recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marko Rehmer** (s. 29. huhtikuuta 1972 Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana.

Ura seuratasolla
----------------

Rehmer aloitti uransa kotikaupunkinsa 1. FC Union Berlinin riveissä. Melkein 25 vuoden iässä hän siirtyi vihdoin pelaamaan Bundesliigaan. Rehmer siirtyi FC Hansa Rostockiin vuonna 1997 talven siirtoikkunan aikana. Kahden vuoden kuluttua Rehmer siirtyi takaisin Berliiniin. Tällä kertaa hän pelasi Hertha BSC:n riveissä.

Vuonna 2004 Rehmer antoi positiivisen näytteen dopingtestissä. Hän selitti näytettä lääkkeellä, mutta Rehmer ei ollut kysynyt seuraltaan lupaa sen käyttöön. Rehmer sai yhdeksän pelin pelikiellon ja joutui maksamaan suuret sakot välttääkseen erotetuksi tulemisen. Rehmer pelasi vielä kauden Berliinissä, kunnes kuuden vuoden jälkeen siirtyi Eintracht Frankfurtiin. Hän kohtasi loukkaantumisia ja joutui lopettamaan uransa kauden 2006-2007 päätteeksi.

Maajoukkueura
-------------

Rehmer pelasi Saksan maajoukkueessa 35 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Rehmerin ensimmäinen maajoukkuepeli oli 2. syyskuuta 1998 ystävyysottelu Maltaa vastaan. Rehmer edusti Saksaa EM-kilpailuissa 2000 pelaten kahdessa ottelussa. Rehmer valittiin Saksan joukkueeseen myös jalkapallon MM-kilpailuihin 2002. Hän pelasi turnauksen aikana 45 minuuttia ja sai hopeamitalin.

Lähteet
-------

* Marko Rehmerin profiili FIFAn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Rehmerin profiili National football teamsin sivuilla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Marko Rehmer wegen Dopings gesperrt *spiegel.de*. Viitattu 19.12.2010. (saksaksi)
2. ↑  Arnhold, Matthias & Mamrud, Roberto & Stokkermans, Karel: West) Germany - Record International Players  22.11.2018. RSSSF. Viitattu 11.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Marko Rehmerin profiili worldlingo.comin sivuilla (englanniksi)

  

Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Kahn |
2 Babbel |
3 Rehmer |
4 Linke |
5 Bode |
6 Nowotny |
7 Scholl |
8 Häßler |
9 Kirsten |
10 Matthäus |
11 Rink |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Hamann |
15 Wosz |
16 Jeremies |
17 Ziege |
18 Deisler |
19 Jancker |
20 Bierhoff |
21 Ramelow  |
22 Butt  |
Valmentaja Ribbeck

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kahn |
2 Linke |
3 Rehmer |
4 Baumann |
5 Ramelow |
6 Ziege |
7 Neuville |
8 Hamann |
9 Jancker |
10 Ricken |
11 Klose |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Asamoah |
15 Kehl |
16 Jeremies |
17 Bode |
18 Böhme |
19 Schneider |
20 Bierhoff |
21 Metzelder |
22 Frings  |
23 Butt  |
Valmentaja Völler
Casino de Paris.
**Casino de Paris** on musiikkiteatteri Ranskassa Pariisissa. Se sijaitsee 9. arrondissementissa osoitteessa 16 rue de Clichy. Sen juuret juontavat 1700-luvulle. Nimestään huoimatta se ei ole pelikasino.

Ensimmäinen rakennus samalla paikalla oli Duc de Richelieun rakennuttama noin vuonna 1730, mutta vallankumouksen jälkeen paikka sai uudeksi nimeksi Jardin de Tivoli ja siellä esitettiin ilotulituksia. Vuonna 1880 siitä tuli Palace Theatre, jossa esitettiin erilaisia näytöksiä, kuten painia.

Nykyajan tyyppinen Casino de Paris alkoi muotoutua ensimmäisen maailmansodan puhjetessa, jolloin siitä tuli elokuvateatteri ja musiikkiteatteri. Sodan pommitusten vuoksi esiintymiset keskeytyivät, ja kun ne aloitettiin uudestaan, alkoi paikka saada muodon, joka sillä oli lähes koko 1900-luvun.

Casino de Paris’ssa ovat vuosikymmenten kuluessa esiintyneet esimerkiksi Mistinguett, Maurice Chevalier, Josephine Baker, Micheline Bernardini, Tino Rossi, Line Renaud, Carla Bruni, Violetta Villas ja Zizi Jeanmaire. Esityksiä ovat käsikirjoittaneet muun muassa Serge Gainsbourg and Jean Ferrat, pukuja on suunnitellut 1970-luvulla Yves Saint Laurent, julistetaiteilijoita ovat olleet Erté ja Jules Chéret.

Lähteet
-------

1. ↑  Runt horisonten.  *Allas Journal*, 22.07.1923, nro 29, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.07.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Official Site
* Evene.fr
* New York Times (vanha artikkeli)
**Perets Davidovitš Markiš** (ven. Пе́рец Дави́дович Ма́ркиш, 7. joulukuuta 1895 nykyisen Ukrainan Rivnen alueen Volodimiretsin piirin Polonnoje – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli juutalainen neuvostokirjailija.

Perets Markiš sai perinteisen juutalaisen kasvatuksen. Hän alkoi kirjoittaa jiddišinkielisiä runoja vuonna 1918. Varhaisissa teoksissa on saksalaisen ekspressionismin ja venäläisen futurismin vaikutusta. Ensimmäinen kokoelma *Šveln* ("Kynnyksiä", 1919) teki Markišista yhden sukupolvensa tunnetuimmista jiddišinkielisistä runoilijoista.

Vuosina 1921–1926 Markiš asui Varsovassa, Berliinissä, Pariisissa ja Lontoossa. Varsovassa hän osallistui modernistisen *Haljastre*-kirjallisuusryhmän toimintaan ja oli perustamassa *Literariše bleter* -lehteä. Runoelma *Di kupe* ("Kasa", 1922) kuvaa Ukrainan juutalaispogromeja. Runoelman *Radio* (1922) aiheena ovat kapitalistisen maailman ja neuvostojärjestelmän väliset ristiriidat.

Neuvostoliittoon palattuaan Markišista tuli yksi maan tunnetuimmista juutalaiskirjailijoista. Tuotannossaan hän siirtyi kohti sosialistista realismia. Runoelma *Brider* ("Veljet", 1929) kuvaa Venäjän kansalaissotaa, *Nit gedaiget* ("Pois alakuloisuus", 1931) juutalaisten siirtymistä maataloustyöhön, *Ufgang afn Dnepr* ("Aamurusko Dneprin yllä", 1937) sosialismin rakentamista ja *Milhome* ("Sota", 1941–1948) toisen maailmansodan tapahtumia. Romaanit *Dor ois, dor ain* ("Vuosisadasta toiseen", 1929–1941) ja *Eins af eins* ("Kahden kesken", 1934) kertovat juutalaisyhteisön historiallisesta kehityksestä. Näytelmistä tunnetuimpia ovat "Maa" (1930), "Ovadisin perhe" (1937) ja "Kapina getossa" (1946).

Markiš oli yksi Neuvostoliiton kirjailijaliiton johtajista. Vuonna 1942 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Sodan aikana hän toimi Juutalaisten antifastisessa komiteassa. Kirjailija pidätettiin juutalaisvastaisen kampanjan aikana tammikuussa 1949 ja ammuttiin maanpetturina. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 15*, s. 378–379. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. 1 2  Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR *lists.memo.ru*. Viitattu 22.12.2010. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4 5  *Encyclopedia Judaica (second edition), volume 13*, s. 552. Detroit: Thomson Gale, 2007. ISBN 0-02-865941-4.
4. ↑  Literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 22.12.2010. (venäjäksi)
5. 1 2 3  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 22.12.2010. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Casio fx-9860G** on Casion valmistama graafinen laskin. Parannuksia aiempiin malleihin verrattuna ovat USB-portti, flash-muisti, päivitettävä käyttöjärjestelmä, suurempi nopeus ja korkeakontrastinen nestekidenäyttö.

Versiot
-------

Casio fx-9860G:stä on monia versioita: standardi fx-9860G, SD-, AU- ja Slim-versiot

* AU-version muistin määrää on rajoitettu, jotta se pääsisi läpi Australian koulujen säännöistä
* SD-versiossa on SD-muistikorttipaikka, mahdollistaen lukemisen ja kirjoittamisen 1 Gt asti.
* Viimeisin versio, Slim, on suunniteltu simpukankuoren muotoiseksi ja siinä on taustavalaistu näyttö ja sisäänrakennettu ohje

Tavallista fx-9860G:tä ja SD:tä markkinoidaan Ranskassa nimillä Graph85 ja Graph85 SD.

Ohjelmointi
-----------

Laskinta voi ohjelmoida kahdella tavalla. Fx-9860G:n mukana tulee BASIC-tulkki mahdollistaen yksinkertaisten ohjelmien tekemisen.

Toinen tapa on tehdä liitännäinen C-kielellä. Liitännäiset ovat binääriohjelmia, joten ne ovat BASIC-ohjelmia tehokkaampia. Casio on julkaissut kaksi virallista liitännäistä GEOMETRYn ja PHYSIUMin. Casio julkaisi myös SDK:n, joka mahdollistaa käyttäjien omien liitännäisten tekemisen, joskaan tälle ei ole virallista tukea. SDK ja viralliset liitännäiset ovat saatavilla Casion websivulta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Christa Williams** (oik. **Christa Bojarzin**, 5. helmikuuta 1926 Königsberg, – 28. tai 29. heinäkuuta 2012, München) oli saksalainen laulaja, joka oli suosituimmillaan 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa.

Williams vietti lapsuutensa Königsbergissä (nyk. Kaliningrad), josta pakeni toisen maailmansodan vuoksi vuonna 1942 Müncheniin. Williamsin alkuperäinen tavoite oli päästä subretiksi. Williams opiskeli Münchenin konservatoriossa laulua ja harppua. Hänen esikuvansa oli Ella Fitzgerald. Williams lauloi Bayerischer Rundfunkissa ja sai levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa. Kaksi ensimmäistä singleä, *Oh, diese Männer* (1957) ja *Blacky Serenade* (1957) eivät menestyneet juurikaan. Vuonna 1958 oli Williamsin ensimmäinen hitti, Jo Rolandin kanssa levytetty *Himmelblaue Serenade*. Gitta Lindin kanssa esitetty *My Happiness* (1959) oli myös menestys.

Williams edusti Sveitsiä vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Irgendwoher*, joka sijoittui kilpailussa neljänneksi. Williams osallistui Saksan euroviisukarsintaan vuonna 1961 kappaleella *Pedro*, mutta ei tullut valituksi. Vuodesta 1962 Williams levytti Ariola-levy-yhtiölle.

Williams näytteli myös useissa elokuvissa, esimerkiksi elokuvissa *Nachts im Grünen Kakadu* (1957), *Alle Tage ist kein Sonntag* (1959) ja *Pension Schöller* (1969). Viimeiseksimainitussa hän esitti kappaleen *Sag nicht ja*.

Williams meni vuonna 1962 naimisiin pianisti Albrecht Huwigin kanssa. Williams vetäytyi showbisneksestä vuonna 1968 ja perusti miehensä kanssa musiikkikoulun Müncheniin.

Valikoitu diskografia
---------------------

### Albumit

* *Ferien im Süden* (1958)
* *My Happiness* (1995)
* *Himmelblaue Serenade - 49 grosse Erfolge* (2018)

### Singlet

*Sijoitus Saksan virallisella listalla.*
* *My Happiness (immer will ich treu dir sein)* (1959) #3
* *Vaya con Dios* (1959) #34
* *Ein kleines Haus* (1960) #25
* *Pilou-Pilou (Was für ein schöner Klang)* #35

Lähteet
-------

1. ↑  Christa Williams *eurovision.tv*. Viitattu 18.3.2022.
2. ↑  Germany: Die Schlagerparade *eurovisionworld.com*. Viitattu 18.3.2022.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Christa Williams
Christ Church Cathedral, Montreal
**Christ Church Cathedral** on anglikaaninen katedraali Montrealin kaupungissa, Kanadan Quebecissä. Katedraali on Montrealin anglikaanisen hiippakunnan pääkirkko.

Katedraalin samanniminen edeltäjä sijaitsi eri paikassa, Montrealin vanhassa kaupungissa. Kun Montrealin anglikaaninen hiippakunta erotettiin omaksi hiippakunnakseen Quebecin hiippakunnasta, kirkosta tehtiin katedraali. Kirkko kuitenkin tuhoutui tulipalossa vuonna 1856. Nykyisen, englantilaista uusgotiikkaa edustavan katedraalin on suunnitellut arkkitehti Frank Willis. Katedraali valmistui vuonna 1859, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1867.

Lähteet
-------

1. ↑  Nathalie Clerk: Christ Church Cathedral  6.2.2006. thecanadianencyclopedia.com. Viitattu 13.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  History Christ Church Cathedral, montrealcathedral.ca. Viitattu 13.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Arkistoitu kopioChrist Church Cathedral aviewoncities.com.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 13.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christ Church Cathedral (Montreal)** Wikimedia Commonsissa

* Christ Church Cathedral (englanniksi) (montrealcathedral.ca)
**Marko Kalevi Piirainen** (s. 1. marraskuuta 1975 Kuhmo) on Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:n hallinto-osaston johtaja ja keskusjärjestön johtoryhmän jäsen. Hän aloitti tehtävässään huhtikuun alussa 2021. Aiemmin hän oli Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry:n puheenjohtaja 2012–2021.

Piirainen toimi Työväen Sivistysliitto TSL ry:n hallintojohtajana vuosina 2010–2012 ja hän on hoiti samalla myös henkilöstöpäällikön, työsuojelupäällikön ja pääsihteerin sijaisen tehtäviä. AKT:ssä hän on työskennellyt vuosina 1998–2010 muun muassa talouspäällikkönä, henkilöstöpäällikkönä, työsuojelupäällikkönä, sosiaalisihteerinä, palkkasihteerinä ja aluetoimitsijana. Hän on ollut AKT:ssä myös hallituksen varajäsen, työvaliokunnan jäsen, vaalivaliokunnan puheenjohtaja, työsuojelutoimikunnan puheenjohtaja sekä Kuljetusalan Työttömyyskassan hallituksen puheenjohtaja.

Piirainen kuuluu SAK:n hallitukseen ja työvaliokuntaan sekä on Teollisuuden Palkansaajien hallituksen ja työvaliokunnan jäsen. Lisäksi hän on vakuutusyhtiö Turvan, työeläkeyhtiö Elon sekä VR-Yhtymä Oy:n hallintoneuvoston jäsen, Kuljetusalan Federationi KAF ry:n puheenjohtaja, SASK ry:n hallituksen jäsen, NTF:n hallituksen jäsen, ETF:n hallituksen jäsen, ITF:n hallituksen jäsen, Kuljetusalan Edunvalvojat ry:n puheenjohtaja, Kuljetusliitot KL ry:n varapuheenjohtaja sekä  Nuorten Kotkien Keskusliitto NKK ry:n puheenjohtaja. Piirainen on Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen (SDP) sekä A-yhtiöt Oy:n hallituksen puheenjohtaja.

Peruskoulutukseltaan Piirainen on talonrakentaja (1993) ja nuorempi panostaja (1996) sekä yhdyskuntateknikko (1997). Piiraisella on lisäksi talouspäällikön tutkinto (Markkinointi-instituutti), toimihenkilötutkinto (Kehittämiskeskus) sekä johtamisen erikoisammattitutkinto (JET). Sotilasarvoltaan hän on reservin ylikersantti. Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I Luokan Ritarimerkin tasavallan presidentti myönsi hänelle itsenäisyyspäivänä 2017. Piirainen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 700. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Keskinen, Juha: Näkökulma: AKT:n johtajamysteeri: puheenjohtajan nopeaa eroa ihmetellään edelleen, uusi työ SAK:n hallintojohtajana *Iltalehti*.  19.9.2021. Helsinki:  Alma Media Suomi Oy. Viitattu 19.9.2021.
3. ↑  Piirainen Porvoosta AKT:n johtoon  30.11.2012. Uusimaa.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.12.2012.
4. ↑  Marko Piirainen on AKT:n uusi puheenjohtaja  30.11.2012. Demokraatti. Viitattu 1.12.2012.
*Tämä artikkeli käsittelee teatterin ja valokuvauksen taustakangasta. Fondi on myös nimitys kastikkeen pohjalle.*
Maalatut taustafondit olivat suosittuja studiovalokuvauksessa 1800-luvun lopulta 1900-luvun alkuvuosikymmeniin.
**Fondi** on teatterilavastuksessa, valokuvauksessa ja elokuvauksessa käytettävä taustakangas tai muu pinta.

Teatterissa
-----------

Teatterifondi on näyttämölle maalattu taustakangas, jolla voidaan ilman kulissien rakentamista luoda vaikutelma maisemasta, rakennuksesta tai sisätilasta.

Fondi sijoitetaan yleensä näyttämön takaosaan. Fondi valaistaan aidon näkymän ilmentämiseksi oikeista kulmista oikeanlaisilla valoilla, joiden vaikutelmaa voidaan tehostaa esimerkiksi savukoneella.

Fondi maalataan tavallisesti puukehyksiin pingotettulle lakanakankaalle. Maalaus voidaan helposti suurentaa lähdekuvasta esimerkiksi ruuduttamalla lähdekuva ja piirtämällä vastaava määrä apuruutuja maalattavalle kankaalle. Fondissa on aidon vaikutelman saamiseksi tärkeätä kiinnittää huomiota perspektiiviin teatterin katsomosta katsottuna.

Valokuvauksessa
---------------

Myös valokuvaajat käyttävät studiomuotokuvissa teatterin maailmasta tuttua tyyppikulissia, fondia. 

Studiovalokuvauksessa fondiksi kutsutaan myös yksiväristä taustakangasta tai -paperia, joka peittää valokuvaustilanteen taustan ja taipuu siitä peittämään myös lattiaa tai muuta tasoa, jolle kuvauskohde sijoitetaan. Näin saadaan valokuvaan mahdollisimman neutraali tausta.

Elokuvauksessa
--------------

Maalattuja tai valokuvasuurennoksista tehtyjä taustafondeja käytetään toisinaan myös elokuvien studio- ja ulkokuvauksissa luomaan kuvien taustasta halutunlainen. Yksiväristä fondia, useimmiten sinistä tai vihreää, käytetään Chroma key -kuvauksessa, jossa fondin päällä näytellyt kohtaukset yhdistetään taustakuviin digitaalisessa jälkituotannossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fondimaalaus Nimimerkki "Maukan" tietosivusto lavasterakentamisesta.  Arkistoitu 10.6.2016. Viitattu 15.7.2013.
2. ↑  *Studiovalokuvauksen perusteet*, s. 19. Oulu: Studio Kuutio. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 15.7.2013).
**Folomana** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 10 500 asukasta (vuonna 2009).

Folomanan kunta rajoittuu lännessä Macinan piirin Tonguén, pohjoisessa Saloban ja idässä Sanan sekä etelässä Sanin piirin Syn ja Siadougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, bozoja, soninkeja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, maapähkinä, seesami ja maapapu. Folomanassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan läpi kulkee Nigerin ja Banin välinen maapohjatie. Palveluihin kuuluvat kuusi alakoulua, yläkoulu, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Folomana 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 2.11.2014. (ranskaksi)
**Minyadit** olivat kreikkalaisessa mytologiassa Minyaan tyttäriä. Heidän kohtalostaan on olemassa neljä erilaista kertomusta, ja heidän nimikseen mainitaan näissä Alkathoe, Arsippe (tai Arsinoe) ja Leukippe.

Plutarkhoksen versio
--------------------

Minyadit kieltäytyivät palvomasta Dionysosta, joka rankaisi heitä hulluudella. Minyadit valtasi ihmislihan himo, ja he vetivät arpaa siitä, kenen lapsen söisivät. Arpa osui Leukippeen ja hänen poikaansa Hippasokseen.

Antonius Liberaliksen versio
----------------------------

Minyadit nuhtelivat muita naisia, jotka liittyivät mainadeihin. Dionysos ilmestyi heille nuorena tyttönä ja kannusti heitä kunnioittamaan jumalan kulttia, mutta kun nämä eivät välittäneet hänen sanoistaan, hän muuttui häräksi, leijonaksi ja leopardiksi. Menetettyään järkensä näiden ja muiden kauheiden tapahtumien takia minyadit arpoivat ja repivät kappaleiksi Leukippen pojan Hippasoksen. Tämän jälkeen he liittyivät mainadeihin, mutta Hermes muutti heidän linnuiksi.[1]

Ovidiuksen versio
-----------------

Minyadit kielsivät Dionysoksen olevan Zeuksen poika ja kieltäytyivät osallistumasta bakkanaaleihin. Sen sijaan he kehräsivät villaa ja kertoivat tarinoita toisilleen aikansa kuluksi.[2] Tarinoiden loputtua jumalat muuttivat heidät lepakoiksi.[3]

Aelianuksen versio
------------------

Minyadit kieltäytyivät osallistumasta jumalaiseen villitykseen muiden naisten kanssa ja kapinoivat Dionysoksen kunniaksi esitettävää tanssia vastaan, koska rakastivat aviomiehiään. Niinpä he pysyivät kangaspuidensa ääressä Pallas Athenen, käsitöiden jumalattaren, kunniaksi. Heidän istuessaan ja työskennellessään viiniköynnökset alkoivat kasvaa kangaspuiden ympärillä ja käärmeet tekivät pesän villakoreihin. Viiniä ja maitoa alkoi tihkua katosta, mutta he kieltäytyivät yhä palvomasta jumalaa. Tämän jälkeen he järkensä menettäneinä paloittelivat kappaleiksi Leukippen pienen pojan ja lähtivät liittyäkseen mainadeihin. Koska he olivat murhan tahraamia, mainadit ajoivat heitä kuitenkin takaa ja minyadit muuttuivat korpiksi, pöllöksi ja lepakoksi.[4]

Lähteet
-------

1. ↑  Antoninus Liberalis: *Muodonmuutoksia* 10.
2. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* iv, 1–54 (engl. käännös).
3. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* iv, 389–415 (engl. käännös).
4. ↑  Claudius Aelianus: *Varia Historia* iii. 42 (engl. käännös).
Abašan sijainti Georgiassa.
Abašan kaupungin pääkatu.
**Abaša** (georg. აბაშა) on kaupunki Abašan piirikunnassa Samegrelo ja Zemo Svanetin alueella Georgiassa. Kaupunki on piirikuntansa keskus, ja siellä asui vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 4 941 asukasta. Abaša sijaitsee Tbilisistä Suhumiin johtavan rautatien varrella. Kaupungissa ovat syntyneet kirjailija Konstantine Gamsakhurdia ja taidemaalari Radiš Tordia.

Abašan kaupunki liitetään erityisesti neuvostokauden talouskokeiluun, jonka aloitti Georgian kommunistisen puolueen pääsihteeri Eduard Ševardnadze 1970-luvulla. Vuonna 1971 Ševardnadze ryhmitteli kaikki alueen maataloustuotantolaitokset, myös kolhoosin, saman hallinnon alle. Samaan aikaan kaikki maatöissä olevat saivat materiaalisia ja taloudellisia etuja. Kokeilu paransi alueen tilannetta ja johti tuotannon nopeaan kasvuun, vaikka Abašan piirikunta oli aiemmin ollut erittäin köyhää aluetta. Kokeilu oli Neuvostoliiton ensimmäinen yksityisyritys Leninin jälkeen. 1980-luvulla "Abašan kokeilua" laajennettiin eri puolille Georgiaa vaihtelevalla menestyksellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Abasha *citypopulation.de*. Viitattu 15.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Suny, Ronald Grigor: *The Making of the Georgian Nation: 2nd edition*, s. 312. Indiana University Press, 1994. ISBN 0-253-20915-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abaša** Wikimedia Commonsissa
**Burmanniaceae** on lähes sata lajia käsittävä kasviheimo yksisirkkaisten Dioscoreales-lahkossa, johon muun muassa jamssikasvit (Dioscoreaceae) kuuluvat.

Tuntomerkit
-----------

*Gymnosiphon bekensis*
Heimoon kuuluu melko pieniä sekä lehtivihreättömiä sienijuuren varassa eläviä marraskasveja että yhteyttäviä lehtivihreällisiä ruohoja. Juuret ovat enemmän tai vähemmän meheviä tai niissä on mukuloita. Lehdet sijaitsevat kierteisesti, harvoin kahdessa rivissä ja ovat tavallisesti surkastuneet suomuiksi. Kukat ovat tavallisesti säteittäisiä, harvoin vastakohtaisia, ja väriltään usein sinertäviä. Ulommat kehälehdet ovat tavallisesti selvästi sisempiä kookkaampia, sisemmät voivat joskus puuttuakin. Kehätorvi on hyvin kehittynyt ja laajentunut heteiden kiinnittymiskohdan alapuolelta. Heteitä on kolme, ja niiden lokerositeet ovat leveitä ja ponnenpuoliskot etäällä toisistaan. Ponnet ovat enemmän tai vähemmän yhteydessä vartaloon. Sikiäin on kehänalainen ja usein siipipalteinen. Siemenaiheet sijaitsevat laita- tai harvoin aksiletyyppisissä istukoissa, ja niitä on paljon. Vartalo on pitkä ja luotit pallomaisia. Hedelmä on tavallisesti eri tavoin avautuva ja kehälehtien suojaama. Siemenet ovat vähäpätöisiä.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa enimmäkseen tropiikissa ja erityisesti Amerikassa.

Luokittelu
----------

Burmanniaceae on jamssikasvien (Dioscoreaceae) sisaruspari Dioscoreales-lahkon evoluutiopuussa. Kladille on luonteenomaista siivellinen ja sivultaan avautuva hedelmä.

### Suvut

Heimon 95 lajia kuuluu yhdeksään sukuun, joista runsaslajisimmat ovat *Burmannia*, jossa on 63 lajia, ja aavekukat (*Gymnosiphon*), jossa on 30 lajia.

Suvut:

* *Afrothismia*
* *Apteria*
* *Burmannia*
* *Campylosiphon*
* *Cymbocarpa*
* *Desmogymnosiphon*
* *Dictyostega*
* *Geomitra*
* *Gymnosiphon* – aavekukat
* *Haplothismia*
* *Hexapterella*
* *Marthella*
* *Miersiella*
* *Oxygyne*
* *Scaphiophora*
* *Thismia*
* *Tiputinia*

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001, viittaus 19.12.2014
2. ↑
3. ↑  The Plant List (Burmanniaceae) *The Plant List*.  2013. Viitattu 29.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Flora of North America:  (käsittää myös heimon Thismiaceae)
* Neotropical Burmanniaceae:  (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1016710
* Wikispecies: Burmanniaceae
* APNI: 54626
* CoL: 7GN
* EoL: 8199
* EPPO: 1BUMF
* FloraBase: 22786
* FNA: 10133
* FoAO2: Burmanniaceae
* FoC: 10133
* Fossilworks: 55857
* GBIF: 3733
* GRIN: 179
* iNaturalist: 62415
* IPNI: 77126740-1
* IRMNG: 115381
* ITIS: 43384
* NCBI: 48528
* NZOR: 33c6e354-d750-42b0-a0cb-17013e4df9bf
* Open Tree of Life: 300561
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126740-1
* Tropicos: 42000386
* Watson & Dallwitz: burmanni
* WFO: wfo-7000000091

 |

 |
**Filip Fredrik Roediger** (1. toukokuuta 1802 Valkeala – 13. lokakuuta 1868 Viipuri) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraaliluutnantti, jonka suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen.[1]

Filip Fredrik Roedigerin vanhemmat olivat Saarbrückenissä syntynyt eversti Filip Henrik Roediger ja Anna Elisabet Lüdecke ja puoliso vuodesta 1842 Elisabet Charlotta von Schulmann. Heidän pojastaan Alexander Roedigerista tuli jalkaväenkenraali ja Venäjän sotaministeri ja Nikolai Gustav Roedigerista kenraaliluutnantti. Filip Fredrik Roediger tuli oppilaaksi Haapaniemen sotakouluun 1816. Hänet siirrettiin sieltä Haminan kadettikouluun, josta hän valmistui kurssinsa priimuksena. Roediger määrättiin valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen keisarin seurueen majoitusmestariosastoon 1821, mutta siirrettiin pian vastaperustettuun Venäjän armeijan yleisesikuntaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1825 ja luutnantiksi 1828. Roediger palveli 2. armeijakunnan joukoissa Venäjän–Turkin sodassa 1828–1829. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1831 ja määrättiin majoitusmestariksi 1. kevyeen ratsuväkidivisioonaan 1832, jolloin hän myös yleni kapteeniksi.[1]

Everstiluutnantiksi 1836 ylennettynä Roediger komennettiin 1839 maanmittaustöiden johtajaksi Puolaan. Everstiksi hän yleni 1844, jolloin hänet määrättiin Venäjän armeijan krenatöörijoukkojen ylimajoitusmestariksi. Vuonna 1846 Roediger nimitettiin H.K.K. Hollannin Prinssi Frederikin krenatöörirykmentin komentajaksi ja vuonna 1852 Venäjän armeijan krenatöörijoukkojen esikuntapäälliköksi. Kenraalimajuriksi Roediger ylennettiin 1853, jolloin hän sai nimityksen kreivi Araktšejevin kadettikoulun johtajaksi Novgorodiin. Roediger aateloitiin 1854, suku merkittiin 1856 Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 218. Vuonna 1854 Roediger siirrettiin Aleksanterin kadettikoulun johtajaksi, ensin Brest-Litovskiin ja sitten Moskovaan. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraaliluutnanttina huhtikuussa 1861.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Filip Fredrik Roediger *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 13.4.2020)
**Laurence Cummings** (s. 1968 Birmingham) on brittiläinen kapellimestari, cembalisti, urkuri ja musiikintutkija.

Cummings opiskeli Solihull Schoolissa, Christ Churchissa (Oxford) ja Royal College of Musicissa. Hän on johtanut usein sekä periodi- että modernein soittimin tehtyjä konserttiesityksiä. Hänen johtamiaan orkestereita ovat olleet muiden muassa Orchestra of the Age of Enlightenment, The English Concert, Liverpoolin kuninkaalliset filharmonikot, Britten Sinfonia, Yhdysvaltain kansallisorkesteri, Jerusalemin sinfoniaorkesteri ja Zürichin kamariorkesteri. Yhdysvaltain-debyyttinsä Cummings teki esiintymällä Bostonin Handel and Haydn Societyn kanssa. Hän on esiintynyt continuo-soittajana myös Les Arts Florissantsissa, The Sixteenissä ja Gabrieli Consortissa. Oopperatuotantoja Cummings on johtanut muun muassa English National Operassa, Glyndebournen oopperafestivaalilla, Zürichin oopperassa, Göteborgin oopperassa, Théâtre du Châtelet'ssa ja Lyonin oopperassa.

Cummings tunnetaan Händel-auktoriteettina. Hänestä tuli London Handel Festivalin musiikillinen johtaja vuonna 1999 ja Internationale Händel-Festspiele Göttingenin taiteellinen johtaja 2012. Vuoteen 2012 Cummings oli historiallisen esityksen johtaja Royal Academy of Musicissa, ja sittemmin hän on toiminut siellä historiallisen esityksen William Crotch -professorina.

Cummings on tehnyt levytyksiä muiden muassa Naxokselle, BIS:lle, Sony BMG:lle, Harmonia Mundille ja Chandokselle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Laurence Cummings AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6  Laurence Cummings Rayfield Allied
3. 1 2  Laurence Cummings Royal Academy of Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Minyalainen amfora Mykenen haudasta Y, n. 1700–1600 eaa. Mykenen arkeologinen museo.
**Minyalaiset** olivat helladisella kaudella eli Kreikan pronssikaudella Boiotian ja Thessalian alueella Kreikassa elänyt kansa. Se on saanut nimensä kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvän alueen kuningas Minyaan mukaan.

Minyalainen kulttuuri kukoisti alueella keskisellä ja myöhäisellä helladisella kaudella noin 2000–1550 eaa. alkuvaiheessaan ennen mykeneläistä kulttuuria ja loppuvaiheessaan samaan aikaan sen kanssa yhtenä mykeneläisistä kuningaskunnista. Kulttuuri tunnetaan **minyalaisesta keramiikasta**, joka oli pronssikautisen Manner-Kreikan ensimmäistä dreijalla tehtyä keramiikkaa. Keramiikka oli pääosin harmaata ja myöhemmässä vaiheessaan myös keltaista.

Kulttuurin keskuspaikka oli Boiotian Orkhomenos. 1300-luvulla eaa. minyalaiset kuivattivat Boiotian Kopaisjärven viljelymaaksi. Kuivatushanke oli Euroopan varhaisin ja jopa nykyaikaan nähden suurikokoinen hanke. Syntyneen tasangon laidalle minyalaiset rakensivat Glan linnoituksen ilmeisesti yhdessä Theban kanssa.

Kreikkalaisessa mytologiassa minyalaiset liittyvät kertomukseen argonauteista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Minyalainen keramiikka, minyalaiset", *Antiikin käsikirja*, s. 345. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Orkhomenos (1)", *Antiikin käsikirja*, s. 388. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Glas *Glas Excavations*. Viitattu 16.1.2017.
4. ↑  Kopais drainage ITIA. Viitattu 16.1.2017.
5. ↑  Mycenaean Gla *Greece - Athens - Aegean*. Viitattu 16.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minyalainen keramiikka** Wikimedia Commonsissa
**Abba Solomon Eban** (hepr. ‏אַבָּא שלמה אֶבֶן‎, *Abba Šlomo Even*, synt. **Aubrey Solomon Eban**; 2. helmikuuta 1915 – 17. marraskuuta 2002) oli israelilainen diplomaatti ja poliitikko. Hänet tunnettiin erittäin lahjakkaana puhujana, joka sai Yhdysvaltojen juutalaisten tuen Israelin valtiolle kasvamaan.

Aubrey Solomon Eban syntyi Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa. Eban muutti nuorena Englantiin, jossa opiskeli muun muassa Cambridgen yliopistossa. Eban palveli Britannian armeijassa toisessa maailmansodassa. Hänen sotilasarvonsa oli majuri. Eban palveli myös brittiarmeijassa Palestiinassa.

Eban jäi Israeliin ja muutti etunimensä *Aubrey*stä *Abba*ksi, koska Abba oli hepreankielinen nimi.*lähde?* Eban oli Israelin ensimmäinen YK:n suurlähettiläs. Eban oli YK:ssa töissä noin yhden vuosikymmenen. Eban toimi myös Yhdysvaltain Israelin suurlähttiläänä.

Ebanin työ Yhdysvalloissa päättyi vuonna 1959, ja hän palasi Israeliin. Israelissa Eban meni politiikkaan ja pääsi Israelin parlamenttiin knessetiin Mapai-puolueen edustajana. Eban toimi David Ben-Gurionin hallituksen opetus- ja kulttuuriministerinä vuosina 1960–1963.

Vuosina 1966–1974 Eban toimi Israelin ulkoministerinä ja puolusti maata kuuden päivän sodan aikana vaikka kannatti luopumista alueista, jotka Israel miehitti sodan aikana.

Oltuaan kolme vuosikymmentä knessetissä Eban hävisi vuoden 1988 vaalit. Eban kirjoitti ja opetti Princetonin ja Columbian yliopistoissa. Eban on haudattu Kfar Shmaryahuun Tel Aviviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Abba Eban *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 21.2.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Burmilla** on chinchillavärisen persialaisen ja burma-kissarotujen risteytys. Rodun kehitys alkoi vuonna 1981 Englannissa. Jotkin kasvattajat Tanskassa ja Englannissa ovat keskittyneet tosissaan burmillan jalostamiseen. FIFe (Fédération Internationale Féline) hyväksyi burmillan omaksi rodukseen vuonna 1995. Suomeen ensimmäiset kissat tuotiin Tanskasta vuonna 1996. Burmillojen määrä on edelleen vähäinen Suomessa.

Ulkonäkö
--------

Burmilla on solakkarakenteinen keskikokoinen kissa, jolla on pyöreä rintakehä ja suora selkä. Sillä on solakat jalat ja vahvat luut. Takajalat ovat vähän pidemmät kuin etujalat. Tassut ovat sirot ja ovaalin muotoiset. Otsa on pehmeästi pyöristynyt, tylppä kuono, leveät poskipäät ja korvien väli keskikokoinen. Nenä sillä on lyhyt ja suora, leuka leveä ja voimakas. Keskikokoiset tai suuret korvat ovat tyvestä leveät ja kärjistä hieman pyöristyneet. Silmät ovat suuret ja soikeat. Ne ovat "kajalisoitu" eli niiden ympärillä on värin mukainen rajaus. Silmät ovat vihreät, ja kaikki sävyt hyväksytään. Punainen-, creme- ja kilpikonna värityksillä kullanruskeat silmät ovat sallittuja. Häntä on kooltaan keskikokoinen tai pitkä. Hännänpää tulee olla pyöreä. Turkki on lyhyt ja sileä sekä pehmeä ja silkkinen. Väri on puhdas hopeanvalkoinen, jokaisen karvan pää on värittynyt. 

Burmilla kuuluu lyhytkarvakissoihin ja sen värit on jaettu kahteen ryhmään: Ryhmä 1 (ei oranssiset): musta-, sininen-, suklaa-, lila-, kaneli- ja beige shaded silver tai chinchilla. Ryhmä 2 (oranssiset): punainen-, creme-, kilpikonna-, sinikilpikonna-, suklaakilpikonna-, kanelikilpikonna- ja beigekilpikonna shaded silver tai chinchilla.

Luonne
------

Burmilla on vilkas, ihmisrakas ja erittäin seurallinen. Se rakastaa huomiota ja haluaa olla osana perhettä. Aasialaiset kissat ovat erittäin älykkäitä ja voivat oppia esimerkiksi avaamaan ovia. Burmillat ovat uteliaita ja seuraavat omistajiaan mitä tahansa ne tekevätkin.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Burmilla**.
**Margreta Elkins** (s. *Margaret Ann Enid Geater*; 16. lokakuuta 1930 Brisbane – 1. huhtikuuta 2009 Brisbane) oli australialainen mezzosopraano. Lapsena hän lauloi koulun kuorossa, osallistui laulukilpailuihin ja opiskeli myös pianonsoittoa. Hän avioitui 19-vuotiaana laivastossa työskennelleen Henry "Ike" Elkinsin kanssa.

Elkins lauloi muiden muassa Luciano Pavarottin, Maria Callaksen ja Joan Sutherlandin kanssa. Hän jäi kansainvälisellä urallaan Sutherlandin varjoon. Hän kuitenkin esiintyi Australian oopperan lisäksi muun muassa Covent Gardenissa. Australiassa hänen katsottiin laajalti kuuluvan maan suurimpien laulajien joukkoon. Elkins lauloi Benjamin Brittenin *Kesäyön unelman* Lontoon-ensiesityksessä (1961) ja Michael Tippettin *King Priamin* ensimmäisessä Britannian-esityksessä (1962). Vuonna 1964 Elkins osallistui Noël Cowardin ja Margot Fonteynin kanssa Winston Churchillin 90-vuotisjuhlaesitykseen. Hän kieltäytyi tarjouksista päästä esiintymään Glyndebournen festivaalille, Metropolitan-oopperaan ja Bayreuthin oopperajuhlille.

Oopperoihin, joissa Elkinsillä oli rooleja, kuuluivat *Norma*, *Lucia di Lammermoor* (Donizetti) ja *Valkyyria* sekä *Cavalleria rusticana* (2002), jonka esityksessä hän lauloi Queenslandin oopperassa vielä 72 vuoden iässä. Elkinsin levytysten joukossa on arvostettu tulkinta Edward Elgarin teoksesta *Sea Pictures*. Tällä levyllä häntä kuullaan Queenslandin sinfoniaorkesterin kanssa. Saksassa vuonna 2001 löydettiin 40 vuotta aiemmin tehty, pitkään kadonneenna ollut levytys, jolla Elkins laulaa aarian Malcolm Williamsonin säveltämästä *The Growing Castlesta*.

Elkins opetti Queenslandin konservatoriossa ja toimi opetustehtävissä myös Hongkongissa. Joan Priest kirjoitti Elkinsistä, Marilyn Richardsonista ja Lisa Gasteenista yhteisen elämäkertateoksen (*Flight of Divas*, 2004). Elkins oli Australian ritarikunnan jäsen vuodesta 1985 ja sai Queenslandin yliopistosta kunniatohtorin arvon 1986. Hän kuoli 78-vuotiaana, jolloin häntä jäivät kaipaamaan mies ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Telegraph: Obituaries: Margreta Elkins


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Presenteismi** tarkoittaa sitä, että työntekijä tulee töihin sairaana tai muuten huonokuntoisena. Hän on paikalla (engl. *present*), mutta ei täysipainoisesti läsnä. Termi on otettu käyttöön tutkittaessa työtehoon liittyviä ilmiöitä.

Usein presenteismiin ajaa tiimityö ja työskentely toisistaan riippuvaisissa projekteissa. Myös epävarmassa tai tilapäisessä työsuhteessa olevat tulevat herkemmin töihin, vaikka työkyky ei olisikaan kunnossa. Töihin tullaan sosiaalisen paineen vuoksi – töistä ei kehdata olla pois, vaikka siihen olisi järkevä syy. Presenteismiä pidetään nykyisin laajempana ongelmana kuin sairauspoissaoloja, sillä työpaikalla sairas ja väsynyt työntekijä voi tartuttaa kollegansa ja haitata heidän työskentelyään muilla tavoin.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuure Hurme: Moni on töissä paikalla, mutta ei läsnä *Työpiste - Tiedon ja arjen kohtaamispaikka*. Työterveyslaitos.  Arkistoitu 1.1.2012. Viitattu 7.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Miten presenteismi vaivaa lääkäriä? Lääkärilehti. 25.11.2010.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Kardinaalikollegio paavi Johannes Paavali II:n hautajaisissa.
**Kardinaalikollegio** (virallisesti "Pyhä kardinaalikollegio") tarkoittaa Rooman kirkon kardinaaleja heidän kokonaisuudessaan, siis kaikkia kardinaaleja yhdessä.

Tehtävät
--------

### "Paavin senaatti"

Kardinaalikollegion jäsenet ovat paavin käytettävissä joko yksittäin tai yhdessä erilaisissa konsistoreissa hänen johtaessaan kokonaiskirkkoa. Täten kardinaaleilla on neuvoa-antava funktio kirkon johdossa ja hallinnossa. Aiemmin kardinaalikollegiosta käytettiin hallinnollisesti nimitystä "paavin senaatti". Nimitystä ei käytetä virallisesti enää vuodesta 1983, jolloin uusi kanoninen laki astui voimaan, mutta se saattaa esiintyä kirjallisuudessa samoin kuin paavin yksittäisissä lausunnoissa ja asiakirjoissa. 

### Sedisvakanssi

Kardinaalien tärkein tehtävä on valita uusi paavi edellisen kuoltua. Kirkon jouduttua paavin kuoltua sedisvakanssiin kirkon johto siirtyy paavi Johannes Paavali II:n apostolisessa konstituutiossaan "Universi Dominici Gregis" vahvistaman käytännön mukaan kardinaalikollegion käsiin. Kollegion valtuudet on tosin rajattu juoksevien hallinnollisten tehtävien hoitoon, välttämättömien, ei siirrettävissä olevien asioiden päättämiseen sekä konklaavin valmisteluun. Kanoninen laki kieltää kardinaalikollegiolta nimenomaisesti virkatoimet, jotka kanoninen laki rajaa vain paaville, samoin kuin kirkkolain ja paavin vaalijärjestyksen sekä paavin valtaoikeuksien ja Pyhän istuimen hallinnon muuttamisen. Sedisvakanssin ensimmäisestä päivästä konklaavin alkuun kardinaalikollegio kokoontuu päivittäin nk. yleiskongregaatioon keskustelemaan tärkeistä kirkon asioista.

Koostumus
---------

Kardinaalikollegioon kuuluvat kaikki kardinaalit nimityksestään kuolemaansa asti. Nykyään ei enää ole määrätty ylärajaa kardinaalikollegion jäsenmäärälle. Vain paavinvaaliin oikeutettujen, alle 80-vuotiaiden kardinaalien määrä on rajattu 120:een, mutta vuosien 1998 ja 2001 konsistoreissa Johannes Paavali II ylitti itse tämän rajan ja nosti sen väliaikaisesti 135:een. 

Kardinaalikollegio jakautuu kolmeen kardinaaliluokkaan: kardinaalipiispat, kardinaalipapit ja kardinaalidiakonit. 

Kardinaalikollegion puheenjohtajana toimii kardinaalidekaani, jonka kardinaalipiispat valitsevat keskuudestaan. Tämänhetkinen kardinaalidekaani on Angelo Sodano. Hänen sijaisensa, subdekaani, on Roger Etchegaray.

Katso myös
----------

* Luettelo nykyisistä kardinaaleista
**Abalessa** (arab. أبلسة‎) on kunta Algerian Tamanrassetin maakunnassa. Se sijaitsee Oued Amded -vadin varrella 90 kilometriä Tamanrassetista länteen. Kunnassa on 9 200 asukasta (vuonna 2008).

Abalessan keidas on Idlesin ja Tazroukin ohella yksi Ahaggarin tärkeimmistä maanviljelyn keskuksista. Se tuottaa varsinkin taateleita. Abalessa oli keskiajalla tärkeä Agadeziin, Gaoon ja Timbuktuun suuntautuneen karavaanikaupan pysähdyspaikka. Tuaregien hallitseman keitaan väestö koostui etupäässä orjista ja heidän jälkeläisistään. Algerian itsenäistyttyä siitä on kehittynyt kukoistava paikallinen keskus.

Abalessan tärkein nähtävyys on sen lähellä sijaitseva linnake, josta löydettiin vuonna 1925 legendaarisen berberiprinsessa Tin Hinanin luuranko. Esinelöytöjen perusteella hauta on peräisin 100–200-luvulta. Tin Hinania pidetään Kel Ahaggar -tuaregiryhmän esiäitinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Population: Wilaya de Tamanrasset *Office National des Statistiques*. Viitattu 26.12.2020.
2. ↑  *Encyclopédie berbère I*, s. 54–55. Aix-en-Provence: Edisud, 1984. ISBN 2-85744-201-7.
3. ↑  Dominique Auzias, Jean-Paul Labourdette, Marie-Hélène Martin: *Petit futé Algérie 2009–2010*, s. 427–429. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2009. ISBN 978-2-7469-2196-2.
**Erkki Saksa** (s. 17. huhtikuuta 1944 Teuva) on suomalainen toimittaja, joka teki lähes 40 vuoden uran Yleisradiossa vuodesta 1968 lähtien. Saksan toimittamia ohjelmia olivat muun muassa *Rivit ja välit* (sanomalehtikritiikkiä), *Ajankohtainen kakkonen*, *Kiitos ajatuksesta - mietelause illan päätteeksi* -sarja, *Maailma sanojen vankina* (mediakritiikkiä) -sarja ja *Vapauden valtakunta* -sarja (yhdessä Timo-Erkki Heinon ja Risto-Olavi Koskisen kanssa), jossa kyseenalaistettiin aikansa suuria talous- ja sosiaalipoliittisia "totuuksia". Saksa on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.

Saksa on luennoinut ja esitelmöinyt paljon muun muassa joukkotiedotuksen etiikasta, tutkivan journalismin menetelmistä, dokumentista ja todellisuudesta, rauhasta ja journalismista, EU:n haasteista journalismille sekä mediakritiikistä muun muassa Yleisradion, eduskunnan, Tampereen yliopiston, SSL:n, SAL:n, Päätoimittajien yhdistyksen, Suomen tiedottajien liiton ja erilaisten opintopiirien tilaisuuksissa.

Vuonna 1972 Saksa sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon osana *Ajankohtaisen kakkosen* työryhmää. Vuonna 1981 hän sai yhdessä Vesa Toijosen ja Eero Ojanperän kanssa Vuoden paras tv-ohjelma -palkinnon ohjelmasta *Uurnilla tavataan*. *Maailma sanojen vankina* -ohjelmasta Saksa ja työryhmä saivat Ylen Kouran kunniamaininnan vuonna 1993 ja toisen sijan vuoden parhaiden tv-ohjelmien Telviskisassa vuosina 1992 ja 1993. Saksa ja *Maailma sanojen vankina* -ohjelman työryhmä saivat Vuoden Kiila -palkinnon vuonna 1994 ja Journalistiliiton Sananvapauden kunniastipendin ja -miekan 1995. Vuonna 1997 Saksa sai Suomen Mielenterveysseuran 100-vuotisjuhlapalkinnon tunnustuksena luovasta toiminnasta, joka on edistänyt mielen mahdollisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiila Palkitut *kiila.eu*. Viitattu 23.4.2022.
2. ↑  Vuoden kiila mediakritiikki- ohjelmalle *Helsingin Sanomat*.  28.10.1994. Viitattu 23.4.2022.
3. ↑  Kuka journalisti ansaitsee Sananvapauden miekan? *Suomen Kuvalehti*. Viitattu 23.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Saksa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Carl Lilliestierna** (16. heinäkuuta 1696 Tukholma – 2. kesäkuuta 1742 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen tuomari ja virka- ja valtiopäivämies, joka toimi Suomessa Turun hovioikeuden sihteerinä ja asessorina, samoin kuin laamannina.

Carl Lillienstiernan vanhemmat olivat ylisotatuomari Henrik Gerhard Lilliestierna ja Anna Nohlanvähr ja puoliso vuodesta 1731 Briita Hirvo, joka oli Naantalin pormestarin tytär. Toimittuaan ensin sotatuomarina Lillienstiernasta tuli Turun hovioikeuden sihteeri 1718 ja asessori 1728. Lillistierna edusti aatelistoa säätyvaltiopäivillä 1734 ja 1738. Karjalan laamannikunnan laamanniksi hänet määrättiin 1736.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 442. Viitattu 7.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisbiografia: Lilliestierna, Carl (1696–1742) (Maksullinen artikkeli, Viitattu 7.12.2019)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Judith Hoag** (s. 29. kesäkuuta 1968 Newburyport, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten roolistaan April O’Neilina vuoden 1990 elokuvassa *Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat*.

Elämäkerta
----------

Hoag syntyi Newburyportissa, Massachusettsissa, jossa hän aloitti näyttelemisen teatterissa 13-vuotiaana ja pääsi opiskelemaan näyttelemistä yksityiseen Walnut Hill School of Performing Artsiin Natickissa, Massachusettsissa.

Hän on naimisissa näyttelijä Vince Grantin kanssa ja heillä on kaksi lasta.

### Ura

Hoag muutti Cambridgeen, Massachusettsiin, jossa hän osallistui paikallisen teatterin toimintaan. Myöhemmin Hoag muutti New Yorkiin, jossa noin kuukausi myöhemmin eräs näytelmäkirjailija pyysi häntä näyttelemään uudessa näytelmässään *The Times & Appetites of Toulouse Lautrec*. Pian tämän jälkeen Hoag sai mahdollisuuden näytellä televisiossa saippuasarjassa *Loving* vuosien 1986–1987 aikana. Sarjan jälkeen hän kokeili esiintymistä mainoksissa, mikä osoittautui kannattavaksi uransa kannalta. Sittemmin Hoag pääsi esiintymään elokuviin, kuten *Cadillac Man*, jossa hän näytteli muun muassa Robin Williams. Parhaiten Hoag kuitenkin muistetaan ensimmäisestä pääroolistaan elokuvassa *Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat*.

Muutettuaan Los Angelesiin aviomiehensä Vince Grantin kanssa Hoag ryhtyi näyttelemään enimmäkseen televisiosarjoissa. Hänen listaansa mahtuu sarjoja, kuten *Carnivàle*, *C.S.I.*, *NYPD Blue*, *Kunnian miehet*, *Rouva presidentti*, *Yhä vedossa*, *Aavekuiskaaja* ja *Greyn anatomia*.

Aiheesta muualla
----------------

* Judith Hoag TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |