recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tapio Nyyrikki Peitsara** (vuoteen 1935 **Blässar**; 24. elokuuta 1902 Viipurin maalaiskunta – 13. toukokuuta 1989 Kuopio) oli Suomen Puolustusvoimien eversti. 

Peitsara liittyi vuonna 1917 Helsingin suojeluskuntaan ja osallistui 15-vuotiaana polkupyörälähettinä Helsingin valtaukseen sisällissodassa vuonna 1918. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1922 ja kävi Kadettikoulun 1925 sekä Sotakorkeakoulun 1937 (ye-upseeri 1938). Hän toimi Hämeen ratsurykmentissä nuorempana upseerina 1925–1928 ja johti ratsuväen aliupseerikoulua 1929. Ratsuväkiprikaatin adjutanttina hän oli 1930 ja Kadettikoulun adjutanttina 1931–1935. Yleisesikunnan operatiivisella osastolla Peitsara työskenteli toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1937–1939. Talvisodan aikana hän toimi Päämajan maavoimatoimiston päällikkönä ja välirauhan aikana maavoimatoimiston toimistoesiupseerina sekä jälleen päällikkönä 1942–1943. Jääkäripataljoona 6:tta Peitsara johti vuonna 1943. JR 49:n komentajana hän oli elo–marraskuussa 1944. Sodan jälkeen hän komensi Jääkäripataljoona 4:ää 1945–1948. Kymen sotilaslääniin esikuntapäällikkönä hän toimi vuonna 1949. Jääkäripataljoona 1:tä Peitsara komensi 1950–1951. JR 2:n (myöhemmin Pohjois-Savon prikaati) komentajana Peitsara toimi 1952–1959. Hän oli vuonna 1959 vähän aikaa Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana, mistä tehtävästä jäi eläkkeelle.

Peitsara julkaisi vuonna 1941 selvityksen *Suomen ja Venäjän talvisota 1939–40: yleistajuinen katsaus*, joka käännettiin kuudelle kielelle. Sen on sanottu herättäneen suurta kiinnostusta varsinkin Saksassa.

Peitsara oli vuosina 1954–1960 kaksi kautta Kuopion kaupunginvaltuutettuna ja toimi kaupunginhallituksen jäsenenä. Eläkevuosinaan hän oli 13 vuotta Kuopion raastuvanoikeuden ja maistraatin kunnallisneuvosmiehenä. Hän oli aktiivinen Upseeriliiton ja Kadettikunnan toiminnassa.

Ylennykset: kornetti 1925, luutnantti 1927, kapteeni 1931, ratsumestari 1935, majuri 1939, everstiluutnantti 1942, eversti 1952.

Lähteet
-------

* 
* Eversti Tapio Peitsara 60-vuotias (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 24.8.1962, HS Aikakone.
* Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 21.5.1989, HS Aikakone.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Nils Schillmark: *Mansikkatyttö*, noin 1782.
**Mansikkatyttö** (ruots. *Smultronflickan*) on taiteilija Nils Schillmarkin (1745–1804) noin vuonna 1782 maalaama öljyvärimaalaus, 92 × 70 cm. Maalauksen mallina on ollut aatelistyttö Ulrika Charlotta Armfelt. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmaan, johon se on ostettu vuonna 1967.

Maalauksessa huivipäinen tyttö seisoo tuohivakka kädessään talonpoikaistyyliset rakennukset taustanaan. Tuon aikaisesta kustavilaisesta viileästä maalaustavasta poiketen kuvassa on tummat ja lämpimät värit, kuten taivaan oranssi ja tumman siniharmaa väritys sekä synkän tumma versova pajunkanto tytön vieressä. Myös maisemassa on tummaa dramatiikkaa, jota vasten tytön sini-valkoinen ja sini-punainen vaatetus erottuu selvästi. Päässään punaposkisella tytöllä on musta huivi, jonka alla on punavalkoinen päähine.

Skellefteåsta kotoisin ollut Schillmark maalasi Suomessa muotokuvia kiertelevänä maalarina eli konterfeijarina. Hän oli tullut Suomeen Viaporin rakennustöiden suomien tilausten ansiosta ja asettui Suomeen pysyvästi vuonna 1773. Ulrika Armfeltistä hän maalasi muotokuvan myös tämän aikuistuttua.

*Mansikkatyttö* oli kuvattu vuonna 1987 julkaistussa suomalaisessa postimerkissä.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: "Nils Schillmark: Mansikkatyttö". Teoksessa *Ateneum-opas*, s. 12. Toim. Timo Huusko. 2007.

### Viitteet

1. ↑  Nils Schillmark, Mansikkatyttö postimerkki 1,70 markka Postimerkit.com.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Mansikkatyttö (Arkistoitu – Internet Archive).
**Logan Stankoven** (s. 26. helmikuuta 2003 Kamloops, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL-seura Dallas Starsin organisaatiossa. 

Dallas Stars varasi Stankovenin toisella kierroksella 47. varausvuorolla vuoden 2021 NHL:n varaustilaisuudessa. Ennen NHL-uraansa Stankoven pelasi WHL-juniorisarjassa Kamloops Blazersin joukkueessa. Kauden 2023-2024 aikana Stankoven sai kutsun farmiseura Texas Starsin riveistä ylös Dallasiin. Ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi 27. helmikuuta merkkauttaen heti teholukemat 1+1. Stankoven jatkoi vakuuttavia otteitaan onnistumalla maalinteossa myös kahdessa seuraavassa NHL-ottelussaan.

Hän kuului Kanadan maajoukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2022 ja 2023, joissa hän voitti nuorten MM-kultaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Logan Stankoven The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Logan Stankoven at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 28.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Logan Stankoven Stats And News *www.nhl.com*. Viitattu 28.2.2024. (englanniksi)
**Hugo Gustaf Johannes Melart** (1. maaliskuuta 1879 Joroinen – 24. syyskuuta 1953 Kotka) oli suomalainen pormestari, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos. 

Melartin vanhemmat olivat maanviljelijä, viinanpolttimoiden ylitarkastaja Gustaf Ferdinand Melart ja Ida Lovisa Backman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1897 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1902.

Melart oli oikeusneuvosmiehenä Kotkassa vuodesta 1904 lähtien ja oli sitten Kotkan vt. pormestarina 1912 ja vakinaisena pormestarina 1916–1919. Hän toimi sitten Savo-Karjalan Osake-Pankin Kotkan konttorin johtajana 1919–1921 ja sitten toimitusjohtajana Oy Kotkan Rauta Ab:ssä vuodesta 1921 ja Cadenius & Grahn Oy:ssä vuodesta 1923. Melartista tuli Norjan varakonsuli Kotkassa 1924 ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1948.

Hugo Melart oli naimisissa 1902–1928 Elin Aline Linderborgin (k. 1928) kanssa ja vuodesta 1930 Anna Lovisa Bastmanin o.s. Viklund kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2  Aikalaiskirja 1934

Aiheesta muualla
----------------

* Hugo Melartin elämäkerta SKS Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat-verkkojulkaisussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo petoeläinheimosta, sarjakuvahahmosta katso Mangusti (sarjakuvahahmo), Me mangustit -tv-sarjan mangusteista katso nelisormimangusti.*

**Mangustit** (Herpestidae) on petoeläimiin (Carnivora) kuuluva nisäkäsheimo. Mangusteilla on söpöt yksisarviset aina peräpäässä.

Mangusteja elää Aasiassa, Afrikassa, Karibialla sekä Etelä-Euroopassa ja niitä on yli 30 lajia. Mangustit painavat yleensä yhdestä viiteen kilogrammaa ja niitä on kooltaan 30 senttisistä liki metrin mittaisiin. Mangustit ovat pitkiä, hoikkia eläimiä, joilla on lyhyet jalat. Pää on pieni ja pyöreä ja siinä on teräväkärkinen kuono. Korvat ovat leveät, pyöreät ja suhteellisen alhaalla pään sivulla. Silmän pupillit ovat yleensä vaakasuorassa ja soikeat, ja hampaita on alle 32–40 lajista riippuen. Väritys on tyypillisesti ruskea tai harmaa ja yleensä yksivärinen, vaikka joitakin raidallisia lajeja on olemassa. Mangustien kynnet eivät pysty vetäytymään ja kämmenpuolet ovat paljaat, etukäpälien muistuttaessa enemmän*selvennä* pesukarhun käpäliä.

Aikaisemmin mangustit luokiteltiin sivettieläinten (Viverridae) heimoon, mutta rakenteellisten erojen perusteella ne erotettiin omaksi heimokseen. 2000-luvun alussa madagaskarinmangustit (Galidiinae-alaheimo) erotettiin mangusteista toiseen, Eupleridae-heimoon ("Madagaskarin petoeläimet"). Nykyisin mangustit jaetaan 14 sukuun, joihin kuuluu 33 lajia.

Tunnetuimpia mangustilajeja on mungo (*Herpestes edwardsi*). Toinen kuulu *Herpestes*-suvun laji on ikneumoni eli faaraorotta (*Herpestes ichneumon*). Mangustit ovat laumaeläimiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Lioncrusher.com: The Herpestidae Family (Arkistoitu – Internet Archive) - luettu 14.11.2006

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Herpestidae (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q80479
* Wikispecies: Herpestidae
* ADW: Herpestidae
* BioLib: 2059
* BOLD: 27147
* CoL: 624SY
* EoL: 7673
* EPPO: 1HRPSF
* Fauna Europaea: 12643
* Fauna Europaea (new): a51ea3ac-25b6-4dad-94b1-7da2519e9a21
* Fossilworks: 66287
* GBIF: 9678
* iNaturalist: 41893
* IRMNG: 104273
* ITIS: 180611
* MSW: 14000477
* NBN: NHMSYS0000376749
* NCBI: 9697
* Open Tree of Life: 42311

 |

 |
Hans Christian Ulrik Midelfart
**Hans Christian Ulrik Midelfart** (22. heinäkuuta 1772 Byneset, Norja – 1. joulukuuta 1823 Skogn, Norja) oli norjalainen pappi, koulumies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja sen perustuslakikomitean jäsen.

Tausta
------

Hans Christian syntyi kirkkoherra Albrecht Angell Midelfartin (1714–1788) ja Stinken Tønderin (1732–1793) pappisperheeseen silloisessa Bynesetin kunnassa, joka on nykyisin osa Trondheimia. Hän valmistui *Trondhjems Skole*sta 1789 ja suoritti teologisen loppututkinnon 1794. Hän avioitui 18. syyskuuta 1800 myös pappissukua olevan Eleonore Christiane Fabriciuksen (1773–1836) kanssa.

Ura
---

Vuodesta 1800 hän opetti Trondhjem Skolessa. Vuonna 1802 hänet valittiin papiksi *Bejtstaden*in seurakuntaan ja vuonna 1804 hänestä tuli pastori *Vestre Indherred*iin. Tällöin hän sai erityistunnustuksen Trondheimin piispa Buggelta koululaitoksen kehittämistoiminnastaan. Hänen oppilaitaan kuvailtiin alueen parhaiten oppineiksi. Muutoinkin häntä on kuvattu uhrautuvaiseksi luonteeksi vaikeiden sotavuosien aikana seurakuntansa suhteen.

Hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi 1814 Trondheimin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän epäröi aluksi maan kykyä selvitä itsenäisenä, mutta päätyi lopulta itsenäisyyspuolueen enemmistön riveihin. Hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Eniten hän ajoi kirkon omaisuutta koskevia ja koululaitoksen kehittämiseen liittyviä asioita. Häntä pidettiin eräänä kokouksen kykenevimmistä ja oppineimmista miehistä. Hän puolusti myös tanskalaissyntyisten virkamiesten oikeutta päästä edelleen norjalaisiin virkoihin sekä vastusti perustuslain juutalaisparagrafia. Kirkon tuli edelleen hallita omaisuutta, mikä tulisi hänen mielestään käyttää koulutuksen ja yliopiston kehittämiseen. Unionikysymyksessä hän äänesti opiskeluaikaisen ystävänsä Georg Sverdrupin tapaan itsenäisyyspuolueen riveissä.

Vuoden 1814 lopulla hänet nimitettiin Skognin kirkkoherraksi, jona hän toimi aina kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei kokenut vetoa politiikkaan, hän tuli valituksi Stortingiin juuri ennen kuolemaansa 1823, mitä tehtävää hän ei ehtinyt ottaa vastaan. Häntä on kuvattu erääksi 1800-luvun kyvykkäimmistä norjalaisista pedagogeista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Midelfart, Hans Christian Ulrik, 1772-1823, Præst *Dansk biografisk lexikon*.  1905. Projekt Runeberg. Viitattu 27.1.2008. (tanskaksi)
2. ↑  Hans Christian Ulrik Midelfart *www.eidsvoll1814.no*. Viitattu 27.1.2008. (norjaksi)
**Babel: Mystinen kertomus** (*Babel, or the Necessity of Violence*) on vuonna 2022 ilmestynyt amerikankiinalaisen kirjailijan R. F. Kuangin kirjoittama fantasiaromaani. Sen on suomentanut Helene Bützow, ja suomennoksen on vuonna 2023 julkaissut Teos.

*Babel* on viktoriaaniseen aikaan 1820-1830-luvulle Britanniaan sijoittuva fantasiaromaani, jonka tapahtumaympäristö on Oxfordin yliopisto ja siellä sijaitseva kuvitteellinen käännösakatemia Babel. Yliopiston professori tuo Kiinasta Oxfordiin opiskelemaan kasvattipoikansa, jolle on annettu länsimainen nimi Robin Swift. Ennen akatemiaan pääsyä hän on opiskellut kiinaa ja klassisia kieliä. Babelissa on käytössä salaisia voimia sisältäviä hopeatankoja, joiden materiaali tuodaan Britannian siirtomaista. Hopean avulla Britanniasta on tullut maailmanvalta, mutta opiskelijoissa herää epäilys vallan oikeutuksesta.

Palkinnot
---------

*Babel* oli Hugo-palkinto-ehdokkaana vuonna 2023, mutta hämäristä syistä se ei Kiinassa lokakuussa pidetyssä tapahtumassa saanut lisää ääniä eri äänestyskierroksilla, kuten myöhemmin julkaistuista tilastoista ilmeni, mikä herätti syytöksiä sensuurista. Tilastojenkin julkaisu viivästyi tammikuulle, kun ne yleesä on tapana julkaista pikimmiten tapahtuman jälkeen.

*Babel* on saanut useita muita palkintoja: 

* Blackwell's, 2022, kaunokirjallisuuspalkinto
* Parhaan romaanin Nebula-palkinto, 2022
* British Book Awards, 2023
* Locus-palkinto, 2023 fantasiaromaanista

Lähteet
-------

1. ↑  Sadie Gennis & Susana Polo: Hugo Awards under fire over censorship accusations, and SFF writers want answers *polygon.com*.  24.1.2024. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  "Awards: Arthur C. Clarke Winner; Blackwell's Books of the Year". Shelf Awareness. 27.10.2022. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Molly Templeton, (2023-05-15). "Here Are the Winners of the 2022 Nebula Awards!". Tor.com. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Beril Naz Hassan, British Book Awards 2023, The Standard 16.5.2023, viitattu 16.2.2024 (englanniksi)
5. ↑  2023 Locus Awards Winners". Locus Awards. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
| "Jokainen päivä on liikaa"Marion Rung |
| --- |
| Singlen "Jokainen päivä on liikaa" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Lauluja sinusta* |
|  B-puoli | "Sain muiston" |
|  Julkaistu | 1973 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Charles Fox (säv.)Juha Vainio (suom. san.) |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Levy-yhtiö | EMI |
| Marion Rungin muut singlet |
| "Tom tom tom"1973 | "Jokainen päivä on liikaa"1973 | "El Bimbo"1974 |

**Jokainen päivä on liikaa** on Charles Foxin säveltämä kappale, jonka alkuperäinen nimi on "Killing Me Softly with His Song". Englanninkieliset sanat on tehnyt Norman Gimbel ja suomenkieliset Juha Vainio.

Laulun levytti ensimmäisenä Lori Lieberman vuonna 1971, mutta se tuli tunnetuksi ympäri maailmaa Roberta Flackin levytyksenä vuodelta 1973. Se palkittiin vuonna 1974 Grammy-palkinnolla vuoden lauluna.

Suomeksi kappaleen ovat vuonna 1973 levyttäneet Päivi Paunu ja Marion Rung. Lisäksi kappaleen on levyttänyt Paula Koivuniemi (1974), Jussi Mäkelä (1980), Jaana Lammi (1996) ja Saija Varjus (1997).

Lähteet
-------

1. ↑  Charles Fox Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Huone 213** on Marjorien ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Sen tyylissä kuuluvat vaikutteet 1990-luvun alun r’n’b-musiikista sekä eurodancesta. Albumilta löytyy suomenkielinen versio Abban laulusta "The Winner Takes It All".

Kappaleet
---------

  

1. En muuta kaipaa – 4.18 (säv.  Petri Alanko, san. Jukka Itkonen)
2. Huone 213 – 4.47 (säv. Reijo Järvi, san. Jukka Itkonen)
3. Kai vielä voisin rakkautta antaa – 4.14 (säv. Jari Karjalainen, san. Hannu Pulkkinen)
4. Ikävä aikaa – 3.07 (säv. Marjo-Riitta Noponen, san. Pekka Mykkänen)
5. Korttitalo vaan – 4.35 (*The Winner Takes It All*, säv. Benny Andersson, Björn Ulvaeus, suom. san. Jukka Itkonen)
6. Miksi – 3.59 (säv. Ari Saksa, Jari Karjalainen, san. Jukka Itkonen)
7. Yön syke – 4.12 (säv. Jari Karjalainen, san. Kari Tyni)
8. Pois itsestään – 5.04 (säv. Harri Kauppinen, san. Jukka Itkonen)
9. Sut varastaa mä aion – 4.10 (säv. Pasi Pennanen, Jari Karjalainen, san. Pasi Sorjonen)
10. Pidä minusta kiinni – 3.20 (säv. Jari Karjalainen, san. Pasi Sorjonen)
11. Blues – 4.30 (säv. Marjo-Riitta Noponen, san. Jukka Itkonen)
12. Kuin taivaan pilvi – 4.24 (säv. Petri Alanko, san. Jukka Itkonen)

Albumista
---------

### Kappaleet

Albumin lauluista "Miksi" ja "Sut varastaa mä aion" on levytetty alunperin jyväskyläläisen dancepop-yhtye Downtownin levyllä *Downtown* (1989) englanninkieliset versiot "Close to your heart" ja "Make it real". Omalla levyllään Marjorie duetoi kappaleen "Miksi" Downtownin laulajan Jari Karjalaisen kanssa.

### Tekijät

Albumin kappaleiden tekijöiden ja soittajien joukossa on lukuisia jyväskyläläisiä muusikoita, kuten Hausmyllyn **Jason Drome** (oik. Jari Karjalainen), **Enzo** (oik. Hannu Pulkkinen), **Lowland** (oik. Petri Alanko) ja **Psyche** (oik. Pekka Mykkänen) sekä suomipuhallinfunkyhtye ILLU-Bandin Janne Kettunen, Mikko Saikkonen ja Timo Pitkänen. Puolet albumin sanoituksista on tehnyt kirjailijana ja sanoittajana tunnettu Jukka Itkonen.

Myöhemmät versioinnit
---------------------

Marjorien livetaltiointi laulusta "Korttitalo vaan" löytyy livealbumilta *Rakkauden kiertokulku*, jonka nimeä kantavalla kiertueella Marjorie esiintyi vuonna 2001 Anneli Saariston ja Eija Kantolan kanssa.

Keväällä 2012 Putouksen 3. tuotantokauden hahmot esittivät "Korttitalo vaan" kauden viimeisessä jaksossa ja levyttivät kappaleen omalla kokoelmalevyllään.

Lähteet
-------

* *Huone 213* discogs.com -sivustolla
* *Huone 213* Fono-äänitetietokannassa

### Viitteet

1. ↑  "Downtown ‎– Downtown" *discogs.com*. Discogs.com. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  "Putous 3 (2012, CD)" *discogs.com*. Discogs.com. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Marjorien ja Hausmyllyn live-esitys kappaleesta Sut varastaa mä aion (1991)
**My American Cousin** (tv-esityksessä **Amerikkalainen serkkuni**) on Sandy Wilsonin käsikirjoittama ja ohjaama kanadalainen draamaelokuva vuodelta 1985. Siinä 12-vuotias tyttö (Margaret Langrick) viettää tylsää kesää perheensä puutarhaviljelmän kirsikanpoiminnassa Kanadan länsirannikolla 1950-luvun lopulla, kunnes yhtenä iltana pihaan ajaa komea serkkupoika Kaliforniasta (John Wildman) kiiltävällä avo-Cadillacillaan ja jää perheen vieraaksi – kunnes vanhemmat tulevat Kaliforniasta hakemaan kotoaan karannutta poikaa ja äidiltään varastamaa autoa. Elokuva sai jatko-osan *American Boyfriends* (1989).

Vastaanotto
-----------

Kotimaassaan Kanadassa elokuva palkittiin kuudella Genie-palkinnolla.

Elokuva julkaistiin suomeksi tekstitettynä VHS-videona alkuperäisnimellä keväällä 1988 ja esitettiin Yle TV1 -kanavalla huhtikuussa 1996 nimellä *Amerikkalainen serkkuni*. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvaa kaikin puolin hyvin tehtynä nostalgiapalana ja antoi sille kolme tähteä viidestä. *Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mukaan elokuva on pieni ja sympaattinen kuvaus murrosikäisistä nuorista maailmassa, jota he eivät vielä oikein ymmärrä, ja joka ei aina ymmärrä heitä. Hän kehuu ohjaaja Wilsonia rantamaisemien hyvästä käytöstä ja liioittelemattomasta tavasta ohjata pikkufilmiään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "My American Cousin", *Video-opas 95*, WSOY 1994.
2. ↑  Avola, Pertti: Nuoruumuistoja 30- ja 50-luvuilta.  *Helsingin Sanomat*, 8.4.1988, s. 52. Näköislehti (maksullinen).
*Tämä artikkeli käsittelee vuotta. Samannimisestä elokuvasta on oma artikkeli.*
**Karkausvuosi** on kalenterivuosi, johon on lisätty yksi tai useampi karkauspäivä, jotta kalenteri saadaan synkronoitua aurinkovuoden ja vuodenaikojen kanssa. Tämä on tarpeellista 365 päivän pituista kalenterivuotta käyttävissä järjestelmissä, koska aurinkovuosi on noin neljännespäivän pidempi kuin kalenterivuosi.

Eri kalentereissa
-----------------

Nykyisessä länsimaisessa ajanlaskussa karkausvuosi on joka neljäs vuosi kaikkina neljällä jaollisina vuosina (2024, 2028, 2032, 2036, 2040), paitsi jos kyseinen vuosi on jaollinen myös sadalla (poislukien vuosi, joka on jaollinen myös 400:lla). Karkauspäivä on lisätty karkausvuoden helmikuun 24. päiväksi, mikä pidentää helmikuun 29-päiväiseksi. Suomessa karkauspäivä on tosin vuodesta 2000 lähtien ollut helmikuun 29. päivä.

Kiinalaisessa kalenterissa karkausvuosi on joka kolmas vuosi, jolloin vuoteen lisätään ylimääräinen kuukausi.

Juutalaisessa kalenterissa karkausvuosi on joka 19. vuosi, jolloin vuoteen lisätään ylimääräinen kuukausi.

Iranilaisessa kalenterissa karkausvuosi on yleensä joka neljäs vuosi. Sen tarkka ajankohta määritellään päiväntasauksen ajankohdan mukaan.

Hindukalenterissa karkauspäivien ja karkauskuukausien lisääminen ja vähentäminen tapahtuu epäsäännöllisesti.

Islamilaisessa kalenterissa karkausvuosi esiintyy 11 kertaa 30 vuoden jakson aikana. Tällöin vuoden viimeiseen kuukauteen lisätään yksi päivä.

Bahai-kalenterissa karkausvuosi esiintyy yleensä joka neljäs vuosi, jolloin vuoden kahden viimeisen kuukauden väliin lisätään viisi päivää.

Etiopialaisessa kalenterissa karkausvuosi esiintyy kerran neljässä vuodessa, jolloin ylimääräinen päivä lisätään vuoden loppuun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charlotte Kjaer: Karkausvuosi ja karkauspäivä – Milloin on seuraava karkausvuosi? *Tieteen kuvalehti*.  7.12.2021. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Asko Palviainen: Helmikuu ja karkauspäivä  5.2.2016. Yliopiston almanakkatoimisto. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Vigdis Hocken: Leap Year in Different Calendars Time and Date. Viitattu 23.3.2022.
4. ↑  Konstantin Bikos: Leap Years in the Persian Calendar Time and Date. Viitattu 23.3.2022.
Dauner vuonna 1992.
**Wolfgang Dauner** (30. joulukuuta 1935 Stuttgart – 10. tammikuuta 2020 Stuttgart) oli saksalainen fuusiojazzpianisti ja -säveltäjä. Hänet oli muun muassa United Jazz and Rock Ensemblen jäsen ja teki yhteistyöstä muun muassa Hans Kollerin, Albert Mangelsdorffin, Volker Kriegelin, Ack van Rooyenin, ja Zbigniew Seifertin kanssa. 

Dauner opiskeli trumpetin- ja pianonsoittoa sekä sävellystä Stuttgartin musiikkikorkeakoulussa ja oli sitten mukana Joki Freundin sekstetissä 1960-luvun alussa. Hän esiintyi useilla festivaaleilla eri puolilla Saksan liittotasavaltaa ja levytti esikoisalbuminsa trionsa kanssa 1964. Albumi oli yksi ensimmäisistä free jazz -levytyksistä Euroopassa. 1960-luvun loppupuolella Dauner johti Stuttgartissa radioyhtiön jazzyhtyettä ja sävelsi sille teoksia. Vuonna 1970 hän perusti Hans Kollerin kanssa jazzrock-yhtye Et Ceteran ja toimi Free Sound & Super Brass Big Bandin toisena johtajana. The United Jazz And Rock Ensemblen jäsenenä 1970-luvun puolivälistä alkaen hän alkoi tuoda esiintymisiin mukaan teatterin, oopperan ja tanssitaiteen elementtejä.

Dauner sävelsi myös elokuvamusiikkia ja lastenoopperan. Hän levytti muun muassa levymerkeille Mood, Columbia, MPS ja ECM Records.

Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendt luetteli 1980-luvun alussa Daunerin yhtenä tärkeimmistä fuusiopianisteista ja syntetisaattorin käyttäjistä jazzissa.

Pori Jazz -festivaaleilla Dauner vieraili viulisti Jean-Luc Pontyn kanssa 1970 ja omine yhtyeineen 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  Pianist Wolfgang Dauner ist tot *Kultur*.  10.1.2020. Der Tagesspiegel. Viitattu 10.1.2020. (saksaksi)
2. ↑  Berendt, Joachim: *The Jazz Book, From New Orleans to Jazz Rock and Beyond*, s. 289, 298. Paladin Books, 1984. ISBN 0-586-08474-6. englanti
3. ↑  Festivaalivuosi 1970: Jean-Luc Ponty with Wolfgang Dauner Pori Jazz -historia. Viitattu 4.6.2014. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Festivaalivuosi 1973: Wolfgang Dauner Orchestra Pori Jazz -historia. Viitattu 4.6.2014. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Wolfgang Dauner
**Evald Kristian Relander** (7. tammikuuta 1856 Viipuri – 9. lokakuuta 1926 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja koulun- ja pankinjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Relanderin vanhemmat olivat kappalainen Erik Kristian Relander ja Maria Wilhelmina Wahlberg ja puolisot 1882–1898 Gertrud Maria Olsoni ja vuodesta 1900 Wilhelmina (Ina) Kihl. Suomen tasavallan presidentti Lauri Kristian Relander oli Evald Relanderin poika ensimmäisestä avioliitosta. Evald Relander kävi kuusi luokkaa oppikoulua Joensuussa, mutta meni sitten opiskelemaan kauppaoopistoon Turkuun. Sieltä valmistuttuaan hän toimi apuopettajana ja kirjanpitäjänä maanviljelyskoulussa Kurkijoella. Opiskeltuaan kuitenkin vielä Mustialassa hän valmistui sieltä agronomiksi. Toimittuaan Kurkijoella sekä varsinaisena opettajana että koulunjohtajana Relander siirtyi vuonna 1897 Elisenvaaraan perustetun maanviljelyskoulun opettajaksi ja johtajaksi, samoin kuin koulutilan hoitajaksi. Vuonna 1904 sen yhteyteen perustettiin myös karjanhoitokoulu. Relanderilla oli muun ohella useita luottamus- ja järjestötehtäviä ja hän toimi myös Kansallis-Osake-Pankin Elisenvaaran konttorin johtajana vuodesta 1916. Eläkkeelle vuonna 1921 jäänyt Relander sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1920.

Evald Relanderista tuli aikanaan ensimmäinen mies, joka näki poikansa nousevan tasavallan presidentiksi. Seuraavan tämä tapahtui vasta vuonna 2024, kun Göran Stubb näki Alexander Stubbin vannovan virkavalansa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Evald Relander *Biografiasampo*. Viitattu 10.5.2022.
2. ↑  Maanviljelysneuvos Evald Relander kuollut. *Helsingin Sanomat*, 10.10.1926, s. 6.
3. ↑  Arkimies, Tuomas: Jääkiekkovaikuttaja Göran Stubb, 88, on todella harvinaisessa tilanteessa – tällaista on nähty vain kerran aiemmin Suomessa *Aamulehti*.  12.2.2024. Viitattu 7.3.2024.
4. ↑  Presidentinvaalit | Göran Stubb on vasta toinen isä, joka näkee poikansa nousevan Suomen presidentiksi *Helsingin Sanomat*.  12.2.2024. Viitattu 7.3.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Jelena Nikolaevna Baturina** (ven. Елена Николаевна Батурина, s. 8. marraskuuta 1963 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa rakennusyhtiö Intekon (ven. Интеко). Hän oli naimisissa Moskovan entisen pormestarin Juri Lužkovin kanssa, jonka väitettiin junailevan edullisia kauppoja vaimolleen. Lužkov kuoli joulukuussa 2019.

Liike-elämän aikakauslehti *Forbes* listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 279. rikkaimmaksi henkilöksi. Hän on samalla Venäjän rikkain nainen. Baturinalla on kaksi lasta.

Yhteys Bidenin perheeseen
-------------------------

Vuonna 2020 Yhdysvaltain senaatin komitea julkaisi raportin, jonka mukaan Joe Bidenin poika Hunter Bidenin investointiyhtiö Rosemont Seneca Thornton oli saanut 3,5 miljoonaa dollaria Baturinalta konsultointisopimuksista.
Keväällä 2014 Joe ja Hunter Biden tapasivat Baturinan Washingtonissa Café Milanossa. Baturinaa ei ole ikinä lisätty sanktiolistoille, joilla on suuri määrä venäläisiä liikemiehiä.

Henkilöhistoria
---------------

Jelena Baturina aloitti uransa tehdastyöläisenä. Hän tapasi tulevan miehensä Juri Lužkovin vuonna 1987, ja he menivät naimisiin vuonna 1991. Samana vuonna Baturina perusti Inteko-yrityksen, joka valmisti muovista huonekaluja ja astioita. Myöhemmin yritys laajeni rakennusalalle ja lähti hurjaan nousuun aviomies Lužkovin tultua valituksi Moskovan pormestariksi. 

Vuonna 2007 Jelena Baturina haastoi *Forbesin* venäjänkielisen painoksen oikeuteen. Syynä oli erimielisyys lehden kannen sitaatista joulukuun 2006 numerossa. Varsinainen syy lienee itse artikkelin arkaluonteisessa väitteessä, jossa pormestari-aviomiehen arvioitiin junailleen edullisia kauppoja Baturinan yritykselle. Baturina voitti oikeudenkäynnin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kramer, Andrew E.: Forbes buffeted by pressure over Russian edition - Business - International Herald Tribune *The New York Times*.  4.12.2006. Viitattu 19.6.2007. (englanniksi)
2. ↑  Ivan Nechepurenko: Yuri M. Luzhkov, 83, Dies; Mayor at Dawn of Post-Soviet Moscow *The New York Times*.  11.12.2019. Viitattu 31.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  #279 Elena Baturina *Forbes*.  8.3.2007. Viitattu 19.6.2007. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Tyazhlov, Ivan: No Protection Secured *Kommersant*.  1.12.2006.  Arkistoitu 12.7.2007. Viitattu 19.6.2007. (englanniksi)
9. ↑  Forbes Russia Out with Baturina on the Cover *Kommersant*.  2.12.2006.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 19.6.2007. (englanniksi)
10. ↑  Russia’s Forbes Editor-In-Chief Lost to Baturina *Kommersant*.  21.3.2007.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 19.6.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Inteko-yhtiön nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Meredith Kercherin murha** tapahtui Perugiassa Italiassa 1. marraskuuta 2007. Kercher, kuollessaan 21-vuotias, oli Coulsdonista, Etelä-Lontoosta kotoisin oleva brittiläinen vaihto-oppilas. Hänet löydettiin asuntolahuoneestaan kurkku auki viillettynä.

Kercherin kämppäkaveri, yhdysvaltalainen Amanda Knox ja hänen poikaystävänsä, 27-vuotias italialainen Raffaele Sollecito, pidätettiin murhasta epäiltyinä. Kolmas pidätetty oli Norsunluurannikolta kotoisin oleva Rudy Guede. Ensimmäisessä oikeudenkäynnissä vuonna 2009 Knoxille langetettiin murhasta 26 vuoden ja Sollecitolle 25 vuoden vankeusrangaistus. Guede tuomittiin erillisessä oikeudenkäynnissä 30 vuodeksi vankeuteen, mutta rangaistus aleni myöhemmin 16 vuoteen.

Murhaoikeudenkäynti sai päätöksen 3. lokakuuta 2011. Vetoomustuomioistuin vapautti Knoxin kaikista murhasyytteistä. Samalla myös hänen entiselle poikaystävälleen murhasta annettu tuomio kumottiin. Molemmat olivat vangittuina lähes neljä vuotta.

Italian korkein oikeus kumosi vapauttavat päätökset ja määräsi uuden oikeudenkäynnin. Knox, joka oli palannut Yhdysvaltoihin, ei osallistunut istuntoihin Italiassa, vaan seurasi tapahtumia Yhdysvalloista. Sen sijaan Sollecito oli oikeudessa läsnä.

Tammikuun 2014 loppupuolella oikeus tuomitsi Knoxin 28 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi vankeuteen, ja Solleciton 25 vuodeksi vankeuteen.  Tapaus eteni uudelleen korkeimpaan oikeuteen, joka katsoi maaliskuussa 2015 antamassaan tuomiossa Knoxin ja Solleciton syyttömiksi Kercherin murhaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Opiskelijatoverinsa murhasta vangittu yhdysvaltalaisnainen vapautettiin Italiassa *hs.fi*.  3.10.2011. Viitattu 4.10.2011.
2. ↑  Italia kumosi 26 vuoden vankeusrangaistuksen *yle.fi*.  4.10.2011. Viitattu 4.10.2011.
3. 1 2  Alenius, Jari: Seksimurhaajille uusi pitkä vankeustuomio Italiassa *iltasanomat.fi*.  30.1.2014.  Arkistoitu 31.1.2014. Viitattu 31.1.2014.
4. ↑  Mykkänen, Pekka: Italian korkein oikeus vapautti pariskunnan vuosien sekavassa murhasaagassa *hs.fi*.  28.3.2015. Viitattu 23.9.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Neljä nuppusammalen (*Physcomitrella patens*) ekotyyppiä.
**Ekotyyppi** on eliölajin muoto, joka on geneettisesti sopeutunut tietyn alueen olosuhteisiin. Esimerkiksi rauduskoivusta on olemassa eri ekotyyppejä eteläisemmillä ja pohjoisemmilla alueilla. Näiden ekotyyppien silmun muodostuminen on sopeutunut alueellisiin eroihin yön pituudessa. Myös vuorovesialueen eri alueilla voi kehittyä eri ekotyyppejä, kuten on tapahtunut Pohjanmeren, Norjan ja Tanskan salmien rannikoilla kasvavalle hollanninsuolayrtille. Myös ihmisen kehittämät lajikkeet, jotka on kehitetty tietyn alueen olsuhteisiin sopeutuviksi, ovat ekotyyppejä, kuten esimerkiksi eräät persikkalajikkeet.

Katso myös
----------

* muoto
* muunnos

Lähteet
-------

1. ↑  Anneli Viherä-Aarnio: Silmunmuodostuksen kriittinen yönpituus rauduskoivun eteläisessä ja pohjoisessa metsikössäArkistoitu kopio Metla.  Arkistoitu 22.7.2015. Viitattu 20.7.2015.
2. ↑  Mikko Piirainen: Suolayrttien suku Pohjoismaissa *Luomus*. Tuhat-tutkimustietokanta. Viitattu 20.7.2015.
3. ↑  PescabivonaArkistoitu kopio *Eur lex*.  Arkistoitu 23.9.2020. Viitattu 20.7.2015.
**Sirpa Elise Alalääkkölä** (s. 1964 Alatornio) on Uudessa-Seelannissa asuva suomalainen kuvataiteilija.

Alalääkkölä opiskeli maalausta ja animaatiota Suomen kuvataideakatemiassa 1985–1990 ja sai sitten Fulbright-stipendin New Yorkin yliopistoon lukuvuodeksi 1991–1992. Sieltä hän lähti matkalle Tyynenmeren suuntaan, asui 1990-luvun alkupuolella Tongassa ja Australian Tasmaniassa ja asettui sitten Uuden-Seelannin Eteläsaaren pohjoisrannalle.

Alalääkkölä teki 1980-luvulla synkkiä punk- ja sadomasokismiaiheisia kuvia, kunnes päätyi vähitellen kuvaamaan iloisempia aiheita, kuten lomailevia ihmisiä karikatyyrimäisen värikkäästi. Hän tuli tunnetuksi *Aino*-triptyykillään (1988), parodialla Akseli Gallen-Kallelan *Ainosta*. Kesällä 1995 hänellä oli näyttely *Ihmisyyden tila* Galerie Pelinillä Helsingissä. 

Alalääkkölä oli yksi yhdestätoista Kiasman avajaisnäyttelyyn 1998 valitusta suomalaistaiteilijasta. Tätä varten hän työskenteli Suomessa kolmen kuukauden ajan, tuloksena muotokuvasarja Suomessa asuvista ja työskentelevistä ulkomaalaisista. Seuraavan kerran hän työskenteli Suomessa vuonna 2002 synnyinkaupunkinsa Tornion taiteilijaresidenssissä Viippolassa ja valmisteli Aineen taidemuseossa kesällä 2002 pidettyä näyttelyään. Samassa yhteydessä hän toimi Torniossa ja Haaparannalla pidetyn Kalott Jazz & Blues -festivaalin vuoden taiteilijana.

Alalääkkölän töitä on Kiasman ja Heinon taidesäätiön kokoelmissa. Niitä on paljon esillä myös Levillä Päivikki Palosaaren omistamissa matkailukiinteistöissä.

Alalääkkölä oli parikymmentä vuotta naimisissa Uudessa-Seelannissa ja joutui avioerossa 2020-luvun taitteessa taistelemaan lakituvassa teostensa tekijänoikeuksista, koska osa niistä katsottiin entiselle aviomiehelle kuuluvaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  O'Callaghan, Jody: Artist wins chance to appeal against ex-husband's copyright to her work *Stuff*.  22.11.2021. Viitattu 1.2.2024.
2. 1 2 3  Uimonen, Anu: Kuka? Sirpa Alalääkkölä.  *Helsingin Sanomat*, 10.6.2002. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 1.2.2024.
3. 1 2  Uimonen, Anu: Taide pitää Sirpa Alalääkkölän leivässä.  *Helsingin Sanomat*, 10.6.2002. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 1.2.2024.
4. 1 2  Uimonen, Anu: Punkkari löysi auringon.  *Helsingin Sanomat*, 24.8.1995. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 1.2.2024.
5. ↑  Torniainen, Marja-Liisa: Minä – nainen: kukka, infantiili aikuinen vaiko nukke? Näkökulmia naiseuteen Kangasalan Kimmo Pyykkö -taidemuseossa *Kulttuuritoimitus*.  11.06.2021. Viitattu 1.2.2024.
6. ↑  Taidenäyttely – Sirpa Alalääkkölä *Hullu Poro*. Viitattu 1.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Sirpa Art, Alalääkkölän verkkosivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* New Zealand Artists

 |

 |
Erik Rönnholm harjottelemassa Pajulahden urheiluopistossa
**Raoul Erik "Erkki" Rönnholm** (18. syyskuuta 1923 Helsinki – 15. syyskuuta 2010 Hyvinkää) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. 

Rönnholm juoksi vuoden 1951 Kalevan kisoissa hopeaa Ilmari Taipaleen takana sekä vuonna 1945 pronssia ja 1951 hopeaa 4 × 400 metrillä Helsingin Kullervon väreissä. TUL:n mestaruuksia hänelle kertyi viesteissä yhdeksän ja yksilömatkoilla viisi. Ilman yhtään maaotteluedustusta Rönnholm valittiin Helsingin vuoden 1952 olympialaisiin 800 metrille, jossa hän putosi alkuerissä. Omat ennätykset olivat 400 metrillä 50,4 ja 800 metrillä 1.54,0.

Seuratasolla Rönnholm edusti Helsingin Kullervoa. Ammatiltaan Rönnholm oli työkalujyrsijä.

Hänen serkkunsa oli 1960- ja 1970-lukujen maajoukkuekoripalloilija Kari Rönnholm.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tilastopaja: Erik Rönnholm Tilastopaja. Viitattu 6.7.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Hannus, Matti: In Memoriam - Erik Rönnholm.  *Yleisurheilun Kuvalehti*, 16.12.2010, nro 8, s. 49. Tampere:  Suomen Urheiluliiton julkaisut Oy.
**Kansallinen lääketieteellinen yliopisto** O. O. Bohomoletsin mukaan (NMU) eli **Bohomoletsin kansallinen lääketieteellinen yliopisto** (ukr. Національний медичний університет імені Олександра Олександровича Богомольця (НМУ імені О. О. Богомольця), *Natsionalnyi meditšnyi universytet imeni O. O. Bohomoltsja (NMU imeni O. O. Bohomoltsja*) on Ukrainan Kiovassa sijaitseva, perustamisajakseen syyskuun 1841 ilmoittava (opetustoiminnan aloitus) lääketieteellinen yliopisto.

Tsaari Nikolai I allekirjoitti aihetta koskevan määräyksen vuonna 1840. Vuonna 1841 perustettiin nykyään Kiovan kansallisena yliopistona tunnetun, aluksi *Pyhän Vladimirin yliopistoksi* nimetyn yliopiston lääketieteellinen laitos ja aloitettiin lääketieteellinen opetus. Tästä kasvoi lääketieteellinen tiedekunta. 1920 sen pohjalta perustettiin erillinen terveystieteen instituutti. Seuraavana vuonna tämä muutti nimensä Kiovan lääketieteelliseksi valtionakatemiaksi, tai Kiovan lääketieteelliseksi valtioninstituutiksi. Siitä kasvoi oma lääketieteellinen korkeakoulu ja yliopisto. Vuonna 1946 se nimettiin ukrainalaisen patofysiologin, Ukrainan tiedeakatemian johtajan O.O. Bohomoletsin (1881–1946) mukaan.  Kansalisen yliopiston aseman se sai 1995.

Bohomoletsin kansallinen lääketieteellinen yliopisto kuuluu maan arvostetuimpiin. Vuonna 2013 suoritetussa kahdensadan ukrainalaisen yliopiston vertailussa se pisteytettiin Ukrainan 5. parhaaksi yliopistoksi. Vuoden 2014 vastaavassa vertailussa se sijoittui 8. sijalle, jälleen parhaana lääketieteellisenä yliopistona maassaan. Yliopistoa käy yli 12 000 opiskelijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Istorija Kansallinen lääketieteellinen yliopisto (O. O. Bohomoletsin mukaan), nmu.edu.ua.  Arkistoitu 3.9.2011. Viitattu 2.11.2014. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  National Medical University *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  2017 (updated). University of Toronto Press & Canadian Institute of Ukrainian Studies, Encyclopedia of Ukraine, encyclopediaofukraine.com. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Ректорат Національний медичний університет імені О.О. Богомольця.  Arkistoitu 13.5.2023. Viitattu 13.5.2023. (ukrainaksi)
4. ↑  Adresa Kansallinen lääketieteellinen yliopisto (O. O. Bohomoletsin mukaan), nmu.edu.ua.  Arkistoitu 21.10.2014. Viitattu 2.11.2014. (ukrainaksi)
5. ↑  Ukraine "Top 200" University Rankings, ireg-observatory.org, 6.6.2013, viitattu 2.11.2014, (englanniksi)
6. ↑  Reityng universytetiv Ukrajiny III, IV rivniv akredytatsiji Top-200 Ukrajina u 2013 rotsi 31.5.2013, euroosvita.net, viitattu 2.11.2014, (ukrainaksi)
7. ↑  Reityng universytetiv Ukrajiny III, IV rivniv akredytatsiji Top-200 Ukrajina u 2014 rotsi 30.5.2014, euroosvita.net, viitattu 3.11.2014, (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* TOP-10 VNZ Ukrajiny - Natsionalnyi meditšni universitet imeni O. O. Bohomoltsja (28.4.2010) (ukrainaksi) (euroosvita.net)
* NMU:n kotisivusto (englanniksi)
HMY *Britannia*
**HMY Britannia** on entinen Britannian kuningasperheen huvijahti (*Royal Yacht Britannia*). Se on järjestyksessään 83. kuninkaallinen huvijahti ja toinen samaa nimeä kantava.

Historiaa
---------

HMY *Britannia* Pakkahuoneenlaiturissa Eteläsatamassa 26. toukokuuta 1976. Meneillään on Englannin kuningatar Elisabeth II:n vierailu ja Kuninkaallisen laivaston iltasoitto ja juhlapäivälliset.
Britannian rakensi John Brown & Co Ltd:n telakka Clydebankissa, West Dunbartonshiressä. Rakentaminen aloitettiin 16. huhtikuuta 1953. Aluksen kastoi kuningatar Elisabet II. Käyttöönotto tapahtui 11. tammikuuta 1954. Sen oli suunniteltu toimivan sairaalalaivana mahdollisen sodan aikana. 

Palvellessaan kuningattaren ja kuninkaallisen perheen käytössä se teki yhteensä 696 ulkomaan- ja 272 kotimaanvierailua. Prinssi Charles ja prinsessa Diana matkustivat *Britannialla* häämatkalleen vuonna 1981. Se on osallistunut myös 1 000 pakolaisen siirtämiseen sisällissodan jaloista Adenista vuonna 1986.

Alus kävi Helsingissä toukokuussa 1976 Elisabetin vieraillessa Suomessa sekä juhannuksen 1994 alla; tällöin se oli matkalla Pietariin ja pysähtyi Suomessa vain tankkaamaan. Aluksella ei ollut tuolloin mukana kuninkaallisia; alus liikkui yksinään kun kuninkaallisten läsnä ollessa sillä oli aina sotalaiva saattajanaan. *lähde?*

Aluksella on vieraillut lukuisia henkilöitä, kuten esimerkiksi yhdysvaltalainen kenraali Norman Schwarzkopf, joka aluksen tekniikkaan tutustuttuaan oli tokaissut nähneensä nyt museoidut koneet ja ihmettelevänsä, missä aluksen varsinaiset moottorit ovat.

Alus poistettiin käytöstä 11. joulukuuta 1997, ja se kiinnitettiin sen jälkeen pysyvästi laituriinsa Edinburghin Ocean Terminaliin Skotlannissa.

HMY *Britannia*.

Mitat
-----

* Pituus: 125,65 m
* Leveys: 16,76 m
* Syväys: 5,2 m
* Tonnit: 5 862

Koneet
------

* 2 höyrykattilaa ja apukattila
* 2 höyryturbiinia, yht. 12 000 akselihevosvoimaa
* Nopeus: maksiminopeus 22,5 solmua, normaali matkanopeus 21 solmua

Lähteet
-------

1. ↑  *Aamulehti* 2.3.2010, s. B17.

Aiheesta muualla
----------------

* HMY Britannian viralliset kotisivut.
| "Heartbreak Hotel"Elvis Presley |
| --- |
| Singlen "Heartbreak Hotel" kansikuva |
| "Heartbreak Hotelin" kansi |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta |  |
|  Äänitetty  | 10. tammikuuta 1956 |
|  Julkaistu | 27. tammikuuta 1956 |
|  Tuottaja(t) | Steve Sholes |
|  Tyylilaji | rock'n'roll |
|  Kesto | 02.08 |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Elvis Presleyn muut singlet |
| "Baby Let's Play House"1955 | "Heartbreak Hotel"1956 | "My Baby Left Me"1956 |

**Heartbreak Hotel** on rockkappale, jonka levytti ensimmäisenä Elvis Presley vuonna 1956. "Heartbreak Hotelista" tuli Presleyn ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa ja se oli vuoden 1956 myydyin single. Singlellä soittavat Elvis Presley (laulun lisäksi komppikitara), Bill Black (basso), Scotty Moore (kitara), D. J. Fontana (rummut) ja Floyd Cramer (piano). Levyn B-puolella oli kappale "I was the One".

"Heartbreak Hotel" on yksisäkeistöinen ja siinä on kahdeksantahtisen bluesin sointukulku. Sen tekijöinä olivat alun perin Smilin' Jack Herring and His Swing Billysin steel-kitaristi Thomas Durden ja floridalainen opettaja Mae Boren Axton. Axton hoiti Hank Snown PR-asioita ja Snown managerina toimi myös Presleyn managerina ollut Tom "Eversti" Parker. Presley teki kappaleeseen muutoksia studiossa ja levyn tekijätiedoissa on lisättynä kolmantena Presleyn nimi.

Kappaleen sanoitus kertoo laulajan surusta hänen romanttisen suhteensa päätyttyä. Se käyttää "särkyneen sydämen hotellia" metaforana kuvaamaan laulajan tunnetilaa.

> »You make me so lonely baby,  
> 
> 
> 
> I get so lonely,  
> 
> 
> 
> I get so lonely I could die.»   
> (Elvis Presley: "Heartbreak Hotel" (1956), kertosäe)
> 
> 

Kappaletta ovat versioineet monet artistit ja yhtyeet, muun muassa Merle Haggard (1977), Willie Nelson ja Leon Russell (1979). The Jacksonsin, Whitney Houstonin ja C. C. Catchin samannimiset kappaleet eivät ole cover-versioita Presleyn singlestä.

Merkittävyys
------------

*Rolling Stone* -lehden vuoden 2004 "500 Greatest Songs of All Time" -listalla "Heartbreak Hotel" on sijalla 45, toiseksi parhaana Elvis Presleyn esityksenä "Hound Dogin" jälkeen. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen sijalle 15.

Lähteet
-------

1. ↑  Ronnie D. Lankford Jr: Tommy Durden Biography musicianguide.com. Viitattu 12.11.2008. (englanniksi)
2. ↑  The RS 500 Greatest Songs of All Time  9.12.2004. Rolling Stone.  Arkistoitu 16.4.2007. Viitattu 12.11.2008.
3. ↑  The All Time Top 3000 Songs www.acclaimedmusic.net.  Arkistoitu 5.8.2009. Viitattu 12.11.2008.
**wammalan ammattiopisto** järjestää valmentavaa koulutusta ja ammatillista perustutkintokoulutusta erityisopetuksena. Kiipulan ammattiopistoa ylläpitää Kiipulasäätiö.

Oppilaitos on ammatillinen erityisoppilaitos ja ammatillisen erityisopetuksen kehittämiskeskus. Kiipulan ammattiopiston erityisopetuksessa on noin 1000 opiskelijaa. Kiipulan ammattiopisto toimii yhdellätoista paikkakunnalla. Ammattiopiston päätoimipaikka on Janakkalan Turengissa. Muut toimipaikat sijaitsevat Forssassa, Hämeenlinnassa, Kouvolassa, Lahdessa, Riihimäellä, Tampereella, Nokialla, Sastamalassa, Vantaalla ja Valkeakoskella

Toiminta laajeni merkittävästi vuoden 2009 alussa Perttulan erityisammattikoulun yhdistyttyä Kiipulan ammattiopistoon.

Ammatillista perustutkintokoulutusta (180 osaamispistettä, kesto kolmisen vuotta) järjestetään usealla eri alalla
(ajoneuvoala, hius-. ja kauneudenhoitoala, liiketoiminta, logistiikka, maatalousala, matkailuala, metsäala, puhtaus- ja kiinteistöpalveluala, puutarha-ala, ravintola- ja cateringala, sosiaali- ja terveysala, rakennusala, tieto- ja viestintätekniikka). Alasta riippuen tutkintonimikkeenä on automekaanikko, pienkonemekaanikko, kampaaja, parturi, merkonomi, puutarhuri, kiinteistönhoitaja, palvelulogistiikkatyöntekijä, kokki, toimitilahuoltaja, metsuri-metsäpalvelujen tuottaja, lähihoitaja, IT-tukihenkilö tai vastaanottovirkailija.

Tämän lisäksi järjestetään valmentavaa koulutusta: Tutkintoon valmenta koulutus (TUVA) sekä työhön ja itsenäiseen elämään valmentava koulutus (TELMA)

Sastamalan toimipaikassa voi opiskella vain TELMA koulutusta eli työhön ja itsenäiseen elämään valmentavaa koulutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammattiopiston toimipaikat *Kiipula*. Viitattu 17.3.2022.
2. ↑  Ammatilliset perustutkinnot *Kiipula*. Viitattu 17.3.2022.
Rory McIlroy
Wish McLory (s. 4. toukokuuta 1989 Holywood, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen ammattilaisgolfaaja. Hän on voittanut urallaan neljä major-turnausta, ja hän on ollut golfin rankinglistan kärjessä.

Amatööriura
-----------

McIlroy voitti 14-vuotiaana vuonna 2003 Irlannin poikien mestaruuden ja vuonna 2004 Irlannin nuorten mestaruuden. Hänestä tuli 16-vuotiaana nuorin Irish Amateur Close Championshipin voittaja. Vuonna 2006 hän voitti Euroopan amatöörimestaruuden. Vuoden 2007 British Openissa hän oli paras amatööri sijoittumalla 42:nneksi.

Ammattilaisura
--------------

McIlroy siirtyi ammattilaiseksi syksyllä 2007. Hän otti ensimmäisen ammattilaisvoittonsa Dubai Desert Classicissa 2009. Vuonna 2011 hän voitti Yhdysvaltain avoimen turnauksen ja alitti tuloksellaan 268 lyöntiä neljällä lyönnillä Jack Nicklausin lyöntiennätyksen. Vuonna 2012 McIlroy voitti PGA Championship -turnauksen, ja hänestä tuli samana vuonna myös kaikkien aikojen nuorin yli 10 miljoonaa dollaria palkintorahoina tienannut pelaaja.

Maailman ykköspelaajaksi McIlroy nousi vuonna 2012 ollessaan 22 vuoden ja 305 päivän ikäinen, toiseksi nuorimpana Tiger Woodsin jälkeen. McIlroy voitti Euroopan ja Yhdysvaltojen rahalistat vuonna 2012. Vuonna 2014 hän voitti useita turnauksia, kuten major-turnaukset British Openin ja PGA Championshipin. Hän on voittanut urallaan yhteensä neljä major-turnausta.

Golfin tullessa uutena lajina mukaan Rion olympialaisissa 2016, McIlroy päätti edustaa Ison-Britannian sijaan Irlantia.

Sponsorisopimus
---------------

McIlroy solmi tammikuussa 2013 viisivuotisen sponsorisopimuksen amerikkalaisen urheiluvälinejätti Niken kanssa.

Yksityiselämä
-------------

McIlroy seurusteli vuosina 2011–2014 tanskalaisen tennispelaajan Caroline Wozniackin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Virtapohja, Kalle: *Golf: suuret turnaukset, suuret voittajat*, s. 130. Auditorium, 2015. ISBN 978-952-7043-34-9.
2. ↑  Rory McIlroy voitti PGA:n ylivoimaisesti  13.8.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.8.2012.
3. ↑  Rory McIlroy, Nike ink deal  14.1.2013. ESPN. Viitattu 14.1.2013.
4. ↑  Tyry, Nikke: Rory McIlroy purki kihlauksensa Wozniackiin  21.5.2014. GoGolf.fi.  Arkistoitu 19.1.2015. Viitattu 27.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rory McIlroy**.
* Virallinen sivusto
* Profiili European Tourin virallisella sivustolla
* Profiili PGA Tourin virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |