recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dream Kiss** on Kazumi Ohyan luoma neliosainen mangasarja. Siinä seurataan viisitoistavuotiaan Azuki Yamagishin ja Romeo-opiston poikien elämää. Sangatsu Manga julkaisi sarjakuvaa suomeksi vuonna 2007. Mangasarjaa suositellaan yli 12-vuotiaille

Juoni
-----

Azuki Yamagishi kuuluu Yamagishin tuotantoyhtiöön, ja hän saa tehtäväkseen arvioida tuotantoyhtiön uusimman hankkeen, Romeo-opiston, hakijoita. Azukilla on aina ollut huono miesonni, ja hän ihastuukin yhteen Romeo-opiston osanottajaan, Sooma Nakaidoon. Azuki huomaa joutuneensa aluksi kandidaattien joukkoon leikattuaan tukkansa, ja saa tilaisuuden tutustua poikiin. Azuki paljastuu ja aloittaa työnsä tuottajana, mutta hänen tunteensa Soomaa kohtaan vain vahvenevat kilpailun aikana. Sooma osoittaa myös kiinnostusta Azukiin, mutta heillä ei voi olla yhteistä tulevaisuutta kilpailun takia. Azuki joutuu kohtaamaan monia ongelmia myös muiden kilpailijoiden taholta. Soota Ueharan perhe ei salli pojan ottaa osaa kisaan, ja Daiki Sumin perhe ei usko pojan kykyihin tipan vertaa. Azuki onnistuu saamaan molemmat pojat mukaan kilpailuun ja lopulta hänen suhteensa Soomaan alkaa luonnistua. Neljännessä osassa on mukana myös kaksi pienempää kertomusta.

Henkilöhahmot
-------------

**Azuki Yamagishi** on viisitoistavuotias tyttö, joka työskentelee koulun ohella isänsä alaisuudessa tuotantoyhtiössä. Azukilla on kyky erottaa ihmisistä, onko heissä tähtiainesta. Azuki löysi **Romeo & Romeon** hyvin nuorena, ja kaikki työntekijät tuotantoyhtiössä kunnioittavat häntä. Azuki rakastuu sarjassa **Sooma Nakaidoon** joka on yksi Romeo-opiston kilpailijoista.

**Sooma Nakaido** on 16-vuotias poika, joka ottaa osaa tuotantoyhtiön kilpailuun, Romeo-opistoon. Sooma on luonteeltaan itsevarma ja toimintakykyinen ja huolehtii yksin kahdesta pikkuveljestään. Hän on toinen osapuoli Soo & Soo- parista.

**Soota Uehara** on myös 16-vuotias rikkaasta perheestä tuleva poika. Soota on hyvin kaunis pojaksi, hän on rauhallinen luonteeltaan. Soota on aluksi etäinen ja pidättyväinen, mutta osoittaa pian, että on myös hyvin mukava poika. Soota on toinen Soo & Soo-parista, ja ottaa myös osaa Romeo-opistoon.

**Daiki Sumi** on viisitoistavuotias poika, myös Romeo-opistossa. Daiki on luonteeltaan valoisa ja ystävystyy helposti. Daiki ei pidä tytöistä, koska on joutunut elämään sisaruksiensa hirmuvallan alla koko ikänsä, mutta ihastuu kuitenkin Azukiin. Daikin suhtautuminen tyttöihin muuttuu sarjan aikana. 

**Romeo & Romeo** on Azukin ensimmäinen suuri löydös. **Tooru** ja **Arata** ovat Romeo-opiston edelläkävijöitä, he sekä laulavat että näyttelevät, ja kuuluvat Romeo-opiston tuomareihin. Aratalla on tunteita Azukia kohtaan ja Tooru seurustelee **Chizuru Moritan** kanssa, joka on myös yksi Azukin löydöistä.

Aiheesta muualla
----------------

* Sangatsu manga
*Tämä artikkeli käsittelee arkkitehtuurin suuntausta. Chicagon mukaan nimettyjä muiden alojen suuntauksia löytyy täsmennyssivulta Chicagon koulukunta.*
*Chicago Building* (Holabird & Roche 1904–1905) on tyypillinen Chicagon koulukunnan edustaja.
**Chicagon koulu** oli Yhdysvaltain Chicagon kaupungissa vuosina 1880–1900 vallinnut arkkitehtuurin koulukunta. Chicagon koulun arkkitehtuurin tunnusmerkkejä ovat teräsrunkorakenne sekä ilmeeltään yksinkertainen muotokieli, joka kuvastaa rakennuksen konstruktiota ja funktiota. Chicagon koululla oli suuri vaikutus moderniin yhdysvaltalaiseen pilvenpiirtäjäarkkitehtuuriin.

Chicagon koulu sai alkunsa vuoden 1871 Chicagon palosta, jossa koko kaupunki käytännössä tuhoutui ja jouduttiin rakentamaan uudelleen. Uudelleenrakennuksessa taloista tehtiin vähemmän koristeelliset ja siten halvemmat kuin New Yorkissa, jonka korkeissa rakennuksissa suosittiin raskaita ja historistisia julkisivuja. Myös paloturvallisuus otettiin Chicagossa entistä paremmin huomioon siten, että metallirunko tehtiin bessemerteräksestä, joka oli verhottu reikätiilillä.

Chicagon koulun tunnettuja edustajia ovat Louis Henry Sullivan, Henry Richardson, William Holabird, Martin Roche ja Daniel Burnham. Sullivanin rakennuksissa pohjakerros ja toinen kerros suurine ikkunoineen muodostivat jalustan ja myymäläosan, joiden yläpuolella oli pääkerrosten muodostama yhdenmukainen toimistotilojen ruudukko. Kaikkein ylinnä oli teknisiin tarkoituksiin tehty, lähes suljettu kerros. Sullivanin koristelu oli säästeliästä, ja hän käytti suuria lasipintoja. Sullivanin motosta "muoto seuraa funktiota" tuli vähitellen koko modernin arkkitehtuurin tunnuslause. Chicagosta tuli myös 1900-luvun vaihteessa maailman modernin arkkitehtuurin keskus.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chicagon koulun arkkitehtuuria Chicagossa**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gympel, Jan: *Arkkitehtuurin historia: Antiikista nykyaikaan*, s. 78–79. Könemann, 2000 (alkuteos 1996). ISBN 3-8290-4779-7.
2. 1 2  *Arkkitehtuurin sanakirja*, s. 49. WSOY, 2000.
Yksi sodanvastaisista mielenosoituksista Chicagossa vuoden 1968 puoluekokouksen alla.
**The Chicago Seven** ("Chicagon seitsikko") oli Yhdysvalloissa 1960-luvun lopulla ryhmä syytteeseen asetettuja, toisistaan itsenäisesti toimineita aktivisteja, jota liittovaltio syytti oikeudessa salaliitosta, mellakoihin yllyttämisestä ja muista Vietnamin sotaa vastustaneista toimenpiteistä Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen vuoden 1968 puoluekokouksen yhteydessä. 

Alun perin kahdeksan hengen ryhmän (**"the Chicago Eight"**) muodostivat Abbie Hoffman, Jerry Rubin, David Dellinger, Tom Hayden, Rennie Davis, John Froines, Lee Weiner ja Bobby Seale. Afroamerikkalaisen Sealen oikeudenkäynti kuitenkin eriytettiin omaksi jutukseen, jolloin ryhmän nimeksi vakiintui Chicago Seven. Kaikki oikeusasteet läpi käynyt monimutkainen prosessi ei lopulta tuottanut sakko- tai vankeustuomioita kenellekään seitsemästä, mutta Seale sai omassa jutussaan neljän vuoden vankeustuomion oikeuslaitoksen halventamisesta.

Historiaa
---------

Ryhmää vastaan liittovaltion nostamat syytteet saivat alkunsa demokraattipuolueen puoluekokouksen 1968 yhteydessä järjestetyistä mellakoista. Kahdeksaa miestä syytettiin "Rap Brown -lakina" tunnetun säädöksen nojalla, joka kielsi ylittämästä osavaltion rajoja tarkoituksena yllyttää mellakoihin tai salaliittoihin, järjestää niitä tai tehdä muuta sellaista.

Syytetyistä David Dellinger oli pasifisti ja Vietnamin sotaa vastustaneen valtakunnallisen järjestön puheenjohtaja. Tom Hayden ja Rennie Davis olivat Students for a Democratic Society (SDS) -opiskelijajärjestön johtajia. Abbie Hoffman ja Jerry Rubin olivat Youth International Party -nimisen puoleen (YIP, "Yippies") perustajia. John Froines ja Lee Weiner olivat Chicagon mellakoiden organisoijia. Kahdeksas syytetty Bobby Seale oli ollut mukana perustamassa Mustat pantterit -järjestöä.

Ryhmää vastaan käydyt oikeudenkäynnit synnyttivät vain uusia mielenosoituksia eri puolilla Yhdysvaltoja. Ne saivat runsaasti huomiota televisiossa ja vaikuttivat siksi voimakkaasti Vietnamin sodan vastaisen ja vallanpitäjiin kriittisesti suhtautuvan mielialan voimistumiseen.

Walkerin raporttina tunnettu selvitys osoitti myöhemmin, että suuri osa Chicagon mielenosoitusten väkivallasta oli poliisin aikaansaamaa.

* Rennie Davis vuonna 1971.Rennie Davis vuonna 1971.
* Tom Hayden vuonna 2004.Tom Hayden vuonna 2004.
* Abbie Hoffman vuonna 1969.Abbie Hoffman vuonna 1969.
* William Kunstler vuonna 1989.
* Jerry Rubin vuonna 1970.Jerry Rubin vuonna 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The Chicago Seven (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*, Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.
Yhtiön Airbus A340
**Hi Fly** on portugalilainen lentoyhtiö. Se on erikoistunut vuokraamaan lentokalustoaan muille lentoyhtiöille, matkanjärjestäjille ja viranomaisille maailmanlaajuisesti. Käytännössä vuokraustoiminta toteutetaan Wet lease -periaatteella joka sisältää koneen lisäksi henkilökunnan ja teknisen ylläpidon. Yhtiön operatiivisena keskuksena on Lissabonin Portelan lentoasema.

Yhtiö perustettiin nimellä **Air Luxor** joulukuussa 1988. Se oli Mirpuri Group -yhtiön liikelentoyksikkö, jonka pääkonttori sijaitsi Lissabonissa Luxorin aukiolla, josta nimi on peräisin. Yhtiö uudelleenorganisoitiin 1997 jolloin se ryhtyi tarjoamaan tilauslentopalveluja. Vuonna 2003 aloitettiin halpalennot Air Luxor Light -tuotenimellä. Vuonna 2005 yhtiö kärsi vakavista talousongelmista ja sen pohjalle perustettiin uusi lentoyhtiö Hi Fly Mirpuri Groupin panostettua siihen uutta pääomaa. Tämän jälkeen yhtiö keskittyi pelkästään vuokraamaan kalustoaan muille.

Finnair käytti talvikaudella 2011–2012 ja 2015 Hi Fly:ltä vuokraamiaan A330- ja A340- koneita eräillä Kaakkois-Aasian ja Väli-Amerikan lomalennoillaan.

Konekaappaus
------------

Toukokuun 10. päivä 1998 Air Luxorin Lockheed L-1011 kaapattiin pian sen jälkeen kun se oli noussut Toronton kentältä Kanadassa. Lentokoneen ohjaaja vaati lupaa laskeutua Yhdysvaltoihin mutta kone määrättiin palaamaan Torontoon. Koneen laskeuduttua poliisit tekivät koneeseen rynnäkön ja kaappaajat taltutettiin ilman merkittäviä vammoja sivullisille.

Laivasto
--------

Hi Fly:n Airbus A319-100 laskeutumassa Pariisi-Orlyn lentoasemalle.
Hi Fly:n Airbus A330-300 laskeutumassa Amsterdam Schipholin kansainväliselle lentoasemalle.
Hi Fly:n Airbus A330-900neo Birminghamin lentoasemalla.
Hi Fly:n Airbus A340-300.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 17,4 vuotta.

Hi Fly:n laivasto| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 2 | — |  |
| Airbus A321-200 | 1 | — |  |
| Airbus A330-200 | 1 | — |  |
| Airbus A330-300 | 3 | 1 |  |
| Airbus A330-900neo | 1 | — |  |
| Airbus A340-300 | 6 | — |  |
| Yhteensä | 14 | 1 |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Hifly lentää Finnairin nykkiläistä tammikuussa Airbus A340-500 -koneella | lentoposti.fi *www.lentoposti.fi*.  23.12.2015. Viitattu 8.7.2022.
2. ↑  Hijacking description *aviation-safety.net*. Viitattu 18.2.2012. (englanniksi)
3. ↑  Hi Fly Fleet Details and History *www.planespotters.net*. Viitattu 8.7.2022.
**Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymä** on kromosomissa 7 sijaitsevan RALA-geenin mutaatiosta johtuva hermoston kehityshäiriö. Useimmat tapaukset ovat johtuneet sporadisista uusista mutaatioista.

Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymä aiheuttaa kehitysvammaisuutta, joka useimmiten on vaihdellut keskivaikeasta vaikeaan. Tarkka oirekuva kuitenkin vaihtelee yksilöllisesti. Kaikki potilaat eivät opi kävelemään tai puhumaan. Muilla niissä on esiintynyt lievempiasteinen kehitysviive. Kävely saattaa jäädä epävakaaksi. Autismin kirjon häiriölle ominaiset piirteet ovat mahdollisia. Hypotonia on ollut Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymän yhteydessä yleistä. Usein oireyhtymästä kärsivillä lapsilla on ilmennyt syömisvaikeuksia sekä heikkoa painon ja pituuden kehitystä. Päänympärys saattaa jäädä jälkeen tavanomaisesta kehityksestä. Oireyhtymään liittyy poikkeavia kasvonpiirteitä, kuten otsan leveys ja korostuneisuus, ylähuulen ja nenän välisen vaon lyhyys sekä leuan terävyys. Lisäksi on esiintynyt korvien matalaa sijaintia, mongolipoimuja, kulmakarvojen suoruutta sekä nenänselän leveyttä ja madaltuneisuutta. Nivelet saattavat olla ylitaipuisat. Klinodaktyliaa saattaa ilmetä erityisesti pikkurilleissä ja -varpaissa. Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymän muita piirteitä saattavat olla käytöshäiriöt, epilepsia ja aivojen rakennepoikkeamat. Aivokurkiainen saattaa olla ohut tai vajaakehittynyt. Tietyillä aivoalueilla voi ilmetä glioosia. Hermosolujen myelinisaatio on ollut osalla potilaista puutteellista, ja toisinaan aivokuori on ollut tiheästi poimuttunut.

Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymän yleisyydestä ei ole tarkkaa tietoa, mutta sitä on pidetty erittäin harvinaisena. Vuoteen 2022 mennessä julkaistut lääketieteelliset raportit kattoivat tietoa alle kahdestakymmenestä potilaasta. Hiatt–Neu–Cooperin oireyhtymään ei näytä liittyvän hengenvaarallisia komplikaatioita. Hoito on oireenmukainen. Oireyhtymästä ensimmäisen kuvauksen laativat vuonna 2018 Susan M. Hiatt, Matthew B. Neu ja Gregory M. Cooper.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Johanna Rintahaka, Hiatt-Neu-Cooperin oireyhtymä Tukiliitto 11.10.2022, viitattu 16.7.2023
Dallapénpuisto
**Dallapénpuisto** (ruots. *Dallapéparken*) on puisto Helsingin Vallilassa. Se on rakennettu entisen Sörnäisten satamaradan ratapiha-alueen paikalle; puisto sijaitsee Harjun nuorisotalon vieressä Aleksis Kiven kadun, Teollisuuskadun ja Kustaankadun rajaamalla alueella. 

Puiston nurmikentät nousevat kolmessa kohtaa pyramidin muotoisiksi kumpareiksi. Kumpareet myös rajaavat puistoa ja antavat suojaa lähikatujen liikenteeltä. Puiston keskiosassa on kivetty aukio, jota ympäröivät penkit, valaisinpollarit ja kynäjalavien rivit. Kesäsunnuntaisin Dallapénpuistossa järjestetään kirpputori.

Historia
--------

Puiston kivetty keskusaukio ja muistokyltti.
Puisto on saanut nimensä Dallapé-orkesterin mukaan. Monet tanssiorkesterin jäsenet ovat asuneet Aleksis Kiven kadun varrella ja sen lähialueilla Vallilassa ja Kalliossa. Puiston valmistumista juhlittiin puistotansseilla 9. syyskuuta 2005. Esiintyjänä oli kahdeksanmiehinen Dallapé-orkesteri. Orkesteri perustettiin syyskuussa 1925, joten puiston avajaiset osuivat yhteen orkesterin 80-vuotispäivien kanssa. Orkesterin historiaa esitellään taulussa, joka on kiinnitetty puiston reunalla sijaitsevan punatiilisen muuntamorakennuksen seinään.

Puiston tienoilla oli 1800-luvun alkuun saakka Sörnäisten järvi.

Lähteet
-------

* Helsingin kaupunki: Rakennusvirasto: Viheralueet: Puistot: Puistot alueittain: Dallapénpuisto [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Toivonen, Hannu: Holtiton ilmiö palasi helsinkiläiselle kirpputorille – kaupunki ärähti ja etsii nyt salaperäistä järjestäjää *Helsingin Uutiset*.  22.5.2023. Viitattu 22.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dallapénpuisto** Wikimedia Commonsissa
**Anton Edvard Leinonen** (20. elokuuta 1893 Tampere – 30. elokuuta 1953 Tampere) oli suomalainen työmies, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punaisten Ikaalisten rintaman päällikkönä.

Elämä
-----

Tampereella syntyneen Leinosen isä oli puuseppä Manu Leinonen. Kansakoulun jälkeen hän elätti itsensä erilaisilla töillä ollen ennen sisällissotaa
linnoitustöissä Helsingissä, Pietarissa ja Tallinnassa sekä viimeiseksi Lokomon konepajalla Tampereella. Heinäkuussa 1917 hän liittyi Tampereen työväenyhdistykseen kattila- ja levytyömiesten ammattiosastoon.

Sisällissodan alettua Leinonen sai viikon pituisen sotilaskoulutuksen Kalevankankaan kasarmilla ja palveli aluksi Tampereen punakaartin esikunnan kansliassa, kunnes hänet siirrettiin K. M. Evän ehdotuksesta helmikuun lopussa Ikaalisten rintaman päälliköksi Kyröskoskelle. Nimitykseen vaikutti ilmeisesti, että hän osasi venäjää ja pystyi näin kommunikoimaan rintamalla olleiden venäläisten kanssa. Leinosen apuna esikunnassa oli kolme Venäjän armeijan sotilasta A. Sokolov, I. Palmberg ja J. Kannola. Ikaalisten rintaman murruttua Kyröskosken taistelun jälkeen punaiset perääntyivät Tampereelle, jossa Leinonen joutui valkoisten vangiksi 6. huhtikuuta.

Hän onnistui välttämään teloituksen ja karkasi Tampereen vankileiriltä 22. kesäkuuta. Leinonen palasi junalla Helsinkiin, jossa hän asui vuokralla Siltasaaressa ja työskenteli hetken aikaa kirjansitojana. Lopulta Leinonen lähti maaseudulle työnhakuun ja yritti ilmeisesti päästä Venäjälle, mutta hänet pidätettiin Virolahdella 13. elokuuta ja passitettiin takaisin Tampereelle. Lokakuussa 1918 Leinonen sai neljän vuoden kuritushuonerangaistuksen, jota hän kärsi Turun lääninvankilassa.

Vapauduttuaan Leinonen perusti puolisonsa kanssa leipomon Pispalaan, mutta se teki konkurssin 1930-luvun lamavuosina, jonka jälkeen hän työskenteli Tampereen hihnatehtaalla. Talvisodan aikana Leinonen toimi Pispalassa väestönsuojelutehtävissä. Hän kuoli Tampereella 60-vuotiaana elokuussa 1953.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leinonen, Anton Edvard *Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto*.  25.6.2017. Digihakemisto. Viitattu 21.10.2018. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5  Valtiorikosylioikeuden akti 1918–1918 (25791) *Digitaaliarkisto*.  14.4.1919. Kansallisarkisto.  Arkistoitu 21.10.2018. Viitattu 21.10.2018.
3. ↑  Leinonen, Tatu: "Anton Edvard Leinonen – sotapäällikkö".  *Leinosten sukulehti*, 2006, 20. vsk, nro 1, s. 12–13. Helsinki:  Leinosten sukuseura ry. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 21.10.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Lappalainen, Jussi T.: *Punakaartin sota 2*, s. 54. Helsinki: Opetusministeriö, 1981. ISBN 951-85907-2-9.
5. ↑  Huuska, Veikko: Talvisota yhdisti Ikaalisten rintamat  14.3.2008. Päivä Tampereella 1918. Viitattu 21.10.2018.
**Anton Kustaa Attila** (12. helmikuuta 1877 Längelmäki – 15. elokuuta 1915 Tampere) oli suomalainen kenkätehtailija.

Köyhiin oloihin syntynyt Attila oli vartuttuaan suutarinopissa ja alkoi harjoittaa päällisneulosten valmistamista. Vuonna 1901 hän perusti kenkien päällisneuloksia valmistaneen tehtaan Nokian Viikinharjulle, ja pian tämän tehtaan tuotteet alkoivat syrjäyttää markkinoita siihen asti hallinneet ulkomailta tuodut neulokset. Attila siirsi vuoden 1905 lopulla tehtaansa Tampereelle Tammelankatu 22:een ja aloitti tällöin myös kokonaisten jalkineiden valmistuksen. Tehdas kehittyi nopeasti ja siitä muodostettiin osakeyhtiö 1908.  Attila omisti Osakeyhtiö Attilan osakkeista kaksi kolmasosaa ja hänen yhtiökumppaninsa Edvard Rentto kolmasosan.

Tehdasta laajennettiin niin, että se oli 1910-luvun alussa jo Suomen suurin. Tehtaan myynti oli vuonna 1912 kaksi miljoonaa markkaa. Vuonna 1909 ostettiin vielä pohjanahkaa valmistanut Tampereen Hienonahkatehdas, jonka tuotanto meni nyt kokonaan Attilan kenkätehtaan käyttöön. Vuonna 1912 yhtiö osti kuusi tonttia uutta tehdasrakennusta varten. Uusi viisikerroksinen tehdas valmistui vuonna 1915.

Anton Kustaa Attila kuoli elokuussa 1915 umpisuolentulehduksen ja keuhkopussintulehduksen seurauksena. Hänet on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle. Hautakivessä olevan muotokuvareliefin on tehnyt kuvanveistäjä Alpo Sailo.

Edward Rentosta tuli Attilan kenkätehtaan pääomistaja ja toimitusjohtaja 1920-luvulla. Edward Renton kuoltua 1927 Attilan tehtaan johtoon tuli hänen poikansa Kalle Edvard Rentto. Kenkätehtailija Emil Aaltonen osti Attilan tehtaan 1931, mutta Edward Renton pojat jatkoivat edelleen tehtaan palveluksessa ja niinpä toinen poika Onni K. Rentto oli Attilan kenkätehtaan teknillisenä johtajana 1932–1938 ja Kalle Rentto jatkoi Attilan toimitusjohtajana samoin vuoteen 1938 saakka.

1930-luvun alussa lamakauden aiheuttama vuotien ja nahkojen sekä kenkien hintojen lasku vaikeutti Attila osakeyhtiön toimintaa niin, että yhtiön omistama nahkatehdas myytiin tehtailija Oskari Vaaralle toukokuussa 1933. Osakeyhtiö Attila yhdistettiin Aaltosen Kenkätehdas Oy:hyn vuonna 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tehtailija A. K. Attila.  *Aamulehti*, 17.8.1915, nro 186, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.12.2017.
2. 1 2  Uutinen Attilan kuolemasta.  *Pirkkalan Uutiset*, 18.8.1915, nro 33, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.12.2017.
3. 1 2 3 4  Elinkeinoelämän Keskusarkisto : Osakeyhtiö Attila 1908-1941 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Patsaanmetsästäjä-blogi 18.11.2015 : Kalevalaista kunniaa ja perinnettä metsästämässä - esittelyssä Alpo Sailo
**Hiroaki Morishima** (s. 30. huhtikuuta 1972 Hiroshima, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995-2002.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1995 | 9 | 0 |
| 1996 | 11 | 2 |
| 1997 | 14 | 5 |
| 1998 | 3 | 0 |
| 1999 | 0 | 0 |
| 2000 | 10 | 3 |
| 2001 | 9 | 1 |
| 2002 | 8 | 1 |
| Yhteensä | 64 | 12 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1996
1 Kojima |
2 Yanagimoto |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Honda |
8 Maezono |
9 Takagi |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Michiki |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saito |
17 Akita |
18 Jo |
19 Shimokawa |
20 Narazaki |
Valmentaja Kamo

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Kojima |
2 Narahashi |
3 Sōma |
4 Ihara |
5 Omura |
6 Yamaguchi |
7 Itō |
8 Nakata |
9 Nakayama |
10 Nanami |
11 Ono |
12 Lopes |
13 Hattori |
14 Okano |
15 Morishima |
16 Saitō |
17 Akita |
18 Jō |
19 Nakanishi |
20 Kawaguchi |
21 Narazaki |
22 Hirano |
Valmentaja Okada

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2001
1 Kawaguchi |
2 Uemura |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Miura |
11 Nakayama |
12 Narazaki |
13 Yamashita |
14 Itō |
15 Fujita |
16 K. Nakata |
17 Myōjin |
18 Toda |
19 Kubo |
20 Hato |
21 Ono |
22 Suzuki |
23 Tsuzuki |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kawaguchi |
2 Akita |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Nakayama |
11 Suzuki |
12 Narazaki |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 K. Nakata |
17 Miyamoto |
18 Ono |
19 Ogasawara |
20 Myōjin |
21 Toda |
22 Ichikawa |
23 Sogahata |
Valmentaja Troussier
**Grankulla IFK Hockey** on Kauniaisista kotoisin oleva vuonna 1947 perustettu jääkiekkoseura, jonka edustusmiehistö pelaa Suomen Jääkiekkoliiton Miesten II-divisioonassa. GrIFK:n kilpajuniorijoukkueet pelaavat valtakunnallisessa junioreiden SM- tai Mestis sarjatasoilla. GrIFK on HIFK:n yhteistyöseura, seuroilla on yhteiden pelaajapolku U15-ikäluokasta eteenpäin. Grankulla IFK on pelikaudella 2022-23 Suomen kymmenenneksi suurin jääkiekkoseura 808:llä pelipassilla.

Historia
--------

Vuonna 1947 jääkiekkoa pelattiin Kauniaisten Oravien nimellä piirisarjaa ulkokentällä. Jo aikaisessa vaiheessa Oravat sulautuivat mukaan Kauniaisten lippulaivaan IFK:hon.

Saharan tekojää oli vahva panostus Kauniaisten kaupungilta pelaamisolosuhteiden parantamiseen. Jääkiekkoliiton nimettyä sarjat divisiooniksi 70-luvulla, on edustusjoukkue pelannut enimmäkseen II-divisioonassa. Jäähalliaikaan päästiin siirtymään 1986 ja silloin luotiin myös GrIFK:n nykyisen toiminnan perusta. Jäähallibuumin siivittämänä kaudella 1990-91 nähtiin joukkue myös I-divisioonassa.

Tunnettuja pelaajia
-------------------

### Kasvatit ammattilaissarjoissa

Yhteensä 800 NHL-ottelua pelannut Niklas Hagman aloitti jääkiekon pelaamisen GrIFK:ssa.

|  |  |
| --- | --- |
| * Toni Alasaarela
* Toni Dahlman
* Niklas Hagman
* Niko Hovinen
* Olli Iisakka
* Kalle Kossila
* Jani Lajunen
 | * Alex Levänen
* Sebastian Moberg
* Antton Mönkäre
* Toni Söderholm
* Veeti Vainio
* Joona Voutilainen
* Daniel Mäkiaho
* Tom Grönblom
* Kaapo Kähkönen
 |

### GrIFK Hall of Fame

#### GrIFK:ssa NHL-varaushetkellä pelanneet

* Jukka Suomalainen

#### A-maajoukkuekapteenit

* Toni Söderholm
* Emma Laaksonen
* Niklas Hagman

#### Maailmanmestarit

* Jani Lajunen
* Niko Hovinen
* Riku Koivunen (huoltaja)

Lähteet
-------

1. ↑  Grankulla IFK historia *grifk.fi*.  Arkistoitu 6.9.2009. Viitattu 14.9.2009.
2. ↑  Elite Prospects (englanniksi)
3. ↑  Grifk: Hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vaskela** (ven. Ва́скелово, *Vaskelovo*) on kylä ja rautatieasema Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Lempaalanjärven koillispuolella Pietarin ja Sortavalan välisen rautatien varrella seitsemän kilometriä Kuivaisista luoteeseen. Kylässä on vajaat 600 asukasta (vuonna 2010).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1800-luvulla Vaskelassa ja sen pienissä lähikylissä (Hovinmäki, Juskela, Komola, Koronsaari, Miskula, Mäkiinkylä, Pajarinmäki, Pekkala, Pirsanmäki, Ristala, Simanla ja Vankkala) asui Pohjois-Inkerin kanta-asukkaita, ortodoksisia inkerikkoja, jotka kuuluivat Matoksin seurakuntaan. Miskulanmäeltä oli kotoisin Inkerin kuuluisin runonlaulaja Larin Paraske. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Vaskelassa asui 83 venäläistä, 7 inkerinsuomalaista ja neljä suomensuomalaista.

Nykyinen Vaskela on laaja ja hajanainen pientaloalueiden, puutarhapalstojen ja lomakylien kokonaisuus. Virallisesti rekisteröityjen asukkaiden lisäksi kylässä asuu ympäri vuoden arviolta 2000 ihmistä. Kesällä asukasmäärä nousee lähes kahteenkymmeneen viiteen tuhanteen. Alueella toimii tielaitoksen varikko ja pieni olutpanimo. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo ja ensiapuasema.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 270. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. 1 2  Projekt Generalnogo plana Kuivozovskogo selskogo poselenija Vsevoložskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju projekta generalnogo plana. Tom II, kniga 1: Analiz sostojanija territorii, problem i napravleni jejo kompleksnogo razvitija  2011. Sankt-Peterburg:  NIIPG gradostoitelstva.  Arkistoitu 30.4.2013. Viitattu 18.11.2011. (venäjäksi)
3. ↑  von Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 37, 42. St.-Petersburg: , 1867.
**Hellhound** oli vuonna 1976 perustettu tamperelainen uuden aallon punkyhtye. Se julkaisi kaikkiaan kolme singleä ja yhden albumin ennen hajoamistaan 1980-luvun alussa.

Hellhoundin perustivat koulukaverit J-V "Väiski" Sappinen (laulu) ja Jyrki Mattila (kitara) yhdessä Jorma Peltosen (basso) ja Arto Lepistön (rummut) kanssa. Lepistön korvasi pian Sappisen ja Mattilan entinen koulukaveri Pekka Lehto, jota kuitenkin seurasi rumpalina ennen ensilevytystä Manu Ojanen. Hellhoundin ensimmäinen single oli 1978 julkaistu "Suomi 60"/"Kasvot". Levyllä Ojanen ei vielä soittanut rumpuja, vaikka sen kansikuvassa esiintyykin, vaan niistä vastasivat B-puolella Kollaa kestään Jyrki Siukonen ja A-puolella Alwari T:n Seppo Tammilehto. Toiseksi kitaristiksi tuli Jari Granholm. 

Toinen single "Pakoon neonarmeijaa" ilmestyi vuonna 1979 ja sen jälkeen ainoaksi jäänyt albumi *Soitetaan rock'n'rollia*. Toiselle paikkakunnalle opiskelemaan muuttaneen Jorma Peltosen korvasi bassossa ex-Tinneri Retsa Laine. Granholm ja Ojanen jättivät myös yhtyeen ja bassoon tuli ex-Popeda Ilpo Ainiala ja rumpuihin ex-Ducks Matti Palmutie. Tällä kokoonpanolla syntyi viimeiseksi jäänyt single "Auringonpilkkuja" vuonna 1980. Tämän jälkeen yhtye toimi vuoden verran ennen hajoamistaan. Hellhound on keikkaillut satunnaisesti alkuperäiskokoonpanolla 1980-luvun alkupuolella, vuonna 1993 Tullikamarilla "Isi, mitä oli punk" -tapahtumassa ja pari kertaa vuonna 2008. 

Hellhound oli mukana kahdella kappaleella vuonna 1979 ilmestyneellä *Pistä paremmaksi* -kokoelmalla. Samalla levyllä on myös Räime-yhtyeen kappaleet "Ottaa päähän" ja "Katala maailma". Räime oli käytännössä Hellhoundin sivuprojekti, jossa Hellhoundin soittajat esiintyivät salanimillä.

Diskografia
-----------

### Singlet

* "Suomi 60"/"Kasvot" (Rokit, 1978)
* "Pakoon neonarmeijaa"/"Ota mut uudestaan" (Rokit, 1978)
* "Auringonpilkkuja"/"Hunningolla" (Rokit, 1980)

### Albumi

* *Soitetaan rock'n'rollia*  (Rokit, 1979)

Lisäksi kokoelmilla *Pistä paremmaksi* kappaleet "Ota mut uudestaan", "Olet mulle outo" ja "Elämä" sekä 2009 ilmestyneellä kattavalla suomipunkboxilla *Punk ja Yäk* kappalellaan "Pakoon neonarmeijaa".

Aiheesta muualla
----------------

* Hellhound Myspacessa

Lähteet
-------

* Hellhound Finnmusic.netin tietokannassa

1. ↑  Mika Saastamoinen: *Parasta Lapsille Suomipunk 1977–1984*, s. 97-101. Johnny Kniga, 2007. ISBN 978-951-0-32379-3.
**Manhattan Community District 5** on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), joka käytännössä kattaa Midtownin bisneskeskittymän. Se ulottuu Keskuspuiston eteläreunalle asti.

Vuonna 2000 alueella asui 44 028 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 72.3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 25.3 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Manhattan Community District 5 New York City Department of City Planning.  Arkistoitu 3.11.2012. Viitattu 3.9.2008.

Manhattanin aluejako
**Alue 1** : 
Tribeca ja Lower Manhattan
  

**Alue 2** : 
Greenwich Village, NoHo, SoHo ja Little Italy
  

**Alue 3** : 
Tompkins Square, East Village, Lower East Side, Chinatown, Two Bridges
  

**Alue 4** : 
Hell’s Kitchen, Chelsea
  

**Alue 5** : 
Midtown
  

**Alue 6** : 
Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay ja Sutton Place
  

**Alue 7** : 
Manhattan Valley, Upper West Side ja Lincoln Square
  

**Alue 8** : 
Upper East Side, Lenox Hill, Yorkville ja Roosevelt Island
  

**Alue 9** : 
Hamilton Heights, Manhattanville ja Morningside Heights
  

**Alue 10** : 
Harlem ja Polo Grounds
  

**Alue 11** : 
East Harlem, El Barrio/Spanish Harlem, Ward's ja Randall's Island
  

**Alue 12** : 
Inwood, Hudson Heights ja Washington Heights
Canrini Boulevard Hudson Heightsin alueella
**Manhattan Community District 12** on New Yorkin Manhattanin saaren pohjoisin hallinnollinen osa-alue (Community District). Siihen kuuluvat Washington Heightsin ja Inwoodin alueet. Tämä on Manhattanin vahvimmin espanjankielistä aluetta.

Vuonna 2000 alueella asui 208 414 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa viitisen prosenttia. Asukkaista 74,1 % oli etelä- tai keskiamerikkalaista alkuperää. Ulkomailla syntyineitä oli 53%, heistä 86,2% oli syntynyt Latinalaisessa Amerikassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Manhattan Community District 12 New York City Department of City Planning.  Arkistoitu 3.11.2012. Viitattu 26.2.2008.

Manhattanin aluejako
**Alue 1** : 
Tribeca ja Lower Manhattan
  

**Alue 2** : 
Greenwich Village, NoHo, SoHo ja Little Italy
  

**Alue 3** : 
Tompkins Square, East Village, Lower East Side, Chinatown, Two Bridges
  

**Alue 4** : 
Hell’s Kitchen, Chelsea
  

**Alue 5** : 
Midtown
  

**Alue 6** : 
Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay ja Sutton Place
  

**Alue 7** : 
Manhattan Valley, Upper West Side ja Lincoln Square
  

**Alue 8** : 
Upper East Side, Lenox Hill, Yorkville ja Roosevelt Island
  

**Alue 9** : 
Hamilton Heights, Manhattanville ja Morningside Heights
  

**Alue 10** : 
Harlem ja Polo Grounds
  

**Alue 11** : 
East Harlem, El Barrio/Spanish Harlem, Ward's ja Randall's Island
  

**Alue 12** : 
Inwood, Hudson Heights ja Washington Heights
**Mangusti** on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui *Thor*-lehden numerossa 391 (1988). Mangustin loivat Tom DeFalco. Mangusti on pääasiallisesti Thorin vastustaja.

Historia
--------

Mangusti oli alussa todellinen mangusti, ennen kuin Suuri Kehittäjä, Marvel-universumin nerokas geeniteknikko otti pienen petoeläimen käsittelyynsä. Voimillaan Kehittäjä kiihdytti eläimen evoluutiota miljoonia vuosia ja muutti mangustin ihmismäiseksi olennoksi. Lähdettyään Kehittäjän Wundagore-vuorelta Mangusti eksyi matkoillaan New Yorkiin, missä Paroni Zemo kutsui Mangustin liittymään Pahuuden Mestareihin. Myöhemmin Mangusti taisteli Hämähäkkimiestä ja Thoria vastaan New Yorkissa. Thorin onnistui kuitenkin päihittää Mangusti, joka pakeni taistelupaikalta murskattuaan sitä ennen pilvenpiirtäjän perustukset, jolloin Thorin oli jäätävä kannattelemaan rakennusta. Vihastunut Mangusti otti Thorin silmätikukseen ja päätti palata taistelemaan tätä vastaan myöhemmin. 

Myöhemmin Mangusti liittoutui Juoksuhiekan ja Kreivi Tagarin kanssa saadakseen käsiinsä solunäytteitä Thorista. Juoksuhiekan taistellessa Thoria vastaan Mangusti keräsi näytteet kaikessa hiljaisuudessa. Thor tajusi kuitenkin mitä ole tekeillä ja voitti niin Juoksuhiekan, Tagarin kuin Mangustinkin. 

Mangusti yritti paluuta Suuren Kehittäjän huomaan Wundagore-vuorelle, mutta tämä ei ollut tyytyväinen Mangustin rikollisiin toimiin. Raivostunut Mangusti hyökkäsi jälleen Thorin kimppuun ja onnistui miltei kukistamaan tämän. Paikalle saapunut Herkules kuitenkin nujersi superroiston. Mangusti pakeni jälleen. 

Tämän jälkeen Mangusti on tyhjää elämäänsä täyttääkseen hyökännyt säännöllisin väliajoin Thorin kimppuun. 

### Sisällissota

Sisällissodan riehuessa Ukonnuolien johtaja Paroni Zemo ehdotti Mangustille tämän voivan liittyä Ukonnuoliin metsästämään rekisteröintiä paenneita sankareita ja roistoja. Mangusti suostui ja toimii tätä nykyä ryhmässä.

Voimat ja varusteet
-------------------

Mangustilla on suuret fyysiset voimat, joiden avulla hän kykenee nostamaan noin 10 tonnia. Taistellessaan ensimmäistä kertaa Thoria vastaan Mangusti heitti kevyen oloisesti pienen maansiirtokoneen pilvenpiirtäjän perustuksia vasten murskaten raskaan tukipalkin. Mangusti on myös yliluonnollisen nopea ja ketterä. Hänen kipukynnyksensä on huomattavan korkea. Kaikkien näiden kykyjen tarkka yläraja on kuitenkin toistaiseksi tuntematon. 

Mangusti käyttää myös hansikkaisiinsa asennettuja välineitä, kuten unettavaa kaasua tai laseraseita, joita Wundagoren asukit normaalisti käyttävät kallionlouhinnassa. Mangustilla on myös luonnostaan terävät hampaat, mutta ei ole tiedossa ovatko ne luonnolliset vai puremiseen varta vasten asennetut.

Lähteet
-------

1. ↑  *Thor* #391 (1988). Marvel Comics.
2. ↑  Avengers: The Initiative #1 Character Map

Aiheesta muualla
----------------

* Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Mangustista (englanniksi)
Battery Park.
**Manhattan Community District 1** on New Yorkin Manhattanin saaren eteläisin hallinnollinen osa-alue (Community District). Siihen kuuluu Manhattanin pääsaaren eteläkärki sekä kolme pienempää saarta: Ellis Island, Liberty Island ja Governors island. Pääsaaren puolella hallinnollinen keskus, Wall Street sekä Tribecan alue kuuluvat tähän alueeseen.

Vuonna 2000 alueella asui 34 420 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 35 %. Asukkaista 66,9 % oli "white nonhispanic" eli valkoihoisia mutta ei espanjankielisiä. Ulkomailla syntyneitä oli 24 %, heistä 53,9 % oli aasialaisia. 

Manhattanin eteläosan suurin ulkoilualue, Battery park, sijaitsee tässä kaupunginosassa. Siellä on Castle Clinton, kävelyteitä, näköalapaikkoja jokivarressa sekä leikkipuisto ja lähisaarten lauttojen terminaalit.

Lähteet
-------

* Manhattan Community District 1 New York City Department of City Planning.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 26.2.2008.

1. ↑  Community Board No 1 Resource Direktory: Parks Kaupunginosavaltuusto.  Arkistoitu 14.6.2008. Viitattu 27.2.2008.

Manhattanin aluejako
**Alue 1** : 
Tribeca ja Lower Manhattan
  

**Alue 2** : 
Greenwich Village, NoHo, SoHo ja Little Italy
  

**Alue 3** : 
Tompkins Square, East Village, Lower East Side, Chinatown, Two Bridges
  

**Alue 4** : 
Hell’s Kitchen, Chelsea
  

**Alue 5** : 
Midtown
  

**Alue 6** : 
Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay ja Sutton Place
  

**Alue 7** : 
Manhattan Valley, Upper West Side ja Lincoln Square
  

**Alue 8** : 
Upper East Side, Lenox Hill, Yorkville ja Roosevelt Island
  

**Alue 9** : 
Hamilton Heights, Manhattanville ja Morningside Heights
  

**Alue 10** : 
Harlem ja Polo Grounds
  

**Alue 11** : 
East Harlem, El Barrio/Spanish Harlem, Ward's ja Randall's Island
  

**Alue 12** : 
Inwood, Hudson Heights ja Washington Heights
Julia Domnan rintakuva
**Julia Domna** (170–217) oli Rooman keisarinna ja keisari Septimius Severuksen toinen vaimo. Hän oli keisarien Caracalla ja Geta äiti. 

Julia Domna oli alkujaan syyrialaista sukua ja hänen isänsä Julius Bassianus oli aurinkojumala Heliogabaluksen pappi Emesassa (nykyinen Homs). Domnalla oli myös vanhempi sisko Julia Maesa joka oli keisari Elagabaluksen (hallitsi 218–222) isoäiti. 

Julia Domna ja Severus avioituivat joskus 180-luvun lopulla, sen jälkeen kun Severuksen ensimmäinen vaimo Paccia Marciana kuoli. Caracalla syntyi vuonna 188 ja Geta vuonna 189. Severus julistautui keisariksi vuonna 193 sen jälkeen kun Roomassa oli syttynyt valtataistelu Commoduksen kuoleman jälkeen. Domna seurasi miehensä mukana kun tämä matkusti itään taistelemaan usurpaattori Pescennius Nigeriä vastaan. Julia Domna sai sisällissodan aikana lisänimen *mater castrorum* (osapuilleen "leirin äiti"). 

Severus kuoli vuonna 211 ja hänen testamenttinsa mukaan Caracallan ja Getan tuli hallita yhdessä. Caracalla antoi kuitenkin pian tappaa veljensä. Caracallan ja hänen äitinsä välit olivat tästä lähtien ongelmalliset. Julia Domna matkusti kuitenkin Caracallan mukana tämän Parthiaa vastaan tekemän sotaretken aikana. Julia Domna teki itsemurhan kuultuaan että Caracalla oli murhattu ja että Macrinus oli julistautunut keisariksi.

Lähteet
-------

* Benario, Herbert W.: Severan Julias (A.D. 193-235) *An Online Encyclopedia of Roman Emperors* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Julia Domna**.
* Lindemann, Kate (toim.): Julia Domna *Women Philosophers* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alldeutscher Verband** eli **Yleissaksalainen liitto** tai **Pangermaaninen liitto** oli saksalainen äärioikeistolainen järjestö, joka kannatti pangermanismia ja imperialismia. Se perustettiin vuonna 1891 protestina Sansibarin sopimusta vastaan, jolla Saksa oli saanut Britannialta Helgolandin saaret vastineeksi siitä että se luopui vaatimuksistaan Sansibariin.

Ernst Hasse oli järjestön ensimmäinen puheenjohtaja, ja Heinrich Class oli hänen seuraajansa vuodesta 1908. Teollisuusmies Emil Kirdorf kuului perustajajäseniin, ja Gustav Krupp rahoitti toimintaa avokätisesti. Alldeutscher Verband lakkautettiin vuonna 1939.

Järjestön tavoitteena oli vastustaa hallituksen toimia, joiden uskottiin heikentävän Saksaa. Sosiaalidarwinismi ja rotuhygienia muodostivat ideologisen perustan. Lisääntymistä alempina pidettyjen rotujen kuten juutalaisten kanssa vastustettiin. Järjestöllä oli vaikutusvaltaa Saksan hallituksiin, ja se haittasi Bismarckin luomaa ulkopoliittista vakautta.

Ensimmäisen maailmansodan aikana järjestön vaikutusvalta kasvoi. Tuolloin he vastustivat demokratiakehitystä ja kannattivat rajoittamatonta sukellusvenesotaa. Ryhmän johtohenkilöt perustivat Isänmaapuolueen (*Vaterlandspartei*) vuonna 1917 vastustamaan rauhanneuvotteluja ympärysvaltojen kanssa.

Sodan jälkeen Alldeutscher Verband tuki kenraali Ludendorffia tämän poliittisissa manöövereissä. Myös Saksalaiskansallinen kansanpuolue sai järjestöltä tukea.
**Isoraitayökkönen**, joissakin lähteissä **muunteleva raitayökkönen**, (*Orthosia incerta*) on ulkonäöltään vaihteleva, yleinen yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Isoraitayökkönen on ulkonäöltään huomattavan vaihteleva, mihin tieteellinen lajinimikin viittaa. Yksilöiden yleisväritys voi vaihdella hyvin tummanharmaasta vaaleanharmaaseen ja jopa punertavaan. Myös siipikuvioiden erottuvuudessa on suuria eroja. Siiven keskivarjo vaihtelee tummuudeltaan paljon ja se on yleensä näkyvissä siiven etureunan puolella, mutta varjo saattaa myös muodostaa koko etusiiven poikki selvänä kulkevan tumman raidan. Siiven poikkiviivat erottuvat huonosti mutta siiven kärkiosan vaalea aaltoviiva näkyy usein hyvin ja sen kärjessä on jyrkkä mutka. Rengastäplä ja munuaistäplä ovat usein selvärajaiset. Takasiivet ovat harmaat ja niissä on tummempi täplä. Siipien kärkiväli vaihtelee 33–41 mm.

Toukka muistuttaa muutamia muita yökköstoukkia. Se on vihreä ja siinä on useita pitkittäissuuntaisia vaaleita juovia.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Raitayökköstä tavataan kaikkialla Euroopassa ja Suomessa ainakin Etelä-Lappiin asti. Keski-Euroopassa perhosta tavataan jopa helmikuusta alkaen, mutta Suomessa lentoaika sijoittuu huhtikuun puolivälistä toukokuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Isoraitayökkönen viihtyy monenlaisissa ympäristöissä ja on elinalueellaan erittäin yleinen. Laji on aktiivinen sekä valoisaan että pimeään aikaan. Aikuiset perhoset lentävät mielellään valolle ja makealle syötille Talvehtii kotelona maassa.

Ravintokasvi
------------

Toukka käyttää ravinnokseen etenkin tammea, mutta myös koivuja, mustikkaa ja juolukkaa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303766
* BioLib: 54364
* BOLD: 183386
* EoL: 457431
* EPPO: ORTOIN
* EUNIS: 310594
* Fauna Europaea: 448062
* Fauna Europaea (new): 4b86d2b0-f0f5-42c9-99a6-764c48fe59e6
* GBIF: 1799135
* iNaturalist: 244656
* IRMNG: 10308944
* LepIndex: 256884
* LoB: 4315
* NBN: NBNSYS0000006281
* NCBI: 988011

 |

 |
**Hercule Poirot: Aikataulukon arvoitus** (*The ABC Murders*, 2018) on neliosainen brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Agatha Christien Hercule Poirot -romaaniin *Aikataulukon arvoitus* (alkuteos *The A.B.C. Murders*, 1935, suom. Aune Suomalainen WSOY, 1938). Nimiosaa sarjassa näyttelee John Malkovich.

Sarjan on käsikirjoittanut Sarah Phelps ja ohjannut Alex Gabassi. Muissa rooleissa näyttelevät Rupert Grint, Andrew Buchan, Tara Fitzgerald ja Shirley Henderson.

Sarjan hahmo eroaa täysin David Suchet'n esittämästä hymyilevästä Poirot'sta. Sarjan maailmankuva on kyyninen. Käsikirjoittaja Sarah Phelps tuo mysteerin keskipisteeksi Poirot'n sotatrauman, ja hahmo saa uuden historian.

Tarinassa Poirot'n kunnianpäivät ovat mennyttä. Poissa ovat myös komisario Japp ja Poirot'n apuri Hastings. Poirot etsii aakkostappajaa, joka lähettää hänelle kirjeitse vihjeitä tulevista tapahtumista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaisu Tervonen: Todellinen mysteeri on tällä kertaa viiksekäs belgialaisetsivä itse.  *Helsingin Sanomat*, 24.12.2019, s. B 36.
2. ↑  All-star cast announced for new BBC One Agatha Christie thriller The ABC Murders  24.5.2018. BBC Media Centre. Viitattu 27.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  First-look image of John Malkovich as Hercule Poirot in BBC One’s The ABC Murders  21.6.2018. BBC Media Centre. Viitattu 27.12.2019. (englanniksi)
**Peder Waldemar Granberg** (13. syyskuuta 1864 Tampere – 11. marraskuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen lääkäri.

Granbergin vanhemmat olivat apteekkari Edvard Granberg ja Paulina Gustafva Sacklén. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893, toimi Helsingin yliopiston kirurgisen klinikan assistenttina 1895-1897 ja sen jälkeen vuoteen 1933 saakka eli yli kolmekymmentä vuotta Viipurin lääninsairaalan ylilääkärinä. Granbergia pidettiin erittäin etevänä kirurgina ja lisäksi taitavana sairaalan johtajana. Viipurin lääninsairaala oli Pohjoismaiden suurimpia ja moderneimpia yleissairaaloita hänen erotessaan sen johtajan toimesta. Granberg tunnettiin lisäksi nuorten lääkäreiden tieteellistä ja käytännöllistä toimintaa sairaalassaan merkittävästi edistäneenä henkilönä. Hän otti myös osaa liike-elämään, toimien muun muassa Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n ja Walkiakoski Oy:n johtokunnissa. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1905.

Granbergin aikana lääninsairaalaan tehtiin suuria korjauksia 1918–1931. Sairaalaan puistoon Granberg istutti satoja syreenipensaita. Koska Granberg oli ruotsinkielinen ja myös ruotsalaisuuden kannattaja ruotsin kieli oli käytössä sairaalan osastoilla ja seinillä olleissa julisteissa. Puheissaan Granbergin kerrottiin olleen karkea ja kiroileva.

Granberg kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 235.

1. ↑  Meurman, Otto-I. (1989). Lääket. ja kirurgian tri Lennart Peterson sekä hänen sukunsa. Teoksessa Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran Toimitteita 9. Helsinki: VSKS.

Aiheesta muualla
----------------

* GRANBERG Peder Waldemar. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 18.1.2014.
Pedagogio Kokkolassa. Vuonna 1696 rakennettu pedagogio on Suomen vanhin säilynyt ei-kirkollinen puurakennus.
**Pedagogio** (latinaksi *paedagō’gium*, kreikan sanasta *paidagōgei'on* ’pedagogin asunto’, ’koulu’) oli antiikin Roomassa ylhäisen perheen asunnon osa, jossa nuoria orjia opetettiin tehtäviin, joissa tarvittiin opillista sivistystä. Myöhemmin sana alkoi tarkoittaa yleensä koulua, erityisesti alkeiskoulua.

Saksassa pedagogio oli yliopistoon valmentava sisäoppilaitos. Ruotsissa ja Suomessa pedagogio tarkoitti nimenomaan alkeiskoulua. Pedagogio-nimitys oli Suomessa erityisesti käytössä 1600- ja 1700-luvuilla, mutta se hävisi 1800-luvun loppupuolella, kun pedagogiot 1843 muuttuivat ala-alkeiskouluiksi. Ruotsissa pedagogiot katosivat vuoden 1904 koulu-uudistuksessa.

Kustaa II Aadolfin aikana koulut jaettiin lukioihin, triviaalikouluihin ja lastenkouluihin. Lastenkoulujen nimeksi vakiintui pedagogio 1600-luvun lopulla. Yksi- tai kaksiluokkaisia pedagogioita oli Suomessa jo 1500-luvulla Helsingissä, Naantalissa, Porissa, Porvoossa ja Raumalla. Maaseudulle perustettiin ensimmäinen pedagogio Saltvikiin 1639 ja seuraavat Kemiöön 1649 ja Lohjalle 1659.

Pedagogioissa opetettiin lukemista, katekismusta ja virsilaulua. Pojille opetettiin lisäksi kirjoitusta ja laskemista. Vuoden 1649 koululaki määritteli pedagogion triviaalikoulun epätäydelliseksi muodoksi.

Lähteet
-------

* *Otavan iso tietosanakirja*. Otava, 1963.
* *Uusi tietosanakirja*. Tietosanakirja Oy, 1964.

### Viitteet

1. ↑  Keskipohjalaista rakennuskulttuuria K. H. Renlundin museo – Keski-Pohjanmaan maakuntamuseo. Viitattu 18.8.2012.