recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keijo Taskula** (s. 7. joulukuuta 1960 Lauritsala) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko uransa kasvattajaseurassaan Saimaan Pallossa, jossa Taskula pelasi yhteensä SM-liigaa 301 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 31+66=97 ja keräten 300 jäähyminuuttia.

Ura
---

Taskula on Saimaan Pallon kasvatti. Hän voitti seurassa B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1978. Taskula debytoi SaiPan miesten I-divisioonajoukkueessa kaudella 1979–1980, jolloin hän teki 26 runkosarjaottelussa tehot 9+11=20. Taskula oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Martti Immosen kanssa. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa SaiPaa SM-liigaan. Taskulan tulokaskausi 1980–1981 toi siellä 26 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Kaudella 1984–1985 hän oli tehoilla 6+13=19 SaiPan tehokkain puolustaja. Kauden 1985–1986 päätteeksi joukkue putosi takaisin I-divisioonaan.

Kaudella 1986–1987 Taskula oli I-divisioonassa SaiPan kolmanneksi paras pistemies tehtyään yli piste per peli -keskiarvolla 42 runkosarjaottelussa tehot 18+28=46, joilla hän voitti myös koko sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Myös kaudella 1987–1988 Taskula oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+22=35, joilla hän sijoittui I-divisioonan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Taskula oli kauden päätteeksi nostamassa SaiPaa takaisin SM-liigaan. Hän teki kaudella 1989–1990 liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+13=21. Taskula lopetti pelaajauransa kauden 1990–1991 päätteeksi.

Kaudella 2016–2017 Taskula toimi SaiPan C-nuorten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana Pasi Kupiaisen johtamassa valmennustiimissä.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 1979–1980 | SaiPa | I-divisioona | 26 | 9 | 11 | 20 | 28 | – | – | – | – | – |
| 1980–1981 | SaiPa | SM-liiga | 26 | 5 | 2 | 7 | 28 | – | – | – | – | – |
| 1981–1982 | SaiPa | SM-liiga | 28 | 1 | 1 | 2 | 25 | – | – | – | – | – |
| 1982–1983 | SaiPa | SM-liiga | 35 | 2 | 9 | 11 | 34 | 2 | 0 | 0 | 0 | 6 |
| 1983–1984 | SaiPa | SM-liiga | 37 | 6 | 9 | 15 | 64 | – | – | – | – | – |
| 1984–1985 | SaiPa | SM-liiga | 36 | 6 | 13 | 19 | 47 | – | – | – | – | – |
| 1985–1986 | SaiPa | SM-liiga | 33 | 0 | 2 | 2 | 16 | – | – | – | – | – |
| 1986–1987 | SaiPa | I-divisioona | 42 | 18 | 28 | 46 | 50 | – | – | – | – | – |
| 1987–1988 | SaiPa | I-divisioona | 43 | 13 | 22 | 35 | 50 | – | – | – | – | – |
| 1988–1989 | SaiPa | SM-liiga | 33 | 2 | 7 | 9 | 24 | – | – | – | – | – |
| 1989–1990 | SaiPa | SM-liiga | 40 | 8 | 13 | 21 | 22 | – | – | – | – | – |
| 1990–1991 | SaiPa | SM-liiga | 33 | 1 | 10 | 11 | 34 | – | – | – | – | – |
| 9 kautta | yhteensä | SM-liiga | 301 | 31 | 66 | 97 | 294 | 2 | 0 | 0 | 0 | 6 |

Lähteet
-------

* Keijo Taskula The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Keijo Taskula *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tilastot *liiga.fi*. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 6.2.2018.
2. 1 2 3 4  Keijo Taskula *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Blasco Francisco Collaço** (s. 16. toukokuuta 1931) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Goa e Damãon arkkihiippakuntaan 2. toukokuuta 1954 ja nimitettiin Octavan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Panamaan 23. syyskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie Villot, jota avustivat Agostino Casaroli ja Duraisamy Simon Lourdusamy.

Collaço sai 26. heinäkuuta 1982 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Dominikaaniseen tasavaltaan, sitten 28. helmikuuta 1991 apostoliseksi pro-nuntiukseksi Madagaskarille ja Mauritiukselle. 14. toukokuuta 1994 hänet nimitettiin lisäksi apostoliseksi nuntiukseksi Seychelleille.

13. huhtikuuta 1996 Collaço nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Bulgariaan ja 24. toukokuuta 2000 Etelä-Afrikan tasavaltaan ja Namibiaan sekä apostoliseksi delegaatiksi Botswanaan. 24. kesäkuuta 2000 hän sai lisäksi nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Lesothoon ja Swazimaahan. Hän jäi eläkkeelle elokuussa 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Blasco Francisco Collaço
EHESS
**École des hautes études en sciences sociales** (EHESS) on yksi valikoivimmista ja arvostetuimmista yhteiskuntatieteiden grandes écoleseista Pariisissa, Ranskassa. Se on yksi Ranskan grands établissementeista.

EHESS oli alun perin École pratique des hautes étudesin osasto, joka perustettiin vuonna 1868 tarkoituksenaan kouluttaa akateemisia tutkijoita. Siitä tuli itsenäinen laitos vuonna 1975. Nykyään sen tutkimus kattaa taloustieteen ja rahoituksen, kognitiivisten tieteiden, humanististen tieteiden ja politiikan alat, kuten tieteet, sovellettu matematiikka ja tilastotiede, kehitystutkimukset, sosiologia, antropologia, historia, musiikkitiede ja yhteiskuntatieteiden filosofia.

Kuuluisia professoreita
-----------------------

* Risto Alapuro, suomalainen sosiologi
* A. J. Greimas, Ranskan tunnetuimpia semiootikkoja
* Brian Stock, yhdysvaltalainen historioitsija
* Alain Touraine, ranskalainen sosiologi
* Thomas Piketty, ranskalainen ekonomisti
* Jean Tirole, ranskalainen ekonomisti
* Pierre Bourdieu, ranskalainen sosiologi

Lähteet
-------

* EHESS kotisivut

### Viitteet

1. ↑  The Ecole des hautes études en sciences sociales
2. ↑  L’EHESS, une grande école ouverte aux réfugiés

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **École des hautes études en sciences sociales**.
**Rannikkotykistörykmentti 2** (RT2) oli Suomen rannikkopuolustuksen tykistörykmentti, joka perustettiin 1919.

Perustaminen
------------

II rannikkotykistöpataljoona nimettiin 19. huhtikuuta 1919 rannikkotykistörykmentti 2:ksi. Perustettaessa rykmentin esikunta ja varikkokomppania olivat Viipurissa Tervaniemellä, mistä ne siirrettiin 3. maaliskuuta 1921 keskuskasarmille. Rykmenttiin kuului lisäksi neljä patteristoa. I patteriston esikunta oli Rankissa ja siihen kuuluivat Rankin ja Kilpisaaren patterit. II patteriston esikunta Uuraassa ja patterit Uuraassa, Tuppurassa ja Härkölässä. III patteriston esikunta oli Humaljoella ja patterit Humaljoella ja Saarenpäässä, mikä oli vasta suunnitteilla. IV patteriston, joka lakkautettiin Tarton rauhansopimuksen nojalla, esikunta oli Inossa ja patterit Puumalassa ja Inossa.

Historia
--------

Rykmentti jaettiin 1. tammikuuta 1934, jolloin I patteristosta muodostettiin 2. erillinen rannikkopatteristo. Patteristosta oli kuitenkin jo 1. lokakuuta 1933 siirretty koulutusasioissa merivoimien komentajan alaiseksi.

Rykmentti lakkautettiin hieman ennen talvisodan liikekannallepanoa, kun siitä muodostettiin Viipurin lohko 14. lokakuuta 1939.

Soittokunta
-----------

Rykmenttiin kuului lisäksi soittokunta 1920-1928.

Komentajat
----------

Rykmentinkomentajina olivat:

* majuri Kaarlo Saari 19. huhtikuuta 1919 -
* majuri Paavo Yrjölä 28. lokakuuta 1921 -
* majuri Arvo Lyytinen 24. elokuuta 1922 - 14. lokakuuta 1939

Lähteet
-------

* Tirronen, Uolevi: *KotRPsto Kotkan Rannikkopatteristo 1918-1993*, s. 31. Helsinki: Rannikkotykistön Upseeriyhdistys r.y. 1994. ISBN 952-0-5236-7.

### Viitteet

1. ↑  Tirronen 1994 s. 22
2. 1 2  Tirronen 1994 s. 283
3. 1 2  Tirronen 1994 s. 281
4. ↑  Tirronen 1994 s. 282
Paul Simonon esiintymässä vuonna 2007.
**Paul Gustave Simonon** (s. 15. joulukuuta 1955 Brixton, Englanti) tunnetaan parhaiten brittiläisen punk-yhtye The Clashin basistina.

Vuonna 1976 Mick Jones, The Clashin kitaristi, pyysi Simononia soittamaan yhtyeessä. Jones yritti opettaa hänelle kitaraa, mutta Paulille soitin oli liian vaikea, joten hän opetteli basson soittoa. Silloinkin hänen piti liimata otelautaan tarroja muistaakseen, mikä nuotti oli missäkin.

The Clash -vuosinaan Simononia kutsuttiin "Lontoon komeimmaksi mieheksi". Hän on kirjoittanut kolme The Clashin kappaletta: "Guns of Brixton" levyllä *London Calling*, "Crooked Beat" levyllä *Sandinista!*, sekä "Red Angel Dragnet" levyllä *Combat Rock*. "Guns of Brixtonin" hän kirjoitti vain sen takia, että oli kateellinen Joe Strummerille ja Mick Jonesille heidän saamistaan rojalteista.

The Clashin lopetettua Simonon perusti vuonna 1986 uuden yhtyeen, Havana 3am:n. Se levytti yhden levyn Japanissa ennen eroa. Sen jälkeen Simonon päätyi teinivuosiensa intohimon pariin ja ryhtyi taidemaalariksi. Hänellä on ollut useita näyttelyitä, ja hän suunnitteli myös yhden Mick Jonesin uuden yhtyeen, Big Audio Dynamiten, levynkansista.

Paul Simonon ikuistettiin *London Callingin* kanteen, jossa hän hakkaa bassoaan maahan lavalla. Pennie Smithin ottama valokuva on nykyään yksin rockin kuuluisimmista kuvista.

Simonon soittaa Blur-johtohahmo Damon Albarnin vuonna 2006 kasaamassa The Good, the Bad and the Queen -kokoonpanossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paul Simonon** Wikimedia Commonsissa

The Clash

| 
* Joe Strummer
* Mick Jones
* Paul Simonon
* Topper Headon

 |
| --- |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* The Clash
* Give 'Em Enough Rope
* London Calling
* Sandinista!
* Combat Rock
* Cut the Crap

 |
| Muita | 
* *Career Opportunities*
* *I Fought the Law*
* *Know Your Rights*
* *Lost in the Supermarket*
* *Should I Stay or Should I Go*
* *The Singles*

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Éditions Imprimeries du Mali** eli EDIM on malilainen kirjankustantamo.

Malin ensimmäinen kirjankustantamo oli siirtomaa-aikana syntynyt Imprimerie du Soudan Français. Vuonna 1962 perustettiin Amadou Seydou Traorén johtama valtion kirjakauppaliike Librairie populaire du Mali, joka osti ranskalaisyhtiön kirjapainon vuonna 1965. Samana vuonna perustettiin Librairie populairen alainen kustannusliike Éditions populaires du Mali. Kustannusyhtiö ja valtion kirjapaino Imprimerie nationale fuusioitiin vuonna 1972, jolloin syntyi uusi valtionyhtiö Éditions Imprimeries du Mali.

Valtionyhtiön statuksestaan huolimatta Librairie populaire ei saanut rahoitusta Malin valtiolta ennen vuotta 1981. Yhtiö toimi Bamakon lisäksi myös muualla maassa ja menestyi hyvin ensimmäisten kymmenen vuoden ajan. Se teki yhteistyötä Hatierin ja Hachetten kaltaisten ranskalaiskustantajien kanssa ja sai tukea Neuvostoliitosta ja Kiinasta. Yhtiön alamäki alkoi 1970-luvun alussa ja sen toiminta lamaantui vuonna 1982. EDIM:in kustannustoiminta lakkasi samalla kokonaan.

Éditions Imprimeries du Mali yksityistettiin vuonna 1991, jolloin siitä tuli yrittäjä Aliou Tomotan omistamaan Tomota-ryhmään kuuluva osakeyhtiö. Yhtiö julkaisee oppi- ja kaunokirjallisuutta ranskaksi ja Malin kansallisilla kielillä. Sen tuotanto kattaa yli 80 prosenttia maan oppikirjamarkkinoista. EDIM on Malin kirjankustantajien liiton OMEL:in jäsen. Tomota omistaa myös Bamakossa toimivan kirjapainoyhtiön Graphique Industrien ja sen tytäryhtiön Nigerissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Les sociétés: Edition-Imprimerie *Tomota Groupe*.  Arkistoitu 4.9.2014. Viitattu 12.10.2019.
2. 1 2  Histoire de la Librairie Populaire: La mise au point d’Amadou Djikoroni *Maliweb*. Viitattu 12.10.2019.
3. ↑  Livre: Etude sur le secteur du livre au Mali *Bamada.net*. Viitattu 12.10.2019.
4. ↑  Souvenir de la journée du mérite littéraire 2016, Discours d’ouverture du président de Pen Mali / Malivaleurs Ismaila Samba Traore *Editions la Sahelienne*. Viitattu 12.10.2019.
**Muistitietokanta** (engl. *in-memory database*, IMDB) on ei-relaationaalinen (ei relaatiomalliin perustuva) tietokanta, joka käyttää pääasiassa tietokoneen muistia tallennukseen massamuistin kuten kiintolevyn tai SSD-muistin sijaan. Tietokantatyyppiä käytetään minimaalisen vasteajan saamiseksi eliminoimalla levyhaut. Koska tietokanta sijaitsee haihtuvassa muistissa se on alttiina katoamiselle vikatilanteessa.

Tietokantatyyppiin viitataan myös termeillä *keskusmuistitietokanta* (*main memory database*, MMDB), *reaaliaikainen tietokanta* (*real-time database*, RTDB) tai *muistitietokantajärjestelmä* (*in-memory database system*, IMDS).

Lähes kaikki perinteiset tietokantajärjestelmät sisältävät välimuistin tapaisen ratkaisun hitaan massamuistin johdosta, jotka ovat aina mukana myös kun tallennus tehdään RAM-levylle. Muistitietokannat eliminoivat nämä ja karsivat monimutkaisuutta sekä suorituskykyä haittaavaa kuormaa.

Esimerkkejä muistitietokannoista ovat Memcached ja Redis, jotka ovat nk. NoSQL-tietokantoja.

Yhdistelmätietokannoiksi (hybriditietokanta) kutsutut käyttävät muistitietokannan ja *levytietokannan* ominaisuuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. 1 2  Steve Graves: In-Memory Database Systems *linuxjournal.com*.  1.9.2002. Viitattu 12.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Why Redis beats Memcached for caching *infoworld.com*.  14.9.2017. Viitattu 12.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Mark Drake: A Comparison of NoSQL Database Management Systems and Models *digitalocean.com*.  Arkistoitu. Viitattu 20.10.2019. (englanniksi)
6. ↑
Josep Almudéver Mateu vuonna 2016.
**Josep Eduard Almudéver Mateu** (30. heinäkuuta 1919 Marseille – 24. toukokuuta 2021) oli espanjalainen sotilas, joka oli viimeinen tunnettu elossa ollut Espanjan sisällissodan kansainvälisten prikaatien jäsen.

Almudéver syntyi Ranskassa espanjalaisten siirtotyöläisten perheeseen. Hän vietti varhaislapsuutensa Marseillessa ja Casablancassa, josta perhe palasi kotiseudulleen Alcàsseriin vuonna 1930. Espanjan sisällissodan sytyttyä Almudéver valehteli ikänsä ja liittyi 16-vuotiaana tasavaltalaisarmeijaan. Mateun oikea ikä paljastui hänen haavoituttuaan Teruelin rintamalla, jonka jälkeen Almudéver kotiutettiin alaikäisenä. Almudéverilla oli kaksoiskansalaisuus, jonka turvin hän värväytyi ranskalaisena kansainvälisiin prikaateihin ja taisteli Carlo Rossellin mukaan nimetyssä pataljoonassa.

Kun prikaatit hajotettiin vuonna 1938 Almudéver kotiutettiin Ranskaan, josta hän pian palasi isänsä kanssa takaisin rintamalle Alicanteen. Sodan päätyttyä Almudéver vangittiin huhtikuussa 1939 Albateran keskitysleirille. Hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 12 vuoden vankeudeksi. Almudéver pääsi ehdonalaiseen hyvän käytöksen johdosta vuonna 1942. Vapauduttuaan hän liittyi diktaattori Francoa vastaan taisteleviin sisseihin ja pakeni vuonna 1947 Ranskaan, jossa vietti loppuelämänsä.

Almudéver kuoli 101-vuotiaana toukokuussa 2021. Almudéverin poismenoa kunnioitti muun muassa Valencian itsehallintoalueen presidentti Ximo Puig, joka muistosanoissaan totesi, etteivät Eurooppa ja demokratia milloinkaan unohda häntä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jones, Sam: "Last international brigader", survivor of Spanish civil war, dies aged 101  25.5.2021. Teh Guardian. Viitattu 26.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Antich, Josep: Muere Josep Almudéver Mateu, el último brigadista internacional  25.5.2021. El Periódico de Catalunya. Viitattu 26.5.2021. (espanjaksi)
3. ↑  Josep Almudever Mateu, the last remaining International Brigader, dies aged 101  25.5.2021. Morning Star. Viitattu 26.5.2021. (englanniksi)
**Rannikkotykistön tarkastaja** oli rannikkotykistö-aselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajin kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa.

Tehtävä perustettiin vuonna 1966, jolloin rannikkotykistön valvonta siirrettiin tykistön tarkastajalta perustetun viran haltijalle. Aselajin tarkastaja palveli Pääesikunnassa Helsingissä. Tehtävä lakkautettiin, kun rannikkotykistö liitettiin jälleen merivoimiin vuonna 1998 ja samalla lakkasi rannikkotykistön rooli omana aselajina.

Rannikkotykistön tarkastajia vuosien varrella
---------------------------------------------

Rannikkotykistön tarkastajana olivat:

* eversti Väinö Karvinen 1967
* eversti Veikko Vuorela 1967–1969
* eversti Eero Veranen 1969–1976
* eversti Alpo Kantola 1976–1979
* eversti Pentti Aulaskari 1979–1985
* eversti Jukka Karvinen 1985–1987
* eversti Juhani Niska 1987–1992
* eversti Risto Sinkkonen 1992–1994
* eversti Jorma Vuohelainen 1994–1998

Lähteet
-------

* Maanpuolustuskorkeakoulu: *Puolustusvoimat entiset joukko-osastot 1945–2005*. Sotamuseo, Sotahistorian laitos, 2013. ISBN 978-951-25-2468-6.

### Viitteet

1. ↑  Puolustusvoimat entiset joukko-osastot 1945-2005 s. 157
2. ↑  Puolustusvoimat entiset joukko-osastot 1945-2005 s. 158
NaafkopfNaafkopf kesäkuussa pohjoisesta nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Sveitsi Graubünden, Sveitsi  Liechtenstein Schaan, Liechtenstein  Itävalta Vorarlberg, ItävaltaSveitsi, Liechtenstein ja Itävalta |
| Vuoristo | 
Itä-Alpit |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 570 m  |
| Prominenssi | 
223 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
47° 03′ 39″ P, 9° 36′ 26″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Naafkopf** on vuori Itä-Alpeilla Rätikonin vuoristoalueella. Huipun korkeus on 2 570 metriä Sveitsin kartalla (korkeusjärjestelmässä *Meter über Meer*) ja 2 571 metriä Itävallan kartalla (korkeusjärjestelmässä *Meter über Adria*).

Naafkopfin huippu on eteläisempi niistä kahdesta pisteestä, joissa Sveitsin, Itävallan ja Liechtensteinin rajat kohtaavat. Pohjoisempi on Reinjoen keskellä itävaltalaisen Feldkirchin länsipuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Map.geo.admin.ch (online-kartta) Swisstopo (Sveitsin karttaviranomainen). Viitattu 2.10.2012. (englanniksi)
2. ↑  Austrian Map online Bundesamt für Eich- und Vermessungswesen (Itävallan karttaviranomainen). Viitattu 23.8.2012. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Naafkopf 2570 m 8430 ft. (retkikertomuksia Hikr.org-sivustolla)
**Kirkkojoki** (ven. Киркко-йоки) on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä virtaava 20 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Lunkulanlahteen Salmissa.

Joen kulku
----------

Joki saa alkunsa pienestä suolammesta, joka sijaitsee Joutsenlammensuon ja Suurenselänkankaan välisellä reuna-alueella. Lammen vedenpinnan korkeus on vanhoissa suomalaisissa kartoissa 56 metriä mpy. Puromainen jokiuoma alkaa virtaamaan kohti etelää. Ensin se kulkee Suurenkivensuon halki kolme kilometriä ja jatkaa kangasmetsässä puolitoista kilometriä. Siihen yhtyy idästä Kiimasuolta tuleva lyhyt Törisenoja. Yhtymäkohdassa maaston korkeus on 44 metriä mpy. Kirkkojoki tekee yhtymäkohdassa suorakulmaisen käännöksen kohti länttä, mutta se alkaa kaartamaan muutamassa kilometrissä kohti lounasta. Matkalla siihen yhtyy kaksi sivu-uomaa Törisevänoja (ven. Терисеваноя) ja Paiparinoja. Joen kulku rauhoittuu ja sen uoma on alkanut meanderoida. Kun joen suunta kääntyy puolivälissä lopullisesti kohti kaakkoa, yhtyy siihen Taviojan kanava (ven. Тавиоя), jolla kuitataan laajaa Tavainsuota. Joki saapuu kolmen kilometrin päässä viljellylle seudulle, joka jatkuu yhtenäisenä peltoaukeana Kirkkojoen kylälle, joka sijaitsee Salmin taajaman vieressä. Joki laskee Laatokan suojaisaan Lunkulanlaheen noin kilometrin päässä Tulemajoen suulta länteen päin.

Valuma-alue
-----------

Kirkkojoen valuma-alue jää lounaassa Laatokan rantojen lähialueiden, idässä, koillisessa ja pohjoisessa Tulemajoen valuma-alueen ja luoteessa ja pohjoisessa Satulinojan valuma-alueen ympäröimäksi. Valuma-alue viettää tasaisesti kohti Laatokkaa ja valuma-alueella esiintyy lähinnä pieniä suolampia.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2 3 4  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kirkkojoki. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 19.1.2022)
2. ↑  Laatokka (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 19.1.2022. (venäjäksi)
3. ↑  Kuusisto, Esko: Luoteis-Venäjä on vetten Venäjä.  *Vesitalous*, 2006, 47. vsk, nro 5, s. 7–10. Helsinki:  Ympäristöviestintä YVT Oy. ISSN 0505-3838. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 19.1.2022.
4. ↑  Kirkkojoki (Кирккойоки) (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 19.1.2022. (venäjäksi)
**Paul Smart** (23. huhtikuuta 1943 Eynsford, Kent – 27. lokakuuta 2021) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä. Hänen suurin saavutuksensa oli Imola 200 voitto vuonna 1972 Ducatilla. Smart oli parhaimmillaan viides 350-kuutioisten sarjassa kaudella 1971.

Ura
---

Smart aloitti kilpa-ajamisen 1965 Britanniassa eri lyhytkilpailuissa. Seuraavana vuonna hän kilpaili 125-kuutioisissa John Buttonin kanssa samalla pyörällä säästäen samalla rahaa ostaakseen 250-kuutioisen Cottonin. Hän saavutti Cottonilla 250-kuutioisten mestaruuden klubi tasolla. Smart voitti myös Mallory Parkissa Stars of Tomorrow tapahtumassa 250-kuutioisten kilpailun heinäkuussa 1966 Greeves pyörällä.

Kaudella 1968 Smart pääsi kilpailemaan Yamahalla 250-kuutioisten sarjassa yhden kilpailun Mansaaren kilpailussa, jossa hän joutui keskeyttämään.

Kaudeksi 1969 Smart siirtyi 500-kuutioisten sarjaan Seeley pyörällä. Hän ajoi kolme kilpailua kauden aikana, mutta joutui keskeyttämään jokaisessa.

Kaudella 1970 Smart saavutti parempaa menestystä. Hän palasi takaisin Yamahalle, jolla Smart ajoi 250- ja 350-kuutioisissa. Hän saavutti 250-kuutioisissa kolmannen sijan Suomen ja Ulsterin kilpailuissa. Loppupisteissä Smart sijoittui kolmanneksitoista. 350-kuutioisissa hän kilpaili Maansaaren kilpailussa, jossa ajoi kolmanneksi ja oli kauden loppupisteissä seitsemästoista. Smart kilpaili myös 500-kuutioisissa Seeley pyörällä, mutta heikommalla menestyksellä. Hän ajoi neljä kilpailua, joista keskeytti kolmesti. Maaliin hän ajoi Hollannissa, jossa Smart sijoittui viidenneksi.

Kaudella 1971 Smart kilpaili Yamahalla 250- ja 350-kuutioisissa. 250-kuutioisissa hän ajoi kaksi kilpailua. Belgiassa Smart ajoi viidenneksi ja Ruotsissa hän ajoi toiseksi jääden noin 33 sekuntia kilpailun voittaneesta Rodney Gould'sta. Smart oli loppupisteissä yhdestoista. 350-kuutioisissa hän saavutti uransa parhaimman kauden. Smart ajoi kolme kilpailua, joista Saksassa hän ajoi kolmanneksi. Itä-Saksassa ja Ruotsissa Smart ajoi toiseksi jääden molemmilla kerroilla kilpailun voittaneen Giacomo Agostinin taakse. Loppupisteissä Smart oli viides.

Kaudella 1972 Smartista tuli yksi Ducatin tunnetuimmista kuljettajista voitettuaan Imola 200 kilpailun uudella Ducati 750 Imola Desmo pyörällä. 23. huhtikuuta ajettu kilpailu oli ensimmäinen, joka luotiin kilpailemaan Daytona 200 vastaan. Smart ajoi yhdysvalloissa Hansenin Kawasakilla pienellä palkalla, kunnes sai puhelun vaimoltaan tarjouksesta ajaa Ducatilla Imolassa. Ducati tarjoi Smartille lentoliput ja 500 punnan palkkion tuloksesta huolimatta. Smart ajoi samalla kaudella Ducatilla yhden kilpailun 500-kuutioisissa. Hän sijoittui Italian kilpailussa neljänneksi.

Smart ajoi vielä kaudella 1974 500-kuutioisissa Suzukilla, mutta ilman menestystä. Kuudesta ajamistaan kilpailuista hän keskeytti kaikki.

Smart päätti kilpauransa vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. ↑  Paul Smart has died
2. ↑  1971 - 350cc *racingmemo.free.fr* Viitattu 15.4.2017 (ranskaksi)
3. ↑  1970 - 350cc *racingmemo.free.fr* Viitattu 15.4.2017 (ranskaksi)
4. 1 2  How Paul Smart became a Ducati racing legend (Arkistoitu – Internet Archive) *motorbiketimes.com* 23.4.2013 Viitattu 15.4.2017 (englanniksi)
Kartta, johon merkitty Etelämantereen kymmenen suurinta jäähyllyä. Fimbulin jäähylly sijaitsee Pohjois-Etelämantereella. Sen vieressä on Riiserin-Larsenin jäähylly.Fimbulin jäähylly kuvassa magentaksi väritettynä.
**Fimbulin jäähylly** on Etelämantereen Kuningatar Maudin maalla sijaitseva jäähylly. Se on kooltaan noin 200 kilometriä pitkä ja 100 kilometriä leveä. Vuosien 1938–1939 välillä Saksan kolmas Etelämantereen tutkimusretkikunta kuvasi jäähyllyn ilmasta. Vuosina 1949–1952 ja 1958–1959 sen kartoittivat Norjalais-brittiläis-ruotsalainen Etelämantereen tutkimusretkikunta ja Norjan tutkimusretkikunta.

On tavallista, että jäähyllyistä irtoaa säännöllisin väliajoin jäävuoria. Vuosien 1970–2000 välillä Fimbulin jäähylly säilyi kuitenkin varsin samanlaisena. Jäähyllyn edustalle liukuu kivikoiden ja saarien yli jäätikköjäätä, joka tekee siihen muodostumia.

Lähteet
-------

1. ↑  Fimbul Ice Shelf *Antarctica NZ*. Viitattu 18.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Fimbul Ice Shelf *archive.nytimes.com*. Viitattu 18.8.2022. (englanniksi)
**Kirkkokaari** (muinaisruotsi *kirkiu balker*, ruots. *kristnu balker*) oli Ruotsin muinaisten maakuntalakien osasto, joka sisälsi säädökset kirkon oikeuksista ja velvollisuuksista talonpoikaisyhteiskunnassa. Tämä kirkko-oikeudellinen osasto perustui paljolti kanoniseen oikeuteen, joka oli käytössä kirkollisissa tuomioistuimissa. Kirkkokaari oli mukana kaikissa muissa Ruotsin maakuntalaeissa paitsi Gotlannin laissa. Keskeisessä asemassa olivat Länsi-Götanmaan ja Uplannin lain kirkkokaaret.

Koko Ruotsia koskeva kirkkokaari aiottiin sisällyttää Maunu Eerikinpojan maanlakiin, mutta aie raukesi kirkon vastustukseen. Uplannin lain kirkkokaari syrjäytti vähitellen muut versiot ja se oli käyttökelpoisilta osiltaan käytössä myös uskonpuhdistuksen jälkeen. Uskonpuhdistus muutti kirkollisia oloja ja tarvittiin uusia säädöksiä, joista keskeisimmät olivat vuoden 1571 kirkkojärjestys ja vuoden 1686 kirkkolaki, mutta ne eivät syrjäyttäneet kirkkokaarta kokonaan. Vasta vuoden 1734 laki, joka sisälsi avioliittoa, perintöä ja muitakin kirkkokaariin sisältyneitä säännöksiä, syrjäytti vanhat oikeusnormit ja samalla kirkkokaari menetti merkityksensä oikeuslähteenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 4, palsta 1056, hakusana kirkkokaari. Helsinki: Otava, 1963.
2. 1 2 3  *Uusi tietosanakirja*. Osa 10, palsta 758, hakusana kirkkokaari. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 6, palsta 887, hakusana kirkkokaari. Helsinki: Otava, 1934.
**Estía** (kreik. Εστία) on kreikkalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jota julkaistaan Ateenassa. Se on perustettu vuonna 1876.

*Estía* oli alun perin kirjallisuuslehti. Se on nimetty kreikkalaisen mytologian Hestia-jumalattaren mukaan. Lehti muutettiin uutisia julkaisevaksi sanomalehdeksi vuonna 1894. Lehteä julkaistiin konservatiivisten piirien suosimassa katharévousa-kielimuodossa 1990-luvulle saakka, vaikka muoto oli hylätty virallisessa käytössä vuonna 1976. Vielä nykyäänkin lehti käyttää kreikan polytonista ortografiaa, joka hylättiin virallisessa käytössä vuonna 1982.

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi painoteknisen virheen johdosta niin, että sen etusivu tuli takasivuksi ja sivu 2 etusivuksi. Lehti jatkoi perinnettä vuoteen 1997, jolloin siitä piti luopua, kun julkaisujärjestelmä muutettiin tietokoneperusteiseksi. Lehti on painoasultaan edelleen hyvin perinteisen näköinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Greek Newspapers Online *w3newspapers*. Viitattu 8.12.2014.
2. 1 2 3  Estia *FactsList*. Viitattu 8.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ἑστία. Sanomalehden verkkosivut. (kreikaksi)
**Susarion** (m.kreik. Σουσαρίων, *Sūsariōn* tai *Sousariōn*; toimi n. 580–564 eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, jota pidetään niin kutsutun vanhan komedian perustajana.

Elämä
-----

Susarionin sanotaan olleen Filinoksen poika ja kotoisin Tripodiskoksesta Megariin alueelta. Sieltä hän muutti Ateenan kaupunkivaltion alueelle Attikaan Ikarionin demokseen, joka tunnettiin Dionysoksen kultistaan. Tämä selittää sen, miksi ateenalaisten lisäksi myös megaralaiset katsoivat keksineensä komedian.

Ennen Susarionin aikaa Ikarionissa ja muissa Attikan demoksissa oli mitä ilmeisimmin harrastettu pilanäytelmiä, jotka liittyivät Dionysokselle omistettuihin juhliin. Susarion oli ensimmäinen, joka kehitti näistä määrämuotoisempia komediaesityksiä, ja näin häntä voidaan pitää komedian varsinaisena perustajana. Megaralainen komedia vaikuttaa kukoistaneen noin 45. tai 46. olympiadista lähtien eli noin vuodesta 600 eaa. eteenpäin. Susarion toi sen Attikaan arviolta noin 50. ja 54. olympiadien välillä eli noin 580–564 eaa.

Näytelmät
---------

Varhainen attikalainen komedia säilytti megaralaisen komedian karkean ja purevan henkilökohtaisuuksiinkin menevän pilkanteon, joskin kehitti sitä jonkin verran hienostuneemmaksi. Komediaesityksiä voidaan ensimmäistä kertaa alkaa kutsua näytelmiksi, siinä missä ne olivat aiemmin olleet jonkinlaisia ex tempore -esityksiä. Kehittynyt suunnitelmallisuus näkyy muun muassa runomittojen käyttöönotossa. Tämän ei kuitenkaan tarvitse tarkoittaa sitä, että näytelmiä olisi vielä tässä vaiheessa kirjoitettu ylös, ja todennäköisesti asia onkin päinvastoin.

Näytelmien ainoa esittäjä oli tässä vaiheessa kuoro. Komedioissa ei vielä oleteta olleen kovin erityisiä juonia, sillä Aristoteleen mukaan niitä olisi kehittänyt attikalaisessa komediassa ensimmäisenä Krates. Susarionin näytelmien aiheista ja sisällöstä ei tiedetä mitään.

Myöhempi kehitys
----------------

Attikalaisen komedian juurtumisessa ja kehityksessä kesti Susarionin jälkeen vielä pitkään. Vasta 400-luvun eaa. alkupuolella sen edustajina tunnetaan Euetes, Euksenides ja Myllos, jotka toimivat samoihin aikoihin kun Epikharmos kehitti doorilaista komediaa Sisiliassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Smith, William: "Susarion", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* II, 40b.
3. ↑  Aristoteles: *Runousoppi* 3, 1448a28–35; Aspasios: *Aristoteleen Nikomakhoksen etiikasta* (*Ad Aristot. Eth. Nic.*) 4.2.
4. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, "Solon" 10; *Paroslainen kronikka* (*Marm. Par.*) 39.
5. ↑  Aristoteles: *Runousoppi* 5, 1449b6–9.
**Salkuton ministeri** on hallituksen ministeri, jolla ei ole vastuualuetta, etenkään ministeriötä, johdettavanaan.

Suomi
-----

Suomessa salkuttomia ministereitä käytettiin vuodesta 1919 alkaen hallituksen poliittisen tasapainon saavuttamiseksi. Varsinaisia salkuttomia ministereitä tällä virkanimikkeellä ei ole kuulunut hallituskokoonpanoihin 1940-luvun jälkeen, eikä heitä voi enää nykyisen perustuslain mukaan nimittää.

Salkutonta ministeriä ei tule sekoittaa *ministeriin valtioneuvoston kansliassa*. Kyseiset ministerit toimivat ministeriötä vastaavassa valtioneuvoston kansliassa, ja heille on nimettynä jokin kanslian tehtäviin kuuluva osa-alue, esimerkiksi Suomen EU-politiikka tai valtion omistajaohjaus. Tosin esimerkiksi Ilkka Kanervalle (kokoomus), joka toimi Holkerin hallituksessa (1987–1991), ei ollut määritelty tarkasti rajattua tehtäväaluetta hänen toimiessaan valtioneuvoston kansliaan nimitettynä ministerinä, mikä tavallaan vertautui salkuttomiin ministereihin.

### Salkuttomia ministereitä

| Ministeri
(syntynyt–kuollut) | Puolue | Virassa | Ministeripäivät | Hallitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Salkuton senaattori |
| Samuli Sario
(1874–1957) | Suom. | 27.5.1918–29.6.1918 | 34 | Paasikivi I |
| Salkuton ministeri |
| Mikko Luopajärvi
(1871–1920) | ML | 17.4.1919–15.8.1919 | 264 | K. Castrén |
| 15.8.1919–5.1.1920 | Vennola I |
| Kalle Lohi
(1872–1948) | ML | 31.3.1925–31.12.1925 | 276 | Tulenheimo |
| Matti Paasivuori
(1866–1937) | SDP | 13.12.1926–15.11.1927 | 338 | Tanner |
| Kalle Jutila
(1891–1966) | ML | 17.12.1927–16.10.1928 | 305 | Sunila I |
| Juhani Leppälä
(1880–1976) | ML | 16.8.1929–27.8.1929 | 12 | Kallio III |
| Eljas Erkko
(1895–1965) | Ed. | 20.10.1932–25.11.1932 | 37 | Sunila II |
| Ernst von Born
(1885–1956) | RKP | 13.10.1939–1.12.1939 | 50 | Cajander III |
| Juho Kusti Paasikivi
(1870–1956) | (amm.) | 1.12.1939–27.3.1940 | 118 | Ryti I |
| Mauno Pekkala
(1890–1952) | SDP | 17.11.1944–24.11.1944 | 8 | Paasikivi II |
| Hertta Kuusinen
(1904–1974) | SKDL | 26.5.1948–4.6.1948 | 10 | Pekkala |
| Aleksi Aaltonen
(1892–1956) | SDP | 29.7.1948–30.7.1948 | 2 | Fagerholm I |
| Unto Varjonen
(1916–1954) | SDP | 29.7.1949–19.8.1949 | 22 |
**Et ole koje: Manifesti** (alkuteos *You Are Not a Gadget: A Manifesto*) on Jaron Lanierin vuonna 2010 myös suomeksi ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut suomeksi Terra Cognita, ja sen suomentaja on Kimmo Pietiläinen. Teos koostuu lyhyistä poleemisista kirjoituksista, joissa hän muun muassa suree digitaalisen maailman humanisminvastaisuutta.

Kirjassaan Lanier arvostelee internetin nykyistä kehitystä. Hänen mielestään internetin kehitys pelkillä kaupallisilla ja teknisillä ehdoilla uhkaa tuhota luovan yksilön. Esimerkiksi Facebookissa ihmisen monimuotoinen persoonallisuus pelkistyy muutamiksi ominaisuuksiksi. Ihmiset eivät enää käytä tekniikkaa, vaan tekniikka käyttää ihmisiä. Hänen arvostelunsa kohteita on myös Wikipedia, joka Lanierin mukaan alentaa ihmisen arvon tukemalla nimettömyyttä ja joukkoidentiteettiä.

Hahmottaessaan tapoja, miten kehityksen voisi ohjata parempaan suuntaan hän antaa esimerkkinä ongelmista tietotekniikan varhaisvaiheissa tehdyt päätökset, jotka ovat lukinneet kehityksen. "Tiedosto" on yksi niitä lukkiutuneita käsitteitä, joiden elämä jatkuu, koska ohjelmat ovat niistä riippuvaisia.

Lanier on laitonta tiedostojenjakamista, piraattiliikettä ja avoimen lähdekoodin ylivaltaa vastaan. Hänen mielestään ajattelulla ja taiteella on omat tekijänsä, joilla on oikeuksia. Luovan työn tuloksia ei tule paloitella osiin, irrottaa yhteydestään ja jakaa nimettöminä aineksina eteenpäin.

Arviot
------

Heikki Poroila toteaa, että vaikka ei pitäisi Lanierin tyylistä, hänen ajatuksiinsa on terveellistä tutustua ja pohtia verkkomaailman liukuhihnalta tuottamia itsestäänselvyyksiä.

Jussi Ahlroth huomauttaa kommentissaan, että kun suomalaisen kustantajan budjetti on tiukka, se näkyy jäljessä: "käännös on jo kohtuuttoman heikko. Lukeminen on tuskallisen vaikeaa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jussi Ahlroth, Ihmisen ja koneen raja hämärtyy, Helsingin Sanomat 18.8.2010 sivu C 1 Artikkelin verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Salminen, Kari: Ihminen, älä muutu koneeksi *Turun Sanomat*.  10.8 2010. Viitattu 20.8.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Publishers Weekly, Google Books -kritiikkikokoelma viitattu 25.8.2010
4. ↑  Poroila, Heikki: Jos verkossa olisi edetty toisin (blogi)  21.8.2010. Heikki Poroila.  Arkistoitu 5.12.2014. Viitattu 30.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksesta Jaron Lanierin kotisivulla. (englanniksi)
* *Et ole koje* Terra Cognitan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Shane Richmond: Jaron Lanier’s sloppy case against the forces of the internet (Arkistoitu – Internet Archive). Telegraph.co.uk 12.1.2010. (englanniksi)
**Salla Ikonen** (s. 1985) on suomalainen katutaiteilija. Ikonen on opiskellut media-assistentiksi ja hän on toiminut aiemmin graafisena suunnittelijana ja tehnyt erilaisia media-alan töitä.

Ura
---

*White stallion*, 2016, Vantaa.
Katutaiteilijana Ikonen aloitti Multicoloured Dreams -katutaidekollektiivissa vuonna 2011 ja oli ryhmän aktiivinen jäsen, taiteilija ja organisoija vuoteen 2015. Sen jälkeen hän on työskennellyt yrittäjänä. Ikosen maalausten aiheena ovat luonto, eläimet ja ihmiset. Hän pyrkii teoksissaan unenomaisuuteen, mutta sisällyttää niihin myös realismia. Ikonen asuu Vihdissä. Ikonen on tehnyt yli 100 seinämaalausta yli kymmeneen eri maahan.

Suomessa Ikosen töitä on muun muassa Vantaalla, jossa eräs isoimmista töistä olivat Myyrmäen rautatieaseman seinämaalaukset, joiden toteuttamisessa Ikonen oli mukana yhtenä Multicoloured Dreams -ryhmän kymmenestä taiteilijasta. Hakunilassa on Ikosen työ *White stallion* vuodelta 2016. Tampereen Hiedanrannassa on Ikosen työ vuodelta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ikonen, Salla: About *Salla Ikosen kotisivu*. Viitattu 27.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lumme, Marika: Tämän katutaiteilijan kädenjälki näkyy eri puolilla Vantaata – uusin teos valtasi kerrostalon *Vantaan Sanomat*.  1.9.2016.  Arkistoitu 1.9.2019. Viitattu 27.4.2020.
3. ↑  Myyrmäestä tehdään Euroopan katutaidemekkaa, ja nyt avautunut uusi graffitiasema on upea *Helsingin Sanomat - Nyt!-liite*.  21.3.2015.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.4.2020.
4. ↑  Keinänen, Milja: Katutaiteen kasvot – Kaksi taiteilijaa kertoo, miten katutaide muuttui töhryistä kaupungin tilaamiin muraaleihin *Aviisi*.  11.9.2017. Viitattu 27.4.2020.
**Kirkkojärvi** (ruots. *Kyrksjön*) on Mustionjoen järvimainen laajentuma Raaseporissa Karjaan keskustan pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on 19 kilometriä koilliseen. Kirkkojärvi kuuluu Mustionjoen Natura-alueeseen.

Maantiede
---------

Kirkkojärven ulottuvuus pohjoisesta etelään on 3,1 kilometriä. Levein kohta lännestä itään on noin puoli kilometriä. Saaria on kaksi, ja niiden yhteispinta-ala on noin 27 aaria. Järvi on suurimmaksi osaksi vähintään metrin ja enintään kolmen metrin syvyinen. Syvin kohta, noin seitsemän metriä, sijaitsee järven keskiosassa Gillernäsin kohdalla, jossa järven leveys on runsaat sata metriä. Gillernäsin eteläpuolinen järvenosa on matalampi kuin sen pohjoispuolinen järvenosa. Kirkkojärven koillisrannalla on metsämaata (Näseskogen), jonka korkeimmat kohdat ovat noin 55 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääosin järveä reunustaa kulttuurimaisema peltoineen.

Kirkkojärveen laskee Mustionjoki koillisesta Lohjanjärveltä Päsarträsketin (11,9 metriä mpy) ja Peltokosken (Åkerfors) kautta ja Kirkkojärvi laskee Mustionjokena länteen Pohjanpitäjänlahteen.

Kirkkojärven vesitilavuus on 2 162 000 kuutiometriä.

Kirkkojärvi (23.012.1.001) kuuluu Billnäsin alueeseen (23.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen päävesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Billnäsin alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Kirkkojärvi ja Päsarträsket. Kolmanneksi laajin on Päsarträsketin ja Lohjanjärveen kuuluvan Bruksträsketin välissä sijaitseva Mustionjoen laajentuma, jota kutsutaan Mustion ruukin alapuoleksi. Sitä seuraa kolme pikkujärveä: Söudon, Tjärnan ja Flatun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kirkkojärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 19.2.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.2.2023.
3. ↑  Kirkkojärvi (23.012.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 19.2.2023.
4. 1 2  Mustionjoki *Ympäristö.fi*. Uudenmaan ELY-keskus. Viitattu 19.2.2023.
5. ↑  Billnäsin alue (23.012) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 19.2.2023.
**Salla Huovinen** (o.s. **Suhonen**, s. 9. toukokuuta 1969) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi vuosina 1990–1999 222 ottelua naisten pääsarjatasolla. Hänen kasvattajaseuransa on Puurtilan Kisa-Pojat.

Huovinen on pesäpallon kaksinkertainen Suomen mestari vuosilta 1991 ja 1999. Hänet on valittu vuoden lukkariksi vuosina 1996–1999. Pääsarjatasolla Huovinen edusti neljää eri seuraa: Ikaalisten Tarmoa, Ylihärmän Pesis-Junkkareita, Viinijärven Urheilijoita ja Siilinjärven Pesistä. Huovinen sai myös kaksi kertaa Kultainen räpylä -palkinnon.

Uran loppusaldo oli 222 ottelua ja niissä 25 kunnaria, 239 lyötyä ja 221 tuotua juoksua. Kärkilyöntejä hänelle kertyi 989. Ensimmäisen ottelunsa Suhonen pelasi 6. toukokuuta 1990 Ikaalisten Tarmon kohdatessa kotonaan Siilinjärven. Tarmon murskavoittoon päättyneessä ottelussa Suhonen kirjautti myös ensimmäisen lyödyn sekä tuodun juoksunsa.

Lähteet
-------

* 
* Puurtilan Kisa-Poikien nettisivut

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Salla Suhonen: Superpesis, arvo-ottelut Pesäpalloliitto. Viitattu 14.1.2018.
2. ↑  Puurtilan Kisa-Pojat: Historia Puurtilan Kisa-Pojat. Viitattu 14.1.2018.
Sri Chinmoy ja U Thant, 1972 
**U Thantin rauhanpalkinto** on YK:n pääsihteerinä toimineen burmalaisen diplomaatin U Thantin mukaan nimetty palkinto, joka annetaan joko järjestölle tai yksityiselle henkilölle tunnustuksena rauhan edistämisestä.

Palkinnon saaneet
-----------------


| Vuosi | saaja | maa |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Ibrahim Gambari |  Nigeria |
|  Bill Pearl |  Yhdysvallat |
| Pascal Alan Nazareth |  Intia |
| 2004 |  Kurt Waldheim |  Itävalta |
| 2002 |  Swami Satchidananda |  Intia |
| Daw Aye Aye Than | Burma Myanmar |
| Ravi Shankar |  Intia |
| 2001 | Atal Bihari Vajpayee |  Intia |
| 2000 | Sivaya Subramuniyaswami |  Yhdysvallat |
| 1999 | Mahathir Mohamad |  Malesia |
| 1998 | paavi Johannes Paavali II |  Vatikaanivaltio/ Puola |
| Dada J.P. Vaswani |  Intia |
| 1997 | Tenzin Gyatso 14. Dalai Lama |  Tiibet |
| 1996 |  Nelson Mandela |  Etelä-Afrikka |
|  Robert Mugabe |  Zimbabwe |
| Maurice Strong |  Kanada |
| 1995 |  Desmond Tutu |  Etelä-Afrikka |
| 1994 | Äiti Teresa |  Intia |
| Mihail Gorbatšov |  Venäjä |
|  James P. Grant |  Yhdysvallat |
| 1993 | Sarvamanya Neta Ganesh Man Singh |  Intia |
| 1991 |  Pir Vilayat Khan |  Britannia |
| 1986 |  Javier Perez de Cuellar |  Peru |

Lähteet
-------

1. ↑  U Thant Peace Award (Arkistoitu – Internet Archive) Sri Chinmoy web site

Rauhanpalkinnot
Albert Einsteinin rauhanpalkinto • Bruno Kreisky -palkinto  (1979–) •
Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto (Unesco 1991–) • Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto (1995–) • Geuzenpenning-mitali (1987–) •
Indira Gandhin rauhanpalkinto (1985–) • Kungfutsen rauhanpalkinto (2010–) •
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto (Neuvostoliitto 1949–1991) • Maailman  rauhanneuvoston rauhanpalkinto (1951–) • Muammar Gaddafin kansainvälinen rauhanpalkinto (1989–2011) •
Nobelin rauhanpalkinto (1901–) • Olof Palme -palkinto (1987–) • Saharov-palkinto (Euroopan parlamentti 1988–) • Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto (1950–) •
Soulin rauhanpalkinto (1990–) • Student Peace Prize (1999–) •
Thorolf Rafton muistopalkinto (1987–) • Unescon rauhankasvatuspalkinto (1980–) •
U Thantin rauhanpalkinto (1986) •
Kaisa Arjava vuonna 1942.
**Katri (Kaisa) Ester Arjava** (o.s. **Ikonen**; 13. toukokuuta 1906 Mikkeli – 8. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pedagogi. Hänen opettajinaan olivat Helsingin konservatoriossa (myöh. Sibelius-Akatemia) 1923–1927 Alice Furuhjelm ja Ingeborg Hymander sekä yksityisesti Elli Rängman-Björlin ja Kerttu Bernhard. Pariisissa hän opiskeli 1935 Marcel Ciampin ja 1938 Alexander Borowskyn johdolla. Arjava oli solistina ja piti omia konsertteja Helsingissä ja maaseudulla. Hän soitti pianoa muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin konserteissa ja esiintyi 25 vuoden ajan säännöllisesti radiossa. Puolisonsa, viulisti Väinö Arjavan kanssa hän esitti radiossa merkittävän osan sonaattikirjallisuudesta. Hän toimi Helsingin Konservatorion alkeiskoulussa opettajana 1930–1934 ja sen jälkeen yksityisopettajana yli 50 vuoden ajan. Hän oli myös Suomen Kamarimusiikiseuran perustajajäseniä.

Kaisa Arjavan tytär oli pianisti Ritva Arjava.

Lähteet
-------

* Pajamo, Reijo: "Arjava, Kaisa", *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja*, osa 1, s. 155. Helsinki 1976. ISBN 951-1-02381-0
* Kuolleita. (Maksullinen artikkeli.) *Helsingin Sanomat* 5.10.1990, s. 4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Esa Lehtinen**, taiteilijanimeltään **Jämsän Paroni**, on suomalainen Jämsästä kotoisin olevan rengas- ja viihdealan yrittäjä joka on esiintynyt myös itse iskelmälaulajana.

Lehtinen siirtyi rengasalalle ostettuaan 1973 *Jämsän Kumikorjaamon* jossa hän aloitti autonrenkaiden pinnoituksen. Rengaspinnoittamoa varten valmistui uusi halli 1976 Jämsään. Lehtinen myi myös soraa ja hänellä oli *Paroni-Center*-niminen kauppakeskus Jämsässä. Lehtinen omisti 1980-luvun alkupuolella jo useita rengasalan liikkeitä Tampereen ja Jämsän seudulla. Hän myi kuitenkin yrityksensä Isko Oy:lle ja muutti asumaan Kanariansaarille.

Lehtinen palasi Suomeen 2001 ja rakensi Nurmijärvelle Ruusulinnan tanssipaviljongin joka avattiin toukokuussa 2001. Lehtisellä oli lisäksi aiemmin *Satulinna*-niminen tanssipaikka Parolassa. Vuonna 2006 hän palasi myös rengasalalle perustettuaan raskaan kaluston renkaisiin erikoistuneen *RuusuRengas*-nimisen yrityksen Nurmijärvelle.

Lehtinen esiintyi myös iskelmälaulajana ja hän kiersi vuosina 1964–1993 esiintymässä oman yhtyeensä kanssa. Hän on toiminut lisäksi tanssien järjestäjänä sekä Suomessa että Kanariansaarilla. Lehtinen on tehnyt myös joitain levytyksiä muun muassa kokooma-cd:n *Paronin parhaat*.

Äänitteitä
----------

* *Maantiellä*. 1983
* *Kaipaan vielä aikaa*. 1987
* *Paronin parhaat* : cd-levy.

Lähteet
-------

* Europörssi Magazine 16.11.2011 : Rengasparoni Esa Lehtinen rummuttaa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Raskaan kaluston renkaita järkihintaan Rengasruusu Oy, Savon Yritysuutiset 5/2010, s. 12 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ruusulinnassa pistetään jalalla koreasti jokaisena lauantaina. Nurmijärven Uutiset 28.2.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Äänitearkisto : Esa Lehtinen[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kie Kasper Vähäkangas** (s. 14. elokuuta 2003) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Vähäkangas osaa pelata myös laidassa. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.

Ura
---

Vähäkangas on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jokereihin. Hän voitti kauden 2018–2019 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kaudeksi 2021–2022 Vähäkangas siirtyi Helsingin IFK:n U20-joukkueeseen.

Kaudeksi 2022–2023 Vähäkangas siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon U20-joukkueeseen. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Vähäkangas pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 18. marraskuuta 2022 Turun Palloseuraa vastaan. Vähäkangas HPK:n nelosketjun oikeaan laitaan Artturi Toivolan ja Eskil Woldin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 3.11 minuuttia.

Muuta
-----

Vähäkankaan pikkuveli Renni on pelannut myös jääkiekkoa.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2021–2022 | HIFK | U20-SM | 15 | 1 | 1 | 2 | 29 | – | – | – | – | – |
| 2022–2023 | HPK | U20-SM | 38 | 9 | 17 | 26 | 39 | – | – | – | – | – |
|  | HPK | SM-liiga | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 1 kausi | yhteensä | SM-liiga | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |

Lähteet
-------

* Kie Vähäkangas The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Kie Vähäkangas Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Kie Vähäkangas *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Mäkelänrinteen lukioon valitut uudet opiskelijat 2019 *hel.fi*.  13.6.2019. Helsingin kaupunki. Viitattu 19.11.2022.
2. 1 2 3  Kie Vähäkangas *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  HPK - TPS, 19.11.2022 *liiga.fi*.  18.11.2022. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 19.11.2022.
4. ↑  HPK - TPS, 19.11.2022 *liiga.fi*.  18.11.2022. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 19.11.2022.
5. ↑  Renni Vähäkangas *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

HPK – SM-liiga
6 Pihlström (**A**) |
10 Vesterinen |
12 Päivärinta |
14 Ahonen |
17 Hietanen (**C**) |
18 Savolainen |
19 Rautiainen |
23 Toivonen |
25 Huttunen |
28 Nenonen (**A**) |
29 Ruokonen |
30 Rajaniemi |
31 Markkanen |
34 Wold |
37 Ikonen |
38 Karjalainen |
40 Nurmi |
44 Reini |
49 Tapio |
53 Janatuinen |
54 Pärssinen |
58 Henriksson |
65 Loimaranta |
72 Liukas |
74 Nikkilä |
82 Tuulola |
89 Ketola |
91 Mustonen |
95 Toivola |
-- Juvonen |
-- Järvelä |
-- Lukkari |
-- Ka. Saarinen |
-- Ki. Saarinen |
-- Talvikunnas  

Valmentajat Lehtonen – Sirento-Manninen – Virta – Virtanen – Sarvela