**Saarloosinsusikoira** (myös **saarlooswolfhond**) on suuri alankomaalainen koirarotu, joka muistuttaa sutta sekä ulkonäöltään että käyttäytymiseltään. Se on kotimaansa ulkopuolella harvinainen.

Ulkonäkö
--------

Saarlooswolfhondin pää
Saarloosinsusikoira muistuttaa ulkonäöltään hieman sutta ja saksanpaimenkoiraa. Se on korkeuttaan pitempi, suuri ja hoikka mutta voimakasrakenteinen. Kirsu on sudenharmailla yksilöillä musta ja metsänruskeilla yksilöillä maksanruskea. Silmät ovat hiukan vinot ja väriltään mielellään keltaiset. Korvat ovat pystyt, hyvin liikkuvat ja kolmiomaiset, kärjistään pyöristyneet. Tuuhea häntä on hieman kaareutunut ja ulottuu koiraa kintereisiin. Karvapeite on myös tuuhea ja muodostaa pään ympärille rodulle ominaisen kauluksen. Sallitut värit ovat sudenharmaa (musta riistanväri) ja metsänruskea (ruskea riistanväri) - molemmat vaihtelevat sävyltään vaaleasta tummaan. Urosten säkäkorkeus on 65–75 cm ja narttujen 60–70 cm. Saarloosinsusikoira liikkuu kevyesti ja voi väsymättä ravata hyvin pitkiä matkoja.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Luonteeltaan saarloosinsusikoira on itsenäinen, omapäinen ja vieraita kohtaan varautunut. Isännälleen se on uskollinen, vieraisiin suhtautuu epäluuloisesti. Tuntiessaan olevansa uhattuna koira pakenee herkästi. Sen laumavaisto on susimaisen voimakas, ja koira tarvitsee päättäväisen omistajan laumansa johtoon. Se ei myöskään viihdy yksikseen. Saarloosinsusikoira tarvitsee luonnollisesti paljon tilaa ja liikuntaa. Koira on älykäs, mutta koulutuksen onnistuminen vaatii omistajalta lempeää ja kärsivällistä asennetta.

Alkuperä
--------

Nuori saarlooswolfhond
Rodun isä oli hollantilainen Leendert Saarloos (1884–1969), joka halusi kehittää saksanpaimenkoiraa terveemmäksi ja käyttöominaisuuksiltaan paremmaksi lisäämällä siihen enemmän luonnollisia piirteitä. Hän risteytti 1920-luvun alussa preussilaistyyppisen saksanpaimenkoirauros Gerard van der Fransenumin siperialaisen euroopansusinaaraan Fleurin kanssa, ja takaisinristeyttämällä pennut hän sai kantayksilöiksi koiria, joissa oli neljäsosa suden perimää. Saarloos itse kutsui rotua "eurooppalaiseksi susikoiraksi", mutta kun Hollannin kennelliitto rekisteröi rodun vuonna 1975, se nimettiin kehittäjänsä mukaan saarlooswolfhondiksi. Leendert Saarloos ei kuitenkaan päässyt jalostustyössään haluamaansa tulokseen, sillä uusi rotu ei ollut toivotunlainen käyttökoira, vaikka saarloosinsusikoiria aluksi koulutettiin menestyksellisesti sokeiden opaskoiriksi ja pelastuskoiriksi. FCI hyväksyi rodun vuonna 1981.

Katso myös
----------

* Koirasusi
* Ceskoslovensky vlciak ja italiansusikoira, muita saksanpaimenkoiran ja suden risteytyksestä syntyneitä rotuja

Lähteet
-------

* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto)
* Saarlooswolfhond-Club Deutschland (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  KoiraNet jalostustietojärjestelmä (Suomen Kennelliitto, 9.3.2019)
2. 1 2  Saarloosinsusikoira jo kolme kuukautta karkuteillä (myös esimerkki suomenkielisen nimen käytöstä) *Koiramme*.  2017. Viitattu 18.10.2020.
3. 1 2  Saarlooswolfhond. Suomen Kennelliitto, 1.12.2015. Viitattu 1.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saarlooswolfhond** Wikimedia Commonsissa

* Nederlandse Vereniging van Saarlooswolfhonden (hollanniksi)
* Saarlooswolfhond Pedigree database (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Alankomaalaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* hollanninpeltopyykoira
* hollanninrottakoira
* karkeakarvainen hollanninpaimenkoira
* keeshond
* kooikerhondje
* korthalsingriffoni
* lyhytkarvainen hollanninpaimenkoira
* pitkäkarvainen hollanninpaimenkoira
* saarlooswolfhond
* schapendoes
* stabyhoun
* wetterhoun

 |
|  |
| Muut SKL:n hyväksymät | 
* markiesje

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* boerenfox
* steenbrak

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* friisinvinttikoira
* hollanninmastiffi

 |

 |