recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Montenegron kuningaskunta** (serb. Краљевина Црна Горa, *Kraljevina Crna Gora*) oli historiallinen valtio Kaakkois-Euroopassa nykyisen Montenegron alueella ensimmäistä maailmansotaa edeltävinä vuosina ja sen aikana. Montenegro oli virallisesti perustuslaillinen, mutta käytännössä hallitsijalla oli absoluuttinen valta. Vuonna 1918 Montenegron hallituksen ollessa sodan jäljiltä vielä maanpaossa, kilpaileva Podgorican hallitus julisti Montenegron osaksi Serbiaa, joka liittyi kolme päivää myöhemmin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaan.

Historia
--------

Montenegron ruhtinaskunta oli saavuttanut itsenäisyyden 1878. Ruhtinas Nikola I julisti maan kuningaskunnaksi 28. elokuuta 1910. Montenegro liittyi Balkanin liittoon, joka julisti sodan Osmanien valtakunnalle 1912. Montenegro saavutti Balkanin sodissa menestystä, mutta sai vain pienehkön aluelaajennuksen Bukarestin rauhassa 1913.

Ensimmäisessä maailmansodassa Montenegro tuki Serbiaa. Itävalta-Unkari miehitti Montenegron vuonna 1916 ja kuningas pakeni Ranskaan. Sodan päätyttyä keskusvaltojen tappioon Serbia miehitti alueen. Maahan muodostettiin niin sanottu Podgorican hallitus, joka julisti 28. marraskuuta 1918 Montenegron liittyvän osaksi Serbiaa. Kolme päivää myöhemmin Serbia muodosti uuden Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan.

Nikola I:n tukijat ja Montenegron itsenäisyyden kannattajat aloittivat vuonna 1919 joulukapinana tunnetun vastarinnan, joka jatkui vuoteen 1926 saakka. Nikola I asui loppuelämänsä maanpaossa Ranskassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Montenegro, Tietosanakirja osa 6
2. 1 2  Allies, Page 7 – Kingdom of Montenegro *New Zealand History*. New Zealand Ministry for Culture and Heritage. Viitattu 5.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  History of Montenegro Visit Montenegro. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)
4. ↑  Serbia and Montenegro U.S. State Department. Viitattu 30.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montenegron kuningaskunta** Wikimedia Commonsissa
Palmetti
**Palmetti** (ransk. *palmette* < palme = palmu) on palmunlehteä muistuttava viuhkamainen lehtikimppukoriste. Palmetti on antiikin taiteen yleisimpiä koristeaiheita, joka viuhkamaisesti kannasta haarautuvine lehvineen alkuperäisimmässä muodossaan elävästi muistuttaa tyyliteltyä palmua. Yksittäisenä aiheena palmetin tapaa jo egyptiläisissä reliefeissä, mutta vasta Assyriassa ja Babyloniassa ja sieltä Kreikkaan sekä sittemmin Roomaan (ja renessanssiin) siirtyneenä siitä kehittyi tärkeä koristeaihe, jollaisena se esiintyy yleisesti joko päätemuotona rakennusten ja hautakivien (steela) akroterioneissa tai anthemion-nauhoina, usein liljantapaisten kukkien ja nuppujen kanssa vaihdellen. Vähemmän tärkeä sija palmetilla monin tavoin uudesti muodostettuna on keskiajan sekä arabialaisten, persialaisten ja intialaisten ornamentiikassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Valkeapää: Taidehistorian sanasto (PDF)  2003. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 1.5.2023.
2. ↑  Palmetti, Tietosanakirja, osa 7, palsta 128, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1915

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palmetti** Wikimedia Commonsissa
Juan d’Austria
**Juan de Austria** (**Juhana Itävaltalainen**) (24. helmikuuta 1547 Regensburg – 1. lokakuuta 1578 Namur) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijan Kaarle V:n avioton poika. Hänestä tuli sotilasjohtaja velipuolensa, Espanjan kuningas Filip II:n palveluksessa, ja hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Pyhän liigan laivaston amiraalina Lepanton taistelussa.

Elämä
-----

Juan de Austria oli keisari Kaarle V:n ja regensburgilaisen porvarin tyttären Barbara Blombergin avioton poika. Hänet kasvatettiin Espanjassa isänsä käskystä ja tämän kuoltua velipuolensa Filip II:n hovissa, kun Filip oli tunnustanut hänet veljekseen vuonna 1559. Kunnianhimoinen ja ritarillinen nuorukainen oli alkuaan määrätty hengelliseen säätyyn pappisuralle, mutta sai toiveensa mukaan antautua sotilasuralle.

Filip II nimitti hänet vuonna 1568 Välimeren alueen kenraalikapteeniksi; vuosina 1569-1570 hän taisteli menestyksekkäästi maureja vastaan Granadassa. Hän sai paavin ja Venetsian avulla Lepanton taistelussa suuren merivoiton turkkilaisista 7. lokakuuta 1571. Vuonna 1573 hän valloitti Tunisin, jonne hän halusi perustaa oman kuningaskunnan, mutta valloitus menetettiin seuraavana vuonna. Filip myös vastusti kuningaskuntahanketta. Vuonna 1575 hänestä tuli Espanjan hallussa olleiden Italian alueiden kenraalikuvernööri, ja vuonna 1576 hän sai Espanjan Alankomaiden käskynhaltijan viran alueen kapinoidessa Espanjan valtaa vastaan. Juan onnistui sitten kukistamaan kapinalliset Gembloux'ssa 31. tammikuuta 1578, mutta kuninkaan epäluulo ehkäisi kaikki hänen toimensa ja pian hän kuoli ruttoon. Juan oli muun muassa tehnyt suunnitelmia Maria Stuartin vapauttamiseksi ja toivonut voivansa naimalla hänet hankkia itselleen Englannin ja Skotlannin kruunut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juan d’A’ustria *Nordisk familjebok*.  1919. Viitattu 27.11.2021.
2. 1 2 3  Juan d’A’ustria *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 27.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juan de Austria** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Fredrik I.
**Fredrik I Sotaisa** (saks. *Friedrich der Streitbare*; 11. huhtikuuta 1370 – 4. tammikuuta 1428 Altenburg, Thüringen) oli ensimmäinen Wettinin hallitsijasukua edustanut Saksin vaaliruhtinas vuosina 1423–1428. Hänen jälkeensä Wettinit hallitsivat Saksia lähes 500 vuotta.

Fredrikin isä oli Meissenin rajakreivi Fredrik III, jonka kuoltua vuonna 1381 hän hallitsi Meisseniä aluksi yhdessä veljiensä Yrjön (k. 1401) ja Vilhelmin (k. 1424) kanssa ja näiden kuoltua yksinään nimellä **Fredrik IV**. Hän lisäsi vaikutusvaltaansa auttamalla muita pikkuruhtinaita syrjäyttämään Saksan kuningas Wenzel Luxemburgilaisen. Kun Böömin kuninkaaksi siirtynyt Wenzel karkotti saksalaiset oppineet Prahan yliopistosta, Fredrik kutsui heidät vuonna 1409 pääkaupunkiinsa ja tuli siten perustaneeksi Leipzigin yliopiston. Böömin hussilaissotien aikana Fredrik tuki keisari Sigismundin taistelua kerettiläisinä pidettyjä hussilaisia vastaan. Hän johti keisarilliset joukot voittoon vuoden 1421 tärkeässä Brüxin taistelussa. Kun viimeinen Askania-sukuinen Saksin vaaliruhtinas Albrekt III kuoli ilman perillistä vuoden 1422 lopulla, keisari Sigismund antoi koko Saksin ja vaaliruhtinaan arvon Fredrikille tammikuussa 1423 sillä ehdolla, että tämä jatkaisi sotaa hussilaisia vastaan.

Fredrik I:n puoliso oli vuodesta 1402 Braunschweig-Calenbergin herttuatar Katariina. Heidän poikiaan olivat Saksin vaaliruhtinas Fredrik II ja Thüringenin rajakreivi Vilhelm III. Fredrik I:n ollessa sotaretkellä Katariina kokosi Saksista armeijan, joka kärsi tappion hussilaisille vuoden 1426 Aussigin taistelussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Frederick I (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 23.9.2017.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1908), s. 1306 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 23.9.2017.
3. ↑  Gottfried Opitz: Friedrich I. der Streitbare (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1961), Deutsche Biographie. Viitattu 23.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrik I (Saksi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viljo Viktor Ylöstalo** (14. joulukuuta 1887 Orimattila – 25. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen professori, sähkötekniikan tutkija ja diplomi-insinööri.

Työura ja henkilöhistoria
-------------------------

Ylöstalo tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1913. Ylöstalo piskeli myös Darmstadtissa, Pariisissa ja Nancyssä 1922–1923. Hän toimi ennen yliopistouraansa Strömbergin palveluksessa ja valtion koskivoimakomiteassa ja opetti Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa. Ylöstalo oli Teknillisen korkeakoulun teoreettisen sähkötekniikan ja radiotekniikan professori 1924–1952. Hänen suunnitelmiensa mukaan rakennettiin vuonna 1928 Lahden ensimmäinen suuryleisradioasema. Ylöstalo oli Kansainvälisen yleisradioliiton (UIR) puheenjohtaja vuosina 1937–1939. Yleisradion johtokunnan jäsen hän oli 1926–1929 ja 1934–1941.

Viljo Ylöstalon vanhemmat olivat maanviljelijä Viktor Ylöstalo ja Maria Lindberg ja puoliso vuodesta 1915 Ester Ingrid Tidström. Heidän poikansa oli siviilioikeuden professori Matti Ylöstalo.

Julkaisuja
----------

* *Sähkötekniikan oppikirja*, 1932
* *Tiedonvälityksen historiaa*, 1932, julkaisussa *Tampereen puhelinlaitos v. 1882–1931*, J. K. Laurila, ss. 325–340
* *Radiotekniikan oppikirja*, 1936
* *Teoreettisen sähkötekniikan perusteet*, 1944

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jari Hanski: / Ylöstalo, Viljo (1887 - 1959) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  24.2.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 1007 (Viitattu 9.7.2019)
3. ↑  Fraser, Ole (toim.): *Suomen Sähköinsinööriliitto r.y. Matrikkeli. Finlands Elektroingenjörsförbund r.f. Matrikel 1926–1951*, s. 297–298. Helsinki: Suomen Sähköinsinööriliitto, 1951.
4. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 10, palsta 459
5. ↑  Kuka kukin oli: Y (Viitattu 9.7.2019)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Hertta Yolanda Kalkas** (21. marraskuuta 1925 Helsinki – 17. marraskuuta 2011 Turku) oli suomalainen hoitotieteen uranuurtaja ja Tampereen yliopiston hoitotieteen professori.

Kalkas aloitti hoitoalalla vuonna 1942 apusisarena Uudenkaupungin sotasairaalassa. Hän valmistui sairaanhoitajaksi 1949 ja terveyssisareksi 1950. Hän työskenteli näissä ammateissa sekä lisäksi sairaanhoidon opettajana ja sairaahoito-oppilaitosten rehtorina Helsingissä ja Turussa. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1981. 

Kalkas oli hoitotieteen uranuurtaja: hän opetti alan ensimmäisiä oppilaita Tampereen yliopistossa vuonna 1981 ja toimi sen jälkeen lisäksi tutkijana. Hän on kirjoittanut alan perusteoksiin kuuluvan oppikirjan *Hoitotyön eettiset perusteet*, jota käytettiin pitkään Suomessa ja ruotsinnettuna muissa Pohjoismaissa. Hän oli alan innokas kehittäjä ja kannustava opettaja. Hänen tutkijanuransa pääperiaatteita olivat sekä terveydenhuollon perusteena oleva ihmiskäsitys että vallitsevien terveys- ja sairauskäsitysten tiedostaminen ja noudattaminen. Ajan mittaan esille noussut lääketieteellisen teknologian ylivalta sai hänen huolestumaan, että yksilöllinen kokonaisvaltainen hoito jäisi sivuasiaksi.

Kalkkaan puoliso oli valokuvaaja Vilho Setälä (k. 1985). Kalkkaan vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Ilmo Josef Carlstedt (Kalkas) ja Yolanda Karin Johanna Hjelt. Kaupunginjohtaja Jaakko Kalkas oli hänen veljensä.

Julkaisut
---------

* *Henkilökunnan toiminta työikäisten verenpainepotilaiden ja insuliinidiabeetikkojen avoterveydenhuollossa*. Sairaanhoitajien koulutussäätiö, 1978 ISBN 951-9105-24-7
* *Aikuinen insuliinidiabeetikko terveydenhuollon hoitoprosessissa*. Sairaanhoitajien koulutussäätiö, 1981 ISBN 951-9105-37-9
* *Hoitotyön eettiset perusteet*. Hertta Kalkas & Anneli Sarvimäki, Sairaanhoitajien koulutussäätiö. 1985 – Ilmestyi myöhemmin nimellä *Hoitotyön etiikan perusteet* (5. uud.p. 1996, 7. p. 2002) ISBN 951-0-21528-7
	+ Oppikirja ilmestynyt ruotsiksi: *Omvårdnadens etiska grunder*. Almqvist & Wiksell, 1987. 3. p. Liber Utbildning, 1996 ISBN 91-634-1362-0

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleet, Helsingin Sanomat 10.12.2011 sivu C 11 Artikkelin verkkoversio
2. ↑  Leena Tarkka, Liisa Steffa, Allan Tiitta, Matti Nurminen, Tytti Oukari, Maija Pellikka, Keijo Virtamo (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1990*, s. 364–365. Helsinki: Otava, 1970.
3. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 338 (Viitattu 11.8.2019)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Fredrik Wilhelm Jalander** (27. syyskuuta 1844 Oulu – 22. marraskuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen lennätinpäällikkö, hovineuvos ja sanomalehtimies.

Jalanderin vanhemmat olivat Oulun postikonttorin konttorikirjuri Gustaf Fredrik Jalander (1807–1857) ja Matilda Bäckman (k. 1866).

Ruotsinkieliseen perheeseen syntynyt Jalander oli innokas suomalaisuuden kannattaja. Hän avusti 1880-luvun alussa *Morgonbladetia* ja siirryttyään lennätinvirkailijaksi Tampereelle toimi *Aamulehden* ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1881–1883. Tämän jälkeen Jalander siirtyi Viipuriin, jossa hän perusti *Viipurin Sanomat* -lehden ja toimi sen päätoimittajana vuosina 1886–1887. Jalander asui viimeiset vuotensa Helsingissä, jossa hän julkaisi *Uusi Suomi* -nimisen lehden näytenumeron.

Jalander oli naimisissa Thecla Alexandra Forssellin kanssa. Heidän poikiaan olivat kenraalimajuri, maaherra Bruno Jalander ja apteekkari Yrjö Wilhelm Jalander.

Teoksia
-------

* *Virkavaltaisuudesta ja kansanvaltaisuudesta*. Helsinki: Wickström, 1887.

Lähteet
-------

1. ↑  F. V. Jalander (muistokirjoitus).  *Finland*, 25.11.1890, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Kuollut.  *Uusi Suometar*, 25.11.1890, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Kaarna, Väinö & Winter, Kaarina: *Suomen sanomalehdistön bibliografia 1771–1963*, s. 11, 81, 87. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 31, 1965.
4. ↑  Kuka kukin on 1954: Bruno Jalander
**Étienne Louis Malus** (23. heinäkuuta 1775 Pariisi, Ranska – 24. helmikuuta 1812 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko, joka tutki valoa.

Elämä
-----

Malus valmistui École polytechnique -koulusta oltuaan siellä Joseph Fourierin oppilas ja toimi sen jälkeen insinööriupseerina ja oli mukana Napoleonin Egyptin retkikunnassa (1798-1801). Hän oli Strasbourgin linnoitusten apulaisjohtajana 1806-1808 ja kutsuttiin 1809 Pariisiin École polytechnique -koulun tarkastajaksi. Vuonna 1810 hänestä tuli Ranskan instituutin jäsen.

Valoa koskevat tutkimukset
--------------------------

Malus teki merkittäviä tutkimuksia optiikan alalla ja löysi muun muassa valon polarisaation lain (1808), mistä hän sai Lontoon Royal Societyn myöntämän Rumford-mitalin. Hän julkaisi teoriansa valon kahtaistaittumisesta kiteissä vuonna 1810. Malus myös suoritti kokeita Christiaan Huygensin valoteorioiden todentamiseksi ja kirjoitti teorian uudelleen analyyttiseen muotoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Malus, Étienne Louis *Nordisk familjebok*.  1886. Viitattu 17.10.2021.
2. 1 2 3  Malus, Étienne Louis *School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland*.  1997. Viitattu 17.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Étienne Louis Malus** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Friedrich Heinrich Ernst von Wrangel** (13. huhtikuuta 1784 Stettin – 1. marraskuuta 1877) oli preussilainen kreivi ja sotamarsalkka.

Wrangel aloitti sotilasuransa vuonna 1796 itäpreussilaisessa rakuunarykmentissä ja sai vuoden 1807 Heilsbergin taistelun jälkeen Pour le Mérite -ansiomerkin. Hän osallistui vuonna 1813 Hainaun ja Lieberwolkwitzin taisteluihin sekä johti rakuunarykmenttiä vuonna 1814 Étoges’n taistelussa. Vuonna 1837 Wrangel tukahdutti divisioonankomentajana Münsterin levottomuudet, jotka olivat puhjenneet Kölnin arkkipiispan ja hovin välisen kiistan seurauksena. Vuodesta 1839 hän oli armeijakunnan komentajana.

Sodan sytyttyä Tanskaa vastaan vuonna 1848 Wrangel nimitettiin kaikkien saksalaisten joukkojen ylipäälliköksi. Aselevon astuttua voimaan syyskuussa 1848 hänet nimitettiin uuteen sotilasvirkaan Brandenburgin joukkojen ylikomentajaksi (*Oberkommando in der Marken*). Vallankumouksellisten levottomuuksien keskellä Wrangel miehitti 9. marraskuuta Berliinin ja onnistui palauttamaan kuninkaallisen hallituksen vallan ilman verenvuodatusta. Vuodesta 1849 hän oli 3. armeijakunnan komentajana ja sai 1856 ylennyksen sotamarsalkaksi.

Wrangel kutsuttiin vielä uudelleen ylipäälliköksi vuonna 1864 puhjenneessa toisessa sodassa Tanskaa vastaan, mutta hän luopui tehtävästä sen jälkeen, kun preussilaisten asema oli turvattu menestyksekkäässä Dybbølin taistelussa. Wrangel palkittiin toukokuussa 1864 kreivin arvolla. Hän seurasi vielä vuoden 1866 sodassa Preussin armeijaa, mutta ilman komentajantehtäviä. Hän kuoli 93-vuotiaana vuonna 1877.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1921), s. 1140 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 5.6.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Matilda (Tilta) Josefina Killinen**, o.s. *Lagus*, (3. tammikuuta 1850 Isokyrö – 5. huhtikuuta 1937 Kuopio) oli suomalainen kuurojenkoulun opettaja ja oppikirjantekijä.

Killisen vanhemmat olivat lukkari Claes Wilhelm Lagus ja Gustava Elisabet Berlin. Hän oli vuodesta 1873 naimisissa Kuopion kuuromykkäinkoulun johtajan, valtiopäiväedustaja Kustaa Killisen kanssa. Heidän poikiaan olivat arkkitehti Väinämö Killinen ja ministeri, pääjohtaja Ilmari Killinen. Tytär oli laulajatar Tellervo Killinen (Laurila).

Killinen valmistui Jyväskylän seminaarista 1873. Hän teki opintomatkoja kuurojenkouluihin ulkomaille. Hän toimi opettajana ensin Kokemäen 1. kansakoulussa 1873–1880, sitten Kuopion kuuromykkäinkoulussa vuodesta 1885. Samalla hän toimi laulunopettajana Kuopion suomalaisessa tyttökoulussa vuosina 1880–1915. Hän opetti myös Steniuksen lastenkoulussa. Hän hoiti Kuopion kuuromykkäinkoulun johtajan virkaa useaan otteeseen miehensä sijasta tämän ollessa valtiopäivillä Kuopion kaupungin edustajana tai ulkomailla.

Julkaisut
---------

* Tilta Josefina Killinen: *Lasku-harjoituksia kuuromykkäin kouluja varten*. 1–3.Kuopio: 1896.

Lähteet
-------

1. ↑  Rurik Pitkänen: Tilta Killinen (s. 4) *Kuurojen Lehti*.  Nro 1, tammikuu 1950. Viitattu 17.4.2019.
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1920 s. 224. Helsinki: Otava 1920.
3. ↑  Kustaa Killinen Kirjasampo. Viitattu 17.4.2019.
4. ↑  Aikalaiskirja 1934. artikkelit Killinen, Ilmari ja Laurila, Kaarle Sanfrid. s. 316, 377. Otava 1933
5. ↑  Tilta Killinen (s. 21–23) *Kuuromykkäin Lehti*.  Nro 2, helmikuu 1910.
**CSV** (engl. *comma-separated values*, suom. *pilkuilla erotellut arvot*) on tiedostomuoto, jolla tallennetaan yksinkertaista taulukkomuotoista tietoa tekstitiedostoon. Tiedostomuoto on ollut kauan käytössä, mutta vasta vuonna 2005 IETF julkaisu RFC 4180 sisälsi määrittelyn muodolle sekä sen MIME-tyypin.

CSV on toteutukseltaan tekstitiedosto, jonka taulukkorakenteen eri kentät on eroteltu toisistaan pilkuilla ja rivinvaihdoilla. Jos jokin kenttä sisältää erikoismerkkejä, kyseinen kenttä ympäröidään suorilla lainausmerkeillä ("). Ensimmäisellä rivillä voi olla kenttien selitykset samassa muodossa kuin mitä itse tiedot ovat.

CSV on esimerkiksi XML:ään verrattuna yksinkertainen tiedostoformaatti, jonka mukaisia tiedostoja voidaan hyödyntää esimerkiksi datan tallentamisessa ja datan siirtämisessä toiseen tietokoneohjelmaan. CSV:tä voidaan käyttää esimerkiksi yksinkertaisena datan arkistointimuotona, CSV-tiedostoja voidaan tuottaa yksinkertaisesti tietokannan sisältämästä datasta ja CSV-tiedosto voidaan avata taulukkolaskentaohjelmassa.

Esimerkki
---------

CSV-muoto

```
 Vuosi,Merkki,Malli,Pituus
 1997,Ford,E350,"2,34"
 2000,Mercury,Cougar,"2,38"

```

Taulukkona

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Merkki | Malli | Pituus |
| 1997 | Ford | E350 | 2,34 |
| 2000 | Mercury | Cougar | 2,38 |

Epästandardit muodot
--------------------

Esimerkiksi Microsoft Excel hyväksyy asetuksissaan erotinmerkiksi myös muun kuin pilkun. Yleisimmät vaihtoehtoiset erottimet ovat puolipiste ja tabulaattori eli sarkain. Vaihtoehtoisia erotinmerkkejä käytetään, koska pilkkua käytetään desimaalierottimena luvuissa. 

### Esimerkki

CSV-muoto

```
 Vuosi;Merkki;Malli;Pituus
 1997;Ford;E350;2,34
 2000;Mercury;Cougar;2,38
 2018;Peugeot;"807;Supercar";5

```

Lähteet
-------

1. ↑  www.ietf.org, Common Format and MIME Type for Comma-Separated Values (CSV) Files

Aiheesta muualla
----------------

* CSV-tiedostojen tekeminen
André Cardinal Destouches
**André Cardinal Destouches** (joskus **des Touches**, 6. huhtikuuta 1672 Pariisi – 7. helmikuuta 1749 Pariisi) oli ranskalainen barokkisäveltäjä, joka tunnetaan parhaiten balettioopperasta *Les élémens*.

Nuori Destouches kävi Pariisissa jesuiittakoulua ja lähti opettajansa Gui Tachardin kanssa pariksi vuodeksi lähetystyöhön Siamiin. Palattuaan Ranskaan 1688 hän suoritti asepalveluksen ja opiskeli musiikkia Andre Campran johdolla. Hän sävelsi aluksi yhdessä Campran kanssa. Ensimmäinen itsenäinen sävellys oli "sankarillinen pastoraali" *Issé*, joka kantaesitettiin Fontainebleaussa lokakuussa 1697.

Vuonna 1713 Ludvig XIV nimitti Destouchesin Academic Royale de Musiquen korkeaan virkaan, ja Destouches toimi sen ylimpänä johtajana 1728–1730.

Destouches oli 1700-luvun alkupuolen johtavia ranskalaissäveltäjiä vähän ennen Jean-Philippe Rameauta. Hänen esikoisoopperansa *Issé* (A. H. de Lamotten librettoon 1697/1708) oli myös hänen eniten esitetty. Päähahmon, Issé-nimisen nymfin, mielenliikkeitä kuvataan siinä huilujen avulla. Ooppera *Amadis de Crèce* (libretto Lamotte, 1699) on lyyrinen tragedia kuninkaasta. *Omphale* (Lamotte, 1701), tarina lyydialaisesta kuningattaresta, oli menestysteos 50 vuoden ajan. *Callirhoé* ("Kallirhoe", libretto P. C. Roy; 1712/43), perustuu kreikkalaisen romaanikirjailija Kharitonin rakkausromaaniin, joka kertoo Kalydonin prinsessan ja Bacchuksen ylipappi Coresuksen rakkaudesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Destouches, André-Cardinal (Arkistoitu – Internet Archive), Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, The Gale Group 2001. Vaatii HighBeam-tilauksen.
2. ↑  Murtomäki, Veijo: Ranskalaisia barokkioopperoiden säveltäjiä Lullyn ja Rameaun välissä, Barokkiooppera Ranskassa, Saksassa, Englannissa ja Espanjassa, Sibelius-Akatemia. Viitattu 15.5.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kouvola-talo** on Kouvolan kaupungin keskustan tuntumassa sijaitseva kulttuuritalo. Sen suurin sali on 303-paikkainen Aukusti Simojoen mukaan nimetty Simelius-sali, joka soveltuu myös konserttikäyttöön Bösendorfer-flyygeleineen. Kouluneuvos Helvi Hongan (1903–1993) mukaan nimetty Honka-sali on 70 hengen nousevakatsomoinen auditorio. Lisäksi talossa on yksi 12 hengen ja kaksi 24 hengen kokoustilaa sekä kahvila-ravintola. Kouvola-talon pihalla on ulkonäyttämö.

Vuonna 1969 Kymenlaakson kulttuuripoliittiseen ohjelmaan kirjattiin tarve maakunnallisesta taidemuseosta, jonka seurauksena Kouvola-talosta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1979. Suunnittelukilpailun voitti arkkitehti Erkki Valovirta ehdotuksellaan "Katot." Rakennus edustaa postmodernia arkkitehtuuria. Rakennus on suunniteltu kolmessa vaiheessa rakennettavaksi. Ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1982 ja toinen vaihe on valmistunut vuonna 1987. Kolmannen osan rakentamisesta ei ole tehty päätöstä. Rakentamisessa on käytetty laadukkaita materiaaleja, kuten kuparikatetta sekä tammi-ikkunoita.

Kouvola-talon toimijoita ovat muun muassa Kouvolan taidemuseo ja kaupunginmuseo, Pohjois-Kymen musiikkiopisto, Kouvolan kansalaisopisto, Kulttuurikasvatuspalvelut, Kulttuuripalveluiden tapahtumatuotanto, Kouvolan Balettikoulu sekä Kouvolan tanssiopisto.

Katso myös
----------

* Kuusankoskitalo

Lähteet
-------

1. ↑  Kouvola-talo Kouvolan kaupunki. Viitattu 1.1.2018.
2. ↑  Kouvolatalon ulkonäyttämö *Tapahtumatalot*. Viitattu 10.2.2024.
3. ↑  Erkki Valovirta (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*.  2.3.2015. Viitattu 1.1.2018.
4. ↑  Wasastjerna Rurik: *Muutakin kuin rautatieristeys*, s. 388. Kouvolan kaupunginmuseo, 2011.
5. ↑  Kokemisen ja tekemisen paikka Kouvolassa *Tapahtumatalot*. Viitattu 10.2.2024.
**Edvin Anger** (s. 8. huhtikuuta 2002) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Hedemoraa.

Anger saavutti Lausannen nuorten olympialaisissa 2020 kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja hopeaa crossissa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Lygnassa 2022. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä viides ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:s.

Anger kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2022. Hän sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä kahdestoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän selviytyi ensimmäisen kerran oltuaan viikkoa myöhemmin neljäs Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan Tour de Skillä 2023–2024 toinen Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edvin Anger *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Edvin Anger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Enontekiön joesta. Hietajoki on myös joki Posiolla.*
**Jietajoki** eli **Hietajoki** (pohjoissaameksi *Jiehtájohka*) on noin 21 kilometrin mittainen Tornionjoen vesistöön kuuluva pohjoisesta etelään virtaava joki Enontekiön käsivarressa. Siihen yhtyvät myös lähtisemmät haarat Uijajoki ja Puusasjoki. Valuma-alue on muusta käsivarresta poiketen lähinnä matalahkossa suomaastossa, ja sen yläpäässä on muutamia pieniä järviä kuten Syväjärvi. Joki laskee Nelostien alitettuaan Muonionjokeen Markkinan ja Kaaresuvannon välissä. Jietajoella sijaitsee Destian toistaiseksi avaamaton soranottoalue 2. luokan pohjavesialueella. Toisaalta joesta pääosa kuuluu laajaan Lätäsenon-Hietajoen soidensuojelualueeseen. Jietajoessa tavataan harjusta, siikaa, merilohta ja taimenta, joita saa rajoituksin kalastaa vieheellä, ja joki kuuluu samaan vapalupa-alueeseen Palojoen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattila, Reino ja työryhmä: *Suomen tiekartta GT 1*, s. 128. Karttakeskus, 1979.
2. ↑  Jietajoen hiekka-alue *Jietajoen hiekka-alue*. Destia Oy.  Arkistoitu 11.12.2021. Viitattu 11.12.2021.
3. ↑  Lätäsenon-Hietajoen soidensuojelualueen hoito- ja käyttösuunnitelma  27.6.2012. Metsähallitus.  Arkistoitu 11.12.2021. Viitattu 11.12.2012.
4. ↑  Jietajoki *kalapaikka.net*.  2021. Viitattu 11.12.2021.
5. ↑  Palojoki-Hietajoki 1554 *eräluvat.fi*. Metsähallitus.
**Norsunkorva** (*Coccoloba uvifera*) on tatarkasvien heimoon ja norsunkorvien sukuun kuuluva kukkiva kasvilaji, joka kasvaa trooppisen Amerikan ja Karibian rannikoilla.

Hedelmä
-------

Norsunkorva tuottaa loppukesästä vihreitä hedelmiä, joiden halkaisija on noin 2 cm. Hedelmät kasvavat suurina ryppäinä. Hedelmät kypsyvät vähitellen purppuranvärisiksi. Jokaisessa yksittäisessä hedelmässä on siemen, joka muodostaa suurimman osan hedelmän tilavuudesta.

Viljely ja leviäminen
---------------------

Norsunkorva pystyy selviytymään noin 2 °C:n lämpötilassa, mutta se ei kestä pakkasta. Keräämisen jälkeen norsunkorvan siemenet on kylvettävä välittömästi, sillä toisin kuin useimmilla kasveilla, ne eivät kestä varastointia. Norsunkorva kestää hyvin tuulta ja kohtalaisesti varjoa. Hyvän suolankestävyyden vuoksi sitä istutetaan usein vakauttamaan rantojen reunoja. Norsunkorvaa käytetään myös koristepensaana. Norsunkorva on kaksikotinen laji eli hede- ja emikukinnot ovat eri kasviyksilöissä ja ristipölytys on välttämätöntä hedelmän kehittymiselle. Hunajamehiläiset ja muut hyönteiset auttavat pölyttämään näitä kasveja. Hede- ja emikasvit voidaan erottaa kukkien ulkonäöstä, sillä hedekasveilla on yleensä kuolleita kukkavarsia.

Käyttö
------

Norsunkorva on suosittu koristekasvi Etelä-Floridan pihoilla. Se stabiloi hiekkadyynejä ja tarjoaa suojaisan elinympäristön pienille eläimille. Hedelmästä saatavaa mehua on käytetty nahan värjäämiseen ja parkitsemiseen. Norsunkorvan puuta voidaan käyttää huonekaluissa, polttopuuna ja puuhiilen valmistuksessa. Norsunkorvan hedelmiä voidaan syödä raakana, keittää hyytelöiksi ja hilloiksi tai fermentoida viiniksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Coccoloba uvifera* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Coccoloba uvifera | 
* Wikidata: Q279494
* Wikispecies: Coccoloba uvifera
* AoFP: 3791
* APDB: 239021
* CoL: 5ZFSV
* Ecocrop: 743
* EoL: 585315
* EPPO: CODUV
* FNA: 220003077
* GBIF: 2888831
* GRIN: 10993
* iNaturalist: 127284
* IPNI: 693918-1
* IRMNG: 10765890
* ITIS: 21039
* IUCN: 156770168
* NatureServe: 2.144368
* NCBI: 45179
* NZOR: 1822f6ad-200c-4534-954c-d5e88e6a9436
* Open Tree of Life: 137598
* Plant List: kew-2729556
* PLANTS: COUV
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:693918-1
* Tropicos: 26001004
* WFO: wfo-0000613437
* WoRMS: 418678

 |
|  |
| Polygonum uvifera | 
* Wikidata: Q21876924
* GBIF: 5334279
* IPNI: 206448-2
* IRMNG: 10992330
* ITIS: 519413
* Tropicos: 26001134

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Coccoloba uvifera
Ville Pusa haastateltavana vuonna 2012.
**Ville Kim Karell Pusa** (s. 19. syyskuuta 1971 Mölndal, Ruotsi) on suomalainen muusikko.

Ura
---

Pusa nousi suuren yleisön tietoisuuteen Ruotsalaisen teatterin *Hype*-­musikaalin ansiosta vuosina 1994–1995. Viime vuosina Pusa on laulanut ja näytellyt muun muassa musikaaleissa *Hair* ja *Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa*. Pusa on tunnettu myös musikaalista *Hääkeikka* (Samppalinnan kesäteatteri, Turku 2008), jossa hän näytteli päähenkilö Robin Harmaa.

Vuonna 1995 Pusa alkoi työskennellä Ville Pusa & Wishing Well -yhtyeessä, ja samana vuonna he saivat valmiiksi demo-CD:n, jonka sisältämä kappale "Marie" pääsi radiosoittoon. Pari vuotta myöhemmin julkaistu toinen demo toi Pusalle levytyssopimuksen. Hänen ensimmäinen oma albuminsa *Elva steg* julkaistiin vuonna 1998. Levyltä julkaistu single "Du" oli ensimmäisiä suomalaisia MTV Nordic -listan ykköseksi sijoittuneita kappaleita.

Ville Pusa on myös tunnettu sanoittaja ja säveltäjä. Hänen sanoittamansa on myös *Idolsista* tuttu kappale "Tuulet puhaltaa". Hän on tehnyt myös yhteistyötä esimerkiksi Tiktakin ja Irinan kanssa. Vuonna 2000 Pusan säveltämä ja sanoittama kappale "Taivas aukeaa" oli ehdokkaana Suomen euroviisukarsintojen semifinaalissa; kappaleen esitti Heidi Kyrö. Jore Marjaranta on tehnyt Pusan kappaleesta "Ingen vinner" suomenkielisen version nimellä "Haaveet kaatuu". Hän on kirjoittanut lauluja muun muassa Elize Rydille, Irinalle, Hanna Pakariselle, Laura Voutilaiselle, Heidi Kyrölle, Neljänsuoralle ja Antti Railiolle.

Sanoitus- ja sävellystyönsä lisäksi Pusa on toiminut *Voice of Finlandin* kilpailijoiden esiintymisvalmentajana. Lisäksi hän valmentaa esiintyjiä, bisnesihmisiä ja muun muassa alppihiihtäjä Samu Torstia.

Pusa palkittiin Emma-patsaalla vuoden 1998 miessolistitulokkaana.

Yksityiselämä
-------------

Ville Pusa oli avoliitossa tanssija Jenni Toivosen kanssa. He tapasivat vuonna 2002 *Grease*-musikaalin yhteydessä. Parin ainoa lapsi syntyi vuonna 2007. Toivonen menehtyi 26-vuotiaana 27. elokuuta 2008 mahasyöpään. 18. joulukuuta 2010 Pusa avioitui Riikka Pietilän kanssa Rovaniemellä.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Elva steg*  (1998)
* *Silver*  (2000)
* *Sista timmen*  (2004)
* *Ingen vinner silver – Mina bästa låtar 1998-2006*  (2006, kokoelma)

Lähteet
-------

1. 1 2  50-vuotias | Ville Pusa ajautui parikymppisenä rokkarina vahingossa teatterin pariin, ja niin hittimusikaali Hype muutti hänen koko elämänsä *Helsingin Sanomat*.  16.9.2021. Viitattu 16.9.2021.
2. ↑  Elämä pelissä -tv-sarja
3. ↑  Vasta-avioitunut Ville Pusa: Mieletön, mahtava joulu! *Iltalehti.fi*.  26.12.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Ville Pusan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Ville Pusan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Teuvo Juuti** (13. toukokuuta 1929 Sulkava – 23. helmikuuta 1983) oli suomalainen tasapainotaiteilija ja jonglööri.

Teuvo Juuti oli työssä Helsingin postissa ja hän teki sivutoimisesti esiintymisiä. Juutin vakioesiintymisnumeroihin kuului Hat Spinning eli hatun pyöritys ja renkaan läpi pujottautuminen rola-rola-levyllä. Juuti esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla muun muassa Linnanmäen Peacock-teatterissa ja Sirkus Finlandiassa. Hän esiintyi myös ulkomailla Neuvostoliitossa, Japanissa ja Taiwanissa. Juuti kuoli vuonna 1983 liikenneonnettomuudessa.

Elokuvarooleja
--------------

* Tirlittan 1958, sirkusmies

Lähteet
-------

1. 1 2  Sirkusteltta-blogi 29.9.2012 : Teuvo Juuti
2. ↑  Sirkusteltta-blogi 23.4.2014 : Peacock 1968
3. ↑  Sirkusteltta-blogi 13.12.2012 : Sirkus Finlandia 1979

Aiheesta muualla
----------------

* Akrobaatti Teuvo Juuti Vehmassalmen tanssipaviljongilla 25.8.1963, Vehmaan kirjasto (digi.fi)
* Nauravaa yleisöä Elannon jäsenjuhlilla Tolkkisissa vuonna 1958 tasapainotaiteilija ja jonglööri Teuvo Juutin esityksen aikana. Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Hollantilaisen Bolsin pullo Parfait Amouria.
**Parfait Amour** on hollantilainen, violetin värinen makea likööri. Se on likööriä, joka on maustettu pääasiassa kukkien, kuten ruusun ja orvokin, terälehdillä, joiden lisänä makua tuomaan käytetään vaniljaa, pomeranssia ja manteleita. Nimi ransk. *Parfait Amour* on suomeksi "täydellinen rakkaus". Valmistajasta riippuen maku vaihtelee, koska eri valmistajat saattavat käyttyttää muitakin kasveja maun aikaansaamiseksi ja eri suhteissa.

Alko myy Suomessa Bolsin Parfait Amour likööriä, jota on valmistettu jo 1800-luvun alusta asti. Se maustetaan pääasiassa ruusun ja orvokin terälehdillä, vaniljalla, pomeranssilla ja mantelilla. DeKuyperin versiossa mausteina on käytetty muun muassa sitruunaa, korianteria sekä orvokkeja. Parfait Amourin valmistajia on useita muitakin.

Juomasekoitukset
----------------

Parfait Amour liköörin väri on purppuranvioletti, ja sitä käytetään muun muassa Sinisen enkelin tekemisessä. Cocktailin väri on joskus aiheuttanut hämmennystä, koska se ei ole nimensä mukaisesti sininen. Sitä on myös käytetty kerrosshotteihin esimerkiksi Thistleen.

Muita Parfait Amour cocktaileja
-------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Barnacle Bill
* Brazen Martini
* Chanteloup Champagne Flip
* Eden Cocktail
* English Rose
* Fruit Pastel
* Joan Bennett
 | * Jungle Fire Sling
* Jupiter Martini
* Lavender Martini
* Love Heart
* Mirror Match
* Molotov Cocktail
* Purple Cosmo
 |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bols Parfait Amour likööri *Boolit.fi*. Viitattu 25.7.2020.
2. 1 2  Bols Launches Parfait Amour Liqueur *Bar Business Magazine*.  19.1.2016. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Bols Parfait Amour *Alko*. Viitattu 25.7.2020.
4. ↑  Parfait Amour *The Liquor Collection*.  Arkistoitu 25.7.2020. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  Parfait Amour Liqueurs *Difford's Guide*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Parfait Amour liqueur *Drinksecrets.com*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  Perinteiset Juomat, Sininen enkeli – Mitä on sininen enkeli? *Korkea Tammi*. Viitattu 25.7.2020.
8. ↑  Tuominen, Petra: "Ruotsinlaivan mummot" hämmästelevät: Mitä ihmettä tapahtui Sininen enkeli -drinkille? *MTV3 Uutiset*.  25.03.2016. Viitattu 25.7.2020.
9. ↑  Thistle Recipe *CompleteCocktails.com*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
10. ↑  Parfait amour liqueur Cocktails & Mixed Drinks *Difford's Guide*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
**Gustav Rafael Roos** (9. huhtikuuta 1895 Kotka – 26. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen teollisuusvalokuvaaja, joka tuli tunnetuksi tehdastiloista otetuista valokuvistaan. Hänen puolisonsa on Ingrid Granit.

Roos opiskeli insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa, mutta opinnot katkesivat valokuvausharrastuyksen astuessa etualalle. Roos perusti 1928 teollisuus- ja arkkitehtuurikuvauksiin erikoistuneen *Foto Roos*-ateljeen Helsinkiin, ateljee toimi aluksi Bulevardin varrella ja sitten Rautatientorin varrella Mikonkatu 15 B:ssä lähes 50 vuoden ajan. Ateljeen asiakkaina oli suomalaisia paperi-, metalli-, voimala-, elintarvike- ja kaivosteollisuuden yrityksiä ja Roos teki myös lyhytelokuvia asiakkailleen. Roos palkittiin Grand Prix -palkinnolla Brysselin valokuvanäyttelyssä 1935 ja kultamitalilla Pariisin valokuvanäyttelyssä 1937.

Roos oli vuonna 1924 valmistuneen Polyteekkarifilmi-dokumenttielokuvan käsikirjoittajana, kuvaajana ja leikkaajana. Hän ohjasi, tuotti ja kuvasi 1950-luvulla kymmenen lyhytelokuvaa, muun muassa 1953 valmistuneen lyhytelokuvan Kemijokea tutkitaan ja 1956 valmistuneen lyhytelokuvan Vanhaa ja uutta Kuusamoa. Roos oli kuvaajana elokuvissa Helsingin kuuluisin liikemies (1934) ja Dollari-miljoona (1942) sekä valokuvaajana elokuvissa Kyllä kaikki selviää (1926), Kun isä tahtoo... (1935) ja Sininen varjo (1933).

Rafael Roosin poika oli dokumenttivalokuvaaja ja journalisti K. G. Roos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maria Faarinen : Uljaat, kauniit koneystävät, Suomen Valokuvataiteen museo
2. 1 2  EloNet : Rafael Roos
3. ↑  Rafael Roos ( s. 1895, k. 1972 ) *kukakuvasi.valokuvataiteenmuseo.fi*. Viitattu 7.2.2024.
4. ↑  Foto Roos Helsingin kaupungin sähkölaitoksen dokumentoijana (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* R. Roos : Muuan pääsiäismatka saaristoon, Suomen Kuvalehti, 14.04.1928, nro 16, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
| "Brilliant Disguise"Bruce Springsteen |
| --- |
| Singlen "Brilliant Disguise" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Tunnel of Love* |
|  B-puoli | "Lucky Man" |
|  Äänitetty  | huhtikuussa 1987 Thrill Hill Eastissa (Springsteenin kotistudiossa) |
|  Julkaistu | 3. lokakuuta 1987 |
|  Formaatti | 7", 12" |
|  Tekijä(t) | Bruce Springsteen |
|  Tuottaja(t) | Jon Landau,Bruce Springsteen,Chuck Plotkin |
|  Tyylilaji | pop rock |
|  Kesto | 04.13 |
|  Levy-yhtiö | Columbia |
| Bruce Springsteenin muut singlet |
| "Fire"1987 | "Brilliant Disguise"1987 | "Tunnel of Love"1987 |

**Brilliant Disguise** on Bruce Springsteenin kappale hänen vuoden 1987 *Tunnel of Love* -albumiltaan. Se oli ensimmäinen albumilta julkaistu single, päästen Yhdysvalloissa sijalle 5 *Billboard* Hot 100 -listalla ja ensimmäiseksi Mainstream Rock Tracks -listalla. Seuraava "Tunnel of Love" -single pääsi myös ensimmäiselle sijalle Mainstream Rock Tracks -listalla antaen Springsteenille kaksi peräkkäistä ykkössijaa kyseisellä listalla. "Brilliant Disguise" sai vähemmän kaupallista menestystä muissa maissa.

Historia
--------

Kuten suuri osa *Tunnel of Love* -albumista, "Brilliant Disguise" nauhoitettiin Springsteenin Thrill Hill East -kotistudiossa vuoden 1987 tammi- ja toukokuun välisenä aikana useiden E Street Bandin jäsenten kanssa. Tällä kappaleella Springsteen soittaa useita soittimia tuettuna Roy Bittanin koskettimilla, Danny Federicin uruilla ja Max Weinbergin rummuilla.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  "Bruce Springsteen Chart History" *billboard.com*. Viitattu 22.1.2017. (englanniksi)
2. 1 2  "Brucebase, On The Tracks: Tunnel of Love" *brucebase.wikispaces.com*.  Arkistoitu 15.6.2017. Viitattu 22.1.2017. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Brilliant Disguise
Ray Reardon
**Ray Reardon** (s. 8. lokakuuta 1932) on eläkkeellä oleva walesilainen biljardinpelaaja. Hän on Steve Davisin tapaan kuusinkertainen snookerin maailmanmestari. Jokaisen maailmanmestaruutensa Reardon voitti 1970-luvulla.

Ura
---

Ray Reardon aloitti ammattilaisuransa vuonna 1967 ja jo kaksi vuotta myöhemmin onnistui voittamaan ensimmäisen ammattilaisturnauksensa *Pot Blackin*. Reardon jatkoi uraansa aina vuoteen 1992 saakka, ja hän on yksi Walesin menestyneimmistä pelaajista. Ennen ammattilaisuraansa lempinimellä *Dracula* tunnettu Reardon voitti kuusi kertaa Walesin amatöörien mestaruuden taistellen useasti finaalissa Cliff Wilsonin kanssa.

Reardon voitti kuusi kertaa maailmanmestaruuden, joka vuodesta 1977 lähtien on järjestetty Sheffieldin *Crucible*-teatterissa, jossa *Dracula* saavutti viimeisen mestaruutensa, jolloin hän pelasi finaalissa eteläafrikkalaista Perrie Mansia vastaan. Reardonista tuli historian ensimmäinen ykköspelaaja snookerin virallisella ranking-listalla, kun se otettiin käyttöön vuonna 1976. Uransa aikana Reardon taisteli useaan otteeseen John Spenceriä ja Alex Higginsiä vastaan, selviytyen otteluista yleensä voittajana. Reardon oli 1970-luvun paras pelaaja, mutta jatkoi aika ajoin hyviä otteita myös 1980-luvulla, vaikka Steve Davis tulikin ja otti komennon snooker-pöydillä. Vielä vuonna 1982 Reardon pääsi MM-finaaliin jopa 49-vuotiaana, mutta tuolloin Alex Higgins veti pidemmän korren. Vuonna 1988 Reardon vielä 56-vuotiaana saavutti upean voiton tällöin jo viisinkertaisesta maailmanmestarista Davisistä, kun hän voitti Davisin 5–0 *British Open* -turnauksen alkuvaiheilla. 1980-luvulla hän kaatoi toisenkin huippupelaajan Jimmy Whiten kaksi kertaa turnauksen finaalissa.

* *Member of the British Empire* (*MBE*) 1985

Peliuransa jälkeen Reardon on toiminut mm. Ronnie O'Sullivanin mentorina. Erityisesti O'Sullivanin vuoden 2004 maailmanmestaruuden saavuttamiseksi Reardon ja O'Sullivan tekivät paljon yhteistyötä.

Turnausvoitot
-------------

### Ranking-turnaukset

* *Professional Players Tournament* (myöhemmin *Grand Prix*) 1982
* *World Championship* 1978, 1974–1976

### Muut

* *Welsh Professional Championship* 1983, 1981
* *Yamaha International Masters* (myöhemmin *British Open*) 1983
* *World Cup* 1980, 1979 (joukkue: Wales)
* *Pot Black* 1979, 1969
* *Benson & Hedges Masters* 1976
* *World Championship* 1973, 1970 (ranking-pisteet otettiin käyttöön vasta 1974)

Tilastot
--------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Maailmanmestaruudet | 6 | 1970, 1973–1976, 1978 |
| Ranking-turnausvoitot | 5 |  |
| Muut ammattilaisturnausvoitot | 8 |  |
| Korkein ranking-sijoitus | 1 | Yhteensä kuusi vuotta |

Lähteet
-------

1. 1 2  World Snooker: Player Profile - Ray Reardon
**Johannes Angere** (1915 – 2003) oli Inkerinmaalta kotoisin ollut ja Ruotsissa asunut filosofian tohtori ja kirjailija.

Angere syntyi Kullankylässä Länsi-Inkerissä. Viron ja Neuvosto-Venäjän raja vedettiin 1920 kylän halki niin, että Angeren kotitalo jäi Neuvosto-Venäjän puolelle. Angere kävi Aleksandrovskajan kymnaasia ja toimi koulussaan kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin sihteerinä. Hän valmistui sitten opettajaksi ja toimi opettajana Krasnaja Myzan koulussa. Talvisodan alkaessa vuonna 1939 Angere liittyi Kuusisen armeijaan. Hän palveli yliluutnanttina eversti Tommolan johtamassa kolmannessa divisioonassa, joka oli sijoitettu rauhalliselle rintamalohkolle Porajärvelle. Sodan päätyttyä Angere kotiutettiin ja hän saattoi loppuun opintonsa. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 Angere asui Kullankylän Viron puolelle jääneessä osassa. Saksan miehitettyä alueen Angere joutui inkeriläisistä koottuun ja saksalaisten johtamaan joukko-osastoon, mutta päätyi lopulta Kolppanan lähellä olleeseen Paaritsan keskitysleiriin jouduttuaan ristiriitoihin osaston saksalaisen päällystön kanssa. Hän pakeni leiriltä ja onnistui liittymään inkeriläisten pakolaisten kuljetukseen Suomeen haettuaan ensin äitinsä ja sisarensa Kullankylästä. Heidät kuljetettiin laivalla Paldiskin satamasta Hankoon ja Hangossa Angere tapasi tulevan vaimonsa inkeriläisen Helmin. Angere siirtyi Helmin kanssa Ruotsiin ylittämällä Tornionjoen Haaparannan kohdalta 2. tammikuuta 1945.

Ruotsissa Angere teki aluksi metsätöitä ja työskenteli tehtaassa. Vuonna 1947 hän meni opiskelemaan suomalais-ugrilaisia kieliä Uppsalan yliopistoon. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1956 ja oli sitten dosenttina Lundin yliopistossa. Eläkkeelle päästyään hän omistautui kirjoittamiselle. Angere oli Ruotsin kirjailijaliiton jäsenenä vuosina 1974–1986 ja Skånen kirjailijaseuran jäsenenä vuodesta 1973.

Teoksia
-------

* *Die uralo-jukagirische Frage : ein Beitrag zum Problem der sprachlichen Urverwandtschaft*. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1956
* *Gränsen har sin förbannelse*; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt Bo Wickman. Nyblom, Uppsala 1956, ilmestyi suomennettuna nimellä *Sotaa ja rauhaa rautaesiripun molemmin puolin*. Nide, Hämeenlinna 1957
* *Jukagirisch-deutsches Wörterbuch* ; zusammengestellt auf Grund der Texte von W. Jochelson. Almqvist & Wiksell/Geber, Stockholm - Harrassowitz, Wiesbaden 1957
* *Pasternak, Sjolochov och nihilisterna; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt Ture Betzén. Nyblom, Uppsala 1965*
* *Kullankylä* : romaani. Otava 1969, ilmestyi ruotsin kielellä nimellä *Stormvågen*; kääntäjä Jens Hildén. Bonnier, Stockholm 1971
* *Me Kullan miehet* : romaani. Otava 1970

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Författare i Sverige med utländsk bakgrund : Johannes Angere
2. 1 2 3  Viktor Pajunen : Kullan kylän Johannes, Inkeri Klubi ry[vanhentunut linkki]