recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bonitasaura** on sukupuuttoon kuollut titanosaureihin kuuluva sauropodisuku. Ainoa kuvattu laji on *Bonitasaura salgadoi*. Eläimen jäänteet on löydetty keskisestä Argentiinasta. Se eli myöhäisliitukauden Santonum-vaiheella.

*Bonitasaura* tarkoittaa löytöpaikan mukaisesti "La Bonita -mäen naarasliskoa", kun taas *salgadoi* on kunnianosoitus Lenardo Salgadoa, argentiinalaista sauropodiasiantuntijaa, kohtaan.

Piirteet
--------

*Bonitasauran* ja ihmisen kokovertailu
*Bonitasauran* kallon rekonstruktio. Löydetyt luut on merkitty harmaalla värillä.
*Bonitasaura* oli kohtuullisen pitkäkaulainen, arviolta kymmenen metriä pitkä ja viisi tonnia painava sauropodi. Sen merkillisin piirre oli sen kallo. Kuonon etuosa oli leveä ja nelikulmainen, mikä oli sopeuma aluskasvillisuuden syöntiin. Hampaat olivat kynänmuotoiset, ja niitä oli vain leukojen etuosassa. Heti alahampaiden takana sijaitsi luinen terä, jota eläin käytti kasviravinnon leikkaamiseen.

Elintavat
---------

*Bonitasauran* leveä, neliömäinen kuono oli hyvin samankaltainen kuin joillakin Diplodocoidea-yläheimoon ja Rebbachisauridae-heimoon kuuluvilla lajeilla, sillä ne olivat sopeutuneet samanlaiseen aluskasvillisuuden syöntiin. Kyseinen kallon muoto tiedetään olleen ainakin *Nigersauruksella*, mutta se on voinut olla myös osalla muista Rebbachisauridae-heimon lajeista. Kun Diplodocoidea-lajit kuolivat sukupuuttoon, kehittyivät ilmeisesti titanosaurit täyttämään kaikki vapautuneet ekologiset lokerot.

*Bonitasauran* pääasiallista ravintoa oli luultavasti matalalla kasvava aluskasvillisuus, mutta se saattoi myös nousta takajaloilleen ylettyäkseen korkeammalla kasvavaan ravintoon. Leukojen etuosassa sijaitsevien hampaiden lisäksi se käytti hampaiden takana sijaitsevaa luista terää ravinnon pilkkomiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Paul, Gregory S.: *The Princeton Field Guide to Dinosaurs: Second Edition*, s. 236. Princeton, New Jersey: Princeton University Press, 2016. ISBN 978-0-691-16766-4. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Dixon, Dougal: *The Complete Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs & Prehistoric Creatures*, s. 336. London: Hermes House, 2016. ISBN 978-1-84681-209-5. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q135544
* Fossilworks: 58912
* GBIF: 4822919

 |

 |
**Lauri Filippus Leppihalme** (8. maaliskuuta 1907 Ikaalinen – 11. toukokuuta 1979 Jämijärvi) oli suomalainen poliitikko. Leppihalme toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1948–1951 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Leppihalme toimi Jämijärven kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen puheenjohtajana. Leppihalme toimi vuonna 1950 presidentin valitsijamiehenä.

Leppihalme valmistui maanviljelyskoulusta vuonna 1926 ja pienviljelysneuvojaopistosta vuonna 1931. Politiikan ulkopuolella Leppihalme toimi maataloustyönjohtajana Savossa, Karjalassa ja Uudellamaalla 1927–1929, maatalouskerhoneuvojana ja partiojohtajana Jämijärvellä 1932–1935, Satakunnan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1935–1951 ja järjestökonsulenttina 1951–1972.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Lauri Leppihalme *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Eino Jaakko Rytinki** (27. tammikuuta 1903 Pudasjärvi – 30. lokakuuta 1972 Pudasjärvi) oli suomalainen pienviljelijä ja kunnallisneuvos. Hän toimi Suomen pienviljelijäin puolueen, Suomen pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen ja Maalaisliiton kansanedustajana 1930-luvulta 1950-luvun lopulle.

Rytingin vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Aleksanteri Rytinki ja Saara Margareeta Törrö. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten pienviljelijänä Pudasjärvellä. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1966.

Rytinki valittiin eduskuntaan Suomen pienviljelijäin puolueen listalta vaaleissa 1933 ja 1936. SPP:n sulauduttua uuteen Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeseen tuli Rytinki valituksi sen listalta 1939. 20. kesäkuuta 1941 Rytinki siirtyi Maalaisliiton eduskuntaryhmään, jossa hän jatkoi seuraaviin vaaleihin asti. Hän palasi eduskuntaan 8. syyskuuta 1949 Antti Koukkarin paikalle ja oli sitten kansanedustajana aina vuoteen 1958 saakka. Rytinki edusti 1933–1939 Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä ja 1939–1945 sekä 1949–1958 Oulun läänin vaalipiiriä. 

Rytinki toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943 ja 1956 vaaleissa. Hän oli Pudasjärven kunnanhallituksen varapuheenjohtajana ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Rytinki kuului muun muassa Valmet Oy:n sekä Yleisradion hallintoneuvostoon ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton maakuntaneuvostoon. Hän oli Maalaisliiton Koillis-Pohjanmaan piirisihteerinä 1945–1948.

Lähteet
-------

* .aspx Eino Rytinki *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  Kansanedustaja Rytinki ja Nuuka-Amali: runsaasti julkisuutta aikanaan saanut tapaus kietoutuu arpalipun ja huijausyrityksen ympärille *Iijokiseutu*. Viitattu 26.8.2023.

Suomen pienviljelijäin puolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pienviljelijäin puolueen kansanedustajat 1933–1936 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(3) | 
* Kesti
* Rytinki
* Oulasmaa

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pienviljelijäin puolueen kansanedustajat 1936–1939 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(1) | 
* Rytinki

 |

 |


Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(2) | 
* Niskanen
* Rytinki

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Pronssinen Whitehurstin tarkkuusaurinkokello Derbyn kaupunginmuseossa.
**Whitehurstin tarkkuusaurinkokello** on erityisen tarkka aurinkokello, joka ilmaisee ajan minuutin tarkkuudella. Kello mittaa paikallista aurinkoaikaa, ja siinä on mukana muunnosasteikko josta voi tarkistaa valtakunnan virallisen ajan. Sen kehitti 1800-luvun alussa Whitehurstin perheyritys Englannin Derbyssä.

Valmistaja
----------

Whitehurstin perhe tunnettiin Derbyssä lahjakkaina mekaanikkoina. John Whitehurst (1713–1788) perusti Derbyyn kellosepänliikkeen. Kun hän sai viran Lontoosta, hänen veljenpoikansa jatkoi yritystä nimellä Whitehurst & Son.

Rakenne
-------

Aurinkokellossa osoittimen varjon muoto riippuu paitsi kellonajasta, myös päivämäärästä ja leveys- ja pituusasteesta. Leveysaste vaikuttaa varjon pituuteen: päiväntasaajalla varjo on lyhyempi kuin lähempänä napoja. Kun kellon asteikko muotoillaan osoittamaan paikallista aurinkoaikaa, siten että keskipäivällä varjo on lyhyimmillään, ei pituusasteella ole väliä. Muunnos valtakunnanaikaan lasketaan jokaista sijaintipaikkaa varten erikseen. Lisäksi, koska maa kiertää aurinkoa ellipsinmuotoisella radalla, aurinkokellon mittaama päivän pituus vaihtelee standardiaikaan nähden, ja aurinkoajan ja standardiajan erotus riippuu myös kalenterista. Helmikuussa aurinkokello jätättää eniten, 14 minuuttia, kun taas marraskuussa aurinkokello on 16 minuuttia seinäkelloa edellä. Whitehurstin kellossa standardiaika on esitetty toisella asteikolla, johon on merkitty "Watch slower" ja "Watch faster" sen mukaan edistääkö vai jätättääkö aurinkokello taskukelloon verrattuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Stephen Glover, Thomas Noble (toim.): *The history of the county of Derby, Volume 2*, s. 599. H. Mozley and son / Princeton University, 1829. Google Books.
2. ↑  The Shadow Knows! (Arkistoitu – Internet Archive) Northwes florida State College
3. ↑  The Equation of Time (Arkistoitu – Internet Archive) Sundials on the Internet
**Kerttu Saalasti** (o.s. **Kallio**, 21. syyskuuta 1907 Nivala – 31. tammikuuta 1995 Nivala) oli suomalainen kansanedustaja, opetusministeri ja opetusneuvos. Hänen vanhempansa olivat presidentti Kyösti Kallio ja Kaisa Nivala.

Elämäkerta
----------

Kerttu Kallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulussa 1927 ja hän valmistui agronomiksi vuonna 1936. Hän meni naimisiin samana vuonna maatalousteknikko Filip Teuvo Saalastin kanssa, joka oli kansanedustaja Filip Saalastin poika. Heille syntyi viisi lasta. Kerttu Saalasti jäi leskeksi vuonna 1947 miehensä kuoltua keuhkotautiin.

Saalasti valittiin Nivalan kunnanvaltuustoon ainoana naisena 1937 ja valtuustokautenaan hän oli mukana useissa lautakunnissa, muun muassa köyhäinhoitolautakunnassa. Saalasti toimi eduskunnassa 1948–1962 Maalaisliiton kansanedustajana ja 1966–1970 Keskustapuolueen edustajana. Vuosina 1966–1970 hän kuului suureen valiokuntaan ollen sen varapuheenjohtaja. Saalasti oli Pohjoismaiden neuvoston jäsenenä 1959–1961 ja uudelleen 1966–1970. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1950, 1956, 1962 ja 1968.

Saalasti oli Kekkosen V hallituksen opetusministeri vuosina 1954–1956 ja Sukselaisen I hallituksen opetusministeri 1957. Hänen ministerikautensa suurin henkilökohtainen saavutus oli Oulun yliopiston perustaminen ja yliopisto antoi hänelle lääketieteen ja kirurgian kunniatohtorin arvon vuonna 1972. Lisäksi Oulun yliopisto kunnioitti Kerttu Saalastia nimittämällä Linnanmaalla sijaitsevan juhlasalinsa Saalastinsaliksi. Opetusneuvoksen arvonimen Saalasti sai vuonna 1969. Saalastin mukaan nimetty Kerttu Saalasti -säätiö jakaa apurahoja Oulun Eteläisen alueella toimiville yliopisto-opiskelijoille ja tutkijoille.

Lähteet
-------

* Henkilögalleria (Arkistoitu – Internet Archive), Kari ja Seija Krapu, KirjastoVirma, 2006 (teksti julkaistu aiemmin teoksessa Keskipohjalaisia elämäkertoja: Kokkola, 1995)

Aiheesta muualla
----------------

* Tytti Isohookana-Asunmaa: *Yhteinen hyvä - paras hyvä. Kerttu Saalastin elämäkerta*. Kerttu Saalasti säätiö, 2008. ISBN 978-952-92-4524-6.
* Kerttu Saalastin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* .aspx Kerttu Saalasti *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Johannes VirolainenJohannes Virolainen** | **Suomen opetusministeri**1954−19561957 | Seuraaja:**Johannes VirolainenReino Oittinen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Pasi Patokallio** (s. 1949, Kangasala) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Israelissa, Kanadassa ja Australiassa ja johti Suomen kampanjaa paikasta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa vuonna 2012. Asevalvonnan asiantuntijana tunnettu Patokallio toimi mm. useamman NPT-ydinsulkusopimuksen valmistelukomitean istunnon puheenjohtajana ja oli ehdolla Irakin joukkotuhoaseita tutkineen UNMOVIC-komission johtoon.

Vuonna 2018 Patokallio kirjoitti *Suomen Kuvalehdessä* ja *Kanava*-lehdessä julkaistussa esseessään, että Suomen turvallisuuspoliittinen linja muuttui Tarja Halosen tullessa ulkoministeriksi vuonna 1995. Patokallion mukaan turvallisuuden ydinsisältö on perinteisesti ollut valtakunnan suojeleminen ulkoisilta uhkilta, joista pahimmat ovat sotilaallisia. Halosen aikakaudella Suomen turvallisuusuhkia ei pidetty enää sotilaallisina, vaan turvallisuusuhkiksi nimettiin globaaleja ilmiöitä, kuten ilmastonmuutos. Patokallion mukaan asevaraisesta turvallisuudesta tuli haukkumasana ja aseidenriisunnasta itseisarvo. Huolta kannettiin lähinnä Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin toimista, mutta Halosen ulkopoliittisessa ajattelussa "ei ollut missään vaiheessa sijaa Venäjän toiminnan kriittiselle arvioinnille saati julkiselle arvostelemiselle". Lisäksi jalkaväkimiinoista luopuminen heikensi merkittävästi Suomen puolustusta.

Teokset
-------

* Patokallio, Pasi: *Minä, aseet ja maailma : diplomaattiset muistelmat*. Jyväskylä: Docendo, 2023. ISBN 978-952-382-680-9.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  New Heads of Mission to Canberra and Nicosia *um.fi*.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Patokallio, Pasi: Entinen suurlähettiläs tyrmää Halosen-Tuomiojan linjan: miinakielto aiheutti korvaamatonta vahinkoa *Suomenkuvalehti.fi*.  1.1.2018. Suomen Kuvalehti. Viitattu 2.1.2018.
**Rankaisemattomuus** tarkoittaa "vapautusta rangaistuksesta tai menetyksestä tai sakkojen välttämistä".*tarvitaan parempi lähde* Rankaisematta jättäminen on erityisen yleistä valtioissa, jotka kärsivät korruptiosta tai joissa on hyvä veli tapa ittes verkostoja tai joissa oikeuslaitos on heikko tai vastuullisessa asemassa olevia henkilöitä, kuten virkamiehiä, poliitikkoja tai poliiseja suojellaan erityisillä lailla tai koskemattomuudella. Amnesty Internationalin mukaan vakavimmat ihmisoikeuksien toteutumista uhkaavat tekijät ovat rankaisemattomuus ja köyhyys, jotka usein seuraavat toisiaan. *lähde?*

Vakaviin ihmisoikeusrikoksiin syyllistyneet eivät usein saa rangaistusta teoistaan. Rikoksen uhrit eivät saa oikeutta tai korvauksia kärsimistään vahingoista, eikä totuutta tapahtumista tule julki. Rangaistus ihmisoikeusrikoksesta toimii pelotteena ja osoittaa sen, ettei tekoja hyväksytä. Syyttäminen vakavimmista kansainvälisistä rikoksista on ensisijaisesti valtioiden vastuulla. Valtiot antavat ihmisoikeusrikoksille hiljaisen hyväksyntänsä jättämällä ne tutkimatta tai viivyttämällä tutkinnan aloittamista. Kansainvälisistä järjestöistä muun muassa Amnesty International tekee työtä sen puolesta, että rikokset ihmisyyttä vastaan, kidutusrikokset, sotarikokset, teloitukset ja katoamiset tutkitaan. Se vaatiikin, että ihmisoikeusrikokset tutkitaan puolueettomasti, siten ettei rikoksesta epäillyn henkilön hallinnollinen, poliittinen tai sotilaallinen tausta saa olla esteenä tutkinnalle. Valtioilla on universaalitoimivallan myötä oikeus ja velvollisuus tutkia rikoksia ja nostaa niistä syytteitä.

Emeritusprofessori Timo Vihavainen on arvostellut lainkäytön alistamista politiikan tekoon Suomessa. Hänen mukaansa on syystä kysytty, miten tällainen toiminta on mahdollista ja valvooko kukaan Suomen oikeusviranomaisia.

Kansainvälisen rikostuomioistuimen 17. heinäkuuta 1998 hyväksytyn ja 1. heinäkuuta 2002 voimaan tulleen Rooman perussäännön päätavoite on "lopettaa vakavimpien rikosten tekijöiden rankaisematta jättäminen" [...] ".*lähde?*

Katso myös
----------

* Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi

Lähteet
-------

1. ↑  Free Dictionary Free Dictionary. Viitattu 23.12.2009.
2. ↑  Cheas, Kirsi: Rikolliset rangaistusta vailla  2.10.2007. Maailman Kuvalehti. Viitattu 28.5.2020.
3. ↑  Kansainvälinen oikeus - Ulkoministeriö Ulkoministeriö. Viitattu 27.5.2020.
4. ↑  Rankaisemattomuus: vakavimmista rikoksista tuomittava Amnesty. Viitattu 27.5.2020.
5. ↑  Vaulasvirta, Mitjo: Oikeuden toteutuminen on kestävän rauhan perusta  11.11.2016. The Ulkopolitist. Viitattu 27.5.2020.
6. ↑  Markku Jokipii: Professori varoittaa: Oikeuslaitoksen politisoituminen vie mielivaltaan  19.09.2020. Verkkouutiset. Viitattu 23.09.2020.
Veikko Svinhufvud
**Veikko Eivind Svinhufvud** (15. helmikuuta 1908 Heinola – 28. helmikuuta 1969 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko, maanviljelijä, metsänhoitaja, pankinjohtaja ja Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustaja.

Henkilöhistoria
---------------

Svinhufvudin vanhemmat olivat presidentti Pehr Evind Svinhufvud ja Alma Ellen Timgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Lappeenrannan yhteiskoulusta 1927 ja valmistui metsänhoitajaksi 1931 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1934. Svinhufvud toimi Helsingin yliopiston metsänhoidon assistenttina 1933–1934, Keskusmetsäseura Tapion apulaismetsänhoitajana 1936, Enso-Gutzeitin metsäkoulun opettajana 1937–1938 ja suonkuivausmetsänhoitajana 1938–1941. Sotavuosina hän oli pika-asutustoimikunnan jäsenenä 1940–1941 ja päämajan linnoitusosaston metsänhoitajana 1944–1945.

Sodan jälkeen Svinhufvud oli maanhankintalain toimeenpanon tarkastajana Mikkelin ja Kymen tarkastuspiirissä 1945–1954, Suomen maatalousosakepankin Lappeenrannan konttorin johtajana 1954–1956 sekä Lappeen seudun osuuskassan johtajana 1956–1958. Hän piti Luumäellä sijaitsevaa Kotkaniemen tilaa vanhempiensa jälkeen vuosina 1953–1969. Svinhufvud oli naimisissa vuosina 1932–1942 Magda Ulrika Sofia Lundqvistin kanssa ja 1943-1969 Aune Ester Hätisen kanssa.

Yhteiskunnalliset tehtävät
--------------------------

Svinhufvud oli Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1958–1966 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Svinhufvud oli Kansainvälinen rauhantuki -järjestön ja Suomen Rauhanpuolustajien puheenjohtajana. Hän kuului myös Maailman rauhanneuvostoon ja Maalaisliiton puoluevaltuuskuntaan.

Lähteet
-------

* .aspx Veikko Svinhufvud *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  "Svinhufvud, Veikko Eivind", *Suomen metsänhoitajat. Finlands forstmästare 1931–1945*, s. 621. Helsinki: Suomen Metsänhoitajaliitto, 1946.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Timonen 1960-luvun keskivaiheilla.
**Esa Eljas Timonen** (28. toukokuuta 1925 Nurmes – 19. huhtikuuta 2015 Liperi) oli suomalainen maaherra, ministeri ja kansanedustaja. Hän asui Liperin Harinjärvellä sekä Joensuussa.

Timonen toimi Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustajana 1958–1966 ja Pohjois-Karjalan läänin maaherrana 1967–1992, toisena kulkulaitosministerinä 1964–1966, sosiaaliministerinä 1966–1967, työvoimaministerinä 1970 ja liikenneministerinä 1971–1972 ja 1975. 

Koulutukseltaan Timonen oli agrologi, joksi hän valmistui Pienviljelysneuvojaopistosta vuonna 1951. Hän toimi Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1952–1956, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1956–1964 ja sairausvakuutustoimiston johtajana 1964–1967. Nurmeksen maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna hän oli 1954–1967. Hän oli muun muassa Kehitysaluerahaston (Kera), Osuuskassojen/-pankkien keskusyhteisöjen, vakuutusyhtiö Suomi-Salaman, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan, Kehitysaluerahaston ja Pohjois-Karjalan Sähkön hallintoneuvoston jäsen. 

Nurmeksessa on Timosen mukaan nimetty tie. Hän sai ministerin arvonimen vuonna 1992. Hänen muistelmakirjansa on *Metsän poika, Karjalan kuvernööri* (kirjoitettu yhdessä Tuula-Liina Variksen kanssa 1996).

Esa Timosen poika Tapani (s. 1954) oli avioliitossa Marjo Timosen kanssa, joka on toiminut eduskunnan tiedotuspäällikkönä vuodesta 2003.

Lähteet
-------

* Karjalan Maa 27.5.2005

### Viitteet

1. ↑  Utriainen, Jyrki: Ministeri Esa Timonen on kuollut *Yle Uutiset*.  19.4.2015. Viitattu 19.4.2015.
2. ↑  Pekka Puustinen: Sodassa ei ole järkeä. Ministeri Esa Timonen osallistui Lapin sotaan (1944-1945).  *Karjalainen*, 5.1.2013, s. 13.
3. ↑  Katri Rauhakoski: *Maaseudun tuhattaiturit: Pienviljelysneuvojaopistosta Maaseutuopistoksi*, s. 236. Hyvinkää: Hyvinkään maatalousopiston historiatoimikunta, 1993.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Esa Timonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Timonen, Esa & Varis, Tuula-Liina: *Metsän poika, Karjalan kuvernööri*. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1996. ISBN 951-0-21231-8.
* Esa Timosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Veikko Helle** | **Suomen työvoimaministeri**1970 | Seuraaja:**Veikko Helle** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kalervo HaapasaloPekka Tarjanne** | **Suomen liikenneministeri**1971−19721975 | Seuraaja:**Valde NevalainenKauko Hjerppe** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Namibian historia** kertoo Namibian historiasta. Varhaisimmalta ajalta peräisin olevat merkit ihmisasutuksesta Namibian alueella ovat yli 25 000 vuoden takaiset kalliomaalaukset Oranjejoen pohjoispuolella. Myös Twyfelfonteinista on löydetty kalliomaalauksia, jotka ovat peräisin ajalta 5000 ekr. Varhaisia Namibian alueella asuneita kansoja olivat sanit sekä Khoi-kansoihin kuuluneet namat ja damarat. Näistä kansoista damarat osasivat käyttää kuparia. Myöhemmin alueelle saapuivat bantukansat, joihin kuuluvat hererot asuttivat maan keskiosaa. Ovambot ja kavangot puolestaan asuttivat maan pohjoisosaa. Bantut toivat mukanaan maatalouden harjoittamisen. Ensimmäisinä eurooppalaisina portugalilaiset alkoivat vierailla Namibian rannikolla 1400-luvun loppupuolella. 1700-kuvulta lähtien Namibiaan tuli Kapmaasta kauppiaita, tutkimusretkeilijöitä ja lähetyssaarnaajia. Englanti valloitti Walvis Bayn 1870-luvulla. Namibia joutui Saksan hallintoon 1890-luvulla. 1900-luvun alussa hererot ja namat kapinoivat Saksaa vastaan, mikä johti verisiin sotiin. Lisäksi ihmisiä kuoli paljon vankileirien huonoissa oloissa ja nälän vuoksi. Ensimmäisen maailmansodan alussa Etelä-Afrikka valtasi Namibian. Etelä-Afrikan hallinnon aikana tärkeimpiä elinkeinoja olivat timanttien myynti sekä liha- ja kalatalous. Rotuerottelu lisäsi mustan väestön köyhyyttä. 1966 YK julisti Namibian huoltohallinta-alueeksi, mutta Etelä-Afrikka ei noudattanut päätöstä. Namibiassa heräsi Etelä-Afrikan hallintoa vastustavaa vastarintaa ja pian Lounais-Afrikan kansanjärjestön SWAPOn toimesta alkoi sissisota. Namibia itsenäistyi 1990.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienwcke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 212. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
2. ↑  Namibia *Globalis*.  5.2.2023. Suomen YK-liitto.
**Nationaldemokraterna** (**ND**, "Kansallisdemokraatit") on Ruotsidemokraatit-puolueesta vuonna 2001 lohjennut äärilaita, konservatiivinen nationalistipuolue. Heidän mukaansa Ruotsidemokraatit ovat luopuneet etnisyyskäsitteestä.

Ideologia
---------

Puolue on konservatiivinen, nationalistinen ja äärioikeistolainen. Se haluaa muuttaa Ruotsin etnisesti yhtenäiseksi ja vastustaa maahanmuuttoa ei-länsimaista, liiallista ulkomaista yritysomistusta, moskeijoita, homoadoptioita, kivuliaita eläinkokeita ja EU:ta. Puolue kannattaa konservatiivisia perhearvoja.

Liittolaisia
------------

Puolueen eurooppalaiseen liittoumaan *Alliance of European National Movements* kuuluvat mm. British National Party, Jobbik ja Front National ja Suomessa Vapauspuolue rp. Nationaldemokraternan edustajia puheenjohtajansa Marc Abramssonin johdolla oli vauhdittamassa suomalaisen Vapauspuolueen vaalikampanjaa huhtikuussa 2011 Turussa.

Puolue
------

Puolueella on kunnanvaltuutettuja Södertäljen ja Nykvarnin kunnissa. Puheenjohtaja on Marc Abramsson ja puolueen lehti *Nationell Idag*, nuorisojärjestö Nationaldemokratisk Ungdom ja naisliitto **Nationella kvinnoförbundet**. 

### Hallitus

Valittu 6.9.2009:

* Marc Abramsson, partiledare
* Daniel Spansk, vice partiledare
* Heinz Burgemeister, seniorordförande
* Vávra Suk, sekreterare
* Mattias Karlstrand, ledamot
* Tomas Johansson, ledamot
* Tommy Viklund, ledamot

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Hindin puhuma-alue
**Hindivyöhyke** (eng. *Hindi belt*) on hindin kielen sydänmaata Pohjois-Intian keskiosissa. Yhteensä hindiä puhuu Intiassa 528 miljoonaa ihmistä.

Maantieteellinen sijoittuminen
------------------------------

Alueet, jotka kuuluvat hindivyöhykkeeseen:

|  |  |
| --- | --- |
| * Uttarakhand
* Himachal Pradesh
* Rajasthan
* Haryana
* Pääkaupunkiseutu
 | * Uttar Pradesh
* Madhya Pradesh
* Bihar
* Chhattisgarh
* Jharkhand
 |

Hindi on keskeinen kieli Intiassa, sillä se on liittovaltion toinen virallinen kieli englannin rinnalla. Hindivyöhykkeeltä valitaan Intian parlamentin alahuoneeseen 226 edustajaa (kaikkiaan 543 edustajasta).

Hindi murrejatkumona
--------------------

Hindi kuuluu jo itsessään murrejatkumoon nimeltä hindustani. Toinen tärkeä kieli urdu. Hindin katsotaan olevan hindustanin Intiassa standardoitu muoto, jossa on paljon sanskritista tulleita lainasanoja.. 

### Intiassa

Intian väestönlaskennassa vuonna 2001 hindin kieleksi katsottiin kuuluvan 12 eri kieltä tai murretta. Nämä ovat awadhi, bagheli, bagri, bandžari, bhadrawahi, gaddi, bhodžpuri, brajbhasha, bundeli, chambeali, chhattisgarhi, churahi. Kun lasketaan yhteen kaikki hindiläiseen murrejatkumoon kuuluvat kielimuodot, hindiä puhuu 44% Intian väestöstä.

### Intian ulkopuolella

Pakistanin toinen virallinen kieli, urdu, on hyvin läheistä sukua hindille, mutta erona tähän urdussa on lainasanoja sanskritin sijaan persiasta. Toisinaan hindivyöhykkeen katsotaan siis jatkuvan myös Pakistaniin (ns. hindi–urdu -vyöhyke).

Fidžinhindi on myös osa hindivyöhykettä, vaikka onkin maantieteellisesti erillään Intiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  How Did The Belts Of The USA Get Their Names?  23.8.2019. Name Explain. Viitattu 12.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Scheduled Languages in Descending Order of Speakers' Strength – 2011 (pdf)  2011. censusindia.gov.in. Viitattu 11.6.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Hindi and the North-South divide *Deccan Herald*.  9.10.2018. Viitattu 11.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Profile - India At A Glance - Know India: National Portal of India *knowindia.gov.in*.  Arkistoitu 28.3.2020. Viitattu 11.6.2020.
5. ↑  "2019 elections may have no precedent in terms of past elections" *@businessline*. Viitattu 12.6.2020. (englanniksi)
6. 1 2  Hindustani language | Origins & Vocabulary *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 11.6.2020. (englanniksi)
7. ↑  PART A - Languages specified in the Eighth Schedule (Scheduled Languages)  2001. censusindia.gov.in. Viitattu 12.6.2020. (englanniksi)
8. ↑  Khan, Abdul Jamil: *Urdu/Hindi: An Artificial Divide*, s. 313. Algora Publishing, 2006. Teoksen verkkoversio.
9. ↑  Biewer, Carolin: *South Pacific Englishes*, s. 17. John Benjamins Publishing Company, 2015. (englanniksi)
Jean de Berry kuvattuna *Les Très Riches Heures du Duc de Berry* -rukouskirjassa.
**Jean de Berry**, alun perin **Jean de Valois** (30. marraskuuta 1340 Vincennes – 15. kesäkuuta 1416 Pariisi), oli Berryn herttua ja Ranskan kuninkaan Juhana II:n kolmas poika. Jean de Berry hallitsi satavuotisen sodan keskivaiheessa kolmasosaa Ranskasta. Hänet tunnetaan myös *Les Très Riches Heures du Duc de Berry* -rukouskirjan tilaajana.

Jean sai Poitiersin kreivin arvon vuonna 1356. Kun hänen isänsä Juhana oli vangittuna Englannissa 1358, nimitettiin Jean kuninkaan luutnantiksi Auvergnen, Languedocin, Périgordin ja Poitoun alueelle. Näin hän pääsi hallitsemaan suurta osaa Ranskaa veljensä, kruununperijä Kaarlen vastustuksesta huolimatta. Kuningas Juhana II antoi Jeanille Berryn ja Auvergnen herttuakunnat vuonna 1360.

Jeanin isoveli Kaarle kruunattiin vuonna 1364 Ranskan kuninkaaksi Kaarle V:ksi. Kaarle V kuoli 16. syyskuuta 1380. Jean de Berry toimi sen jälkeen nuoren Kaarle VI:n valtaneuvoston jäsenenä vuosina 1380–1388 sekä sijaishallitsijana, kun Kaarle oli vielä alaikäinen. Berry säilytti valtansa tämänkin jälkeen, sillä hän oli yksi 12 jäsenen neuvostossa, joka perustettiin Ranskan hallinnon tueksi.

Berry oli aluksi järjestänyt väliaikaisen sovinnon vuonna 1405 Burgundin herttua Juhana Pelottoman ja veljensä Orléansin herttuan Ludvigin vastakkaisten ryhmittymien välille, mutta vuonna 1410 hän liittoutui orléanistisen, sittemmin armagnacilaiseksi kutsutun ryhmittymän kanssa. Berry auttoi myös toimittamaan Kaarle VI:n sittemmin epäonnistuneeksi osoittautuneen suunnitelman kahden paavin vallasta luopumisesta Avignonin vastapaavi Benedictus XIII:lle.

Jean de Berry verotti omistamiaan maitaan ankarasti. Hänen tyly politiikkansa johti lopulta talonpoikien kapinaan vuosina 1381–1384. Berry käytti hankkkimastaan omaisuudestaan huomattavia summia taiteiden tukemiseen. Hän keräsi merkittävän kokoelman maalauksia, kuvakudoksia, jalokiviä sekä kuvitettuja käsikirjoituksia, joista huomattavin on maailmankuulu *Les Très Riches Heures du Duc de Berry*. Jean de Berry kuoli Pariisissa 5. kesäkuuta 1416.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jean de France, duc de Berry *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 18.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Räjähdelaitos** (lyhenne RÄJL) oli Suomen maavoimiin kuulunut räjähdealan laitos, joka oli hallinnollisesti osa Maavoimien materiaalilaitosta. Räjähdelaitoksen perustamisesta tehtiin päätös vuonna 2006 ja laitos perustettiin 1.1.2008, jolloin yhdistettiin silloiset Haapajärven asevarikko (HaapjAseV), Keuruun pioneerivarikko (KeuPionV), Parkanon pioneerivarikko (ParkPionV) ja Ähtärin asevarikko (ÄhtAseV) yhdeksi laitokseksi. Räjähdelaitoksen henkilöstömäärä oli noin 360 henkilöä.

Räjähdelaitos toimi vuoden 2012 loppuun, jolloin sen korvasi Räjähdekeskus (RÄJK).

Organisaatio
------------

Räjähdelaitoksen esikunta (E/RÄJL) sijaitsi Inhassa Ähtärissä. Laitoksen organisaatio muodostui kuudesta osastosta:

* hallinto-osasto (HALLOS)
* järjestelmäosasto (JÄRJOS)
* Haapajärven varikko (HAAPV)
* Keuruun varikko (KEURV)
* Parkanon varikko (PARKV) ja
* Ähtärin varikko (ÄHTV).

Keuruun varikko sijaitsee Keuruun Kalettoman kylässä, Parkanon varikko Parkanossa Oulu–Helsinki-radan tuntumassa, Haapajärven varikko Haapajärvellä Jyväskylä–Haapajärvi-radan sivuraiteen päässä ja Ähtärin varikko Ähtärin Inhan ja Palolammen alueella.

Henkilöstömäärältään yksiköistä suurin oli Haapajärven varikko n. 150 työntekijällä ja toiseksi suurin Ähtärin varikko n. 130 työntekijällä.

Laitoksen ja varikkojen johto
-----------------------------

Laitoksen viimeisenä johtajana toimi everstiluutnantti Tero Luukkonen (s. 1960).

Haapajärven varikon päällikkönä toimi everstiluutnantti Jukka Nikkari (s. 1959).

Keuruun varikon päällikkö oli insinöörimajuri Pekka Sarja. Sarjaa edelsivät tehtävässä everstiluutnantti Timo Laine (s. 1952) ja Lasse Raassina.

Lakkauttaminen
--------------

Laitos lakkautettiin vuoden 2012 lopussa ja uusi hallintoyksikkö Räjähdekeskus perustettiin 1.1.2013. Räjähdekeskuksen kokoonpanoon kuuluvat hallinto-osastoksi muuttunut Ähtärin yksikkö sekä tekninen osasto, johon kuuluvat Haapajärven, Keuruun ja Ähtärin sekä Niinisalon (Koeampumalaitos) toimipisteet.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Yleisuusiguinealaisten kielten puhuma-alue sinisellä (Usherin mukaan).
**Yleisuusiguinealaiset kielet**, tai joskus **trans-uusiguinealaiset kielet**, on papuakieliin kuuluva kielikunta. Se on papuakielten suurin yksittäinen kielikunta, ja peräti 20 % saaren asukkaista arvellaan puhuvan sitä. Tarkkaa puhujamäärää ja sitä, montako kieltä kielikuntaan todellisuudessa kuuluu, ei vielä tunneta, sillä monien yksittäisten kielten suhde yleisuusiguinealaisiin kieliin on vielä tuntematon..

Ensimmäiset maininnat kieliperheestä ovat peräisin 1970-luvulta.

Glottolog katsoo, että kieliä on 316, jotka kuuluvat ns. ydinperheeseen. Nämä kielet jakautuvat kymmeneen kieliryhmään:

* Madangkielet
* Finisterre–Huon -kielet
* Keskiset länsiuusiguinealaiset kielet
* Kainantu–Goroka -kielet
* Chimbu–Wahgi -kielet
* Engankielet
* Danikielet
* Isojen Binandereanien kielet
* Mekkielet
* Paniaijärvien kielet

Lähteet
-------

1. ↑  Papuan languages *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Trans New Guinea - newguineaworld *sites.google.com*.  Arkistoitu 9.9.2016. Viitattu 5.8.2020.
3. ↑  Glottolog 4.2.1 - Nuclear Trans New Guinea *glottolog.org*. Viitattu 5.8.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee poliitikkoa. Yritysjohtaja ja liikenneneuvos Olavi Lahtelasta on eri artikkeli.*

**Olavi Aleksanteri Lahtela** (3. kesäkuuta 1915 Kemijärvi – 29. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja maalaisliittolainen (myöh. keskustalainen) ministeri ja kansanedustaja.

Henkilöhistoria
---------------

Lahtelan vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja Matti Lahtela ja Briita Kaisa Heikkilä. Hän suoritti kadettikoulun 1941, palveli puolustusvoimissa ja jäi sotien jälkeen kapteenina reserviin. Hän toimi pioneerikomppanian päällikkönä ja prikaatin pioneerikomentajana. Vuonna 1965 hänet ylennettiin majuriksi. Hän oli avioliitossa vuodesta 1936 kirjailija Meeri Kyllikki Kallaksen (1917–1979) kanssa. Kirjailija Markku Lahtela sekä elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat hänen poikiaan. SDP:n entinen puoluesihteeri Mikael Jungner on hänen tyttärenpoikansa. Kirjailija Silvo Lahtela ja näyttelijä Johannes Lahtela ovat hänen pojanpoikiaan.

Olavi Lahtelan puoliso Kyllikki Kallas herätti 1950-luvun lopulla huomiota Maalaisliiton silloista puoluesihteeriä Arvo Korsimoa ja eräitä muitakin puolueen näkyviä henkilöitä parodioineella näytelmällään *Herra puoluesihteeri*. Näytelmän ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa keväällä 1958.

Poliittinen ura
---------------

Lahtela toimi kansanedustajana 22.7.1958–29.12.1968 sekä ministerinä 1.11.1963–17.12.1963 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä. Lisäksi hän toimi presidentin valitsijamiehenä neljä kertaa. Eduskunnan täysistunnossa Olavi Lahtela sai dramaattisesti kesken puheen pitämisen sairauskohtauksen, joka johti paikalla olleiden lääkärikansanedustajien antamasta ensiavusta huolimatta kuolemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Olavi Lahtela *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  Marjomaa, Ulpu: / Lahtela, Olavi (1915–1968). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  21.3.2005 (päivitetty 9.11.2011). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.2.2008.
3. ↑  Jungner, Mikael: *Outolintu*, s. 21–22. Helsinki-kirjat, 2010. ISBN 978-952-5874-12-9.
4. ↑  Raunio, Maarit: Ylen tuleva johtaja saa kehuja.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 18.11.2004. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.2.2009.
5. ↑  Silvo Lahtela *The Internet Movie Database*. Viitattu 14.2.2009.
6. ↑  Seppälä, Aila: Maaltamuuttajat.  *Iltalehti*, 16.4.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.2.2009.
7. ↑  *Mitä-Missä-Milloin: Kansalaisen vuosikirja 1959*, s. 62. Otava 1958, Helsinki.

Aiheesta muualla
----------------

* Mourujärvi, Lea (toim.): *"Jos tikka on kirjava, elämä on kirjavampi." Elämäntarinoita Kemijärveltä*, s. 298–300. Kemijärvi: Kemijärven Rotaryklubi, 2004. ISBN 952-91-7355-5.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Narva PSK** (**Narva Paemurru Spordikool**) on virolainen jääkiekkoseura venäläisenemmistöisestä Narvan kaupungista. Seura pelaa Viron pääsarjassa Meistriliigassa, joissa se on voittanut edellisen kerran mestaruudet kausilla 2015–2016 ja 2016–2017. Joukkueella on eniten Meistriliigan mestaruuksia, yhteensä 18.

Historia
--------

### Alkuvuodet

Narvan joukkue oli alun perin vuonna 1953 perustetun Narva Paemurru Spordikoolin, eli Neuvostoliiton aikana perustetun urheilukoulun jääkiekkojaoston joukkue. Nykyinen joukkue on perustettu vuonna 1976. Narva Kreenholm on Meistriliigan edelleen mukana olevista joukkueista perinteikkäin. Kreenholmin ykkösjoukkue pelasi Neuvostoliiton kolmossarjaa kauden 1991–1992 loppuun saakka, ja sen kakkosjoukkue osallistui Meistriliigaan sen ensimmäisellä kaudella. Sekä koulu että joukkue ovat edelleen toiminnassa.

### Nykyään

Kaudella 2018–2019 joukkue saavutti hopeaa, kun Välk 494 voitti sen loppuottelusarjassa otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2019–2020 joukkue sijoittui runkosarjassa kolmanneksi viiden ottelun jälkeen, kun koronaviruspandemia katkaisi kauden. Kaudella 2020–2021 joukkue ei päässyt pudotuspeleihin. Kaudella 2023–2024 seuran päävalmentaja on Ilja Iljin.

Nuorisotoiminta
---------------

Joukkueella on myös nuorisotoimintaa A- ja B-junioreissa. A-juniorien mestaruuden se on saavuttanut kausilla 2010–2011 ja 2015–2016 ja B-nuorten kausilla 2009–2010, 2010–2011, 2014–2015 ja 2015–2016.

Entisiä pelaajia
----------------

* Vjatseslav Kulpin

Lähteet
-------

1. ↑  Coolbet Hokiliiga *Eesti Jäähokiliit*.  Arkistoitu 6.5.2019. Viitattu 7.5.2019. (viroksi)
2. ↑  RAHVASTIK ELUKOHA, SOO, VANUSERÜHMA JA RAHVUSE JÄRGI, 31. DETSEMBER 2011 *pub.stat.ee*. Viitattu 20.4.2018.
3. ↑  Eesti Jäähokiliit | Narva PSK alistas HC Vikingi 3:2 ja tuli Eesti jäähokimeistriks! *www.icehockey.ee*. Viitattu 26.3.2017. (englanniksi)
4. 1 2 3  Project: Martin Formánek: Narva PSK details - Eurohockey.com *www.eurohockey.com*. Viitattu 26.3.2017. (englanniksi)
5. ↑  Medalikolmikud *icehockey.ee*.  29.8.2011.  Arkistoitu 29.8.2011. Viitattu 20.4.2018.
6. ↑  ERR: Nädalavahetusel algab Eesti hokiliiga finaalseeria *ERR*.  15.3.2018. Viitattu 22.4.2018. (viroksi)
7. ↑  Omaa rahaa ja intohimoa – Meistriliiga viihdyttää amatööripohjalta *Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta*. Viitattu 7.9.2021.
8. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 3.5.2019.
9. ↑  Jäähokiliit *ehis.eestihoki.ee*. Viitattu 7.10.2022.
10. ↑  Coolbet Hokiliiga — Eesti Jäähokiliit *web.archive.org*.  12.10.2020.  Arkistoitu 12.10.2020. Viitattu 7.10.2022.
11. ↑  Jäähokiliit *ehis.eestihoki.ee*. Viitattu 7.10.2022.
12. ↑  Eesti Hokiliiga *Eesti Jäähokiliit*. Viitattu 14.9.2023. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut (viroksi)
**Per capsulam** on latinankielinen termi, joka tarkoittaa "kotelon välityksellä". Termi on lähtenyt antiikin ajasta, jolloin kuriirit kuljettivat viestejä kotelossa. Nykypäivänä termillä tarkoitetaan päätöstä, joka tehdään ilman varsinaista kokousta.

Per capsulam -päätös tehdään esimerkiksi hallituksen kokouksen ulkopuolella hallituksen jäsenten osallistumatta kokoukseen. Yleensä per capsulam -päätöksiä käytetään vain, kun asia ei voi odottaa seuraavaan varsinaiseen kokoukseen. Päätöksiä tehtäessä noudatetaan yleensä toimielimen ohjesääntöä, ja usein per capsulam -päätös vaatii joko täyden tai ainakin tavallista suuremman yksimielisyyden.

Kirjeitse
---------

Päätöksen tiedot lähetetään kirjeenä tai sähköpostina ja siihen vastataan samalla tavalla. Päätöksenteossa on pohjana perustelumateriaalit, eikä per capsulam -päätöksessä voida käydä varsinaista keskustelua perusteista. Per capsulam -päätökset voidaan kirjata seuraavan varsinaisen kokouksen pöytäkirjan yhteyteen tai erilliseksi pöytäkirjakseen.

Puhelimitse
-----------

Vastaukset kultakin toimielimen jäseneltä voidaan kerätä kirjeen tai sähköpostin sijaan myös puhelimitse, jolloin päätöksen ehdottaja soittaa kullekin toimielimen jäsenelle, esittää asian perusteluineen ja saa jäsenen kannan. Etäneuvottelu, jossa kaikki osallistujat ovat samaan aikaan yhteydessä toisiinsa ei ole luonteeltaan per capsulam -kokous vaan tavallinen etäkokous.

Lähteet
-------

1. ↑  Ekonomisk uppslagsbok *blinfo.se*.
2. ↑  Statskontoret, E-post i förvaltningen *statskontoret.se*.  Arkistoitu 23.8.2010. Viitattu 23.8.2010.
**Vekaransalmen lossi** oli Saimaan Vekaransalmessa Sulkavan kunnassa Virmutjoki–Sulkava seututietä 438 liikennöinyt lossi, joka yhdisti Ruokolahden ja Sulkavan. Vekaransalmella maantie ylitti Saimaan syväväylän, jonka syväys on vähintään 4,2 metriä. 

Vekaransalmen lossin oli rakentanut Uudenkaupungin Työvene Oy vuonna 1995. Ennen Vekaransalmea lossi palveli Turun saaristossa. Lautan kantavuus oli 70 tonnia ja se otti kerrallaan enintään 21 henkilöautoa. Vekaransalmen virran leveys lauttapaikan kohdalla on 252 metriä.

Lossi lopetti liikennöinnin 16. lokakuuta 2019, kun Vekaransalmen silta avattiin liikenteelle.

Liikenne
--------

Liikennemäärät Vekaransalmen (vuonna 2011) kohdalla noin 650 ajon./vrk, josta raskaan liikenteen osuus on noin 5 %. Kesäisin liikennemäärät ovat merkittävästi suuremmat, noin 900 ajon./vrk, johtuen kesäasukkaista ja turisteista. Lossi liikennöi tarvittaessa ja kuljettaja piti työehtosopimuksen mukaiset tauot määräajoin. Vekaransalmen lossin käytöstä aiheutuvat kustannukset tienpitäjälle oli vuonna 2011 yhteensä 960 000 euroa. Syväväyläliikenteen määrä Vekaransalmen kohdalla on noin 800–1000 alusta vuodessa. Vekaransalmen kautta uitetaan noin 0,7–1,0 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.

Siltahanke
----------

Pohjois-Savon ely-keskus käynnisti keväällä 2012 tiesuunnitelman Vekarasalmen lossin korvaamiseksi sillalla. Lossin korvasi noin 620 metriä pitkä kiinteä silta, joka sijoittuu lossin pohjoispuolelle noin 80 metrin päähän lossista. Siltaa varten suunniteltiin uutta maantietä noin 1,9 kilometriä. Vekaransalmen sillan tiesuunnitelma valmistui keväällä 2013. Tiesuunnitelman laatimiseen saatiin EU-rahoitusta EAKR-ohjelmasta.

Sillan rakentaminen aloitettiin vuoden 2018 alussa ja se avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lautan tekniset tiedot *finferries.fi*.  Arkistoitu 14.4.2012. Viitattu 11.1.2013.
2. ↑  Vekaransalmen silta on avattu liikenteelle – lossi ei kulje enää *Yle Uutiset*. Viitattu 17.10.2019.
3. ↑  Vekaransalmen lossi korvaaminen *Ely-keskus.fi*. Viitattu 11.1.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Virmutjoki-Sulkava maantien 438 Vekaransalmen lossin korvaaminen sillalla - ELY-keskus *www.ely-keskus.fi*. Viitattu 14.7.2017.
5. ↑  Vekaransalmen silta on hyvässä vauhdissa  12.9.2018. Väylävirasto. Viitattu 21.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Vekaransalmen lossin aikataulu ja tekniset tiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Aaro Olavi Lintilä** (14. kesäkuuta 1928 Toholampi – 1. marraskuuta 1986 Toholampi) oli suomalainen keskustapoliitikko.

Lintilä toimi kansanedustajana kymmenen vuotta, helmikuusta 1962 tammikuuhun 1972. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti maa- ja metsätalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli myös eduskunnan pankkivaltuuston jäsen. 

Lintilä syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin maanviljelijä. Hän viljeli kotitilaansa Toholammilla vuodesta 1944, aluksi veljiensä kanssa. Myöhemmin tila siirtyi kokonaan hänelle. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi vuosina 1949–1951 puolueensa Keski-Pohjanmaan piirin järjestöneuvojana ja vuosina 1952–1961 piirin toiminnanjohtajana. Vuonna 1964 Lintilä seurasi Viljami Kalliokoskea piirin puheenjohtajana ja toimi tehtävässä vuoteen 1975. Kansanedustajavuosiensa jälkeen hän oli vuodesta 1974 kuolemaansa saakka Eläkeliiton toiminnanjohtaja.

Lintilä oli presidentin valitsijamies kaksissa vaaleissa, 1962 ja 1968. Hän vaikutti myös Toholammin kunnallispolitiikassa. Hän oli vuodesta 1965 kunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Vuonna 1978 Lintilälle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. 

Lintilä oli naimisissa Kaisu Helena Nissilän kanssa vuodesta 1955. Heidän poikansa Mika Lintilä on toiminut kansanedustajana vuodesta 1999 alkaen.

Lähteet
-------

* .aspx Aaro Lintilä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Lintilän elämäkerta sivustolla www.toholampi.info (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Heikka, Taneli: Lintilä haluaa nostaa tv-lupamaksuja sovitusti *www.turunsanomat.fi*.  12.11.2004.  [vanhentunut linkki]

Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1962–1966 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (20) | 
* Ala-Kulju
* Antila
* Backlund
* Eriksson (1962–1964†)
* Jungarå
* Kiviaho
* Kleemola (1962–1965)
* Korsbäck
* Kosola
* Kuoppala (1962–1963†)
* Liinamaa
* Lintilä
* Mattila (1964–1966)
* Rodén (1964–1966)
* Saloranta
* Savela
* Sundell
* Teir
* Tikkaoja (1962–1964†)
* Tiitu (1965–1966)
* Uusitalo
* Valkama (1963–1966)
* Wickman
* Åsvik

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1966–1970 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (20) | 
* Antila
* Backlund
* Granvik
* Huima
* Kiviaho
* Korsbäck
* Kosola
* Lillqvist
* Linna
* Lintilä
* Mattila
* Mäki-Hakola
* Nordström
* Nurminen
* Rodén
* Saloranta
* Savela
* Teir
* Tiitu
* Uusitalo

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1970–1972 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (19) | 
* Asunmaa
* Granvik
* Kangas
* Kauppi
* Korsbäck
* Lepistö
* Lillqvist
* Linna
* Lintilä
* Mäki-Hakola
* Orrenmaa
* Rodén
* Salmi
* Seppä
* Sigfrids
* Suokas
* Teir
* Uusitalo
* Åsvik

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kristang**, tai **Malakan kreoliportugali**, on portugaliin perustuva kreolikieli, jota puhutaan Malakansalmen ympäristössä. Se on hyvin lähellä Macaolla puhuttavaa patuán kieltä sekä Timorin pidginiä. Kielellä on noin 2150 puhujaa.

Kielen nimi, *kristang*, viittaa sen puhujien uskontoon: kristinuskoon. Täydellinen nimi *Papia Kristang* tarkoittaa "kristittyä puhetta". Malaijiksi kielen nimi on *bahasa serani* eli "katolisen kirkon kieli" tai *bahasa geragau* eli "katkarapukieli". Portugaliksi kielen nimi on *Malaqueiro*, *Malaquense*, *Malaquês*, *Malaquenho* tai *o dialecto Português de Malaca*.

Malesian ollessa Ison-Britannian siirtokunta ja englannin kielen vakiinnuttua, monet kreoliväestöön kuuluvat alkoivat opettelemaan kristangia, jotta heidät laskettaisiin bumiputriksi (etnisiksi malaijilaisiksi) tiettyjen etujen saamiseksi.

Singaporelainen Kodrah Kristang -projekti pyrkii elvyttämään kristangia järjestämällä kielikursseja, äänittämällä cover-lauluja kristangiksi ja aktivoimalla etenkin nuoria. Varsinkin nykyaikaisten sanojen tuominen kieleen on ollut haasteellista. Kristangia puhuu Singaporessa sujuvasti arviolta vain 50 ihmistä.. Kaupunkivaltiossa ei kuitenkaan pidetä virallisia tilastoja kristangin puhujien määrästä.

Fonologia
---------

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Välinen** | ɛ | ə | ɔ |
| **Avoin** |  | a |  |

Lähde:

### Konsonantit

|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveodentaali | Alveolaari | Palatoalveolaari | Velaari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Klusiili** | p | b |  | t | d |  |  | k | g |
| **Affrikaatta** |  |  |  |  | tɕ | dʑ |  |
| **Frikatiivi** |  | f | (v) | s | z |  |  |  |
| **Nasaali** | m |  | n |  | ɲ | ŋ |
| **Tremulantti** |  |  |  | r |  |  |
| **Likvida** |  |  | l |  |  |  |

Lähde:

Sanasto
-------

Numerot 1–10 kristangiksi:

| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ngua | dos | tres | kuatu | singku | sez | seti | oitu | novi | dez |

Persoonapronominit kristangiksi:

|  | Yksikkö | Monikko |
| --- | --- | --- |
| **I pers.** | yo | nus |
| **II pers.** | bos | bolotu |
| **III pers.** | eli | olotu |

Lähteet
-------

1. ↑  Glottolog 4.3 - Malacca-Batavia Portuguese Creole *glottolog.org*. Viitattu 8.12.2020.
2. 1 2  Did you know Malaccan Creole Portuguese is endangered? *Endangered Languages*. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Baxter, Alan N.: A Grammar of Kristang (Malacca Creole Portuguese) (pdf)  1998. Australian National University. Viitattu 9.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  How to revive a 500-year-old dying language *BBC News*.  19.3.2017. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
5. ↑  About Kristang *Kodrah Kristang*.  17.6.2016. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
6. ↑  Numbers in Kristang *omniglot.com*. Viitattu 8.12.2020.
7. ↑  Prištic, Ladislav: Kristang – Crioulo de Base Portuguesa (pdf)  2010. Masarykova Univerzita. Viitattu 13.12.2020. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kodrah Kristang -verkoston kotisivut