recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Maxisat Networksin logo.
Maxivisionin logo.
**Maxisat** on suomalainen IPTV- ja videopalveluita tarjoava konserni, joka toimii kahdessa liiketoimintayksikössä. 

Maxivision (Maxisat Oy) on IPTV-palveluita kuluttajille, taloyhtiöille ja julkisille yhteisöille myyvä palvelu-operaattori, joka palvelee koko Suomen alueella. Sen IPTV-palveluita saa minkä tahansa operaattorin laajakaistaan (ADSL-, kaapeli-, kuitu- ja mobiiliyhteydet). Maxivision toimii Suomessa yli 20 paikallisen kuituverkon kumppanina tarjoten IPTV-palvelut kuituliittymien asiakkaille.

Maxicaster Oy on konsernin IPTV- ja videoteknologiaa kehittävä liiketoimintayksikkö. Maxicaster on perustettu 2014 tavoitteena kansainvälinen kasvu ja laajentuminen. Yksikkö myy teknologiaratkaisuja operaattoreille ja palveluntarjoajille ja matkailusektorille. Yrityksen Maxisat Educast on kouluille ja oppilaitoksille suunnattu IPTV-palvelu.

Maxisat myi ja tarjosi aiemmin myös laajakaistapalveluita, mutta myi laajakaistapalvelunsa Nebulalle toukokuussa 2011. Maxisat haluaa keskittyä tv-palveluiden tuottamiseen ja kehittämiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Heidi Vaalisto: Maxinetti-laajakaista siirtyy Nebulalle *It-viikko*.  30.5.2011. Viitattu 27.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Maxisatin kotisivut
* Maxivisionin kotisivut
* Opetusohjelmien tallennuspalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mikko J. Westerberg** (7. lokakuuta 1932 Tampere – 9. heinäkuuta 2014 Lohja) oli tamperelainen liikemies ja jääkiekkovaikuttaja. Westerberg perusti vuonna 1959 Tilitoimisto K. J. Westerbergin, joka nykyään on alansa suurin Tampereella. Hän oli värikäs persoona, jonka ystäväpiiriin kuuluivat Urpo Lahtinen, Kalevi Keihänen ja Irwin Goodman.

Tappara
-------

23. helmikuuta 1970 Westerberg osti Tapparan jääkiekkojoukkueen, joka oli tuolloin lähes konkurssissa. Hän ilmoitti maksavansa pelaajille palkkaa sekä verot. Sen aikainen amatöörisääntö kierrettiin siten, että Tapparan pelaajat siirtyivät Montreal-jääkiekkomailoja valmistavan Montreal-Urheilu Oy:n palvelukseen tuotekehittelijöiksi. Päävalmentajaksi Westerberg palkkasi Kalevi Nummisen. Nummisen valmennusaikana Tappara sai pronssia vuonna 1973, hopeaa vuonna 1974 ja mestaruuden vuonna 1975. Tämän jälkeen Westerberg luopui Tapparasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pitko, Matti: Westerberg toi ammattilaisuuden kaukaloihin.  *Aamulehti*, 5.8.2014, s. B6-B7.
*Tämä artikkeli käsittelee usurpaattoria. Muista merkityksistä katso Maximus (täsmennyssivu).*
**Maximus** oli roomalainen, jonka sotilaspäällikkö Gerontius julisti Länsi-Rooman keisariksi vuonna 409 Espanjan Tarracossa. Maximus oli ehkä Gerontiuksen poika. Gerontius oli aikaisemmin palvellut usurpaattori Konstantinus III:a, joka oli kapinoinut keisari Honoriusta vastaan. Gerontius kapinoi nyt vuorostaan Konstantinusta vastaan. Gerontius lähti armeijansa kanssa kukistamaan Konstantinusta ja tämän poikaa Constans II:a ja jätti samalla Maximuksen Espanjaan. Gerontius kuitenkin lyötiin vuonna 411 ja Maximuksen oli paettava Espanjassa olevien barbaarijoukkojen luokse. Mitä Maximukselle tämän jälkeen tapahtui ei ole tarkkaan tiedossa. Hän oli luultavasti elossa vuonna 417. On luultavaa, että juuri hän on Maximus, joka vangittiin vuonna 422 Espanjassa ja teloitettiin myöhemmin Ravennassa.*lähde?*

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**HonoriusKonstantinus II (usurpaattori)** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Honorius** |
**Seututie 697** on Seinäjoen Veneskoskelta valtatieltä 18 Kuortaneen Mäyryn, Alajärven Lehtimäen sekä Soinin kautta Karstulaan kantatie 58 johtava, 101 kilometriä pitkä seututie. Tie on luokkaansa nähden kauttaaltaan hyväkuntoinen, sujuva ja länsiosaltaan (Seinäjoki–Lehtimäki) hyvin suora. Mäyryn ja Lehtimäen välillä tie on vaihtelevasti jyrkkää ja loivaa rinnettä. Tällä lähes puolet koko tiestä käsittävällä osuudella on kesäisin sadan kilometrin nopeusrajoitus, pois lukien Mäyryn kylä. Väli Lehtimäki–Soini uusittiin vuosituhannen vaihteessa, ja samalla kapea sekä hyvin mutkainen osuus jäi historiaan. Tien ainoat merkittävät taajamat ovat Soini ja Karstula itäisessä päätepisteessä. Soinista Karstulaan pitkähköt suorat vuorottelevat lyhyiden mutkaisempien osuuksien kanssa. Jyrkimmät mutkat löytyvät Karstulan Vahangan kylän kahta puolen ja aivan Karstulan taajaman tuntumasta. Tie tarjoaa melko nopean (talvisimmat kelit pois lukien) vaihtoehtoreitin Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Suomen välillä. 

Liikennemäärät tiellä vaihtelevat melko paljon, välillä Veneskoski–Mäyry tie on varsin vilkas, 2 500–2 800 ajoneuvoa vuorokaudessa, ja Mäyrystä aina Soiniin saakka vielä 700–1 200 ajoneuvoa. Soinista Karstulaan liikennettä on enää 200–900 ajoneuvoa vuorokaudessa siten, että tien vähäliikenteisin osuus sijoittuu maakuntien rajalle.

Reitti
------

Veneskoski–Mäyry–Lehtimäki–Soini–Karstula

Lähteet
-------

Liikennemäärät  13.10.2016. Liikennevirasto. Viitattu 15.1.2018. 

### Viitteet

1. 1 2  *Autoilijan tiekartta 2007* 1:800 000. Helsinki: AffectoGenimap Finland Oy, 2006.  ISBN 978-951-593-047-7. Vuoden 2005 painoksen verkkoversio (julkaisija Tiehallinto)
2. ↑  Liikennevirasto: Liikennemäärät *extranet.liikennevirasto.fi*.  13.10.2016. Viitattu 15.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seututie 697** Wikimedia Commonsissa
Maastoyksipyöräilijä Suomessa syksyllä 2018
**Maastoyksipyöräily** (engl. *mountain unicycling*) on pyöräilyä maastossa yksipyöräisellä polkupyörällä. Maastoyksipyöräilyssä ajetaan maastossa samaan tapaan kuin tavallisessa maastopyöräilyssä. Ajaa voidaan metsässä poluilla, avokallioilla, hiekkateillä, jäällä, lumessa ja vuorilla.

Lajin historia
--------------

Maastoyksipyöräily syntyi 1980-luvulla itsenäisesti eri yksipyöräilijöiden toimesta jotka opittuaan ajamaan tasaisella, kaipasivat lisää haastetta ja siirtyivät ajamaan maastoon poluille ja vuorille. Yksi maastoyksipyöräilyn pioneereista oli George Peck, joka julkaisi vuonna 1990 opetusvideon "Rough terrain unicycling" joka innoitti muita lajin harrastamiseen. Muita maastoyksipyöräilyn pioneereja ovat mm. John Foss ja Kris Holm.

Välineet
--------

Yksipyörässä ajajan koko paino on yhden renkaan päällä. Tästä syystä tavalliset yksipyöräiset eivät kestä maastoajoa. Maastoyksipyörissä on erittäin vahva akseli, 36-reikäinen vanne, vahvat poljinkammet, kestävä satula, platform-polkimet ja leveä nappularengas. Usein mukana on myös hydraulinen käsijarru, jota käytetään pyörän hidastamiseen jyrkissä alamäissä. Tunnettuja maastoyksipyörien valmistajia ovat mm. Kris Holm, Nimbus ja Qu-Ax.

Lähteet
-------

1. ↑   "13 Summits". Michael Rung (käsikirjoitus). Katsottavissa verkossa.
2. ↑  Revolution One: A Story of Off-Road Unicycling *DocumentaryTube*.  Arkistoitu 26.12.2018. Viitattu 25.12.2018. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Welcome *Nimbus Unicycles*. Viitattu 9.9.2020. (englanniksi)
6. ↑
**Kaitajärvi** on saareton ja salmimaisen kapea metsäjärvi Kontiolahden itäosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 31,5 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 35 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Kaitajärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,4 kilometriä. Järven keskiosa on paikoin vain noin kymmenen metriä leveä, etelä- ja pohjoisosan leveimmät kohdat ovat yli sata metriä. Kaitajärvessä on kolme vähintään kymmenen metriä syvää aluetta. Syvin piste, 12,5 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.

Kaitajärven länsiranta on melko jyrkkä. Luoteisella rannalla on Kaitala-niminen maalaisasutus.

Kaitajärveen laskee Kaitapuro Hautajärveltä (152,3 metriä mpy), joka sijaitsee noin 2,7 kilometriä kaakkoon. Puro virtaa soidensuojelualueen halki. Virta jatkuu Kaitajärven pohjoisrannalta luoteeseen Heinäjokena, joka virtaa järven pohjoispuolisen Kaidansuon halki.

Kaitajärven vesitilavuus on 1 894 000 kuutiometriä.

Kaitajärvi (04.873.1.016) kuuluu Heinäjoen valuma-alueeseen (04.873), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Venejoen valuma-alue (04.87) ja ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Kaitajärvi on kolmanneksi laajin Heinäjoen valuma-alueen 26:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Ripulinjärvi ja toiseksi laajin on Hautajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kaitajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 21.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.7.2023.
3. ↑  Kaitajärvi (04.873.1.016) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 21.7.2023.
4. ↑  Heinäjoen valuma-alue (04.873) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 21.7.2023.
**S/S Petsamo** oli suomalainen matkustaja- ja rahtihöyrylaiva, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-34 torpedoi Irlannin etelärannikolla 10. heinäkuuta 1940. Laivan upotessa hukkui neljä miehistön jäsentä. Laiva oli tulossa Rosariosta Argentiinasta Irlannin Corkiin 7 300 tonnin maissilastissa. Laivan kapteeni ja 33 miehistöön kuulunutta pelastuivat Corkiin.

*Petsamo* oli 5 453 bruttorekisteritonnin alus, jonka pituus oli 123,9 metriä, leveys 15,7 metriä ja syväys 7,9 metriä. Laivassa oli kolmisylinterinen trippelihöyrykone, jonka teho oli 463 hevosvoimaa. Laivan suurin nopeus oli 10 solmua.

*Petsamo* oli rakennettu 1907 William Beardmore & Companyn telakalla Glasgowissa liverpoolilaiselle Pacific Steam Navigation Company varustamolle nimellä *S/S Junin*. Laivalla oli useita omistajia. Vuonna 1926 holyheadiläinen varustamo William Thomas Shipping Company antoi sille nimeksi *S/S Cambrian Idylle*. Laiva tuli vuonna 1930 hankolaisen H. A. Elfvingin varustamon omistukseen ja sen nimeksi muutettiin *Petsamo*. Vuonna 1935 omistajaksi tuli hankolainen Elfvingin Kalastuslaivue ja vuonna 1936 hankolainen Ragnar Nordströmin omistama Suomen Kalastus Oy.

*Petsamo* oli 1930-luvulla Elfvingin sillinpyyntilaivaston emäaluksena Islannin vesillä. Laiva oli uiva säilyketehdas, jossa työskenteli 300 miestä ja 150 nuorta tyttöä, "sillipiikaa". Laivaan kertynyttä kalaa kuljetettiin pienemmillä aluksilla Suomeen kesän aikana jo ennen kuin *Petsamo* palasi kotisatamaansa Hankoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wrecksite.eu : D/S Petsamo
2. ↑  Suomalainen hl. "Petsamo" upotettu Irlannin rannikolla, Laatokka, 13.07.1940, nro 77, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Sillialus houkutteli saariston nuorisoa – hailuotolainen Helvi Isola-Pernula lähti Islannin vesille 1930-luvulla, Kaleva 25.12.2017

Aiheesta muualla
----------------

* s/s Petsamo, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
* Elfvingin kalastuslaivueen S. S. Petsamo Hangon möljässä, Lauri Tanskan kuvakokoelma, Kirjastovirman kuva-arkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ernst Lampén : *Sillien kimpussa Islannin vesillä: Elfvingin kalastuslaivueessa*. Otava 1931 digitoituna Doriassa
Maxwell D. Taylorin virallinen muotokuva.
**Maxwell Davenport Taylor** (26. elokuuta 1901 Keytesville, Missouri, Yhdysvallat – 19. huhtikuuta 1987 Washington D. C. Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kenraali, joka teki huomattavan uran Yhdysvaltain asevoimissa.

Taylor valmistui West Pointin sotilasakatemiasta 1922 ja kävi sitten armeijan insinöörikoulun. Hän opetti ranskaa ja espanjaa West Pointissa ja toimi jo ennen toista maailmansotaa muun muassa sotilasasiamiehenä Pekingissä ja Tokiossa sekä erikoistehtävissä Etelä-Amerikassa. Sodassa hän sai mainetta laskuvarjojoukkojen divisioonankenraalina Ranskassa ja Italiassa.

Sodan jälkeen Taylor toimi West Pointin johtajana ja vuodesta 1949 Euroopassa olevien Yhdysvaltain joukkojen esikuntapäällikkönä, minkä jälkeen hänet nimitettiin Länsi-Berliinin sotilaskuvernööriksi. Vuonna 1953 hän sai tehtävän amerikkalaisjoukkojen komentajana Korean sodassa. Vuonna 1954 hänestä tehtiin Yhdysvaltain Itä-Aasian joukkojen ylipäällikkö ja seuraavana vuonna myös siellä olevien YK-joukkojen komentaja. Vuosina 1955–1959 Taylor oli Yhdysvaltain armeijan esikuntapäällikkö, minkä jälkeen hän siirtyi liike-elämän palvelukseen.

Presidentti John F. Kennedy kutsui Taylorin 1962 uudelleen armeijan johtotehtäviin vuosiksi 1962–1964. Sen jälkeen Taylor toimi vuoden verran suurlähettiläänä Saigonissa ja vuosina 1965–1969 presidentin neuvonantajana ja ulkomaantiedustelun johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maxwell Davenport Taylor (Arkistoitu – Internet Archive), Musée Airborne, Sainte-Mere-Eglise, Normandy (La Manche, France). Viitattu 7.11.2014.
2. ↑  Arra, Esa: "Taylor, Maxwell D. (1901)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 186. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maxwell D. Taylor** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joseph Maximos Fahmé** (s. 4. huhtikuuta 1924 Aleppo) on syyrialais-ranskalainen kirkkomuusikko. Fahmé aloitti opintonsa vuonna 1936 Jerusalemin Pyhän Annan seminaarissa, jossa hän perehtyi bysanttilaiseen liturgiseen musiikkiin. Arabialaista lauluperinnettä edustava Fahmé on toiminut vuodesta 1965 Pariisin kreikkalaiskatolisen Saint-Julien-le-Pauvre -seurakunnan kanttorina (*πρωτοψάλτης*) ja kuoronjohtajana. Häneltä on julkaistu kolme CD-äänilevyä melkiittien liturgista musiikkia ranskalaisella Psalmus-levymerkillä: *Hymnes byzantines d'Orient: anthologie* (Psalmus PSAL001, ©2008, ℗2003–2007), *Odes byzantines à la mère de Dieu: chant de la paraclisis* (Psalmus LIT 002, ©2010, ℗2010) ja *Hymne acathiste: tradition syrienne* (Psalmus LIT 003, 2014, ℗2011). Maximos Fahmélle on myönnetty arkkimandriitan arvonimi.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Takayuki Aihara** (jap. 相原隆行, *Aihara Takayuki*) on japanilainen videopelimusiikin säveltäjä. Uransa aikana hän tuottanut musiikkia Namcon, Arikan ja Square Enixin peleihin.

Ura
---

Aihara aloitti työnsä Namcon pelisäveltäjänä 1990-luvun alussa. Hänen huomattavimpia töitään Namcolla olivat *Galaxian³* , *Ridge Racer 2*, *Tekken* ja *Soul Edge* -kolikkopelit. *Galaxian³* :n ja *Ridge Racer 2*:n olivat Aiharan lisäksi säveltäneet Shinji Hosoe ja Ayako Saso, joiden kanssa hän siirtyi Namcolta Arikalle vuonna 1997. Arikalla hän työskenteli *Street Fighter EX* -sarjan parissa.

Lähdettyään Arikalta Aihara perusti yksityisen studionsa Studio Carnavalin. Hosoen ja Sason kanssa hän teki jälleen yhteistyötä säveltäessään vuonna 2000 julkaistua *Driving Emotion Type-S*:ää. Seuraavia Aiharan säveltämiä Square Enixin julkaisemia pelejä olivat *Drakengrad* ja *Children of Mana*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Takayuki Aihara Square Enix Music Online. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Game Credits for Tekken MobyGames. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Street Fighter EX Plus Tech Info GameSpot. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
4. ↑  Game Credits for Street Fighter EX 2 Plus MobyGames.  Arkistoitu 3.3.2009. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
5. ↑  Profile: 相原隆行 Studio Carnaval.  Arkistoitu 8.5.2009. Viitattu 18.5.2009. (japaniksi)
6. ↑  Game Credits for Driving Emotion Type-S MobyGames. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Studio Carnaval (japaniksi)
* Takayuki Aihara VGMdb-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Juho Vihtori Eslin** (27. huhtikuuta 1878 - 6. elokuuta 1918) oli suomalainen viilari ja autonkuljettaja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Hyvinkään punakaartin I pataljoonan päällikkönä.

Toiminta sisällissodassa
------------------------

Eslin oli Suomen suuriruhtinaskunnan armeijassa palvellut aliupseeri, joka Hyvinkään punakaartin perustamisen yhteydessä tammikuussa 1918 valittiin sen pataljoonanpäälliköksi. Eslinin komentamassa pataljoonassa oli neljä komppaniaa, jotka helmikuussa osallistuivat Itä- ja Länsi-Uudenmaan taisteluihin ja myöhemmin maaliskuussa Hämeen rintamalla käytyihin Vaskiveden ja Kurun taisteluihin. Hän johti myös alueella toiminutta punaisten rintamaesikuntaa ja toimi sodan aikana myös Hausjärven ja Toijalan rintamaesikunnissa.*lähde?* Kurussa Eslinin pataljoona onnistui 16. maaliskuuta pysäyttämään ruotsalaisen eversti Harald Hjalmarsonin johtaman valkoisten osaston, mutta pari päivää myöhemmin hyvinkääläiset vetäytyivät Tampereelle.

Tampereen taistelun jälkeen Eslin onnistui aluksi pakenemaan mutta jäi lopulta kiinni ja joutui ensin Lahden vankileirille. Sieltä hänet siirrettiin Lappeenrannan vankileirille, jossa Esliniä kuulusteli sotatuomari Toivo Tapanainen. Hänet teloitettiin elokuussa 1918. Tapanaisen muistiinpanoissa sanotaan Eslinistä: "Ehdottomasti ammuttava kun on ammuttanut niin monta rauhallista miestä".*lähde?* Häntä epäiltiin osallisuudesta Hyvinkäällä ja Sääksmäen Metsäkansassa tehtyihin valkoisten teloituksiin.

Juho Eslin esiintyy myös henkilöhahmona Antti Tuurin romaanissa *Suuri asejuna Pietarista*.*lähde?*

Lähteet
-------

* Haapala, Pertti & Hoppu, Tuomas (toim.): *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 185. Porvoo: WSOY, 2009. ISBN 978-951-03545-2-0.

### Viitteet

1. ↑  Tiedot henkilöstä: Eslin, Juho *Suomen Sotasurmat 1914−1922*.  Arkistoitu 21.7.2015. Viitattu 17.7.2015.
2. 1 2 3 4  Kronlund, Jarl: "Hyvinkää itsenäisyyssodassa", *Tiede ja ase Vol 44*, s. 163, 166–170, 193. Helsinki: Suomen Sotatieteellisen Seura, 1986. ISSN 0358-8882. Teoksen verkkoversio.
**Takautumisoikeus** eli regressioikeus on velalliselle syntyvä oikeus saada kanssavelalliselta tai kanssavelallisilta raha- tai muu suoritus, jos velallinen on maksanut velasta enemmän kuin oman osuutensa tai takaaja on maksanut toisen velan. Takautumisoikeus syntyy yhteisvelkasuhteessa, takauksen perusteella tai vekselin siirron yhteydessä. Yhteisvelkasuhteessa kaksi tai useampi henkilö vastaa samasta velasta joko solidaarisesti (yhteisvastuu) tai ositellusti, jolloin vastuu velan maksamisesta on jaettu ja kukin velallinen vastaa omasta osastaan. Takautumisoikeus muodostuu silloin, kun solidaarisessa vastuussa oleva velallinen maksaa velasta yli oman osuutensa.

Velan maksamaan joutunut yhteisvastuullinen velallinen saa periä kultakin kanssavelalliselta tai mahdolliselta yhteistakaajalta tämän osuuden. Kukin vastaa omasta osuudestaan ellei toisin ole sovittu tai säädetty. Menettelyssä on kyseessä ositeltu takautumisvastuu. *Jälkitakaus* joudutaan suorittamaan silloin, kun joku kanssavelallisista on maksukyvytön, hänen olinpaikkansa on tuntematon tai hän ei kehotuksesta huolimatta maksa osuuttaan kuukauden aikana. Tällöin maksamattoman velallisen osuus jaetaan toisten velallisten maksettavaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 811–812.
**Juho Fredrik Horelli (Mäki-Horelli)** (28. elokuuta 1844 Kokemäki – 14. heinäkuuta 1931 Kokemäki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Horellin vanhemmat olivat Johan Jakob Mäki-Horelli ja Johanna Erika Keisari ja puoliso Amanda Giers. Kansanedustaja Toivo Horelli, lääkintöneuvos Edvard Johan Horelli ja professori Väinö Horelli olivat heidän lapsiaan. Horelli viljeli Mäki-Horellin tilaa Kokemäen Ylistarossa. Maanviljelyksen lisäksi hän harjoitti meijeritoimintaa ja oli kuntansa luottamusmies vuosikymmeniä. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kokemäen edustajana ja oli talonpoikaissäädyssä Euran tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Viimeksi mainituilla Horelli oli suostuntavaliokunnan jäsen. Hän osallistui molemmilla valtiopäivillä useisiin säätynsä tekemiin esityksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Juho Fredrik Horelli Viitattu 30.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 85–86. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 306. WSOY, 1999.
4. ↑  Kuollut. Maanviljelijä J. F. Horelli.  *Uusi Aura*, 16.7.1931, nro 186, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.1.2021.
**Brian Johnson** (s. 5. maaliskuuta 1980 Iowa, Louisiana) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä.

Johnson voitti vuonna 2003 sisäratojen NCAA-mestaruuden pituushypyssä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 765. Vuonna 2005 Johnson voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja karsiutui Helsingin MM-kisoissa tuloksella 791. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja hyppäsi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän voitti ulkoradoilla Yhdysvaltain-mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa kuudenneksi. Johnson oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2007 toinen tuloksella 816. Hän karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui yhdeksänneksi Berliinin MM-kilpailuissa 2009.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,24 (2002)
* 200 metrin juoksu: 20,65 (2003)
* Pituushyppy: 833 (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Brian Johnson *Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 18.12.2012. Viitattu 25.11.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Brian Johnson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Maarian vaakuna (1956–1966)
**Maarian vaakuna** oli Maarian maalaiskunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa pitäjällekin nimensä lainanneesta Neitsyt Mariasta. Neitsyt Maria oli lisäksi pitäjän keskiaikaisen harmaakivikirkon suojeluspyhimys, joka esiintyi rukousasennossa myös pitäjän isonvihan aikaisessa nostoväen lipussa. Kruunu ja Marian monogrammit selventävät vaakunan sisältöä.

Vaakunan selitys on "punaisessa kentässä rukoukseen polvistunut Neitsyt Maria, saateena kummallakin puolellaan Marian monogrammi; kaikki kultaa". Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Maarian kunnanvaltuusto hyväksyi sen 17. heinäkuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. lokakuuta samana vuonna. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Maarian liityttyä Turun kaupunkiin.

Lähteet
-------

* *Suomen kunnallisvaakunat*, s. 145. Suomen Kunnallisliitto, 1982. ISBN 951-773-085-3.

* Sisäasiainministeriön vahvistamat kaupunkien, kauppaloiden ja kuntien vaakunat I:11 Maaria Kansallisarkiston digitaaliarkisto.  [vanhentunut linkki]
**Williams FW41** on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2018. Autolla kilpailevat Lance Stroll ja Sergei Sirotkin.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Williams | Mercedes | **P** |  | AUS | BHR | CHN | AZE | ESP | MON | CAN | FRA | AUT | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | RUS | JPN | USA | MEX | BRA | ABU | 7 | 10. |
| Kanada Lance Stroll | 14 | 14 | 14 | 8 | 11 | 17 | Kesk. | 17† | 14 | 12 | Kesk. | 17 | 13 | 9 | 14 | 15 | 17 | 14 | 12 | 18 | 13 |
| Venäjä Sergei Sirotkin | Kesk. | 15 | 15 | Kesk. | 14 | 16 | 17 | 15 | 13 | 14 | Kesk. | 16 | 12 | 10 | 19 | 18 | 16 | 13 | 13 | 16 | 15 |
| Puola Robert Kubica |  |  |  |  | TD |  |  |  | TD |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Williams FW41** Wikimedia Commonsissa

Yhdistynyt kuningaskunta Williams Racing
**Perustajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Frank Williams ·  Yhdistynyt kuningaskunta Patrick Head  
  

**Tallipäällikkö:**  
Yhdistynyt kuningaskunta James Vowles  
  

**Kilpakuljettajat:**  
2. Yhdysvallat Logan Sargeant ·  23. Thaimaa Alexander Albon  
  

**Testikuljettajat:**  
45. Israel Roy Nissany ·  Yhdistynyt kuningaskunta Jamie Chadwick  
  

**Formula 1 -autot:**  

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45  
  

**Frank Williams Racing Cars:**  

FW · 
FW04 · 
FW05  
  

**Muut autot:**  

BMW V12 LM
**Bernard Wagenaar** (18. heinäkuuta 1894 Arnhem – 19. toukokuuta 1971 York, Maine) oli alankomaalaissyntyinen, sittemmin yhdysvaltalaistunut säveltäjä, pianisti, viulisti ja musiikkipedagogi. Hän varttui musikaalisessa perheessä Arnhemissä. 15-vuotiaana hän lähti opiskelemaan Utrechtiin. Hänen opettajiensa joukossa olivat Gerard Veerman (viulu), Madame Bekker-Veerman (piano) ja hänen oma isänsä Johan Wagenaar (harmonia, kontrapunkti, sävellys).

Vuonna 1920 Wagenaar asettui Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1927. Vuosina 1921–1923 hän toimi Leopold Stokowskin johtaman Philadelphian orkesterin viulistina. Hän kuului Institute of Musical Artin henkilökuntaan New Yorkissa ja jatkoi toimintaansa siellä sen muututtua Juilliard Schooliksi (1925–1968). Häntä kuullaan pianistina Naxoksen historiallisen sarjan levyllä. Hänen sävellystensä joukossa on pianosonaatti.

Lähteet
-------

1. 1 2  AllMusic.com: Bernard Wagenaar
2. 1 2  Naxos.com: Bernard Wagenaar


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Bernard Loiseau** (13. tammikuuta 1951 – 24. helmikuuta 2003) oli ranskalainen huippukokki ja ravintoloitsija. 

Ravintola Relais Bernard Loiseau (La Côte d’Or)
Bernard Loiseau kiinnostui ruoasta ja ruoanlaitosta jo nuorena perheen pitämässä lihakaupassa. Myöhemmin hän oli ravintolassa harjoittelijana maaliskuusta 1968 kesäkuuhun 1971. Asepalveluksen jälkeen vuonna 1973 hän oli valmis kokki. Hän pääsi töihin pariisilaiseen huippuravintolaan ja alkoi niittää mainetta. Vuonna 1975 hänellä oli Saulieussa oma ravintola, La Côte d’Or, jota hän johti päämäärätietoisesti Michelin-tason ravintolaksi. Ensimmäisen Michelin-tähtensä hänen ravintolansa sai vuonna 1977, ja toisen vuonna 1981. Lopulta vuonna 1991 La Côte d’Or oli kolmen tähden ravintola. Ravintolan nimi oli myös muutettu Relais Bernard Loiseauksi.

Vuonna 2003 hänelle tuli tieto, että ravintola menettää kolmannen tähtensä ja putoaa kahden tähden ravintolaksi. Tämä oli liian raskasta Bernard Loiseaulle, ja hän teki itsemurhan.

Lähteet
-------

1. ↑  Bernard and Dominique Loiseau bernard-loiseau.com. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Steinberger, Michael: Michelin and the Deaths of Two French Chefs *The New Yorker*.  5.2.2016. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernard Loiseau** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Narcis Iustin Ianău** (s. 24. helmikuuta 1995 Bacău, Romania) on romanialainen kontratenori ja crossover-laulaja. Hän nousi kotimaassaan kuuluisuuteen tultuaan toiseksi *Românii au talent* -kykyjenetsintäkilpailun ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2010. Ianău esiintyy pääosin Itä-Euroopassa ja Saksassa, mutta on osallistunut useille kansainvälisille kiertueillekin. 

Tammikuussa 2015 Ianău debytoi Romanian kansallisoopperassa Cluj-Napocassa, jossa hän esitti paimenen roolia Giacomo Puccinin oopperassa *Tosca*. Hän on tehnyt taiteellista yhteistyötä brittiläissopraano Sarah Brightmanin kanssa sekä osallistunut saksalaiskuoro Gregorianin kansainvälisille kiertueille. 

Loppuvuodesta 2017 Ianău osallistui Brightmanin, kreikkalaisen Mario Frangoulisin, puertoricolaisen Fernando Varelan sekä Gregorian-kuoron kanssa laajalle Euroopan laajuiselle *Royal Christmas Gala* -joulukiertueelle. Marraskuun lopulla kiertue vieraili myös Helsingissä, Helsinki-hallissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Narcis Ianau, drumul spre celebritate inceput la "Romanii au talent" *protv.ro* Viitattu 1.12.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset Facebook-sivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Takavarikko** on pakkokeinolaissa säädetty toimenpide, jossa esine otetaan esitutkinnassa pois sen haltijalta.

Takavarikko Suomessa
--------------------

Suomen lain mukaan esine voidaan takavarikoida, jos on syytä olettaa, että se voi olla todisteena rikosasiassa, on viety toiselta rikoksella, tai tuomioistuin julistaa sen menetetyksi.

Takavarikko on myös oikeudenkäymiskaaressa säädetty turvaamistoimi muissa kuin rikosasioissa. Sitä käytetään siis mm. tavallisen velan maksamisen vakuudeksi. Jos hakija saattaa todennäköiseksi, että hänellä on saaminen, joka voidaan määrätä maksettavaksi, ja on olemassa vaara, että vastapuoli kätkee, hävittää tai luovuttaa omaisuuttaan taikka menettelee muulla hakijan saamista vaarantavalla tavalla, tuomioistuin voi määrätä pantavaksi vastapuolen irtainta tai kiinteätä omaisuutta takavarikkoon niin paljon, että saaminen tulee turvatuksi.

Vastapuolen hallussa oleva esine tai muu tietty omaisuus voidaan määrätä takavarikkoon myös silloin, kun hakija saattaa todennäköiseksi, että hänellä on sanottuun esineeseen tai omaisuuteen parempi oikeus, ja on olemassa vaara, että vastapuoli menettelee hakijan oikeutta vaarantavalla tavalla.

Vakuustakavarikosta rikostapauksessa on erilliset säännökset. 

Pakkokeinolain mukainen takavarikko rikosasiassa on kumottava niin pian kuin se ei ole enää tarpeen. Takavarikko on kumottava myös, jollei syytettä sen aiheuttaneesta rikoksesta nosteta neljässä kuukaudessa esineen takavarikoimisesta. Tuomioistuin saa
pidättämiseen oikeutetun virkamiehen edellä tarkoitettuna määräaikana tekemästä pyynnöstä pidentää tätä aikaa korkeintaan neljäksi kuukaudeksi kerrallaan (Pakkokeinolaki 4 luku 11 §).

### Asiakirjan takavarikko rikostutkinnassa

Suomen lain mukaan kahden henkilön välisen tiedonannon sisältävää asiakirjaa ei saa takavarikoida, ellei tutkittavana olevasta rikoksesta säädettävä ankarin rangaistus ole vähintään kuusi vuotta vankeutta. Henkilön hallussa olevaa asiakirjaa ei saa takavarikoida todisteena käytettäväksi, mikäli sen voidaan olettaa sisältävän asioita, joista hän ei saa todistaa oikeudenkäynnissä tai joista hän saa kieltäytyä kertomasta, ellei häntä ole esitutkinnassa oikeutettu tai velvoitettu todistamaan kyseiseen asiakirjaan liittyvästä seikasta.
Squacquerone di Romagna-juustoa.
**Squacquerone di Romagna** on italialainen lehmänmaidosta valmistettava tuorejuusto.

Squacquerone di Romagna-juustoa valmistetaan Italian Ravennan, Forlì-Cesenan, Riminin ja Bolognan maakuntien alueella, sekä muutamissa kunnissa Ferraran maakunnassa. Juuston nimi juontuu paikallisen murteen sanasta *squacquaron*, jolla viitataan runsaaseen veteen.

Historiallisissa lähteissä juusto mainitaan nimeltä ensimmäisen kerran vuonna 1800. Tuolloin paavi Pius VII:n valinneeseen Venetsiassa järjestettyyn konklaaviin osallistunut kardinaali Bellisomi kyseli tilaamiensa juustojen perään mainiten juustojen valmistajaksi Domenico Bazzocchin. Juustolla on ollut Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys vuodesta 2012 lähtien.

Squacquerone di Romagna valmistetaan lehmän täysmaidosta. Maito pastöroidaan, minkä jälkeen siihen lisätään hapate ja juoksute. Muodostuva juustomassa pilkotaan ja muotitetaan, minkä jälkeen juusto kypsyy yhdestä neljään päivää. Valmiilla juustolla ei ole kuorta, ja se on väriltään valkoista. Rakenteeltaan juusto on kermaista ja pehmeää. Juustoa syödään etenkin paikallisen ohutleivän (*Piadina Romagnola*) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 674. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
Marfan valojen näkymisalue
**Marfan valot** (myös *Marfan aavevalot*) ovat Yhdysvalloissa, Texasissa, Marfan kaupungin lähellä
usein, mutta epäsäännöllisesti lähellä maanpintaa näkyviä tähtimäisiä valoja. Niiden alkuperä on ollut pitkään arvoitus. Nykyisen tutkimuksen mukaan suurin osa niistä on autojen valoja.

Valot
-----

Ensimmäinen kirjauttu havainto oli lehmipoika Robert Ellisonin vuonna 1883 tekemä.  Valot näkyvät parhaiten pieneltä katselualueelta, johon kaupunki on rakennuttanut katoksen.

Marfan valot ovat tähtimäisiä ja liikkuvat hitaasti. Valot liikkuvat, hajoavat, sulautuvat toisiinsa, katoavat, ilmaantuvat uudestaan.Valot ovat yleensä keltaoransseja, mutta punaista, vihreää ja sinistäkin on havaittu  Ne näkyvät aina kirkkaina öinä.

Valoja näkyy lähinnä sektorilla, joka on kaupungin järjestämästä havaintopaikasta länteen-etelään, eniten lounaaseen kohti Chinatin vuoria. Päänäkymissektori on televisiotornin ja Chinatin vuorten välissä, katsoen virallisesta havaintopaikasta.

Selitys
-------

Marfan valoja on monesti väitetty virvatuliksi, aaveiksi, ufoiksi jne.  Erään kertomuksen mukaan ne tulisivat kauan sitten murhatun apassijohtajan haamun lyhdystä.

Tutkimusten mukaan suurin osa niistä on kuitenkin kaukaa näkyviä autojen ajovaloja ja leiritulia.

Ajovaloselitys vahvistuu näillä perusteilla: valtatie 67 näkyy havaintopaikalta. Valojen ilmaantumistiheys eri aikoina vastaa valtatien liikenteen määrää näinä aikoina. Valojen liikesuunta on sama kuin valtatien. Tutkijoiden kokeessa auton etuvalojen vilkutus näkyi havaintopaikalta, näyttäen Marfan valolta. Kokeilijoiden auton ohittaneen auton valot näkyivät myös.

Seutu on kuivaa aroa tai aavikkoa, ja melko korkealla merenpinnasta. Näin valot voivat näkyä kauas, ilman että niiden lähteitä tunnistaa. Näin päivän ja yön lämpötilaerot ovat melko suuria. Lämmin ilma nousee yöllä ylöspäin luoden kuplamaisia valoa taittavia linssejä, jotka liikkuvat.Tämä aiheuttaa valojen liikehtimisen, vilkkumisen, katoilut jne.

67-valtatien ajovalot näkyvät noin 25-30 km päästä sopivassa säässä.

Lähteet
-------

1. ↑  TSHA | Marfa Lights *www.tshaonline.org*. Viitattu 30.12.2022.
2. 1 2  De-Mystifying the Marfa Lights *welweb.org*. Viitattu 30.12.2022.
3. 1 2  TSHA | Marfa Lights *www.tshaonline.org*. Viitattu 30.12.2022.
4. ↑  Email, Rss: The Truth Is Out There *Texas Monthly*.  1.6.2006. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
5. 1 2 3  Bunnell, James (2009). Hunting Marfa Lights. Lacey Publishing Company. pp. 14–15. ISBN 978-0970924940.
6. 1 2 3  Tekniikan Maailma *tekniikanmaailma.fi*. Viitattu 30.12.2022.
7. ↑  Marfa lights - The Skeptic's Dictionary - Skepdic.com *www.skepdic.com*. Viitattu 30.12.2022.
8. 1 2  Stolyarov, Alexander; Klenzing, Jeff; Roddy, Patrick & Heelis, R. A.: An Experimental Analysis of the Marfa Lights ((Arkistoitu – Internet Archive)) *Progress Report*.  10.12.2005. The Society of Physics Students at the University of Texas at Dallas.  Arkistoitu 20.6.2007. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
**Urpolanlampi** on pienehkö, 13,5 hehtaarin suuruinen järvi runsas kilometri Mikkelin keskustan eteläpuolella. Järven pinta on keskimäärin 87,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa kuuluu Urpolan, kaakkoisosa Kattilansillan ja lounaisosa Pitkäjärven kaupunginosan alueeseen.

Urpolanlampea kiertää kuntopolku, joka muodostaa osan Urpolan-Pitkäjärven suunnan ulkoilureitistöä. Lammen pohjoisrannalla on uimaranta ja sen lähellä erilaisia urheilukentiä skeittaamista, tennistä ja jalkapalloa varten. Ne palvelevat osaltaan lammen pohjoispuolella sijaitsevan Urpolan koulun (Rinnekatu 8) tarpeita. Järven länsirannalla sijaitsee erityistä tukea tarvitsevia lapsia palveleva Valteri-koulu Mikael (Mikael-koulu, Liuskekatu 1). Itärannalla (Urpolantaku 32) sijaitsee Urpolan luontokeskus.

Urpolanlammen länsirannalle laskee runsas 500 metriä lännempää sijaitsevasta Pitkäjärvestä (89,5 m mpy) saapuva Urpolanjoki. Se jatkaa Urpolanlammen itärannalta laskujokena Ukonveden (75,8 m mpy) pohjoisosan Pappilanselän länsipuolella sijaitsevaan suojaisaan Kattilanlahteen. Urpolanjoki rantoineen on maakunnallisesti merkittävänä pidettyä luonnonsuojelualuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Karttapaikka, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Järviwiki, Suomen ympäristökeskusView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Urpolanlampi (04.152.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 22.10.2018.
4. 1 2 3 4 5 6  Mikkelin karttapalvelu (Vasemman laidan aineistovalikosta valitaan esimerkiksi *Opaskartta keskustaajamat* tai *Peruskartta*. Kaupunginosajakoa haluttaessa Virastokartta, joilla kaupunginosajaottelu saadaan kohtalaisesti näkyviin. Virastokartta latautuu hitaasti, ja voi vaatia zoomamista vain osaan kaupunginosasta.) Mikkelin kaupunki, mikkeli.fi. Viitattu 22.10.2018.
5. ↑  Urpola-Pitkäjärvi (pdf) (ulkoilureittikartta) Mikkelin kaupunki. Viitattu 22.10.2018.
6. ↑  Arkistoitu kopioUrpolan koulu Mikkelin kaupunki, mikkeli.fi.  Arkistoitu 22.10.2018. Viitattu 22.10.2018.
7. ↑  Valteri-koulu Mikael valtakunnallinen oppimis- ja ohjauskeskus Valteri, valteri.fi. Viitattu 22.10.2018.
**Marco Rigamonti** on italialainen Suzukin MotoGP-tallin insinööri, joka on toiminut vuodesta 2013 lähtien Andrea Iannonen ratainsinöörinä.

Ura
---

Rigamonti aloitti työskentelemään moottoriurheilun parissa analyysi-insinöörinä Ducatilla 2004. Hän kehitti tallille muun muassa luistonestoa, moottorin voimantuoton järjestelmää ja moottorijarrutusta. Lisäksi Rigamonti oli vastuussa testien aikatauluista tehtaalla ja radalla. Hän oli roolissa aina joulukuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi tammikuussa 2008 Max Biaggin ratainsinööriksi Superbiken maailmanmestaruussarjan Sterilgarda Go Eleven -talliin. Rigamonti toimi samalla Ducatin asiakastallin Sterilgarda Go Elevenin teknisenä koordinaattorina. 

Välivuoden jälkeen Rigamonti siirtyi MotoGP:hen Aleix Espargaròn ratainsinööriksi Ducatin sateliittitalliin Pramac Racingille. Kauden päätyttyä Espargarò siirtyi pois tallista ja Rigamonti siirtyi Randy de Punietin ratainsinööriksi kaudeksi 2011. De Punietin siirryttyä pois tallista hänet nimitettiin Hector Barberàn ratainsinööriksi. Samalla kaudella hän oli vastuussa myös teknisestä koordinoinnista Pramacilla. Barberàn siirryttyä pois Pramacilta Rigamonti siirtyi Andrea Iannonen ratainsinööriksi. Kaksikko työskenteli aluksi Pramacilla kaksi kautta, jonka jälkeen Iannonen siirryttyä Ducatin tehdastalliin Rigamonti siirtyi hänen mukanaan. Ducatilla Rigamonti työskenteli kaudet 2015 ja 2016. Kauden jälkeen hän siirtyi Suzukille, kun Iannone allekirjoitti uuden tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen.

Kuljettajat
-----------

| Ratainsinööri |
| --- |
| Kaudet | Kuljettaja | Talli |
| 2008 | Italia Max Biaggi | Sterilgarda Go Eleven |
| 2010 | Espanja Aleix Espargarò | Pramac Racing |
| 2011 | Ranska Randy de Puniet | Pramac Racing |
| 2012 | Espanja Hector Barberà | Pramac Racing |
| 2013– | Italia Andrea Iannone | Pramac Racing, Ducati, Suzuki |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Iannone si porta Rigamonti nel factory team Ducati (Arkistoitu – Internet Archive) 16.10.2014 Viitattu 7.8.2017 (italiaksi)
Slotsholmen
**Slotsholmen** on saari Indre Byn alueella Kööpenhaminan sydämessä. Sen nimi (tansk. *Linnasaari*) tulee saarella sijainneista useista linnoista ja palatseista. Se on ollut Tanskan hallituskeskus keskiajalta lähtien, ja nimeä Slotsholmen käytetään usein metonyyminä Tanskan hallituksesta. Sen pinta-ala on 21 hehtaaria ja kahdeksan siltaa yhdistää sen Sjellannin puolelle, sekä yksi silta Christianshavnin puolelle. Vuonna 2022 Slotsholmenin asukasmäärä oli vain 16 henkeä.

Saaren huomattavin rakennus on Christiansborgin linna, jossa sijaitsevat Tanskan parlamentti ja korkein oikeus, pääministerin toimisto, sekä erilaisia kuningashuoneen tiloja. Slotsholmenissa on myös useita ministeriöitä, Tanskan valtionarkiston Rigsarkivet, Tanskan kuninkaallinen kirjasto, sekä useita museoita kuten Thorvaldsenin museo, Tanskan sotamuseo Tøjhusetissa, Tanskan juutalaismuseo ja Kööpenhaminan teatterimuseo.

Muita nähtävyyksiä ovat mm. Kristian IV:n panimo, historiallinen pörssitalo Børsen ja Christiansborgin linnankirkko.

Slotsholmenin kartta Kuninkaallisen kirjaston rakennuksen seinässä

Kuvia
-----

* Kristian IV:n panimoKristian IV:n panimo
* Tanskan sotamuseon rakennus, Kristian IV:n arsenaaliTanskan sotamuseon rakennus, Kristian IV:n arsenaali
* Børsenin pääsisäänkäyntiBørsenin pääsisäänkäynti
* Kristian IV:n rakennuttama pörssitalo BørsenKristian IV:n rakennuttama pörssitalo Børsen
* Opetusministeriön rakennusOpetusministeriön rakennus
* Kuninkaallisen kirjaston vanha rakennus kirjaston puistosta nähtynäKuninkaallisen kirjaston vanha rakennus kirjaston puistosta nähtynä
* Christiansborgin linnaChristiansborgin linna
* Thorvaldsenin museoThorvaldsenin museo
* Kanslerinviraston rakennus, jossa toimii Tanskan valtiovarainministeriöKanslerinviraston rakennus, jossa toimii Tanskan valtiovarainministeriö
* Den Sorte Diamant, kuninkaallisen kirjaston laajennusosa*Den Sorte Diamant*, kuninkaallisen kirjaston laajennusosa
* Christiansborgin linnankirkkoChristiansborgin linnankirkko

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Slotsholmen**.

Lähteet
-------

1. ↑  Bue Nielsen: Slotsholmen *Den Store Danske Leksikon*. Viitattu 20.11.2022. (tanskaksi)
2. ↑  BEF4: Population 1. January by islands Tanskan tilastokeksus. Viitattu 20.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Christiansborg Palace Kongehuset. Viitattu 20.11.2022. (englanniksi)
Parkki Margareta, William Howard Yorken (1847-1921) öljymaalaus vuodelta 1917
Parkki Margareta Craigerne-nimisenä
**Margareta** oli suomalainen nelimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1889. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa keväällä 1917. Laiva joutui ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaisen sukellusveneen torpedoimaksi Irlannin lounaispuolella toukokuussa 1917.

Parkki Margaretan rakensi Robert Duncan & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1887 greenockilaiselle R.R. Paterson & Co-varustamolle alun perin nimellä *Craigerne*. Laivan vetoisuus oli 1 873 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 100 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 80,25 metriä, leveys 11,85 metriä ja syväys 6,85 metriä. Suomeen parkki ostettiin Bros. Watsonilta Glasgowista vuonna 1910 ja vuonna 1911 sen nimeksi muuttui *Margareta*. Parkin omistajina oli maaliskuuhun 1917 saakka joukko maarianhaminalaisia merenkulkuneuvos Mathias August Trobergin (1855-1935) johdolla. Heinäkuun alussa 1916 ollessaan lastaamassa puutavaraa Mississippin Pascagoulassa parkki ajautui maihin hirmumyrskyn seurauksena. 

Saksalainen sukellusvene U 48 torpedoi parkki Margaretan Irlannin lounaispuolella 17. toukokuuta 1917. Parkki oli tällöin puutavaralastissa matkalla Texasin Beaumontista Liverpooliin. Parkin miehistö saatiin pelastettua. Parkki Margaretan sisarlaivoja olivat parkit Glenbreck ja Oceana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Margareta ex Craigerne (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Wrecksite.eu : Craigerne SV (1889~1891) Margareta SV (+1917)
**Serbian veretön vallankumous** liittyy Naton Kosovon ilmaoperaatioiden (so. Naton Kosovon sodan yhteydessä suorittamien Serbiaa vastaan kohdistuneiden pommitusten ja ohjusiskujen) jälkitilanteeseen, mikä 24. syyskuuta 2000 järjestettiin Serbian ja Montenegron käsittävän Jugoslavian liittopresidentin ja parlamentin valitsemiseksi.

Vaalien jälkeen opposition vaalitarkkailijat ja Jugoslavian keskusvaalilautakunta olivat erimielisiä vaalituloksesta ja vaikka uudelleenlaskentaa harjoitettiin, oli opposition vaatimuksena edelleen se, että Slobodan Milošević luopuu presidentin tehtävästä, koska Vojislav Koštunica on saanut yli 50% äänistä. Vaatimusta tukeakseen oppositio aloitti joukkomielenosoitukset ja lakkoja.

5. lokakuuta 2000 Serbian pääkaupungissa Belgradissa järjestetyn mielenosoituksen yhteydessä mielenosoittajat valtasivat parlamenttitalon ja televisiokeskuksen poliisin ryhtymättä vastustamaan jyrkästi. Oppositio oli sopinut armeijan kanssa etukäteen, ettei se puutu tilanteeseen. Liittopresidentiksi valittiin lopulta Koštunica Miloševićin luovuttua.
**Slough** (IPA: /slaʊ/) on noin 149 000 asukkaan kaupunki ja yhtenäishallintopiiri Berkshiren muodollisessa kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Kaupungista on noin 35 kilometriä Lontooseen ja 30 kilometriä Readingiin. Siellä on yksi Euroopan suurimmista yrityspuistoista, johon on varsin hyvät liikenneyhteydet valtateiltä ja lentokentiltä. Siksi Slough on yksi Kaakkois-Englannin liike-elämän keskuksista.

Vuonna 2001 kaupungin asukkaista 53,8 % oli valkoisia, vuonna 2011 osuus oli 34,5 %.

Sloughin linja-autoasema on nimetty Isambard Kingdom Brunelin mukaan

Koulutus
--------

1800-luvulla Slough’n seutu oli savista maatalousaluetta. Eton College onkin rakennettu Slough’n savesta valetuista tiilistä.

Talous
------

Kaupungissa toimiva yrityspuisto sai alkunsa, kun ensimmäisestä maailmansodasta palanneita ajoneuvoja varastoitiin kaupungin läheisellä joutomaalla. Ajoneuvojen ympärille nousi korjaamo- ja varaosaliikkeitä, ja niiden perässä muuta liiketoimintaa. Verstaiden työvoimalle tarvittiin halpoja asuntoja, ja alueelle rakennettiin yksi Englannin ensimmäisistä asumalähiöistä. 1930-luvun lama-aika houkutteli seudulle syrjäisempien alueiden työttömiä. Slough’sta tuli kurjuuden vertauskuva. Toisen maailmansodan jälkeen Slough’hun rakennettiin nopeasti suuria asuma-alueita ihmisille, jotka olivat menettäneet kotinsa Lontoon pommituksissa.

Heathrow’n lentoaseman läheisyys ja Lontooseen verrattuna kohtuulliset kiinteistöhinnat ovat tuoneet Slough’hun suurten yritysten pääkonttoreita tai Englannin toimipisteitä. Esimerkiksi Amazon.co.uk toimii Slough’ssa. Televisiosarja *Konttorin* (*The Office*) tapahtumat sijoittuvat Slough’hun.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Slough** Wikimedia Commonsissa

* Slough Community Information Weblinks from Slough Libraries (Arkistoitu – Internet Archive)
* Slough History Online

Lähteet
-------

1. ↑  Slough *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 12.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brinkhoff, Thomas: Slough (Unitary District, Slough, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  White British population in parts of UK falls by over HALF in 20 years *The Sun*.  2.11.2016. Viitattu 30.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Brickmaking in Slough *thamespilot.org.uk*.
5. ↑  Slough Go Local (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Slough's plea to Gervais BBC.