recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Johannes Haapasalo, *Melankolikko, sangviinikko, flegmaatikko ja koleerikko*.
**Uusi ylioppilastalo** (ruots. *Nya studenthuset*), alkuperäiseltä nimeltään **Osakuntatalo**, on Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan HYY:n uudempi ylioppilastalo Helsingissä Mannerheimintien varrella, osoitteessa Mannerheimintie 5, Vanhan Ylioppilastalon vieressä. Nimestään huolimatta vuonna 1910 valmistunut rakennus ei ole HYY:n uusin ylioppilastalo, sillä vuonna 2008 valmistui Domus Gaudium. Uusi ylioppilastalo on osa ylioppilaskunnan omistamaa Kaivopihan kiinteistöä. Siinä sijaitsevat HYY:n keskustoimisto sekä useiden osakuntien ja muiden opiskelijajärjestöjen tilat. Lisäksi osa rakennuksesta on vuokrattu ulkopuoliseen liike- ja toimistokäyttöön. 

Uusi ylioppilastalo valmistui vuonna 1910, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Armas Lindgren ja Wivi Lönn. Rakennuksessa toimii edelleen viisi Helsingin yliopiston viidestätoista osakunnasta: Eteläsuomalainen osakunta, Savolainen osakunta, Varsinaissuomalainen osakunta, Åbo Nation ja Östra Finlands Nation. Uuden ylioppilastalon A-rappu sekä on edelleen vain opiskelijatoiminnan käytössä.

Historia
--------

Talon alkuperäinen nimi oli Osakuntatalo ja sen pääkäyttäjiä yliopiston suomenkieliset osakunnat: Eteläsuomalainen Osakunta, Hämäläis-Osakunta, Satakuntalainen osakunta, Varsinaissuomalainen osakunta, Viipurilainen osakunta ja Savolainen osakunta. Myöhemmin talossa ovat majailleet myös Karjalainen Osakunta, Kymenlakson Osakunta, Östrafinlands Nation sekä Åbo Nation. 

1970-luvun alussa tilojen käyttö muuttui merkittävästi osakuntien menetettyä enemmistönsä HYY:n edustajistossa. HYY korotti paljon osakuntien vuokria, ja Uuteen ylioppilastaloon jäivät vain Savolainen osakunta ja Varsinaissuomalainen Osakunta.

Rakennus
--------

Sisätilojen jako on lähinnä Wivi Lönnin käsialaa, kun Armas Lindgren vastasi fasadin ulkoasusta. 

Vuonna 1942 B-rappuun lisättiin kaksi kerrosta ja A-rappuun kattohuoneisto, joka nykyään tunnetaan nimellä Vinni.

Rakennuksen Ylioppilasaukiolle suuntautuvan pääsisäänkäynnin yläpuolella on neljä veistosta, jotka kuvanveistäjä Johannes Haapasalo teki Armas Lidgrenin ideoinnin mukaan. Vuolukiveen veistetyt hahmot kuvaavat neljää luonteenpiirrettä: melankolikko, sangviinikko, flegmaatikko ja koleerikko.

Kortteliin on suunnitteilla Minor Hotels-ketjun hotelli, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2024. Sen on määrä käsittää Uuden ylioppilastalon B-rappu sekä viereinen Seurahuoneen kiinteistö.*lähde?*

Katso myös
----------

* Virgin Oil Co.
* Hotelli Hansa

Lähteet
-------

1. ↑  Eerola, Jari: *Uusi ylioppilastalo 100 vuotta Helsingin sydämessä*, s. 152. Gaudeamus, 2010.
2. ↑  Eerola, Jari: *Uusi ylioppilastalo 100 vuotta Helsingin ytimessä*, s. 123. Gaudeamus, 2010.
3. ↑  Mikko Lindqvist: Uuden ylioppilastalon arkkitehtuuri *Virtuaalinen arkkitehtuurikävely*.  16.10.2000. Tutkimus- ja koulutuskeskus Palmenia. Viitattu 4.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uusi ylioppilastalo** Wikimedia Commonsissa

* Uusi ylioppilastalo
* *Uusi Uusi Leppäsuon jättömaalle?* – Ylioppilaslahti 4/99 (Arkistoitu – Internet Archive)
Australialaiset kieliryhmät
  Nyulnyulan
  Bunaban
  Wororan
  Djeragan
  Djamindjungan
  Daly
  Laragiya
  Tiwi
  Limilngan
  Umbugarla
  Giimbiyu
  Yiwaidjan
  Gunwinyguan
  Läntinen Barkly
  Garawa ja Tankic sekä Pama-Nyunga
  Pama-Nyunga ja osa Tanic kielistä
**Australialaiset kielet** ovat Australian alkuperäiskansojen käyttämiä kieliä, jotka kuuluvat moneen eri kielikuntaan. 1800-luvulla australialaisia kieliä oli 350–750, mutta kielien määrä on vähentynyt alle 150:n. Australian viranomaisten arvion mukaan maassa on yli 250 alkupräiskieltä, joista vain 123 on edelleen käytössä. Näistä puolestaan vain 12 opetetaan aktiivisesti lapsille, mikä tekee niiden tilanteesta suhteellisen stabiilin.

Vuonna 2018 ehdotettiin, että australialaisten kielten alkukoti sijaitsee Burketownissa, Queenslandin osavaltiossa.

Tasmanian alkuperäiskieliä ei lasketa kuuluvan australialaisiksi kieliksi.

Luokittelu
----------

Suurin australialainen kieliryhmä on pama-nyungan kieliryhmä, tosin siihen luokiteltavien kielten määrittelystä kiistellään. Pama-Nyungan ryhmään kuuluvat kielet kattavat valtaosan Australian mantereesta; noin 90 % koko mantereen pinta-alasta. Muihin kieliryhmiin kuuluvia kieliä puhutaan lähinnä Australian pohjoisosissa. Eri kielten erot voivat olla huomattavia, mutta australialaisilla kielillä on erityisesti ääntämyksellisiä samankaltaisuuksia.

Australialaisiin kieliin luetaan joskus myös tasmanialaiset kielet, jotka hävisivät kun suurin osa tasmanialaisista menehtyi mustan sodan seurauksena.

Piirteitä
---------

Australian eristäytyneestä sijainnista johtuen australialaisissa kielissä on joitakin yhteisiä ja yleisiä piirteitä, jotka ovat muissa maailman kielissä harvinaisia. Tällaisia piirteitä ovat mm.:

* melko vapaa sanajärjestys ja polysynteettisyys
* ergatiivisuus
* puhujan ja kuulijan välisen mahdollisen sukulaisuussuhteen vaikuttaminen kieleen

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Every school in Australia could teach an Indigenous language. These linguists would like to see that happen *ABC News*.  20.1.2022. Viitattu 31.12.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Most Australian Indigenous languages came from just one place, research claims *the Guardian*.  14.3.2018. Viitattu 31.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Tasmanian languages | Culture, History, & Facts *Encyclopædia Britannica*.  2022. Viitattu 31.12.2022. (englanniksi)
5. ↑  Australian Aboriginal languages | Classification, Linguistic Characteristics, Vocabulary, & Facts *Encyclopædia Britannica*.  2022. Viitattu 31.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ethnologuen lista australialaisista kielistä
* Australialaisten kielten kartta
**Mary Moraa** (s. 15. kesäkuuta 2000) on kenialainen pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija. Hän on 800 metrin maailmanmestari ja Kansainyhteisön kisojen voittaja.

Moraa saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 53,31. Samojen kisojen 4 × 400 metrin sekaviestissä hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Kenian joukkueeseen. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Tampereella 2018 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrin alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden, oli samalla matkalla neljäs Rabatin Afrikan kisoissa ja karsiutui välierissä Dohan MM-kilpailuissa.

Moraa karsiutui 800 metrin juoksun välierissä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän saavutti samalla matkalla pronssia Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ennätysajallaan 1.56,71. Kaksi viikkoa myöhemmin hän voitti kultaa Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 1.57,07. 400 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Hän voitti 800 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 ennätyksellään 1.56,03. Maaliskuussa 2024 käydyissä Afrikan kisoissa hän saavutti kultaa 400 metrillä ajalla 50,57 ja pronssia 4 × 400 metrin sekaviestissä.

Moraa on voittanut 800 metrin Timanttiliigan kilpailun Rabatissa, Tukholmassa ja Zürichissä 2022 sekä Rabatissa, Lausannessa ja Chorzówissa 2023. Hän on voittanut Kenian-mestaruuden 400 metrin juoksussa 2019 ja 800 metrillä 2023.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 24,37 | Nairobi | 28. helmikuuta 2021 |
| 400 m | 50,38 **NR** | Nairobi | 7. heinäkuuta 2023 |
| 800 m | 1.56,03 | Budapest | 27. elokuuta 2023 |
| 1 000 m | 2.34,71 | Heusden | 3. heinäkuuta 2021 |

**NR** = maan ennätys

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mary Moraa Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Mary Moraa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Naisten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Jarmila Kratochvílová |
1987: Sigrun Wodars |
1991: Lilija Nurutdinova |
1993: Maria Mutola |
1995: Ana Fidelia Quirot |
1997: Ana Fidelia Quirot |
1999: Ludmila Formanová |
2001: Maria Mutola |
2003: Maria Mutola |
2005: Zulia Calatayud |
2007: Janeth Jepkosgei |
2009: Caster Semenya |
2011: Caster Semenya |
2013: Eunice Jepkoech Sum |
2015: Maryna Arzamasava |
2017: Caster Semenya |
2019: Halimah Nakaayi |
2022: Athing Mu |
2023: Mary Moraa



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Vapauttajan ritarikunta** (esp. *Orden del Libertador*) oli venezuelalainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1813 vapaustaistelija Simón Bolívarin käskystä, mutta nimellä Venezuelan vapauttajien ritarikunta, ja sitä jaettiin tunnustuksena sotilaille, jotka olivat ansioituneet Suur-Kolumbian vapaussodassa. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 2010. Venezuelan parlamentti perusti sen tilalle uuden ritarikunnan nimeltä Venezuelan vapauttajien ja vapauttajattarien ritarikunta.

Kunnianosoitusta jaettiin kuudessa luokassa:

* ketju
* suurristi
* suurupseeri
* komentaja
* upseeri
* ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Order of the Liberator, Type I, II Class Breast Star *Medalbook*. Viitattu 1.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  AN aprobó Ley sobre la Condecoración Orden Libertadores y Libertadoras de Venezuela *Agencia Venezolana de Noticias*.  30.7.2010. Viitattu 1.8.2023. (espanjaksi)
3. ↑  ODM of Venezuela: Order of the Liberator *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 1.8.2023. (englanniksi)
F-16C Fighting Falcon on tyypillinen nykyaikainen monitoimihävittäjä.
**Hävittäjäpommittaja** on hävittäjälentokone, joka kykenee suorittamaan rynnäkkö- ja maataistelukoneiden tehtäviä eli tuhoamaan pommittamalla maa- ja merikohteita. Tällaiset koneet ovat usein pommikoneiden ja hävittäjien välimuotoja.

Monitoimihävittäjistä (engl. *multi-role fighter*) hävittäjäpommittajat eroavat siten, että niiden toiminta painottuu pommittamiseen, kun taas monitoimihävittäjät suoriutuvat tasavahvasti sekä ilmataisteluista että pommituksista. Käytännössä hävittäjien luokittelu ja rajanveto eri tehtävien koneille välille voi olla vaikeaa, eikä erityisesti enää valmisteta täysin tiettyihin tehtäviin suunniteltuja hävittäjiä.

Hävittäjäpommittajia
--------------------

* Panavia Tornado

Lähteet
-------

1. ↑  Tarkoitus & määritelmä hävittäjäpommittaja *www.mita-tarkoittaa.com*. Viitattu 5.6.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Hyvinkään kaupunginmuseo** on kulttuurihistoriallinen museo, joka dokumentoi ja esittelee Hyvinkään ja hyvinkääläisten historiaa. Museolla on kaksi toimipistettä. Vuonna 2022 Hyvinkään kaupunginmuseo yhdistyi Hyvinkään taidemuseon kanssa. Ne muodostavat yhdessä Museokeskus Taikan.

Toimipisteet
------------

Hyvinkään kaupunginmuseon vaihtuvat näyttelyt sijaitsevat Museokeskus Taikan tiloissa (Hämeenkatu 3D) yhdessä kaupungin taidemuseon kanssa. Kaupunginmuseon näyttelyt vaihtuvat kerran vuodessa. Vuoden 2023 näyttely kertoo Hyvinkään parantolan historiasta.

Valvillan tehdasmuseo on Hyvinkään villatehtaalla sijaitseva museo, joka esittelee villatehtaan historiaa. Tehdasmuseo on avoinna kesä-heinäkuussa maanantaista perjantaisin. Muina aikoina museo on avoinna sopimuksen mukaan. Museon arkistopalvelut palvelevat erikseen sovittaessa villatehtaalla.

Kokoelmat
---------

Hyvinkään kaupunginmuseon kokoelmiin kuuluu esineitä, valokuvia, asiakirjoja ja kirjoja. Museon kokoelmiin on tallennettu paikkakunnan historiasta kertovaa aineostoa. Digitoidut kokoelma-aineistot löytyvät Finna-palvelussa. Finnasta löytyvä museon aineisto karttuu ja tarkentuu jatkuvasti digitoinnin edetessä.

Lähteet
-------

1. ↑  STT-infon tiedote *www.hyvinkaa.fi*.  13.1.2022. Viitattu 27.7.2023.
2. ↑  Hyvinkään kaupunginmuseo *www.hyvinkaa.fi*.  Arkistoitu 10.6.2023. Viitattu 27.7.2023.
3. ↑  VALVILLAN TEHDASMUSEO *www.hyvinkaa.fi*.  Arkistoitu 6.12.2019. Viitattu 27.7.2023.
4. ↑  Haun aloitussivu | Hyvinkään kaupunginmuseo *muistaja.finna.fi*. Viitattu 27.7.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Hyvinkään kaupunginmuseo (Q41776741)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä | Hyvinkää |
|  |
| katuosoite | Kankurinkatu 4–6, 05801 Hyvinkää, Hämeenkatu 3, 05800 Hyvinkää |
|  |
| koordinaatit | 60°38′01″N 24°52′10″E﻿ / ﻿60.63361°N 24.86941°E﻿ / 60.63361; 24.86941 |
|  |
|  |

 |
**Seppo Juhani Kolehmainen** (s. 28. helmikuuta 1960 Nurmes) on suomalainen poliisi ja Poliisihallituksen johtaja eli poliisiylijohtaja. Hänet nimitettiin virkaan 1. elokuuta 2015 alkaen Mikko Paateron jäätyä eläkkeelle.

Kolehmainen valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1982 ja suoritti poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1995. Hänellä on myös kasvatustieteen maisterin (1990, Oulu), valtiotieteiden maisterin (2001, Turku) ja oikeustieteen lisensiaatin (2005, Turku) tutkinnot.

Kolehmaisen ura poliisina alkoi nuorempana konstaapelina Helsingin poliisilaitoksella vuonna 1982. Muiden kenttätehtävien lisäksi Kolehmainen työskenteli muun muassa moottoripyöräpoliisina ja Karhu-ryhmässä. Hänen ensimmäinen tehtävänsä poliisin ylijohdossa oli poliisin työsuojelupäällikkönä sisäministeriön poliisiosastolla, mihin hän siirtyi vuonna 1997 liikkuvan poliisin Pohjois-Suomen osaston päällikön tehtävästä. Vuosina 2006–2010 Kolehmainen toimi Poliisiammattikorkeakoulun rehtorina.

Ennen poliisiylijohtajaksi nimittämistään Kolehmainen toimi Poliisihallituksessa poliisijohtajan virassa poliisitoimintayksikön päällikkönä. Poliisiylijohtajaksi hänet valittiin yhdeksän hakijan joukosta. Nimitysprosessin aikana Kolehmaista kuvailtiin "kehittämisorientoituneeksi ja vuorovaikutteiseksi muutosjohtajaksi".

Maaliskuussa 2024 Kolehmainen ilmoitti irtisanoutuneensa poliisiylijohtajan tehtävästä ja jäävänsä eläkkeelle syyskuusta alkaen.

Kolehmainen on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 2019)
* Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 2018)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kerkelä, Lasse & Peurakoski, Tomi: Seppo Kolehmainen nousee poliisiyli­johtajaksi – "Ei jää lukittujen ovien taakse istumaan" *Helsingin Sanomat*.  25.6.2015. Sanoma. Viitattu 10.1.2016.
2. ↑  Seppo Kolehmainen poliisiylijohtajaksi  25.6.2015. Sisäministeriö.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 10.1.2016.
3. 1 2 3  Larros, Heini: Seppo Kolehmainen on uusi poliisiylijohtaja *Suomen Laki*.  19.8.2015. Talentum. Viitattu 10.1.2016. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  Curriculum vitae Poliisi. Viitattu 10.1.2016.
5. ↑  Paastela, Kaisa: Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen jää eläkkeelle *Verkkouutiset*.  19.3.2024. Viitattu 19.3.2024.
6. ↑  Lähes 3600 saa kunniamerkin: Suomen Valkoisen Ruusun suurristin saa Timo Esko – katso kaikki kunniamerkkien saajat *Yle Uutiset*.  3.12.2019. Viitattu 12.2.2024.
7. ↑  Orðuhafaskrá *Forseti Íslands*.  2024. Viitattu 12.2.2024. (islanniksi)

Poliisiylijohtajat Suomessa
Esko Heilimo (1926–1934) •
Martti Koskimies (1934–1946) •
Erik Gabrielsson (1946–1947) •
Urho Kiukas (1947–1957) •
Fjalar Jarva (1957–1973) •
Erkki Korhonen (1973–1982) •
Olli Urponen (1983–1997) •
Reijo Naulapää (1998–2004) •
Markku Salminen (2005–2008) •
Mikko Paatero (2008–2015) •
Seppo Kolehmainen (2015–)
**Kyra Condie** (s. 5. kesäkuuta 1996) on yhdysvaltalainen ammattikiipeilijä, joka kiipeää sekä boulderia, että leadiä. Hän osallistui vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjaan sijoittuen yhdenneksitoista. Hän on voittanut Yhdysvaltain mestaruuden boulderoinnissa kaksi kertaa ja vuonna 2019 hän voitti yhdistetyn kiipeilyn Yhdysvaltain mestaruuden. Hänen paras sijoituksensa maailmanmestaruuskisoista on vuoden 2016 yhdistetyn kiipeilyn viides sija. Vaikeimmat hänen kiipeämänsä reitit ulkokivillä ovat olleet 8A+-tasoisia.

Condie aloitti kiipeilyn 11-vuotiaana. Hän on voittanut Yhdysvaltain nuortenmestaruuden omassa ikäluokassaan boulderoinnissa kolme kertaa ja lead-kiipeilyssä kaksi kertaa.

Condiella on diagnosoitu idiopaattinen skolioosi, jonka takia hän on käynyt leikkauksissa vuosina 2010 ja 2019. Kilpakiipeilyuransa jälkeen hän haluaisi olla eläinlääkäri.

Lähteet
-------

1. ↑  Ocún: Ocúnin Facebook-päivitys *m.facebook.com*.  5.6.2020. Viitattu 7.4.2024.
2. ↑  Kyra Condie *olympics.com*. Viitattu 7.4.2024.
3. 1 2 3 4  Kyra Condie *ocun.com*. Viitattu 7.4.2024.
4. ↑  Athletes & Ambassadors - Kyra Condie *mountainhardwear.com*. Viitattu 8.4.2024.
5. 1 2  Kyra Condie - Athlete Bio *teamusa.com*. Viitattu 8.4.2024.
6. 1 2  Kyra Condie - About *kyracondie.com*. Viitattu 8.4.2024.
**Heureka** on suomalainen, Kajaanista lähtöisin oleva gospel-yhtye. 1980-luvulla yhtye kuului Suomi-gospelin kärkinimiin ja teki kaksi äänitettä.
Yhtye on levyttänyt pääasiassa jäseniensä säveltämää ja sanoittamaa tuotantoa.

Heurekan musiikissa kuuluu vaikutteita muun muassa Totolta ja Mr. Misteriltä. *Ristin Voitto* -lehden kriitikko Anssi Tiittasen mukaan Heureka oli aikaansa edellä hengellisissä sanoituksissaan, joissa oli suoran julistuksen puuttumisesta huolimatta terävää pohdintaa ja selkeä evankeliumi.

2010-luvun puolivälissä yhtyeen esikoislevy siirrettiin digiformaattiin, mikä innoitti yhtyeläiset suunnittelemaan comebackia. Heureka esiintyi pitkän tauon jälkeen Keuruulla  Iso Soitto-tapahtumassa heinäkuussa 2015. Paluukeikan jälkeen yhtye esiintyi vuodenvaihteessa 2015-2016 myös muilla paikkakunnilla ja päätti kiertueensa kotikaupunkiinsa Kajaaniin 27.2.2016.

Kokoonpano
----------

* Jari Levy (laulu, kosketinsoittimet).
* Tommi Pounusaari (taustalaulu, kosketinsoittimet).
* Rauno Karmitsa (laulu, kitara).
* Tommi Levy (lyömäsoittimet, ohjelmointi).
* Mikael Juntunen (bassokitara).
* Juha Levy (rummut).

Diskografia
-----------

* *Heureka* (1987)
* *Muut äänet* (1989)

Lähteet
-------

1. 1 2  Gospellegenda Heureka palaa vielä kerran *Seurakuntalainen*.  13.5.2015. Viitattu 15.4.2024.
2. ↑  Tiittanen, Anssi: Arviot: Heureka sanoitti gospelin muutosta *Ristin Voitto*.  2019?. Viitattu 15.4.2024.
3. ↑   Heureka palaa lavalle.  *Rauhan Tervehdys*, 2016, nro 7.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Heurekan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Sofia Haajanen** (s. 15. tammikuuta 1987) on suomalainen suunnistaja ja viestin EM-mitalisti. Hän edustaa oululaista SK Pohjantähteä. JA hän on myös opettaja sotungin-koulussa

Saavutukset
-----------

Haajanen saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2006 pronssia viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui tuolloin parhaimmillaan yhdeksänneksi keskimatkalla. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 2010 EM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui keskimatkalla 28:nneksi. Vuonna 2012 hän saavutti yhdessä Merja Rantasen ja Minna Kaupin kanssa viestin hopeaa Falunin EM-kilpailuissa. Keskimatkalla hän sijoittui kymmenenneksi ja pitkällä matkalla 13:nneksi. Lausannen MM-kilpailuissa hän osallistui vain sprinttiin, jolla hän sijoittui 33:nneksi.

Vuonna 2014 Haajanen oli Palmelan EM-kilpailuissa seitsemäs viestissä, kymmenes pitkällä matkalla ja 21:s keskimatkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa Trentinossa hän sijoittui viestissä viidenneksi ja pitkällä matkalla yhdeksänneksi. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Invernessissä hänen suorituksensa pitkällä matkalla päättyi hylkäykseen. Vuonna 2016 Jeseníkin EM-kilpailuissa Haajanen sijoittui viestissä kuudenneksi, pitkällä matkalla kymmenenneksi, keskimatkalla 18:nneksi ja sprintissä 40:nneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa hän oli pitkän matkan lopputuloksissa 16:s. EM-kilpailuissa 2018 Haajanen sijoittui viestissä seitsemänneksi, keskimatkalla kymmenenneksi ja pitkällä matkalla 11:nneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän suunnisti ensimmäisen osuuden viestissä, jossa Suomi sijoittui viidenneksi, sekä oli pitkällä matkalla parhaana suomalaisena kolmastoista. Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 Haajanen oli sprintissä 78:s ja pudotussprintin karsinnassa alkuerässään 17:s.

Haajanen on voittanut viestin Suomen-mestaruuden vuosina 2010, 2014 ja 2018 sekä sprintin Suomen-mestaruuden vuonna 2015. Kainuun rastiviikon D21E-sarjan hän on voittanut vuosina 2008 ja 2019.

Lähteet
-------

* Profiili Suomen Suunnistusliiton sivustolla
* Profiili runners.worldofo.com (englanniksi)
* Sofia Haajanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Suomen tytöt suunnistivat MM-pronssia  8.7.2006. mtv3.fi. Viitattu 3.6.2012.
2. 1 2 3  runners.worldofo.com
3. ↑  Suunnistusnaiset viestihopealle  20.5.2012. YLE Urheilu. Viitattu 3.6.2012.
4. ↑  IOF Eventor - Sofia Haajanen *eventor.orienteering.org*. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Kalevan Rasti ja SK Pohjantähti viestimestareiksi (arkistoitu versio)  19.9.2010. suunnistus.net.  Arkistoitu 2.5.2013. Viitattu 3.6.2012.
6. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 36*, s. 286. Suomen Urheilumuseo, 2015. ISBN 978-952-6644-06-6.
7. ↑  Suunnistuksen SM-mitalistit 2010- | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 6.7.2019.
8. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 37*, s. 291. Urheilumuseo, 2016. ISBN 978-952-6644-10-3.
9. ↑  42. Kainuun Rastiviikko Hyrynsalmella, Ukkohallassa 6.-11.7.2008 jouniaaltonen.fi. Viitattu 3.6.2012.
10. ↑  Roimela, Heikki: Sofia Haajanen vei kaiken mahdollisen Kainuusta *Lapin Kansa*.  5.7.2019.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 5.7.2019.
**San Pedro de Alcántara** oli Espanjan laivaston vuonna 1788 vesille laskettu San Fulgencio -luokan kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Fulgencio -luokka*
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 16. toukokuuta 1786 Havannasta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1787. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1788.

Palvelus
--------

Alus lähti elokuussa 1788 Havannasta *San Fulgencion*, *San Leandron*, *San Ildefonson*, *San Francisco de Asísin*, *San Sebastiánin*, *San Antonion* ja *San Agustínin* sekä fregattien *Nuestra Señora de la Soledadin*, *Santa Brígidan* ja *Santa Florentinan* kanssa koeajoihin. Alus lähti maaliskuussa 1789 Cádizista Veracruziin. Alus lähti 13. toukokuuta 1789 Havannasta Veracruziin, jonne se saapui 23. toukokuuta. Alus palasi 26. heinäkuuta Veracruzista kolme miljoonaa pesoa kuljettaneen saattueen kanssa Havannaan, mistä se suojasi 5. elokuuta saattueen Cádiziin. Alus saapui yksin aarrelastissa Cádiziin, missä se siirrettiin reserviin.

Alus kuljetti 14. elokuuta 1790 *San Leandron* kanssa Cádizista sotilaita Ceutaan. Se palasi 4. syyskuuta *San Leandron* ja priki *Galgon* kanssa Cádiziin. Syyskuussa alus oli La Carracassa pohjan kuparoinnissa.

Alus lähti 10. heinäkuuta 1792 Cádizista *San Isidoron* kanssa Veracruziin. Alukset saapuivat 1. elokuuta Puerto Ricoon, mistä ne lähtivät 10. elokuuta. Ne saapuivat 26. elokuuta Veracruziin. Alus kuljetti 15. marraskuuta Veracruzista kahden urcan kanssa sotilaita, jauhoja, rautaa ja vankeja Havannaan, jonne ne saapuivat 1. joulukuuta. Alus lähti 10. helmikuuta 1793 Havannasta Veracruziin, jonne se saapui 22. helmikuuta. Alus kuljetti 1. huhtikuuta Veracruzista fregatti *Junon* kanssa tarvikkeita, jauhoja ja aarteita Havannaan, jonne se saapui 26. huhtikuuta yksin. Alus lähti 6. kesäkuuta Havannasta prikin kanssa partiomatkalle sekä vastaanottamaan Veracruzista tulevaa saattuetta. Alus palasi 29. kesäkuuta Havannaan. Se saapui 17. elokuuta tupakkalastissa Veracruziin. Alus lähti 19. marraskuuta Veracruzista fregatti *Ceresin* kanssa mukanaan yli yhdeksän miljoonaa pesoa Havannaan ja edelleen Cádiziin. Alukset saapuivat 22. joulukuuta Havannaan, mistä ne lähtivät 13. helmikuuta 1794 Muñozin alaisuudessa kolmen linjalaivan, kahden fregatin ja pienempien alusten kanssa merelle. Alus erkani Santo Domingoon matkanneesta Muñozin laivueesta *Ceresin* ja urcan kanssa. Alukset kohtasivat Cabo de São Vicenten edustalla *Astuton* ja ne saapuivat Cádiziin mukanaan yli kaksi miljoonaa pesoa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 196-198

*San Fulgencio* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Fulgencio* - *San Leandro* - *San Pedro de Alcántara* |
| Edeltäjä: Santo Domingo -luokka – Seuraaja: *Asia* |
Black Hornet PD-100
**Black Hornet** PD-100 on asevoimien käyttöön Norjassa kehitetty mikrokokoinen drooni, joka on maailman pienin. Se auttaa tilannekuvan muodostamisessa ja se pääsee äänettömästi vaikeakulkuisiin paikkoihin, rakennuksiin, kellareihin ja bunkkereihin. Se soveltuu taisteluun rakennetussa ympäristössä. Lentonopeus on noin 21 kilometriä tunnissa. Laitetta ohjataan konsolilla, johon tulee droonin realiaikainen kuva. Se ei tallenna materiaalia siltä varalta että se joutuu vihollisen käsiin. Laitteen lentoaika on noin 25 minuuttia ja toimintasäde on noin 2 kilometriä. Laite on varustettu kolmella yökameralla, joka mahdollistaa toiminnan myös yöllä.

Laitetta käyttävät esimerkiksi seuraavat maat:

* Alankomaat
* Algeria
* Austraalia
* Espanja
* Etelä-Afrikka
* Kreikka
* Norja
* Ranska
* Saksa
* Turkki
* Uusi-Seelanti
* Yhdysvallat

Lähteet
-------

1. ↑  Visala, Hanna: Norjalaiset kehittivät yhden maailman pienimmistä drooneista – nyt ukrainalaiset käyttävät sitä taisteluissa *Yle Uutiset*.  26.3.2023. Viitattu 15.4.2024.
2. ↑  Neikirk, Todd: The Minuscule Reconnaissance Drone That's About to See Action in Ukraine - Black Hornet Nano *warhistoryonline*.  15.9.2022. Viitattu 15.4.2024. (englanniksi)
**Pertti Kavén** (s. 24. marraskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen sotalapsi, tietokirjailija ja yrittäjä.

Henkilöhistoria
---------------

Helsingissä syntynyt Kavén tuli ylioppilaaksi Alppilan yhteislyseosta 1962, valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi 1967 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 2010 sotalapsia koskeneella tutkimuksellaan. Hänet lähetettiin sotalapsena Ruotsiin keväällä 1944, Suomeen hän palasi täysin ruotsalaistuneena vuoden päästä. Kavén oli Helsingin Seudun Sotalapset -yhdistyksen perustajajäsen 1995 ja puheenjohtaja 1995–1999 ja 2006–2009, samoin kuin Suomen sotalapsiyhdistysten keskusliiton varapuheenjohtaja 2006–2008 ja puheenjohtaja 2011–2013 ja *Sotalapsi*-lehden päätoimittaja 2011–2013. Väitöskirjan ohella hän on julkaissut useita teoksia sotalapsista ja pitänyt heitä koskevia esityksiä kotimaassa ja ulkomailla.

Kavén on ollut ammatiltaan myyntineuvottelija Oy Nokia Ab Elektroniikassa 19671–973 ja Paragonilla 1974. Kamreeri Postipankissa hän oli 1975–1980, Kunnallistieto Oy:n järjestelmäkouluttaja 1980–1986, Kunnallisopiston tietotekniikan koulutussuunnittelija 1986–1992 ja Vihdin tietotekniikasta vastaava projektipäällikkö 1993–1995. Oman yrityksen, Oy ATK-palvelu Pertti Kavén Ab, omistaja hän oli 1996–2019.

Julkaisuja
----------

* *70 000 pientä kohtaloa: Suomen sotalapset*, 1985 (uudistettu painos 2004, ruotsiksi 1994, jonka uudistettu painos 2003)
* *Tietojärjestelmähankinnat terveyden- ja sosiaalihuollossa ostajan näkökulmasta*, 2001
* *Suomi 85: itsenäisyyden puolustajat: kotirintamalla*, 2002
* *Humanitaarisuuden varjossa: poliittiset tekijät lastensiirroissa Ruotsiin sotiemme aikana ja niiden jälkeen*, 2010 (väitöskirja)
* *Sotalapset: toiveet ja todellisuus*, 2011 (ruotsiksi 2012)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Salminen, Heikki: / Pertti Kavén *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  25.8.2020. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.4.2024.
2. ↑  Krigsbarnens lidande tystades ner. "Jag ville stanna i Sverige".  *Västra Nyland*, 18.12.2010, nro 290, s. 18. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.4.2024.  (ei-vapaa)
Epitrakiili
**Epitrakiili** (kreik. επιτραχηλιον, *epitrakilion* ven. епитрахиль, *epitrakil*) on ortodoksisen papin ja piispan käyttämä liturginen jumalanpalvelusvaate.

Epitrakiili kuvaa pappeuden siunattua taakkaa ja Jumalan armoa, jota vihitylle vaatteen kantajalle on runsaasti vuodatettu pappisvihkimyksen yhteydessä. Epitrakiili on toimittavan papin tärkein apuväline: ilman sitä ei voi toimittaa mitään, vain ruokarukoukset tai eri tilaisuuksien alkurukoukset voi lausua ilmankin.

Kun pappi pukee epitrakiilia, hän lausuu rukouksen: "Kiitetty olkoon Jumalamme, joka vuodattaa armonsa pappeihin, niin kuin kalliin öljyn, joka vuotaa partaan, Aaronin partaan, joka vuotaa hänen viittansa liepeille." 

Epitrakiili on ommeltu yhteen kahdesta kangaskaistaleesta, jotka yhdistetään toisiinsa keskeisiin mysteerioihin (sakramentteihin) viittaavilla seitsemällä napilla. Epitrakiilissa on kuvattu kuusi ristiä edessä ja yksi takana niskaosassa. Pappi pitää epitrakiilia ikään kuin esiliinaa edessään.

Epitrakiililla peitetään synninpäästön yhteydessä polvistuneen katujan pää päästösanoja lausuttaessa, samoin pappi yhdistää epitrakiilia käyttäen vihkitoimituksen aikana morsiamen ja sulhasen kädet ennen kuin taluttaa heidät kolmesti ristin ja evankeliumikirjan ympäri.

Ortodoksisen diakonin vastaava tunnus on orari ja piispan omofori.

Läntisissä kirkoissa epitrakiilia vastaa papin ja piispan tunnuksena stola.

Katso myös
----------

* orari
* omofori
* liturgia
* Suomen ortodoksinen kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Epitrakiili – Ortodoksi.net *www.ortodoksi.net*. Viitattu 4.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Epitrakiili / Ortodoksi.net
Ritarikunnan tunnuksia
**Intian kruunun ritarikunta** (engl. *Order of the Crown of India*) on brittiläinen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1878 Intian keisarinna Viktorian käskystä. Sitä jaettiin yksinomaan naisille.

Ritarikuntaa jaettiin brittiläisille prinsessoille sekä intialaisten ruhtinaiden, varakuninkaiden ja kuvernöörien vaimoille tai muille naispuolisille sukulaisille.

Ritarikuntaa ei ole koskaan virallisesti lakkautettu, mutta se on ollut uinuva Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 eikä siihen ole tehty sen jälkeen uusia nimityksiä. Viimeinen ritarikuntaan nimitetty henkilö, josta myöhemmin tuli sen suurmestari, oli kuningatar Elisabet II, joka kuoli vuonna 2022. Viimeinen tavallinen jäsen ritarikunnassa oli vuonna 2004 kuollut Gloucesterin herttuatar Alice. Tästä huolimatta Charles III on edelleen sen suurmestari.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  ODM of the United Kingdom: Order of the Crown of India *medals.org.uk*.  2024. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  The Imperial Order of the Crown of India - British Orders of Knighthood *identifymedals.com*.  23.6.2020. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  The Imperial Order of the Crown of India, Companion *Medalbook*. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  British Orders and Honours *Unofficial Royalty*.  25.11.2012. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
**Antti Mikko Vihtori Mäkinen** (s. 24. huhtikuuta 1979 Oulu) on suomalainen urheiluselostaja.

Pääasiassa jääkiekko-otteluita selostava Mäkinen siirtyi kesällä 2013 V Sport Urheilun ykkösselostajaksi Viasatin hankittua NHL-ottelujen televisiointioikeudet. Kanava näytti aiemmin myös KHL-liigan otteluita, joita hän selosti. Aiemmin Mäkinen selosti otteluita kilpailevalla Nelonen Pro -kanavalla. Hän oli Viasatin pääselostaja Jääkiekon World Cupissa 2016. Vuodesta 2024 lähtien hän selostaa myös Viaplaylla esitettävien maailmanmestaruuskilpailuiden otteluita.

Mäkinen pitää Kimanttia-podcastia yhdessä entisen jääkiekkoilijan Kimmo Timosen kanssa. Podcastissa pääaiheena ovat NHL:n tapahtumat.

Mäkinen pelasi itse jääkiekkoa puolustajana Tapparan junioreissa, mutta joutui kahden A-juniorikauden jälkeen lopettamaan selkävaivojen vuoksi. Hänen isänsä Pekka Mäkinen on kaksinkertainen Suomen mestari, ja pelasi pääsarjatasolla 14 kauden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  Antti Mäkinen (urheiluselostaja) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 4.11.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) *Ilta-Sanomat*. Viitattu 4.11.2013.
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) *Iltalehti*. Viitattu 4.11.2013.
4. ↑  Jääkiekon World Cup 2016 sekä NHL:n kaikki lähetykset Viasat Sportilla ja Viaplaylla vuoteen 2021 saakka - ePressi *www.epressi.com*.  20.7.2015. Viitattu 2.1.2023.
5. ↑  Ville Touru: Tällainen mies on Suomen uusi leijonaääni – selvät sanat vertailusta Antero Mertarantaan *Ilta-Sanomat*.  24.1.2024. Viitattu 24.1.2024.
6. ↑  Kimanttia *Spotify*. Viitattu 1.12.2022.
7. ↑   *Eliteprospects*. Viitattu 4.11.2013.
**San Felipe Apóstol** oli Espanjan laivaston vuonna 1781 vesille laskettu Santo Domingo -luokan kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Santo Domingo -luokka*
Francisco Gautierin suunnitelmiin perustunut alus tilattiin 4. maaliskuuta 1780 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista ja nimettiin 20. tammikuuta 1781. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1781.

Palvelus
--------

Alus lähti syyskuussa 1781 Ferrolista Cádiziin päällikkönään Antonio de Landa, mistä se kuljetti 2. tammikuuta 1782 Cádizista sotilaita ja elohopeaa Havannaan Borjan laivueessa, jonka muut alukset olivat *Glorioson*, *San Pedro* ja *Santo Domingo* sekä fregattien *Nuestra Señora de la On* ja *Santa Catalinan* kanssa. Se oli huhtikuussa 1782 Ranskan hallinnoimassa Santo Domingossa Guaricossa. Alus partioi joulukuun 1782 Santo Domingon pohjoisrannikolla. Se lähti 13. tammikuuta 1783 Havannasta laivueen mukana ja palasi Havannaan 20. tammikuuta. Alus lähti 8. helmikuuta laivueen mukana Havannasta kohdatakseen Veracruzista saapuvan saattueen, jonka lastina oli aarteita. Alus palasi 11. helmikuuta saattueen kanssa Havannaan, mistä se kuljetti 6. maaliskuuta laivueen kanssa sotilaita ja tarvikkeita Guaricoon. Alus palasi 17. toukokuuta laivueen mukana Havannaan, mistä se lähti 21. heinäkuuta noutamaan aarteita Veracruzista. Alus palasi 28. huhtikuuta 1784 Havannaan saattaen *Santa Anaa*, jonka lastina oli miljoona pesoa. Alus suojasi 1. kesäkuuta Havannasta *Santo Domingon* kanssa kolmen aarteita, hyödykkeitä ja sotilaita kuljettaneen aluksen saattueen Cádiziin. Saattue saapui 18. heinäkuuta saattueen mukana Cádiziin, mistä alus siirrettiin 24. elokuuta Ferroliin reserviin siirrettäväksi.

Alus lähti 6. elokuuta 1784 Ferrolista Cádiziin, jonne saapui 13. elokuuta. Alus kuljetti 20. syyskuuta 1785 Cádizista *Astuton* kanssa elohopeaa ja muita tarvikkeita Veracruziin, Cartagena de Indiasiin ja Havannaan. Ne saapuivat 8. marraskuuta Puerto Ricoon ja 10. joulukuuta Havannaan. Alus kuljetti 30. joulukuuta Havannasta 4&nbsp:000 quintalia elohopeaa ja käsiaseita Veracruziin, mistä se lähti 20. kesäkuuta 1786 paluumatkalle Havannaan mukanaan kuusi miljoonaa pesoa. Alus saapui 14. syyskuuta 1786 Cádiziin, mistä se lähti 16. lokakuuta Ferroliin reserviin siirtoa varten.

Alus lähti 9. heinäkuuta 1791 Ferrolista partiomatkalle Gibraltarinsalmeen ja Pohjois-Afrikan rannikolle. Alus saapui 11. marraskuuta Cádiziin, mistä se lähti fregatti *Santa Elenan* kanssa partiomatkalle Cabo de São Vicenten ja Cabo de Santa Marían edustoille. Alus lähti helmikuussa 1793 Cartagenasta, jonne se palasi toukokuussa *San Leandron* kanssa. Alus lähti kesäkuussa *San Leandron* ja fregatin kanssa Cartagenasta.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 196

*Santo Domingo* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Santo Domingo* - *San Felipe Apóstol* |
| Edeltäjä: *Castilla* – Seuraaja: San Fulgencio -luokka |
Kartta NATO-maista.
**Atlantismi** on aate, joka pyrkii läheiseen yhteistyöhön Länsi-Euroopan ja Pohjois-Amerikan maiden, erityisesti Kanadan ja Yhdysvaltain välillä varsinkin politiikkaa, taloutta ja puolustusta koskevissa asioissa. Tarkoituksena on pitää yllä osallistuvien maiden turvallisuutta ja suojella niitä yhdistäviä arvoja, "demokratiaa, yksilönoikeuksia ja lakia." Atlantismin kannattajaa kutsutaan **atlantistiksi**.

Nimi juontuu Atlantin valtamerestä, joka erottaa tai yhdistää kaksi maanosaa. Atlantismi on etäällä kontinentalismista.

Tunnettuja atlantisteja ovat Britannian entiset pääministerit Tony Blair ja Gordon Brown sekä Zbigniew Brzezinski ja Javier Solana. Nato on atlantistinen organisaatio ja F-35-hävittäjälentokone on atlantistinen projekti. Useilla Itä-Euroopan maiden, kuten Puolan ja Romanian, johtajilla on voimakkaita atlantistisia näkemyksiä.

Erään WikiLeaks-vuodon mukaan Suomi olisi tehnyt salaiset vaihtokaupat muun muassa Israelin kanssa YK:n turvallisuusneuvoston vaihtuvasta jäsenyydestä. Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystön tekemän raportin mukaan Suomi pyrkii hankkimaan ääniä eritoten YK:n pieniltä valtioilta. Raporttiin on lisätty loppukommentti, ettei ulkoministeri Alexander Stubbia sotkettaisi mihinkään YK-haihattelijaan: "Huolimatta laskelmoidusta vetoomuksestaan pienille valtioille Stubb on vakaumuksellinen atlantisti."

Atlantisia instituutteja
------------------------

Naton taholta atlantismin on nähty tarjoavan sen jäsenmaille uuden ja positiivisemman kuvan.

Atlantismi koki merkittäviä muutoksia 2000-luvun alussa terrorismin ja Irakin sodan valossa. Huolimatta transatlanttisen turvallisuusmaiseman suurista muutoksista atlantismin on nähty selvinneen erityisenä kansallisena turvallisuussuuntauksena Euroopan poliittisella areenalla ja Naton sisällä.

Katso myös
----------

* Poliittinen maantiede
* Eurasianismi
* Suomen Atlantti-Seura

Lähteet
-------

1. ↑  Atlanticism *TheFreeDictionary*. Farlex, Inc.. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
2. ↑  Atlanticist *SourceWatch*. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
3. ↑  Kerry Longhurst: A Note on Polish Atlanticism on the Move *American Foreign Policy Interests*.  5/2008. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
4. ↑  The new kids on the block *The Economist*.  4.1.2007. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
5. ↑  Wikileaks: Suomella ja Israelilla on salainen sopimus? *Yle Uutiset*.  16.2.2011. Yleisradio OY. Viitattu 16.2.2011.
6. ↑  XIII. Cultural Aspects *Bringing Eastern Europe and Russia into NATO*.  4/1994. CEERN Commitee on Eastern Europe and Russia in NATO.  Arkistoitu 22.11.2008. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
7. ↑  Græger, Nina, Kristin M. Haugevik: The revival of Atlanticism in NATO? Changing security identities in Britain, Norway and Denmark *nupi report*.  10.11.2009. Norwegian Institute of International Affairs.  Arkistoitu 5.12.2009. Viitattu 16.2.2011. (englanniksi)
**Musta Joutsen** on hyvinkääläinen pop- ja rockyhtye, joka on perustettu alkuvuodesta 2006.

Historia
--------

Musta Joutsen syntyi 2006, kun jo vuosia yhdessä eri yhtyemuodostelmissa soittaneet Toni Loimuneva (kitara), Markus Nieminen (kosketinsoittimet) ja Teemu Skyttä (basso) päättivät kokeilla, löytyisikö internetistä uutta verta yhtyeeseen. Netti-ilmoitukseen vastasivat kitaristi Ertsi Eerola ja laulaja Katriina Wiiala. Wiialan musiikkimenneisyyteen kuuluvat muun muassa yhtyeet Aurora K ja Stratovarius. Eerola puolestaan vaikutti muun muassa jo 1980-luvun lopulla toimineessa Mental Penalty -yhtyeessä. Rumpaliksi pestattiin Manu Oikarinen.

Keikkamyyjä Jouko Karppanen kuuli yhtyeen demoja ja järjesti yhtyeelle näyttökeikan Yön aloitusyhtyeenä. Poko Rekordsin Epe Helenius vakuuttui yhtyeen musiikista ja otti heidät talliinsa. Yhtyeen keikkoja alkoi myydä Jouko Karppanen. Kevään ja kesän 2007 Musta Joutsen työsti esikoisalbumiaan Tampereella Headline-studiolla äänittäjä-tuottaja Jani Viitasen johdolla. Kesäkuussa 2007 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single "Jossakin on vikaa" ja saman vuoden syyskuussa toinen single "Nyt kun minua jätetään", josta tehtiin myös musiikkivideo.

Levyn äänitysten päätyttyä rumpali Manu Oikarinen ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä. Musta Joutsen teki esiintymisiä satunnaisten rumpalien kanssa kunnes uudeksi rumpaliksi valittiin aiemmin Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä perkussioita ja taustalauluja hoitanut Teemu Eskelinen. 

Mustan Joutsenen samanniminen ensilevy julkaistiin 23.1.2008,. Yhtye esiintyi 2008 julkaistulla Popeda-tribuuttilevyllä *Da Da* kappaleella "Punaista ja makeaa".

Lokakuussa 2008 yhtye aloitti toisen levynsä äänitykset Petrax-studiossa Hollolassa tuottaja Tomi Pietilän kanssa. Nimen *Pakosuunnitelma* saanut levy julkaistiin maaliskuussa 2009. Levyn ensimmäinen single "Kiitos viimeisestä" julkaistiin 25.2.2009.

Vuodenvaihteessa 2010–2011 yhtye koki jälleen kokoonpanomuutoksen, kun Teemu Skyttä ja Markus Nieminen jäivät pois yhtyeestä. Tilalle tuli Mika Latvala, jonka kanssa yhtye alkoi työstää materiaalia seuraavalle albumilleen. 

Turenki Records julkaisi yhtyeen kolmannen albumin "Vieraat lähtee" digitaalisessa muodossa 24.12.2012. Tämän jälkeen bändi on viettänyt hiljaiseloa Toni Loimunevan keskittyessä soolouraansa. Loimunevan ensimmäinen sooloalbumi "Peiliinkatsojat" ilmestyi tammikuussa 2015.

Julkaisut
---------

### Albumit

* Musta Joutsen (2008)
* Pakosuunnitelma (2009)
* Vieraat lähtee (2012)

### Singlet

* Jossakin on vikaa (2007)
* Nyt kun minua jätetään / Kaksiossa (2007)
* Kiitos viimeisestä (2009)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
OH-TOW Pariisissa.
**Valmet PIK-23 Towmaster** eli **Suhinu** (**Superhinauskone**) on suomalainen kaksipaikkainen purjelentokoneiden hinauslentokone, joka on täysin komposiittirakenteinen. Sen ensilento tehtiin 22. maaliskuuta 1982.

TKK ja PIK päätyivät 1960- ja 1970-luvuilla siihen, että lentokoneiden tulisi jatkossa olla komposiittirakenteisia. PIK-20-purjelentokone oli osa tätä kehitystä. PIK-23:n suunnittelu alkoi yrityksestä jatkokehittää 1970-luvun alussa käyttöön tullutta PIK-19 Muhinua (*Muovihinauskone*), mutta lopulta päädyttiin kehittämään uusi kone alusta alkaen. Valmet Lentokoneteollisuus osallistui hankkeeseen päästääkseen perehtymään lujitemuovirakenteisiin. Koneesta toivottiin saatavan myyntikelpoinen tuote pienellä rahalla, ja Valmet markkinoi konetta intensiivisesti 1980-luvun alussa. Tilauksia ei saatu, koska hinauskonemarkkina oli saturoitunut. Pohdittiin voisiko konetta myydä harrasterakentajille rakennussarjoina, mutta tämäkään ei toteutunut.

Vain kaksi prototyyppiä valmistettiin, toinen tehtiin Valmetilla ja toinen TKK:lla. Mikko Järvi lensi OH-TOW:lla ensi kerran 22.3.1982. Kone on edelleen PIK:n käytössä, ja hinaa kesäisin purjekoneita Räyskälässä. Toinen kone, OH-TUG, lensi vuonna 1983. Se tuhoutui lento-onnettomuudessa Kiikalassa kesällä 1991, jolloin ohjaaja kuoli. Kone kuitenkin rakennettiin uudestaan vuoteen 1995 mennessä ja lentää Etelä-Pohjanmaalla.

Tekniset tiedot (PIK-23)
------------------------

* miehistö 2
* pituus 7,2
* kärkiväli 10 m
* korkeus 2,9 m
* siipipinta-ala 14 m²
* siipiprofiili NACA 632415 (modifioitu)
* tyhjäpaino 590 kg
* MTOW 870 kg
* voimalaite Avco Lycoming O-360-A4M, 134 kW (180 hv)
* suurin nopeus 250 km/h
* matkalentonopeus 220 km/h
* sakkausnopeus 78 km/h
* suurin sallittu nopeus 281 km/h
* lentomatka 1250 km
* lentoaika 6 h 30 min (55% teholla)
* lakikorkeus 3650 m
* nousunopeus 5,8 m/s eli 1142 ft/min

Lähteet
-------

* Taylor, John W.R.: *Jane's All The World's Aircraft 1982-83*. London: Jane's Yearbooks, 1982. ISBN 0-7106-0748-2.
* Jukka Raunio, Lentäjän näkökulma III: PIK-sarjan lentokoneet, Forssan kirjapaino Oy, 1995

### Viitteet

1. ↑  Taylor 1982, s. 49.

Valtion lentokonetehtaan ja Valmetin valmistamia lentokonetyyppejä

|  |  |
| --- | --- |
| IVL ja VL | 
* A.22 Hansa
* C.24
* C.25
* K.1 Kurki
* D.26/27 Haukka
* Sääski
* E.30/31 Kotka
* F.30 Paarma
* Tuisku
* Viima
* Pyry
* Humu
* Myrsky
* Pyörremyrsky

 |
| Valmet | 
* Tuuli II
* Vihuri
* Tuuli III
* L-70 Vinka
* PIK-23 Towmaster
* L-90 Redigo

 |
| Suunnitellut konetyypit | 
* B
* Puuska
* Tuuli I
* Vihuri

 |

PIK-sarjan ilma-aluksia

|  |  |
| --- | --- |
| Purjekoneet | 
* PIK-3
* PIK-5
* PIK-7 Harakka
* PIK-12
* PIK-13
* PIK-16 Vasama
* PIK-17
* PIK-20

 |
| Moottorikoneet | 
* PIK-10 Moottoribaby
* PIK-11 Tumppu
* PIK-15 Hinu
* PIK-18 Sytky
* PIK-19 Muhinu
* PIK-21 Super-Sytky
* PIK-23 Suhinu
* PIK-25 Varttimarkka
* PIK-26 Mini-Sytky
* PIK-27

 |
**Emotions** on yhdysvaltalaisen laulajan Mariah Careyn toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1991 ja se koostuu pääasiassa vahvoista balladeista ja dance-musiikista. Albumin nimikkoraidasta tuli Careyn viides peräkkäinen Billboard Hot 100 -listan ensimmäisellä sijalla ollut laulu. Myös albumin kaksi muuta laulua, Can’t Let Go ja Make It Happen sijoittuivat listalla viiden parhaan joukkoon. Kuten aiemminkin, Carey oli mukana työstämässä albumiaan. Hän sai kaksi Grammy-palkinto-ehdokkuutta, Vuoden tuottaja, sekä Paras naisartistin laulusuoritus. Emotions-albumia myytiin nopeasti nelinkertaista platinaa. Tähän mennessä albumia on myyty yli 10 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.

Emotions on ensimmäinen MiniDiscinä julkaistu albumi.

Vastaanotto
-----------

Emotions-albumi sai hyvin vaihtelevia arvosteluja. Careyta kritisoitiin muun muassa runsaasta korkeiden äänten käytöstä, erityisesti nimikkoraidassaan, mikä esitteli hänen äänialaansa enemmän kuin aiemmat laulut. *Rolling Stone* -lehdessä kirjoitettiin, että "Careyn ääni on ainutlaatuinen, mutta valitettavasti tähän mennessä hänen laulunsa ovat olleet paljon enemmän vaikuttavia kuin ilmeikkäitä."

Kritiikkiä keräsi myös se, että Carey kieltäytyi tekemästä kiertuetta, kuten esikoisalbuminsa julkaisun aikaan. Jotkut uskoivat, että Carey oli studiolaulaja, eikä osannut esiintyä yleisön edessä, ja että hänen kuuluisat korkeat äänensä olivat koneiden aikaan saannosta. Myöhemmin Carey kertoi jättäneensä kiertueet väliin, koska kohtaisi esiintyessään epävarmuutensa ja itsevarmuutensa puutteen.

Emotions-albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle neljä, kun sitä myytiin 129 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. Albumi vietti listalla kaiken kaikkiaan kaksikymmentäseitsemän viikkoa.

Kappaleet
---------

1. Emotions – 4.09
2. And You Don't Remember – 4.26
3. Can’t Let Go – 4.27
4. Make It Happen – 5.07
5. If It’s Over – 4.38
6. You're So Cold – 5.05
7. So Blessed – 4.13
8. To Be Around You – 4.37
9. Till the End of Time – 5.35
10. The Wind – 4.41

Lähteet
-------

1. ↑  Ippi Arjanne: Minidiscin piti olla kappale säihkyvintä tulevaisuutta, mutta se ei kiinnostanut ketään – kunnes 2020-luvulla se on retroilijoiden uusin rakkaus *yle.fi*.  24.10.2020. Viitattu 29.8.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Mariah Carey |
| --- |
|  |
| Studioalbumit | 
* Mariah Carey
* Emotions
* Music Box
* Merry Christmas
* Daydream
* Butterfly
* Rainbow
* Charmbracelet
* The Emancipation of Mimi
* E=MC²
* Memoirs of an Imperfect Angel
* Merry Christmas II You
* Me. I Am Mariah... The Elusive Chanteuse
* Caution

 |
|  |
| Soundtrack-albumit | 
* Glitter

 |
|  |
| Remix-albumit | 
* The Remixes

 |
|  |
| Kokoelmat | 
* #1’s
* Greatest Hits
* The Ballads
* #1 to Infinity

 |
|  |
| EP:t | 
* MTV Unplugged (EP)

 |

 |