recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
IXV:n pudotustestimalli kellukkeiden ja laskuvarjon kera
**Intermediate eXperimental Vehicle** (**IXV**) on Esan kokeellinen avaruusalus, jolla testataan Maan ilmakehään paluun tekniikoita. 

Hankkeen pääurakoitsija on NGL Prime SpA. 
Hanke on jatkoa hankkeille kuten CNES:in **Pre-X** ja ESA:n **AREV** (**Atmospheric Reentry Experimental Vehicle**).

Lento
-----

Alus laukaistiin 11. helmikuuta 2015 kello 13.40 UTC Guayanan avaruuskeskuksesta Vega-raketilla. 100-minuuttinen alikiertoradan lento onnistui suunnitelmien mukaan ja alus laskeutui Tyyneen valtamereen.

* Maksiminopeus 7700 m/s (27,720 km/h)
* Lentomatka 7500 km
* Maksimikorkeus 412 km

Lähteet
-------

1. ↑  Gunter Dirk Krebs: IXV *space.skyrocket.de*. Viitattu 4 November 2011.
2. ↑  Eurooppalainen avaruuslentokone kävi 400 kilometrin korkeudessa ja loiskahti mereen Yle Uutiset 11.2.2015
3. ↑  Vega rocket launches IXV spaceplane – Mission Complete nasaspaceflight.com 10.2.2015

Aiheesta muualla
----------------

* IXV Esan sivulla
* ESA-tv lähetys lennosta
**Suomen Yhteiskunta-alan Ylioppilaat SYY ry** (lyhyesti **SYY**) on vuonna 1998 perustettu yhteiskuntatieteellisen alan opiskelijoiden edunvalvontajärjestö. Liiton jäseniä ovat kaikki Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry:n opiskelijajäsenet. Ennen vuotta 2012 liiton nimi oli **Suomen Valtiotieteitä Opiskelevien Liitto SVOL**. Liiton puheenjohtajana vuonna 2021 toimii Susanna Hietala.

SYY hoitaa jäsenistönsä edunvalvontaa erityisesti ammattiyhdistysliikkeen sisällä, sekä pyrkii levittämään työelämätietoutta yhteiskunnallisen alan opiskelijoille. Liitolla on noin 2500 jäsentä.

SYYn puheenjohtajat
-------------------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Susanna Hietala 2021
* Karri Kekkonen 2020
* Aleksi Laaksonen 2019
* Tuukka Vartiainen 2018
* Antti Simi 2017
* Tahvo Kekkonen 2016
* Heidi Niinikoski 2015
* Timo Koivisto 2014
* Lauri Koponen 2013
* Saara Hanhela 2012
* Piritta Jokelainen 2011
* Markus Siltanen 2009-2010
* Milla Sinnemäki 2009
* Maria Ojakoski 2008
* Jukka-Pekka Rantakokko 2007

 | 
* Sanni Grahn-Laasonen 2006
* Mikko Kivipelto 2005
* Jussi Salonranta 2003-2004
* Janina Koski 1999, 2001-2002
* Elina Moisio 2000

 |

Paikallisyhdistykset
--------------------

Suomen Yhteiskunta-alan Ylioppilailla on 8 paikallisyhdistystä; Helsingissä, Joensuussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Rovaniemellä, Tampereella, Turussa ja Vaasassa. Paikallisyhdistykset järjestävät harrastus- ja tiedotustilaisuuksia oman yliopistonsa opiskelijoille sekä hoitavat alueellista edunvalvontatyötä.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Yhteiskunta-alan Ylioppilaat SYY ry

Lähteet
-------

1. 1 2  Mikä SYY? (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   *yhteiskunta-ala.fi*.  16.2.2017.  Arkistoitu 29.10.2013.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Colapesce** (oik. Lorenzo Urciullo; s. 6. syyskuuta 1983 Solarino, Sisilia) on italialainen laulaja-lauluntekijä.

Ura
---

Taiteilijanimi Colapesce on otettu keskiaikaisesta sisilialaisesta kansantarusta. Colapesce debytoi solistina vuonna 2010, jolloin ilmestyi EP *Colapesce*. Kaksi vuotta myöhemmin julkaistiin studioalbumi *Un meraviglioso declino*. Colapesce yhdistää musiikissaan poppia, fadoa, free jazzia ja elektronista musiikkia. Hänen teksteissään käsitellään muun muassa muuttoliikettä, sosiaalisia ongelmia ja eksistentiaalisia kysymyksiä.

Colapesce osallistui Di Martinon kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta.

Ennen solistin uraansa Colapesce oli mukana kokoonpanossa Albanopower.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Un meraviglioso declino (2012)
* Egomostro (2015)
* Infedele (2017)
* I mortali (Dimartinon kanssa) (2020)

### EP:t

* Colapesce (2010)
* Nove cover (2012)
* Compendio Infedele (2018)

Lähteet
-------

1. 1 2  Colapesce (html) *Treccani.it*. Istituto della Enciclopedia Italiana fondata da Giovanni Treccani S.p.A.. Viitattu 9.3.2021. (italiaksi)
2. ↑  Italy: Sanremo 2021 *Eurovisionworld.com*. Rockit. Viitattu 12.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Biografia (html) *Rockol.it*. Rockol.com s.r.l.. Viitattu 9.3.2021. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Colapesce, Dimartino - Musica leggerissima (Official Video - Sanremo 2021)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Colapesce (cantante) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Pääsiäisnäytelmä Barriossa, Filippiineillä.
**Ristiinnaulitseminen Filippiineillä** on joidenkin Filippiinien roomalaiskatolisten ylläpitämä perinne, jossa uskovaiset eläytyvät Kristuksen kärsimyksiin ristillä antamalla ristiinnaulita itsensä pitkänäperjantaina. San Fernandon lähellä vietettävässä perinteessä katolinen hurskaus yhdistyy kansanuskomuksiin. Ristiinnaulitsemisen lisäksi jotkut kristityt ruoskivat, viiltelevät lasinpaloilla ja hakkaavat toisiaan bambukepeillä Jeesuksen kärsimyksen muistoksi.

Ristiinnaulitseminen
--------------------

Naulaamisen tekevät roomalaisiksi sotilaiksi pukeutuneet miehet. Toimenpiteessä käytetään oikeita nauloja. Ristiinnaulitut nostetaan riippumaan naulatuista käsistään ja joskus myös jaloistaan muutamiksi minuuteiksi. Monissa kylissä osallistuminen on rajattu vain paikallisille asukkaille sen jälkeen kun jotkut ulkomaalaiset osallistuivat tapahtumaan vääristä syistä.

Kritiikki
---------

Roomalaiskatolinen kirkko ja terveysviranomaiset ovat puhuneet perinnettä vastaan, mutta joka vuosi toistuvaan tapahtumaan tulee aina paljon osallistujia ja katsojia. Osallistujat uskovat, että tapa auttaa heitä sovittamaan syntejään, saamaan ihmeparantumisen vaikeaan sairauteen tai kiittämään jo saaduista armolahjoista. Kirkko ei hyväksy perinnettä, muttei myöskään pyri estämään sitä. Rituaalissa ristiinnaulittavalta menee runsaasti verta ja paikalle järjestetään usein sairaanhoitajia sekä ambulansseja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kymmeniä vapaaehtoisia ristiinnaulittiin Filippiineillä  2.4.2010. Iltalehti.fi. Viitattu 22.4.2014.
2. 1 2 3 4  Fanaatikkoja ristiinnaulittiin Filippiineillä  28.4.2012. YLE Uutiset. Viitattu 22.4.2014.
3. ↑  Nine crucified in Philippines for Good Friday re-enactment  18.4.2014. The Independent. Viitattu 18.4.2014. (englanniksi)
4. ↑  In The Philippines, Observers Perform Crucifixion Reenactment In Good Friday Ritual Huffington Post. Viitattu 18.4.2014. (englanniksi)
**Hempukka ja hunsvotti** (*The Duchess and the Dirtwater Fox*) on yhdysvaltalainen romanttinen lännenkomedia vuodelta 1976. Sen on ohjannut Melvin Frank ja sen pääosia näyttelevät Goldie Hawn ja George Segal. Ohjaaja Frank teki myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Barry Sandlerin ja Jack Rosen kanssa.

Juoni
-----

Tanssityttö Duchess (Hawn) ryöstää uhkapeluri Dirtwater Foxin (Segal) pankkirosvoilta huijaaman rahaläjän. Fox lähtee tytön perään, ja rosvot jahtaavat puolestaan miestä. Duchess ja tyttö saavat kyydin Salt Lake Cityyn mormoniseurueen mukana. Matkalla sattuu monia kommelluksia.

Vastaanotto
-----------

Goldie Hawn oli roolistaan Golden Globe -ehdokkaana.

*Hempukka ja hunsvotti* tuli Suomessa ensi-iltaan marraskuussa 1976, sai teatterikierroksellaan 19 072 katsojaa.*Video-oppaassa* vuodelta 1995 Sam Inkinen kiteytti elokuvan tarjoavan "epäinnostavia farssiaskeleita" ja antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "huono".

Lähteet
-------

1. ↑  *Hempukka ja hunsvotti* Elonetissä.
2. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1976 *Elokuvauutiset*. Viitattu 29.11.2021.
3. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-19839-0.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Duchess and the Dirtwater Fox
Col du Galibier pohjoisesta katsottuna.
**Col du Galibier** on Ranskan Alpeilla sijaitseva sola. Sen kautta kulkee liikenne Saint-Michel-de-Mauriennen ja Briançonin välillä ja sinne saavutaan col du Télégraphea myöten pohjoisesta ja col du Lautaret’n kautta etelästä. Sola on suljettu liikenteeltä talviaikaan lokakuusta kesäkuulle. Sola sijaitsee Arvan-Villardsin vuoriston ja Cerces-vuoriston välillä.

Solassa kulkeva tie on korkeimmillaan 2 645 metrin korkeudella, mutta sitä reunustavat huiput kohoavat korkeimmillaan 2 642 metrin korkeuteen.*lähde tarkemmin?* Sola on myös paikka, jossa Ranskan ympäriajo nousee korkeimmilleen, mikäli col de l'Iseran (2 764 metriä) ei ole ohjelmassa. Ensimmäisen kerran tämä vuotuinen suurtapahtuma kulki solan kautta vuonna 1911.

Solan korkeimmalla kohdalla tien etelälaidalla on Tour de Francen perustajan Henri Desgrangen muistomerkki. Ranskan ympäriajossa kohdan ensimmäisenä saavuttaneelle kilpailijalle luovutetaan Henri Desgrangen palkinto.

Solan tiedot
------------

* Korkein kohta: 2 652 metriä
* Valtio:  Ranska
* Edeltävät laaksot:
	+ Vallée de la Guisane etelässä
	+ Vallée de la Valloirette pohjoisessa
* Nousut:
	+ Col du Lautaret: keskimääräinen nousu 7,4 % ja maksimaalinen 12,1 %
	+ Valloire: keskimääräinen nousu 7,2 % ja maksimaalinen 11,8 %
* Nousujen pituus:
	+ etelästä 8,5 kilometriä
	+ pohjoisesta 11,8 kilometriä
* Käytettävä tie: maakunnallinen D902
* Suljettu: Lokakuu-kesäkuu

Galleria
--------

* Solan kyltti, joka on täynnä tarrojaSolan kyltti, joka on täynnä tarroja
* Näkymä solasta kohden pohjoistaNäkymä solasta kohden pohjoista
* Col du GalibierCol du Galibier
* Galibier’n solan järviGalibier’n solan järvi

Lähteet
-------

1. ↑  Katso: IGN (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Col du Galibier** Wikimedia Commonsissa

* Col du Galibier’n ympäristön geologia (Arkistoitu – Internet Archive)
Kenraali Pjotr Krasnov.
**Pjotr Nikolajevitš Krasnov** (ven. Пётр Никола́евич Красно́в; 22. syyskuuta (J: 10 syyskuuta) 1869 Pietari — 17. tammikuuta 1947 Moskova) oli venäläinen kenraaliluutnantti ja eräs valkoisen armeijan johtajista Venäjän sisällissodassa.

Krasnov valmistui Pavlovskin sotilaskoulusta vuonna 1888 ja palveli myöhemmin tsaarin henkivartiostossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Krasnov komensi kasakkaprikaatia ja -divisioonaa ja elo–lokakuussa 1917 kolmatta ratsuväkiarmeijakuntaa.

Lokakuun vallankumouksen puhjettua marraskuun alussa 1917 Aleksandr Kerenski nimitti Krasnovin komentamaan armeijaa, joka oli lähetetty rintamalta Pietariin bolševikkivallankumousta kukistamaan (ns. Kerenskin–Krasnovin kapina). Krasnov kuitenkin lyötiin ja hän joutui vangiksi. Neuvostovallan edustajat päästivät hänet vapaaksi saatuaan häneltä lupauksen, ettei hän jatkaisi taistelua vallankumousta vastaan.

Krasnov pakeni Donin seudulle ja hänet valittiin toukokuussa 1918 Donin kasakoiden atamaaniksi. Saksan tukema Krasnov onnistui karkottamaan neuvostovallan Donin alueelta ja aikoi marssia kohti Moskovaa, mutta kärsi jälleen tappion. Saksan tappion jälkeen Krasnov etsi uusia liittolaisia ympärysvalloista. Tammikuussa 1919 Krasnovin oli pakko tunnustaa inhoamansa kenraali Anton Denikinin johtoasema valkoisessa armeijassa. 

Niin sanotun Vapaaehtoisarmeijan johdon kanssa syntyneiden kahnausten vuoksi Krasnov erosi armeijasta 19. helmikuuta 1919 ja siirtyi Saksaan, jossa jatkoi antibolševististä toimintaa. Krasnov oli mukana perustamassa *Venäläisen totuuden veljestöä*, joka toimi maan alla Venäjällä. Maanpaossa Krasnov kirjoitti useita Venäjään ja maan lähihistoriaan sijoittuvia romaaneja, mm. vuonna 1922 ilmestyneen "Kaksoiskotkasta punalippuun", joka ilmestyi suomeksi trilogina vuosina 1924-1926.

Toisen maailmansodan aikana Krasnov toimi yhteisyössä Natsi-Saksan kanssa ja organisoi valkoisista emigranteista ja venäläisistä sotavangeista muodostettavia joukkoja. Marraskuussa 1944 hän kuitenkin kieltäytyi liittymästä kenraali Andrei Vlasovin johtamaan Venäjän vapautusarmeijaan. Sodan lopussa Krasnov ja tämän joukot antautuivat Britannian armeijalle Itävallassa. Heille luvattiin, ettei heitä valkoisina emigrantteina luovutettaisi Neuvostoliittoon. 28. toukokuuta 1945 Krasnov kuitenkin luovutettiin Neuvostoliittoon Operaatio Keelhaulin yhteydessä. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin yhdessä Andrei Škuron kanssa. 

Chileläinen kenraali Miguel Krasnov on Pjotr Krasnovin veljenpoika.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Itchycoo Park** on Small Faces -yhtyeen psykedeelinen kappale, joka julkaistiin singlenä elokuussa 1967. Kappale nousi kolmanneksi Britannian levymyyntitilastossa, ja ylsi ainoana Small Facesin levytyksenä Yhdysvalloissa 20 myydyimmän joukkoon. Sävellyksestä ja sanoituksesta vastasivat yhtyeessä soittavat Steve Marriott ja Ronnie Lane.

Kappaleen tarina sijoittui Marriottin ja Lanen lapsuudenmaisemiin Lontoon East Endiin. Kysymyksessä ei ollut puisto, vaan 1950-luvun yleinen joutomaa, jossa saattoi olla yhä sodan jäljiltä pommitettujen talojen raunioita. Nostalgisen laulun erikoisuus oli soundeja tahallisesti vääristelevä "tuulitunneliefekti" (flanging effect), jolla saatiin aikaan ennen kuulematon äänimaailma. BBC julisti laulun ilmestyessään soittokieltoon sen huumausaineiden käyttöön liitetyn sisällön vuoksi.

Lähteet
-------

* Hewitt, Paolo, Hellier, John: *Steve Marriott, All Too Beautiful*, Helter Skelter, 2009. ISBN 978-1905139279
* Nyman, Jake: *Kovan päivän ilta*, Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-7605-5

### Viitteet

1. ↑  Hewitt&Hellier s. 160.
2. 1 2  Nyman s. 254.
3. ↑  Audio Effect *spinsemi.com*. Viitattu 11.1.2012. (englanniksi)
4. ↑  Rock Hall: 3 psychedelic acts high on list *psychedelicsight.com*. Viitattu 11.1.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Työkalu johtimien mittojen määritykseen.
**American Wire Gage** (AWG) on lähinnä Pohjois-Amerikassa käytössä oleva standardi sähköjohtimien mitoille ja tehonkestolle.

J. R. Brown Brown & Sharpe -yhtiöstä esitteli standardin vuonna 1857. Nykyinen versio on *ASTM B258 - 02(2008) Standard Specification for Standard Nominal Diameters and Cross-Sectional Areas of AWG Sizes of Solid Round Wires Used as Electrical Conductors*.

Alkuperäinen standardi määritteli 40 johtimen halkaisijaa: 4/0, 3/0, 2/0, 1/0 sekä 1–36. Määritelmän mukaan 36 AWG -johdin on halkaisijaltaan 0,00500 tuumaa ja 4/0 AWG 0,4600 tuumaa. Kahden perättäisen johtimen halkaisijan suhdeluku on {\displaystyle {\sqrt[{39}]{92}}}. Standardia on sittemmin laajennettu pienempiin johtimiin.

Eri johtimille on määritelty sähkönjohtokyky ja tehonkesto. Esimerkiksi 18 AWG -johtimen (halkaisija 0,0403 tuumaa tai 1,024 mm) katsotaan kestävän 2 000 voltin jännitettä ja 10 ampeerin virtaa kuumenematta yli 60 celsiusasteen 30 asteen ympäristössä. Kyseinen johdin sulaa 10 sekunnissa 83 ampeerin virralla tai 32 millisekunnissa 1 400 ampeerilla.

Aiheesta muualla
----------------

* Standardi ASTM:n sivuilla
*
**Kuningas Nalin tarina** oli vuonna 2015 valmistuvaksi suunniteltu suomalainen 3D-animaatioelokuva. Elokuvahankkeen kansainvälinen nimi oli *The Legend of King Nal*. Sen tuotannosta vastasi helsinkiläinen animaatiostudio Osmo Production, ja ohjaajana toimi liettualainen Arturas Pozdniakovas. Kyseessä oli Suomen elokuvahistorian kallein tuotanto 11,5 miljoonan euron budjetillaan. Aiemmin ennätystä piti hallussaan 7,5 miljoonan euron budjetilla toteutettu *Iron Sky*. Aiemmin valmistumisvuodeksi oli ilmoitettu 2013. Tuottaja oli auto- ja taidekauppiaana työskennellyt Pekka Pirttiniemi, joka oli epäiltynä keskusrikospoliisin tutkinnassa olevassa Suomen suurimmassa taiderikosjutussa..

Elokuva pohjautui Intian kansalliseepokseen Mahabharataan. Vuonna 2012 yli sata ihmistä teki töitä Intiassa *Kuningas Nalin tarinan* parissa.

Suomen Elokuvasäätiö myönsi elokuvalle tukea 800 000 euroa, joka oli enimmäistuki. Elokuussa 2014 säätiö ilmoitti perivänsä tuesta takaisin 610 000 euroa, sillä hanke ei ollut edistynyt aikataulussaan.

Toukokuussa 2015 eläkeyhtiö Etera ilmoitti hakevansa tuotantoyhtiötä konkurssiin maksamattomien 130 000 euron eläkemaksujen takia. Yhtiö asetettiin konkurssiin huhtikuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Lehmusvesi, Elokuvasäätiö perää tukia animaatiohankkeelta, Helsingin Sanomat 21.8.2014 sivu B 4
2. 1 2  Lehtonen, Veli-Pekka: Suomen kallein elokuva valmistumassa ensi vuonna *HS.fi*.  2.11.2012. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 5.11.2012. Viitattu 6.11.2012.
3. ↑  Elokuvasäätiö tukee filmiä Intian kansalliseepoksesta *Kaleva.fi*.  28.3.2011. Kaleva. Viitattu 6.11.2012.
4. ↑  Lehtonen, Veli-Pekka: Elokuvayhtiötä haetaan konkurssiin – on tehnyt kahdeksan vuotta "Suomen kalleinta elokuvaa" *HS.fi*.  16.6.2015.  Arkistoitu 17.6.2015. Viitattu 16.6.2015.
5. ↑  Mäkinen, Rami: "Suomen kallein elokuva" ei koskaan valmistunut – nyt tuotantoyhtiö asetettiin lopullisesti konkurssiin *Ilta-Sanomat*.  10.4.2019. Viitattu 14.11.2019.
**Honne ja tatemae** (jap. 本音と建て前) ovat japaninkieliset termit henkilön aidoille, sisäisille ajatuksille ja mielipiteille (*honne*) ja toisaalta miellyttävän sosiaalisen kanssakäymisen vuoksi ilmaistuille ajatuksille ja mielipiteille (*tatemae*). Japanilainen yhteiskunta arvostaa sopusointuista ja mahdollisuuksien mukaan konfliktitonta kanssakäymistä muiden kanssa. Tästä johtunee, että yleisen sovun säilyttämiseksi, kasvojen menetyksen ehkäisemiseksi ja toisten nolostuttamisen välttämiseksi harmoniaa edistävälle käytökselle on kehittynyt oma termi, tatemae (kirj. eteen rakennettu).

Japani ei suinkaan ole ainoa kulttuuri, jossa vastaavaa esiintyy, mutta harmonisen kanssakäynnin edesauttaminen lienee siellä luontevampaa ja mahdollisesti hienovaraisempaa kuin monissa läntisissä maissa, koska Japanissa omien tunteiden ja aikomusten vähäistä ilmaisua pidetään hyveenä. Toisinaan kulttuuriin tutustumattomat pitävät honnen ja tatemaen käsitteitä hämmentävinä tai kaksinaamaisina, vaikka tarkoitus on lähinnä suojella kaikkien osapuolten arvokkuutta ja tunteita. Esimerkiksi jos ruoka-aika koittaa vierailun kestäessä, emäntä saattaa pyytää vierailijaa syömään yhdessä perheen kanssa. Todennäköisesti tarkoitus on kuitenkin hienovaraisesti ilmaista vieraalle, että emännän puolesta nyt olisi sopiva hetki vieraan lähteä. Sosiaalisesti hyväksyttävä vastaus olisikin siis kieltäytyä kohteliaasti, lähteä kotiin ja antaa perheen aterioida keskenään.

Oman lähipiirin kanssa kommunikoidessa saa ja pitääkin ilmaista honnen mukaisia aitoja ajatuksia ja aikeita, kun taas vieraampien kanssa keskustellessa ja julkisissa tilanteissa, kuten liikeneuvotteluissa, pitäydytään tatemaen säätelemässä käytöksessä.

Lähteet
-------

* Davies, J.D. ja Ikeno, O: *The Japanese Mind*, s. 115–116. Tuttle, 2002.
**Roman Griffin Davis** (s. 5. maaliskuuta 2007 Lontoo, Englanti) on brittiläinen lapsinäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Jojo Betzlerin roolista vuoden 2019 elokuvassa *Jojo Rabbit*.

Ura
---

Roman Griffin Davis aloitti hakemaan rooleja 9-vuotiaana. Päärooli 11-vuotiaana elokuvassa *Jojo Rabbit* oli hänen ensimmäinen ammattimainen työnsä näyttelijänä. Griffin Davis on kertonut alun perin hakeneensa roolia elokuvasta *Le Mans 66 – täydellä teholla*, mutta äitinsä tuttujen ehdotuksesta kiinnostui hakemaan roolia myös elokuvasta *Jojo Rabbit*. Päärooli toi Griffin Davisille parhaan miespääosan Gloden Globe -ehdokkuuden musikaali- tai komediaelokuvassa.

Yksityiselämä
-------------

Griffin Davisin perheeseen kuuluvat elokuvaajana työskentelevä isä Ben Davis, kirjoittaja-ohjaajana toimiva äiti Camille Griffin sekä kaksosveljet Gilby Griffin Davis ja Hardy Griffin Davis. Roman Griffin Davis on kertonut ryhtyneensä kasvissyöjäksi nähtyään elokuvan *Okja*. Griffin Davis on läheinen ystävä *Jojo Rabbit* -elokuvassa näytelleen Archie Yatesin kanssa. Vapaa-aikanaan Griffin Davis harrastaa *Fortniten* pelaamista.

Filmografia
-----------

| Elokuvat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| 2019 | *Jojo Rabbit* | Jojo Betzler |  |
| 2020 | *Silent Night* |  | jälkituotannossa |
|

*

Lähteet
-------

1. ↑  MPTF: Conversations with the Artist: Jojo Rabbit's Roman Griffin Davis & Archie Yates *23.1.2020*.
2. ↑  Matthew Jacobs: Roman Griffin Davis Debriefs On His 'Extraordinary' Debut Oscar Season *HuffPost*.  10.2.2020. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Not your average kid: Roman Griffin Davis *The Face*. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Meet the 10-year-old Jojo Rabbit star *Kent Online*.  2020-01-10Z17:49:00.0000000+00:00. Viitattu 30.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Roman Griffin Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Kirjosiipikäpylintu** (*Loxia leucoptera*) on peippoihin kuuluva varpuslintu, jota tavataan havumetsävyöhykkeellä Pohjois-Amerikassa, Alaskassa ja Aasiassa Siperian länsirajoja myöten.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Laji muistuttaa peippoa ja muita käpylintuja. Se on tanakka ja tukevanokkainen lintu. Aikuisen koiraan vartalo on punainen, vähemmän oranssi kuin muilla käpylinnuilla. Naaras ja nuoret yksilöt ovat vihertävän keltaisia. Siivet ja pyrstö ovat tummanharmaat, ja niissä on selvärajainen valkoinen kuvio, joka auttaa erottamaan kirjosiipikäpylinnun muista käpylinnuista. Myös pikkukäpylinnun siivellä voi olla valkeat juovat, mutta ne ovat selvästi kapeammat.

Kirjosiipikäpylintu on pituudeltaan 15–18 cm ja sen siipien kärkiväli on 26 cm. Nokan korkeus on nokan tyvestä mitattuna 9–11 mm. Aikuinen yksilö painaa noin 30 grammaa.

Huuto *"khiip, khiip"* on korkeampi ja ponnettomampi kuin pikkukäpylinnulla. Toinen tyypillinen ääni on lelutorvea muistuttava tööttäys. Laulu on nopeampaa kuin muilla käpylinnuilla, ja muistuttaa eräiden pienten peippolintujen laulua (kanarialintu, vihervarpunen).

Levinneisyys
------------

Lajia tavataan havumetsävyöhykkeellä Pohjois-Amerikassa, Alaskassa ja Aasiassa Siperian länsirajoja myöten. Suomeen kirjosiipikäpylintuja leviää ajoittain itärajan yli, etenkin Itä-Lappiin, Kuusamoon, Kainuuseen ja joskus myös Pohjois-Karjalaan.

Elinympäristö
-------------

Kirjosiipikäpylinnun tyypillistä elinympäristöä ovat havumetsät.

Lisääntyminen
-------------

Kirjosiipikäpylinnun muna.
Pesintä alkaa ilmeisesti hieman myöhemmin kuin muilla käpylinnuilla, maalis–huhtikuussa, ja sitä voi tapahtua aina syyskuulle asti. Pesä on yleensä kuusessa 5–10 m:n korkeudella ja rakenteeltaan samanlainen kuin muillakin käpylinnuilla. Munia on yleensä kolme tai neljä, joskus viisi.

Ravinto
-------

Lajin pääasiallista ravintoa ovat havupuiden siemenet, Siperiassa etenkin lehtikuusi, Amerikassa hemlokki. Ajoittain maistuvat myös pihlajanmarjat. Kesällä kirjosiipikäpylintu syö runsaasti hyönteisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Loxia leucoptera* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 31.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Jari Valkama: Kirjosiipikäpylintu – *Loxia leucoptera* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* LuontoPortti: Kirjosiipikäpylintu (*Loxia leucoptera*)
* ITIS: Loxia leucoptera (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q331190
* Wikispecies: Loxia leucoptera
* ABA: whwicr
* BioLib: 9013
* BirdLife: 22728944
* CoL: 3W8WT
* BOW: whwcro
* eBird: whwcro
* EUNIS: 8741
* Euring: 16650
* Fauna Europaea: 97477
* Fauna Europaea (new): 4d05b8ca-b1c3-445c-89cc-1a6cc955daca
* GBIF: 8144830
* GNAB: white-winged-crossbill
* IBC: two-barred-crossbill-loxia-leucoptera
* iNaturalist: 10423
* IRMNG: 11177947
* ITIS: 179268
* IUCN: 22728944
* NatureServe: 2.105473
* NBN: NHMSYS0000530455
* NCBI: 96539
* TSA: 9677
* Xeno-canto: Loxia-leucoptera

 |

 |
Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuudessa syyskuussa 2011 surmansa saanut Stefan Liv voitti palkinnon ensimmäisenä vuonna 2002.
Henrik Lundqvist on voittanut palkinnon ennätykselliset kolme kertaa ja peräkkäin vuosina 2003–2005.
Johan Holmqvist on voittanut palkinnon kahdessa eri seurassa; vuonna 2006 Brynäs IF:ssä ja vuonna 2009 Frölunda HC:ssa.
Jacob Markström valittiin vuonna 2010 myös Elitserienin parhaaksi tulokkaaksi, Ruotsin tähdistökentälliseen sekä Ruotsin vuoden junioripelaajaksi.
Valintavuonnaan 2011 Viktor Fasth torjui myös MM-hopeaa ja valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi, arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös toisena valintavuonnaan 2012.
**Honken Trophy** (ruots. *Honkens trofé*) on Ruotsin jääkiekkoilun palkinto, joka jaetaan vuosittain SHL:n parhaalle maalivahdille. Se on nimetty maalivahtilegenda Leif "Honken" Holmqvistin mukaan ja sitä on jaettu kaudesta 2001–2002 lähtien.

Palkinnon saajat
----------------

| Kausi | Joukkue | Pelaaja | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001–2002 | HV71 | Stefan Liv |  Ruotsi |
| 2002–2003 | Frölunda HC | Henrik Lundqvist |  Ruotsi |
| 2003–2004 | Frölunda HC | Henrik Lundqvist |  Ruotsi |
| 2004–2005 | Frölunda HC | Henrik Lundqvist |  Ruotsi |
| 2005–2006 | Brynäs IF | Johan Holmqvist |  Ruotsi |
| 2006–2007 | HV71 | Erik Ersberg |  Ruotsi |
| 2007–2008 | Djurgårdens IF | Daniel Larsson |  Ruotsi |
| 2008–2009 | Frölunda HC | Johan Holmqvist |  Ruotsi |
| 2009–2010 | Brynäs IF | Jacob Markström |  Ruotsi |
| 2010–2011 | AIK IF | Viktor Fasth |  Ruotsi |
| 2011–2012 | AIK IF | Viktor Fasth |  Ruotsi |
| 2012–2013 | HV71 | Gustaf Wesslau |  Ruotsi |
| 2013–2014 | MODO Hockey | Linus Ullmark |  Ruotsi |
| 2014–2015 | Luleå HF | Joel Lassinantti |  Ruotsi |
| 2015–2016 | Frölunda HC | Lars Johansson |  Ruotsi |
| 2016–2017 | Malmö Redhawks | Oscar Alsenfelt |  Ruotsi |
| 2017–2018 | Växjö Lakers HC | Viktor Fasth |  Ruotsi |
| 2018–2019 | Djurgårdens IF | Adam Reideborn |  Ruotsi |

Lähteet
-------

* Honken Trophy - Elite Prospects
**Honky Tonk Men** on suomalainen rhythm and blues -yhtye, joka on perustettu vuonna 2005. Yhtye on toiminut myös nimellä *Masa Orpana & His Honky Tonk Men*. Ohjelmisto koostuu pääosin Ismo Haaviston ja Masa Orpanan sävellyksistä sekä 1950- ja 1960-lukujen blues-, soul- ja rock'n'roll-klassikoista. Musiikissa voi kuulla sävyjä useista eri rhythm and blues -tyyleistä, jazzista ja zydecosta. Saksofoni on keskeisessä roolissa. 

Honky Tonk Menin jäsenet ovat soittaneet myös yhtyeissä kuten Groovy Eyes, Olmarin Unioni, Anssi Tikanmäen Orkesteri, Ismo Haavisto Band, Marko Haavisto & The Hanks, Jazzgangsters, Pauli Hanhiniemen Perunateatteri sekä Pauli Hanhiniemi ja Hehkumo. He ovat soittajina tehneet yhteistyötä alan kansainvälisten taitureiden kanssa, kuten Carlos del Junco, Diz Watson, Junior Watson, Tino Gonzales, Barrence Whitfield ja Jo' Buddy.

Kokoonpano
----------

* Masa Orpana (saksofonit, kitara)
* Ismo Haavisto (laulu, kitara, huuliharppu, yksirivinen haitari)
* Ville Vallila (basso)
* Juppo Paavola (rummut)

Julkaisut
---------

* *Honky Tonk Men: Woodbeat* (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* MySpace: Honky Tonk Men
* Meteli.net: Honky Tonk Men
* Blues-Finland.com: artikkeli Woodbeat-levystä
* Ismo Haaviston kotisivut
**Roman Božek** (s. 9. marraskuuta 1963 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on uransa päättänyt tšekkiläinen jääkiekkoilija.

Ura
---

Božek aloitti jääkiekkoilun kotikaupunkinsa seurassa HC České Budějovicessa kaudella 1980–1981. Hän edusti seuraa yhtäjaksoisesti neljän kauden ajan, ennen kuin siirtyi HC Dukla Jihlavan riveihin kaudelle 1984–1985. Kauden 1985–1986 Božek pelasi Dukla Jihlavan kakkosjoukkueessa Tšekkoslovakian kakkostasolla ennen paluutaan takaisin České Budějovicen riveihin. Seuraavat neljä kautta kuluivat jälleen kotikaupungissa. Kauden 1990–91 alusta Božek pelasi Jihlavassa yhdeksän ottelua ennen siirtymistään Jääkiekon SM-liigaan Ilvekseen. Ilves-kauden saldoksi Božekilla tuli 22 maalia ja 32 tehopistettä 30 pelatussa ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi Božek siirtyi SaiPan riveihin pelaamaan I divisioonaa. SaiPasta Božek siirtyi kuitenkin kesken kauden Kärppien divarijoukkueeseen, jossa pelasi myös seuraavan kauden.
Kärpistä Božek palasi České Budějoviceen kaudelle 1993–1994 ja pelasi siellä myös kaksi seuraavaa kautta. Hän aloitti siellä myös kauden 1996–1997 mutta siirtyi jo yhden pelatun ottelun jälkeen kakkostasolle HC Jindřichův Hradecin riveihin. Jindřichůvissa Božek ehti pelaamaan 12 ottelua ennen siirtymistään HC Karlovy Varyn joukkueen riveihin, missä pelasi runkosarjan loppuun ja sen päälle nousukarsinnat Extraliigaan. Kauden 1997–1998 aluksi Božek kävi vielä Extraliiga-vauhtia, mutta siirtyi kahden pelatun ottelun jälkeen Saksan 2. Bundesliigaan Herner Minersin joukkueeseen. Kaudelle 1998–1999 Božek siirtyi sarjaporrasta alemmas Oberligan ERC Selbin joukkueeseen, jossa pelasi puolitoista kautta. Kesken kauden 1999–2000 Božek siirtyi Saksan 4. sarjatasolle ESC Dorfenin joukkueeseen. Uransa kaksi viimeistä kautta Božek pelasi Itävallan 2. sarjatasolla VEU Feldkirchin riveissä. 48 ottelussa Feldkirchin paidassa Božek teki 55 maalia ja 145 pistettä ollen näin joukkueensa paras pistemies molempina vuosina. Keväällä 2002 Božek päätti uransa.

Božek voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa Tšekkoslovakian paidassa vuonna 1983. Miesten maajoukkueessa hän pelasi 8 ottelua kaudella 1988–1989 muttei päässyt mukaan MM-joukkueeseen.. 1985 hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden Dukla Jihlavan riveissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Roman Božek The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Roman Božek *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Pentaphragmataceae** on kasviheimo, joka kuuluu lahkoon Asterales. Heimossa on vain yksi suku (*Pentaphragma*), jonka 30 lajia kasvaa Kaakkois-Aasiasta Uuteen-Guineaan ulottuvalla alueella.

Tuntomerkit
-----------

*Pentaphragma*-lajit ovat melko meheviä ruohoja, joiden varren tyvi on juurehtiva, ja joiden lehtiasento on kaksirivinen. Lehtilapa on epäsymmetrinen, tavallisesti sahalaitainen. Kukinto on viuhko (tavallisesti yksihaarainen kiemura), ja siinä on perättömät kukat, jotka ovat säteittäissymmetrisiä. Kukkapohjus on maljamainen hypanthium. Verholehdet ovat suhteellisen kookkaita ja huomiota herättäviä; kolme niistä on kahta muuta pienempiä. Terälehdet ovat enemmän tai vähemmän syväliuskaisia ja tavallisesti yhteenkasvaneita; niissä on reunasiivet. Heteet kiinnittyvät teriöön, ja ponnet avautuvat poispäin kukan keskustasta. Sikiäin on kehänalainen. Sikiäimen ja pohjusmaljan välissä on niitä yhdistäviä väliseiniä, joissa on mettä erittäviä koloja. Sikiäin muodostuu kahdesta tai kolmesta yhteen kasvaneesta emilehdestä. Vartalo on lyhyt ja luotti pallomainen. Hedelmä on marjamainen ja kehälehtien jäänteet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat vähäpätöisiä, ja niissä on tärkkelyspitoinen endospermi ja keskikokoinen tai lyhyt alkio. Kromosomiluku on n = 54–56.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001–, viitattu 12.11.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13405874
* Wikispecies: Pentaphragmataceae
* CoL: 625TQ
* EoL: 2520003
* EPPO: 1PEPF
* FoC: 10661
* Fossilworks: 55775
* GBIF: 3232097
* GRIN: 840
* iNaturalist: 71591
* IPNI: 77126673-1
* IRMNG: 113977
* ITIS: 34469
* NCBI: 41864
* NZOR: 39e2bdc1-c96d-4a5a-9d56-a8babd30ece3
* Open Tree of Life: 541654
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126673-1
* Tropicos: 42000308
* Watson & Dallwitz: pentaphr
* WFO: wfo-7000000449

 |

 |
**Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tekniikka ja kulttuuri** oli ammattioppilaitos Joensuussa Otsolassa ja Peltolassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän toimintaa. Vuodesta 2018 lähtien oppilaitos on ollut osa Riveriaa.

Opintolinjat
------------

* Käsi- ja taideteollisuus
* Kuvataide
* Viestintä- ja informaatiotieteet
* Ajoneuvo- ja kuljetustekniikka
* Arkkitehtuuri ja rakentaminen
* Kone-, metalli- ja energiatekniikka
* Prosessi-, kemian- ja materiaalitekniikka
* Sähkö- ja automaatiotekniikka
* Tekstiili- ja vaatetustekniikka
* Tieto- ja tietoliikennetekniikka

Opiskelu
--------

Opiskelu on käytännönläheistä. Ammatillisiin perustutkintoihin sisältyy vähintään 20 opintoviikkoa työssäoppimista. Työssäoppiminen on suunniteltua, ohjattua
ja arvioitua ammattitaidon opiskelua. Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tarjoaa opiskelijoilleen mahdollisuuden suorittaa ylioppilastutkintoon tähtääviä opintoja. Ammatillista tutkintoa opiskeleva voi suorittaa osan perustutkintoon kuuluvista opinnoista lukiossa ja osallistua ylioppilaskirjoituksiin.

Aiheesta muualla
----------------

* .
**Pappi** on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa Aaronin pappeuden kutsumuksista kolmas. Pojat, joilla on opettajan kutsumus, kutsutaan ja erotetaan papeiksi sen vuoden alusta, jona he täyttävät 16 vuotta. Papeiksi kutsutaan rukouksen ja kätten päälle panemisen kautta. Vihittävälle ei kuitenkaan anneta enää Aaronin pappeutta, jos hän on saanut sen jo aiemmin. Ennen papiksi kutsumista seurakunnan piispa haastattelee vihittävän todetakseen, uskooko tämä kirkon opettamaan evankeliumiin ja elääkö tämä moitteetonta, puhdasta elämää.

Oppi ja liitot sanovat papin velvollisuuksista seuraavaa: "Papin velvollisuutena on saarnata, opettaa, selittää, kehottaa ja kastaa ja toimittaa sakramenttipalvelusta ja käydä jokaisen jäsenen kodissa ja kehottaa heitä rukoilemaan ääneen ja salassa sekä täyttamään kaikki kodin velvollisuudet ja hän voi myös asettaa muita papeiksi, opettajiksi ja diakoneiksi. Ja hänen tulee johtaa kokouksia, milloin ketään vanhinta ei ole läsnä." (20:46-49) Käytännössä papit siunaavat ja valmistavat sakramentin leivän ja veden. Heillä on myös oikeus kastaa sekä vihkiä virkoihinsa diakoneja, opettajia ja pappeja. He tekevät myös kotiopetustyötä. Vaikka ilmoitus säätääkin kotiopetuksen vasta pappien tehtäväksi, nykyään myös opettajat osallistuvat siihen. Papit myös avustavat seurakuntaa ja sen jäseniä erilaisissa käytännön tehtävissä.

Pappien koorumiin voi kuulua jopa 48 jäsentä, joten suurimmissakin seurakunnissa on yleensä vain yksi pappien koorum. Pappien koorumia johtaa piispa, joka kutsuu koorumista itselleen ensimmäisen ja toisen neuvonantajan. Käytännössä useissa seurakunnissa pappien koorumia johtaa ensimmäinen neuvonantaja, joka tosin hyväksyttää päätöksensä piispalla. Koorumilla on myös sihteeri. Pappeuden koorumissa opiskellaan evankeliumin periaatteita sekä valmennetaan poikia korkeampaan, Melkisedekin pappeuteen.

Kun pappi täyttää 18 vuotta, hänet voidaan kutsua vanhimmaksi ja hänelle annetaan Melkisedekin pappeus. Melkisedekin pappeus annetaan yleensä viimeistään silloin, kun nuori mies valmistautuu lähetystyöhönsä 19 vuoden iässä.

Myös kirkkoon hiljattain liittynyt aikuinen voidaan vihkiä pappeuteen, ja hänelle voidaan antaa sen mukaisia tehtäviä.
Gautam Palin Gandhi-patsas Helsingissä
**Gautam Pal** (s. 3. joulukuuta 1949) on intialainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan useista Mahatma Gandhia esittävistä veistoksistaan. Valtaosa eri puolilta maailmaa löytyvistä Gandhi-patsaista on hänen tai Ram V. Sutarin tuottamia.

Pal syntyi Länsi-Bengalin osavaltiossa Krishnagarissa kuvanveistäjä Kartikchandra Palin poikana, jonka vuoksi hän aloitti kuvanveistouransa varhain. Hänen sukunsa on toiminut savenvalajan ammatissa kahdeksan sukupolven ajan. Hänen isänsä oli suvun ensimmäinen, joka päätti siirtyä kuvanveistäjäksi. Pal aloitti opintonsa Kalkutan Government Art Collegessa ja muutti sieltä opiskelemaan Italian Brera Academyyn.

Italiassa Paliin teki vaikutuksen veistospuutarha, josta hän päätti valmistaa kopion 1980-luvulla palatessaan Krishnagarin kaupunkiin. Vuonna 1988 hän saavutti mainetta, kun Intian kulttuuriministeriö suunnitteli Gandhi-patsasta Moskovaan. Ministeriö päätyi valitsemaan hänen luonnoksensa kahdenkymmenen ehdotuksen joukosta. Vuonna 2000 hänen valmistamansa Gandhi-patsas asetettiin koristamaan Intian Washington suurlähetystöä, minkä yhteydessä hän tapasi presidentti Bill Clintonin. Vuonna 2019 hänen luomansa Gandhi-patsas asetettiin Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Gautam Pal *gautampal.com*. Viitattu 17.2.2020.
2. 1 2 3  Narayanan, Nayantara: Two Indian sculptors have created most of the Gandhi statues around the world *Scroll*.  2.10.2014. Viitattu 17.2.2020.
3. 1 2  Banerjee, Ruben: sculptor Gautam Pal's magnificent obsession helps to preserve a dying tradition *India Today*.  30.11.1993. Viitattu 17.2.2020.
4. 1 2  Someshwar, Savera R.: The Mahatma's sculptor *Rediff*.  18.9.2000. Viitattu 17.2.2020.
5. ↑  Jaishankar unveils Mahatma Gandhi's statue in Finland *New Indian Express*.  21.9.2019. Viitattu 17.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gautam Pal** Wikimedia Commonsissa
**Talliumsulfidi** (Tl2S) on tallium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää fotosähköisten kennojen valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa talliumsulfidi on mustaa levymäisiä kiteitä muodostavaa ainetta, jolla on sinertävä kiilto. Yhdisteen alkeiskoppi on trigonaalinen ja tallium- ja sulfidi-ionit muodostavat kerroksia rakenteessa. Talliumsulfidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee kuumiin väkeviin happoihin. Yhdiste hapettuu suhteellisen helposti talliumsulfaatiksi. Talliumsulfidin sähkönjohtavuus riippuu siihen kohdistetun säteilyn aallonpituudesta.

Talliumsulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla talliumin ja rikin seosta. Toinen tapa on saostaa sitä veteen liukenevan talliumsuolan liuoksesta ammoniumsulfidin avulla. Yhdistettä käytetään fotosähköisissä kennoissa ja ne ovat tehokkaita seleenikennoihin verrattuna erityisesti säteilyn intensiteetin ollessa alhainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Bob Blumenthal, Kelly Sellers & Matthew Koval: *Thallium and Thallium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013.
2. 1 2  Heinrich Micke & Hans Uwe Wolf: *Thallium and Thallium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
3. ↑  G.Giester, C.L.Lengauer, E.Tillmanns & J.Zemann: Tl2S: Re-Determination of Crystal Structure and Stereochemical Discussion.  *Journal of Solid State Chemistry*, 2002, 168. vsk, nro 1, s. 322-330. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.3.2020.  (englanniksi)
Tootsie's Orchid Lounge on honky-tonk-baari Nashvillessä Tennesseessä.
Hank Williams oli tunnettu honky-tonk-muusikko.
**Honky-tonk** on countrymusiikin tyylilaji. Honky-tonkissa yleisimpiä soittimia ovat akustinen kitara, sähkökitara, steel-kitara, bassokitara ja jousisoittimet, erityisesti viulu.

Honky-tonk on myös baari, jossa country-musiikkia esitetään.

Historia
--------

Honky-tonk-termin alkuperä on epäselvä. Se liitetään usein William Tonk & Bros of Chicago and New York -nimiseen yritykseen, joka alkoi valmistaa Ernest A. Tonk -merkkisiä pystypianoja vuonna 1889. Yhtä usein väitetään, että honky-tonk liittyy newyorkilaiseen Tin Pan Alleyhin, jonka sanotaan ottaneen käyttöönsä Tonkin pianoja 1890-luvulla. Tätä oletettua yhteyttä on käytetty selityksenä sille, miksi honky-tonkista tuli ragtime-tyylisen pianomusiikin nimitys. Kuitenkin honky-tonkia levytettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1889. Termi oli selvästi jo riittävän tunnettu, joten sitä ei tarvinnut selittää. Se tarkoitti halpaa viihdettä.

"Variety show" oli kiertoilmaus, jonka huvittelupaikkojen omistajat ottivat käyttöön esitelläkseen niitä hyvämaineisina. Villissä lännessä honky-tonkit olivat rivon varieteen, kasinon, saluunan, halvan tanssihallin ja bordellin sekoituksia, jotka usein liitettiin laittomuuteen ja väkivaltaan. Ne olivat työväenluokan miehille tarkoitettuja halpoja kapakoita, jotka saivat mainetta asiakkaiden kynimisestä. Tästä johtuen honky-tonk tuli myöhemmin tarkoittamaan huonomaineista ja alhaista. Honky-tonk-sanan alkuperää ei tiedetä, mutta se perustuu todennäköisimmin kapakoiden remuisaan olemukseen.

Honky-tonk-musiikki
-------------------

Mahdollisesti ensimmäinen merkittävä honky-tonk-muusikko oli Ernest Tubb, joka julkaisi hitiksi muodostuneen "Walking the Floor Over You" -kappaleensa vuonna 1941. Myöhemmin Tubbin innoittamana mm. Hank Williams, Lefty Frizzell, George Jones, Jerry Lee Lewis, Justin Tubb ja Merle Haggard nousivat erittäin suureen suosioon 1940-, 1950- ja 1960-luvuilla.

Tunnettuihin honky-tonk-kappaleisiin lukeutuvat "Walking the Floor Over You", "Your Cheatin’ Heart", "Thanks a Lot", "Old Black Joe", "A Hard Act to Follow", "Sleepy Eyed John", "Jackson", "I Walk Alone", "Sugar Bee" ja "Half a Man".

Lähteet
-------

1. 1 2  Honky-tonk Allmusic.comissa (englanniksi)
2. 1 2   World Wide Words. Viitattu 12.2.2018
Porhovin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Porhovin piiri** (ven. По́рховский райо́н, *Porhovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen itäosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 190 neliökilometriä ja asukkaita on 21 568 henkeä (vuonna 2010).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Porhovin kaupunki (10 608 as.).

Piirin kautta kulkee Bologojen ja Pihkovan välinen rautatie.

Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja elintarviketeollisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porhovin piiri**.
* Porhovin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Porhovin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
**Kylmäluoma** on järvi Kylmäluoman retkeilyalueella Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 160 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kylmäluoman pituus lännestä itään on 7,5 kilometriä. Leveimmät kohdat etelästä pohjoiseen ovat noin kilometrin. Järven osat lännestä itään ovat Pääselkä, Torinsalmi, Isoselkä, Rouvastinsalmi, Kotaselkä, Porolahti, Kotasalmi, Kotiselkä ja Konttiperä järven koilliskolkassa. Yli viidesosa Kylmäluomasta on vähintään 10 metriä syvä ja kymmenesosa vähintään 15 metriä syvä. Kylmäluoman syvimmät alueet sijaitsevat Torinsalmen ja Rouvastinsalmen välisellä järvenselällä. Syvin kohta on 24-metrinen Kirkkolaonhauta. Kotaselkä on rannoiltaan polveileva ja melko matala. Kotiselän eteläosa on matala, selän pohjoisosassa on 20 metriä syvä alue. Kylmäluoman länsipuoliskolla ei ole karttaan piirretty lainkaan 1,5 metrin syvyyskäyrää. Pääselällä 3 metrin syvyyskäyrä kulkee paikoin vain muutaman metrin etäisyydellä rannasta.

Kylmäluomassa ei ole saaria eikä mainittavia matalikkoja. Kotiselän itäpuolisko ei kuuluu retkeilyalueeseen, ja sen itärannalla sijaitsee Kylmäluoman kylä. Kylmäluomaan virtaa laskuojia läheisiltä pikkujärviltä ja suoalueilta. Kylmäluoma lähtee alavirtaan Kotiselän lounaisrannalta, josta alkaa Kylmäluomanoja, joka virtaa soiden halki etelään Turpeiseen (224,0 metriä mpy). Turpeinen laskee melko leveää Murhijokea länteen Jokijärveen (223,7 metriä mpy).

Kylmäluoman vesitilavuus on 25 330 000 kuutiometriä.

Kylmäluoma (61.315.1.001) kuuluu Kylmäluomanojan valuma-alueeseen (61.315), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Jokijärven alue (61.31) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Kylmäluoma on laajin Kylmäluomanojan valuma-alueen 20:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa 18 hehtaaria laaja Saarijärvi.

Kylmäluoma on seitsemänneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Kurtinjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kylmäluoma, vakavesi, Taivalkoski
2. 1 2 3 4 5  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.1.2022.
3. ↑  Kylmäluoma. Järviwiki. Viitattu 22.1.2022.
4. ↑  Jokijärven lähialue (61.312). Järviwiki. Viitattu 22.1.2022.
5. ↑  Taivalkoski. Järviwiki. Viitattu 22.1.2022.
**Tallinnan vaakahuone** (vir. *vaekoda*) oli Tallinnan Raatihuoneentorilla sijainnut vuonna 1555 valmistunut vaakahuone. Rakennus tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa vuonna 1944.

Historia
--------

Vaakahuone palaa maaliskuussa 1944.
Ensimmäinen vaakahuone Tallinnan Raatihuoneentorille valmistui ilmeisesti jo 1300-luvulla ja vuonna 1555 valmistui uusi aumakattoinen vaakahuone. Rakennus oli kaksikerroksinen ja se oli koristeltu stukkoreliefein. Vaakahuoneessa punnittiin torille myytäväksi tuotavat tuotteet. Tuotteet ajettiin rattailla sisään ensimmäiseen kerrokseen, jossa ne punnittiin ja mitattiin. Samalla niille määrättiin kaupunginraadin säätämä vero, joka oli tärkeä tulonlähde kaupungille. Toinen kerros on toiminut ehkä varastona ja kauppaiden tiloina. Vuodesta 1583 vaakahuoneen kellarissa oli Tallinnan kaupungin viinikellari. 1830-luvulla rakennuksen nurkkiin kohosi savupiiput. Vaakahuone tuhoutui toisen maailmansodan aikana Tallinnan ilmapommituksissa maaliskuussa 1944.

Lähteet
-------

1. ↑  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 249. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
**Julia Johanna Valtanen** (s. 6. toukokuuta 2001 Rauma) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Rauman Urheilijoita.

Valtanen saavutti SM-hopeaa ensimmäisissä Kalevan kisoissaan Lappeenrannassa 2019 silloisella ennätystuloksellaan 54,78 metriä. Hänen aiempi ennätyksensä aikuisten keihäällä oli kesäkuussa 2017 heitetty 53,41. Kesäkuun 2020 alussa hän paransi kauden ensimmäisessä kilpailussa ennätyksekseen 57,84. Syyskuussa 2020 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Valtanen voitti ennätyksellään 57,91. Hän on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021.

Valtanen on pelannut pesäpalloa Rauman Feran juniorijoukkueissa voittaen C-tyttöjen SM-kultaa, sekä B-tytöissä SM-kultaa ja kolme SM-hopeaa. Hallissa on tullut lisäksi kultaa, hopeaa ja pronssia. Valtasen äiti Tiina Andreasen pelasi pitkään Superpesiksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Julia Valtanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Julia, 18, on Suomen kaikkien aikojen naisten keihäslupaus – heitti kylmiltään hirmukaaren, vaikkei ollut nähnyt lajia edes tv:stä *www.iltalehti.fi*. Viitattu 11.8.2019.
3. ↑  19-vuotias superlupaus Julia Valtanen pulahti hyiseen mereen – kakkoslajin sopimus sinettiä vaille valmis *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.10.2020.
4. ↑  Leppänen, Marko: Äitee kotona ja kentällä *Länsi-Suomi*.  11.7.2015. Viitattu 16.6.2020.
5. ↑  Pusa, Ari: Kahden heittolajin taitaja.  *Helsingin Sanomat*, 8.6.2020, s. A30.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |