recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Senryū** (jap. 川柳) on japanilainen lyhyen runouden muoto, joka muistuttaa rakenteeltaan haikua. Tyypillisesti senryū-runossa on haikun tavoin 5, 7 ja 5 tavua. Molemmat runomuodot ovat peräisin *renga*-ketjurunoudesta, mutta senryū-runot käsittelevät haikuista poiketen ihmisten oikkuja ja jokapäiväisiä asioita usein satiirisesti ja leikkisästi. Senryūn ei tarvitse sisältää vuodenaikaan viittaavaa sanaa (*kigo*), toisin kuin vakavamman haikun.

Senryū merkitsee kirjaimellisesti ’jokipajua’ ja on nimetty Edo-kauden virkamiehen Karai Hachiemonin (1718–1790) mukaan. Hän kirjoitti Senryū-nimimerkillä runoja ja toimi tuomarina runokilpailuissa, joissa 14 tavun runoon tuli yhdistää pidempi, 17 tavun *tsukeku*-runo. Vuonna 1765 hän julkaisi näistä runoista oman makunsa mukaan koostetun *Haifūyanagidaru*-kokoelman, josta tuli hyvin suosittu. Myöhemmin siihen ja sitä seuranneisiin kokoelmiin valitun kaltaisia runoja alettiin nimittää senryū-runoiksi.

Nykyaikainen senryū-runous syntyi samoihin aikoihin kuin nykyaikainen, Masaoka Shikin kehittämä haikurunous. Viime vuosikymmeninä monet senryū-runojen merkittävimmistä kirjoittajista ovat olleet naisia. Niissä on käsitelty monenlaisia, toisistaan poikkeavia aihepiirejä, kuten individualismia, idealismia ja yhteiskunnallista realismia. Käytännössä senrȳn erottaminen haikusta voi olla vaikeaa, ja runoilija Yasuyo Ōnishin mukaan ainoa keino tähän on runon kirjoittajan nimi: tunnetaanko hänet haiku-runoilijana vai senryū-runoilijana?

Kirjallisuutta
--------------

* Gill, Robin D.: *Octopussy: Dry Kidney & Blue Spots, Or, Senryû : Dirty Themes from 18-19c Japanese Poems*. Paraverse Press, 2007. ISBN 9780974261850. Teoksen verkkoversio.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sato, Hiroaki: A Brief Survey of Senryû by Women Modern Haiku. Viitattu 14.5.2018.
2. 1 2  Brown, J. C.: *Senryu Poems of People*. Tuttle Publishing, 2012. ISBN 9781462904181. Teoksen verkkoversio.
**Etiikka** 

**Metaetiikka** 

Eettinen naturalismi  
Eettinen realismi  
Emotivismi  
Nihilismi  
Sentimentalismi

**Normatiivinen etiikka** 

Velvollisuusetiikka  
Eettinen intuitionismi  
Sopimusetiikka  
Luonnonoikeus  
Seurausetiikka  
Hyve-etiikka

**Soveltava etiikka** 

Bioetiikka · Lääketiede  
Ympäristö · Sota  
Liike-elämä · Tietokoneet  
Yritysten yhteiskuntavastuu  
Tilanne-etiikka

**Aiheeseen liittyvää** 

Deskriptiivinen etiikka  
Moraali  
Moraalipsykologia  
Moraalirelativismi


n • k • m

**Sentimentalismi** (myös **moraalinen sentimentalismi** tai **moraaliaistin teoria**) on metaeettinen ja epistemologinen moraaliarvostelmien syntyperää koskeva näkemys. Sentimentalismi on myös läheisessä yhteydessä eettiseen intuitionismiin.*lähde?*

Sentimentalismin mukaan moraaliset tunteet ovat ratkaisevia moraaliarvostelmia tehtäessä ja niiden oikeellisuutta ratkaistaessa. Toisten mukaan tämä tulee ymmärtää moraaliarvostelmien ontologiaa koskevana näkemyksenä, missä toiset sitä vastoin katsovat, että kyse on epistemologisesta moraaliarvostelmien oikeuttamiseen liittyvästä kysymyksestä. Uusi psykologinen moraaliarvostelmien ja emootioiden yhteyttä käsittelevät tutkimus on lisännyt kiinnostusta sentimentalismia kohtaan.

Tunnettuja sentimentalismin kannattajia ovat esimerkiksi Anthony Ashley-Cooper (1671–1713), Francis Hutcheson (1694–1746), David Hume (1711–1776), Adam Smith (1723–1790) ja Suomessa Edvard Westermarck. Nykyfilosofeista sentimentalistisia näkemyksiä ovat puolustaneet esimerkiksi Michael Slote, Justin D'Arms, Daniel Jacobson, Jesse Prinz, Simon Blackburn ja Allan Gibbard, kaksi viimeiksi mainittua non-kognitivistisessa muodossa. Moraalipsykologian piirissä sentimentalismia on puolustanut esimerkiksi Jonathan Haidt.*lähde?*

Aiheeseen liittyvää
-------------------

* Eettinen intuitionismi
* Emotivismi
* Metaetiikka
* Moraalipsykologia

Lähteet
-------

1. ↑  Antti Kauppinen: Moral Sentimentalism *Stanford Encyclopedia of Philosophy*.  29.1.2014. Stanford University. Viitattu 4.9.2017. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* *Etiikan lukemisto*, toim. Veikko Launis, Markku Oksanen, Seppo Sajama. Helsinki Gaudemus, 2010 ISBN 978-952-495-156-2

Aiheesta muualla
----------------

* Frank Martela: Moraaliaisti.
**Ruotsinsuomalaisten päivä** tai **ruotsinsuomalaisuuden päivä** (ruots. *Sverigefinnarnas dag*) on 24. helmikuuta vietettävä merkkipäivä. Ruotsin akatemia hyväksyi merkkipäivän kalenteriin 2010, ja sitä vietettiin ensimmäistä kertaa 2011. 24. helmikuuta valittiin ruotsinsuomalaisten päiväksi, koska se on kansanrunouden keräilijä ja suomen kielen aseman puolustaja Carl Axel Gottlundin syntymäpäivä. Päivän tarkoituksena on juhlistaa ruotsinsuomalaisten vähemmistön olemassaoloa sekä herättää valtaväestön kiinnostus ruotsinsuomalaisia kohtaan.

Vietto
------

Suurin osa suomen kielen hallintoalueen kunnista liputtaa juhlapäivänä, ja liputtavista lähes kaikki ruotsinsuomalaisten lipulla. Kyseessä ei kuitenkaan ole virallinen liputuspäivä.

Juhlapäivää vietetään ympäri Ruotsia, muun muassa Tukholmassa, Eskilstunassa, Göteborgissa, Västeråsissa ja Nykvarnissa. Päivän ohjelmaan on kuulunut konsertteja, tanssiesityksiä, kirjailijavierailuja, karaoketansseja ja teatteriesityksiä lapsille. Esimerkiksi vuonna 2017 Tukholman kaupungintalolla järjestettyyn juhlaan osallistui yli tuhat ihmistä. Erityisesti vuonna 2013 juhla oli merkittävä monilla paikkakunnilla, tällöin päivää juhlittiin virallisin seremonioin ensimmäistä kertaa.

Vuonna 2019 Ruotsin radion äänestyksessä ruotsinsuomalaisuuden symboliseksi tunnuseläimeksi äänestettiin hylje.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruotsinsuomalaisten päivää juhlitaan 24.2. *finland.se*.  19.2.2013. Suomen Suurlähetystö, Tukholma. Viitattu 10.10.2014.
2. ↑  Vuonokari, Kaisa: Ruotsinsuomalaisten lippu liehuu yli 50 kunnassa ruotsinsuomalaisten päivänä *Sisuradio*.  22.2.2019. Ruotsin radio. Viitattu 23.2.2019.
3. ↑  Malin, Emilia: Ruotsinsuomalaisten päivä kalenteriin *Sisuradio*.  21.11.2012. Ruotsin radio. Viitattu 23.2.2019.
4. ↑  Johansson, Liina: Ruotsinsuomalaisten päivä valtasi Tukholman keskustan *SVT Uutiset*.  24.2.2017. Viitattu 23.2.2019.
5. ↑  Laitinen, Merja: Hieno ruotsinsuomalaisten päivä, paitsi kookosleivät liian kovia - Ruotsinsuomalaisten päivä *Sisuradio*.  25.2.2013. Ruotsin radio. Viitattu 23.2.2019.
6. ↑  Flythstöm, Christer: Ruotsinsuomalaisten kansalliseläin on hylje - Ruotsinsuomalaisten päivä *Sisuradio*.  22.2.2019. Ruotsin radio. Viitattu 23.2.2019.
**Senterungdommen** (suom. Keskustanuoret; vuosina 1949–1962 *Bygdefolkets Ungdomsfylking*) on vuonna 1949 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on Norjan keskustapuolue.

Historia
--------

Norjan keskustapuolue, tuolloiselta nimeltään Bondepartiet (suom. Talonpoikaispuolue) perusti viimeisenä suurena puolueena oman nuorisojärjestön vuonna 1949. Nuorisojärjestön alkuperäinen nimi oli *Bygdefolkets Ungdomsfylking*, ja vuonna 1962 se sai nykyisen nimensä, kun emopuolue oli kolme vuotta aiemmin nimetty Keskustapuolueeksi. Senterungdommen oli suurimmillaan 1970-luvun alussa, jolloin sillä oli noin 6 000 jäsentä.

Politiikka
----------

Senterungdommen sijoittaa itsensä poliittiseen keskustaan. Se vastustaa palvelujen keskittymistä ja kannattaa aktiivista aluepolitiikkaa sekä maaseudun perinteiden vaalimista. Se vastustaa huumepolitiikan höllentämistä, kannattaa ETA-jäsenyyden korvaamista kauppasopimuksilla ja haluaa säilyttää valtionkirkon sekä monarkian. Lisäksi se kannattaa tiukkaa maahanmuuttopolitiikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nøttveit, Andrea Rygg: Alle ungdomspartia mista medlemmar i 2020 – AUF og Raud Ungdom mista flest *Framtida*.  24.3.2021. Viitattu 4.1.2022. (norjaksi)
2. 1 2 3  Garvik, Olav: Senterungdommen *Store norske leksikon*.  3.12.2019. Viitattu 4.1.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut (norjaksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Senterungdommen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Norjalaiset poliittiset nuorisojärjestöt |
| --- |
|  |
| Suurkäräjäpuolueiden nuorisojärjestöt | 
* Arbeidernes ungdomsfylking
* Unge Høyre
* Fremskrittspartiets Ungdom
* Senterungdommen
* Unge Venstre
* Kristelig Folkepartis Ungdom
* Sosialistisk Ungdom
* Rød Ungdom
* Grønn Ungdom

 |

 |
**Rupert Holmes** (oik. *David Goldstein*, s. 24. helmikuuta 1947 Northwich, Cheshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen muusikko, laulaja-lauluntekijä, levytuottaja sekä näytelmä- ja romaanikirjailija. Hän nousi tunnettuuteen joulukuun 1979 pophitillään "Escape (The Piña Colada Song)". Hän on voittanut Tony-palkintoja Broadway-musikaaleistaan kuten *Drood* (tai *The Mystery of Edwin Drood*, 1986) ja *Curtains* (2006, yhdessä Fred Ebbin ja John Kanderin kanssa).

Englannissa syntynyt Holmes muutti jo vauvana perheensä mukana New Yorkiin, jossa hänen isänsä johti sotilassoittokuntaa ja toimi high schoolin musiikinopettajana. Poika opiskeli Manhattan School of Music -oppilaitoksessa. Hän soitti pianoa yhtyeissä ja teki sovituksia Gene Pitneylle, The Plattersille, The Driftersille ja *The Partridge Family* -televisiosarjaan. 24-vuotiaan Holmesin laulu "Timothy" nousi vuonna 1971 sekä Yhdysvaltojen että Britannian singlelistoille. 1970-luvulla Holmes tuotti muun muassa Sailor- ja Sparks-yhtyeiden albumeja. Oman esikoissooloalbuminsa *Widescreen* Holmes julkaisi 1974, ja suurimman hittinsä "Escape" hän sai aivan 1970-luvun viimeisillä viikoilla. 1980-luvun alkupuolen sooloalbumien jälkeen hän erikoistui Broadway-musikaaleihin, joista vuoden 1986 *The Mystery of Edwin Drood* toi hänelle sekä parhaan käsikirjoituksen että parhaan musiikin Tony-palkinnot.

Holmes on kirjoittanut myös kolme romaania. Kanadalainen Atom Egoyan ohjasi Holmesin romaanin *Where the Truth Lies* pohjalta elokuvan *Alaston totuus* (2005).

Lähteet
-------

1. 1 2  Summers, Kim: Rupert Holmes, Artist Biography *Allmusic*. Viitattu 4.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Rupert Holmes Biography (1947-) *filmreference.com*. Viitattu 4.11.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Rupert Holmes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Puolan voivodikunnat vuodesta 1999.
Liettuan suuriruhtinaskunnan voivodikuntajako 1600-luvun puolivälissä (1654).
**Voivodikunta** (puol. *województwo*) on sekä valtion aluehallinnon että alueellisen itsehallinnon yksikkö. Provinssia, lääniä tai herttuakuntaa vastaavaa voivodikuntaa on perinteisesti hallinnut tai johtanut voivodi.

Useat Itä-Euroopan valtiot ovat historiansa aikana jakaneet maansa voivodikuntiin. Näitä olivat Romania (*voievodat*), Unkari (*vajdaság*), Liettua (*vaivadija*), Latvia, Venäjä ja Serbia (*vojvodina*, *vojvodstvo* tai *vojvodovina*). Myös esimerkiksi Valko-Venäjällä oli voivodikuntajako alueen kuuluessa Liettuan suuriruhtinaskuntaan (1200–1700-luvuilla). Voivodikunta termin tilalla on asiayhteydestä riippuen käytetty myös muita aluehallintoa kuvaavia termejä.

Voivodikunnat ovat yhä käytössä Puolassa, jossa ne jakaantuvat piirikuntiin (*powiat*) ja kuntiin (*gmina*).

Katso myös
----------

* Puolan voivodikunnat
* Vojvodina, Serbian pohjoisosan itsehallinnollinen maakunta

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voivodikunta** Wikimedia Commonsissa

* Puolan suurlähetystön verkkosivut: Paikallishallinto (Arkistoitu – Internet Archive)
Voitto Kolho
**Voitto V. Kolho**, ent. *Saxberg* (6. helmikuuta 1885 Keuruu – 4. lokakuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, ampuja ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia sotilaskiväärin 300 metrin makuuammunnan joukkuekilpailussa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920.

Kolho kävi lyseon Vaasassa ja kirjoitti ylioppilaaksi 1905. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1912. Hän oli ensin Hietalahden telakalla*lähde?*, sitten Jämsänkosken selluloosatehtaan tekninen johtaja 1916–1921, Kajaani Puutavara Oy:n yli-insinööri 1921–1926. Hän oli Enson sulfiittiselluloosatehtaan tekninen johtaja 1926–1935 ja Enso-Gutzeitin yli-insinööri 1935–1950. Vuonna 1935 hänet nimitettiin Enso-Gutzeitin johtokuntaan, ja hän jäi eläkkeelle 1950. Kunniatohtoriksi hänen promovoitiin 1949 Teknillisessä Korkeakoulussa.

Kolho voitti vuonna 1919 vapaakiväärin pystyammunnan Suomen-mestaruuden. 150 metrin radalla hänen voittotuloksensa oli 222. Seuraavana vuonna hän voitti sekä vapaakiväärin 3 × 20 laukauksen pistein 503 että pystyasennon SM-kultaa tuloksella 232. Kolho uusi vapaakiväärin pystyasennon Suomen-mestarutensa vielä vuonna 1921, jolloin hänen tuloksensa oli 221.

Kolho teki vuonna 1912 Suomen-ennätyksen 300 metrin radalla ammutulla vapaakiväärin 3 × 40 laukauksen sarjassa. Hänen ennätyksensä 951 pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Frans Nässling ampui vuonna 1914 1 005. Kolho teki vapaakiväärissä Suomen-ennätyksen myös 3 × 20 laukauksen sarjassa vuonna 1920, kun hän ampui 503. Tämä ennätys rikottiin yhdeksän vuoden päästä, kun Feliks Könönen ampui 515 pistettä.

Olympiaedustukset
-----------------

Tulokset olympialaisissa:

* Lontoo 1908: vapaakivääri joukkuekilpailu (kahdeksas), vapaakivääri kolme asentoa (17.)
* Tukholma 1912: vapaakivääri joukkuekilpailu (viides), vapaakivääri (13.)
* Antwerpen 1920: sotilaskivääri 300 m makuu joukkuekilpailu (kolmas), sotilaskivääri 600 m makuu joukkuekilpailu (kahdeksas), sotilaskivääri 300 m pysty joukkuekilpailu (seitsemäs), sotilaskivääri 300 m & 600 m makuu joukkuekilpailu (kymmenes), vapaakivääri joukkuekilpailu (neljäs), vapaakivääri (seitsemäs), vapaapistooli joukkuekilpailu (11.)
* Pariisi 1924: vapaakivääri joukkuekilpailu (viides)
* Helsingin olympialaisissa 1952 hän oli Suomen ampumajoukkueen johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1210
2. 1 2 3  V. V. Kolhon olympiatulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 138. Otava, 1970.
4. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 126–127. Otava, 1970.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Äärellisten ryhmien teoriassa **Gorensteinin–Haradan teoreema** on lause, joka luokittelee ne äärelliset yksinkertaiset ryhmät, joiden sektionaalinen 2-rankki on korkeintaan neljä. Tulos on osa äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelua. Lauseen todistus julkaistiin 464-sivuisessa artikkelissa.

Äärellisillä yksinkertaisilla ryhmillä, joiden sektionaalinen 2-rankki on vähintään viisi, on Sylowin 2-aliryhmät, joilla on itsekeskittävä normaali aliryhmä, jonka rankki on vähintään kolme. Tästä seuraa, että nämä ovat joko komponenttityyppisiä tai karakteristikan kaksi tyyppisiä. Siten Gorensteinin–Haradan lause jakaa äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelun näihin kahteen osaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Gorenstein, D. & Harada, Koichiro (1973): *Finite groups of sectional 2-rank at most 4*, in Gagen, Terrence & Hale, Mark P. Jr. & Shult, Ernest E. Finite groups '72. Proceedings of the Gainesville Conference on Finite Groups, March 23-24, 1972, North-Holland Math. Studies 7, Amsterdam: North-Holland, pp. 57–67, ISBN 978-0-444-10451-9, MR0352243
2. ↑  Gorenstein, D. & Harada, Koichiro (1974): *Finite groups whose 2-subgroups are generated by at most 4 elements*, Memoirs of the American Mathematical Society 147, Providence, R.I.: American Mathematical Society, ISBN 978-0-8218-1847-3, MR0367048
Fr. L. Hisinger
**Fridolf Leopold Hisinger** (23. huhtikuuta 1845 Fagervik – 8. kesäkuuta 1928 Pohja) oli Billnäsin ruukinpatruuna ja vapaaherra. Hisingerille myönnettiin vuonna 1918 itsenäisen Suomen ensimmäinen vuorineuvoksen arvonimi. Hän kasvatti perimästään Suomen kolmannesta rautaruukista Billnäsistä nykyaikaisen teollisuusyrityksen. Billnäs menestyi samaan aikaan, kun useilla muilla suomalaisilla ruukeilla jouduttiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa luopumaan raudan jalostamisesta. Hisinger kykeni vastaamaan kiristyneisiin markkinaolosuhteisiin ja kasvaneeseen kilpailuun. Hisinger muutti vanhan Billnäsin ruukin moderniksi pörssiyhtiöksi, jossa oli parhaimmillaan yli tuhat työntekijää. Neljännes työntekijöistä saapui Billnäsiin ulkomailta, lähinnä Ruotsista, Hollannista ja Saksasta. Hisinger adoptoi vuonna 1906 veljensä Eduard Viktor Eugenien vävyn kapteeni Christer Ludvig Eduard Jägerskiöldin. Hisinger oli sukunsa viimeinen miespuolinen edustaja.

Aiemmin muualla asunut Hisinger rakennutti Billnäsiin ruukinkartanon päärakennukseksi renessanssityylisen puisen Villa Billnäsin, joka paloi 1915. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui samalle paikalle uusi Villa Billnäs.

Hisinger oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.

Lähteet
-------

1. ↑  Georg Haggrén: Vuorineuvos Fridolf L. Hisinger (1845–1928). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 31.5.2011
2. ↑  Billnäsin ruukin ympäristön rakennusinventointi 2011[vanhentunut linkki], viitattu 24.6.2014
3. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, ss. 1685-1691.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Voitto Valmis Kalervo Pohjola** (6. marraskuuta 1913 Pori – 7. tammikuuta 1995 Pori) oli suomalainen paperi- ja konttoritarvikealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Pohjolan vanhemmat olivat talonmies Juho Pohjola ja torikauppias Ida Liukkonen ja puoliso vuodesta 1943 opettaja Aliisa (Liisa) Rahikka. Pohjola kävi Porin Lyseota 1924–1927. Hän oli Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen juoksupoika 1927–1933, minkkitarhan osakas Merikarvialla, A. Urhovaaran Kustannusliikkeen paperitavaroiden piirimyyjä 1941 ja vuodesta 1942 Tukkuliike Voitto Pohjolan, vuodesta 1958 Voitto Pohjola & Kumpp. ja vuodesta 1974 Voitto Pohjola Ky, toimitusjohtaja vuoteen 1979 ja hallituksen jäsen vuoteen 1984. Pohjolalla oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vahe, Juha: Kauppaneuvos Voitto Pohjola (1913–1995). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 22.4.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.11.2022.
2. 1 2  Voitto Pohjola *Biografiasampo*. Viitattu 21.11.2022.
**Friedreichin ataksia** on autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus, joka aiheuttaa etenevän ataksian. Se johtuu frataksiinigeenin mutaatioista. Friedreichin ataksia on yleisin periytyvän ataksian muoto, ja sitä uskotaan sairastavan vähintään yhden ihmisen 50 000:sta. Taudin kuvasi ensimmäisenä lääketieteen professorina Heidelbergissä Saksassa toiminut Nikolaus Friedreich vuonna 1863.

Friedreichin ataksia puhkeaa keskimäärin 10–15-vuotiaana, mutta osassa tapauksista oireet alkavat vasta aikuisiällä. Varhaisia oireita ovat yleensä etenevä kävelyn vaikeus, tasapainon ongelmat ja tuntoaistijärjestelmän muutokset. Viiden vuoden kuluessa oireiden alkamisen ajankohdasta voidaan yleensä todeta puheen etenevä dysartria sekä lisääntyvä heikkous alaraajoissa ja tuntojärjestelmässä. Lihasvoima heikkenee Friedreichin ataksian varhaisessa vaiheessa etenkin alaraajojen tyvilihaksissa reisien alueella, josta sillä on taipumus edetä sääriin. Alaraajojen jäykkyys ja halvausoireet lisääntyvät taudin edetessä, ja keskimäärin oireiden alkamisajankohdasta noin kymmenen vuoden kuluttua potilaat joutuvat liikkumaan pyörätuolilla. Taudinkuva kuitenkin vaihtelee, ja epätyypillinen taudinkulku esiintyy jopa noin 25 %:lla potilaista. Friedreichin ataksian mahdollisiin liitännäisongelmiin voivat kuulua skolioosi, nielemisvaikeudet, tiheä virtsaamistarve ja uniapnea. Yli 60 % potilaista sairastuu hypertrofiseen kardiomyopatiaan. Osassa tapauksista esiintyy sydänlihaksen laajentumista. Sydänmuutokset aiheuttavat riskin rytmihäiriöstä ja sydänperäisestä äkkikuolemasta. Noin 21 %:lla potilaista esiintyy uniapnea ja noin 30 %:lla potilaista insuliiniresistenssi. Friedreichin ataksia aiheuttaa näköhermon muutoksia, jotka ovat kuitenkin usein oireettomia. Eräillä potilailla esiintyy kognitiivisia oireita ja noin 13 %:lla kuulon heikkeneminen.

Magneettikuvauksen löydökset voivat olla Friedreichin ataksiasta kärsivillä taudin varhaisessa vaiheessa normaalit. Myöhemmin voidaan havaita pikkuaivojen ja kaulaytimen alueen kutistumia, ääreishermoston toiminnan muutoksia ja jännevenytysheijasteiden sammumista. Selkäytimen takasarven solujen vaurioitumista esiintyy. Enemmistöllä potilaista kuolema johtuu sydänperäisistä syistä. Toiseksi yleisin kuolinsyy on keuhkoinfektio. Elinajanodote on tavallisesti alentunut, mutta sairaudesta kärsivä voi elää vanhuusikään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mari Auranen, Friedreichin ataksia Neuroliitto, viitattu 14.5.2023
2. 1 2  Ataxia National Health Service, viitattu 14.5.2023
3. ↑  Friedreich Ataxia Medscape, viitattu 14.5.2023
**Nuottasaaren koulu** on Oulussa Nuottasaaren kaupunginosassa toimiva alakoulu, joka kuuluu hallinnollisesti Myllytullin kouluun. Koulun vieressä sijaitsevan Heinäpään urheilukeskuksen vaikutuksesta kouluun perustettiin Pohjois-Suomen ensimmäinen peruskoulun liikuntaluokka vuonna 1996. 

Arkkitehti Uki Heikkisen toimiston suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1965. Valmistuttuaan koulu oli Oulun suurin kansakoulu. Koulun valmistuttua vanha Heinätorin kansakoulu muutettiin apukouluksi. Nuottasaaren koulun ensimmäisenä rehtorina toimi Tauno Hämäläinen.

Koulurakennuksen seinässä on sijainnut kuvanveistäjä Kauko Räsäsen kuparinen reliefi *Aapelus*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koulun historiaa *Oulun opetustoimen sivut*.  2011. Oulu:  Oulun kaupunki. Viitattu 25.6.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Niskala, Kaarina ja Okkonen, Ilpo: *UKI Arkkitehdit - Huomisen tekijät*, s. 134. Oulu: UKI Arkkitehdit, 2009. ISBN 978-952-92-6778-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nuottasaaren koulu** Wikimedia Commonsissa
**Gorgias** oli makedonialainen sotilas. Gorgiaan taustasta ei tiedetä mitään, mutta hän kuului Aleksanteri Suuren lähipiiriin, joten hän tuli luultavasti hyvästä makedonialaisesta perheestä. Gorgias mainitaan vuonna 328 eaa. taksiarkkina, eli jalkaväkiosaston (*takseis*) komentajana. Gorgias johti tuolloin jalkaväkiosastoa jota Krateros aikaisemmin oli komentanut. Intian sotaretken aikana Gorgiaan, Kleitos "Valkoisen" ja Meleagroksen jalkaväkiosastot muodostivat armeijan esijoukon jota johtivat Hefaistion ja Perdikkas. Hydaspesjoen taistelussa Gorgias, Meleagros ja Attalos johtivat joukkoja jotka olivat sijoitettu puoliväliin leirin ja Aleksanterin joukkojen väliin. Vuonna 324 eaa. Gorgias lähetettiin Makedoniaan Krateroksen kanssa. Gorgias häviää tämän jälkeen historiallisista lähteistä. Hän on ehkä sama Gorgias joka Plutarkhoksen mukaan tunnisti Krateroksen ruumiin Krannonin taistelun jälkeen.

Lähteet
-------

* Hecke, Waldemar: *The Marshals of Alexander's Empire*, s. s.326-327. Routledge, 1992. ISBN 9780415050531.
**Aegyptosaurus** ("Egyptiläinen lisko") oli sauropodeihin kuulunut dinosaurussuku, joka eli noin 99–93 miljoonaa vuotta sitten keskiliitukaudella. *Aegyptosauruksen* fossiileja on löydetty Egyptistä ja Nigeristä, Afrikasta.

*Aegyptosaurus* oli keskikokoinen sauropodi. Sen pituus oli 15 metriä ja paino 10 500 kilogrammaa. *Aegyptosauruksen* kaula ja häntä olivat pitkät, ja pää oli pieni.

*Aegyptosauruksen* kanssa samoilla seuduilla eli monia suurikokoisia petodinosauruksia, kuten carcharodontosaurus ja spinosaurus. *Aegyptosaurus* on hyvinkin voinut olla näiden suurien petojen ruokalistalla.

Löydöt
------

Ernst Stromer kuvasi *Aegyptosauruksen* ensimmäisenä 1932, mutta suurin osa fossiileista tuhoutui toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksissa vuonna 1944, jolloin muun muassa fossiilit sisältänyt museo Münchenissä tuhoutui. Fossiileista jäi jäljelle vain osittaisia jäännöksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2   (englanniksi)
2. 1 2   (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131577
* Wikispecies: Aegyptosaurus
* EoL: 4658363
* Fossilworks: 38681
* GBIF: 4822768

 |

 |
**Pieni Jukajärvi** on saareton järvi Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Järven eteläinen puolisko kuuluu Ruokolahteen ja pohjoinen puolisko Sulkavaan. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria.

Maantiede
---------

Pienen Jukajärven pituus kaakosta luoteeseen on kaksi kilometriä, suurin leveys on noin 600 metriä. Järven syvin kohta, noin 29 metriä, sijaitsee altaan kaakkoisosassa. Järven keskiosassa on matalikko. Luoteisosan syvimmät kohdat ovat 20–24 metriä. Järven läntisin osa on matalaa.

Pienen Jukajärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, ja eteläranta on osin melko jyrkkä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee samantasoinen Suuri Jukajärvi, järvien välisen kapean kannaksen halkaisee järviä yhdistävä vesireitti. Kannaksella on pieni maatalousmaisema. Pienen Jukajärven luoteispuolella sijaitsee Hympyrä (81,2 metriä mpy)

Pienen Jukajärven luusua sijaitsee järven länsikolkassa Päähiekan kohdalla. Siitä lähtee noin 350-metrinen joki Suulammien (80,5 metriä mpy) ja Pyylammen (80,4 metriä mpy) kautta Lieviskänjokeen, joka laskee Lieviskänjärveen (80,1 metriä mpy).

Pienen Jukajärven vesitilavuus on 9 238 000 kuutiometriä.

Pieni Jukajärvi (04.127.1.039) kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Pieni Jukajärvi on kuudenneksi laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pieni Jukajärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.8.2021.
3. ↑  Pieni Jukajärvi Järviwikissä. Viitattu 17.8.2021.
4. ↑  Lieviskänjärven valuma-alue (04.127) Järviwikissä. Viitattu 17.8.2021.
Auden departementin sijainti
**Ranskan tulva 2018** aiheutti tuhoa Lounais-Ranskassa Auden departementissa Occitanien alueella.

Tulva
-----

Tulva tapahtui 15. – 16.lokakuuta 2018 Audejoen vesistön varrella. Tuolloin alueella satoi vettä kuudessa tunnissa seitsemän kuukauden sademäärä, korkeimmillaan 295 millimetriä. Ranskan ilmatieteen laitos antoi tuolloin Auden departementiin harvinaisen punaisen varoituksen hyvin vaarallisesta säästä, mutta kaikki paikalliset asukkaat eivät saaneet varoitusta ajoissa. Poikkeuksellinen sademäärä sai joet hetkessä tulvimaan, ja vesi kohosi taloihin ja pyyhkäisi autoja mukaansa. Useat kylät jäivät eristyksiin. Ranskan tulvaseurannan Vigicruen mukaan maassa on viimeksi koettu yhtä raju tulva vuonna 1891. Rankkasateet ovat alueella yleisiä alkusyksystä, mutta Ranskan ilmatieteen laitoksen mukaan Välimeren poikkeuksellisen korkea lämpötila saattoi vahvistaa sadetta. Kesä 2018 oli kuumin Ranskassa koko sen mittaushistorian, eli vuodesta 1900 lähtien.

Tuho
----

Trèbesin kaupunki koki erityisen pahoja tuhoja, koska se sijaitsee Audejoen, ja sen sivujoen haarassa ja lisäksi kanava Canal du Midi kulkee sen läpi. Lisäksi suurta tuloa kokivat Conques-sur-Orbielin, Villegailhencin ja Villardonnelin kylät. Keskiviikkona 17. lokakuuta tiedettiin 13 henkilön menehtyneen ja tuhansia ihmisiä oli evakuoitu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ihatsu, Katja: Ainakin 13 kuoli syöksytulvissa.  *Aamulehti*, 17.10.2018, s. A16-17.
**Mercer University** on yliopisto Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Maconissa. Vuonna 1833 perustettu Mercer on osavaltion vanhin yksityinen yliopisto, jossa opiskelee noin 8 600 opiskelijaa. Maconin ohella sillä on kampukset Atlantassa, Savannah’ssa ja Columbusissa.

Mercerissä opiskelevien suosituimpia pääaineita ovat liiketaloustiede (etenkin johtaminen ja markkinointi), biologia ja biotieteet, tekniikka, yhteiskuntatieteet ja psykologia.

Vuonna 2016 *U.S. News & World Report* -⁠lehden rankingissä se sijoitettiin 135. tilalle parhaiden yhdysvaltalaisyliopistojen joukossa. Parhaan vastineen rahalle antavien yliopistojen kategoriassa Mercer tuli sijalle 24. Vuoden opinnot Mercerissä maksavat ilman asumiskuluja noin 35 000 dollaria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  National Universities Rankings (Arkistoitu – Internet Archive), *U.S. News & World Report* 2016. Viitattu 12.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mercer University** Wikimedia Commonsissa
Alex Oxlade-Chamberlain potkaisee rabonan Arsenalin harjoituksissa 17. elokuuta 2013.
**Rabona** on jalkapallossa potkaisutapa, jossa potkaiseva jalka kiertyy tukijalan takaa tehokkaasti jalat ristissä. Pelaaja voi käyttää tätä laukaisua monestakin syystä: rabonan avulla voi esimerkiksi tehdä yllättävän kierteisen syötön tai potkun. Rabona saattaa siis usein hämätä vastustajan pelaajia ja etenkin katsojia.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran rabonan esitti tiettävästi Ricardo Infante Argentiinassa vuonna 1948 Estudiantes de La Platan ja Rosario Centralin välisessä ottelussa. Jalkapallojulkaisu El Graficon etusivua koristi kuva Infantesta (nimi tarkoittaa espanjaksi lasta). Siitä lähtien jalkapallossa liikesarjaa on kutsuttu rabonaksi.*selvennä* *Rabona* on espanjaa ja tarkoittaa koulusta pinnaamista. Pelé esitti rabonan São Paulossa 1957.*selvennä* Sittemmin lukuisat huippupelaajat ovat onnistuneesti tulkinneet rabonan peleissä.

Katso myös
----------

* Cruijff-käännös
* Marseillen-käännös

Lähteet
-------

1. ↑  Learn the Rabona kick - Hazard - Torres - Cristiano Ronaldo - Joe Cole - Football soccer skills YouTube:  STRskillSchool. Viitattu 17.7.2015.
Gorgolin alue Mauritanian kartalla.
Gorgolin alueen departementit.
**Gorgol** on hallintoalue eli wilaya Mauritanian eteläosassa. Sen keskus on Kaédin kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 13 600 neliökilometriä. Asukkaita on 335 900 henkeä (vuonna 2013).

Gorgolin alue rajoittuu koillisessa Assaban, kaakossa Guidimaghan ja luoteessa Braknan alueisiin sekä lounaassa Senegaliin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot, laaksot ja kukkulat. Lounaisrajalla virtaa Senegaljoki. Seutu kuuluu Sahelin ilmastovyöhykkeeseen.

Alueeseen kuuluvat Kaédin, Maghaman, M’Boutin ja Mounguelin departementit eli moughataat. Kuntia on yhteensä 29. Maaseutuväestöä on 71 ja kaupunkiväestöä 28 prosenttia sekä nomadeja yksi prosentti. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja tukuloreja.

Alueen pääelinkeinot ovat maanviljely, kaupankäynti ja karjanhoito.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monographie régionale de la wilaya du Gorgol *Office national de la statistique*.  2016.  Arkistoitu 21.1.2021. Viitattu 16.1.2021.
2. ↑  Gorgol en Chiffres *Office national de la statistique*.  2011.  Arkistoitu 25.11.2019. Viitattu 16.1.2021.
3. ↑  Pazzanita, Anthony G.: *Historical Dictionary of Mauritania, 3rd edition*, s. 230. Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5596-0.

Mauritanian alueet

* Adrar
* Assaba
* Brakna
* Dakhlet Nouadhibou
* Gorgol
* Guidimaka
* Hodh El Gharbi
* Hodh El Charghi
* Inchiri
* Nouakchott-Nord
* Nouakchott-Ouest
* Nouakchott-Sud
* Tagant
* Tiris-Zemmour
* Trarza
Sähköhammasharja.
Vaihtoharjaspäitä.
**Sähköhammasharja** on hammasharja, jonka harjaosa liikkuu sähkön voimalla. Harjan rungossa on akku ja harjaa liikuttava sähkömoottori. Sähköhammasharjojen harjojen liikeratoja on useita erilaisia. Yksinkertaisimmat harjat liikkuvat yhdessä suunnassa edestakaisin. Vähän monimutkaisemmat liikkuvat kahdessa suunnassa edestakaisin. Hammasharjoissa on myös pyöriviä ja pyörintää monimutkaisempia liikeratoja. 

Sähköhammasharja päästää usein piippauksen tai hyrinän kun kahden minuutin suositeltu harjausaika on täynnä.

Sähköhammasharjojen kehitys
---------------------------

Sähkökäyttöinen hammasharja on saanut alkunsa 1950-luvulla. Monet sähköhammasharjat toimivat vieläkin samalla periaatteella: pieni sähkömoottori liikuttaa harjapäätä eri suuntiin mekaanisesti. 

Sonic-hammasharja edustaa uusinta teknologiaa sähköhammasharjojen saralla, joskin sekin on saanut alkunsa jo 1980-luvulla. Sonic-hammasharjan toimintaperiaate poikkeaa tavanomaisista sähköhammasharjoista oleellisesti siten, että harjapään värähtelynopeus on huomattavasti suurempi ja sen koko harjaosa värähtelee eikä vain harjapää.

Kiistanalainen teho
-------------------

Hammaslääkärit suosittelevat sähköhammasharjan käyttöä sen tehokkuuden vuoksi. Siitä huolimatta on tutkimuksia, joiden mukaan sähköhammasharjan käyttö ei juuri lisää puhdistustehoa.

Sähköhammasharjan käyttösuositus perustuu usein siihen oletukseen, että perinteisellä hammasharjalla ei harjata oikein eikä riittävän pitkää aikaa. Lisäksi, mikäli liikkumiskyky on rajoitettu tai käsin harjaaminen on muuten vaikeutunut, on sähköhammasharjasta selvää hyötyä Hyvä sähköhammasharja voi siten olla tavanomaista harjaa parempi vaihtoehto hampaiden puhdistamiseen, jos käden heikko motoriikka, kuten etenkin lapsilla ja vanhuksilla, estää huolellisen harjauksen.

Sähköhammasharjojen sopivuudesta lapsille on kiistelty, sillä heikkoa tutkimustulosta on siitä, että sähköhammasharjat voivat vahingoittaa ikeniä*lähde?*. On myös arveltu, että ikeniä vahingoittaa lähinnä liika sähköhammasharjan painaminen suussa ikeniä tai hampaita vasten. Osissa uudemmissa harjoissa (lähinnä lapsille suunnatuissa) tämä ongelma on ratkaistu sillä, että harja päästää tietyn merkkiäänen kun harjaa painaa liian voimakkaasti ikeniä tai hampaita vasten.

Lähteet
-------

1. ↑  Robinson, P. G. ym.: Manual versus powered toothbrushing for oral health. *Cochrane Database of Systematic Reviews* 2007, Issue 4. (englanniksi)
2. ↑  A dentist's perspective on the whether patients should be using electric or manual toothbrushes. Commentary (Arkistoitu – Internet Archive) - The Smile Team Balwyn North Dentist.
3. ↑  Koivuniemi, Merja: Purukalustosi kertoo, miten terve olet. *Aamulehti* 15.3.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sähköhammasharja** Wikimedia Commonsissa
**Sähköherkkyyssäätiö** sr on säätiörekisteriin rekisteröity suomalainen säätiö, jonka tarkoituksena on tukea sähköherkkien toimintakykyä ja hyvinvointia ja edistää sähköherkkyyden tutkimusta.

Sähköherkkyyssäätiö on perustettu ja rekisteröity marraskuussa 2016 ja aloittanut toimintansa keväällä 2017. Säätiöllä on toimipaikka Helsingissä ja Turussa. Lokakuussa 2017 Sähköherkkyyssäätiö avasi vertaistukipuhelimen ja sähkömagneettisten kenttien mittauspalvelun.

Kritiikkiä
----------

Ylen tutkivan journalismin ohjelman MOT:n mukaan säätiö on muun muassa rahoittanut 5g-matkapuhelinverkon rakentamista vastustavan kampanjan mainoskuluja ja neuvonut säteilystä huolestuneita ihmisiä jopa harkitsemaan asunnostaan muuttamista. Säätiön edustajat kieltäytyivät haastattelusta eikä säätiö perustellut MOT:lle, miksi se neuvoo ihmisiä näin.

MOT:n mukaan säätiön keskeisintä toimintaa on sähköherkkien neuvonta ja apuvälinelainaamon pyörittäminen. Säätiö on lainannut ensimmäisten toimintavuosiensa aikana apuvälineitä yli sadalle henkilölle. Säätiö lainaa apuvälineitä ilmaiseksi. Mikäli lainaaja haluaa kokeilujakson jälkeen ostaa välineet itselleen, säätiö tarjoaa kauppiaiden yhteystietoja.

MOT:n mukaan mobiilisäteilyltä suojaavat välineet ovat kasvava bisnes, joka pohjaa kyseenalaisiin väitteisiin säteilyn vaarallisuudesta. Yksikään Ylen haastattelemista lääketieteen asiantuntijoista ei suositellut mobiilisäteilyltä suojautumista, koska oireet eivät johdu säteilystä vaan nosebo-ilmiöstä, jolloin apuvälineiden käyttö voi pikemminkin pahentaa oireita kuin vähentää niitä.

Katso myös
----------

* Sähköherkkyys
* Ympäristöherkkyys

Lähteet
-------

1. ↑  Säätiörekisteri *virre.prh.fi*. Viitattu 22.12.2017.
2. ↑  Sähköherkkyyssäätiö käynnistelee toimintaansa.  *Skeptikko-lehti*, 3/2017.  Skepsis ry.
3. ↑  Sähköherkkyyssäätiö *sahkoherkkyyssaatio.fi*.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 22.12.2017.
4. ↑  Oulun Uutisten tiedote *oulunuutiset.fi*.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 22.12.2017.
5. 1 2 3  Suomen rikkaimman suvun rahoilla pyöritetään säätiötä, joka neuvoo välttämään kännykkäsäteilyä – ihmisiä jopa kehotettu harkitsemaan muuttoa *Yle Uutiset*.  17.1.2022. Viitattu 17.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

Sähköherkkyyssäätiön kotisivut *sahkoherkkyyssaatio.fi*.
Murray Head vuonna 1972.
**Murray Seafield Saint-George Head** (s. 1946) on brittiläinen näyttelijä ja muusikko. Hän näytteli Juudas Iskariotia rockoopperan *Jesus Christ Superstar* alkuperäistuotannossa 1970, teki samoihin aikoihin yhden päärooleista John Schlesingerin kolmiodraamassa *Saakelin sunnuntai* (1971) ja oli vuosikymmentä myöhemmin mukana musikaalin *Chess* levytyksessä (1984), jolta nousi kansainväliseksi hitiksi hänen ja Anders Glenmarkin esittämä kappale "One Night in Bangkok". Head esittää puhelauluosuudet, Glenmark laulaa kertosäkeet. Head näytteli pääroolia myös *Chessin* West End -tuotannossa 1986–1989.

Head on tehnyt toistakymmentä sooloalbumia ja näytellyt myös elokuvissa *Kuherruskuukausi* (The Family Way, 1966), *Madame Claude* (1976) ja *Afrikan valkoinen kaunotar* (White Mischief, 1987).

Headin isä oli mainoselokuvien tuottaja ja äiti näyttelijä, ja myös hänen veljestään Anthony Headistä tuli näyttelijä. Vasta 18-vuotias Murray Head sai levytyssopimuksen vuonna 1964 voitettuaan Radio Luxembourgin kilpailun.

Murray Head on melko tuntematon laulaja kotimaassaan Britanniassa, mutta Ranskassa paljon suositumpi. Menestys Ranskassa alkoi 1970-luvun puolivälissä, kun kappale "Say It Ain't So, Joe" nousi myyntilistoille. Heikosti englantia taitavat ranskalaiset pitävät sitä rakkauslauluna, vaikka kappale itse asiassa kritisoi Yhdysvaltojen presidentti Richard Nixonia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Murray Head AllMusicissa (englanniksi)
2. ↑  Murray Head Elonetissä.
3. 1 2  Schofield, Hugh: Murray Head: 'Unsung at home, but a hero in France' *BBC News*.  24.12.2021. Viitattu 16.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Zhang Hong** (s. 12. huhtikuuta 1988) on kiinalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.

Zhang voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1000 metrillä ajalla 1.14,02. 500 metrillä hän sijoittui neljänneksi. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa Naganossa 2014 yhteispistein 151,705 ja pronssia Calgaryssa 2012 pistein 149,705 sekä sijoittui viidenneksi Soulissa 2016 ja kuudenneksi Salt Lake Cityssä 2013. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai pronssia 500 metrillä Kolomnassa 2016. 1000 metrillä hän on ollut viides Kolomnassa 2016 sekä seitsemäs Inzellissä 2011, Heerenveenissä 2012 ja Sotšissa 2013.

Zhang on voittanut maailmancupin 500 metrillä neljä osakilpailua, ollut kahdesti toinen ja kerran kolmas. 1000 metrillä hän on voittanut yhden osakilpailun, sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui 500 metrin kokonaiscupissa toiseksi kaudella 2015–2016. 1000 metrin kokonaiscupissa hän oli viides kaudella 2012–2013.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 36,56 | Salt Lake City | 20. marraskuuta 2015 |
| **1 000 m**  | 1.12,65 | Calgary | 14. marraskuuta 2015 |
| **1 500 m** | 1.55,11 | Ürümqi | 22. tammikuuta 2016 |
| **3 000 m** | 4.30,77 | Changchun | 20. marraskuuta 2012 |
| **5 000 m** | 7.43,08 | Changchun | 21. marraskuuta 2012 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Zhang Hong *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 29.2.2016. (hollanniksi)
2. ↑  ISU WorldCup 2015/2016 World Cup Ladies 500m ISU. Viitattu 20.3.2016. (englanniksi)
**Rukoushetki** tarkoittaa lyhyttä uskonnollista tilaisuutta, jossa luetaan uskonnollisia tekstejä sekä lauletaan uskonnollisia lauluja, kuten virsiä.

Rukoushetket (*hetkipalvelukset, hetkirukoukset*) ovat pieniä jumalanpalveluksia, joissa luetaan psalmeja ja muita Raamatun tekstejä sekä lauletaan virsiä tai muita lauluja. Rukoushetkeen voi kuulua myös lyhyt puhe. Rukoushetkiä voidaan viettää aamulla, keskipäivällä, illalla ja päivän päättyessä.

Rukoushetkistä puhutaan usein niiden latinankielisillä nimillä:

* aamurukous – *laudes*
* päivärukous – *ad sextam*
* iltarukous – *vesper*
* rukous päivän päättyessä – *kompletorium*
* valon rukous – *lucernarium*, jota voidaan viettää ennen vesperiä tai kompletoriumia

Nykyisin rukoushetkiksi on alettu kutsua myös erilaisissa elämän juhlissa ja käännekohdissa vietettäviä tilaisuuksia. Rukoushetkiä voidaan viettää useissa eri tilanteissa kuten perhejuhlien osana, sairauden tai surun kohdatessa. Rukoushetki voi liittyä erilaisiin seurakunnan juhliin. Myös työ- ja ruokarukoukset ovat voivat olla rukoushetkiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Päivän rukoushetket *kirkkokasikirja.fi*. Viitattu 22.3.2021.
2. ↑  rukoushetkiä *kirkkokasikirja.fi*. Viitattu 22.3.2021.
**Zhang Guowei** (kiin. 张国伟, s. 4. kesäkuuta 1991 Binzhou) on kiinalainen korkeushyppääjä. 200 senttimetriä pitkä Zhang edustaa Weihai Sports Academyä.

Daegun MM-kisoissa 2011 Zhang oli kymmenes. Vuonna 2012 hän oli Istanbulin sisäratojen MM-kisoissa neljäs ja karsiutui Lontoon olympialaisissa loppukilpailusta. Moskovan MM-kisoissa 2013 Zhang oli yhdeksäs.

Vuonna 2014 Zhang oli Sopotin sisäratojen MM-kisoissa seitsemäs. Saman vuoden Incheonin Aasian kisoissa hän voitti hopeaa tuloksella 233 cm. Pekingin MM-kisoissa 2015 Zhang saavutti hopeaa tuloksella 233.

Zhang sijoittui kuudenneksi Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kisoissa 2017.

Zhangilla on hallussaan Kiinan sisäratojen ennätys 233 cm.

Ennätykset
----------

**Ulkoradoilla**

* korkeushyppy: 238 cm (Eugene 2015)

**Sisäradoilla**

* korkeushyppy: 233 cm (Peking 2014, **NR**)

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Zhang Guowei *Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 9.6.2017. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Zhang Guowei Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2  Zhang Guowei Tilastopaja. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Aino Kannisto** (s. 27. tammikuuta 1973 Espoo) on suomalainen valokuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä.

Aino Kannisto valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvataiteen linjalta maisteriksi vuonna 2001. Hän edustaa The Helsinki Schoolia.

Omassa taiteilijalausunnossaan Kannisto kuvailee teoksiaan lavastetuiksi tilanteiksi, joihin hän projisoi omaa sisäistä tunnemaailmaansa. Vaikka kuvien aiheet eivät käsittele taiteilijan itsensä kokemia tilanteita, hän määrittelee ne omakuviksi sanan laajimmassa merkityksessä. Kuvat saavat vaikutteita mediasta: kirjallisuudesta, elokuvista ja valokuvista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kannisto, Aino hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  The Helsinki School. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Aino Kannisto *The Helsinki School*. Gallery Taik Persons. Viitattu 27.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Zeynep Özsuca** (s. 1984 Ankara) on turkkilainen pianisti.

Özsuca aloitti pianotunnit 4-vuotiaana ja jatkoi opintojaan Hacettepen yliopiston Ankaran valtionkonservatoriossa. Hän voitti Borusan Istanbulin sinfoniaorkesterin nuorten solistien kilpailun vuonna 2001 ja muutti tämän jälkeen Yhdysvaltoihin suorittamaan kandidaatin tutkintonsa pianonsoitossa Oberlinin konservatoriossa Peter Takácsin johdolla. Hän valmistui taiteiden maisteriksi vuonna 2013 Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistosta, jossa opiskeli pääaineinaan säestystä ja lauluvalmennusta Alexander Vitlinin johdolla. Hän asettui sittemmin Lontooseen.

Özsuca on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Gustavo Dudamelin, Simon Halseyn ja Simon Rattlen kanssa. Laulajia, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Magdalena Kožená ja Rolando Villazón. Hän on toiminut korrepetiittorina merkittävissä oopperataloissa ja festivaaleilla, kuten Berliinin valtionoopperassa, Aix-en-Provencen musiikkifestivaalilla ja Glyndebournen festivaalilla. Özsuca on esiintynyt säännöllisesti resitaaleissa Sacha Rattlen, Jess Gillamin sekä puhallin- ja pianosekstetti Berlin Counterpointin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Klasik Keyifler: Zeynep Özsuca
2. ↑  Oxford Playhouse: Jess Gillam, saxophone, with Zeynep Özsuca, piano (Arkistoitu – Internet Archive)
Lehden näytenumeron etusivu.
**Suomen Kuvalehti** oli Helsingissä vuosina 1872–1880 ilmestynyt aikakauslehti.

Julius Krohnin julkaisema ja toimittama *Suomen Kuvalehti* oli ohjelmaltaan jatkoa Krohnin vuosina 1863–1866 toimittamalle *Maiden ja Merien Takaa* -lehdelle, mutta kieliasultaan kehittyneempi ja sisällöltään monipuolisempi. Sen aputoimittajina työskentelivät aluksi Gustaf Ferdinand Lönnbeck, sittemmin Paavo Cajander ja vuosina 1873–1874 Arvid Genetz ja Tyko Hagman. Avustajina toimi lähes sata tunnettua kirjoittajaa. Krohn hankki itse kalliin kuvituksen Ruotsista.

Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki nousi Balkanin sodan 1877–1878 aikana yli 1 600 kappaleen, mutta laski sen jälkeen puoleen. Lehden lakkaamiseen vaikutti tilaushinnaltaan paljon halvemman *Kyläkirjaston Kuvalehden* kilpailu.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*, s. 21–23. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

Aiheesta muualla
----------------

* *Suomen Kuvalehti* digitoituna kansalliskirjastossa