recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Saamelaista poronhoitoa 1900-luvun alusta kuvaava maalaus
**Luontaiselinkeino** on elinkeinon harjoittamista, joka perustuu luonnonvarojen taloudelliselle hyödyntämiselle. Tarkemmin termillä viitataan sellaisiin elinkeinoihin, jotka nojaavat luonnon jatkuvaan tuottokykyyn perustuviin luonnonvaroihin. Laajimmassa mielessä termi käsittäisi siis myös maatalouden. Yleensä luontaiselinkeinolla tarkoitetaan kuitenkin sellaisia luonnonvarojen hyödyntämiseen perustuvia perinteisiä elinkeinoja, joissa ihminen ei erityisen aktiivisesti osallistu tuotantoprosessiin, vaan hyödyntää pikemmin luonnon omaa tuottokykyä. Tämän kaltaisia elinkeinoja ovat esimerkiksi kalastus, metsästys, marjastus ja porotalous.

Luontaiselinkeinot laissa
-------------------------

Luontaiselinkeino on Suomessa myös lakitermi. Tällöin se viittaa erityisesti Pohjois-Suomessa harjoitettavaan porotalouteen ja muihin, erityisesti saamelaisväestön harjoittamiin perinteisiin elinkeinoihin, jotka perustuvat alueen luonnonvarojen hyödyntämiselle. Lain tarkoittamien luontaiselinkeinojen ulkopuolelle rajataan esimerkiksi maanviljelys.

Lähteet
-------

1. ↑  Kielitoimiston sanakirja *www.kielitoimistonsanakirja.fi*. Viitattu 5.9.2023.
2. ↑  Oikeustiede:luontaiselinkeino – Tieteen termipankki *tieteentermipankki.fi*. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Edita Publishing Oy: FINLEX ® - Ajantasainen lainsäädäntö: Laki porotalouden ja luontaiselinkeinojen… 986/2011 *www.finlex.fi*. Viitattu 5.9.2023.
Pinjainen eli Billnäs on yksi Suomen tunnetuimmista ruukeista.
**Ruukki** tarkoittaa historiallista teollisen metallintuotannon yksikköä Pohjoismaissa, etenkin Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. Ruukkien ympärille kehittyi kokonaisia kyläyhteisöjä. Nykyäänkin tunnettuja, kunnostettuja ruukkialueita Suomessa ovat muun muassa Teijon ruukki, Noormarkun ruukki sekä entisen Pohjan kunnan alueella sijaitsevat Fiskarsin, Antskogin ja Billnäsin ruukit.

Suomen teollinen kehitys alkoi rautaruukeista, joista ensimmäisiä perustettiin jo 1600-luvulla. Suomalaisten rautaruukkien masuunit käyttivät järvimalmia pitkälle 1800-luvun lopulle, kunnes rautakaivosten rautamalmi syrjäytti sen raudan raaka-aineena.

Historia
--------

Ensimmäiset ruukkialueet muodostuivat Suomeen jo Ruotsin vallan aikana 1500-luvulla. Raudan ja kuparin lisäksi ruukeissa valmistettiin muun muassa erilaisia metallituotteita. Ruukit olivat lähes omavaraisia ja niillä oli tyypillisesti muun muassa oma kirkko, koulu ja lääkäri. Ruukit olivat ikään kuin valtioita valtion sisällä ja niiden yhteiskuntamalli oli hyvin hierarkkinen.

Ruukinisäntä, eli ruukinpatruuna oli arvojärjestyksessä ensimmäinen ja mestarit toimivat esimiehinä. Heidän jälkeensä tulivat ammattimiehet ja muut ruukin työntekijät. Ammatti opittiin oppipoika–kisälli–mestari-järjestelmän mukaisesti.

Ensin yhteisöt olivat melko pieniä, mutta ajan mittaan ne kasvoivat ja monet niistä muodostivat lopulta monipuolisia yhdyskuntia.

Ruukkien toiminta nykyään
-------------------------

Suomessa on ollut ainakin 134 ruukkia.

Useimmat ruukki-alueista ovat hävinneet lähes jäljettömiin, mutta joissakin on käsityöläistoimintaa vielä nykyään. Suomessa ruukkeja on restauroitu Museoviraston johdolla. Kunnostettujen ruukkien alueella voi tutustua entisaikojen ruukkilaisten elämään ja työhön.

Tunnettuja ruukkeja Suomessa
----------------------------

Tunnettuja ruukkeja, joita on restauroitu Museoviraston johdolla, ovat esimerkiksi Ahlströmin ruukit Noormarkussa ja Kauttualla, Leineperin ruukki Kullaalla, Möhkön ruukki Ilomantsissa, sekä Ruotsinpyhtäällä sijaitseva Strömforsin ruukki. Muita tunnettuja ruukkeja ovat esimerkiksi Teijon, Billnäsin, Fiskarsin, Haapakosken, Kurimon ja Ämmän ruukit.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen rautaruukeista
* Luettelo Ruotsin ruukkialueista
* Luettelo Ruotsin rautaruukeista
* Suomen varhaisteollisuus

Kirjallisuutta
--------------

* Asko Salokorpi: *Suomen rautaruukit*. Keuruu 1999.
* Vilkuna, Kustaa H. J.: *Arkielämää patriarkaalisessa työmiesyhteisössä: Rautaruukkilaiset suurvalta-ajan Suomessa*. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1996. ISBN 951-710-037-X.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen vuoritoimi ja metalliruukit*, Erkki Härö 1997–2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ruukit. Geologian tutkimuskeskus.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kaikkien Suomessa sijainneiden ruukkien sijainnit; Geologian tutkimuskeskus[vanhentunut linkki]
* Erkki Ilmari : Rautaruukin juhannusjuhlat ennen vanhaan, Suomen Kuvalehti, 24.06.1939, nro 25, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Flamanvillen ydinvoimalaitos
**Flamanvillen ydinvoimalaitos** sijaitsee Ranskan Normandiassa. Voimalassa on toiminnassa kaksi reaktoria ja rakenteilla yksi. Laitoksen omistaa Électricité de France.

Flamanvillen kaksi ensimmäistä reaktoria ovat Framatomen toimittamia 1330 megawatin painevesireaktoreita. Ensimmäisen reaktorin rakentaminen aloitettiin joulukuussa 1979, ja se aloitti sähköntuotannon joulukuussa 1985. Toista reaktoria alettiin rakentaa toukokuussa 1980, ja sähköntuotanto alkoi heinäkuussa 1986.

Flamanvillen kolmas reaktori on 1650 megawatin EPR-painevesireaktori, jonka toimittaa Areva. Sen rakennustyöt aloitettiin joulukuussa 2007, ja reaktorin odotettiin valmistuvan vuonna 2012. Rakennusprojekti on viivästynyt pahasti. Suuria ongelmia on tuottanut Arevan Creusot’n takomolla valmistama reaktorin paineastia. Vuonna 2015 havaittiin, että sen teräksen hiilipitoisuus on suunniteltua korkeampi. Ranskan ydinturvallisuusviranomainen on vaatinut, että paineastian kansi vaihdetaan uuteen. Vuonna 2018 havaittiin ongelmia sekundääripiirin hitsisaumoissa, ja niiden korjaaminen on viivästyttänyt projektia lisää ja aiheuttanut kustannuksia. Vuoden 2022 lopussa arvioitiin, että polttoainetta päästään lataamaan reaktoriin vasta vuoden 2024 alussa. Reaktorin kustannusarvio on noussut alkuperäisestä 3,3 miljardista eurosta 13,2 miljardiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Power plant profile: Flamanville 1, France *Power Technology*.  14.11.2023. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Power plant profile: Flamanville 2, France *Power Technology*.  14.11.2023. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
3. ↑  Flamanville-1 *Power Reactor Information System*. International Atomic Energy Agency. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
4. ↑  Flamanville-2 *Power Reactor Information System*. International Atomic Energy Agency. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
5. ↑  Nuclear Power in France World Nuclear Association. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
Aaltoliikkeen aiheuttava lähde siirtyy kuvassa vasemmalle. Taajuus on lähteen vasemmalla puolella suurempi kuin oikealla puolella.
**Doppler-ilmiö** on aaltoliikkeen taajuudessa, vaiheessa tai aallonpituudessa tapahtuva näennäinen muutos, joka johtuu aaltojen lähteen ja havaitsijan liikkeestä toisiinsa nähden. Lähestyvä kohde painaa lähettämiään impulsseja lyhyemmiksi, etääntyvä vetää ne pidemmiksi. Ilmiön selitti Christian Doppler vuonna 1842.

Doppler-ilmiön tunnetuimmat muodot ovat akustiikassa havaittu äänen taajuuden muutos äänilähteen, esimerkiksi hälytysajoneuvon, liikkuessa kohti tai poispäin, tähtitieteestä tuttu punasiirtymä sekä poliisin ja säähavainnoitsijoiden käyttämä dopplertutka.

Lähestyvä äänilähde kuulostaa kimeämmältä kuin etääntyvä, esimerkiksi etääntyvä suihkukone päästää matalaa jyrinää.
Punasiirtymässä kohteen valo punertuu, kun se etääntyy, sillä etääntyvä kohde vetää valoaaltoja pidemmiksi. Punainen valoaalto on pidempi kuin sininen.
Sinisiirtymässä kohteen säteilemä valo siirtyy siniseen kohteen lähestyessä.

Ilmiö on ehkä helpoin ymmärtää analogian kautta. Ajattele, että joku heittää lumipalloja sinua kohti sekunnin välein. Jos pysyt paikallasi, ne myös osuvat sekunnin välein – osumataajuus on yksi hertsi, sanoisi fyysikko. Ilmassa on silloin yhtaikaa useita lumipalloja. Jos juokset kohti heittäjää, sinuun osuu palloja useammin kuin kerran sekunnissa, koska keräät vartaloosi palloja jotka olivat vasta matkalla kohti alkuperäistä asemapaikkaasi. Vastaavasti juostessasi poispäin palloja osuu harvemmin. 

Tapauksessa, jossa kuulija liikkuu kohti äänilähdettä ja äänilähde liikkuu kohti kuulijaa, uusi taajuus saadaan laskemalla kaavasta

f=f0\*[v+vk]/[v-vk]
missä *f*0 on alkuperäinen taajuus, *v* äänen nopeus, *v*k kuulijan nopeus ja *v*l äänilähteen nopeus (kaikki veet vektoreita ja [ ] sulkeet meinaa vektorin pituutta).

Doppler-ilmiö. Aaltojen lähde on liikkeessä vasemmalle.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doppler-ilmiö**.
* Dopplertutka
* Punasiirtymä

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteen termipankki: Dopplerin ilmiö
* Turun yliopisto: Dopplerin ilmiö
* Otavan Opisto, Mika Letonsaari: Doppler-ilmiö
Hihamerkki.
Yhdysvaltain armeijan *technician fifth grade* Evert J. Vander Roest.
**Technician Fifth Grade** (lyh. **Tec 5** tai **T/5**) on toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain asevoimissa käytetty sotilasarvo. Arvolle ei ole vastinetta Suomen puolustusvoimien sotilasarvoissa. 

Arvo otettiin käyttöön tammikuussa 1942 yhtenä erikoisarvoista, joita annettiin teknisissä ja tukevissa tehtävissä palveleville sotilaille, kuten esimerkiksi mekaanikoille, pioneereille, kuljettajille, kokeille, huoltomiehille ja radisteille. *Technician fifth grade* oli korpraalin lailla viidennessä palkkaluokassa, mutta arvon kantaja ei toiminut korpraalin tapaan komentotehtävässä. Arvojärjestyksessä T/5 sijoittui korpraalin alapuolelle. Saman vuoden syyskuussa Yhdysvaltain sotaministeriö antoi käskyn, jonka mukaan tekniset sotilaat tuli erottaa saman palkkaluokan aliupseereista arvomerkkeihin lisättävällä T-merkinnällä. Arvo oli käytössä vuoteen 1948, jolloin se yhdistettiin samanarvoiseksi korpraalin arvon kanssa. Ainoana ulkoisena erotuksena varsinaiseen korpraaliin oli teknisen sotilaan tunnusmerkkien nauhojen tai taustan erilainen väritys. Yhdistäminen teki korpraalinarvosta hyvin yleisen, millä oli negatiivinen vaikutus komentotehtävissä olleiden ja arvonsa usein taisteluissa ansainneiden korpraalien arvovaltaan.

Tavallisesti arvon omaavaa kutsuttiin tekniseksi korpraaliksi (*Tech Corporal*), korpraaliksi (*Corporal*) tai lyhennelmillä Tec 5 ja T/5. Monissa yksiköissä heitä kohdeltiin tasavertaisina korpraalien kanssa.

Muut T-kirjaimella merkityt teknisten sotilaiden erikoisarvot olivat ylempiarvoinen *Technician fourth grade*, joka oli samassa palkkaluokassa kersantin kanssa, ja tätä ylempi *Technician third grade*, joka oli samassa palkkaluokassa ylikersantin (*Staff Sergeant*) kanssa.

Viitteet
--------

1. ↑  Sayen, John: *US Army Infantry Divisions 1942–43*, s. 25-29. Bloomsbury Publishing, 2013. ISBN 1472802160. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rottman, Gordon L.: *US Army Paratrooper in the Pacific Theater 1943–45*, s. 22. Bloomsbury Publishing, 2012. ISBN 1780961308. (englanniksi)
3. ↑  Elder, Daniel K.: Short History of the Specialist Rank  2018. The NCO Historical Society. Viitattu 27.11.2021. (englanniksi)
4. ↑  *Compilation of War Department General Orders, Bulletins, and Circulars*, s. 184. U.S. Government Printing Office, 1942. (englanniksi)
**Nopeus** (lat. *velocitas*, tunnus **v**) ilmoittaa tietyssä ajassa edetyn matkan pituuden ja suunnan. Nopeuden yksikkö on SI-järjestelmässä m/s eli metri sekunnissa. Nopeus on fysiikassa vektorisuure, koska sillä on suuruuden lisäksi suunta. 

Nopeuden itseisarvosta käytetään termiä **vauhti**. Pyörivässä liikkeessä nopeutta vastaava suure on kulmanopeus. Arkikielessä termejä nopeus ja vauhti käytetään samanmerkityksisinä.

Yksiköt
-------

Kulkuneuvojen nopeudet ilmoitetaan tyypillisesti kilometreinä tunnissa (lyhenne km/h). Esimerkiksi suurin sallittu ajonopeus Suomen tieliikenteessä on 120 km/h. Yksiköiden välinen muunnossuhde on

{\displaystyle 1{{\text{km}} \over {\text{h}}}={5 \over 18}{{\text{m}} \over {\text{s}}}.}
Nopeiden lentokoneiden nopeuden yksikkönä on usein käytössä *Mach* (äänen nopeus). Merenkulussa nopeus ilmoitetaan yleensä solmuina.

Britanniassa ja Yhdysvalloissa ajoneuvojen nopeudet ilmoitetaan maileina tunnissa (mph).

Keskinopeus
-----------

Keskinopeus (*v*) saadaan jakamalla kuljetun matkan pituus (*s*) matkaan käytetyllä ajalla (*t*):

{\displaystyle {v}={\frac {s}{t}}}.

Hetkellinen nopeus
------------------

Jos nopeus ei ole vakio, hetkellinen nopeus saadaan mittaamalla hyvin lyhyessä ajassa kuljettu matka ja jakamalla se mittausajalla. 

Mekaniikassa liikkuvan kohteen nopeus **v** on sen paikkavektorin **r** derivaatta ajan suhteen:

{\displaystyle \mathbf {v} ={\frac {d\mathbf {r} }{dt}}}.
Kiihtyvässä liikkeessä nopeus muuttuu; nopeuden muutosta ajan suhteen kutsutaan kiihtyvyydeksi. Myös nopeuden suunnan muuttuminen on kiihtyvyyttä.

Suurin mahdollinen nopeus
-------------------------

Suurin mahdollinen signaalinopeus on valon nopeus tyhjiössä. Se on 299 792 458 m/s. Valonnopeuden merkitsemiseen on vakiintunut tunnus *c* (lat. *celeritas*).

Katso myös
----------

* Nykäys
* Putoamisliike – putoamisnopeus
* Ilmanopeus – nopeus ilmailussa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 13.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto.  Arkistoitu 31.10.2011. Viitattu 27.5.2010.
2. ↑  *Nopeusrajoitukset – Suunnitteluvaiheen ohjaus*. Tiehallinto, 2009. ISBN 978-952-221-277-1. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nopeus**.
* Muunnin.comin nopeusmuunnin

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**Johan (Juho) Pyy** (19. lokakuuta 1884 Viipurin maalaiskunta – 22. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen pienviljelijä, taloustirehtööri ja kansanedustaja.

Pyyn vanhemmat olivat muonamies Johan Pyy ja Marja Kurri.

Pyy työskenteli renkinä ja kuskipoikana 1897–1901 ja oli sitten työssä naulatehtaassa vuoteen 1913 saakka. Tämän jälkeen hän oli asutustilallisena ja pienviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa vuosina 1913–1939. Pyy toimi lisäksi Viipurin maalaiskunnassa Suurperon asutusalueen yhteismetsähallinnon kirjanpitäjänä ja oli puutavaramyyntien järjestäjänä noin 20 vuoden ajan sekä Viipurin maalaiskunnan asutusneuvojana 8 vuoden ajan. Pyy oli vangittuna poliittisista syistä Suomen sisällissodan jälkeen 1918. Pyy sai taloustirehtöörin arvon 1951.

Pyy oli sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana 1930–1933 ja uudelleen 1935–1951 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä 1930–1945, Kymen läänin läntistä vaalipiiriä 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiriä 1948–1951. Pyy palasi eduskuntaan 1935 kesken edustajakautensa kuolleen SDP:n Hilja Pärssisen tilalle. Pyy oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.

Pyy oli Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä ja kuului muun muassa Karjalan liiton liittohallitukseen ja Suomen pienviljelijäin liiton hallitukseen.

Juho Pyy oli naimisissa kaksi kertaa:

* 1907–1949 Maria Sofia Laavola (k. 1949) kanssa
* vuodesta 1950 Hilma Korhosen kanssa

Lähteet
-------

* .aspx Juho Pyy *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Seliána** (kreik. Σελιάνα) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aigiáleian kuntaan, Akhaian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 52 (vuonna 2011).

Seliánan uusklassinen koulutalo.
Seliánan kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisissa sisäosissa noin 19 kilometriä etelään Korintinlahden rannalla olevasta Aigeíran kylästä. Se on rakennettu vuoristoon noin 750 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Antiikin ajan Felloen kaupunki sijoitetaan nykyisin yleensä Seliánan paikalle. Seliánan pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*). Kylässä on Andréas Syngróksen lahjoittama uusklassinen koulutalo, joka valmistui vuonna 1904. Seliánan lähellä sijaitsee Pyhien apostolien luostari (*Moní Agíon Apostolón*), joka on vuodelta 1743.

Seliána muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σελιάνας, *Topikí Koinótita Seliánas*). Aiemmin kylä kuului Aigeíran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aigiáleian kunnan Aigeíran kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Σελιάνα: Πώς ένα παραμυθένιο χωριό πήγε από τον απαρφανισμό στην αναβίωση *Travel.gr*. Viitattu 4.10.2023.
3. ↑  Morgan, Catherine et al.: Archaeology in Greece 2009–2010.  *Archaeological Reports*, 2009–2010, 56. vsk, s. 66. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Phelloe (Achaia)/Seliana? 9 Seliana? - Φελλόη *ToposText*. Viitattu 4.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seliána** Wikimedia Commonsissa
SIMM-muistikampoja: ylempänä kaksi 30-nastaisia, alempana kaksi 72-nastaisia
**SIMM** (lyhenne sanoista *Single In-line Memory Module*) on vanhemmissa tietokoneissa käytetty muistimoduuli. 

SIMM-muisteja on kahta varianttia: vanhempi 30-nastainen ja uudempi 72-nastainen. Vanhempi 30-nastainen muistimoduuli sisältää kokoonpanon, jossa väylän leveys on 8 tai 9 bittiä, kun uudemmassa 72-nastaisessa on 32 tai 36 bittiä leveä väylä. Yhdeksännet bitit ovat tarkistukseen käytettyjä pariteettibittejä.

SIMM-moduuleissa on käytetty sekä FPM- että EDO-muistia. Kortinreunaliittimet ovat vain piirilevyn toisella puolella.

SIMM-moduuleissa kannat ovat yhdistettyjä niin, että samassa kohdassa eri puolilla olevat pinnit ovat yhteydessä toisiinsa.
Jos toiselle pinnille tulee kontaktivika, tieto siirtyy silti toisen kautta.

DIMM-moduulit ovat korvanneet SIMM-moduulit.

Historia
--------

Henkilökohtaisen tietokoneiden valmistajat standardoivat SIMM-moduulit 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Ensin standardoitiin 30-pinniset SIMM-moduulit ja myöhemmin 72-pinniset moduulit.

Lähteet
-------

1. ↑  Bruce Jacob & Spencer W. Ng & David T. Wang: *Memory Systems: Cache, DRAM, Disk*, s. 418. Morgan Kaufmann, 2008. ISBN 978-0-12-379751-3.

Muistimoduulit

* CAMM
* DIMM
	+ SO-DIMM
	+ CDIMM
* DIP
* RIMM
* SIMM
* SIPP
**Lentopinta** (engl. *Flight Level*, *FL*) on eräs ilmailussa käytettävä tapa ilmoittaa lentokorkeuksia.

Lentopinta on luku, joka saadaan jakamalla painekorkeus 100:lla. Näin mikäli lentokone lentää esimerkiksi 35 000 jalan korkeudella korkeusmittarin standardiasetusta 1013,25 hPa käyttäen, se on lentopinnalla 350 ("kolme-viisi-nolla", kirjoitetaan FL350 ja lentosuunnitelmissa useimmiten F350). IFR-matkalennolla käytetään yleensä lentopintoja, jotka ovat täysiä kymmeniä (esim. 40, 50, 60 jne.) ja VFR-matkalennolla 5:een loppuvia (esim. 45, 55, 65 jne). Varsinkin aiemmin on lentopintoja ilmaistu myös metreinä, tällöin käytettävät sanonnat ovat "lentopinta xxxx metriä/flight level xxxx metres" tai "xxxx metriä standardi/metres standard", tai vielä aiemmin vain numero kerrallaan lukien.

Koska lentopinta perustuu painekorkeuteen eli korkeusmittarin standardiasetuksen käyttöön, ei se kerro todellista korkeutta maan tai veden pinnasta. Siksi lentopintajärjestelmää käytetään vain tietyn korkeuden, ns. *siirtokorkeuden* (engl. *transition altitude*) yläpuolella. Siirtokorkeus annetaan jokaisen valtion omien ilmailumääräysten mukaisesti. Siirtokorkeuden määrittelyyn vaikuttavat asetetut estevarakorkeudet, joiden referenssinä on paikalliset maaston muodot, rakennetut esteet ja korkein maastonkohta. Ilma-aluksen noustessa siirtokorkeuden läpi se vaihtaa korkeusmittarinsa paineasetuksen lähtökentällä vallitsevasta keskimääräisen merenpinnan paineesta (QNH) tai kiitotien tason paineesta (QFE) standardiasetukseen 1013,25 hPa. Vastaavasti ilma-aluksen laskeutuessa siirtokorkeuden yläpuolella olevan ns. *siirtopinnan* läpi se vaihtaa korkeusmittariinsa standardiasetuksen tilalle lennonjohdolta saamansa QNH- tai QFE-paineen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kestävät siivet | Yle Areena *areena.yle.fi*. Viitattu 10.9.2023.
**Tyramiini** (4-hydroksi-fenetyyliamiini, para-tyramiini, p-tyramiini) on tyrosiinista syntyvä monoamiini, tarkemmin hivenamiini. Tyramiinin kemiallinen kaava on C8H11NO, moolimassa 137,18 g/mol ja CAS-numero 51-67-2.

Aineenvaihdunta
---------------

Tyramiini sitoutuu TAAR1-reseptoreihin agonistina ihmisissä. Tyramiini metabolisoituu monoamiinioksidaasin kautta. Tyramiini on sympatomimeetti, sillä se voi aiheuttaa varastoitujen katekoliamiinien (adrenaliini, noradrenaliini ja dopamiini) erityksen. Ihmisessä tyramiinin saanti voi aiheuttaa voimakkaan verenpaineen nousun (hypertension) monoamiinioksidaasi-inhibiittoreita (MAOI) käyttävillä.

Aiemmin ajateltiin punaviinin ja juustojen aiheuttamien oireiden*selvennä*, johtuvan tyramiinista. Tutkimusten mukaan tyramiinilla ei kuitenkaan ole tekemistä oireiden kanssa.

Tyramiini elintarvikkeissa
--------------------------

Tyramiinia esiintyy laajasti sekä kasveissa että eläimissä. Ruoissa tyramiinia esiintyy käymisreaktion tai maatumisen yhteydessä tyrosiinin dekarboksilaation johdosta.

### Meijerituotteet

Paljon tyramiinia sisältävät juustot ja smetana. Ricotta, jugurtti, maitorahka sekä kerma-, rae- ja tuorejuusto sisältävät vain vähän tyramiinia.

### Hedelmät ja vihannekset

Paljon tyramiinia sisältävät vihreät pavut ja avokado, minkä lisäksi pieniä määriä esiintyy härkäpavun paloissa ja banaanin kuorissa. Luumut, hapankaali ja pinaatti sisältävät jonkin verran tyramiinia. Pieniä määriä esiintyy banaanissa, munakoisossa, hedelmämehuissa, pähkinöissä, vadelmissa, tomaateissa ja appelsiineissa, varsinkin pomeranssissa jota käytetään joululeivonnaisissa.

### Siipikarja, liha ja kala

Paljon tyramiinia sisältävää pilaantunut, marinoitu, savustettu, säilötty tai ikääntynyt kalan-, kanan-, naudan- ja etenkin sianliha. Tuoreet lihat, elimet ja pateet eivät sisällä merkittäviä määriä tyramiinia.

### Soija

Jotkin soijavalmisteet, kuten soijakastike ja tofu sisältävät erittäin paljon tyramiinia. Soijamaito ja useimmat soijatuotteet sisältävät jonkin verran tyramiinia.

### Hiiva- ja lihauutteet

Lihaliemikuutiot ja muut valmisliemet sisältävät usein tyramiinia.

### Alkoholijuomat

Paljon tyramiinia sisältävät punaviini sekä useat alkoholittomat oluet.

Lähteet
-------

1. ↑  Punaviini voi lehauttaa hehkun kasvoille  1.10.2010 / 5.6.2012. Yle Uutiset. Viitattu 23.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem (englanniksi)
* Liber Herbarum II: Tyramiinia sisältäviä kasveja
* Terveysportti, metatesaurus: Tyramiini
* Human Metabolome Database: Tyramine (englanniksi)
* KEGG: Tyramine[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* ChemBlink: Tyramine (englanniksi)
**Tärkeä kulttuuriomaisuus** (jap. 重要文化財, *jūyō bunkazai*, lyh. 重文, *jūbun*) on se osa Japanin kulttuuriomaisuudesta, jonka maan kulttuuriministeriö (MEXT) on valinnut erityisen arvokkaaksi. Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokkaan kuuluu esimerkiksi rakennuksia, taideteoksia, käsityöesineitä ja historiallisia dokumentteja. Järjestelmää valvoo ja ylläpitää kulttuuriasiain virasto eli Bunka-chō. Osa tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, joita pidetään erityisen kallisarvoisina, on luokiteltu lisäksi kansallisaarteiksi.

Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokka perustuu vuonna 1950 voimaan tulleeseen kulttuuriomaisuuden suojelulakiin (*Bunkazai hogohō*). Sen myötä kaikki aiemmin kansallisaarteiksi nimitetyt kohteet muutettiin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, jonka joukosta valittiin aiempaa suppeampi joukko uusia kansallisaarteita. Tämän jälkeen tärkeän kulttuuriomaisuuden määrä on vähitellen kasvanut: vuonna 2019 luokkaan oli valittu jo 13 232 kohdetta. Niistä kansallisaarteita oli 1 116. Suurin osa kohteista on erityyppisiä taideteoksia, mutta rakennuksia on yli 2 000.

Tärkeän kulttuuriomaisuuden vienti maasta on kielletty, ja kohteiden myyntiin ja käyttöön liittyy muitakin rajoituksia. Kulttuuriomaisuuden korjaamiseen ja ylläpitoon on saatavilla valtiolta tukea.

Kuvia
-----

* Tsūjunkyō-kivisilta 1800-luvun puolivälistäTsūjunkyō-kivisilta 1800-luvun puolivälistä
* Sakai Hōitsun maalaus Kesän ja syksyn ketokukkia, 1800-lukuSakai Hōitsun maalaus *Kesän ja syksyn ketokukkia*, 1800-luku
* Yayoi-kauden keraaminen astiaYayoi-kauden keraaminen astia
* Arai-suvun asuintalo, Yaita, TochigiArai-suvun asuintalo, Yaita, Tochigi
* Ōhoshō-miekka, 1317Ōhoshō-miekka, 1317
* Kuroda Seikin maalaus Järven rannalla, 1897Kuroda Seikin maalaus *Järven rannalla*, 1897
* Dainichi-bodhisattvaa esittävä veistos, Heian-kausiDainichi-bodhisattvaa esittävä veistos, Heian-kausi
* Ote Kokin-wakashū-runoantologiasta, n. 1050Ote *Kokin-wakashū*-runoantologiasta, n. 1050
* Hiroshiman maailmanrauhan kirkko, Murano Tōgō, 1954Hiroshiman maailmanrauhan kirkko, Murano Tōgō, 1954

Lähteet
-------

1. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 百科事典マイペディア/ 日本大百科全書: 重要文化財 Kotobank. Viitattu 28.04.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Japanin tärkeä kulttuuriomaisuus** Wikimedia Commonsissa

* 国指定文化財等データベース – kulttuuriomaisuuden tietokanta
* 文化遺産オンライン – Cultural Heritage Online
**Axali Doëseb** (26. marraskuuta 1954 Okahandja – 27. lokakuuta 2023) oli namibialainen säveltäjä ja kapellimestari.

Varhaiset vaiheet ja ura Ugly Creatures -yhtyeessä
--------------------------------------------------

Doëseb varttui musikaalisessa perheessä ja oppi viulunsoittoa kotonaan. Hän otti Okombahen Martin Luther High Schoolissa opiskellessaan pianotunteja ja oppi soittamaan myös muita instrumentteja. Opiskelutovereidensa kanssa Doëseb perusti Ugly Creatures -yhtyeen, joka julkaisi kolme albumia. Yhtye sai arvostusta live-esiintymisillään ja oli ensimmäinen namibialainen yhtye, joka käytti soittimia esiintyessään kirkossa. Yhtyeen kappaleet teki enimmäkseen Doëseb, joka myös lauloi useimmissa suosituiksi tulleissa Ugly Creaturesin kappaleissa. Ugly Creaturesin tuotanto edusti pop-, soul- ja gospeltyylejä. Yhtye hajosi vuonna 1981 viranomaiskontrollin tiukentumisen myötä. Yhtye teki Namibian itsenäisyyden aikana paluun vuonna 2007.

Myöhempi ura
------------

Doëseb suoritti korkeakouluopintonsa Saksassa ja Isossa-Britanniassa. Vuonna 1991 järjestetyssä kilpailussa Namibian kansallislaulusta kansallislauluksi valittiin Doësebin säveltämä *Namibia, Land of the Brave*. Finaaliin oli edennyt Doësebin sävellyksen lisäksi Ernst van Biljonin kappale. Doësebin mukaan myös Namibian kansallislaulun sanat olivat hänen tekemänsä, vaikka myöhemmin poliitikko Hidipo Hamutenya väitti laatineensa sanoituksen.

Doëseb toimi kapellimestarina Namibian kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Hän sävelsi musiikkia koulujen käyttöön eri puolille Namibiaa ja tehnyt myös liturgista musiikkia Namibian evankelisluterilaisen kirkon käyttöön. Doëseb työskenteli Namibian Broadcasting Corporationin alaisten radioasemien musiikkipäällikkönä.

Vuonna 2014 Doësebille myönnettiin Namibian Annual Music Awards -tilaisuudessa palkinto elinikäisistä saavutuksista. Doëseb oli itse aiemmin ollut musiikkituottajana Namibian Annual Music Awards -tapahtumaa edeltäneessä NBC Music Makers Competitionissa. Hän tuotti kappaleita muiden muassa Ras Sheehamalle ja Jackson Kaujeualle.

Yksityiselämä
-------------

Doëseb meni naimisiin Amelia-nimisen naisen kanssa ja sai kaksi poikaa sekä kolme tytärtä. Kesäkuussa 2023 häneltä amputoitiin oikea jalka diabeteksen komplikaatioiden johdosta. Hän jatkoi yhä uuden musiikin tekemistä terveysongelmistaan huolimatta. Doëseb kuoli lokakuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2  Musician celebrates a 60 years’ life cycle New Era Live 12.12.2014, viitattu 17.10.2023
2. 1 2  Andreas Thomas, Geingob pays tribute to Axali Doëseb, composer of Namibia’s anthem Namibia Press Agency 28.10.2023, viitattu 28.10.2023
3. 1 2 3 4 5 6  Axali Doëseb to be honoured as a lifetime achiever at the NAMAs The Namibian 24.4.2014, viitattu 17.10.2023
4. 1 2 3 4  Conrad Angula, The man behind the nation’s anthem: Axali’s living legacy The Namibian 22.9.2023, viitattu 17.10.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Agathe Backer Grøndahl, n. 1870
**Agathe Ursula Backer Grøndahl** (1. joulukuuta 1847 Holmestrand – 4. kesäkuuta 1907 Kristiania) oli norjalainen säveltäjä ja pianisti.

Backer Grøndahl aloitti pianonsoiton opiskelun Kristianiassa Otto Winter-Hjelmin ja Halfdan Kjerulfin johdolla. Hän jatkoi opiskelua Berliinissä Theodor Kullakin perustamassa Neue Akademie der Tonkunstissa (1865–1867), Firenzessä Hans von Bülowin ja Weimarissa Franz Lisztin johdolla. Musiikin teoriassa ja sävellyksessä Backer Grøndahl sai opetusta Ludvig Mathias Lindemanilta Kristianiassa ja Richard Wüerstiltä Berliinissä.

Backer Grøndahl piti konserttikiertueita Skandinavian maissa, Saksassa ja Englannissa. Hän oli myös vaikutusvaltainen pedagogi. Hänen keskeisimpään sävellystuotantoonsa kuuluvat noin 190 laulua ja noin 120 pianokappaletta. Vuodesta 1875 Backer Grøndahl oli naimisissa kapellimestari Olaus Andreas Grøndahlin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Backer Grøndahl, Agathe (Ursula) Grove Music Online

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**PEVISA** (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma) on Suomen Kennelliiton hyväksymä ohjelma, jolla pyritään ehkäisemään koirilla esiintyviä erityisen  perinnöllisiä vikoja ja sairauksia. Ohjelman tavoitteena on vähentää pääasiassa sellaisten periytyvien vikojen tai sairauksien leviämistä rodun kantaan, jotka alentavat koiran elinkykyä tai -toimintoja tai aiheuttavat koiran elämän laadun alenemisen.

Ehtona rotuyhdistyksen liittymiselle PEVISAan on, että sillä on Kennelliiton jalostustieteellisen toimikunnan hyväksymä jalostuksen tavoiteohjelma, josta selviää rodun jalostukselle asetetut suuntaviivat ja painopisteet. Voidakseen ilmoittaa ohjelmaan kuuluvan rodun pentueen Kennelliiton rekisteriin, pentueen vanhempien on täytettävä rotukohtaiset ehdot. Nämä ehdot määritellään kullakin rodulla tyypillisesti tavattavien vikojen ja sairauksien mukaan. Ehtona voi olla esimerkiksi rekisteröintiä edeltävä pakollinen tutkimus näiden nimenomaisten ongelmien toteamiseksi. Esimerkiksi suomenlapinkoirapentueen vanhempien silmät ja lonkat on tutkittava ennen pentueen rekisteröintiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  PEVISA-sääntö (pdf)  28.2.2008. Suomen Kennelliitto – Finska Kennelklubben ry. Viitattu 21.9.2016.
2. ↑  Jalostuksen tavoiteohjelma on tietopaketti Suomen Kennelliitto – Finska Kennelklubben ry.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 21.9.2016.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kennelliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Setämies Waltzer.
**Setämies** on tarkoittanut vanhastaan isännän luona asuvaa veljeä, nykyään sillä saatetaan tarkoittaa setämäistä, keski-ikäistä, asenteiltaan vanhoillista miestä. Sana lisättiin *Kielitoimiston sanakirjaan* vuonna 2018.

Sanaan voidaan liittää ikään, ulkonäköön ja seksuaalisuuteen liittyviä kielteisiä adjektiiveja, kuten ahdisteleva, ällöttävä, säälittävä ja lihava. Sanaa onkin käytetty yhtäältä loukkaavissa ja toisaalta itseironisissa yhteyksissä.

Dosentti Vesa Heikkisen tutkimuksen perusteella sanaa setämies käytetään leimallisesti kielteisessä merkityksessä ja se ei kuulu yleiskieleen, sitä ei ollut juurikaan uutisaineistossa, edes mielipidekirjoituksissa. Sen kanssa yhdessä esiintyivät yleisimmin kielteiset sanat, kuten yllä mainitut ja pervo, irstas, vihainen, ruma, haiseva, sekä muun muassa seksi, naida, vittu ja pano sekä harvoin jokin myönteinen sana, kuten norja.

Heikkinen havaitsi, että jotkut miehet ovat yrittäneet riisua setämies-sanaa solvaamiseen käyttäjiä aseista kutsumalla itseään setämiehiksi samaan tapaan kuin osa maahanmuuttajista käyttää mamu-sanaa myönteisesti itsestään. Hänen mukaansa silti kaikki sanan käytöt vahvistavat kielen sukupuolittamista ja sukupuolten vastakkainasettelua.

Yleisyys
--------

Vuonna 2015 setämiestä käytettiin keskustelupalstoilla 3 331 tekstissä, vuonna 2017 jo 10 051 tekstissä. Myös Twitterissä käyttö on lisääntynyt, mutta muissa yhteyksissä se ollut vakaampaa.

Katso myös
----------

* Tytöttely
* Vihainen valkoinen mies

Lähteet
-------

1. ↑  Esko Aaltonen (toim.) Someron historia 2, s. 583. Forssa: Someron seurakunta, 1958.
2. ↑  Setämies *Kielitoimiston sanakirja*.  2018.
3. ↑  vastaava päätoimittaja Jussi Tuulensuu: Limainen setämies kasvattaa suosiotaan – en toivo sille lisää käyttöä, kuten en kukkahattutädille (pääkirjoitukset) *Aamulehti*.  5.5.2019.  Arkistoitu 9.7.2019. Viitattu 9.7.2019.
4. 1 2 3  Vesa Heikkinen: Somen setämies: määrästä ja merkityksistä (Studia humaniora ouluensia, sivut 419-441)  2018. Oulun yliopisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Limainen setämies kasvattaa suosiotaan – en toivo sille lisää käyttöä, kuten en kukkahattutädille *www.aamulehti.fi*.  Arkistoitu 9.7.2019. Viitattu 26.7.2019.
**Seututie 486** on seututie, joka johtaa Kiteen Puhoksesta Kiteen ja Tohmajärven keskustojen kautta Tohmajärven Tenkaan. Tien pituus on noin 32 kilometriä ja se on kestopäällystetty. Nopeusrajoitus on enimmäkseen 80 km/h.

Seututie 486 alkaa Puhoksesta valtatien 6 liittymästä. Tie kulkee itään ja ylittää Karjalan radan sillalla. Kiteen keskustassa tiehen liittyy seututie 487. Kiteen jälkeen tie ylittää Kiteenjärven Päätyeenlahden pengertiellä. Tohmajärven keskustassa Kemiessä tie risteää valtatien 9 kanssa. Tie jatkuu koilliseen ja ylittää Niiralan radan tasoristeyksessä. Seututie 486 päättyy Tenkassa liikenneympyrään, josta lähtevät seututie 494, yhdystie 4941 ja yhdystie 4940.

Vuonna 2020 tien vilkkain osuus oli Kiteen keskustassa. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 4 300 ajoneuvoa vuorokaudessa. Valtatien 6 ja Kiteen välinen liikenne oli 2 400–3 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, Kiteen ja Kemien välinen liikenne 2 000–2 300 ajoneuvoa vuorokaudessa sekä Kemien ja Tenkan välinen liikenne 1 200 ajoneuvoa vuorokaudessa.

Lähteet
-------

* Puhos (tien alkupiste) (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.9.2021.

### Viitteet

1. 1 2  Tienumerointi ja tienumerokartat Väylävirasto. Viitattu 18.9.2021.
2. ↑  Liikennemääräkartat Väylävirasto. Viitattu 18.9.2021.
**Seututie 487** on Kiteellä Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Kiteen Tolosenmäeltä Kiteen keskustaajamaan. Tien pituus on kuusi kilometriä ja sen nopeusrajoitus vaihtelee viidestäkymmenestä kahdeksaankymmeneen kilometriin tunnissa.

Reitti ja tieyhteydet
---------------------

Seututie 487 alkaa Tolosenmäestä valtatien 6 ja seututien 482 risteyksestä. Tie kukee itään ja ylittää Karjalan radan sillalla. Päätyessä tiehen liittyy yhdystie 15553. Seututie 487 päättyy Kiteen keskustaajamassa liikenneympyrään, jossa se risteää seututien 486 ja yhdystien 4870 kanssa.

Liikennemäärät
--------------

Vuonna 2020 vilkkain osuus oli tien loppupää Kiteen keskustaajamassa. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 4 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Muualla tien liikennemäärä oli 2 400–2 700 ajoneuvoa vuorokaudessa.

Lähteet
-------

* Tolosenmäki (tien alkupiste) (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 19.9.2021.

### Viitteet

1. ↑  Seututeiden numerointimuutokset – Tiet *www.mattigronroos.fi*. Viitattu 19.9.2021.
2. 1 2  Tienumerointi ja tienumerokartat Väylävirasto. Viitattu 19.9.2021.
3. ↑  Kiteen keskustaajaman liikenneselvitys (PDF) (s. 14)  3.1.2017. Kiteen kaupunki.  Arkistoitu 11.7.2020. Viitattu 9.7.2020.
4. ↑  Liikennemääräkartat Väylävirasto. Viitattu 19.9.2021.
**Sadıyq Fäxretdin ulı Äbelxanov** (tat. Садыйк Фәхретдин улы Әбелханов, ven. Садык Фахретдинович Абельханов, *Sadyk Fahretdinovitš Abelhanov*; 1915–1943) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen tykkimies ja kersantti, joka otti osaa talvisotaan ja suureen isänmaalliseen sotaan. 28-vuotiaana menehtyneelle Abelhanoville myönnettiin Leninin kunniamerkki sekä Neuvostoliiton sankari -nimike.

Abelhanov syntyi tataariperheeseen Nižni Novgorodin kuvernementin Sergatšin kihlakunnan kylässä Semoçki (ven. *Semjonovka*). Vuosina 1938–1940 Abelhanov palveli puna-armeijassa ja oli osallisena Mannerheim-linjan hyökkäyksissä. Demobilisoinnin jälkeen hän asusti ja työskenteli tehtaassa Leningradin kaupungissa.

Suuren isänmaallisen sodan aikana Abelhanov astui palvelukseen taas vuonna 1942. Tykkimies-kersantti Abelhanov taisteli eturintamalla lokakuusta eteenpäin, edeten Dneprjokea. Abelhanov oli ensimmäinen, joka avasi tulen saksalaista pommikonetta vastaan ja hänet nimettiin rykmentin komentajaksi. Abelhanov oli merkittävässä roolissa pommituksista henkiin jääneiden pelastamisessa. Hän menehtyi lopulta itse taistelujen aikana.

Abelhanov haudattiin Ukrainan Dnipropetrovskin alueen Voiskovoien kylän joukkohautaan. Abelhanovin mukaan on nimetty katu ja koulu hänen kotikylässään nykyisellä Nižni Novgorodin alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Ракипов Ш. З.* В боях за Днепр / Пер. с татарского С. Гильмутдиновой // Хранить вечно. — Каз.: Татарское кни. изд-во, 1980. — С. 32—42.

Aiheesta muualla
----------------

* Газета «Медина аль-Ислам», №18, страница 12
Joutsenon vastaanottokeskus toimii entisen Konnunsuon vankilan tiloissa.
**Joutsenon vastaanottokeskus** on Maahanmuuttoviraston alainen vastaanottokeskus Lappeenrannassa. Se toimii Konnunsuolla entisen Konnunsuon vankilan tiloissa runsaan 10 kilometrin päässä Joutsenon kirkonkylästä ja runsaan 20 kilometrin päässä Lappeenrannan keskustasta.

Keskuksen normaalikapasiteetti on 300 henkilöä, ja se oli vuonna 2014 Suomen suurin. Euroopan pakolaiskriisin myötä Konnunsuolla majoitettavien turvapaikanhakijoiden määrä kasvoi vuonna 2015 tilapäisesti yli 500:aan. Keskukseen kuuluu myös 69-paikkainen säilöönottoyksikkö, ja keskus vastaa lisäksi ihmiskaupan uhrien auttamisesta valtakunnallisesti. Keskus työllistää noin 65 henkilöä.

Joutsenon vastaanottokeskus aloitti toimintansa vuonna 1990 Rauhan sairaalan tiloissa. Vuonna 1993 keskus muutti läheiseen Tiurun sairaalaan ja vuonna 2012 Konnunsuolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Vastaanottokeskusten yhteystiedot Maahanmuuttovirasto.  Arkistoitu 8.9.2015. Viitattu 25.9.2015.
2. 1 2  Paakkinen, Markku: Konnunsuolle syntyy 24 uutta työpaikkaa *Paikallislehti Joutseno*.  8.1.2014. ESV-Paikallismediat.  Arkistoitu 25.9.2015. Viitattu 25.9.2015.
3. ↑  Härmä, Olli-Pekka: Joutsenon vastaanottokeskuksen johtaja: olemme tukossa *Etelä-Saimaa*.  25.9.2015. Kaakon Viestintä.  Arkistoitu 25.9.2015. Viitattu 25.9.2015.
4. 1 2  Joutsenon vastaanottokeskus *Valtiolle.fi*. Valtiokonttori.  Arkistoitu 26.9.2015. Viitattu 25.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Joutsenon vastaanottokeskus Valtiolle.fi-palvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kouvolan taitoluistelu** on kouvolalainen taitoluisteluseura, johon kuuluu noin 150 luistelijaa. Se perustettiin vuonna 1995. Seuran kotihalli on Lumon Areena, ja harjoituksia pidetään sen lisäksi myös Kouvolan kolmessa muussa jäähallissa Inkeroisissa, Kuusankoskella ja Valkealassa. 

Seura järjestää taitoluisteluvalmennusta kaikille, lapsesta aikuiseen, luistelukoulujen, harraste-, kehitys- sekä kilparyhmien muodossa.

Seurassa luistelijoiden valmennuksesta vastaa valmentajatiimi yhdessä koulutettujen apuvalmentajien ja ohjaajien kanssa. Valmentajat jakavat luistelijat tasoryhmiin iän ja taitojen perusteella.

Kouvolan taitoluistelu ry:n lisäksi Kouvolassa toimii myös toinen taitoluisteluseura, KooKoo Jäätaiturit (KKJT).

Historia
--------

Kouvolan jäähalli valmistui vuonna 1982. Ennen hallin valmistumista ensimmäiset taitoluistelijat harjoittelivat ulkokentillä paikallisen jääkiekkoseuran alaisessa taitoluistelujaostossa.

1995 perustettiin Kouvolaan itsenäinen taitoluisteluseura Kouvolan Taitoluistelu.

1998 toiminta laajeni Kuusankoskelle luistelukoulun käynnistymisen myötä. 

Päävalmentajina seurassa ovat olleet Maaret Lehto, Marina Shirshova ja Irina Nikolaeva (o.s. Bolchakova). Valmennuspäällikköinä seurassa ovat toimineet Aleksei Kozlov 2013-2015 ja Hennette Toivanen 2015-2017.

Lähteet
-------

* Kouvolan taitoluistelun nettisivut
**Disney Tsum Tsum** on joukko japanilaisia keräiltäviä pehmoleluja, jotka perustuvat Disneyn ja Pixarin elokuvahahmoihin. Pitkulaiset lelut ovat suunniteltu pinottavaksi päällekkäin pyramidin muotoon.

Historia
--------

Nimi "Tsum Tsum" on peräisin japanilaisesta sanasta *tsumu (積む),* joka tarkoittaa "pinoamista". Lelut tuotiin markkinoille Japanissa vuonna 2013 Konamin ja Line Corporationin kehittämien arcade- ja mobiilipelien oheistuotteena. Disney alkoi myydä leluja Yhdysvalloissa heinäkuussa 2014 ja Disneyland Pariisi noin kuukausi myöhemmin. Line Corporationin mobiilipelistä tuli yksi vuoden 2015 parhaiten tuottaneista mobiilipeleistä.Samaan aikaan Disney julkaisi Tsum Tsumin Etelä-Korean markkinoille ja luovutti kuvakkeet käytettäväksi verkkokeskustelujärjestelmissä. Leluja on tehty Disneyn ja Pixarin elokuvahahmoista, mukaan lukien Disneyn omistamien Star Wars- ja Marvel-tuotemerkkien hahmoista.

Materiaalit ja koot
-------------------

Tsum Tsumit ovat tyypillisesti tehty huovasta, mikrohelmistä (silmät; joillakin nenä) ja täytteistä, mutta niitä löytyy myös muovista tehtyinä. Tsum Tsumit ovat muodoltaan pitkulaisia, ja ne vaihtelevat kooltaan. Aluksi leluja julkaistiin kolmessa eri pituudessa: "mini" (8,9 cm), "medium" (28 cm) ja "suuri" (43 cm). Kesäkuussa 2014 Japanin markkinoille tuli "megakoko" (55 cm). Lokakuussa 2015 Disney julkaisi tilattavaksi pienen koon (19 cm). Myös pieniä venytettäviä tai puristeltavia muovisia tsumeja on valmistettu taloineen ja keräilykoteloineen.*lähde?*

Tsumit Suomessa
---------------

Tsumit saapuivat Suomeen 2015  Frozen-elokuvaan perustuneen erikoissarjan myötä. *lähde?* Hahmot olivat Disneyn erikoissarjaa valoilla ja äänellä. Tsumeja myydään muun muassa Disney Storessa internetissä. Suomessa on myyty myös erikoistsumeja eli ns. tyynykokoisia tsumeja, jotka ovat isompia kuin perustsumit, kuitenkin muodostaen myös pyramidin. Suomessa on myyty Frozenin lisäksi Bambia ystävineen, Aku Ankkaa ystävineen, Mikki, Minni ja Star Wars -hahmoja ja alkuaikojen Disney-elokuvien hahmoja. Tsumeilla on pieni fanikuntansa Suomessakin.

