recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Yi Sang
**Yi Sang** (kor. 이상), alkuperäiseltä nimeltään **Kim Haekyŏng** (kor. 김해경; 1910 Soul – 1937 Tokio) oli korealainen runoilija ja novellikirjailija. Hän eli koko elämänsä Korean niemimaan ollessa Japanin miehittämänä. Yi Sang kirjoitti runoja sekä korean että japanin kielillä.

Yi Sang sai alun perin arkkitehdin koulutuksen. Hän loi lyhyen kirjallisen uran, mutta jätti jälkeensä tuotannon, jolla on ollut huomattava vaikutus moderniin korealaiseen kirjallisuuteen. Yi Sang sairasti tuberkuloosia ja kanavoi kirjoituksissaan sairautensa 1900-luvun alun maailman epävakauden metaforaksi. Hän oli tuberkuloosin johdosta usein eristyksissä vuodepotilaana. Yi Sang matkusti syksyllä 1936 Tokioon, jossa hän kuitenkin joutui pidätetyksi. Keisarillisella poliisilla oli tuolloin valtuudet kenen tahansa epäilyttäväksi nähdyn korealaisen pidättämiseen ilman todisteita. Yi Sangin sairaus, johon ei siihen aikaan ollut parantavaa hoitoa, paheni vankeuden aikana, ja runoilija kuoli sairauteensa tokiolaisessa sairaalassa pian vapautumisensa jälkeen.

Yi Sangin tuotantoon kuuluu hyvin idiosynkraattisia ja kokeellisia kirjoituksia runouden alalla. Runouden lisäksi hän kirjoitti novelleja ja anekdootinomaisia esseitä. Yksi parhaiten tunnetuista moderneista korealaisista tarinoista on Yi Sangin laatima *Nalgae* (1936). Yi Sangin teoksiin vaikuttivat sekä länsimaiset että japanilaiset modernismin suuntaukset. Sittemmin on tutkittu myös perinteisen korealaisen kirjallisuuden vaikutusta hänen tuotantoonsa. 1970-luvusta lähtien Yi Sangin arvostus kriitikkojen keskuudessa on kasvanut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Four Poems by Yi Sang BOMB Magazine 31.8.2020, viitattu 5.2.2023
2. 1 2  Yi Sang Poetry Foundation, viitattu 5.2.2023
3. 1 2 3 4 5  Lee Sang Brother Anthony, viitattu 5.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Liskoihmiset** eli **reptiliaanit** (myös **liskot**, **drakonialaiset**) ovat UFO-ilmiöön liittyvien nykyajan uskomusten mukaan liskonkaltaisia, ihmisenmuotoisia avaruusolentoja. Liskojen kerrotaan voivan tekeytyä ihmisten näköisiksi ja kuuloisiksi. Joissain salaliittoteorioissa liskoihmiset ovat soluttautuneet päättäviin asemiin, ja ohjailevat ihmiskunnan asioita.

Historiaa
---------

Liskoihmistarina perustuu scifi- ja fantasiakirjailija Robert E. Howardin vuonna 1929 julkaisemaan novelliin *Varjojen valtakunta* (*The Shadow Kingdom*). Kirjoittaja käytti novellin innoittajana teosofiaan kuuluvaa uskomusta maailmaa aiemmin hallinneista roduista.

David Icke
----------

David Icke, entinen jalkapalloilija ja nykyinen salaliittokirjailija toi liskoihmistarinan laajaan tietoon 1990-luvulla. Icken mukaan suurin osa maailman valtiojohtajista on ulkoavaruudesta peräisin olevia liskoihmisiä. Icken väitteet ovat herättäneet mielenkiintoa paitsi niiden eriskummallisuuden vuoksi, myös siksi, että Icke oli jo ennen niiden esittämistä kuuluisa jalkapalloilija ja kommentaattori ja siksi, että hän oli onnistunut sulauttamaan supersalaliittoväitteeseensä valtavan määrän aiempia salaliittoväitteitä muun muassa päivittämällä niissä esiintyneet juutalaiset liskoihmisillä. Kuningatar Elisabet II:n ja kuninkaallisen perheen jäsenten väittäminen liskoihmisiksi varmisti Icken aseman keskeisenä salaliittojulistajana. David Icken tuotannossa siirtymä new age -ajattelusta salaliittoihin ajoittui *Salaiset kansiot* -televisiosarjan tuotannon ja suosion aikoihin ja Icke toisti samoja teemoja.

Katso myös
----------

* Harmaat
* Illuminati

Lähteet
-------

1. ↑  Jan Frel: Inside the Great Reptilian Conspiracy: From Queen Elizabeth to Barack Obama - They Live! *Alternet.com*.  elokuu 2010.  Arkistoitu 3.12.2015. Viitattu 30.12.2015. (englanniksi)
2. ↑  Trompf, Garry W.; Bernauer, Lauren: Producing Lost Civilisations: Theosophical Concepts in Literature, Visual Media and Popular Culture.  *Cusack, Carole; Norman, Alex: Handbook of New Religions and Cultural Production*, 2012.
3. ↑  Barkun, Michael: *A Culture of Conspiracy: Apocalyptic Visions in Contemporary America*. University of California Press, 2003.
**Iranilainen ajanlasku** eli persialainen kalenteri on käytössä Iranissa ja Afganistanissa. Se otettiin käyttöön Persiassa vuonna 1925, ja Afganistan omaksui kalenterin 1957.

Persialainen kalenteri on aurinkokalenteri, joka noudattaa tähtitieteellisiä vuodenaikoja. Ajanlaskun nollavuodeksi on valittu 622 jaa. jolloin profeetta Muhammad islamilaisen kertomusperinteen mukaan siirtyi Mekasta Medinaan (Hidžra). Vuodenvaihde on ajoitettu kevätpäiväntasaukseen. Persialaisen kalenterin vuoden ensimmäinen päivä on gregoriaanisessa kalenterissa yleensä maaliskuun 21. päivä, joinain vuosina 20. maaliskuuta. Iranilaisen ajanlaskun vuodessa on 12 kuukautta, joista kuuden ensimmäisen kuukauden pituus on 31 päivää, viiden seuraavan 30 päivää ja viimeisen 29 tai 30 päivää. Kalenterissa käytetään persialaisia (farsinkielisiä) horoskooppinimiä kuukausien niminä.

Iranilaisen ajanlaskun vuosiluku voidaan osoittaa lyhenteellä *AP* (*Anno Persico*). Siirrettäessä AP-vuotta gregoriaaniseen kalenteriin persialaiseen kalenterin kymmenen ensimmäisen kuukauden aikana vuosilukuun lisätään 621 vuotta ja kahden viimeisen kuukauden aikana 622 vuotta. Vuoden alun ja eri kuukausien alkamispäivät voi katsoa jostain tai laskea. Esimerkiksi vuonna 1391 AP persialaisen kalenterin vuoden ensimmäinen päivä osuu maaliskuun 20. päiväksi ja seuraavana vuonna maaliskuun 21. päiväksi, jolloin persialaisen kalenterin vuosi 1391 vastaa ajanjaksoa 20.3.2012–20.3.2013 gregoriaanisen kalenterin mukaan.

Modernissa persialaisessa ajanlaskussa on 2820 vuoden karkausvuosisykli, jolle jaksolle osuus 21 kappaletta 128 vuoden lyhyempää jaksoa ja johon karkausvuosisykliin osuu 683 karkausvuotta. Ajanlaskussa vuoden keskipituus on 365,2422 vuorokautta.

Aiempia ajanlaskuja Persiassa
-----------------------------

Esi-islamilaisella kaudella muinaisessa Persiassa käytettiin babylonialaiseen tapaan kuu-aurinkokalenteria. Vuodessa oli 12 kuukautta, ja kuukauden mitta oli 30 päivää. Vanhoissa persialaisissa kirjoituksissa on säilynyt kahdeksan kuukauden nimet. Kuukauden päivillä oli numerot muttei nimeä.  Kuu-aurinkokalenteria käytettiin esimerkiksi vuosina 471–401 eaa. Vuosi jakautui 365 päivään ainakin 333 eaa.

Jossain vaiheessa myöhemmin otettiin käyttöön aurinkokalenteri. Vuodessa oli 12 kuukautta ja kuukaudessa 30 päivää kussakin. Lisäksi oli 5 lisäpäivää, jotka oli sijoitettu 8. ja 9. kuukauden välille. Vuodesta 1000 AP lähtien on lisäpäivät sijoitettu vuoden loppuun. 

Vuonna 1079 jaa. uusi vuosi sidottiin kevätpäiväntasaukseen. Vuoden pituus oli 365 päivää, mutta tietyn ehdon täyttyessä lisättiin kuusi lisäpäivää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  The Persian Calendar ortelius.de. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  The Persian calendar for 3000 years (Muunnoskaavat persialaisen ja gregoriaanisen kalenterin välille vuosille 622–3800 jaa.) *Earth, Moon and Planets, 74 (1996), No. 3, 223 – 230*.  1996. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Calendars *Encyclopædia Iranica, ISSN 2330-4804*. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
**Kadiolo** on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Kadiolon piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa sata kilometriä Sikassosta etelään. Kunnassa on 52 000 ja keskuskylässä 24 700 asukasta.

Kadiolon kunta rajoittuu lounaassa Missénin, lännessä Fouroun ja Dioumaténén, pohjoisessa Loulounin ja idässä Zégouan kuntiin sekä etelässä Norsunluurannikkoon. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Kunnan läpi virtaavat Banifing ja Kado -joet. Seudulla on paljon metsiä. Ilmasto on guinealaistyyppinen. Vuotuinen sademäärä on 1200 millimetriä.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on karjanhoitoa harjoittavia fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Kadiolon liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekautena. Sikasson ja Norsunluurannikon rajan väliselle RN7-valtatielle on matkaa 18 kilometriä.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja vähäisessä määrin siat.

Kadiolon lähelle Pourouun avattiin vuonna 2018 CMDT:n puuvillankäsittelylaitos. Sen vuosikapasiteetti on 45 000 tonnia. Laitos työllistää 250 ja välillisesti 500 henkilöä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.7.2016.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire commune de Kadiolo 2006-2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2005.  Arkistoitu 16.3.2016. Viitattu 23.7.2016.
3. ↑  Inauguration de l’usine de Kadiolo: La CMDT compte désormais 18 usines avec une capacité annuelle d’égrenage de 620 000 tonnes de coton graine *Maliactu*.  16.7.2018.  Arkistoitu 16.7.2018. Viitattu 16.7.2018.
Erilaisia kaaviotyyppejä TAChart:n pohjautuvassa sovelluksessa joka on kirjoitettu Lazaruksella
**TAChart** on Pascal-kielinen Ohjelmistokomponentti Lazarus ohjelmankehitysympäristöön joka tarjoaa Diagrammi palvelut.
Se on samanlainen kuin Tchart ja Teechart ovat Delphille.

Se tukee laajan kokoelman erilaisia ​​kaaviolajeja kuten mm

* Pylväskaavio
* Ympyrädiagrammi
* Viivakaavio
* Palkkikaavio

Se liitetty näytölle canvas:n avulla. Se tukee mm. SVG, OpenGL, WMF ja muita formaatteja.

TAChart kuuluu Lazarus Component Library:n.

Historia
--------

Ensimmäinen version TAChart kehitti Philippe Martinole varten TeleAuto projektiin jossa ohjelman automatisoi tähtitieteellisiä havaintoja. Myöhemmin sitä teki Luis Rodrigues kun hän halusi siirtää Epanet sovelluksen Delphiltä Lazaruseen. Seuraavina vuosina koodi on laajalti kirjoitettu uudelleen, sitä laajennettiin ja sen teki Alexander Klenin.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomenkielinen aloitusopas
* Suomenkieliset TAChart sivut Lazarus wikissä
* TAChart documentation in the FreePascal wiki
**Kaunokuusama** (*Lonicera* × *bella* 'Zabelii') on kuusamien sukuun kuuluvan risteymälajin sirokuusaman lajike. Se on pensas, joka on tunnettu Pohjois-Karjalassa kauan. Sen kasvutapa on varsin suora. Korkeus on 2–3 metriä ja sen kestävyys on hyvä. Sopiva kasvupaikka on aurinkoinen tai puolivarjoinen, ja maaperän on hyvä olla kosteutta pidättävä. Vanhat pensaat usein ränsistyvät, jolloin niitä on syytä leikata. Kukinta-aika on kesäkuussa, ja kukat ovat tummanpunaiset. Kukinta on erittäin runsasta. Pensas tekee pieniä marjoja, jotka ovat myrkyllisiä. Kaunokuusaman marjat ovat punaisia ja lehdet ovat tummanvihreitä ja karvamaisia. Pensas on muodoltaan leveä. Harvennusleikkauksia tehdään säännöllisin väliajoin. Kaunokuusamaa lisätään joko pistokkaista tai siemenistä. Kasvi menestyy vyöhykkeillä I–VI.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Lajitietokeskus: Kaunokuusama – *Lonicera* ×*bella* 'Zabelii' Viitattu 6.4.2023.
2. ↑  Kaunokuusama  2023. Puutarha Auringontähti. Viitattu 6.3.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kaunokuusama Puutarha.net. Viitattu 6.3.2023.
Crookesin radiometri
**Crookesin radiometri** on eräs radiometrien-tyyppi. Sitä käytetään nykyisin lähinnä demonstraatioihin. Sen kehitti 1873 kemisti William Crookes.

Radiometrissa on lasisessa tyhjiöastiassa roottori, johon on kiinnitetty tyypillisesti neljä metallilevyä, joiden toinen puoli on tumma ja toinen kirkas. Kun valo osuu pintoihin, näyttää siltä että se työntää tummia pintoja, jolloin roottori lähtee pyörimään.

Crookes selitti tämän siten että valon säteilypaine aiheuttaa voiman tummiin pintoihin.
James Clerk Maxwell oli tarkastamassa Crookesin julkaisua aiheesta ja hyväksyi selityksen, joka näytti vahvistavan hänen oman sähkömagnetismin teoriansa.

Selityksessä on kuitenkin ongelma: tumman pinnan pitäisi absorboida säteily, ja kirkkaan heijastaa se, jolloin kirkas pinta saisi kaksinkertaisen impulssin, ja laitteen pitäisi pyöriä toiseen suuntaan.

Toisena selityksenä annettiin että tumma pinta kuumenisi absorboidessaan säteilyä, ja vähäinenkin kaasunpaineen lisäys saisi laitteen pyörimään.
Maxwell analysoi tarkoin tätä selitystä, pyrkien välttämään uuden virheen tekemisen, ja havaitsi sen vääräksi.
Lisäksi havaittiin että korkeamman tyhjiön luominen vähensi pintoihin vaikuttavaa voimaa ja lopulta pysäytti laitteen kokonaan. Tämä karsi pois selityksen valosähköisestä ilmiöstä laitteen toiminnan aiheuttajana.

Lopulta Osborne Reynolds selitti ilmiön 1879 Royal Societylle jättämässään julkaisussa.
Reynoldsin selityksessä kaasu kulkeutuu kylmältä puolelta lämpimälle aiheuttaen paine-eron, joka aiheuttaa voiman levyihin.
Maxwell teki ongelmasta yksityiskohtaisen matemaattisen tarkastelun, joka julkaistiin otsikolla "On stresses in rarefied gases arising from inequalities of temperature" vuonna 1879 vähän ennen Maxwellin kuolemaa.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  University of California, Riverside: How does a light-mill work?

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Crookesin radiometri** Wikimedia Commonsissa
Kadidiatou Diani
**Kadidiatou Diani** (s. 1. huhtikuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 71 ottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.

Diani edustaa kotimaassaan Paris Saint-Germainia, johon hän siirtyi vuonna 2017 FCF Juvisysta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kadidiatou Diani FIFA.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Joueuse – Kadidiatou Diani Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 10.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  France *FIFA Women's World Cup France 2019*. FIFA.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  FIFA U-17 Women's World Cup Azerbaijan 2012: France FIFA. Viitattu 12.6.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  K. Diani *Soccerway*. Viitattu 25.6.2019. (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Deville |
2 Renard |
3 Boulleau |
4 Georges |
5 Delannoy |
6 Henry |
7 Dali |
8 Houara |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Diani |
14 Nécib |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Butel |
21 Gérard |
22 Majri |
23 Hamraoui |
Valmentaja Bergeroo

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Philippe |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Georges |
5 Toletti |
6 Henry |
7 Le Bihan |
8 Houara-d'Hommeaux |
9 Le Sommer |
10 Abily |
11 Lavogez |
12 Thomis |
13 Catala |
14 Tounkara |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Delie |
19 Mbock Bathy |
20 Diani |
21 Gérard |
22 Karchaoui |
23 Geyoro |
Valmentaja Echouafni

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Durand |
2 Lakrar |
3 Renard |
4 Fazer |
5 De Almeida |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Matéo |
13 Bacha |
14 Toletti |
15 Dali |
16 Peyraud-Magnin |
17 Le Garrec |
18 Asseyi |
19 Feller |
20 Cascarino |
21 Bècho |
22 Périsset |
23 Picaud |
Valmentaja Renard
Sähköinen peli 1930-luvulta. Pelaajan täytyy yhdistää johtimilla oikea kysymys ja vastaus.
**Elektroninen peli** on peli, jonka vuorovaikutuksellisissa toiminnoissa on hyödynnetty sähköä. Yleisin pelityyppi on videopeli, minkä takia termejä käytetään joskus virheellisesti sekaisin. Muita elektronisia pelejä ovat kannettavat elektroniikkapelit, erilliset systeemit (kuten flipperit, rahapeliautomaatit tai sähkömekaaniset pelihallipelit) tai äänipelit.

*UFO-sieppari* on pelihalleista löytyvä elektro-mekaaninen peli.

Tyypit
------

### Elektroniikkapeli

*Pääartikkeli: Elektroniikkapeli*
### Flipperit

*Pääartikkeli: Flipperi*
### Kourapelit

*Pääartikkeli: Kourapeli*
### Pachinko

*Pääartikkeli: Pachinko*
### Rahapeliautomaatti

*Pääartikkeli: Rahapeliautomaatti*
### Äänipeli

*Pääartikkeli: Äänipeli*
### Videopeli

*Pääartikkeli: Videopeli*

Katso myös
----------

* Digitaalinen peli

Kirjallisuutta
--------------

* Kyllönen, Kimmo; Lehtonen, Saija (toim.): *Sähköistä pelikulttuuria: Elektrasta Pongiin, Pongista Pleikkaan*. Mediamuseo Rupriikin julkaisuja 4. Tampere: Mediamuseo Rupriikki, Perinneyhdistys Elektra ry, 2010. ISSN 1459-8329. ISBN 978-951-609-454-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elektroninen peli** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kadmiumsyanidi** (Cd(CN)2) on kadmium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pinnoitettaessa metalleja elektrolyyttisesti kadmiumilla.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Kadmiumsyanidi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, jonka kiderakenne on samankaltainen sinkkisyanidin kanssa. Kuumennettaessa yhdiste muuttuu väriltään ruskehtavaksi. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen. Kadmiumsyanidi reagoi syanidiliuoksien kanssa muodostaen kompleksi-ioneja kuten trisyanokadmaatti(II)- ja tetrasyanokadmaatti(II)-ionit ([Cd(CN)3]- ja [Cd(CN)4]2-). Kadmiumsyanidi liukenee hyvin väkeviin happoliuoksiin.

Kadmiumsyanidia voidaan valmistaa kadmiumhydroksidin ja vetysyanidin välisellä reaktiolla tai saostamalla kadmiumsuolaliuoksista alkalimetallisyanidien avulla.

Cd(OH)2 + 2 HCN → Cd(CN)2 + 2 H2O
Kadmiumsyanidia käytetään kadmiumin lähteenä päällystettäessä metalleja kadmiumilla elektrolyyttisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Perry, Dale L. & Phillips, Sidney L.: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 78. CRC Press, 1995. ISBN 9780849386718. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2018). (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Karl-Heinz Schulte-Schrepping & Magnus Piscator: *Cadmium and Cadmium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.10.2018
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 158. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**Postitalonpoika** oli Ruotsin ja Suomen postilaitosta palveleva maanomistaja, jonka tehtävänä oli kuljettaa tai kuljetuttaa postia. Postitilat oli valittu valtateiden varsilta 20–30 kilometrin päästä toisistaan. Valantehnyt postitalonpoika piti tiettynä määräaikana hevosen ja täysi-ikäisen miehen, postirengin, lähtövalmiina postinkuljetusta varten. Jos edelliseltä postitilalta saapui postia, kuljetti mies hevosella sen seuraavalle postitilalle.

Postitalonpojista säädettiin 1636 Ruotsin ensimmäisessä yleisessä postijärjestyksessä, joka koski myös Suomea. Korvaukseksi postin kuljettamisesta postitilalliset saivat veronhuojennuksia ja vapauksia yleisistä rasituksista, kuten sotaväenotosta. Vuosisadan loppupuolella useimmat postitilat ottivat osaa ruotujakolaitokseen ja postinkuljetus korvattiin rahapalkkiolla. Vuonna 1704 postitalonpojille säädettiin erityinen turva hyökkäyksiä vastaan.

Postitalonpoikien kasvava tyytymättömyys ei horjuttanut järjestelmää, vaan se pysyi voimassa vuoden 1845 loppuun asti. Silloin mantereella kulkevaa postia alkoivat kuljettaa kestikievarikyydillä matkustavat postimiehet. Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa postitalonpoikajärjestelmää käytettiin vuoteen 1910 saakka. Siellä sekä Eckerön ja Grisslehamnin välillä vesitse tapahtuvasta postin kuljetuksesta huolehtivat postitilallisten muodostamat 5–6-miehiset ruodut. Ne kuljettivat omilla postijahdeillaan postin ohella myös matkustajia. Eckerö–Grisslehamn-linjalla postia kuljettivat höyrylaivat jo 1870-luvulla, kun laivat alkoivat kulkea säännöllisesti myös talvella.

Lähteet
-------

* Iso tietosanakirja, Otava 1936, hakusanat postiruotu ja postitila
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1964
**Mukayras** tai **Mukeiras** on kaupunki Jemenin al-Baydan maakunnassa.

Maantiede
---------

Brittijoukkojen tukikohta vuonna 1966.
Mukayras sijaitsee Jemenin al-Baydan maakunnassa ylängöllä noin 1 800 metrin korkeudella merenpinnasta lähellä al-Baydan kaupunkia Audhalin jyrkänteistä pohjoiseen.

Historia
--------

Mukayrasin alue kuului aikanaan Audhalin sulttaanikunnan alueisiin. Paikka on vanhalla kauppareitillä Jemenin rannikolta kohti sisämaata. Paikkakunta tuli myöhemmin tunnetuksi brittiläisenäsotilastukikohtana. Adenista käsin Jemeniä hallinneet britit pitivät Mukayrasia ilamstoltaan suotuisampana, minkä lisäksi sen vieressä sijaitsi strategisesti tärkeä lentotukikohta. Mukayrasin lentotukikohdasta britit saattoivat pitää yllä ilmaherruuttaan Jemenin eteläosien ylängöllä.

Jemenin sisällissodan sytyttyä kaupunkia ovat pitäneet hallussaan huthit. Alueella on käyty myös taisteluita huthien ja Arabian niemimaan al-Qaidan taistelijoiden välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ali Mahmood: Al Qaeda shows signs of resurgence in Yemen The National. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Robert D. Burrowes: "Mukeiras", *Historical dictionary of Yemen*. The Scarecrow Press, 1995. ISBN 0-8108-2987-8. (englanniksi)
3. 1 2  The British army in Aden and South Arabian Federation Imperial War Museums. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
Glenn Ford vuonna 1979.
**Glenn Ford**, oik. **Gwyllyn Samuel Newton Ford** (1. toukokuuta 1916 Sainte-Christine, Quebec, Kanada – 30. elokuuta 2006 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Ford oli kahdeksanvuotias, kun hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin.

Glenn Fordin maine perustuu ensisijaisesti hänen työhönsä lännenelokuvissa, kuten *Peloton mies*, *Texasin huimapäät*, *Nopein ase voittaa*, *Armoton ase* ja *Villein lännessä*. Hänen läpimurtotyönsä oli miespääosa filmiklassikossa *Gilda*, jossa Rita Hayworth esitti nimiroolin. Fordin muita maineikkaita rooleja ovat suoritukset elokuvissa *Älä käännä heille selkääsi*, Frank Capran elokuvassa *Taskullinen ihmeitä*, *Elokuun teehuone* sekä Fritz Langin elokuvissa *Gangsterikuningas* ja *Ihmispeto*.

53-vuotisen uransa aikana Ford ehti tehdä yhteensä 85 elokuvaa, tosin toisen tiedon mukaan niitä olisi ollut yli sata. Uran parasta aikaa olivat 1950- ja 1960-luvut. Hän jatkoi työntekoa yli 70-vuotiaaksi, mutta veritulpat katkaisivat uran 1990-luvun alussa. Hän sai elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Glenn Ford oli naimisissa neljä kertaa. Hänen puolisojaan olivat Eleanor Powell, Kathryn Hays, Cynthia Hayward ja Jeanne Baus. Hänellä oli yksi poika Peter Ford (alias Tom Shea). Ford kävi ainakin kerran Suomessa, jossa hän osallistui muun muassa erään elokuvansa Suomen ensi-iltaan elokuvateatteri Gloriassa Helsingissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ford, Glenn (1916—) (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*. Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glenn Ford** Wikimedia Commonsissa

* Glenn Ford Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Glenn Ford Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**105 mm Gun Motor Carriage T95**, myöhemmin **Super Heavy Tank T28**, oli yhdysvaltalainen 95 tonnin painoinen raskas panssarivaunu, jota rakennettiin kaksi prototyyppiä. Se oli suunniteltu käytettäväksi Saksan länsirajan Westwallin linnoitusten läpi murtautumiseen toisen maailmansodan lopulla. Alkuperäisenä suunnitelmana oli valmistaa 25 vaunua. Myöhemmin vaunuja suunniteltiin käytettäväksi maihinnousuissa Japaniin, mutta ensimmäinen runko valmistui vasta elokuussa 1945 ja vaunun tullessa valmiiksi sota oli ohi.

Ensimmäinen Yhdysvaltojen tykkitorniton panssarintuhoaja oli T25 AT.*lähde?* Tämä vaunu jäi kuitenkin vasta suunnitteluvaiheeseen.

Vaunussa on neljät telaketjut painon jakamiseksi. Ulommat telaketjut voi irrottaa noin kahden tunnin työllä vaunun kuljetusta varten. Ylimääräiset telaketjut voi myös liittää yhteen vaunun perässä vedettäviksi. Prototyyppejä testattiin Aberdeen Proving Groundilla ja Fort Knoxissa vuonna 1947. Toinen vaunuista vaurioitui moottorin tulipalossa ja se romutettiin.

Jäljellä olevat T95:t
---------------------

Vuonna 1974 viimeinen prototyyppi löydettiin Fort Belvoirista Virginiasta pellolta. Ei ollut tietoa, miten se oli sinne päätynyt, mutta se oli ollut kateissa 27 vuotta. Siitä tuli suosittu nähtävyys, kun se asetettiin Kentuckyyn Patton Museum of Cavalry and Armor -museon etupihalle. Pian se kuitenkin siirrettiin Georgiaan Fort Benningiin, jossa se on nykyisin esillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Patton Museum List of Exhibits (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  United States – Heavy Tanks *mailer.fsu.edu*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **T28 Super Heavy Tank** Wikimedia Commonsissa
Mukormykoosi silmässä
**Mukormykoosi** eli **tsygomykoosi** on opportunistinen infektio, jonka on aiheuttanut *Mucorales*-lahkoon kuuluva sieni. Yleisin taudin aiheuttaja on suku nimeltä *Rhizopus*, mutta sen takana voi olla myös esimerkiksi *Rhizomucor*, *Cunninghamella*, *Apophysomyces*, *Saksenaea*, *Absidia*, *Mucor*, *Syncephalastrum*, *Cokeromyces* tai *Mortierella*.

Mukormykoosia tavataan pääasiassa immuunijärjestelmältään heikentyneillä henkilöillä. Taudin kulku on usein nopeaa, ja sen kuolleisuus on korkea, jopa 50–85 %. Riskiä tartunnan saamiseen kohottaa syöpä, aliravitsemus sekä diabetes ja siitä mahdollisesti seurannut hiilihydraattiaineenvaihdunnan häiriö.

Mukormykoosi tunnetaan myös nimellä **musta sieni**. Taudin luokka ICD-10-tautiluokituksessa on B46.

Oireet
------

Taudin ilmenemismuodot ja fyysiset oireet ovat riippuvaisia infektion kohteena olevasta alueesta. Kraniofasiaalinen eli rinoserebraalinen mukormykoosi alkaa nenän sivuonteloista ja leviää sieltä silmäkuoppaan, kasvoihin ja aivoihin. Sen oireita ovat toispuoleinen päänsärky, kipu kasvoissa, kuume sekä nenän tukkoisuus. Myöhemmässä vaiheessa ilmenee myös tajunnan heikkenemistä, kaksoiskuvien näkemistä tai näön katoamista.

Keuhkojen mukormykoosilla ei ole ominaisia ulkoisia ilmentymiä, vaan sen oireita ovat kuume, hengenahdistus ja yskä.

Erityisesti palovammapotilailla esiintyvä ihon mukormykoosi ilmenee selluliittina, tartunnan saaneen ihoalueen kuolioina sekä tummina rupikudoksina. Muita oireita voivat olla kuume, turvotus ja värimuutokset.

Mahalaukkuun ja suoleen liittyvässä mukormykoosissa ei keuhkojen mukormykoosin tapaan ole ominaisia fyysisiä ilmentymismuotoja. Se voi kuitenkin aiheuttaa alavatsan kipua, pahoinvointia ja oksentamista sekä joissain tapauksissa veriulostetta.

Hoito
-----

Taudin hoitona käytetään ensisijaisesti amfoterisiini B:tä. Mikäli amfoterisiini B -hoito ei sovellu potilaalle, voidaan käyttää isavukonatsolia.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Juha H.: Sairauksien ja lääkehoidon aiheuttama infektioalttius.  *Suomen Lääkärilehti*, 2014, 69. vsk, nro 13.  Suomen Lääkäriliitto. ISSN 0039-5560. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.5.2021.
2. 1 2 3  Maarit Kokki ja Malcolm Richardson: Mukormykoosi *Terveysportti.com*.  8.7.2004. Viitattu 21.4.2008.
3. 1 2 3 4 5 6  Nancy F Crum-Cianflone, MD MPH: Mucormycosis  2.10.2006. eMedicine. Viitattu 21.4.2008. (englanniksi)
4. ↑  Toikka, Taneli: "Musta sieni" yleistyy koronapotilailla Intiassa – erittäin harvinainen ja tappava infektio *Iltalehti*.  10.5.2021. Viitattu 11.5.2021.
5. ↑  Tautiluokitus ICD-10 (PDF)  2011. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Viitattu 20.5.2021.
6. ↑  Pakkausseloste – Cresemba *Lääkeinfo.fi*. Viitattu 11.5.2021.
**Ernst Anton Pistulla** (28. marraskuuta 1906 Goslar, Ala-Saksi, Saksa – 3. maaliskuuta 1945 Berliini, Saksa) oli saksalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja olympiahopeamitalisti ja myöhemmin ammattilaisnyrkkeilijä pitäen sarjansa EM-titteliä hallussaan vuosina 1930-34.

Amatööriura nyrkkeilijänä
-------------------------

Ernst Pistulla aloitti 1920-luvun Berliinissä. Hän voitti vuonna 1928 Saksan raskaan keskisarjan mestaruuden ja pääsi edustamaan Saksaa vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin. Ensimmäisessä ottelussa hän voitti Yhdysvaltain Leon Lucasin ja sen jälkeen Irlannin William Murphyn ja Alankomaiden Karel MIljonin. Loppuottelussa Pistulla kohtasi Argentiina Víctor Avendañon, jolle hän hävisi pistein.

Ammattilaisena
--------------

Ernst Pistulla siirtyi ammattilaiseksi kesällä 1929 nyrkkeillen ensimmäisen ottelunsa elokuussa 1929 raskaassa keskisarjassa. Helmikuussa 1930 hän nousi Saksan raskaan keskisarjan mestariksi ja puolusti asemaansa tammikuussa 1931 Adolf Heuseria vastaan säilyttäen asemansa ratkaisemattomalla ottelutuloksella. Kaksi kuukautta myöhemmin Pistulla otteli espanjalaista Martinez de Alfaraa vastaan raskaan keskisarjan Euroopan mestaruudesta voittaen ottelun pistein. Syyskuussa 1931 hän puolusti EM-titteliään Adolf Heuseria vastaan ottaen pistevoiton. Toukokuussa 1934 hän menetti tittelinsä tappiolla maanmiestään Adolf Wittiä vastaan. Hän jatkoi vielä sen jälkeen ammattilaisuraansa, mutta nyrkkeili viimeisen ottelunsa syyskuussa 1935.

Urheilu-uran jälkeinen aika
---------------------------

Urheilu-uran jälkeen Ernst Pistula toimi majatalonpitäjänä, viimeksi Berlin-Friedenaussa. Pistula oli sotilaana Saksan sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Hän kuoli kuitenkin maaliskuussa 1945 Berliinissä Moabitin vankilassa sukupuolitaudin aiheuttamiin seurauksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  BoxRec / Ernst Pistulla boxrec.com. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Ernst Pistulla SportReferences.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Sterbeurkunde vom 6. März 1945, Standesamt Berlin-Tiergarten Nr. 556/1945; angezeigt von Hauptwachtmeister Hermann Weß (Landesarchiv Berlin) (saksaksi)
**Saksan keisarikunnan 1. armeija** (saks. *1. Armee/Armeeoberkommando 1 (A.O.K. 1)*) oli Saksan keisarikunnan maavoimien armeijatason yhtymä ensimmäisessä maailmansodassa.

Perustaminen
------------

1. armeija perustettiin VIII armeija-alueesta liikekannallepanossa elokuussa 1914 ja se lakkautettiin 17. syyskuuta 1915. Se perustettiin uudelleen Sommen taisteluihin 19. heinäkuuta 1916 ja armeija lakkautettiin lopullisesti sodan päätyttyä joukkoja kotiutettaessa.

Historia
--------

1. armeija oli sijoitettuna länsirintamalle koko sodan ajan. Se oli osa Schlieffen-suunnitelmaa ja osallistui hyökkäykseen Ranskaa ja Belgiaa vastaan sodan alussa elokuussa 1914. Suunnitelman mukaan kenraali Alexander von Kluckin komentaman 1. armeijan tehtävänä oli hyökätä oikealla saartaen Pariisi ja siten lopettaa sota lyhyeen. Armeija oli hyökkäyksen voimakkain yhtymä ja se saattoi sijoittaa noin 10 miestä yhtä rintamametriä kohden. Armeija valtasi Brysselin 20. elokuuta ja melkein onnistui voittamaan Ranskan joukot, jotka kuitenkin pysäyttivät 1. armeijan etenemisen Marnen taistelussa vain noin 20 kilometrin päähän Pariisista syyskuun alussa. Kluck haavoittui vakavasti vuonna 1915 ja hänet korvattiin Max von Fabeckilla. Saksan armeijan ylijohto päätti hajottaa yhtymän sijoittamalla siihen kuuluneet yksiköt muihin armeijoihin. Armeija lakkautettiin 17. syyskuuta 1915.

Saksan keisarikunnan 2. armeija torjui ympärysvaltojen hyökkäyksen Sommen taistelussa. Yhtymä kasvoi taisteluiden aikana niin suureksi, että se päätettiin jakaa kahtia. Uusi 1. armeija muodostettiin 19. heinäkuuta 1916 2. armeijan pohjoisosista ja sen komentaja jalkaväenkenraali Fritz von Below siirtyi 1. armeijan komentajaksi. 1. armeija kuului sodan lopulla armeijaryhmä Deutscher Kronprinziin.

Organisaatio 30. lokakuuta 1918
-------------------------------

* VII reserviarmeijakunta
	+ 1. divisioona
	+ 50. reservidivisioona
	+ Baijerin 8. reservidivisioona
	+ 17. divisioona
	+ osia Kaartin ratsuväkidivisioonasta
* VI reserviarmeijakunta
	+ 80. reservidivisioona
	+ osia Kaartin ratsuväkidivisioonasta
* XIV reserviarmeijakunta
	+ 51. reservidivisioona
	+ 7. divisioona

Komentajat
----------

2. elokuuta 1914 – 27. maaliskuuta 1915 kenraali Alexander von Kluck (haavoittui)
28. maaliskuuta – 17. syyskuuta 1915 kenraali Max von Fabeck
19. heinäkuuta 1916 – 1918 kenraali Fritz von Below
9. kesäkuuta 1918 alkaen kenraali Bruno von Mudra
12. lokakuuta 1918 alkaen kenraali Otto von Below
8. marraskuuta 1918 alkaen Magnus von Eberhardt
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:1st Army (German Empire)
**Kuin kieli** on Intiassa Odishan osavaltion Ganjamin ja Phulbanin piirikunnissa puhuttu dravidakieli. Sillä on noin 650 000 puhujaa.

Kui kuuluu dravidakielten etelä-keskiryhmään. Sen lähin sukukieli on kuvi, jonka kanssa se usein sekoitetaan. Lähetyssaarnaajat ovat kirjoittaneet kuita latinalaisella ja orijalaisella kirjaimistolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 168. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2  Krishnamurti, Bhadriraju: *The Dravidian Languages*, s. 25. Cambridge: Cambridge University Press, 2003. ISBN 978-0-521-77111-5.
3. ↑  Krishnamurti, Bhadriraju: *The Dravidian Languages*, s. 21. Cambridge: Cambridge University Press, 2003. ISBN 978-0-521-77111-5.
4. ↑  Moseley, Christopher (ed.): *Encyclopedia of the World’s Endangered Languages*, s. 333. Abingdon: Routledge, 2007. ISBN 978-0-7007-1197-0.

Dravidakielet
badaga | brahui | gadaba | gondi | irula | kannada | kodagu | kolami | kota | kui | kurukh | kuvi | malajalam | malto | manda | muria | naiki | ollari | pardži | pengo | tamili | telugu | toda | tulu
**Kuikkojärvi** on sokkeloinen metsäjärvi Leppävirran ja Heinäveden rajalla Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnissa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 51 kilometriä kaakkoon ja Joensuusta 69 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Kuikkojärvi koostuu haarautuvien niemien erottamista pitkistä ja kapeista lahdista sekä salmimaisista vesialueista. Sen mutkittelevan rantaviivan pituus on 29 209 metriä. Etäisyys järven kaakkoisosan Vuorilahdelta luoteisosan Tulilahdelle on 4,3 kilometriä. Noin kymmenesosa Kuikkojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven pohja kumpuilee, ja syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä. Syvin kohta, 18 metriä, sijaitsee järven itäosassa koilliseen erkanevan Kaunislahden suulla. Järven länsiosan Heponiemen ympärille kaartuva vesialue on matalaa.

Kuikkojärven saaret ovat pieniä lukuun ottamatta lähes viiden hehtaarin laajuista Pajasaarta, joka sijaitsee järven keskivaiheilla Kuikkoniemen rannan tuntumassa. Järven pohjoisosassa on pienten saarten rykelmä. Kuikkojärven ranta-alue on metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Vuorilahden etelärannalta kohoaa Vuorisenvuori, jonka huippu on noin 80 metriä järven pintaa korkeammalla.

Kuikkojärveen virtaa useita tulouomia. Maakuntien raja kulkee eteläisen tulouoman myötäisesti ja myös pohjoiseen virtaavan lasku-uoman, Kuolemanjoen, myötäisesti. Kuolemanjoki laskee Suvasveden (81,8 metriä mpy) Kuolemanlahteen.

Kuikkojärven vesitilavuus on 8 795 000 kuutiometriä.

Kuikkojärvi (04.273.1.144) kuuluu Suvasveden alueeseen (04.273), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Kuikkojärvi on kolmanneksi laajin Suvasveden alueen 304:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Suvasvesi ja Varisvesi. Neljänneksi laajin on Polvijärvet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuikkojärvi, vakavesi, Leppävirta
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.10.2022.
3. ↑  Kuikkojärvi. Järviwiki. Viitattu 7.10.2022.
4. ↑  Suvasveden alue (04.273). Järviwiki. Viitattu 7.10.2022.
Ingolf Wunder
**Ingolf Wunder** (s. 8. syyskuuta 1985 Klagenfurt) on itävaltalainen pianisti.

Wunder aloitti 4-vuotiaana viulunsoiton, mutta siirtyi sitten pianoon. Käytyään konservatorioissa Klagenfurtissa ja Linzissä hän aloitti opiskelun Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa. Wunder debytoi 14-vuotiaana Wiener Konzerthausissa ja esitti kaksi vuotta myöhemmin Sergei Prokofjevin kolmannen pianokonserton Théâtre des Champs-Élyséesissä. Vuonna 2010 Wunder sai toisen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa, jossa sai myös palkinnot parhaasta konserttoesityksestä ja parhaasta poloneesifantasian esityksestä.

Tammikuussa 2011 Wunder solmi eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Samana vuonna hän kiersi Japanissa Antoni Witin johtaman Varsovan filharmonisen orkesterin kanssa. Hän on esiintynyt myös eri Euroopan maissa, Israelissa, Kiinassa, Koreassa, Taiwanilla, Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ingolf Wunder AllMusic
2. ↑  Ingolf Wunder The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Ernst Reuter vuonna 1958 julkaistussa länsisaksalaisessa postimerkissä.
Patsas Berliinissä
**Ernst Reuter** (29. heinäkuuta 1889 Apenrade – 30. syyskuuta 1953 Länsi-Berliini) oli saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Länsi-Berliinin pormestarina kylmän sodan alkuvaiheessa vuosina 1948–1953.

Reuter liittyi Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SPD) vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Saksan armeijassa ja jäi 1916 venäläisten sotavangiksi. Venäjällä hän liittyi vallankumouksen jälkeen bolševikkeihin ja toimi vuonna 1918 komissaarina Volgan saksalaisten sosialistisessa neuvostotasavallassa. Reuter palasi Saksaan sodan jälkeen ja hänestä tuli Saksan kommunistisen puolueen Berliinin-sihteeri. Hän kuitenkin irtaantui kommunismista ja liittyi takaisin sosiaalidemokraatteihin vuonna 1922. Hänet valittiin 1926 Berliinin kaupunginvaltuustoon, 1931 Magdeburgin pormestariksi ja 1932 valtiopäiväedustajaksi.

Natsien valtaannousun yhteydessä Reuter pidätettiin ja hän lähti vuonna 1935 maanpakoon, aluksi Englantiin. Toisen maailmansodan aikana hän asui Turkissa ja toimi Ankaran yliopistossa julkisen hallinnon professorina. Sodan jälkeen Reuter palasi vuonna 1946 Berliiniin ja osallistui SPD:n uudelleenperustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1947 koko Berliinin pormestariksi, mutta Neuvostoliitto ei hyväksynyt valintaa eikä Reuter astunut virkaan. Kun kaupunki jakautui seuraavana vuonna täydellisesti kahtia, hän ryhtyi kuitenkin toimimaan pormestarina Länsi-Berliinissä. Reuter toimi länsiberliiniläisten henkisenä johtajana Berliinin saarron aikana ja saavutti laajan arvovallan myös kaupungin ulkopuolella. Hän piti 9. syyskuuta 1948 valtiopäivätalon edustalla 300 000 ihmisen yleisön edessä kuuluisan puheen, jossa hän pyysi ulkomaailman apua Länsi-Berliinille sanoen "*Maailman kansat! Katsokaa tätä kaupunkia!*"

Reuter kuoli virassa ollessaan vuonna 1953. Hänen mukaansa on nimetty Ernst-Reuter-Platz Berliinissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ernst Reuter (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.6.2013.
2. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 187. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst Reuter** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mieszko I** (~930–25. toukokuuta 992) oli Puolan ensimmäinen historiallinen hallitsija ja varhaisin tunnettu Piast-suvun jäsen. Mieszko oli polaanien ruhtinas ja hän yhdisti myöhemmin useat puolalaiset heimot valtansa alle. Hän kääntyi myös katolilaisuuteen. Mieszkon kuoltua vuonna 992 häntä seurasi vallassa hänen poikansa Boleslaus I Rohkea.

Elämäkerta
----------

Mieszkon noustessa valtaan vuonna 990 hän peri valmiiksi polaanien ja kujaavien maat Oderin ja Veikselin väliseltä alueelta. Myös masovit olivat riippuvaisia Mieszkon valtakunnasta. Miezko alkoi laajentamaan valtakuntaansa sotimalla saksalaisia maakreivejä vastaan alueensa länsi- ja pohjoisosissa. Tähän sotaan tukea saadakseen hän avioitui Böömin herttuan tyttären kanssa vuonna 966 ja kääntyi samalla kristinuskoon. Sota tuottikin tulosta ja Miezko valloitti alueita Oderin länsipuolelta, minkä lisäksi hän valloitti Pommerin alueen. Vuonna 986 Mieszko alistui silloisen keisari Otto III:n vasalliksi. Hän meni uudestaan naimisiin, tällä kertaa Nordmarkin kreivin tyttären kanssa. Tämän jälkeen hän kävi sotaa Böömiä vastaan valloittaen vislaanien ja slensaanien alueita. Vuonna 992 Miezko asettui paavin valtaan lahjoittaen maansa tälle. Mieszko kuoli vuonna 992.

Lähteet
-------

* Kalervo Hovi: *Puolan historia*. Otava, 1993. ISBN 951-1-11207-4.

### Viitteet

1. ↑  Mieszko I *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 14.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Hovi 1993, s. 17
3. ↑  Hovi 1993, s. 18


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Zellerin sääntö** eli **Zellerin kongruenssi** on Julius Johannes Zellerin kehittämä algoritmi minkä tahansa gregoriaanisen tai juliaanisen kalenterin päivämäärää vastaavan viikonpäivän laskemiseksi.

Yhtälö
------

Zellerin sääntö Gregoriaanista kalenteria varten on 

{\displaystyle h=\left(q+\left\lfloor {\frac {(m+1)\cdot 26}{10}}\right\rfloor +K+\left\lfloor {\frac {K}{4}}\right\rfloor +\left\lfloor {\frac {J}{4}}\right\rfloor -2J\right)\mod 7}
Juliaanista kalenteria varten on 

{\displaystyle h=\left(q+\left\lfloor {\frac {(m+1)\cdot 26}{10}}\right\rfloor +K+\left\lfloor {\frac {K}{4}}\right\rfloor +5-J\right)\mod 7}
missä

* *q* = kuukauden päivä, esimerkiksi **6**.12.1917
* *m* = kuukauden järjestysluku, esimerkiksi 6.**12**.1917. Huom: tammi- ja helmikuu ovat järjestysluvultaan 13 ja 14 *edellisenä vuonna* eli vuosiluvusta on vähennettävä yksi.
* *K* = vuosiluvun kaksi viimeistä numeroa, ( {\displaystyle vuosi{\bmod {1}}00} ), esimerkiksi 6.12.19**17**
* *J* = vuosiluvun kaksi ensimmäistä numeroa, ( {\displaystyle \lfloor vuosi/100\rfloor } ), esimerkiksi 6.12.**19**17
* *h* = viikonpäivä (0 = lauantai, 1 = sunnuntai, 2 = maanantai, ...)

Katso myös
----------

* Ikuinen kalenteri
**Kakhi Kakhiašvili** tai **Akákios Kakiasvílis** (georg. კახი კახიაშვილი, kreik. Ακάκιος Κακιασβίλης, s. 13. heinäkuuta 1969 Tskhinvali, Georgian SNT) on georgialais-kreikkalainen uransa jo päättänyt painonnostaja ja olympiavoittaja. Kakhiašvili on 176 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 89-97 kilogrammaa. Hänen äitinsä on kreikkalainen ja isänsä georgialainen.

Ura
---

Kakhiašvili saavutti urallaan kolme olympiakultaa. Ensimmäinen olympiakultamitaleista tuli vuodelta 1992 Barcelonasta Yhdistyneen joukkueen riveistä 90 kilogramman sarjasta. Kaksi muuta tulivat Kreikan riveissä vuosien 1996 ja 2000 kesäolympialaisista 99 kilon (1996) ja 94 kilon (2000) sarjoista nimellä Akákios Kakiasvílis. Kakhiašvili on neljän painonnostajan joukossa, jotka ovat onnistuneet voittamaan kolme olympiakultaa peräkkäisissä kisoissa. 

Kakhiašvili edusti isänsä kotimaata Georgiaa vuoteen 1995 asti. Hän saavutti sen riveissä MM-pronssia, kaksi EM-kultaa sekä yhden EM-hopean. Kreikkaa Kakhiashvili edusti ensimmäisen kerran, nimellä Akákios Kakiasvílis, vuonna 1994, jolloin hän saavutti MM-pronssia. Kreikan riveissä hän saavutti tuon MM-pronssin ja kahden olympiakullan lisäksi kolme MM-kultaa, yhden EM-hopean ja yhden EM-pronssin. Kakhiašvili saavutti urallaan arvokisamitaleita 90-, 91-, 94- ja 99-kiloisten sarjasta.

Hänet tunnettiin lempinimellä *Computer* (suom. *Tietokone*), joka perustui hänen kykyynsä sulkea kisatilanteessa mielestään kaikki epäolennainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Löfman, Heikki: Muistijälkiä raudasta. Urheilulehti 16/2015, s. 52
Haebler Keukenhofissa vuonna 1966.
**Ingrid Haebler** (20. kesäkuuta 1929 – 14. toukokuuta 2023) oli itävaltalainen pianisti.*lähde?*

Haebler syntyi Wienissä mutta kasvoi Puolassa, mistä hänen isänsä oli kotoisin. Hän syntyi aateliseen sukuun, sillä hänen isänsä oli paroni Armin von Haebler. Haebler opiskeli Salzburgin Mozarteumissa, Wienin musiikkiakatemiassa ja Geneven konservatoriossa. Hän sai lisäksi Pariisin konservatoriossa opetusta Marguerite Longilta.*lähde?*

Haebler sai useita musiikkialan palkintoja ja vuonna 1986 Wienin kaupungin kunniamitalin. Hän toimi vuosina 1969–1971 Salzburg Mozarteumin professorina. Hän myös konsertoi ahkerasti ja esiintyi muun muassa useana kesänä Salzburgin musiikkijuhlilla.

Haebler tunnettiin parhaiten Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserttojen tulkitsijana. Niiden lisäksi hän soitti muun muassa muiden wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikkia pianolle.*lähde?*

Decca Records julkaisi 2022 Haeblerin koko tuotannon yhtenä 58 CD:n kokoelmana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jan Brachmann: Musik, die Rausch und Risiko sucht *Frankfurter Allgemeine*.  15.5.2023. Frankfurter Allgemeine Zeitung GmbH. Viitattu 16.5.2023. (saksaksi)
2. 1 2 3  Die Pianistin Ingrid Haebler ist gestorben *Salzburger Nachrichten*.  15.5.2023. Salzburger Nachrichten VerlagsgesmbH & Co KG. Viitattu 16.5.2023. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |