recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yle Uutisvahti** on Yleisradion vuonna 2014 julkaisema uutissovellus, jossa käyttäjä voi seurata Yle Uutisten sisältöjä. Sovellus on saatavana Android- ja iOS-käyttöjärjestelmille.

Yle Uutisvahti oppii käyttäjänsä valinnoista, käyttäjä voi halutessaan korostaa tai vähentää tiettyjen aiheiden näkyvyyttä sovelluksessa. Uutisvahti lähettää myös ilmoituksia käyttäjän mobiililaitteesen ja suosittelee uutisia.

Uutisvahdista tuli lokakuussa 2018 maailman ensimmäinen uutissovellus, jossa koneoppiva robotti tuo suosituksia suoraan käyttäjän lukitusnäytölle. Suosittelualgoritmi oppii käyttäjän kiinnostuksen kohteet sovelluksen historiatietoja käyttämällä ja käyttäjän itsetekemiä aihepainotuksia seuraamalla. 

Uutisvahti siirtyy osaksi Yle-sovellusta vuoden 2023 aikana. Uutisvahdin tutut toiminnot löytyvät jatkossa Yle-sovelluksesta entistä parempina. Suosituimmat ominaisuudet kuten tuoreimmat uutiset, läheltä- ja sinulle-listat tarjoillaan sovelluskäyttäjille tuttuun tapaan.

Katso myös
----------

* Yle Uutiset
* Yle Areena
* Yle Elävä arkisto

Lähteet
-------

1. ↑  Ylen Uutisvahti hakee ja suosittelee uutiset käyttäjälleen *yle.fi*. Viitattu 12.1.2020.
2. ↑  Ensimmäisenä maailmassa: Yle Uutisvahdin älykäs Voitto-assistentti antaa suosituksia suoraan lukitusnäytölle *yle.fi*. Viitattu 12.1.2020.
**Reijo Linna** (s. 28. maaliskuuta 1963 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Linna oli Käpylän Pallon kasvatti. Hän siirtyi vuonna 1981 Helsingin Jalkapalloklubiin, ollen mukana voittamassa A-poikien Suomen mestaruutta ensimmäisellä kaudellaan. Kausina 1982–1987 Linna pelasi HJK:ssa 109 pääsarjaottelua, joissa teki 11 maalia, voittaen Suomen mestaruuden kausina 1985 ja 1987 sekä Suomen cup-mestaruuden 1984. Vuonna 1988 hän edusti I divisioonassa pelannutta Kontulan Urheilijoita. Linna palasi pääsarjatasolle yhden kauden jälkeen FF Jaroon, jossa hän pelasi 26 ottelua ja teki 2 maalia.

Kausien välissä Linna pelasi myös Singaporessa muiden suomalaispelaajien kanssa ja oli voittamassa Singaporen cup-mestaruutta Jurong Townissa 1989 sekä Singaporen mestaruutta Geylang Internationalissa 1990. Palattuaan Suomeen hän siirtyi II divisioonan Finnairin Palloilijoihin. Linna pelasi FinnPassa kausina 1990–1998 yhteensä 204 ottelua, jossa teki 16 maalia ja oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan, jossa se parhaimmillaan saavutti kolmannen sijan 1997. Yhteensä pääsarjatasolla hän pelasi 277 ottelua ja teki 19 maalia.

Linna pelasi alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun Länsi-Saksaa vastaan vuonna 1979.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1985, 1987
	+ SM-hopea 1982, 1983
	+ SM-pronssi 1986, 1997
* Suomen Cup 1984
* A-poikien Suomen mestaruus 1981
* Singaporen mestaruus 1990
* Singaporen Cup 1989

Lähteet
-------

1. ↑  Futissanomat – Pelaajataulukko
2. ↑  Reijo Linna *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 18.9.2014.
3. ↑  Lahtinen, Esko S. – Forsblom, Mauri – Heinonen, Markku – Lahtinen, Kirsti – Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 1997*, s. 506. Suomen Palloliitto, 1997. ISSN 0787-7188.
Thomas Hardwicke,  
John Grayn litografia, 1830
*Cyprinus auratus*, kultakala,  
Hardwicken vesiväri
**Thomas Hardwicke** (1755 – 3. toukokuuta 1835) oli englantilainen ammattisotilas ja eläintieteilijä.

22-vuotiaana Hardwicke liittyi Itä-Intian komppaniaan ja asui Intiassa 1777–1823. Hän sai kenraalimajurin arvon 1819, erosi virastaan ja muutti Englantiin 1823. Täällä hän kirjoitti yhdessä John Edward Grayn kanssa teoksen Intian eläimistä, *Illustrations of Indian Zoology* (1830–35).

Intiassa asuessaan Hardwicke matkusteli eri puolilla niemimaata. Näillä matkoilla hän keräsi eläintieteellisiä näytteitä ja keräsi myös huomattavan kokoelman eläinaiheisia maalauksia, joita hän hankki paikallisilta taiteilijoilta. Useimmat maalauksista olivat kuolleista eläimistä, joita Hardwicke osti ja sai keräilijöiltä, mutta paljon oli myös elävistä eläimistä. Jättäessään Intian hänellä oli suurin kokoelma piirroksia ja maalauksia intialaisista eläimistä mitä koskaan oli kenelläkään ollut. Taiteilijat jäivät tuntemattomiksi, mutta he olivat taitavia ja huolellisia, ja heidän tyylinsä oli kehittynyt vesiväreillä maalaamiseen. Kokoelma liitettiin British Museumin kokoelmiin 1835 ja jaettiin myöhemmin Luonnonhistoriallisen museon (Natural History Museum) kanssa, ja se käsittää 4 500 taideteosta.

Hardwicken innostus Intian luonnonhistoriaan tarttui hänen maanmiehiinsä, joiden kanssa hän oli kirjeenvaihdossa. Hän oli yhteydessä Sir Joseph Banksin kanssa, joka oli Royal Societyn puheenjohtaja, ja hänestä tuli Royal Societyn jäsen 1813. Hänen kokoelmaansa käyttivät hyväkseen monet eläintieteilijät, kuten J. E. Gray. Hardwicke itse kustansi *Illustrations of Indian Zoology*n ja se käsitti 202 suurta käsinmaalattua taulua, mutta hän ehti kuolla ennen kuin tekstiosa oli kirjoitettu.

Hardwicke tutki etenkin lintuja ja kuvaili ja nimesi muun muassa viiruhelmikanan (*Acryllium vulturinum*). Nisäkkäistä hän nimesi goraalin. Hänen kunniakseen on nimetty japaninkurppa (*Gallinago hardwickii*) ja rusovatsalehvi (*Chloropsis hardwickii*).

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thomas Hardwicke** Wikimedia Commonsissa

* Muotokuva (tekstissä on elinaika väärin) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Petri Forsman** (s. 13. joulukuuta 1968) on suomalainen seikkailu-urheilija ja suunnistaja. Hän on voittanut seikkailu-urheilussa kansainvälisiä kilpailuja. MM-kisoissa hän voitti lajin ensimmäisen maailmanmestaruuden vuonna 2001 Nokia Adventure -joukkueen kapteenina ja sijoittui hopealle vuonna 2006 Team Finland -joukkueessa. Suunnistuksen MM-kilpailussa Forsman voitti viestipronssia vuonna 1993. Jukolan viestissä hän on suunnistanut voittajajoukkueessa vuosina 1987 (Hiidenkiertäjät), 1991 (IFK Södertälje) ja 1994 (Turun Suunnistajat). Tiomila-viestissä hän oli voittajajoukkueessa vuosina 1992 (IFK Södertälje) ja 1994 (Turun Suunnistajat). Pyöräsuunnistuksen Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siukonen, Markku; Rantala, Risto: *Kaikki urheilusta*, s. 427. Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20841-9.
2. 1 2  Team Details -- Nokia Adventure *Explore Sweden*.  Arkistoitu 3.1.2010. Viitattu 22.12.2009.
3. ↑  Seikkailijan harjoituspainona oma tytär *Länsi-Uusimaa*.  24.10.2008. Viitattu 22.12.2009. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Profile: Petri Forsman *World of O Runners*. Viitattu 22.12.2009.
**Miss Yyteri** (myös **Hiekkarantojen kuningatar**) oli vuosina 1950–2001 Porin Yyterissä järjestetty kauneuskilpailu. Se oli aikoinaan Miss Suomi -kilpailun jälkeen Suomen tunnetuimpia ja arvostetuimpia kauneuskilpailuja.

Kilpailun järjestämisen aloitti vuonna 1950 urheiluseura Porin Tarmo. Ensimmäisellä kerralla valittiin Miss Yyteri, mutta seuraavana vuonna kilpailun nimi muutettiin Hiekkarantojen kuningattareksi. Kilpailu oli suosittu yleisötapahtuma, ja parhaina vuosina sitä arveltiin olleen seuraamassa jopa 7 000 henkeä. Vuonna 1970 kilpailu muuttui jälleen Miss Yyteri -nimiseksi, ja se siirtyi hiekkarannalta sisätiloihin. Vuodesta 1974 lähtien se järjestettiin samana vuonna valmistuneen Yyterin kylpylähotellin tiloissa.

Kilpailun voittajista on myöhemmin Miss Suomeksi kruunattu Ritva Wächter vuonna 1961 ja Tanja Vienonen 1991. Vuoden 2003 Miss Suomi Anna Strömberg valittiin Miss Yyterin I perintöprinsessaksi vuonna 1999. Muita molemmissa kilpailuissa kolmen parhaan joukkoon sijoittuneita ovat muun muassa Marja Ryönä, Maila Östring, Arlene Kotala sekä Kati Nirkko.

Kilpailun voittajia
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1951 Irja Heikkilä
* 1958 Alvi Kalliokoski
* 1959 Ritva Wächter
* 1960 Marja Ryönä
* 1961 Astrid Frederiksen
* 1962 Helen Sundqvist
* 1963 Maila Östring
* 1964 Tarja Ruhanen
* 1965 Laila Kärkkäinen
* 1966 Hedy Rännäri
* 1967 Camilla Lassila
* 1969 Britt-Marie Sandqvist
* 1972 Paula Pärnänen
* 1975 Sirpa Mauriala
* 1976 Asta Seppälä
* 1977 Eija Laaksonen
 | * 1986 Marjo Honko (Mari Koskinen, Margit Iltanen)
* 1987 Johanna Järvensivu
* 1988 Marika Strandén
* 1989 Anna Ahola
* 1990 Tanja Vienonen
* 1991 Arja Itkonen
* 1992 Arlene Kotala
* 1993 Marika Rantapere
* 1994 Päivi Lehmusvaara
* 1995 Minna Mäki-Kala
* 1996 Riikka Rantala
* 1997 Kati Nirkko
* 1998 Heidi Sjöblom
* 1999 Kirsi-Mari Mustonen
* 2000 Miia Lakkisto
* 2001 Jenni Anttila
 |

Lähteet
-------

* Hannes Tiira: *Yyteri – Hiekkarantojen kuningatar*, Ai-Ri Offset 2005. ISBN 952-91954-4-3

Aiheesta muualla
----------------

* Hiekkarantojen kuningatar 1951 Ylen Elävässä arkistossa
**Firth of Forth** eli **Forthinvuono** (gaeliksi *Linne Foirthe*) on Pohjanmeren lahti ja Forthjoen estuaari Skotlannin itärannikolla. 

Sen yli rakennettiin 1880-luvulla kuuluisa Forth Bridge, jonka jänneväli oli vuosien ajan maailman pisin. Forthin–Clyden kanava yhdistää Forthinvuonon Clydejoen suuhun.

Forthinvuonon etelärannalla sijaitsee Skotlannin pääkaupunki Edinburgh. Vuono oli sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana brittiläisen laivaston tukikohtana.

Lahdella elää monipuolinen eläimistö, josta näyttävimpiä ovat hylkeet ja pyöriäiset. Ajoittain sinne ui myös valaita, kuten miekkavalaita ja lahtivalaita. Muutamia kertoja siellä on tavattu jopa ryhävalas.

Estuaarissa talvehtii lukuisia kahlaajia ja vesilintuja. Osa saarista ja vuorovesimatalikoista on rauhoitettu lintujensuojelualueiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Forth Bridge Encyclopedia Britannica. Viitattu 21.9.2014.
2. ↑  Factum, osa 2 vuodelta 2003, s. 182
3. ↑  Otavan iso tietosanakirja, osa 2 vuodelta 1961, palsta 1458
4. ↑  Killer whale pod spotted in Forth BBC. Viitattu 21.9.2014.
5. ↑  Rare whale causes a stir in the Forth  2006. Scotsman. Viitattu 21.9.2014.
6. ↑  The numbers of inshore waterbirds using the Firth of Forth during the non-breeding season  2008. JNCC. Viitattu 21.9.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Firth of Forth** Wikimedia Commonsissa
**Bakunsuomalaiset** olivat suomalaisia, joita muutti 1800-luvun jälkipuoliskolla öljyteollisuuden perässä Azerbaidžaniin.

Varsinkin Bakuun asettui asumaan kymmeniä suomalaisia, joista useimmat hakeutuivat Nobel-suvun Branobel öljy-yhtiön tai siihen sidoksissa olevien liikeyritysten palvelukseen. Luterilaiset tulokkaat järjestäytyivät vuonna 1883 saksalais-ruotsalais-armenialaiseksi seurakunnaksi, jolla oli oma kivikirkko ja jumalanpalveluksia saksan ja venäjän kielellä. 1900-luvun alkuun tultaessa yli 6 000 -henkiseksi kasvanut seurakunta toimi aktiivisesti Bakussa ja Balahanyn öljykenttien ympäristössä. Seurakunnan jäsenistä 4 800 oli merkitty saksalaisiksi, 450 ruotsalaisiksi, 400 latvialaisiksi, 250 suomalaisiksi ja 110 virolaisiksi. Bakun suomalaiset ja ruotsalaiset insinöörit ja teknikot muodostivat tiiviin sosiaalisen piirin, jonka jäsenet seurustelivat ja elivät vilkasta kulttuurielämää keskenään. Kaukana kotimaasta kansallisten tapojen ja juhlien merkitys korostui. Niinpä suomalaistakin kulttuuria tavattiin pitää monin tavoin esillä pohjoismaisissa tilaisuuksissa ja juhlissa. Sosiaalinen elämä oli rikasta siksikin, että kaupungissa toimi yllättävän monia suomalaisseurojen ja -yritysten asiamiehiä ja haarakonttoreita. Aika ajoin suomalaiset olivat esillä myös bakulaisten arjessa, sillä kaupungilla tiedettiin, että pietarinsuomalaiset nuohoojat olivat arvostettuja ammattimiehiä. Heitä tahdottiin ehdottomasti hankkia myös Bakuun, jossa kehnosti nuohotut piiput olivat hengenvaarallinen ongelma.

Enimmillään bakunsuomalaisten yhteisö kasvoi 400–500 hengen kokoiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mainio, Aleksi: KANSALLISARKISTON TOTEUTTAMA ESISELVITYS SUOMALAISISTA VENÄJÄLLÄ 1917–1953 *arkisto.fi*.  Arkistoitu 12.4.2022. Viitattu 4.12.2020.
2. ↑  I.-Mediat Oy: Kansallisarkisto esittää tutkimusta Stalinin vainoissa kuolleista suomalaisista – kimurantin kysymyksen muodostaa suomalaisuuden määritelmä *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 4.12.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Jiyuan oli myös Kiinan keisarikunnan risteilijä.*



  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Jiyuan** (kiin. 济源, *Jǐyuán*) on kaupunki Kiinan Henanin maakunnan luoteisosassa. Kaupunki on aliprefektuuri eli piirikuntatason kaupunki joka ei kuulu mihinkään prefektuuriin. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 100 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta luoteeseen. Kaupungin pinta-ala on 1 931 neliökilometriä ja asukasluku 675 757 (vuonna 2010).

Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Jinchengin, idässä Jiaozuon, etelässä Luoyangin sekä lännessä Yunchengin prefektuuritason kaupunkeihin..

Kaupunki jakautuu 5 alipiiriin ja 11 suurkuntaan.

Jiyuan sai nimensä vuonna 596 Jijoen mukaan. Suomeksi *Jǐyuán* tarkoittaa *Jijoen alkulähdettä*. Saman joen mukaan saivat Jinan (*nán*: 'etelä'), Jining (*níng*: 'rauha'), ja Jiyang (*yáng*: 'auringon puoli', eli 'etelän puoli') Shandongin maakunnassa. Vuonna 1988 Jiyuanin piirikunta sai kaupungin aseman. Vuonna 1997 Jiyuan tuli maakunnan suoraan ohjaukseen. Sitä ennen se luului Jiaozuon prefektuuritason kaupunkiin.

* Kaupunkinäkymää illalla.Kaupunkinäkymää illalla.
* Wangwuvuori Jiyuanissa.Wangwuvuori Jiyuanissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Brinkhoff: China: Administrative Division (Prefektuurin naapurit näkee valitsemalla prefektuurin kartan Level 2 -hallintoalueet ja kohdistamalla kartan prefektuuriin hiiren klikkauksella tai maakuntakohtaisen prefektuurilistauksen avulla. Kartta näyttää prefektuurin nimen kun sitä osoittaa hiirellä.) citypopulation.de. Viitattu 19.11.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jiyuan** Wikimedia Commonsissa
**Matti Nurminen** (13. tammikuuta 1911 Rauma – 9. heinäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen merenkulkuneuvos, joka teki elämäntyönsä isänsä John Nurmisen perustamassa John Nurminen Oy:ssä.

Matti Nurminen valmistui Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1931. Hankittuaan kieli- ja ammattitaitoa Englannista, Saksasta, Alankomaista ja Ahvenanmaalta Nurminen siirtyi perheyrityksensä palvelukseen vuonna 1934. Toisen maailmansodan aikana hän huolehti Baltiassa elin- ja sotatarvikelaivauksista Suomeen. 

Puutavarakauppayhtiöstä huolinta-, laivanvarustus- ja laivanselvitysyhtiöksi laajentuneen John Nurminen Oy:n toimitusjohtaja hän oli vuosina 1946–1971. Yhtiö luopui laivanvarustuksesta 1960-luvulla ja keskittyi kansainväliseen huolintaan ja kuljetukseen. Matti Nurminen toimi vielä yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuosina 1972–1986.

Matti Nurminen toimi matkayhtiö Matka-Kaleva Oy:n toimitusjohtajana yli kolme vuosikymmentä. Nuoruusvuosinaan hän toimi Helsingin Metsänkävijöissä, ja sittemmin hän oli perustamassa Partiosäätiötä. Nurminen sai partiopoikien korkeimman ansiomerkin Hopeasuden vuonna 1965. Hän oli Merenkävijät ry:n kommodori vuosina 1958–1963 ja Suomen Meripelastusseuran valtuuskunnan puheenjohtaja vuosina 1967–1972. Hänet kutsuttiin myös Paistinkääntäjien Veljeskunnan jäseneksi.

Matti Nurminen sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 1961 ja Suomen Leijonan komentajamerkin vuonna 1973. Hän kuoli 89-vuotiaana heinäkuussa 2000.

Lähteet
-------

* Nurmilaukas, Tuula: Merenkävijä oli innokas matkustaja jo nuorena.  *Helsingin Sanomat*, 3.8.2000, s. A12.
* Marko Paavilainen: Merenkulkuneuvos Matti Nurminen (1911–2000). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Björt Ólafsdóttir** (s. 2. maaliskuuta 1983) on islantilainen poliitikko ja maan entinen ympäristöministeri. Hän edustaa Valoisaa tulevaisuutta, joka putosi parlamentista vuonna 2017.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Björt syntyi vuonna 1983 Biskupstungurissa. Hänen molemmat vanhempansa olivat perheterapeutteja sekä maanviljelijöitä. Hän on opiskellut psykologiaa ja sukupuolen tutkimusta Islannin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 2007.

Björt on naimisissa Birgir Viðarssonin kanssa, joka on ammatiltaan insinööri. Parilla on kolme lasta.

Poliittinen ura
---------------

Björt valittiin Islannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013. Hänen vaalipiirinsä oli Pohjois-Reykjavík.

Vuonna 2014 hän pani alulle lakialoitteen, jonka tarkoituksena olisi kriminalisoida kostoporno (pornografisen materiaalin levittäminen kostomielessä). Tavoitteena oli, että kostopornon levittämisestä saisi enimmillään kahden vuoden vankeustuomion.

Björt nousi otsikoihin vuonna 2015, kun hän osallistui Free the nipple -kampanjaan julkaisemalla Twitterissä kuvan paljaasta rinnastaan saatesanoin "tällä ruokitaan lapsia. Tunge se patriarkaattisi".

Tammikuussa 2017 Björt nimitettiin maansa ympäristöministeriksi. Toisen puolueen ministerinpaikan sai puheenjohtaja Óttarr Proppé, josta tuli terveysministeri.

Heinäkuussa 2017 Björt aiheutti skandaalin, kun Galvan London -muotitalo julkaisi Instagram-tilillään kuvan, jossa Björt esiintyi muotitalon mekossa parlamentin salissa. Björt on pitkäaikainen ystävä Galvan Londonin taiteellisen johtajan kanssa, ja Björtin katsottiin käyttäneen ministerin asemaansa väärin. Saman vuoden marraskuussa hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi ylimääräisessä kokouksessa. Björt oli ainoa ehdokas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Björt Ólafsdóttir *Alþingi*. Viitattu 21.4.2021. (islanniksi)
2. ↑  Björt Ólafsdóttir tekur við embætti umhverfis- og auðlindaráðherra *www.stjornarradid.is*. Viitattu 21.4.2021. (islanniksi)
3. ↑  Production, possession and distribution of revenge porn should be criminalized *Icelandmag*. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Proposal To Make Revenge Porn Criminal Offense *The Reykjavik Grapevine*.  4.12.2014. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  A member of Parliament "Frees the Nipple" *Iceland Monitor*. Viitattu 21.4.2021.
6. ↑  From Iceland — Meet Iceland's New Government *The Reykjavik Grapevine*.  11.1.2017. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Environment Minister Björt Ólafsdóttir Advertises Dress In Parliament *The Reykjavik Grapevine*.  31.7.2017. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
8. ↑  Björt Ólafsdóttir nýr formaður BF - Viðskiptablaðið *www.vb.is*. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
David Mallet William Hogarthin maalauksessa.
**David Mallet** (alk. **Malloch**) (noin 1705 – 1765) oli skotlantilainen näytelmäkirjailija.

Mallet opiskeli Edinburghin yliopistossa ja muutti Lontooseen 1723 yksityisopettajaksi. Hän tutustui siellä Alexander Popeen, James Thomsoniin ja muihin kirjallisuuden parissa toimiviin henkilöihin. Samana vuonna hän kirjoitti tunnetuimman teoksensa *William and Margaret*, joka on mukaelma kansanballadista. Vuonna 1740 hän teki yhteistyössä Thomsonin kanssa naamionäytelmän *Alfred*, johon kuului "Rule, Britannia!". Hän ei ollut erityisen pidetty skotlantilaisten keskuudessa, vaan häntä luonnehdittiin häikäilemättömäksi.

Hänen tuolloin suositut näytelmänsä ja runonsa, esimerkiksi *Amyntor and Theodora*, ovat jääneet unohduksiin, mutta hänen merkittävyyttään osoittaa, että poliitikko ja filosofi Henry St John valitsi hänet kirjallisen jäämistönsä hoitajaksi. Mallet toimitti ja julkaisi St Johnin tuotannon.

Lähteet
-------

1. ↑  David Mallet, JamesBoswell.info
2. ↑  David Mallet, Scots Poets (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**SEAT Altea** on SEATin vuosina 2004–2015 valmistama tila-automalli. Sen korvasi crossover-malli SEAT Ateca. Auto on nimetty Espanjassa sijaitsevan Altean kaupungin mukaan. 

Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Altea sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Altea esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2004. Samana syksynä esiteltiin myös suurempi SEAT Toledo, joka on muotoilultaan hyvin samanlainen. Autot perustuvat samalle Volkswagen Groupin A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Golf V.

Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,6 8V (102 hv) ja 2,0 FSI (150 hv), jossa oli suorasuihkutus. Dieselmoottoreina olivat pumppusuutintyyppiset 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140 hv).

SEAT Altea XL
Vuonna 2006 valikoimaan lisättiin 1,4 16V (85 hv), turboahdettu 2,0 TFSI (200 hv) ja 2,0-litraisen dieselin 170-hevosvoimainen versio. Pariisin autonäyttelyssä syksyllä esiteltiin pidennetty Altea XL -malli.

SEAT Altea Freetrack
Seuraavana vuonna markkinoille tuli myös XL:ään perustuva Altea Freetrack, jossa on korotettu maavara ja suuremmat mustat puskurit, joilla autosta on pyritty tekemään maastokelpoisempi. Se oli saatavana etu- tai nelivetoisena.

Loppuvuonna 2006 uutena moottorina mallistoon lisättiin turboahdettu 1,8 TSI (160 hv). Vuoden 2007 lopulla tuli markkinoille 1,4 TSI (125 hv).

Facelift-mallin SEAT Altea.
Vuonna 2009 Altea koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudenlaisen etupuskurin. Sisällä ohjauspyörä oli uusi ja käytetyt materiaalit aikaisempaa korkeatasoisempia. Uutena moottorina oli nestekaasua polttoaineenaan käyttävä versio 1,6-litraisesta. 2,0 TFSI:n teho nousi 211 hevosvoimaan ja 2,0 FSI poistui mallistosta. 1,9-litraisesta dieselistä tuli tarjolle 90-hevosvoimainen versio (105-hevosvoimainen poistui vuoden 2010 alussa) ja 2,0 TDI:n 170-hevosvoimainen versio muuttui yhteispaineruiskutteiseksi.

Vuoden 2009 lopulla esiteltiin yhteispaineruiskutteinen 1,6 TDI (105 hv). Seuraavan vuoden alussa 1,2 TSI (105 hv) korvasi 1,6-litraisen, josta jäi tarjolle ainoastaan nestekaasukäyttöinen versio. Syksyllä 1,9-litraisen TDI:n 90-hevosvoimainen tehoversio korvattiin samantehoisella 1,6 TDI:llä ja nyt myös 140-hevosvoimainen 2,0 TDI sai yhteispaineruiskutuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Wat we te weten kwamen na een interview met Seat’s chef *Autobahn*.  11.2.2016.  Arkistoitu 13.2.2017. Viitattu 23.1.2018. (hollanniksi)
2. ↑  SEAT Altea 2004 Euro NCAP. Viitattu 23.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  Seat Premieren in Paris : Altea XL und Leon Cupra  25.9.2006. Auto-motor.at. Viitattu 23.1.2018. (saksaksi)
4. ↑  Seat Altea Freetrack 4 2.0 TDi (2007) review *CAR Magazine*.  28.6.2007. Viitattu 23.1.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SEAT Altea** Wikimedia Commonsissa

SEATin automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* Arona
* Ateca
* Ibiza
* León
* Tarraco

 |
| Entiset mallit | 
* 124
* 124 Sport
* 127
* 128
* 131
* 132
* 133
* 600/800
* 850
* 1200 Sport
* 1400
* 1430
* 1500
* Alhambra
* Altea
* Arosa
* Córdoba
* Exeo
* Fura
* Inca
* Málaga
* Marbella
* Mii
* Panda
* Ritmo
* Ronda
* Toledo

 |
**Saila Ruuth** (s. 28. joulukuuta 1981) on suomalainen vasemmistolainen poliittinen toimitsija ja vuodesta 2019 Suomen sosiaali- ja terveysministerin valtiosihteeri.

Saila Ruuth nimitettiin valtiosihteeriksi kesäkuussa 2019. Ennen tätä hän on toiminut muun muassa Teollisuusliiton sosiaali- ja työympäristöasiantuntijana, Puuliiton tasa-arvo- ja sosiaalisihteerinä sekä opetus- ja kulttuuriministeriössä arviointi- ja avustustoimikunnan pääsihteerinä. Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa eläkevakuutusyhtiö Ilmarisessa sekä kansanedustajan avustajana.

Vasemmistoliittoon kuuluva Saila Ruuth toimi vuosina 2010–2019 puolueen naisjärjestön Vasemmistonaisten puheenjohtajana. Vuoden 2013 puoluekokouksessa Saila Ruuth pyrki puolueensa puoluesihteeriksi muttei tullut valituksi.

Koulutukseltaan Saila Ruuth on valtiotieteiden maisteri. Porvoossa kasvanut Saila Ruuth on muun muassa Vasemmistoliiton puoluesihteerinä vuosina 2001–2007 toimineen Aulis Ruuthin tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valtioneuvosto nimitti ministereille valtiosihteereitä *stm.fi*.  Arkistoitu 18.6.2021. Viitattu 20.6.2021.
2. ↑  Saila Ruuthista Vasemmistonaisten uusi puheenjohtaja *Kansan Uutiset*.  22.11.2010. Viitattu 21.6.2021.
3. ↑  Vasemmistonaisten puhenainen vaihtuu *Kansan Uutiset*.  25.9.2019. Viitattu 21.6.2021.
4. ↑  Vasemmistoliitolle viides puoluesihteeriehdokas *Helsingin Sanomat*.  22.5.2013. Viitattu 21.6.2021.
5. ↑  POLIITISET PERHEET | Toisen polven poliitikot varovat järjestö-burnoutia *Helsingin Sanomat*.  17.1.2005. Viitattu 21.6.2021.
**Masao Oka** (jap. 岡 正雄, 1898–1982) oli japanilainen kansatieteilijä ja Wienin yliopiston japanologi.

Oka opiskeli ennen toista maailmansotaa Wienissä ja sai siellä vaikutteita kaupungissa vaikuttaneelta antropologian koulukunnalta nimeltä *Kulturkreis*, joka painotti erilaisten kulttuuripiirien erottamista. Oka ehdotti, että japanilainen kulttuuri on muodostunut viiden erillisen kulttuuripiirin vaikutuksesta. Vaikka monet Okan ajatuksista on myöhemmin kumottu, niin hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Häntä seuranneet kansatieteilijät käyttivät tutkimuksissaan Japanin kulttuurhistoriasta samantapaisia kulttuuripiirejä, jotka yhdistyivät Japanissa maalle ominaiseksi kulttuuriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Weiner, Michael A.: *Race, Ethnicity and Migration in Modern Japan*, s. 140. Abingdon: RoutledgeCurzon, 2004. ISBN 0-415-20854-8. Google-kirjat (viitattu 10.11.2012). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Play-Yan Micro** on Nintendon julkaisema mediasoitinmoduuli Game Boy Advance, Game Boy Advance SP, Game Boy Micro ja Nintendo DS -pelikonsoleille. Mediasoitin toistaa MP3-tiedostoja ja ASF/MPEG-4-videotiedostoja SD-muistikorteilta. 

Play-Yan Micro suunniteltiin alun perin eritoten Game Boy Micro -pelikonsolille, mutta se on yhteensopiva myös Game Boy Advance, Game Boy Advance SP ja Nintendo DS -pelikonsoleiden kanssa.

Play-Yan Micro on myynnissä sellaisenaan, sekä yhteispakettina Panasonicin MediaStage -ohjelman kanssa. MediaStage -ohjelma vaatii toimiakseen Microsoft Windows XP -käyttöjärjestelmällä varustetun tietokoneen. MediaStage-ohjelmalla muokataan mm. videotiedostot Play-Yan Micro -kasetilla toimiviksi.

Ominaisuudet
------------

* Toistaa videotiedostoja
* Toistaa musiikkia
* Sisäinen äänipiiri
* Stereo-audio kuulokeliitäntä
* Käyttää tallennusmuistina SD (Secure Digital) -muistikortteja (suurin tuettu koko: 1GB)
* Kasetin paino: 16g
* Kasetin fyysiset mitat: (lev) 58.5 x (kork) 43.4 x (syv) 11.0 mm

Äänen toisto
------------

Äänen pakkaus: MP3 (MPEG1 Layer-3)

* MP3 ID -tuki: v1, v1.1, v2
* Äänen taajuus: 16kHz, 22.05kHz, 24kHz, 32kHz, 44.1kHz, 48kHz
* Äänen siirtonopeus: 16kbps - 320kbps (CBR, VBR, ABR)
* Äänipiiri: Broadcom Alphamosaic VC01PXX-ES2

Videon toisto
-------------

Videon pakkaus: ASF (G.726, MPEG-4 video)

* Kuvakoko: 128x96 (Sub-QCIF), 176x144 (QCIF), 240x176, 320x240 (QVGA), 352x288 (CIF)
* Videon siirtonopeus: 64kbps - 1Mbps
* Kuvataajuus: 6 - 30fps (ruutua per sekunti)
* Äänen siirtonopeus: 32kbps
* Äänen taajuus: 8kHz

Videon pakkaus: MP4 (H.264, MPEG-4 video)

* Kuvakoko: 128x96 (Sub-QCIF), 176x144 (QCIF), 240x176, 320x240 (QVGA), 352x288 (CIF)
* Videon siirtonopeus: 64kbps - 1Mbps (Megabittiä/s)
* Kuvataajuus: 6 - 30fps (ruutua per sekunti)
* Äänen siirtonopeus: 16 - 320kbps
* Äänen taajuus: 16kHz, 22.05kHz, 24kHz, 32kHz, 44.1kHz, 48kHz

Tulevaisuus
-----------

Play-Yan Micro -mediasoittimesta on tällä hetkellä olemassa vain Japaninkielinen versio, mutta myöhemmin vuoden 2006 kuluessa on tulossa erillinen versio Euroopan markkinoille.

Nintendo julkaisee tulevaisuudessa tuen myös DivX -tiedostojen toistoon. Tuki toteutetaan firmware (ohjelmisto) -päivityksenä, jonka voi ladata yrityksen kotisivulta.
Jorma Koivuvaara (1950-luku)
**Jorma Uolevi Koivuvaara** (15. huhtikuuta 1912 Lahti – 16. joulukuuta 1971 Inkeroinen) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1969.

Koivuvaaran vanhemmat olivat teknikko Paavo Aleksanteri Koivuvaara ja Anni Matilda Oksanen ja puoliso vuodesta 1933 Elli Mildred Hallas. Koivuvaara kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin toisesta suomalaisesta lyseosta vuonna 1931 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1941. Hän aloitti Valion meijerin isännöitsijänä Turussa ja siirtyi 1950 Inkeroisiin toimitusjohtajaksi Kymenlaakson Osuusmeijeriin, joka oli maan suurin osuusmeijeri. Koivuvaara kuului Kotkan Meijeri Oy:n johtoon ja Tuottajain Maito Oy:n hallitukseen 1955–1966. Hän toimi myös Keskusosuusliike Hankkijan tilintarkastajana ja oli sanomalehti Kymen Keskilaakson Oy:n johtokunnan jäsen.

Koivuvaara osallistui jatkosotaan ja sotien jälkeen Inkeroisten reserviupseerien toimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jorma Koivuvaara *Biografiasampo*. Viitattu 28.9.2022.
**Rahvaanrunoilijat** olivat itseoppineita, valistuneita talonpoikia, jotka kirjoittivat runoja 1800-luvulla. Tunnetuimpia rahvaanrunoilijoita olivat Paavo Korhonen, Olli Kymäläinen, Pentti Lyytinen, Pietari Makkonen ja Antti Puhakka.

Runojen aiheet
--------------

Monet rahvaanrunoista käsittelivät rahvaan asemaa. Runot noudattivat sääty-yhteiskunnan hierarkiaa, joka korosti sivistyneistön ja rahvaan vastakohtaisuutta. Paavo Korhonen kuvasi tätä eroa konkreettisesti runossaan *Talonpojille* (1831): "Herrat hattua pitävät,/ Kyntömiehell’ on kypärä./ Herrat käyvät saappahissa,/Toisen vuoron tohvelissa,/Viertomies on virsuillansa."

Monet rahvaan kuvauksista heijastelivat sivistyneistön käsityksiä. Rahvasta ohjattiin omaksumaan sivistyneistön näkökulma ja sovittamaan oma elämänsä siihen. Korhosen runossa esimerkiksi jaettiin neuvoja, miten saavuttaa suosio herrojen silmissä. Hän kuvasi, miten piti toimia, jos herroja tuli kylään: "Pane pöy’älle pötyä/ Laita lapsi naapurihin".

Osa rahvaanrunoilijoista ironisoi sivistyneistön liehakointia vieraskoreudella ja pintakosmetiikalla. Pietari Makkonen kirjoitti ironiseen sävyyn "Ilolaulussa suomen kielen kasvannosta", miten suomen kielestä tehtiin innolla salonkikelpoista ruotsin kielen rinnalle. Hän kuvasi kielen neidoksi, joka pestiin, kammattiin, vaatetettiin ja koristettiin. Seurapiireissä debytoituaan tätä herraskaista neitoa alkoivat sitten armastella niin professorit kuin rovastitkin.

Itsetarkkailu ja ironisointi kertoivat rahvaan identiteetin etsinnästä muotoutuvassa kansankokonaisuudessa. Rahvas oli vielä monin tavoin sidoksissa sivistyneistön siitä aiempina vuosisatoina luomiin kuviin eikä rahvaanrunoudella ollut näin yhteiskuntajärjestystä kiistävää merkitytä.

Lähteet
-------

* Laitinen, Kai: *Suomen kirjallisuuden historia*. 3. uudistettu painos. Otava, Helsinki, 1991.

### Viitteet

1. ↑  Kannisto, Päivi: *Suolatut säkeet : Suomen ja suomalaisten diskursiivinen muotoutuminen 1600-luvulta Topeliukseen*. Painettu väitöskirja: Rantanen Päivi: Suolatut säkeet. SKS, Helsinki 1997. ISBN 951-717-947-2. Ellibs, Turku, 2007. ISBN 978-952-99867-3-6 (PDF). Kirja www:ssä.
Kronborgin linna
**Juutinrauman tulli** (tansk. *Øresundstolden*) on Eerik Pommerilaisen vuonna 1429 aloittama käytäntö, jossa Tanska keräsi kaikelta Juutinrauman läpikulkevalta laivaliikenteeltä maksuja. Alkuaikoina maksu oli sama kaikille laivoille, mutta vuodesta 1567 alkaen se perustui laivan rahdin arvoon. Tanskan valtio sai kolmanneksen tuloistaan 1500- ja 1600-luvuilla näistä tulleista. Tullimaksu kerättiin Helsingörissä ja sitä varten rakennettiin Kronborgin linna 1420-luvulla. Linnan tykeillä voitiin upottaa laivat, jotka yrittivät ohittaa maksamatta tullia. Vuonna 1857 Tanska joutui lopettamaan tullin keruun kansainvälisen painostuksen seurauksena. Yhdysvallat oli kieltäytynyt maksamasta tullia vuonna 1855. Tullauskirjat ovat säilyneet ja ne ovat nykyään tärkeä lähde historian tutkimukselle. Esimerkiksi Suomen edustalla haaksirikkoutuneen *Vrouw Marian* lasti on saatu selville Juutinrauman tullausasiakirjoista.

Juutinrauman tulli aiheutti useita konflikteja Tanskan ja Ruotsin välille. Ruotsin vuonna 1643 aloittamassa sodassa, jota johti Lennart Torstenson, Ruotsi saavutti voittoja ja Brömsebron rauhassa Tanska joutui myöntämään ruotsalaisille laivoille tullivaupauden Juutinraumaan. Suuressa Pohjan sodassa Ruotsi kärsi tappion Venäjälle ja Tanskalle ja joutui vuodesta 1721 jälleen maksamaan tullia.

Katso myös
----------

* Tanskan talous

Lähteet
-------

1. ↑  Ahlström, Christian: Venäjän keisarinna ja hollantilainen snau-laiva Vrouw Maria *Museovirasto*. Viitattu 16.9.2017.
2. ↑  Hiedanniemi, Brita: "Uskonsodat ja itsevaltius", *Maailmahistorian pikkujättiläinen*, s. 488. WSOY, 1988. ISBN 951-0-15101-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Juutinrauman tulliasiakirjat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, hollanniksi)
**Nubialaiset** ovat historiallisen Nubian alueella Etelä-Egyptissä ja Pohjois-Sudanissa Niilin varrella asuva kansa. Alueen arabeista poiketen nubialaiset puhuvat nubialaisia kieliä.

Historia
--------

Ramses II kuvattuna taistelussa nubialaisia vastaan.
Nubialaisten historiasta ennen 500-lukua tiedetään suhteellisen vähän. Vuosina 1907–1910 tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa nubialaisilla todettiin olleen kehittynyt kulttuuri jo Egyptin esidynastisella ajalla ja tuolloinen nubialainen kulttuuri oli yhtenevä tuolloisen egyptiläisen kulttuurin kanssa. Egyptin dynastisen ajan neljännen ja kahdeksannentoista dynastian välisenä aikana Nubian alueelle muutti heimoja etelästä ja lännestä ja tämä kehitys erotti lopulta nubialaisen kulttuurin egyptiläisestä. Rooman valtakunnan hallitseman Egyptin aikana Nubiaan muutti niloottisten kansojen edustajia.

Nubialainen mies kamelin selässä.
500-luvun jälkeen nubialaiset kääntyivät kristinuskoon, joka säilyi alueen valtauskontona aina 1300-luvulle saakka, jolloin nubialainen kuningas kääntyi islamin uskoon. Nubian kirkko oli osa koptilaista monofysitistä kirkkoa. Arabit valloittivat Nubian vuonna 641 ja aluksi nubialaiset maksoivat baqt-nimistä veroa islamin uskoon kääntymisen sijaan. Sittemmin Nubian alue kuului Osmannien valtakuntaan ja vuonna 1848 Muhammad Ali julisti Egyptin ja Sudanin itsenäiseksi. Nubiasta tuli tuolloin välietappi Välimeren ja Afrikan välisessä kulta-, orja- ja norsunluukaupassa. Vuonna 1882 britit miehittivät Egyptin ja he rakennuttivat ensimmäisen Assuanin padon vuonna 1902. Patoa korotettiin vielä vuosina 1912 ja 1933. Kun patoa nostettiin nousevan vedenpinnan tieltä jouduttiin siirtämään useita nubialaisperheitä.

Egypti ja Sudan itsenäistyivät vuosina 1952 ja 1956. Vuonna 1952 Egyptissä päätettiin rakentaa suurempi Assuanin pato, jonka muodostama tekojärvi tulisi peittämään suuren osan Nubiasta. Niinpä nubialaisia siirrettiin jälleen padon tieltä. Padon tieltä siirrettiin lopulta 120 000 nubialaista. Egyptin puolella nubialaiset asutettiin Komombon alueelle ja Sudanissa tuolloin Khashm el-Girbana tunnetulle alueelle, eli nykyiseen Wadi Halfaan. Muutamat nubialaiset kieltäytyivät uudelleenasutuksesta ja muuttivat sen sijaan historiallisten alueidensa lähistön korkeammille alueille.

Kulttuuri
---------

Nubialainen talo.
Maanviljely on nubialaisten elinkeinoista merkittävin. Rahakasvien viljely on yleistynyt nykyajalla. Egyptin puolella nubialaiset viljelevät sokeriruokoa ja Sudanin puolella etenkin puuvillaa. Historiallisesti merkittävä viljelykasvi on ollut taateli, mutta nykyisin sitä ei juurikaan enää viljellä. Historiallisesti maanviljelykseen sopivaa maata on ollut Nubian alueella suhteellisen vähän, minkä takia oli tavallista että miehet matkustivat töihin kaupunkeihin sillä välin, kun naiset hoisivat viljelyksiä. Uskonnoltaan suurin osa nubialaisista on nykyisin sunnalaisia muslimeja. Uskonnon harjoittamiseen liittyy myös joitakin animistisia piirteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  John Middleton ja Amal Rassam: *Encyclopedia of World Cultures - Volume IX*, s. 245–249. G.K. Hall & Company, 1995. ISBN 0-8161-1815-9. (englanniksi)
**Alexis Pritchard** (s. 24. syyskuuta 1983 Bellville, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalaissyntyinen uusiseelantilainen nyrkkeilijä.

Ura
---

Pritchard muutti Uuteen-Seelantiin 16-vuotiaana äitinsä Cherien kanssa ja alkoi harrastaa nyrkkeilyä 19-vuotiaana. Hän on edustanut Uutta-Seelantia useissa arvokisoissa, kahdessa eri painoluokassa. MM-kilpailuihin 2010 hän osallistui vielä höyhensarjassa, alle 57-kiloisissa, jossa oli aloittanut uransa, mutta siirtyi niiden jälkeen kevytsarjaan, alle 60-kiloisiin. Vuonna 2012 hän osallistui Lontoon olympialaisiin, kun naisten nyrkkeily oli mukana olympialaisissa ensimmäistä kertaa. Pritchard voitti olympialaisten ensimmäisellä kierroksella tunisialaisen Rim Jouinin, mutta hävisi toisella, puolivälierissä, venäläiselle Sofja Otšigavalle.

Vuonna 2016 Pritchard ei onnistunut pääsemään Rion olympialaisiin. Saman vuoden heinäkuussa hän ilmoitti lopettavansa kilpauransa, muutama päivä sen jälkeen, kun oli voittanut yhdennentoista Uuden-Seelannin-mestaruutensa. Hän kuitenkin pyörsi lopettamispäätöksensä seuraavana vuonna, saatuaan tietää, että hänelle kevytsarjaa mieluisampi painoluokka, höyhensarja, tulisi olemaan mukana Kansainyhteisön kisojen 2018 ohjelmassa. Pritchard voitti kisoissa pronssia, voitettuaan ensimmäisellä kierroksella lesotholaisen Mantoa Ranonen ja puolivälierissä srilankalaisen Keshani Hansikan, mutta hävittyään välierissä pohjoisirlantilaiselle Michaela Walshille.

Yksityiselämä
-------------

Pritchard on ammatiltaan fysioterapeutti ja personal trainer. Hän opiskeli fysioterapiaa Aucklandin teknisessä yliopistossa ja liikuntatieteitä Aucklandin yliopistossa.

Pritchard on naimisissa nyrkkeilyvalmentajansa Cameron Toddin kanssa. He avioituivat vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexis Pritchard *results.glasgow2014.com*.  Arkistoitu 3.6.2021. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Singh, Anendra: Boxing: Olympian champions female values in Hastings *The New Zealand Herald*.  25.11.2017. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Alexis PRITCHARD *results.gc2018.com*.  Arkistoitu 28.4.2018. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Parker, Luke: Boxer set to enter world stage *Stuff.co.nz*.  31.1.2009. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Alexis Pritchard *Olympics at Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 18.12.2012. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  Kiwi boxer Alexis Pritchard retires after 13 years in ring *Stuff.co.nz*.  28.7.2016. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
7. 1 2  Boxer Alexis Pritchard strips off to help fund her comeback *The New Zealand Herald*.  31.12.2017. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
8. ↑  Alexis Pritchard, Olympian #1196 *championfreight.co.nz*.  9.2.2018.  Arkistoitu 28.4.2018. Viitattu 28.4.2018. (englanniksi)
Koronisía  
ΚορωνησίαKoronisían kylää.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Péra Nisí (Πέρα Νησί) |
| Sijainti | 
39°00′51″N, 20°55′06″E, ÁrtaÁrta, EpeirosKreikka |
| Vesialue | 
Amvrakikóslahti |
| Merialue | 
Joonianmeri, Välimeri |
| Korkein kohta | 
1 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
0,344 km² |

Väestö| Asukasluku | 
165 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Koronisía** (kreik. Κορωνησία) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Amvrakikóslahdessa, sekä sillä sijaitseva samanniminen kylä, jonka väliluku on 165 (vuonna 2011). Saari tunnetaan myös nimellä **Péra Nisí** (Πέρα Νησί). Sen pinta-ala on noin 0,344 neliökilometriä. Hallinnollisesti Koronisía kuuluu Ártan kuntaan, Ártan alueyksikköön ja Epeiroksen alueeseen.

Koronisían pengertietä.
Koronisían saari sijaitsee Logaróksen laguunin etelälaidalla. Saarelle ja kylään johtaa pitkä Salaóran saaren kautta kulkeva pengertie, joka erottaa toisistaan ensin Logaroún ja Tsoukalión laguunit ja sitten Logaroún laguunin ja varsinaisen Amvrakikóslahden. Koronisían saaren eteläpuolella sijaitsevat Korakónisan saaret. Yhdessä Koronisía ja Korakónisan saaret rajaavat Sakoulétsin laguunin.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Κορωνησία, η ιδιαίτερη ομορφιά της Άρτας *Thetravellers.gr*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Κορωνησία Άρτας, ένα νησάκι στον Αμβρακικό κόλπο *Driver Stories*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koronisía** Wikimedia Commonsissa
**Sportvereinigung Dynamo** oli Volkspolizein ja Stasin urheilujärjestö Itä-Saksassa. 

Järjestö perustettiin vuonna 1953 ja sen puheenjohtajana toimi Erich Mielke. SV Dynamon nimi kopioitiin Neuvostoliitolta, jolla oli myös samantapainen urheilujärjestö. Perustamisen yhteydessä järjestön päämääräksi asetettiin urheilun tarjominen kaikille Volkspolizein ja Stasin työläisille.

Toimintansa aikana valtion johto oli järjestön takana ja muun muassa jalkapallossa sopupelit Dynamon alaisen Berliner FC Dynamon hyväksi oli yleistä. Myös dopingin käyttö järjestön seuroissa oli yleistä. Laajamittainen dopinginkäyttö paljastui vasta Itä-Saksan romahtamisen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  März 1953 - Teil 5 17. Juni 1953. Viitattu 17.3.2010. (saksaksi)
2. ↑  Leske, Hanns: Foul von höchster Stelle Der Tagesspiegel. Viitattu 17.3.2010. (saksaksi)
3. ↑  Die Dynamo-Liste Doping Opfer.  Arkistoitu 15.2.2011. Viitattu 17.3.2010. (saksaksi)
4. ↑  Sports Doping Statistics Reach Plateau in Germany  26.2.2003. Deutsche Welle.  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 17.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön ohjesäännöt (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SV Dynamo**.
**MTT Vakola**, lyhyesti **Vakola,** aiemmin **Valtion maatalousteknologian tutkimuslaitos**, sitä ennen **Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitos**, on nykyisin osa Eurofins Expert Services Oy:tä, aiemmin valtion omistaman Luonnonvarakeskuksen alainen, entisen Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen laitos, joka tutkii työkoneteknologiaa Suomen oloissa, testaa suurta maatalouskalustoa ja muita koneita esim. olosuhde- ja lujuuskokein ja mittaa laitteiden käyttäjään tai ympäristöön kohdistuvaa melua ja tärinää ja kehittää automaatio- ja paikannusjärjestelmiä ja viljelyteknologiaa sekä koordinoi maa-, metsä- ja puutarhatalouden asuin- ja tuotantorakennusten tutkimusta.

Vakola sijaitsee Vihdin Olkkalassa ja sillä on käytössä 1800 metriä pitkä testirata sekä kaksi tärinärataa. Vakolalla on myös tutkimuskäytössä olevaa metsää sekä yhteensä n. 150 hehtaaria peltoa ja kosteikkoa.

Historia
--------

Maatalousseurojen Väliaikainen Konetarkastuslaitos perustettiin 1902. Maatalousministeriö 1921 vahvisti koestusta varten säännöt ja varasi sitä varten valtion määrärahan. Vakolan merkitys oli kohtalaisen merkittävä toisen maailmansodan jälkeen*lähde?*, jolloin se testasi mm. maahantuotavia ja Suomessa valmistettuja traktoreita antaen viitteitä mm. Valmet 15:n ja Valmet 20:n kehittämiseen. Vakola toimi 1946-1979 Malminkartanossa, ja sen tueksi perustettiin 1952 Maatalouskoneiden tutkimussäätiö. Toiminnan laajenemisen ja vähäisen peltopinta-alan vuoksi Vakola siirtyi 1979 Vihtiin. Vuonna 1993 Vakolasta tuli eduskunnan päätöksellä osa Maatalouden tutkimuskeskusta. Myöhemmin Vakola oli nimeltään MTT maatalousteknologian tutkimus.

MTT, Metla ja RKTL yhdistyivät vuoden 1.1.2015 Luonnonvarakeskukseksi, jonka alaisuuteen Vakola kuului 1.6.2016 asti, jolloin Luonnonvarakeskus myi Vakolan VTT Expert Services Oy:lle.  

VTT Expert Services Oy ja sen mukana Vakolan mittaus- ja testauspalvelut myytiin Eurofins -konsernille vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 121, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4
2. ↑   Mtt Vakola, Mtt.fi
3. 1 2   MTT Vakolan esite
4. ↑   Mtt, Esittely
5. ↑  VTT Expert Services Oy osti Luonnonvarakeskuksen Vakolan toimipisteen mittaus- ja testauspalvelut, Vttexpertservices.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Mtt Vakola, Mtt.fi
**Ludolph van Ceulen** (28. tammikuuta 1540 – 31. joulukuuta 1610) oli saksalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan parhaiten piin arvon laskemisesta 35 desimaalin tarkkuudella. Saksassa piitä kutsuttiin pitkään Ludolphin numeroksi.

Elämäkerta
----------

*De circulo & adscriptis liber* (1619)
Ludolph van Ceulen syntyi lähes varmasti saksalaisessa Hildesheimin kaupungissa vuonna 1540. Tämä vuosiluku on kirjoitettu hänen hautaansa, mutta John Meursius kirjoittaa *Athenae Batavae* -teoksessa (1625) van Ceulenin syntyneen vuotta aiemmin. Meursius kuitenkin mainitsee myös teoksessaansa van Ceulenin kuolleen vuonna 1610 lähes 71-vuotiaana. Tämä ei sovi vuoteen 1639, joten Mersiuksen uskotaan tehneen laskuvirheen.

Van Ceulen ei saanut minkäänlaista yliopisto-opetusta, sillä hänen vanhemapnsa olivat niin köyhiä, etteivät kyenneet maksamaan poikansa opintoja. Van Ceulenin elämästä ennen vuotta 1578 ei tiedetä paljoakaan. Hän kuitenkin opetti Delftissä miekkailua ja matematiikkaa. Vuonna 1594 hän perusti Leideniin miekkailukoulun. Kuusi vuotta myöhemmin hän sai viran Prince Mauritsin perustamasta insinöörikoulusta. Viimeiset kymmenen elinvuottaansa hän opetti artimetiikkaa.

Van Ceulen tunnetaan piin likiarvon laskemisesta. Aluksi hän laski piin 20, myöhemmin 32 ja lopuksi 35 ensimmäistä desimaalia. Van Ceulenin hautaan on kaiverrettu hänen löytämät desimaalit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ludolph van Ceulen The MacTutor History of Mathematics archive.  Arkistoitu 7.7.2015. Viitattu 31.12.2007. (englanniksi)
2. ↑  Ludolph van Ceulen (1540–1610) Utrechtin yliopiston matematiikan laitos. Viitattu 31.12.2007. (hollanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |