recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lidija Ruslanova
**Lidija Andrejevna Ruslanova** (ven. Лидия Андреевна Русланова; 27. lokakuuta 1900 – 21. syyskuuta 1973 Moskova) oli neuvostoliittolainen kansanlaulujen laulaja.

Ruslanova syntyi vanhauskoisille vanhemmille, jotka kuolivat hänen ollessaan lapsi. Hän alkoi kerätä rahaa laulamalla 6-vuotiaana. Venäjän sisällissodan hän esitti kansanlauluja punaisten puolella taistelleille. Vuodesta 1921 Ruslanova asui Moskovassa ja esiintyi teatterissa. Vuonna 1923 hän piti ensimmäisen julkisen konserttinsa solistina Rostov-on-Donissa. Radiolähetysten ja levytysten myötä hän alkoi saada laajaa julkisuutta. Tunnetuksi tuli Ruslanovan tulkitsemana muun muassa laulu "Katjuša". Vuonna 1940 Ruslanovasta tuli Suomea vastaan taistelleiden neuvostojoukkojen esiintyjä. Hänelle myönnettiin Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimi vuonna 1942. 2. toukokuuta 1945 hän esiintyi Mihail Tuganovin yhtyeen kanssa neuvostoliittolaisille sotilaille Berliinissä. Hän sai ensimmäisen luokan Isänmaallisen sodan kunniamerkin elokuussa 1945, mutta kesäkuussa 1947 kunniamerkki peruttiin armeijaan kuulumattomuuden perusteella. Syyskuussa 1948 Ruslanova ja hänen miehensä, Neuvostoliiton sankari Vladimir Krjukov pidätettiin syytettyinä varastelusta toisen maailmansodan aikana ja neuvostovastaisesta propagandasta. Tammikuussa 1949 Ruslanovan laulujen julkinen toisto ja levytysten myyminen kiellettiin. Lokakuussa 1949 hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi työleirille ja hänen omaisuutensa takavarikoitavaksi. Ruslanova oli vuosina 1949–1950 gulagilla Irkutskin alueella ja vuosina 1950–1953 Vladimirin vankikeskuksessa. Josif Stalinin kuoltua sekä Ruslanova että hänen 25 vuoden tuomion saanut miehensä rehabilitoitiin ja vapautettiin. Kielto soittaa julkisesti Ruslanovan lauluja kumottiin.

Ruslanova jatkoi esiintymistä ja kiertämistä ohjelmistolla, joka koostui venäläisten kansanlaulujen lisäksi neuvostoliittolaisten lauluntekijöiden uusista kappaleista. Elokuussa 1973 hän piti viimeisen konserttinsa Rostov-on-Donissa. Hän kuoli syyskuussa 1973 ja tuli haudatuksi Novodevitšin hautausmaalle. Ruslanova oli neljästi naimisissa. Krjukov oli hänen neljäs miehensä; kolmas oli ollut viihdetaiteilija Mihail Garkavi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Русланова, Лидия Андреевна Tass, viitattu 22.12.2023 (venäjäksi)
**Taisija Bekbulatova** (ven. Таи́сия Бекбула́това) on venäläinen toimittaja.

Bekbulatova aloitti vuonna 2012 työskentelyn kirjeenvaihtajana *Kommersantissa*. Vuosina 2017–2019 hän oli *Meduzan* erikoiskirjeenvaihtaja. Vuonna 2019 Bekbulatova perusti riippumattoman uutissivusto Holod Median, jonka päätoimittajaksi hän ryhtyi. 7. heinäkuuta 2020 poliisi ratsasi Bekbulatovan asunnon Moskovassa. Samana päivänä suoritettiin toimittaja Ivan Safronovin pidätys maanpetosepäilyn perusteella. Venäjän oikeusministeriö julisti Bekbulatovan vuonna 2021 "ulkomaiseksi agentiksi". Bekbulatova muutti tämän jälkeen Tbilisiin Georgiaan. Useat muut Holod Median toimittajat pakenivat Venäjältä Ukrainan sodan (2022) ja uusien entistä ankarampien lehdistönvapauden rajoitusten myötä.

Bekbulatova valittiin BBC:n 100 Women -listalle Aleksandra Skotšilenkon ja Alla Pugatšovan kanssa vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katherine Jacobsen, ‘Censor yourself or don’t work at all’: Why squeezed Russian journalists are fleeing in droves Committee to Protect Journalists 10.3.2022, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
2. ↑  Taisia Bekbulatova International Journalism Festival, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
3. ↑  Officials raid the home of former ‘Meduza’ correspondent Taisiya Bekbulatova Meduza 7.7.2020, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
4. ↑  BBC Names Russian Pop Star, Jailed Anti-War Artist, Journalist to Influential Women List The Moscow Times 7.12.2022, viitattu 25.12.2023 (englanniksi)
Bennet vuonna 2009.
**James Bennet** (s. 1966) on yhdysvaltalainen toimittaja. Bennet työskentelee nykyisin *The Economist* -lehdelle, jossa hän muun muassa kirjoittaa Yhdysvaltoihin keskittyvää Lexington-kolumnipalstaa. Aikaisemmin Bennet on työskennellyt toimittajana muun muassa *New York Timesissa* ja *The Atlanticissa*.

Bennet työskenteli vuosina 2016–2020 *New York Timesin* pääkirjoituksista ja mielipidekirjoituksista vastaavana päällikkönä. Bennet joutui eroamaan tehtävästään kesällä 2020 sen jälkeen, kun lehden mielipidepalstalla oli julkaistu senaattori Tom Cottonin kirjoitus. Kirjoituksessaan Cotton esitti, että armeijan pitäisi osallistua George Floydin kuolemaa seuranneiden mellakoiden väkivaltaisuuksien lopettamiseen. Kirjoitus herätti laajaa kohua erityisesti lehden sisällä. Bennet kirjoitti *The Economistiin* vuonna 2023 pitkän esseen, jossa hän puolusti ratkaisuaan julkaista Cottonin kirjoitus ja kertoi olevansa huolissaan *New York Timesin* suunnasta.

James Bennetin veli on poliitikko Michael Bennet.

Lähteet
-------

1. 1 2  "James Bennet: When the New York Times lost its way *The Economist*.  14.12.2023. Viitattu 26.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Ravi Somaiya: James Bennet Will Lead Editorial Page at New York Times New York Times 14.3.2016 (englanniksi)
3. ↑  Marc Tracy: James Bennet Resigns as New York Times Opinion Editor, New York Times 7.6.2020 (englanniksi)
4. ↑  Michael M. Grynbaum: New York Times Editorial Page Editor Recuses Himself as Brother Joins 2020 Race, New York Times 2.5.2019 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* When the New York Times lost its way The Economist. Bennetin essee liittyen hänen eroonsa New York Timesista. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Codex Washingtonianus** (*Washington Manuscript of the Gospels*) on Uuden testamentin käsikirjoitus, joka sisältää neljä kanonista evankeliumia. Se on kirjoitettu pergamentille 300- tai 400-luvulla. Käsikirjoitus on mitä ilmeisimmin kopioitu useasta erilaisesta käsikirjoituksesta ja sen on kirjoittanut kaksi kirjuria. Käsikirjoituksen sijaintipaikka on Freer Gallery of Art Washingtonissa.

Koodeksi koostuu 187 sivusta, joiden koko on 20.5-21 cm kertaa 13-14.5 cm, ja siinä on maalatut puiset kannet. Alkuperäiset kirjurit ovat tehneet käsikirjoitukseen useita korjauksia, ja joitakin korjauksia on tehty vielä 400- ja 500-lukujen välillä. Koodeksin osti Charles Lang Freer matkalla Egyptiin vuonna 1906 .

Lähteet
-------

1. ↑  Codex Washingtonianus Or Washington Ms. Of The Gospels, at *Islamic Awareness*
2. ↑  Freer + Sackler Galleries (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Henry A. Sanders, *The New Testament Manuscripts in the Freer Collection*, The Macmillan Company, New York – London 1918.
* Skannattuja kuvia koodeksista
Texasin sinetti
**Texasin sinetti** on Yhdysvaltain Texasin osavaltion tunnus. Sinetin käyttö on luvanvaraista.

Sinetti on ympyrän muotoinen ja väriltään sininen. Sen sisämpään kehään on kuvattu keltainen viisisakarainen tähti, jonka ympärillä on tammen ja oliivipuun oksat. Sinetin ulomassa kehässä lukee *The State of Texas*.

Sinetin kääntöpuoli
-------------------

Texasin sinetin kääntöpuoli
Texasin sinetin kääntöpuolelle on kuvattu vaakunakilpi, jonka ylimpään kenttään on kuvattu Alamo. Alimpaan kenttään vasemmalla on kuvattu Alamon taistelun kanuuna. Alimpaan kenttään oikealla on kuvattu Vincen silta, jolla tärkeä rooli San Jacinton taistelussa, jossa texasilaiset torjuivat meksikolaiset huhtikuussa 1836. Kilven ympärillä on tammen ja oliivipuun oksat ja liehumattomat Ranskan kuningaskunnan, Espanjan kuningaskunnan, Meksikon, Texasin tasavallan, Konfederaation ja Yhdysvaltain liput. Kilven yläpuolella lukee Texasin motto "REMEMBER THE ALAMO" ja alapuolella toinen motto "TEXAS ONE AND INDIVISIBLE". Ylimpänä kuvassa on viisisakarainen tähti.

Texasin hallituksen sinetit
---------------------------

* Texasin kuvernöörin sinettiTexasin kuvernöörin sinetti
* Texasin varakuvernöörin sinettiTexasin varakuvernöörin sinetti
* Texasin senaatin sinettiTexasin senaatin sinetti
* Texasin edustajainhuoneen sinettiTexasin edustajainhuoneen sinetti
* Texasin edustajainhuoneen puhemiehen sinettiTexasin edustajainhuoneen puhemiehen sinetti

Lähteet
-------

1. ↑  State Seal of Texas  2022. Texas Secretary of State. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Texas State Seal  2022. State Symbols USA. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  The Great Seal of the State of Texas  2022. TX Almanac. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  The Texas State Seal  2022. Texas Secretary of State. Viitattu 15.10.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
***Rhode Island's It for Me*** on Rhode Islandin osavaltiolaulu, joka otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1996.

Laulun on sanoittanut Charlie Hall, joka koomikkona julkaisi vuonna 1992 liudan poliittista satiiria edustavia lauluja osana *Ocean State Follies* -nimistä komediaesitystään. Show teki Hallista suositun ja vuonna 1995 hän kirjoitti *Rhode Island's It for Me* -kappaleen sanat. Sävellyksen ovat tehneet Maria Day ja Kathryn Chester.

Sanat
-----

I’ve been to every state we have 

and I think that I'm inclined to say

that Rhody stole my heart

You can keep the forty nine

Herring gulls that dot the sky,

blue waves that paint the rocks,

waters rich with Neptune's life,

the boats that line the docks,

I see the lighthouse flickering

to help the sailors see.

There's a place for everyone:

Rhode Island’s it for me.

Rhode Island, oh, Rhode Island

surrounded by the sea.

Some people roam the earth for home;

Rhode Island’s it for me.

I love the fresh October days,

the buzz on College Hill,

art that moves an eye to tear,

a jeweler’s special skill.

Icicles refract the sun,

snow falling gracefully.

Some search for a place that’s warm:

Rhode Island’s it for me.

Rhode Island, oh, Rhode Island

surrounded by the sea.

Some people roam the earth for home;

Rhode Island’s it for me.

The skyline piercing Providence,

the State House dome so rare,

residents who speak their minds;

No longer unaware!

Roger Williams would be proud to see

his "colony"

so don't sell short this precious port:

Rhode Island’s it for me.

Rhode Island, oh, Rhode Island

surrounded by the sea.

Some people roam the earth for home;

Rhode Island’s it for me.

Rhode Island, oh, Rhode Island

surrounded by the sea.

Some people roam the earth for home:

Rhode Island’s it for me!

Lähde:

Lähteet
-------

1. ↑  Rhode Island State Song  2022. statesymbolsusa.org. Viitattu 22.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Charlie Hall  2022. Rhode Island Heritage Hall of Fame. Viitattu 22.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Rhode Island State Song: Rhode Island's It for Me  2022. ereferencedesk.com. Viitattu 22.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Official State Song  2022. RI.gov. Viitattu 22.10.2022. (englanniksi)
Bursa
Ehtoollisvälineet valmiina sakariston alttarilla. Kalkkia peittää kalkkiliina ja sen pällä on bursa.
**Bursa** (lat. *kukkaro*) on messussa käytettävä, kankaasta tehty neliskulmainen liturginen kotelo, tasku, jossa säilytetään korporaalia.

Bursa voi olla valkoinen tai kyseisen päivän liturgisen värin mukainen. Se asetetaan tyhjän kalkin, pallan ja kalkkiliinan päälle ennen ja jälkeen ehtoollisen viettoa. Etenkin luterilaisissa kirkoissa on tapana asettaa myös ehtoollisleipälautanen, pateeni, kalkin päälle, joiden päälle palla ja kalkkiliina asetetaan.

Kun ehtoollisvälineet katetaan alttarille, ensimmäiseksi otetaan korporaali bursasta ja se levitetään auki alttaripöydällä. Bursa voidaan asettaa pystyyn alttaripöydälle, bursan kuvioitu puoli seurakuntaan päin. Ehtoollisen jaon päätyttyä korporaali taitetaan kasaan alttaripöydällä ja asetetaan bursaan, joka nostetaan sitten kalkin päälle.

Bursaa käytetään läntisen perinteen kirkoissa, katolisessa, anglikaanisessa ja useissa luterilaisissa kirkoissa. Bursa mainitaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piipainkokouksen hyväksymässä Jumalanpalveluksen oppaassa yhtenä ehtoollisen viettoon liittyvistä ja siinä käytettävistä esineistä.

Turun tuomiokirkossa on säilynyt 1480-luvulla sinne lahjoitettu bursa, joka on valmistettu kuuluisan ruotsalaisen kirkkomaalari ja helmenompelija Albertus Pictorin verstaassa Tukholmassa.

Bursa, jota käytetään sairaan ehtoollisen vietossa katolisessa kirkossa
Katolisessa kirkossa on etenkin aikaisemmin käytetty bursaa, joka on ollut eräänlainen pieni laukku. Sitä on käytetty, kun pappi, diakoni tai akoluutti on ollut sairaskäynnillä, ja vienyt sairaalle ehtoollisen. Bursassa on tilaa pienelle ciboriumille hostiaa varten, korporaali sekä mahdollisesti pieni pullo sairaanvoitelussa käytettävää öljyä varten. Tällaisessa bursassa on ollut myös hihna, jota on tarvittu, kun pappi on kuljettanut bursaa kaulassaan siten, että bursa on ollut hänen rinnan kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Palvelkaa Herraa iloiten*
Jumalanpalveluksen opas*, s. 97, 98, 127. Suomen ev. lut. kirkon kirkkohallituksen julkaisuja2009:9. Kirkkohallitus, Jumalanpalveluselämä ja musiikkitoiminta. ISBN 978-951-789-300-8.*
2. ↑  Karl-Gunnar Ellverson: *Handbok i Liturgik*, s. 114. Verbum, 2003. ISBN 91-526-2775-6. (ruotsiksi)
3. ↑  Bursa, kalkkiliinan ja öylättilautasen säilytysrasia *finna.fi*. Viitattu 17.1.2023.
4. ↑  Bursy, zestawy do chorych *uarchaniola.pl*. Viitattu 17.1.2023. (puolaksi)
**Karhulan Rateko** oli Karhulan kauppalassa toiminut lentopalloseura. Seura voitti miesten lentopallossa kaksi suomenmestaruutta, yhden Cup-mestaruuden ja saavutti SM-sarjassa yhteensä viisi mitalisijaa.

Rateko sai taloudellisissa vaikeuksissa olleen Karhulan Karton paikan pääsarjassa kaudeksi 1968–1969. Seuran sponsorina toimi liikkeenharjoittaja Veikko Rantamon yhtiö Rateko Oy (rautaa, terästä ja koneita). Rateko valmisti Karhulassa auton- ja junanpesukoneita sekä tarjosi asennuspalveluita.

Seurassa pelasi Suomen lentopallomaajoukkueen pelaajista Raimo Koskinen ja Risto Palonen, jotka tulivat seuraan Tampereelta, Ossi Pulli Lappeenrannasta sekä Heikki Montonen Helsingistä. Koskinen, Montonen ja Palonen vastasivat pääosin myös joukkueen valmennuksesta. Rateko pelasi kotiottelunsa Helilän koulun salissa, jonne mahtui kohtuudella 250 katselijaa, mutta jossa yleisöä oli parhaimmillaan 800–900.

Seuran viimeinen kausi SM-sarjassa oli 1974–1975, jolloin se sijoittui neljänneksi. Rateko Oy:n konkurssin myötä seura lopetti toimintansa vuonna 1975. Seuran paikan SM-sarjassa sai Karhulan Veikot, jota lähes kaikki pelaajat siirtyivät edustamaan.

Saavutukset
-----------

* 1970 pronssi SM-sarjassa
* 1970 Cup-mestaruus
* 1971 hopea SM-sarjassa
* 1972 pronssi SM-sarjassa
* 1973 Suomen mestaruus
* 1974 Suomen mestaruus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Lehtoranta: Mestaruuksia, hienoja pukuja ja pastilleja.  *Kymen Sanomat*, 1.10.2018, s. 8-9.
2. 1 2    *Kymen Sanomat*, 26.2.2011, s. 12.
3. ↑  Historiikki *Karhulan Veikot*. Viitattu 28.2.2011.
**Astrahanin kaanikunta** oli valtio Itä-Euroopassa Volgan suun ja alajuoksun ympärillä Kaspianmeren rannalla Aasian rajan tuntumassa. Kaanikunta oli olemassa 1400- ja 1500-luvuilla. Nykyisin alue kuuluu pääasiassa Kazakstaniin sekä Venäjään kuuluviin Astrahanin alueeseen ja Kalmukiaan.

Suurin osa Astrahanin kaanikunnan väestöstä oli maanviljelyä harjoittavia Astrahanin tataareja ja paimentolaisia nogaita. Kaanikunnan pääkaupunki oli Xacitarxan, joka sijaitsi nykyisen Astrahanin kaupungin lähellä.

Historia
--------

Volgan alajuoksun ympäristö oli useiden turkkilais-tataarilaisten kansojen asuttama viimeistään 400-luvulta jaa. Mongolit valtasivat alueen 1200-luvulla. Mongolivaltakunta jakaantui kuitenkin pian pienempiin valtakuntiin. Itäinen Eurooppa tuli kuulumaan Kultaisen ordan valtakuntaan. Sisällissota jakoi Kultaisen ordan 1400-luvulla. Kaani Qasim perusti itsenäinen Astrahanin kaanikunnan noin vuonna 1466. Kaanikunnan sijainti Volgan suun ympärillä ja tärkeän kauppareitin varrella toi sille hyvinvointia. Mutta myös naapurivaltioiden ja -kansojen kiinnostuksen sen alueeseen. Tämä johtikin useisiin sotiin. Suurta vahinkoa Astrahanille toi Krimin kaanikunnan kaani Mengli Giray. 

Venäjän tsaari Iivana IV Julma valtasi Astrahanin pohjoisen naapurin Kazanin kaanikunnan 1552 ja lähetti sotilaitaan myös Astrahaniin. Vuonna 1554 Venäjä nosti Astrahanissa valtaan kaani Derviş Alin, joka hallitsi Venäjän vasallina. Derviş Ali kuitenkin liittoutui Krimin kaanikunnan kanssa ajakseen Venäjän pois alueelta. Niinpä Venäjän armeija hyökkäsi uudelleen Astrahaniin 1556. Nyt kaanikunta vallattiin ja liitettiin suoraan Venäjän alaisuuteen.. Kaani Derviş Ali onnistui kuitenkin pakenemaan Azovin linnaan. Astrahanin kaanikunnan nogaiväestö karkotettiin Kazakstaniin ja Dagestaniin. Heitä myös pakeni Krimin kaanikunnan ja Osmanien valtakunnan alueille Asovanmeren ympäristöön. Tataariväestö sai jäädä alueelle, mutta heihinkin kohdistettiin sortotoimenpiteitä.

Lähteet
-------

1. ↑  WHKMLA : History of the Khanate of Astrakhan *www.zum.de*. Viitattu 9.7.2020.
2. ↑  Kingdoms of Central Asia - Khans of Astrakhan (Tartars) *www.historyfiles.co.uk*. Viitattu 9.7.2020.
3. ↑  Kazan Falls to Ivan the Terrible | History Today *www.historytoday.com*. Viitattu 9.7.2020.
**Intian kansallinen ajanlasku** alkaa länsimaisen kalenterin vuoden 78 jaa. kevätpäiväntasauksesta. Sitä käytetään gregoriaanisen kalenterin rinnalla Intian valtion virallisissa tiedonannoissa, *All India Radio*n eli Intian yleisradion lähetyksissä sekä virallisen lehden *Gazette of India*n uutisoinnissa. Maassa on käytössä myös useita alueellisia kalentereita, jotka perustuvat hindujen alanlaskuun, joka puolestaan perustuu veda-kirjoihin.

Kalenteri otettiin käyttöön Intiassa vuonna 1957. Sitä ennen maassa oli käytössä noin 30 eri kalenteria, joiden avulla määritettiin hindujen, buddhalaisten ja jainalaisten eri juhlapäivät. Kalenteriuudistuksen yhteydessä määriteltiin säännöt, joilla voitiin laskea tiettyjen uskonnollisten juhlapäivien ajoittuminen kuun ja auringon vaiheista.

Kuukaudet
---------

1. Chaitra 30 päivää, karkausvuonna 31
2. Vaisakha 31 päivää
3. Jyaistha 31 päivää
4. Asadha 31 päivää
5. Sravana 31 päivää
6. Bhadra 31 päivää
7. Asvina 30 päivää
8. Kartika 30 päivää
9. Margashirsh eli Agrahayana 30 päivää
10. Pausa 30 päivää
11. Magha 30 päivää
12. Phalguna 30 päivää

Lähteet
-------

1. ↑  Doggett, L.E.;: Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac (luku 5) (Arkistoitu – Internet Archive)
Weddingin sijainti Mitten hallintoalueella (iso kuva) ja Mitten hallintoalueen sijainti Berliinissä (pieni kuva)
Weddingin kartta
**Wedding** on yksi Berliinin kaupunginosista (saks. *Ortsteil*). Se sijaitsee Mitten hallintoalueella (*Bezirk*) kaupungin keskustan tuntumassa. Vuoden 2011 lopussa kaupunginosalla oli 78 290 asukasta. Sen pinta-ala on 9,23 km² ja väestötiheys 8482 as./km².

Nykyinen Weddingin kaupununginosa muodostettiin vuonna 2001. Vuosina 1920–2000 oli olemassa Wedding-niminen hallintoalue, johon kuului nykyisen Weddingin kaupunginosan lisäksi nykyinen Gesundbrunnenin kaupunginosa. Weddingin hallintoalue liitettiin vuonna 2001 Mitten hallintoalueeseen, samoin kuin Tiergartenin hallintoalue.

Historia
--------

1100-luvulla aatelismies Rudolf de Weddingen rakensi kartanonsa nykyisen Nettelbeckplatzin välittömään läheisyyteen. Maatila säilyi hylättynä 1700-luvulle asti.

1700-luvun puolivälissä, kun Gesundbrunnenista rakennettiin lomailupaikkaa ja kylpyläkaupunkia, uhkapeli ja prostituutio levisi Weddingiin. 

Kansalaisten lakkaamaton muuttovirta Weddingiin 1800-luvun lopulla muutti Weddingin työväenluokan kaupunginosaksi. Työntekijät elivät ahtaasti kerrostaloasunnoissa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Wedding tunnettiin "Punaisena Weddinginä" alueen sotaisan ja suureksi osaksi kommunistisen työväenluokan vuoksi. Alueella oli väkivaltainen protesti vappuna 1929. Weddingin työläisten poliittisen toiminnan vuoksi se oli natsien hyökkäysten kohde 1930-luvulla.

Toisen maailmansodan jälkeen Weddingin ja Reinickendorfin hallintoalueet kuuluivat Ranskan, Mitte sen sijaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeeseen. Mitten ja Weddingin rajana ollut Bernauer Straße tuli tämän vuoksi myös Länsi- ja Itä-Berliinin rajaksi. Raja kulki kadun eteläistä, Mitten ja siis Itä-Berliinin puoleista reunaa pitkin. Kun Berliinin muuri rakennettiin elokuussa 1961, useat Bernauer Straßen varrella Itä-Berliinin puoleisissa taloissa asuneet hyppäsivät ikkunoistaan jalkakäytävälle, siis Länsi-Berliinin puolelle, ennen kuin rakennukset ehdittiin tyhjentää ja purkaa.

Wedding nykyään
---------------

Weddingin metroasema
Nykyään Wedding on yksi Berliinin köyhimmistä alueista. Siellä on myös korkea työttömyysaste, lähes 26 prosenttia. Lähes 17 prosenttia väestä elää sosiaaliturvan varassa, 27 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella. Alueen asukkaista noin 30 prosenttia on ulkomaalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Einwohnerinnen und Einwohner am Ort der Hauptwohnung in Berlin am 31.12.2011 nach Ortsteilen und Altersgruppen (PDF) Amt für Statistik Berlin-Brandenburg. Viitattu 5.6.2012. (saksaksi)
2. ↑  Die Schere zwischen armen und reichen Bezirken geht immer weiter auseinander
3. ↑  Ausländerzahl erstmals seit der Vereinigung zurückgegangen (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wedding**.
**Jukka Ilmari Miettinen** (s. 30. elokuuta 1943 Kuorevesi) on suomalainen lehtitoimittaja, joka toimi *Tuulilasin* päätoimittajana 1975–1978, *Apu-lehden* päätoimittajana 1978–1983 sekä Sanoma-yhtiössä aikakauslehtien julkaisujohtajana ja sitten yritysjulkaisujen päätoimittajana 1983–2005.

Miettinen aloitti toimittajauransa 1960-luvun alkupuolella *Riihimäen Sanomissa* harjoittelijana ja *Ilta-Sanomissa* kesätoimittajana. *Helsingin Sanomien* sunnuntaitoimituksessa hän työskenteli 1967–72. Vuosina 1972–74 hän toimi Peugeot-autoja maahantuovan Maan Auto Oy:n tiedotuspäällikkönä. 

Vuosina 1975–1983 Jukka Miettinen työskenteli A-lehdissä ensin *Tuulilasin* ja sitten *Avun* päätoimittajana. Vuonna 1983 hänet nimitettiin Sanoma-yhtiön aikakauslehtien julkaisujohtajaksi ja vuonna 1987 Sanoman yritysjulkaisujen päätoimittajaksi. Hän jäi eläkkeelle 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2007*, s. 608. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0
2. ↑  *Sanan voimalla*, s. 123. *Apu*-lehden 50-vuotisjuhlajulkaisu mainostajille. Helsinki: A-lehdet Oy, 1982. ISBN 951-99425-4-8
3. 1 2  Jukka Miettinen. LinkedIn. Viitattu 4.4.2016.
**Circé-luokka** oli Ranskan laivaston viiden miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, joka oli maailman ensimmäinen varta vasten rakennettu miinantorjunta-alusluokka.

Suunnittelu
-----------

Alusten suunnittelun lähtökohtana oli DUBM 20 -miinanetsintäkaikuluotain ja BAP 104 -miinanetsintäluotain, jonka käyttöä varten oli taavetti sijoitettava aluksen perään. Järjestelmä kykeni havaitsemaan miinat jopa 60 metrin syvyydestä ja 500 metrin etäisyydeltä. Aluksille ei asennettu perinteistä raivauskalustoa. Kaikuluotaimen käyttöön varatut tilat olivat komentosillan etupuolelle rakennetussa hytissä. *Cerekselle* asennettiin automaattisen merkintäjärjestelmän EVECin prototyyppi, joka myöhemmin asennettiin myös muihin luokan aluksiin. 1980-luvun lopulla kaikuluotain vaihdettiin DUBM 20A:ksi ja edelleen DUBM 20B:ksi.

Suunnittelun perusteina olivat pieni magneettinen heräte ja hiljaisuus. Runko valmistettiin sandwich-periaatteella, jossa vuorottelivat puu ja vaahtomuovi. Ulommaisten kerrosten ollessa lasikuitua ylläpidon helpottamiseksi. Kansirakenteet olivat lasikuitua ja puuta.

Varsinaisen propulsiojärjestelmän lisäksi aluksille asennettiin miinanraivausta varten kaksi aktiiviperäsintä, joiden juureen asennettiin korkkiruuvipotkurit. Voimanlähteenä oli 260 hevosvoiman sähkömoottori.

Alukset
-------

**Circé-luokan miinantorjunta-alukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Cybèle* | CMN, Cherbourg |  | 2. maaliskuuta 1972 |  | myyty Turkille *TCG Erdek* (M-263) |
| *Calliope* | CMN |  | 20. lokakuuta 1971 |  | myyty Turkille *TCG Edincik* (M-260) |
| *Clio* | CMN |  | 10. kesäkuuta 1971 |  | myyty Turkille *TCG Erdemli* (M-264) |
| *Circé* | CMN |  | 15. joulukuuta 1970 |  | myyty Turkille *TCG Edremit* (M-261) |
| *Ceres* | CMN |  | 10. elokuuta 1972 |  | myyty Turkille *TCG Enez* (M-262) |
|

Turkin puolustusministeriö ja DCN International allekirjoittivat sopimuksen, jonka mukaan luokan alukset luovutetaan Turkin laivastolle. Ennen siirtoa alukset huollettiin ja niiden miinantorjuntakalusto modernisoitiin. Aluksille muun muassa asennettiin uusi Minetac-taistelunjohtojärjestelmä, GPS ja PAP Plus -kalusto.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)
* Dossier.  *Naval Forces International Forum for Maritime Power*, 1997, XVIII. vsk, nro V, s. 68- 70.  Mönch Publishing.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gardner, Robert s. 131
2. ↑  Dossier 1997 s. 69
**Benjamin James Dale** (17. heinäkuuta 1885 Lontoo – 30. heinäkuuta 1943) oli brittiläinen säveltäjä.

Dale oli ensimmäisen maailmansodan syttyessä Ingolstadtissa ja joutui Edgar Baintonin sekä Frederick Keelin kanssa internoiduksi Ruhlebenin leiriin Berliinin ulkopuolelle. Sieltä hän pääsi alankomaalaiselle maatilalle vähäisemmillä rajoituksilla. Kotimaahansa hänet palautettiin maaliskuussa 1918. Dale palasi työhönsä Royal Academy of Musiciin, jossa oli toiminut harmonian professorina jo vuodesta 1909. Vuonna 1936 hän aloitti työskentelyn BBC:n musiikin neuvonantopaneelissa.

Dale oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli vuonna 1943 sydäninfarktiin ensimmäistä kertaa jo Brysselissä vuonna 1924 luonnostellun sävelrunonsa *The Flowing Tide* harjoitusten jälkeen. Dalen muuhun tuotantoon kuuluu esimerkiksi hänen Royal Academy of Musicissa opiskellessaan säveltämä pianosonaatti, jonka kantaesitti York Bowen helmikuussa 1905. Dale sävelsi myös sonaatin viululle. Alttoviululla on tärkeä osa hänen kamarimusiikkituotannossaan.

Dalen isä oli itseoppinut amatöörimuusikko, ja yksi hänen veljistään oli Henry Hallett Dale.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dale, Benjamin Hyperion Records
2. ↑  Benjamin Dale Naxos
3. ↑  Benjamin Dale: Piano Music Hyperion Records
4. 1 2  Benjamin Dale (Arkistoitu – Internet Archive) Wright Music

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**tert-butyylihypokloriitti** (C4H9ClO) eli **t-butyylihypokloriitti** on hypokloriittiestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa tert-butyylihypokloriitti on kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja reagoi emästen kanssa. tert-butyylihypokloriitti liukenee esimerkiksi etanoliin ja kloorattuihin hiilivetyihin. Aine voi reagoida räjähdysmäisesti kuumennuksen tai voimakkaan valon vaikutuksesta.

tert-butyylihypokloriittia valmistetaan klooraamalla tert-butanolia kloorilla emäksisissä oloissa ja eristetään erottamalla reaktiossa muodostuneet faasit.

tert-butyylihypokloriittia käytetään klooraavana reagenssina. Se reagoi muun muassa alkaanien, alkeenien ja epoksidien kanssa klooratuiksi johdannaisiksi, aldehydien kanssa happoklorideiksi ja amiinien kanssa N-klooriamiineiksi. Yhdistettä voidaan käyttää myös propyleenioksidin valmistamiseen, alkoholien ja tioeettereiden hapettamiseen ja polymeerien ristisilloituksissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nigel S. Simpkins & Jin K. Cha: "t-Butyl Hypochlorite", teoksessa  *Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis* (e-EROS), John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 259. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  John A. Wojtowicz: "Dichlorine Monoxide, Hypochlorous Acid, and Hypochlorites", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004 Vol. 8, s. 573
4. 1 2  Harold A. Wittcoff, Bryan G. Reuben, Jeffery S. Plotkin: *Industrial Organic Chemicals*, s. 203. John Wiley & Sons, 2004. ISBN 978-0-4714-4385-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.8.2023). (englanniksi)
**Jhon Darwin Atapuma Hurtado** (s. 15. tammikuuta 1988 Túquerres, Nariño) on kolumbialainen maantiepyöräilijä.

Atapuma aloitti ammattilaisuransa 2009–2011 kolumbialaistallissa, jonka sponsoreina tuona aikana olivat Colombia es Pasion, Coldeportes ja Café de Colombia. Kausilla 2012–2013 hän edusti toista kotimaansa joukkuetta Colombia-Coldeportes/Colombiaa. Kausilla 2014–2016 hän ajoi yhdysvaltalaisessa BMC Racing Teamissa. Vuosina 2017−2018 hän edusti UAE Team Emirates -tallia ja vuodesta 2019 Cofidista.

Atapuma johti Espanjan ympäriajon 2016 kokonaiskilpailua etappien 4–7 jälkeen.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2007
Vuelta Ciclista a la Republica del Ecuador, 2. ja 8. etapin voitto
2008
Maantieajon Kolumbian-mestaruus
2009
Tour de Beauce, 3. etapin voitto
2012
Giro del Trentino, 4. etapin voitto
2013
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s
Puolan ympäriajo, 6. etapin voitto
2015
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
Espanjan ympäriajo, 1. etapin (joukkueaika-ajo) voitto
2016
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, mäkikirikilpailussa kolmas, 20. etapilla toinen, 10. etapilla kolmas
Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 4. ja 20. etapilla toinen
2017
Ranskan ympäriajo, 18. etapilla toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jhon Darwin Atapuma *procyclingstats.com*. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  John Darwin Atapuma Hurtado *cyclingarchives.com*. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
**Diallyyliftalaatti** (C14H14O4) on tyydyttymättömiin aromaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on allyylialkoholin ja ftaalihapon esteri. Yhdistettä käytetään valmistettaessa erikoispolymeerejä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Diallyyliftalaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja lähes hajutonta nestettä. Yhdiste ärsyttää ihoa.

Diallyyliftalaattia valmistetaan tyypillisimmin allyylialkoholin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Muita tapoja ovat ftaalihapon ja allyylialkoholin esteröinti happaman katalyytin läsnä ollessa tai dimetyyliftalaatin ja allyylialkoholin välinen vaihtoesteröintireaktio natriummetoksidin toimiessa katalyyttinä. Diallyyliftalaatti polymeroituu itsekseen melko hitaasti, mutta prosessia voidaan nopeuttaa radikaali-initiaattoreilla esimerkiksi peroksideilla. Pelkästään diallyyliftalaatista muodostuvilla polymeereillä on hyvä korkean lämpötilan kesto ja hyvin ristiinlinkittynyt rakenne. Näitä polymeerejä käytetään muun muassa hartseina, laminaatteina ja valettuina kappaleina elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa. Diallyyliftalaattia voidaan myös käyttää komonomeerina muiden tyydyttymättömien estereiden esimerkiksi akrylaattien, maleaattien ja fumaraattien kanssa. Näissä polyestereissä se toimii ristiinlinkittävänä monomeerina ja parantaa polymeerin ominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa. Ainetta voidaan myös käyttää pehmentimenä PVC-muoveissa ja selluloosaestereissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Diallyl phthalate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.9.2017.
2. 1 2 3  Diallyyliftalaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 19.9.2017.
3. 1 2  R.Dowbenko: *Allyl Monomers and Polymers, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 19.9.2017.
4. ↑  Ludger Krähling, Jürgen Krey, Gerald Jakobson, Johann Grolig & Leopold Miksche: *Allyl Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.9.2017
5. ↑  M. Alger: *Polymer Science Dictionary*, s. 129. Springer, 1996. ISBN 978-0412608704. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.9.2017). (englanniksi)
6. ↑  Jan W. Gooch: *Encyclopedic Dictionary of Polymers*, s. 204. Springer, 2010. ISBN 978-1-4419-6246-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.9.2017). (englanniksi)
**Kristoffer Halvorsen** (s. 13. huhtikuuta 1996 Kristiansand) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Jokerissa 2015–2017, edusti Team Skyta 2018–2019, EF Pro Cycling -tallia 2020 ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2021–2023 Uno-X Pro Cycling Teamiä.

Halvorsen voitti alle 23-vuotiaiden maantieajon maailmanmestaruuden 2016 jätettyään massakiriin päättyneessä kilpailussa Pascal Ackermannin hopealle.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2013
Tour of Istria, 3. etapin voitto
Trofeo Karlsberg, 1. etapin voitto
2016
Nokere Koerse, toinen
Tour de l'Avenir, 3. etapin voitto
Grand Prix d'Isbergues, voitto
Olympia's Tour, 3b. ja 4. etapin voitto
MM-kilpailut, kultaa alle 23-v. maantieajossa
2017
Handzame Classic, voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa viides
Tour de l'Avenir, pistekilpailun ja 3. etapin voitto
2018
Handzame Classic, toinen
2019
Herald Sun Tour, 5. etapin voitto
Bredene Koksijde Classic, toinen
De Pannen kolmen päivän ajo, kuudes
Norjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 6. etapin voitto]], kokonaiskilpailussa kolmas
2021
Boucles de la Mayenne, kokonaiskilpailussa kolmas
Okolo Slovenska, 3. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristoffer Halvorsen *procyclingstats.com*. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Kristoffer Halvorsen *cyclingarchives.com*. Viitattu 17.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  World Championships: Kristoffer Halvorsen wins U23 men's road race *cyclingnews.com*.  13.10.2016. Viitattu 17.5.2020. (englanniksi)
Jagmeet Singh.
**Jagmeet Singh Jimmy Dhaliwal** (s. 2. tammikuuta 1979 Scarborough, Ontario) on kanadalainen poliitikko ja Kanadan Uuden Demokraattisen puolueen johtaja. Lapsuudessa hänestä käytettiin nimeä Jimmy Dhaliwal, kun taas aikuisena hän on käyttänyt poliittisella urallaan vain kahta ensimmäistä nimeään Jagmeet Singh jättäen pois syntymäsukunimensä Dhaliwal. Hän on opiskellut biologiaa, sosiologiaa, tietojenkäsittelytiedettä ja oikeustiedettä. Jagmeet Singhin poliittinen ura alkoi vuonna 2011, kun hänet valittiin Ontarion provinssin parlamenttiin. Vuonna 2017 hänet valittiin Uuden demokraattisen puolueen johtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Inspiring Journey From Jimmy Dhaliwal to Jagmeet Singh *SikhNet*.  6.10.2017. Viitattu 21.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jagmeet Singh** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
"**Caravan**" on Juan Tizolin ja Duke Ellingtonin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1936. Ellingtonin orkesteri, jossa Tizol soitti pasuunaa, soitti kappaletta usein ja nauhoitti useita eri sovituksia siitä. Ellingtonin yhtyeellä oli tapana soittaa se aina konsertin toisena kappaleena.

Ensimmäisen nauhoituksen kappaleesta teki Barney Bigard yhtyeensä kanssa. Vuonna 1946 Billy Eckstine nauhoitti ensimmäisen hittiversion sanojen kanssa. Sanat kirjoitti Ellingtonin manageri Irving Mills. Kappale esitetään kuitenkin useimmiten instrumentaalina, eikä Millsin nimeä aina mainita. Tizolin kerrotaan alun perin myyneen oikeudet kappaleeseen Millsille 25 dollarilla, mutta myöhemmin kappaleen muodostuttua hitiksi Mills suostui myöntämään pasunistille osan sävellyksen rojalteista.

Kappaleessa vuorottelevat latinomusiikkipohjaiset rytmiset osiot ja jazzmaisemmat, harmonisesti monimutkaisemmat jaksot. Kappaleen harmonia viittaa swing-aikakaudella yleisesti käytössä olleeseen George Gershwinin "I Got Rhythm" -kappaleen sointukulkuun.

Reino Helismaa teki kappaleeseen suomenkieliset sanat nimellä *Karavaani* ja sen levytti ensimmäisenä lauluyhtye Trubaduurit vuonna 1956, seuraavana vuonna siitä tekivät omat versionsa Tuula Siponius ja Olavi Virta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jeremy Wilson: Caravan *JazzStandards.com*. Viitattu 10. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Juan Tizol *All About Jazz*. Viitattu 11. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Sandra Burlingame: Juan Tizol *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 18.5.2011. Viitattu 11. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
4. ↑  Evan Bailyn: Tizol, Juan *Music of Puerto Rico*.  Arkistoitu 13.7.2010. Viitattu 11. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
5. ↑  Juan Tizol *Big Bands Database*. Viitattu 11. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
6. ↑  Mark Lomanno: Duke Ellington: Caravan (1937) *Jazz.com*.  Arkistoitu 11.2.2010. Viitattu 11. huhtikuuta 2010. (englanniksi)
7. ↑   Jukka Pennanen ja Kyösti Mutkala: *Reino Helismaa: jätkäpoika ja runoilija*, s. 358. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1994.

Duke Ellington

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit | *...And His Mother Called Him Bill* |
| Kappaleet | 
* "Blood Count"
* "Caravan"
* "Chelsea Bridge"
* "In a Sentimental Mood"
* "It Don’t Mean a Thing (If It Ain’t Got That Swing)"
* "Lush Life"
* "Mood Indigo"
* "Prelude to a Kiss"
* "Perdido"
* "Satin Doll"
* "Solitude"
* "Something to Live For"
* "Take the ’A’ Train"
* "Things Ain’t What They Used to Be"

 |
| Soittajat | 
* Harold Ashby
* Louie Bellson
* Jimmy Blanton
* Mercer Ellington
* Otto Hardwick
* Al Hibbler
* Johnny Hodges
* Herb Jeffries
* Oscar Pettiford
* Billy Strayhorn
* Billy Taylor
* Clark Terry
* Juan Tizol
* Ben Webster

 |
**Los olvidados – säälikää heitä** (*Los olvidados*) on Luis Buñuelin ohjaama meksikolainen draamaelokuva vuodelta 1950. Pessimistinen tarina kertoo kahdesta Méxicon suurkaupungin slummeissa elävästä pojasta. Vanhempi, koulukodista vapautunut Jaibo alistaa valtaansa viattoman Pedron ja tuhoaa hänet ja myös itsensä. Jaibosta tulee myös Pedron äidin rakastaja.

Ranskalainen elokuvaesseisti André Bazin luonnehti *Los olvidadosia* elokuvaksi, joka "iskee mieleen kuin poltinrauta eikä anna omalletunnolle hetkenkään rauhaa". Se on tutkielma nuorisorikollisuudesta, joka elokuvatutkijoiden mukaan jatkoi Vittorio De Sican neorealistisen klassikon *Sciuscià – viattomat* (1946) perinnettä, mutta paljon sitä rajummin.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Alfonso Mejía  | … |  Pedro
  |
|  Roberto Cobo  | … |  Jaibo
  |
|  Estela Inda  | … |  Marta, Pedron äiti
  |
|  Miguel Inclán  | … |  don Carmelo, sokea mies
  |
|  Héctor López Portillo  | … |  tuomari
  |
|  Alma Delia Fuentes  | … |  Meche
  |

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
--------------------------------

*Los olvidados* sai Meksikossa tuoreeltaan murskatuomion sekä kriitikoilta että yleisöltä, jotka kokivat sen hyökkäävän maata ja sen yhteiskuntaa vastaan. Runoilija ja kulttuurivaikuttaja Octavio Pazin myötävaikutuksella filmi otettiin mukaan Cannesin elokuvafestivaaleille, jossa Buñuel palkittiin parhaana ohjaajana.

Suomessa *Los olvidados* sai teatteriensi-iltansa vasta vuonna 1962 lisänimellä *"säälikää heitä"*. Alkuperäisnimi tarkoittaa suomeksi "unohdetut".

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 2012 brittiläisen *Sight & Sound* -elokuvalehden kerran vuosikymmenessä järjestämässä kriitikkoäänestyksessä maailman parhaista elokuvista *Los olvidados* tuli sijalle 110. Elokuva esitettiin vuoden 2019 Cannesin elokuvajuhlilla Cannes Classics -esityssarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Los olvidados – säälikää heitä (1950). *Kansallinen audiovisuaalinen instituutti (KAVI)*.  Arkistoitu 4.6.2019. Viitattu 4.6.2019.
2. ↑  Nykänen, Joonas: Los Olvidados (1950) *Laajakuva*.  13.12.2013. Viitattu 4.6.2019.
3. ↑  Gravely, Brittany & Guest, Haden: Los olvidados. *Film Series / Events*.  2012. Harvard Film Archive.  Arkistoitu 4.6.2019. Viitattu 6.2019. (englanniksi)
4. ↑  Los olvidados – säälikää heitä Elonet.  , Esitystiedot.
5. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 15.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  Votes for Los Olvidados (1950) *British Film Institute – BFI*. Viitattu 6.2019. (englanniksi)
7. ↑  Cannes Classics 2019 *Festival de Cannes*.  26.4.2019 / päiv. 15.5.2019. Viitattu 4.6.2019. (englanniksi)
**Napa-yhtiöt** on suomalainen tietotekniikkayritys, joka tuottaa ohjelmistoja laivojen suunnitteluun ja operointiin. Napan ohjelmistoja käyttävät lähes kaikki maailman suurimmat telakat, laivasuunnittelutoimistot, luokituslaitokset ja varustamot sekä monet yliopistot, tutkimuslaitokset ja konsulttiyritykset. Käyttäjinä on kaikkiaan noin 400 yritystä ja organisaatiota yli 50 maassa. Onboard Napa -järjestelmä on käytössä noin 1400 laivassa maailman merillä.

Napa-yhtiöiden laivojen alkusuunnitteluohjelmistolla on noin 95 prosentin markkinaosuus. Laivojen suorituskyvyn ohjaukseen ja seurantaan suunnitellut ohjelmistot ovat käytössä yli 90 prosentissa maailman risteilyaluksista ja autolautoista.

Japanilainen luokituslaitos ClassNK osti NAPA Oy:n vuonna 2014

Historiaa
---------

Napa irtautui vuonna 1989 vaikeuksiin joutuneen Wärtsilän tytäryrityksestä Witec Oy:stä. Yhtiön maailmanvalloitus alkoi Pohjoismaista, jatkui muualle Eurooppaan, ja 2000-luvun alusta alkaen panostettiin vahvasti Aasian kasvaville laivanrakennus- ja varustamomarkkinoille.

Nyt Napalla on tytäryhtiöt Japanissa, Koreassa ja USAssa sekä edustustot Kiinassa ja Singaporessa ja kehitysyhtiöt Suomessa ja Romaniassa.

Vuonna 2008 Napa sai Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinnon. Tietoviikko-lehti valitsi Napa-Yhtiöt vuoden 2009 Tivi-yritykseksi vuosia jatkuneen erinomaisen kannattavuuden ja kasvuvauhdin ansiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finder - Napa Oy *finder.fi*. Viitattu 12.08.2020.
2. ↑  TiVi 250: Napa Tietoviikko. Viitattu 27.8.2012.  [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4 5  Tiina Siltala: Napa palkittiin vuoden tivi-yrityksenä Tietoviikko. Viitattu 27.8.2012. [vanhentunut linkki]
4. 1 2 3  Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnot 2008 Avant Tecnolle, Napa-yhtiöille ja Sunitille  19.02.2009. itpooli.com. Viitattu 27.8.2012. [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnot 2008 Avant Tecnolle, Napa-yhtiöille ja Sunitille  19.2.2009. Finpro. Viitattu 13.9.2012. [vanhentunut linkki]
6. ↑  ClassNK osti NAPA Groupin Suomesta *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 24.9.2017.
**Tapio Furuholm** (s. 23. helmikuuta 1952) on suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja entinen jalkapalloilija, joka vaikuttaa myös kunnallispolitiikassa. Varsinaiselta koulutukseltaan Furuholm on opettaja, mutta hän työskenteli vuodesta 1999 lähtien eläköitymiseensä saakka Porin kaupungin tiedottajana. Eurosport-kanavan jalkapalloselostajana Furuholm on toiminut vuodesta 1997 lähtien ja 1990-luvulla hän työskenteli myös Yleisradion selostajana.

Jalkapalloura
-------------

Furuholm pelasi jalkapalloa Mestaruussarjassa yhden kauden ajan Porin Ässien joukkueessa, sekä useita vuosia alemmilla sarjatasoilla Ässien lisäksi myös Musan Salamassa. Kaudella 1969 hän teki pelaamissaan kolmessatoista SM-sarjan ottelussa neljä maalia. ja vuonna 1970 Furuholm saavutti Ässissä A-nuorten Suomen mestaruuden. Ässistä hän siirtyi Musan Salamaan kaudeksi 1972 ja on edelleen seuran kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä.

Politiikka
----------

Porin kaupunginvaltuustossa Furuholm vaikutti 1977–1986 SKDL:n valtuustoryhmässä, josta siirtyi vuosiksi 1987–1988 Demokraattiseen Vaihtoehtoon. Hän asettui jälleen Vasemmistoliiton ehdokkaaksi vuoden 2012 Kunnallisvaaleissa ja pääsi valtuustoon keräämällä yli 900 ääntä. Hän jätti valtuuston 2017. Furuholm työskenteli Porin kaupungin tiedotuspäällikkönä vuodesta 1999 lokakuun 2015 loppuun, jolloin jäi eläkkeelle. 

Furuholm oli Vasemmistoliiton ehdokkaana myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Furuholm palasi kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa ja hänestä tuli myös kaupunginhallituksen jäsen. Keväällä 2022 Furuholm valittiin aluevaltuustoon. Kesäkuussa 2022 hän ilmoitti luopuvansa politiikasta ikäänsä ja terveydentilaansa vedoten.

Yksityiselämä
-------------

Tapio Furuholm on entisen jalkapalloilijan Timo Furuholmin isä. Hänen veljensä Esa Furuholm on myös entinen jalkapalloilija, joka on myöhemmin toiminut eri tehtävissä Suomen Palloliitossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viestinnän laineet lyövät välillä Porissa Kuntalehti 2/2011. Viitattu 13.9.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  *Satakunnan Kansa* 12.9.2012. Viitattu 13.9.2012.
3. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 50. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
4. ↑  *Kausiohjelma 2006*, Musan Salama. Viitattu 29.10.2012.
5. ↑  Kuntavaalit 2012 tulospalvelu  28.10.2012. YLE. Viitattu 29.10.2012.
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Ehdokaslista yhtä vaille valmis Satakunnassa  5.2.2015. Kansan Uutiset Verkkolehti. Viitattu 6.2.2015.
8. ↑  Pukkila, Tapio: Tapio Furuholm luopuu politiikasta  7.6.2022. Yle Pori. Viitattu 8.6.2022.
9. ↑  Helsingin Sanomien vaalikone 2008 Viitattu 13.9.2012.