recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pablo Lastras García** (s. 20. tammikuuta 1976 Madrid) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan, 1998–2015, samaa espanjalaisjoukkuetta, joka tunnettiin tuona aikana nimillä Banesto, Illes Balears, Caisse d’Epargne ja Team Movistar.

Lastras voitti etapin kaikissa kolmessa suuressa ympäriajossa. Hän voitti vuoden 2001 Italian ympäriajossa Goriziaan päättyneen 11. etapin kymmenen sekunnin erolla Giovanni Lombardiin. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti Córdobaan päättyneen yhdeksännen ja Collado Villalbaan päättyneen 11. etapin. Vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa hän voitti 18. etapin, jonka maalipaikkana oli Saint Maixent l'Ecole. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Totanaan päättyneen kolmannen etapin 15 sekunnin erolla Sylvain Chavaneliin. Hän siirtyi etappivoiton myötä kokonais-, piste-, mäkikiri- ja yhdistelmäkilpailun johtoon. Hän voitti Vuelta a Burgos -etappikilpailun 2003 ja Vuelta a Andalucían 2008.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives, Cyclingbase, Trap-friis.dk

1997
Memorial Manuel Galera, voitto
1999
Portugalin ympäriajo, 12. etapin voitto
Troféu Joaquim Agostinho, 2a-etapin voitto
2000
GP do Minho, 3. etapin voitto
2001
Memorial Manuel Galera, voitto
Italian ympäriajo, 11. etapin voitto
2002
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 9. ja 11. etapin voitto
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
2003
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, 18. etapin voitto
2005
Sveitsin ympäriajo, 8. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
2007
Eneco Tour, 6. etapin voitto
2008
Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailun voitto
Italian ympäriajo, 11. etapilla toinen
2010
Lombardian ympäriajo, kolmas
2011
Espanjan ympäriajo, 3. etapin voitto, 6. etapilla toinen
Italian ympäriajo, 17. etapilla toinen, 3. etapilla kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2  Pablo Lastras *procyclingstats.com*. Viitattu 7.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Pablo Lastras Garcia *cyclingarchives.com*. Viitattu 7.1.2016. (englanniksi)
3. 1 2  Pablo Lastras Garcia *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 19.2.2007. Viitattu 23.8.2011. (ranskaksi)
4. ↑  Giro d'Italia 2001 11º stage *cyclingarchives.com*. Viitattu 23.8.2011. (englanniksi)
5. 1 2  Lastras solos to Vuelta stage win *cyclingnews.com*.  22.8.2011. Viitattu 23.8.2011. (englanniksi)
6. ↑  Pablo Lastras Garcia *trap-friis.dk*. Viitattu 23.8.2011. (englanniksi)
**Triga-reaktorin sydän**. Otaniemessä Trigalla hoidettiin syöpäpotilaita.
**BNCT** eli **Boron Neutron Capture Therapy** (**boorineutronikaappaushoito**) on sädehoidon muoto, jolla hoidetaan syöpäpotilaita. Hoito kohdistuu yleensä pään ja kaulan alueen kasvaimiin, lisäksi myös aivokasvaimiin.

Käyttökohteet
-------------

BNCT:llä on mahdollista tuhota soluja, joita ympäröivät kaikilta suunnilta säilytettävät solut. Siksi kasvaimet, jotka ovat elintoimintojen kannalta keskeisen kudoksen ympäröimänä ja eivät siten sovellu leikattavaksi tai tavanomaiseen sädehoitoon, voivat olla sopivia kohteita BNCT:lle. Esimerkiksi aivokasvaimia ei yleensä voi leikata keskeltä aivoja. Toisaalta tavallinen sädehoito aiheuttaisi suuren säteilyannoksen myös terveelle kudokselle. BNCT:llä on mahdollista vähentää terveen kudoksen annosta ja silti antaa kuolettava säteilyannos kasvaimen soluille.

Toimintaperiaate
----------------

BNCT perustuu sille, että kasvaimeen kohdistettu soluja tuhoava suuri säteilyannos aiheutuu kasvaimessa itsessään olevan lääkeaineen ydinreaktioissa syntyvästä säteilystä. Reagoivana aineena on potilaaseen injektoitava boori-10. Kantaja-aineella, johon boori on kiinnitetty, on taipumuksena kertyä kasvaimeen. Kun booriin kohdistetaan ulkopuolisesta lähteestä neutronisäteilyä, tapahtuu booriatomeissa hajoamisreaktioita, joiden tuloksena on kaksi energistä hiukkasta: alfahiukkanen ja litium-7 -atomi. Hiukkaset jarruuntuvat nopeasti kudoksessa ja aiheuttavat suuren, erittäin paikallisen säteilyannoksen, sillä niiden kantamat ovat vain 9μm ja 5μm. Reaktion laukaiseva neutronisäteily sen sijaan aiheuttaa suhteellisen pienen säteilyannoksen, sillä neutronit varauksettomina hiukkasina reagoivat heikosti läpäistessään potilaan.

Hoidon järjestäminen
--------------------

Kaaviokuva hoidon toteutuksesta Otaniemen Triga-reaktorilla
Hoitoa varten tarvitaan voimakasta neutronisäteilyä, joka aiheuttaa boorissa ydinreaktiot. Tarpeeksi voimakas neutronivuo voidaan tuottaa ydinreaktorilla. Hoitopaikka sijoitetaan ydinreaktorin viereen ja reaktorin säteilysuojaan tehdään kapea aukko, josta reaktorisydämen neutronisäteily pääsee tunkeutumaan suojan läpi ja potilaan päähän.

Vain harvassa yliopistollisessa sairaalassa maailmassa voidaan antaa BNCT-hoitoa, sillä vaadittavat tekniset varusteet, etenkin sopivat ydinreaktorit, ovat harvan sairaalan käytettävissä. Pohjois-Euroopassa ainoastaan Helsingin yliopistollinen keskussairaala antoi BNCT-hoitoa Otaniemen Triga-reaktorilla.

Aiheesta muualla
----------------

* VTT – Otaniemen ydinreaktorin BNCT-hoidosta kertovat sivut
**Saksan 1. vuoristodivisioona** (saks. *1. Gebirgs Division*) oli Saksa maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Wehrkreis VII perusti divisioonaan 9. huhtikuuta 1938 Garmisch-Partenkirchenissä vuoristoprikaatista, joka oli perustettu 1. kesäkuuta 1935. Sen henkilöstö oli aluksi pääosin baijerilaisia, joiden lisäksi oli jonkin verran itävaltalaisia.

Historia
--------

### Puola ja Ranska

Divisioonan vuoristojääkärirykmentti 98 Puolan sotaretkellä Rymanówissa.
Divisioona osallistui syyskuussa 1939 alkaneeseen Puolan valtaukseen liitettynä Etelän armeijaryhmään. Taisteluiden aikana se osallistui menestyksellisesti Karpaattien miehitykseen. 

Se otti osaa Ranskan valtaukseen ja se määrättiin Britteinsaarten valtaamiseksi kerättyyn maihinnousuosastoon (operaatio Seelöwe) sekä myöhemmin Gibraltarille tehtävään hyökkäykseen koottuun osastoon (operaatio Felix). Kumpikin operaatio kuitenkin peruutettiin ennen toteutusta. Divisioona siirrettiin Felixin peruunnuttua Jugoslavian rintamalle, jossa se osallistui hyökkäykseen 1941 hyökkäykseen osana 2. armeijaa.

### Itärintama

Divisioona osallistui operaatio Barbarossaan. Se valtasi 30. kesäkuuta Lvovin, josta divisioona jatkoi etenemistä osallistuen Stalin-linjan murtamiseen ja Dneprin ja Mius-jokien ylitykseen. Toukokuussa 1942 divisioona osallistui Harkovan toiseen taisteluun ja hyökkäykseen Etelä-Venäjälle ja edelleen Kaukasuksen valtaukseen tähtäävään operaatio Edelweissiin.

Propagandatarkoituksessa divisioona lähetti 21. elokuuta osaston pystyttämään Saksan hakaristilipun Elbrusin huipulle. Kaukasuksen taisteluiden päätyttyä yhtymä lähetettiin Kreikkaan ja edelleen Serbiaan, jossa se osallistui partisaanien vastaiseen taisteluun. Vuoden 1944 lopulla divisioona, joka kuului armeijaryhmä E:hen, Balkanilta Unkariin. Divisioona nimettiin maaliskuussa 1945 1. kansanvuoristodivisioonaksi (saks. *1. Volks Gebirgs Division*) ja sen viimeinen taistelu käytiin Balatonjärvellä torjuttaessa 3. Ukrainan rintaman etenemistä (Operation Frühlingserwachen). Kaksi kuukautta myöhemmin hajalle lyöty divisioona antautui Yhdysvaltain joukoille Itävallassa.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* General der Gebirgstruppen Ludwig Kübler (1. syyskuuta 1939 – 25. lokakuuta 1940)
* General der Gebirgstruppen Hubert Lanz (25. lokakuuta 1940 – 1. tammikuuta 1942)
* General der Artillerie Robert Martinek (1. tammikuuta – 1. joulukuuta 1942)
* Kenraaliluutnantti Walter Stettner Ritter von Grabenhofen (1. joulukuuta 1942 – 10. lokakuuta 1944)
* Kenraaliluutnantti Josef Kübler (10. lokakuuta 1944 – 10. maaliskuuta 1945)
* Kenraaliluutnantti August Wittmann (10. maaliskuuta – 8. toukokuuta 1945)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:1st Mountain Division (Wehrmacht)

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksan 1. vuoristodivisioona**.
1. ↑  Lexikon Der Wehrmacht
**Kalifabougou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 35 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 11 600 ja kylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Kalifabougoun kunnan pinta-ala on 241,29 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Katin piirin Diédougoun, idässä Yélékébougoun ja Kambilan ja etelässä Diagon ja Dio-Garen kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja ja sonikeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös katolisia ja animisteja.

Kalifabougoun kautta kulkee Katin ja Faladién välinen paikallistie. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, kenafia, maapähkinää ja vihanneksia. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito ja metsien hyödyntäminen.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.5.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Kalifabougou 2008-2012 *csa-mali.org*.  2008.  Arkistoitu 13.5.2012. Viitattu 10.5.2018.
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.5.2018.
**Corgoloin** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.

Kunnan keskustassa oleva romaaniseen tyyliin rakennettu Sainte-Annen kirkko on peräisin 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1636, mutta se rakennettiin uudelleen. Paikallinen linna *Château de Cussigny* on peräisin 1700-luvulta. Kunnan tärkein elinkeino on maatalous, ja erityisesti viiniköynnösten ja mustaherukoiden viljely. Kunnan alueella oli suuri kivilouhimo aina 1970-luvulle saakka, jossa oli huippuvuosina noin 800 työntekijää. Louhimon laadukkaita kiviä käytettiin suurten tavaratalojen kuten Dijonin Les Magasins Modernesin ja Pariisin Printempsin rakentamiseen.

  

* Sainte-Annen kirkkoSainte-Annen kirkko
* Château de CussignyChâteau de Cussigny

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 26.3.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Corgoloin Echo des communes. Viitattu 26.3.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Corgoloin** Wikimedia Commonsissa
**1. panssariarmeija** (saks. *1. Panzerarmee*) oli Saksan maavoimien  yhtymä toisessa maailmansodassa. Se muodostui kuin lokakuussa 1941 **1. panssariryhmä** (saks. *Panzergruppe 1*) täydennettiin armeijaksi. Yhtymään kuuluneet joukot osallistuivat Ranskan valtaukseen ja itärintaman taisteluihin.

XXII armeijakunta
-----------------

Wehrkreis X perusti XXII motorisoidun armeijakunnan esikunnan liikekannallepanossa 26. elokuuta 1939 komentajanaan kenraalieversti Ewald von Kleist. Armeijakuntaan kuuluivat 30. 56. ja 254. jalkaväkidivisioonat sekä armeijakuntajoukot. Se muutettiin 5. maaliskuuta 1940 länsirintamalla panssariryhmä von Kleistiksi, joka osallistui Ranskan valtaukseen. Armeijakunta lakkautettiin virallisesti kuitenkin vasta 12. heinäkuuta.

Panssariryhmä
-------------

1. panssariryhmä (saks. *Panzergruppe 1*) muodostettiin 16. marraskuuta 1940 laajentamalla panssariryhmä Kleist (saks. *Armeegruppe Kleist*). Ryhmä osallistui Jugoslavian valtaukseen huhtikuussa 1941 ennen siirtoaan itärintamalle Etelän armeijaryhmään, jonka mukana se ylitti Neuvostoliiton rajan 22. kesäkuuta operaatio Barbarossassa. Panssariryhmä laajennettiin 25. lokakuuta 1. panssariarmeijaksi.

Armeija siirrettiin tammikuussa 1945 armeijaryhmien uudelleen nimeämisen seurauksena Keskustan armeijaryhmään. Se antautui toukokuussa Tšekkoslovakiassa liittoutuneille.

Komentajat
----------

Panssariarmeijankomentajina olivat:

* marsalkka Ewald von Kleist (perustaminen - 21. marraskuuta 1942)
* kenraalieversti Eberhard von Mackensen (21. marraskuuta 1942 – 29. lokakuuta 1943)
* kenraalieversti Hans-Valentin Hube (29. lokakuuta 1943 – 21. huhtikuuta 1944)
* jalkaväenkenraali Kurt von der Chevallerie (21. huhtikuuta – 18. toukokuuta 1944)
* kenraalieversti Erhard Raus (18. toukokuuta - 15. elokuuta 1944)
* kenraalieversti Gotthard Heinrici (15. elokuuta 1944 - 19. maaliskuuta 1945)
* panssarikenraali Walther Nehring (19. maaliskuuta - 3. huhtikuuta 1945)
* jalkaväenkenraali Wilhelm Hasse (3.-4. huhtikuuta 1945)
* panssarikenraali Walther Nehring 4. huhtikuuta 1945 - antautuminen

Lähteet
-------

1. ↑  lexikon der Wehrmacht - XXII AK
2. ↑  Lexikon der Wehrmacht

Saksan toisen maailmansodan armeijat

|  |  |
| --- | --- |
| Armeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - 7. - 8. - 9. - 10. - 11. - 12. - 14. - 15. - 16. - 17. - 18. - 19. - 20. - 21. - 24. - 25. - Lappland - Ligurien - Ostpreussen - Norwegen |
| Panssariarmeijat | 1. - 2. - 3. - 4. - 5. - 6. - Afrika - Saksalais-italialainen panssariarmeija |
| Laskuvarjoarmeijat | 1. laskuvarjoarmeija |
*Tämä artikkeli käsittelee Kotkan Saksalan työväentaloa. Nousiaisten Saksalan työväentalosta on eri artikkeli.*

**Saksalan työväentalo** sijaitsi nykyisen Kotkan kaupungin, entisen Kymin kuntaan kuuluneessa Saksalan kylässä. Kuntaliitosten jälkeen Saksala on Kotkan kaupungin itäinen kaupunginosa.

Historia
--------

Saksalan Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910. Kun Hurukselassa muutaman vuoden ajan toiminut työväentalo joutui huligaanien kohteeksi, Hurukselan työväenyhdistys myi talonsa Saksalan työväenyhdistykselle. Siitä saatiin hirret, joista rakennettiin kolme huonetta käsittävä työväentalo. Työväentalo otettiin käyttöön vuonna 1912.

Rakentamista oli tarkoitus jatkaa August Rikan piirustusten mukaan. Sitä varten yhdistys otti lainaa kauppias J.Åkermannilta Kotkasta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1917, mutta sisällissodan vuoksi ne jäivät kesken.

Sisällissodan aikana talo joutui valkoisten käsiin, sen tavaroita myytiin ja rakennusvarat, joilla taloa oli suunniteltu laajennettavaksi, katosivat. Yhdistyksen liputkin löydettiin talon savutorvesta piloille palaneina. Talo saatiin takaisin elokuussa 1919.

Rakennus
--------

Työväentalon rakennustöitä jatkettiin talkoilla. Uutta lainaa saatiin kiinnitystä vastaan. Vuonna 1924 taloon saatiin sähkövalot. Vielä vuonna 1939 pidettiin arpajaiset varojen saamiseksi lämmityslaitteiden uusimista varten. Sotavuosien jälkeen taloon rakennettiin vahtimestarin asunto ja tehostettiin lämmityslaitteiden toimintaa.

Korjauksista huolimatta talo pääsi 1960-luvulla huonoon kuntoon, ja se joutui käyttökieltoon. Työväenyhdistyksellä ei ollut voimia sen kunnostukseen ja ylläpitoon. Talo purettiin vuonna 1973.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalossa on toiminut työväenyhdistyksen ja Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksen Naisosasto, Raittiusosasto ja sen alainen lastenosasto, Sekakuoro, Sos.dem. Työläisnuoriso-osasto, Kymin Läntinen Opintoyhdistys, Kymin Veikkojen Läntinen osasto, Veikkojen "Lauluveikot", Kartonkitehtaan ammattiosasto ja Ammattiosaston soittokunta. Lisäksi talossa oli kunnan kantakirjasto ja Korkeakosken piirikirjasto. Vuonna 1953 alkoivat työväentalolla myös elokuvaesitykset.

Saksalan Työväenyhdistyksen 90-vuotisjuhlien 14.1.2001 jälkeen yhdistys liittyi Karhulan Sosialidemokraattiseen Työväenyhdistykseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sievinen, Ulla-Maija: *Yhdessä meissä on voimaa Kotkan Sosialidemokraattinen Kunnallisjärjestö ry 110 vuotta Juhlakirja*. Kotkan Sosialidemokraattinen Kunnallisjärjestö ry, 2016. ISBN 978-952-93-7908-8.
2. 1 2 3  Jorma Veijola (toimittanut): Kotkan kadonneet työväentalot *sdpkotka.net*. Viitattu 30.11.2022.
**Ukrainian Museum** (’Ukrainan museo’) on museo Yhdysvalloissa New Yorkissa. Museossa on tallennettuna ukrainalaista taidetta ja taidekäsityötä. Esineistö jakautuu kansantaiteen, taiteen ja historiallisen arkiston kokoelmiksi. Kansantaidekokoelmassa on esimerkiksi hää- ja juhlapukuja, koruja ja keramiikkaa. Taidekokoelmaan kuuluu kansainvälisesti merkittävien ukrainalaisten ja amerikanukrainalaisten taiteilijoiden teoksia, esimerkkeinä taidemaalari Alexander Archipenko, kuvanveistäjä Mykhailo Chereshnovsky ja arkkitehti Vasyl Krychevsky.

Museolla on vuodesta 2005 ollut tilat East Villagessa. Näyttelytilojen lisäksi siellä on tiloja koululuokille ja työpajoille. Museossa on myös kirjasto, kokoustila, museokauppa ja kahvila.

Museo on suurin Ukrainan ulkopuolella oleva Ukrainaa esittelevä instituutio. Museo kunnioittaa näyttelyllä Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaa vastaan kuolleen valokuvaajan Maks Levinin muistoa.

Museon johtaja Peter Doroshenko on toisen polven amerikanukrainalainen. Hän on aiemmin toiminut yksitoista vuotta Dallasin nykytaiteenmuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ukrainian Museum *NYC-Arts*. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  New York’s Ukrainian Museum: Repository for a culture under threat *La Prensa latina*.  7.10.2022. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Ukrainian Museum *Permanent Collection*. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ukrainian Museum** Wikimedia Commonsissa
Le Corbusierin suunnittelema Corbusierhaus Westendissä.
**Interbau** oli Länsi-Berliinissä vuonna 1957 järjestetty kansainvälinen rakennusnäyttely, jossa esiteltiin modernia arkkitehtuuria. Sen yhteydessä rakennettiin Hansaviertelin kaupunginosa.[1]

Interbau oli vastaveto Itä-Berliinissä muutamaa vuotta aiemmin rakennetulle Stalinallee-edustuskadulle, jonka rakentaminen miellettiin propagandistiseksi eleeksi. Interbaun tarkoituksena oli osoittaa, että Länsi-Berliini jälleenrakennettaisiin sodan tuhojen jäljiltä kansainvälisen modernin arkkitehtuurin mukaisesti. Samalla Interbau merkitsi irtautumista natsi-Saksan mahtailevasta arkkitehtuurista. Interbaun yhteydessä yli 50 eri kansallisuuksia edustanutta arkkitehtia sai suunnitella rakennuksia Länsi-Berliiniin. Monet tulivat maista, jotka olivat olleet sodassa Saksaa vastaan, tai he olivat natsien vallan aikana ulkomaille paenneita saksalaisia. Joukossa olivat muun muassa Walter Gropius, Max Taut, Oscar Niemeyer ja Alvar Aalto.[1]

Interbau-näyttelyyn kävi tutustumassa lähes miljoona kävijää, joista arviolta kolmannes oli itäberliiniläisiä ja muita Itä-Saksan kansalaisia.[1] Tuohon aikaan rajan pystyi vielä ylittämään Berliinin kaupungissa suhteellisen vapaasti.

Hansaviertelin ohella Interbaun yhteydessä rakennettiin Tiergartenin kongressihalli sekä Le Corbusierin suunnittelema Unité d’Habitation -tyyppinen Corbusierhaus. Jälkimmäinen oli suurin näyttelyn rakennuksista. Se rakennettiin erilleen Berliinin olympiastadionin lähelle, koska se ei mahtunut Hansaviertelin kokonaisuuteen.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 361–364, 366. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Interbau** Wikimedia Commonsissa
Cecil Day Lewisin hautakivi.
**Cecil Day Lewis** (myös **Cecil Day-Lewis**, 1904–1972) oli englantilainen arvostettu runoilija, joka kirjoitti myös rikoskirjoja salanimellä **Nicholas Blake**.

Day Lewis syntyi Irlannissa englantilaiseen pappisperheeseen ja opiskeli Oxfordissa, missä hän liittyi W. H. Audenin ympärille kerääntyneeseen kirjalliseen piiriin. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa ilmestyi 1925. Hän kiinnostui nuorena kommunismista, ja taisteli tasavaltalaisarmeijassa Espanjan sisällissodassa. 1930-luvun kuluessa Day Lewis pettyi kommunismiin. 

Vuonna 1935 ilmestyi Day Lewisin ensimmäinen salapoliisiromaani, jonka pääosassa oli Nigel Strangeways. Hän kirjoitti niitä lopulta seitsemäntoista kappaletta. Salapoliisiromaanien tuottojen turvin Day Lewis kykeni jättäytymään päätoimiseksi kirjailijaksi. 

Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Cecil Day Lewisin poika.

Suomennettuja teoksia (nimellä Nicholas Blake)
----------------------------------------------

  

* *Luvun loppu*, WSOY 1961. (*End of chapter*, 1957)
* *Langat sekoavat*, WSOY 1968. (*A tangled web*, 1956)
* *Haavoista syvin*, WSOY 1975. (*The private wound*, 1968)
* *Pedon on kuoltava*, WSOY 1994. (*The beast must die*, 1938)

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Lippo & Salonen, Sirkka (suom.) & Väänänen, Juha (toim.): *Kuka teki mitä, Kuvitettu elämäkerrallinen hakuteos*. Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1986. ISBN 951-643-251-4.
2. ↑  C(ecil) Day Lewis Authorscalendar.info. Viitattu 27.5.2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
	+ 2
* Australia
* Korea
	+ 2
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Metrokles** (m.kreik. Μητροκλῆς, s. noin 300 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän opiskeli Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja lopulta hänestä tuli Krates Thebalaisen seuraaja. Krates nai Metrokleen sisaren Hipparkhian.

Diogenes Laertios kertoo, kuinka Metrokles kääntyi kyynikoksi. Erään tarinan mukaan hän olisi pieraissut kerran harjoitellessaan puheen pitämistä, ja tämän masentamana hän sulkeutui kotiinsa ja aikoi tehdä itsemurhan näännyttämällä itsensä nälkään. Krates vieraili hänen luonaan ja selitti, että hänen tekonsa oli täysin luonnon mukaista ja siksi siinä ei ollut mitään hävettävää. Tämän jälkeen Krates pieraisi itsekin näyttääkseen kuinka luonnollista se on. Hän oli etukäteen syönyt linssejä tätä tarkoitusta varten. Näin Metrokles pääsi irti häpeästään.

Tarina osoittaa, kuinka kyynikot halusivat hylätä sosiaaliset konventiot elääkseen luonnonmukaista elämää. Myös linsseillä oli kaasunmuodostuksen lisäksi symbolinen merkitys, sillä kyynikot ylistivät niitä usein vaatimattomana mutta tehokkaana ruokana. Näin saatettiin hylätä yleiset mieltymykset, jossa ruoka valittiin maun ja hienouden perusteella. Tarina on myös osoitus kyynikoiden tavasta käyttää huumoria moraalisten opetusten välittämisessä: Metrokles ei taipunut Krateen järkiperäisten argumenttien edessä, mutta pääsi synkkyydestään kun Krates teki saman epäkohteliaan mutta luonnollisen ja yleisesti hauskana pidetyn teon.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 229–230 (VI.6), 523. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta (kreikaksi)
* Internet Encyclopedia of Philosophy: Metrocles (englanniksi)

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
**Leo Eino Vuori** (28. kesäkuuta 1890 Sauvo – 23. helmikuuta 1954 Ilomantsi) oli suomalainen filosofian maisteri, agronomi ja opettaja.

Vuori valmistui agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi 1916. Hän suoritti sitten kasvatusopin tutkinnon ja opetusnäytteet maatalousnormaalikoulussa.

Vuori oli aluksi opettajana Pohjois-Savon, Itä-Hämeen ja Keski-Suomen kansanopistoissa. Hän oli Kokemäen maamieskoulun johtajana 1921–1930 ja sen jälkeen opettajana Tarvaalan maanviljelys- ja karjanhoitokoulussa, Siikasalmen maamieskoulussa ja Raja-Karjalan pieviljelyskoulussa Suistamon Leppäsyrjässä. Vuonna 1941 Vuori oli opettajana Ilomantsin pienviljelijäkoulussa.

Teoksia
-------

* *Maatalouskemia: maamieskouluja ja kotiopiskelua varten*. Otava 1926

Lähteet
-------

1. ↑  Geni.com : Leo Eino Vuori
2. 1 2 3  60 vuotta täytti eilen, Laatokka, 29.06.1950, nro 144, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Eino Vuoren hautakivi Ilomantsin Pötönkankaan hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia[vanhentunut linkki]
**Bioaerosolit** ovat eloperäisestä aineesta peräisin olevia orgaanisia hiukkasia. Esimerkiksi kasvien ja eliöiden tuotteet, jätökset ja osat kuten siitepölyt, itiöt ja eläinhilse ovat aerosolihiukkasia. Myös jokin elävä kuten virus, punkki tai bakteeri voi olla bioaerosolihiukkanen. Vakavia sairauksia aiheuttavat virukset ja bakteerit voivat myös levitä bioaerosoleina.

Suurin osa bioaerosolihiukkasista luokitellaan karkeiksi eli niiden halkaisija on yli 2,5 µm. Yleensä karkeat hiukkaset tunkeutuvat keuhkoputkiin saakka, mutta ne poistuvat värekarvojen ja limanerityksen ansiosta tuntien kuluessa.

Bioaerosoleja on lähes kaikkialla ilmassa, mutta vain pieninä pitoisuuksina. Alhaisina pitoisuuksina nämä hiukkaset ovat suurimmalle osalle ihmisistä vaarattomia, mutta suurina pitoisuuksina ne saattavat olla terveysriski. Herkistyneille ihmisille kuten allergisille henkilöille saattavat jotkin hiukkaset aiheuttaa haittaa, kuten nuhaa ja silmäoireita jo pieninä pitoisuuksina. Myös myrkkyjä sisältävät hiukkaset ovat haitallisia terveydelle.

Aiheesta muualla
----------------

* Finto, suomalainen sanasto- ja ontologiapalvelu: Bioaerosolit
Émile Levassorin maaliin saapumisen muistomerkki
**Paris–Bordeaux–Paris** oli vuonna 1895 järjestetty kilpailu, jota on toisinaan sanottu ensimmäiseksi autokilpailuksi, vaikka se ei vastaa nykyaikaista käsitystä autokilpailusta, jossa nopein voittaa. Voittaja oli Émile Levassor, joka saapui perille ajettuaan 1 178 kilometrin reitin 48 tunnissa lähes kuusi tuntia ennen toiseksi tullutta. Virallinen voittaja oli kuitenkin Paul Koechlin, joka saapui Peugeotillaan kolmantena, täsmälleen 11 tuntia Levassoria hitaamapana, mutta kilpailu oli virallisesti tarkoitettu nelipaikkaisille autoille, ja Levassor ja toiseksi tullut ajoivat kaksipaikkaista.

Lähteet
-------

1. ↑  Anthony Harding: Car facts & feats (Google-kirjat) Sterling Pub. Co. Viitattu 3.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Ces merveilleux fous roulants sur leurs drôles de machines *Le Figaro (Internet Archive)*.  9.7.2007.  Arkistoitu 11.7.2007. Viitattu 3.8.2018. (ranskaksi)
3. ↑  TeamDan Early results database – 1895 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paris–Bordeaux–Paris** Wikimedia Commonsissa
**Einstein-suku** on saksanjuutalainen suku, jonka varhaisimmat merkinnät ovat vuodelta 1665, jolloin Baruch Moses Ainstein liittyi Buchaun seurakunnan jäseneksi. Baruch Ainsteinin jälkeläiset muuttivat suvun nimen E-kirjaimella alkavaksi, jollaisena se tunnetaan nykypäivänä. 

Albert Einsteinin sukupuu, kuvattu vain Einstein-suvun sukuhaara

Albert Einstein
---------------

### Albert Einstein

*Pääartikkeli: Albert Einstein*
Suvun ylivoimaisesti tunnetuin jäsen on saksalais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko Albert Einstein. Einstein tuli tunnetuksi koko fysiikan mullistavilla teorioilla. Tunnetuimmat teoriat ovat suppea- ja yleinen suhteellisuusteoria sekä valosähköisen ilmiön selittäminen. Einstein oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen vaimo oli serbialainen Mileva Marić, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Suhde Marićin kanssa päättyi vuonna 1919 ja hän meni uusiin naimisiin serkkunsa Elsa Löwenthalin kanssa. 

Einsteinilla oli yksi sisar, Maria Einstein. Mariasta käytetään usein nimitystä Maja.

### Suku ennen Albert Einsteinia

Albert Einstein vanhemmat Hermann Einstein ja Pauline Einstein (o.s. Koch) olivat molemmat juutalaisia ja molemmilla oli kauppiassukuinen tausta. Hermann Einsteinilla oli kolme veljeä, August Ignaz, Heinrich ja Jakob sekä kaksi siskoa Jette ja Friederike. Vuonna 1880 Hermann ja Jakob Einstein perustivat Müncheniin Jakob Einstein & Co -nimisen yrityksen, joka asensi vesi- ja kaasujohtoja ja toimi myöhemmin myös sähkötekniikan alalla.

### Albert Einsteinin jälkeläiset

Albert Einsteinin tiedetään saaneen kolme lasta, Lieserl Einstein, Eduard Einstein ja Hans Albert Einstein. Lieserl oli Einsteinin ensimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Lieserl syntyi ennen kuin Einstein ja Mileva Marić solmivat avioliiton vuonna 1903. Vielä samana vuonna Lieserl menehtyi, vain vuoden ikäisenä. Hans Albert Einstein syntyi vuotta myöhemmin Lieserlin kuolemasta, Hans Albert Einstein oli professori Kalifornian yliopistossa. Eduard Einstein syntyi vuonna 1910, hän oli vakavasti sairas ja sairasti skitsofreniaa. 

Albert Einsteinin jälkeläisistä vain Hans Albert on saanut lisää jälkeläisiä. Hans Albert sai kaksi poikaa ja adoptoi yhden tyttären. Poikien nimet ovat Bernhard Caesar ja Klaus Martin. Klaus Martin kuoli kuitenkin 6-vuotiaana kurkkumätään.

Bernhard Caesar Einstein sai viisi lasta Aude Ascher Einsteinin kanssa. Thomas Martin Einstein (Santa Monica, CA, USA, 1955), Paul Michael Einstein (1959) (Ranska), Eduard Albert Einstein (Ted) (1961–) (Los Angeles, CA, USA), Mira Einstein-Yehieli (1965–) (Israel), Charles Quincy Ascher Einstein (Charly) (1971–) (Sveitsi)

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* About.com:n lyhyt sukupuu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Einsteinien sukupuu
Pariser Platz Berliinissä, keskellä Brandenburgin portti. Porttia reunustavat rakennukset ovat nimiltään Haus Sommer ja Haus Liebermann. Ensin mainitussa toimii Commerzbankin konttori.
**Pariser Platz** on yksi Saksan pääkaupungin Berliinin aukioista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Brandenburgin portin edustalla, Unter den Lindenin läntisessä päässä. Aukio on nimetty Ranskan pääkaupungin Pariisin mukaan, Napoleonien sotien aikaisen liittoutuneiden vuoden 1814 Pariisin-miehityksen kunniaksi. Ennen vuotta 1814 aukio tunnettiin nimillä *Quarree* tai *Viereck*, joka tarkoittaa yksinkertaisesti "nelikulmiota".

Toisessa maailmansodassa Pariser Platzia ympäröivät rakennukset tuhottiin maan tasalle. Brandenburgin portti oli ainoa rakennelma, joka selviytyi ilman vakavia vaurioita. Aukio kuului sodan jälkeen Itä-Berliiniin, mutta Berliinin muurin rakentamisen myötä siitä tuli rajavyöhykettä, jonne yleisöllä ei ollut pääsyä. Saksan jälleenyhdistyttyä aukio päätettiin palauttaa takaisin entiseen loistoonsa.

Aukion ympärillä kohoaa nykyään 1990- ja 2000-luvuilla rakennettuja tunnettujen arkkitehtitoimistojen suunnittelemia rakennuksia, joiden joukossa ovat muun muassa Berliinin taideakatemian, Commerzbank-, DZ Bank- ja Dresdner Bank -pankkien sekä Ranskan ja Yhdysvaltain suurlähetystöjen rakennukset. Taideakatemia ja lähetystöt olivat toimineet aukion laidalla ja ennen sotaa, ja palasivat näin alkuperäisille paikoilleen. Yhdysvaltain lähetystö valmistui aukion rakennuksista viimeisenä vuonna 2008. Aukion laidalla sijaitsee myös kuuluisa hotelli Adlon, joka sekin on jälleenrakennettu. Berliinin senaatti määräsi pitämään uudisrakennusten rakennuskorkeuden matalana ja julkisivut hillittyinä, mutta Günter Behnischin suunnittelema taideakatemian lasiseinäinen rakennus sai luvan poiketa määräyksistä.

Pariser Platz on suljettu autoliikenteeltä ja varattu pelkästään kevyelle liikenteelle. Berliinin metron rakenteilla oleva linja U55 tulee ensimmäisessä rakennusosuudessaan päättymään Pariser Platzin kohdalle.

Pariser Platzia ympäröivissä taloissa ovat asuneet muun muassa oikeustieteilijä Friedrich Karl von Savigny, sotamarsalkka Friedrich von Wrangel, säveltäjä Giacomo Meyerbeer, kirjailija Achim von Arnim ja taidemaalari Max Liebermann.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariser Platz**.
1. 1 2 3 4  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 40–41, 81, 278. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
Demetrius I. Soter kolikossa
**Demetrios I Soter** (185 eaa. – 150 eaa.) oli Seleukidien valtakunnan kuningas vuosina 161–150 eaa. Hänen isänsä Seleukos IV Filopator oli lähettänyt hänet Roomaan panttivangiksi. Hänen isänsä kuoleman jälkeen 175 eaa. Antiokhos IV Epifanes käytti Demetrioksen poissaolon hyödykseen ja otti vallan. Demetrios pakeni Roomasta ja otti itselleen Syyrian kruunun 162 eaa. syrjäytettyään serkkunsa Antiokhos V Eupatorin.

Epiteetti Soter tarkoittaa pelastajaa. Demetrios sai sen babylonialaisilta, jotka hän vapautti Meedian satraapin Timarkhoksen vallasta. Timarkhos oli puolustanut Meediaa nousevaa Parthiaa vastaan. Ilmeisesti Timarkhos oli katsonut Demetrioksen nousun valtaan syyksi julistautua riippumattomaksi kuninkaasta ja laajentaa alueitaan Babyloniaan. Demetrios löi Timarkhoksen joukot taistelussa 160 eaa. tappoi Timarkhoksen ja poisti Kappadokian kuninkaan Ariarathes V:n vallasta. Seleukidien valtakunnan yhtenäisyys palasi hetkeksi.

Timarkhoksen veli Herakleides alkoi esittää, että poika nimeltä Aleksanteri Balas oli Antiokhos IV:n poika. Herakleides sai puolelleen Rooman senaatin. Demetrios lyötiin taistelussa ja tapettiin vuonna 150 eaa.

Juutalaisessa historiassa Demetrios tunnetaan voitostaan makkabealaisia vastaan.

Lähteet
-------

* 

*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Antiokhos V Eupator** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Aleksanteri Balas** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tupakkatehtaan rakennuksia Meritullinkadulta nähtyinä.
Tehtaan päätyä Meritullintorille; julkisivussa on säilynyt tehtaan tunnus, apilanlehti.
**Borgströmin tupakkatehdas** oli Helsingin Kruununhaassa Meritullinkatu 1:ssä vuodesta 1839 sijainnut tupakkatehdas, jonka perusti kauppaneuvos Henrik Borgström vanhempi vuonna 1834. Tehdas lopetti toimintansa 1928.

Vuonna 1857 valmistui tehtaan kaksikerroksinen kivirakennus, jota myöhemmin korotettiin ja laajennettiin lisärakennuksilla vuosina 1865, 1873 ja 1888. 
Tehtaan omisti Henrik Borgströmin jälkeen hänen poikansa kauppaneuvos Johan Leonard Borgström ja vuodesta 1903 tämän poika Arthur Travers-Borgström. Tehdas toimi vuodesta 1904 osakeyhtiönä nimellä *H. Borgström J:r Tobaksfabrik Ab* ja se oli 1900-luvun alussa Helsingin suurin tupakkatehdas, jossa oli vuonna 1913 700 työntekijää vuosituotannon arvon ollessa 4 miljoonaa markkaa. Tehtaan savukemerkkejä olivat muun muassa *Kaukasiska*, *Kalif*, *Prima*, *Odessa* ja *Tilaus* sekä sikarimerkeistä tunnetuin *Fennia*. Tehdas valmisti myös piipputupakkaa.  Tehdasta laajennettiin Meritullintorin varteen vuonna 1904 valmistuneella viisikerroksisella tehdasrakennuksella, jonka suunnitteli Waldemar Aspelin. 

Suomen sisällissodan aikana Helsingin valtauksen yhteydessä huhtikuussa 1918 tupakkatehtaan päätyrakennus ja tehtaan eteläpuolella sijaitseva Helsingin päävartion sellisiipirakennus saivat vaurioita saksalaisen laivasto-osaston tykistötulessa.

Yhtiön osakkeet siirtyivät 1919 Strengbergin tupakkatehtaan omistaneelle *Ab Ph. U. Strengberg & C:o Oy*:lle. Borgströmin tupakkatehtaan toiminta päättyi elokuussa 1928 ja yhtiö sulautettiin Strengbergiin 1929. Meritullinkadun kiinteistö jäi Strengbergiin omistukseen ja vuosina 1946–1966 kiinteistön omisti *Oy Armiro Ab*, jolle Strengbergin kiinteä omaisuus myytiin 1946. Vuonna 1966 Armiron omistamat kiinteistöt myytiin Gilbert von Rettigille (1928–1994).

Lähteet
-------

1. 1 2  H. Borgström J:r Tobaksfabrik Ab, täydentäviä yhtiötietoja (Pörssitieto G. Kock)
2. ↑  Borgströmin tupakkatehdas 1; Meritullinkatu 1; Helsinki, Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Borgströmin tupakkatehdas, lisärakennus; Meritullinkatu 1; Helsinki, Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Borgströmin tupakkatehdas; Meritullinkatu 1 & Meritullintori 1 & Pohjoisranta 2; Helsinki, Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Helsinki-kuvia #3, Jukka Joutsin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Borgströmin tupakkatehdas Meritullintori 1 - Konstantininkatu 1 (nyk. Meritullinkatu 1), Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat (Finna)
7. ↑  Oy Armiro Ab, täydentäviä yhtiötietoja (Pörssitieto G. Kock)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borgströmin tupakkatehdas** Wikimedia Commonsissa
**Parsinta** eli **parsiminen** on menetelmä, jolla korjataan yleensä langasta tehtyjä vaatteita ja asusteita eli neuleita.

Menetelmät
----------

Parsimiseen on useita tekniikoita: pykäpistot, ristikkopaikat ja ketjupistoparsinta. Vaatteen voi parsia myös neulotulla paikalla.

Parsimalla voi korjata esimerkiksi villasukan pohjia tai kantapäitä tai neuleiden kuluneita kainaloita tai kyynärpäitä tai lapasia. Parsimisen avulla vaatteen käyttöikää voidaan pidentää.

Aiemmin haluttiin usein tehdä mahdollisimman huomaamatonta parsintaa, nykyään parsinnalla voidaan ikäänkuin koristella neuleita. Vaatteen parsiminen kannattaa aloittaa heti, kun siinä huomaa kulumista.

Työvälineet
-----------

Parsintasieni
Parsinnassa tarvitaan pyöreäpäistä parsinneulaa eli kanavaneulaa, saksia ja parsinlankaa. Langan on hyvä olla samantyyppistä ja -paksuista, kuin neuleessa on muutenkin käytetty, värillä ei kuitenkaan ole väliä. Sukissa lanka joutuu koetukselle, joten tekokuidulla vahvistetut langat kestävät paremmin.

Parsimisen apuna voidaan käyttää myös parsintasientä. Korjattavan vaatteen sisään asetetaan parsinsieni ja vaate kiristetään lakin ympärille niin, että työskentely helpottuu. Parsinsienen sijaan voidaan käyttää myös pyöreää kauhaa, sileää palloa, hehkulamppua tai pientä muovipulloa.

Tunnustuksia
------------

Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito valitsi parsimisen ja paikkaamisen vuoden 2021 käsityötekniikaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Parsinsieni ja pykäpistot auttavat korjaamaan kuluneen villasukan hetkessä: ota ohje talteen! *Kotiliesi.fi*.  4.5.2021. Viitattu 24.3.2022.
2. 1 2 3 4  Käsityöohjeet ja -jutut: Parsiminen: ristikkopaikka ja ketjupistoparsinta, video-ohje *Taitojärjestö*.  21.12.2020. Viitattu 24.3.2022.
3. 1 2  Parsiminen *Martat*. Viitattu 24.3.2022.
4. 1 2  Älä heitä pois sukkia, joissa on reikä – opettele parsimaan ne *yle.fi*. Viitattu 24.3.2022.
5. ↑  Osaatko jo parsia sukan? Katso tästä ohjeet vaihe vaiheelta *Kodin Kuvalehti*.  3.9.2013. Viitattu 24.3.2022.
6. ↑  Käsityöyrittäjä: "Ekologisesti meidän on pakko alkaa korjaamaan vaatteitamme" – Näin parsit risan sukan ehjäksi *Yle Uutiset*.  17.11.2020. Viitattu 26.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Parsintasieni 1900-luvun alkupuolelta
* MTV: Parsimista ei tarvitse hävetä eikä paikkoja piilotella
**Kenneth "Kenny" Miller** (s. 23. joulukuuta 1979 Edinburgh, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa skotlantilaisseura Dundee FC:tä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Millerillä on tilillään kolme Skotlannin valioliigan ja kaksi Skotlannin cupin voittoa.

Seurajoukkueura
---------------

### Hibernian

Miller aloitti pelaajauransa pääsarjatasolla edinburghilaisessa Hibernianissa tehden debyyttinsä vuonna 1998. Hibernianista Miller siirtyi samana vuonna lainalle Stenhousemuiriin, jossa tulleiden onnistumisien myötä hän palasi takaisin Hibernianin kokoonpanoon heti seuraavana vuonna. Kaudella 1999–2000 Miller oli joukkueensa paras maalintekijä ja voitti Skotlannin parhaan nuoren pelaajan palkinnon.

### Rangers

Miller siirtyi Hibernianista glasgowlaiseen Rangersiin kesäkuussa 2000 kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Ensimmäisellä Rangersin kaudellaan hän teki Skotlannin valioliigan ennätyksen iskemällä viisi maalia ottelussa St. Mirreniä vastaan. Muuten maaleja ei syntynyt odotetulla tahdilla, minkä vuoksi Miller siirtyi syyskuussa 2001 kolmen kuukauden lainasopimuksella Wolverhampton Wanderersiin.

### Wolverhampton Wanderers

Heti lainasopimuksensa alkuvaiheessa Miller mursi solisluunsa ja joutui täten pitkäksi aikaa pois pelikentiltä. Wolverhampton päätti kuitenkin kiinnittää Millerin riveihinsä kolmen miljoonan punnan siirtosummalla neljäksi ja puoleksi vuodeksi. Hän pysyi Wolverhamptonissa koko sopimuskauden ajan ja pelasi yhteensä 162 sarjaottelua tehden niissä 50 maalia.

### Celtic

Wolverhampton-sopimuksensa päätyttyä Miller siirtyi vapaalla siirrolla Celticin riveihin. Näin hänestä tuli yksi harvoista pelaajista, jotka ovat edustaneet molempia Glasgow'n suurseuroista. Celticissä pelaamissaan 33 sarjaottelussa hän onnistui maalinteossa seitsemän kertaa.

### Derby County

Vuonna 2007 Miller siirtyi Celticistä jälleen Englantiin, tällä kertaa juuri Valioliigaan nousseeseen Derby Countyyn. Derbyssä hän ei kuitenkaan menestynyt erityisen hyvin ja siirto takaisin Skotlantiin alkoi jo pian näyttää todennäköiseltä.

### Paluu Rangersiin

Kesäkuussa 2008 julkistettiin Millerin siirto Derbystä Rangersiin kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Rangersissa hän on vakiinnuttanut paikkansa avauskokoonpanossa ja onnistunut myös maalinteossa tasaisella tahdilla.

Maajoukkueura
-------------

Skotlannin maajoukkueessa Miller esiintyi ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2001 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Seuraava maajoukkuekomennus tuli vasta vuonna 2003, mutta siitä eteenpäin Miller on kuulunut maajoukkueen vakiomiehistöön. Hän on pelannut kaikkiaan 69 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kenny Miller *UEFA.com*. UEFA. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: Scotland - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kenny Miller** Wikimedia Commonsissa

* Kenny Miller Skotlannin jalkapalloliiton sivuilla (englanniksi)
* Kenny Miller Rangersin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Edirne** (alkujaan *Hadrianopolis*) on kaupunki Turkin Traakiassa Maritzajoen varrella, Kreikan ja Bulgarian rajojen tuntumassa. Kaupungissa asuu arviolta *lähde?* 138 793 asukasta ja se on Edirnen maakunnan pääkaupunki.

Maantiede
---------

Kaupunki sijaitsee Évros-joen varrella noin 5 kilometrin päässä Kreikan- ja 20 kilometriä Bulgarian rajasta. E80-valtatie kulkee kaupungin tuntumassa. Alava maasto sopii hyvin maanviljelykseen.

Kreikka on rakentamassa Edirnen kohdalle 12,5 kilometriä pitkälle maarajalle raja-aitaa, estääkseen laittomia rajanylityksiä.

Ilmasto
-------

Köppenin ilmastoluokituksen mukaan alue kuuluu subtrooppiseen kosteaan ilmasto-alueeseen.

Historia
--------

Adrianopolin kaupungin perusti Rooman keisari Hadrianus 100-luvulla. Osmanit valloittivat kaupungin vuonna 1362, ja pitivät sitä valtakuntansa pääkaupunkina 1365–1453, kunnes valtakunnan pääkaupungiksi tuli Konstantinopoli eli nykyinen Istanbul.

Edirnen historia on ollut myrskyisä. Historian saatossa se on ollut 15 eri taistelun tai piirityksen tapahtumapaikkana, useampia kertoja kuin mikään muu kaupunki maailmassa. Ensimmäinen taistelu siellä käytiin Konstantinus Suuren ja Liciniuksen välillä vuonna 324; viimeksi siellä taisteltiin toisessa Balkanin sodassa vuonna 1913.

Kaupunki siirtyi Sèvresin rauhassa vuonna 1920 Osmaneilta Kreikalle, mutta palautui vasta syntyneelle uudelle Turkin valtiolle Lausannen sopimuksella 1923.

Kulttuuri ja tärkeät rakennukset
--------------------------------

Vuonna 1575 rakennettu Selimin moskeija on kaupungin merkkittävimpiä rakennuksia. Moskeijan neljä minareettia ovat maan korkeimmat (83 m) ja sen kupoli on 1,2 metriä korkeampi kuin Hagia Sofian moskeija. Moskeija ja sen ympärillä sijaitsevat rakennukset lisättiin 2011 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Toinen merkittävä rakennus on Trakian yliopiston Bayezid II:n lääketieteellinen museo. Se on rakennettu moskeijan ympärille 1488. Se tuli kuuluisaksi mielenterveyspotilaiden hoitamiseen käytetyistä menetelmistä.

Edirne on käynyt kulttuurivaihtoa Saksalaisen Lörrachin kaupungin kanssa vuodesta 2006 alkaen.

Urheilu
-------

Edirnessä järjestetään vuosittain *Kırkpınar*, turkkilaisen öljypainin suurkisat.

Koripallossa Olin Edirne Basketball team, pelaa Turkin TBL -sarjaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Turkki hyväksyy Kreikan suunnitteleman raja-aidan *Iltalehti*. Viitattu 21.11.2022.
2. ↑  Robert Cowley (toim.), Barry S. Strauss: "The Dark Ages made Lighter: the Consequences of two Defaits", *What if? Military historians imagine what might have been*, s. 71. Penguin Potnam, Inc. 2001. ISBN 978-0-330-47724-5.
3. ↑  Sultan II.Bayezid Külliyesi Sağlık Müzesi | T.C. Trakya Üniversitesi *saglikmuzesi.trakya.edu.tr*. Viitattu 21.11.2022. (turkiksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Eskisehir Basket basketball, News, Roster, Rumors, Stats, Awards, Transactions, Details-eurobasket *Eurobasket LLC*. Viitattu 21.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edirne** Wikimedia Commonsissa
| Välimerkit |
| --- |
| piste | **.** |
| pilkku | **,** |
| kaksoispiste | **:** |
| puolipiste | **;** |
| kysymysmerkki | **?** |
| huutomerkki | **!** |
| heittomerkki | **’** |
| lainausmerkit | **" "**, **» »**, **’ ’** |
| viivamerkit | **-**, **–**, **—**, **−** |
| sulkeet | **( )**, **[ ]**, **{ }**, **⟨ ⟩** |
| kolme pistettä | **…** |
| vinoviiva | **/** |
| kenoviiva | **\** |
| välilyönti |   |

**Kenoviiva \** on typografinen välimerkki, jota käytetään lähinnä tietojenkäsittelyssä.  Kenoviiva on vinoviivan peilikuva.

Unix-järjestelmissä ja Unix-pohjaisissa ohjelmointikielissä, kuten C ja Perl, kenoviivaa käytetään ilmaisemaan sitä, että sitä seuraava merkki tulisi kohdella erityisesti. Kenoviivaan viitataan joskus koodinvaihtomerkkinä (*escape character*), vaikka tämä saatetaan helposti sekoittaa näppäimistön Esc-näppäimen tuottamaan merkkiin. 

DOS- ja Microsoft Windows -käyttöjärjestelmissä kenoviivaa käytetään tiedostopolun erottimena hakemistojen nimien välissä. Tämä eroaa Unix- ja useista muista hakemistojärjestelmistä, kuten internetin url-osoitteista, jotka käyttävät tähän tarkoitukseen vinoviivaa. Kenoviiva valittiin DOSin ja Windowsin erotinmerkiksi, koska aikaisessa versiossa, joka ei tukenut hakemistoja ja jossa ei siten ollut tarvetta erotinmerkkiin, vinoviivaa käytettiin esittelemään komentorivivaihtoehtoja (Unix-järjestelmissä vastaava toiminto on yhdysmerkillä "-").*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kenoviiva *Kielitoimiston ohjepankki*. Viitattu 13.7.2020.
2. ↑  Strings *javascript.info*. Viitattu 13.7.2020. (englanniksi)