nekropolissa sijaitseva muinaisen Egyptin faaraoiden vaimojen hautapaikka.

Historia
--------

Kuningattarien laakso otettiin käyttöön Uuden valtakunnan 18. dynastian alussa noin 1550 eaa. samalla kun faaraot alettiin haudata hiukan pohjoisempana sijainneeseen Kuninkaiden laaksoon. Aluksi laaksoon haudattiin prinssejä ja prinsessoja sekä joitain kuningasperhettä lähellä olevia yksityishenkilöitä. Kuninkaiden puolisoiden suosituimmaksi hautapaikaksi laakso tuli 19. dynastian aikana. Kuningattarien ohella laaksoon haudattiin myös kuninkaiden lapsia.

Laakson tutkimukset aloitti Egyptiläisen museon tutkija Ernesto Schiaparelli vuosina 1903−1906. Kolme hautaa on nykyisin avoinna yleisölle.

Haudat
------

Kuningattarien laakso on leveä ja loivasti nouseva, lähes aina kuiva vadi, ja sinne pääsy on helpompi kuin Kuninkaiden laaksoon. Haudat sijaitsevat vadin molemmin puolin.

Kuningattarien laaksosta on löydetty vuoteen 2000 mennessä 98 hautaa, joista yli puolen alkuperäistä omistajaa ei tiedetä. Haudat ovat usein koristelemattomia, keskeneräisiä, romahtaneita, tulvien tuhoamia tai tyhjennettyjä. Hautojen perustyypit eroavat kuitenkin toisistaan, ja sen perusteella voidaan päätellä jotain omistajista. Prinsessoiden ja nimeämättömien kuningattarien haudoissa oli vain yksi päähuone ja korkeintaan kaksi sivukammiota. Prinssien haudoissa oli yleensä kaksi pitkää käytävämäistä huonetta ja niitä leveämpi arkkukammio. Kuningattarien haudat olivat mutkikkaimmin toteutetut. Näistä merkittävin on Ramses II:n puolison Nefertarin hauta, jonka yksityiskohtainen ja mestarillinen koristelu kuvaa kuningattaren matkaa tuonpuoleisessa. Kuningashaudoista poiketen kuningattarien haudoissa ei nähdä kuvia kuninkaiden Manalan kirjoista, vaan niiden asemesta käytettiin yksityishaudoissa tavattavia Kuolleiden kirjojen vinjettejä.

Laaksossa on myös Uuden valtakunnan ajan jälkeisiä pieniä hautoja sekä 300-luvulla rakennetun kristityn luostarin rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Egypti: Faraoiden maa*, s. 244–247. (Ägypten: Die Welt der Pharaonen.) Toimittaneet Regine Schulz ja Matthias Seidel. Suomennos: Sonja Mäkinen ja Kaarina Niemi. Köln: Könemann, 2000. ISBN 3-8290-5710-5.
2. 1 2 3  The Valley Of The Queens Luxor.  Arkistoitu 12.3.2013. Viitattu 26.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuningattarien laakso** Wikimedia Commonsissa
Belgialaisia kaniikkeja 2008
**Kaniikki** tai **kanunki** (lat. *canonicus*) oli alun perin katolisessa kirkossa kanoniseen yhteiselämään sitoutunut pappi, sittemmin joko tuomiokirkon pappi tai tuomiokapitulin jäsen, kuoriherra eli tuomioherra. Esimerkiksi Turun hiippakunnan tuomiokapituliin kuului 1200-luvulla neljä kaniikkia. Kaniikki-nimitys on edelleen käytössä katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa (tuomiokapitulin jäsen, tuomioherra).

Nimitys on alun perin johdettu kreikan sanasta κανωνικος "säännösten alainen", jolla tarkoitettiin kirkonmiestä, joka asui tuomiokirkon alueella ja oli omistautunut noudattamaan kirkon säännöstöä eli kaanonia.

Turussa Kastussa sijaitsee Kaniikintie. Salossa Kuusjoella on Kanunki-niminen kylä.

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

1. ↑  Aikio & Vornanen 1993, s. 316
2. ↑  Tuomioherra, Tietosanakirja osa 9, palsta 1984, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912
3. ↑  Seppo A Teinonen: *Teologinen sanakirja*, s. 132. Kirjaneliö, 1974. ISBN 951-600-333-8.
4. ↑  Sirkka Paikkala ym.: *Suomalainen paikannimikirja*, s. 135. Jyväskylä: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-951-593-976-0. Julkaisun verkkoversio (PDF) (viitattu 8.8.2019).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaniikki** Wikimedia Commonsissa
**Bernardo Rossellino** (oikealta nimeltään **Bernardo di Matteo Gambarelli** ) (1409 – 1464) oli italialainen kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hän oli kuvanveistäjä Antonio Rossellinon veli.

Elämä ja ura
------------

Rossellino oli Leon Battista Alberti’n oppilaana Firenzessä, jossa rakensi opettajansa suunnitteleman Palazzo Rucellain. Hänen teoksiinsa kuuluu tyypilliseen varhaisrenesanssin tyyliin suorittamian rakennuksia. Bernardo teki lukuisia ja merkittäviä arkkitehtitöitä, ja hän oli myös taitava sotilasinsinööri. Hän restauroi Assisin Pyhän Fransiskuksen basilikan ja suunnitteli useita hienoja rakennuksia Civitavecchiassa, Orvietossa, Arezzossa, Sienassa ja Pienzassa. Hän rakensi myös linnoituksia ja kaupunginmuurit Spoletoon, Orvietoon ja Civita Castellanaan. Paavit Nikolaus V ja Pius II käyttivät häntä suurelta osin lähes kaikkien Rooman suurten basilikoiden restaurointiin. Nikolaus V:n aikana aloitetun Rooman Pietarinkirkon ensimäinen luonnos on hänen tekemänsä.\_ 

Rossellinon kuvanveistotöistä huomattavimpia ovat koristeellisen kauniit, myöhemmän renesanssiajan esikuviksi tulleet marmoriset hautamerkit. Hänen hienoin veistoksensa on historioitsija Leonardo Brunin hauta Santa Crocen kirkossa Firenzessä, joka toteutettiin vuonna 1443 joitakin vuosia Brunin kuoleman jälkeen. Makuuasennossa oleva kuva on erittäin ansiokas. Praton katedraalin saarnatuoli on osittain Mino da Fiesolen ja osittain Bernardo Rossellinon työtä, johon jälkimmäinen toteutti Pyhän Stefanuksen ja Neitsyt Marian taivaaseenastumisen reliefit.\_

* Leonardo Brunin hautamerkkiLeonardo Brunin hautamerkki
* Pienzan katedraalin julkisivuPienzan katedraalin julkisivu
* Palazzo Piccolomini, PienzaPalazzo Piccolomini, Pienza

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bernardo Rossellino *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 22.10.2022.
2. 1 2 3  Bernardo Rossellino *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 22.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernardo Rossellino** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |