recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Taistelunjohtaja** (engl. *Fighter Controller*, FC) koordinoi lentotehtävän suoritusta pääjohtokeskuksista käsin. Tehtävien intensiivisyys vaihtelee yksittäisen koneen valvonnasta usean parven taktiseen johtamiseen. Ilmasodankäynnissä yleinen trendi on viimevuosina ollut kiinteistä johtopaikoista luopuminen ja siirtyminen ilmasta käsin tapahtuvaan johtamiseen ja valvontaan (AWACS). Maasijoitteisilla järjestelmillä saavutetaan kuitenkin edelleen merkittävä etu puolustussodankäynnissä.

Koulutus Suomessa
-----------------

Taistelunjohtokoulutusta varusmiehille antaa Ilmasotakoulu. Koulutusta kehitetään jatkuvasti yhteistyössä muiden pohjoismaiden ilmavoimien kanssa erinäisten harjoitusten ja koulutustapahtumien kautta. Taistelunjohtokielenä on englanti kansainvälisen yhteensopivuuden takaamiseksi.

Katso myös
----------

* Tilannevalvoja

Lähteet
-------

* Hävittäjäosaston silmät maassa.  *Siivet*, 2010, nro 1, s. 42-43.  Apali-kustantamo.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmavoimien taistelunjohtajan tehtäväanalyysi : tilannetietoisen päätöksenteon tarkastelu critical decision methodin avulla, Himanen, Petri (2013-04)
* Ilmavoimien taistelunjohto-opettajien käsityksiä ammatillisen opettajuutensa asiantuntijuudesta, Himanen, Petri (2013)
**Taisteluosasto** on sotilastermi, jota käytetään pienimmästä itsenäiseen taistelutoimintaan kykenevästä joukosta, joka on vähintään vahvennettu pataljoona. Sitä suuremmista itsenäiseen taistelutoimintaan kykenevistä joukoista käytetään nimiä prikaati, divisioona, armeijakunta, armeija ja armeijaryhmä. Jokainen näistä on myös yhtymä. Edellytykset joukon itsenäiseen taistelutoimintaan ovat joukon omat tulituki- ja huoltoyksiköt.

Suomen puolustusvoimissa alimman tasoinen yhtymä on prikaati, mutta Yhdysvaltain armeijan perusyhtymä on **taisteluosasto**, johon kuuluu panssarijalkaväkipataljoona, telatykistöpatteristo, esikunta- ja huoltokomppania sekä satelliitti- ja internet-yhteyksiin kykenevä viestikomppania. Suomen puolustusvoimien doktriiniin kuuluvat kuitenkin väliaikaisesti muodostetut tiettyä tehtävää toteuttavat taisteluosastot. Tyypillisesti taisteluosaston tehtävänä olisi toimia prikaatin tai armeijakunnan sivusuunnalla, mahdollisesti prikaatin oman viestijärjestelmän ulottumattomissa. Osaston kokoonpano olisi tehtävän mukainen, mutta tyypillisesti se käsittäisi jalkaväki- tai jääkäripataljoonan sekä kenttätykistöpatteriston. Näiden yksiköiden normaalit huolto- ja viestielimet kykenisivät toteuttamaan tällaisen osaston johtamisjärjestelmät ja huollon.

Katso myös
----------

* Mekanisoitu taisteluosasto
Kuvassa Tyyppi 81 Tan-SAM aselavettinaan kuorma-auto.
**Tyyppi 81 Tan-SAM** on lyhyen kantaman japanilaisvalmisteinen ilmatorjuntaohjus. Ohjusasejärjestelmän kehitti Toshiba Electrics. Käyttöönotto tapahtui 1981.

Asejärjestelmän ohjautuminen perustui infrapunahakuun (IR). Siihen tehtiin jo 1980-luvulla päivityksiä, joilla pyrittiin parantamaan häirinnänsietoa sekä lisäämään osumistarkkuutta. Tyyppi 81 Tan-SAM oli jokseenkin tunnoton elektroniselle häirinnälle, mutta ajautui alttiisti muihin harhautusvälineisiin, kuten häirintäsoihtuihin. Uuden ohjusversion nimenä oli Tyyppi 81 Tan-SAM Kai.

Ohjusaseen laukaisupaino on 100 kg. Sen ulottuvuus on 7 km. Ohjus on pituudeltaan 2,70 m. Moottori on yksivaiheinen ja kiinteätä ajoainetta käyttävä.

Lähteet
-------

* Hogg, Ian: *Tykistö- ja ohjusaseet*. Suomentanut Kortesuo, Petri. Hämeenlinna: Karisto, 2011. ISBN 978-951-23-5456-6.

### Viitteet

1. ↑  Hogg: s. 232

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tyyppi 81 Tan-SAM**.
* Type-81 Tan-SAM SAM-1J. *FAS – Military Analysis Network*.  Arkistoitu 4.11.2012. Viitattu 4.6.2012. (englanniksi)
**Øvre Richter Frich** (24. maaliskuuta 1872 Byneset – 13. toukokuuta 1945 Östertälje) oli norjalainen kirjailija ja lehtimies. Hän oli maailmansotien välisen ajan tunnetuimpia norjalaisia rikoskirjailijoita. Hänen merkittävä esikuvansa oli Friedrich Nietzsche. Kirjoissaan Frich ihannoi maskuliinisuutta ja fyysistä voimaa – ominaisuuksia, jotka korostuvat hänen luomassaan Jonas Fjeld -sankarihahmossa.

Ura
---

Frich varttui pappisperheessä ja oli nuorukaisena urheilullisesti suuntautunut. Hän harrasti muun muassa painia ja nyrkkeilyä. Frich opiskeli lakia ja lääketiedettä lyhyen aikaa. Vuonna 1895 hän matkasi Kristianiaan ja aloitti toimittajana sikäläisessä *Ørebladet*-lehdessä. Toimittajan ura jatkui *Aftenpostenissa* vuosina 1900–1910 ja sen jälkeen päätoimittajana sanomalehdissä *Verdens Gang* 1910–1911 ja *Bergens Aftenblad* 1913–1914.

Frichin esikoisteos on 1911 ilmestynyt jännitysromaani *De knyttede næver*, joka aloitti Jonas Fjeld -kirjasarjan. Kaikkiaan Frichin tuotanto käsittää noin 70 romaania. Hänen kirjojaan on myyty parisen miljoonaa kappaletta ja niitä on käännetty yhdeksälle kielelle.

Jonas Fjeld -kirjoja Frich kirjoitti kaikkiaan 21. Jonas Fjeld on klassinen sankarihahmo, joka matkaa ympäri maailmaa taistelussaan konnia vastaan. Menestyksensä ansiosta Frich saattoi matkustaa paljon ja hän ammensi matkakokemuksistaan kirjoitustyössään. Hän myös asui pitkiä aikoja ulkomailla, muun muassa Pariisissa. Tuottelias Frich poltti kynttilänsä molemmista päistä, ja vietti elämänsä viimeiset viisitoista vuotta Ruotsissa terveydellisten ongelmien ja hiipuvan luomisvoiman piinaamana.

Toisen maailmansodan jälkeen Frichia syytettiin juutalaisten kategorisoinnista kommunistivakoilijoiksi, mutta hänen teoksissaan on myös mukavia juutalaisia. Mustaihoisia Frich kuvasi villeiksi, mikä tosin oli lähinnä aikakauteen liittyvä stereotypia.

Valikoitu bibliografia
----------------------

* *De knyttede næver* (1911)
* *De sorte gribbe* (1913)
* *Flyvefisken* (1914)
* *Kanonernes sjel* (1915)
* *Det ytterste hav* (1921)
* *Den evige vandrer* (1923)
* *Halvkunstnerne* (1925)
* *Men Rocambole var ikke død ...!* (1929)
* *Boken om tobakk* (1934)

Kirjallisuutta
--------------

* W. Dahl: Dødens fortellere (1993)
* C. H. Gylseth: ... seg selv til det ytterste. Øvre Richter Frich og hans forfatterskap (1997)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Øvre Richter Frich *Norsk biografiks leksikon*. Viitattu 30.4.2019.
2. 1 2 3 4  Tietoa kirjailijasta :: Øvre Richter Frich *Risingshadow.fi*. Risingshadow. Viitattu 30.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasampo: Frich, Øvre Richter

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Jeffrey "Jeff" Schlupp** (s. 23. joulukuuta 1992 Hampuri, Saksa) on saksalaissyntyinen ghanalainen jalkapalloilija, jonka seura on Englannin valioliigassa pelaava Crystal Palace FC. Vasenjalkainen Schlupp on pelipaikaltaan vasen laitalinkki, mutta uransa hän aloitti hyökkääjänä. Schlupp kuuluu myös Ghanan jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Schlupp debytoi Leicester Cityn edustusjoukkueessa kaudella 2010–2011, kun seura pelasi Englannin mestaruussarjassa. Keväällä 2011 hän oli lainalla Englannin ykkösliigan Brentford FC:ssä, jossa hän teki yhdeksässä pelissä kuusi maalia. Kaudella 2013–2014 Leicester voitti Mestaruussarjan mestaruuden ja nousi Valioliigaan kaudeksi 2014–2015. Schlupp teki valioliigadebyyttinsä elokuussa 2014 Evertonia vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden lokakuussa Burnley FC:n verkkoon. Kaudella 2014–2015 Schlupp teki 32 ottelussa kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 valioliigaottelua, joista 14 avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin Leicesterin voittaessa valioliigan mestaruuden.

Schlupp pelasi syyskaudella 2016 kolmessa Mestarien liigan ja neljässä Valioliigan ottelussa. Hän siirtyi Valioliigan Crystal Palaceen 13,8 miljoonalla eurolla tammikuussa 2017. Hän on pelannut Palacessa kesäkuun 2023 loppuun mennessä 179 liigaottelua ja tehnyt 16 maalia.

### Maajoukkueura

Saksassa ghanalaisille vanhemmille syntynyt Schlupp sai valita maajoukkueensa synnyinmaansa, vanhempiensa kotimaan ja Englannin, jossa hän oli pitkään pelannut, väliltä. Hän debytoi Ghanan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2011 ystävyysottelussa Gabonia vastaan. Avausmaali syntyi kesäkuussa 2014 Afrikan-mestaruuskarsintaottelussa Mauritiusta vastaan.

Saavutukset
-----------

**Leicester City**

* Englannin Valioliiga: mestaruus 2015-2016
* Englannin mestaruussarja: voitto 2013-2014

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3
3. 1 2
4. 1 2  Jeffrey Schlupp National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jeffrey Schlupp** Wikimedia Commonsissa

Crystal Palace – Englannin Valioliiga
2 Ward |
3 Mitchell |
4 Milivojević |
5 Tomkins |
6 Guéhi |
7 Olise |
8 Lokonga |
9 Ayew |
10 Eze |
11 Zaha |
13 Guaita |
14 Mateta |
15 Schlupp |
16 Andersen |
17 Clyne |
18 McArthur |
19 Hughes |
21 Johnstone |
22 Édouard |
26 Richards |
28 Doucouré |
29 Ahamada |
36 Ferguson |
41 Whitworth |
43 Balmer |
44 Riedewald |
47 Wells-Morrison |
63 Goodman |
77 Ozoh |
78 Rodney |
Manageri Vieira
**Ian Arkley** (s. 1970) on brittiläinen metallimusiikin kitaristi-laulaja, joka tunnetaan parhaiten töistään yhtyeissä Seventh Angel, Ashen Mortality ja Paramaecium. Nykyisin*milloin?* hän soittaa yhtyeessä My Silent Wake. Ammatiltaan Arkley on veturinkuljettaja.

Historia
--------

Vuosina 1987–1992 Arkley soitti thrash metal -yhtyeessä Seventh Angel, joka julkaisi albumit *The Torment* (1990) ja *Lament for the Weary* (1992). Jälkimmäisestä albumista eräs kriitikko sanoi, että se "sisältää joitain hänen parhaita koskaan kuulemiaan kitarasooloja". *Lament for the Weary* -albumilla alkoi myös kuulua Ian Arkleyn kiinnostus doom metalia ja goottimusiikkia kohtaan. 

Seventh Angelin hajottua 1992 Arkley perusti goottilaisen death-doom metal -yhtyeen Ashen Mortalityn Melanie Boltonin kanssa vuonna 1993. Tuossa yhtyeessä Arkley alkoi harjoittaa murinalaulua ja goottirocktyylille ominaista matalaa, puhdasta baritonilaulua. Ashen Mortality julkaisi täyspitkät albumit *Sleepless Remorse* (1996) ja *Your Caress* (1998).

Vuonna 1999 Arkley soitti sessiokitaristina australialaisessa doom metal -yhtye Paramaeciumissa albumilla *A Time to Mourn*.

Vuonna 2005 Ashen Mortalityn hajottua Arkley perusti entisten jäsenten kanssa uuden goottilaisen death-doom metal -yhtyeen My Silent Waken. Yhtye julkaisi nimi-ep:n vuonna 2005 sekä täyspitkät albumit *Shadow of Sorrow* 2006 ja *The Anatomy of Melancholy* 2007.

Ian Arkley teki myös yhdysvaltalaisen Visionaire-yhtyeen James Allinin kanssa yhteishankkeen nimellä Century Sleeper, joka julkaisi albumin *Awaken* (2006).

Eräs Arkleyn nykyisistä yhtyeistä on myös hänen Alan Southornin kanssa perustamansa psykedeelinen rockyhtye The Other Window.

Lähteet
-------

1. ↑   Nick Bolton, Lament for the Weary -albumin uusintapainoksen saatekirjoitus

Aiheesta muualla
----------------

* My Silent Wake -yhtyeen kotisivut (englanniksi)
* Century Sleeper -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The Other Window -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
* Ashen Mortality -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Seventh Angel -yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* My Silent Wake Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Sköldvikin kartano** (ruots. *Sköldvik gård*) oli Porvoosta noin 11 kilometriä lounaaseen, Kilpilahden teollisuusalueen pohjoispuolella sijaitseva kartano, joka perustettiin 1700-luvulla. Asutusta paikalla on ollut ilmeisesti 1980‐luvulle saakka. Kartanon useiden omistajien joukossa ovat olleet muun muassa Wredet.  Sköldvikin kartanon viimeinen tilanhoitaja, *pehtoori*, oli Göttfrid Pelander. 

Kartanon 622 hehtaarin suuruisen alueen osti Neste vuonna 1962. Sköldvikin kartanon alueelle perustettiin Porvoon öljynjalostamo Suomen suurimmaksi öljynjalostamoksi ja Sköldvikin satama. Tätä aikaisemmin Suomeen oli perustettu Naantalin öljynjalostamo. 

Suomeksi Sköldvik on virallisesti Kilpilahti, mutta Porvoon maalaiskunnan, joka liitettiin Porvoon kaupunkiin ruotsinkielisyyden vuoksi Kilpilahdesta puhutaan myös suomenkielessä edelleen Sköldvikinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nya Sköldvik, 1000022453 *Porvoon arkeologinen inventointi, osa II*.  Arkistoitu 17.5.2019. Viitattu 17.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Katavisto, Anja: *Vanha Sköldvik*. Neste, 1990. ISBN 951-96064-9-1.
TamboraSumbawan saaren kartta, Tambora kuvassa keskellä. Kalderan korkein osa erottuu valkeana kehänä.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Pienet Sundasaaret, Indonesia |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 850 m  |
| Prominenssi | 
2 850 mView and modify data on Wikidata  |
| Purkautunut viimeksi | 
1967 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
8° 14′ 43″ E, 117° 59′ 34″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tambora** (Tomboro) on tulivuori Indonesiaan kuuluvalla Sumbawan saarella. Se muodostaa 60 kilometrin levyisen Sanggarin niemimaan. Tamboran purkausta vuonna 1815 pidetään modernin ajan rajuimpana tulivuorenpurkauksena.

Tulivuori oli neljän kilometrin korkuinen ennen kalderan muodostumista yli 43 000 vuotta sitten. Myöhäispleistoseenin aikana laavavirrat täyttivät varhaisen kalderan ja varhaisholoseenin aikana tapahtui räjähtäviä purkauksia. Vuoden 1815 purkaus sai aikaan kuusi kilometriä leveän ja 1 250 metriä syvän kalderan.

Vuoden 1815 purkaus
-------------------

Tamboran kaldera ilmakuvassa vuodelta 2011.
*Pääartikkeli: Tamboran purkaus 1815*
Tamboran purkaus alkoi huhtikuussa 1815 ja jatkui heinäkuun puoleenväliin asti. Se tuhosi viljelymaita, tappoi arviolta 60 000 ihmistä ja aiheutti maailmanlaajuisia ilmastovaikutuksia. Toisen lähteen mukaan kuolleita oli 117 000.

Purkauksen aikana 100 km³ magmaa ja murentunutta kiveä sekä 400 miljoonaa tonnia rikkipitoista kaasua nousi 44 kilometrin korkeuteen ilmakehässä. Kaasut aiheuttivat maailmanlaajuista viilenemistä eli niin sanotun kesättömän vuoden 1816. Se puolestaan aiheutti tautiepidemioita ja sadonmenetysten takia maailmanlaajuisen ruokapulan. Uudessa-Englannissa kasvukausi lyheni sadalla päivällä, jolloin paljon maanviljelijöitä muutti länteen päin.

Rhode Islandin yliopiston tutkimusryhmä on löytänyt tuhkakerroksen alta jäänteitä Tamboran kuningaskunnasta. Tutkimusryhmään kuuluva professori Harald Sigursson sanoi, että kyseessä saattaa olla vastaava tapaus kuin Pompejin tuho Vesuviuksen purkauksen 79 yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Global Volcanism Project: Tambora (englanniksi) Luettu 9.3.2012.
2. 1 2 3 4 5 6  University of Rhode Island: URI volcanologist discovers lost kingdom of Tambora (27.2.2006) (englanniksi) Luettu 9.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tambora** Wikimedia Commonsissa

* Wolcano World – Tambora (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* A big Volcano that erupted in the 19th century (englanniksi)
* National Geographic: "Lost Kingdom" Discovered on Volcanic Island in Indonesia (englanniksi)
Beorhtric kuvattuna 1200-luvun käsikirjoituksessa.
**Beorhtric** oli Wessexin kuningas 786–802. Beorhtric nousi valtaistuimelle Cynewulfin surman jälkeen. Beorhtricin tausta ja oikeutus kruunuun on tuntematon, mutta Anglosaksien kronikan mukaan hänen sukujuurensa voitiin johtaa aina Wessexin perustajaan Cerdiciin saakka. Abingdonin luostarin kronikka kertoo, että Cynewulf olisi ollut Beorhtricin veli, mutta muut lähteet eivät mainitse heitä veljeksiksi. 

Beorhtric hallitsi Wessexiä Mercian yliherruuden alla, ja Anglosaksien kronikan mukaan hän oli vuodesta 789 lähtien naimisissa Mercian kuningas Offan tyttären Eadburhin kanssa. Avioliitto lienee ollut osa Beorhtricin karkottamaa Egbertiä vastaan suunnattua salaliittoa.

Vaikutusvaltainen kuningatar Eadburh myrkytti hovissa useita vastustajiaan, ja on mahdollista, että hän on saattanut erehdyksessä myrkyttää myös aviomiehensä. William Malmesburylaisen mukaan kuningas Beorhtric joi vaimonsa tietämättä juomaa, joka oli tarkoitettu erään nuorukaisen myrkyttämiseksi. Beorhtricin kuoltua Eadburh pakeni Kaarle Suuren hoviin, josta hänet lähetettiin nunnaluostariin. Eadburh erotettiin kuitenkin luostarista ja hän kuoli myöhemmin Paviassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kings of Wessex 740-802 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 21.8.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wessexin kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Cerdic (519–534)
* Cynric (534–560)
* Ceawlin (560–591)
* Ceol (591–597)
* Ceolwulf (597–611)
* Cynegils (611–643)
* Cwichelm (~626–636)
* Cenwalh (643–645)
* Penda (~626–655)
* Cenwalh (648–672)
* Seaxburg ~(672–674)
* Cenfus (674)
* Aescwine (674–676)
* Centwine (676–685)
* Cædwalla (685–688)
* Ine (688–726)
* Aethelheard (726–740)
* Cuthred (740–756)
* Sigeberht (756–757)
* Cynewulf Wessexiläinen (757–786)
* Beorhtric (786–802)
* Egbert (802–839)
* Ethelwulf (839–856)
* Ethelbald (856–860)
* Ethelbert (860–865)
* Ethelred (866–871)
* Alfred Suuri (871–899)

 |

 |
**MC Ride**, oikealta nimeltään **Stefan Corbin Burnett**, on Yhdysvaltalainen rap-artisti ja taiteilija. Parhaiten MC Ride tunnetaan Death Gripsin keulahahmona ja laulajana.

Elämä ja ura
------------

Stefan Burnett opiskeli kuvataidetta Hamptonin yliopistossa Virginiassa. Lopetettuaan koulun kesken hän alkoi tekemään musiikkia yhdessä hip hop-artisti Young G.n sekä Burnettin veljen Swank Daddyn kanssa Fyre-nimisessä hip hop-kollektiivissa. Burnett esiintyi tuolloin taiteilijanimellä Mxlplx, kunnes Fyre lopetti toimintansa Burnettin veljen mentyä naimisiin. Tämän jälkeen Burnett työskenteli ravintolassa ja harjoitti taidetta.

### Death Grips

2010 Burnett perusti naapurinsa Zach Hillin kanssa Death Grips-nimisen kokeellisen ja aggressiivisen hip hop bändin jonka jäseneksi liittyi myöhemmin myös Andy Morin. Samana vuonna bändi julkaisi omakustantaisen debyytti -EP:nsä *Death Grips* ja heti perään *Exmilitary* -mixtapen jonka Metacritic arvosteli pistein 82/100. 2012 yhtye julkaisi esikoisalbuminsa *The Money Store.*

2014 Death Grips ilmoitti lopettavansa, mutta jatkoikin toimintaansa ja toimii vieläkin aktiivisena yhtyeenä. Yhtye on julkaissut viisi studioalbumia, kolme EP:tä sekä yhden mixtapen ja soundtrackin.

### Tyyli

MC Ride on tunnettu aggressiivisesta, synkästä ja intensiivisestä lavaesiintymisestään sekä hardcore punk spoken word-tyylistään räpätä. Lyriikoissaan hän käsittelee muun muassa seksiä, huumeita, kuolemaa, vihaa, hulluutta, okkultismia ja vainoharhaisuutta. The A.V. Club kirjoitti *The Money Storea* käsittelevässä artikkelissaan: "*MC Ride’s voice is just another instrument of abrasion as he hollers in a voice so tattered and blown-out it must physically pain him.*"

Lähteet
-------

1. ↑  MC RIDE Of DEATH GRIPS Previous Material | AMERICAN AFTERMATH *americanaftermath.net*.  24.12.2014.  Arkistoitu 24.12.2014. Viitattu 27.11.2017.
2. ↑  Artist of the Year: Death Grips *Spin*.  20.11.2012. Viitattu 27.11.2017.
3. ↑  Death Grips: Satanic Hip-Hop with No Expectations *Sabotage Times*. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Suspicious Minds - The Resolute Mission Of Death Grips *Clash Magazine*. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)
5. ↑  Metacritic: Metacritic - Exmilitary *27/04/2011*. Metacritic.
6. ↑  Death Grips Break Up | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)
7. ↑  Death Grips *Discogs*. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)
8. ↑  Band of the Year: Death Grips *Consequence of Sound*.  12.12.2012. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)
9. ↑  Death Grips Implode Punk and Rap Borders on New LP *Rolling Stone*.  Arkistoitu 10.5.2015. Viitattu 27.11.2017.
10. ↑  Evan Rytlewski: Death Grips: The Money Store *Music*. Viitattu 27.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Burnettin portfolio (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Death Gripsin kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Dare Vršič Olimpijan paidassa
**Dare Vršič** (s. 26. syyskuuta 1984 Maribor) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa PrvaLigassa pelaavaa NK Mariboria. Vasenjalkaisen Vršičïn pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut myös Slovenian jalkapallomaajoukkueessa.

Ura
---

Mariborissa syntynyt Vršič on NK Muran kasvatti. Vuodet 2003-2005 hän edusti NK Celjeä, jonka riveissä Vršič saavutti Slovenian cupin voiton. Vuonna 2005 hän siirtyi MSK Zilinaan Slovakian pääsarjaan. Zilina voitti kaudella 2006-2007 Slovakian liigan. 2007 Vršič siirtyi Romaniaan, jossa hän edusti vuodet 2007-2010 FC Timișoaraa käyden välillä lainalla kotimaansa FC Koperissa, jossa hän saavutti PrvaLigan voiton. Vuonna 2011 Vršič palasi kotimaahansa Olimpija Ljubljanan riveihin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta. Vuodet 2012-2014 Vršič vietti Itävallan Bundesliigan Austria Wienissä voittaen sarjan kaudella 2012-2013. Vuonna 2014 hän palasi jälleen takaisin Sloveniaan, nyt kotikaupunkinsa NK Mariborin paitaan. Mariborin riveissä Vršič on voittanut PrvaLigan ja Slovenian supercupin. Syksyllä 2014 Maribor selvisi myös Mestareiden liigaan. 

Slovenian jalkapallomaajoukkueessa Vršič debytoi vuonna 2007 ja ensimmäinen maaottelumaali syntyi samana vuonna EM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan. Vuonna 2011 EM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan Vršič laukoi upean osuman vapaapotkusta lähes puolesta kentästä. Viimeisimmän maaottelunsa Vršič pelasi vuonna 2012.

Lähteet
-------

* Dare Vršič Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Dare to Learn** on kansainvälinen jatkuvan oppimisen alusta, joka tunnetaan parhaiten vuosittaisesta festivaalistaan. Syyskuussa Helsingissä järjestettävä Dare to Learn kerää oppimisen edelläkävijöitä laajasti eri sektoreilta haastamaan oppimisen nykytilaa ja luomaan yhdessä käytännön ratkaisuja. Kaksipäiväisestä festivaalista on kasvanut Pohjois-Euroopan suurin oppimiseen keskittyvä tapahtuma, joka tunnetaan myös fasilitoinnin ja osallistavan tapahtumajärjestämisen uudistajana. Ympärivuotisesti Dare to Learn -alusta tavoittaa satojatuhansia oppimisesta kiinnostuneita Suomessa ja ulkomailla ollen näin myös maailmanlaajuisesti yksi merkittävimmistä jatkuvan oppimisen suunnannäyttäjistä. Vuonna 2020 Dare to Learn järjestetään Korjaamolla 16.-17.9.2020.

Alustan takaa löytyy voittoa tavoittelematon yhdistys Sivistyskiihdyttämö ry.

Historia
--------

Ensimmäinen Dare to Learn -tapahtuma järjestettiin Kaapelitehtaalla syyskuussa 2017 Suomen 100-vuotisjuhlan kunniaksi. Alusta asti kansainvälisen ja juuri oppimista korostavan tapahtuman takana oli ajatus antaa huipputason koulutuksestaan tunnetulta Suomelta lahja maailmalle. Toisaalta idean taustavaikuttaja SYL halusi antaa opiskelijoilta lahjan suomalaisille. Näin syntyi tapahtuma, joka keräsi yhteen heti yli 3000 kävijää 25 eri maasta. Suuri kiinnostus ja selkeä tarve yhdistävälle oppimisen alustalle vahvisti tarpeen jatkolle.

Vuodesta 2019 eteenpäin Dare to Learn on keskittynyt erityisesti jatkuvaan oppimiseen. Tuolloin loppuunmyyty tapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa Kulttuuritehdas Korjaamolla, jonne kerääntyi kävijöitä 50 eri maasta. Tarkemman fokuksen kautta alusta on ollut myös vahvemmin esillä mm. eri yhyeisöidensä ansiosta. Kansainvälisyys on myös kasvanut entisestään ja vuonna 2020 kävijöitä odotetaan jo lähes 100 maasta.

Sidosryhmät
-----------

Merkittävä osa sekä itse alustaa että tapahtumaa on sen sidosryhmän monimuotoisuus. Yhteistyökumppanina on alusta asti ollut toimijoita usealta eri sektorilta aina valtiollisista ja kunnallisista tahoista kouluihin, työmarkkinatoimijoihin ja yksityisen puolen organisaatioihin pitäen sisällään sekä kansainvälisiä suuryrityksiä että yksityisyrittäjiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman verkkosivut
* Kuvia Dare to Learnista

Lähteet
-------

1. ↑   Yle "Ajantasa: Oppimisen uudet tuulet", 6.9.2017, Viitattu 5.6.2018
Dubovkan vaakuna
**Dubovka** (ven. Ду́бовка) on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Volgogradin tekoaltaan rannalla 52 kilometriä Volgogradista koilliseen. Kaupunki on Dubovkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Volgogradin ja Saratovin välinen maantie. Asukkaita on 14 700 henkeä (vuonna 2008).

Vuodesta 1734 Dubovka toimi Volgan kasakoiden keskuspaikkana. Vuonna 1771 kasakat karkotettiin Pugatšovin kapinan takia ja paikalle tuotiin uudisasukkaita. Kaupunginoikeudet Dubovka sai vuonna 1803, mutta menetti ne myöhemmin kahteen otteeseen. Vuonna 1925 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyisin siellä on mm. metalli-, elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 126. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dubovka**.
* Dubovkan piiri Volgogradin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
José Manuel Estepa Llaurens.
José Manuel Estepa Llaurensin vaakuna
**José Manuel Estepa Llaurens** (1. tammikuuta 1926 Andújar – 21. heinäkuuta 2019) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Madridiin 27. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tisilin titulaaripiispaksi 5. syyskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Marcelo González Martín ja José López Ortiz.

Estepa Llaurens sai 30. heinäkuuta 1983 nimityksen Espanjan sotilasarkkipiispaksi ja Velebusduksen titulaariarkkipiispaksi. 18. marraskuuta 1989 hän sai nimityksen Italican titulaariarkkipiispaksi, mutta hän erosi 7. maaliskuuta 1998. Hän jatkoi toimintaansa sotilasarkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 30. lokakuuta 2003.

Estepa Llaurens ylennettiin kardinaaliksi 20. marraskuuta 2010, jolloin hänet nimitettiin San Gabriele Arcangelo all'Acqua Traversan kardinaalipapiksi. Hänet asetettiin virkaansa 29. huhtikuuta 2011. Hänellä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta äänestää tulevissa konklaaveissa, koska hän oli jo yli 80-vuotias kardinaaliksi päästessään.

Estepa Llaurens opiskeli filosofiaa Salamancan paavillisessa yliopistossa ja teologiaa Rooman Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa, jossa hän sai tohtorinarvon pastoraaliteologiassa. Hän sai myös lisensiaatin pastoraalisessa katekeesissa Pariisin Institut catholiquessa. Estepa Llaurens on julkaissut lukuisia kirjoja ja artikkeleita varsinkin sielunhoidosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere el arzobispo emérito castrense Card. José Manuel Estepa Llaurens (espanjaksi)
2. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: José Manuel Cardinal Estepa Llaurens
3. 1 2  The Cardinals of the Holy Roman Church: ESTEPA LLAURENS, José Manuel


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Belgia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Culloden-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Hannibal** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Culloden-luokka*
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1783. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1786 ja valmistui elokuuhun mennessä Woolwichissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 31 132 puntaa 16 shillinkiä ja 2 dimeä, minkä lisäksi varustamiskulut olivat 8 075 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1787 päällikkönään Roger Boger ja se poistettiin palveluksesta joulukuussa. Alus palautettiin palvelukseen toukokuussa 1790 päällikkönään John Colpoys ja se varustettiin toukokuusta heinäkuuhun Plymouthissa Kanaalipalvelukseen.

Ranskan laivasto Linoisin johtama osasto valtasi aluksen Algecirasin taistelussa 6. heinäkuuta 1801. Taistelussa aluksen miehistöstä sai surmansa 75 ja 62 haavoittui. Näiden lisäksi kuusi miehistönjäsentä katosi.

Alus liitettiin Ranskan laivastoon marraskuussa nimellä *L'Annibal*. Tammikuussa 1821 aluksen mastot poistettiin ja se sijoitettiin Touloniin. Runko romutettiin 1824.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield 2007 s. 84

*Culloden*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Culloden* – *HMS Thunderer* – *HMS Venerable* – *HMS Terrible* – *HMS Victorious* – *HMS Ramillies* – *HMS Hannibal* – *HMS Theseus* |
| Edeltäjä: Royal Oak -luokka *– Seuraaja: Alfred-luokka* |
**Nir Biton** (myös muodossa *Nir Bitton*, hepr. ‏ניר ביטון‎‎, s. 30. lokakuuta 1991 Ashdod) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin valioliigassa pelaavaa Celtic FC:tä. Oikeajalkainen Biton on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Israelin jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Bitonin kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa FC Ashdod, johon hän liittyi kuusivuotiaana vuonna 1997. Seuran edustusjoukkueessa Ligat ha'Alissa hän pelasi vuosina 2009–2013 123 ottelua tehden 14 maalia.

Elokuussa 2013 Biton siirtyi Skotlannin valioliigan suurseuraan Celtic FC:hen. Hän debytoi avauskaudellaan Mestareiden liigassa voittaen Skotlannin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Biton voitti Celticin kanssa jälleen mestaruuden debytoiden Eurooppa-liigassa ja saavuttaen myös Skotlannin liigacupin voiton.

### Maajoukkueura

Biton on edustanut monia Israelin nuorten maajoukkueita. Vuonna 2013 hän toimi alle 21-vuotiaiden kapteenina ikäluokan EM-kilpailuissa tehden myös yhden maalin. Israelin jalkapallomaajoukkueessa Biton debytoi toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan ja teki avausmaalinsa EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan syyskuussa 2015.

Biton kuului Israelin pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen vuoden 2009 makkabiadeissa.

Muuta
-----

Ennen ammattilaisuraansa Biton palveli Israelin puolustusvoimissa.

Saavutukset
-----------

**Celtic FC**

* Skotlannin valioliiga: 2013-2014, 2014-2015
* Skotlannin liigacup: 2014-2015

Lähteet
-------

1. 1 2  Nir Biton Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  ´Nir Biton National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
**Muinainen Mesopotamia** 

 

* Eufrat – Tigris
* Assyriologia


**Imperiumit** ja kaupungit 

* **Sumer**: Uruk – Ur – Eridu – Kiš – Lagaš – Nippur
* **Akkadin valtakunta**: Akkad – Babylon – Isin – Susa
* **Assyria**: Assur – Ninive – Dur-Šarrukin – Nimrud
* **Babylonia** – **Kaldea**
* **Elam** – **Amorilaiset**
* **Hurrilaiset** – **Mitanni**
* **Kassiitit** – **Urartu**


**Kronologia** 

* Sumerilainen kuningasluettelo
* Assyrian kuninkaat
* Babylonian kuninkaat


**Kieli** 

* Nuolenpääkirjoitus
* Sumeri – Akkadi
* Elamiitti – Hurri


**Mytologia** 

* Enūma Eliš
* Gilgameš – Marduk
* Sumerien uskonto
* Babylonian uskonto


**Kulttuuri** 

* Taide – Kirjallisuus – Musiikki
* Babylonialaiset numerot
* Hammurabin laki


Nippurin kartta savitaulussa, korostukset ja tekstit nykyajalta.
**Nippur** (sumeriksi *Nibru*, akkadiksi *Nibbur*) oli muinainen Etelä-Mesopotamian kaupunki, jota alueen silloiset asukkaat sumerilaiset pitivät pyhänä kaupunkina. Kaupunki sijaitsee nykyisessä Nuffarin rauniokummussa Arakissa, Qadisiyyan maakunnan alueella Irakissa. Muinoin Nippur oli Eufratista haarautuneen Shatt-en-Nilin kanavan varrella.

Sumerilaisen mytologian mukaan Nippur oli jumala Enlilin koti ja paikka jossa tämä loi ihmisen.. Niinpä kaupunkiin viitatiin monesti nimellä EN.LÍLKI, "Enlilin kaupunki". Nippurin Enlilin temppeli oli E.KUR, "vuoritalo". Nippurissa oli myös Inannan temppeli.

Nippur oli esidynastisella Uruk-kaudella suuri kaupunki ja merkittävä keskus ennen kuin Uruk kasvoi mahtiinsa. Ehkä tämän takia Nippuria pidettiin pyhänä ja myöhemmät Sumerin ja Babylonian kuninkaat saattoivat kruunauttaa itsensä Nippurissa. On löydetty muinainen savitaulu, jossa on Nippurin luonnosmainen kartta.

Nippurista on löydetty esidynastiselta ajalta peräisin olevia polttohautauksia sekä Susan ja Egeanmeren keramiikkaa muistuttavia saviastioita.

Nippurin ala sen huippukaudella Ur III-vaiheessa oli noin 135 ha. Väkiluku saattoi olla jopa 40 000. Kaupunkia ympäröivät paksut muurit.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nippur**.

Lähteet
-------

1. ↑  Nippur Encyclopedia Britannica. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  Roaf, Michael: *Cultural Atlas of Mesopotamia and the Ancient Near East*. Time-Life Books, 1995. ISBN 9780705406451.
3. ↑  UNESCO World Heritage Centre: Nippur *UNESCO World Heritage Centre*. Viitattu 13.7.2020. (englanniksi)
**Tuomas Jokinen** (s. 26. helmikuuta 1987) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Weikkoja ja häntä on valmentanut Mikko Mattila vuosina 1998–2009, Tommy Ekblom vuosina 2009–2012 ja vuodesta 2014 lähtien Janne Holmén.

Kalevan kisoista Jokinen on voittanut 10 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2016 sekä pronssia 5 000 metrin juoksussa vuosina 2006 ja 2014. Puolimaratonilla hän sai SM-hopeaa 2017. Lisäksi hän on voittanut sisäratojen SM-kilpailuissa hopeaa 3 000 metrin juoksussa 2010.

Jokinen sijoittui alle 20-vuotiaiden sarjassa 2005 EM-kilpailuissa 5 000 metrillä 15:nneksi ja 2006 MM-kilpailuissa 10 000 metrillä 16:nneksi. Hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan neljästoista alle 20-vuotiaiden sarjassa 2006.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* 3 000 m: 8.09,76 (2010)
* 5 000 m: 14.11,15 (2012)
* 10 000 m: 29.11,05 (2009)

Sisäradat
* 3 000 m: 8.20,82 (2010)

Lähteet
-------

* Tuomas Jokinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Pyhä **Tuomas I** (kuollut 25. maaliskuuta 610) oli Konstantinopolin patriarkka vuosina 607–610. Ortodoksinen kirkko kunnioittaa häntä pyhänä.

Elämä
-----

Tuomaksen kerrotaan olleen jo lapsena tunnettu harvinaisen suuresta hartaudesta ja viisaudesta. Konstantinopolin patriarkka Johannes IV Paastoaja vihki hänet Konstantinopolin suuren kirkon diakoniksi keisari Maurikioksen (582–602) aikana. Hänestä tuli myös *sakellarios*, Hagia Sofian taloudenhoitaja. Johannes Paastoajaa seurasi patriarkkana Kyriakos, joka kuoli oltuaan virassa vain kolme kuukautta. Tuomas valittiin hänen seuraajakseen tammikuussa 607.

Tuomas toimi patriarkkana kolme vuotta ja puolusti sinä aikana menestyksekkäästi kirkon oppia harhaoppeja vastaan. Hänen kerrotaan myös antaneen kristityille hyvän esimerkin evankeliumin mukaisesta elämästä. Hän oli läheisessä hengellisessä yhteydessä myöskin myöhemmin pyhäksi julistetun Teodoros Sykeonilaisen kanssa ja sairastuttuaan hän pyysi Teodorosta tulemaan Konstantinopoliin olemaan hänen kanssaan viimeiset elinpäivät. Patriarkka Tuomas kuoli 25. maaliskuuta 610.

Myöhempi merkitys
-----------------

Ortodoksinen kirkko kunnioittaa Tuomasta pyhänä ja viettää hänen muistoaan 21. maaliskuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pyhä Tuomas, Konstantinopolin patriarkka Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 21.3.2019.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Kyriakos** | **Konstantinopolin patriarkka**  | Seuraaja:**Sergios I** |
**Unto Oskar Mielonen** (5. tammikuuta 1915 Viipuri – 6. tammikuuta 1976 Hollola) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Savo-Karjalan sotilasläänin komentaja 1971–1974.

Unto Mielosen vanhemmat olivat kaupanhoitaja Oskar Aleksander Mielonen ja Hilda Maria Puustell ja puoliso vuodesta 1940 Kaisu Maria Gustava Posti. Mielonen kirjoitti ylioppilaaksi 1934 ja valmistui Kadettikoulusta 1937 ja Sotakorkeakoulusta 1950. Hän palveli puolustusvoimissa nuorempana upseerina 1937–1939. Mielonen osallistui talvisotaan 1. divisioonan tykistötoimiston päällikkönä ja jatkosotaan patteristoupseerina. Sodan jälkeen hän jatkoi toimistoupseerina tykistöön liittyneissä tehtävissä. Mielonen oli vuosina 1957–1958 puolustusministerin adjutanttina, 1959–1961 puolustusministeriön sotilasasiainosaston päällikkönä, 1961–1965 Suomen sotilasasiamiehenä Washingtonissa ja Ottawassa, 1965–1970 Pohjanmaan tykistörykmentin komentajana ja 1971–1974 Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana. Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista hän oli tehtaan isännöitsijänä Hollolassa.

Mielonen ylennettiin reservin vänrikiksi 1935, vänrikiksi 1937, luutnantiksi 1939, kapteeniksi 1941, majuriksi 1944, everstiluutnantiksi 1954 ja everstiksi 1959. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 10.1.1976, HS Aikakone. Viitattu 12.4.2018.
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1981, 11. osa, palsta 324.
3. 1 2  Havu, I. Poijärvi, L. Arvi P. Immonen, K.J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 559. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
Antonio Tejero vuonna 1981.
**Antonio Tejero Molina** (s. 1932, Alhaurín el Grande, Málaga) on entinen Espanjan Guardia Civilin everstiluutnantti, joka yritti nimellä *23-F* (23 de febrero) tunnettua vallankaappausta 23. helmikuuta 1981.

Tejero liittyi puolisotilaalliseen Guardia Civiliin 1951. Francon kuoleman jälkeen maassa tapahtui monia mullistuksia. ETA aloitti terrorikampanjansa, lakot ja kommunistipuolue sallittiin, eivätkä kaikki armeijan osat sopeutuneet demokraattiseen järjestelmään.

Tejero otti osaa salaliitoon nimeltä *operaatio Galaxia*, joka oli vallankaappausyritys 11. marraskuuta 1978 kuningas Juan Carlos I:n ollessa Etelä-Amerikassa. Juonittelijat, joihin kuuluivat Tejero, poliisin päällikkö Ynestrilla ja eräs toinen eversti, saatiin kuitenkin kiinni ennalta ja Tejero tuomittiin 8. toukokuuta 1980 sotaoikeudessa seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän sai säilyttää sotilasarvonsa.

23. helmikuuta 1981 illalla hän johti 200 Guardia Civilin poliisia parlamentin alahuoneeseen sen äänestäessä pääministeristä ja kenraali Milans del Bosch julisti poikkeustilan ja käski panssarijoukot Valencian kaduille kukistamaan yleislakon.

Kaappaus kuivui kasaan, kun kuningas esiintyi yöllä televisiossa, puolusti perustuslakia ja tuomitsi kaappaajat. Tejero antautui seuraavana päivänä puoleltapäivin.

Tejero tuomittiin 30 vuodeksi vankeuteen Alcalá de Henaresin sotilasvankilaan. Hänet vapautettiin 2. joulukuuta 1996. Hän asuu Alhaurín de la Torressa lähellä Málagaa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antonio Rukavina** (serb. Антонио Рукавина; s. 26. tammikuuta 1984 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa kazakstanilaista Astanaa ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkue

Rukavina siirtyi tammikuussa 2007 Partizaniin edustettuaan aiemmin viisi vuotta Bežanijania. Hän nousi Partizanissa heti tulonsa myötä joukkueen kapteeniksi. 5. tammikuuta 2008 hän siirtyi saksalaiseen Borussia Dortmundiin 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksella.

Pelattuaan vuoden Dortmundissa, hän siirtyi 2. helmikuuta 2009 loppukauden kestävällä lainasopimuksella 1860 Müncheniin. Heinäkuussa 2009 müncheniläisseura teki siirrosta pysyvän ja niin Rukavina jäi joukkueeseen. Osana kauppaa Sven Bender matkasi Dortmundiin.

### Maajoukkue

Rukavina teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2007 pelatussa vuoden 2008 EM-kilpailujen karsintaottelussa Suomea vastaan. MM-kilpailuissa 2010 hän kuului Serbian joukkueeseen mutta jäi vaihtopelaajaksi. MM-kilpailuissa 2018 hän pääsi ensimmäisen alkulohko-ottelun lopussa vaihdosta kentälle ja pelasi kolmannen alkulohko-ottelun kokonaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Rukavina bleibt Löwe, Sven Bender wird ein Borusse transfermarkt.de. Viitattu 7.6.2010.
2. ↑  Antonio Rukavina Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely 1860 Münchenin virallisella kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

  

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
**Claudia Marcella Major** (syntyi n. 43/41 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen vanhempi tytär. Marcellalla oli kaksi sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Minor. Marcellalla oli myös kaksi siskopuolta äitinsä avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa.

Marcella Major meni 28 eaa. naimisiin Marcus Vipsanius Agrippan kanssa, joka oli Augustuksen läheinen liittolainen. Avioliiton tarkoituksena saattoi olla Agrippan sitominen vanhoihin tasavaltalaissukuihin tai lujittaa miesten välistä sidettä. He saivat mahdollisesti kaksi tytärtä. He erosivat 21 eaa. jotta Agrippa voisi mennä naimisiin Augustuksen tyttären Julian.

Marcella Major meni seuraavaksi naimisiin Iullus Antoniuksen kanssa, joka oli Marcus Antoniuksen ja Fulvian poika. He olivat kasvaneet yhdessä, sillä Octavia oli huolehtinut Marcus Antoniuksen muista lapsista. Marcella Major ja Iullus saivat pojan, Lucius Antoniuksen, ja mahdollisesti tyttären. Vuonna 2 eaa. puhkesi skandaali, jonka keskiössä olivat Augustuksen tytär Julia ja Iullus. Julia karkotettiin ja Iullus teloitettiin tai hän teki itsemurhan.

Lähteet
-------

* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. ↑  Octavia minor, Livius.org
2. ↑  Lightman, hakusana "Marcella the Elder, Claudia"
**Claudia Marcella Minor** (syntyi 40/39 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen nuorempi tytär. Marcella minor syntyi isänsä kuoleman jälkeen. Marcellalla oli kaksi vanhempaa sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Major sekä kaksi sisarpuolta Antonia Major ja Antonia Minor Octavian avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa. 

Marcella on saattanut olla aiemmin naimisissa, mutta 15 eaa. Marcella meni naimisiin Paullus Aemilius Lepiduksen kanssa. Lepidus oli vuoden 34 eaa. consul suffectus. He saivat yhden pojan, Paullus Aemilius Reguluksen, ennen Lepiduksen kuolemaa. 

Marcellan toinen aviomies oli Valerius Messala Barbatus Appianus, vuoden 12 eaa. konsuli. Heillä oli tytär Claudia Pulchra, ja poika Messala Barbatus, joka oli Messalinan isä. Marcella eli pidempään kuin miehensä, mutta Marcellan kuolinvuotta ei tiedetä.

Lähteet
-------

* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. ↑  Lightman, hakusana "Marcella the Younger, Claudia"
Apulaiskaupunginjohtaja Eilo Eriksson vuonna 1967.
**Eilo Arvi Kalevi Eriksson** (31. tammikuuta 1921 Valkeakoski – 22. lokakuuta 1986 Vaasa) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Vaasan ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1979–1984.

Eriksson valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja tie- ja vesirakennustekniikan opintosuunnalta 1983. Uransa alussa hän työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiössä ja Verner Jaatisen insinööritoimistossa. Vuonna 1954 hän aloitti Forssan kaupungininsinöörinä, kunnes siirtyi vuonna 1957 Kokkolan apulaiskaupunginjohtajana. Vuosina 1963–1967 Eriksson toimi Kaupunkiliiton toimistoinsinöörinä.

Vaasan kaupungin palveluksessa Eilo Eriksson aloitti vuonna 1967 teknisenä kaupunginjohtajana ja toimi sitten vuodesta 1979 ensimmäisenä kaupunginjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1984.

Eriksson oli jäsenenä muun muassa Vaasan kauppakamarin ja Suomen Satamaliiton hallituksessa. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita: Kaupunginjohtaja Eilo Eriksson.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.1986, s. 22. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
2. 1 2  Eilo Eriksson Vaasan kaupunginjohtajaksi.  *Helsingin Sanomat*, 22.3.1979, s. 6. Artikkelin maksullinen verkkoversio.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vaasan vaakuna | Edeltäjä:**Lauri Järventaka** | **Vaasan kaupunginjohtaja**1979–1984 | Seuraaja:**Martti Ursin** |
**Eilish McColgan** (s. 25. marraskuuta 1990) on brittiläinen kestävyysjuoksija. Hän on Kansainyhteisön mestari ja moninkertainen Euroopan-mestaruusmitalisti.

McColgan aloitti aikuisten arvokilpailu-uransa 3 000 metrin estejuoksijana. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui alkuerissä. Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 hän oli kymmenes ja Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 kuudes.

Vuonna 2016 McColgan sijoittui 5 000 metrin juoksussa kuudenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa ja 13:nneksi Rio de Janeiron olympialaisissa. Vuonna 2017 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrin juoksussa pronssia ja sijoittui ulkosalla Lontoon maailmanmestaruuskilpailuissa 5 000 metrillä kymmenenneksi. Vuonna 2018 hän sijoittui 3 000 metrillä sisäratojen MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui kuudenneksi sekä 1 500 metrillä että 5 000 metrillä. Berliinin EM-kilpailuissa hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa.

McColgan sijoittui vuonna 2019 sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä seitsemänneksi ja ulkoradoilla Dohan MM-kilpailuissa 5 000 metrillä kymmenenneksi. Kesällä 2021 Tokion olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa yhdeksänneksi mutta karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi ja 5 000 metrillä 11:nneksi. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä. Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä.

McColganin ennätys on 5 000 metrillä 14.28,55 heinäkuulta 2021 ja 10 000 metrillä 30.00,86 maaliskuulta 2023. Ne molemmat ovat Britannian-ennätyksiä.

Eilish McColganin äiti on 10 000 metrin juoksun maailmanmestari Liz McColgan, ja myös isä Peter McColgan on kilpaillut juoksijana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Eilish McColgan Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Brighty-Potts, Imy: Eilish McColgan: Having a partner who is also an athlete has made life easier and less lonely *Independent*.  30.11.2022. Viitattu 23.4.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |