recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Seti II: n patsas Torinon museossa

|  |
| --- |
| **Seti hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | 
 |  |

 |
| *Seti-merenptah*Seth-jumalan miesPtah-jumalan rakastama |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Userkheperura-setepenra*Ra-jumalan ilmenemismuodot ovat voimakkaitaRa-jumalan valittu |

**Seti II** oli Egyptiä 19. dynastian aikaan vuosina 1200–1194 eaa. hallinnut faarao.

Seti oli faarao Merenptahin ja kuningatar Takhatin poika. Vaikkakin hän oli Egyptin kruunun laillinen perijä, ehti Amenmesse nousta valtaistuimelle noin kolmeksi vuodeksi ennen häntä. Syytä tähän ei tiedetä, mutta todennäköisesti Seti oli poistunut pääkaupungista kun Amenmesse kaappasi vallan. Seti todennäköisesti yritti saada valtaistuinta itselleen palattuaan, mutta ei siinä heti onnistunut. Setillä oli lisäksi ainakin kolme päävaimoa, Takhat, Tiaa ja Tausret. Setillä ja Tausretilla oli ainakin yksi poika, myös nimeltään Seti-merenptah, joka kuitenkin kuoli jo nuorena. Setin seuraajaksi nousi hänen ja oletettavasti Tiaan poika Siptah. Kuningatar Tausretin oletetaan kuitenkin pitäneen todellista valtaa aina 19. dynastian loppuun saakka.

Seti II:n hallitusaika oli ilmeisesti varsin rauhallinen, sillä Siinain kaivoksilla tapahtuneen pienen selkkauksen lisäksi ei muita merkintöjä sotilaallisesta toiminnasta löydy. Hänen tiedetään ottaneen Amenmessen aloittamia rakennuksia omin nimiinsä ja korvanneen Amenmessen nimen omallaan. Lisäksi hän viimeisteli muutamia Ramses II:n aikana keskeytyneitä rakennusprojekteja. Setin rakentamista temppeleistä ei voida olla täysin varmoja, sillä hän väittää rakentaneensa useita, joista ei ole löydetty mitään todisteita.

Seti on haudattu muiden Uuden valtakunnan kuninkaiden tapaan Kuninkaiden laaksoon (hauta KV15). Haudan alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Oletettavasti Seti haudattiin vaimonsa Tausretin hautaan, josta hänet on myöhemmin siirretty tähän hautaan, jonka viimeistely on selvästi keskeneräinen. Haudan rakennuttajana oletetaan olleen Setnakht. Haudan rakennus on ilmeisesti keskeytetty jossain vaiheessa, mahdollisesti Amenmessen hallitusaikana, jolloin Setin nimi pyyhittiin seiniltä. Setin vaimo kuningatar Tausret palautti Setin nimen haudan seinille hallitusaikanaan.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Amenmesse** | **Egyptin faarao**19. dynastia | Seuraaja:**Siptah** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
6-paunainen Pohjois-Afrikassa marraskuussa 1942
Crusader Mk III
**Ordnance QF 6-pounder** on brittiläinen 57 mm tykki, jota käytettiin panssarintorjuntatykkinä ja panssarivaunukanuunana. Ase tuli käyttöön vuonna 1942.

Historia
--------

Vanhemman 2-paunaisen tykin rajoitukset olivat selvät jo ennen toista maailmansotaa, ja Woolwich Arsenal sai tehtäväkseen uuden panssaritorjuntatykin kehityksen vuonna 1938. Kaliiperiksi valittiin 57 mm, koska tätä kaliiperia oli käytetty jo kauan laivastossa ja valmistuskapasiteetti oli olemassa. Tykin nimi tulee brittiläisestä käytännöstä ilmoittaa kaliiperi vastaavan kokoisen rautaisen kanuunankuulan painona nauloina. QF (quick-firing) tarkoittaa brittiläisessä terminologiassa tykkiä, jossa käytetään pronssisia hylsyjä.

Tykki valmistui jo 1940 ja lavetti myöhemmin, mutta valmistuksen aloittamista viivytti tappio taistelussa Ranskasta ja Brittiläinen siirtoarmeijan raskaat kalustomenetykset vetäytymisessä. 2-paunaisen valmistusta jatkettiin jotta tuotanto ei keskeytyisi. Arvioitiin, että sadan 6-paunaisen valmistus johtaisi 600 2-paunaisen vajeeseen. Tämän vuoksi tykin valmistuksen aloitus viivästyi marraskuulle 1941 ja sen käyttöönotto toukokuuhun 1942. Valmistuksen vaikeuden vuoksi ensimmäisessä tuotantoon tulleessa mallissa Mk II käytettiin esituotantomallia lyhyempää L/43-putkea. Mk IV malliin tuli suunniteltu L/50-putki ja suujarru.

Panssarivaunuihin tykkiä asennettiin Churchill Mk III-, Valentine Mk IX- ja Crusader Mk III -malleista eteenpäin. Valentineen ja Crusaderiin tykin mahduttaminen tarkoitti yhden miehistönjäsenen vähentämistä. Alusta asti tykkiä käyttämään suunniteltiin Cavalier-, Cromwell- ja Centaur-vaunut. Cromwellissa kuitenkin käytettiin sen tullessa palvelukseen 1944 Ordnance QF 75 mm -tykkiä, joka oli 6-paunainen sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaista 75 mm ammusta, joka oli hyödyllisempi pehmeitä kohteita vastaan.
Tykki sovitettiin myös AEC Mk II -panssariautoon.

Myös Yhdysvallat otti panssaritorjuntatykin käyttöön joukoilleen nimellä 57 mm Gun M1. Yhdysvaltain edeltävä tykki oli 37 mm Gun M3. Tykin valmistus aloitettiin alkuvuodesta 1942 ja sitä valmistettiin 1945 asti. Tykeistä 10 000 meni Yhdysvaltain divisioonille Euroopassa, britit saivat 4 200 amerikkalaisvalmisteista tykkiä ja Neuvostoliitto 400. Tykki poistettiin käytöstä Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Lend-lease-ohjelmassa tykkejä saivat käyttöönsä myös Vapaan Ranskan asevoimat ja Brasilia.

Saksalaiset käyttivät sotasaaliksi saaduista tykeistä nimiä 5,7 cm PaK 209(e) ja 5,7 cm PaK 202(a).

Israeli käytti tykkiä ja osti vielä vuonna 1956 niitä lisää Alankomaista.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ordnance QF 6-pounder** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ordnance QF 6-pounder  –  2017-20-28
Ordoño II
**Ordoño II** oli isänsä Alfonso III:n jälkeen 910–925 Galician ja veljensä García I:n jälkeen vuodesta 914 Asturiaan kuuluneiden Leónin ja Kastilian kuningas.

Astorgan piispa Sampiron mukaan Ordoño teki kahden veljensä kanssa salaliiton isäänsä vastaan, ja he ajoivat hänet pois valtakunnastaan. Alfonso teki tällöin pyhiinvaellusmatkan Santiago de Compostelaan ja vielä ennen kuolemaansa poikiensa suostumuksella yhden sotaretken muslimeja vastaan. Vallanjaossa veljeksistä vanhin Garcia sai Leónin ja Kastilian, joita oli luultavasti hallinnut jo isänsä elinaikana, Ordoño II (910–925) Galician ja Fruela II (910–925) Asturian ja Oviedon. García oli sijoittanut hovinsa helpommin puolustettavaan Leóniin, josta muodostui näin tulevan kuningaskunnan uusi pääkaupunki, ja juuri Leónin katedraalissa Ordoño II kruunattiin vuonna 914 piispojen, kreivien, munkkien ja muiden espanjalaisten mahtimiesten läsnä ollessa visigoottien muinaisen rituaalin mukaisesti kuninkaaksi: kuningas vannoi noudattavansa lakia ja alamaiset vannoivat hänelle uskollisuutta.

Korostaakseen visigoottien perintöä Ordoño käytti itsestään titteliä *filius Adefonsi magni imperatoris* ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuosina 916 ja 917. Näin keisariksi julistautuessaan hän vaati itselleen johtoasemaa koko *Hispaniassa* sekä epäsuorasti myös muslimien ajamista pois niemimaalta. Hän myös taisteli menestyksellä Córdoban kalifia vastaan Navarran kuninkaan Sancho I:n kanssa. Yhdessä he tekivät yrityksiä La Riojan valtaamiseksi. Ordoño voitti muslimit 917 San Esteban de Gormazin luona ja tästä rohkaistuneena hyökkäsi myös Nájeraan, Tudelaan, Arnedoon ja Calahorraan.

Ordoñon kuoltua 925 hänen veljensä Fruela II hallitsi hetken aikaa, kunnes Ordoñon pojat Alfonso IV ja Ramiro II syöksivät Navarran kuninkaan tuella setänsä vallasta.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s. 678
2. ↑  O´Callaghan, s. 115
3. ↑  O´Callaghan, s. 120
4. ↑  O´Callaghan, s. 168
5. ↑  O´Callaghan, s. 121
6. ↑  O´Callaghan, s. 121–122
7. ↑  O´Callaghan, s. 122


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ordonnances ecclésiastiques** on Jean Calvinin vuonna julkaisema kirkkojärjestyksen säännöstö, jonka Geneven kaupunginraati otti käyttöön 1541. Säännöstö pohjautui Martin Bucerin suunnitelmaan ja sisältä yhteiskunnallisten ja kirkollisten elimien koordinoinnin. Säännöstön tavoitteena oli Geneven tekeminen kristilliseksi kaupungiksi. Calvin erottaa toisistaan hengellisen ja maallisen regimentin.

Sisältö
-------

Säännöksessä kirkolliset, hallinnolliset ja poliittiset tehtävät kietoutuvat toisiinsa. Esimerkiksi julistetaan alkukirkon seurakuntajärjestys, joka on Kristuksen itsensä säätämä. Siinä on neljä virkaa: papit, opettaja, vanhimmat ja diakonit.

### Papit ja opettajat

Papit ja opettajat muodostavat "kunnianarvoisen seuran" (ransk. *la vénérable compagnie*), joka käytti hengellistä valtaa. Calvinin humanistis-evankelinen sivistysihanne sai ilmauksensa opettajissa, teologien, juristien ja humanistien muodostamassa yliopistokollegiossa. Pappien ja opettajien valitsemisen suorittivat käytännössä kaupungin viranomaiset.

### Kirkkokuri

"Vanhimmat" ovat kirkkojärjestyksen tyypillisin instituutio. Kaupunki jaettiin piireihin siveellisyyden valvomiseksi. Nämä siveyspoliisit naamioitiin kirkollisiksi virkamiehiksi Bucerin *Krichenpflegereiden* tapaan: virka perusteltiin Apostolien teoilla. Kahdentoista vanhimman valitsemisen suorittivat raadin kollegiot, jotka olivat täysin riippuvaisia maallisesta vallasta. He tapasivat papit viikoittain konsistoriossa ja päättivät kirkkokurista.

### Köyhäinhoito

Diakonit huolehtivat köyhäinhoidosta. Sitä varten oli olemassa elimiä. Niiden kohentaminen vastasi kehotusta, jonka Martti Luther oli esittänyt esivallalle *An den christlichen Adel*-kirjassaan, sekä Frans I:n ja reformistien toimesta taphatunutta sairaaloiden perustamista ja vanhojen parantamista.

Lähteet
-------

* Christensen, Torben & Göransson, Sven: *Kirkkohistoria 2*. Paavin jumalanvaltiosta uskonnonvapauteen. Gaudeamus, 1974. ISBN 951-662-057-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Christensen & Göransson 1974, s. 203–204
Ordenojan kartanon maisemaa huhtikuussa 2017.
**Ordenojan kartano** on 1850-luvulla muodostunut yksinäistalo tai kartano Pöytyän kunnan Ortenojan kylässä Varsinais-Suomen maakunnassa.

Kartanon muodostuminen
----------------------

Aiemmin useampitaloinen Ortenojan kylä Pöytyällä oli historialtaan alkujaan Yläneen Yläneen kartanoon kuulunutta rälssimaata, ja kylän taloja omistivat 1700-luvulle asti muualla asuneet aateliset maanomistajat. 

1800-luvulla kylän tilojen omistajaksi tulivat paikalliset, talonpoikaissäätyyn kuuluvat henkilöt. 1800-luvun puolivälissä kylän talot yhdistettiin Ordenojan kartanoksi, joka käsitti koko kylän.

Rakennukset ja tontti
---------------------

Kartanon talouskeskus perustettiin 1850-luvulla nykyiselle paikalleen Pöytäsuontien varteen kylän vanhojen kotipeltojen reunalle. Kylän vanha tonttimaa, jossa kylän talojen tontit olivat ennen kartanon perustamista, sijaitsi kotipeltojen keskellä nykyisellä Ordenojan kartanon hevoslaituimella, missä se 2000-luvulla erottui puustoisena kumpareena.

Vaiheet kartanona
-----------------

1900-luvun alkupuolella Ordenojan kartanon omistajana oli Vihtori Laaksonen.

Vielä 1900-luvun alussa koko Ortenojan kylän käsittäneestä Ordenojan kartanosta lunastettiin 1920-luvulla itsenäisiksi entisiä torppia perustuen vuonna 1918 säädettyyn lakiin vuokra-alueiden lunastamisesta. 

Toisen maailmansodan jälkeen Ordenojan kartanosta erotettiin 27 tilaa, joista oli 17 viljelystiloja, pääasiassa Kurkijoelta Laatokan Karjalasta Pöytyälle saapuneelle luovutetun Karjalan siirtoväelle, johon kuuluvat olivat oikeutettuja maansaantiin sodan jälkeen säädetyn Maanhankintalain perusteella.

2000-luvulla Ordenojan kartano on hevostalouteen erikoistunut toimiva maatila.
**Ordino** on yksi Andorran seitsemästä kunnasta ja sen pääkylä. Kunta sijaitsee maan pohjoisosassa. Kunnan pinta-ala on 89 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 4 675 vuonna 2017.

Ilmasto
-------

Ordinon kylässä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 8 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 040 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 16 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 110 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 66 millimetriä.

Politiikka
----------

Ordinon kunnassa toimii oma paikallishallinto (Comú), jolla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytöstä päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa.

Kuvia
-----

* Ordinon vaakuna.Ordinon vaakuna.
* Ordinon katukuvaa.Ordinon katukuvaa.
* Ordinon kirkko.Ordinon kirkko.

Lähteet
-------

1. ↑  Andorra: Parishes & Major Places citypopulation.de:  Citypopulation. Viitattu 13.1.2019. (englanniksi) (saksaksi)
2. ↑  Climate Ordino climate-data.org:  Climate-Data.org. Viitattu 15.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Administrative structure of Andorra: cities and parishes  2.2.2016. all-andorra.com:  All Andorra. Viitattu 15.3.2019. (englanniksi) (katalaaniksi) (ranskaksi) (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ordino** Wikimedia Commonsissa

Andorran kunnat

* Andorra la Vella
* Canillo
* Encamp
* Escaldes-Engordany
* La Massana
* Ordino
* Sant Julià de Lòria
Rob Cross vuonna 2017
**Rob Cross** (s. 20. syyskuuta 1990 Pembury, Englanti) on englantilainen dartsinpelaaja. Hän voitti dartsin maailmanmestaruuden vuonna 2018 ensimmäisellä yrittämällään, vain 11 kuukautta ammattilaisuransa aloittamisen jälkeen.

Ura
---

Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Cross selviytyi vuoden 2017 EM-kisojen finaaliin, jossa hän hävisi Michael van Gerwenille. MM-tittelin 2018 Cross saavutti päihittämällä finaalissa Phil Taylorin. Hän on myös voittanut EM-kisat vuosina 2019 ja 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ahsuyaa: All About the World Champion Rob Cross! {2022 Update] *Players Bio*.  28.2.2022. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  European Championship darts 2017: Draw, schedule, betting odds, results & TV coverage *www.sportinglife.com*. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Rob Cross *PDC*. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Ida Granqvist
**Ida Granqvist** (12. marraskuuta 1872 Rackeby, Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 10. maaliskuuta 1949 Göteborg) oli ruotsalainen kirjailija, virsirunoilija ja lähetystyöntekijä.

Ida Granqvist kasvoi Rackebyssä, Länsi-Götanmaalla, jossa hänen isänsä oli kirkkoherra. Hän sai perusteellisen kasvatuksen, kirjoitti jo varhain ja julkaisi kaikkiaan 26 runokokoelmaa. Hän käytti nimimerkkiä Adi. Hän toimi useita vuosia Ruotsin kirkon lähetystyössä Etelä-Afrikassa ja julkaisi muun muassa zulunkielisen laulukirjan ja käänsi lauluja zulun kielelle. Myöhemmin hän toimi vuodesta 1928 Ruotsin kirkon lähetyksen kansliassa Uppsalassa.

Hänen runonsa saivat arvostusta, muun muassa Ruotsin akatemian sihteeri Carl David af Wirsén kirjoitti johdannon hänen runokokoelmaansa *Gud vill det* 1902.

Useita hänen runojaan on sävelletty ja julkaistu useissa laulukirjoissa. Yksi hänen runonsa **"**O giv oss, Herre, av den tro**"** vuodelta 1902 julkaistiin Ruotsin kirkon virsikirjassa 1937. Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 253. Virren sävelmänä on saksalaisen Burkhard Waldiksen sävelmä vuodelta 1553. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan 1996 tekemänä suomennoksena "Oi Herra, usko meille suo".

Virrestä on myös vanhempi suomennos "Oi Herra, anna armostas Se vahva usko meille" niin sanotussa Luulajan virsikirjassa numero 357 ja *Hengellisiä lauluja ja virsiä* -kirjassa numero 317 (suom. Per Boreman 1942 ja Lauri Pohjanpää 1945). *Hengellisiä lauluja ja virsiä* -kirjassa laulun sävelmänä on Sulo Salosen 1956 tekemä sävelmä.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 237. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken Band 2 Psalmerna 205-429*, s. 136,137. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Ida-Lotta Backman** (s. 10. joulukuuta 1953) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1970-luvun lopulla ja suoritti taiteen lisensiaatin tutkinnon 2003 aiheenaan rituaalinen intentio. Backman näytteli pääosaa Eija-Elina Bergholmin elokuvassa *Angelan sota* (1984).

Backman on työskennellyt muun muassa Saamelaisteatterin kanssa, Afrikassa, Brasiliassa sekä Portugalissa, jossa hän myös asuu. 1990-luvun lopulla Backman toimi opettajana ja tutkijana teatterikorkeakoulussa tutkimushanke, jossa liikuttiin teatterin ja rituaalin välimaastossa. Vuonna 2000 hän loi Teatterimuseoon isoa tapahtumasarjaa Teatterin juuret, osana Helsinki kulttuuripääkaupunki 2000.

Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Ida Lotta Backman, Svensk Filmdatabas. Viitattu 22.1.2015.
2. ↑  Valmistuneet (Arkistoitu – Internet Archive), Teatterikorkeakoulu. Viitattu 22.1.2015.
3. 1 2  Idalotta Backman (Arkistoitu – Internet Archive), Myllyteatteri. Viitattu 22.1.2015.
4. ↑  Ida-Lotta Backman Elonetissä.
5. ↑  Taiteilija neljän tuulen tiellä (osa 1) (Arkistoitu – Internet Archive), Maailman kuvalehti 6/1999. Viitattu 22.1.2015.
6. ↑  Taiteilijaeläkkeiden saajissa eniten muusikoita ja kuvataiteilijoita *Taiteen edistämiskeskus (Taike)*.  5.3.2018.  Arkistoitu 6.3.2022. Viitattu 6.3.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Poseidonin alttari** oli antiikin aikainen Poseidon Enipeukselle omistettu alttari lähellä Miletosta ja Didymaa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Poseidonin alttari rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 575 eaa. Se on ajoitettu rakennusteknisten yksityiskohtien perusteella. Ne muistuttavat jossakin määrin arkaaisen kauden Artemiin temppelin yksityiskohtia Efesoksessa. Strabonin mukaan alttaripaikan olisi perustanut jo Neileus, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Miletoksen perustaja. Tämä kertoo ehkä lähinnä siitä, että paikan kultti oli hyvin vanhaa alkuperää.

Alttari pysyi löytöjen perusteella käytössä hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle saakka, mutta sitä ei ilmeisesti muutettu eikä kunnostettu enää myöhempinä aikoina. Sen oletetaan vaurioituneen maanjäristyksessä bysanttilaisella kaudella eli keskiajalla. Tämän jälkeen alttarin kivet joko käytettiin suurimmaksi osaksi uudelleen tai ne huuhtoutuivat mereen.

Rakennelma
----------

Alttari sijaitsi Poseidonille omistetun Poseidionin (m.kreik. Ποσείδιον, lat. *Poseidium*) niemen eli nykyisen Tekagaçin niemen kärjessä Miletoksen eteläpuolella, noin seitsemän kilometriä lounaaseen Didymasta. Alttarirakennelma oli suorakulmainen, ja koostui alttaripengerryksestä ja sen itäsivulla olleesta varsinaisesta uhrialttarista. Pengerryksen pitkien sivujen (pohjois- ja eteläsivu) pituus oli noin 11,1 metriä ja lyhyiden sivujen noin 9,5 metriä. Uhrialttarin koko oli noin 1,8 × 3 metriä. Se suuntautui itään päin. Alttaripengerrykselle johti lännen puolelta kuusiaskelmaiset noin 8,4 metriä pitkät ja 6,5 metriä leveät portaat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Miletus, Poseidon Altar (Building) *Perseus*. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2  Poseidion sanct. (Ionia) 11 Fener/Didim - Ποσείδιον *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Strabon: *Geografia* 14.1.3 (14.633).
**S/S Navigator** oli suomalainen rahtihöyrylaiva, jonka omisti Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö. Laiva oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen ja Etelä-Amerikan välisessä liikenteessä. Navigator upposi heinäkuun alussa 1935 Espanjan luoteisrannikon edustalla törmättyään yhteen englantilaisen *Mervyn*-laivan kanssa.

Navigator oli rakennettu 1905 Thornaby, Richardson, Duck & Co Ltdin telakalla South Stocktonissa liverpoolilaiselle Kyle Transport Co Ltd -varustamolle alun perin nimellä *S/S Kirkoswald*. Laivan vetoisuus oli 5 500 kuollutpainotonnia, pituus 100,30 metriä, leveys 14,34 metriä ja syväys 7,14 metriä. Koneteho oli 1 850 hevosvoimaa.

Vuonna 1912 laivan omistajaksi tuli santoslainen varustamo Cia Paulista de Madeiras ja laivan nimeksi vaihtui *S/S Conde Asdrubal*. Seuraavana vuonna laivan osti lontoolainen Knowles & Foster, joka myi sitten laivan 1913 helsinkiläiselle Aktiebolaget Navigator -varustamolle 25 000 punnan hinnalla. Laivan nimeksi muutettiin *S/S Navigator* ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 laiva jäi Viipuriin. Vuonna 1915 sen omistajaksi vaihtui helsinkiläinen Ab Finland–Amerika Linjen Oy -varustamo.

Suomen sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918 Viipurista paenneet punaiset veivät laivan Pietariin, jossa se sai nimekseen *S/S Karl Liebknecht*. Tarton rauhansopimuksen solmimisen jälkeen laiva palautettiin syyskuussa 1922 alkuperäiselle omistajavarustamolle, jonka osake-enemmistön Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö oli hankkinut. Navigator korjattiin Hietalahden telakalla ja se asetettiin sitten Suomen Etelä-Amerikan linjan liikenteeseen.

Navigator törmäsi 7. heinäkuuta 1935 englantilaiseen *Mervyn*-laivaan Espanjan luoteisrannikon edustalla ollessaan viljalastissa matkalla Argentiinan Rosariosta Tanskan Ålborgiin. Laiva upposi kun sitä oltiin hinaamassa pois törmäyspaikalta.

Laivan seuraajaksi Suomen Etelä-Amerikan Linjalla hankittiin marraskuussa 1935 vuonna 1921 rakennettu 8 408 kuollutpainotonnin *S/S Towerdale*, entinen *S/S Bompata*. Se sai uudeksi nimekseen *S/S Navigator* ja se oli Suomen ja Etelä-Amerikan välisessä liikenteessä vuoteen 1956 saakka. Tämä laiva romutettiin 1959 Osakassa Japanissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Navigator, Äänimeri-sivusto
2. 1 2  Poistuneet pörssiyhtiöt : Aktiebolaget Navigator, Pörssitieto G. Kock
3. ↑  Navigator(2), Äänimeri-sivusto
**S/S Nord III** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön jonkin aikaa omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.

Laiva rakennettiin 1903 *Sir Raylton, Dixon & Co. Ltd*:n telakalla Middlesbroughissa Englannissa ja sen oli tilannut helsinkiläinen *Ångfartygs Ab Nord* -varustamo. Se alkoi kesäkuusta 1903 alkaen kuljettaa Amerikkaan matkaavia siirtolaisia ja voita Suomesta Englantiin. 
Reitti kulki Hangosta Kööpenhaminan kautta Newcastleen ja Grimsbyyn. Nord-varustamo alensi siirtolaisten Amerikan-matkan hintaa 100 markkaan ja pian Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö tarjosi vastaavaa matkaa 79 markalla. Kova hintakilpailu aiheuttikin tappioita molemmille varustamoille. 

Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti 26. lokakuuta 1904 Nord-varustamon ja sen kolme laivaa lopettaakseen Englannin-liikenteessä syntyneen kovan kilpailun. Laivat otettiin kaupan jälkeen pois liikenteestä ja jätettiin Englantiin odottamaan sopivaa ostajaa. Nord III myytiin kesäkuussa 1905 amerikkalaiselle D. W. Deshlerille ja se sai uudeksi nimekseen *S/S Ohio No. 2*. Vuonna 1906 se myytiin edelleen tokiolaiselle *Nippon Yusen K.K.* -varustamolle ja nimeksi vaihtui *S/S Kamikawa Maru*.

Laiva haaksirikkoutui 23. helmikuuta 1919 Hokkaidon luona lähellä Oniwakin majakkaa ollessaan matkalla Karamutosta Otaruun.

S/S Nord III:n pituus oli 73,08 metriä, leveys 10,66 metriä ja syväys 5,64 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 449 bruttorekisteritonnia (828 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 700 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 24 I luokassa ja 28 II luokassa. Lisäksi oli 137 paikkaa siirtolaisia varten.

Lähteet
-------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Nord III[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – kuva S/S Nord III:sta[vanhentunut linkki]
* Nord-varustamon historiaa (porssitieto.fi)
**S/S *Kouta*** on suomalainen höyrylaiva joka on rakennettu vuonna 1920. Alus rakennettiin A. Ahlström Oy:n telakalla Varkaudessa, josta se kuljettiin junarahtina osina Kajaaniin. Kajaanissa laiva koottiin ja laskettiin vesille nimellä *Vuokatti II*. Vesille laskun jälkeen alus toimi matkustajaliikenteessä Kajaanin ja Sotkamon välillä Sotkamon Reitin Liikenneosuuskunnan omistuksessa. Reitillään alus saattoi kuljettaa jopa yli sata matkustajaa kerralla. Matkustajaliikenteessä aluksen miehistöön kuului kapteeni, kaksi lämmittäjää sekä neljä kansimiestä. Alus oli paikallisten asukkaiden keskuudessa aluksi suosittu, mutta 1930-luvun puolivälissä lisääntynyt autoliikenne teki sen liikennöinnin kannattamattomaksi. Osuuskunta lopetti kannattamattoman liikennöinnin ja myi aluksen Oulujoen uittoyhdistykselle vuonna 1936.

Oulujoen uittoyhdistys siirsi aluksen Oulujoelle ja nimesi sen *Koudaksi*. Uusi omistaja asensi *Koutaan* ankkuripelin ja muunsi aluksen varppaajaksi. Uittoyhdistyksen alaisuudessa *Kouta* varppasi tukkeja vuoteen 1967 asti, jolloin sen ammattiliikenne päättyi. 

Ammattiliikenteen päätyttyä *Kouta* seisoi käyttämättömänä yhdeksän vuotta ja siirtyi sitten yksityisomistukseen. Uudet omistajat Matti Kuorikoski ja Allan Sointamo kunnostivat aluksen alkuperäiseen matkustaja-alustyyliin ja katsastivat sen matkustajaliikenteeseen. Kainuun kulttuurirahasto on palkinnut Kuorikosken ja Sointamon höyrylaivaperinteen säilyttämisestä Kainuussa.

Nykyisin *Kouta* höyryää Oulujärvellä ja se voi kuljettaa kerralla 60 matkustajaa. Alus vaihtoi omistajaa viimeksi 2010–2011, jolloin laiva siirtyi uuden Oulujärven Laiva-Osakeyhtiön omistukseen. Alus liikennöi Oulujärvellä tilauksesta ja muutamia yleisöristeilyjä kesäisin.

Tekniset tiedot
---------------

* **Alustyyppi:** matkustaja-alus
* **Rakennusvuosi:** 1920
* **Rakennusaine:** teräs
* **Koneen tyyppi:** compound-höyrykone
* **Koneen teho:** 121 ihv
* **Polttoaine:** polttoöljy / puu

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Kirjallisuutta
--------------

* Jussi Kivinen ja Ollis Leppänen: *Satavuotias höyrylaiva Kouta*. Oulujärven Laiva-Osakeyhtiö, 2021. ISBN 9789529447534.

Lähteet
-------

* Tietoa Oulujärven wanhoista laivoista.[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Oulujärven Laiva-Osakeyhtiö
* S/S Kouta Suomen Höyrypursiseura-sivustolla
**Alketas Oronteen poika** (m.kreik. Aλκέτας, kuoli 320 eaa.) oli makedonialainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Perdikkas oli hänen veljensä.

Alketas mainitaan ensimmäisen kerran Aleksanterin Intian sotaretken aikana jolloin hän johti jalkaväen osastoa. Alketas johti muun muassa hyökkäystä Oran kaupunkia vastaan.[1] Aleksanterin kuoleman jälkeen Alketas tuki veljeään Perdikkasta diadokkien valtataistelussa. Perdikkas määräsi Alketaan murhaamaan Kynanen, Aleksanteri Suuren siskopuolen, kun tämä yritti saada aikaan avioliiton tyttärensä Eurydiken ja Makedonian nukkekuninkaan Filippos III:n välille.[2] Kun Perdikkas murhattiin Egyptissä vuonna 321 eaa. oli Alketas Eumenes Kardialaisen luona Vähässä-Aasiassa taistelemassa Kraterosta vastaan. Alketas liittoutui nyt Attaloksen kanssa. Perdikkaan vastustajat määräsivät Antigonos I:n kukistamaan Attaloksen ja Alketaan. Antigonos kukisti heidät Pisidiassa vuonna 320 eaa. Alketas pakeni Thermessokseen, mutta kaupungin asukkaat pettivät hänet Antigonokselle. Alketas otti kuitenkin oman henkensä ennen kuin hänet ehdittiin luovuttaa Antigonokselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Arrianos, Anabasis, 4.27
2. ↑  Polyaenus 8.60
**ARA San Luis** (runkonumero S-32) oli Argentiinan laivaston Salta-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Salta-luokka*
Alus tilattiin Howaldtswerkeltä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1970. Se laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1973 ja valmistui 24. toukokuuta 1974.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1982 Falklandin sotaan. *ARA Santa Fen* valtauksen jälkeen 28. huhtikuuta ja *ARA General Belgranon* upottua 2. toukokuuta vene oli ainoa, joka jäi merelle muun laivaston palatessa satamiin.

Sodan aikana kirjattiin kaksi aluksen tekemää hyökkäystä Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia vastaan. Ensimmäisessä *HMS Brilliant* ja *HMS Yarmouth* etsivät 1. toukokuuta Port Stanleyn pohjoispuolelta sukellusvenettä, joka laukaisi saksalaisvalmisteisen SST-4-torpedon tuloksetta kohti etsijöitä. Toisen kerran alus hyökkäsi 10. toukokuuta, kun *HMS Alacrity* oli Falklandinsalmessa upottaakseen argentiinalaisten huoltokuljetuksen. *HMS Arrow* odotti hyökkäävää alusta aamunkoitteessa salmen suulla, jolloin sukellusvene havaitsi alukset ja laukaisi kaksi SST-4-torpedoa. Toinen torpedoista ei lähtenyt putkesta ja *Arrow* torjui toisen. Alus palasi 17. toukokuuta Puerto Belgranoon korjaamaan asejärjestelmiään, eikä se palannut enää sodan aikana merelle.

Alus poistettiin palveluksesta 1997.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 11

*Salta*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *ARA Salta* – *ARA San Luis* |
| Edeltäjä: Santa Fe -luokka – Seuraaja: Santa Cruz -luokka |
**ARA San Juan** (runkonumerot E9, T9 ja D9) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Buenos Aires -luokka*
Alus tilattiin John Brown and Companyltä ja se laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1937. Alus valmistui 23. maaliskuuta 1938.

Palvelus
--------

Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (esp. *torpederos*), jolloin sen runkonumeroksi tuli T9 ja edelleen 1957 hävittäjäksi (esp. *destructores*) runkonumerolla D9. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummaista etsintävalotasannetta suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se poistettiin palveluksesta 1973.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 16
*Tämä artikkeli käsittelee Kolumbian laivaston Antioquia-luokan hävittäjää. Muista samannimisistä aluksista katso täsmennyssivua ARC Caldas.*

**ARC Caldas** oli Kolumbian laivaston vuonna 1933 vesillelaskettu Antioquia-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Antioquia-luokka*
Alus oli alun perin Portugalin 12. kesäkuuta 1931 Yarrow Shipbuildersilta tilaama *Douro*. Perun ja Kolumbian välinen rajakiista pakotti Kolumbian hallituksen pyytämään apua Portugalilta, joka myi keskeneräiset aluksensa. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1933 ja se otettiin palvelukseen 16. toukokuuta 1934.

Palvelus
--------

Kolumbia pitäytyi puolueettomana toisessa maailmansodassa, mutta sen vuoksi laivasto valvoi puolueettomuutta aluevesillä. *Caldas* partioi Karibianmerellä valvoen meriliikennettä. Esimerkiksi 29.–30. maaliskuuta*milloin?* alus osallistui Saksan laivaston sukellusveneen *U-154* metsästykseen. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1960 ja se määrättiin poistolistalle 25. lokakuuta. Alus myytiin romutettavaksi Cartagenaan, jonne se saapui vuonna 1961.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1988, s. 32.
**ARA Granville** (runkonumerot P-3 ja P-33) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti. Etelä-Afrikan hallitus tilaamien alusten oston jälkeen Argentiina tilasi vielä kolmannen luokan aluksen.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Drummond-luokka*
Alus tilattiin Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1978. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1980 ja valmistui 22. kesäkuuta 1981.

Palvelus
--------

Alus osallistui Falklandin sotaan. Se oli Falklandin pohjoispuolella operoineessa Task Group 79.4:ssä. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-33.

Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Samoin se oli Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa avustaessaan Tall Ship Race -purjehdusta. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 9
**ARA Juan de Garay** (runkonumerot E2 ja T2) oli Argentiinan laivaston Cervantes-luokan hävittäjä. Sen valmistus aloitettiin Espanjan laivaston Churruca-luokan aluksena *Alcalá Galianona*. Argentiinan hallitus lunasti aluksen 10. kesäkuuta 1926.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cervantes-luokka*
Espanjan laivasto tilasi aluksen nimellä *Alcalá Galiano* Cartagenasta Carracalta. Alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1925, mutta Argentiinan hallitus lunasti sen 10. kesäkuuta 1926. Alus valmistui 3. syyskuuta 1927.

Palvelus
--------

Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka loputtua aluksen keskilaivassa ollut tykki korvattiin kahdella kaksiputkisella 40 millimetrtin ilmatorjuntatykillä. Myöhemmin vielä kolmituumainen vaihdettiin kaksiputkiseen 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Alus luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluetteloista 25. maaliskuuta 1960.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 15
**Agía Paraskeví** (kreik. Αγία Παρασκευή) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Agía Paraskeví muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αγίας Παρασκευής, *Topikí Koinótita Agías Paraskevís*). Kaupungin väkiluku on 2 244 (vuonna 2011).

Agía Paraskevín pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin kahdeksan kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 21 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Kaupunki on saanut nimensä sen Pyhälle Paraskevalle (*Agía Paraskeví*) omistetutusta kirkosta.

Aiemmin kaupunki kuului Vasilikán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Vasilikán kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Henri Bouchard** (13. joulukuuta 1875 – 30. marraskuuta 1960) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja mitalitaiteilija.

Bouchard aloitti vuonna 1889 taideopinnot dijonilaisessa École nationale supérieure d'art de Dijon -taidekoulussa. Vuonna 1895 hän muutti Pariisiin ja jatkoi opintoja Académie Julianin taidekoulussa. Sieltä hän siirtyi opiskelemaan Pariisin École des Beaux-Arts -taidekouluun, missä hänen kanssaan samaan aikaan opiskelivat kuvanveistäjät Paul Landowski ja Charles Despiau. Vuonna 1901 Bouchard sai Prix de Rome -palkinnon. Vuonna 1906 hän muutti Pariisin Montparnassen taiteilijakaupunginosaan ja alkoi saada tunnettavuutta kuvanveistäjänä. Hän alkoi myös opettaa kuvanveistoa Académie Julianissa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin taidemaalari Suzanne Schnellerin kanssa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä hän lähti rintamalle vuonna 1915 ja palasi takaisin Pariisiin vuonna 1919. Paluunsa jälkeen hän muutti Auteuiliin ja suurempaan studioon. Siellä hän työskenteli koko lopun uransa tehden samalla opetustyötä taidekouluissa.

Henri Bouchardin studio La Piscine -museossa
Bouchard teki urallaan yli tuhat erilaista teosta. Hän säilytti pronssivaluja, kiviveistoksia ja monia alkuperäisiä kipsiteoksia, ja jotka jäivät hänen studioonsa hänen kuolemansa jälkeen. Tätä laajaa kokoelmaa ylläpiti hänen perheensä, kunnes se vuonna 1984 annettiin yhdistykselle jonka tavoitteena oli säilyttää ja julkistaa kuvanveistäjän työtä. Studio oli avoinna yleisölle vuosina 1962–2007. Studio suljettiin vuonna 2007, ja sen kokoelmat siirrettiin Taide- ja teollisuusmuseo La Piscineen Pohjois-Ranskan Roubaix'ssa.

Lähteet
-------

1. ↑  The artist, reference points, chronology Henri Bouchard, sculptor 1875 - 1960. Viitattu 21.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Home Henri Bouchard, sculptor 1875 - 1960. Viitattu 21.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henri Bouchard** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Henri Coudreau (keskellä) Filipe Augusto Fidanzan valokuvassa vuonna 1885.
**Henri Anatole Coudreau** (6. toukokuuta 1859 Sonnac, Charente-Maritime – 10. marraskuuta 1899 Parán osavaltio, Brasilia) oli ranskalainen tutkimusmatkailija.

Henri Coudreau syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän kävi Clunyn normaalikoulun ja työskenteli historian ja maantieteen opettajana Reimsissä ja Clermont-Ferrandissa. Vuonna 1881 hän lähti opettajaksi Cayenneen Ranskan Guayanaan.

Coudreau työskenteli vapaa-aikanaan ja myöhemmin virallisesti kartoittajana tehden retkiä Guayanan sademetsiin. Hän piirsi karttoja, otti valokuvia ja teki kasvitieteellisiä, kansatieteellisiä ja kielitieteellisiä havaintoja. Liikkuessaan Jules Crevaux’n jalanjäljissä Coudreau teki myös virheitä ja oli mukana luomassa myyttiä Guayanaa ja Brasiliaa erottavista Tumuc-Humacvuorista.

Coudreaun ensimmäinen retki suuntautui vuonna 1883 Ranskan ja Brasilian kiistanalaiselle alueelle, joka tuli pian tunnetuksi Counanin tasavaltana. Vuonna 1889 hän siirtyi Brasilian valtion palvelukseen ja teki sen jälkeen tutkimusmatkoja Amazonin sivujoille. Liikkuessaan intiaanien parissa Coudreau tutustui heidän tapohinsa ja esitti teoksissaan utopistisia näkemyksiä niiden yhdistämisestä länsimaiseen sivistykseen.

Coudreau kuoli malariaan ollessaan vaimonsa Octavien kanssa Trombetasjoella. Octavie Coudreau teki sen jälkeen vielä useita retkiä Brasilian palveluksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henri Coudreau: Explorateur et cartographe de la Guyane *Sur les traces d’Henri Coudreau*. Viitattu 31.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**S/S Nord II** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön jonkin aikaa omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.

Laiva rakennettiin 1902–1903 *Sir Raylton, Dixon & Co. Ltd:n* telakalla Middlesbroughissa Englannissa ja sen oli tilannut helsinkiläinen *Ångfartygs Ab Nord* -varustamo. Laivan viimeistelytyöt tehtiin Hietalahden telakalla Helsingissä ja se alkoi vuodesta 1903 alkaen kuljettaa Amerikkaan matkaavia siirtolaisia ja voita Suomesta Englantiin. Reitti kulki Hangosta Kööpenhaminan kautta Newcastleen ja Grimsbyyn. Nord-varustamo alensi siirtolaisten Amerikan-matkan hintaa 100 markkaan ja pian Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö tarjosi vastaavaa matkaa 79 markalla. Kova hintakilpailu aiheuttikin tappioita molemmille varustamoille. 

Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti 26. lokakuuta 1904 Nord-varustamon ja sen kolme laivaa lopettaakseen Englannin-liikenteessä syntyneen kovan kilpailun. Laivat otettiin kaupan jälkeen pois liikenteestä ja jätettiin Englantiin odottamaan sopivaa ostajaa. Nord II myytiin maaliskuussa 1905 Grimsbyssä toimivalle *Great Central Railway*-yhtiölle ja se sai uudeksi nimekseen *S/S Wrexham*.

Laiva haaksirikkoutui 19. kesäkuuta 1918 Valkealla merellä Yugina-joen suun edustalla lähellä Chavangaa. Se oli tällöin tulossa lastattuna Murmanskissa. 

S/S Nord II:n pituus oli 73,11 metriä, leveys 10,72 metriä ja syväys 5,64 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 432 bruttorekisteritonnia (818 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 700 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 24 I luokassa ja 28 II luokassa. Lisäksi oli 137 paikkaa siirtolaisia varten.

Lähteet
-------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Nord II[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Nord-varustamon historiaa (porssitieto.fi)
**Maatalousnormaalikoulu** oli Järvenpäässä, nykyisen Lepolan kaupunginosan alueella 1928–1993 toiminut oppilaitos, joka antoi maatalouden ammattikoulutusta ja koulutti opettajia maatalousalan oppilaitoksiin.

Historia
--------

Maatalousnormaalikoulu perustettiin 11. helmikuuta 1927 annetulla lailla Tuusulan kunnassa sijaitsevalle Järvenpään tilalle maatalousoppilaitosten opettajien kehittämiseksi opettajantoimeen. Maatalousnormaalikoulussa oli vuoden 1929 alussa opettajaosasto sekä harjoituskouluina maamieskoulu ja tietopuolinen karjanhoitokoulu. Lisäksi havainto-opetusta varten oli karjatila.

Aiemmin harjoituskouluina toimivat maatalousnormaalikoulun maamieskoulu, pienviljelijäkoulu ja karjatalouskoulu. Myöhemmin opetus tapahtui kaksivuotisella maatilatalouden peruslinjalla. Siihen kuului vuoden yleisjakso ja vuoden erikoistumisjakso joko viljelijä- tai viljelijä-koneenkorjaajalinjalla. Opettajankoulutuksesta huolehti tällöin koulun opettajaosasto. Koulutilan pinta-ala oli noin 195 hehtaaria, josta peltoa oli noin 80 hehtaaria. Ruotsinkielisiä maatalousalan opettajia koulutettiin tarvittaessa järjestetyillä kursseilla Västankvarnin maatalousoppilaitoksessa Inkoossa.

Maatalousnormaalikoulun opettajana vuodesta 1936 toiminut ja maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Uuno J. Peusa oli koulun johtaja vuodesta 1950 ja rehtori vuodesta 1960 vuoteen 1966 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Järvenpään maatalousnormaalikoulu, Hyvinkään maatalousoppilaitos ja Rajamäen metsäoppilaitos yhdistyivät hallinnollisesti 1993 ja yhteenliittymän nimeksi tuli Uudenmaan maaseutuopisto. Vuonna 2000 Uudenmaan maaseutuopiston Järvenpään yksikön toiminnot siirrettiin Hyvinkäälle ja sen rakennuksille etsittiin muuta käyttöä. Vuonna 2009 Uudenmaan maaseutuopistosta tuli osa Hyria koulutus oy:tä.

Katso myös
----------

* Normaalikoulu
* Normaalimetsäkoulu

Lähteet
-------

1. ↑  Hakkila, Esko (toim.): "Maatalousnormaalikoulu", *Lakiasiain käsikirja*, s. 620. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana maatalousopetus.
3. ↑  *Facta 2001,* WSOY 1981–1987, ISBN 951-0-10221-0, hakusana maatalousnormaalikoulu.
4. ↑  Uuno J. Peusa *Biografiasampo*. Viitattu 5.5.2022.
5. ↑  Uudenmaan maaseutuopiston historia.

Kirjallisuutta
--------------

* Antti Viitanen et al.: *Maatalousnormaalikoulu 50 v.* Maatalousnormaalikoulu 1978.
**Maatilan prinsessa** on suomalainen tositelevisiosarja, jota esitettiin TV5:llä syksyllä 2013. Sarjassa kymmenen julkisuudesta tuttua tai vähemmän tuttua naista menevät kahdeksaksi viikoksi maatilalle, jossa he suorittavat erilaisia maatilan töitä. Joka viikko kilpailusta putoaa yksi kilpailija pois, ja voittaja kruunataan maatilan prinsessaksi ja palkitaan 10 000 eurolla.

Valkeakoskella Ilolan maatilalla kuvatun sarjan juontajana toimii Juha Valvio. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 8. lokakuuta 2013, ja se keräsi keskimäärin 209 000 katsojaa. Sarjassa esiintyvät kilpailijat olivat Henna Kalinainen, Saana Uimonen, Suvi Pitkänen, Nora-Maria Tissari, Suvi Pehkonen, Anna Eriksson, Jasmine Tukiainen, Kelly Kalonji, Kirsikka "Geronima" Kelloniemi ja Emmi Surakka, joista viimeksimainittu voitti kilpailun.

Lähteet
-------

1. ↑  Katsotuimmat ohjelmat ohjelmaryhmittäin – Fiktio, lokakuu 2013 Finnpanel.  Arkistoitu 28.9.2014. Viitattu 28.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* *Maatilan prinsessa* TV5:n sivuilla
* *Maatilan prinsessa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Tässä tulevat Maatilan prinsessat *Iltalehti*.  11.9.2013.
**An Wang** (7. helmikuuta 1920 Shanghai – 24. maaliskuuta 1990 Boston) oli amerikankiinalainen tietotekniikka-asiantuntija, ferriittirengasmuistin keksijä ja Wang Laboratories -tietokoneyhtiön perustaja. Miljardööri Wang tunnettiin myös merkittävänä lahjoittajana. Hänellä oli 35 tietotekniikkaan liittyvää patenttia.

Wang aloitti opinnot synnyinkaupunkinsa Shanghain Chia Tungin teknillisessä korkeakoulussa jo 16-vuotiaana. Vuonna 1945 hän muutti Yhdysvaltoihin ja väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistossa 1948. Hän oli yksi tietokoneissa aina 1970-luvulle asti käytetyn ferriittirengasmuistin kehittäjistä.

Wangin vuonna 1951 autotalliin perustamasta Wang Laboratories Inc. -yhtiöstä tuli menestystarina vuonna 1964, kun yritys toi markkinoille uudenlaisen, logaritmilaskentaan kykenevän pöytälaskimen. Yritys alkoi kehittää myös toimistotietokoneita, joita 1970-luvulla käytti kolme neljästä Yhdysvaltojen 2 000 suurimmasta yrityksestä. Wang-tietokoneet tunnettiin erityisesti tekstinkäsittelyn uudistamisesta.

Vuonna 1984 An Wang oli Forbes-talouslehden mukaan Yhdysvaltojen viidenneksi rikkain henkilö 1,6 miljardin dollarin omaisuudellaan. Wang Laboratories -yhtiön strategia keskittyä ohjelmistojen sijasta laitteisiin, etenkin niin sanottuihin minitietokoneisiin, osoittautui kuitenkin vääräksi eikä yritys pysynyt henkilökohtaisten mikrotietokoneiden aiheuttamien markkinamullistusten kyydissä. Wang Laboratories teki tappiota läpi 1980-luvun jälkipuoliskon ja ajautui lopulta konkurssiin 1992, kaksi vuotta perustajansa kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita: Tohtori An Wang, tietotekniikan uranuurtaja.  *Helsingin Sanomat*, 27.3.1990, s. 4. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 29.1.2021.
2. 1 2  An Wang, National Inventors Hall of Fame 2002. (Internet Archive.) Viitattu 29.1.2021.
3. ↑  What Happened to Wang Computers: How the Wang 2200 Reinvented Office IT *biztechmagazine.com*. Viitattu 29.1.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |