recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iso-Vuolinko** on varsin kirkasvetinen ja suurelta osin matala järvi Mikkelin keskustan länsipuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä ja vesitilavuus 5,35 kuutiohehtometriä.

Maantiede
---------

Iso-Vuolinko on lounais–koillissuuntainen. Etäisyys järven lounaiskolkasta koilliskolkkaan on 3,9 kilometriä. Järvi haarautuu useisiin lahtiin, ja sen polveilevan rantaviivan pituus on lähes 20 kilometriä. Laajimmat niemet ovat etelärannan Muinosenniemi ja länsirannan Haapaniemi. Pohjoisessa Marjoniemi jakaa järven kahteen lahteen. Iso-Vuolingon lounaisosan muodostava Kivilahti on muuta järveä syvempi. Järven syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee lahden pohjoisosassa. Iso-Vuolingon keskiosaa jakaa itärannan Syväniemi, jonka kohdalla järvi on noin 150 metriä leveä. Niemen eteläpuolella on hyvin matalaa, pohjoispuolella on 10–13 metriä syvä alue.

Iso-Vuolingon saariluku on kahdeksan. Suurin saari on usean hehtaarin laajuinen Lammassaari Marjoniemen länsipuolella. Muut saaret ovat alle hehtaarin laajuisia. Muinosenniemen ja Syväniemen välisellä matalalla vyöhykkeellä sijaitsee useita saaria, kuten Katajasaari ja Haapasaari. Iso-Vuolingon rannat ovat karuja ja kivisiä. Länsirannalla on runsaasti pientaloja. Järven koillispuolella sijaitsee Mikkelin lentoasema ja pohjoisimman järvenosan yli on rakennettu rautatie. Iso-Vuolingon valuma-alueesta on peltoa vain muutama prosentti.

Iso-Vuolingon kaakkoisosan Jokilahteen laskee Naaranginjoki etelästä Naaranki-järvestä (101,2 metriä mpy). Iso-Vuolinko laskee koillisen rannan Pienisalmesta pohjoiseen Pieni-Vuolinkoon, joka laskee etelään Alainen-järveen. Osa Iso-Vuolingon vesistä laskee suoraan Alaiseen.

Iso-Vuolingon ekologinen tila on arvioitu hyväksi. Vesitilavuus on 5 350 000 kuutiometriä. Yleisimmät kasvilajit ovat ulpukka ja suomenlumme.

Iso-Vuolinko (04.153.1.030) kuuluu Emolanjoen valuma-alueeseen (04.153), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ukonveden valuma-alue (04.15) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Iso-Vuolinko on laajin Emolanjoen valuma-alueen 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Oulanki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iso-Vuolinko, vakavesi, Mikkeli
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.4.2022.
3. ↑  Iso-Vuolinko Järviwikissä. Viitattu 14.4.2022.
4. ↑  Mikkelin luonto ja arvokkaat luontokohteet, pdf-tiedosto. Viitattu 14.4.2022.
5. 1 2  POS-ELY-KESKUS JÄRVIEN VESIKASVILLISUUDEN LINJASEURANNAT KESKI-SUOMESSA JA ETELÄ-SAVOSSA VUONNA 2019, pdf-tiedosto. Viitattu 14.4.2022
6. ↑  Emolanjoen valuma-alue (04.153) Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
**Hélder Miguel do Rosário** (s. 9. maaliskuuta 1980 Lissabon, Portugali) on entinen portugalilainen jalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajana. Rosário omaa kapverdeläiset juuret.

Ura
---

Rosário pelasi ennen ammattilaisuransa alkua Lourinhanensessa ja Sporting Clube de Portugalin reservijoukkueessa. Vuodet 2001–2003 hän edusti Maiaa ja Farensea, jotka kumpainenkin pelasivat Portugalin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Kaudella 2003–2004 hän teki ensiesiitymisensä maan pääsarjassa pelatessaan Belenensesissä. Siirryttyään kauden jälkeen Boavistaan, hän kuului seuraavina kolmena kautena joukkueensa tärkeimpiin puolustuspään pelaajiin. Kolmen kauden aikana hän pelasi yhteensä 69 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Vuonna 2007 hän siirtyi yhdessä maanmiestensä Eliseun ja Paulo Jorgen kanssa Málagaan. Joukkue pelasi kaudella 2007–2008 Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Rosário pelasi kauden aikana lähes kaikissa otteluissa, jääden pois vain kolmesta ottelusta. Kauden päätteeksi Málaga nousi maan pääsarjaan kahden vuoden tauon jälkeen.

Lähteet
-------

* Profiili ja tilastot zerozero.com (englanniksi)
* Hélder Rosário BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Hélder Rosário Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Barry Conyngham** AM (s. 27. elokuuta 1944 Sydney) on australialainen säveltäjä.

Conyngham opiskeli Peter Sculthorpen johdolla Australiassa ja Tōru Takemitsun johdolla Japanissa. Vuosina 1993–2000 hän työskenteli Southern Cross Universityn vararehtorina ja vuosina 2000–2001 Australian tutkimuksen professorina Harvardin yliopistossa. Helmikuussa 2011 Conynghamista tuli Melbournen yliopistoon kuuluvan Victorian College of the Artsin ja Melbourne Conservatorium of Musicin tiedekunnan dekaani.

Conynghamin teoksia ovat kustantaneet Universal Edition, Boosey & Hawkes ja Hal Leonard LLC. Hänen sävellyksiään on levyttänyt esimerkiksi Lontoon sinfoniaorkesteri. Conynghamin tuotantoa on esitetty Euroopassa, Aasiassa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa. Hänen uusia teoksiaan ovat kantaesittäneet muiden muassa Sydneyn, Adelaiden, Queenslandin ja Melbournen sinfoniaorkesterit. Sävellysten joukossa on orkesteriteoksia (kuten konserttoja), kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja) ja kamariooppera *Electric Lenin* (2006). Conyngham on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten ARIA Awardin. Albert H. Maggs Composition Awardit hän voitti vuonna 1978 ensimmäisellä jousikvartetollaan ja vuonna 2008 teoksellaan *Showboat Kalang*. Vuonna 1997 Conynghamille myönnettiin Australian ritarikunnan jäsenen arvo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Barry Conyngham Australian Music Centre
2. ↑  Barry Conyngham AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Héctor Milián** (s. 14. toukokuuta 1968) on kuubalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Havannalaista *Cerro Pelado* -seuraa edustanut Milián aloitti painin harrastamisen vuonna 1981. Vuonna 1986 hän voitti juniorien maailmanmestaruuden 100-kiloisten sarjassa Schifferstadissa ja sijoittui samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa Colorado Springsissä hopealle sekä maailmancupissa Oak Lawnsissa neljänneksi.

