recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uolevi Poppius** (25. maaliskuuta 1896 Helsinki – 10. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka teki uransa tykistön aselajissa ja toimi puolustusvoimien kaasusuojelun kehittäjänä 1920-luvun lopusta lähtien. Sotavuosina hän toimi päämajan kaasusuojelukomentajana. Myöhemmin 1947–1956 hän toimi myös tykistön tarkastajana.

Poppius kävi tykistöupseerikurssin vuonna 1918 sekä teknillisen korkeakoulun ja sotakorkeakoulun sotateknilliset opinnot 1923–1927 ja nimitettiin 1928 ye-upseeriksi. Samaan aikaan hän toimi KTR 1:ssä nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä. Myöhemmin hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina ja -päällikkönä kaasusuojelu- ja väestönsuojelutehtävissä. Sotavuosien päämajan kaasusuojelukomentajuuden jälkeen vuodet 1945–1947 Poppius oli pääesikunnan sotatalouspäällikkö. Hänen toimikautensa tykistön tarkastajana 16.2.1947–25.3.1956 oli toistaiseksi pisin jakso tykistökenraali Vilho Nenosen jälkeen. 

Ylennykset: Vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1923, majuri 1927, everstiluutnantti 1930, eversti 1939, kenraalimajuri 1946, kenraaliluutnantti 1951.

Poppius oli mukana myös järjestötoiminnassa. Hän oli Nykyaikaisen 5-ottelun Liiton puheenjohtaja vuodesta 1949 ja Sotatieteellisen Seuran puheenjohtaja vuodesta 1955.

Hänen vanhempansa olivat näyttelijä Olga Poppius ja Tullihallituksen pääjohtaja Wille Poppius.

Lähteet
-------

1. ↑  Myllyniemi, Urho: / Poppius, Uolevi (1896–1978). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Suojelukilta, historia.[vanhentunut linkki]
3. ↑  *Kuka kukin on 1954*, s. 660. Runeberg.org.
4. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 6, p. 1421. Otava 1967.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Nadežda ja veli Roman Petrovitš Romanov (1917)
Ruhtinatar **Nadežda Petrovna Romanova** (3. maaliskuuta 1898 – 21. huhtikuuta 1988) oli suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitšin ja montenegrolaisen prinsessa Anastasian toinen tytär. Nadeždalla oli kaksi sisarusta, ruhtinatar Marina Petrovna Romanova ja ruhtinas Roman Petrovitš Romanov. Tsaari Nikolai I oli Nadeždan isoisoisä, eli Nadežda oli sukua tsaarille neljännessä polvessa.

Koko *Nikolajevitšien* klaani, suuriruhtinaat Nikolai Nikolajevitš Romanov ja Pjotr Nikolajevitš Romanov perheineen siirtyivät Kaukasukselle, Nikolain saatua nimityksen sinne. Ensimmäisen maailmansodan syttymisestä lähtien Pjotr oli palvellut veljensä Nikolain esikunnassa. Nadežda oli juuri ennen sotaa kihlautunut ruhtinas Oleg Konstantinovitšin kanssa, mutta meni kuitenkin naimisiin ruhtinas Nikolai Orlovin kanssa Krimillä keväällä 1917.

Nadežda onnistui muiden perheenjäsentensä tavoin pakenemaan Venäjältä vallankumouksen jälkeen. Nadeždan ja ruhtinas Nikolai Orlovin esikoinen, Irina, oli vasta vauva, heidän paetessa Venäjältä.

Ruhtinatar Nadežda Petrovna Romanova kuoli vuonna 1988.
**Harald Boucht** [bukt] (27. marraskuuta 1872 Vaasa – 3. elokuuta 1963 Vaasa) oli suomalainen hovioikeudenneuvos. Hän oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja myöhemmin jääkäriliikkeessä sekä Lapuan liikkeessä.

Bouchtin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, hovioikeuden asessori August Abraham Boucht (1839–1923) ja ruotsalaissyntyinen Amelie Apollonia Serafia Setterberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1895. Boucht sai varatuomarin arvon 1898.

Boucht oli asianajajana 1901–1911. Hän toimi Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1908–1910, notaarina 1910–1915, viskaalina 1915–1917, asessorina 1917–1927 ja hovioikeudenneuvoksena 1927–1932. Hän oli Vaasan kaupunginjohtajana 1929–1932 ja Ilmajoen tuomiokunnan tuomarina 1932–1942. Viimeksi Boucht toimi eläkkeellä ollessaan poikansa Christerin vuonna 1941 Vaasaan perustaman *Asianajotoimisto Christer Bouchtin* palveluksessa neuvottelevana lakimiehenä 1942–1963.

Boucht osallistui 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan ja hän kuului Voima-liiton perustajiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Boucht toimi jääkärivärvärinä ja organisoi aseiden salakuljetusta Saksasta Vaasan seudulle. Suomen sisällissodan aikana Boucht oli valkoisten Vaasan sotilaspiirin päällikkönä. Boucht kuului 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen valtuuskuntaan.

Harald Boucht oli naimisissa vuodesta 1901 Beda Irene Finnilän kanssa. Heidän poikansa oli asianajaja ja arktisten alueiden tutkimusmatkailija Christer Boucht (1911–2009).

Lähteet
-------

1. ↑  Uttal av finlandssvenska efternamn Kotus. Viitattu 23.6.2018. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Harald Boucht. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : August Abraham Boucht
4. ↑  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
5. ↑  Toimiston historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) Asianajotoimisto Boucht & Nikula.
6. ↑  Määttä, Vesa: / Boucht, Harald (1872 - 1963) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Joseph "Joé" Juneau** (s. 5. tammikuuta 1968 Pont-Rouge, Quebec) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä.Juneau pelasi urallaan 828 ottelua kuudessa eri organisaatiossa. Näissä otteluissa hän teki 156 maalia ja 572 pistettä. Jäähyllä hän istui urallaan 272 minuuttia. Hän pelasi myös Kanadan olympiajoukkueessa vuoden 1992 olympiaturnauksessa.

Ura
---

Quebecissä syntyneenä Juneau pelasi ennen yliopistouraansa juniorikiekkoa eri ikäkausisarjoissa kuten QMAAA. Syksyllä 1987 Juneau aloitti opiskelut ja pelaamisen R.P.I:ssä. Yliopistokiekkoa kesti neljä kautta jona aikana hän pelasi keskimäärin 30 ottelua per kausi ja teki noin 1,7 pistettä per pelattu ottelu. 

Boston Bruins poimi hänet kesän 1988 varaustilaisuudessa 4. kierroksella 81. varauksena. Bostonissa Juneau debytoi kaudella 1991-1992 ja pelasi siellä vajaa kolme kautta. Maaliskuussa 1994 Bruins myi hänet Washingtoniin vaihdossa Al Iafrateen. Washingtonissa Juneau pelasi kevääseen 1999 asti kunnes maaliskuussa Capitals myi hänet yhdessä 3. kierroksen varausoikeuden kanssa Buffalo Sabresiin saaden vaihdossa Alexei Tezikovin ja myöhemmin määriteltävän korvauksen. Buffalossa Juneau pelasi vain yhdeksän peliä ja teki seuraavan kauden alla vapaana agenttina sopimuksen Ottawa Senatorsiin. Kesällä 2000 Minnesota Wild poimi suojaamatta jätetyn Juneaun NHL:n laajennusdraftissa myyden hänet kuitenkin saman tien Phoenix Coyotesiin josta vaihdossa tuli Rickard Wallin. Phoenixista Juneau myytiin kesällä 2001 Montreal Canadiensiin, jossa kaupassa toiseen suuntaan liikkui ehdollinen varausvuoro vuoden 2004 varaustilaisuuteen. Montrealissa Juneau pelasi uransa kolme viimeistä kautta ja päätti uransa keväällä 2004.

Vuodesta 2022 Juneau on toiminut Quebecissä 
St-Marc-des-Carrièresin U15 ja U18 koulujoukkueiden apuvalmentajana.

Saavutukset
-----------

* Valinta ECAC liigan All Rookie Teamiin 1988
* Valinta NCAA:n itäisen konferenssin 1. All American joukkueeseen 1990
* Valinta NCAA:n itäisen konferenssin 2. All American joukkueeseen 1991
* Olympia hopeaa Albertville 1992
* Olympiaturnauksen pistepörssin voittaja 1992
* Valinta NHL:n All Rookie Teamiin 1993
* Calder Trophy äänestyksen finalisti 1993

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joé Juneau *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Joé Juneau The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**M10 Booker** on Yhdysvaltain maavoimien tilaama, General Dynamics Land Systemsin kehittämä ja toimittama panssariajoneuvo.

Vaunun luokituksesta ja roolista epäselvyyksiä. Yhdysvaltain asevoimat haluaa vaunua nimitettävän taisteluajoneuvoksi (combat vehicle) tai rynnäkköpanssariksi (infantry assault vehicle). Erikseen on korotettu, että vaunu ei ole panssarivaunu. Taistelupanssarivaunun tavoin siinä on neljän hengen miehistö ja 105 millimetrin M35-tykki suora-ammuntaan ilman mahdollisuutta kuljettaa sotilaita kuten rynnäkköpanssarivaunussa. Paino on 42 tonnia, mikä on noin puolet M1 Abramsin painosta ja panssarointi on heikompi. 
Vaunuja voidaan kuljettaa kaksi kappaletta kerrallaan C-17 Globemaster -kuljetuskoneella. Vaunuja on tarkoitus käyttää kevyen jalkaväen ja laskuvarjojoukkojen yksiköissä tukemaan jalkaväkeä tuhoamalla linnoituksia ja juoksuhautoja ja toissijaisesti suojaamaan vihollisen panssareilta, mikä oli historiallisesti rynnäkkötykin tehtävä.
1990-luvun alkuun asti M551 Sheridanilla oli tämä rooli. M8 Buford suunniteltiin sen seuraajaksi, mutta sitä ei ikinä otettu käyttöön.

General Dynamics GDLS Griffin II valittiin voittajaksi Mobile Protected Firepower -ohjelmassa kesällä 2022. Vaunu perustuu brittiarmeijalle valmistettuun Ajaxiin, joka perustuu itävaltalais-espanjalaiseen ASCOD-vaunuun, ja M1 Abramsin tornin malliin. Vaunu on aseistukseensa ja panssarointiinsa nähden iso ja painava, minkä sanotaan antavan kasvunvaraa.
Matalan rekyylin 105 millimetrin M35 kehitettiin 1980-luvulla Yhdysvaltain armeijan Benet Laboratoryssa Mobile Protected Gun System (MPGS) -ohjelmassa M8 Armored Gun System ja LAV-AG-ajoneuvoja varten, joita ei koskaan tilattu.

Vaunu paljastettiin heinäkuussa 2023 Fort Belvoirissa Virginiassa ja se on nimetty kahden sotilaan mukaan: sotamies Robert D. Booker kaatui Tunisiassa 1943 ja ylikersantti Stevon A. Booker Irakissa 2003.

Yhdysvaltain armeijan on tarkoitus saada ensimmäiset vaunut marraskuussa 2023 ja niiden testaus valmistuu 2024 lopulla.
Torni valmistetaan Ohiossa, rungot Michiganissa ja kokoonpano tapahtuu Alabamassa. Ensimmäisen täyden 42 vaunun pataljoonan on tarkoitus olla valmiina 2025 ja asevoimat on tilaamassa kokonaisuudessaan 500 vaunua.

Lähteet
-------

1. ↑  Joe Saballa: US Army Unveils New ‘M10 Booker’ Combat Vehicle *The Defense Post*.  14.6.2023. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Adrian Bonenberger Published: It's Not a Light Tank: Army Unveils New Armored Combat Vehicle *Military.com*.  12.6.2023. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Two Light Tank Prototypes Battle for the Future of Army Firepower *Popular Mechanics*.  7.3.2021. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Army Guide *www.army-guide.com*. Viitattu 19.2.2024.
5. ↑  Army unveils the M10 Booker, its first new combat vehicle in two decades *Stars and Stripes*. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
6. ↑  Adrian Bonenberger Published: It's Not a Light Tank: Army Unveils New Armored Combat Vehicle *Military.com*.  12.6.2023. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
**Luonnon Tutkija**, aiemmin: *Luonnon Ystävä*, on Suomen Biologian Seura Vanamon julkaisu. Lehti ilmestyy nykyisin viisi kertaa vuodessa ja sen päätoimittaja on Juhani Mänttäri.

Lehti julkaisee biologian tutkimusta koskevia artikkeleita, kirja-arvosteluja, henkilökuvauksia, väitöskirjojen tiivistelmiä ja biologiaan liittyvää keskustelua.

Historia
--------

Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1897 nimellä Luonnon Ystävä. Lehden perusti ja sen ensimmäisenä päätoimittaja toimi Kaarlo Mainio Levander. Vanamo-seura ryhtyi julkaisemaan lehteä vuonna 1900.

Luonnon Ystävä oli suomalainen yleistajuinen luonnontieteellinen aikakauslehti, joka ilmestyi 1897–1946. Sitä julkaisi Suomalainen Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura Vanamo. Sen ilmestymistiheys vaihteli 6–12 kertaa vuodessa. Lehden alaotsikko oli ensin "Yleistajuinen luonnontieteellinen aikakauslehti" ja vuodesta 1919 "Eläin- ja kasvitieteellinen aikakauslehti".

Lehden nimi vaihtui Luonnon Tutkijaksi vuoden 1947 vuosikerrassa.

Varhaisia päätoimittajia
------------------------

Lähde:

* K. M. Levander
* A. J. Mela
* A. J. Siltala
* J. A. Wecksell
* Uunio Saalas
* V. A. Korvenkontio
* K. E. Kivirikko

Lähteet
-------

* Vanamo-seura (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pokki, Jouko (toim.): *Haaveilua ja vedenpesua. Tvärminnen eläintieteellinen asema 1902–2002*. Tvärminnen eläintieteellinen asema. Hanko: Tvärminnen eläintieteellinen asema 2008. ISBN 978-952-10-5166-1

### Viitteet

1. ↑  Kansalliskirjasto
2. ↑  Kansalliskirjasto viitattu 10.2.2023
3. ↑  Luonnon Ystävä, Tietosanakirja osa 11, Täydennysosa, palsta 722–723, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1922

Aiheesta muualla
----------------

* Digitaalinen sanomalehtikirjasto, Luonnon Ystävän digitoidut numerot
* Helda, kokoelma Fauna & Flora sisältää Luonnon ystävän digitoidut vuosikerrat 1911–1940
**Marina (Iltola)** (siviilinimeltään **Maria Iltola**, 2. joulukuuta 1930 Karkku, Salmi, Laatokan Karjala – 17. kesäkuuta 2012 Joensuu) oli suomalainen nunna ja Lintulan luostarin johtaja.

Nuoruudessaan Iltola kävi Kuopion tyttölyseon. Ylioppilaaksi valmistuttuaan hän opiskeli kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa. Vuosina 1968–1982 Iltola työskenteli Suomen ortodoksisen kirkollishallituksen palveluksessa notaarina.

Iltola oli lähetystyössä Keniassa 1977–1980. Siellä hänelle sattui vakava kolari, jonka toisena osapuolena oli kuorma-auto. Onnettomuudesta selviytyminen oli yksi merkittävä syy siihen, että Iltola liittyi Lintulan luostariin 1982. Hänestä tuli nunna vuonna 1988 nimellä Marina. Iltola valittiin luostarin johtajaksi 1998, kun edellinen igumenia Antonina oli kuollut.

Ollessaan paluumatkalla Ilomantsista Lintulaan 13. kesäkuuta 2012 Iltola joutui auto-onnettomuuteen ja loukkaantui vaikeasti. Hän oli hoidettavana Pohjois-Karjalan keskussairaalassa mutta kuoli onnettomuuden aiheuttamien vammojen vuoksi 17. kesäkuuta 2012.

Iltola siunattiin 21. kesäkuuta 2012 luostarin tiloissa. Iltolan siunasi haudan lepoon Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leo. Ruumiinsiunauksen jälkeen Iltolan ruumis haudattiin luostarin kalmistoon.

Hänen seuraajakseen igumeniana valittiin 29. syyskuuta 2012 pidetyssä sisariston kokouksessa nunna Mikaela (Unelma Röpelinen).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ojanperä, Sini: Igumenia Marina on kuollut *Yle.fi*.  18.6.2012. Yle. Viitattu 18.6.2012.
2. 1 2 3 4 5 6  Igumenia Marina (1930–2012) in Memoriam *Ort.fi*.  17.6.2012. Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 18.6.2012.
3. ↑  Igumenia Marina haudataan torstaina *Yle.fi*.  18.6.2012. Yle. Viitattu 18.6.2012.
4. ↑  Igumenia Marina saatettiin haudan lepoon *Yle.fi*.  21.6.2012. Yle. Viitattu 21.6.2012.
5. ↑  Nunna Mikaela valittiin Lintulan naisluostarin johtajaksi (Ilta-Sanomat 29.9.2012) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**igumenia Antonina** | **Lintulan luostarin igumenia** | Seuraaja:**igumenia Mikaela** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Zahlé** tai **Zahlah** (arab. زحلة‎, *Zaḥla*) on kaupunki Libanonissa Bekaanlaakson alueella. Sen asukkaat ovat pääosin kreikkalaiskatolilaisia.

Maantiede
---------

Kaupunkikuvaa.
Zahlé sijaitsee Keski-Libanonin Bekaanlaaksossa Libanonvuorten itäpuolella. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 960 metriä.

Historia
--------

Valokuvassa 1800-luvun lopulta.
Nykyisen Zahlén alue oli aikanaan pääosin šiialaisten asuttamaa. Nykyinen Zahlén kaupunki sai alkunsa 1700-luvulla paikalle pääsin Syyriasta muuttaneiden kreikkalaiskatolilaisten siirtolaisten myötä. Kaupungista tuli nopeasti tärkeä kaupan keskus sen hyvän sijainnin takia. Sen kautta kulki pääasiallinen reitti Libanonin rannikolta Damskokseen. 1800-luvulle tultaessa Zahlén asukasluku oli noin tuhat. Samalla kun Zahlé kasvoi, alueen aikaisempi keskus Baalbek taantui. Kreikkalaiskatolilaiset zahlélaiset alkoivat hallita alueen kauppaa. Druusit valtasivat kaupungin 17. kesäkuuta 1860 Libanonin verisen maroniittien ja druusien välisen sodan aikana.

Talous
------

Viinirypäleitä.
Zahlé on oman alueensa maataloustuotteiden kaupan keskus. Sitä ympäröivä alue tunnetaan hedelmäpuutarhoistaan ja viinitiloistaan. Viinin ohella Zahle tunnetaan arakin valmistuksesta. Kaupunki tunnetaan matkailukohteena. Se on erityisen suosittu kesäisin. Kaupungissa on historiallisia nähtävyyksiä. Nähtävyyksiin lukeutuu myös esimerkiksi Zahlén ja Bekaan kirkko.

Väestö
------

Zahlén asukasluku oli vuonna 2003 arrviolta 76 600. Kaupungin väestön pääosa on uskonnoltaan kreikkalaiskatolilaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zaḥlah Encyclopaedia Britannica. Viitattu 24.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2  William Harris: *Lebanon : a history*, s. 125-126, 156-157. Oxford University Press, 2011. ISBN 978-0-19-518111-1. (englanniksi)
3. 1 2  Tom Najem ja Roy C. Amore: *Historical dictionary of Lebanon*, s. 345. Rowman & Littlefield, 2021. ISBN 978153812044. (englanniksi)
Sammutin Oy:n tehdas
**Saurus**-nimisiä palo- ja pelastusajoneuvoja suunnitellaan, valmistetaan ja markkinoidaan Saurus Oy:n (ent. Sammutin Oy) tehtailla Jyväskylän Säynätsalossa. Yritys kuuluu Nordic Rescue Group -konserniin. Yhtiön noin 20 miljoonan euron myynnistä 40 % menee ulkomaille, ja se on ainoa palo- ja pelastusajoneuvoja ulkomaille vievä yritys Suomessa. Paloautoja valmistuu vuodessa seitsemänkymmentä esimerkiksi Scanian, Volvon, MAN:n ja Sisun alustoille. Tehtaalla on 80 prosenttia Suomen markkinoista.

Sauruksen johtokeskusauto HE100 Helsingissä
Telinekeskus Oy (nyk. Bronto Skylift) perusti Säynätsalon aktiivisen teollistamispolitiikan seurauksena Brontosaurus Oy -nimisen tytäryhtiön paikkakunnalle 1983. Telinekeskuksen päätuotteet olivat nostolava-autot, mutta Säynätsalossa tehtiin ja markkinoitiin paloautoja sekä palokalustoa. Kunnan takaamat yrityksen tilat valmistuivat 1983. Tuolloin henkilökuntaa oli 20–25, vuonna 1992 keskimäärin 50 ja 15 alihankintatöissä Teollisuustalolla. Säynätsalossa valmistettiin autojen kori ja tarpeellinen erikoistekniikka. Vuonna 1983 paloautoja valmistui 28 ja 1990 jo 65. Aluksi tuotanto myytiin lähes yksistään kotimaahan, jossa yhtiöllä oli 70–80 prosentin markkinaosuus. Viennin osuus oli alkuvuosina noin 10–15 prosenttia mutta noin 60 prosenttia vuonna 1993. Tuolloin liikevaihto oli 35–40 miljoonaa markkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saurus Oy *Kauppalehti*. Viitattu 15.1.2024.
2. 1 2  Nordic Rescur Group: About us Nordic Rescue Group. Viitattu 11.2.2024.
3. ↑  Kiitokori kasvattaa palo- ja pelastusajoneuvojen tuotantoa *Kauppalehti*.  15.1.2007.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 7.11.2009.
4. ↑  Matti Rautjoki et al.: *PÄIVÄT seutuvilla Päijänteen : säynätsalolaisten kirja*, s. 101. Säynätsalon kunta, 1994. ISBN 952-9845-17-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Saurus
**Erkki Einar Verkkonen** (24. tammikuuta 1927 Rutalahti, Korpilahti–5. elokuuta 2006 Jyväskylä) oli suomalainen kirkkovaikuttaja ja kirjailija.

Teologi ja kirjailija
---------------------

Erkki Verkkosen isä oli laivuri, tunnettu Päijänteen-kulkija Einar Evert Verkkonen (1899–1961) ja äiti Katri Verkkonen. Myös hänen isänisänsä, Juho Vihtor Verkkonen (1868–1937), oli laivuri Päijänteellä. Äidinpuolen sukulaiset olivat korpilahtelaisia maanviljelijöitä. Verkkonen aloitti teologisen uransa pyhäkoulu- ja kerhotoiminnassa Rutalahden kylässä ja seurakunnassaan Jyväskylässä. Hän opiskeli Vapaakirkon teologisessa koulutuksessa (entinen Lähetysopisto, nykyinen Suomen teologinen opisto) vuodesta 1949 vuoteen 1952, jonka jälkeen hän toimi seurakunnan pastorina Vaasassa 1952–1954 ja edelleen Jyväskylässä 1954–1974. Hänet valittiin vuonna 1961 Suomen Vapaakirkon hallituksen jäseneksi. Verkkonen työskenteli Suomen Vapaakirkon kirkkokunnanjohtajana vuodesta 1975 vuoteen 1990, jolloin hän jäi sairauseläkkeelle. Suomen tasavallan presidentti Martti Ahtisaari myönsi hänelle asessorin arvonimen 2. kesäkuuta 1995.

Verkkonen kirjoitti eläkevuosinaan kolme sukuromaania. *Hilma* kertoo hänen äidinäitinsä elämästä. *Juho ja hänen poikansa Einar* -romaanin aiheena puolestaan on hänen isänsä ja isänisänsä työ Päijänteen laivureina sekä heidän perheidensä ja sukunsa tarina. *Saaren Maria* kertoo Verkkosen pohjalaisanopin vaiheista.

Sukuromaanit
------------

* Hilma, Päivä Osakeyhtiö 2001, ISBN 951622881X
* Juho ja hänen poikansa Einar, Päivä Osakeyhtiö 2002, ISBN 9516229530
* Saaren Maria, Päivä Osakeyhtiö 2004, ISBN 9524750597

Lähteet
-------

* Svk.fi
* Rutalahti.fi
* Suurikuu.fi[vanhentunut linkki]
* Verkkonen.net

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Verkkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Siihen aikaan kun isä lampun osti** on Juhani Ahon vuonna 1883 kirjoittama lyhyt kertomus, joka kertoo ensimmäisen öljylampun hankkimisesta maalaistaloon. Tarina on kerrottu lapsen näkökulmasta. Sitä pidetään herkullisena ajankuvana. Aho kutsui novellejaan ja lyhyitä kertomuksiaan "lastuiksi".

Aho kirjoitti *Siihen aikaan kun isä lampun osti* -kertomuksen nuorena ylioppilaana nimimerkillä Jussi ja voitti sillä Savo-karjalaisen osakunnan vuonna 1883 järjestämän kirjoituskilpailun. Professori August Ahlqvist ylisti saavutusta. Kirjoitus julkaistiin samana vuonna Kansanvalistusseuran kalenterissa. Se oli Ahon ensimmäisiä painettuja kirjoituksia. Hänen ystävänsä Kasper Järnefeltin tiedetään osallistuneen tekstin viimeistelyyn. Vanhan ja uuden kulttuurin yhteentörmäys muodostui Ahon tuotannon keskeiseksi teemaksi.

"Siihen aikaan kun isä lampun osti" on myöhemmin muodostunut sanonnaksi, jolla voidaan viitata muistelun tai nostalgian kohteena olevaan menneisyyteen. Irwin Goodman käytti fraasia humoristisesti vuonna 1970 levyttämässään samannimisessä laulussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uusi-Hallila, Tuula & Helttunen, Anne: *Sitaattien salat – Mitä jokaisen tulee tietää suomalaisesta kirjallisuudesta*, s. 163. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2016.
2. 1 2  Anne Helttunen & Tuija Uusi-Hallila, esipuhe teoksessa *Uudisasukas ja muita lastuja*, s. VIII–IX. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2011.
**Dar Salim** (s. 18. elokuuta 1977 Bagdad) on tanskalainen näyttelijä.

Ennen uraa
----------

Dar Salim syntyi Irakissa, josta hän kuusivuotiaana perheineen pakeni Saddam Husseinin hallintoa Tanskaan. He asuivat Kööpenhaminassa Amagerin lähiössä. Salimin oli vaikea sopeutua tanskalaisten joukkoon. 13-vuotiaana hän liittyi karateseuraan, ja 16-vuotiaana hän oli siinä jo ikäluokkansa parhaita. Karatemenestyksestä Salimin elämä pääsi raiteilleen. Lukion jälkeen hän työskenteli turistioppaana ja kuninkaallisessa henkikaartissa Amalienborgin linnassa. Sitten hän valmistui lentäjäksi, mutta terrori-iskut World Trade Centeriin vuonna 2001 vähensivät lentäjien työmahdollisuuksia, ja hän lähti merille, ensin kalastusalukselle ja sitten laivakokiksi.

Näyttelijänä
------------

2000-luvun alussa Salim sai ensimmäisen televisioroolin taksikuskina sarjassa *Forsvar* (*Puolustus*, 2003). Samoihin aikoihin hän sai myös lentäjän paikan, ja lentojen välissä hän kävi näyttelijäkursseilla New Yorkissa ja Lontoossa. Sitten hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa *Gå med fred, Jamil* (2008). Elokuva kertoo sunni- ja shiiamuslimien välisestä verikostosta. Salim näytteli elokuvassa pääroolin, mistä hän oli ehdokkaana Bodil Awards -palkinnon parhaan miesnäyttelijän palkinnon saajaksi.

Televisiosarjassa *Dicte* hänellä oli Bo Skytten rooli, ja hän alkoi saada enemmän tunnettuutta. Televisiosarja *Borgen* (*Vallan linnake*), jossa hän esitti hallituksen ympäristöministeriä, vihreiden puheenjohtajaa Amir Divania, nosti hänet vihdoin vuonna 2010 suuren yleisön tietoisuuteen.

Valikoitu filmografia
---------------------

### Elokuva

* *Gå med fred, Jamil* (2008)
* *Submarino* (2010)

### Televisio

* *Forsvar* (2003)
* *Borgen* (2010) (Vallan linnake)
* *Dicte* (2013, 2014, 2016)
* *Game of Thrones* (2011)
* Bron/Broen (2013) (*Silta*)
* Springfloden (2016) (*Nousuvesi*)
* Kriger (2018) (Soturi)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oikarinen, Marjo: Pitkä tie Irakista Tanskan tv-tähdeksi.  *Aamulehti*, 15.11.2016, s. B4-B5.
2. ↑  Ekkofilm


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Jacopo Sansovino 1560-luvulla Tintoretton kuvaamana.
**Jacopo Sansovino** (oik. **Jacopo Tatti**, 2. heinäkuuta 1486 – 27. marraskuuta 1570) oli italialainen arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän on Italian täysrenessanssin keskushahmo. Hän johti Venetsiassa rakennustöitä, joissa tärkeimpänä kohteena oli Pyhän Markuksen torin ja siihen liittyvän piazzettan uudelleenrakentaminen.

Tatti pääsi nuorena Andrea Sansovinon oppipojaksi ja otti myöhemmin tämän sukunimen. Hän pääsi vuonna 1529 Venetsian rakennustöiden johtajaksi. Hänen tunnetuin työnsä on Pyhän Markuksen kirjasto, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1536. Hänen töitään on myös Pyhän Markuksen kellotornin juurella oleva pieni loggetta.

Tattin veistoksia ovat Firenzessä apostoli Jaakob vanhemman kuvapatsas tuomiokirkossa ja *Bacchus* Museo nazionalessa ja Roomassa madonnankuva San Agostino -kirkossa. Hänen tekemiään Venetsiassa ovat dogi Francesco Venierin hautamerkki San Salvatore -kirkossa, eräät pronssiovet Pyhän Markuksen kirkossa ja suuret Marsin ja Neptunuksen kuvapatsaat dogipalatsin portailla.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Suuri Ensyklopedia, Hakemisto-osa 12 (M-Ö)*, s. 9234. Hakusana *Sansovino*. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07198-X.
2. 1 2  Tatti, Jacopo Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1295. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacopo Sansovino** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Marja-Leena Laakso** (o.s. *Lehtonen*, s. 25. huhtikuuta 1965 Pori) on suomalainen varhaiskasvatustieteen professori ja Jyväskylän yliopiston koulutuksesta vastaava vararehtori.

Laakso valmistui ylioppilaaksi 1984 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 1989. Psykologian lisensiaatiksi hän valmistui 1993 ja väitteli psykologian tohtoriksi 1999 Jyväskylän yliopistossa.

Laakso on toiminut varhaiskasvatuksen lapsi- ja kehityspsykologiaan painottuvana professorina Jyväskylän yliopistossa 2006 alkaen. Hän on tutkinut muun muassa varhaista vuorovaikutusta ja lasten kielenkehitystä sekä kehittänyt menetelmiä lasten sosiaalisten ja emotionaalisten taitojen sekä vanhemmuuden tukemiseen.

Laakso toimi kasvatustieteiden (vuoden 2017 alusta kasvatustieteiden ja psykologian) tiedekunnan dekaanina vuoden 2014 alusta. Hänet valittiin vararehtoriksi syksyllä 2017. Elokuussa 2021 Laakso valittiin jatkamaan tehtävässä enintään viisivuotiskauden 1. elokuuta 2022 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on 2015*, s. 429. Helsinki: Otava.
2. 1 2  Rehtori ja vararehtorit  7.10.2021 (päivitetty). Jyväskylän yliopisto. Viitattu 2.11.2021.
3. ↑  Marja-Leena Laakso ja Henrik Kunttu Jyväskylän yliopiston vararehtoreiksi *ePressi.com*.  27.9.2017. Viitattu 2.11.2021.
4. ↑  Marja-Leena Laakso ja Henrik Kunttu jatkavat Jyväskylän yliopiston vararehtoreina  1.9.2021. STT. Viitattu 2.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Marja-Leena Laakso Jyväskylän yliopiston verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sidon** (arab. صيدا‎ Ṣaydā, hepr. ‏צִידוֹן‎, Ẓidon tai Ṣîḏōn) on Libanonin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee noin 40 km Tyroksesta pohjoiseen ja 50 km Beirutista etelään. Vuonna 2000 kaupungissa oli noin 200 000 asukasta,*lähde?* joista suurin osa on sunnimuslimeja, šhiialaisia, kristittyjä katolisia, ja maroniitteja.

Historia
--------

Sidon ollut asuttuna vuodesta 4000 eaa. lähtien ja ehkä varhaisimmat asutukset ovat neoliittiselta ajalta 6000-4000 eaa.
Sidon oli yksi tärkeimmistä foinikialaisista kaupungeista ja satamakaupungeista Välimeren alueella. Homeros ylisti sidonilaisten lasin ja purppuran valmistustaitoja.

Vuonna 1855 löydetystä kuningas Eshmun'azar II:in sarkofagista esiintyy mainintoja Sidonista. Foinikialaisissa sisäkirjoituksissa kuningas mainitaan "Sidonin kuninkaana" 5. vuosisadalta eaa. ja että hänen äitinsä oli Astarten prinsessa "Sidonin jumalatar". Seinäkirjoituksissa jumalat Eshua ja Baal mainitaan Sidonin pääjumalina. 

Sidonin valloittivat aluksi assyrialaiset. Myöhemmin kaupunki oli Babylonian vallan alla. Persialaiset valtasivat kaupungin vuonna 351 eaa. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 333 eaa. Lopulta kaupunki joutui Rooman valtakunnan vallan alle. Sekä Jeesuksen että Paavalin kerrotaan käyneen vierailulla Sidonissa. Roomalaiskauden jälkeen kaupungin valtasivat arabit vuonna 636 ja myöhemmin turkkilaiset ottomaanit.

Arvokkaat löydökset kuten Aleksanteri-sarkofagi ovat nähtävinä Istanbulin arkeologisessa museossa. 

4. joulukuuta 1110 Sidonin valtasivat ristiretkeläiset. Saraseenit tuhosivat Sidonin 1249. Vuonna 1260 mongolit tuhosivat Sidonin. Ottomaanit hallitsivat 1920-luvulle saakka, jolloin siitä tuli osa Libanonin Ranskan mandaattia. Toisessa maailmansodassa brittiläiset joukot valtasivat Sidonin Vichyn Ranskan joukoilta. Sidonissa on palestiinalaisten pakolaisleirejä.

Sidon Raamatussa
----------------

Raamattussa kuvataan Sidonia lukuisisissa kohdissa:

* Se vastaanotti nimen Kanaanin maan ensimmäisinä Nooan jälkeläisinä (Genesis 10:15,19)
* Se oli ensimmäinen foinikialaisten l. filistealaisten asuinpaikka Kanaanin maassa (Joosua 11.78;19:20)
* Jeesus vieraili "rannikolla" Tyroksessa ja Sidonissa (Matteus 15:21, Markus 7:24)
* Sidonissa, Paavali kävi matkalla purjehtiessa Kesareasta Roomaan (Apostolien teot 27:3,4)

Nähtävyydet
-----------

* Sidonin merilinna on linnoitus, jonka ristiretkeläiset rakensivat 13. vuosisadan alussa. Se sijaitsee lähellä Sidonin satamaa.

* Sidonin saippuamuseo kuvaa saippuan valmistuksen historiaa ja erilaisia valmistusvaiheita

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sidon** Wikimedia Commonsissa
Lutherin Vähä katekismuksen kansilehti vuodelta 1536.
**Lutherin Vähä katekismus** (saks. *Der kleine Catechismus*) on saksalaisen teologi Martti Lutherin vuonna 1529 julkaistu teos, joka oli tarkoitettu luterilaisen kristinuskon opettamisen apuvälineeksi. Luther kirjoitti Vähä katekismuksen koko perhettä ajatellen.

Teoksen synty
-------------

1526 aloitettiin Saksin vaaliruhtinaskunnassa tarkastukset, joiden tarkoituksena oli juurruttaa uskonpuhdistuksen mukaiset opetukset ja uudistukset seurakuntiin. Näiden tarkastusten yhteydessä Luther totesi paitsi kansan, myös monien pappien olevan hyvin tietämättömiä kristinopista. Niinpä hän näki tarpeelliseksi kirjoittaa opetusta varten kirjan, joka Vähän katekismuksen muodossa valmistui 1529.

Sisältö
-------

Kirja noudattaa paljolti yleistä katekismus -kirjallisuuden kaavaa. Siinä on Lutherin lisäämin selityksin esitettynä 10 käskyä, apostolinen uskontunnustus sekä Isä meidän -rukous. Lisäksi siinä on selitetty sakramentit kaste ja ehtoollinen ja annetaan ohjeita ripittäytymiseen. Lopussa on myös ohjeet päivittäisistä aamu-, ruoka- ja iltarukouksista sekä huoneentaulu, johon hän on koonnut Uuden testamentin kehotuksia eri tehtävissä toimiville.

Suomessa
--------

Saksasta Dresdenin osavaltionkirjaston kokoelmista löytyi vuonna 2015 Rostockissa vuonna 1607 painettu suomenkielinen katekismus ja virsikirja. Sen on suomentanut pappi Simon Johannis Carelius. Kirjan nimi on *Yxi Vähä Suomenkielinen Wirsikiria*, mutta virsikirjan lisäksi siinä on katekismus. Se on varhaisin kokonainen Lutherin katekismuksen suomennos. Suomentaja on omistanut sen kruununprinssi Kustaa Aadolfille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vähä katekismus Suomen evankelis-luterilainen kirkko.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 17.9.2015.
2. ↑  Markku Sandell: Ennennäkemätön kirjalöytö Saksasta. Yle, uutiset 7.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vähä katekismus**.
* Vähä katekismus (Arkistoitu – Internet Archive)
* Simon Johannis Careliuksen Vähä katekismus -suomennos vuodelta 1607 Kansalliskirjaston digiarkistossa
*Tämä artikkeli kertoo vuoden 1984 elokuvasta. Samalla nimellä on Suomessa esitetty myös elokuvia* The Proposition *(1998) ja* Guilty Hearts *(2006).*

**Rakkauden ehdoilla** (*Misunderstood*) on Jerry Schatzbergin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Sen on käsikirjoittanut Barra Grant vuonna 1869 ilmestyneen Florence Montgomeryn romaanin pohjalta. Samaan tarinaan perustuu myös Luigi Comencinin ohjaama italialaiselokuva *Incompreso* vuodelta 1966.

Elokuvan pääosia näyttelevät Gene Hackman, Henry Thomas, Rip Torn ja Huckleberry Fox.

Juoni
-----

Tunisiassa toimiva yhdysvaltalainen laivanvarustaja (Hackman) jää leskeksi ja kahden pikkupojan neuvottomaksi yksinhuoltajaksi. Etenkin esikoispoika Andrew (elokuvasta *E.T.* tunnetuksi tullut Henry Thomas) ottaa äidin kuoleman raskaasti, kun isä käpertyy omaan suruunsa ja kiinnittää enemmän huomiota pikkuveljeen (Fox).

Vastaanotto
-----------

Helena Ylänen tyrmäsi elokuvan *Helsingin Sanomissa* viihdenovellin tasoiseksi yhden ongelman tarinaksi, tarkoituksettomaksi ja osoitteettomaksi yritelmäksi, jollainen saattoi vuonna 1986 saada tilaa Helsingin elokuvateattereissa vain siksi, että teattereita oli selvästi liikaa. Hän kehui kuitenkin tarinan hillittyä, melodraamaan sortumatonta kerrontaa ja komeaa kuvausta.

Sam Inkinen luonnehti *Video-oppaassa* vuonna 1994 elokuvaa "epävakaaksi draamaksi" ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: Lesken ongelmat.  *Helsingin Sanomat*, 22.3.1986, s. 20. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  "Rakkauden ehdoilla", *Video-opas 95*, WSOY 1994.
**AEK Ateena FC** (kreik. AEK - Αθλητική Ένωσις Κωνσταντινουπόλεως "Konstantinopolin urheiluliitto") on ateenalaisen AEK Ateenan jalkapallojoukkue. 

Seuralla on toimintaa lisäksi koripallossa, lentopallossa ja käsipallossa. AEK Ateenassa on pelannut yksi suomalaispelaaja: Perparim Hetemaj.

Saavutukset
-----------

* Kreikan mestaruus (12): 1939, 1940, 1963, 1968, 1971, 1978, 1979, 1989, 1992, 1993, 1994, 2018
* Kreikan Cup (16): 1932, 1939, 1949, 1950, 1956, 1964, 1966, 1978, 1983, 1996, 1997, 2000, 2002, 2011, 2016, 2023
* Kreikan Liigacup: 1990
* Kreikan Super Cup: 1989, 1996

Kotistadion
-----------

AEK Ateena pelaa kotiottelunsa Ateenan Olympiastadionlla, joka vetää enimmillään 71 030 katsojaa. Suunnitteilla on myös uuden Hagia Sofia-stadionin rakentaminen.

Entisiä valmentajia
-------------------

* Bosnia ja Hertsegovina Dušan Bajević
* Portugali Miguel Cardoso
* Espanja Manolo Jiménez
* Georgia Temur Ketsbaia
* Kreikka Níkos Kosténoglou
* Saksa Ewald Lienen
* Portugali José Morais
* Kreikka Marinos Ouzounidis
* Uruguay Gus Poyet
* Portugali Fernando Santos
* Espanja Llorenç Serra Ferrer

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto

Kreikan Superliigan joukkueet kaudella 2018–2019
AEK Ateena • Apollon Smyrnis • Aris Thessaloniki • Asteras Tripolis • Atromitos • Lamia • Larissa • Levadiakos • OFI Kreeta • Olympiakos • Panathinaikos • Panetolikos • Panionios • PAOK • PAS Giannina • Skoda Xanthi
**Eero Selin** (11. heinäkuuta 1893 Vaasa – 12. marraskuuta 1960 Helsinki) oli viulutaiteilija, kapellimestari ja soitinrakentaja. Hän opiskeli viulunsoittoa Helsingissä, Pietarissa, Pariisissa ja Berliinissä. Selin opetti Viipurin konservatoriossa vuosien 1923 ja 1939 välisen ajan. Selin toimi Viipurin musiikin ystävien orkesterin konserttimestarina 1929–1939. Lisäksi Selin työskenteli Turun sinfoniaorkesterin kapellimestarina 1940–1941 ja Munkkiniemen musiikkikoulun ja orkesterin johtajana 1945–1960. Selin rakensi viuluja, ainakin yhden alttoviulun, yhden viola d’amoren, yhden cembalon ja muita kosketinsoittimia. Hänelle myönnettiin director musices -arvonimi vuonna 1953.

Selin on rakentanut Yleisradion aiemman taukomerkkilaitteen.

Eero Selin oli sellotaiteilija Yrjö Selinin veli.

Lähteet
-------

* Varsinais-Suomen Viulunrakentajat ry: Vanhempia suomalaisia viulunrakentajia

### Viitteet

1. 1 2 3  Kuka kukin oli (Wikisource)
2. ↑  Kuka kukin on 1954 (Runeberg.org)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Bo Eric Finved Olsoni** (14. marraskuuta 1893 Halikko – 25. maaliskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kirjakauppias ja ruotsin kielellä kirjoittanut teatterikriitikko ja näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä *Bo Oscarsson*.

Olsoni omisti 1930–1966 helsinkiläisen vuonna 1918 perustetun *Nordiska antikvariska bokhandeln - Pohjoismainen Antikvaarinen kirjakauppa* -kirjakaupan. Hän toimi teatterikriitikkona Arbetarbladet-lehdessä 1923–1927 ja Nya Argus -lehdessä 1928–1953. Olsoni oli myös Nya Arguksen päätoimittajana 1954–1959.

Eric Olsonin tytär Tove Olsoni-Nilsson (1921–2005) omisti isänsä jälkeen *Nordiska antikvariska bokhandeln* -kirjakaupan 1966–2000.Jesper Nilsson omisti 2000-2001.

Teoksia
-------

* *Svenska teatern i Helsingfors*. Stockholm 1936
* Nils Lüchou : *Rollerna talar* ; inledning av Eric Olsoni. Söderström, Helsingfors 1951
* *Bokvännens bok 1957*, toim. Eric Olsoni, Reino Husso, Lars Hamberg. Sällskapet bokvännerna i Finland, Helsingfors 1957
* *Från Strindberg till Anouilh : hundra teateraftnar i Helsingfors*. Söderström, Helsingfors 1964
* *Ährenprijs*. Bokvännens bok 6. Sällskapet bokvännerna i Finland, Helsingfors 1988

Lähteet
-------

* Eric Olsoni SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Uppslagsverket Finland : Eric Olsoni[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**TT Games** on brittiläinen holdingyhtiö ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin tytäryhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 2005 yhdistämällä Traveller’s Tales ja Giant Interactive (nykyään TT Games Publishing).

Tytäryhtiöt
-----------

### Traveller’s Tales

*Pääartikkeli: Traveller’s Tales*
Traveller’s Talesin perusti Jon Burton ja Andy Ingram vuonna 1989 Knutsfordissa, Cheshiressa.

### TT Games Publishing

TT Games Publishing perustettiin nimellä Giant Interactive vuonna 2004 Tom Stonen ja Jonathan Smithin toimesta. Giant Interactive otti julkaisutoiminnan vastuulleen Traveller’s Talesin *Lego Star Wars: The Video Game* -videopeliin, joka oli aiemmin Lego Interactiven vastuulla. Myöhemmin Traveller’s Tales osti Giant Interactiven huhtikuussa 2005, ja ne yhdessä perusti TT Gamesin. Tämän seurauksena Giant Interactivesta tuli TT Games Publishing.

### TT Fusion

TT Fusion perustettiin nimellä Embryonic Studios vuonna 2005 Nick Elmsin toimesta. Traveller’s Tales ilmoitti ostavansa studion tammikuussa 2007, jolloin Embryonic työllisti 20 ihmistä.

### TT Animation

TT Animation on animaatiostudio elokuville ja televisio-ohjelmille, jota johtaa Jocelyn Stevenson. Studio tuotti elokuvan *Lego Batman: The Movie – DC Super Heroes Unite*, joka julkaistiin toukokuussa 2013.

### Playdemic

Playdemic perustettiin vuonna 2010. TT Games ilmoitti helmikuussa 2017 ostavansa Playdemicin työskentelemään Lego-mobiilipelien pariin. Tuolloin yhtiöllä oli 33 työntekijää.

### TT Odyssey

TT Games ilmoitti mobiilipelistudion perustamisesta 30. tammikuuta 2018, joka sijaitsee Brightonissa. Saman vuoden maaliskuussa studio nimettiin TT Odysseyksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Feddy, Kevin: The £100m 'geek' *Manchester Evening News*.  Arkistoitu 26.4.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Wallis, Alistair: Playing Catch Up: Traveller's Tales' Jon Burton *Gamasutra*. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Boyes, Emma: Q&A: Lego Star Wars producer Jonathan Smith *Gamespot*.  Arkistoitu 21.8.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Maragos, Nich: Traveller's Tales Acquires Giant Entertainment *Gamasutra*.  Arkistoitu 21.8.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
5. 1 2  Jenkins, David: Traveller's Tales Acquires Embryonic Studios *Gamasutra*.  Arkistoitu 21.8.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Batman and Beyond *MCV*. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  LEGO Batman: The Movie – DC Super Heroes Unite Release Date *IGN*.  Arkistoitu 21.8.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
8. 1 2 3  Sinclair, Brendan: TT Games acquires Playdemic *Gameindustry.biz*.  Arkistoitu 29.5.2020. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
9. ↑  Taylor, Haydn: TT Games opens new UK studio to develop LEGO titles for mobile *Gameindustry.biz*.  Arkistoitu 29.3.2020. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)
10. ↑  White, Adam: New LEGO Mobile Studio Renamed TT Odyssey *BricksFanz*.  Arkistoitu 13.12.2019. Viitattu 7.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* TT Games aikajana
**Billy Graham Evangelistic Association** (BGEA) on Billy Grahamin vuonna 1950 perustama evankelioimis- ja hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestö pyrkii levittämään evankeliumia ja varustamaan seurakuntia lukuisin keinoin. Järjestön toimintaan kuuluvat muun muassa erilaiset evankeliointiohjelmat, kuten live-tapahtumat, *Billy Graham Rapid Response Team*-kriisiikoulutus sekä PeaceWithGod.net-evankeliointisivusto. Järjestö kerää varoja hyväntekeväisyyteen muun muassa sosiaalisen median, postin ja sähköpostin välityksellä lähetettävien uutiskirjeiden ja vetoomusten avulla.

Historia
--------

George Wilson laati järjestön säännöt 15. syyskuuta 1950 ja ne vahvistetttiin kaksi päivää myöhemmin St. Paulissa, Minnesotassa. Järjestön tarkoituksesi kirjattiin "Herran Jeesuksen Kristuksen evankeliumin levittäminen millä tahansa keinolla...". Järjestön ensimmäisiä johtajia olivat Cliff Barrows, Grady Wilson ja George Wilson. Järjestö vuokrasi Nortwesternin ramaattukoulua vastapäätä 620 neliön toimiston.

BGEA-työn kautta Graham aloitti muun muassa viikoittaisen *Hour of Decision -*radio-ohjelman, jota lähetettiin ympäri maailmaa yli 60 vuoden ajan, kansallisilla kanavilla lähetettyjä televisio-ohjelmia, useissa kansallisissa ja kansainvälisissä sanomalehdissä julkaistun "My Answer" -lehtikolumnin sekä yhdistyksen virallisen julkaisun, *Decision*-aikakauslehden julkaisemisen. *Decision*-lehteä julkaistaan useilla kielillä ja miljoonien kappaleiden painoksena.

BGEA on ollut aloitteentekijänä tärkeissä kansainvälisissä konferensseissa: Lausannessa vuonna 1974, jossa Lausannen liike sai alkunsa sekä Amsterdamissa vuosina 1983 ja 1986 järjestetyissä evankeliointikonferensseissa. Jälkimmäiseen kokoontui 8000 evankelistaa 174 maasta. Osallistujia oli myös Ruotsista.

Lähteet
-------

1. ↑  Charity Register: Billy Graham Evangelistic Association *Australian Charities and Not-for-profits Commission*. Viitattu 15.11.2023.
2. ↑  Billy Graham Evangelistic Association: The Beginning of a Generational Ministry *The Billy Graham Library*.  15.9.2020. Viitattu 15.11.2023.
3. ↑  William (Billy) F. Graham, Jr.: Evankelista ja hallituksen puheenjohtaja *BG87*.  Arkistoitu 2.10.2021. Viitattu 2.10.2021.
4. ↑  Biography: Billy Graham *Billy Graham Evangelistic Association*. Viitattu 2.10.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Nilsson, Fred: *Parakyrkligt*, s. 69–70. Om business och bön i Sverige. Verbum, 1988. ISBN 91-526-1539-1. (ruotsiksi)
**Markku Korhonen** (s. 29. elokuuta 1958 Vieremä) on suomalainen musiikinopettaja, säveltäjä ja radioamatööri. Hän toimi Paltamossa opettajana 1981–2018 .
Nykyään Korhonen asuu Kellossa, Haukiputaalla. 

Korhonen on toiminut Kainuun elokuva- ja videoyhdistyksen varapuheenjohtajana ja ollut järjestämässä nuorten viestintäleirejä vuosina 1990–2010. Hänen vetovastuualueena oli leirin oma paikallisradio radio ELVI. 1980-luvun alussa Korhonen oli Paltamon edustajana Kainuun elokuvakeskus ry:ssä.

Paltamon kunta sekä Paltamon lukio sai suurta maailmanlaajuista mediajulkisuutta, kun Markku Korhonen piti kahden opiskelijan kanssa radioyhteyden avaruussukkula Endeavouriin 12. huhtikuuta 1994.

Elokuussa 1996 Korhonen osallistui Suomen edustajana opettajien kansainväliselle avaruusleirille Space Camp Huntsvillessä Yhdysvaltain Alabamassa. Hän oli mukana työryhmässä tekemässä Suomen lukiolaisille avaruusfysiikan kurssia. Työryhmä tutustui kosmonauttien koulutukseen ja avaruusfysiikkaan Korolevissä, Venäjällä.

Korhonen on tehnyt sävellyksiä mm. Paltamon kesäteatterille. Hänen tunnetuin sävellys on paltamolaisen Antero Möttösen sanoittama Kainuun asutuksen juhlakantaatti, jonka ensiesitys oli Kajaanin Kaukametsässä vuonna 2002. Juhlakantaatti valmistui kokonaisuudessaan v. 2015 Korhosen sävellettyä puuttuvat osat sekä tehden myös uuden sovituksen kuorolle ja orkesterille.

Hän on toiminut Paltamon Pursiseuran varakommodorina vuonna 2000–2005 sekä kommodorina 2006–2008.

Korhonen on innokas radioamatööri. Kiinnostus radioamatööritoimintaan heräsi jo nuorena Valkeiskylässä, Vieremällä. Vuonna 1973 hän sai tunnuksen OH7UV. Markulla on myös tunnukset OH8UV, OH4UV ja AG6OR.

Radioamatöörien sähkötyksen Suomen mestaruuden Korhonen on voittanut vuosina 2016-2022.  Radioamatöörisuunnistuksen SM-kilpailussa hän on saavuttanut toisen sijan 1994. .

Paltamon kunnan kulttuuripalkinnon Korhonen on saanut v. 1990, 1994 sekä 2017.

Suomen Radioamatööriliitto on palkinnut Korhosen Vuoden kokelas 1974 (OH7UV) sekä Jäämaan-palkinnolla v. 1994 (OH8UV).

Korhonen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.

Lähteet
-------

* Romppainen, Hannu: *Paltamon historia autonomian ajasta maakuntahallintoon*. Teoksessa: Paltamo : Kainuun emäpitäjä. Paltamo: Paltamon kunta, 2013. ISBN 978-951-97370-4-1.
* Turtia, Kaarina: *Tiedeuutisia*. Teoksessa: Mitä Missä Milloin 1995. Keuruu: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1994. ISBN 951-1-13254-7.
* Janhunen, Reino: *Satelliittiaikakauden mahdollisuudet*. Teoksessa: alussa oli kipinä - Suomen Radioamatööriliiton 75-vuotiselta taipaleelta. Jyväskylä: Suomen Radioamatööriliitto ry. ja Reino Janhunen, 1996. ISBN 951-959884-7.
* Wiio, Osmo A. Laine, Reijo R.: *Radioamatöörin käsikirja I*. Teoksessa: Radioamatöörin käsikirja I. Jyväskylä: Kustannus Oy Infopress, 1978. ISBN 951-737-022-9.
* Suomen Radioamatööriliiton toimintakertomus 2019
* 

  

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Romppainen s. 849–850.
3. ↑  MMM 1995, s. 370.
4. ↑   Romppainen, s. 579.
5. ↑  Janhunen, s.69-70
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑
8. ↑
9. ↑   Laine, s.51
10. ↑
11. ↑
12. ↑  Janhunen, s.250,251