recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Otsonpesän** rivitalo on vuonna 1959 valmistunut Espoon Tapiolassa sijaitseva Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelema asuinkiinteistö.

Rakennuksen on urakoinut Rakennus- ja insinööritoimisto Yrjö Karjalainen Oy, joka urakoi myös muita Tapiolan alueen rakennushankkeita. Ensimmäiset asukkaat olivat Tapiolaa rakentaneiden rakennusliikkeiden johtajia ja omistajia, ja kiinteistö poikkesi 150–250 m²:n huoneistokokojensa puolesta Tapiolan muusta kerrostalo- ja rivitalorakentamisesta, mikä herätti poliittista närää asuinalueen ideologista taustaa ajaneissa piireissä. Erityisesti rakennuksen sijainnista Tapiolantien, Kontionkujan ja Otsolahdentien rajaamaan kortteliin kerrostalojen ja merenrantapuiston välissä aiheutui kaavoituspoliittista keskustelua.

Kiinteistössä on viisi asuntoa, joista suurin on alun perin ollut Yrjö Karjalaisen perheen omassa käytössä.

Otsonpesä on esitelty sadoissa arkkitehtuurin julkaisuissa, ja se on arkkitehtuuriltaan yksi Suomen kansainvälisesti tunnetuimmista asuinkiinteistöistä. Se on saanut vaikutteita 1930–1950-lukujen kansainvälisistä varhaisen funktionalismin kohteista ja inspiroinut myöhempiä, erityisesti 1960-luvulla valmistuneita funktionalistisen tyylin rakennuksia ympäri maailman. Rakennuksen julkisivu ja tunnetuimmat yksityiskohdat ovat suojeltuja.

Rakennus on muurattu tiilestä ja se koostuu palikkamaisista osista. Julkisivu on valkoinen, siinä on suuria ikkunapintoja ja valkoisuutta korostamassa mustaa vaakalaudoitusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Siren *Arkkitehtuurimuseo*.  Arkistoitu 27.10.2018. Viitattu 27.10.2018.
2. 1 2 3  Kohteita *Arkkitehtuurimuseo*.  Arkistoitu 27.10.2018. Viitattu 29.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanaksenaho, Pirjo: *Moderni koti. Pientaloasumisen ihanteet arkkitehtuuri- ja sisustusjulkaisuissa 1950-1960-luvuilla*, s. 112. väitöskirja. Aalto Yliopisto, 2017. ISBN 978-952-60-7702-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.10.2018).
Ottawan hallintokeskus Miami.
Ottawan sijainti Oklahomassa.
**Ottawan piirikunta** (engl. *Ottawa County*) on piirikunta Yhdysvaltain Oklahoman osavaltion koillisosassa. Piirikunnan hallintokeskus on Miami ja pinta-ala 701,4 neliökilometriä. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 31 848 asukasta, joka tarkoittaa 1,7 prosentin laskua vuoden 2000 väestömäärästä. Piirikunta rajoittuu sekä Missourin että Kansasin alueisiin. Piirikunnassa on huomattavan paljon Amerikan alkuperäiskansojen asukkaita, noin 16,5 prosenttia.

Kaupungit
---------

City:

* Commerce
* Miami (pääkaupunki)

Town:

* Afton
* Fairland
* North Miami
* Peoria
* Quapaw
* Wyandotte

Ghost town (Aavekaupungit):

* Douthat
* Cardin
* Picher

Lähteet
-------

1. ↑  Ottawa County, Oklahoma *QuickFacts*. U.S. Census Bureau. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ottawan piirikunta (Oklahoma)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ottawa County, Oklahoma
**Vik** on entinen kylä Kemiössä, Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsi Kemiön pohjoisosassa meren rannalla Lappdalin ja Måsan kylien välissä. Vik jaettiin 1600-luvulla kahdeksi uudeksi kyläksi: *Viksgård* ja *Lillvik*.

Vikin alue rajoittuu kolmeen järveen. Mustajärveen lännessä, Pitkäjärveen etelässä ja Kuupylyjärveen idässä. Kuupylyjärvestä mereen laskeva oja on muodostanut merenlahden vielä 1700-luvun kartoissa. Nykyään ojan reunat ovat vesijättömaata. Vikin maat ovat pitkälti Viikin kartanon omistuksessa muutamia pientiloja lukuun ottamatta. Kuupylyjärven rannalla on Salon kaupungin omistama Leirisalon leirikeskus.

Vik eli Wiik mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1378. Kylässä on ollut vuoden 1566 veroluettelon mukaan viisi tilaa, jotka olivat vanhaa rälssimaata. Tilat ovat menettäneet rälssioikeutensa 1600-luvulla, mutta Storgård tai Storvik on ylenetty samalla säteriksi. Storvikistä kehittyi säterioikeuden myötä Viikin kartano ja siihen yhdistettiin kaksi tilaa. Tämä kokonaisuus erotettiin omaksi kyläkseen kahden muun talon muodostaessa Lillvikin kylän.

Lillvikin molemmat talot ovat päätyneet Viikin kartanon omistukseen 1800-luvulla ja ovat sittemmin purettu. Kuin myös läheinen Skobölen yksinäistalo vuonna 1900. Viikin kartano työllisti satoja ihmisiä, joista osa asui kartanon mailla. Kylässä toimi 1900-luvun alussa tiilitehdas ja graniittilouhimo. Perimätiedon mukaan kyläläisillä oli oma rukoushuone. 1930-luvulla kolme torppaa itsenäistyi. Sotien jälkeen kartanosta lohkottiin kaksi pientilaa siirtoväelle. Uudempaa asutusta kylään ei ole syntynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 28.12.2020.
2. ↑  Vik, Kimito Finlandssvenska Bebyggelsenamn:  SLS. Viitattu 28.12.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kemiö |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Kemiön kirkonkylä

 |
|  |
| Rekisterikyliä Kemiössä | 
* Albrektsböle
* Berga
* Bjensböle
* Bogsböle
* Branten
* Brokärr
* Båtkulla
* Böle
* Dalby
* Dalkarby
* Degerdal
* Ekniemi
* Elmdal
* Engelsby
* Flugböle
* Fröjdböle
* Gammelby
* Gesterby
* Gräsböle
* Gundby
* Helgeboda
* Hova
* Hulta
* Högmo
* Kalkkila
* Kastkärr
* Kiila
* Kirkonkylä
* Koustar
* Kuggböle
* Kvarnböle
* Kylppy
* Kåddböle
* Kårkulla
* Labböle
* Lamkulla
* Lappdal
* Lemnäs
* Lillvik
* Linnarnäs
* Långholmen
* Lövböle
* Mainiemi
* Makila
* Mattböle
* Mattkärr
* Mjösund
* Måsa
* Nordvik
* Norrlångvik
* Norrsundvik
* Orrnäs
* Pajböle
* Pappila
* Pederså
* Pungböle
* Påvalsby
* Reku
* Rudå
* Rugnola
* Sjölax
* Skarpböle
* Skoböle
* Skogsböle
* Skålböle
* Skäggböle
* Smedaböle
* Smedsböle
* Stenmo
* Tavastrona
* Tjuda
* Tolvsnäs
* Torsböle
* Trotby
* Träskböle
* Träskö
* Vestlax
* Viks gård
* Viksvidja
* Villkärr
* Vreta
* Västankärr
* Västermark
* Östermark

 |
|  |
| Karunasta liitetty kylä | 
* Santasaari

 |
|  |
| Perniöön liitetyt kylät | 
* Germundsvidja
* Strömma

 |
|  |
| Muita alueita | 
* Suomenkulma

 |

 |
Zack Steffen vuonna 2019.
**Zack Steffen** (s. 2. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on maalivahti. Hän edustaa sarjatasolla Manchester Cityä.

Steffen syntyi Coatesvillessä, Pennsylvaniassa. Junioritasolla hän pelasi Sowningtown West High Schoolissa, West Chester Unitedissa, FC Delcossa, Philadephia Unionissa ja Maryland Terrapinsissa.

Seurajoukkueura
---------------

Ammattilaisuransa Steffen aloitti SC Freiburgin 2. joukkueessa, jossa pelasi 14 ottelua kaudella 2015–2016. Hän oli myös seuran edustusjoukkueen kirjoilla. Tämän jälkeen Steffen siirtyi Major League Soccerissa pelaavaan Columbus Crew’hun kesällä 2016. Hän oli syyskauden 2016 lainalla Pittsburgh Riverhounds SC:ssä, jossa pelasi yhdeksän United Soccer Leaguen ottelua, ja palasi lainan päätyttyä Columbus Crew’hun. Siellä hän pelasi pudotuspelit mukaan lukien 84 Major League Soccer -ottelua. Columbus Crew’sta hän siirtyi 6,82 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigassa pelaavaan Manchester Cityyn kesällä 2019. Steffen oli vuoden lainalla Fortuna Düsseldorfissa, jossa pelasi 17 bundesliigaottelua, minkä jälkeen hän palasi Manchester Cityyn. Kahdella ensimmäisellä City-kaudellaan hän on pelannut yhteensä kaksi ottelua sekä Valioliigassa että Mestarien liigassa, yhdeksän ottelua FA Cupissa ja seitsemän ottelua liigacupissa. Hän pelasi voitokkaassa liigacupin loppuottelussa 2021.

Steffen on pelannut kaikkiaan 146 peliä ammattilaisuransa aikana, päästänyt 198 maalia, pitänyt 41 ottelussa vastustajan maaleitta ja saanut 7 keltaista korttia (tilanne 23.5.2022).

Maajoukkueura
-------------

Steffen pelasi useissa Yhdysvaltojen juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Yhdysvaltojen karsiutuessa puolivälierissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015. Yhdysvaltojen maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan tammikuussa 2018. Hän pelasi viisi ottelua USA:n saadessa hopeaa CONCACAF Gold Cupissa 2019. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Costa Ricaa vastaan lokakuussa 2021. Kaikkiaan hän on 23. toukokuuta 2022 mennessä pelannut 29 A-maaottelua, joissa hän on päästänyt 28 maalia ja pitänyt 12 ottelussa vastustajan maaleitta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zack Steffen - Player profile 21/22 *www.transfermarkt.com*. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)

Manchester City – Englannin Valioliiga
2 Walker |
3 Dias |
4 Phillips |
5 Stones |
6 Aké |
8 Gündoğan |
9 Haaland |
10 Grealish |
14 Laporte |
16 Rodri |
17 De Bruyne |
18 Ortega |
19 Álvarez |
20 Silva |
21 Gómez |
25 Akanji |
26 Mahrez |
31 Ederson |
32 Perrone |
33 Carson |
47 Foden |
80 Palmer |
82 Lewis |
Manageri Guardiola
**Zagazig** (arab. Az-Zaqāzīq‎) on kaupunki Egyptin pohjoisosassa Kairon koillispuolella. Kaupunki on al-Šarqiyyan kuvernementin keskus. Sen asukasluku oli vuonna 2006 302 840.

Maantiede
---------

Paikallista kaupunkikuvaa.
Zagazig sijaitsee Egyptissä Niilin suiston alueella noin 90 kilometriä Kairosta koilliseen. Kaupunki on kahden kastelukanavan al-Muwaysin ja Al-Suways al-Ḥulwahin liitoskohdassa.

Historia
--------

Muinaisen Egyptin 4. dynastian aikainen Bubastisin kaupunki sijaitsee noin 1,6 kilometriä nykyisestä kaupungista etelään. Nykyinen Zagazig on kuitenkin vasta myöhäisempää perua.

Nykyinen kaupunki perustettiin kanavan varrelle 1800-luvulla Muhammad Alin valtakaudella. Muhammad Ali oli käynnistänyt hankkeen patojen rakentamiseksi kanaville alueen keinokastelemiseksi. Nykyinen Zagazig muodostui patojen rakennustyölläisten majoista. Patojen rakennustyöt kestivät vuodesta 1827 vuoteen 1832 ja niiden työntekijät asettuivat paikelle. Kaupungin nimen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta, mutta yhden tarinan mukaan se on johdettu eräästä sukunimestä.

Perustamisensa jälkeen Zagazig kasvoi nopeasti. Kastelusta vastaava virasto siirrettiin jo varhain Zagazigiin Bilbaysta, joka menetti myöhemmin myös asemansa al-Šarqiyyan hallinnollisena pääkaupunkina Zagazigille. Asemaa seurasivat kaupunkiin muuttaneet virkamiehet ja edelleen kauppiaat. Kaupunkiin rakennettiin moskeijoita ja lopulta myös rautatie. 1800-luvun loppupuoliskolla se oli maissi- ja puuvillan tuotannon ja kaupan keskuksista. Tehtaisiin sijoittivat esimerkiksi ranskalaiset ja kreikkalaiset liikemiehet, jotka rakennuttivat suuria huviloita. Ulkomaalaisten vaikutusvallan kasvu häiritsi monia pakallisia ja Zagazig olikin 1880-luvulla yksi Urabi-kapinan tukialueista.

Väestö
------

Zagazigin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 302 840. Vuonna 1998 vastaava lukema oli lähes 270 000 ja vuonna 1911 40 000. Kaupungissa on myös kotilainen yhteisö.

Zagazigin yliopisto on perustettu vuonna 1974.

Lähteet
-------

1. ↑  Kerkko Hakulinen, Sirkka Paikkala: Zagazig *Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 58*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 29.5.2020.
2. 1 2 3 4  *P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E, Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs*, s. 422−423. Volume XI. Koninklijke Brill, Leiden,, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Al-Zaqāzīq Encyclopaedia Britannica. Viitattu 29.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zagazig** Wikimedia Commonsissa
**Zagklivéri** (kreik. Ζαγκλιβέρι; myös transl. *Zaglivéri*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Lagkadáksen kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Ζαγκλιβερίου, *Dimotikí Koinótita Zagkliveríou*). Kaupungin väkiluku on 2 171 (vuonna 2011).

Zagklivérin Pyhän uusmarttyyri Akylina Thessalonikalaisen (*Agía Akylína*) kirkko.
Zagklivérin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan pohjoisissa keskiosissa 45 kilometriä (linnuntietä noin 32 kilometriä) itään Thessalonikista. Kaupungin tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö, *Ágios Geórgios*) sekä paikalliselle pyhälle uusmarttyyri Akylina Thessalonikalaiselle (*Agía Akylína*).

Aiemmin kaupunki kuului Kallíndoian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Lagkadáksen kunnan Kallíndoian kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zagklivéri** Wikimedia Commonsissa
**Henrik (Heikki, Henric) Ullgren** (30. marraskuuta 1762 Nurmes – 13. maaliskuuta 1836 Jokikylä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Ullgrenin vanhemmat olivat uudistilallinen Heikki Antinpoika Ullgren ja Kristina (Christina) Nevalainen ja puolisot Riitta (Brita) Matintytär Tervo (k. 1809) ja vuodesta 1810 Sikke (Sigrid) Pekantytär Saarelatar (k. 1837). Ullgren oli lautamies, kuudennusmies ja esikuvallinen maanviljelijä. Vuonna 1802 Suomen Talousseura lähetti Nurmekseen kaksi tynnyriä perunoita. Niiden viljelemistä kokeilivat pitäjässä ensimmäisinä Henrik Ullgren ja hänen veljensä Johan Ullgren sekä lautamies Esaias Rossinen. Vuonna 1818 Suomen Talousseura myönsi heille tästä ansiosta mitalit. Ullgren toimi isäntänä Nurmeksen Lukanvaarassa ja myöhemmin Jokikylässä Hovilassa, jossa hän kuoli vuonna 1836. Ullgren edusti Porvoon valtiopäivillä Karjalan ylistä kihlakuntaa, tuoden valtiopäivillä esille muun muassa verotukseen liittyviä kysymyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Heikki Heikinpoika Ullgren Viitattu 1.1.2021.
2. ↑  Elis Lagerblad, 1893. Protocoller hållna hos det hedervärda bonde ståndet vid landtdagen i Borgå år 1809. Skrifter ungifna af Svenska Litteratursällskapet i Finland. XXV. Helsinki: Tidnings- & Tryckeriaktiebolagets tryckeri. (Person- och saklista), s. 279. (ruots.)
3. ↑  Talonpoikaissääty Porvoon valtiopäivillä. *Uusi Suometar*, 28.3.1909, no. 72, s. 7.

Aiheesta muualla
----------------

* Veijo Saloheimo: / Ullgren, Heikki Heikinpoika (1762–1836) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  2.11.1999. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet 1809 |
| --- |
|  |
| Puheenjohtaja: Petter Klockars |
|  |
| Edustajat(30) | 
* Falck
* Granroth
* Haaranen
* Himanen
* Hintsa
* Hoffrén
* Isotalo
* Kelhälä
* Kesti
* Kinttala
* Koivisto
* Lauko
* Lemström
* Louko
* Lundström
* Mongola
* Pussila
* Riihimäki
* Schulin
* Seppälä
* Sipuli
* Tervonen
* Tuomala
* Ullgren
* Uotila
* Waris
* Wästi
* Wäänänen
* Ylinen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Henrik Wilhelm Johan Zilliacus** (24. kesäkuuta 1823 Pyhäjärvi Vpl – 2. elokuuta 1887 Ruokolahti) oli suomalainen juristi, virkamies, senaattori ja valtiopäivämies.

H. W. J. Zilliacuksen vanhemmat olivat henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacus sekä Elisabet Ulrika Wolter. Zilliacus käi koulua aluksi Käkisalmella ja kirjoitti vuonna 1840 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1845 ja maisteriksi 1847 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi 1850. Molempain oikeuksien tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Zilliacus työskenteli vuodesta 1852 alkaen senaatin talousosaston ylimmäisenä kamarikirjurina, 1854–1858 Maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen kanslistina, 1857 Luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen sihteerinä sekä vuodesta 1858 Suomen Pankin sihteerinä ja 1862 alkaen ensimmäisenä kamreerina.

Zilliacus nimitettiin vuonna 1866 Helsingin kunnallispormestariksi, 1873 prokuraattorin apulaiseksi sekä 1875 senaatin talousosaston jäseneksi ja siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1872, joilla hän toimi säädyn puhemiehenä.

Zilliacuksen puoliso oli Äyräpään kruununvoudin tytär Ida Charlotta Söderhjelm ja heidän lapsiaan olivat kirjailija ja aktivistipoliitikko Konni Zilliacus sekä lääkäri Henrik Johan Wilhelm Zilliacus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Henrik Wilhelm Johan Zilliacus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 365–366. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Veli-Matti Autio: / Zilliacus (1600 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien porvarissäädyn puhemiehet 1809–1906 |
| --- |
|  |
| 
* Kristian Trapp
	+ 1809
* Robert Isidor Örn
	+ 1863–1864
* Frans Wilhelm Frenckell
	+ 1867
* H. W. J. Zilliacus
	+ 1872
* Alexander R. Frey ja G. Wallgrén
	+ 1877–1878
* Lorenz Lindelöf
	+ 1882
* Joachim Kurtén
	+ 1885
	+ 1888
	+ 1888
	+ 1891
	+ 1894
	+ 1897
	+ 1899
* Felix Heikel
	+ 1900
* Hugo Lilius
	+ 1904–1905
* Leonard von Pfaler
	+ 1905–1906

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**La Riche** on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loire- ja Indrejokien välisellä kannaksella Toursin kaupungin länsipuolella.

Kunnan alueella oleva Saint Cosmen luostari on perustettu 1000-luvun alussa. Luostarin asukkaisiin kuului runoilija Pierre de Ronsard, joka asui siellä vuodesta 1565 kuolemaansa saakka vuoteen 1585. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla luostari takavarikoitiin ja myytiin. Nykyään Saint Cosmen luostarissa on kulttuuritarjontaa sekä kaksitoista puutarhaa, joissa voi kävellä ja tutustua niiden kasveihin.

*Château de Plessis-lès-Tours* oli Ranskan kuninkaan Ludvig XI:n asuinpaikka 1400-luvulla. Linna hylättiin 1600-luvulla, ja vallankumouksen jälkeen se tuhoutui melkein kokonaan. Nykyään linnasta on jäljellä vain yksi siipi, joka on entisöity.

  

* Luostarin rakennuksiaLuostarin rakennuksia
* Luostarin puutarhaaLuostarin puutarhaa
* Château de Plessis-lès-Tours ennen tuhoutumistaChâteau de Plessis-lès-Tours ennen tuhoutumista

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Demeure de Ronsard / Prieuré Saint-Cosme L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 1.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Le château de Plessis-lès-Tours Ville de La Riche. Viitattu 1.4.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Riche** Wikimedia Commonsissa
**Médée Miracle** (kansainvälisesti *Medea Miracle*) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Tonino De Bernardin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-italialainen draamaelokuva, jonka pääosassa on Isabelle Huppert. Elokuva pohjautuu kreikkalaiseen mytologiaan ja sen henkilöhahmoihin, mutta sijoittuu nykyajan Pariisiin.

*Médée Miracle* kuvattiin Pariisin esikaupungeissa muutamassa päivässä, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Lontane Provincie Film, Stella Films, Les Films du Camélia ja Arte France Cinéma. Elokuva sai ensi-iltansa Italiassa, Venetsian elokuvajuhlien *Orizzonti*-esityssarjassa 8. syyskuuta 2007. Elokuva sai Ranskassa teatteriensi-iltansa 30. maaliskuuta 2011 ja oli Baba Yaga Distributionin teatterilevittämä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Keskieurooppalainen Irène (Isabelle Huppert) jättää kotimaansa ja muuttaa Pariisiin aloittaakseen uuden elämän ranskalaisen aviomiehensä Jasonin (Tommaso Ragno) ja kahden tyttärensä kanssa. Jason ostaa Pariisista kahvilan ja Irène alkaa työskennellä kabareelaulajana. Kun Jason pettää ja jättää Irènen ranskalaisnaisen takia, Irène alkaa janota kostoa, joka ajaa hänet hulluuden partaalle.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Irène
  |
|  Tommaso Ragno  | … |  Jason
  |
|  Lou Castel  | … |  Créon
  |
|  Marco Sgrosso  | … |  Absirtho
  |
|  Giulietta De Bernardi  | … |  Martha
  |
|  Rossella Dassu  | … |  Louise
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  MÉDÉE MIRACLE *allocine.fr*. Allocine.fr. Viitattu 11.2.2017. (ranskaksi)
2. ↑  Tonino de Bernardi’s tragic Huppert *cineuropa.org*. Cineuropa.org. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Médée Miracle* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Médée Miracle* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Médée Miracle* AlloCinéssä (ranskaksi)
* *Médée Miracle* UniFrancessa (ranskaksi)
**Nobuharu Asahara** (jap. 朝原 宣治, *Asahara Nobuharu*, s. 21. kesäkuuta 1972 Kōbe) on japanilainen pikajuoksija, pituushyppääjä ja olympiamitalisti.

Pitkän urheilu-uran tehnyt Asahara osallistui urallaan yhteensä neljiin kesäolympialaisiin. Hän kilpaili Atlantassa 1996 100 metrillä, pikaviestissä ja pituushypyssä, Sydneyssä 2000 4 × 100 metrin pikaviestissä ja Ateenassa 2004 100 metrillä ja pikaviestissä. Japanin viestijoukkue ylsi Sydneyssä kuudenneksi ja Ateenassa neljänneksi. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Asahara karsiutui 100 metrillä puolivälierissä. Pikaviestissä hän juoksi Japanin joukkueessa, joka sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi jälkikäteen hopealle kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia.

Vuoden 2002 Aasian kisoista Asahara saavutti 100 metrillä ja pikaviestissä hopeaa. Vuonna 1993 hän voitti Aasian-mestaruuskilpailujen kultamitalin pituushypyssä.

Asaharan henkilökohtainen ennätys 100 metrin juoksussa on Oslossa 13. heinäkuuta 2001 juostu 10,02 sekuntia ja 200 metrin juoksussa Stuttgartissa 13. heinäkuuta 1997 juostu 20,39 sekuntia. Asahara kilpaili 1990-luvulla huipputasolla myös pituushypyssä, jossa hänen ennätyksensä on 813 cm vuodelta 1993.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nobuharu Asahara**.
1. ↑  Nobuharu Asahara *Olympedia*. Viitattu 12.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Olympedia – 4 x 100 metres Relay, Men *www.olympedia.org*. Viitattu 12.7.2022.
3. ↑  Asian Games Men: 100 m sports123.com. Viitattu 15.7.2011. (englanniksi)
4. ↑  Asian Games Men: 4 x 100 m Relay sports123.com. Viitattu 15.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  Asian Championships Men: Long Jump sports123.com. Viitattu 15.7.2011. (englanniksi)
6. ↑  Nobuharu Asahara Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1917.
"**America the Beautiful**" on yhdysvaltalainen musiikkikappale, jonka sävelsi Samuel A. Ward ja sanoitti Katharine Lee Bates. 1800-luvulta peräisin olevan kappaleen sävel ja sanat syntyivät alun perin erillään.

Samuel A. Ward sävelsi kappaleen alun perin vuonna 1888 nimellä "Materna". Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1892 melodiana "O Mother Dear, Jerusalem" -nimiselle hymnille.

Katharine Lee Batesin runo "America the Beautiful" julkaistiin ensimmäisen kerran *The Congregationalist* -lehdessä 4. heinäkuuta 1895. Hymni sai osakseen runsaasti huomiota ja säveltäjä Silas G. Pratt laati sille melodian pian julkaisun jälkeen. Vuonna 1904 Bates yksinkertaisti sanoitusta ja julkaisi uuden version *The Boston Evening Transcriptissa*.

"America the Beautiful" alettiin yhdistää Wardin sävellykseen ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1903 kuolleen säveltäjän leski antoi vuonna 1912 luvan käyttää sävellystä "America the Beautiful" -tekstin yhteydessä.

Isänmaallinen laulu on noussut Yhdysvalloissa lähestulkoon epävirallisen kansallislaulun asemaan. Kappale on helpompi laulaa kuin "The Star-Spangled Banner" eikä sen sanoitus ole yhtä sotaisa, minkä vuoksi jotkut pitävät sitä parempana vaihtoehtona maan tunnuslauluksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel A. Ward *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 14.2.2013. (englanniksi)
2. 1 2  McKim, LindaJo H.: *The Presbyterian Hymnal Companion*, s. 379. Westminster John Knox Press, 1993. ISBN 978-0-664-25180-2. (englanniksi)
3. ↑  Katharine Lee Bates *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 14.2.2013. (englanniksi)
4. 1 2  Tyranny, "Blue" Gene: America the Beautiful (original title "Materna") *Allmusic*. Viitattu 14.2.2013. (englanniksi)
5. ↑  Lehman, David: *The Oxford Book of American Poetry*, s. 187. Oxford University Press, 2006. ISBN 978-0-19-516251-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **America the Beautiful** on Wikiaineistossa (englanniksi)
LokonLokon elokuussa 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Sulawesi, Indonesia |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 580 m |
| Purkautunut viimeksi | 
2011 |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
1° 21′ 29″ P, 124° 47′ 31″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

  
Lokon
**Lokon** on tulivuori Indonesiassa Sulawesin saarella. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa Minnahassan niemimaalla.

Purkaukset
----------

Lokon on Indonesian aktiivisimpia tulivuoria. Suuri purkaus tapahtui vuonna 1991. Seuraava oli vuonna 2011, jolloin
tulivuori syöksi tuhkapilviä 3 500 metrin korkeuteen. Hälytystila nostettiin korkeimmalle tasolle, ja yli 5 000 ihmistä evakuoitiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tulivuori: Purkaus syöksi tuhkaa 3 500 metrin korkeuteen.  *Aamulehti*, 18.7.2011, s. A10.
2. ↑  Sven Lidman: *Kotivinkin suuri maailman atlas*. Suomentanut Eero Raaste. Helsinki: Forma, 1987. ISBN 951-9592-5-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lokon** Wikimedia Commonsissa
Mercedes-Benz SLS
Bugatti Veyron
Enzo Ferrari
**Superauto**-nimitystä käytetään suorityskykyisimmistä ja harvinaisista urheiluautosta. Myös termiä **hyperauto** on käytetty kaikkien suorituskykyisimmistä autoista 2010-luvulta lähtien.

Termien tarkasta määrittelystä käydään jatkuvaa keskustelua. Eräitä tekijöitä ovat suorituskyky, ulkonäkö ja hintaluokka.

Superautoissa käytetään yleensä valmistajan edistyneintä tekniikkaa. Autoissa on paljon aerodynaamista pitovoimaa, suurissa nopeuksissa autoa maahan painavaa voimaa, lisäävä muotoilu. Superautoissa käytetään painon vähentämiseksi paljon kevyitä osia, kuten erilaisia komposiitteja, keramiikkaa, alumiinia ja hiilikuitua. 

Superauto on usein muotoiltu hyvin aerodynaamiseksi. Joissain superautoissa on myös vaikutteita Formula 1 -autoista. Sarjavalmistukseen asti päätyvien superautojen tuotantoerät jäävät yleensä pieniksi. FIA:n Group B -vakioautomääräysten mukaisten autojen on oltava sarjavalmistettuja, mihin on yleensä riittänyt parisataa kappaletta.

Historia
--------

Termiä superauto on käytetty ensimmäistä kertaa vuonna 1920, mutta vasta 1950-luvulla sillä alettiin tarkoittaa korkean suorituskyvyn urheiluautoa. Nykyisin tunnetut superautot alkoivat ilmestyä 1960-luvun puolivälissä. Ensimmäiseksi superautoksi on sanottu Mercedes-Benz 300SL -mallia (1954), mutta Lamborghini Miura (1966) on useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superauto.

Hyperauto
---------

Hyperautoksi voidaan määritellä huippuluokan superauto, jolla on rajattu tuotantomäärä ja hintaluokka miljoona dollaria tai enemmän. Hyperauton suorituskyky on huippuluokkaa ja se käyttää innovatiivista teknologiaa, jonka odotetaan päätyvän myös tuotantoautoihin. Esimerkiksi liikuteltavat aerodynaamiset osat ovat ilmestyneet myös superautoihin. Hyperautoissa nähtyjä hybridijärjestelmiä tulee myös superautoihin.

Esimerkkiautoja
---------------

Eräitä hyperautoja:

* Bugatti Veyron
* Ferrari LaFerrari
* McLaren P1

Eräitä superautoja:

* BMW M1
* Ferrari 512TR
* Lamborghini Miura
* Lexus LFA
* McLaren 720S
* Porsche 959

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chris Edwards: Supercars vs Hypercars - What are Hypercars? *zeroto60times.com*. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Bryan Campbell: Supercar vs Hypercar — What’s the Difference? *gearpatrol.com*.  19.1.2020. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Supercar History *supercarworld.com*. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Simon Bertram: The First Supercar: The Lamborghini Miura *supercars.net*. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Chris Constantine: The Best and Worst Hypercars of 2017 *thedrive.com*.  26.12.2017. Viitattu 29.1.2023. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Clarkson, Jeremy: *Se ei ole vain kone*. (I Know You Got Soul, 2006.) Suom. Risto K. Träff. Jyväskylä: Atena, 2011. ISBN 978-951-79-6798-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **superautot** Wikimedia Commonsissa

* Tuhansien hevosvoimien tarina - esittelyssä hämmentävät superautot (maksullinen artikkeli)
Félix Éboué tervehtii Charles de Gaullea Tšadissa lokakuussa 1940.
**Adolphe-Félix-Sylvestre Éboué** (26. joulukuuta 1884 Cayenne, Ranskan Guayana – 17. toukokuuta 1944 Kairo) oli ranskalainen siirtomaavirkailija, joka toimi Ranskan Keski-Afrikan kenraalikuvernöörinä.

Félix Éboué syntyi kullankaivajan perheeseen. Hänen vanhempansa olivat vapautettujen afrikkalaisorjien lastenlapsia. Éboué kävi ala- ja yläkoulun Cayennessa ja sai stipendin lukio-opintoihin Bordeaux’ssa. Hän valmistui Ranskan siirtomaakoulusta vuonna 1908.

Éboué työskenteli eri hallintoalueiden päällikkönä Ubangi-Šarissa. Hän solmi suhteita paikallisiin päällikköihin ja edisti puuvillan viljelyä. Éboué toimi Martiniquen ja Ranskan Sudanin pääsihteerinä vuosina 1932–1936, Guadeloupen kuvernöörinä vuosina 1936–1938 ja sen jälkeen Tšadin kuvernöörinä. Vuonna 1940 hän antoi tukensa Vapaalle Ranskalle, ja Charles de Gaulle nimitti hänet Ranskan Keski-Afrikan kenraalikuvernööriksi.

Éboué oli ensimmäinen mustaihoinen kenraalikuvernööri, mutta hänen toimintansa ei juurikaan poikennut muista siirtomaavirkailijoista. Hänen vuonna 1941 laatima kiertokirjeensä ennakoi vuoden 1944 Brazzavillen konferenssia, joka merkitsi suunnanmuutosta Ranskan siirtomaapolitiikassa. Éboué on myös julkaissut nykyisen Keski-Afrikan tasavallan kieliä ja kansoja käsitteleviä tutkimuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Dictionary of African Biography*, s. 275–277. New York: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-538207-5.
2. ↑  Félix Éboué *Larousse*. Viitattu 20.2.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Neljästä renkaasta koostuva logo kuvastaa yhdistymistä Auto Unioniksi
**Auto Union** oli neljän saksalaisen automerkin eli Horchin, Audin, Wandererin ja DKW:n fuusion myötä syntynyt yhtiö, joka valmisti tavallisten autojen ohella myös kilpa-autoja. Se perustettiin 1932 Zwickaussa, Saksissa. Sittemmin Auto Unionista muodostui Audi-yhtiö.

Auto Unionin kilpa-autot olivat menestyksellisiä Grand Prix -kilpailuissa 1935–1939.

Toisen maailmansodan päättyessä kaikki Auto Unionin tehtaat olivat Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä ja sittemmin Itä-Saksassa, jossa niistä tuli Ifa- ja Zwickau-autojen valmistajia. Auto Union perustettiin uudelleen läntisessä Saksassa vuonna 1949, ensimmäisinä tuotteinaan moottoripyörät ja DKW-pakettiautot. Vuonna 1950 käynnistyi henkilöautotehdas Düsseldorfissa, Nordrhein-Westfalenissa ja 1959 avattiin toinen tehdas Baijerin Ingolstadtiin, joka nykyään onkin Audin tuotantokaupunki. Tehtaat työllistivät vuoden 1961 paikkeilla yhteensä yli 13 000 henkilöä. Vuodesta 1949 vuoteen 1966 Auto Union valmisti yli puoli miljoonaa DKW- ja Auto Union 1000 -merkkistä kaksitahtimoottorista autoa. Joitakin DKW F89 -autoja markkinoitiin Suomessa aluksi nimellä Donau.

Daimler-Benz osti Auto Unionin 1958/1959, mutta myi sen Volkswagenwerkille 1964. Audi-merkkisten nelitahtimoottoristen autojen valmistus alkoi vuonna 1965. Volkswagenwerkin ostettua NSU:n 1969 se yhdistettiin Auto Union kanssa uudeksi yhtiöksi nimellä Audi NSU Auto Union AG, josta tuli Audi AG vuonna 1985.

Suomessa DKW- ja Auto Union sekä Audi -autojen maahantuojana vuodesta 1961 vuoteen 1974 toimi Veho.

* Horch Horch
* Audi Audi
* Wanderer Wanderer
* DKW DKW
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Yli 500.000 "pientä ihmettä" valmistunut sodan jälkeen. Auto-Unionin tuotantolaitokset Düsseldorfissa ja Ingolstadtissa.  *Helsingin Sanomat*, 3.1.1961, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Volkswagen Groupin (Volkswagen Aktiengesellschaft) yhtiöt, tytäryhtiöt, tuotemerkit

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nykyisen Volkswagen Groupin yhtiöt ja tytäryhtiöt | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Henkilöautot | 
* Volkswagen
* Audi
	+ Audi Sport
* SEAT
	+ Cupra
* Škoda Auto
* Bentley
* Bugatti
* Lamborghini
* Porsche
* Jetta

 |
|  Hyötyajoneuvot | 
* Volkswagen Nutzfahrzeuge
* MAN
* Scania

 |
|  Kansainväliset yhtiöt | 
* Volkswagen Group of America, Inc.
* Electronics Research Laboratory
* Volkswagen do Brasil
* Volkswagen Group China
* Volkswagen Group India
* Volkswagen Group Ireland

 |
|  Merkittäviä osakkeenomistajia | 
* IAV GmbH

 |

 |
| Lopetetut merkit | 
* Auto Union
* DKW
* Horch
* NSU
* Wanderer

 |
**Trilce** (*Trilce*) on perulaisen runoilijan César Vallejon runokirja jonka hän julkaisi vuonna 1922. Se oli hänen toinen kokoelmansa kaikkiaan kolmen kokoelman laajuisesta runotuotannostaan. Sen on suomentanut Einari Aaltonen joka on kirjoittanut siihen myös esipuheen. Savukeidas julkaisi suomennoksen vuonna 2009. 

Helena Sinervo kirjoittaa arvostelussaan, että Vallejo on tässä kokoelmassa käyttänyt jo ennen surrealisteja muun muassa automaattikirjoituksen tekniikkaa. Ilmestymisaikana kriitikot antoivat siitä kielteisiä arvioita, mutta runoilijoiden piirissä se sai arvostusta, ja Latinalaisesta Amerikasta muodostui avantgarden keskeinen manner.

Aiemmin on Vallejon tuotantoa suomentanut Matti Rossi, mutta – kuten Sinervo sanoo – hänen suomennoskokoelmansa *Musta kivi valkoisen päällä* "kiertää lähes mahdottomana pidetyn *Trilcen*, eikä teos muutenkaan sopinut 70-luvun julistavaan estetiikkaan".

Runokokoelman nimi on arvoitus: Vallejo oli suunnitellut sille nimeä *Cráneos de bronce* (Pronssikallot), mutta oikovedosvaiheessa hän suostui nimenmuutokseen ystävien painostuksesta, ja muutos tuli hänelle kalliiksi.

Sinervo huomauttaa, että ensivaikutelman jälkeen hän syvennyttyään teoksen käännökseen ja alkutekstiin alkoi suhtautua varauksellisesti paitsi sanavalintoihin myös itse runojen tulkintoihin. Hän huomauttaa, että vaikka Vallejo on monitulkintainen, hän ei ole sekava, silti Aaltonen muokkaa runot vaikeammin avautuviksi kuin alkuteksti. Hän antaa vääristä tulkinnoista esimerkkejä ja on sitä mieltä, että taustoihin ja inkojen ajatteluun ja kieleen tutustuminen olisi ollut avuksi. Mutta Sinervo antaa kuitenkin kiitoksen siitä, että suomennos on tehty, sillä omalla tavallaan se ilmentää Vallejon ajattelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helena Sinervo: Avantgarden klassikko suomeksi. Helsingin Sanomat 28.2.2010
**Mongezi Feza** (1945 Queenstown, Etelä-Afrikka – 1975 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalainen jazztrumpetisti ja -huilisti. Hän yhdisti improvisaatioissaan jazziin kwelarytmejä ja afrikkalaisia melodioita.

Feza aloitti hyvin varhain trumpetinsoiton ja soitti jo teininä ammattimaisesti yhtyeissä. Hän muutti muusikkokollegansa Tete Mbambisan kanssa Kapkaupunkiin esiintymään paikallisten jazzmuusikoiden kanssa. Siellä Fezasta kiinnostui jazzpianisti Chris McGregor, joka kutsui hänet The Blue Notes -yhtyeeseen. Vuonna 1964 hän lähti yhtyeen kanssa maanpakoon. Feza soitti maanpaossa ollessaan muun muassa Antibesissa, Zürichissä, Lontoossa ja Kööpenhaminassa. Hän työskenteli 1970-luvun alkupuolella Dudu Pukwanan kanssa myös yhtyeissä Assagai ja Spear.

Albumilla *Flute Music* (Caroline Records, 1975) Feza soittaa neljässä alkuperäisessä sävellyksessä (ml. "Sondela") huilua ja lyömäsoittimia. Häntä kuullaan myös Keith Tippettin, Robert Wyattin ja Henry Cowin levyillä. Vuonna 1972 Johnny Dyani kutsui Fezan liittymään turkkilaisen lyömäsoittaja Okay Temizin kanssa Xaba-trioon. Yhden viimeisistä sessioistaan hän levytti Dudu Pukwanan kanssa. Feza kuoli vuonna 1975 kärsittyään hermoston häiriöstä ja hoitamattomasta keuhkokuumeesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mongezi Feza AllMusic
2. 1 2 3 4  Eastern Cape Jazz Legends: Mongezi Feza Cultural Heritage of South Africa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Andreas Pusnik** (s. 7. syyskuuta 1972 Klagenfurt) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Hän laukoi oikealta.

Ura
---

### Seuraura

Pusnik pelasi urallaan 19 kautta Itävallan pääsarjassa, jossa hän edusti Klagenfurter AC:ta, Villacher SV:ta ja HC Innsbruckia. Hän toimi Villacher SV:n kapteenina kaudella 2000–2001 ja varakapteenina kaudella 1998–1999. Pusnik pelasi Itävallan pääsarjassa yhteensä 702 runkosarjaottelua tehopistein 289+486=775 keräten 615 rangaistusminuuttia sekä 35 pudotuspeliottelua tehopistein 9+35=44 keräten 58 rangaistusminuuttia. Itävallan mestaruuden hän voitti Villacher SV:n joukkueessa vuosina 1999 ja 2002 sekä Klagenfurter AC:n joukkueessa vuonna 1991.

### Maajoukkueura

Pusnik edusti Itävaltaa kuusissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Saksan MM-kilpailuissa 1993 hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 1+2=3 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Italian MM-kilpailuissa 1994 Pusnik pelasi kuusi ottelua Itävallan varakapteenina keräten kolme syöttöpistettä ja kaksi rangaistusminuuttia. Pusnik toimi Itävallan varakapteenina myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1995, joissa hän pelasi seitsemän ottelua tehopistein 3+1=4 keräten kymmenen rangaistusminuuttia. Sveitsin MM-kilpailuissa 1998 Pusnik valittiin Itävallan kapteeniksi. Hän teki kilpailuissa yhden maalin pelaamassaan kolmessa ottelussa. Pusnik toimi Itävallan kapteenina myös Norjan MM-kilpailuissa 1999, joissa hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 3+3=6 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Saksan MM-kilpailuissa 2001 hän keräsi yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan neljässä ottelussa. Pusnik pelasi urallaan yhteensä 32 MM-ottelua tehopistein 8+10=18 keräten 18 rangaistusminuuttia.

Pusnik kuului Itävallan joukkueeseen Lillehammerin talviolympialaisissa 1994 ja Naganon talviolympialaisissa 1998. Lillehammerissa 1994 hän teki kaksi maalia ja keräsi kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Naganossa 1998 Pusnik pelasi neljä ottelua tehopistein 2+2=4 keräten kuusi rangaistusminuuttia.

Muuta
-----

Pusnikin isä Sepp, veli Gerhard ja poika Julian ovat myös jääkiekkoilijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andreas Pusnik *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Andreas Pusnik *Olympedia*.  (englanniksi)
**Andreas Otterling** (s. 25. toukokuuta 1986 Örebro) on ruotsalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Pituushypyssä Otterlingin ulkoratojen ennätys on vuonna 2015 Karlstadissa hypätty 806 cm ja sisäratojen ennätys Tukholmassa vuonna 2016 hypätty 812 cm. Otterling edustaa KFUM Örebrota.

Ura
---

Otterling saavutti pronssia pituushypyssä vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa. Hän on osallistunut yksiin ulkoratojen EM-kilpailuihin, vuonna 2012 Helsingissä jääden karsinnassa ilman tulosta. Hänellä on kaksi Ruotsin mestaruutta, yksi kolmiloikasta ja yksi pituushypystä.

Otterling on hypännyt kolmiloikkaa parhaimmillaan ulkoradoilla 16,21 m vuonna 2010 ja sisäradoilla 16,22 m vuonna 2010. Hän keskittyi aiemmin myös kolmiloikkaan, mutta käytyään kesällä 2014 lonkkaleikkauksessa hän on keskittynyt pelkästään pituushyppyyn.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kanerva, Juha: Riosta mitali. Urheilusanomat 11/2015, s. 13
2. ↑  Andreas Otterling Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee professoria. Jääkiekkoilijasta kertoo Antti Kauppila (jääkiekkoilija).*
**Antti Jaakko Ilmari Kauppila** (s. 25. tammikuuta 1932) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus. 

Kauppilan vanhemmat olivat maanviljelijä Ilmari Johannes Kauppila ja Anna Elisabet Manninen. Hän avioitui vuonna 1955 Anna-Greta Yrjänheikin kanssa. Kauppila tuli ylioppilaaksi Oulaisten yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Hän oli Oulun yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteitaan olivat virtsaelinten taudit  ja gynekologisten kasvainten hormonaaliset riippuvuudet.

Kauppila sai työstään Seth Wichmannin mukaan nimetyn Seth Wichmann -palkinnon vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 255. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 310
3. ↑  WSOY Iso Tietosanakirja 4. osa, s. 248, WSOY 1997
4. ↑  Palkitut Oulun yliopiston naistentautien...

Aiheesta muualla
----------------

* Valo lisää hedelmällisyyttä, HS 13.1.1990 (Viitattu 26.10.2017)
**Adepti** (lat. *adeptus*) tarkoittaa asiantuntijaa tai oppipoikaa, aloittelijaa. Sana viittaa myös alkemistiin ja kullantekijään.

Nimitystä adepti käytetään etenkin länsimaisissa salatieteissä, jossa sillä teosofian mukaan tarkoitetaan sellaista ihmistä, joka on saavuttanut vihkimyksen asteen ja tullut salaisen, esoteerisen tiedon mestariksi. 

Sanalla "vihitty" on myös samankaltainen merkitys. Vihityksi kutsutaan teosofiassa jokaista, joka on "vastaanotettu joko vapaamuurariuden tai okkultismin mysteereihin, ja jolle ne on selvitetty". Usein sanoilla 'adepti' ja 'vihitty' voidaan ymmärtää samaa asiaa. 

Okkulttisissa opeissa mestareiden eli vihittyjen sanotaan perustaneen henkisiä järjestöjä ja salaseuroja. Adeptiksi voi tulla initiaation eli vihkimyksen kautta, ja nämä voidaan jakaa erilaisissa järjestelmissä asteisiin eri tavoin. Esimerkiksi ruusuristiläisyydessä ja vapaamuurariudessa on useita erilaisia astejärjestelmiä.

Katso myös
----------

* Mysteeriuskonto

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Blavatsky, Helena Petrovna: *Teosofian avain*. 4. suomenkielinen painos (1. painos 1906. Suomennos vuoden 1889 alkuperäisestä englanninkielisestä painoksesta). Helsinki: Ruusu-ristin kirjallisuusseura: Blavatsky-Looshi, 1991. ISBN 951-95932-9-2.
Crofts Walesin paidassa vuonna 2011.
**Andrew Lawrence Crofts** (s. 29. toukokuuta 1984 Chatham, Englanti) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on seuratasolla edustanut muun muassa Gillinghamia, Brighton & Hove Albionia, Norwich Cityä ja Charlton Athleticia.

Ura
---

Crofts pelasi vuodesta 2001 yhdeksän vuotta, vuoteen 2009 saakka Englannin alemmilla sarjatasoilla Gillinghamissa. Tämän jälkeen seura purki hänen sopimuksensa ja Crofts siirtyi vapaana pelaajana Brighton & Hove Albioniin. Vietettyään seurassa vain yhden kauden, josta puolet kapteenina, Norwich City osti hänet noin 300 000 punnalla. Crofts oli iso osa Englannin mestaruussarjasta Valioliigaan noussutta joukkuetta kaudella 2010–2011. Seuraavalla kaudella Croftsin peliaika kuitenkin väheni tasaisesti kauden puolenvälin jälkeen. Elokuussa 2012 Brighton hankki hänet takaisin.

Englannissa syntynyt Crofts oli kelvollinen edustamaan Walesin maajoukkuetta, koska yksi hänen isovanhemmistaan oli walesiläinen. Crofts on pelannut 29 A-maaottelua maalisaldon näyttäessä vielä nollaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Brighton & Hove Albion sign Norwich's Andrew Crofts *BBC Sport*.  2.8.2012. Viitattu 9.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Passo Alpuin, Luis Fernando: Wales - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 10.11.2018. (englanniksi)
Andrew Bertien muotokuva.
**Andrew Willoughby Ninian Bertie** (15. toukokuuta 1929 Lontoo – 7. helmikuuta 2008 Rooma) oli Suvereenin Maltan ritarikunnan 78. suurmestari ja ensimmäinen britti tässä virassa. Hänet valittiin ritarikunnan suurmestariksi 8. huhtikuuta 1988, ja hän hoiti tehtävää kuolemaansa asti. 

Roomalaiskatoliseen perheeseen 1929 syntynyt Andrew Bertie polveutui äitinsä puolelta Skotlannin kuninkaallisesta Stuart-suvusta. Opiskeltuaan historiaa Oxfordin ja kieliä Lontoon yliopistossa hän suoritti vuosina 1948–1950 varusmiespalveluksensa skottilaisessa kaartissa (*Scots Guards*). Tämän jälkeen hän toimi yli 20 vuotta kieltenopettajana katolisessa koulussa Sussexissa opettaen erityisesti ranskaa ja espanjaa. Bertie oli kuitenkin kiinnostunut myös itämaisista kielistä, erityisesti tiibetistä. Lisäksi hän harrasti itämaisia taistelulajeja saavuttaen muun muassa mustan vyön judossa. 

Maltan ritarikuntaan Andrew Bertie liittyi vuonna 1956. Vuonna 1981 naimattomasta ja lapsettomasta Bertiestä tuli Maltan ritarikunnan munkki, minkä jälkeen hän omistautui kokonaan sairaiden ja köyhien auttamiselle. Tultuaan valituksi suurmestariksi seitsemän vuotta myöhemmin Andrew Bertie jatkoi edeltäjänsä Angelo de Mojana di Colognan alulle panemaa ritarikunnan uudistustyötä. Bertien lähes 20 vuotta kestäneellä suurmestarikaudella ritarikunnan humanitääristen projektien määrä lisääntyi merkittävästi, ritarikunnan tunnustaneiden valtioiden määrä yli kaksinkertaistui 49:stä sataan ja myös ritarikunnan jäsenmäärä kasvoi.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrew Bertie (Arkistoitu – Internet Archive). genealogia.sweb.cz. Viitattu 17.7.2017.
2. ↑  Eröffnung des Seligsprechungsprozesses von Fra‘ Andrew Bertie (Arkistoitu – Internet Archive). Britta Dörre 23.2.2015. Viitattu 17.7.2017.(saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116** (lausutaan *Albin*) oli vuonna 1991 syntyneelle ruotsalaislapselle aiottu nimi. Lapsen vanhemmat aikoivat ensin jättää lapsen nimeämättä vastalauseeksi Ruotsin nimilaille. Kun lasta ei ollut nimetty hänen viidenteen syntymäpäiväänsä mennessä, määräsi tuomioistuin vanhemmille 5 000 kruunun (noin 500 euron) sakot. Tämän jälkeen vanhemmat ilmoittivat vuoden 1996 toukokuussa nimeävänsä lapsen 43-kirjaimisella kirjainsarjalla, sanoen sen olevan "pregnantti ekspressionistinen kehitelmä, jota pidämme taiteellisena luomuksena". Vanhemmat ehdottivat että nimi ymmärrettäisiin ’patafysiikan hengessä. Oikeus hylkäsi ehdotuksen ja määräsi vanhemmat maksamaan sakon. Tämän jälkeen vanhemmat yrittivät muuttaa nimen kirjoitusasun muotoon "A", mutta sekin ehdotus hylättiin.

Lähteet
-------

1. ↑  My World and Welcome... Info Pages: Swedes were Quizzical, Naming Pataphysical *web.mit.edu*.  Arkistoitu 24.10.2018. Viitattu 15.8.2018.
2. ↑  Baby named Metallica rocks Sweden *news.bbc.co.uk*.  4.4.2007. Viitattu 15.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* MIT:n sivu, jolla kerrotaan asiaa koskevasta Reutersin uutisesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)