recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tuntematon kapinallinen Jeff Widenerin ottamassa kuuluisassa valokuvassa.
**Tuntematon kapinallinen** eli **Tankkimies** (engl. *Tank Man*, *Unknown Rebel* tai *Unknown Protester*) on mies, joka pysäytti 19*lähde?* Kiinan armeijan panssarivaunua Taivaallisen rauhan aukion mielenosoituksissa 5. kesäkuuta 1989. Tapahtuma videoitiin ja siitä otettiin useita valokuvia, minkä ansiosta tapahtuma levisi nopeasti länsimaisessa mediassa. Kuuluisimman, tässäkin artikkelissa olevan, kuvan tapahtumasta otti yhdysvaltalainen valokuvaaja Jeff Widener.

Tankkimiehestä tiedetään hyvin vähän. *Timen* kirjoittaja on arvellut, että hän olisi 19-vuotias kiinalainen opiskelija Wang Weilin, mutta tiedot ovat epävarmoja. Ei myöskään tiedetä, miten miehen kävi Taivaallisen rauhan aukion tapahtumien jälkeen. Eräiden tietojen mukaan hänet teloitettiin muutama viikko mielenosoitusten jälkeen. Toiset lähteet kertovat, että hän olisi yhä elossa ja piileskelisi jossakin Kiinan sisämaassa tai Taiwanissa.*lähde?*

Yhdysvaltalainen viikkolehti *Time* liitti vuonna 1998 tuntemattoman kapinallisen luetteloonsa "sadasta 1900-luvun vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä".

Populaarikulttuurissa
---------------------

* Fingerpori-sarjakuva on viitannut tuntemattomaan kapinalliseen ruudulla, joka muistuttaa Widenerin ottamaa kuvaa.

Katso myös
----------

* Ihmisoikeudet Kiinassa
* August Landmesser

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pico Iyer, The Unknown Rebel Time Magazine 13.4.1998 (englanniksi) (Archive.org)
2. ↑  Kaleva – Fingerpori 11. marraskuuta 2014

Aiheesta muualla
----------------

* Video tapahtumasta YouTubessa
**Alfonso XII** oli Espanjan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu Alfonso XII -luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Alfonso XII -luokka*
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin elokuussa 1881. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1887 ja otettiin palveluksen vuonna 1891.

Palvelus
--------

Vuonna 1897 alus oli ankkurissa Havanassa Kuubassa amiraali Vincente Manterolan lippulaivana, mutta se ei ollut purjehduskelpoinen ilman huoltoa. Lisäksi osa aluksen tykeistä oli siirretty maihin rannikkolinnakkeisiin, joita siirrettiin lisää Espanjan ja Yhdysvaltain välisen sodan uhan lisääntyessä *USS Mainen* tuhouduttua Havannassa 15. helmikuuta 1898.

Satamaan sidottu alus ei juurikaan osallistunut sotaan. Sotatoimien päätyttyä elokuussa 1898 alus palasi Espanjaan, missä se poistettiin palveluksesta vuonna 1900. Alus myytiin vuonna 1907.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Alfonso XII

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 384

*Alfonso XII* -luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Alfonso XII* - *Reina Cristina* - *Reina Mercedes* |
| Edeltäjä: Isla de Luzón -luokka – Seuraaja: Reina Regente -luokka |
Kuorman purkua vesitasosta Alaskassa vuonna 1950.
Lähtövalmisteluja Namibin aavikolla.
**Puskalentäminen** (engl. *bush flying*) on yleisilmailukoneilla tapahtuvaa ilmailua syrjäisillä seuduilla. Puskalentäminen tapahtuu usein varsinaisten lentokenttien ulkopuolella, ja siihen käytetäänkin usein kellukkeilla tai suksilla varustettuja lentokoneita, jotka eivät tarvitse kiitotietä laskeutuakseen.

Puskalentäminen on tärkein ja joskus ainoa liikkumistapa muun muassa Kanadan syrjäseuduilla, Alaskassa, monilla alueilla Afrikassa ja Australian takamailla. Yksityisen lentotoiminnan lisäksi puskalentäminen voi olla myös yritysten tai esimerkiksi lähetysjärjestöjen harjoittamaa. Kaupallisessa puskalentämisessä kuljetetaan ihmisiä ja tarvikkeita syrjäisille seuduille. Toimeksiantajia voivat olla esimerkiksi matkailu- ja luonnonvara-alan yritykset sekä julkiset virastot.

Puskalentämisessä käytetyt lentokoneet ovat usein ylätasoisia, jotta esimerkiksi kasvillisuus ja pyörien nostattama irtosora eivät osu siipiin. Monesti puskalentämisessä suositaan kannuspyörällisiä lentokoneita, sillä ne nousevat nopeammin ilmaan kuin nokkapyörällä varustetut. Yleisiä konetyyppejä ovat muun muassa Piper J-3 Cub, Cessna 208 Caravan, de Havilland Canada DHC-2 Beaver ja DHC-3 Otter. Puskalentokäytössä näkee myös vanhempia konetyyppejä, jotka eivät muualla enää ole aktiivikäytössä. Esimerkiksi kanadalaisen Buffalo Airwaysin laivastoon kuuluu vanhoja mäntämoottorikäyttöisiä konetyyppejä, kuten Douglas DC-3, Curtiss C-46 ja Lockheed L-188 Electra.

Lähteet
-------

1. ↑  bush pilot Merriam-Webster. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Lentokonemyynti Suomen Ilmailupalvelut. Viitattu 15.10.2019.
3. 1 2  Bush Flying  4.3.2015. The Canadian Encyclopedia. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Flying in Alaskan Bush Planes The Greatest American Roadtrip. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Guillemette, Roger: Bush Flying U.S. Centennial of Flight Commission.  Arkistoitu 24.7.2008. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
6. 1 2  Wynbrandt, James: How to Become a Bush Pilot  16.11.2016. The Flying Magazine. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
7. ↑  Best bush planes: Flying Cessna, Piper, Beech, DeHavilland, airplanes & aircraft Bush-planes.com. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
8. ↑  Falcus, Matt: Plane Savers! Behind the Scenes at Buffalo Airways, and Saving a D-Day DC-3  1.2.2019. Airport Spotting. Viitattu 15.10.2019. (englanniksi)
Templen alue vuonna 1734.
**Temple** oli ristiretkien jälkeen noin vuonna 1240 Pariisiin rakennettu linnoitus. Sen rakennutti Temppeliherrain ritarikunta.

Keskeinen osa tätä linnoitettua luostaria oli tornimainen päälinna. Päälinnan muurit olivat metrin paksuiset ja kaikki ikkunat kalterein vahvistetut, koska linna rakennettiin ritariston harjoittaman pankkiiriliikkeen rahaston säilytyspaikaksi.

Temppeliherrojen tuhon jälkeen linna oli Ranskan suureen vallankumoukseen asti Johanniittain ritarikunnan käytössä.

Vanha tornimainen linna, erittäin kolkko ja epämukava asunto, määrättiin Tuileries’n valtauksen jälkeen kuningasperheen sijoituspaikaksi. Ludvig XVI lähti sieltä viimeiselle matkalleen. Kuningatar Marie-Antoinette siirrettiin myöhemmin Pariisin oikeuspalatsin yhteydessä olevaan Conciergerien vankilaan.

Templen linnoitus hävitettiin purkamalla vuonna 1811.

Lähteet
-------

1. ↑  Templar site : The 'Villeneuve du Temple' of Paris *templiers.org*.  Arkistoitu 7.10.2007. Viitattu 30.5.2007.
| "Tappara on terästä"Juha "Watt" Vainio |
| --- |
| Singlen "Tappara on terästä" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Äänitetty  | 1976 |
|  Julkaistu | 1976 |
|  Tuottaja(t) | Reijo Lehtovirta, Juha Vainio |
|  Kesto | 02.28 |
|  Levy-yhtiö | Moskova |
| Juha Vainion muut singlet |
| "Kansi kiinni ja kuulemiin"1976 | "Tappara on terästä"1976 | "Kappeliin, kappeliin"1976 |

**Tappara on terästä** on Juha "Watt" Vainion sanoittama ja Reijo Lehtovirran säveltämä ja sovittama Tapparan jääkiekkojoukkueen kannatuslaulu vuodelta 1976. Kappale julkaistiin 1976 mainossinglenä, jonka b-puolella oli "Kaukalosamba". Myöhemmin kappaleen on levyttänyt Pate Mustajärvi, jonka versio julkaistiin vuonna 2010.

Syntyhistoria
-------------

Vainio oli esiintymässä Vaasassa, kun Tapparan silloinen manageri Mikko J. Westerberg tilasi Vainiolta joukkueelleen kannatuslaulun. Westerbergin mukaan laulussa oli oltava lause ’Tappara on terästä’ ja sana ’ruisrievä’. Vainio otti tehtävän hoitaakseen ja kirjoitti ensimmäiset säkeet ravintolassa syödessään kankaiseen lautasliinaan. Tekijäpalkkioista hän kävi neuvottelun Tapparan silloisen puheenjohtajan kanssa, joka oli myös pankinjohtaja. Lopulta Vainio sai työstään palkkiota 5 000 markkaa. Hänestä tuli laulun myötä loppuiäkseen Tappara-fani, mikä aiheutti keskustelua hänen perheensä sisällä, sillä hänen poikansa kannatti HIFK:ta.  Laulun kertosäkeistö sisältää tunnetun fraasin "Tappara on terästä, toiset tulee kaukaa perästä".

Äänitys
-------

Kappale äänitettiin Finnvox-studiolla Helsingissä 1976. Äänittäjästä ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisesti siinä toimi Erkki Hyvönen tai Ronnie Kranck. Lehtovirta ja Vainio tuottivat kappaleen.

Äänityksissä olivat mukana seuraavat muusikot:

* Juha Vainio – laulu
* Reijo Lehtovirta – kapellimestari, tenorisaksofoni, taustalaulu
* Jari Lappalainen – taustalaulu
* Seppo Hovi – piano, taustalaulu
* Taisto Wesslin – kitara
* Ilkka Willman – basso
* Matti Oiling – rummut

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Nissilä, Salmi, Vainio, Virtanen, von Bagh: *Juha Vainio – Legendan laulut*. Warner Music, 2008. ISBN 978-952-67044-0-1.
* Reijo Ikävalko: *Täyttä elämää – Junnu – Kotkan poikii ilman siipii*. Gummerus (Jyväskylä), 1998. ISBN 951-20-5165-6.

### Viitteet

1. ↑  Legendan laulut s. 109
2. ↑  Pate Mustajärvi teki uusiksi Tappara on terästä -kappaleen  23.11.2010. Radio957.fi. Viitattu 8.1.2011. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Ikävalko s. 219
4. ↑  Ikävalko s. 64
5. 1 2  Legendan laulut s. 88

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen äänitearkisto: Hakutulos kappaleelle Tappara on terästä[vanhentunut linkki]
**Edvard von Boehm** (vuoteen 1903 **Boehm**; 14. heinäkuuta 1841 Sortavala – 25. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja senaattori.

Edvard Boehmin vanhemmat olivat kauppias Christian Edvard Boehm ja Emilia Aurelia Wahlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lukiosta vuonna 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864. Hän opiskeli sen jälkeen lakia ja sai varatuomarin arvon 1869. Boehm toimi vuosina 1883–1895 Suomen passiviraston päällikkönä Pietarissa sekä Hämeen läänin kuvernöörinä 1895–1899. Vuosina 1900–1905 hän oli senaatin talousosaston jäsenenä sekä siviilitoimituskunnan päällikkönä ja sen jälkeen Helsingin keisarillisen palatsin hoitajana vuoteen 1917 asti.

Boehm sai valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1885, ja hänet aateloitiin vuonna 1903 nimellä *von Boehm*. Hänestä polveutuu von Boehmin aatelissuku, joka esiteltiin Ritarihuoneelle vuonna 1904. Edvard von Boehmin pojanpoika oli taidemaalari ja -graafikko Tuomas von Boehm.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edvard von Boehm. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  von Boehm. Suvut ja vaakunat, Suomen Ritarihuone.
3. ↑  Karjalainen, Tuula: "Boehm, Tuomas von (1916–2000)", *Suomen kansallisbiografia, osa Hakemisto*, s. 26–27. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 951-746-441-X. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hämeen läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) | 
* Klick
* Stichaeus
* Snellman
* Rehbinder
* von Troil
* Molander
* Nordenstreng
* von Ammondt
* Costiander
* von Boehm
* von Kothen
* Svertškov
* Papkov
* Gordie
* Brofeldt
* Spåre

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* Saarinen
* Tulenheimo
* von Hellens
* Mattsson
* Tuominen
* Sandelin
* Tainio
* Suonio

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Sakkali** on entinen, Käkisalmen maalaiskuntaan kuulunut kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyään paikkakunta sijaitsee Norsjoen eli Larionovon maalaiskunnan eteläosassa Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä, ja se luetaan Näpinlahden kanssa yhdeksi asutukseksi, jonka venäjänkielinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Синёво, *Sinjovo*.

Sakkali sijaitsee Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevan Käkisalmenselän kaakkoisrannalla noin yhdeksän kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Sakkalin naapurikyliä olivat Käkisalmen maalaiskunnassa Näpinlahti pohjoisessa, Marjolanniemi etelässä ja Käkisalmenselän toisella puolella Hirvisaari sekä idässä Pyhäjärven kunnan puolella Valkeamäki.

Väestö ja elinkeinot
--------------------

Vuonna 1920 Sakkalissa oli 159 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 205, joista 93 miestä ja 110 naista. Sakkalin asutus oli keskittynyt Norsjoelta Myllypeltoon kulkevan maantien varteen. Sakkali ja Näpinlahti muodostivat yhtenäisen asutusalueen.  Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samalle alueelle.

Ennen talvisotaa Sakkali oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Näpinlahden, Sakkalin ja Marjoalanniemen kylien yhteinen kansakoulu sijaitsi Sakkalin kylän keskustassa ja se oli aloittanut toimintansa vuonna 1910.

Evakuointi
----------

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.

Lähteet
-------

* Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*, s. 934-940. Lahti: Käki-säätiö, 1959.

### Viitteet

1. 1 2  *Karjalan kannas, historia ja nykyaika, 1938-2001* 1:200 000. Pietari: ZAO Karta Ltd, 2001.
2. ↑  Kuujo 1959, s. 898
3. 1 2  Kuujo 1959, s. 942
4. ↑  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 141. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
5. ↑  Kuujo 1959, s. 888

Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Alapuusti • Haminanniitty • Hirvisaari • Joensuu • Kapeasalmi • Marjalanniemi • Norsjoki • Näpinlahti • Ostamo • Porkanniemi • Pärnä • Pörtsykkä • Sakkali • Suotniemi • Tenkalahti • Vuohensalo • Yläpuusti
Seifullin 1922.
**Saken Seifullin** (kaz. Сәкен (Сәдуақас) Сейфуллин, *Säken (Säduaqas) Seifullin*, 15. lokakuuta 1894 – 25. huhtikuuta 1938, Almaty) oli kazakstanilainen kirjailija ja nationalisti. Häntä pidetään maansa tunnetuimpana kirjailijana.

Seifullin opiskeli opettajaksi ja valmistui Omskin opettajaseminaarista vuonna 1916. Seminaarissa hän sai innostuksen radikaaleihin sosialistisiin ja nationalistisiin oppeihin. Hän myös julkaisi vuonna 1914 ensimmäiset runonsa, jossa heijastuvat Kazakstanin ihmisten kohtalo, köyhyys ja vanhanaikainen patriarkaalisuus. Vallankumousvuonna 1917 hän toimi Kazakstanissa bolševikkien riveissä. Toukokuun 1918 kapinoinnin seurauksena Akmolinskin punainen hallitus kaadettiin ja sen johtajat, mukaan lukien Seifullin, joutuivat valkokaartilaisten vangeiksi. Vuonna 1920, jolloin Kazakstanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta perustettiin, Seifullin valittiin Kazakstanin keskusvaalilautakunnan puheenjohtajaksi. Vuonna 1922 hänet nimitettiin tasavallan opetusvaliokunnan varajäseneksi ja Kazakstanin kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajaksi.

Tehtävässään Seifullin puolusti kazakin oman kielen asemaa. Vuodesta 1927 pidätykseensä vuonna 1937 Seyfullin oli useiden yliopistojen rehtori, toimi sanomalehden päätoimittajana ja kirjallisuuslehden toimittajana. Hän loi Kazakstanin kirjailijayhdistyksen. Hänellä oli samaan aikaan voimia julkaista kaunokirjallisuutta ja tieteellisiä teoksia.

Vuonna 1937 Seifullin pidätettiin syytettynä porvarillisesta nationalismista. Hänet ammuttiin kansan vihollisena yhdellä NKVD:n Alma-Atan vankiloista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Сакен Сейфуллин. Тернистый путь. Saken Seifullin museo Astanassa 15.10.2014. Archive.today 29.3.2015. Tallennettu sivustolta kazpravda.softdeco.net. Viitattu 8.10.2018.
2. ↑  Любовь поэта. Laura Barylybaeva 30.10.2008. Archive.today 29.3.2015. Tallennettu sivustolta kazpravda.softdeco.net. Viitattu 8.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Seifullinin kotimuseo. Yvision.kz.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ulla Matikainen** (s. 1. syyskuuta 1980) suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Suomen pääsarjatasolla yli kymmenen vuotta. Nykyisessä Naisten Liigassa hän on pelannut vuodesta 2007 lähtien noin 120 ottelua. Pelimäärä pääsarjataolla on noin 200. Matikainen on pelannut pääasiallisesti topparina, mutta hän on pelannut useita vuosia myös keskikentällä eri rooleissa. Hänet on nähty muillakin pelipaikoilla, ja hän on toiminut joukkueensa kapteenina useina vuosina. Matikainen on toiminut myös useissa muissa jalkapalloon liittyvissä luottamustehtävissä. Matikaisen kaksossisar Noora Matikainen pelasi maalivahtina Naisten Liigassa.

Ulla Matikainen #5

Edustus
-------

* 1986?- [TiPS]/ Tikkurilan Urheilijat
* 1999-2000 FC Espoo
* 2001-2001 FC Kontu / Kontulan Urheilijat
* 2003-2005 Barry University, Florida, Yhdysvallat
* 2006 Åland United
* 2007-2008 PuiU / Puistolan Urheilijat
* 2009-2010 PK-35 Vantaa
* 2011-2012 FC Honka
* 2013 HJK
* 2014 MPS / Malmin Palloseura

Saavutukset
-----------

* Suomen mestari 2010
* Pronssia 2007, 2011
* Suomen Cup pikkufinaalin voitto 2014, 2009
* Suomen Cup hopeaa 2013
* Liigacup hopeaa 2012

Lähteet
-------

1. ↑  U. Matikainen *Soccerway*. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  N. Matikainen *Soccerway*. Viitattu 15.4.2021. (englanniksi)
**Rakasta jos uskallat** (*Jeux d’enfants*) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Yann Samuellin ohjaama ranskalais-belgialainen elokuva, jonka pääosia esittävät Guillaume Canet ja Marion Cotillard. Tarina kertoo aikuistuneista lapsuudenystävistä, naisesta ja miehestä jotka lopultakin tajuavat että heidät on tarkoitettu toisilleen muutenkin kuin vain ystävinä.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Tapani Maskula sanoo Samuellin animaatiotaustan näkyvän hänen ensimmäisessä näytelmäfilmissään monina piirrosjaksoina ja keinotekoisten lavastuksien runsaudessa. Tämä musiikkivideomainen käsittelytapa sopii Maskulan mielestä farsseihin, mutta ei vakavasti tarkoitettuun melodraamaan. Näin toteutettuna elokuva tuntuu hänestä vain "tyhjyyttään tyrkyttävänä mainoksena rakastamisen vaikeudesta ja autuudesta".

Lähteet
-------

1. ↑  Varjola, Markku: *Elokuvien ensi-illat Suomessa 2000–2007*, s. 75. Helsinki: Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL ry, 2008. Arkistoitu 16.10.2013. (pdf) (viitattu 18.11.2012).
2. ↑  Maskula, Tapani: Toisiinsa takertuneet *Turun Sanomat*.  14.2.2004. Viitattu 17.4.2019.
Suora, ympyräpohjainen lieriö

|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa**Geometria** |
|  |
| **Tasogeometria**
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
**Avaruusgeometria**
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
**Euklidinen geometria**
Paralleeliaksiooma
**Epäeuklidinen geometria**
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
**Analyyttinen geometria** |

**Lieriö** on pinta, jonka suora muodostaa kulkiessaan umpinaista käyrää pitkin, pysyen koko ajan samansuuntaisena. Usein lieriöllä tarkoitetaan suoraa ympyrälieriötä (kuvassa). Tämän muotoista kappaletta sanotaan **sylinteriksi**.

Tarkan*selvennä* määritelmän mukaan lieriö syntyy, kun tasoa, jossa on annettu yhdesti yhtenäinen alue, liikutetaan tasoon kuulumattoman vektorin suuntaan. Lieriö on tasottuva pinta, mikä tarkoittaa, että se voidaan oikaista tasoon. 

Alkeisgeometriassa lieriöksi sanotaan tavallisesti kahden yhdensuuntaisen tason rajoittamaa kappaletta. Lieriön pinnan näin rajoitettua osaa sanotaan *vaipaksi*, pohjien keskipisteet yhdistävää janaa lieriön *akseliksi* ja pohjien kohtisuoraa etäisyyttä lieriön *korkeudeksi*. 

Alkeisgeometriassa lieriöt luokitellaan niiden pohjan muodon tai vinouden mukaan. Lieriö on *suora lieriö*, jos sen akseli on kohtisuorassa sen pohjia vastaan. Lieriö, jonka pohja on muodoltaan monikulmio, on **särmiö** eli **prisma**. Sen erikoistapauksia ovat muun muassa suuntaissärmiö ja suorakulmainen särmiö. 

Suoran lieriön rajoittama tilavuus V\, on 

V=A\cdot h\,, missä A\, on lieriön pohjan pinta-ala ja h\, on lieriön korkeus
tai erityistapauksessa ympyrälieriölle
V=\pi \cdot r^{2}\cdot h\,, missä r\, on pohjaympyrän säde ja h\, on korkeus. .
  
Suoran ympyrälieriön muotoisen kappaleen kokonaispinta-ala lasketaan kaavalla 

2\pi rh+2\pi r^{2}=2\pi r(h+r)\,, missä 2\pi rh\, on vaipan pinta-ala ja 2\pi r^{2}\, on kaksi kertaa pohjien pinta-ala.

Lähteet
-------

1. ↑  Markku Ekonen, Sanna Hassinen, Katariina Hemmo, Timo Taskinen: *Lukion lyhyt matematiikka, Sigma 2 Geometria*, s. 96. Helsinki: Sanoma Pro, 2012. Suomi
2. ↑  Markku Ekonen, Sanna Hassinen, Katariina Hemmo, Timo Taskinen: *Lukion lyhyt matematiikka, Sigma 2 Geometria*, s. 101. Helsinki: Sanoma Pro, 2012. Suomi

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Algebra ja geometria*. Espoo: Otatieto, 1989. ISBN 951-672-103-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lieriö**.
* Opetus TV: Lieriö
* Lieriön tilavuus ja pinta-ala laskuri
Ulla Mannonen lapsineen vuonna 1927.
**Ulla Mannonen** (17. syyskuuta 1895 Uusikirkko – 31. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen Karjalankannakselta kotoisin itseoppinut kansanperinteen suurkerääjä. Mannonen kirjoitti myös lehtiartikkeleita ja pakinoita.

Viipurin läänin Uudeltakirkolta kotoisin ollut Mannonen oli kolmen lapsen yksinhuoltaja, joka työskenteli muun muassa kauppa-apulaisena, karjakkona, pyykkärinä, ompelijana ja maatöissä.

Mannosen pääasiassa Karjalankannakselta Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkistoa varten keräämä kokoelma sisältää yli 15 000 perinneyksikköä. Kansanperinteen ohella hän keräsi vanhoja esineitä ja otti 1930-luvulla kansatieteellisiä valokuvia. Mannonen kirjoitti vuosina 1930–1958 *Karjala*-lehteen artikkeleita ja pakinoita. Hän julkaisi myös kirjan *Muistojen muruja* (1952).

Mannonen arvosteli Kansanrunousarkistoon 1941 lähettämissään kirjeissä sitä että Martti Haavio oli arvellut Kalevalan runojen olleen osittain länsisuomalaista alkuperää. Mannonen syytti Haaviota siitä että tämä koetti viedä karjalaisille kuuluvan kansallisperinnön tällä teoriallaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikkola, Kati: Aineksista aiheiksi: Puolesta hengen ja heimon vai maan? (Arkistoitu – Internet Archive) *Hiidenkivi* 1/2012.

Kirjallisuutta
--------------

* Leppälahti, Merja: *Karjala sydämessä: Ulla Mannonen Kannakselta*. Apatura 2014. ISBN 978-952-93-3234-2

Aiheesta muualla
----------------

* Mikkola, Kati: / Mannonen, Ulla (1895–1958). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  14.3.2018. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Esihistoriallisia keramiikkaesineitä Turkin Anatoliasta.
**Rehydroksylaatioajoitus** on menetelmä, jonka avulla voidaan määritellä keraamisten esineiden ikää. Arkeologinen materiaali on suurelta osin poltettua savea. Esineet reagoivat ilmassa olevan kosteuden kanssa ja niiden paino lisääntyy. Saviesineen materiaalin kiteet muuttuvat hitaasti ja niistä tulee kidevedellisiä. Rehydroksylaatio tapahtuu uudessa, vastapoltetussa esineessä nopeasti, mutta reaktio hidastuu pian ja jatkuu tuhansia vuosia.

Reaktio saadaan palautetuksi, nollatuksi, kun saviesinettä pidetään muutama tunti 500 °C:n lämpötilassa. Sen jälkeen reaktio alkaa jälleen alusta.

Esineen ikää määriteltäessä esinettä punnitaan nollauksen jälkeen tarkalla vaa'alla aluksi jopa minuutin välein. Väliaikaa pidennetään vähitellen ja muutaman päivän kuluttua saadaan arvoja, joilla selvitetään ajan ja massan kasvun riippuvuus, ja arvoista piirretään suora. On todettu, että poltettu saviesineen massan kasvu on verrannollinen ajan potenssiin 1/4. Mittausten perusteella saadaan selvitetyksi, miten massa kasvaa suhteessa ajan potenssiin 1/4. Kun esine on mitattu ennen kuumennusta, voidaan suoraa jatkaa ja päätellä esineen polttoaika.

Menetelmä on muita nykymenetelmiä tarkempi, mutta hyvin vanhojen, yli 10 000 vuoden ikäisten, esineiden arvioinnissa luotettavuus vähenee. Rehydroksylaatioon vaikuttavat ilman lämpötila ja kosteus sekä jonkin verran myös polttouunin lämpötila. Virhelähde on historian aikana tapahtunut tulipalo. Kun Canterburyn linnan tiilien ikää määriteltiin, tulos oli 66 vuotta. Linna oli kuitenkin osittain palanut toisen maailmansodan aikaisissa pommituksissa 1942, ja näin tiilien ikä oli nollautunut.

Menetelmää voivat käyttää myös ilmastontutkijat arvioidessaan maapallon ilmaston muutosta eri puolilla maailmaa.

Katso myös
----------

* Iänmääritysmenetelmä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Timo Suvanto: Vesi kertoo keraamisen astian iän.  *Helsingin Sanomat*, 3.8.2010, s. B 6.

Aiheesta muualla
----------------

* Dating fired-clay ceramics using long-term power law rehydroxylation kinetics (absctract), The Royal Society (englanniksi)
Tarkkuussilppuri
Vanha niittosilppuri
**Rehusilppuri** on traktorivetoinen maataloustyökone, joka silppuaa rehuksi käytettävän nurmen tai heinän ja puhaltaa sen perävaunuun. Erilaisia rehusilppureita ovat niittosilppuri ja tarkkuussilppuri.

Tavallisesti rehusilppuri kytketään traktorin perään joko nostolaitteeseen tai peräkoukkuun ja perävaunu silppurin takana olevaan koukkuun tai erilliseen runkoon, ns. *silppurin runkoon*. Silppurin runko kiinnitetään traktorin nostolaitteeseen, ja silppuri kytketään traktorin oikealle puolelle rungon vetoaisaan, jossa on köydellä tai muulla mekanismilla toimiva lukkolaite silppurille. Lukkolaitteen salpa lukitsee silppurin ko. runkoon automaattisesti, köyttä tarvitaan ainoastaan silppuria irrottaessa. Silppurin rungossa on tyypillisesti kaksi koukkua perävaunulle, joista toinen rungon keskellä oleva on tarkoitettu siirtoajoon, ja hieman sivummalla oikealla sijaitseva on kätevämpi itse niittotapahtumaan, sillä tällöin peräkärry on lähempänä silppuria. Myös vetokoukuissa on silppurin vetoaisan lukon tavoin toimivat lukkolaitteet, perävaunun nopeaa kytkemistä ja irrottamista varten. Perävaunua voidaan myös vetää silppurin vierellä toisella traktorilla.

Tuorerehuruokinnassa rehusilppu syötetään eläimille saman tien. Alueilla, joissa satoa ei saada ympäri vuoden keräämisen yhteydessä silppuun suihkutetaan AIV-liuos ja rehu säilötään talviruokintaa varten AIV-rehuna.

Niittosilppuri
--------------

Niittosilppuri on niittokoneen ja silppurin yhdistelmä, jolla kerätään nurmirehu tuoreena pelloilta.

Niittosilppuri jättää osan kukkivasta siemenaineesta maastoon. Sen avulla voi pyrkiä säilyttämään tehoviljelyalueilta jo kadonneita kasvi- perhos- ja kuoriaislajeja.*lähde?*

Suomessa tunnetuimmat silppurimerkit lienevät Varsta ja Taarup.

Tarkkuussilppuri
----------------

Tarkkuussilppurilla kerätään jo valmiiksi niittomurskaimella niitetty heinä pellolta. Tarkkuussilppuria käytettäessä rehun tulee olla karhoissa, mutta useimmat niittomurskaimet tekevät karhot valmiiksi. Rehun annetaan myös kuivua jonkin aikaa niiton jälkeen ennen kuin se kerätään tarkkuussilppurilla.

Katso myös
----------

* Luettelo maatalouskoneista vuodenkierron mukaan
*Tämä artikkeli käsittelee Janakkalan kylää. Siellä sijaitsevasta Rehakka-nimisestä järvestä on eri artikkeli.*

**Rehakka** on kylä Janakkalassa Kanta-Hämeen maakunnassa. Rehakan kylä sijaitsee Janakkalan Tervakosken pohjoispuolella. Kylässä asuu 80 asukasta.

Nimensä Rehakan kylä on saanut Rehakka-nimisestä kantatilasta. 

Kylän alueella sijaitsee pieni Rehakkajärvi, josta on vesiyhteys pohjoiseen Haapajärveen. Haapajärvestä vesiyhteys jatkuu melontakelpoisena edelleen Hyvikkälänjokea ja Tuulensuunjokea myöten Kernaalanjärveen. Lopulta vesiyhteys jatkuu Vanajaveden kautta aina Tampereelle ja Länkipohjaan saakka.

Kylillä toimii Rehakan ja Irjalan Kyläyhdistys ry, RIKy.

Lähteet
-------

1. ↑  Postinumero Rehakka Kartta.com. Viitattu 14.5.2023.
2. ↑  Rehakka Janakkalan kunta. Viitattu 14.5.2023.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Göös, Elisa ym. (toim.): *Veri vetää Rehakkaan : Rehakan ja Irjalan kyläkirja.* Rehakan ja Irjalan kyläyhdistys, 2004. ISBN 952-91-8018-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Rehakka; Janakkalan kunta
**Puppet** on The Dreamingin toinen albumi vuodelta 2011. Yhtye oli siirtynyt osittain raskaampaan ilmaisuun, kuin edeltäjällään. Yhtyeen keulahahmo Christopher Hall on maininnut albumin vastaavan enemmän hänen alkuperäistä visiotaan. Albumin tekoon liittyy paljon jäsenvaihdoksia ja ristiriitoja yhtyeen soolokitaristi Jinxxin lähdettyä Black Veil Bridesiin ja basisti Brent Ashleyn jätettyä yhtye liittyäkseen kaupallisesti huomattavasti menestyneempään Static-X:n.

Sisältö
-------

Puppettilla oltiin luovuttu lähes kokonaan emotyyppisestä sunntauksesta. Yhtye oli siirtynyt paljon elektronisempaan ja raskassointisempaan ilmaisuun. Kappaleiden sanoitus oli edelleen hyvin yksiselitteistä ja kertoi lähes yksinomaan naisista- ja naisongelmista. Itsetuhoisuus sanoista oli laantunut huomattavasti ja suorasukaisuus on siirretty vertauskuvallisuuteen. Yhtye on albumilla lyyrisesti rauhoittunut, mutta musiikillisesti raskaus on noussut huomattavasti. Musiikillisesti albumi olisi verrattavissa esimerkiksi HIMin, Deadstar Assemblyn tai Billy Idolin kanssa.

Kappaleet
---------

1. Puppet
2. Every Trace
3. Breathing
4. There Will Be Blood
5. End in Tears
6. Fight for You
7. Stitches
8. It's No Good (Depeche Mode-cover)
9. Hole
10. Solo Crucifixion
11. Too Late
12. Always and Never

Kokoonpano
----------

* Christopher Hall – laulu
* Eric Griffin – soolokitara
* Carlton Bost – rytmikitara, koskettimet, musiikkiohjelmointi
* Brent Ashley – bassokitara
* Johnny Haro – rummut
* Martin Kelly – bassokitara
* Jinxx – viulu
* Chibi – taustalaulu

### henkilökuntaa

* Christopher Hall – tuottaja, äänittäjä
* Eddie Wohl – miksaaja
* Ue Nastasi – masteroija

Aiheesta muualla
----------------

* Puppet discogs.com -sivustolla
**Modestas Pitrėnas** (s. 1974) on liettualainen kapellimestari. Hän on Kaunasin kaupungin sinfoniaorkesterin taiteellinen johtaja ja pääkapellimestari sekä Latvian kansallisoopperan musiikillinen johtaja ja pääkapellimestari. Hän toimii myös Liettuan kansallisen sinfoniaorkesterin ja Liettuan kansallisoopperan ja -baletin kapellimestarina. Lisäksi hän on johtanut muiden muassa Latvian kansallista sinfoniaorkesteria ja Puolan kansallisoopperaa (Teatr Wielki).

Pitrėnas valmistui Salzburgin Mozarteumista kandidaatin arvolla vuonna 1996. Tämän jälkeen hän valmistui Liettuan musiikkiakatemiasta kuoronjohdossa (1997) sekä orkesterin- ja oopperanjohdossa (2003). Hän täydensi opintojaan siellä vielä musiikin lisensiaatilla. Hän on osallistunut seminaareille ja mestarikursseille, joita ovat pitäneet muiden muassa Esa-Pekka Salonen, Jorma Panula ja H. Rilling. Vuonna 2003 Pitrėnas voitti 7. kansainvälisessä Grzegorz Fitelberg -kilpailussa Katowicessä ensipalkinnon, kultamitalin ja Sleesian filharmonikkojen erikoispalkinnon. Tämän ansiosta hän pääsi vierailemaan johtavien puolalaisorkesterien kapellimestarina.

Vuodesta 2003 lähtien Pitrėnas on opettanut Liettuan musiikki- ja teatteriakatemiassa. Hän on toteuttanut kutsuttuna projekteja Saksassa ja kiertänyt muissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Hän on sinfoniakonserteissa johtanut muiden muassa Gustav Mahlerin, Pjotr Tšaikovskin, Richard Straussin, Witold Lutosławskin, Sergei Prokofjevin ja Alfred Schnittken teosten esityksiä. Hän on aktiivisesti johtanut oopperaa (mm. *Carmen', Lentävä hollantilainen*, *Werther*, *Patarouva*, *Aida*, *Sevillan parturi*) ja myös balettia.

Laulajia, joiden kanssa Pitrėnas on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Matti Salminen, Jaakko Ryhänen, Aleksandrs Antonenko, Virgilijus Noreika, Egils Silins, Ain Anger, Violeta Urmana, Inga Kalna, Asmik Grigorian, Kristine Opolais ja Pretty Yende. Soittajia, joiden kanssa Pitrėnas on esiintynyt, ovat olleet viulistit Tatjana Grindenko, Baiba Skride ja Pavel Berman; sellistit David Geringas ja Aleksandr Knjazev; pianistit Mūza Rubackytė, Anton Ljahovski, Peter Donohoe ja Petras Geniušas sekä oboisti Francesco di Rosa.

Lähteet
-------

1. ↑  Teatr Wielki: Modestas Pitrėnas
2. 1 2 3 4  Bolshoy Russia: Modestas Pitrenas


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**New Name** on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Elina Arlinin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 2014 ja julkisijana toimi Groovy Records. Arlin on itse sanoittanut ja säveltänyt kaikki albumin kappaleet. *New Name* ei sijoittunut ollenkaan Suomen albumilistalle.

Albumin tyyliä on kuvailtu "motown soulin ja nykypopin sekoitukseksi". Arlin itse kertoi albumin olevan retrotunnelmaista poppia. Hänen musiikillisia esikuviaan albumin teossa olivat muun muassa Paloma Faith ja Duffy, ja 50- ja 60- lukujen amerikkalainen ja brittiläinen musiikki.

*New Name* sai kriitikoilta pääasiassa positiivista palautetta. V2.fi-sivuston toimittaja J.A. Kaunisto kehui albumia vakuuttavaksi näytöksi Arlinin taidoista. Artistin englannin kielen lausuminen ja tunnelataus saivat osakseen kritiikkiä, mutta arvion lopussa sanotaan vielä, että "albumi on hallittu, menevä ja tunteellinen paketti, josta irtoaa fiiliksiä moneen tilanteeseen." Kaunisto antoi albumille 3 ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta. Jazzrytmit-lehden kriitikko kirjoitti Arlinin olevan pirteä tuttavuus, ja kehui albumin hitaampia kappaleita, joissa "hänen sointuisan soiva äänenkäyttö, mukavasti toimiva vibraatto ja käsinkosketeltava tunteenomaisuus tekevät laulun syövereihin pureutuvaksi." Mesta.netin Petri Kipinän mielestä albumi on valmis ja vakuuttava kokonaisuus, mutta kuitenkin liian varman päälle pelattu.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet säv. ja san. Elina Arlin. 

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 1. | Poser | 3.25 |
| 2. | Lonely Baby | 4.23 |
| 3. | Miss Fool | 4.01 |
| 4. | Jealousy | 3.40 |
| 5. | Keep Me in Your Heart | 3.53 |
| 6. | Gone | 3.53 |
| 7. | Cry | 4.31 |
| 8. | He’s Not My Man | 3.03 |
| 9. | Vow | 5.11 |
| 10. | There You Go | 5.34 |
| 41.04 |  |

Arvostelut
----------

* Mesta.net: *positiivinen*
* V2.fi: 3.5/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  New Name - Elina Arlin *iTunes*. Viitattu 26.1.2015.
2. 1 2 3  Kipinä, Petri: Elina Arlin: New Name *Mesta.net*. Viitattu 26.1.2015.
3. 1 2  Rajala, Osku: Levyarvostelut: Elina Arlin - New Name *Jazzrytmit*.  1.10.2014.  Arkistoitu 6.12.2014. Viitattu 26.1.2015.
4. 1 2  Elina Arlin juhlii pian esikoistaan *Hämeenlinnan kaupunkiuutiset*.  30.7.2014. Viitattu 26.1.2015.
5. ↑  Turtola, Kati: Punaiset huulet kuuluvat Elina Arlinin musiikista *Yle Uutiset*.  22.8.2014. Viitattu 26.1.2015.
6. 1 2  Kaunisto, J.A.: Elina Arlin: New Name *V2.fi*. Viitattu 26.1.2015.
**Mistelikukastaja** (*Dicaeum hirundinaceum*) on Oseaniassa esiintyvä varpuslintu, joka on sopeutunut elämään mistelien kanssa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 10 cm ja paino 9 g. Koiras ja naaras ovat erinäköisiä: koiraan rinta on punainen, selkä sinimusta, alaperä punainen ja vaalean vatsan keskellä on musta juova. Naaras on tummanharmaa ja sen alaperässä on vähemmän punaista. George Shaw kuvaili holotyypin Uudesta Hollannista eli Australiasta vuonna 1792.

Esiintyminen
------------

Mistelikukastajat elävät lähes kaikkialla Australian mantereella, Papua-Uudessa-Guineassa ja itäisessä Indonesiassa. Se on täysin riippuvainen mistelien esiintymisestä. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja siitä tunnetaan neljä alalajia. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee ravinnon perässä.

Elinympäristö
-------------

Pensaikot, metsät ja puutarhat.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tapahtuu syyskuusta maaliskuulle. Naaras rakentaa oksasta riippuvan, päärynänmuotoisen pesän kasvikuiduista ja hämähäkin seiteistä. Pesän kulkuaukko on sivulla. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita se hautoo yksin. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän noin 15 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Mistelikukastaja elää läheistä yhteiseloa mistelien kanssa, joita Australiassa tavataan noin 60 lajia. Se syö mistelien marjoja, jotka kulkevat nopeasti sen surkastuneen vatsalaukun läpi, missä marjan mehukas ja runsassokerinen malto imeytyy suoleen. Siemen kulkeutuu kloaakkiin puolessa tunnissa ja lintu ulostaa sen usein puun tai pensaan oksalle, johon misteli juurtuu. Linnut syövät myös hyönteisiä, mettä ja siitepölyä, ja poikasia ruokitaan aluksi vain valkuaispitoisilla hyönteisillä.

Lähteet
-------

* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8
* Birds in Backyards (englanniksi)
* IBC (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Dicaeum hirundinaceum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q538383
* Wikispecies: Dicaeum hirundinaceum
* ADW: Dicaeum\_hirundinaceum
* AFD: Dicaeum\_(Dicaeum)\_hirundinaceum
* Avibase: 8E5F469E25ABE4AB
* BirdLife: 103777963
* BirdLife-Australia: mistletoebird
* BOLD: 118933
* CoL: 35HV2
* BOW: mistle1
* eBird: mistle1
* GBIF: 2484700
* iNaturalist: 13388
* IRMNG: 10211793
* ITIS: 559733
* IUCN: 103777963
* NCBI: 381024
* Xeno-canto: Dicaeum-hirundinaceum

 |

 |
**Modibo Keïta** (s. 1955) on malilainen taloustieteilijä, joka toimii maan hallituksen ministerinä.

Keïta on suorittanut taloustieteen tutkinnon Algerin kauppakorkeakoulussa sekä tilintarkastamisen ja johtamisen valvonnan maisterintutkinnon Malin soveltavan teknologian korkeakoulussa.

Keïtan työura alkoi Malin kansallisessa taloushallinnossa vuonna 1980. Hän työskenteli Bamakon piirikunnan talousjohtajana vuosina 1992–1998 ja jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailujen järjestelykomitean pääsihteerinä vuosina 1998–2002. Keïta palasi kansalliseen taloushallintoon vuonna 2003 ja toimi ennen eläkkeelle jäämistään sen johtajana vuosina 2013–2017. Hänet nimitettiin Choguel Maïgan hallituksen maaseutukehitysministeriksi kesäkuussa 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suite, faites connaissance avec les nouveaux ministres *L’Essor*.  Arkistoitu 24.6.2021. Viitattu 16.6.2021.
2. ↑  Nouveau gouvernement au Mali: Choguel Maïga dévoile son équipe *Jeune Afrique*.  11.6.2021. Viitattu 16.6.2021.
**Modolo** (sardiksi *Mòdolo*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 168 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 2,47 neliökilometriä. Se sijaitsee 134 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Modolo** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Mustajalkaintiaanien purilaat.
**Purilaat** eli renttuut on varhainen kuljetusväline. Yksinkertaisimmillaan purilaat koostuvat kahdesta pitkästä aisasta, jotka ovat toisesta päästä ristissä ja jonka avoimeen päähän kuljetettavat tavarat sidotaan kiinni. Vedettäessä aisojen avoin pää laahaa maata. Edistyneemmässä versiossa avoimeen päähän kiinnitetään kangas tai nahka. Aisojen väliin voidaan kiinnittää poikkipuu, joka pitää ne erillään. Purilaiden etuja ovat helppo valmistettavuus, keveys ja kärryihin tai rekiin verrattuna parempikulkuisuus vaikeassa maastossa.

Suomalaiset purilaat Rukajärvellä 1941.
Amerikan tasankointiaanit käyttivät paljon purilaita ja ennen hevosten käyttöä vetivät niitä itse tai sälyttivät ne koirille.

Suomessa purilaita vetävä hevonen valjastettiin yksinkertaisiin länkivaljaisiin, ja aisat sidottiin rahkeilla kiinni ja yhdistettiin toisiinsa välipuilla, joihin kuorma sidottiin kiinni. Aisojen väliin voitiin vielä hihnoittaa pieni puusatula. Purilaat olivat tavallaan kesäreki, koska talven lumia vastaan sen kantopinta oli kovin vaatimaton.

Talvi- ja jatkosodan aikana purilaat otettiin Suomessa uudelleen käyttöön. Niillä kuljetettiin ammuksia ja aseita sekä haavoittuneita ja kaatuneita etulinjasta pois.

> »Kotoinen hevosemme oli usein ainoa kuljetusapu. Mutta kun kärrytie loppui, oli käytettävä kantohevosia ja purilaita.»   
> (Suomen puolustusvoimat 1973, 138.)
> 
> 

 Purilaat olivat helposti ja nopeasti valmistettavissa metsästä saatavilla olevista tarpeista.

Lähteet
-------

* Tervasmäki, Vilho, Kilkki, Pertti & Ahto, Sampo (toim.): *Suomen puolustusvoimat*. Toinen täydennetty painos. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1973. ISBN 951-0-05681-2.
* Vuorela, Toivo: *Kansanperinteen sanakirja*. Helsinki: WSOY, 1979. ISBN 951-0-08803-X.

### Viitteet
**Todd Richards** (s. 20. lokakuuta 1966 Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Pelaajana hän oli puolustaja. Richards valmentaa tällä hetkellä Columbus Blue Jacketsia. Hän on aiemmin myös valmentanut esimerkiksi Minnesota Wildia.

Pelaajaura
----------

Richards varattiin vuonna 1985 toisella kierroksella numerolla 33 Montreal Canadiensiin. Hän pelasi ennen varaustaan Minnesotan yliopistojoukkueessa. Ammattilaisuransa Richards aloitti kaudella 1989-1990 Sherbrooke Canadiensissa. Seuraavalla kaudella hänet vaihdettiin Hartford Whalersiin. Kyseisellä kaudella ei kuitenkaan paikkaa joukkueesta irronnut kummemmin. Richards teki kaudella Whalersissa kahdessa ottelussa neljä syöttöä. Se ei riittänyt vakuuttamaan, joten hänet siirrettiin Whalersin AHL-joukkueeseen Springfield Indiansiin, missä hän auttoi joukkuettaan voittamaan Calder Cupin. Loppu-uransa hän pelasi AHL:ssä, IHLssä ja Sveitsin National League A:ssa HC Servette Genèvessä. Ura päättyi vuonna 2002.

Valmennusura
------------

Pelaajauransa jälkeen Richards aloitti valmentamalla Milwaukee Admiralsissa AHL:ssa apuvalmentajana. Hän voitti vuonna 2004 Calder Cupin. Myöhemmin hän valmensi AHL:ssa myös Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia, mutta mestaruutta ei irronnut. Kaudella 2008-2009 hän toimi San Jose Sharksin apuvalmentajana. Kesäkuussa 2009 hänet palkattiin Minnesota Wildiin päävalmentajaksi, mutta hänen aikanaan Minnesota ei edennyt kertaakaan pudotuspeleihin. Potkut Wildista tulivat 11. huhtikuuta 2011.

Kesäkuussa 2011 Richards aloitti Columbus Blue Jacketsin apuvalmentajana, ja 9. tammikuuta 2012 hän nousi päävalmentajaksi.

27. toukokuuta 2014 Blue Jackets jatkoi Richardsin sopimusta kahdella vuodella. Richards sai potkut Columbuksesta syksyllä 2015 joukkueen hävittyä kaikki kauden ensimmäistä otteluaan. *lähde?*

Lähteet
-------

Todd Richards The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

1. ↑  Blue Jackets keeping Richards as coach *NHL*. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Blue Jackets sign coach Todd Richards to two-year contract extension through 2016-17 NHL season *Columbus Blue Jackets*. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
Me at the zoo -video.
**"Me at the zoo"** (suom. "Minä eläintarhassa") on internetsivusto YouTuben kaikkien aikojen ensimmäinen video. Sen latasi lauantaina, 23. huhtikuuta 2005 kello 20.31 Tyynenmeren aikaa yksi sivuston perustajista, Jawed Karim, käyttäjänimeltään "jawed". *The Observerin* "huonolaatuiseksi" kuvaileman videon kuvasi Karimin lukiokaveri Yakov Lapitsky San Diegon eläintarhassa. Videolla Karim on norsujen edessä kertomassa, miten kiinnostavia niiden "todella, todella, todella pitkät kärsät ovat". Koko video on 19 sekuntia pitkä.

*Los Angeles Times* kuvaili vuonna 2010 videota näin: "Ensimmäisenä YouTubeen ladattuna videona sillä oli keskeinen rooli muuttaa ihmisten median käyttöä, ja se auttoi 60 sekunnin videoiden kultakauden aloittamisessa." Vuonna 2013 Jawed Karim päivitti videon kuvausta protestoidakseen sitä, että häneltä vaadittiin tuolloin Google+ -käyttäjätili.

Huhtikuussa 2014 video oli kerännyt yli 14 miljoonaa näyttökertaa ja yli 95 000 kommenttia. Tammikuussa 2022 videolla oli yli 219 miljoonaa näyttökertaa ja yli 10 miljoonaa kommenttia.

Lähteet
-------

1. ↑  Twitter, telegram and e-mail: Famous first lines *bbc.co.uk*.  Arkistoitu 15.10.2014. Viitattu 30.9.2014. (englanniksi)
2. 1 2  YouTube turns 5, can’t wait to grow up *articles.latimes.com*.  Arkistoitu 21.12.2014. Viitattu 30.9.2014. (englanniksi)
3. ↑  How YouTube made superstars out of everyday people *guardian.co.uk*.  Arkistoitu 5.4.2012. Viitattu 30.9.2014. (englanniksi)
4. ↑  Uploading the Avant-Garde *nytimes.com*.  (englanniksi)
5. ↑  Happy Ninth Birthday YouTube: From ’Me at the Zoo’ to a Billion Monthly Visits *billboard.com*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Me at the zoo -video YouTubessa
**Kampintorni** on Helsingin Kampissa osoitteessa Fredrikinkatu 48 sijaitseva 11-kerroksinen toimistorakennus. Risto-Veikko Luukkosen suunnittelema rakennus edustaa tyyliltään modernismia, ja se valmistui vuonna 1962 osana Autotalon korttelia.

Tontilla oli aiemmin sijainnut linja-autotalleina toimineita matalia varastorakennuksia. Eteläisen Rautatiekadun puoleiset tontit omisti SOK:n alainen vakuutusyhtiö Pohja-Yhtymä. Uuden talon rakentamista varten perustettiin vuonna 1960 Pohja-Yhtymälle tytäryhtiö Kampintorni Oy. Rakennus valmistui vuonna 1962, neljä vuotta vieressä sijaitsevan Pohjantalon jälkeen. Kampintornin julkisivu oli alun perin verhoiltu 25 millimetrin paksuisilla vaaleilla marmorilaatoilla. 2000-luvulla hissiaulojen uusimisen lisäksi julkisivu remontoitiin, sillä marmorilaatat olivat käyristyneet ja halkeilleet. Ne korvattiin hiotuilla valkobetonisilla elementeillä, jotka valettiin erikoisvalmisteisilla muoteilla. Fredrikinkadun puoleinen kaksikerroksinen liikeosa on päällystetty mustalla graniitilla.

Rakennuksen tunnettu maamerkki on sen katolla pyörivä autovalmistaja Mercedes-Benzin tunnus. Valaistu tunnus on halkaisijaltaan 4,5 metriä, ja se on sijainnut paikallaan jo rakennuksen valmistumisesta asti. Se on historiansa aikana kaatunut kahdesti myrskytuulten voimasta. Sen pyörintäkoneisto huollettiin vuodenvaihteessa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredrikinkatu 48; Helsinki *Helsingin kaupunginmuseo*. Viitattu 15.7.2022. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Mercedes-Benz tähti syttyi Autotalon katolla Helsingin Kampissa *Ammattilehti*. Viitattu 15.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kivilaakso, Aura: "Fredrikinkatu 48", *Kun Helsinkiin rakennettin city. Keskustan vuosina 1945-1990 valmistuneet liikerakennukset*, s. 103–106. Helsingin kaupunginmuseo, 2014. ISBN 978-952-272-793-0. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.3.2023).