recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alessio Cerci** (s. 23. heinäkuuta 1987 Velletri, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Cerci on AS Roman kasvatti, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa 16. toukokuuta 2004 ottelussa Sampdoriaa vastaan. Hän oli seuran omistuksessa vuoteen 2010 saakka, joista hän vietti kuitenkin vuodet 2006–2009 lainasopimuksilla eri italialaisissa joukkueissa.

26. elokuuta 2010 Cerci siirtyi Fiorentinaan 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. 7. marraskuuta 2010 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Chievoa vastaan.

23. elokuuta 2012 Cerci teki sopimuksen Torinon kanssa ja hänestä maksettiin 2,6 miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Acquisito Alessio Cerci violachannel.tv. Viitattu 14.6.2013. (italiaksi)
2. ↑  11 Alessio Cerci Transfermarkt. Viitattu 14.6.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alessio Cercin tilastot aic.football.it-sivustolla (italiaksi)

  

Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Astori |
5 De Sciglio |
6 Candreva |
7 Aquilani |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Giovinco |
11 Gilardino |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 El Shaarawy |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Cerci |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Abate |
21 Pirlo |
22 Giaccherini |
23 Diamanti |
Valmentaja Prandelli

Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
**Henrik (Hindrich) Drysell** eli *Henricus Johannis, Ostrobotniensis* (noin 1693 – 13. marraskuuta 1738 Turku) oli suomalainen Turun hovioikeuden asessori ja lainopillinen kirjailija.

Drysellin vanhemmat olivat luultavasti Pohjanmaan läänin lääninsihteeri Johan Dryzelius, myöhemmin Drysell (k. 1695) ja Elisabet Rechard. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1710.

Drysell oli leskikuningattaren kansliassa kanslistina ja sitten kamarirevision kansliassa kanslistina vuodesta 1719, aktuaarina vuodesta 1729, notaarina vuodesta 1731 sekä sihteerinä vuodesta 1736. Viimeksi hän toimi Turun hovioikeuden asessorina vuodesta 1737.

Drysell oli naimisissa Hedvig Elisabet Hagertin (k. 1743) kanssa jonka isä oli Finströmin kirkkoherra Daniel Hagerus, vuodesta 1689 Hagert (1666–1712).

Teoksia
-------

* *Orde-register, öfwer de anmärckningar, som wid Sweriges rikes landz-lag, af häradzhöfdingen wälborne herr Petter Abrahamsson giorde, och åhr 1726 af trycket utgångne äro, uprättat efter alphabetets ordning, af Hindrich Drysell*. Stockholm, tryckt hos Benjamin Gottlieb Schneider, åhr 1728

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Henrik Drysell. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 15.2.2015.
**Severobaikalsk** (ven. Северобайка́льск) on kaupunki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Baikaljärven rannalla lähellä järven pohjoispäätä Tuja-joen suulla, noin 440 km linnuntietä Ulan-Udesta pohjoiseen. Kaupungin läpi kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 25 400 henkeä (vuonna 2009). Kaupunki on Pohjois-Baikalin piirin ympäröimä, muttei kuulu hallinnollisesti piiriin.

Paikkakunta on syntynyt 1970-luvulla Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1980 siitä tuli kaupunki. Nykyään Severobaikalskissa toimii rautatieliikenne- ja puunhankintayrityksiä sekä kalatehdas.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 415. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 13.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Severobaikalsk** Wikimedia Commonsissa

Burjatian lippuBurjatian kaupungit
**Pääkaupunki: Ulan-Ude** (Ulaan-Ude)  

Babuškin | Gusinoozjorsk | Kjahta | Severobaikalsk | Zakamensk


Burjatian piirit ja *kaupunkipiirit*
Barguzin • 
Bauntin Evenkia • 
Bitšura • 
Džida • 
Hori • 
Ivolga • 
Jeravna • 
Kabansk • 
Kižinga • 
Kjahta • 
Kurumkan • 
Muhoršibir • 
Muja • 
Oka • 
Pohjois-Baikal • 
Selenga • 
*Severobaikalsk* • 
Tarbagatai • 
Tunka • 
*Ulan-Ude* • 
Zaigrajevo • 
Zakamensk
**Oikeusaste** eli **instanssi** tarkoittaa jonkin tuomioistuimen asemaa verrattuna sen alapuolella tai yläpuolella oleviin tuomioistuimiin, jotka käsittelevät samaa oikeusriitaa. 

Oikeuslaitoksessa kullakin tuomioistuimella on tietty toimivalta, joka määrää sen aseman oikeusastejärjestyksessä. Yleensä oikeusjuttu pannaan vireille alimmassa oikeusasteessa eli ensimmäisessä instanssissa. Vasta sen ratkaisun jälkeen voidaan ratkaisuun hakea muutosta ylemmästä oikeusasteesta.

Monessa valtiossa on käytössä vain kaksi oikeusastetta. Toinen mahdollisuus on jaottelu kolmeen oikeusasteeseen: alioikeuksiin, ylioikeuksiin ja korkeimpiin eli ylimpiin oikeuksiin. Suomessa on käytössä kolme oikeusastetta. Yleisinä alioikeuksina toimivat käräjäoikeudet, joiden ratkaisuihin voi hakea muutosta hovioikeudesta. Hovioikeuden ratkaisuun voi pyytää valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, joka joko myöntää tai epää valitusluvan. Hallintolainkäytössä ensimmäisenä oikeusasteena toimivat hallinto-oikeudet ja ylimpänä oikeusasteena korkein hallinto-oikeus.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palstat 342–343.
**Anastasija Sergejevna Voinova** (ven. Анастасия Сергеевна Войнова, s. 5. helmikuuta 1993 Tula) on venäläinen ratapyöräilyn olympiamitalisti sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 162 cm.

Voinova saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 parinsa Darja Šmeljovan kanssa hopeaa joukkuesprintissä. Keirinissä hän sijoittui neljänneksi ja eräajossa kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai Šmeljovan kanssa joukkuesprintin pronssia.

Voinova on saavuttanut MM-kilpailuissa 500 metrin aika-ajossa kultaa 2015 ja 2016, hopeaa 2021, pronssia 2014 ja 2017 sekä ollut viides 2013 ja 2020. Joukkuesprintissä hän sai kultaa 2016 ja 2017, hopeaa 2015, 2019 ja 2021 sekä pronssia 2018. Lisäksi hän on ollut neljäs 2014 ja 2020 sekä kuudes 2012 ja 2013. Eräajossa hän saavutti hopeaa 2020, sijoittui kuudenneksi 2015 ja 2019 sekä seitsemänneksi 2017. Keirinissä hän oli kahdeksas 2017.

Ratapyöräilyn EM-kilpailuissa Voinova on saavuttanut joukkuesprintissä kultaa seitsemän kertaa peräkkäin 2014–2020 sekä lisäksi hopeaa 2012 ja pronssia 2021. Eräajossa hän sai kultaa 2014, 2019 ja 2020, hopeaa 2012, 2015, 2016 ja 2018 sekä oli viides 2017. 500 metrin aika-ajossa hän on saavuttanut kultaa 2014, 2015 ja 2019, hopeaa 2020 ja pronssia 2016. Keirinissä hän oli kuudes 2017 ja 2019. Euroopan kisoissa hän voitti kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä 2019.

Voinova voitti nuorten maailmanmestaruuden joukkuesprintissä 2010 ja 2011 sekä eräajossa, 500 metrin aika-ajossa ja keirinissä 2011. Lisäksi hän saavutti MM-pronssia 500 metrin aika-ajossa 2010.

Voinova voitti nuorten Euroopan-mestaruuden joukkuesprintissä 2010, 2011 ja 2012, keirinissä 2011 ja 2012 sekä eräajossa 2011. 500 metrin aika-ajossa hän saavutti EM-kultaa 2011 ja 2012 sekä hopeaa 2010. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai joukkuesprintissä kultaa 2012, 2014 ja 2015, hopeaa 2013 ja pronssia 2010. Hän voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa 2012, 2014 ja 2015, eräajossa 2013, 2014 ja 2015 sekä keirinissä 2012.

Voinova on voittanut maailmancupin osakilpailun 500 metrin aika-ajossa Guadalajarassa 2014, joukkuesprintissä Hongkongissa 2016, Los Angelesissa 2017, Saint-Quentin-en-Yvelinesissä ja Berliinissä 2018 sekä eräajossa Cambridgessa 2019.

Voinova on voittanut Venäjän-mestaruuden eräajossa 2013, 2018 ja 2019, joukkuesprintissä 2011, 2018 ja 2019 sekä 500 metrin aika-ajossa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anastasiya Voynova *olympedia.org*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Anastasiya Voinova *cyclingarchives.com*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Track Cycling - Anastasia Voinova *the-sports.org*. Viitattu 10.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Farrand, Stephen: Olympics: China win women's team sprint  2.8.2021. Cycling News. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Oikeusaukko** tarkoittaa, ettei valtion oikeusjärjestyksessä ole sellaista oikeusnormia, jonka perusteella jokin oikeudellinen kysymys voitaisiin ratkaista. Koska tuomareilla ja viranomaisilla on yleensä ratkaisupakko, tulee ratkaisuksi negatiivinen päätös, jos tapaukseen soveltuvaa normia ei ole. Tällaisissa tilanteissa käytetään seuraavia osittain päällekkäisiä periaatteita:

* mitä ei ole kielletty, on sallittua
* vaatimuksen tulee nojautua johonkin oikeusperusteeseen
* viranomaisen toiminnan tulee perustua oikeusnormiin.

Tuomioistuin hylkää syytteen, jos tekoa tai laiminlyöntiä ei ole tarpeeksi selkeästi säädetty rangaistavaksi. Viranomainen puolestaan jättää toimenpiteen tekemättä, jos pitää itseään toimivallattomana normin puuttumisen vuoksi. Oikeusaukkoja ilmenee myös sellaisissa tapauksissa, että soveltuva sääntö löytyy, mutta se antaa epätyydyttävän ratkaisun. Tällöin esimerkiksi sääntöä laadittaessa ei ole osattu varautua siihen, että se kattaisi myös kyseessä olevan tapauksen. Tämä ei tarkoita, että oikeusaukoiksi nimitettäisiin kaikkia epätyydyttävinä pidettyjä oikeudellisia tilanteita.

Oikeusaukon täyttäminen tarkoittaa, että ratkaisija ei teekään negatiivista päätöstä, vaan päätyy jollakin perusteella toisenlaiseen ratkaisuun. Tällöin ratkaisija on etsinyt perustetta esimerkiksi ei-velvoittavista oikeuslähteistä, kuten koti- tai ulkomaisesta oikeuskirjallisuudesta. Hän tulee siten käyttäneeksi oikeusperiaatetta oikeuslähteenä. Ratkaisija joutuu pohtimaan sellaisia oikeusperiaatteita kuten kohtuus, oikeusvarmuus ja sopimusvapaus. Jos perusteet ovat erisuuntaisia, joutuu hän pohtimaan viime kädessä oikeusideologisia kysymyksiä. Ratkaisijan joutuessa näin jatkamaan lainsäätäjän työtä tulee pohdittavaksi myös se pidetäänkö sitä suotavana. Se taas on oikeusideologinen ja oikeuspoliittinen kysymys.

Katso myös
----------

* Porsaanreikä

Lähteet
-------

* *Encyclopædia iuridica fennica*, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 694–697
**Alexander Dale Oen** (21. toukokuuta 1985 Rong, Øygarden, Norja – 30. huhtikuuta 2012 Flagstaff, Arizona, Yhdysvallat) oli norjalainen uimari. Hän on rintauinnin olympiamitalisti, maailmanmestari ja kolminkertainen Euroopan-mestari.

Dale Oen sijoittui junioreiden EM-kilpailuissa Glasgow’ssa 2003 toiseksi 100 metrin rintauinnissa. Montrealin MM-kilpailuissa 2005 hän oli samassa lajissa seitsemäs. Vuonna 2006 hän sai 100 metrin rintauinnissa pronssia Shanghain lyhyen radan MM-kilpailuissa ajalla 59,16, hopeaa Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa ajalla 1.00,63 ja pronssia Helsingin lyhyen radan EM-kisoissa ajalla 58,70. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui samassa lajissa kahdeksanneksi.

Dale Oen voitti 100 metrin rintauinnin Euroopan-mestaruuden Eindhovenissa 2008 ajalla 59,76. Hän sai lisäksi hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,53 ja 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.09,74. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 59,20. Hän voitti toistamiseen 100 metrin rintauinnin Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2010 ajalla 59,20 ja sai lisäksi hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.09,68.

Dale Oen voitti 100 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011 ajalla 58,71. 50 metrin rintauinnissa hän oli viides. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 100 metrin rintauinnin ja sijoittui 50 metrin rintauinnissa kolmanneksi. Hänet valittiin Norjan vuoden urheilijaksi.

Dale Oen kuoli 30. huhtikuuta 2012 sydämenpysähdykseen harjoitusleirillä Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yle
2. ↑  Alexander Dale Oen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.8.2011. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Dale Oen, Alexander *swimrankings.net*. Viitattu 22.8.2010. (englanniksi)
4. ↑  Dale Oen hätyytteli ME-tulosta MM-altaassa *Yle Uutiset*.  25.7.2011. Viitattu 25.7.2011.
5. ↑  Dale Oen ble årets idrettsnavn nrk.no. Viitattu 24.11.2012. (norjaksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Alexander Dale Oen dies after cardiac arrest at training camp *The Guardian*.  1.5.2012. Viitattu 1.5.2012. (englanniksi)

Miesten 100 metrin rintauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1973: John Hencken |
1975: David Wilkie |
1978: Walter Kusch |
1982: Steve Lundquist |
1986: Victor Davis |
1991: Norbert Rózsa |
1994: Norbert Rózsa |
1998: Frederik Deburghgraeve |
2001: Roman Sludnov |
2003: Kōsuke Kitajima |
2005: Brendan Hansen |
2007: Brendan Hansen |
2009: Brenton Rickard |
2011: Alexander Dale Oen |
2013: Christian Sprenger |
2015: Adam Peaty |
2017: Adam Peaty |
2019: Adam Peaty |
2022: Nicolò Martinenghi |
**Satakuntatalo** on Satakuntalaisen Osakunnan osakuntatalo, joka sijaitsee Kampissa, Helsingin keskustassa osoitteessa Lapinrinne 1. Sen omistaa Satalinnan Säätiö. Rakennuksessa on vuokrattavia liike- ja toimistotiloja sekä yli 70 opiskelija-asuntoa, joita vuokrataan edullisesti ensisijaisesti Satakunnasta Helsinkiin muuttaville korkeakouluopiskelijoille. Rakennuksessa sijaitsee lisäksi Satakuntalaisen Osakunnan osakuntahuoneisto. Satakuntatalo on ainoa osakuntatalo, joka toimii tänä päivänäkin alkuperäisessä asuntola- ja järjestökäytössään.

Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Einari Teräsvirta ja se on valmistunut vuonna 1952. Samana vuonna rakennuksessa toimi Helsingin olympialaisten lehdistöhotelli. Satakuntatalossa toimi vuosikymmenien ajan kesähotelli, josta kuitenkin luovuttiin vuonna 2006. 

Satakuntataloa on kutsuttu muun muassa "satakuntalaisuuden tukikohdaksi Helsingissä". Osakunnan tunnuseläimen karhun sekä talon katolla liehuvan karhulipun vuoksi talo on saanut myös lempinimen *Karhujen talo*.

Talon rakentamisen taustaa
--------------------------

Satakuntalaisella Osakunnalla oli 1900-luvulla monia hankkeita, joilla pyrittiin kohentamaan kotimaakunnan oloja. Osakunta oli muun muassa mukana perustamassa Länsi-Suomen kansanopistoa, ja maakuntaan suuntautuneilla retkillä kerättiin aineistoja maakuntaa koskevia tieteellisiä tutkimuksia varten. Suuri hanke oli saada Satakuntaan keuhkotautiparantola, koska maakunnan tuberkuloosiluvut olivat Suomen suurimpia. Osakunnan järjestämän rahankeräyksen ja vaikuttamisen myötä Satalinnan sairaala valmistui Harjavaltaan vuonna 1925. Sotavuosien jälkeen kuntaliitto osti Satalinnan sairaalan. 

Osakunnan omistusosuudestaan saamilla varoilla sekä suurella lainalla päätettiin rakentaa Helsinkiin Satakuntatalo: monitoimitalo, johon tulivat tilat paitsi osakunnalle, myös ylioppilasasuntolalle. Helsingissä vallitsi sotavuosien jälkeen suuri asuntopula, ja erityisesti opiskelijat joutuivat asumaan usein alivuokralaisina.

Muuta
-----

Urho Kekkonen vieraili viimeisen kerran Satakuntatalossa Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan kokouksessa 29. helmikuuta 1956, päivää ennen presidenttikautensa alkua. Tuleva Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton etsi 1960-luvulla erään joulun alla yösijaa Satakuntatalolta ollessaan Helsingissä 23-vuotiaana Rhodes-stipendiaattina, mutta hän ei saanut sitä myöhäisen ajankohdan vuoksi. Satakuntatalossa on majoitettu myös muun muassa CIA:n rahoittama vastafestivaaliryhmä sekä Yhdysvaltain ilmavoimien taitolentoryhmä.

Lähteet
-------

1. ↑  Satakuntalainen Osakunta: Asuntola *satakuntalainenosakunta.fi*. Viitattu 19.1.2021.
2. ↑  Satalinnan Säätiö: Satakuntatalo *satalinnansaatio.fi*. Viitattu 19.1.2021.
3. 1 2  Lyy, Juhani: Lyhyesti: Satakuntalaisuuden tukikohta 40 vuotta Helsingin keskustassa *Helsingin Sanomat*.  18.10.1992. Viitattu 19.3.2021.
4. ↑  Malmi, Kauko: Penneistä ja persoonista.  *Karhunkierros*, 2/2002.  Satakuntalainen Osakunta.

Aiheesta muualla
----------------

* Satalinnan säätiö
* Satakuntalainen Osakunta
**Palosuo** (ruots. *Brännkärr*) on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan eteläosassa Rajalahdentien varrella. Kylässä on sijainnut Palosuon kansakoulu.

Palosuon kyläalue sijaitsee Palosuonmäen ympäristössä. Kylän harva asutus seuraa kylän halki kulkevaa tietä.

Historia
--------

Palosuonmäellä on pronssikautinen röykkiöhauta. 1500-luvulla kylässä olleet kaksi kruununtilaa kuuluivat Ruonan läänin Ambölen verokuntaan. Tilat yhdistettiin 1620-luvulla, jolloin syntyi Brännkärrin yksinäistila. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647, mutta se otettiin kruunulle 1680-luvulla ja tehtiin luutnantin palkkatilaksi. Vuonna 1790 tuolloin tilaa viljellyt lampuoti osti tilan perinnöksi.

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.

1. ↑  Sauvon historia I, s. 394.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 14.1.2019.
3. ↑  Luettelot Varsinais-Suomen muinaisjäännöskohteista ja -alueista (pdf) Varsinais-Suomen liitto.  Arkistoitu 14.1.2019. Viitattu 14.1.2019.
4. ↑  Sauvon historia I, s. 346.
**Palsta** on tila tai tilan osa, jota ympäröivät tilan rajat tai vesitilukset. Tila on joko yksi- tai monipalstainen. Tilan palstojen määrän ilmaisee *palstaluku*.Vuoden 1951 jakolain mukaan tilan palstojen lukumäärä sai olla enintään kolme tai erityisestä syystä enintään kuusi, jota ei saanut ylittää ilman välttämätöntä syytä. Tilan tilukset tuli muodostaa niin harvalukuisista palstoista kuin tilusten tarkoituksenmukainen käyttö vaati ja muille asianosaisille haittaa aiheuttamatta oli mahdollista. Palstoista tuli tehdä sopivan muotoisia, jotta niitä voitiin tarkoituksenmukaisesti aidata, ojittaa ja viljellä. Jakolain kumonnut kiinteistönmuodostamislaki (554/1995) käyttää sekin palsta-nimitystä. Kotipalstaksi nimitetään palstaa, jolla tilan talouskeskus sijaitsee. Muita nimityksiä ovat ulkopalsta, peltopalsta, metsäpalsta, niittypalsta, hiekkapalsta ja savipalsta.

*Haminapalsta* on tilasta yleensä lohkaistu rantaan ulottuva maa-ala, jonka tarkoituksena on lupa pitää venettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
2. ↑  Jakolaki, 604/1951, 126 §.
3. ↑  Naapurinvaara – kokoontumispaikkana jo vuodesta 1887 *Naapurinvaaran huvikeskus: Historia*. Sotkamon Nuorisoseura ry.. Viitattu 12.2.2018.
**Rikosuhripäivystys** (ruots. *Brottsofferjouren*) on palvelu, jonka tarkoituksena on parantaa rikoksen uhrin, hänen läheisensä ja rikosasian todistajan asemaa vaikuttamalla ja tuottamalla tukipalveluita kaikille rikoksen uhreille. Rikosuhripäivystyksen tukipalveluissa tarjotaan käytännön neuvoja ja henkistä tukea rikoksen tai rikosyrityksen kohteeksi joutuneille, heidän läheisilleen ja rikosasiassa todistaville. Rikosuhripäivystyksen palveluita ovat muun muassa Auttava puhelin, Juristin puhelineuvonta, henkilökohtaiset tukihenkilöt ja chat. Rikosuhripäivystyksen toiminta perustuu ammatillisesti ohjattuun vapaaehtoistyöhön. 

Tyypillisiä rikoksia, joiden vuoksi Rikosuhripäivystykseen hakeudutaan, ovat lähisuhdeväkivalta, muut pahoinpitelyt, seksuaalirikokset, ryöstöt, henkirikokset, omaisuusrikokset, kunniaan kohdistuvat rikokset, häirintä, vainoaminen ja erilaiset yksilöön kohdistuvat omaisuusrikokset. Vuonna 2018 Rikosuhripäivystyksellä oli noin 14 300 asiakakasta. Rikosuhripäivystyksellä on keskustoimiston lisäksi 7 aluetoimistoa ja 31 palvelupistettä eri puolilla Suomea.

Rikosuhripäivystyksen päärahoitus siirtyi vuoden 2016 alusta valtiolle (oikeusministeriö), koska vuonna 2015 voimaan tullut rikosuhridirektiivi edellyttää jäsenvaltioiden huolehtivan rikoksen uhrien yleisistä tukipalveluista. Myös Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus tukee Rikosuhripäivystyksen toimintaa. Toimintaa koordinoi MIELI Suomen Mielenterveys ry, joka yhdessä muiden toteuttajatahojen kanssa vastaa Rikosuhripäivystyksen toiminnasta. MIELI Suomen Mielenterveys ry:n lisäksi toteuttajatahoja ovat Suomen Punainen Risti, Ensi- ja turvakotien liitto, Suomen Setlementtiliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, ja Kirkkohallitus. Rikosuhripäivystys on aloitti toimintansa vuonna 1994 toteuttajatahojensa yhteistyösopimuksella.

Rikosuhripäivystys kuuluu jäsenenä eurooppalaiseen rikosuhrityön kattojärjestöön Victim Support Europeen (VSE). Järjestössä on yli 20 jäsenmaata ja sen keskustoimisto sijaitsee Brysselissä.

Lähteet
-------

* Rikosuhripäivystys (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Brottsofferjouren
2. ↑  Oikeusministeriö - Rikoksen uhri *oikeusministerio.fi*.  Arkistoitu 12.4.2016. Viitattu 30.6.2016.
3. ↑  Kenelle palvelut on tarkoitettu? *riku.fi*. Rikosuhripäivystys. Viitattu 30.6.2016.
4. ↑  Rikosuhripäivystys *riku.fi*. Rikosuhripäivystys. Viitattu 13.6.2019. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Ri­kok­sen uh­rin oi­keuk­siin pa­ran­nuk­sia 1. maa­lis­kuu­ta Oikeusministeriö.  Arkistoitu 12.4.2016. Viitattu 30.6.2016.
6. ↑  Tietoa rikoksen uhrin oikeuksista Oikeusministeriö.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 30.6.2016.
**Insolubilia** (lat. "ratkaisemattomat") viittasi keskiajan filosofiassa valehtelijan paradoksin eri muunnelmiin, jotka muodostivat vaikean ongelman loogiselle analyysille.

Vaikka valehtelijan paradoksi tunnettiin jo antiikin aikana, filosofien kiinnostus siihen vaikuttaa sammuneen, kunnes se keksittiin uudelleen 1100-luvulla. Keskiaikainen kiinnostus saattaa olla saanut alkunsa Aristoteleen teoksesta *Sofistiset kumoamiset* (180a27-b7), jota keskiajan *insolubilia*-kirjallisuudessa lainataan toistuvasti alusta saakka. Muita antiikin ajan lähteitä, jotka olisivat periaatteessa saattaneet toimia innoituksena ongelman tutkimiseen, ovat Augustinus, Cicero, sekä Kirjeessä Titukselle oleva lainaus Epimenideeltä. Ne eivät kuitenkaan esiinny keskiaikaisessa *insolubilia*-kirjallisuudessa. 

Adam Parvipontanus mainitsi ohimennen joitakin paradoksaalisia lausumia. Ne on ajoitettu vuodelle 1132. Hän ei kuitenkaan käsitellyt niistä seuraavia ongelmia tarkemmin. Alexander Neckam, joka kirjoitti myöhemmin 1100-luvulla, tunnisti selvästi *insolubilia*-lauseiden paradoksaalisen luonteen, mutta ei pyrkinyt ratkaisemaan niitä. Ensimmäisenä ratkaisua tarjosi tuntematon kirjoittaja, joka kirjoitti 1100-luvun lopussa tai 1200-luvun alussa. Aiheesta oli olemassa oma kirjallisuutensa vuonna 1320, kun Thomas Bradwardine liitti omaan *insolubilia*-käsittelyynsä yhdeksän tuolloin yleistä näkemystä aiheesta. Kiinnostus aiheeseen jatkui läpi 1300-luvun.

Keskiaikainen *insolubilia*-kirjallisuus vaikuttaa pitävän näitä paradokseja vaikeina, mutta ei todella ratkaisemattomissa olevina; ja vaikka niitä pidettiin mielenkiintoisina ja tutkimisen arvoisina, niitä ei kuitenkaan pidetty logiikan keskeisenä alueena. Näin tutkimus eroaa nykyaikaisesta itseensä viittaavien paradoksien, kuten Russellin paradoksi, tutkimuksesta, koska viimeksi mainitun tapauksessa ongelmia pidetään usein pohjimmiltaan ratkaisemattomina, mutta hyvin keskeisinä logiikan perusteille.

Aiheesta muualla
----------------

* Spade, Paul Vincent: Insolubles *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Insolubilia
**Palpakkokasvit** (Sparganiaceae) oli Poales-lahkoon kuulunut yksisirkkaisheimo, joka käsitti juurakollisia ja vedessä kasvavia ruohoja. Uusimmassa luokittelussa palpakkokasvit on sisällytetty osmankäämikasveihin (Typhaceae).

Palpakkokasvien lehdet ovat nauhamaisia, eikä lehtituppi ole selvästi erottuva. Kukinnot koostuvat pallomaisista sykeröistä. Emisykeröt sijaitsevat kukinnon tyvellä, hedesykeröt kärjessä. Kukissa on 1–6 kehälehteä. Hedekukissa on ulos- tai sivullepäin avautuvat heteenponnet. Emikukissa on nystyinen luotti. Hedelmä on hohkainen luumarja, jossa kehälehdet säilyvät pysyvinä. Taimen sirkkalehti ei yhteytä ja on tupellinen.

Palpakkokasveihin kuului vain yksi suku palpakot (*Sparganium*). Sen 14 lajia kasvavat lauhkeassa, viileässä ja kylmässä vyöhykkeessä. Eteläisellä pallonpuoliskolla niitä on vähän, lähinnä Uudessa-Seelannissa ja Australian kaakkoisosassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Stevens, P. F.: Angiosperm Phylogeny Website *mobot.org*. Viitattu 20.3.2010.
2. ↑  Stevens, P. F.: Angiosperm Phylogeny Website *mobot.org*.  kesäkuu 2008. Viitattu 10.7.2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157075
* APNI: 54513
* FNA: 10832
* FoAO2: Sparganiaceae
* Fossilworks: 55260
* GBIF: 3067
* GRIN: 1047
* IPNI: 30015180-2
* IRMNG: 114045
* ITIS: 42311
* NBN: NBNSYS0000161017
* NCBI: 4728
* NZOR: a5c8f774-9136-4db2-9118-7c5c443c20d6
* Plazi: 689C16F9-189A-9394-0580-5A5DB3B09398
* Tropicos: 42000359
* Watson & Dallwitz: spargani

 |

 |
**Plenum plenorum** (latinaa, suomeksi *(täys)istuntojen (täys)istunto*) oli joissakin kaksi- tai useampikamarisissa tai säätyjakoisissa kansanedustuslaitoksissa käytössä ollut täysistunto, johon ottivat osaa kaikkien kamarien tai säätyjen edustajat. Suomessa se oli vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksen mukainen kaikkien säätyjen yhteisistunto. Se oli kutsuttava kokoon, jos vähintään kaksi säätyä sitä vaati. Istuntojen istunnolla ei ollut lainkaan päätösvaltaa, vaan siellä voitiin ainoastaan keskustella asioista. Suomessa plenom plenorum järjestettiin vain kahdesti. Ensimmäisen kerran se kokoontui vuoden 1872 valtiopäivillä pohtimaan yhteisten pysyvien tilojen hankkimista kaikille säädyille. Toisella kerralla vuoden 1885 valtiopäivillä käsiteltiin porvarissäädyn vaalitavan muuttamista. Kumpikaan plenum plenorum ei johtanut mihinkään päätöksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana plenum.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana plenum plenorum.
3. ↑  Johanna Aminoff-Winberg (toim.): *Ritarihuone ja Suomen aatelissuvut*, s. 76, 79. Minerva, Helsinki 2013.
4. ↑  Alex Snellman: *Suomen aateli – yhteiskunnan huipulta uusiin rooleihin 1809–1939*, s. 153, 184. Helsingin yliopisto 2014.
Riksarkivetin päärakennuksen sisäänkäynti Kungsholmenissa Tukholmassa.
**Riksarkivet** (**RA**) on Ruotsin kansallisarkisto. Sen päällikköä kutsutaan nimellä *riksarkivarie*.

Riksarkivet on Ruotsin vanhimpia hallintoyksiköitä, sillä sen juuret ulottuvat kuninkaan kanslian muodossa keskiaikaan ja 1500-luvulle saakka. Kustaa Vaasan aikana kuninkaan kanslia jaettiin saksalaiseen ja ruotsalaiseen osastoon, jotka huolehtivat valtion kirjeenvaihdosta. Valtakunnankansleri Axel Oxenstierna järjesti arkiston olot 18. lokakuuta 1618 säätämänsä kansliajärjestyksen kautta. Siinä hän määräsi, miten "vanha kanslia" (det gamla kansliet), eli nykyinen Riksarkivet, piti olla organisoitu. "Vanhan kanslian" johdossa oli arkistosihteeri.

Aluksi Riksarkivetin työalue oli vain kuninkaallisen kanslian hoitaminen, mutta 1800-luvun lopulla Riksarkivet sai uusia tehtäviä, muidenkin viranomaisten arkistonhoitoa. Itsenäiseksi viranomaiseksi Riksarkivet tuli kuitenkin vasta vuonna 1878.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyösti Kiuasmaa: *Valtaistuinriitojen ja uskonpuhdistuksen aika*, s. 303. Teoksessa *Suomen historia 2. Keskiaika: Uuden ajan alku*. Päätoim. Yrjö Blomstedt. Weilin & Göös, 1985. ISBN 951-35-2491-4.
2. ↑  Tarkiainen, Kari: *Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478-1721*, s. 195. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022. ISBN 978-951-858-576-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riksarkivet (Ruotsi)**.
* Riksarkivetin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi, englanniksi, suomeksi, saksaksi)
**Edel Records Finland** on suomalainen levy-yhtiö, joka nykyisin viimeksi uudelleen nimettynä on Playground Music Oy. Tuotanto on kotimaista musiikkia ja toimintana on ollut monien ulkomaisten levymerkkien edustusta Suomessa. Edel Records Finland Oy toimi myös jo kotimaisten labelien ja myös yhtyeiden omakustanteiden jakelijana. Aiemmin Edel Records Finland Oy toimi nimellä K-tel International (Finland) Oy, mutta yhtiön liityttyä vuonna 1999 yrityskaupan myötä kansainväliseen Edel-konserniin levy-yhtiön nimi muuttui muotoon Edel Records Finland Oy. Edeliin sulautui myös K-telin aiemmin samana vuonna ostama Audiovox Records Oy (AXR).

Ryhmittymä Edel Music AG on yksi Euroopan suurimmista riippumattomista levy-yhtiöistä. Pääkonttori sijaitsee Saksassa.

Vanhastakaupungista Ruotsiin
----------------------------

Vuonna 2010 Playground Music ja Bonnier Amigo Music Group ostivat Edelin Suomen toiminnot Edel Records Finland Oy:n. Uudelleen nimettyyn yhtiöön Playground Music Bam Oy sulautui myös Oy Bonnier Amigo Music Finland Ab ja Playground Music Finland. Playground myi Edelin kotimaisen katalogin uudelle AXR Musicille. Helsingin Vanhankaupungin jakeluvarasto siirtyi Ruotsiin.
Vuodesta 2010 alkaen jakeluvarastot ovat ENS Ab:ssa Boråsissa, kuten ovat myös usean muunkin suomalaisen kansainvälisen toimijan varastot.

Edelillä olleita kotimaisia artisteja
-------------------------------------

* Kari Tapio
* Paula Koivuniemi
* Arja Koriseva
* Jope Ruonansuu
* Jean S.
* Eija Kantola
* Mikko Mäkeläinen
* Humane
* Matti Esko
* Matti Nykänen
* Sheidi
* Anneli Mattila
* Mikko Siltala
* Raaka-Aine
* The Scaramangas
* Tony Halme

Jakelua muun muassa
-------------------

* Jari Sillanpää
* Ti-Ti Nalle
* Fröbelin Palikat
* A. Aallon Rytmiorkesteri
* Jukka Poika
* Leanaliisa
* Frederik
* Peer Günt
* Los Bastardos Finlandeses
* HattiWatit

Katso myös
----------

* Playground Music

Lähteet
-------

1. ↑  YTJ Yritystietojärjestelmä. Viitattu 19.11.2015.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälinen Edel Records
Piirros kasvista
**Siperianorapihlaja** (*Crataegus sanguinea*) on ruusukasvien heimoon ja orapihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Siperian eteläosissa, Mongoliassa ja Kiinan kaikkein pohjoisimmissa osissa.

Siperianorapihlaja kasvaa kaksi tai kolme metriä korkeaksi pensaaksi. Sen tertuissa kasvavat raadonhajuiset kukat ovat pieniä ja valkoisia.*lähde?* Kasvi kukkii heinäkuussa. Kukasta kypsyvä punainen, marjamainen hedelmä on itse asiassa omenan kaltainen epähedelmä.*lähde?* Siperianorapihlajan orat ovat lyhyet tai ne voivat puuttua kokonaan.

Suomessa siperianorapihlaja menestyy vyöhykkeillä I–VII. Se on hyvin talvenkestävä ja viihtyy aurinkoisilla paikoilla.

Maailman suurin elossa oleva siperianorapihlaja kasvaa Washingtonissa Seattlen Volunteer Parkissa.

Käyttö
------

Siperianorapihlajaa viljellään syömäkelpoisten hedelmiensä vuoksi. Hedelmiä voi syödä sekä raakoina että kypsennettyinä. Niistä voi valmistaa hilloa, hyytelöä ja hedelmäsäilykkeitä. Siperianorapihlajaa kasvatetaan puutarhoissa ja sitä käytetään pensasaitana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aitaorapihlaja *Luontoportti*. Viitattu 16.1.2021.
2. 1 2 3 4 5  Räty, Ella: *Viheralueiden puut & pensaat*, s. 17. Helsinki: Puutarhaliitto ry, 2005. ISBN 951-8942-60-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Siperianorapihlaja (*Crataegus sanguinea*)
* ITIS: Crataegus sanguinea (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): Crataegus sanguinea (englanniksi)
* Flora of China: Crataegus sanguinea (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2995056
* Wikispecies: Crataegus sanguinea
* CoL: 6BB7Z
* EoL: 792463
* EPPO: CSCSN
* FoC: 200010810
* GBIF: 3013574
* GRIN: 12142
* iNaturalist: 791258
* IPNI: 724193-1
* ITIS: 836479
* NBN: NHMSYS0000457676
* NCBI: 416296
* Open Tree of Life: 60981
* Plant List: rjp-6764
* PLANTS: CRSA13
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:724193-1
* Tropicos: 27802334
* WFO: wfo-0001016150

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Crataegus sanguinea
**Harmolehtimittari** (*Scopula incanata*) on vaalea yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Harmolehtimittari on keskikokoinen, vaaleanharmaa mittariperhonen, jonka kaikissa siivissä on selkeä, musta keskitäplä. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa, ja ne ovat kauttaaltaan pienten tummien pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee ruskeansävyisiä poikkiviiruja, jotka ovat tummempia ja terävärajaisempia kohti siiven ulkoreunaa. Lähellä siiven ulko-osassa on melko leveä, vaalea aaltoviiru. Aivan siiven ulkoreunaa kiertävien ripsien tyvessä on rivi pitkänomaisia mustia pilkkuja.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Harmolehtimittaria tavataan Portugalista Mongoliaan, mutta se puuttuu Britteinsaarilta ja osasta läntistä Manner-Eurooppaa. Suomessa harmolehtimittari on melko eteläinen ja sitä tavataan vain Keski-Pohjanmaan korkeudelle saakka, ja eteläisessä Suomessa se on selvästi keskiosia yleisempi. Lentoaika alkaa kesäkuun puolivälistä ja jatkuu heinä-elokuun vaihteeseen.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Harmolehtimittari viihtyy erityisesti hiekkapohjaisilla ja lämpimillä paikoilla, mutta myös puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät pimeän laskeudutta ja tulevat helposti valolle. Laji lähtee kuitenkin häirittynä lentoon myös päivällä. Perhosia tavataan tavallisesti yksittäin, harvoin runsaammin. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö monia ruohovartisia kasveja, erityisesti pihatatarta (*Polygonum aviculare*) ja voikukkia (*Taraxacum*), sekä mustikkaa (*Vaccinium myrtillus*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Harmolehtimittari – *Scopula incanata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pertti Pakkanen: Scopula incanata

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1584615
* BioLib: 52391
* BOLD: 182399
* CoL: 4VW3W
* EoL: 279091
* Fauna Europaea: 444352
* Fauna Europaea (new): d4cd86f7-b8ec-4f58-adaf-96d0e9669394
* GBIF: 5144721
* iNaturalist: 494531
* LoB: 4729
* NCBI: 987005

 |

 |
**Saab 21R** oli Ruotsin ilmavoimien ja Saabin ensimmäinen suihkuhävittäjälentokone. Se kehitettiin Saab 21 -työntöpotkurikoneesta. Koneen ensilento tapahtui vuonna 1947 ja se oli käytössä vuoteen 1956.

Kehitys
-------

Saab J 21R
De Havilland Goblin
Saab 21R:n pääsuunnittelija oli Saabin Frid Wänström. Saab J21:n mäntämoottori vaihdettiin De Havilland Goblin 3 -suihkumoottoriin. Koneen korkeusvakautin nostettiin ylös T-pyrstömäiseksi ratkaisuksi, jotta moottorin suihkuvirtaus ei häiritse korkeusperäsimen toimintaa.

Käyttö
------

Saab valmisti 1950–1952 kaikkiaan 64 konetta. Kehitys ensilennosta 10.3.1947 oli hidas. Vuonna 1948 tapahtui Saab 29 Tunnanin ensilento, joten J21R oli Saabin oppimisväline suihkukoneiden maailmaan. Tunnanin nopea valmistuminen - eli suihkuhävittäjien kehittyminen maailmalla - johti J21R:n valmistussarjan puoliintumiseen. J21:t muunnettiin rynnäkkökoneiksi.

Katso myös
----------

* Saab 21

Lähteet
-------

* Andersson, Hans G. *Saab Aircraft since 1937 (1st ed.)*. London: Putnam, 1989. ISBN 0-85177-831-3.
* Sharpe, Michael. *Attack and Interceptor Jets*. London: Friedman/Fairfax Publishers, 1999. ISBN 1-58663-301-5.
* Widfeldt, Bo. *The Saab 21 A & R (Aircraft in Profile number 138)*. Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd. 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* SAAB 21 story (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mustaliuske** on hienorakeinen, musta metasedimenttikivilaji. Sen päämineraalit ovat kvartsi, kiilteet, grafiitti ja sulfidimineraalit, kuten rikkikiisu ja kuparikiisu, ja siinä on yli 1 % grafiittia ja rikkiä. Mustaliuskeet sisältävät usein poikkeavan suuria määriä tiettyjä metalleja, kuten kuparia, mangaania, molybdeeniä, nikkeliä, uraania, vanadiinia ja/tai sinkkiä. Näitä metalleja on erilaisissa suhteissa eri mustaliuske-esiintymissä. Mustaliuskeet ovat syntyneet merenpohjaan hapettomissa oloissa kerrostuneista mätäliejuista, jotka ovat käyneet läpi diageneesin ja metamorfoosin.

Mustaliuske muodostaa pääosan Talvivaaran malmin isäntäkivestä. Talvivaaran esiintymissä esiintymää, joissa nikkelin, sinkin, kuparin ja koboltin pitoisuudet ovat suuremmat kuin mustaliuskeissa yleensä. Malmin sisältämä grafiitti vaikeutti murskausta aluksi, koska se teki kivestä liukkaan. Myöhemmin karamurskaimen kidan muotoa muutettiin niin, että liukas kivi ei jää sinne pyörimään, vaan murskautuu pienemmiksi palasiksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Reijonen, Riku: *Rikkipitoisen kallion käyttö infrarakentamisessa*, s. 13. Savonia AMK, 2019. opinnäyte (PDF) (viitattu 9.7.2020).
2. 1 2  Äikäs, Olli: Uraani, mustaliuske ja Talvivaara *GTK / Sonkajärvi*.  2012.  Arkistoitu 11.7.2020. Viitattu 9.7.2020.
3. ↑   Kukkonen, Saranpää ja Heino: Mustaliuskeiden synty, koostumus ja esiintyminen. teoksessa Kauko Puustinen. Geologiaa geofyysikoille. Espoo : Geologian tutkimuskeskus, 1985.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**George Alexander Aberle**, joka tunnettiin taiteilijanimeltään **eden ahbez** (15. huhtikuuta 1908 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 4. maaliskuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja muusikko, jonka elämäntavalla Kaliforniassa oli suurta vaikutusta hippiliikkeeseen.

Ahbez sävelsi Nat King Colen vuoden 1948 kappaleen "Nature Boy", joka oli Yhdysvaltain musiikkilistan ensimmäisellä sijalla kahdeksan viikon ajan. Hänellä oli olkapäihin ylettyvät hiukset sekä parta ja hän kertoi elävänsä kolmella dollarilla viikossa, nukkuen ulkona perheensä kanssa ja syöden vihanneksia, hedelmiä ja pähkinöitä.

Eden ahbez kuoli auto-onnettomuudessa 86 vuoden ikäisenä 4. maaliskuuta 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Unterberger, Richie: Eden Ahbez Biography *AllMusic*. Viitattu 31.3.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Eden Ahbez *Discogs*. Viitattu 31.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Asianosainen** tarkoittaa niitä henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joiden nimissä oikeudenkäynti tai hallintomenettely tapahtuu. Riita-asiassa asianosaisia ovat riitapuolet eli oikeussuojaa kanteessaan pyytävä kantaja ja kanteen kohteena oleva vastaaja. Rikosasiassa asianosaisia ovat kantajina toimivat virallinen syyttäjä ja asianomistajat sekä vastaajana toimiva syytetty. Joissakin tapauksissa asianosaisia nimitetään hakijaksi ja vastaajaksi. Aiemmin oli kiistanalaista oliko rikosasiassa lainkaan asianosaisia. Nykyisin myös rikosprosessin yhteydessä käytetään käsitettä asianosainen, jollaiseksi myös syyttäjä katsotaan.

Esitutkinnassa epäillyllä on asianosaisen asema, mutta tämä asema ei ole niin kiinteä kuin oikeudenkäynnissä. Todistajana olleesta henkilöstä saattaa tulla epäilty ja epäiltynä ollut henkilö voi osoittautua syyttömäksi, jolloin häntä ei enää pidetä epäiltynä.

Hakemuslainkäytössä vain hakija on asianosainen, eikä siinä synny lainkaan kahden asianosaisen suhdetta. Riitaisessa hakemusasiassa vallitsee kuitenkin henkilöiden välinen vastakohtaisuus, jonka tuomioistuin joutuu ratkaisemaan. Tällöin muukin henkilö kuin hakija kutsutaan kuultavaksi ja hän voi tehdä väitteitä ja esittää näyttöä hakemusta vastaan sekä valittaa tuomioistuimen päätöksestä. Tällaisen henkilön asema on verrattavissa siviiliprosessin asianosaiseen.

Asianosainen tai hänen laillinen edustajansa voidaan velvoittaa saapumaan esitutkintaan tai oikeuden eteen tai viranomaisen eteen. Jos hän laiminlyö tämän velvollisuuden, eikä laiminlyönti johdu laillisesta esteestä voidaan henkilö noutaa pakolla. Jos henkilö oikeudenkäynnin vireilläollessa lakkaa olemasta asianosainen eli hän esimerkiksi kuolee, voi kyseeseen tulla asianosaisseuraanto. Tällöin entisen asianosaisen tilalle tulee ulkopuolinen henkilö uudeksi asianosaiseksi ja oikeudenkäynti jatkuu siitä, mihin se oli jäänyt.

Asianosaisjulkisuus tarkoittaa asianosaisen oikeutta saada tietoja oman asiansa käsittelystä. Se on keskeinen asia oikeusturvan takaamisessa. Asianosaisjulkisuus on laajempaa kuin yleisön oikeus tietojen saantiin eli julkisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*, Otava 1960–1965
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*, Tietosanakirja oy 1960–1966
3. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palstat 33–34
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, osa IV palsta 59
5. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, osa IV palsta 96
6. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica*, osa IV palsta 37

Aiheesta muualla
----------------

* Oikeustiede:asianosainen *Tieteen termipankki*.  14.01.2014. Viitattu 14.1.2014.
Smith vuonna 2009
**Anna Deavere Smith** (s. 18. syyskuuta 1950 Maryland) on yhdysvaltalainen näyttelijä, professori, kirjailija, käsikirjoittaja ja journalisti.

Smith on uransa aikana muun muassa tehnyt sosiaalisia ongelmia käsitteleviä monologeja, opettanut korkeakouluissa ja näytellyt televisiosarjoissa (kuten sarjoissa *Nurse Jackie* ja *West Wing*) sekä elokuvissa (joista esimerkkeinä *Philadelphia* ja *The American President*).

Sukujuuret
----------

Smith syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen Baltimoressa Marylandissa vuonna 1950. Geenitestin mukaan hänen syntyperänsä on 48,9 % afrikkalaista ja 50,7 % eurooppalaista. Hänen eurooppalaisesta syntyperästään suurin osa on englantilaista, mutta hänellä on myös muun muassa kaukaista suomalaista perimää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anna Deavere Smith | Biography, Plays, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Encyclopedia: Anna Deavere Smith.
3. ↑  Anna Deavere Smith | TV Guide *TVGuide.com*. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  *Finding Your Roots with Henry Louis Gates, Jr.*. 2014.
5. ↑  Henry Louis Gates, Jr.: *Finding Your Roots, Season 2: The Official Companion to the PBS Series*. University of North Carolina Press.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bécherel** (bretoniksi *Begerel*) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 31 kilometriä Rennesin kaupungista luoteeseen.

Bécherel on ollut keskiajalla linnoitettu kaupunki, jonka puolustukseksi 1100-luvulla rakennetut varustukset ovat yhä jäljellä, tosin raunioituneena. 1500-luvulla kaupunki vaurastui tekstiiliteollisuudellaan. Kaupungissa valmistettiin Bretagnen hienoimpia liinavaatteita, sekä hamppua purjeiden valmistamiseen. Kaupungin nähtävyyksiä on 1500-luvulta peräisin oleva majatalo *Hostellerie de l'Écu de Laval*.

Bécherelissä pidettiin vuonna 1989 ensimmäinen kirjafestivaali *Fête du Livre*. Se on järjestetty siitä lähtien vuosittain pääsiäisenä, ja lisäksi kaupungissa on useita kirjallisuustapahtumia ympäri vuoden. Muun muassa jokaisen kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina pidetään kirjamarkkinat. Kaupungissa on noin 15 kirjakauppaa, joista osassa on kahvila.

  

* Vanhoja kaupungin linnoituksiaVanhoja kaupungin linnoituksia
* Hostellerie de l'Écu de LavalHostellerie de l'Écu de Laval

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Bécherel, A beautiful book town Official website of tourism in Brittany. Viitattu 29.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bécherel** Wikimedia Commonsissa
**Anna Matilda Broms** (31. joulukuuta 1862 Kiviniemi – 5. maaliskuuta 1890 Helsinki) oli suomalaisen sairaanhoitokoulutuksen uranuurtaja. Hän oli Helsingin kirurgisen sairaalan ensimmäinen ylihoitaja ja hänen vastuullaan oli myös sairaanhoitokoulutus vuosina 1889–1890. Hän kuoli aivoverenvuotoon 27 vuoden iässä.

Broms opiskeli Ruotsissa, Skotlannissa ja Lontoossa, ja Suomeen palattuaan hänet nimitettiin vuonna 1888 ylihoitajaksi samana vuonna valmistuneeseen uuteen Kirurgiseen sairaalaan. Bromsin järjestelykykyä on luonnehdittu erinomaiseksi ja hänen voimiaan uupumattomiksi. Hänen kerrotaan vastanneen 154 potilaan hoidosta ja kolmentoista alaisenaan olleen sairaanhoitajan työstä yötä päivää valvoen kaikkia hoitotyön osa-alueita.

Lähteet
-------

* Tallberg, Marianne: / Broms, Anna (1862–1890) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2017.
* Kortelainen, Anna: Varhaiset johtotähdet – Suomen ensimmäisiä johtajanaisia. Helsinki: Taloustieto Oy 2007. Viitattu 23.1.2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ulf Sterner** (s. 11. helmikuuta 1941 Deje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä. Sterner oli Ruotsin parhaimpia jääkiekkoilijoita yhdessä Sven Tumba Johanssonin ja Nisse Nilssonin ja Ronald Petterssonin kanssa 1960-luvulla.

Ulf Sterner pelasi ensimmäisen maaottelunsa 17 vuoden ja 9 kuukauden ikäisenä Ruotsin ja Tšekkoslovakian välisessä maaottelussa. Ulf Sterner pelasi Ruotsin maajoukkueessa 189 A-maaottelua ja teki niissä 91 maalia. Hän aloitti uransa 13-vuotiaana Deje IK:n 3.divisioonan joukkueessa ja pelasi sitten Forshaga IF -joukkueessa. Sterner pelasi Västra Frölundassa vuosina 1961–1964 voittaen Ruotsin mestaruuden. Hän teki 3–0-maalin Kanadaa vastaan vuoden 1962 maailmanmestaruuskisoissa Colorado Springsissä 1962. Ruotsin voittaessa Kanadan 4–1 vuoden 1963 MM-kisoissa Sterner teki kolme maalia. Sterner meni ensimmäisenä eurooppalaisena ja ruotsalaisena pelaajana NHL:ään 1964. Hänen NHL-uransa jäi neljän ottelun mittaiseksi New York Rangers -joukkueessa.

Ulf Sternerin kohutapauksiin kuuluu myös Tappara-hyökkääjä Timo Ahlqvistin sairaalareissu, kun Sterner löi tahallisesti häntä mailalla päähän Tampereen yhteisjoukkueen ja Rögle BK:n ystävyysottelussa. Sternerin mailanisku halkaisi Ahlqvistin kypärän, aiheutti aivotärähdyksen lisäksi ison avohaavan ja johti viiden päivän sairaalamatkaan. Sterner ei pyytänyt jälkikäteen tekoaan anteeksi vaan sanoi rankaisseensa "vauhkosti ja epäsiististi" pelannutta Ahlqvistia. Ahlqvist olisi tyytynyt kädenpuristukseen, mutta Sternerin asenne vei homman lopulta raastupaan saakka.*lähde?*

Färjestad BK on jäädyttänyt Sternerin ja Thomas Rundqvistin kunniaksi heidän käyttämänsä pelinumeron 9.

Saavutuksia
-----------

* jääkiekon olympiahopea 1964
* jääkiekon maailmanmestaruus 1962, MM-hopea 1963

Erikoispalkintoja
-----------------

* IIHF:n jääkiekon MM-kisojen All-Stars joukkueessa 1962, 1969
* IIHF:n MM-kisojen paras hyökkääjä 1969
* Vuoden ruotsalainen pelaaja 1963

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ulf Sterner # 5 *NHL.com*. Viitattu 25.6.2017.
2. 1 2 3 4  Ulf Sterner The Hockey Hall of Fame.  Arkistoitu 2.8.2017. Viitattu 25.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Flest matcher i Tre Kronor genom tiderna (pdf)  16.7.2012. Svenska Ishockeyförbundet. Viitattu 25.6.2017. (ruotsiksi)
4. ↑  Ulf Sterner *Eliteprospects*. Viitattu 3.6.2020. (englanniksi)
5. ↑  Jörnmark, Moa: Listan på tröjorna som hänger i taket *Expressen*.  23.11.2011. Viitattu 3.6.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |