**Ukonhattukimalainen** (*Bombus consobrinus*) on kimalaisiin kuuluva mesipistiäislaji. Suomessa se on hyvin harvinainen ja luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ukonhattukimalainen on kookas kimalaislaji, joka muistuttaa väritykseltään etenkin kartano- ja korpikimalaista. Ruumiin pituus on kuningattarella 20–23 mm, työläisillä ja kuhnureilla 12–17 mm. Ruumis on musta, mutta keskiruumis ja takaruumiin tyviosa ovat ruskeanoranssit ja takaruumiin kärki valkoinen. Kuningattaret ja työläiset ovat väritykseltään samanlaiset. Pää ja suuosat ovat pitemmät kuin kartano- ja korpikimalaisella: posken pituus on yli kaksi kertaa suuosien leveys.

Levinneisyys
------------

Ukonhattukimalainen on taigalaji, jota tavataan Pohjois- ja Itä-Euroopasta Siperian poikki Kiinan pohjoisosiin, Koreaan ja Japaniin saakka. Suomessa sen levinneisyys rajoittuu täysin Pohjois-Karjalan ukonhattulehtoihin.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Ukonhattukimalainen on Pohjois-Euroopan ainoa yhteen ravintokasviin erikoistunut kimalaislaji. Suomessa sen pääasiallinen ravintokasvi on lehtoukonhattu (*Aconitum lycoctonum*), jota tavataan vain parillakymmenellä paikalla Pohjois-Karjalassa Kiteen ja Tohmajärven kuntien alueella. Erittäin pitkäkielinen ukonhattukimalainen on yhdessä tarhakimalaisen kanssa ainoa lehtoukonhatun pölyttämiseen kykenevä hyönteinen.

Talvehtinut kuningatar lähtee liikkeelle vasta kesäkuussa, kun ukonhattujen kukinta alkaa. Vaikka laji onkin erikoistunut ukonhattuihin, kuningatar käy myös muiden kasvien kukilla. Yhdyskunnan pesä on maassa, yleensä vanhassa myyränpesässä. Yhdyskunnassa on 50–70 yksilöä. Muista kimalaisista poiketen ukonhattukimalaisyhdyskunta saattaa tuottaa kuningattaria jopa saman määrän kuin pesässä on työlaisiä, kun muilla lajeilla työläisiä syntyy selvästi enemmän.

Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 ukonhattukimalainen on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN). Vaikka Suomen kaikki ukonhattulehdot onkin rauhoitettu, kimalaisen ravintokasvia uhkaa niiden umpeenkasvu. Kimalaista itseään myös samasta ravintokasvista kilpailevan tarhakimalaisen yleistyminen. Ruotsissa ja Norjassa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Juho Paukkunen: Ukonhattukimalainen – *Bombus consobrinus* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2 3 4 5  Seppo Parkkinen, Juho Paukkunen & Ilkka Teräs: *Suomen kimalaiset*. Jyväskylä: Docendo, 2018. ISBN 978-952-291-454-5.  s. 74, 92
3. 1 2 3  Artsdatabanken (norjaksi) (viitattu 26.4.2018)
4. ↑  Pierre Rasmont & Stéphanie Iserbyt: Atlas of the European Bees: genus *Bombus* (englanniksi) (viitattu 26.4.2018)
5. ↑  Artdatabanken (ruotsiksi) (viitattu 26.4.2018)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Ukonhattukimalainen (*Bombus consobrinus*)
* iNaturalist: Ukonhattukimalainen (*Bombus consobrinus*)
* ITIS: Bombus consobrinus (englanniksi)
* UniProt: Taxonomy - Bombus consobrinus (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bombus consobrinus (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Bombus consobrinus (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1965309
* Wikispecies: Bombus consobrinus
* BOLD: 31798
* CoL: MFGH
* EoL: 1065296
* EUNIS: 254023
* Fauna Europaea: 231868
* Fauna Europaea (new): 557917c1-7706-48a3-b1ea-2dbc99ba0cd8
* GBIF: 1340465
* iNaturalist: 740885
* ITIS: 714887
* NCBI: 130686

 |

 |