recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arie Vardi
**Arie Vardi** (hepr. ‏אריה ורדי‎; s. 1937 Tel Aviv) on israelilainen pianisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Vardin opettajiin Israelissa kuuluivat Ilona Vincze-Krausz ja Frank Pelleg. Baselissa hän opiskeli pianonsoittoa Paul Baumgartnerin johdolla. Sävellyksessä hänen opettajiaan olivat Pierre Boulez ja Karlheinz Stockhausen. Lisäksi hän sai ulkomailla ollessaan opetusta Nadia Boulangerilta. Hän on myös valmistunut Tel Avivin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Vardi aloitti konserteissa esiintymisen 15-vuotiaana. Vuonna 1960 hän voitti Israelin Chopin-kilpailun ja vuosi myöhemmin Bukarestissa George Enescu -palkinnon. Sittemmin Vardi on tehnyt usein sekä Israelissa että ulkomailla esiintymisiä pianistina ja kapellimestarina. Hän on konsertoinut lukuisten merkittävien orkesterien solistina maailmanlaajuisesti muiden muassa Paul Parayn, Zubin Mehtan, David Zinmanin ja Kurt Masurin johdolla. Vardin ohjelmistoon kuuluvat esimerkiksi kaikki Johann Sebastian Bachin ja Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertot sekä kaikki Claude Debussyn ja Maurice Ravelin teokset pianolle. Useat Vardin levytyksistä RCA Recordsille ovat tulleet kansainvälisesti palkituiksi.

Vardi on pitänyt tavanomaisten konserttien lisäksi luentoihin yhdistettyjä konsertteja sekä livenä että radiolähetyksinä. Hän on juontanut omia televisio-ohjelmiaan, kuten *Intermezzo with Arik* -ohjelmaa, jossa hän isännöi tapaamisia muusikoiden kanssa. Vardi on työskennellyt professorina Buchmann-Mehtan musiikkikoulussa (Tel Aviv) ja vuodesta 1987 Saksan Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannoverissa. Mestarikursseja pitämään Vardi on matkustanut muun muassa New Yorkin Juilliard Schooliin ja Kiinan Harbiniin.

Vardi on toiminut Kansainvälisen Arthur Rubinstein -pianomestarikilpailun musiikillisena neuvonantajana ja tuomariston puhemiehenä. Hän on myös vieraillut tuomaristojen jäsenenä muun muassa Kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa (Varsova), Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (Moskova), Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa ja Yhdysvaltain Kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa. Vuonna 2017 Vardille myönnettiin Israel-palkinto musiikista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ARIE VARDI IS ISRAEL PRIZE LAUREATE IN MUSIC, 2017 Arthur Rubinstein International Music Society
2. 1 2 3  Prof. Arie Vardi Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannover


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Halkivahan kirkko** on Urjalan Halkivahan kylässä sijaitseva luterilainen kirkkorakennus. Rukoushuoneesta kirkoksi laajennetun rakennuksen omistaa Halkivahan rukoushuonekunta, mutta se toimii Urjalan seurakunnan kirkkona.

Halkivahan kirkko on rakennettu Halkivahan kylän voimin: rukoushuonetta rakennuttamaan perustettiin vuonna 1905 Halkivahan Seurakuntahuoneyhdistys. Urakoitsijana toimi paikallinen rakentaja Vihtori Matinpoika Packalén (1860–1931), joka oli aiemmin urakoinut muun muassa Halkivahan kansakoulun (1901–1902) sekä useita seudun kivinavettoja. Rukoushuoneen suunnitelmat teki Halkivahan kansakoulun pitkäaikainen opettaja ja sivistysaktiivi Konrad Perkiö.

Halkivahan Rukoushuonekunta perustettiin vuonna 1919. Rukoushuonekunnalla on kirkkoneuvosto.

Rukoushuone valmistui vuonna 1907 ja vihittiin käyttöön seuraavana vuonna. Se laajennettiin kirkoksi rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnitelmien mukaan vuosina 1923–1926, laajennuksen yhteydessä tehtiin myös kellotorni, jossa on Suomen toiseksi suurin kirkonkello. Kello painaa 2385 kg. Kirkossa on tilaa 250 ihmiselle.

Kirkon alttaritaulun *Jeesus Getsemanessa* on maalaannut Antti Heickell. Sen mallina on käytetty saksalaisen Heinrich Hofmannin taulua *(Kristus Getsemanessa 1890)*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Punkari, Yrjö: Vesilahden seurakunta keski- ja uudella ajalla Yrjö Punkari. Viitattu 9.12.2014.
2. 1 2  Halkivahan kirkko Urjalan seurakunta.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 2.3.2013.
3. 1 2 3 4  Unto Suonto: *Meidän kirkkomme Halkivahan kirkko*, s. 4, 9, 10. Tampere, 2000.
4. ↑  Halkivahan rukoushuoneen rakennuspiirustukset, Urjalan seurakunnan arkisto.
5. ↑  "Halkivaha", *Otavan Iso Tietosanakirja 3*, s. 300. Alttaritaulu. Helsinki: Otava, 1962.

Halkivahan kirkon sankarihaudat kesällä 2015
Jason 2
**Jason 2** on maapallon meriä ja ilmastonmuutosta tutkiva tieteellinen satelliitti. Sen tehtäviin kuuluu mm. merenpinnan vaihteluiden mittaus. Jason 2 tutkii myös merivirtojen muutoksia, vuorovesi-ilmiötä, merien kiertoliikettä, aallokkoa ja pyörteitä. Jason 2 -satelliitin ovat toteuttaneet Yhdysvaltain avaruusjärjestö NASA, Yhdysvaltain kansallinen meri- ja ilmakehähallinto NOAA, Ranskan avaruusjärjestö CNES sekä Euroopan sääsatelliittijärjestö EUMETSAT. Jason 2 -satelliitti täydentää edeltäjänsä, joulukuussa 2001 avaruuteen laukaistun Jason 1 -satelliitin mittauksia. Nämä hankkeet ovat jatkoa NASAn ja CNESin yhteiselle TOPEX/Poseidon-merentutkimussatelliitille, joka laukaistiin avaruuteen vuonna 1992. Vuonna 2008 pohditaan Yhdysvalloissa ja EUMETSATissa, Euroopan avaruusjärjestössä sekä EU:ssa **Jason 3** -satelliitin toteutusta.

Satelliitin mitat ja rata
-------------------------

Jason 2 on noin neljä metriä korkea rakennelma ( 1 m x 1 m x 3,7 m). Sen kokonaismassa on noin 500 kg.

Satelliitti laukaistiin 1336 km korkealle kiertoradalle, jonka inklinaatio eli kaltevuus päiväntasaajaan nähden on 66 astetta. Tällainen polaarirata mahdollistaa myös napaseutujen merialueiden mittaamisen.

Mittalaitteet
-------------

* Poseidon-3-altimetri merenpinnan korkeuden mittauksiin
* Advanced Microwave Radiometer (AMR), joka on mikroaaltoradiometri ilmakehän vesihöyryn mittauksiin
* Doppler Orbitography and Radio-positioning Integrated by Satellite (DORIS)
* Global Positioning System Payload (GPSP)
* Laser Retroreflector Array (LRA), laserheijastin

Lisäksi mukana on seuraavat mittalaitteet:

* Environment Characterization and Modelisation-2 (Carmen-2)
* Light Particle Telescope (LPT)
* Time Transfer by Laser Link (T2L2)

Aiheesta muualla
----------------

* Eumetsat
**Ariarathes I** (404/403 eaa. – 322 eaa. m.kreik. Αριαράθης) oli Kappadokian satraappi. Hänen isänsä oli Ariaramnes (tai Ariamnes). Ariarathes valtasi Kataonian, joka siihen asti oli ollut itsenäinen. Ariarathes oli myös ensimmäinen joka kutsui itseään Kappadokian kuninkaaksi.

Ariaratheen kerrotaan rakastaneen veljeään Orofernestä, jonka hän lähetti Persian kuninkaan Artakserkses III:n luokse auttamaan kukistamaan kapinaa Egyptissä. Aleksanteri Suuri ei vallannut Kappadokiaa, mutta hänen seuraajiensa aikana Eumenes Kardialainen nimitettiin Kappadokian satraapiksi. Perdikkas kukisti Ariaratheen kahdesti taistelussa. Ariarathes jäi vangiksi ja hänet ristiinnaulittiin. Ariaratheen adoptoitu poika Ariaratheen II, jonka isä oli oikeasti Orofernes, pakeni Armeniaan ja sai maan valtaansa taas vuonna 301 eaa.

Lähteet
-------

* Waldemar Heckel: *Who's who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire s. 255*. Blackwell Publishing, 2006. ISBN 1-4051-1210-7.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ariaramnes** | **Kappadokian hallitsija** | Seuraaja:**Eumenes Kardialainen** |
**Fumizuki** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa valtaama torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi *Baklaniksi* nimetyn Sokol-luokan aluksen Nevskin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 1899. Alus laskettiin vesille 1901. Se kasattiin Port Arthurissa ja alus otettiin palvelukseen 1902.

Palvelus
--------

Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen *Silnyksi*. Venäjän–Japanin sodan alkaessa alus kuului Port Arthuriin sijoitettuun komentaja A. A. Ginterin johtamaan Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus vaurioitui pahoin 27. maaliskuuta 1904 taistellessaan keisarillisen Japanin laivaston torpedoveneiden *Aotaka* ja *Tsubame* kanssa. Aluksen miehistö joutui ajamaan aluksensa matalikolle estääkseen sen uppoamisen. Alus palautettiin palvelukseen, mutta se vaurioitui uudelleen sen osallistuessa Port Arthurin saarron murtamisyritykseen 11. marraskuuta ajettuaan miinaan. Varuskunnan antautuessa 2. tammikuuta 1905 aluksen miehistö oli upottanut edellisenä päivänä aluksensa, jottei se jäisi keisarillisen Japanin laivastolle.

Japanilaiset nostivat hylyn 22. elokuuta ja se kunnostettiin Takeshikissä. Alus liitettiin 12. joulukuuta 1905 laivastoon hävittäjänä nimellä *Fumizuki*. Laivasto vaihtoi aluksen kattilat Miyabara-kattiloiksi ja tykit brittiläisvalmisteisiksi. Sen aseistuksena oli kolme 47 millimetrin tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea. Uudet kattilat tuottivat 3 800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 27 solmun huippunopeuden. Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi.

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1914 ja se myytiin 1923 siviilikäyttöön nimellä *Fumizukimaru*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Nishida
2. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 206
3. ↑  Olender, Piotr s. 15
4. ↑  Olender, Piotr s. 42
5. ↑  Olender, Piotr s. 86
6. ↑  Olender, Piotr s. 97
7. ↑  Jentschura, Hansgeorg et al s. 134
Halisten kylämäkeä Halistenkosken suunnasta nähtynä elokuussa 2012.
**Halisten kylämäki** on Maarian pitäjän Halisten kylän historiallinen keskusalue Turun Halisissa Aurajoen rannalla. Läheisen Kuralan kylämäen tapaan se on ollut asuttuna yhtäjaksoisesti rautakaudelta asti. Kylän perinteinen rakenne on vieläkin säilynyt, ja rakennukset ovat pääosin 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta. Rakennuskantaan kuuluu myös tätä vanhempia 1700-luvun aittoja. Kylämäki muodostaa yhdessä viereisen Halistenkosken ja Turun vesilaitoksen rakennusten kanssa yhden Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Halisten kylämäkeen kuuluu kolme tilaa: Tätilä, Komonen ja Koski-Frantsi.

Kylämäen historia
-----------------

Kylämäen asutushistoria alkaa jo rautakaudelta, mistä todistavat kylää ympäröivät rautakautiset muinaisjäännökset. Kylämäen alueeltakin tunnetaan yksi rautakautinen kuppikallio.

Alun perin Räntämäen eli Maarian pitäjään kuulunut Halisten kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1352 asiakirjassa, joka koskee talonpoikien ja Turun piispa Hemmingin välistä riitaa Halistenkosken patoamisesta. Saman asiakirjan mukaan Halistenkoskessa sijaitsi jo tällöin mylly, joita koskessa on myöhempinä vuosisatoina ollut useita. 1500-luvulta eteenpäin jauhomyllyn rinnalle rakennettiin säämiskämylly ja Suomen ensimmäinen verkatehdas. Myös Turun dominikaanikonventti omisti keskiajalla myllyn Halisissa.

Kylän kolme tilaa olivat olemassa viimeistään 1560, jolloin niiden nimet olivat Tätilä (myöhemmin Kreula), Kallonen (nyk. Komonen) ja Löytänä (Frantsi, nykyisin Koski-Frantsi). Talot olivat nykyisillä paikoillaan viimeistään isojaon aikaan 1787.

Aiemmin Maarian kuntaan kuulunut Halinen liitettiin Turkuun vuonna 1944.

Lähteet
-------

* Kartta: Halisten kylämäki *RKY Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa*. Museovirasto.  Arkistoitu 21.2.2014. Viitattu 2.10.2010.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Halisten kylämäki *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
2. ↑  Museovirasto: Tätilä, viitattu 3.9.2019.
3. ↑  Diplomatarium Fennicum: DF 622, viitattu 3.9.2019.
4. ↑  Diplomatarium Fennicum: DF 3359, viitattu 3.9.2019.
**Filip Flisar** (s. 28. syyskuuta 1987 Maribor) on slovenialainen freestylehiihtäjä, skicrossin maailmanmestari ja maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän kilpaili aiemmin alppihiihdossa. Hän edustaa seuratasolla SK Branik Mariboria.

Flisar voitti skicrossin maailmanmestaruuden Kreischbergissä 2015. Hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi Voss-Myrkdalenin MM-kilpailuissa 2013, kuudenneksi Sotšin olympialaisissa 2014, kahdeksanneksi Vancouverin olympialaisissa 2010 ja 11:nneksi Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011.

Flisar voitti skicrossin maailmancupin kaudella 2011–2012. Hän voitti kauden aikana Alpe d'Huez'n, Bischofswiesenin ja Grindelwaldin osakilpailut sekä sijoittui toiseksi Branäsissa. Freestylen maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Seuraavalla kaudella hän sijoittui skicrossin maailmancupissa kuudenneksi voitettuaan Telluriden kilpailun ja oltuaan toinen Les Contamines'sa. Kaudella 2014–2015 hän oli toinen Tegernseessä. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 toiseksi Val Thorensissa ja kolmanneksi Montafonissa.

Flisar sijoittui alppihiihdon nuorten MM-kilpailuissa 2007 syöksylaskussa kuudenneksi ja supersuurpujottelussa kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Filip Flisar *sports-reference.com*.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 21.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Filip Flisar Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (freestyle)
3. 1 2  Filip Flisar Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (alppihiihto)
**Havana Brown** tai **DJ Havana Brown** (oikealta nimeltään **Angelique Meunier**, s. 14. helmikuuta 1985 Melbourne) on australialainen DJ, laulaja ja tanssija. Vuonna 2008 Brown allekirjoitti levytyssopimuksen Island Records Australian kanssa ollessaan DJ ja aloitti *Crave*-kokoelmalevysarjansa julkaisut, jotka sisältävät remixejä muiden artistien kappaleista. Hän on esiintynyt myös kansainvälisten artistien kiertueilla, näistä mainittakoon Britney Spears, Rihanna, The Pussycat Dolls, Chris Brown ja Enrique Iglesias.

Brown debytoi vuonna 2011 kappalellaan "We Run the Night", joka saavutti viidennen sijan australialaisella ARIA Charts -musiikkilistalla ja jonka Australian Recording Industry Association (ARIA) sertifioi triplaplatinaksi. Single toi Brownille kaksi ARIA Music Award -ehdokkuutta "läpimurron tehneenä artistina" ja "eniten myyneestä singlestä". Menestystä seurasi, että seuraavaksi Brown allekirjoitti levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön Universal Republicin kanssa tuottaja RedOnen 2101 Records -yhtiön välityksellä. RedOnen tuottamaa uutta versiota kappaleesta "We Run the Night" siivittää yhdysvaltalainen rap-artisti Pitbull ja kyseinen kappale julkaistiin Yhdysvalloissa. Se ylsi ensimmäiselle sijalle Yhdysvaltain Hot Dance Club Songs -musiikkilistalla ja parhaimmillaan se hipoi 26. sijaa Billboard Hot 100 -listalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Bio: DJ Havana Brown (Arkistoitu – Internet Archive) Island Records Australia.
2. ↑  Thank You Sydney[vanhentunut linkki] Enrique Iglesias Official Site.
3. ↑  DJ HAVANA BROWN – "We Run the Night" 2101 Records.

Aiheesta muualla
----------------

* Havana Brownin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Havana Brown Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Fumiyuki Beppu** (jap. 別府史之, *Beppu Fumiyuki*; s. 10. huhtikuuta 1983 Chigasaki) on japanilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Discovery Channel-joukkueessa 2005–2007, edusti Skil-Shimanoa 2008–2009, Team RadioShackia 2010–2011, GreenEdge Cycling Teamia 2012–2013, Trek Factory Racing / Trek-Segafredoa 2014–2019, Nippo-Delko-Provencea 2020 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2021 EF Education–Nippoa. Ranskan ympäriajossa 2009 hänestä ja Yukiya Arashirosta tulivat ensimmäiset japanilaiset, jotka ovat ajaneet Ranskan ympäriajon maaliin.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives

2004
Giro della Valle d'Aosta, 1. etapin voitto
2006
Maantieajon Japanin-mestaruus
Aika-ajon Japanin-mestaruus
2008
Maantieajon Aasian-mestaruus
2011
Aika-ajon Japanin-mestaruus
Maantieajon Japanin-mestaruus
2014
Aika-ajon Japanin-mestaruus
2016
Maantieajon Aasian-mestaruuskilpailussa pronssia
2018
Joukkueaika-ajon Aasian-mestaruus, maantieajossa hopeaa
Aasian kisat, maantieajossa hopeaa, aika-ajossa pronssia

Lähteet
-------

1. 1 2  Fumiyuki Beppu *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 21.1.2015. Viitattu 8.5.2011. (ranskaksi)
2. 1 2  Fumiyuki Beppu *cyclingarchives.com*. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Fumiyuki Beppu *procyclingstats.com*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Arashiro and Beppu complete their maiden Tours *cyclingnews.com*.  26.7.2009. Viitattu 8.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi) (japaniksi)
**Enkelten talo** (*Änglagård*) on Colin Nutleyn käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamakomedia vuodelta 1992. Sen pääosia näyttelevät ohjaajan vaimo Helena Bergström, Rikard Wolff ja Sven Wollter. Elokuvasta tuli Ruotsissa hyvin suosittu, ja se toimi brittitelevisiossa uransa aloittaneen Nutleyn läpimurtona pitkän elokuvan ohjaajana. Myös Bergströmin ja Wolffin yleisönsuosikeiksi nostanut elokuva sai jatko-osan *Enkelten talo – toinen kesä* (1994), ja viitisentoista vuotta myöhemmin vielä toisenkin, *Änglagård – Tredje gången gillt* (2010).

Juoni
-----

Pienen ruotsalaiskylän varakas erakkomies kuolee, ja paikallinen rahamies (Wollter) luulee saavansa tämän komean talon halvalla kun perillisiä ei ilmaannu. Mutta ilmaantuupas: vainajan tyttärenytär, varieteetähti (Bergström) miesystävineen (Wolff) huristaa kylään moottoripyörällä asumaan taloa omituisten taiteilijaystäviensä kanssa. Kyläläiset jakautuvat tulokkaiden puolustajiin ja vastustajiin.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Helena Bergström  | … |  Fanny Zander
  |
|  Rikard Wolff  | … |  Zac
  |
|  Sven Wollter  | … |  Axel Flogfält
  |
|  Reine Brynolfsson  | … |  Henning Collmer
  |
|  Ernst Günther  | … |  Gottfrid Pettersson
  |
|  Viveka Seldahl  | … |  Rut Flogfält
  |
|  Per Oscarsson  | … |  Erik Zander
  |
|  Tord Peterson  | … |  Ivar Pettersson
  |
|  Ing-Marie Carlsson  | … |  Eva Ågren
  |
|  Jan Mybrand  | … |  Per-Ove Ågren
  |
|  Peter Andersson  | … |  Ragnar Zetterberg
  |
|  Görel Crona  | … |  Anna-Lisa Zetterberg
  |
|  Jakob Eklund  | … |  Mårten Flogfält
  |
|  Carl-Einar Häckner  | … |  vieras kutsuilla
  |
|  Johannes Brost  | … |  vieras kutsuilla
  |

Tuotanto
--------

*Enkelten talo* kuvattiin Bönen kylässä Länsi-Götanmaan läänin Ulricehamnissa kesällä 1991. Colin Nutley kertoo saaneensa idean elokuvaan ollessaan tekemässä dokumenttielokuvaa *Där rosor aldrig dör* (1986) eräästä toisesta Länsi-Götanmaan pikkupaikkakunnasta.

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai Guldbagge-palkinnot parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen sarjoissa.

*Helsingin Sanomien* ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen ei erityisemmin pitänyt *Enkelten talosta*, vaan kuvasi sitä yhtä korrektiksi, siistiksi ja päällekäyvän opettavaiseksi kuin monet ruotsalaiset lastenelokuvat. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan tavoittavan monia tuttuja piirteitä ruotsalaisesta kansanluonteesta ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Avola, Pertti: Naiset bailaa (Nutleyn elokuvan *Heartbreak Hotel* (2006) arvostelu.) *Helsingin Sanomat*.  28.7.2006. Viitattu 18.11.2017.
2. ↑  Enkelten talo *DVD-Opas*. Viitattu 18.11.2017.
3. 1 2  Ylänen, Helena: Ei sijaa majatalossa.  *Helsingin Sanomat*, 6.3.1993, s. *Enkelten talon* ensi-ilta-arvostelu. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 18.11.2017.
4. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ånglagård
**Kare Eskola** (s. 1977) on suomalainen freelance-toimittaja, joka on erikoistunut taide- ja kansanmusiikkiin. 

Keuruulla varttunut Eskola opiskeli aluksi Tampereen teknillisessä yliopistossa ympäristötekniikkaa, mutta vaihtoi vuoden jälkeen Turun yliopistoon opiskelemaan musiikkitiedettä ja muita humanistisia aineita. Hän tuli Yleisradion musiikkitoimitukseen alun perin kesätoimittajaksi vuosituhannen vaihteen paikkeilla.

Hän tekee Yle Radio 1 -kanavalle ohjelmaa "Välilevyjä" ja uusia konserttimusiikin äänilevyjä arvioivaa katsausta "Uudet levyt". Hän on tehnyt levyarvioita ja musiikkiaiheisia juttuja myös muun muassa musiikkilehti Rondoon. Hän toimitti yhdessä Pekka Tapani Laineen ja Anu Holttisen kanssa vuonna 2016 ensiesitetyn tv- ja radio-ohjelmakokonaisuuden *Klassinen Suomi*.

Kare Eskolan äiti on kirjailija ja lasten radio-ohjelmien tekijä Hannele Huovi, ja Eskola on esiintynyt lapsena Yleisradion tuottamissa ohjelmissa. Hän näytteli pääosaa Raili Ruston televisioelokuvassa *Leija* (1989) ja sivuosaa Rauni Mollbergin elokuvassa *Ystävät, toverit* (1990).

Lähteet
-------

1. ↑  Eskolan haastattelu Risto Nordellin Riston valinta -ohjelmassa, Yle Radio 1 1.6.2016.
2. ↑  Kare Eskola (Arkistoitu – Internet Archive), Yle Radio 1. Viitattu 2.6.2014.
3. ↑  Klassinen Suomi, Yleisradio. Viitattu 1.6.2016.
4. ↑  Tältä näyttävät tutut radioäänet! Iltalehti 18.12.2011. Viitattu 2.6.2014.
5. ↑  Kare Eskola Elonetissä.
6. ↑  Leija, joka ei osannut lentää, Yle Elävä arkisto. Viitattu 2.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kare Eskolan haastattelu Yle Klassinen -sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Kardiatsolikiteitä
**Kardiatsoli** (tunnetaan myös nimillä **pentyleenitetratsoli**, **pentetratsoli**, **pentametyleenitetratsoli**) on verenkiertoa ja hengitystä stimuloiva lääkeaine. Tämän hoitomuodon kehitti unkarilainen lääkäri, Ladislaus v. Medina, v. 1936–1937. Sitä on käytetty konvulsiivisessa terapiassa (keinotekoisesti kouristuksia, kouristelutiloja aiheuttava) ja skitsofrenian hoitoon, mutta sitä ei ole koskaan pidetty tehokkaana tähän tarkoitukseen. Noin 40–60 sekuntia kestäneen kohtauksen aiheuttanutta, kardiatsolia saatettiin käyttää myös depression hoitoon, ja etenkin jos siihen liittyi estyneisyyttä. Lisäksi korkeat kardiatsolin annostukset aiheuttavat kouristuksia ja muita haittavaikutuksia, joita on vaikea ehkäistä tai hallita. Syvät kouristukset saattoivat aiheuttaa jopa selkärangan kieroutumaa (skolioosi) tai luunmurtumia.

Kardiatsolia edelsi pikrotoksiini, jonka tavoin, kardiatsolia voitiin käyttää esimerkiksi hukkuneiden ja barbituraatti-yliannostelujen elvytystilanteissa. Annostelu oli 100-300 mg, ja se tapahtui joko iv. (laskimosuoneen) taikka im. (lihaksen sisään). Ruiskeliuoksen lääkevahvuus oli tuolloin 10 %, jolloin injektoitiin 1-3 ml.

Kardiatsolin toimintatapaa ei täysin tunneta, ja sillä voi olla monia toimintamekanismeja. Kardiatsoli korvautui vuonna 1939 englantilaisissa mielisairaaloissa sähköhoidoilla. Kardiatsolia on käytetty myös suomalaisissa mielisairaaloissa.

Lähteet
-------

* Vartiainen, Ilmari: *Lääkeaineoppi (Farmakologia)*, 7. uusittu painos, SHKS/Wsoy, Helsinki, 1960.
* Kaila, Martti: *Mielitaudit*, 6. painos. SHKS/Wsoy, Porvoo/Helsinki, 1959.
* Kinnunen, Lyyli: *Mielisairaanhoito*, 5. tarkistettu painos. SHKS/Wsoy, Porvoo/Helsinki, 1958.

### Viitteet

1. ↑  Kinnunen, L. 1958: s. 151.
2. 1 2  TV2 televisiodokumentti: Hulluuden historia
3. 1 2  Kinnunen, L. 1958: s. 152.
4. ↑  Kinnunen, L. 1958: s. 155.
5. ↑  Vartiainen, I. 1960: s.66.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Pentylenetetrazole (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pentetrazol (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Erétrian arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Ερέτριας, *Archaiologikó Mouseío Erétrias*) on arkeologinen museo Erétrian kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se esittelee antiikin Eretrian kaupungin alueelta ja ympäristöstä löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo aloitti toimintansa pienimuotoisempana ja eri rakennuksessa vuonna 1961. Nykyisen museorakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1983 ja se otettiin käyttöön vuonna 1991. Museorakennus sijaitsee Erétrian kaupungin luoteisosassa lähellä antiikin Eretrian arkeologista aluetta.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Eretriasta sekä muun muassa Amárynthoksesta, Lefkantísta, Magoúlasta ja Xirópolista. Museoesineisiin kuuluu esineitä varhaiselta helladiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Merkittävimpiin löytöihin kuuluvat muun muassa Lefkantísta löydetty varhaisin tunnettu kentauria esittävä veistos (n. 1050–900 eaa.) sekä Apollon Dafneforoksen temppelin länsipään päätykolmiokoristelusta peräisin oleva Theseusta ja Antiopea esittävä veistos. Veistosten lisäksi kokoelmiin kuuluu muun muassa suuri määrä eretrialaista ja attikalaista keramiikkaa.

* Varhaisin tunnettu kentauria esittävä veistos, n. 1050–900 eaa.Varhaisin tunnettu kentauria esittävä veistos, n. 1050–900 eaa.
* Geometrisen kauden pyksis.Geometrisen kauden pyksis.
* Geometrisen ja arkaaisen kauden kokoelmia.Geometrisen ja arkaaisen kauden kokoelmia.
* Geometrisen ja arkaaisen kauden kokoelmia.Geometrisen ja arkaaisen kauden kokoelmia.
* Theseus ja Antiope, n. 510 eaa.Theseus ja Antiope, n. 510 eaa.
* Savinen naisen pää, n. 500 eaa.Savinen naisen pää, n. 500 eaa.
* Reliefi.Reliefi.
* Nikonin hautakivi.Nikonin hautakivi.
* Gorgon, 300-luku eaa.Gorgon, 300-luku eaa.
* Pienoismalli antiikin aikaisesta talosta.Pienoismalli antiikin aikaisesta talosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 28.8.2017.
2. ↑  Εκθέσεις Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 28.8.2017.
3. ↑  Archaeological Museum of Eretria *Greek Travel Pages*. Viitattu 28.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Erétrian arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
Arkkutekstejä kahdennelletoista dynastialle ajoittuvasta Guan hauta-arkusta.
**Arkkutekstit** ovat muinaisessa Egyptissä hauta-arkkuihin ja sarkofageihin kirjoitettuja uskonnollisia tekstejä. Varhaisimmat arkkutekstit tulivat käyttöön  Vanhan valtakunnan neljännen dynastian (2613–2494 eaa.) aikana,  mutta pyramiditeksteihin pohjautuvat loitsut yleistyivät vasta kuudennen dynastian (2345–2181 eaa.) aikaan.

Arkkutekstien kehitys
---------------------

Ensimmäiset arkkutekstit olivat tavallisia uhrikaavoja, joissa vedottiin Osiris- ja Anubis -jumalia täyttämään vainajan perustarpeet tuonpuoleisessa. Tekstit sijoitettiin keskelle arkun kantta ja arkun kylkien yläosaan. Keskivaltakunnan kahdennentoista dynastian aikaan arkkujen ulkopuolelle alettiin kirjoittaa arkkutekstejä myös pystysuoriin vinjetteihin. Samaan aikaan arkun sisäpuolen koristelun merkitys kasvoi ja tekstien sisältö monipuolistui.

Uuden valtakunnan aikana 1600-luvulta eaa. alkaen käyttöön otettu, papyruskääröille kirjoitettu Kuolleiden kirja perustuu arkkuteksteihin.

Lähteet
-------

Taylor, John H.: *Death and the Afterlife in Ancient Egypt*. Chicago: The University of Chicago Press, 2001. ISBN 0-226-79164-5. 

### Viitteet

1. 1 2 3  Taylor 2001, s. 219
2. ↑  Taylor 2001, s. 222
3. 1 2  Taylor 2001, s. 220
4. ↑  *Muinaisegyptiläinen kuolleiden kirja*, s. 9–10. Suomentanut Jaana Toivari-Viitala. Helsinki: Basam Books, 2012 (2. painos). ISBN 978-952-260-022-6.
*Tämä artikkeli käsittelee teoriaa. Marko Tapion kaksiosaisesta teoksesta kertoo artikkeli Arktinen hysteria.*
**Arktinen hysteria** on Maria Antoinette Czaplickan 1914 ehdottama teoria. Se kuuluu šamanismin tutkimushistoriaan. Se esittää, että šamanismi versoisi arktisen kylmyyden, pimeyden ja ravintoaineiden puutteen aiheuttamasta henkisestä tasapainottomuudesta ja siihen liittyvistä hysteerisistä ilmiöistä - väitetystä pohjoiselle ihmiselle ominaisesta tavasta reagoida hysteriaa muistuttavalla tavalla ahdistaviin tai tavallisesta elämänmenosta yllättäen poikkeaviin asioihin. Sille olisi tyypillistä syrjäänvetäytyvyyden ja passiivisuuden taustalta leimahtavat äkkinäiset affektiiviset purkaukset. Psykoanalyyttisesti kysymys olisi egon heikkoudesta. Tämä siis arktisen hysterian teorian mukaan altistaisi šamanistiselle transsille ja visioille.*tarvitaan parempi lähde*

Vaikka teoria on šamanismin tulkinnassa nykyään jokseenkin hylätty, tiettyä näyttöä kyseisen teorian tarkoittamista ilmiöistä sinänsä saamelaistenkin kohdalla on. Tästä labiilista henkisestä tasapainosta on saameksi käytetty nimitystä *keuvot* ja tällainen ihminen on ollut *keuvolis*. Sitä kuvaavat monet toisistaan riippumattomat 1700-1900-lukujen lähteet, ja erityisen tyypillistä se näyttää olleen vanhoille naisille. Nämä joutuivat helposti *keuvot*-tilaan pelästyessään tai tullessaan ärsytetyiksi. *Keuvot*-tila merkitsi psyykkistä regressiota, käyttäytymisen tietoisen kontrollin tilapäistä laukeamista. *Keuvolis* saattoi käyttäytyä väkivaltaisesti, lyödä umpimähkään lähellä olevia ja "puhua suunsa puhtaaksi". Usein hän myös riisuutui alastomaksi tai käyttäytyi muuten seksuaalisesti provosoivasti. Toivuttuaan tästä tilasta hän ei muistanut mitään käyttäytymisestään. *Keuvot*-tila lienee antanut erityisesti saamelaisnaisille mahdollisuuden purkaa traditionmukaisella tavalla seksuaalisia yms. frustraatioita. Se, että ilmiö ei ole ollut yhtä yleinen miehillä, saattaa johtua vanhan saamelaisyhteiskunnan patriarkaalisuudesta, mutta voidaan myös olettaa, että esim. šamaanin roolissa toiminen on miehille saattanut tarjota toisen traditionmukaisen regressiopaineiden purkamiskanavan.

Arktiseen hysteriaan voitaneen yhdistää myös Čuorvut-liikkeessä tavatut visionaariset tajuttomuuskohtaukset, joskin tässä tapauksessa regressio on saanut kristillisen tradition antaman uuden ilmiasun. Sen sijaan on kyseenalaista, voidaanko lestadiolaisten liikutukset yhdistää samaan ilmiökenttään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arktinen hysteria *saamelaisensyklopedia.fi*. Viitattu 7.1.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Risto Pulkkinen: Myyttiset saamelaiset. Beaivi mánát. Saamelaisten juuret ja nykyaika. (Tietolipas 164). Vammala. 2000.
**Eräs avioliitto ja muita kadonneita juttuja** on Pentti Haanpään novellikokoelma vuodelta 2014, johon on koottu eri lehdissä ilmestyneitä kertomuksia. Sen on toimittanut Matti Salminen ja kustantanut Into yhteistyössä Työväen Sivistysliiton kanssa.

Teoksen alkusanoissa sen toimittanut Matti Salminen kertoo, että kokoelma syntyi Haanpään juhlavuoden kunniaksi. Vuonna 2015 tuli kuluneeksi 110 vuotta Haanpään syntymästä ja 60 vuotta hänen kuolemastaan. Kertomuksia ei ole julkaistu aiemmin Haanpään novellikokoelmissa eikä kootuissa teoksissa, vaan ne ovat peräisin aikakauslehdistä, juhlajulkaisuista ja tutkimuksista. Suuri ansio niiden löytymisestä on Haanpää-tutkija Esko Viirteellä, joka 1990-luvulla selvitteli Haanpään tyttären Elsa Hyvärisen jäämistöä.

Kokoelmassa on 28 kertomusta, ja kymmenen niistä sivuaa jotakin Haanpään romaania. Haanpäällä oli tapana hyödyntää tuotantoaan muokkaamalla niistä novelleja julkaistavaksi lehdissä. Salminen huomauttaa alkusanoissa, että lukiessa eräitä *Noitaympyrään* liittyviä novelleja hänelle tuli tunne, ettei *Noitaympyrä* mahdollisesti olekaan tarkasti Haanpään käsialaa vaan sitä olisi muokattu kustantamossa, ja hän vertaa sitä Väinö Linnan *Sotaromaanin* kokemaan kohtaloon.

Teoksen lopussa on tietoja kokoelman kertomuksista.

Kertomukset
-----------

|  |  |
| --- | --- |
| * Kauppiaan kohtalo
* Kämppä
* Lisiä keksintöjen historiaan
* Herra Johtaja viipyy yönseudun tukkikämpällä
* Talvitunnelmia tunturien keskellä
* Raunio
* Kirkkomaalla
* Sapattirikos
* Toisen erehdyksen uhri
* Simo Kärnän lapsuus
* Punainen puu
* Sairautta
* Häitten jälkeen
* Voiton jälkeen
 | * Joulusauna
* Rauha
* Jälleenrakennuskesä
* Vartiossa
* Korpraali Isolintu ja Selänpään leski
* Akan karkaus
* Seikkailijattaren paluu
* Vierailu
* Unet
* Muisti
* Isäntä ja sällit
* Hätäaputyöt
* Vanhoja papereita
* Kiinan muurilla
 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Matti Salminen, Alkusanat teoksessa *Eräs avioliitto*, s. 7–9
**Arkkipiispan palatsi** (kreik. Αρχιεπισκοπικό Μέγαρο, *Archiepiskopikó Mégaro*) on Kyproksen ortodoksisen kirkon arkkipiispan palatsi Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella.

Arkkipiispan palatsi.
Arkkipiispan palatsin rakennutti arkkipiispa Makarios III vuosina 1956–1960. Sen vieressä sijaitsee vanha arkkipiispanpalatsi, joka on rakennettu vuonna 1730.

Palatsi sijaitsee Nikosian vanhassakaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Uusi palatsi edustaa uusbysanttilaista tyyliä. Rakennus toimii arkkipiispan virka-asuntona. Sen lisäksi siinä sijaitsevat arkkihiippakunnan toimisto ja kirjasto. Vanhassa palatsissa toimivat Kyproksen kansatieteellinen museo sekä Kansallisen taistelun museo.

Heti rakennusten vieressä sijaitsee Pyhän Johannes Teologin katedraali, joka on Kyproksen kirkon arkkipiispanistuin. Uuden palatsin edessä on Makarios III:n patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Archbishop’s Palace Nicosia Municipality. Viitattu 23.5.2018.
2. 1 2 3  Archbishop’s Palace (within the walls) Nicosia *Cyprus Highlights*.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 23.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arkkipiispan palatsi** Wikimedia Commonsissa
**Juan Jesús Calatayud Sánchez** (s. 21. joulukuuta 1979 Antequera, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Unkarissa ja Intiassa. Hän pelasi Espanjan pääsarjassa viidessä eri seurassa.

Seurajoukkueura
---------------

Calatayud on Málagan kasvatti. Kauden 2002–2003 hän pelasi lainasopimuksella Algecirasissa. Palattuaan takaisin kasvattajaseuraansa hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. lokakuuta 2003 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Kaudeksi 2005–2006 hänet lainattiin jälleen, tällä kertaa Getafeen.

Vuonna 2006 Calatayud siirtyi Racing Santanderiin, jossa hänen vastuunsa jäi kuitenkin hyvin minimaaliseksi toimiessaan lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina. Toisella kaudellaan 2007–2008 hän jäi ilman pelinumeroa.

Heinäkuussa 2008 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Hérculesin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa häneltä jäi paitsi vain yksi sarjaottelu. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Calatayud jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina ja pelasi kauden ensimmäisellä puoliskolla eniten nollapelejä. Hän ei kuitenkaan lopulta onnistunut saavuttamaan Segunda Divisiónin Zamora-palkintoa, vaan hävisi sen niukasti Recreativo-maalivahti Vicente Guaitalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Calatayud, nuevo portero del Hércules Marca. Viitattu 18.9.2010. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juan Calatayud** Wikimedia Commonsissa

* Calatayudin tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
Liselott Linsenhoff
**Liselott Linsenhoff** (27. elokuuta 1927 Frankfurt – 4. elokuuta 1999 Juan-les-Pins, Ranska) oli saksalainen kouluratsastaja ja olympiavoittaja. Linsenhoff voitti vuoden 1956 olympialaisista kaksi pronssia (henkilökohtainen ja joukkuekilpailu). 12 vuotta myöhemmin Meksikon olympialaisissa Linsenhoff voitti joukkuekultaa ja hänestä tuli ensimmäinen ratsastuslajeissa olympiakultaa voittanut nainen. Vuonna 1972 Münchenin kisoissa Linsenhoff voitti 45-vuotiaana henkilökohtaisen kisan ja hänestä tuli ensimmäinen naisolympiavoittaja ratsastuksen henkilökohtaisissa kilpailuissa. Münchenissä Länsi-Saksan joukkue otti hopeaa.

MM-tasolla Linsenhoff voitti kerran (1974) ja oli kolmasti toinen. Linsenhoffin tytär Ann-Kathrin Linsenhoff on myös menestynyt kouluratsastajana.

Aiheesta muualla
----------------

* Linsenhoff olympic.org:ssa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Gdańsk vuonna 1687
**Gdańskin kaupunginmuuri** on pääosin purettu entinen puolustusvarustus Gdańskin vanhankaupungin ympärillä Puolassa.

Keskiaikainen muuri
-------------------

Keskiaikasta muuria
Gdańskin ympärille rakennettiin puinen puolustusmuuri 1200-luvulla. Saksalainen ritarikunta tuhosi muurin vallatessaan kaupungin vuonna 1308. Kaupungin ympärille alettiin rakentaa kivimuuria 1300-luvun puolivälissä ja sen yhteyteen rakennettiin ritarikunnan linna. Muuri ja sitä ympäröinyt vallihauta valmistuivat 1379.

Seuraavalla vuosisadalla kaupunki laajeni muurin ulkopuolelle, joten muuria piti laajentaa. Muurin tehtiin lisää portteja kaupungin kasvaessa ja kaupan vilkastuessa. Lisäksi ajan myötä muuria vahvistettiin matalammalla ulkomuurilla sekä uusilla torneilla. 1500-luvun lopulla tykistön kehitys johti vanhasta muurista luopumiseen ja uuden vahvemman puolustusvarustuksen rakentamiseen. Iso osa muurista on purettu. Osia siitä, etenkin muurin portit, on yhä nähtävissä.

Uudempi puolustusmuuri
----------------------

Osa bastionia
Gdańsk kutsui 1500-luvun lopulla hollantilaisia arkkitehtejä suunnittelmaa kaupungille uutta muuria kehittynyttä sodankäyntiä vastaan. Alankomaiden tasavaltaa pidettiin johtavana puolustusarkkitehtuurin maana kahdeksankymmenvuotisen sodan vuoksi.

Hollantilaiset suunnittelivat kaupungille bastionilinnoituksen, jonka rakentamiseen meni useita vuosikymmeniä. Motławaan rakennettiin kivipato, jolla sai joen tarvittaessa tulvimaan kaupungin ulkopuolelle. Samalla vanhaa kaupunkia modernisoitiin hollantilaiseen tapaan. Linnoitusta alettiin purkaa 1920-luvulla. Sen vallihautoja on täytetty ja vain osia linnoituksesta on jäljellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gdańsk – City defensive walls *medievalheritage.eu*. Viitattu 26.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  The Lower City and fortifications *gdansk.pl*. Viitattu 26.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gdańskin kaupunginmuuri** Wikimedia Commonsissa
**Arkkipiispantalo** on Turussa Piispankadun ja Agricolankadun kulmatontilla sijaitseva vuonna 1887 valmistunut Turun ja Suomen arkkipiispan virka-asunto. Nykyinen rakennus on kolmas samalla tontilla sijainnut piispantalo. Vuoden 2018 kesäkuusta lähtien arkkipiispan virkaa hoitanut Tapio Luoma on talon kahdestoista asukas.

Piispantalon on suunnitellut Johan Jacob Ahrenberg yhdessä Sebastian Gripenbergin ja Ludvig Isak Lindqvistin kanssa. Tontilla on myös piharakennus, joka on peräisin samalta ajalta kuin piispantalokin, se on valmistunut 1888. Puistomaista pihaa ympäröi valurauta-aita. Aikaisemmin tontti ulottui Aurajokeen asti, nykyään sen ja joen välissä on kaupungin omistama kapea puistoalue.

Tontilla on ollut piispan asunto 1720-luvulta lähtien. Asiakirjojen mukaan vuonna 1763 tontilla oli turvekattoinen talo lähellä jokea. Aivan 1800-luvun alussa Charles Bassi sai toimeksiannon suunnitella uuden residenssin, jota ei kuitenkaan silloin rakennettu. Vanha yksikerroksinen piispantalo korvattiin vuonna 1810 entisen talon paikalle rakennetulla talolla, joka säilyi Turun palosta 1827. Nykyinen rakennus valmistui 1887 ja se on rakennettu Piispankadun puoleiseen päähän tonttia. Kaksikerroksisessa talossa on sekä piipan yksityiskäytössä että virkakäytössä olevia tiloja.

Arkkipiispantalo, piha-rakennus, tontin puisto ja sitä ympäröivä aita on suojeltu asetuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkkipiispantalo (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  12.5.2010. Museovirasto. Viitattu 16.6.2018.
2. ↑  Arkkipiispantalo Kirkkohallitus. Viitattu 15.6.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Paarma, Jukka: *Arkkipiispantalo: historia ja asukkaat*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2015. ISBN 978-952-222-574-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arkkipiispantalo** Wikimedia Commonsissa
**Judith Guest** (s. 29. maaliskuuta 1936 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan perheen kriisejä läpikäyvien nuorten kuvaamisesta useissa romaaneissaan. Hänen esikoisteoksensa *Ordinary People* (suom. *Samat kasvot peilissä*, 1977, ja *Tavallisia ihmisiä*, 1981) oli pohjana Alvin Sargentin käsikirjoittamassa ja Robert Redfordin ohjaamassa draamaelokuvassa *Tavallisia ihmisiä* (1980), joka sai parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Samanlaista aihepiiriä käsittelevät myös Guestin romaanit *Second Heaven* (1982, suom. *Toinen taivas*, Tammi 1983) ja *Errands* (1997).

Guest on kirjoittanut myös käsikirjoituksen Sandy Smolanin ohjaamaan draamakomediaan *Rachel River* (1987) sekä rikosromaaneja kuten *The Tarnished Eye* (2004).

Judith Guest suoritti bachelor-tutkinnon Michiganin yliopistossa vuonna 1958 ja työskenteli sitten opettajana 1970-luvun puoleenväliin asti, jolloin jättäytyi vapaaksi kirjailijaksi.

Judith Guestin isosetä oli Yhdysvalloissa 1900-luvun alkupuolella suosittu brittiläissyntyinen runoilija Edgar Guest (1881–1959).

Lähteet
-------

1. 1 2  Baenen, Jeff: Author Judith Guest savors success; 'Ordinary People' creator not always happy with Hollywood (Arkistoitu – Internet Archive), *The Columbian* (Vancouver, WA) 1.8.2004. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 15.6.2016.
2. 1 2  Wood, Dave: A welcome Guest; Judith Guest - the Edina writer who soared to fame when her first novel, `Ordinary People,' became a bestseller and then an Oscar-winning movie - is back in bookstores with her first novel in nine years, another saga of a family coping with grief (Arkistoitu – Internet Archive), *Star Tribune* (Minneapolis, MN) 7.1.1997. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 15.6.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Arkkuinsuo** on Punkalaitumen eteläosassa sijaitseva suo, jossa on turvetuotantoa. Suon pinta-ala on 461 hehtaaria ja sen turpeen keskisyvyys on 3,5 metriä, syvimmillään turvetta on 6,4 metriä. Yli 1 metrin syvyistä turvekerrostumaa on 310 ha ja yli 2 metrin syvyistä 275 ha. Suon korkeus on 86–92 metriä meren pinnan yläpuolella. Suon pinta kallistuu pohjoiseen ja koilliseen. Vedet suosta laskevat Palojokeen ja Loimijokeen. Geologisentutkimuslaitoksen selvityksen mukaan suo sopii parhaiten polttoturpeen nostoon.

Vallitsevana suotyyppinä on tupasvillaräme, rahkaräme ja isovarpuräme. Turvevaranto on puoliksi rahka- ja saraturvetta.

Suo ojitettiin vuonna 1975 ja turvetuotanto alkoi 1977.

Suon kokonaisturvemäärä on 11,38 miljoonaa m³.

Vapo nostaa alueelta poltto-, jyrsin- ja palaturvetta. Yhtiö on vuokrannut alueen turvetuotantoon. Tuotantoalueen laajuus oli vuonna 2001 260,7 ha ja supistui vuoteen 2004 mennessä 141,1 ha. Vuosittainen tuotantomäärä oli vuosina 1999-2001 104 000-218 800 m³. Toiminta päättyy nykyisellä alueella vuonna 2015, mutta jatkuu laajennusalueella vuoteen 2030.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkkuinsuon turvetuotantoalueen ympäristölupahakemus, Punkalaidun *Lupapäätös nro 28/2005/4*.  24.3.2005. Länsi-Suomen ympäristölupavirasto. Viitattu 11.11.2013.
2. ↑  Carl-Görän Stén ja Timo Varila: Punkalaitumen turvevaroista ja niiden käyttömahdollisuuksista (pdf) (Arkkuinsuo) *Maaperäosasto, raportti p13.4/81/55*.  1981. Espoo:  Geologinen tutkimuslaitos. Viitattu 3.11.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

Kansalaisen karttapaikka.fi
**Jón Halldór Kristjánsson** (s. 11. kesäkuuta 1942) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin terveys- ja sosiaaliturvaministerinä sekä sosiaaliministerinä.

Jón syntyi Stóragerðin tilalla Óslandshlíðissä Skagafjörðurissä. Hän työskenteli vuosina 1959–1963 kauppatyöntekijänä Skagafjörðurissä ja vuosina 1963–1978 kauppiaana Egilsstaðirissa. Vuosina 1974-1987 hän istui Suður-Múlasýslan kihlakunnanvaltuustossa. Vuonna 1984 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1987–1988 hän toimi Alþingin alahuoneen puhemiehenä. Vuonna 1989 hän istui Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa. Vuosina 1995–2001 hän toimi Alþingin budjettivaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2001–2006 hän toimi terveys- ja sosiaaliturvaministerinä. Vuonna 2006 hän toimi sosiaaliministerinä. Vuosina 2006–2007 hän toimi Alþingin 2. varapuhemiehenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jón Kristjánsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 3.5.2023. Viitattu 4.5.2023. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Judith Jarvis Thomson** (4. lokakuuta 1929 New York – 20. marraskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen filosofi.

Thomson opiskeli New Yorkissa ja opetti Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) suuren osan urastaan (1964–2004). Hän toimi eläköitymisen jälkeen emeritusprofessorina. Myös hänen miehensä James Thomson oli MIT:n filosofian professori. 

Thomson ansioitui erityisesti moraalifilosofian ja metafysiikan saralla. Luultavasti tunnetuin hänen kirjoituksistaan on *Defence of Abortion* (Abortin puolustus) vuodelta 1971, jossa hän puolustaa aborttia erilaisten havainnollistavien esimerkkien ja ajatuskokeiden avulla. Thomson tunnettiinkin omalaatuisista ajatuskokeistaan.

Kirjoituksia
------------

* *Preferential Hiring* (1973)
* *The Right to Privacy (1975)*
* *Killing, Letting Die and the Trolley Problem* (1976)
* *Acts and Other Events* (1977)
* *Rights, Restitution, and Risk* (1986)
* *The Realm of Rights* (1990)
* *Moral Relativism and Moral Objectivity* (1996)
* *Goodness and Advice* (2003)

Lähteet
-------

1. 1 2  Judith Jarvis Thomson *The Shalvi/Hyman Encyclopedia of Jewish Women*.  23.6.2021 (päivitetty). Jewish Women’s Archive (JWA). Viitattu 14.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |