recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Myrkytystietokeskus** on valtakunnallinen toimija, joka vuodesta 2015 lähtien on kuulunut hallinnollisesti HUS:n sisällä HYKS Akuuttiin. Myrkytystietokeskus sijaitsee Helsingissä Meilahden sairaala-alueen vieressä, Tukholmankadun varrella. Keskus palvelee koko maata puhelimitse. Neuvontaa annetaan yleisölle ja terveydenhuollon ammattihenkilöstölle. Lisäksi keskus toimii tarvittaessa tietolähteenä viranomaisille ja tiedotusvälineille. Myrkytystietokeskuksessa ei hoideta potilaita eikä tehdä myrkkymäärityksiä.

Numerot
-------

* Maksuton: **0800 147 111**

* Normaalihintainen: **09 471 977**

Historia
--------

Myrkytystietokeskuksen toiminta käynnistyi syksyllä 1961 Helsingin yliopistollisen keskussairaalan lastenklinikalla. Päärahoittajana toimi 1961–1974 Mannerheimin Lastensuojeluliitto. Myrkytystietokeskuksen rahoituksesta siirtyi vuoden 1970 alusta Helsingin yliopistolliselle keskussairaalalle (HYKS), joka sai valtiolta täyden korvauksen Myrkytystietokeskukseen perustetuista viroista. Valtio rahoitti Myrkytystietokeskusta vuoteen 1983, minkä jälkeen rahoitusvastuu siirrettiin HYKSin kunnille. Keskus toimi tällöin HYKSin kliinisen farmakologian osana sekä Laboratoriodiagnostiikan tulosyksikössä 1984–1992. Nykyisin rahoitusvastuu on jaettu maan kaikille sairaanhoitopiireille. Ne kattavat keskuksen käyttökustannukset alueeseensa kuuluvan väestön lukumäärän suhteessa.

Toiminta nykyään
----------------

Myrkytystietokeskus vastaa kaikkina viikonpäivinä, ympäri vuorokauden äkillisten myrkytysten ehkäisyyn ja hoitoon liittyviin kysymyksiin.
Puheluihin vastaa ensisijaisesti tehtävään erikoiskoulutettu farmaseutti, virka-aikaan tarvittaessa myös lääkäri. Työvuorossa on puhelinpalvelussa kaksi farmaseuttia, yö- ja viikonloppuvuoroissa yksi.

Myrkytystietokeskuksen tehtäviin kuuluu äkillisten myrkytysten hoidossa tarvittavan kliinisen toksikologian tiedon hankkiminen, käsittely ja välittäminen eteenpäin ovat Myrkytystietokeskuksen toiminnan perusta. Tärkeimmät tiedon lähteet ovat tietokannat, kirjat ja lehtisarjat, alan kansainväliset kokoukset ja omasta toiminnasta kertyvä tieto. Saatu tieto arvioidaan ja muokataan omiin tiedostoihin, jotka muodostavat puheluihin vastaamisen perustan. Keskuksen henkilökunta huolehtii puheluihin vastaamisen lisäksi sähköisen tietokannan (n. 1 300 hoitokorttia) ja varajärjestelmänä toimivan ja vanhojen aineiden tietoja sisältävän paperikorttitiedoston (sisältää n. 40 000 korttia) ylläpidosta ja täydentämisestä. Suomen Myrkytystietokeskus tekee yhteistyötä muiden Pohjoismaiden sekä Viron vastaavien laitosten kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  HUSLABin organisaatiokaavio *hus.fi*.  Arkistoitu 16.5.2016. Viitattu 2.5.2016.
2. ↑  Myrkytystietokeskus *hus.fi*. Viitattu 2.5.2016.
3. 1 2  Kalle Hoppu et al, Myrkytystietokeskus HUSLAB: MYRKYTYSTIETOKESKUS 50 v. 1961-2011 *hus.fi*.  2011.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 2.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Myrkytystietokeskus
Kirkon julkisivu sivukadun puolella.
Kirkon takasivu Rue Saint-Jacquesin puolella.
**Saint-Séverinin kirkko** on keskiaikainen kirkko Pariisin Latinalaiskorttelissa, 5. arrondissementin alueella.

Kirkko on saanut nimensä 500-luvulla eläneen erakon, pyhän Severinus Pariisilaisen mukaan. Hän tiettävästi asui tällä seudulla ja suostutteli frankkien kuninkaan Klodvigin pojanpojan Clodoaldin ryhtymään papiksi. Ensimmäinen kirkko rakennettiin paikalle jo Severinuksen elinaikana 500-luvulla, mutta se tuhoutui myöhemmin normannien hyökkäyksessä. Nykyisen kirkon rakentaminen aloitettiin 1200-luvulla Filip II:n aikana ja sitä laajennettiin 1300-luvulla. Suuri osa kirkosta tuhoutui tulipalossa satavuotisen sodan aikana vuonna 1448, mutta se rakennettiin pian entistä ehommaksi arkkipiispa Guillaume d’Estoutevillen aloitteesta. Sivukappelit on rakennettu vuosina 1498–1520. Kirkkoon lisättiin toinen sakaristo vuonna 1643 ja hoviarkkitehti Jules Hardouin-Mansartin suunnittelema ylimääräinen kappeli vuonna 1673. Ludvig XIV:n serkku Montpensierin herttuatar otti kirkon vuonna 1684 suojelukseensa ja kustansi kuorin uudistustyöt. Muutostyöt suunnitteli Charles Le Brun.

Saint-Séverin on liekkigotiikan täydellinen ilmentymä. Runsaasti koristeltu kirkko on viisilaivainen ja pitkästä rakennusajastaan huolimatta arkkitehtonisesti yhtenäinen. Erityisesti kaksinkertainen kuorikäytävä on sisältä näyttävä monimutkaisten holvirakennelmiensa ansiosta. Saint-Séverinin tornissa on Pariisin vanhin tornikello vuodelta 1412. Kirkon pihalla on keskiaikainen luukammio eli katettu joukkohauta, jossa vainajien luut on sijoitettu kattoristikkoon.

Kirkkomaalla suoritettiin vuonna 1474 eräälle kuolemaantuomitulle vangille maailman ensimmäinen sappikivileikkaus. Koska vanki suostui vapaaehtoisesti leikkaukseen ja selvisi hengissä, kuningas Ludvig XI armahti ja palkitsi hänet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kaupunkikirjat: Pariisi* (suom. Ilkka Rekiaro), s. 152. Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos *Travel Guides Paris*, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo.
2. 1 2 3  L'église Saint Séverin (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 13.4.2016.
3. 1 2 3  Construction of the Gothic Church (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Saint-Séverinin seurakunta. Viitattu 13.4.2016.
4. 1 2  Martina Padberg: *Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi* (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 269. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos *Kunst & Architektur Paris*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Séverinin kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Seurakunnan kotisivu (ranskaksi)
**Metsikkö** tarkoittaa yleiskielessä pinta-alaltaan melko pientä, yhtenäistä metsää. Metsätaloudessa metsikkö on metsän osa, joka jonkin ominaisuutensa perusteella on erotettavissa ympäröivästä metsästä tai muunlaisesta maankäyttölajista. Erottavana ominaisuutena voi olla puuston ikä, puulajit, maan viljavuus tai muu vastaava.[1] Nimitystä käytetään peruskäsitteenä metsien hoidon ja käytön suunnittelussa. Ekologisessa tarkastelussa sen lähikäsite on metsäekosysteemi. Tasaikäistä puustoa sisältävä metsikkö on usein yksijakoinen, mutta toisinaan myös kaksijakoinen, jolloin vallitsevana puustona on esimerkiksi koivikko tai männikkö ja sen alikasvoksena eli alla kasvavana puujaksona varjostusta kestävä nuori kuusikko. Metsiköt ryhmitellään viiteen kehitysluokkaan:[2]

* uudistusala
* taimikko
* nuori kasvatusmetsikkö
* varttunut kasvatusmetsikkö
* uudistuskypsä metsikkö

Eri organisaatiot käyttävät hieman toisistaan poikkeavia kehitysluokkia. Esimerkiksi Metsäkeskukset jakavat metsiköt yhdeksään eri kehitysluokkaan: aukea, siemenpuumetsikkö, pieni taimikko, varttunut taimikko, ylispuustoinen taimikko, nuori kasvatusmetsikkö, varttunut kasvatusmetsikkö, uudistuskypsä metsikkö ja suojuspuumetsikkö. Vajaatuottoisuusluokasta on luovuttu, koska se luokitellaan kunkin kehitysluokan sisällä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4, hakusana metsikkö.
2. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana metsikkö.
**Metsakivi järv** (myös *Kirepi järv, Kirepi paisjärv, Koosa paisjärv* ) on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Metsakivin kylässä sijaitseva patojärvi.

Maantietoa
----------

Patojärvi on 660 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Annetut luvut ovat todennäköisesti vesistöllisesti normaalitilanteen arvoja. Järven rantaviiva seuraa itäpäässä suoraksi rakennettua patoa, mutta lännessä se kapenee astettain joen levyiseksi. Altaan eteläpuolella kulkee tie, joka ylittää altaan eteläpuolelle muodostuneen lahden. Vesialtaan tilavuudeksi ilmoitetaan 0,1492 miljoonaa kuutiometriä (vedenpinta 49,20 metriä mpy.), mutta se vaihtelee erittäin kuivan tai kostean vuoden välillä 0,029–0,202 miljoonan kuutiometrin välillä (vedenpinta 47,20–49,80 metriä mpy.). Patojärven pinta-ala vaihtelee silloin 3,3–9,0 hehtaaria. Patojärvi on rakennettu pienen Metsäkivin kylän peltojen väliin. Sen ympärillä on haja-asutusta ja sen lounaispuolella on metsämaata. Rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Eteläpuolinen tie haarautuu kantatieltä 43 ja se johtaa Kirepin kylään.

Pato
----

Maapato on rakennettu vuonna 1976 Kargaja jõen uomaan poikittain ja padon pituus on 221 metriä. Sen rakentamiseen käytettiin 7 790 kuutiometriä maata. Padon yläreuna on 50,30 metriä (mpy.) ja maavallin suurin korkeus on 5,3 metriä. Se rakentaminen maksoi 32 600 ruplaa. Patoaltaan betonisen tyhjennysportin mitat ovat 2,2 × 4,8 neliömetriä ja sen ylivuotoharjanne on 49,80 metrin korkeudella. Portti on maksanut 18 770 ruplaa.

Vesistösuhteita
---------------

Metsakivi järv kuuluu Koosa jõen valuma-alueeseen, jossa se on Kargaja jõen läpivirtausjärvi. Järveen ei tule ympäristöstä ojia, joten sen valuma-alue muodostuu Kargaja jõen latvaosista, joiden arvioitu pinta-ala on noin 32 neliökilometriä. Kargaja jõgi yhtyy Emajõe-Suursoolla Koosa jõgeen. Koosa jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Metsakivi järv, mutta sitä ei ole voitu vahvistaa muista lähteistä.
2. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Keskkonnaregister: Metsakivi järv (VEE2086120) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 2.11.2020. (viroksi)
2. 1 2 3  Metsakivi järv / Kirepi järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu 2.11.2020, (viroksi)
3. ↑  Metsakivi järv / Kirepi järv (Kirepi paisjärv, Koosa paisjärv), kalapeedia.ee, viitattu 2.11.2020
4. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.11.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Legion Condorin lippu.
**Legion Condor** (esp. *Legión Cóndor*) oli Versailles’n rauhansopimuksen vastaisesti uudelleen perustettujen Saksan ilmavoimien yksikkö, joka lähetettiin Espanjaan tukemaan Francisco Francon johtamia kansallismielisiä Espanjan sisällissodassa.

Legion Condorin ensimmäiset yksiköt saapuivat Espanjaan elokuussa 1936. Saksalaistuki laajeni nopeasti, marraskuussa joukkoon kuului sata lentokonetta ja 5 000 miestä kenraalimajuri Hugo Sperrlen johtamina. Joukkojen kierrätyksellä Espanjassa palveli kaikkiaan 20 000 saksalaista. Huolimatta lupauksesta olla sekaantumatta sisällissotaan Adolf Hitler oikeutti taistelun osana "taistelua bolševismia vastaan".

Sisällissota antoi saksalaisille tilaisuuden kokeilla uusia aseita ja taktiikoita. Messerschmitt Bf 109 ja Heinkel He 111 -koneet taistelivat ensi kertaa Legion Condorissa. Nämä koneet olivat myöhemmin Luftwaffen pääaseina Ranskan valtauksessa ja taistelussa Britanniasta 1940. Saksalaiset havaitsivat myös kaksitasojen ajan olevan ohi. Espanjan tasavallan puolella taistelleilla neuvostoliittolaisilla oli jo sisäänvedettävillä laskutelineillä varustetut yksitasohävittäjät, Polikarpov I-16:t. Heinkel He 51 -hävittäjät siirrettiin maahyökkäystehtäviin ja koulutuskoneeksi. Baskimaalla 26. huhtikuuta 1937 yhteistoiminnassa Italian kanssa tapahtunut Guernican pommitus johti kansainväliseen tuomioon ja näytti esimakua siitä, miten monille kaupungeille tulisi toisessa maailmansodassa käymään.

Legion Condorissa oli myös muita kuin ilmavoimien yksiköitä. Panzer I -panssarivaunua ja 88 millimetrin ilmatorjuntatykkiä kokeiltiin tasavaltalaisia vastaan.

Kokoonpano marraskuussa 1936
----------------------------

Messerschmitt Bf 109 B, 1937.
Kaksitasohävittäjille kovan vastuksen tarjonnut nopea Polikarpov I-16 -hävittäjä.
* Komentaja: kenraalimajuri Hugo Sperrle
* S/88: esikunta
* J/88: hävittäjälentorykmentti He 51 -konein (48 konetta)
* K/88: pommituslentorykmentti Ju 52/3m -konein (48 konetta)
* A/88: tiedustelulentorykmentti:
	+ kolme kaukotiedustelulaivuetta He 70 -konein (18 konetta)
	+ lähitiedustelulaivue He 45 -konein (6 konetta)
* AS/88: meritiedustelurykmentti:
	+ laivue He 59 -konein (10 konetta)
	+ laivue He 60 -konein (6 konetta)

*yhteensä 136 konetta*

* LN/88: viestipataljoona, jossa kaksi komppaniaa
* F/88: ilmatorjuntapatteristo, jossa kuusi patteria:
	+ neljä raskasta patteria 8,8 cm FlaK 18 (patterit 4-tykkisiä)
	+ kaksi kevyttä patteria 2,0 cm Flak (patterit 10-tykkisiä)
* P/88: kaksi huoltokomppaniaa

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Legion Condor** Wikimedia Commonsissa
Yläkoulu ja hallintosiipi
**Sariolan koulu** on Kangasalan itäreunalla Sahalahdella sijaitseva noin 270 oppilaan ja 25 opettajan koulu. Koulunkäynti on alkanut jo vuonna 1896, kun koulun vanhin osa "puukoulu" valmistui. Nykyään puukoulussa on tilat esikoululaisille, ykkös-, kakkos- ja pienluokkalaisille. Alakoulu, jossa liikuntasali, ruokala ja loput alakoulun luokat sijaitsevat, valmistui 1977 ja yläkoulu 1994. Remontti, jossa koulu sai väestönsuojan, henkilökunnan sosiaalitilat, nuorisotilat ja uuden opettajainhuoneen, valmistui 2009. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2009 Tuomo Myllö.

Sariolan koulu on aktiivisesti mukana monissa hankkeissa. Koulu on ottanut osaa Vihreä lippu -ympäristöhankkeeseen, on mukana valtakunnallisessa oppilaitosturvallisuuden tutkimus- ja kehittämisverkossa (OPTUKE-verkosto) oppilaitoskumppanina ja kuuluu Suomen yhtenäiskouluverkostoon (Syve ry). Koululla on viestintä- ja ilmaisupainotus, joka näkyy myös valinnaisaineissa yläkoulussa – kahdeksannella luokalla on yhden vuosiviikkotunnin vaihtoehtoinen taideaine.

Sariolan koulussa on käytössä Wilma-viestintäjärjestelmä, josta voi seurata oppilaan koulumenestystä tuntimerkintöjen ja opettajien viestien perusteella.

Aiheesta muualla
----------------

* Sairolan koulun sivut
Westland Wapiti pommittaa.
**Westland Wapiti** on brittiläinen sotilaslentokone. Se oli kaksitasoinen ja Bristol Jupiter -tähtimoottorilla varustettu. Koneen miehistön määrä oli kaksi henkeä. Kone käytettiin yhteystoiminnan lisäksi taistelutehtävissä yleiskäytössä.

Royal Air Force esitti 1920-luvulla, tuolloin käytössä olleen de Havilland D.H. 9A -tyypin seuraajan spesifikaatiot. Vaatimuksissa esitettiin, että uuden konetyypin käytössä tulee hyödyntää D.H. 9A:n osia. Suorituskyvyn lisäämisen ohella, asetettiin runkorakenteen lujuudelle paljon painoarvoa. Vuonna 1927 tapahtuneen ensilennon jälkeen, Wapitia valmistettiin 570 koneyksilöä ja tyyppi oli laajasti käytössä Kansainyhteisön maissa (kuten Australia, Etelä-Afrikka, Intia, Kanada) sekä Kiinassa. Tämä konetyyppi osallistui toiseen maailmansotaan, vaikkakin jo silloin täysin vanhentuneena. Eräs merkittävimpiä seuraajista tälle tyypille on Westland Lysander, jota käytettiin Suomen ilmavoimissakin.

Koneen aseistus käsitti 2x 0.303 kaliiperin eli 7,7 mm konekiväärejä. Niistä toinen oli eteenpäin kiinteästi potkurikehän lävitse ampuvana eturungossa ylhäällä ja toinen oli liikuteltavana takatähystäjän käytössä. Ulkopuolisiin pommiripustimiin saatettiin liittää pudotettavaa aseistusta 263 kg verran.

Bristol Jupiter -tähtimoottori oli 9-sylinterinen ja teholtaan 420 hv (313 kW). Myös Armstrong Siddeleyn valmistamat Panther sekä Jaguar -moottorit olivat käytössä eri versioissa. Wapiti Mk. III:n huippunopeus oli 225 km/h ja lakikorkeus 6 250 m. Toimintamatka oli 1 062 km.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Chant: s. 310

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Chant, Chris: *II Maailmansodan lentokoneet*, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 310)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
Shri **Parupalli Srinagasiva Venkata Subbaraya Phalgun** (s. 20. elokuuta 1977 Vijayawada, Andhra Pradesh) on intialainen karnaattista musiikkia esittävä lyömäsoittaja. Hän soittaa mridangamia ja kanjiraa.

Phalgun syntyi sukuun, johon on kuulunut muitakin muusikoita, kuten laulaja Parupalli Ramakrishnayya Pantulu. Hän opiskeli ensin V. Balajin ja Radhakrishna Rajun, sitten jälkimmäisen pojan M. L. Rajun johdolla. Phalgun on kiertänyt kansainvälisesti, tehnyt opetustyötä ja voittanut muiden muassa All India Radion palkintoja. Vuonna 2009 hän sai Kanchi Kamakoti Peethamilta Asthana Vidwan -tittelin ja vuonna 2013 Sangeet Natak Akademin Ustad Bismillah Khan Yuva Puraskar -tunnustuksen. Phalgun on esiintynyt All India Radion lisäksi Doordarshanissa ja lukuisilla festivaaleilla, kuten Darbarissa, ja tehnyt monia levytyksiä. Hän on tehnyt esiintymisiä myös teatterinäytöksissä.

Phalgun on työskennellyt vanhempana luennoitsijana Ghantasala Venkateswara Rao Government Music Collegessa Vijayawadassa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa sitaristi Shahid Parvezin ja vuodesta 2002 huilisti Shashank Subramanyamin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Parupalli S.N.S.V. Subbaraya Phalgun Sangeet Natak Akademi
2. 1 2 3 4  Parupalli S Phalgun Darbar Artists
3. ↑  Parupalli Phalgun Constantinople.ca
Parvekkeita rakennuksessa Aarhusissa Tanskassa.
Parveke rakennuksen seinällä Szegedissä Unkarissa.
**Parveke** on rakennuksen seinästä ulkoneva – yleensä aidattu – tasanne, jonne usein johtaa ovi rakennuksen sisältä.

Piirteet
--------

Parvekkeella voi olla useita eri tarkoituksia. Niillä voidaan esimerkiksi laajentaa kodin pinta-alaa ja tehdä mahdolliseksi aktiviteetteja rakennuksissa, joilta saattaa puuttua oma piha tai puutarha. Kuumissa maissa parvekkeen ovien avaaminen on myös tehokas keino lisätä ilmanvaihtoa. Parvekkeita saatetaan rakentaa myös rakennuksen sisäpuolelle, esimerkiksi kirkoissa muusikoille tai teattereissa istumapaikkojen lisäämiseksi. Aikanaan parvekkeet rakennettiin esimerkiksi olkakivien eli konsolien varaan. 1800-luvulta lähtien parvekkeiden tukirakenteita on rakennettu esimerkiksi teräsbetonista.

*Ranskalaisella parvekkeella* tarkoitetaan yleensä parveketta ilman tasannetta. Ranskalainen parveke sisältää yleensä vain rakennuksesta avautuvan oven sekä oven takana sijaitsevat, rakennukseen kiinnitetyt kaiteet.

Altaani eroaa parvekkeesta siinä, että se ei tukeudu talon rakenteisiin vaan on oman tukirakenteensa varassa.

Historia
--------

Ensimmäiset parvekkeet rakennettiin mahdollisesti nykyisessä Iranissa noin 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin parvekkeiden tarkoitus oli suojata talojen edustojen katuja paahtavalta auringolta. Mykeneläisessä Kreikassa noin 1400 vuotta eaa. tarkoitus oli puolestaan lisätä talon valoisuutta ja ilmanvaihtoa. Roomassa maenianum oli parveke hallitsijoille tai senaattoreille, jolta seurattiin esimerkiksi gladiaattoripelejä Colosseumilla.

Ajan kuluessa parvekkeista tuli entistä yksityiskohtaisempia. Arabimaailmassa yleistyi keskiajalla mashrabiya-ristikot parvekkeiden ympärillä, jotta talon asukkaat voisivat nauttia ulkoilmasta suojaten samalla yksityisyyttään islamilaisen uskontokäsityksen mukaisesti. Renessanssiajan Italiassa parvekkeet yleistyivät arkkitehtoonisena ilmiönä Donato Bramanten suunniteltua Palazzo Caprinin Roomassa. Kolonialismin kautta parvekkeet levisivät myös muihin maihinosiin.

Nykyaikaisemmissa rakennuksissa käytettiin 1900-luvulta alkaen esimerkiksi niin sanottuja tuuletusparvekkeita, jotka pienissä asunnoissa olivat yhteiskäytössä esimerkiksi siivoamista ja tuulettamista varten. 1960-luvulta lähtien yleistyi tapa rakennuttaa huoneistokohtaisia parvekkeita. 1960-luvulla parvekkeet saattoivat olla esimerkiksi pieniä nauhaparvekkeita, mutta parvekkeiden koko on ajan saatossa kasvanut. Nykyisin parvekkeille on usein tilaa sijoittaa kalusteita. Lasitetut parvekkeet ovat erityisesti pohjoismainen ilmiö paikallisen sään edellytyksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Balcony Encyclopaedia Britannica. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Vittoria Traverso: Why do balconies inspire us? *BBC Travel*. BBC. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Jaana Kujanen: Parveke tuo asunnolle lisää tilaa ja avaruutta *Turun Sanomat*. TS.fi. Viitattu 15.4.2020. [vanhentunut linkki]

Katso myös
----------

* Kuisti
* Patio
* Terassi
**Viiksjärvi** on saareton metsäjärvi Rovaniemellä Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,3 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 12 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Viiksjärven pituus etelästä pohjoiseen on 4,2 kilometriä. Järven etelä- ja keskiosan leveys on noin puolitoista kilometriä. Koillisrannan haarautuva Viikset-niemi erottaa järven pohjoisosaa muusta järvestä. Yli neliökilometri Viiksjärvestä on kolmesta neljään metriä syvä. Järven pohjoisosassa sijaitsee kaksi kymmenen metrin syvännettä.

Viiksjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Pientaloja on melko vähän. Viiksjärven luoteiskulmasta alkaa Viiksoja, joka laskee luoteessa sijaitsevaan Iso-Pessoukseen (96,2 metriä mpy). Järvien välissä kohoavan Pessousvaaran huippu on yli 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Viiksjärven länsipuolella sijaitsee Sinettäjärvi ja idässä Ounasjoki.

Viiksjärven vesitilavuus on 22 133 000 kuutiometriä.

Viiksjärvi (65.513.1.003) kuuluu Sinettäjoen alueeseen (65.513), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Ounasjoen alaosan alue (65.51) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ounasjoen alue (65.5). Viiksjärvi on laajin Sinettäjoen alueen kolmesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen kaksi muuta järveä ovat Iso-Pessous ja Sinettälampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Viiksjärvi, vakavesi, Rovaniemi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.3.2022.
3. ↑  Viiksjärvi. Järviwiki. Viitattu 22.3.2022.
4. ↑  Sinettäjoen alue. Järviwiki. Viitattu 22.3.2022.
**Viikunansyöjä** (*Sphecotheres viridis*) on Indonesiassa, Itä-Timorissa ja Australiassa elävä, kuhankeittäjiin kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Naaras
Kooltaan viikunansyöjä on noin 28–29 cm. Koiraan pää on musta ja niska sekä kaula harmaat. Silmän ympärystä on paljaalla punaisella nahalla. Selkä ja siivet ovat väriltään oliivinvihreät. Vatsa on oliivinvihreä ja pyrstön alus on valkoinen. Naaraiden selkä, siivet ja yläpyrstö ovat ruskeat. Paljas silmänympärys on naaraalla harmaa. Vatsa on ruskehtavan valkea ja siinä on ruskeita raitoja. Viikunansyöjän nokka on mustahko. Nokka erottaakin viikunansyöjän muuten hyvin samannäköisestä oliivikuhankeittäjästä (*Oriolus sagittatus*), jonka nokka on punainen. Lajin ääni on metallinen vihellys.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Viikunansyöjät elävät Indonesiassa, Itä-Timorissa sekä läheisillä Roten ja Semaun saarilla. Australiassa viikunansyöjän levinneisyys ulottuu Kimberleyn alueelta Uuden Etelä-Walesin ja Victorian osavaltioihin. Viikunansyöjät elävät sademetsissä ja muissa kosteissa metsissä, mutta niitä voi nähdä myös kaupunkien puutarhoissa, joissa kasvaa viikunoita ja muita hedelmäpuita. Laji elää pääasiassa alankomailla, jotka ovat yleensä alle 200 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat ja ravinto
--------------------

Toisin kuin monet muut kuhankeittäjät, viikunansyöjät elävät noin 20 yksilön parvissa. Linnut liikkuvat tyypillisesti korkeiden puiden latvuksissa ja ovat helposti havainnoitavissa.

Viikunansyöjien pesimäaika kestää syyskuusta joulukuuhun. Pesä rakennetaan puuhun kasvien kärhistä ja oksanpätkistä. Sekä koiras että naaras hautovat munia ja haudonta kestää vajaat kolme viikkoa. Poikaset poistuvat pesästä noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan.

Viikunansyöjät käyttävät ravintonaan erityisesti viikunalajien, kuten tyyliviikunan (*Ficus macrophylla*) ja ruskoviikunan (*Ficus rubiginosa*), hedelmiä, mutta myös muita pehmeitä hedelmiä ja marjoja. Myös hyönteiset ovat tärkeä osa viikunansyöjien ruokavaliota.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Sphecotheres viridis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Figbird *Birds in Backyards*. Australian museum. Viitattu 2.4.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Morten Strange: *A Photographic Guide to the Birds of Indonesia*, s. 366. Princeton University Press, 2003. ISBN 978-0691114958. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.4.2009). (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3181860
* Wikispecies: Sphecotheres viridis
* BirdLife: 22706460
* BOLD: 95615
* CoL: 6YY29
* BOW: grnfig1
* eBird: grnfig1
* EoL: 1051846
* GBIF: 2488977
* iNaturalist: 8623
* IRMNG: 10219881
* ITIS: 563057
* IUCN: 22706460
* NCBI: 2932480
* Xeno-canto: Sphecotheres-viridis

 |

 |
**Rita Maria Elmgren-Huldén** (27. syyskuuta 1929 Helsinki – 6. heinäkuuta 2003 Loviisa) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Elmgren toimi Kullervo Linnan yhtyeen laulusolistina. Hän levytti kaikkiaan 57 levynpuolta, joista tunnetuimmat ovat "Päivän työ", "Lemmi mua" ja "Viidakon rummut". Hän myös näytteli elokuvissa *Kuisma ja Helinä* (1951), *Rantasalmen sulttaani* (1953), *Hilja – maitotyttö* (1953) ja *Rakkaus kahleissa* (1955).

Elmgren suoritti teatteriopintoja Suomessa, Tanskassa ja Ruotsissa. Laulutunteja hänelle antoi Ester Rask. 1950-luvun puolivälissä hän esiintyi useasti radiossa, useimmiten yhdessä Leif Wagerin ja Börje Lampeniuksen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jari J. Marjanen (VYS ry): Rita Elmgren Pomus. Viitattu 27.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Rita Elmgren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Georges Dayez** (29. heinäkuuta 1907 Pariisi – 10. helmikuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen kuvataiteilija. Häntä pidetään Georges Braquen perinnetietoisena jatkajana. Dayez oli pariisilaisen mestarilitograafikon poika ja hänestä itsestäänkin tuli École des beaux-artín litografian professori vuonna 1967.

Dayez opiskeli vuodesta 1926 alkaen École national des beaux-artissa. Myös André Lhóte, jonka Dayez tapasi vuonna 1942, vaikutti suuresti hänen ilmaisuunsa. Hänen hyviin ystäviinsä kuului myös Edouard Pignon.

Dayez loi taidetta, joka liukui figuratiivisuuden ja nonfiguratiivisuuden välimaastossa. Hän esiintyi ensi kertaa Salon d´Automnessa vuonna 1928. Dauez yhdistää tyylikkäässä hillityssä taiteessaan vanhemman maalaustaiteen ja kubismin keinot, ja usein hänen taiteensa aihe on merellinen. Hän alkoikin vuonna 1956 Normandian rannikon järjestelmällisen maalaamisen, mutta myös Y port tuli hänelle tutuksi paikaksi.

Dayezin maalaukset ovat rakenteeltaan klassisen kiinteitä. Hän rytmittää kuvapinnan perinteisen merenrantakuvauksen mukaisesti (taivaan, meren, rannan). Yksityiskohdat hän toteuttaa yleensä kubistisesti. Hän avaa ja kuvaa köysistöjä, purjeita, laivoja tahtonsa mukaan. Värisävyistä ruskea ja harmaa toistuvat hänen töissään usein. Sininen, vihreä, luonnonvalkoinen ja musta väri ovat myös mukana.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  Huusko, Timo & Hovinheimo, Petja: *Insinöörin rakkaus*, s. 160. Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelma. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2003. ISBN 951-53-2530-7. suomi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Saarijärven Pullistus** (lyh. **SaPu**) on saarijärveläinen urheiluseura. Pullistus on perustettu 1905.

Tällä hetkellä Pullistuksessa on edustettuna seuraavat lajit: yleisurheilu, hiihto, lentopallo, pesäpallo, suunnistus sekä kuntourheilu. Lentopallon miesten edustusjoukkue pelaa 1-sarjassa. Seuralla on myös vahvaa junioritoimintaa. Seuran junioreja ovat olleet muun muassa ampumahiihtäjä Annu Humalajoki,hiihtäjä Sami Lähdemäki sekä maajoukkuelentopalloilija Sini Häkkinen sekä liigalentopalloilija Sanna Häkkinen.

Tunnetuimpia Pullistuksen urheilijoita olleet Eija Ristanen (o.s. Hyytiäinen) sekä muut Hyytiäisen sisarukset, keihäänheittäjä Raimo Manninen, juoksijoista Risto Ulmala ja Martti Vainio, pituushyppääjä Mika Kahma sekä yhdistetyn hiihtäjä Ilpo Toikkanen.

Pullistuksen 100-vuotiashistoriakirja ilmestyi vuonna 2005: Jorma Rahkonen: Lähetään toas pullistelemaan - Saarijärven Pullistus 1905-2005, 316 s. + kuvaliite

Pullistus on tunnettu Juhannuskisojen järjestämisestä. Kisat olivat suurimmillaan 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin niissä oli enimmillään noin 8000 katsojaa yhtenä päivänä, kahden päivän ennätys oli 14 000 katsojaa. Kisat muutettiin 1-päiväisiksi 1980-luvulla. Kisoissa on tehty yksi maailmanennätys. Vuonna 1968 Neuvostoliiton (nykyisin latvialainen) Janis Lusis heitti keihäänheiton ME:n 91,98. Juhannuskisoista on tehty kirja: Jorma Rahkonen: Koko Saarijärvi kiehui - Juhannuskisat 1920-luvulta 2000-luvulle (Kopijyvä 2001), 191 s. 

Vuonna 2008 SaPu järjesti suuren fin 5 -suunnistustapahtuman.

Lähteet
-------

* Pullistuksen kotisivut
**Microsoft Pasianssikokoelma** on Microsoft Windowsin videopeli, joka sisältyy Windows 10:een ja Windows 11:een. Arkadiumin, Smoking Gun Interactiven ja Next Level Gamesin Microsoft Casual Games -merkin alla kehittämä pasianssikokelma yhdistää Klondiken, Vapaakentän ja Spider-pasianssin, jotka sisältyivät aiempiin Windows-versioihin. Se esittelee myös Pyramidin ja TriPeaksin Windowsille ensimmäistä kertaa sekä uusia päivittäisiä haasteita ja teemoja. (Vanhempi versio Pyramidista oli aiemmin mukana *Microsoft Entertainment Pack 2:ssa* nimellä "Tut's Tomb", ja TriPeaksin vanhempi versio oli aiemmin mukana *Microsoft Entertainment Pack 3*:ssa; molemmat pääsivät *Best of Microsoft Entertainment Pack -pakettiin*.) Toisin kuin Windows 7:n ja aiempien versioiden pelit, Microsoft Pasianssikokoelma on freemium mainosohjelma, jossa on Xbox Live -integraatio.

Sovelluksen keskitinpohjainen suunnittelu sai alun perin inspiraationsa Windows 8 :n aloitusnäytön suunnittelusta vuonna 2012. Tuolloin kehittäjät pitivät peliä työkaluna, joka auttaa käyttäjiä tutustumaan Windows 8:aan paremmin. Toisin kuin edeltäjänsä, Microsoft Pasianssikokoelma päivitetään Microsoft Storen kautta ja kommunikoi Microsoft-palvelimen kanssa saavutusten seuraamiseksi ja päivittäisten haasteiden tarjoamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Microsoft Solitaire Collection is now Optimized for Windows 8.1, 10 *windowsreport.com*.  6 June 2018.  en
2. ↑  Kingsley-Hughes: Want to remove the ads from Solitaire in Windows 10? That'll be $1.49 a month *ZDNet*.  28 July 2015. CBS Interactive.
3. ↑  Evolving Solitaire - Microsoft Casual Games *microsoftstudios.com*.  3 December 2015.  Arkistoitu 25 November 2016. Viitattu 25 November 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Microsoft Solitaire Collection Microsoft Storessa
* Microsoft Solitaire Collection MSN Gamesissa
**Punikki** on historiallinen, halventava nimitys punakaartin jäsenistä, erityisesti Suomen sisällissodan toiseen osapuoleen, vasemmistolaisiin, kansanvaltuuskuntalaisiin eli *punaisiin* kuuluneista. Sävyltään punikki vastaa Suomen sisällissodan toisesta osapuolesta, valkoisista, erityisesti suojeluskuntalaisista käytettyä lahtari-nimitystä. Nämä nimitykset ovat yleensä osapuolten toisistaan käyttämiä. Niitä käyttivät aikuisten esimerkkiä seuraten myös lapset kirjallisessakin muodossa esimerkiksi päiväkirjoissa.

Yhdysvalloissa ilmestyi amerikansuomalaisten vasemmistolaisten Tyomies Societyn julkaisema pilalehti *Punikki* vuosina 1921–1936.

Näiden merkitysten lisäksi Punikki voi viitata erisnimenä lehmään kuten esimerkiksi Mansikki – mikä antaa vihjeen myös esikristillisestä naisennimestä – sekä yleisnimenä ruskeaan lehmään, ja siitä sieniryhmälaji punikkitattiin.

Lähteet
-------

1. 1 2   "Osa 4, hakusana *punikki*", *Nykysuomen sanakirja 1–6*. Valtion toimeksiannosta teettänyt Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Päätoimittaja: Matti Sadeniemi. 15. painos. Alkuperäinen julkaisu: 1951–1961. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-26973-5.
2. ↑  vrt. kuitenkin Salmi, Väinö: *Olin punikki*. Helsinki: Akateeminen Kustannusliike, 1967.
3. ↑   Haapala, Pertti & Hoppu, Tuomas (toim.): "Lapset ja sota (kirj. Marianne Junila & Seija Jalagin)", *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 322–323. Porvoo: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35452-0.
4. ↑  Punikki *Helka-tietokanta*. Helsingin yliopiston kirjasto.  [vanhentunut linkki]
5. ↑  I. Vahros ja A. Scherbakoff: *Suomalais-venäläinen sanakirja*, s. 487. Moskova: Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti, Suomalaisen kirjallisuuden seura, Neuvostoliittoinstituutti, 1975.
Murray Rothbard
**Murray Newton Rothbard** (2. maaliskuuta 1926 – 7. tammikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja yhteiskuntateoreetikko, joka kuului taloustieteen itävaltalaiseen koulukuntaan. Rothbard oli 1900-luvun keskeisimpiä libertarismin ja anarkokapitalismin uranuurtajia.

1950-luvun alussa Rothbard opiskeli kuuluisan itävaltalaisen taloustieteilijän Ludwig von Misesin alaisuudessa. Rothbard oli Ludwig von Mises -instituutin akateeminen johtaja ja Nevadan yliopiston taloustieteen professori.

1960-luvulla Rothbard kannatti libertaristien liittoutumista uusvasemmistolaisen sodanvastaisen liikkeen kanssa sillä perusteella, että konservatiivinen oikeisto oli osa vahvaa valtiota kannattavaa Yhdysvaltain valtaeliittiä. Rothbardin aatteellinen päävastustaja tuohon aikaan oli *National Review* -lehden perustaja Bill Buckley, jota pidetään Yhdysvaltain uuskonservatismin aatteellisena kummisetänä. 

1970- ja 1980-luvuilla Rothbard toimi aktiivisesti Yhdysvaltain libertaristipuolueessa, mutta erosi siitä vuonna 1989. Tämän jälkeen Rothbard alkoi rakentaa yhteistyötä kylmän sodan päättymisen jälkeisen oikeiston kanssa, koska uskoi oikeiston ryhtyvän vastustamaan asevarustelua ja valtiovallan kasvattamista Neuvostoliiton hajottua. 

Rothbard kannatti Pat Buchananin presidentinvaalikampanjaa vuonna 1992, koska Buchanan oli ainoa uuskonservatiivien maailmanpoliisi-aatetta vastustava presidenttiehdokkaiksi pyrkivä republikaani. Ennen kuolemaansa 1990-luvun puolivälissä Rothbard oli kuitenkin pettynyt Buchananin niin sanottuun paleokonservatistiseen liikkeeseen, joka maailmanpoliisitoimien vastustamisen lisäksi oli myös vapaakaupan vastainen.

Rothbardin teoksia ovat muun muassa *Man, Economy, and State*, *Power and Market* ja *For a New Liberty: The Libertarian Manifesto*. Hän kirjoitti myös Ayn Randin johtamia objektivisteja arvostelevan artikkelin "Sociology of the Ayn Rand Cult".

Suomennettu teos
----------------

* *Mitä valtio on tehnyt rahallemme?*. (What has government done to our money?, 1963.) Suomentanut Petri Kajander. Tampere: Lumo, 2009. ISBN 978-952-5491-59-3. Teoksen verkkoversio.

Lähteet
-------

1. ↑  Murray N. Rothbard Mises Institute. Viitattu 7.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Murray Rothbard** Wikimedia Commonsissa

* For a New Liberty: The Libertarian Manifesto Mises Institute. (englanniksi)
* The Sociology of the Ayn Rand Cult (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Google Scholar

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Klientelismi** tarkoittaa kahden taloudelliselta ja yhteiskunnalliselta asemaltaan erilaisen osapuolen (varakkaan ja vaikutusvaltaisen "suojelijan" tai "isännän" sekä heikomman ja köyhemmän "asiakkaan" eli "klientin") välistä vastavuoroista ja hyväksikäyttävää asiakkuussuhdetta, jossa vaihdetaan hyödykkeitä ja palveluksia.

Politiikassa klientelismiä on se, kun poliitikko tarjoaa omille äänestäjilleen julkisia hyödykkeitä vastineeksi äänistä ja niiden kautta saavuttamastaan toimivallasta. Jos palvelujen piiriin pääseminen riippuu vaaleissa annetusta kannatuksesta, osa palveluja tarvitsevista kansalaisista – ne, jotka äänestivät "väärin" – rajataan palvelujen ulkopuolelle. Joskus ääniä voidaan ostaa suoraan rahalla. Pitkäaikaisempaa klientelismiä on nimittää virkoihin omia kannattajia. Klientelismi voi johtaa yleisen edun vaarantumiseen, kun pätevyys ei ole virkoihin valinnan peruste. Laittomissa muodoissaan klientelismi on eräs korruption muoto.

Klientelismi on tyypillistä etnisesti hajanaisille maille. Kun jonkin kansan tai heimon edustaja pääsee tällaisen maan johtoon, hän saattaa alkaa täyttämään hallintoa häntä tukeneen oman etnisen ryhmänsä jäsenillä ja tarjoamaan näille muitakin vallan tuomia etuja. Tällaisesta oman väen suosimisesta seuraa usein se, että seuraavakin valtaan noussut johtaja toimii vastaavalla tavalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Clientelism *Anti-corruption glossary*. Transparency International. Viitattu 24.1.2019.
2. ↑  Jean-Louis Briquet: Clientelism *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 24.1.2019.
3. 1 2  Fisman, Ray & Golden, Miriam A.: *Korruptio: yhteiskunnan vihollinen nro 1*, s. 65–66, 195. Suomentanut Hannu Laurila. Vastapaino, 2018. ISBN 978-951-768-685-3.
**Klepsydra** (m.kreik. Κλεψύδρα) oli antiikin aikainen lähdekaivo Akropolis-kukkulan luoteisrinteessä Ateenassa Kreikassa.

Klepsydra sijaitsee Propylaian ja Agrippan muistomerkin pohjoispuolella kohdassa, jossa Agoralta tullut Panathenaia-juhlan tie ja Akropoliin kiertävä Peripatos risteävät. Lähde oli käytössä jo mykeneläisellä ajalla. Lähdekaivorakennuksen rakennutti Kimon klassisen kauden alussa 400-luvulla eaa. Rakennus säilyi käytössä bysanttilaisena aikana, jolloin sen yhteydessä oli apostoleille omistettu kappeli, ja edelleen frankkivallan ajalle saakka.

Klepsydra koostui kaivosta ja vesisäiliöistä, ja siinä oli holvattu katto. Lähdekaivon yhteydessä olevasta luolasta on löytynyt piirtokirjoitus, jonka mukaan se oli omistettu nymfeille. Klepsydran itäpuolella sijaitsi joukko luolia, jotka toimivat pyhäkköinä: nämä olivat Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola sekä Panin luola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Acropolis - North Slope *The Ancient City of Athens*.  Arkistoitu 14.4.2016. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2 3  The Peripatos Walk of the Acropolis *The Athens Key*.  Arkistoitu 11.8.2016. Viitattu 4.4.2016.
3. 1 2  Athens - Peripatos *Pausanias Project*.  Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 4.4.2016.
**Ramzi Yassa** (arab. رمزى يسى‎; s. 1948 Kairo) on egyptiläinen pianisti.

Yassa aloitti pianonsoiton opintonsa äitinsä johdolla. Myöhemmin hän valmistui Kairon konservatoriosta ja Moskovan konservatoriosta, joista jälkimmäisessä hän opiskeli Sergei Dorenskin johdolla. Vuonna 1977 Yassa voitti Kansainvälisessä Paloma O'Shea -pianokilpailussa Santanderissa ensimmäisen palkinnon ja E. Casanueva -erikoispalkinnon. Hän on saanut myös muun muassa Franz Liszt -satavuotismuistomitalin ja vuonna 2007 ensimmäisenä muusikkona Egyptin valtion ansiopalkinnon.

Yassa asettui vuonna 1977 Pariisiin, jossa on toiminut professorina École normale de musique de Parisissa. Hän on ollut myös Kairon Manasterlyn palatsin kansainvälisen musiikkikeskuksen ja ranskalaisen Festival international de musique de Dinard'n taiteellisena johtajana. Yassa on esiintynyt lukuisissa huomattavissa saleissa, kuten Barbican Centressä, Berliinin filharmoniassa, Musikvereinissa, Théâtre des Champs-Elysées'ssä, Palau de la Música Catalanassa ja Pekingin konserttisalissa. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet sellaiset kapellimestarit kuin Leonard Slatkin, Horst Stein, Vladimir Ashkenazy, Charles Groves, Yehudi Menuhin, Zubin Mehta ja Aleksandr Sladkovski. Yassa on esiintynyt soittajana ja puhujana myös UNESCO:n tapahtumissa. Hän on levyttänyt teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Sergei Prokofjeviltä, Frédéric Chopinilta ja Ludwig van Beethovenilta. Hän on istunut kansainvälisten kilpailujen tuomaristojen jäsenenä Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Lähi-idässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ramzi Yassa Mariinsky Theatre
2. 1 2 3 4  Ramzi Yassa Arthur Rubinstein International Music Society


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Lehto Ramsinniemen pohjoisrannalla.
Ramsinniemen luonnonsuojelualueen kyltti.
**Ramsinniemi** (ruots. *Ramsöudden*) on metsäinen niemi ja vanha huvila-alue Helsingin Vuosaaren lounaiskulmassa. Se kuuluu Meri-Rastilan osa-alueeseen. Ramsinniemen itäpuolella, Kallahdenselän toisella rannalla on Kallahdenniemi.

Historiaa
---------

Ramsinniemi on osa Helsingin itäiseen saaristoon 1800-luvun lopulla syntynyttä huvila-asutusta. Vuoden 1873 kartassa Ramsinniemelle on merkitty vain yksi rakennus, ilmeisesti Rastilan kartanon kalastajatorppa. Samana vuonna avattiin Laajasalon kanava, joka helpotti vuonna 1857 alkanutta höyrylaivaliikennettä Helsingistä sen itäiseen saaristoon, muun muassa Ramsinniemeen. Maanteitse hevoskyyti kaupungista Vuosaareen kesti Malmin ja Viikin kautta jopa kuusi tuntia, kun höyrylaivalla matkaan meni vain tunti. Laivalla huviloilleen koko kesäksi siirtyvät kaupunkilaisperheet saattoivat kuljettaa myös enemmän tavaraa, jopa pianoja.

Ramsinniemen huvilapalstoja erotettiin Rastilan kartanon maista 1900-luvun taitteessa, vilkkaimmin vuosina 1907–1912. Tältä ajalta periytyvien puuhuviloiden suunnittelijoita olivat muiden muassa Lars Sonck (Karl Stockmannille rakennettu huvila niemen kärjessä), Magnus Schjerfbeck ja Selim A. Lindqvist. Toisen maailmansodan jälkeen Ramsinniemi alkoi 1950-luvulta alkaen kiinnostaa suomalaista elinkeinoelämää henkilökunnan virkistys- ja koulutuspaikkana, ja alueen huviloita alkoivat käyttää koulutus-, virkistys- tai edustustiloina muun muassa Enso-Gutzeit, Transmeri ja Suomen Pankki. Enson Iltalaan suunnitteli 1950-luvun alussa lisärakennuksen Alvar Aalto. Jotkin huviloista ovat nyt seurakuntien leirikeskuksina.

Muun muassa saarnipuita kasvava runsaslajinen lehto Ramsinniemen pohjoisrannalla rauhoitettiin lääninhallituksen päätöksellä vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yoshizaki-Tyrkkö, Keiko: *Ramsinniemen rakennukset*. Helsinki: Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto, 2007. ISBN 978-952-473-949-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.9.2019).
2. ↑  Tuohimaa, Pasi: Korkeat saarnit ovat Ramsinniemen rehevän rannikkometsän helmet.  *Helsingin Sanomat*, 20.7.1992, s. A9. HS Aikakone (tilaajille).
Ramón Berenguer III Foixin linnan muureilla.
Ramón Berenguer III:n ratsastajapatsas Barcelonassa.
**Ramón Berenguer III** oli Barcelonan kreivi vuosina 1097–1131 isänsä Ramón Berenguer II:n jälkeen.

Ramón uloitti valtansa Valenciaan  peri Besalún kreivikunnan vuonna 1111 ja Cerdanyan 1117 sekä vahvisti otettaan Pyreneiden pohjoispuoleiseen Provenceen naimalla 1112 Doucen, Provencen perijättären. Katalonia ja Provancea yhdisti kieli, runous ja trubaduuritaide. Kreivi myös aloitti Katalonian eli Barcelonan muuttamisen merivallaksi lähettämällä pisalaisten kanssa laivoja 1114 Mallorcalle ja Ibizaan. Vastustaakseen Barcelonan merivallan voimistumista Almoravidit hyökkäsivät Barcelonaan, mutta kaupungin puolustajien onnistui torjua hyökkäys. Seuraavana vuonna Ramón palasi purjehdukseltaan 1115 ja pian saaret joutuivat jälleen muslimien käsiin. Vuonna 1116 Ramón purjehti Roomaan suostuttelemaan paavi Paschalis II:ta julistamaan ristiretken Espanjaan, mutta matka osoittautui tuloksettomaksi.

Kuollessaan Ramón Berenguer III jakoi valtakuntansa kahden poikansa kesken: Ramón Berenguer IV sai Barcelonan, Gironan, Vichin, Besalún ja Cerdanyan kreivikunnat ja Berenguer Ramón peri Provencen. Näin Provencen ja Katalonian liitto purkautui.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 9, Micropaedia. Chicago: Encycopaedia Britannica Inc. 1986. ISBN 0-85229-434-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s.205
2. ↑  O´Callaghan, s.212
3. ↑  O´Callaghan, s.218
4. ↑  O´Callaghan, s.219
5. ↑  The New Encyclopaedia Britannica, s.925
6. ↑  O´Callaghan, s.224


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Ram´nn Berenguer I ja hänen vaimonsa Almodis de la Marche maksavat carcassonen omistuksesta
Hänen haudansa
**Ramón Berenguer I** (myös Ramon I Berengar) oli Barcelonan kreivi vuosina 1035–1076. Ramón Berenguer peri isänsä Berenguer Ramón I:n:kuoltua vain osan kreivikuntaa, mutta hänen veljensä luopuivat omista perinnöistään, joten Ramón yhdisti maan. Hän myös laajensi vaikutusvaltansa Empúriesiin ja Pallarsiin. Kestävimmäksi Ramónin saavutukseksi jäi lakikokoelman kokoaminen.

Ramón Berenguer I:n kaksospojat Berenguer Ramón II (1076-1082) ja Ramón Berenguer II (1076-1097) hallitsivat maata isänsä jälkeen.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 9, Micropaedia. Chicago: Encycopaedia Britannica Inc. 1986. ISBN 0-85229-434-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s.195
2. ↑  The New Encyclopaedia Britannica, s.925


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kuvaaja työssään kesällä 2016
**Tommi Juhani Hynynen** (20. tammikuuta 1987 – 2. lokakuuta 2020) oli suomalainen valokuvaaja. Hynynen oli itseoppinut valokuvaaja, jonka valokuvaharrastus alkoi 12-vuotiaana.

Ammattimaisen kuvaamisen Hynynen aloitti noin 2005 aluksi kiertämällä motocross-kilpailuissa ja myymällä kuvia lehdille. Tämän hän kuvasi tuotteita urheiluvaatteiden maahantuojan verkkokauppaa varten ja päivitti verkkokaupan sivuja. Hän sai tehtäväkseen yhä enemmän hääkuvauksia, lapsikuvauksia ja vastaavia, ja niitä varten Hynynen perusti oman toiminimen ja ryhtyi yrittäjäksi vuonna 2010. Kesällä 2012 Hynynen kiersi eri kesäfestareita ja kuvasi esiintyjiä City-lehdelle.

Hynynen on ollut still-kuvaajana elokuvissa *95*, *Supermarsu,* Tove ja *Tuntematon sotilas*. Aku Louhiniemen *Tuntemattoman sotilaan* juliste on Hynysen kuvaama. Lisäksi Hynynen on ollut still-kuvaajana muun muassa televisiosarjoissa *Roba* ja *Syke*.

Lokakuussa 2017 WSOY julkaisi Jari Olavi Rantalan kirjoittaman *Tuntematon sotilas* -elokuvakirjan, jossa on useita Hynysen ottamia kuvia.

Hynynen menehtyi lokakuussa 2020 sairauskohtaukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Valokuvaaja Tommi Hynynen on kuollut 33-vuotiaana – tunnetaan työstään Tuntematon sotilas -elokuvassa *Ilta-Sanomat*. Viitattu 30.12.2022.