Lähteet
-------

1. ↑  Disney Tsum Tsum x EZ-Link Collectible Cards have arrived | Great Deals Singapore *greatdeals.com.sg*.  9.9.2016. Viitattu 2.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Sensing a Tsum Tsum Craze Afoot, Disney Rushes to Supply Fans *nytimes.com*. Viitattu 2.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Guinness World Records: *Guinness World Records Gamer's Edition 2016*, s. 57. Bantam Books. 2015-09-10. ISBN 9781910561102. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.12.2018). en
4. ↑  Superheroes Get Cute and Stackable in "Marvel Tsum Tsum" Comic and Variants *CBR*.  12.5.2016. Viitattu 16.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Paula O: Tsum Tsum -pehmot nyt Suomessa! *Disnerd dreams*.  7.11.2015. Viitattu 2.11.2021.
**Phil Parkinson** (s. 1. joulukuuta 1967) on englantiilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Lokakuusta 2019 lähtien hän on toiminut Sunderlandin päävalmentajana. 

Parkinson pelasi valtaosan pelaajaurastaan Readingissä, jota hän edusti yli 10 vuotta. Hän voitti seurassa 2. divisioonan mestaruuden 1994. Parkinson toimi seuran kapteenina ja hänet valittiin kahdesti kauden parhaaksi pelaajaksi. Hänet on valittu myös seuran kaikkien aikojen parhaaksi keskikenttäpelaajaksi.

Parkinsonin valmennusura alkoi Readingissä, jossa hän toimi Alan Pardew'n apuvalmentajana. Vuonna 2003 hänet palkattiin 3. divisioonan Colchester Unitedin päävalmentajaksi. Parkinsonin johdolla Colchester nousi mestaruussarjaan 2006. Nousun jälkeen hän siirtyi Hull Cityyn ja joulukuussa 2006 Pardew'n kakkosvalmentajaksi Charltoniin. Pardew'n lähdettyä Parkinsonista tuli seuran päävalmentaja. Vuonna 2011 Parkinsonista tuli Bradford Cityn päävalmentaja. Kaudella 2012–2013 Bradford ylsi Parkinsonin johdolla ensimmäisenä neljännen sarjatason seurana yli 50 vuoteen liigacupin loppuotteluun. Kausi päättyi myös ykkösliigaan nousuun. Kesällä 2016 Parkinson palkattiin Boltonin päävalmentajaksi ja hän onnistui nostamaan seuran heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruussarjaan. Lokakuussa 2019 Parkinson siirtyi Sunderlandiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Phil Parkinson League Managers Association.  Arkistoitu 23.12.2019. Viitattu 11.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  Phil Parkinson Soccerbase. Viitattu 11.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Taylor, Louise: Sunderland appoint Phil Parkinson as new manager to replace Jack Ross  17.10.2019. The Guardian. Viitattu 11.12.2019. (englanniksi)
**Pikku Kukka** on Lotta Savolaisen ja Emilia Norpan perustama helsinkiläinen popyhtye.

Aiemmin Pikku Kukka-yhtyeessä vaikutti Lotan ja Emilian lisäksi myös muusikot Erkka Koskinen ja Ari Taiminen sekä joitakin sessiomuusikoita kuten yhtyeen alkuaikoina rummuissa Tomi Vuovirta mutta nykyään yhtye vaikuttaa duona, tosin tulevilla keikoilla vaikuttaa Tomin lisäksi myös kontrabassossa Erik Michelsen.

Yhtye julkaisi alkuaikoina sekä pari omakustanne-EP:tä että kolme pitkäsoittolevyä joista kolme Johanna Kustannuksen kautta ja vuonna 2014 vetäytyi tauolle. Viimeisimmän pitkäsoiton tekemisen aikana Lotta joutui liikenneonnettomuuteen mutta selvisi siitä kuntoutuksen aikana ja Emilialle syntyi lapsi ja perheenäitinä oleminen oli yksi syy siihen miksi luova tauko kesti pidempään. Lisäksi Lotta työskentelee laulajauran ohella keikkamyyjänä ja viestintäyrittäjänä, jossain välissä hän työskenteli keikkamyyjänä levy-yhtiöissä kuten Warner Music Finland ja Kaiho Republic.

Tauko loppui vuonna 2019 kun uuden musiikin tekeminen alkoi Texicalli Recordsin nimissä Tulevalta EP:ltä on julkaistu singlet Hengityksesi rytmi ja Missä sinä oot. Mukana on ollut tuottamassa Antti Lehtinen joka oli tuottajana myös Merelle-pitkäsoittoalbumille.

Pikku Kukka vierailee myös Heikki Kuulan MUSTA8-albumin kappaleella Olen joutunut sinusta kauas.

Diskografia
-----------

### EP:t

* *Pikku Kukka* (2005)
* *Toinen* (2006)

### Albumit

* *Palma* (Longplay Music, 2007)
* *Pois ympäröivä maa* (Pyramid, Johanna Kustannus, 2009)
* *Merelle* (Johanna, 2013)

### Singlet

* *Päivät jotka vietän kanssasi* (promosingle, Johanna Kustannus, 2013)
* *Jos ei sua täällä olisi* (promosingle, Johanna Kustannus, 2013)
* *Hengityksen rytmi* (Texicalli Records, 2019)
* *Missä sinä oot* (Texicalli Records, 2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Talvio, Otto: Pikku Kukan uusin levy on tyylikäs kokonaisuus syysiltoihin *Helsingin Sanomat*.  5.9.2013. Viitattu 11.4.2014.
2. ↑  Pikku Kukka (vanhentunut linkki) johannakustannus.fi.  Arkistoitu 13.4.2014. Viitattu 11.4.2014.
3. 1 2  Pikku Kukka *skenet.fi*.  07.10.2019. Viitattu 3.1.2021.
4. 1 2 3  Kouvolalaisjuurinen Pikku kukka sai tuottajaksi Ultra Brastakin tutun Antti Lehtisen — Uudessa Hengityksesi rytmi -kappaleessa kynä rahisee paperia vasten *Kouvolan sanomat*.  Arkistoitu 13.4.2014. Viitattu 3.1.2021.
5. ↑  Levyarvostelu: Pikku kukka - Toinen (EP) *desibeli.net*.  09.05.2006. Viitattu 3.1.2021.
6. ↑  Pikku Kukan albumit Discogsissa *discogs.com*. Viitattu 3.1.2021.
7. ↑  Suomalaislaulaja vakavan onnettomuuden jälkeen: Pelkäsin, etten voisi tehdä enää musiikkia *yle.fi*.  22.01.2013. Viitattu 3.1.2021.
8. ↑  Korona synnytti rap-albumin - Heikki Kuulan piti lähteä kiertueelle mutta tekikin uuden levyn *rumba.fi*. Viitattu 3.1.2021.
9. ↑  Heikki Kuula - Musta8 *open.spotify.com*. Viitattu 3.1.2021.