recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andrew Lee Bynum** (s. 27. lokakuuta 1987, Plainsboro, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on vapaa agentti. Hän voitti Los Angeles Lakersissa NBA:n mestaruuden vuonna 2009.

NBA-ura
-------

Bynum aloitti ammattilaisuransa Los Angeles Lakersissä, joka varasi hänet vuoden 2005 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen sijalla kymmenen. Samana vuonna Bynum syrjäytti Jermaine O'Nealin kaikkien aikojen nuorimpana NBA-pelaajana. Kauden 2007–2008 Bynum oli sivussa loukkaantumisen vuoksi, mutta palasi seuraavalla kaudella loukkaantuakseen jälleen. Hän kuitenkin toipui ja pelasi Lakersin miehistössä sen voittaessa mestaruuden. Hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta myös vuonna 2010. 

Elokuussa 2012, seitsemän Los Angeles Lakersissä pelatun kauden jälkeen, Bynum siirtyi Philadelphia 76ersiin. Hän oli osa neljän joukkueen välistä kauppaa, jossa muita siirtyneitä pelaajia olivat muun muassa Lakersin hankkima Dwight Howard ja Denver Nuggetsin hankkima Andre Iguodala. Bynum ei pelannut 76ersissä yhtään ottelua, vaan oli sivussa koko kauden 2012–2013 polvivaivojen vuoksi. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Cleveland Cavaliersiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mitchell, John N.: 76ers send Iguodala to Denver, get Lakers' Bynum *Philly.com*.  10.8.2012. Viitattu 15.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  Andrew Bynum: Cleveland Cavaliers will make playoffs *USA Today*.  19.7.2013. Viitattu 22.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrew Bynum**.
* Bynumin virallinen kotisivu (englanniksi)
* Profiili NBA.comissa (englanniksi)
* Bynumin NBA-uran tilastot basketball-reference.com (englanniksi)
**M/S Margarita** (IMO 8611099) on Star del Cariben omistama Venezuelan lipun alle rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1987 Miho Zosensho K.K. -nimisellä telakalla, Shimizussa, Japanissa. Kuollutta painoa *Margaritalla* on 9 653 tonnia. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 567 + 72. Aiemmin aluksen on omistanut muun muassa alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni.

Margaritan sisaraluksia ovat M/S Corn Lily, M/S Corn Rose, M/S Vinashin Express 1, M/S Vinashin Express 2, M/S Corn Tulip, M/S Avataq, M/S MSC Anna, M/S MSC Isabelle, M/S Onego Voyager, M/S Parkgracht, M/S Pietersgracht, M/S Poolgracht, M/S Romny, M/S SCM Tepuy II, M/S Skalva, M/S Corn Crest, M/S Illawarra Chief, M/S Jaco Carrier, M/S Kapitan Grishin, M/S Kochnev, M/S Aleksandrov, M/S Socol 1, M/S Socol 7, M/S Socol-3, M/S Sofrana Kermadec, M/S Tauranga Chief ja M/S Umiavut.

Käyttöhistoria
--------------

Alus valmistui heinäkuussa 1987. 1. kesäkuuta 2007 saakka alus oli nimeltään *Leliegracht* ja se oli rekisteröity Alankomaiden lipun alle. 1. kesäkuuta 2007 ja 21. tammikuuta 2008 välisen ajan alus oli nimeltään *Antigoni I* ja se oli rekisteröity Panaman lipun alle. 21. tammikuuta 2008 Star del Caribe osti aluksen ja rekisteröi sen Venezuelan lipun alle nimellä *Margarita*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Margarita xVAS. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Margarita (IMO: 8611099) Vesseltracker.com. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)
3. 1 2  LELIEGRACHT Navagendo.info.  Arkistoitu 28.12.2009. Viitattu 15.10.2008. (espanjaksi)
4. ↑  Lloyd's Register: Fairplay Data (PDF) Paul Messenger.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 29.12.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Navegando.info (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Hadrosaurus** ("iso lisko") oli kookas kasvinsyöjäsorsalisko, joka eli Pohjois-Amerikassa myöhäisliitukaudella 78–68 miljoonaa vuotta sitten. *Hadrosauruksella* oli pituutta 10 metriä ja painoa 3,2 tonnia. Tämä hirmulisko liikkui sekä kahdella että neljällä raajalla.

Elintavat
---------

*Hadrosaurukset* elivät laumoissa, joissa eli eri ikäisiä yksilöitä. Laumoissa eläimet olivat paremmin turvassa teropodeilta. *Hadrosauruksella* oli kuonossaan iso luukyhmy, jota se käytti äänien tuottamiseen. Ääntelyllä *Hadrosaurukset* varoittivat toisiaan teropodeilta ja ohjasivat mahdollisesti eksyneet poikaset takaisin laumaan. Huutoja käytettiin kenties myös parittelukutsuina. *Hadrosauruksella* oli hampaaton nokka, mutta leuoissa oli satoja pieniä poskihampaita. Hampaillaan *Hadrosaurus* pystyi jauhamaan sitkeämpiäkin kasveja.

*Hadrosauruksen* lähisukulaisia olivat muun muassa *Anatotitan*, *Edmontosaurus* ja *Kritosaurus*. Myöhäisen liitukauden Pohjois-Amerikassa eli samaan aikaan useita *Hadrosauridae*-heimon dinosauruksia, kuten *Corythosaurus*, *Lambeosaurus*, *Maiasaura* ja *Parasaurolophus*. Lihansyöjiä alueella eli pienistä *Dromaeosauridae*- ja *Troodontidae*-heimojen lajeista isoihin *Tyrannosauridae*-heimon lajeihin. Lisäksi alueella tavattiin sauropodeja (*Alamosaurus*), *Hypsilophodontidae*-heimon lajeja sekä *Ankylosauria*-, *Ceratopsia*- ja *Pachycephalosauria*-osalahkojen dinosauruksia.

Löytäminen
----------

William Parker Foulke löysi kesällä 1858 *Hadrosauruksen* eräästä savikuopasta New Jerseyn Haddonfieldistä Yhdysvalloista. Anatomian tutkija Joseph Leidy nimesi *Hadrosauruksen* samana vuonna. *Hadrosaurus* oli Pohjois-Amerikan ensimmäinen tieteellisesti kuvattu dinosauruksen luuranko.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q14511
* Wikispecies: Hadrosaurus
* EoL: 4531717
* Fossilworks: 38762
* GBIF: 4823271
* IRMNG: 1279818

 |

 |
**Pieni-Préspa** eli **Pieni Préspajärvi** (kreik. Μικρή Πρέσπα, *Mikrí Préspa*, alb. *Liqeni i Prespës së Vogël*) on Préspajärviin kuuluva järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa sekä pieneltä osin myös Albanian alueella. Sen pinta-ala on noin 47,35 neliökilometriä. Kreikan alueella tästä on noin 42,54 neliökilometriä, mikä tekee siitä maan kuudenneksi suurimman luonnonjärven. Mikrí Préspa on suurimmillaan noin 15,3 kilometriä pitkä ja noin 6,5 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 850 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 8,4 metriä.

Mikrí Préspan pohjoispuolella sijaitsee Megáli Préspa eli Suuri Préspajärvi. Järvet erottaa noin kilometrin levyinen kannas. Kreikan alueella järvet sijaitsevat niistä nimensä saaneessa Préspeen kunnassa Flórinan alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa. Järvessä Kreikan puolella sijaitsee Ágios Achílleioksen saari.

Järvi on merkittävä kosteikko- ja lintualue, ja se on suojeltu Ramsarin sopimuksella. Eräs merkittävä lintulaji alueella on kiharapelikaani (*Pelecanus crispus*). Järvien alue on kehittynyt turisti- ja luontokohteeksi 1970-luvun jälkeen. Tätä ennen alue oli suljettua raja-aluetta.

Mikrí Préspa panoraamakuvassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko ja Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 145. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus (Kotus), 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
2. ↑  Lake Prespa *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 19.9.2016.
3. 1 2  The Prespa Lakes *Greece Travel Secrets*. Viitattu 19.9.2016.
4. 1 2  Small and Big Prespa *Visit Greece*.  Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
5. ↑  Lakes *Visit Greece*.  Arkistoitu 29.9.2016. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikrí Préspa** Wikimedia Commonsissa
**Zabadani** on kaupunki Syyriassa Zabadanin piirikunnassa Rif Dimašqin maakunnassa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 26 285, mutta Syyrian sisällissodan aikana tuhannet paikalliset evakuoitiin Idlibin maakuntaan.

Maantiede
---------

Zabadani sijaitsee noin 37 kilometriä luoteeseen pääkaupunki Damaskoksesta Zabadanin piirikunnassa, jossa itse kaupunki muodostaa pienemmän hallinnollisen alueen *nahiya*. Hallinnollisesti alueeseen kuuluu myös kahdeksan kylää ja kuusi maatilaa, sekä kaupungin pohjoispuolella virtaava joki. Kaupungista pohjoiseen sijaitsevat Anti-Libanonvuoret. Kaupungin nimi on selitetty monilla eri tavoilla ja osa selityksistä liittyy juureen *zabad* ja alueen hedelmällisyyteen. Kaupunki onkin perinteisesti ollut tunnettu omenapuistaan. Kaupungista pohjoiseen sijaitsee Sirghaya, idässä Bludan ja Bakkin, sekä etelässä Madaya.

Historia
--------

Näkymä Zabadaniin vanhassa valokuvassa.
Bysantin valtakunnan aikana Zabadani kuului Abillan kaupungin hiippakuntaan, joka siirrettiin Zabadaniin muslimien vallattua Syyrian. Ennen Syyrian sisällissotaa Zabadani ja sen lähialueet olivat suosittuja kesänviettopaikkoja damaskoslaisille ja muille syyrialaisille. Syyrian levottomuuksien alettua vuonna 2011 turvallisuusjoukot tulittivat mielenosittajia Zabadanissa toukokuussa 2011 ja kaupunki päätyi lopulta sisällissodan kärjistyessä vapaan Syyrian armeijan käsiin. Vielä vuoden 2012 alussa Zabadani oli ainoa kapinallisten hallitsema kaupunki ja paikalla käytiin ankaria taisteluita kapinallisten ja hallituksen joukkojen välillä. Kesäkuusta 2015 lähtien kaupunki oli kokonaan hallituksen joukkojen ja Hizbollahin piirittämä ja kaupunki kärsi ruuan ja lääkkeiden puutteesta. Huhtikuussa 2017 tuhannet paikalliset evakuoitiin Idlibin maakuntaan osana hallituksen ja kapinallisten välistä niin sanottua neljän kaupungin sopimusta.

Väestö
------

Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Zabadanin väkiluku oli 26 285. 1990-luvulla kaupungin asukasluku oli noin 17 000 ja vielä 1950-luvun puolivälissä neljäsosa sen asukkaista oli kristittyjä. Valtaosa sen asukkaista on sunnimuslimeja. 1950-luvulla kaupungissa oli kuusi moskeijaa, sekä kreikkalaisortodoksinen ja kreikkalaiskatolilainen kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E, Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 367. Volume XI. Leiden: Koninklijke Brill, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
2. ↑  Syria: Damascus and Zabadani shootings 'kill eight' *BBC News*. BBC. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  Zabadani: The town President Assad does not control *BBC News*. BBC. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Syria war: Thousands evacuated from besieged towns *BBC News*. BBC. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
5. ↑  Syria *citypopulation.de*. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
Runar Schauman 1930-luvun alussa.
**Uno Allan Runar Schauman** (14. elokuuta 1908 Loimaa – 17. maaliskuuta 1977 Helsinki) oli suomenruotsalainen näyttelijä, joka toimi teatterinjohtajana Svenska Teaternissa vuosina 1954–1963. Schauman myös näytteli Svenska Teaternissa sekä muutamissa kotimaisissa elokuvissa. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat paroni elokuvassa *Täällä pohjantähden alla* sekä Eugen Schauman elokuvissa *Kajastus* ja *Helmikuun manifesti*.

Runar Schauman oli kaukaista sukua Eugen Schaumanille. Schaumanin puoliso oli vuodesta 1934 Märta o.s. Nylander (1908–1992), ja heille syntyi kaksi poikaa. Pojista toinen on näyttelijä Göran Schauman, joka puolestaan on näytellyt Eugen Schaumania venäläis-suomalaisessa yhteiselokuvassa *Luottamus* ja paronia Timo Koivusalon *Täällä Pohjantähden alla* -elokuvassa.

Filmografia
-----------

* Kajastus (1930)
* Vihreä kulta (1939)
* Helmikuun manifesti (1939)
* Aktivistit (1939)
* Onni pyörii (1942)
* Varjoja Kannaksella (1943)
* Neiti Tuittupää (1943)
* Hiipivä vaara (1944)
* Botte i farten (1945)
* Ruusu ja kulkuri (1948)
* Kalle Aaltosen morsian (1948)
* Tanssi yli hautojen (1950)
* Lakeuksien lukko (1951)
* Tervetuloa aamukahville (1952)
* Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy (1952)
* Täällä pohjantähden alla (1968)
* Pohjantähti (1973)

Aiheesta muualla
----------------

* Runar Schauman Elonetissä.
* Holmberg, Sanna: / Schauman, Runar (1908–1977) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Runar Schauman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Risto Mannisenmäki** (s. 28. toukokuuta 1959) on suomalainen rallin kartanlukija ja kaksinkertainen maailmanmestari. 

Mannisenmäki aloitti uransa kartanlukijana vuonna 1982 Jari Kaartiselle. Mannisenmäki toimi muun muassa Tommi Mäkisen, Mika Sohlbergin, Sebastian Lindholmin ja Ari Mökkösen kartanlukijana kansallisissa kilpailuissa. Kausilla 1996 ja 1997 Risto toimi Tapio Laukkasen vakituisena kartanlukijana ja kiersi Suomen sekä Britannian kansallisia rallisarjoja sekä joitain MM-ralleja. 

Kaudelle 1998 Mannisenmäki siirtyi Tommi Mäkisen kartanlukijaksi Mäkisen entisen kartanlukijan Seppo Harjanteen lopetettua uransa. Parivaljakko voitti maailmanmestaruudet vuonna 1998 ja 1999 ja oli MM-sarjan viides vuonna 2000.

Korsikan rallissa 2001 sattuneessa onnettomuudessa Mannisenmäeltä murtui selkänikama. Hänen aktiiviuransa kartanlukijana päättyi tämän jälkeen.

Vuonna 2003 Mannisenmäki palasi vielä kerran MM-ralleihin toimiessaan Juuso Pykälistön kartanlukijana Walesin rallissa.

Mannisenmäki voitti Vuoden Moottoriurheilija-tittelin vuonna 1999 yhdessä Tommi Mäkisen sekä Mika Häkkisen kanssa.

Mannisenmäki on ollut aktiivisesti mukana rallivalmennustoiminnassa sekä ennen uraansa kartanlukijana että sen jälkeen, ja hänet valittiin vuonna 2004 AKK:n ralliautoilun valmennusvastaavaksi. Pesti AKK:n valmennusvastaavana päättyi vuoden 2011 lopussa ja Mannisenmäki siirtyi töihin metsäalalle, mutta järjestää yksityisyrittäjänä matkoja kilpa-ajotapahtumiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mannisenmäki haluaa jatkaa uraansa *yle.fi*.  28.10.2001. Viitattu 9.9.2023.
2. ↑  Risto Mannisenmäki *ewrc-results.com*. Viitattu 17.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Keskisuomalainen - Rallihuipun ura kääntyi ulosajon kautta metsätöihin (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 26.7.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Mannisenmäki - Inside The Rally (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tallit gadol* eli juutalainen rukousšaali.
**Tallit** (hepr. ‏טלית‎, *talit*) on suorakaiteenmuotoinen vaate, jonka juutalainen mies laittaa harteilleen aamurukouksen ajaksi. Sen käyttö perustuu Tooran käskyihin. 

* *"Puhu israelilaisille ja sano heille, että heidän on sukupolvesta sukupolveen tehtävä itsellensä tupsut viittojensa kulmiin ja sidottava kulmien tupsuihin punasininen lanka. Ne tupsut olkoon teillä, että te, kun ne näette, muistaisitte kaikki Herran käskyt...* (4.Moos.15:38-39)

* *Tee itsellesi tupsut viittasi neljään kulmaan, johon verhoudut.* (5.Moos.22:12).

Vuosisatojen ajan tallitin **tzitzit**-tupsuista (hepr. ‏ציצית‎) puuttui sinipunainen lanka, koska väriä tuottaneen kotiloeläimen uskottiin kuolleen sukupuuttoon tai oltiin epävarmoja mikä kotilolaji olisi se oikea. Nykyään tupsuja on taas alettu valmistaa *techelet*-värin kanssa. Tupsu koostuu neljästä pitkästä langasta, jotka solmitaan tallitin kulmiin. Solmuryhmät (ks. kuva) vaihtelevat ashkenaasi- ja sefarditraditioissa. Viimeisen solmun loppuun jää roikkumaan kahdeksasta langasta koostuva tupsu. 

Muissa juutalaisen suuntauksissa kuin ortodoksijuutalaisuudessa myös naiset käyttävät tallitia.

Oikealla olevassa kuvassa on miehen yllä *tallit gadol* eli suuri tallit. Uskova juutalaismies pitää paitansa alla myös *tallit katania* eli pientä tallitia. Se on ohuempaa kangasta kuin suuri tallit ja myös sen kulmissa on tzitzit-tupsut.

*Tzitzit*-tupsut rukousšaalin kulmissa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tallit**.
* lubavitch.fi: Tzitzit (englanniksi)

Juutalainen elämä

|  |  |
| --- | --- |
| Syntymä | Brit mila · Zeved habat · Pidjon haben |
| Täysi-ikäisyys | Upšerin · Bar mitsva (Bat mitsva) |
| Avioelämä | Huppa · Ketubba · Naisen asema · Nidda · Mikve · Get |
| Juutalaisuus | 613 käskyä · Rukoukset · Birkat hamazon · Juutalaiset juhlat · Minhag · Tooran opiskelu: paraša, daf jomi |
| Uskonnolliset esineet | Sefer Tora · Tsitsit · Tallit · Tefillin · Kipa · Menora · Mezuza |
| Kuolema | Hevra kaddiša · Šiva · Kaddiš · Jortsajt |
Ihmissolun tuman rakenne. Tumatäplät sijaitsevat ympäri tumalimaa.  
1. Tumakotelo  
1a. Ulompi kalvo  
1b. Sisempi kalvo  
2. Tumajyvänen  
3. Tumalima  
4. Kromatiini  
4a. Heterokromatiini  
4b. Eukromatiini  
5. Ribosomeja  
6. Tumahuokosia.
**Tumatäplä** on tumalimassa sijaitseva alue, jossa sijaitsee heteronukleaarisen RNA:n silmukoimiseen osallistuvia proteiineja. Yhdessä tumassa niitä on noin 25–50 kappaletta, ja niiden koko ja muoto vaihtelee. Suurimmat tumatäplät ovat halkaisijaltaan 0,8–1,8 µm välillä. Tumatäplät vaihtavat jatkuvasti rakenneosia tumaliman ja muiden tuman rakenteiden kanssa.

Tumatäplät sijaitsevat tavallisesti aktiivisten transkriptioalueiden lähettyvillä, ja on havaittu, että voimakkaasti ilmentyvät geenit hakeutuvat mielellään täplien lähettyville. Tumatäplien alueella ei kuitenkaan ilmeisesti ole kuin korkeintaan joitain geenejä.

Punaisella värillä värjättyjä soluja, joissa tumatäplät näkyvät pieninä vihreinä pilkkuina.
Juuri ennen mitoosia tumatäplät liukenevat tumalimaan. Solun jo jakauduttua niiden sisältö kuljetetaan takaisin tumaan, jonka jälkeen tumatäplät muodostuvat uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  solunetti: Tumatäplät *www.solunetti.fi*. Viitattu 10.9.2023.
2. 1 2 3  Spector, David & Lamond, Angus: Nuclear Speckles.  *Cold Spring Harbor Perspectives in Biology*, 2011, 3. vsk, nro 2. PubMed:20926517. doi:10.1101/cshperspect.a000646. ISSN 1943-0264. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
3. ↑  Alexander, Katherine ym.: p53 mediates target gene association with nuclear speckles for amplified RNA expression.  *Molecular cell*, 2021, 81. vsk, nro 8, s. 1666–1681. PubMed:33823140. doi:10.1016/j.molcel.2021.03.006. ISSN 1097-2765. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
4. ↑  İbrahim Avşar Ilık & Tuğçe Aktaş: Nuclear speckles: dynamic hubs of gene expression regulation.  *The FEBS Journal*, 2022, 289. vsk, nro 22, s. 7234–7245. doi:10.1111/febs.16117. ISSN 1742-464X. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
**Syvälahden monitoimitalo** on Turun Hirvensaloon kesällä 2018 valmistunut julkinen rakennus, joka sisältää uuden 800-paikkaisen yhtenäiskoulun, satapaikkaisen päiväkodin ja Turun kaupunginkirjaston Syvälahden kirjaston. Talossa on tilat myös nuorisopalveluille, kouluterveydenhoidolle ja neuvolapalveluille.

Monitoimitalon rakentaminen Hirvensalon Lauttarantaan aloitettiin vuonna 2016 perustus- ja runkotöillä. Rakennuksen on suunnitellut Verstas Arkkitehdit Oy, ja pääurakoijana on toiminut niin sanotulla allianssimallilla NCC Suomi Oy:n ja Caverion Oy:n muodostama ryhmittymä. Rakennuksen pinta-ala on 11 370 neliömetriä ja tilavuus 54 255 kuutiometriä.

Tiloihin on sijoitettu Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian kolmannen vuoden opiskelijoiden taideteos *Formaatio*. Sen ovat toteuttaneet Fanni Jokinen, Emilia Linnavuori ja Iiris Rusi opettajiensa Erika Adamssonin ja Taina Erävaaran ohjauksessa.

Syvälahden koulu
----------------

*Pääartikkeli: Syvälahden koulu*
Syvälahden yhtenäiskouluun siirtyy noin 40 oppilasta Haarlan koulusta Hirvensalon eteläpäästä, noin 125 oppilasta Hirvensalon vanhimmasta koulusta Wäinö Aaltosen koulusta ja noin 400 oppilasta Turun Samppalinnanmäellä sijaitsevasta Luostarivuoren koulusta.

Syvälahden kirjasto
-------------------

Hirvensalon kirjasto toimi kesään 2018 asti Wäinö Aaltosen koulun yhteydessä, kunnes se kesätauon aikana muuttaa uusiin tiloihin Syvälahden monitoimitalossa. Uusi Syvälahden kirjasto avattiin 1. elokuuta 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Syvälahden monitoimitalo NCC. Viitattu 22.6.2018.
2. ↑  Turkulaisopiskelijoiden taide koristamaan uutta Syvälahden koulua *Yle Uutiset*.  22.6.2016. Viitattu 23.7.2018.
3. ↑  Syvälahden monitoimitalon julkinen taideteos – Kolme näkökulmaa *Talk*.  14.1.2019. Turku:  Turun ammattikorkeakoulu . Viitattu 6.3.2019.
4. ↑  Syvälahden monitoimitalo etenee aikataulussa  17.5.2017. Turun kaupunki. Viitattu 22.6.2018.
5. ↑  Hirvensalon kirjasto sulkee ovensa toukokuussa *Aamuset*.  26.4.2018.  Arkistoitu 23.6.2018. Viitattu 22.6.2018.
**Järppilän kartano** sijaitsee Taivassalon Helsinginrannassa Suuren Postitien varrella. Kartanosta löytyy merkintöjä jo 1480-luvulta kun tilan omistanut Stensbölen Kirstin-vaimo antoi tilan perinnönjaossa poikansa lapsille. Keskiajan lopulla Järppilä oli kirkontila, joka peruutettiin sitten kruunulle. Vuonna 1567 Juhana-herttua lahjoitti kartanon tallimestarilleen Bertil Iivarinpoika Grönille ja kartanoon liitettiin useita tiloja Taivassalosta, Lokalahdelta ja Vehmaalta. Myöhemmin kartanon omistajina olivat Teet-, Horn- ja Fleming-suvut.

Kartanossa on ollut ainakin kolme useampikerroksista kivirakennusta ja lisäksi linnoitusvarustuksia. Järppilän kartanon mailla sijainnut, 1570-luvulla valmistunut kolmikerroksinen kivinen kartanolinna hävitettiin Kaarle-herttuan ja kuningas Sigismund III Vaasan välisten taistelujen aikana 1500-luvun lopulla, ja siitä on nykyisin jäljellä tynnyriholvikellarien jäännökset, valleja ja muita puolustuslaitteita. Tämä linna on ollut Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksia -romaanin Mainiemen linnan esikuvana. Kartanolinnasta on säilynyt aikanaan vilja-aittana käytetty kivinen torni, ja lisäksi kartanon alueella on 1600-luvulta peräisin oleva kuuden holvatun kellarin muodostama kerros, jonka päälle on rakennettu kartanon nykyinen 1830-luvulta peräisin oleva empiretyylinen hirsinen päärakennus. Tämä rakennus on jo neljäs samoille perustuksille rakennettu. 

Nykyisten omistajien suvulla kartano on ollut vuodesta 1898 alkaen. Kartanon omistaa nykyisin Maija Jaakkola-Angervuori tyttäriensä Eva-Marian, Marjon ja Riitan kanssa. Kartano on kesäisin avoinna matkailijoille, ja siellä järjestetään muun muassa pukunäyttelyitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taivassalon nähtävyydet : Järppilän kartano (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Taivassalon historiaa : Aatelisia ja kartanoita (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Järppilän kartanon historiaa : Ensimmäiset maininnat jo 1400-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Museovirasto : Kulttuuriympäristön palveluikkuna : Taivassalo, Järppilän kartano
5. ↑  Kesäkohteeksi Järppilän kartano Taivassalossa, Parasta lähteä nyt-sivusto 16.7.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Järppilän kartanon sivut[vanhentunut linkki]
* "Pelastin lapsuudenkotini ja ryhdyin kartanonrouvaksi", Iltalehti 11.07.2007
**Styreeni** (kemiallinen kaava C8H8 ja rakennekaava C6H5CH=CH2) on orgaaninen yhdiste, joka on aromaattinen hiilivety. Huoneenlämmössä ja -paineessa styreeni on nestemäistä. Styreeni on väritöntä, öljymäistä, terveydelle haitallista, herkästi syttyvää ja sitä esiintyy pienissä määrin eräissä kasveissa, mutta sitä tuotetaan lähinnä öljystä. Koska styreenimolekyyli sisältää kaksoissidoksellisen vinyyliryhmän, se voi polymerisoitua helposti. Aine voidaan stabiloida lisäämällä polymeraatioinhibiittorina esimerkiksi hydrokinonia. Styreeniä käytetään eräiden muovien valmistuksen monomeerinä, kuten polystyreenin, akrylonitriili-butadieeni-styreenin (ABS), styreenibutadieenikumin (SBR), styreenibutadieeni-lateksien ja tyydyttymättömien polyestereiden. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Styreenin moolimassa on 104,1 g/mol, sulamispiste –30,6 °C, kiehumispiste 145 °C, suhteellinen tiheys (20 °C) 0,91 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 31 °C c.c. ja itsesyttymislämpötila 490 °C. Styreeni on veteen niukkaliukoinen (300 mg/l, 20 °C:ssa), mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Ilmaan joutunut styreeni hajoaa hydroksyyliradikaalien ja otsonin vaikutuksesta puoliintumisajan ollessa noin neljä tuntia.

Styreenin muodostuminen
-----------------------

Styreeniä syntetisoidaan kuumentamalla etyylibentseeniä (C8H10 / C6H5-C2H5 ) höyryllä. Palautettavissa oleva reaktio on:

C6H5C2H5 ←→ C6H5C2H3 + H2

Styreenin terveyshaitat
-----------------------

Lasikuituveneiden valmistuksessa käytetään styreeniä, minkä vuoksi veneenrakentajilla on iso riski menettää työkykynsä pysyvästi aivosairauden vuoksi, johon liittyy myös oppimisvaikeuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi malliratkaisu: Turvallisempaa veneenrakennusta. Työterveyslaitos 22.6.2016.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Styreeni**.
* Styreenin kansainvälinen kemikaalikortti
* OVA-ohje (Arkistoitu – Internet Archive)
* PubChem: Styrene (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Styrene (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Styrene (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Styrene (englanniksi)
* ChemBlink: Styrene (englanniksi)
* Liber Herbarum II: Luettelo styreenia sisältävistä kasveista
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Styrene (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound - styrene (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - styrene (englanniksi)
* INCHEM: Styrene (englanniksi)
* Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Styrene (englanniksi)
**Tervalammen kartano** on Vihdin Tervalammella lähellä Nuuksion kansallispuistoa sijaitseva kartano, jossa toimi pitkään Helsingin kaupungin omistama työlaitos ja myöhemmin päihdehuollon kuntoutuskeskus.

Tervalammen kartano syntyi 1641 kun Ruotsin kuningatar Kristiina läänitti Tervalammen kylän tilat Georg Johan Knorringille tämän sota-ansioiden vuoksi. Knorringien suku omisti kartanon vuoteen 1770 saakka ja 1800-luvulla kartano oli Lindholmin kauppiassuvun omistuksessa vuosina 1808-1877. Kartanon nykyinen empiretyylinen yksikerroksinen päärakennus valmistui Lindholmin suvun aikana vuonna 1830, suunnittelijana lienee ollut arkkitehti Carl Ludvig Engel. Myöhemmin vuosina 1916-1936 kartanon omisti joukko osakeyhtiöitä.

Helsingin kaupunki osti Tervalammen kartanon Oy Maalta vuonna 1936 ja kartanoon perustettiin kaupungin omistama Vihdin työlaitos, joka toimi vuoteen 1981 saakka. Sen jälkeen kartanossa toimi päihdehuollon kuntoutuskeskus vuoteen 2019 saakka. Kartanon maille rakennettiin osastorakennukset, joissa sijaitsi naistenosasto Kaisla. Kartanon kasvihuoneissa kasvatettiin päihdehuoltoyksikön aikana Tervalammen luomukurkkua. Vuonna 2016 Tervalammella oli 63 päihdekuntoutuspaikkaa täysi-ikäisille päihdekuntoutujille. Keskuksen toiminta siirrettiin sitten 2019 Auroran sairaala-alueelle Helsinkiin. Marraskuussa 2020 kartanon osti Karkkilassa asuva maanviljelijä Niko Ahlqvist. Ahlqvist on Suomen suurin peltoviljelijä, hän viljelee noin 1 500 peltohehtaaria Länsi-Uudellamaalla muun muassa Vihdin Ojakkalassa, Karkkilassa ja Lohjalla. Myyntihetkellä Tervalammin kartanon pinta-ala oli 300 hehtaaria. Kartanon rakennuksissa oli vuonna 2020 13 vuokralaista. Osa kartanon rakennuksista kuten Tervalammen järven rannalla sijaitseva hirsinen saunarakennus sekä Pehtoorintalo ja Renkitupa on myyty. 

Keväällä 2022 kartano toimi hätämajoituspaikkana Ukrainan pakolaisille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tervalammen kartano sai uudet omistajat: Niko ja Alexandra Ahlqvist muovaavat miljöön omanlaisekseen– Helsingin kaupungin kuntoutuslaitos lopetti toimintansa vuonna 2019, Vihdin Uutiset 3.10.2021
2. ↑  Tervalampi – aatelisia ja alkoholisteja, Vihdin kunnan sivut, ajankohtaista 27.5.2020
3. ↑  Vastavalo.net : Tervalammen kartanon päärakennus vuonna 2011
4. ↑  Tervalammen Kartanon kuntoutuskeskus 80 vuotta, Kirkkonummen Sanomat 10.6.2016
5. ↑  Suomen suurinta pinta-alaa viljelevä muutti Karkkilaan – Ahlqvistit viihtyvät Pirunkallio-kodissaan, Karkkilalainen 27.10.2020
6. ↑  Tervalammen kartanolle Vihtiin saapuu koko ajan lisää järkyttyneitä pakolaisia – "Meillä oli töitä ja olimme onnellisia", Helsingin Sanomat 12.3.2022 (Tilaajille)
**Pernem** on Intian Goan osavaltion Pohjois-Goan piirikunnassa sijaitseva noin 5 000 asukkaan kaupunki. Sieltä on noin 32 kilometriä osavaltiopääkaupunki Panajiin. Kaupungissa on useita portugalilaisen arkkitehtuurin mukaan toteutettua rakennusta portugalilaisen siirtomaavallan ajoilta. Siellä on myös 1850-luvulla rakennettu kristillinen kirkko ja yli 500 vuotta vanha Bhagwatin hindutemppeli. Pernemin aluetta hallitsi Deshprabhun suku, jota portugalilaiset kunnioittivat varakreivin arvolla pohjoisten rajojensa turvaamisesta. Suku omistaa vieläkin Pernemissa sijaitsevan palatsin.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Pernemin väkiluku oli 5 021 henkeä, joista 93 prosenttia oli uskonnoltaan hindulaisia. Toiseksi suurin uskonnollinen ryhmä oli kristityt viidellä prosentilla ja muslimit prosentilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pernem Population Census 2011 - 2021 *census2011.co.in*. Viitattu 15.2.2021.
2. ↑  Pernem-A land of architectural beauty *Navhind Times*.  22.7.2017. Viitattu 15.2.2021.
3. ↑  Malkarnekar, Gauree: The palace of Pernem *Times of India*.  21.9.2014. Viitattu 15.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pernem** Wikimedia Commonsissa

Goa

|  |  |
| --- | --- |
| Pohjois-Goa | 
* Bardez
* Bicholim
* Mapusa
* Panaji
* Pernem
* Ponda
* Sattari
* Tiswadi

 |
| Etelä-Goa | 
* Canacona
* Margao
* Mormugao
* Quepem
* Salcete
* Sanguem

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Otšakovin piiritys 1788. January Suchodolskin maalaus vuodelta 1853.
Aleksandr Suvorov.
**Venäjän–Turkin sota (1787–1792)** oli Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan eli Turkin välinen sota. Se oli jatkoa vuosien 1768–1774 Venäjän–Turkin sodalle, joka oli päättynyt Venäjän voittoon. Sodan jälkeen Venäjä oli ottanut omin päin haltuunsa alueita Mustanmeren rannoilta, mikä ei miellyttänyt Turkkia. Se vaati Venäjää vetämään joukkonsa pois Krimiltä. Sota syttyi 19. elokuuta 1787. Turkki kävi samaan aikaan sotaa Itävaltaa vastaan (1787–1791), joten Venäjä ja Itävalta olivat tässä sodassa liittolaisia.

Alkuvuonna 1787 Venäjän keisarinna Katariina Suuri teki propagandamielessä puolivuotisen tarkastusmatkan Venäjän haltuun otetulla Novorossijan alueella. Matka tunnetaan erityisesti väitetyistä Potemkinin kulisseista. Krimin takaisia alueita asutettiin ja venäläistettiin sotamarsalkka Grigori Potjomkinin johdolla.

Sodassa Turkin armeija oli alakynnessä siitä huolimatta, että se oli Venäjän armeijaa suurempi. Kenraali Aleksandr Suvorovin joukot löivät syyskuussa 1789 Rymnikin taistelussa turkkilaiset Yusuf paššan johtamat joukot. Amiraali Fjodor Ušakovin komentama venäläinen laivasto löi turkkilaiset myös merellä elokuussa 1791 käydyssä ratkaisevassa Kaliakranniemen meritaistelussa, minkä jälkeen Turkki oli valmis rauhanneuvotteluihin.

Sota päättyi Jassyn rauhaan vuoden 1792 alussa. Rauhansopimuksessa vahvistettiin Venäjän oikeus Krimin niemimaan omistukseen. Etelä-Bug- ja Dnestrjokien välinen alue Moldovassa siirtyi Venäjän omistukseen. Venäjän tarkoituksena oli seuraavaksi luoda suojelukseensa Turkilta otettava Kreikan kuningaskunta, mutta suunnitelma ei toteutunut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heikki Kirkinen (päätoim.): *Venäjän ja Neuvostoliiton historia*, s. 197–198. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-08450-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venäjän–Turkin sota (1787–1792)** Wikimedia Commonsissa
**Oskar Huttunen** (18. joulukuuta 1865 Karttula – 8. toukokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias ja kauppaneuvos, jonka testamenttilahjoituksen turvin Osk. Huttusen säätiö perustettiin. Hän itse merkitsi nimensä muodossa **Osk. Huttunen**.

Kauppaneuvos Oskar Huttusen muistokivi Karttulan hautausmaalla Karttulassa.
Huttunen aloitti siirtomaatavarakaupan harjoittamisen Kuopiossa vuonna 1907 ja vuodesta 1908 alkaen Helsingissä. Huttunen oli aktiivinen järjestövaikuttaja ja oli mukana perustamassa Liikesivistysrahastoa. Huttunen kuoli perheettömänä vuonna 1955. Kuopion taidemuseossa on hänen nimeään kantava kokoelma, jonka 91 taideteosta Huttunen lahjoitti Kuopion kaupungille testamentissaan. Kuvanveistäjä Kauko Räsänen suunnitteli Oskar Huttunen -mitalin, joka julkaistiin vuonna 1991.

Osk. Huttusen säätiö tukee apurahoilla tieteellisiä tohtorin opintoja etenkin ulkomailla suorittavia.

Huttusen vanhemmat olivat talollinen Matti Huttunen ja Katri Kukkonen. Hänellä oli suuri määrä luottamustoimia liike-elämän järjestöissä ja yhdistyksissä. Kauppaneuvoksen arvon Huttunen sai vuonna 1928.

Kirjallisuutta
--------------

* William R. Copeland : *Oskar Huttunen: menestynyt mies - kauppaneuvos Karttulasta*. Weilin + Göös, Espoo 1980 ISBN 951-35-2196-6

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kai Hoffman: Kauppaneuvos Oskar Huttunen (1865–1955). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 31.5.2011
2. ↑  Osk. Huttusen säätiö
3. ↑  Kuopion taidemuseo
4. ↑  Osk. Huttusen säätiö *oskhuttusensaatio.net*. Viitattu 1.7.2021.
5. ↑  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 214. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Konstantin (Kosti) Vehanen** (3. syyskuuta 1858 Taivassalo – 2. lokakuuta 1887 Turku) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja valtiopäivämies.

Vehasen vanhemmat olivat säterinomistaja Adolf Simonpoika Vuorenpää ja Gustava Jaakontytär. Hän oli käynyt lukkarinkoulua eikä osannut ruotsia. Vehanen pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon suomalaisesta osastosta vuonna 1876. Hän opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä osastossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1880.

Vehanen työskenteli latinan ja kreikan opettajana Turun suomalaisessa yksityislyseossa vuodesta 1881. Hän toimitti sanomalehti *Auraa* ja oli sen vastaava toimittaja vuosina 1882–1884. Vehanen suoritti lakitieteiden kandidaatintutkinnon vuonna 1886 ja työskenteli *Auran* päätoimittajana vuosina 1886–1887.

Vehanen oli innokas fennomaani. Hän kuului Turun suomalaiseen seuraan ja työväenyhdistykseen. Vehanen valittiin talonpoikaissäädyn edustajaksi vuoden 1885 valtiopäiville Vehmaan tuomiokunnasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vehanen Konstantin (Kosti) *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 22.2.2020.
2. 1 2 3  Kosti Vehanen.  *Aura*, 4.10.1887, s. 2. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Uutisia Helsingistä.  *Uusi Suometar*, 4.10.1887. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 302–303. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Satara** on Intian Maharashtran osavaltiossa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on toiminut Marathivaltakunnan pääkaupunkina historiansa aikana. Shivaji valloitti Sataran ja Paralin linnoitukset vuonna 1663. Nykyisen Sataran piirikunnan alue oli kukkulaista ja sitä peittivät tiheät metsät, minkä vuoksi Shivaji rakennutti alueelle useita linnoituksia. Kaupungin nimi on peräisin marathinkielisestä sanasta *satara*, joka tarkoittaa seitsemäätoista, koska Sataran linnoituksella oli 17 muuria. Britit ottivat alueen haltuunsa vuonna 1848, jonka jälkeen he korjauttivat linnoitusta. Sataran linnoitus oli brittien sotilastukikohta sepoykapinan aikana.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Sataran väkiluku oli 120 195 henkeä. Asukkaista melkein 80 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia ja 14 % muslimeita. Buddhalaiset muodostavat neljän prosentin suuruisen vähemmistön. Väestöstä 4 570 asuu slummialueella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Satara City Census 2011 data *census2011.co.in*. Viitattu 21.10.2020.
2. ↑  Satara District : Historical reference *satara.gov.in*. Viitattu 21.10.2020.
3. ↑  Satara *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 21.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Satara** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz area

 |

 |
**Johan Schaefer** (k. 22. huhtikuuta 1683 Turku) oli suomalainen valtiopäivämies ja Turun pormestari.

Schaeferin vanhemmat olivat Turun pormestari Henrik Henriksson Schaefer (k. 1660) ja hänen toinen puolisonsa Margareta Gabrielsdotter Wernberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1642 tai 1643 ja Tartossa 1648.

Schaefer oli sotasihteerinä Puolan sodan aikana 1655–1659. Hänestä tuli Turun hovioikeuden kanneviskaali 1662, Turun pormestari 1663 ja Turun oikeuspormestari 1683. Schaefer oli valtiopäivämiehenä 1664, 1668, 1675 ja 1680 sekä Turun maakuntakokouksen osanottajana 1671.

Johan Schaefer oli naimisissa vuodesta 1664 Elisabet Wernlen (k. 1667) kanssa tämän toisessa avioliitossa ja vuodesta 1670 Anna Wittfoothin (k. 1710) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Schaefer. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 3.9.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Raimo Antero Nikkanen** (s. 18. joulukuuta 1946 Turku) on suomalainen muotoilija, Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori ja teollisen muotoilun koulutusohjelman johtaja.

Nikkanen valmistui teolliseksi muotoilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1972 ja suoritti Englannissa loppututkinnon ergonomiassa, jonka oppeja hän on soveltanut tuotekehittäjänä ja teollisena muotoilijana. Muotoilukonsultoinnin ohella Nikkanen toimi Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana ja myöhemmin apulaisprofessorina ja professorina.

Vuonna 1993 Nikkanen palkittiin Vuoden teollisen muotoilijan palkinnolla, perusteena erityisesti hänen opettajanuransa.

Vuosina 1981–1993 Nikkanen toimi perustamansa Ergoplan Oy:n toimitusjohtajana. Yrityksensä kautta Nikkanen oli mukana muun muassa ammattielektroniikan, sairaalatekniikan (Datex, Palomex ym.), suurkeittiökalusteiden (Metos), kodinkoneiden (Helkama Forste) ja kalustejärjestelmien (GWS) kehittämisessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taskinen, Rita (toim.): *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. 1 2 3  Ergoplan Oy FIDA Finnish Industrial Design Archive.  Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 29.9.2013.
3. ↑  Toikkanen, Ulla ; Nikkanen, Raimo: Henkilökuvassa Raimo Nikkanen.  *Muoto*, 4 / 1993, s. 30-32.
Fredrik Stjernvall, Carl Peter Mazérin postuumi piirros.
**Gustaf Fredrik Stjernvall** (27. kesäkuuta 1767 Padasjoki – 30. tammikuuta 1815 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilas ja Uudenmaan ja Hämeen läänin kuvernööri. Hän oli vuonna 1808 Kustaanmiekan komentaja Viaporissa. Maaherran nimityksen hän sai 1810. 

Stjernvall toimi vuosina 1811–1812 Helsingin jälleenrakennuskomitean puheenjohtajana. Hänen aloitteestaan, jota Kustaa Mauri Armfelt asettui kannattamaan, keisari Aleksanteri I määräsi vuonna 1812 Suomen uudeksi pääkaupungiksi Helsingin.

Stjernvallin mukaan on nimetty Helsingin Merisatamassa sijaitseva Fredrik Stjernvallin puisto. Myös Fredrikinkatu on todennäköisesti saanut nimensä hänen mukaansa.

Fredrik Stjernvallin veli oli Carl Johan Stjernvall. Hänen puolisonsa oli Fredrika Charlotta von Yhlen. Valtioneuvos Carl Edvard Stjernvall (1797–1873) oli heidän poikansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Teerijoki, Ilkka: / Stjernvall, Gustaf Fredrik (1767–1815). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2  *Facta 2001*, osa 15, p. 303. WSOY 1985.
3. ↑  Suolahti, Eino E.: "Pääkaupungin synty", *Helsingin neljä vuosisataa*, s. 132–133. 2. uudistettu painos. Otava, 1972. ISBN 951-1-03606-8.
4. ↑  *Helsingin kadunnimet*, s. 96. Helsingin kaupungin nimistötoimikunta, 1970.
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Edvard Stjernvall. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 25.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Luigi Lucheni, Sveitsin poliisin kuva, 1898.
**Luigi Lucheni** (22. huhtikuuta 1873 – 19. lokakuuta 1910) oli italialainen anarkisti, joka surmasi Itävallan keisarinnan ja Unkarin kuningattaren Elisabetin 10. syyskuuta 1898 Genevenjärven rannalla Sveitsin puolella. Elisabet matkusti ilman henkivartijoita, joten hän oli helppo kohde.

Lucheni syntyi Pariisissa köyhissä oloissa italialaiseen perheeseen. Palattuaan Italiaan hän teki monia töitä ennen liittymistään Italian armeijaan, jonka palveluksessa oli kolme ja puoli vuotta. Myöhemmin hän muutti Sveitsiin, jossa tutustui anarkistiseen ideologiaan.

Lucheni halusi tappaa jonkun kuninkaallisen ja valitsi sattumalta kohteeksi Itävallan keisarinnan Elisabetin, joka vieraili Genevessä. Oikeudenkäynnissä 12. marraskuuta 1898 Lucheni kertoi suunnitelleensa tappavansa ensin Orléansin herttuan. Hän päätyi kuitenkin Elisabethiin, koska Orléansin herttua ei saapunutkaan Geneveen aikomustensa mukaan, ja Lucheni sai lehdestä tietää keisarinnan olevan kaupungissa. Lucheni arveli keisarinnan surmalla saavansa kuuluisuutta.*lähde tarkemmin?*

Lucheni tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hän hirttäytyi vankilassa 19. lokakuuta 1910.

Lähteet
-------

1. ↑  Lucheni, Luigi (1873-1910), Bibliotheque nationale de France 16.2.2019, viitattu 10.9.2023 (ranskaksi)
2. ↑  Hamann, Brigitte: Eine Kaiserin wider Willen. Amalthea Verlag, 1982.

Aiheesta muualla
----------------

* The Anarchist Encyclopedia: Luigi Lucheni (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Petter (Pekka) Adolf Brofeldt** (12. helmikuuta 1843 Kesälahti – 2. elokuuta 1898 Kangasala) oli suomalainen juristi, vankilanjohtaja ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
---------------

Brofeldtin vanhemmat olivat varapastori Petter Johan Fredrik Brofeldt ja Margareta Charlotta Mechelin ja puoliso vuodesta 1869 Anna Augusta Bergström. Brofeldt suoritti tuomarintutkinnon 1866 ja sai varatuomarin arvon 1869. Hän toimi Lappeenrannassa kehruuhuoneen tarkastajana 1871 ja sitten vankilavirkamiehenä, vuodesta 1884 Hämeenlinnan kuritushuoneen ja työvankilan johtajana. Kollegiasessorin arvon hän sai 1882. Brofeldt oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuutettu ja valtuuston puheenjohtaja, samoin kuin Hämeenlinnan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1897.

Julkaisuja
----------

* *Berättelse öfver verkställd studieresa till åtskilliga utländska straffanstalter år 1872*, 1873
* *Ohjeita wankiwartioille Hämeenlinnan kuritushuoneessa[vanhentunut linkki]*, 1877

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 25.10.2020)
2. ↑  Kuollut. P. A. Brofeldt. *Päivälehti*, 3.8.1898, s. 2.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 40–41. Helsinki: Otava, 1921.
Laurent Mourguet'n patsas Lyonin avenue Doyennélla 
**Laurent Mourguet** (1769 Lyon – 1844 Vienne, Isère) oli ranskalainen nukkenäyttelijä ja Guignol-käsinuken keksijä.

Mourguet oli alun perin silkkityöläinen (*canut*), mutta kun hän oli 20-vuotias, iski silkkiteollisuuteen kriisi, ja Mourguetin oli pakko vaihtaa alaa. Hän ryhtyi kiertäväksi kaupustelijaksi, ja eräillä markkinoilla hän ystävystyi italialaisen nukkenäyttelijän kanssa, jota ryhtyi avustamaan. Myöhemmin Mourguet toimi hampaiden vetäjänä. Tässä työssä hän hyödynsi nukketeatterikokemustaan ja järjesti Polichinelle-nukketeatteriesityksiä asiakkaiden houkuttelemiseksi. Pian Mourguet jätti hampaiden vetämisen ja perusti oman nukketeatterinsa.

Mourguetin kumppanina toimi Père Thomas, sillä Polichinelle-esityksissä piti olla myös toinen nukke. Thomasin heikkous oli yletön viininjuonti, ja hän nukahti usein kesken esitysten. Thomas lieneekin ollut nukkehahmo Gnafronin esikuva. 
Laurent Mourguet loi sittemmin Ranskan tunnetuimman nukkehahmon, Guignolin. Guignol puhui lyonilaisella murteella ja oli pukeutunut työläisen asuun. Guignol oli hyväntuulinen, ystävällinen ja nokkela. Guignol-esitysten muita vakiohahmoja olivat Guignolin riidanhaluinen vaimo Madelon sekä Guignolin paras ystävä, juoppo Gnafron.

Laurent Mourguet ei osannut lukea eikä kirjoittaa, joten kaikki näytelmät olivat improvisoituja. Niiden dialogi oli kiivastempoista ja täynnä osuvaa ajankohtaista satiiria. Esitysten viehätys perustuikin ennen kaikkea siihen, että ne olivat aina ajan hermolla.

Kesäisin Mourguet esiintyi julkisissa puistoissa sekä markkinoilla ja juhlissa. Talvella hän esiintyi Rue Saint-Paulilla sijaitsevan talonsa pohjakerroksessa. Hän esiintyi myös Ainay Portin kahviloissa. Hän otti myöhemmin lapsensa Étienne ja Rose-Pierretten työskentelemään nukketeatteriinsa, ja nämä jatkoivat isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1844 suosittuja Guignol-esityksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Joël Cramesnil: Laurent Mourguet *World Encyclopedia of Puppetry Arts*. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Johan Kristian Hornborg** (1. marraskuuta 1812 Valkeala – 28. toukokuuta 1877) oli suomalainen juristi, Haminan pormestari ja Tammikuun valiokunnan jäsen.

Hornborgin vanhemmat olivat Valkealan kirkkoherra Johan Kristian Hornborg (1783–1864) ja Margareta Sofia Knorring. Hän kävi Haminan piirikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1833. Procopé suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1838, oli auskultanttina Viipurin hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1842.

Hornborg oli Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1840, kanslistina vuodesta 1846, aktuaarina vuodesta 1850 ja ylimääräisenä viskaalina vuodesta 1852. Hänestä tuli Haminan pormestari 1853 ja hän toimi samalla vt. maistraatinsihteerinä ja julkisena notaarina. Hornborgista tuli Käkisalmen eteläisen tuomiokunnan tuomari 1862 ja Rannan tuomiokunnan tuomari 1875. Hän sai hovioikeudenasessorin arvonimen 1869. Hornborg omisti Oravalan kartanon Valkealassa. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsenenä 1862.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Kristian Hornborg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 1.8.2018.