1987 Milián voitti sarjansa Pan-Amerikan kisoissa Indianapolisissa. Clermand-Ferrandin MM-kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi. FILA:n Grand Prix -gaalassa hän oli viides ja maailmancupissa kolmas. 1988 Milián uusi Pan-Amerikan mestaruutensa ja voitti sarjansa myös Ateenassa järjestetyssä maailmancupissa sekä aikuisissa että omassa ikäluokassaan. 1990 Ostian MM-kisoissa hän oli viides. Milián toisti Pan-Amerikan mestaruutensa ja maailmancup-voittonsa myös vuosina 1989–1992. 1992 Barcelonan olympialaisissa hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa Yhdysvaltain Dennis Marvin Koslowskin. 1993 hän voitti kultaa Pan-Amerikan mestaruuskisoissa sekä Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. 

1994 MM-kisoissa Tampereella Milián paini 130-kiloisissa ja saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Aleksandr Karelinille. Seuraavaksi vuodeksi hän palasi 100-kiloisiin ja voitti jälleen Pan-Amerikan mestaruuden. Prahan MM-kisoissa hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ruotsin Mikael Ljungbergille. Maailmancupissa hän paini 130-kiloisissa ja sijoittui sarjassaan toiseksi. 1996 Atlantan olympialaisissa Milián oli 100-kiloisten sarjassa viides. Samana vuonna maailmancupissa hän paini 130-kiloisissa toiseksi. 1997 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 125 kilon sarjassa. Wrocławin MM-kisoissa pysyvästi 130-kiloisten sarjaan siirtynyt Milián saavutti pronssia. 1998 hän oli Pan-Amerikan kisoissa hopealla ja sijoittui Gävlen MM-kisoissa seitsemänneksi. 1999 hän palasi voittajaksi Pan-Amerikan kisoissa ja saavutti Ateenan MM-kisoissa Karelinin jälkeen hopeaa. Vuonna 2000 hän saavutti Pan-Amerikan mestaruuskisoissa hopeaa ja sijoittui Sydneyn olympialaisissa viidenneksi. Viimeisissä kansainvälisissä kisosisaan 2001 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta
**Karen Autio** on kanadalainen, suomalaista sukujuurta oleva lastenkirjailija, joka on kirjoittanut trilogian Suomesta Kanadaan muuttaneen Mäen perheen vaiheista 1910-luvulla.

Karen Autio syntyi Fort Williamissa, Ontariossa ja varttui Thunder Bayn suomalaisseuduilla Kanadan Ontariossa ja asuu nykyisin maan länsirannikolla, Brittiläisen Kolumbian provinssin Kelownassa. Hän valmistui University of Waterloosta ja työskenteli ohjelmistosuunnittelijana kunnes jättäytyi vapaaksi kirjailijaksi.

Trilogian ensimmäisen osan *Second Watch* (Sonoris Press 2005) tarina kietoutuu vuonna 1914 tapahtuneeseen RMS Empress of Irelandin haaksirikkoon, jonka tuhannen hukkuneen joukossa oli 70 suomalaissiirtolaista, myös Aution sukulaisia. Päähenkilö on kymmenvuotias Saara Mäki. Tarinan jatko-osa *Saara’s Passage* julkaistiin 2008. Siinä tytön äiti on joutunut tuberkuloosisairaalaan, josta lähettää tyttärelleen kirjeitä. Trilogian päätösosa *Sabotage* ilmestyi 2013. Siinä Saara ja sanomalehtiä jakava pikkuveli Jussi seikkailevat ensimmäisen maailmansodan epäluuloisissa oloissa kotikaupungissaan Port Arthurissa.

Teoksia
-------

* *Second Watch* (2005), ISBN 1-55039-151-8
* *Saara’s Passage* (2008), ISBN 978-1-55039-168-8
* *Sabotage* (2013), ISBN 978-1-55039-208-1

Lähteet
-------

1. ↑  Karen Autio (Arkistoitu – Internet Archive), Sonoris Press. Viitattu 29.5.2014.
2. 1 2  Karen Autio (Arkistoitu – Internet Archive), The Canadian Children’s Book Centre. Viitattu 29.5.2014.
3. ↑  Second Watch, Goodreads.com. Viitattu 29.5.2014.
4. ↑  Autio, Karen, ABC Bookworld. Viitattu 29.5.2014.
5. ↑  Third book by Kelowna author now out, CBC British Columbia 26.9.2013. Viitattu 29.5.2014.
6. ↑  Sabotage (Arkistoitu – Internet Archive), The Manitoba Library Association, University of Manitoba. Viitattu 29.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjailijan verkkosivusto
Ernest Biéler: Hélène de Mandrot`n muotokuva, vuodelta 1904.
**Hélène de Mandrot**, syntyjään **Revilliod de Muralt** (27. marraskuuta 1867 Geneve - 26. joulukuuta 1948 Toulon) oli sveitsiläinen taiteilija, mesenaatti ja modernin taiteen ja arkkitehtuurin tukija.

Hélène Revilliod de Muralt syntyi rikkaan yläluokkaisen perheen tyttäreksi. Isä oli pankkiiri ja taidekeräilijä ja äiti oli aatelinen. Perhe kuului älylliseen, kultturelliin ja taloudelliseen huippuun omana aikanaan. Tytär pääsi opiskelemaan maalaustaidetta Pariisiin Académie Julianin taidekouluun. Hänen opettajansa oli William-Adolphe Bouguereau.

Vuonna 1906 Revilliod de Muralt solmi avioliiton yrittäjä Henry de Mandrot'n kanssa. Aviopari oli mukana perustamassa Société du Musée romandia, joka tuki taidemaalareita ja kirjailijoita.

De Mandrot järjesti Sveitsin ensimmäisen modernin arkkitehtuurin kongressin vuonna 1928. Tilaisuudessa hän tapasi arkkitehti Le Corbusierin ja tilasi tältä huvilan. Tuloksena oli L-kirjaimen muotoinen huvila Villa l'Artaude jota ympäröi puutarha. Huvila sijaitsee Le Pradet'n kunnassa, Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskassa. De Mandrot muutti siihen vuonna 1931. Rakennus on vuonna 1987 luokilteltu merkittäväksi arkkitehtuurin muistomerkiksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* SIKART

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Diafra Sakho** (s. 24. joulukuuta 1989) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Oikeajalkaisen Sakhon pelipaikka on hyökkääjä. Sakho pelaa myös Senegalin jalkapallomaajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Sakho aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa FC Metzissä. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa tammikuussa 2010. Kaudella 2011-2012 Sakho oli lainalla US Boulognessa, jossa peliaikaa tuli vain seitsemän ottelun verran. Sakho palasi takaisin Metziin ja oli mukana nostamassa perinteikkään seuran Ligue 1:teen kaudeksi 2014-15. Sakho valittiin Ligue 2:n kauden pelaajaksi kaudella 2013-14. Kesällä 2014 hän siirtyi Valioliigaseura West Ham Unitediin. Debyytti Valioliigassa tapahtui elokuussa 2014 Crystal Palacea vastaan. Ensimmäisen maalinsa Valioliigassa Sakho teki syyskuussa Hull Cityä vastaan. Hän teki syyskuussa myös voittomaalin Liverpool FC:tä vastaan chipattuaan pallon Liverpool-vahti Simon Mignolet´n yli.

Maajoukkueura
-------------

Sakho debytoi Senegalin jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2014 Burkina Fasoa vastaan. Hänen ensimmäinen maaottelumaalinsa tuli neljä päivää myöhemmin epävirallisessa maaottelussa Kosovoa vastaan.

Lähteet
-------

* Diafra Sakho Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Diallo |
2 Mbodj |
3 Koulibaly |
4 Ciss |
5 Gueye |
6 Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Sabaly |
13 A. N’Diaye |
14 Konaté |
15 Sakho |
16 K. N’Diaye |
17 Ndiaye |
18 Sarr |
19 Niang |
20 Baldé |
21 Gassama |
22 Wagué |
23 Gomis |
Valmentaja Cissé
**Diafounou Diongaga** on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diongaga sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 50 kilometriä Yélimanésta länteen. Kunnassa on 9 700 ja keskuskylässä 7 000 asukasta (vuonna 2009). 

Diafounou Diongagan kunnan pinta-ala on 192,3 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Yélimanén piirin Diafounou Goryn, etelässä Marekaffon ja Konsigan ja lännessä Kayesin piirin Koussanén kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Vesistöjä ovat Kolimbiné ja sen sivujoki Térékolé, jotka muodostavat sadekauden jälkeen kuivuvia rämeitä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 8 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on fulbeja ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.

Diongagan kautta kulkee Yélimanén ja Kayesin välinen päällystetty maantie RN23. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, lehmänpapu, maissi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat nauta, lammas, vuohi, aasi, hevonen ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Palveluihin kuuluu viisi alakoulua, yläkoulu, lukutaitokeskus ja terveyskeskus apteekkeineen. Vesihuolto kattaa 99 prosenttia tarpeesta. Kunnassa on Malitelin ja Orangen matkapuhelinverkot, mutta ei sähköverkkoa.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 22.5.2021. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Programme de développement économique, social et culturel (PDESC) de la commune rurale de Diafounou Diongaga *Agence de développement régional de Kayes*.  2018.  Arkistoitu 22.5.2021. Viitattu 22.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *Reliefweb*. Viitattu 22.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Situation des points d’eau modernes au Mali: Région de Kayes *Atlas des points d’eau modernes du Mali*.  2016. Viitattu 22.5.2021. (ranskaksi)
Xtuben logo
**Xtube** oli kanadalainen pornograafista materiaalia tarjoava videonlevityssivusto, jonne käyttäjät voivat ladata täysi-ikäisille tarkoitettua videosisältöä. Palvelun käyttöehdoissa mainitaan, että käyttäjien tulee olla vähintään 18 vuotta täyttäneitä.

Sivuston perusti kanadalainen Webnovas Technologies vuonna 2006. Myöhemmin sen osti maailman suurin pornografia-alan yritys MindGeekin ja se kuului Pornhub NETWORKiin.
Heinäkuussa 2021 ilmoitettiin palvelun sulkemisesta saman vuoden syyskuussa.

Xtubessa vieraili päivittäin 4,5 miljoonaa uniikkia käyttäjää. Sivuston pääasialliset kilpailijat olivat PornoTube ja YouPorn. Erään miehen tiedetään tienanneen 1 300 yhdysvaltain dollaria sivustolle laittamillaan videoilla.

Katso myös
----------

* Pornhub

Lähteet
-------

1. ↑  Ability to Accept Terms of Use *xtube.com*.  Arkistoitu 5.7.2009. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Lynn, Jett: The Deal with User-Generated Content *xbiz.com*.  12.4.2008. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
3. ↑  Pornotube.com *alexa.com*.  Arkistoitu 18.1.2016. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
4. ↑  SnapShot of youporn.com (rank #656), pornotube.com (#1,833), xtube.com (#1,329) - Compete.  Arkistoitu 4.1.2011. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* XTube.com
* XTube sags under weight of own success (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* YouTube porn rival scores 2 million members (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Xu Mengtao** (s. 12. heinäkuuta 1990) on kiinalainen freestylehiihtäjä. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja. Hän kilpailee freestylen hypyissä.

Xu sai Sotšin olympiakisoissa 2014 hopeamitalin, Vancouverissa 2010 hän oli kuudes. Hän tavoitteli kultaa, mutta Vancouverissa hän kaatui ja Sotšissa horjahti pahasti osuen kädellään maahan.

Vossin MM-kilpailuissa 2013 Xu voitti kultaa. Inawashirossa 2009 ja Deer Valleyssa 2011 hän sai MM-hopeaa, Kreischbergissä 2015 pronssia. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 2007.

Xu voitti freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013, sijoittui toiseksi 2011–2012 ja viidenneksi 2010–2011. Hyppyjen maailmancupin hän voitti kausilla 2011–2012 ja 2012–2013, sijoittui toiseksi 2010–2011 sekä kolmanneksi 2009–2010 ja 2013–2014. Hän on voittanut 16 maailmancupin osakilpailua, sijoittunut kuusi kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Mentao Xu Sochi 2014.  Arkistoitu 16.2.2014. Viitattu 23.2.2014.
2. ↑  China's golden hopes crash land on Sochi slope NBC.  Arkistoitu 10.3.2014. Viitattu 23.2.2014.
3. 1 2  Xu Mengtao Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Xu Zhiqiang** (kiin. 許•志強, s. 4. maaliskuuta 1963) on kiinalainen telinevoimistelun joukkuekilpailun maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 160 cm.

Xu saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui seitsemänneksi 12-ottelussa. Soulissa 1988 hän oli joukkuekilpailussa neljäs ja rekillä kuudes.

Xu voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Budapestissa 1983. Rekillä hän sijoittui kuudenneksi. Montrealin MM-kilpailuissa 1985 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa sekä oli neljäs moniottelussa, viides nojapuilla ja seitsemäs hevosella. Rotterdamin MM-kilpailuissa 1987 hän kuului jälleen Kiinan hopeajoukkueeseen. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi permannolla, kuudenneksi hevosella, seitsemänneksi hypyssä ja rekillä, kahdeksanneksi nojapuilla sekä 12:nneksi moniottelussa.

Xu voitti Aasian kisoissa 1986 kultaa joukkuekilpailussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Xu Zhiqiang *olympedia.org*. Viitattu 29.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Gymnastics - Xu Zhiqiang *the-sports.org*. Viitattu 29.11.2020. (englanniksi)
Xuanzang
**Xuanzang** (kiin.: 玄奘; pinyin: *Xuánzàng*) (602/603–664) oli kiinalainen buddhalainen munkki, tutkija, tutkimusmatkailija ja kääntäjä, joka lähensi Kiinaa ja Intiaa varhaisella Tang-kaudella.

Xuanzang syntyi Henanin maakunnassa joko vuonna 602 tai 603 ja oli jo nuorena hyvin lahjakas. Hän luki mielellään pyhiä kirjoituksia.

Hän asui Luoyangin kaupungissa ja meni 13-vuotiaana buddhalaisluostariin. Sui-dynastian kaatumisen aiheuttamien levottomuuksien takia hän matkusti Chengduun Sichuaniin. Sieltä hän lähti kiertämään Kiinaa ja etsimään buddhaisuuden pyhiä kirjoituksia. Lopulta hän päätyi Chang'anin kaupunkiin. Siellä heräsi hänen halunsa käydä Intiassa. Hän tiesi myös munkki Faxianin matkustaneen Intiaan ja tämän tavoin oli huolissaan Kiinaan päätyneiden buddhalaisten pyhien kirjoitusten epätäydellisyydestä ja väärintulkinnoista.

Xuanzangista tuli kuuluisa hänen 17 vuotta kestäneen Intian matkansa ansiosta. Hän tallensi matkan yksityiskohtaisesti omaelämäkertaansa, joka toimi pohjana ja innoituksena eeppiselle *Xiyouji*-romaanille. Matkan jälkeen vuonna 645 hänet toivotettiin tervetulleeksi takaisin, ja häntä pyydettiin useisiin korkeisiin maallisiin virkoihin, mutta hän kieltäytyi ja vetäytyi luostariin ja omistautui tutkimaan buddhalaisia tekstejä kuolemaansa saakka vuoteen 664.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Xuanzang** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Xuanzang 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Taiwan
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Diago** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 10 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 9 400 ja kylässä 2 300 asukasta (vuonna 2009).

Diagon kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Kalifabougoun, idässä Kambilan, etelässä Doubabougoun ja lännessä Dombilan ja Dio-Garen kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puusavannia.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Uskontoja ovat animismi, katolilaisuus ja islam.

Diagon kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja kaupankäyntiä. Diagossa on kivennäisvesipullottamo ja vuonna 2016 avattu sementtitehdas.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.5.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Diago 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 10.5.2018.
4. ↑  Commune rurale de Daigo. IBK inaugure une nouvelle usine de cimenterie *Niarela*.  Arkistoitu 11.5.2018. Viitattu 10.5.2018.
**Kurkijoen ja Sortavalan väliaikainen tuomiokunta** oli 1942–1944 toiminnassa ollut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi takaisin itselleen syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet. Alueen oikeudenhoidosta määrättiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksella muodostettiin viisi helmikuun alusta 1942 toimintansa aloittanutta väliaikaista tuomiokuntaa. Niiden piti toimia vuoden 1943 loppuun, mutta toiminta-aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Kurkijoen ja Sortavalan väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kaksi käräjäkuntaa:

1. Jaakkiman, Kurkijoen ja Lumivaaran pitäjät sekä Lahdenpohjan kauppala
2. Sortavalan ja Uukuniemen pitäjät sekä Harlun kunta.

Tuomiokuntaan siirrettiin Kerimäen tuomiokuntaan kuulunut Uukuniemen pitäjän osa. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Veikko Kustaa Jalkanen.

Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyjä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Tämän tuomiokunnan Sortavalan ja Uukuniemen pitäjien sekä Harlun kunnan käräjäkunnasta Suomelle jäänyt osa siirrettiin Kerimäen tuomiokunnan Kesälahden pitäjän käräjäkuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holmberg, Håkon et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 243–245.
2. ↑  Laki oikeudenhoidon järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 913/1941.
3. 1 2  Asetus oikeudenhoidon väliaikaisesta järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 915/1941.
4. ↑  Valtioneuvoston päätös eräiden väliaikaisten tuomiokuntien osien siirtämisestä toisiin tuomiokuntiin, Suomen asetuskokoelma 935/1944.
**Jaan-Vahur Kruusvall** (s. 7. joulukuuta 1940 Palmse, Virumaa – 3. huhtikuuta 2012) oli virolainen kirjailija, toimittaja ja dokumentaristi. Hänet tunnetaan 1970- ja 1980-luvulla julkaistuista novelleistaan ja näytelmistään.

Kruusvall opiskeli 1966–1971 Moskovassa Maksim Gorkin kirjailijakorkeakoulussa samaan aikaan kun työskenteli vuodet 1964–1976 Tallinnfilmissä, vuodesta 1974 lähtien sen dokumenttielokuvaosastolla. Sen jälkeen hän toimi kirjastovirkailijana ja toimittajana *Sirp ja vasar* -lehdessä ja vuodesta 1981 lähtien kirjallisuuslehti *Loomingissa*.

Jaan Kruusvall julkaisi ensimmäisen lyhytproosakokoelmansa 1973. Hänet tunnetaan parhaiten näytelmästään ''*Pilvede värvid* ("Pilvien värit", 1983), joka kuvasi rehellisesti virolaisten tuntoja toisen maailmansodan aikana ja heidän pohdintojaan siitä, lähteäkö maasta vai ei neuvostojoukkojen tullessa.

Teoksia
-------

### Novellikokoelmia

* 1973: *Armastuse esimene pool*
* 1976: *Ma tean mitut inimest*
* 1983: *Katkendeid elust*
* 1988: *Maailmad akna taga*

### Näytelmiä

* 1979: *Lammutamisele määratud maja*
* 1979: *Haigla aed*
* 1979: *Endine wunderkind*
* 1980: *Jõgi voolab*
* 1983: *Pilvede värvid*
* 1991: *Vaikuse vallamaja*
* 1996: *Hullumeelne professor, Tema elukäik*
* 2008: *Hääled*

Lähteet
-------

1. 1 2  Suri kirjanik Jaan Kruusvall, *Postimees* 4.4.2012. Viitattu 8.12.2016.
2. 1 2  Nirk, Endel: *Viron kirjallisuus*, s. 362. SKS, 1986. ISBN 951-717-443-8.
3. ↑  Hinrikus, Rutt ja Kronberg, Janika: Short Outlines of Books by Estonian Authors (Arkistoitu – Internet Archive), *Estonian Literary Magazine*, Autumn 2005. Viitattu 9.12.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ellen Lohr** (s. 12. huhtikuuta 1965 Mönchengladbach) on saksalainen uransa lopettanut kilpa-autoilija. Hän kilpaili uransa aikana useissa eri sarjoissa. Uran ainoaksi mestaruudeksi jäi Formula Ford 1600 -luokan Saksan mestaruus vuodelta 1987.
Lohr aloitti uransa vuonna 1984 osallistuen kansalliseen Ford Fiesta Ladies Cup sarjaan. Vuonna 1985 hän debytoi Formula Ford 1600 sarjassa. Kolmen kauden loppusijoitukset sarjassa olivat nousujohteisesti 6. 4. ja 1. 

Vuonna 1987 Lohr kokeili useita erilaisia kilpa-autoilu luokkia. Hän ajoi yhden kisan Saksan F3-luokassa, kolme kisaa DTM-sarjassa ja kaksi kisaa vakioautojen epävirallisessa MM-sarjassa (FIA WTCC) BMW M3:lla sekä yhden kilpailun Porsche 944 Turbo Cupissa.

Vuonna 1988 Lohr kilpaili Saksan F3-sarjassa sijoittuen loppupisteissä sijalle 14 ja sen ohella FIA ETCC -sarjassa Schnitzer Motorsportin BMW:lla sijoittuen sijalle 31. Formula 3:ssa Lohr kilpaili kauteen 1990 asti ja ajoi kutsukilpailuna järjestetyssä F3:n Monacon GP:ssa toiseksi. Kisan voitti ranskalainen Laurent Aiello. Muita tunnettuja nimiä kisassa olivat Alessandro Zanardi ja Olivier Panis.

Vuosina 1991–1995 Lohr kilpaili Mercedeksen tallissa Saksan DTM-sarjassa. Paras sijoitus oli vuoden 1993 10. sija loppupisteissä. Vuosina 1995 ja 1996 Lohr kilpaili niin ikään Mercedeksen kuljettajana FIA ITCC sarjassa

Vuosina 1999–2001 Lohr kilpaili Saksan Touring Car Challenge -luokassa Hondalla ja BMW:lla sijoittuen keskimmäisellä kaudella sarjassa viidenneksi.

Kaudella 2002 Lohr kilpaili Keski-Euroopassa ajetussa V8Star luokassa ja seuraavana vuonna Formula 1-luokan kilpailujen yhteydessä ajetussa Porsche Supercupin kilpailuissa. Porsche cupissa sijoitus oli 17 vakiokilpailijan joukossa 11. Vuosina 2005 ja 2008 Lohr osallistui Nürburgringin 24 tunnin ajoihin saavuttamatta kuitenkaan mainittavaa menestystä. 2009 Lohr osallistui kolmeen Saksan Porsche Carrera Cupin kilpailuun.

2010 Lohr ajoi sekä Saksan ADAC GT Masters -sarjassa että FIA GT3 Euro -sarjassa kummassakin kaksi kisaa Lamborghini Gallardolla. 

2011 oli jälleen välivuosi mutta vuosina 2012–2016 Lohr kilpaili säännöllisesti FIA:n kuorma-autojen EM-sarjassa ensin Mercedeksellä, ja heidän vetäydyttyään MAN:lla. Lohr päätti uransa kauden 2016 jälkeen.

Lähteet
-------

* Ellen Lohrin tilastot DriverDB:ssa
**Barry Cook** (s. Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen animaattori, joka on erikoistunut tekemään visuaalisia efektejä. Lisäksi hän on Annie-palkittu animaatio-ohjaaja. Päätoimisesti Cook on työskennellyt elokuvien parissa.

Elämäkerta
----------

Cook syntyi ja kasvoi Nashvillessa ja alkoi tehdä elokuvia 10-vuotiaana perheensä kameralla. Hän voitti 12-vuotiaana kaksi palkintoa paikallisen PBS:n sponsoroiman nuorten elokuvatekijöiden festivaalissa "The Vampire" ja "Dr. Jekyll and Mr. Hyde" lyhytelokuvilla. Täytettyään 18 vuotta hän muutti Kaliforniaan pyrkiäkseen elokuvaohjaajaksi. Cook opiskeli Columbia Collegessa ja toimi samalla työharjoittelijana Hanna-Barberalla. Sittemmin hän sai töitä Disneylta vuonna 1981 ja on siitä lähtien tehnyt töitä Disneylle.

Cook asuu Floridassa vaimonsa ja neljän lapsen kanssa.

Filmografia
-----------

* *Tron* (1982)
* *Heidin sävel* (1982)
* *Hiidenpata* (1985)
* *Captain EO* (1986)
* *Oliver ja kumppanit* (1988)
* *Pieni merenneito* (1989)
* *Bernard ja Bianca Australiassa* (1990)
* *Kaunotar ja hirviö* (1991)
* *Off His Rockers* (1992)
* *Trail Mix-Up* (1993)
* *Mulan* (1998)
* *Jack & Ben* (2008)

Lähteet
-------

* Barry Cook Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ellen Anna Maria Parviainen** (o.s. Wåhlberg, taiteilijanimi **Ellen Jarno**, 19. lokakuuta 1913 Isokyrö – 29. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli suomalaisen elokuva- ja näyttämötaiteen palveluksessa 1930-luvulla.

Ura
---

Ellen Parviaisen vanhemmat olivat Karl Wåhlberg ja Antoinette Maria Barroth. Hänen äidinkielensä oli ruotsi ja lapsuutensa hän vietti Kotkassa. Parviaisen elokuvaura keskittyy pitkälti vuoteen 1933, jolloin hän näytteli kolmessa kokoillan elokuvassa sekä Havin mainoselokuvassa *Pikku myyjätär*. Parviainen otti taiteilijanimen Ellen Jarno vuonna 1936; seuraava vuonna hän näytteli Darjan osan Tapio Ilomäen elokuvassa *Mies Marseillesta*. Elokuva on tuhoutunut. Kreditoitujen roolien lisäksi Parviainen teki pienen roolin Valentin Vaalan komediassa *Mieheke* (1936). 

Parviainen teki uraa myös teatteritaiteen parissa. Hän näytteli Kotkan Näyttämöllä vuonna 1935 operetissa *Hawaiin kukka*. Vuosina 1936–1937 hänellä oli kiinnitys Helsingin Kansanteatteriin; hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa kamarineito Berthe näytelmässä *Kokottikoulu* ja Mitsu näytelmässä *Aina vain yllätyksiä*.

Yksityiselämä
-------------

Ellen Parviaisen ensimmäinen aviopuoliso oli Rolf Parviainen 1931–1934. Liitto päättyi eroon. Toinen puoliso oli Nikolai M. Kozarowitsky, vuonna 1939 alkanut liitto päättyi Kozarowitskyn kuolemaan 1956. Liitosta syntyi kolme lasta, joista yksi on entinen Formula 1 -kuljettaja Mikko Kozarowitzky. Kolmas puoliso oli Otto Jarl Hohenthal, liitto alkoi 1958.

Filmografia
-----------

* Sininen varjo (1933) (elokuvasta on säilynyt vain noin 16 minuuttia)
* Voi meitä! Anoppi tulee (1933)
* Ne 45000 (1933)
* Pikku myyjätär (1933) (mainoselokuva)
* Mies Marseillesta (1937) (elokuva on tuhoutunut)

Lähteet
-------

* Elonet, *Ellen Parviainen*

### Viitteet

1. 1 2 3
2. ↑  Ala-Kivimäki, Petteri: Suomalainen oli F1-kuskina, teki hämäräbisnestä Baltiassa ja sai tuomion huumekaupan suunnittelusta *Helsingin Sanomat*.  24.7.2016. Viitattu 3.5.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Lurit** ovat Iranin länsiosassa asuva lounaisiranilaisia murteita puhuva kansa. Heidän kotiseutunaan pidetään Luristanin historiallista maakuntaa, mutta lureja asuu myös Fārsissa ja muualla Iranissa. Yhteensä heitä arvioidaan olevan noin kaksi miljoonaa henkeä. Pieni noin 10 000 hengen ryhmä asuu Irakissa. Uskonnoltaan lurit ovat šiialaisia.

Lurit ovat Länsi-Iranin muinaisen kantaväestön jälkeläisiä. Heidän läheisin sukukansansa ovat bahtijaarit. Keskiajalla Luristan oli itsenäinen atabekien suvun hallitsema valtio. Se liitettiin Iraniin lopullisesti 1700-luvulla.

Perinteisiä elinkeinoja ovat paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito ja maanviljely. Nykyään suurin osa kansasta asuu kaupungeissa ja kylissä. Entinen heimojärjestelmä on väistymässä kaupungistumisen myötä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 263. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.
2. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. I. Jugo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 166–167. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-048-5.
3. 1 2  Stokes, Jamie (ed.): *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 423. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
4. 1 2 3  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 264. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lurit (kansa)** Wikimedia Commonsissa
**Jaana Hirsikangas** (o.s. Laitinen; s. 1979 Vaasa) on suomalainen toiminnanjohtaja ja yhteiskuntavaikuttaja. Hirsikangas on toiminut YK:n tasa-arvojärjestön UN Womenin Suomen toiminnanjohtajana vuodesta 2019.

Koulutus ja ura
---------------

Hirsikangas valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2010. Hänellä on myös järjestöjohtamisen erityisammattitutkinto Rastor-instituutista. Hän on aikaisemmin toiminut muun muassa Naisten Pankin yhteyspäällikkönä sekä työskennellyt Plan Suomessa ja Earth Charter -sihteeristössä Costa Ricassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vieraskynä | Rauhaa rakennettaessa naiset jätetään liian usein ulkopuolelle *Helsingin Sanomat*.  9.11.2020. Viitattu 16.2.2021.
2. ↑  Näsinneula, Valtioneuvoston linna ja muita tunnettuja rakennuksia hehkuu tänään oranssina – tästä on kyse *Ilta-Sanomat*.  25.11.2020. Viitattu 16.2.2021.
3. ↑  Jaana Hirsikangas aloittaa Suomen UN Womenin toiminnanjohtajana  29.8.2019. UN Women Suomi. Viitattu 16.2.2021.
4. ↑  Earth Charter tutuksi Kehitysyhteistyön Nuorisoverkostolle  17.11.2011. Earth Charter.  Arkistoitu 14.6.2021. Viitattu 16.2.2021.
**Barry McGuire** (s. 15. lokakuuta 1935 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan vuoden 1965 hittikappaleestaan "Eve of Destruction".

Elämä ja ura
------------

McGuire liittyi folkyhtyeeseen The New Christy Minstrels 1960-luvun alkupuolella. Hänestä tuli yhtyeen laulaja ja hän esiintyi useilla yhtyeen albumeilla ja heidän ensimmäisellä hittisinglellään "Green, Green". McGuire herätti musiikkituottajan Lou Adlerin ja laulaja-lauluntekijän P. F. Sloanin kiinnostuksen ja lopulta hän aloitti soolouran, levyttäen Adlerin Dunhill Records levy-yhtiöllä. McGuire julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa *The Barry McGuire Album* vuonna 1963 ja levytti suuren hittinsä "Eve of Destrucion" kaksi vuotta myöhemmin. Kappale sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistan kärkeen ja Britannian musiikkilistan kolmannelle sijalle. McGuiresta tuli hyviä ystäviä myös Dunhillille levyttäneen yhdysvaltalaisen yhtyeen The Mamas & the Papasin kanssa. Hän julkaisi lisää sooloalbumeita, mutta minkään albumin singlestä ei tullut yhtä suosittua kuin kappaleesta "Eve of Destruction". 1970-luvulla McGuire jätti folkmusiikin ja siirtyi tekemään gospelmusiikkia, allekirjoittaen levytyssopimuksen Myrrh Recordsin kanssa.

McGuire keskeytti musikaalisen uransa ja muutti vaimonsa kanssa Uuteen-Seelantiin 1980-luvun puolivälissä. He pysyivät siellä vuoteen 1990 asti ja työskentelivät World Vision -kehitysyhteistyöjärjestön kanssa. Palattuaan McGuire jatkoi musikaalista uraansa ja julkaisi lisää albumeita.

Osittainen diskografia
----------------------

### Albumit

#### Studioalbumit

* *Barry Here and Now* (1962)
* *The Barry McGuire Album* (1963)
* *Eve of Destruction* (1965)
* *This Precious Time* (1965)
* *The World’s Last Private Citizen* (1968)
* *McGuire and the Doctor* (1971)
* *Seeds* (1973)
* *Lighten Up* (1974)
* *Narnia* (1974)
* *To the Bride* (1975)
* *Jubilation* (1975)
* *C’mon Along* (1976)
* *Jubilation Too* (1976)
* *Have You Heard* (1977)
* *Cosmic Cowboy* (1979)
* *Pilgrim* (1989)
* *Let’s Tend God’s Earth* (1991)
* *Biggest Summer Hits* (2003)

#### Kokoelma-albumit

* *Happy Roads* (1978)
* *The Best of Barry McGuire* (1980)
* *Upon a Painted Ocean: The Best of Barry McGuire* (1992)
* *Anthology* (1994)
* *Star Folk* (2007)
* *Far Side of the Hill* (2008)
* *The Best of Barry McGuire* (2009)
* *This Precious Time/The World’s Last Private Citizen* (2009)
* *Star Folk, Vol. 1* (2012)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Prato, Greg: Barry McGuire Biography *AllMusic*. Viitattu 11.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barry McGuire** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vadelmaketoni** (C10H12O2) on aromaattinen fenoleihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa aromiaineena ja hajusteissa.

Ominaisuudet ja biosynteesi
---------------------------

Huoneenlämpötilassa vadelmaketoni on väritöntä kiteistä ainetta. Sillä on vadelmainen haju ja maku. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai propyleeniglykoliin.

Vadelmaketonia esiintyy useiden kasvien hedelmissä, esimerkiksi vadelmassa, mansikassa ja ananaksessa. Se on yksi tärkeimpiä vadelman aromin komponenteista. Kasvit muodostavat vadelmaketonia malonyylikoentsyymi-A:sta ja p-kumaryylikoentsyymi-A:sta. Ensimmäisessä vaiheessa bentsaaliasetonisyntaasientsyymi kondensoi nämä lähtöaineet p-hydroksibentsaaliasetoniksi, jonka eräs reduktaasientsyymi pelkistää vadelmaketoniksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Vadelmaketonia voidaan valmistaa p-hydroksibentsaldehydin ja asetonin välisellä aldolikondensaatioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat vahvat emäkset. Reaktiossa muodostuu p-hydroksibentsaaliasetonia, joka pelkistetään vedyttämällä vadelmaketoniksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös fenolin ja metyylivinyyliketonin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla.

Vadelmaketonia käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineissa haluttaessa tuotteeseen vadelmankaltaista aromia tai tuoksua.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Lähteet
-------

1. ↑  4-(P-Hydroxyphenyl)-2-butanone – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Johannes Panten & Horst Surburg: *Flavors and Fragrances, 3. Aromatic and Heterocyclic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016. Viitattu 12.11.2018 (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Asim Kumar Mukhopadhyay: *Industrial Chemical Cresols and Downstream Derivatives*, s. 87. CRC Press, 2004. ISBN 9780203997413. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.11.2018). (englanniksi)
4. 1 2  Ralf Günter Berger: *Flavours and Fragrances*, s. 162. Springer, 2007. ISBN 978-3-540-49338-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.11.2018). (englanniksi)
5. ↑  Wlodzimierz Borejsza-Wysocki & Geza Hrazdina: Aromatic Polyketide Synthases.  *Plant Physiology*, 1996, 110. vsk, s. 791–799. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.11.2018.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound - raspberry ketone (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - raspberry ketone (englanniksi)
**East Hockey Club** (EHC) on helsinkiläinen jääkiekkoseura, joka pelasi kaudella 2010–2011 Suomi-sarjassa. Joukkueen päävalmentajana toimi Dave Packalen ja se pelasi kotiottelunsa uudelleen nimetyllä Malmin jäähallilla eli Red Devil Areenalla.

Historia
--------

East Hockey Clubin edustusjoukkue perustettiin kaudelle 2010–2011, kun se peri paikan Suomi-sarjassa Oulunkylän Kiekko-Kerholta joukkueiden yhteistyön tiivistymisen jälkeen. Joukkueen vastuuvalmentajaksi valittiin Dave Packalen, jonka johdolla joukkuetta alettiin kehittämään 3-vuotisen suunnitelman mukaan. Edustusjoukkueen ensimmäisen kauden tavoitteeksi asetettiin Suomi-sarjan ylempi jatkosarja.

Organisaatio
------------

East Hockey Clubin toiminnasta vastaa East Hockey Club ry. ja sen hallitus. Yhtiön piiriin kuuluvat seuran kaikki joukkueet.

* Valmennuspäällikkö: Vellu Kinnunen
* Toiminnanvastaava: Matti Ärväs

### Hallituksen jäsenet

* Puheenjohtaja: Olli Hämeenheimo
* Varapuheenjohtaja: Mika Enberg
* Pekka Pättiniemi
* Timo Georgsson
* Klas Monni
* Matti Ärväs

Juniorit
--------

EHC:lla on kuusi juniorijoukkuetta, jotka käyvät läpi ikäluokat C-juniorista aina A-junioreihin asti. Jokaisessa ikäluokassa (A, B, ja C) EHC:lla on kaksi joukkuetta ja joukkueissa pelaa yhteensä noin 160 pelaajaa. Kaudella 2010–2011 EHC:n A-juniorit pelaavat Jääkiekon A-nuorten I-divisioonan karsintasarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* East Hockey Clubin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paaterin kirkko** on kuvanveistäjä Eva Ryynäsen (1915–2001) suunnittelema kirkko Lieksan Vuonislahden kylässä, noin 27 kilometriä Lieksan keskustasta. Puukirkko on Eva Ryynäsen suurin työ, ja se valmistui kesällä 1991. Kirkossa pidetään kesäisin jumalanpalveluksia, häitä, kastetilaisuuksia, hautajaisia, konsertteja ja muita tilaisuuksia. 

Paaterissa on myös Eva Ryynäsen taiteilijakoti. Luonnonkauniilla paikalla sijaitseva Paateri on Eva Ryynäsen kotitila, jossa hän viljeli maata miehensä Paavo Ryynäsen kanssa ennen ryhtymistään päätoimiseksi kuvanveistäjäksi 1970-luvulla.

Paateri on Lieksan suosituimpia matkailukohteita ja hallinnollisesti osa Pielisen museota. Paateri siirtyi Ryynästen kuoleman jälkeen testamenttilahjoituksena Lieksan kaupungille. Museokohteena toimiva Eva ja Paavo Ryynäsen taiteilijakoti, ateljee, Paaterin kirkko ja pysäköintialueen luona toimiva galleriakahvila, jossa on esillä Ryynäsen puuveistoksia, ovat avoinna kesäkuukausina (15.5.–15.9.).

Kirkon ovet
Kirkon alttari on valmistettu suuren puun juurakosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jouki Väinämö: Paateri siirretty Pielisen museon ammatilliseen huomaan *Yle Uutiset*.  31.1.2013. Viitattu 15.7.2020.
2. 1 2  Paateri *Lieksan kaupunki, lieksa.fi*. Viitattu 15.7.2020.
3. ↑  Paateri / Eva Ryynänen *pohjoiskarjala.com*. Viitattu 15.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paaterin kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Paaterin kirkon esittely Kareliaexpertin sivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Paaterin kirkko (Q11886248)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kirkko |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Lieksa |
|  |
| sijainti | Vuonislahti |
|  |
| koordinaatit | 63°09′N 30°02′E﻿ / ﻿63.15°N 30.04°E﻿ / 63.15; 30.04 |
|  |
|  |

 |
**Caterina Fake** (s. 1969) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja liikenainen. Hän perusti verkkosivustot Flickr vuonna 2004 ja Hunch vuonna 2007. Fake on toiminut usean voittoa tavoittelemattoman järjestön edunvalvojana ja ollut Etsyn puheenjohtajana (joka on on amerikkalainen verkkokauppasivusto, joka keskittyy käsin tehtyihin tai vintage-esineisiin ja käsityötarvikkeisiin). Roolistaan Flickrin luomisessa Fake listattiin Time-lehden Time 100 vaikutusvaltaisimman listalle, ja hänet on tunnustettu Piilaaksossa työstään enkelisijoittajana.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Caterina Fake
**Lorraine Hunt Lieberson** (1. maaliskuuta 1954 San Francisco, Kalifornia – 3. heinäkuuta 2006 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano. Hän erikoistui barokkimusiikkiin ja oman aikansa ohjelmistoon.

Hunt Lieberson syntyi oopperakapellimestarina työskennelleen isän ja laulajaäidin tyttärenä. Hän opiskeli lapsena viulun- ja pianonsoittoa, mutta siirtyi sitten alttoviuluun. Hän opiskeli sekä laulua että alttoviulunsoittoa San Josén valtionyliopistossa. Hunt Lieberson työllistyi orkesterin alttoviulistina. Hunt Lieberson erikoistui urallaan laulajana vahvasti barokkimusiikkiin ja esiintyi muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Jean-Philippe Rameaun sekä Johann Sebastian Bachin teosten esityksissä. Vuonna 1997 Hunt Lieberson osallistui Peter Liebersonin teoksen *Ashoka's Dream* kantaesitykseen Santa Fen oopperassa. Kaksi vuotta myöhemmin hän meni Liebersonin kanssa naimisiin. Joulukuussa 1999 Hunt Lieberson teki ensiesiintymisensä Metropolitan-oopperassa luomalla Myrtle Wilsonin roolin John Harbisonin oopperan *The Great Gatsbyn* kantaesityksessä. Hunt Lieberson sairastui rintasyöpään ja kuoli kotonaan sen komplikaatioihin 52-vuotiaana. Samaan sairauteen kuoli vuonna 2000 hänen siskonsa Alexis.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lorraine Hunt Lieberson AllMusic
2. 1 2  Fervor: Remembering Lorraine Hunt Lieberson The Guardian
3. ↑  Lorraine Hunt Lieberson, 52, Effulgent Mezzo-Soprano, Has Died[vanhentunut linkki] Opera News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |