recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Anna Schaeffer.
**Pyhä Anna Schaeffer** (18. helmikuuta 1882 Mindelstetten, Baijeri, Saksa – 5. lokakuuta 1925 Mindelstetten, Baijeri, Saksa) oli köyhän puusepän tytär, näkijä ja mahdollisesti myös stigmaatikko. Anna oli kolmas kuudesta lapsesta ja hänen isänsä kuoli vuonna 1896 kun Anna oli noin 14-vuotias. Anna joutui lopettamaan koulunkäynnin tukeakseen perhettään. Hän halvaantui teollisuusonnettomuudessa vuonna 1901, teki apostolaattia kirjeenvaihdolla ja tunnettiin hartaudesta Jeesuksen pyhää sydäntä kohtaan. Anna Schaeffer kuoli syöpään vuonna 1925 otettuaan juuri vastaan pyhän eukaristian. Paavi Benedictus XVI julisti hänet pyhimykseksi 21. lokakuuta 2012. Anna Schaefferin muistopäivää vietetään 5. lokakuuta eli hänen kuolinpäivänään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saint Anna Schaeffer *CatholicSaints.Info*.  4.3.2012. Viitattu 10.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic Heroes… St. Anna Schaffer *The Wanderer Newspaper*.  3.10.2017. Viitattu 10.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Catholic Online: St. Anna Schaeffer - Saints & Angels *Catholic Online*. Viitattu 10.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Sigrid Anna Karolina Schreck** (10. lokakuuta 1864 Pälkäne – 21. helmikuuta 1955 Tampere) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja tyttökansakoulun johtaja, joka kuului naisten liikuntakasvatuksen uranuurtajiin. Hän aloitti jo nuorena voimistelun. Vuonna 1909 hän perusti Tampereelle naisten voimistelukodin (nyk. Varalan urheiluopisto) yhdessä opettaja Anna Liljan kanssa.

Schreck otti opettajanuransa ensi askeleet Hämeenlinnassa, mutta muutti myöhemmin Tampereelle. Hän työskenteli Aleksanterin kansakoulussa, jossa myös Anna Lilja oli opettajana. Kesäkaudet he asuivat perustamassaan Varalan opistossa ja johtivat yhdessä sen toimintaa. Schreck tunnettiin "Varalan isäntänä", joka huolehti esimerkiksi kirjanpidosta. Varalan lisäksi Schreck toimi aktiivisesti muun muassa Tuberkuloosin vastustamisyhdistyksessä ja Kansakoululaisten ravitsemisyhdistyksessä. *Aamulehti* kirjoitti hänestä vuonna 1924: "Neiti Schreckin käytännöllisyys on aikaansaanut sen, että hän on kuin luotu hoitamaan seurojen ja yhdistysten raha-asioita."

Schreck ja Lilja tekivät työtä Varalan parissa yli 40 vuoden ajan, vielä eläkeläisinäkin. Kumpikin heistä esiintyy Aimo Jäderholmin ohjaamassa dokumenttielokuvassa *Varala – naisten paratiisi*, joka on kuvattu kesällä 1947. Dokumentissa todetaan, että Schreck "seuraa korkeasta iästään huolimatta vilkkaasti niin opettajien kuin kurssilaistenkin toimintaa ja edistystä".

Anna Schreck oli arkkitehti Georg Schreckin, sanakirjantekijä Inez Schreckin ja hovioikeudenneuvos Karl Hjalmar Schreckin sisar.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapola, Päivi: *Rakentajan elämä. Georg W. I. Schreck*, s. 75, 189, 196. Vantaa: Moreeni, 2011. ISBN 978-952-254-054-6.
2. 1 2 3  Anna Schreck 60-vuotias. *Aamulehti* 10.10.1924, s. 4. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 17.11.2020.
3. ↑  Levas, Naemi: *Varalan liikuntaopisto 1909–1959*, s. 89. Tampere: Varalan säätiö, 1959.
4. ↑  Savisaari, Pirkko: Annat loivat Varalan ja hoitivat sitä yli 40 vuotta.  *Tammerkoski*, 2019, nro 8, s. 6–7, 9.
5. ↑   Savisaari 2019, s. 7–8.
6. ↑   Savisaari 2019, s. 6–7.
7. ↑  Varala, naisten paratiisi (sitaatti on elokuvan kohdasta 4:00–4:10) *Elonet*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 17.11.2020.
8. ↑  Tapola 2011, s. 65–66, 75–77.
**Assimilaatio** on ihmisyksilön tai ryhmän sulauttamista tai sulautumista enemmistökulttuuriin, jolloin yksilö tai ryhmä omaksuu valtakulttuurin kielen, tavat, arvot ja käyttäytymismallit.

Assimilaatioon vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi:

* ryhmien taloudellinen asema
* assimilaation ja erillisyyden poliittiset hyödyt
* käsitys toisen kulttuurin ylemmyydestä
* uskonnollisten näkemysten tai tapojen muutos
* oman ryhmän hajanaisuus kiinteämmän ryhmän sisällä
* "avoimen yhteiskunnan" muodostuminen jomman kumman ryhmän sisällä
* ulkoiset syyt, kuten maahanmuutosta seurannut väestörakenteen muutos tai vallankumoukset

Assimiloituminen voi tapahtua esimerkiksi niin, että maahanmuuttajavanhempi haluaa assimiloida oman lapsensa puhumalla tälle maan valtakieltä, eikä tue lähtömaansa kieltä, kulttuuria tai arvoja, koska haluaa lapsensa välttävän vaikeudet.

Assimilaatio on ollut 1700-luvun loppupuolelta alkaen merkittävä tekijä esimerkiksi juutalaisille. Ennen ensimmäistä maailmansotaa monet juutalaiset assimiloituivat hyvin nopeasti Euroopan valtakulttuureihin. He hylkäsivät kielensä, jiddišin, kääntyivät kristityiksi, ja samalla muu juutalainen perinne hylättiin.

Erityisesti Yhdysvaltoihin muuttaneiden siirtolaisten assimiloitumisesta puhuttaessa on usein käytetty käsitettä "kulttuurien sulatusuuni". Sillä tarkoitetaan maahanmuuttajien kulttuurien yhteensulautumista, josta syntyy kokonaan uusi, amerikkalainen kansa ja yhteiskunta.

Pakottamiseen perustuvaa assimilointipolitiikkaa on joskus käytetty alakulttuurien tukahduttamiseksi, vähemmistöjen syrjimiseksi, kansallisen yhtenäisyyden luomiseksi tai kumouksellisen toiminnan tukahduttamiseksi. Sulauttamista voidaan ajaa esimerkiksi estämällä ryhmää kasvamasta enemmistöksi yhdelläkään alueella, syrjimällä ryhmää politiikassa, tai rajoittamalla sen kieltä, kulttuuria ja uskontoa koulutuksessa ja mediassa.

Sulauttamispolitiikkaa voidaan nimittää valtion mukaan esimerkiksi "amerikkalaistamiseksi" tai "venäläistämiseksi". Tunnettuja sulauttamiskampanjoita ovat olleet esimerkiksi turkkilaisten assimiloiminen Bulgariassa, kiinalaisten Indonesiassa, unkarilaisten Romaniassa, afroamerikkalaisten orjien Yhdysvalloissa sekä romanien Keski-Euroopassa. Kolonialistisissa hallinnoissa on pyritty assimiloimaan kantaväestön parhaimmistoa.

Katso myös
----------

* Kotouttaminen

Lähteet
-------

1. ↑  Kassandra.fi (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 28.9.2008
2. 1 2  Ancient Jewish History: Assimilation *Jewish Virtual Library*. Viitattu 1.11.2020.
3. ↑  Kotouttamisavaimet pdf-tiedosto html-tiedostona
4. ↑  Pertti Multanen, Lähi-idän sotien ja konfliktien kierre historiassa ja nykypäivässä (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 28.9.2008
5. ↑  Stacy Warner Maddern: Melting pot theory *The Encyclopedia of Global Human Migration*.  4.2.2013. Wiley Online Library. Viitattu 1.11.2020.
6. 1 2  Forced assimilation *The Encyclopedia of World Problems and Human Potential*.  30.5.2019. Viitattu 1.11.2020.
**Deathloop** on Arkane Studiosin kehittämä ja Bethesda Softworksin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna 2021 PlayStation 5:lle ja Windowsille.

Pelaaminen
----------

Peli on jatkuvasti toistuva päivä, joka toistuu kunnes pelaaja onnistuu murhaamaan kahdeksan kohdetta. Kohteet tunnetaan nimellä Visionaries ja peli sijoittuu Blackreefin saarelle, jossa on 1960-luvun tyyliä muodissa, arkkitehtuurissa ja teknologiassa. Päähenkilö on Colt, jonka on murhattava kohteensa ennen päivän päättymistä ja sitä varten on selvitettävä kohteiden yksityiskohdat.

Kehitys
-------

Arkane Studiosin perustajan Raphaël Colantonion mukaan Deathloop syntyi, kun julkaisija Bethesda pyysi studiota laittamaan Dishonored-pelisarjansa tauolle ja kokeilemaan jotain uutta. Näiden uusien elementtien haluttiin olevan sellaisia, joista studio voisi oppia, kuten moninpeli, mikromaksuja, roguelike-elementtejä ja ympäristöjen kierrättämistä. Arkane päätti keskittyä näihin elementteihin, etenkin koska sen Austinin studio oli saanut valmiiksi Preyn roguelike-tyylisen Mooncrash-lisäosan.

Colantanion mukaan Deathloopista tuli lopulta vähintäänkin Dishonored 3:n kaltainen peli, kun projekti kasvoi ja muuntautui roguelike-tyyppiseksi kokonaisuudeksi. Peli kuitenkin piti sisällään monia alkujaan suunniteltuja uusia elementtejä, kuten moninpelin ja ympäristöjen uudelleenkäytön pienin muutoksin.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10.

Palkinnot
---------

Peli on saanut The Game Awardsin palkinnot parhaasta ohjauksesta sekä parhaasta taiteellisesta ohjauksesta.

Peli on voittanut Critics' Choice Awardin Golden Joystick Awards -palkinnoissa.

Ääninäyttelijät
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jason E. Kelley  | … |  Colt Vahn
  |
|  Ozioma Akagha  | … |  Julianna Blake
  |
|  Josh Zuckerman  | … |  Egor Sterling
  |
|  Erika Ishii  | … |  Dr. Wenjie Evans
  |
|  Marcela Lentz-Pope  | … |  Harriet Morse
  |
|  Andrew Lewis Caldwell  | … |  Ramblin' Frank Spicer
  |
|  Khoi Dao  | … |  Charlie Montague
  |
|  Cherami Leigh  | … |  Fia Zborowska
  |
|  H. Michael Croner  | … |  Aleksis "The Wolf" Dorsey
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Andy Robinson: Bethesda’s PS5 exclusive Deathloop has been delayed *videogameschronicle.com*.  8.4.2021. Viitattu 16.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Matt Purslow: Deathloop Review *ign.com*.  13.9.2021. Viitattu 16.1.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Seppänen, Mikko: Kehuja kerännyt Deathloop syntyi koska Bethesda ei ollut varma haluaako uuden Dishonoredin *V2.fi*.  22.04.2023.  Arkistoitu. Viitattu 23.04.2023.
4. ↑  Tamoor Hussain: Deathloop Review: All You Need Is Kill *gamespot.com*.  14.9.2021. Viitattu 16.1.2022. (englanniksi)
5. ↑  Adam Bankhurst: The Game Awards 2021 Winners: The Full List *nordic.ign.com*.  10.12.2021. Viitattu 5.1.2022. (englanniksi)
6. ↑  Here are all the Golden Joystick Awards 2021 winners *gamesradar.com*.  23 November 2021.

Aiheesta muualla
----------------

* *Deathloop* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Deathloop* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Demokritoksesta** (m.kreik. Περὶ Δεμοκρίτου, *Peri Demokritū*) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti esisokraatikkoihin luetun filosofi Demokritoksen ajattelua. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muiden antiikin aikaisten lähteiden kautta.

Teos ei esiinny Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelossa; sen sijaan siinä mainitaan kaksi muuta Demokritokseen liittyvää teosta, kaksi kirjaa käsittänyt *Demokritokselta poimittuja ongelmia* (Προβλήματα ἐκ τῶν Δημοκρίτου, *Problēmata ek tōn Dēmokritū*) ja yhden kirjan käsittänyt *(Kirje) Demokritokselle* (Πρὸς Δημόκριτον, *Pros Dēmokriton*).

Teoksesta on säilynyt vain yksi Simplikiokselta peräisin oleva, suhteellisen pitkä katkelma. Se kuvaa Demokritoksen atomiopin perusteita.

Aristoteles kirjoitti Demokritosta käsittelevän teoksen lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista *Arkhytaan filosofiasta* ja *Pythagoralaisista*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zanatta, Marcello: "Su Democrito. Introduzione. Frammenti". Teoksessa Aristotele: *Frammenti. Opere logighe e filosofiche*, s. 393-414. A cura di Marcello Zanatta. Classici greci e latini. BUR, 2010. ISBN 978-88-17-03861-4.
2. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* V.26-27.
3. ↑  Simplikios: *In de Caelo* (Aristoteleen *Taivaasta*-teoksen kommentaari) 294.23-295.26.

Kirjallisuutta
--------------

* Rose, Valentinus: *Aristotelis qui ferebantur librorum Fragmenta ed. 2*. Berlin: Teubner, 1870; kolmas painos Leipzig 1886. Teoksen verkkoversio.
* Ross, W. D.: *Aristotelis Fragmenta selecta*. Oxford: Oxford University Press, 1955. Teoksen verkkoversio.
**Demokratian itsepuolustus** oli Urho Kekkosen vuonna 1934 julkaisema pamfletti. Pamfletissa Kekkonen tarkasteli äärioikeiston ja äärivasemmiston liikkeiden demokratialle tuottamaa vaaraa. Kekkosen mukaan ääriliikkeet olivat "demokratian vastaisia ja turvautuivat demokraattiseen vapauteen vain sen tuhotakseen". Demokratialla oli oikeus ja velvollisuus turvautua pakkokeinoihin, jos valtiossa esiintyi toimintaa, joka tähtäsi demokratian tuhoamiseen ja voimassa olevan valtiojärjestyksen kumoamiseen. Pakkotoimet olivat kuitenkin kaksiteräinen miekka eikä niitä tule käyttää yli todellisen tarpeen sillä muuten demokratia muuttuu itse hirmuhallitukseksi. Ennen pakkotoimiin ryhtymistä oli myös koetettava saada aikaan parannuksia ja korjauksia niihin epäkohtiin, jotka ovat myötävaikuttaneet ääriliikkeiden suosion kasvuun.

Kekkonen arvosteli pamfletissa myös liberalismia, joka hänen mukaansa antoi vapaat toimintamahdollisuudet totalitarismiin pyrkiville liikkeille ja vaaransi siten demokraattisen valtion olemassaolon. Vahvaa valtiota kannattanut Kekkonen ei hyväksynyt liberalismin käsitystä valtiosta "välttämättömänä pahana" ja hänen mukaansa 1930-luvun alussa vallinnut käsitys demokratioiden "nahjusmaisuudesta" johtui nimenomaan liberalistisista opeista, jotka eivät antaneet demokratialle mahdollisuutta itsepuolustukseen. Näihin Kekkosen mielipiteisiin vaikuttivat hänen Saksassa oleskelunsa aikana vuosina 1931 ja 1932 saamansa kokemukset.

Katso myös
----------

* Kekkosen konstit

Kirjallisuutta
--------------

* *Demokratian itsepuolustus*. WSOY 1934

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo J. Tuikka : "Kekkosen konstit" - Urho Kekkosen historia- ja politiikkakäsitykset teoriasta käytäntöön 1933-1981. Jyväskylän yliopisto 2007, sivu 72-87

Aiheesta muualla
----------------

* Pamfletin sisältö (Doria Kansalliskirjasto)
* Miksi kirjoitin "Demokratian itsepuolustuksen"? Urho Kekkosen kirjoitus vuodelta 1972 (Doria Kansalliskirjasto)
**Anuradhapura** on noin 50 000 asukkaan kaupunki Sri Lankan pohjoisosassa. Se on Sri Lankan keskipohjoisen provinssin pääkaupunki.

Kaupunki sijaitsee Aruvi Aru -joen varrella. Siellä kasvaa ikivanha temppeliviikuna, jonka sanotaan olevan pistokas siitä puusta, jonka alla Buddha aikoinaan mietiskeli.

Vuoden 2012 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 50 595.

Anuradhapura oli Ceylonin (nykyisen Sri Lankan) uskonnollinen ja poliittinen keskus 1300 vuoden ajan, kunnes se hylättiin vuonna 993. Se jäi viidakon peittoon. Kaupungin vanha osa on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1982. Monet ikivanhoista rakennuksista ovat jälleen käytössä temppeleinä ja pyhinä paikkoina.

Kuvia
-----

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Anuradhapura *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 29.10.2016.
2. ↑  Thomas Brinkhoff: Sri Lanka *Citypopulation.de*. Viitattu 29.10.2016.
3. ↑  Sacred City of Anuradhapura *Unesco*. Viitattu 29.10.2016.
4. ↑  Anuradhapura Introduction *Lonely Planet*.  Arkistoitu 30.10.2016. Viitattu 29.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anuradhapura** Wikimedia Commonsissa
**Anubis** (sanatarkasti *Inpu*) oli muinaisessa Egyptissä palvottu kuolleiden ja muumioinnin jumala. Anubiksen palvonta keskittyi alun perin Ylä-Egyptiin, jossa häntä palvottiin kuolleiden jumalana, mutta hänestä tuli myöhemmin koko maassa palvottu hautoja suojeleva, hautarituaaleja valvova ja vainajaa suojaava jumala Osiriksen korvattua hänet kuolleiden jumalana. 

Anubiksen katsottiin olevan Neftyksen ja Osiriksen poika. Myytin mukaan Neftys vietteli Osiriksen juotettuaan hänet humalaan ja sitä seuraava yhdyntä johti Neftyksen raskaaksi tuloon ja Anubiksen syntymään. Joissain myyteissä Neftys naamioituu Isikseksi. Sittemmin Anubis joutui Neftyksen hylkäämäksi, ja tämän kasvatti Neftyksen sisar Isis. Kebekhet oli Anubiksen tytär ja avustaja.

Anubis kuvattiin alkujaan sakaalina ja myöhemmin yleensä sakaalipäisenä miehenä, joka kantaa usein was-sauvaa ja ankh-amulettia. Joskus hänet kuvataan myös joko mustana sakaalina tai Isiksen mukana olevana koirana. Anubiksen symboli oli pylväässä roikkuva, mustavalkoinen härännahka, jossa oli veritahroja. Symbolin merkitystä ei tunneta.

Anubiksen uskottiin keksineen palsamointitaidon, jotta Osiriksen ruumis saataisiin säilymään tämän kuoleman jälkeen.

Anubiksen tärkeimmät tehtävät olivat vainajan ruumiin palsamoinnin valvominen, suun avaamisen seremonian symbolinen suorittaminen, vainajan suojeleminen demoneilta, vainajan johdattaminen tuonpuoleisessa Osiriksen tuomioistuimen eteen sekä sydämen punnitsemisen valvominen.

Myytin mukaan Anubis tunsi kaikki tiet niin maan päällä kuin tuonpuoleisessakin ja ajoittain hän ilmestyi eläinten hahmossa ohjaamaan eksyneitä.

Sakaalin hahmo otettiin todennäköisesti käyttöön, koska sakaaleilla oli tapana oleskella hautojen läheisyydessä. Toinen mahdollinen syy oli halu suojella hautoja sakaaleilta palvomalla niitä.

Myöhempinä aikoina Anubis yhdistettiin kreikkalaisten Hermes-jumalaan. Tästä yhteenliitoksesta syntyi Hermanubis, jonka kulttikeskus oli Kynopoliissa.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4
* Mercante, Anthony S.: *Who's Who in Egyptian Mythology*. Toinen painos. Yhdysvallat: Metrobooks, 2002. ISBN 1-5866-3611-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Mercante 2002, s.11
2. ↑  J. W. Fuchs: *MMM Antiikin sanakirja*, s. 30. Lähteen mukaan Anubis on Ran poika. Suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Otava, 1972.
3. 1 2   Mercante 2002, s. 12.
4. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 43

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anubis** Wikimedia Commonsissa
**Kallioluoma** on niemien halkoma ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 208 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kallioluoman pituus lännestä itään on 5,5 kilometriä. Kallioniemi ja Vuoriniemi jakavat järven pohjoiseen ja eteläiseen osaan. Vuoriniemen eteläpuolella sijaitsee järven kaakkoinen osa, jonka nimi on Vuoriperä ja pohjoispuolella koillinen osa, jonka nimi on Myllyperä. Järven läntisen osa nimi on Niskaselkä. Suurimmat lahdet ovat Lahenperä ja Taivallahti, joka muodostaa järven pohjoisimman osan. Järven etelärannalla on useita kaakkois–luoteissuuntaisia niemiä. Noin neljäsosa Kallioluomasta on kuudesta seitsemään metriä syvä. Järven eteläosassa sijaitsee useita kymmenmetrisiä syvänteitä.

Kallioluoman laajin saari on järven länsiosassa sijaitseva noin 17-hehtaarinen Isosaari. Kallioniemen ja Vuoriniemen välissä sijaitsee kolmisen hehtaaria laaja Kotisaari. Kallioniemellä ja Vuoriniemellä on maatalousmaata ja asutusta. Kallioluoman rannat ovat pääosin metsää ja suota.

Kallioluomaan laskee Kotijoki idästä ja Varsanpolvipuro kaakosta. Kallioluoma laskee järven länsikolkasta alkavaa Kalliojokea länteen.

Kallioluoman vesitilavuus on 14 992 000 kuutiometriä.

Kallioluoma (61.334.1.009) kuuluu Kalliojoen valuma-alueeseen (61.334), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Soivionjärven alue (61.33) ja ensimmäinen jakovaihe on Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Kalliojoen valuma-alueella on 19 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kallioluoma on laajin. Toiseksi laajin on Iso-Kallioinen, jota seuraa Mekkiluoma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kallioluoma, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.6.2022.
3. ↑  Kallioluoma. Järviwiki. Viitattu 19.6.2022.
4. ↑  Kalliojoen valuma-alue (61.334). Järviwiki. Viitattu 19.6.2022.
**Gunnar Zilliacus** (19. elokuuta 1908 Helsinki – 25. lokakuuta 1994 Malta) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.

Zilliacuksen vanhemmat olivat liikemies Arvid Ivar Zilliacus ja Ida Wilhelmina Hinnerichsen ja puolisot 1930–1946 Brita Julia Tallqvist ja vuodesta 1947 Gurli Lindholm. Tultuaan ylioppilaaksi Zilliacus meni 1929 töihin Nobel-Standard yhtiöön (vuodesta 1952 Oy Esso Ab). Sota-aikana hän oli pääesikunnan sotatalousosaston poltto- ja voiteluainejaoston toimistopäällikkö, mutta palveli myös rintamalla. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1975). Sotien jälkeen Zilliacus oli kansanhuoltoministeriön palveluksessa vuoteen 1948 ja samaan aikaan Tervaöljy-yhtiön toimitusjohtaja 1946–1948. Palattuaan takaisin Nobel-Standardiin hän toimi useissa päällikkötehtävissä, Esson toimitusjohtaja hänestä tuli 1956 ja hallituksen jäsen jo vuotta aiemmin. Esson hallituksen puheenjohtaja Zilliacus oli 1966–1971 ja yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1970 asti. Zilliacuksella oli useita teollisuuden ja liike-elämän luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin myös korkea-arvoisena vapaamuurarina. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1966.

Animaattori ja lastenkirjailija Camilla Mickwitz oli Gunnar Zilliacuksen tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Gunnar Zilliacus Viitattu 23.8.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Vuorineuvos Gunnar Zilliacus. *Helsingin Sanomat*, 5.11.1994. (Tilaajille) Viitattu 23.8.2021.
3. ↑  Ansa Aarnio: / Mickwitz, Camilla (1937–1989) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Esclerosis Múltiple Argentina** (EMA) on voittoa tavoittelematon argentiinalainen kansalaisjärjestö, joka perustettiin joulukuussa 1986. Se on MS-tautia sairastavien solidaarisuusverkosto, joka tuottaa myös palveluja jäsenilleen. Järjestö on kansainvälisen International Multiple Sclerosis Federationin (MSIF) jäsen.

Tavoite
-------

Yhdistyksen tavoitteena on parantaa argentiinalaisten MS-tautia sairastavien ihmisten elämänlaatua sekä heidän perheidensä ja sosiaalisen ympäristönsä elämänlaatua.

Toiminta
--------

Yhdistys levittää tietoa MS-tautiin liittyvistä ongelmista ja kouluttaa MS-taudin diagnosointiin ja hoitoon omistautuneita ammattilaisia.

Yhdistys tarjoaa ohjausta ja kattavaa neuvontaa MS-tautiin sairastuneille iästä, taloudellisesta, perhe- tai sosiaalisesta tilanteesta tai vammaisuudesta riippumatta. Tietoa annetaan hoito- ja neurokuntoutuskeskuksista sekä oikeudellisista ja mielenterveyteen liittyvistä asioista. 

Ryhmäterapeuttisia työpajoja järjestetään myös ihmisille, joilla on äskettäin diagnosoitu ja pidempi diagnoosiaika, ja tukiryhmiä sekä MS-potilaille että heidän perheilleen. Kaikki palvelut ovat maksuttomia.

Yhdistys järjestää tiedotuspäiviä eri puolilla maata sekä MS-potilaille ja heidän perheilleen että terveydenhuollon ammattilaisille.

Rahoitus
--------

Yhdistys rahoittaa toimintansa jäsenmaksuilla sekä yksityisten ja yritysten antamilla lahjoituksilla. Se järjestää myös varainkeruutapahtumia.

Lähteet
-------

* Sobre EMA *EMA*. Viitattu 28.1.2023. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälinen MS-järjestö, Multiple Sclerosis International Federation
Christoph Blumhardt
**Christoph Blumhardt** (1805 - 1880), oli Christian Gottlieb Blumhardtin veljenpoika ja saksalainen pappi.

Blumhardt oli pastorina Möttlingenissä, jossa hän harjoitti harvinaisen ahkerasti sielunhoitoa. Hän tuli tietoiseksi parantamisen armolahjasta kätten päällepanemisen kautta, kun esirukouksen kohde vapautui riivauksesta.Tämän jälkeen Blumhardt erosi virastaan ​​ja osti Bollissa lähellä Göppingeniä olevan rikkikylpylän, jossa hän työskenteli sielunhoitajana ja karismaattisena parantajana, kunnes hän kuoli 25. helmikuuta 1880. Bollin kylpylä tuli Blumhardtin vaikutuksesta maailmankuuluksi.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Valtakunnan rukous*, 1931

Lähteet
-------

1. ↑  Meyers Konversationslexikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Christoph Gottfried Bardili** (18. tammikuuta 1761 − 5. kesäkuuta 1808) oli saksalainen filosofi. Hän syntyi Blaubeurenissä Württembergissä ja kuoli Stuttgartissa.

Bardilin filosofisella järjestelmällä oli vain vähäistä vaikutusta Saksassa. Vain K. L. Reinhold kehitti sitä Fichten ja Schellingin hyökkäyksiä vastaan. Jollain tavalla hänen ajatuksensa avasivat kuitenkin tietä myöhemmille Schellingiä ja Hegeliä koskeville pohdinnoille. Hän oli eri mieltä kantilaisesta erottelusta ajatuksen ainekseen ja muotoon, ja katsoi, että filosofian tulisi käsitellä vain puhdasta ajattelua itseään olemisen perustana tai mahdollisuutena.

Bardilin mukaan ajattelun perusprinsiippi on identiteetin laki: looginen ajattelu on reaalista ajattelua. Aines jota ajattelu käsittelee on itsessään epämääräinen ja se muuttuu määritellyksi ajattelutoiminnan kautta. Hän katsoi, että ajattelulla ei itsellään ole kehittymisen kykyä ja loppujen lopuksi redusoi sen aritmeettiseen laskentaan.

Teoksia
-------

* *Über die Gesetze der Ideenassociation* ("Idea-assosiaation laeista", 1796)
* *Briefe über den Ursprung der Metaphysik* ("Kirjeitä metafysiikan alkuperästä", 1798)
* *Grundriss der ersten Logik* ("Luonnos ensimmäiseksi logiikaksi", 1800)
* *Philos. Elementarlehre* ("Filosofian perusopit", 1802–1806)
* *Beiträge zur Beurteilung des gegenwärtigen Zustandes der Vernunftlehre* ("Kirjoituksia järkiopin nykyisen tilan arvioimiseksi", 1803)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Martti Pasanen** (2. tammikuuta 1896 Kaavi – 7. joulukuuta 1977) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja teollisuusneuvoksen arvonimet.

Pasasen vanhemmat olivat talollinen, puuseppä Antti Pasanen ja Emma Kuokkanen ja puoliso Anna-Riitta Ahola. Pasanen toimi ensin isänsä tavoin puuseppänä, mutta opiskeltuaan Kuopion teollisuuskoulussa hän valmistui rakennusmestariksi 1923 ja siirtyi rakennusalalle. Hän työskenteli muun muassa Viipurin–Koiviston ratatyömaalla, Tervon kirkon työmaan vastaavana rakennusmestarina, sairaalan rakentamisen työnjohtajana Siilinjärvellä ja Muuruveden kunnan rakennusmestarina.

Vuonna 1928 hän perusti rakennusliikkeen yhtiökumppaninsa kanssa. Se rakensi useita kouluja ja liike- ja julkisia rakennuksia. Vuonna 1938 Pasasesta tuli itsenäinen rakennusurakoitsija. Hänen yrityksensä rakennutti muun muassa Kuopioon lukuisia asuin-, liike- ja julkisia rakennuksia, mutta toimi myös esimerkiksi Kajaanissa ja Pieksämäellä. Pasanen oli edelläkävijä täyselementtitekniikassa ja perusti sitä varten jo 1950-luvulla rakennuselementti- ja putkitehtaan, joka yhtiöitettiin, ja vielä toisen elementtiyrityksen vuonna 1963. Hän oli molempien yritysten toimitusjohtaja.

Pasanen sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1958 ja teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1966. Hän oli muun ohella myös maanviljelijä ja karjatalouden kehittäjä vuodesta 1936 Muuruvedellä omistamallaan Alatalon tilalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Martti Pasanen *Biografiasampo*. Viitattu 25.2.2022.
**Eschenmoserin suola** eli **dimetyylimetylideeniammoniumjodidi** (C3H8NI) on iminiumioneihin kuuluva orgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa Eschenmoserin suola on valkoista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin, asetonitriiliin, tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin. Muiden iminiumsuolojen tavoin myös Eschenmoserin suola on elektrofiilista.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Eschenmoserin suolaa voidaan valmistaa kuumentamalla jodimetyylitrimetyyliammoniumjodidia tai bis(dimetyyliamino)metaanin ja trimetyylisilyylijodidin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä sulfolaaniliuoksesta.

Eschenmoserin suola reagoi nukleofiilien kuten enolaattien, enolieetterien ja eräiden ketonien kanssa Mannich-reaktiolla ja tuotteena muodostuu tertiäärinen amiini. Tertiäärisiä amiineja muodostuu myös Eschenmoserin suolan reagoidessa eräiden organometalliyhdisteiden tai elektronirikkaiden aromaattisten yhdisteiden kanssa. Muodostuvista tertiäärisistä amiineista voidaan valmistaa alkeeneja eliminaatioreaktion avulla ja erityisesti tätä käytetään α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden valmistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  33797-51-2 – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 18.2.2017.
2. 1 2 3 4  Edward F. Kleinman: *Dimethyl(methylene)ammonium Iodide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 18.2.2017
3. 1 2  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Advanced Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 140. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
4. ↑  Jie Jack Li: *Name Reactions*, s. 231. Springer, 2014. ISBN 978-3-319-03979-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.2.2017). (englanniksi)
Yleinen esimerkki Eschweiler–Clarke-reaktiosta
**Eschweiler–Clarke-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa amiini reagoi formaldehydin kanssa muurahaishapon läsnä ollessa muodostaen metyloidun amiinin. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Wilhelm Eschweilerin ja englantilainen kemistin Hans Thacher Clarken mukaan. Eschweiler raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Clarke esitti sille mekanismin vuonna 1933.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Eschweiler–Clarke-reaktiolla reagoivat primääriset ja sekundääriset amiinit. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi. Reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa amiinin nukleofiilinen typpiatomi reagoi formaldehydin elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa muodostaen imiinin. Reaktion olosuhteissa imiini esiintyy typestä protonoituneena iminiumionina, jonka typen ja hiilen välisen kaksoissidoksen muurahaishappo pelkistää luovuttamalla hiiliatomille protonin. Mikäli alkuperäinen amiini oli primäärinen tapahtuu reaktio kaksi kertaa ja muodostuu dimetyylisubstituoitu amiini. Mikäli lähtöaineena on tyydyttymätön amiini, voi tuotteeksi muodostua rengasrakenteinen heterosyklinen amiini.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 381. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2  Michael B. Smith: *Organic Chemistry: An Acid-Base Approach*, s. 1028. CRC Press, 2015. ISBN 9781482238235. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2017). (englanniksi)
3. 1 2  Jie Jack Li, E. J. Corey: *Name reactions for functional group transformations*, s. 86-87. Wiley-Interscience, 2007. ISBN 978-0-471-74868-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2017). (englanniksi)
4. 1 2  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 160-161. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.10.2017). (englanniksi)
**Aggius** (galluuriksi *Àggju*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 504 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 86,31 neliökilometriä. Se sijaitsee 514 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aggius** Wikimedia Commonsissa

Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
**Ager publicus** ("julkinen maa") tarkoitti Rooman valtion omistamia maa-alueita. Osa niistä annettiin vuokralle ja saadut tulot käytettiin kulttimenoihin. Osaa taas käytettiin laidunmaana, jonka käytöstä piti maksaa. Osaa viljelivät vauraat yksityishenkilöt, *possessores*, jotka maksoivat maan käytöstä.

Rooma takavarikoi voitetuilta kansoilta yleensä kolmanneksen näiden maista, joista ager publicus muodostui. Takavarikoiduille alueille perustettiin siirtokuntia tai kensorit vuokrasivat parhaat maa-alueet viljelymaiksi. Gracchuksen veljekset vaativat 100-luvun loppupuolella eaa. ager publicuksien oikeudenmukaisempaa jakoa, ja siitä lähtien nämä maat määriteltiin tarkasti.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Nenonen, Kaisu-Maija ja Teerijoki, Ilkka: Historian suursanakirja. WSOY. Juva, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

### Viitteet

1. ↑  Nenonen & Teerijoki 1998, s. 619
2. 1 2  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 12
**Idänkaulustrappi** (*Chlamydotis macqueenii*) on trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin, silloisen alalajin, kuvaili ja nimesi John Edward Gray vuonna 1832.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 55–65 cm, siipien kärkiväli 125–151 cm ja paino 1,2–3,2 kg. Idänkaulustrappi on kookas, pystyssä kulkeva, melko pitkäkaulainen lintu. Se on yläpuolelta hiekanruskea tummin raidoin ja alapuolelta valkoinen. Kaulan sivulla vanhalla linnulla on musta pitkittäisraita, joka puuttuu nuorilta linnuilta. Jalat ovat pitkät ja vahvat, harmaat. Sukupuolet ovat lähes saman näköisiä, naaraan ollessa hieman pienempi ja harmaampi. Siipisulat ovat päältä mustat, käsisiivessä on suuri valkea laikku. 

Idänkaulustrappi on lähes mykkä, vain poikaset pitävät piipittävää kutsuääntä. Soidintanssissa se pörhistää kaulan ja päälaen valkoiset höyhenet ikään kuin kaulukseksi ja tepastelee ympäriinsä. Se lentää pöllömäisesti hieman nykivin, hitain siiveniskuin.

Hyvin saman näköiseen lännenkaulustrappiin eroina ovat idänkaulustrapin vaaleampi väritys ja isompi koko.

Esiintyminen
------------

Pesimäalue ulottuu Siinain niemimaalta Arabian niemimaalle, Iraniin, Kazakstaniin, Mongoliaan ja Kiinaan. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi etenkin talvehtimisalueilla tapahtuvan liiallisen metsästyksen takia. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Intiassa, Pakistanissa ja Persianlahden valtioissa. Suomessa idänkaulustrappi on tavattu kerran: 19. syyskuuta 1861 ammuttiin koiras Helsingissä. Kyseinen lintu on Helsingin yliopiston kokoelmissa.

Elinympäristö
-------------

Kuivat avomaat, arot ja tasangot, paikoin myös matalaa pensaikkoa kasvavat avomaat.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on kuoppa maassa. Munia on 2 tai 3, joskus 4. Haudonta-aika on noin 24 päivää.

Ravinto
-------

Kaikkiruokainen. Syö kasvinosia, hedelmiä ja siemeniä, sekä hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä matelijoita.

Lähteet
-------

* Stamps of Israeli Birds (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Chlamydotis macqueenii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.1.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Chlamydotis macqueenii | 
* Wikidata: Q1262382
* Wikispecies: Chlamydotis macqueenii
* ADW: Chlamydotis\_macqueenii
* Avibase: 1BCEB0FD7CDFB06A
* BirdLife: 22733562
* BOLD: 113559
* CoL: 69WT7
* CMS: chlamydotis-macqueenii-0
* BOW: macbus1
* eBird: macbus1
* EUNIS: 100801
* Fauna Europaea: 96764
* Fauna Europaea (new): e92a2c58-bb2f-4f09-bb40-71d9973b5b52
* GBIF: 2474863
* iNaturalist: 144471
* IRMNG: 11048290
* ITIS: 707797
* IUCN: 22733562
* NBN: NHMSYS0000530276
* NCBI: 187382
* Species+: 9020
* Xeno-canto: Chlamydotis-macqueenii

 |
|  |
| Otis macqueenii | 
* Wikidata: Q41217951
* GBIF: 4408488

 |

 |
**Martti Jaakko Rahnasto** (2. huhtikuuta 1925 Ylistaro – 15. helmikuuta 1992 Espoo) oli suomalainen maanviljelijä ja maatalousalan järjestöaktiivi, joka toimi Maatalousyrittäjien eläkelaitoksen (Mela) ensimmäisenä toimitusjohtajana vuodesta 1969. Hän sai vakuutusneuvoksen arvonimen jäädessään eläkkeelle vuonna 1978.

Maataloon Ylistarossa syntynyt Rahnasto viljeli vuodesta 1948 omaa tilaansa Ilmajoen Koskenkorvalla. Vuonna 1962 hänet nimitettiin Etelä-Pohjanmaan tuottajaliiton puheenjohtajaksi ja MTK:n johtokuntaan. Hän oli 1960-luvulta 1980-luvulle mukana monissa maanviljelijöiden sosiaalikysymyksiä käsittelevissä työryhmissä, maatalousalan yritystoiminnassa, vakuutusalan yhteiselimissä ja kotikuntansa Ilmajoen kunnallispolitiikassa.

Rahnasto oli keskeinen vaikuttaja maataloustuottajien eläkekysymysten järjestämisessä 1960-luvulla ja valittiin vuonna 1969 perustetun Melan ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi. Melan tehtävänä oli toteuttaa vuonna 1970 voimaan tullutta maatalousyrittäjien eläkelakia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita: Vakuutusneuvos Martti Rahnasto.  *Helsingin Sanomat*, 1.3.1992, s. 4. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Martti Puohiniemi** (s. 1952) on suomalainen valtiotieteiden tohtori ja sosiaalipsykologi, joka tutkii suomalaista arvomaailmaa ja ajan ilmiöitä.

Puohiniemi on toiminut oman Limor Oy:nsä puitteissa yrittäjänä vuosina 1990–2013. Sitä ennen hän toimi muun muassa markkinointitutkijana ja tutki suomalaisten asenteita ja kulutuskäyttäytymistä. Arvotutkimukseen hän erikoistui väitöskirjansa 1995 myötä ja on sen jälkeen tutkinut sekä väestön että yritysten toimintaa ohjaavia arvoja sekä konsultoinut niistä yrityksiä ja yhteisöjä.

Vuonna 2004 Mainostajien liitto palkitsi Puohiniemen alaan liittyvästä tutkimustyöstä.

Teoksia
-------

* *Arvot, asenteet ja ajankuva, Opaskirja suomalaisen arkielämän tulkintaan*, 2002.
* *Löytöretki yrityksen arvomaailmaan*, 2003.
* *Täsmäelämän ja uusyhteisöllisyyden aika*, 2006.
* *Mies: arvot, roolit ja tunteet*, Göte Nymanin kanssa 2007.
* *Murrosajan arvot*, 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  CV, Martti Puohiniemi. Viitattu 2.12.2014.
2. 1 2  Mainostajien rahaston palkinto Martti Puohiniemelle, Mainostajien liitto 3.6.2004. Viitattu 2.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Martti Arvo Henrik Rousi** (s. 2. marraskuuta 1960 Piikkiö) on suomalainen sellisti, Turun musiikkijuhlien pitkäaikainen taiteellinen johtaja (1993–2009), Sibelius-Akatemian sellomusiikin professori ja Sibafest-2010 taiteellinen johtaja.

Martti Rousi voitti Turun sellokilpailun 1982 ja Indiana Universityn konserttokilpailun 1986 sekä sai 2. palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski -kilpailussa 1986. Hän on esiintynyt orkesterisolistina eurooppalaislavojen lisäksi New Yorkissa ja Tokiossa, ollut kysytty kamarimuusikko festivaaleilla Euroopassa ja USA:ssa sekä tehnyt monia levytyksiä. 

Martti Rousi on toiminut vuodesta 1998 Sibelius-Akatemian sellomusiikin professorina. Sellistinä hänet tunnetaan ennen kaikkea kamarimuusikkona ja hän on esiintynyt usein yhdessä pianisti Juhani Lagerspetzin kanssa. Hän toimi myös Lemin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana. 

Rousin opettajana Sibelius-Akatemiassa oli professori Arto Noras. Lisäksi hän on opiskellut Indianan yliopistossa ASLA-Fulbright-stipendiaattina vuosina 1985–1986.

Rousin oppilaat ovat saavuttaneet huomattavaa menestystä sellokilpailuissa. Rousi on toiminut myös laajalti musiikkikilpailujen tuomaristoissa.

Martti Rousin puoliso on sopraano ja sellisti Piia Komsi. Hänen veljensä on kapellimestari Tuomas Rousi ja isänsä Turun yliopiston kasvitieteen emeritusprofessori Arne Rousi. Bassolaulaja Erik Rousi on Martti Rousin siskonpoika. Martti Rousin ensimmäinen puoliso vuosina 1984–1989 oli viulisti-kapellimestari Jaana Haanterä.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 356. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 610. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
3. ↑  Leonardo Chiodo.  
About – Jonathan Roozeman Jonathan Roozeman. Viitattu 21.8.2018. (englanniksi)  
Sirja Nironen. *Lux Musicae 16.–18.11.2018*.  8.8.2018.  Arkistoitu 20.8.2018. Viitattu 21.8.2018.
4. ↑  Turun Sanomat.[vanhentunut linkki]
5. ↑  Immonen, Kari: "Rousi, Arne (1931–)", *Suomen kansallisbiografia, osa Hakemisto*, s. 63. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 951-746-441-X. / Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Tahto laulamiseen löytyi, kun takana oli viisi vuotta nettipokeria – tässä saattaa olla Suomen seuraava kuningasbasso. *Yle Uutiset*. Viitattu 21.8.2018.
7. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 770. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Rousi, Martti hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**My Racing Career** on selainpohjainen Formula-aiheinen manageripeli, jonka beetaversio julkaistiin kesäkuussa 2011. Täysversioon siirryttiin syyskuussa 2012. Pelin on kehittänyt ja ohjelmoinut slovakialainen František Debnár, joka sitä ennen työskenteli PowerPlay Managerin kehittäjätiimissä.

Pelaajien määrä
---------------

Käyttäjien eli managerien määrä on kasvanut tasaisesti alusta asti. Määrä oli vuonna 2018 jo yli 70 000. Suomessa on noin 890 käyttäjää, ja pelin suurimmassa maassa Britanniassa on runsas 1 600 käyttäjää. Täysversion julkaisun jälkeen managerien määrä on ollut kovassa nousussa.

Pelikaudet
----------

Täysversiossa ajetaan erilaisissa kausisarjoissa. Pelin ensimmäinen kausi alkoi täysversion julkaisun yhtydessä ja toinen kausi alkoi 3. joulukuuta 2012. Se sujui ilman suurempia ongelmia ja kaikki toimi kohtalaisen moitteettomasti. Kauden pituus on aina 77 päivää. 

Ensimmäisellä kaudella kuljettajat pystyivät ajamaan Formula 3 -autoilla sarjoissa, mutta kaudella 2 tulivat mukaan Formula 2 -autot. Formula 3 -autoilla voi ajaa maailmansarjaa, maanosien sarjoja, alueellisia sarjoja sekä maansarjoja. Uudet kuljettajat liitetään automaattisesti tulokassarjoihin, jotka ajetaan Formula 3 -autoilla. Formula 2 -autoilla voi ajaa maailmansarjaa sekä maanosien sarjoja.

Lähteet
-------

1. ↑  F&L Creative: My Racing Career *My Racing Career*. Viitattu 10.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* My Racing Career

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:My Racing Career
**Zah’ysnykiv Ukrajiny** (ukr. Захисників України, ven. Защитников Украины, *Zaštšitnikov Ukrainy*) on Harkovan metron Oleksijivska-linjan asema. Sen eteläpuolella on Metrobudivnykivin metroasema ja luoteispuolella Arh’itektora Beketovan metroasema. Aseman nimi viittaa sen yläpuolella sijaitsevaan Ukrainan puolustajien aukioon (ukr. Майдан Захисників України, *Maidan Zah’ysnykiv Ukrajiny*). Vuoteen 2016 asti sekä aseman että aukion nimi oli Ploštša Povstannja (ukr. Площа Повстання, ’kapinan aukio’), mutta osana Ukrainan dekommunisaatiotoimenpiteitä ne uudelleennimettiin aukion vieressä sijaitsevan Ukrainan kansalliskaartin kansallisen akatemian mukaan.

Galleria
--------

* Asemalaituria.Asemalaituria.
* Aseman vanha nimi.Aseman vanha nimi.
* Aseman sisäänkäynti ennen aseman nimenmuutosta.Aseman sisäänkäynti ennen aseman nimenmuutosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Метро. Станции и сооружения. Станция "Защитников Украины" *Харьков транспортный*.  Arkistoitu 18.1.2023. Viitattu 18.1.2023. (venäjäksi)
**Ihmisiä telineillä** on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Vuonna 1958 Gummeruksen kustantamana julkaistu romaani on Päätalon esikoisteos. 

Teos kuvaa Mammonalinnaksi nimetyn rakennustyömaan vaiheita erityisesti rakennusmestari Mauno Joensivun näkökulmasta.

Julkaisuhistoria
----------------

Päätalo lähetti käsikirjoituksensa työnimellä *Rakennustyömaan arkea* ensin Otavalle ja WSOY:lle, mutta molemmat kustantamot hylkäsivät sen. Hylkäyskirjeissaan virkailijat kuvailivat romaania muodottomaksi möhkäleeksi, ja he kokivat kokonaisuuden kärsivän ratkaisusta kuvata rakennustyömaata ammattilaisnäkökulmasta symbolisuuden asemesta. Kesällä 1957 myös Tammen Kalevi Sorsa hylkäsi käsikirjoituksen sanomalla ilmaisua kankeaksi, selityksiä liian laajoiksi ja traagillisia kohtauksia teennäisen pateettisiksi ja sentimentaalisiksi. Päätalo sanoi myöhemmin, että Sorsan antama palaute rohkaisi ja auttoi häntä kirjailijana.

Lopulta Gummeruksen kaunokirjallisen osaston johtaja Ville Repo teki myönteisen kustannuspäätöksen. Hänen ehdotustensa mukaisesti käsikirjoitus muuttui kuitenkin paljon ennen kuin se oli julkaisukunnossa.

Vastaanotto
-----------

Kustannustoimittaja Panu Väänäsen mukaan *Ihmisiä telineillä* "sai [omana aikanaan] varsin myönteisen vastaanoton kriitikoilta".

Lähteet
-------

* Kirjasampo.fi
* Kirja.elisa.fi
* Kirjasto.kuopio.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Rydén, Daniel: *Maailmassa on virhe*, s. 165–167. Suomeksi toimittanut Panu Väänänen. Suomentanut Immonen, Antti. Jyväskylä: Atena, Alkuteos julkaistu vuonna 2012. ISBN 978-952-300-215-9.
Polynomin *p(x)=anxn+...+a1x+a0*, missä kertoimet *a1,a2,...an* kuuluvat annettuun kuntaan *K*, **diskriminantti** on (2*n* − 1)×(2*n* − 1) matriisin

{\displaystyle \left({\begin{matrix}&a\_{n}&a\_{n-1}&a\_{n-2}&\ldots &a\_{0}&0&\ldots &\ldots &0\\&0&a\_{n}&a\_{n-1}&a\_{n-2}&\ldots &a\_{0}&0&\ldots &0\\&\vdots \ &&&&&&&&\vdots \\&0&0&\ldots \ &0&a\_{n}&a\_{n-1}&a\_{n-2}&\ldots &a\_{0}\\&na\_{n}&(n-1)a\_{n-1}&(n-2)a\_{n-2}&\ldots \ &1a\_{1}&0&\ldots &\ldots &0\\&0&na\_{n}&(n-1)a\_{n-1}&(n-2)a\_{n-2}&\ldots \ &1a\_{1}&0&\ldots &0\\&\vdots \ &&&&&&&&\vdots \\&0&0&\ldots &0&na\_{n}&(n-1)a\_{n-1}&(n-2)a\_{n-2}&\ldots \ &a\_{1}\\\end{matrix}}\right)}
determinantti.

Toisen asteen yhtälö
--------------------

Tunnetuin erikoistapaus diskriminantista on toisen asteen polynomin *p(x) = ax2+bx+c* diskriminantti *D = b²−4ac*. Toisen asteen polynomin tapauksessa voidaan diskriminantin arvosta päätellä reaalikertoimisen yhtälön *p(x) = 0* reaalisten ratkaisujen eli reaalijuurien lukumäärä:

* Jos {\displaystyle D>0}, niin yhtälöllä on kaksi erisuurta reaaliratkaisua.
* Jos {\displaystyle D<0}, niin yhtälöllä ei ole yhtään reaaliratkaisua.
* Jos {\displaystyle D=0}, niin yhtälöllä on yksi reaaliratkaisu, ns. kaksoisjuuri.

Diskriminantin avulla ei saada selville yhtälön juuria vaan reaalisten juurien lukumäärä. Diskriminantti on nopeampi tapa laskea yhtälön reaalijuurien määrä kuin yhtälön ratkaiseminen toisen asteen yhtälön ratkaisukaavalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan (toim.): *Matematiikan käsikirja*, s. 72. Kustannusosakeyhtiö Tammi ja Suomen Teknologiatieto Oy, 1991.