recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Risto Juhani Parjanne** (s. 28. syyskuuta 1946 Kouvola) on Suomen kuntien yhteistyöelimen Kuntaliitto ry:n entinen toimitusjohtaja. Hänen toimialueensa kattoi muun muassa liiton konsernijohdon, valtion ja kuntien väliset suhteet, liiton kansainväliset suhteet ja viestinnän. Kuntaliitossa hänellä oli selkeä työnjako varatoimitusjohtajien Timo Kietäväisen ja Kari-Pekka Mäki-Lohiluoman kanssa. Parjanne kuului myös sisäasiainministeriön kunnallistalouden ja hallinnon neuvottelukuntaan.

Ennen tätä Risto Parjanne toimi Oulun kaupunginjohtajana 1991–1999. Nuoruutensa Parjanne on viettänyt Kouvolassa.

Puoluetaustaltaan Parjanne on sosialidemokraatti ja koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.

Parjanne herätti huomiota syksyllä 2007 vaatimalla rajauksia hyvinvointipalveluihin kuntien talouden pelastamiseksi. Parjanne vaatii kansalaisten julkisten palveluiden omavastuun nostamista. Tämä tehtäisiin hänen mukaansa esimerkiksi lukioiden maksullisuudella, terveydenhuollon maksukorotuksilla sekä aluesairaaloiden vähentämisellä. Toisaalta Parjanne haluaa peruskoulun olevan jatkossakin maksuton. Keväällä 2009 Parjanne ehdotti maksuja kuntien harrastuspalveluille. Hänen mukaansa kuntalaisten omavastuuta harrastetoiminnasta joudutaan miettimään.

Kuntaliitosten suhteen Parjanne oli myönteisellä kannalla, eikä hän vaatinut esimerkiksi yhdistettäville kunnille yhteistä maarajaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2003*. Helsinki: Otava, 2002. ISBN 951-1-18086-X.
2. ↑  Kuntaliiton perussivu
3. ↑  Valtioneuvosto (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Sari Palmin blogi, luettu 8.10.2007
5. ↑  Maksuttomia palveluja ei ole. Verkkouutiset (Kokoomuksen äänenkannattaja) 8.10.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Aamulehti 6.10.2007[vanhentunut linkki]
7. ↑  Parjanne väläyttää maksuja kuntien harrastuspalveluille (YLE 5.4.2009)
8. ↑  Keskipohjanmaa.net[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Pauli Sutela** | **Kotkan kaupunginjohtaja**1986–1991 | Seuraaja:**Hannu Tapiola** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Oulun vaakuna | Edeltäjä:**Ilmo Paananen** | **Oulun kaupunginjohtaja**1991–1999 | Seuraaja:**Kari Nenonen** |

Oulun kaupunginjohtajat
Kaarlo I. Junnelius (vt.) 1930–1931 |
Heikki Karjalainen 1931–1938 |
Eino Jalmari Leino 1938–1961 |
Arvo Heino 1961–1974  

Ilmo Paananen 1974–1990 |
Risto Parjanne 1991–1999 |
Kari Nenonen 1999–2006 |
Matti Pennanen 2006–2017 |
Päivi Laajala 2017–2023 | 
Seppo Määttä 2023–
*Tämä artikkeli käsittelee Laukaan kylää. Saarijärvellä on myös Tarvaala.*
**Tarvaala** eli **Laukkavirta** on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa ja Laukaan pitäjän alkuperäinen historiallinen keskus. Asukkaita siellä on noin 300. Kylän alueella sijaitsee Laukaan kunnan maantieteellinen keskipiste, ja myös Laukaan kunta on saanut nimensä kylän läpi virtaavan Laukaanvirran mukaan. Laukaanvirta tunnetaan nykyään nimellä Tarvaalankoski.

Tarvaala sijaitsee kahden suuren vesistön, Kuusveden ja Lievestuoreenjärven välissä yhdistäen ne Saraaveteen, joka laskee edelleen Leppäveteen ja Päijänteeseen. Kuusveden rannalla on Tarvaalassa pumppaamo, josta johdetaan vettä Vuonteen tekopohjavedenottamoon, joka tuottaa valtaosan Jyväskylän kaupungin juomavedestä.

Historia
--------

Tarvaala tunnetaan erityisesti Laukaan ja Jyväskylän ensimmäisestä, vuonna 1593 rakennetusta, kirkosta. Kirkosta on enää Hartikan kirkon nimellä tunnetut rauniot jäljellä. Toinen merkittävä kohde Tarvaalassa on Hartikan punamultakalmisto, josta löytyi vuonna 1986 Suomen toistaiseksi laajin kokoelma kivikautisia punamultahautoja. Tarvaalasta löytyy myös Alvar Aallon osittain suunnittelema Alatalo. Tarvaalaan perustettiin aikanaan Laukaan ensimmäinen puhelinyhtiö. Tarvaala on 1990-luvulta lähtien tullut tunnetuksi myös erikoislaatuisesta villin lännen saluunasta Musta Korppi. Valtakunnallistakin julkisuutta Tarvaala on saanut maanalaisista taloistaan, jotka olivat erityisesti esillä Laukaan asuntomessujen aikaan 2003.

Tarvaalalla on kaksi nimeä: kylän nimi Tarvaala ja postiosoitenimi Laukkavirta. Nimi Tarvaala pohjautuu kylän ensimmäiseen taloon (nyk. Savola), jonka perusti 1560-luvulla Juvalta tullut Lauri Tarvainen (tai Tarvahainen, Laukaan Historia I). Täsmälleen saman niminen henkilö eli Lauri Tarvainen perusti myös Saarijärvelle neljä vuotta myöhemmin samannimisen talon: "Savolaissyntyisen Lauri Laurinpoika Tarvaisen (Tarvahainen) uudistalo Tarvaala syntyi viimeistään vuonna 1564. Tämän vuoksi postiosoitteena käytetään nimeä Laukkavirta, joka on vääntynyt kylän läpi kulkeneesta Laukaan virrasta. Laukaan virta taas antoi nimensä vuonna 1593 perustetulle Laukaan pitäjälle, jonka nimi oli pari ensimmäistä vuotta Pärnäsaari. Kun kirkko siirtyi 1600-luvulla Tarvaalasta Pellosniemeen, nimi Laukaa seurasi mukana. Nykyään Pellosniemen kylä tunnetaan Laukaan kirkonkylänä. 

Laukaan Tarvaala sekoitetaan usein*lähde?* Saarijärvellä Keski-Suomessa sijaitsevaan toiseen Tarvaalan kylään ja siksi monissa virallisissa yhteyksissä kylästä käytetäänkin nimeä Laukkavirta.

Kylällä toimii oma kyläseura Laukaan Tarvaalan kyläseura.

Lähteet
-------

1. ↑  Saija Silén, Anna Naukkarinen,Mervi Koskinen,Nina Äijälä: *Saarijärven kulttuuriympäristöohjelma Paavon portilta Palavasalmelle*. {{{Julkaisija}}}.

Aiheesta muualla
----------------

* Tarvaalan kylä
* Laukaan Historia I, Nils Berndtson, 1983
Ghada Amer kertomassa taiteellisesta työstään CCCOD, Toursissa, Ranskassa, vuonna 2018.
Ghada Amer: The Blue Bra Girls, vuodelta 2012.
**Ghada Amer** arabiaksi غادة عام ( 1963 Kairo) on egyptiläinen taiteilija. Taidekoulutuksensa hän on saanut Ranskassa. Hän on myös tunnettu feministi ja töissään hän käsittelee sukupuolisuutta ja naisen kehoa. Hän työskentelee ja asuu enimmäkseen New Yorkissa.   

Amer pitää itseään taidemaalarina, mutta hän työskentelee myös valokuvien, keramiikan, performanssien ja installatioiden parissa. Hänen töitään on esitetty Venetsian, Sydneyn ja Whitneyn biennaaleissa sekä Brooklynin museossa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Katherine Jenkins** OBE (s. 29. kesäkuuta 1980 Neath, Wales) on brittiläinen crossovermusiikin laulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Jenkins opiskeli lapsena pianonsoittoa ja laulamista. Hän pääsi 17-vuotiaana Lontoon Royal Academy of Musiciin. Hän sai laajaa tunnustusta esiinnyttyään vuonna 2003 Westminsterin katedraalissa Johannes Paavali II:n paaviuden 25-vuotisjuhlan aikana. Jenkins solmi samana vuonna levytyssopimuksen Universal Classicsin kanssa. Samoihin aikoihin hän teki ensimmäisen esiintymisensä Sydneyn oopperatalossa. Jenkins pääsi maansa klassisten albumien myyntitilastojen kärkeen ensimmäisen kerran jo debyyttilevyllään *Premiere* (2004). Hänen viimeiseksi albumikseen Universalilla jäi *Sacred Arias* (2008). Ensin hän siirtyi Warner Bros.ille ja sitten pääsi vuonna 2013 Decca Recordsin artistiksi.

Jenkins on saanut vuosina 2005 ja 2006 vuoden albumin Classic Brit -palkinnot. Hän kilpaili vuonna 2012 *Dancing with the Stars* -televisiosarjassa. Vuonna 2014 hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri.

Jenkins meni syyskuussa 2014 naimisiin yhdysvaltalaisen kuvataiteilija, elokuvaohjaaja Andrew Levitaksen kanssa. Parilla on kaksi lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 2015 ja 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Katherine Jenkins AllMusic.com
2. ↑  Katherine Jenkins Official Charts Company
3. ↑  Classical Crossover Star Katherine Jenkins on Going Back to Her Roots: ‘Musically I’ve Come Full Circle’ Billboard
4. ↑  Katherine Jenkins announces birth of second child BBC
5. ↑  Katherine Jenkins shares rare picture of husband Andrew Levitas – fans react Hello Magazine


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Heikki Sakari Hakkola** (s. 18. huhtikuuta 1937 Mäntsälä) on suomalainen eläköitynyt maataloustieteilijä ja tutkimusjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Hakkolan vanhemmat olivat maanviljelijä, agrologi Uuno Valdemar Hakkola ja Vieno Siviä Peltola ja hänen puolisonsa vuodesta 1962 on filosofian maisteri Seija Kaarina Kopra. Hakkola tuli ylioppilaaksi Mäntsälän yhteiskoulusta 1957 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1963. Hän oli Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvinviljelylaitoksen vs. ylimääräinen tutkija 1963–1964, Lounais-Suomen koeaseman vs. johtaja Mietoisissa 1964–1967, Pohjois-Pohjanmaan koeaseman, vuodesta 1984 tutkimusasema, johtaja Revonlahdella vuodesta 1968 ja Ruukissa 1973–1998, Pohjois-Suomen tutkimusyksikön johtaja 1991–1997 ja hallituksen jäsen 1983–1985 sekä Maatalouden tutkimuskeskuksen alueellisen tutkimuksen johtaja 1998–2000.

Hakkola oli Revonlahden kunnanhallituksen jäsen 1969–1972 ja Ruukin kunnanvaltuutettu 1973–1976 ja 1981–1984 sekä kunnahallituksen jäsen 1981–1988. Hänellä oli myös lukuisia oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hakkola julkaisi runsaasti tutkimuksia ja asiantuntijakirjoituksia, erityisesti nurmen ja viljan viljelystä sekä naudanlihan tuotannosta. Häntä pidettiin yhtenä Suomen keskeisistä nurmitutkijoista ja nurmitalouteen perustuvan kotieläintuotannon asiantuntijoista. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Möttönen,Tuomas: Maanviljelysneuvos Heikki Hakkola (1937–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.5.2023.
2. ↑  Nimitykset.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 10.1.1998, nro 4, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.5.2023.
**Eric W. Schwartz** on amerikkalainen freelance-sarjakuvapiirtäjä ja animaattori, joka on luonut furry-verkkosarjakuvan Sabrina Online ja Amy the Squirrelin, Amigan epävirallisen maskotin. Hän on myös työskennellyt yhdessä Malcolm Earlen (Max Black Rabbitin) kanssa, joka loi hahmon **Zig Zag**.

Henkilöstä
----------

Eric W. Schwartz on tunnettu luomistaan kuvituksista ja animaatioistaan, esimerkkinä Aerotoon. Hänen animaationsa ovat malliesimerkki Amiga-tietokoneiden käyttömahdollisuuksista.*kenen mukaan?* Hän on myös yksi tunnetuimmista Amigan kannattajista.*lähde?* Hän kävi Columbus College of Art and Design -yliopistoa Columbuksessa Ohiossa. Hänen oppiaineensa oli kuvitus.

Ura
---

Schwartz aloitti piirtämällä uusia ja kopioimalla vanhoja kuvia tunnetuista hahmoista, kuten Karvisesta sekä Disneyn Mikki Hiirestä ja Warner Brothersin Tiny Toonsista. Myöhemmin hän alkoi kehittämään omia hahmojaan. Hänen omista hahmoistaan Amy the Squirrel on tunnetuin Amiga-ihmisten keskuudessa. Amyn monet kuitenkin sekoittivat muihin hänen naishahmoistaan, kuten Clarisse Cattiin Flip the Frogeista. Sitten hän keksi ihan toisenlaisen hahmon, Sabrinan. Vaikka Sabrina kasvattaa suosiotaan, niin edelleen tunnetuin ja suosituin on Amy.*lähde?* Nykyään hän on piirtänyt juuri Sabrina Onlinea.

Lähteet
-------

* Rigby-Jonesin sivu
* Virallinen E.S. Productionsin sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fur After Dark -sivu
**Fujitsu Siemens Computers** oli tietoteknisiä laitteita valmistanut elektroniikkateollisuusyritys, joka toimi Euroopan, Lähi-idän ja Afrikan markkinoilla. Yritys perustettiin vuonna 1999 japanilaisen Fujitsu Limitedin ja saksalaisen Siemens AG:n yhteisyrityksenä. Yrityksen pääkonttori oli Maarssenissa, Alankomaissa, ja se työllisti noin 10 700 henkeä. Huhtikuussa 2009 Fujitsu osti Siemensin osuuden yrityksestä, minkä jälkeen yritys on toiminut Fujitsun kokonaan omistamana tytäryhtiönä nimellä **Fujitsu Technology Solutions**.

Fujitsu Siemensin tuotteita olivat kannettavat tietokoneet, pöytätyöasemat, kämmentietokoneet, levyjärjestelmät, palvelimet sekä oheislaitteet, kuten näytöt, näppäimistöt ja hiiret. Tuotemerkkejä olivat muun muassa Amilo, Lifebook, Scaleo, Scenic, Esprimo, Futro ja Primergy. Tunnetuimpia tuotteita lienevät olleet kotikäyttöön tarkoitettu Amilo (kannettavien tietokoneiden sarja), Scaleo (pöytätietokonesarja) sekä vastaavasti yrityskäyttöön tarkoitettu Lifebook- ja Esprimo-sarja. Fujitsu Technology Services jatkaa samoilla tuotealueilla kuin Fujitsu Siemens.

Fujitsu-Siemensillä on liittymäkohta myös suomalaisen tietotekniikan historiaan.
Fujitsu tuli Euroopan laitevalmistusmarkkinoille hankkimalla vuonna 1990 brittiläisen ICL:n (International Computers Limited), joka puolestaan osti seuraavana vuonna Nokialta sen informaatiojärjestelmät-toimialan (Nokia Data). Fujitsu Siemens valmisti Nokialta periytyneitä tietokonemalleja entisissä Nokian tiloissa Espoon Kilossa vuoteen 2000 asti.
Marika Jalovaara (s. 1970) on suomalainen sosiologian ja väestötieteen tutkija ja Turun yliopiston professori. Hän on keskittynyt tutkimuksessaan perhedynamiikkaan (avoliitot, avioliitot, lastensaanti, syntyvyys) sekä sen ja sosiaalisen eriarvoisuuden välisiin yhteyksiin.

Jalovaara väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2007. Hän on toiminut Turun yliopistossa sosiologian professorina heinäkuusta 2022 alkaen.

### Tutkimushankkeet

Jalovaara johtaa kuusivuotista Muuttuva perheenmuodostus – Syyt, seuraukset ja mahdolliset tulevaisuudet (FLUX) -tutkimushanketta, jota rahoittaa Suomen Akatemian yhteydessä toimiva strategisen tutkimuksen neuvosto (2021–2027).

Jalovaara toimii INVEST-tutkimuskeskuksessa Väestö ja elämänkulku -tutkimusalueen johtajana. Aiemmin hän on johtanut mm. nelivuotista Syntyvyyden lasku ja eriarvoisuus (NEFER) -tutkimushanketta, jota rahoitti Suomen Akatemia (2019–2023).

### Tutkinnot ja dosentuurit

* väestötieteen dosentti, Helsingin yliopisto 2012
* taloussosiologian dosentti, Turun yliopisto 2012
* valtiotieteiden tohtori, Helsingin yliopisto 2007

### Aiheesta muualla

* Marika Jalovaara utu.fi
* Marika Jalovaara Turun yliopiston Converis-tutkimusportaalissa utu.fi
* Marika Jalovaara researchgate.net
* FLUX Muuttuva perheenmuodostus – Syyt, seuraukset ja mahdolliset tulevaisuudet
* NEFER – Falling Fertility and the Inequalities Involved

1. ↑  Professoriluento | Marika Jalovaara. *utu.fi*. Viitattu 20.10.2023..
2. ↑  FLUX Muuttuva perheenmuodostus – Syyt, seuraukset ja mahdolliset tulevaisuudet. *fluxconsortium.fi*. Viitattu 20.10.2023..
3. ↑  INVEST Eriarvoisuuden, interventioiden ja uuden hyvinvointiyhteiskunnan tutkimuskeskus ja lippulaiva. *invest.utu.fi*. Viitattu 20.10.2023..
4. ↑  NEFER – Falling Fertility and the Inequalities Involved. *sites.utu.fi*. Viitattu 20.10.2023..
**Tauno Kukko** (15. syyskuuta 1916 Kuolemajärvi – 4. syyskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen trumpetisti, säveltäjä ja sanoittaja. 

Tauno Kukko tuli 13-vuotiaana soitto-oppilaaksi Viipurin tykistörykmentin soittokuntaan. 17-vuotiaana hän siirtyi Helsinkiin laivaston soittokuntaan ja jäi sieltä siviiliin 1935. Hän soitti sitten Helsinginkadulla ravintola Tenhon orkesterissa kunnes siirtyi Dallapé-orkesteriin, jossa hän soitti trumpettia 1935–1939 Alvar Kososen kanssa. Jatkosodan aikana Kukko soitti merivoimien Trio Ohoi-orkesterissa ja sittemmin hän oli freelance-trumpetistina kunnes siirtyi 1949 Helsingin poliisilaitoksen palvelukseen Poliisisoittokuntaan. Hän jakoi samalla myös liikennevalistusta lapsille nukketeatterin avulla.

Tauno Kukko toimi opettajana Helsingin Kansankonservatoriossa, kirjoitti lastenlauluja ja Trumpettikoulu-kirjan. Hän vietti kymmenen vuotta eläkeläisenä Floridassa kunnes palasi Suomeen 1997. Kukko kuoli 84-vuotiaana syyskuussa 2001 Espoossa.

Muusikko Sakari Kukko on Tauno Kukon veljen Pauli Kukon poika.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Lasten liikennekirja sanoin ja sävelin*. Otava 1961

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harri Aavaharju : Tauno Kukko oli monelle esimerkkinä, Jazzrytmit 27.6.2023
2. ↑  Trumpetisti teki myös lastenlauluja. Muusikko Tauno Kukko, Helsingin Sanomat Kuolleet 3.10.2001 (Tilaajille)
3. ↑  Kaisa Väisänen : Sakari Kukko - elämä, ura ja tuotanto : Pala suomalaisen populaarimusiikin historiaa vuodesta 1953 nykypäiviin, musiikkitieteen pro gradu-tutkielma, Taiteiden tutkimuksen laitos, Humanistinen tiedekunta, Helsingin yliopisto 2004, sivu 18
**Faustino Hernán "Tino" Asprilla Hinestroza** (s. 10. marraskuuta 1969 Tuluá, Kolumbia) on kolumbialainen entinen jalkapalloilija, joka tunnetaan parhaiten Parma FC:n, Newcastle Unitedin ja Kolumbian jalkapallomaajoukkueen pelaajana. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Hän sai kannattajien keskuudessa urallaan lempinimen *The Octopus* (suom. mustekala) kyltymättömän ruokahalunsa vuoksi. Pituutta Asprillalla on 176 senttimetriä.

Seurajoukkueura
---------------

Asprilla aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1988 Cucúta Deportivon paidassa, jossa hän teki kauden aikana parhaimmillaan 17 maalia. Tämä lukema oli myös Asprillan koko uran yhden kauden maaliennätys. Ensimmäistä kertaa hän siirtyi ulkomaille vuonna 1992, tuolloin Italian Serie A:ssa pelanneeseen Parma FC:hen. Hän pelasi Parmassa vuoteen 1996 asti tehden 84 pelissä 25 maalia. Vuonna 1996 kolumbialainen siirtyi Englannin Valioliigan Newcastle Unitediin, jossa pelatun kolmen kauden aikana peliaikaa tuli vain 48 pelissä ja maalejakin tuli vain yhdeksän. Edessä oli paluu takaisin Parmaan. Asprilla ei vakuuttanut myöskään toisella jaksollaan Parmassa, saldona kahden kauden aikana 22 ottelua ja vain yksi maali. Koko Parma-urallaan Asprilla voitti joukkueen kanssa UEFA Cupin kahdesti ja Cup-voittajien cupin kerran. Vuonna 1999 Asprilla palasi takaisin kotimanteereelleen Brasilian liigan Palmeirasiin. Vuonna 2004 uransa lopettanut Asprilla pelasi Palmeirasin jälkeen vielä kuudessa eri eteläamerikkalaisseurassa, viimeisimpänä kotikaupunkinsa Tuluán Cortuluássa vuonna 2004, ennen kuin lopetti uransa 35-vuotiaana.

Maajoukkueura
-------------

Asprilla pelasi Kolumbian jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1993-2001 57 ottelua, joissa syntyi 20 maalia. Hän kuului joukkueeseen kahdessa Copa Américassa, joissa molemmissa Kolumbia sijoittui toiseksi, kahdessa MM-turnauksessa (1994 ja 1998) sekä Barcelonan olympialaisissa 1992. Kolme vuotta viimeisen arvoturnauksensa, vuoden 1998 MM-kisojen jälkeen tuolloin brasilialaisessa Fluminensessa pelannut Asprilla ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa 32-vuotiaana.7

Lähteet
-------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Faustino Asprilla
Arp Schnitgerin ja poikansa Franz Casparin noin 1720 rakentamat suuret urut Sint-Michaëlskerkissä (Pyhän Mikaelin kirkko) Zwollessa, Alankomaissa.
**Arp Schnitger** (2. heinäkuuta 1648 Schmalenfleth – haudattu 28. heinäkuuta 1719) oli merkittävä saksalainen urkujenrakentajamestari. Hän toimi ennen kaikkea Alankomaissa ja Saksassa, joissa on vielä jäljellä hänen rakentamiaan soittimia.

Uruista
-------

Käytössä olevia urkuja on muun muassa Pyhän Pankratiuksen kirkossa Neuenfeldessä Hampurissa olevat urut, jotka valmistuivat 1688. Ne ovat suurimmat hänen valmistamansa kaksisormioiset urkunsa. Sellaiset urut ovat olleet innostamassa urkujen rakentamista 1900-luvun jälkipuoliskolla, jolloin palattiin mekaanisiin hallintakoneistoihin ja pienempiin soittimiin 1800-luvun suurten sinfonisten urkujen suuntauksesta.

Suurten Schnitger-soitinten ainutlaatuinen ominaisuus oli äänikertojen sijainti niin että syntyy ikään kuin stereofoninen vaikutelma. Hieno esimerkki tällaisista uruista ovat Pyhän Mikaelin kirkon urut hollantilaisessa Zwollen kaupungissa. Näitä urkuja on käyttänyt useissa levytyksissä urkuri E. Power Biggs.

Katso myös
----------

* Urut
* Johann Sebastian Bach
* Dietrich Buxtehude

Lähteet
-------

* Peggy Kelley Reinburg: *Arp Schnitger, organ builder; catalyst for the centuries*. Bloomington: Indiana University Press, 1982. ISBN 0-253-30927-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Die Arp-Schnitger-Orgel der St. Pankratiuskirche in Hamburg-Neuenfelde  3.12.2008. schnitgerorgel.de. Viitattu 2.1.2009. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arp Schnitger**.
* Organs of Arp Schnitger
* *Arp Schnitger, Organ Builder – Organ Itinerary.* *Google Earth Community*.[vanhentunut linkki]
* Schnitger-Orgel Neuenfelde
*Tämä artikkeli käsittelee televisio-ohjelmaa. Saatoit tarkoittaa myös elokuvaa* Kummelin Jackpot*.*

**Jackpot** oli syksyllä 2008 esitetty viihdeohjelma, jota juonsivat Marco Bjurström ja Matias Hangasmaa. Ohjelma perustui japanilaiseen Happy Family Plan -formaattiin. Se on toteutettu useissa maissa ja saavuttanut niissä suuren suosion: ohjelma on muun muassa palkittu Montreux’n tv-festivaalien Kultaisella Ruusulla. Samaan formaattiin perustui myös TV2-kanavalla esitetty Mahdoton tehtävä. 

Vaikka Jackpottia esitettiin prime timessa kello 20-21, se ei saavuttanut suurta suosiota. Sarjan katsojaluvut jäivät reilusti alle puoleen miljoonaan per jakso. Jackpotin viimeinen jakso nähtiin 29. marraskuuta 2008.

Sarjan idea
-----------

Lapsiperheen isä, äiti tai jopa molemmat saavat vaikealta vaikuttavan tehtävän. Vanhemmat harjoittelevat tehtävän suorittamista viikon ajan ja perheen lapset kuvaavat harjoittelua videokameralla. Parhaat palat perheiden harjoittelemisesta nähdään televisiossa.

Viikon harjoitteluajan jälkeen perhe saapuu tv-studioon live-yleisön eteen. Siellä isä tai äiti yrittää suorittaa tehtävän, ja jos tehtävä onnistuu, perhe voittaa palkinnon.

Tehtävät voivat olla fyysisiä, esimerkiksi jalkapallon pomputtamista, muistamista – kuten "opiskele kaikkien valtioiden liput" tai vaikka aistien harjoittamista – kuten "tunnista 50 suomalaista linnun ääntä". 

Ohjelmaan valitaan 26 lapsiperhettä, joiden valintakriteereitä on kolme: perheessä on oltava vähintään kaksi kouluikäistä lasta, vanhempien pitää olla valmiita harjoittelemaan haastetta viikon ajan ja koko perheen pitää olla juonessa mukana. 

Sarjan yhdessä jaksossa seurataan kahta perhettä.

Aiheesta muualla
----------------

* Jackpot MTV3:n sivulla
* Ohjelmatieto - spotti.mtv3.fi[vanhentunut linkki]

Lähteet
-------

1. ↑  Marcon tv-uutuus floppasi![vanhentunut linkki]
**Sanna Alestalo** (s. 16. syyskuuta 1982) on suomalainen pesäpalloilija. Alestalo edusti Superpesiksessä Peräseinäjoen Toivetta ja PeTo-Jusseja.

### Saavutukset

Alestalo saavutti urallaan yhden SM-hopean kaudella 2007 ja kaksi SM-pronssia kaudella 2000 ja kaudella 2003. Kaudella 2009 Alestalo oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 77:llä lyödyllä juoksulla. Lisäksi hänet valittiin kauden 2009 päätteeksi Vuoden jokeriksi ja hän voitti Kultaisen mailan. Hän myös pelasi uransa ainoan Itä-Länsi-ottelun vuonna 2009.

### Tilastot

Alestalo pelasi 237 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 17 kunnaria ja 303 tavallista juoksua, toi 145 juoksua ja keräsi 951 kärkilyöntipistettä. Alestalo pelasi urallaan 86 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 50 tavallista juoksua, toi 24 juoksua ja keräsi 269 kärkilyöntipistettä. Alestalo pelasi kuusi Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 11 tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 36 kärkilyöntipistettä.

Lähteet
-------

1. ↑
**Neuvostovuoret** ja **Amerikkavuoret** ovat olleet nimitykset Kuun kääntö- eli etäpuolella oleville kuvausteknisistä syistä virheellisesti havaituille pinnanmuodoille. Neuvostoliiton Luna 3 - luotaimen etäpuolelta ottamissa kuvissa näkyi kaarimainen muodostuma, jotka nimettiin Neuvostovuoriksi. Vastakkainen puoli nimettiin Amerikkavuoriksi. Kun yhdysvaltalaisten Lunar Orbiter -sekä Neuvostoliiton Zond 3 - luotaimet ottivat parempilaatuisia kuvia, ei näitä kohteita ollut havaittavissa. Syyksi epäiltiin kuvausvirheitä.

Apollo - lentojen 15, 16 ja 17 yhteydessä tehtiin laser- korkeusmittauksia. Ne paljastivat etäpuolelta painanteen, jonka halkaisija on 1400 kilometriä ja syvyys kuusi kilometriä. 
Painanne on törmäysallas. Altaan piirteet ovat lähes kadonneet myöhemmässä meteoripommituksessa. Alue on nimetty Tsiolkovski- kraaterin mukaan, eikä Neuvosto- Amerikkavuoria enää käytetä.

Lähteet
-------

* Westman, Juhani: *Vanha ja uusi Kuu*. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1995. ISBN ISBN 951-9269-78-9.

**Viitteet**

1. 1 2  Westman, Juhani: *Vanha ja uusi Kuu*, s. 154. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1995. ISBN ISBN 951-9269-78-9.
Tämä viulu, joka on nyt Metropolitanin taidemuseossa, on saattanut sisältyä osana Espanjan Philip II: n ja Valoisin Elisabethiin väliseen avioliittosopimukseen vuonna 1559, mikä tekisi siitä yhden varhaisimmista tunnetuista viuluista. 
**Andrea Amati** (n. 1505 - 1577) oli viulunrakentaja Cremonasta Italiasta.  Amatia pidetään ensimmäisen nykyaikaisen viulun kaltaisen soittimen rakentajana.

Useat hänen rakentamansa soittimet ovat säilyneet nykypäivään, ja jotkut niistä ovat yhä soittokuntoisia.  Monet säilyneet soittimet olivat Ranskan Kaarle IX:lle 1564 toimitettujen soitinten joukossa.

Roger Hargrave'n elämäkerran mukaan Amati on pidetään mahdollisena viulun keksijänä*.* Kaksi muuta ehdokasta, jotka hän nimesi elämäkerrassaan, olivat Fussen, joka on syntynyt nykyisen Saksan alueella, ja Brescian Gasparo 'da Salo. 

Kun Amati aloitti uransa, oli vain kolmella kielellä varustettuja viulun kaltaisa soittimia. Amatia pidetään ensimmäisen neljäkielisen viulun keksijänä. Amatin ensimmäiset viulut olivat pienempiä kuin nykyaikaiset viulut. 

Andrea Amatin kaksi poikaa, Antonio Amati ja Girolamo Amati olivat myös ammattitaitoisia viulunvalmistajia, kuten myös hänen pojanpoikansa Nicolò Amati, jolla oli yli tusina arvostettua oppilasta, kuten Antonio Stradivari ja Andrea Guarneri.

Lähteet
-------

1. 1 2  
Roger Hargrave. "Andrea Amati 1505 - 1577". Luettu 2012-03-31.
2. ↑  ""The King" Cello: Andrea Amati -- 1572", Cello heaven. Luettu 2012-03-31. Archived from the original on 2017-08-15.
3. 1 2  "Images from The Rawlins Gallery: The King Violoncello by Andrea Amati, Cremona, after 1538", National Music Museum, 2012-01-14. Luettu 2012-03-31. Archived from the original on 2016-03-20.
4. ↑  "Images from The Rawlins Gallery: Violin by Andrea Amati, Cremona, 1574", National Music Museum, 2010-08-25. Luettu 2012-03-31. Archived from the original on 2016-03-04. "This rare violin is the best preserved of the few surviving Andrea Amati instruments, retaining its original neck, blocked out at the heel, as can be seen the photos above."
5. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Andrea\_Amati  –  Selitys 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |

 |
Lihapiirakan täytteenä on jauhelihaa ja riisiä.
Vety
**Lihapiirakka** on lihatäytteinen piirakka. Se tehdään yleensä tavallisesta munkkitaikinasta ja täytetään jauhelihan ja riisin sekoituksella. Lihapiirakkaa ja siitä nakki- ja grillikioskeilla valmistettuja ruokia on kutsuttu monilla eri nimillä. Muun muassa *lihis*, *lörtsy*, *vety*, *möttönen*, *atomi*, *riihimäkeläinen*. Markkinoilla on myös myytävänä lihapiirakoita, jotka on valmistettu grahamjauhoista.

Uudehkon tradition mukaan lihapiirakka halkaistaan kahtia ja sen väliin laitetaan esimerkiksi nakkeja, lenkkimakkaraa, kebabia tai jauhelihapihvi. Yleisimpinä mausteina käytetään ketsuppia, sinappia ja kurkkusalaattia. Lihapiirakkaa, jonka väliin laitetaan paistettua lenkkimakkaraa ja sipulia, kutsutaan *lenkkisämpyläksi*.*lähde?*

Lappeenrannasta ovat peräisin kaksi nimettyä täytettyä lihapiirakkaa: vety ja atomi. Vedyn täytteenä on keitetty kananmuna ja kinkkua, atomissa vain toista. Kinkku on perinteisesti joko keitto- tai savukinkkua.

Monen paikkakunnan grilleillä on saatavilla myös paikkakunnan mukaan nimetty erikoislihapiirakka. Esimerkiksi *riihimäkeläinen* on lihapiirakka, joka sisältää perusmausteiden lisäksi jauhelihapihvin ja paistetun kananmunan. Rovaniemellä vastaava on Rovaniemen palloseuran mukaan nimetty *ropsilainen*.

Levylihapiirakka tehdään voitaikinakuoreen, jossa täytteenä on jauhelihaa, sipulia ja keitettyä riisiä. Piirakka on saanut nimensä matalasta levymuodostaan ja kuuluu lihapiirakoiden ryhmään. Joskus piirakkaa kutsutaan myös peltipiirakaksi.*lähde?*

Katso myös
----------

* Hotsi
* Lörtsy
* Australialainen lihapiirakka

Lähteet
-------

1. ↑  Kahkonen, Heikki: Perinteinen lihapiirakka haluaa säilyttää asemansa ruokatrendien puristuksessa *Viisi Tähteä*.  29.7.2019. Viitattu 27.3.2020.
2. ↑  Yksi lihis, kiitos. – Tuleeko kaikki mausteet? *Lihakoulun blogi – HK*.  20.11.2015. Viitattu 27.3.2020.
3. ↑  Atomi ja Vety *Karjala – Maakuntaportaali*.  9.6.2008.  Arkistoitu 22.8.2013. Viitattu 27.3.2020.
4. ↑  Varis, Leeni: Tunnetko jo vedyn? – Lappeenrantalainen lihapiirakka valloittaa Suomea *Yle Uutiset*.  2.5.2015. Viitattu 12.3.2017.
5. ↑  Perinteisiä grillikioskeja uhkaa katoaminen – Pikaruoka maistuu suomalaisille, mutta perinteisiä grillikioskeja on jäljellä enää satakunta *Helsingin Sanomat*.  18.3.2013. Viitattu 12.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuhdein finskipikaruoka on lihis kahdella nakilla *Vanhat Verkkouutiset*.  29.1.1999. Viitattu 27.3.2020.
Witold Lutosławski (oikealla) tervehtii vanhaa ystäväänsä Panufnikia vuonna 1990.
**Andrzej Panufnik** (24. syyskuuta 1914 Varsova – 27. lokakuuta 1991 Twickenham, Englanti) oli puolalaissyntyinen säveltäjä.  Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä 1900-luvun lopun sinfonikoista.

Elämä ja ura
------------

Panufnik aloitti säveltämisen yhdeksänvuotiaana ja opiskeli sävellystä Varsovan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1936. Valmistumisen jälkeen hän opiskeli orkesterinjohtoa Felix Weingartnerin johdolla Wienin musiikkiakatemiassa, sekä Lontoossa ja Pariisissa. Sota-ajan hän eli Varsovassa, jossa muun muassa konsertoi pianistina ystävänsä Witold Lutosławskin kanssa. Hän konsertoi myös laittomasti uhmaten Saksan miehitysvaltaa. Varsovan kansannousun yhteydessä tapahtuneessa tulipalossa 1944 tuhoutuivat Panufnikin kaikki siihen mennessä syntyneet sävellykset, joista ainoastaan kolme on sittemmin rekonstruoitu. 

Sodan jälkeen hän voitti useita kansainvälisiä sävellyskilpailuja ja sai kansallisia tunnustuspalkintoja Puolan valtiolta. Vuonna 1953 Panufnik matkusti Lontooseen, jonne jäi välttääkseen luovaa työtä rajoittavat, Puolan kommunistisen hallinnon asettamat sosialistisen realismin vaatimukset. Hän toimi Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johtajana 1957–1959, jonka jälkeen keskittyi kokonaan säveltämiseen. 

Elämä Englannissa ei ollut hänelle helppoa. Hänen sävellystyylinsä ei ollut muodin mukainen, ja hän pysytteli pois julkisuudesta. Tästä seurasi taloudellisia hankaluuksia, mutta myös tilaa suurelle taiteelliselle vapaudelle. Vuonna 1963 hän voitti Monacon sävellyskilpailun teoksellaan *Sinfonia Sacra*. Samana vuonna hän avioitui valokuvaaja Camilla Jesselin kanssa. Panufnikin tunnettuus brittiläisessä musiikkielämässä lisääntyi vähän kerrallaan, ja 1970-luvulla liki kaikki eturivin brittiläiset orkesterit esittivät hänen töitään, muun muassa arvostetulla Proms-festivaalilla. Puolassa hän ja hänen sävellyksensä olivat 1970-luvun lopulle asti mustalla listalla. 

1960-luvulta elämänsä loppuun asti Panufnik eli Twickenhamissa Thamesin rannalla vaimonsa kanssa. Hän vältteli julkisuutta ja keskittyi säveltämiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ewa Grzegrzulka: Polish Composers - Adrzej Panufnik - Brief Biography Polish Music Center, University of Southern California.  Arkistoitu 19.6.2006. Viitattu 29.8.2012. en
2. 1 2 3  Sir Andrzej Panufnik - Biography Andrzej Panufnik Estate. Viitattu 29.8.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Charles Conrad Jr. Apollo 12 -lennon komentaja, Surveyor 3 -laskeutujan vieressä. Taka-alalla Apollo 12 -laskeutuja *Intrepid*.
Apollo 12:n ja Surveyor 3:n laskeutumispaikat kuussa. Vieressä näkyy myös Apollo 14:n laskeutumispaikka.
**Surveyor 3** oli kolmas Surveyor-luokan laskeutuja, jonka tarkoitus oli tutkia Kuuta. Se laukaistiin 17. huhtikuuta 1967 Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta, ja se laskeutui 20. huhtikuuta 1967 Oceanus Procellarumiin. Se lähetti yhteensä 6 326 kuvaa Maahan. Laskeutuessa hyvin heijastavat kivet sekoittivat Surveyor 3:n tutkalukemia ja laskeutumismoottori pysähtyi liian nopeasti. Seurauksena laskeutuja pomppasi kaksi kertaa osuttuaan pintaan ennen kuin asettui aloilleen.

Luotain oli ensimmäinen, jolla oli pinnantutkimukseen tarkoitettu robottikäsivarsi. Se ulottui 1,5 metrin päähän ja pystyi kaivamaan 18 senttimetriä syvälle. 19. marraskuuta 1969 Apollo 12 laskeutui lähelle Surveyor 3:a. Astronautit ottivat useita komponentteja tutkittavaksi Maahan, jotta komponenttien pitkäaikaista altistumista avaruuden olosuhteille voitaisiin tutkia. Kenties suurin Surveyor 3:n löydöistä on täysin vahinko, tavallinen bakteeri *Streptococcus mitis*. Tämä bakteeri oli vahingossa päätynyt luotaimen mukana Kuuhun ja selvinnyt kaksi ja puoli vuotta vihamielisessä ympäristössä. Surveyorin kamera on nykyisin nähtävillä National Air and Space Museumissa Washingtonissa.

Lunar Reconnaissance Orbiter -luotain kuvasi Surveyor 3:n ja Apollo 12:n laskeutumisalueen vuonna 2009, erottaen jopa luotaimen ympärillä kävelleiden astronauttien jalanjäljet. Luotain kuvasi alueen uudelleen vuonna 2011 matalammalta kiertoradalta ja suuremmalla tarkkuudella.

Tietoja
-------

* Laukaisu: 17.4.1967 kello 07:05:00 UTC
* Laskeutui Kuuhun: 20.4.1967 kello 00:04:53 UTC
* Massa: 302 kg laskeutumisen jälkeen

Katso myös
----------

* Surveyor 1–7
* Apollo 12

Lähteet
-------

1. 1 2  In Depth | Surveyor 3 *NASA Solar System Exploration*. Viitattu 24.4.2023.
2. 1 2  NASA Content Administrator: Apollo 12 and Surveyor 3 *NASA*.  3.4.2019. Viitattu 24.4.2023. (englanniksi)

Surveyor-ohjelma

* Surveyor 1
* Surveyor 2
* Surveyor 3
* Surveyor 4
* Surveyor 5
* Surveyor 6
* Surveyor 7



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuun valloituksen aikajana |
| --- |
|  |
|   Neuvostoliitto
  Yhdysvallat
  Japani
  Kiina
  Eurooppa
  Intia |
|  |
|  |
|  |
|   Neuvostoliitto
  Yhdysvallat
  Japani
  Kiina
  Eurooppa
  Intia |

 |
**Markku Ilmari Nurminen** (s. 11. kesäkuuta 1943 Tampere) on suomalainen matemaatikko. Hän toimi Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professorina vuodesta 1990 (vuodesta 2009 emeritus).

Nurminen tuli ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1960. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, lisensiaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1976. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1976) oli otsikoitu *Studies in systemeering on fuzziness in the analysis of information systems*. Hän on ollut Åbo Akademin dosentti vuodesta 1978, ja hän oli Turun yliopiston dosentti vuosina 1980–1983 ja 1989–1990.

Nurminen toimi Turun kauppakorkeakoulun tietojenkäsittelyopin yliassistenttina 1970–1983. Tästä ajasta hän työskenteli osan virkaatekevänä apulaisprofessorina (1977–1978). Turun yliopiston apulaisprofessori hän oli vuosina 1983–1988, jona aikana hän työskenteli jakson Åbo Akademin professorin viransijaisena (1986). Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelyopin professorina hän oli vuosina 1988–1990. Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professori hän on oli vuodesta 1990. Hän on toiminut myös Bergenin yliopiston professorina (1982–1984) ja Oslon yliopiston informatiikan professorina (1994–1997).

Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet systemointi ja tietojärjestelmät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 16 toukokuuta 2019), s. 497View and modify data on Wikidata
2. ↑  Markku I. Nurminen: Studies in systemeering on fuzziness in the analysis of information systems (ISBN 951-641-355-2; PhD thesis/ Univ. of Turku)  1976. Turku:  Turun yliopisto (teostiedot via kansalliskirjaston Finna-palvelu). Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 381

Aiheesta muualla
----------------

* Markku I. Nurminen,. University of Turku, Department of Management (englanniksi) (researchgate.net)
* Markku I. Nurminen, professor emeritus at University of Turku (englanniksi) (linkedin.com)
* Markku Nurminen (Mathematics Genealogy Project) North Dakota State University, ndsu.nodak.edu. Viitattu 19.5.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mustion Betania-seurakunta** (ruots. *Betaniaförsamlingen i Svartå*) on vuodesta 1925 toiminut helluntaiseurakunta Mustiossa. Seurakunnan tausta on vuodessa 1922, jolloin ruotsalainen saarnaaja Joel Eriksson saapui Suomeen ja Mustioon. Aluksi Erikssonin työ kohtasi runsaasti vastustusta mutta kääntyi herätykseksi. Mustion Betania perustettiin 28. elokuuta 1925 ja perustettaessa seurakunnalla oli 34 jäsentä. Suuri osa jäsenistä oli kuulunut Karjaan baptistiseurakuntaan. Seurakunnan rukoushuone vihttiin käyttäöön vuonna 1934.

Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet Carl-Göst Jansson-Byrstam, E. Lundin, Ragnar Mickelsson, Stig Karlsson, Harry Holmberg, Runar Nylund, Åke Johnsson, Joel Eriksson (1925–1928), Oskar Eriksson, Lars Nordberg ja Gittan Granroth, Elisabeth Granberg , Petri Huovila ja Erik Rönnlund. Seurakunta on viettänyt vuosittain rakentamisjuhlaa helatorstaina.

Lähteet
-------

* Herberts, Arne: *Ett folk på väg*. Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år. Helsinki: Taborförlaget, 1995. ISBN 951-95278-4-2.

### Viitteet

1. 1 2  Herberts 1995, s. 52
Kambachin linna
Eschweilerin päärautatieasema
**Eschweiler** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Aachenin ja Kölnin kaupunkien välissä. Kaupungin läpi virtaa Indejoki. Kaupunki on pinta-alaltaan 76,56 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 55 646. Asukastiheys kaupungissa on 727 as./km². Eschweiler on Aachenin piirikunnan keskuskaupunki. Kaupunki on jaettu 22 eri kaupunginosaan. Eschweilerissä on useita linnoja, golfkenttä ja keinotekoinen Blausteinseen järvi. Kaupungissa järjestetään myös karnevaali.

Historia
--------

Varhaisin maininta Eschweilerista ajoittuu vuodelle 828. Se mainittiin tuolloin frankkilaisen historioitsijan ja Kaarle Suuren avustajan Einhardin luomassa asiakirjassa. Vuoden 962 tienoilla Eschweilerin hallinta siirtyi Frankkien valtakunnalta Pyhälle saksalais-roomalaiselle keisarikunnalle.

Ranskalaiset joukot tuhosivat Eschweilerin täysin vuonna 1678 ja kaupungin hallinta siirtyi ranskalaisille vuonna 1794. Osana Ranskaa se toimi kantoninsa pääkaupunkina vuodesta 1800 vuoteen 1815. Vuonna 1815 Eschweilerin ja Burtscheidin kantonit yhdistettiin preussilaiseen Aachenin piirikuntaan. Eschweilerille myönnettiin preussilaiset kaupunginoikeudet vuonna 1856. 

Vuonna 1932 kaupunkiin liitettiin Hastenrath ja Nothberg. Kaupunki kärsi merkittäviä vaurioita lukuisten muitten saksalaisten kaupunkien tavoin toisessa maailmansodassa. Vuonna 1972 Nordrhein-Westfalenin hallintouudistusten myötä Eschweilerin väkiluku nousi tuhansilla, kun kaupunkiin liitettiin Dürwiß, Kinzweiler, Laurenzberg, Lohn ja Weisweiler.

Väestö
------

Vuoden 2006 lopussa Eschweilerin asukasluku oli 55 646. Kaupungin asukkaista noin kahdeksan prosenttia on ulkomaalaisia. Suurin ulkomaalaisryhmä on turkkilaiset, joita on noin 20 prosenttia ulkomaalaisista. Turkkilaisten jälkeen suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat bosniahertsegovinalaiset, marokkolaiset ja portugalilaiset. Kaupungin asukkaista noin 66 prosenttia on katolisia ja noin 13 prosenttia evankelisia.

### Asukasluvun kehitys

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1533 | 1642 | 1790 | 1820 | 1825 | 1852 | 1880 | 1900 | 1909 | 1932 | 1955 | 1972 | 2004 |
| 850 | 3 600 | 3 386 | 4 500 | 6 014 | 10 504 | 15 610 | 21 668 | 25 619 | 34 505 | 38 202 | 55 497 | 55 697 |

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Wattrelos, Ranska (vuodesta 1975)
* Reigate & Banstead, Englanti (vuodesta 1985)

Lähteet
-------

1. ↑  Eschweiler Statistik: Teil I: Stadtgebiet, Grund und Boden, Einwohnerwesen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eschweiler** Wikimedia Commonsissa

* Eschweilerin kaupungin viralliset internetsivut (saksaksi)
**Poseidonin temppeli** eli *Isthmian temppeli* oli antiikin aikainen Poseidonille omistettu kreikkalainen temppeli Isthmiassa Korintin kannaksella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa lähellä nykyisiä Kyrás Vrýsin ja Isthmían kyliä.

Historia
--------

Temppeli oli keskeisin osa Isthmian Poseidonin pyhäkköaluetta, jolla järjestettiin muun muassa Isthmian kisat. Paikka on ollut kulttikäytössä viimeistään 1100-luvulta eaa. lähtien. Temppeli rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 700 eaa. Se tuhoutui tulipalossa noin vuonna 480–470 eaa. Uusi temppeli rakennettiin noin vuonna 465–450 eaa. Myös se vaurioitui pahoin Spartan hyökkäystä seuranneessa tulipalossa vuonna 390 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen; nykyisin paikalla olevat rauniot ovat tästä rakennusvaiheesta. Koska Korintin kannas oli keskeinen kulkureitti, temppeli kärsi myöhemminkin usein sodista.

Pyhäkköalue hylättiin 300-luvulla jaa. Theodosius II:n aikana 400-luvulla suuri osa temppelin kivistä käytettiin kannaksen yli rakennetun Heksamilion-muurin rakentamiseen.

Temppelin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1967 Oscar Broonerin johdolla. Arkeologisia tutkimuksia pyhäkköalueella oli suoritettu jo vuodesta 1883 lähtien. Kaivauksia ovat suorittaneet Chicagon yliopisto ja Ohion osavaltionyliopisto. Ne jatkuvat edelleen.

Rakennus
--------

Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Arkaaisessa temppelissä oli 7 × 19 puista pylvästä. Se oli poikkeuksellisen pitkä leveyteensä nähden. Myöhemmässä temppelissä oli 6 × 13 pylvästä. Temppelissä oli muun muassa Poseidonin ja Amfitriten kulttipatsaat sekä Palaimonin, jonka kunniaksi Isthmian kisat oli perustettu, patsas.

Temppelin itäpuolella oli noin 40 metriä pitkä alttari. Pyhäkköalue oli ympäröity temenosmuurilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Isthmia", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Isthmia *Perseus*. Viitattu 7.12.2015.
3. 1 2 3  Archaeological Site of Isthmia *Greek Travel Pages*. Viitattu 7.12.2015.
4. 1 2 3  The Sanctuary to Poseidon at Isthmia *Ohio State Excavations at Isthmia*. The Ohio State University. Viitattu 7.12.2015.
5. ↑  Archaic Temple at Isthmia *Excavations at Isthmia*. University of Chicago. Viitattu 7.12.2015.
**Hans Christian Mikael Westerberg** (s. 23. helmikuuta 1932 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja jazzin asiantuntija, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Westerbergin vanhemmat olivat varastonhoitaja Mikael Westerberg ja Elisabeth Pelander. Hän avioitui 1955 Harriet Sandqvistin kanssa. Westerberg tuli ylioppilaaksi Åggelby svenska samskolasta 1951 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1954. Hän oli Akkuteollisuus Oy:n osastopäällikkö 1953–1954 ja Oy Englebert Gummi Ab:n kirjanpitäjä 1955. Oy R. E. Westerlund Ab:n levytyspäällikkö Westerberg oli 1956–1957, osastopäällikkö 1957–1959 ja apulaisjohtaja 1959–1963.

Westerberg oli Jalmari Sairanen Oy:n markkinointipäällikkö 1963–1965 ja Parti Oy:n, vuodesta 1969 Tukku Oy ja vuodesta 1990 Tukkuparti Oy, varatoimitusjohtaja 1965, toimitusjohtaja 1965–1987 ja hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1987–1992. Westerberg oli myös Oy Centramarket Ab:n toimitusjohtaja 1971–1987 ja hallituksen päätoiminen puhenejohtaja 1987–1992 sekä Oy Diligentia Ab:n toimitusjohtaja 1984–1991. *Hufvudstadsbladetin* avustajana Westerberg toimi 1955–1958, samoin kuin ulkomaisten musiikkilehtien Suomen kirjeenvaihtajana 1950-luvulta. Westerbergillä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Tukkukauppojen Oy:n hallintoneuvoston jäsenyys 1966–1990 ja sen puheenjohtajuus 1987–1990 sekä hallituksen puheenjohtajuus. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1989.

Julkaisuja
----------

* *Suomalaiset jazzlevytykset 1932–1976: 45 Americans, 92 Europeans and hundred of Finns*, 1977
* *Boy from New Orleans: Louis "Satchmo" Armstrong: on records, films, radio and television*, 1981
* *The swinging beginning: an Antti Sarpila bio/discography: recordings 1981–1998*, 1999

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Hans Westerberg (1932–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 18.10.2023.
2. ↑  Asiaa levystä ja levyn vierestä. Diskografia on jazzinharrastajan ja levykeräilijän raamattu. *Helsingin Sanomat*, 11.9.1988, s. A19.