recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vuoden 1980 kesäolympialaisissa** kilpailtiin **painonnostossa** kymmenessä eri painoluokassa. Vain miehet kilpailivat. Nostomuotoina olivat tempaus ja työntö, ja mitalit jaettiin yhteistuloksen perusteella. Yhteistuloksen maailmanennätystä parannettiin viidessä luokassa. Raskaan sarjan kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanennätyksen haltija Vasili Aleksejev jäi tempauksessa ilman tulosta.

Mitalistit
----------

Moskovan olympialaisten mitalikolmikko - Vardanjan olympiavoittajana korkeimmalla korokkeella.
### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 52 kg | Kanybek Osmanolijev Neuvostoliitto | Bong-Choi Ho Pohjois-Korea | Gyong-Si Han Pohjois-Korea |
| 56 kg | Daniel Nuñez Aguiar Kuuba | Jurik Sarkisian Neuvostoliitto | Tadeusz Dembończyk Puola |
| 60 kg | Viktor Mazin Neuvostoliitto | Stefan Dimitrov Bulgaria | Marek Seweryn Puola |
| 67,5 kg | Janko Rusev Bulgaria | Joachim Kunz Itä-Saksa | Mintšo Patšov Bulgaria |
| 75 kg | Asen Zlatev Bulgaria | Aleksandr Pervy Neuvostoliitto | Nedeltšo Kolev Bulgaria |
| 82,5 kg | Jurik Vardanjan Neuvostoliitto | Blagoi Blagojev Bulgaria | Dušan Poliačik Tšekkoslovakia |
| 90 kg | Péter Baczakó Unkari | Rumen Aleksandrov Bulgaria | Frank Mantek Itä-Saksa |
| 100 kg | Ota Zaremba Tšekkoslovakia | Igor Nikitin Neuvostoliitto | Alberto Blanco Fernandez Kuuba |
| 110 kg | Leonid Taranenko Neuvostoliitto | Valentin Hristov Bulgaria | György Szalai Unkari |
| yli 110 kg | Sultan Rahmanov Neuvostoliitto | Jürgen Heuser Itä-Saksa | Tadeusz Rutkowski Puola |

Mitalitaulukko
--------------

Moskovan olympialaisten all1 110 kg mitalikolmikko - Leonid Taranenko olympiavoittajana korkeimmalla korokkeella.

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 5 | 3 | 0 | 8 |
| 2. |  Bulgaria | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 3. |  Kuuba | 1 | 0 | 1 | 2 |
|  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 1 | 2 |
|  Unkari | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6. |  Itä-Saksa | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7. |  Pohjois-Korea | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8. |  Puola | 0 | 0 | 3 | 3 |

Lähteet
-------

* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 510–541. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

PainonnostoPainonnosto olympialaisissa
1896 |
1900 |
1904 |
1908–1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1980 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Karavioú Xirádi  
Καραβιού Ξηράδι

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Karavioú Xouráfi (Καραβιού Ξουράφι) |
| Sijainti | 
40°46′10″N, 26°01′49″E, AlexandroúpoliÉvros, Itä-Makedonia ja TraakiaKreikka |
| Merialue | 
Traakianmeri, Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,4 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Karavioú Xirádi** (kreik. Καραβιού Ξηράδι) eli **Karavioú Xouráfi** (Καραβιού Ξουράφι) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Länsi-Traakian rannikolla Évros-joen suistossa. Saaren pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Karavioú Xirádi kuuluu Alexandroúpolin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Saari on osa Évroksen suiston kansallispuistoa sekä kahta Natura 2000 -aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Στο Δέλτα του Εβρου *Ριζοσπάστης*. Viitattu 1.9.2022.
2. 1 2  Καραβιού Ξουράφι *Ελληνικά νησιά στο Β.Α. Αιγαίο*. Viitattu 1.9.2022.
3. ↑  GR1110006 Delta Evrou *Natura 2000*. Viitattu 1.9.2022.
4. ↑  GR1110007 Delta Evrou kai Dytikos Vrachionas *Natura 2000*. Viitattu 1.9.2022.
**Séféto Ouest** on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Séféto sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 165 kilometriä Kitasta luoteeseen. Kunnassa on 17 500 ja kylässä 6 600 asukasta (vuonna 2009).

Séféto Ouestin kunnan pinta-ala on 2 400 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Kitan piirin Séféto Nordin, idässä Djougounin ja Kourouninkoton, kaakossa Toukoton, lounaassa Bafoulabén piirin Oualian, lännessä Kontélan ja luoteessa Diallanin kuntiin. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä kakoloja, mandinkoja, bambaroita ja fulbeja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.

Séféton kautta kulkee Kitasta Nioroon johtava maantie RN25. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Séfétossa, Djougountéssa ja Kéniéninféssä pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 6.7.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Séféto-Ouest 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 6.7.2018.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 6.7.2018.
Karađorđević-suvun vuonna 1884 käyttöönotettu vaakuna.
**Karađorđević** on serbialainen hallitsijasuku, joka hallitsi Serbian ruhtinas- ja kuningaskuntaa sekä sittemmin Jugoslaviaa vuosina 1842–1858 ja 1903–1945.

Suku polveutuu kapinajohtaja Karađorđesta. Ensimmäinen sukuun kuulunut hallitsija oli hänen poikansa Aleksanteri Karađorđević, joka toimi Serbian ruhtinaana vuosina 1842–1858. Hänen jälkeensä valta siirtyi lähes puoleksi vuosisadaksi takaisin kilpailevalle Obrenovićin suvulle.

Karađorđevićit palasivat valtaan kuninkaina vuonna 1903, minkä jälkeen hallitsijoina toimivat Pietari I (1903–1921), Aleksanteri I (1921–1934) ja Pietari II (1934–1945). Serbian kuningaskunnan seuraajaksi syntyi 1918 Serbien, Kroaattien ja Sloveenien kuningaskunta, jonka nimi muutettiin vuonna 1929 Jugoslaviaksi. Monarkia lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945. Suku oli vuodesta 1941 alkaen pitkään maanpaossa.

Pietari II:n poika, kruununprinssi Aleksandar Karađorđević palasi Serbiaan vuonna 2001 ja sai takaisin suuren osan suvun entisestä maa- ja muusta omaisuudesta. Hän asuu nykyään entisessä kuninkaallisessa palatsissa Belgradissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karadjordjević dynasty (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 19.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karađorđević** Wikimedia Commonsissa

* Kahden kuningassuvun taistelu vallasta, Hakkapeliitta, 13.11.1934, nro 46, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Sédhiou** on kaupunki Senegalin eteläosassa historiallisella Casamancen alueella. Se sijaitsee Casamancejoen oikealla rannalla 390 kilometriä Dakarista kaakkoon. Kaupunki on Sédhioun alueen ja departementin hallinnollinen keskus. Siellä on 26 700 asukasta (vuonna 2016, arvio).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Sédhoun kunnan pinta-ala on 20 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Diendén arrondissementtiin ja maalaiskuntaan, etelässä Djirédjin arrondissementtiin ja Sansamban maalaiskuntaan sekä idässä Casamancejokeen. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa.

Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotoinen sademäärä on 900–1200 millimetriä. Lämpötilat vaihtelevat 16 ja 39 asteen välillä.

Väestö
------

Asukkaista 31,7 prosenttia on mandinkoja, 20,3 prosenttia fulbeja, 14,4 prosenttia balanteja, 3,4 prosenttia wolofeja ja 3 prosenttia soninkeja. Kaupungissa asuu myös lähes kaikkien muiden Casamancen kansojen edustajia. Muslimeja on 92,5 ja kristittyjä 7,4 prosenttia.

Historia
--------

Ranskalaiset perustivat Sédhiouun kauppa-aseman 1830-luvulla ja linnoituksen vuonna 1842. Se toimi alueen hallinnollisena keskuksena vuoteen 1908, jolloin hallinto siirretiin Ziguinchoriin. Sédhioun departementti ja kunta on perustettu vuonna 1960. Se liitettiin Koldan alueeseen vuonna 1984 ja vuonna 2008 siitä tuli aluekeskus.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Sédhiousta on päällystetyt maantieyhteydet Trans-Gambian valtatielle ja Koldaan. Väestön pääelinkeino on maatalous. Kaupungissa on lyseo ja poliklinikka. Ranskalaisessa linnoituksessa toimii kulttuurikeskus.

Matkailu
--------

Sédhiou on unelias pikkukaupunki, jonka ainoa hotelli houkuttelee lähinnä metsästäjiä. Kaupungissa on myös muita majoituspalveluja. Paikallisia nähtävyyksiä ovat linnoitus, vilkas torialue sekä pelikaanien ja flamingojen asuttama "Paholaisen saari" Casamancejoella.

Lähteet
-------

1. ↑  La population du Sénégal en 2016: Un extrait des projections démographiques du RGPHAE 2013 *ANSD*.  Arkistoitu 23.9.2017. Viitattu 28.8.2019.
2. 1 2 3 4 5  Sonko, Doudou: La mobilite et le transport dans la commune de Sedhiou *atddlgeo-ucad.org*.  Arkistoitu 28.8.2019. Viitattu 28.8.2019.
3. 1 2  Guide of Sédhiou: Some tips to better know this city of Senegal *cesie.org*. Viitattu 28.8.2019.
Gottfried Wilhelm von Leibniz.
**Preussin tiedeakatemia** (saks. *Preußische Akademie der Wissenschaften*) oli 11. heinäkuuta vuonna 1700 Berliiniin perustettu akatemia. Akatemian perusti Leibnizin pyynnöstä Fredrik Vilhelm III nimellä *Kurfürstlich Brandenburgische Societät der Wissenschaften*. Akatemian johtoon tuli Gottfried Leibniz.

Akatemian myöhempi historia
---------------------------

Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton sotilashallinto miehitetyssä Saksassa lakkautti akatemian ja perusti sen uudelleen nimellä Saksan Berliinin saksalainen tiedeakatemia (saks. *Deutsche Akademie der Wissenschaften zu Berlin* ) 1. heinäkuuta 1946. Vuonna 1972 se sai uuden nimen Akademie der Wissenschaften der DDR (’DDR:n tiedeakatemia’).. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen DDR:n tiedeakatemia lakkautettiin ja Berliinin ja Brandenburgin osavaltioiden parlamentit perustivat 1992 uuden akatemian Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften (BBAW) (’Berliinin-Brandenburgin tiedeakatemia’). Sen rinnalla DDR-akatemian entiset jäset perustivat Leibniz-seuran (Leibniz-Sozietät eli Leibniz-Sozietät der Wissenschaften zu Berlin).

Tunnettuja jäseniä
------------------

* Leonhard Euler
* Charles Montesquieu
* Denis Diderot
* Johann Heinrich Lambert
* Immanuel Kant
* Voltaire
* Gotthold Ephraim Lessing
* Friedrich Schleiermacher
* Hermann von Helmholtz
* Ferdinand Georg Frobenius
* Max Planck
* Albert Einstein
* Kurt Sethe
* Hermann Grapow

Lähteet
-------

1. 1 2 3  History of the Academy. *Berlin-Brandenburg Academy of Sciences and Humanities*.  Arkistoitu 15.6.2012. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Notzoldt, Peter & Walther, Peter Th.: The Prussian Academy of Sciences during the Third Reich.  *Minerva: A Review of Science, Learning and Policy*, 2004, 42. vsk, nro 4, s. 421–444. doi:10.1007/s11024-004-2115-6. Arkistoitu 28.11.2020. Viitattu 14.6.2013.  (englanniksi)
3. ↑  Von der Kurfürstlich Brandenburgischen Sozietät der Wissenschaften zur Leibniz-Sozietät der Wissenschaften zu Berlin *Leibnizsozietaet.de*. Viitattu 8.7.2019. (saksaksi)
**Chuck Eidson** (s. 10. lokakuuta 1980 Summerville) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin UNIKS Kazania.

Ura
---

Eidson pelasi lukiokoripalloa Pinewoodin lukiossa ja aloitti yliopistokoripallon pelaamisen Etelä-Carolinan yliopistossa. Hän pelasi vuonna 2003 NBA:n kesäliigaa Orlando Magicin paidassa, jonka jälkeen hän oli vähän aikaa Boston Celticsin kanssa. Eidson siirtyi pelaamaan Florida Flamesiin D-liigaa yhdeksi kaudeksi. Kauden jälkeen hän pelasi kesällä 2004 uudestaan kesäliigaa Cleveland Cavaliersin paidassa. 

Eurooppaan Eidson siirtyi kaudeksi 2004-2005, jolloin hän siirtyi Giessen 46ersiin. Hän johdatti joukkueensa aina välieriin saakka, jonka ansiosta hänet nimettiin kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Kesällä 2005 hän pelasi uudestaan kesäliigaa, tällä kertaa Los Angeles Clippersin paidassa. Hän jatkoi vielä yhden kauden Giessenissä ennen siirtymistään Strasbourgiin. Hän pelasi Ranskassa ainoastaan yhden kauden ja siirtyi BC Lietuvos Rytasiin. Eidson pelasi Rytasissa kaksi kautta, jolloin hän pelasi myös ensi kertaa Euroliigaa. Kaudella 2008–2009 Eidson pelasi ULEB Eurocupia ja hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi Eidson valittiin kaudella 2008–2009 Baltian liigan finaalien parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hän johdatti Rytasin sekä Eurocupin, Baltian liigan, että Liettuan liigan mestariksi.

Kauden 2008–2009 jälkeen hän teki Maccabi Tel Avivin kanssa kahden vuoden sopimuksen. Hän voitti seuran kanssa kaksi kertaa cup-mestaruuden sekä kaudella 2010–2011 Israelin-mestaruuden. Kaudeksi 2011–2012 Eidson siirtyi FC Barcelonaan, joka voitti samana kautena Espanjan-mestaruuden. Vuonna 2012 hän siirtyi UNIKS Kazaniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eidson, Chuck Euroliiga. Viitattu 24.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Chuck Eidson Real GM. Viitattu 24.2.2014. (englanniksi)
3. ↑  L.Rytas inks Chuck Eidson  28.5.2007. Euroliiga. Viitattu 24.2.2014. (englanniksi)
4. ↑  2008-09 Eurocup MVP: Chuck Eidson, Lietuvos Rytas  30.3.2009. ULEB Eurocup. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)
5. ↑  צ'אק איידסון חתם לשנתיים במכבי תל אביב  22.5.2009. One.co.il. Viitattu 26.5.2009. (hepreaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Pato Auvézère-joessa Ségur le Châteaun kohdalla.
**Ségur-le-Château** on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Corrèzen departementissa. Kunta kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*.

Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 205. Ségur-le-Château kuuluu departementissaan Uzerchen kantoniin Brive-la-Gaillarden arrondissementissa.

Ségur-le-Châteaun läpi kulkee idästä länteen Auvézère-joki, ja kylä sijaitsee sen mutkan muodostamalla niemellä. 1100-luvulla rakennetusta linnasta on jäljellä torni.

Kylän suuruuden aika ulottui 1400-luvulta 1700-luvulle, jolloin siellä toimi alueen valitustuomioistuin.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 24.7.2017.
2. 1 2  Ségur-le-Château (Arkistoitu – Internet Archive), Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 24.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ségur-le-Château** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Ségur-le-Château
Ministeri Kaarle Sorkio (oik.) tutustumassa "kopiomaattiin" eli Rank Xerox -valo­jäljennös­laitteeseen pohjois­maisessa myynti- ja mainos­kongressissa vuonna 1965. (Kuvassa oikealta ministeri Sorkio, toimitus­johtaja Olle Herold, herra Pasiwirta, ekonomi von Schantz ja Lenita Airisto.)
**Olle Herold** (vuoteen 1923 **Asbukin**; 7. joulukuuta 1915 Pietari, Venäjän keisarikunta – 26. lokakuuta 1989 Nyon, Sveitsi) oli venäläissyntyinen suomalainen yritysjohtaja.

Herold valmistui ekonomiksi Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta 1937 ja toimi Helsingin kauppakamarin toimitusjohtajana 1948–1951, Suomen Messujen toimitusjohtajana 1951–1981. Uransa alkuvuosina Herold työskenteli lehtialalla sekä Lippupalvelun toimitusjohtajana. Hän oli kansainvälisten messujärjestöjen jäsen, muun muassa Kansainvälisten Messujen Liiton puheenjohtaja ja myöhemmin kunniapuheenjohtaja. Herold vaikutti kotimaassa myös Kotimaisen Työn Liitossa, Suomen Markkinointiliitossa ja Suomen Asuntomessuissa. Kansainvälistä ystavyysseuratoimintaa hän harjoitti Suomesta muun muassa Yhdysvaltoihin ja Belgiaan.

Heroldin aikana valmistui uusi messukeskus Helsingin Pasilaan. Hän sai useita huomionosoituksia, muun muassa kauppaneuvoksen arvon vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Olle Herold (1915–1989). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  *Facta 2001*, osa 5, p. 740. WSOY 1982.
3. ↑  Kuolleita: Kauppaneuvos Olle Herold. *Helsingin Sanomat*, 3.11.1989, s. 16.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Olle Eksell
**Olle Eksell** (syntyjään *Carl Olov Lennart*; 22. maaliskuuta 1918 – 11. huhtikuuta 2007) oli ruotsalainen taidegraafikko, professori ja kirjailija.

Elämä
-----

Eksell syntyi vuonna 1918 Ruotsissa Taalainmaan läänissä. 14-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä mainosten kuvittajaksi, ja hän opiskeli kuvitusta sekä taidegrafiikkaa Tukholmassa vuosina 1939–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, göteborgilaisen muotisuunnittelijan Ruthel Eksellin. He menivät Los Angelesiin vuonna 1946 jatkaakseen opintojaan. Yhdysvalloissa Eksell tapasi muita saman ajan tunnettuja suunnittelijoita, kuten Paul Randin, Alvig Lustigin ja Lester Bellin. Opintojensa jälkeen Eksellit asuivat Tukholman Ladugårdsgärdetissä yli 40 vuoden ajan. Suunnittelun ja kirjoittamisen lahjojensa ohella Olle Eksell oli myös taitava visionääri, mikä käy ilmi hänen kirjastaan *Design = ekonomi*, joka julkaistiin vuonna 1964. Vuonna 2001 Ruotsin hallitus nimitti hänet kunniaprofessoriksi. Hän kuoli 11. huhtikuuta 2007.

Bibliografia
------------

* *Design = ekonomi*, 1964
* *Corporate Design Programs, Harcourt Brace, New York och Studio Vista*, 1967
* *Mina ögonblick*, 1999
* *Formulerat*, 1999
* *Typiska arbeten*, 2000

Lähteet
-------

1. ↑  Olle Eksell - bio (englanniksi)
2. ↑  Olle Eksell (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vesa Kivinen vuonna 2014
**Vesa Kivinen** (s. 1978) on suomalainen kuvataiteilija.

Tausta
------

Kivinen opiskeli elokuva-alaa Northumbrian yliopistossa ja valmistui mediatuotannon kandidaatiksi 2003. Hänen debyyttinäyttelynsä Helsingissä Galleria Luovassa pidettiin 7. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2009.

Tuotanto
--------

Kivinen on tunnettu kehittelemästään *Artevo* ("Art evolving") -tekniikasta, jossa hän maalaa ensin teoksensa mallin, yleensä naisen, iholle. Tämän jälkeen malli valokuvataan ja kuvankäsittelyn jälkeen teokset tulostetaan korkealaatuisella painoteknologialla. Artevo-teosten tuotanto- ja hinnoittelufilosofia on myös sikäli erikoinen, että kunkin teoksen vedosmäärät ovat avoimia, mutta jokainen uusi vedos alkuperäisteoksesta on hinnoiteltu kaksi kertaa kalliimmaksi kuin edellinen vedos. Kivisen Artevo-yhteistyö tunnetun Bollywood-näyttelijä Veena Malikin kanssa saavutti kansainvälistä huomiota elokuussa 2013.

Kivinen tunnetaan myös kehittämästään kryptovaluuttoja ja lohkoketjua hyödyntävästä taiteenmuodosta, joka on erityisen suosittua sijoittajapiireissä. Kivisen lohkoketjuteokset ovat valtaosin digitaalisia, eikä kaikista teoksista ole fyysistä versiota ollenkaan. Lisäksi Kivinen on tehnyt yhteistyötä Leif Segerstamin kanssa tämän *Völvan*-sinfoniaa varten.

Lähteet
-------

1. ↑  *II Baltic Biennale: Vesa Kivinen*, s. 24. Pietari: St. Petersburg State University, 2010. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.8.2013). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Otso Kantokorpi: Primitivismi elää naisen iholla.  *Kauppalehti*, 3.6.2009, s. 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 17.8.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Brittilehti noteerasi suomalaistaiteilijan *Iltalehti*.  17.8.2013.  Arkistoitu 20.8.2013. Viitattu 17.8.2013.
4. 1 2 3  Who is Vesa Kivinen?.  2013. Integral Institute.  Arkistoitu 2.11.2011. Viitattu 17.8.2013. (englanniksi)
5. ↑  Armi Hölttö: Vesa Kivinen, Artervo 6.6.2009 sakka.  2013. Viitattu 17.8.2013.
6. ↑  John Hall: Bollywood actress Veena Malik allows Finnish artist Vesa Kivinen to paint landscapes directly on to her skin *The Independent*.  16.8.2013. Viitattu 17.8.2013. (englanniksi)
7. ↑  Ånas, Markus: Muutoksen ytimessä.  *Suomen Kuvalehti*, 12.6.2020, nro 24, s. 58. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
8. ↑  Vesa Kivinen *arttomyhome.com*.  2013. Viitattu 17.8.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

Vesa Kivisen Artevo-sivusto

Integral Instituutin kuratoima online näyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ignoratio elenchi** (joskus myös **savuverho**) on argumentaatiovirhe, joka liittyy asian vierestä puhumiseen. Siinä tarkoitus on ikään kuin luoda verbaalinen savuverho, joka harhauttaa keskustelun sivupoluille niin, että argumentoijan alkuperäinen argumentti jää kohtaamatta. Savuverhon yleinen kaava on seuraava:

1. Henkilö X esittää argumentin A mukana asiaan kuulumattoman argumentin B
2. Argumentti B kerää kaiken huomion ja A jää huomiotta
3. Siispä argumentti A on tosi

*Ryöstöt ja varkaudet ovat lisääntyneet huolestuttavaa tahtia. Kuolemantuomio ratkaisisi ongelman välittömästi.*
*Naisten vähäinen päätäntävalta on ollut historiallisesti suuri ongelma tasa-arvon kannalta. Naiset ovat nykyäänkin vähemmistössä eduskunnassa ja yhtiöiden hallituksissa. Sukupuolikiintiöt ovat tähän paras ratkaisu.*

Katso myös
----------

* Red herring

Lähteet
-------

* Hurley, Patrick J.: *A Concise Introduction to Logic*. 12. painos. Cengage Learning, 2015. ISBN 978-1-285-19654-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hurley s. 135-136
Kiržatšin vaakuna vuodelta 1781.
**Kiržatš** (ven. Киржа́ч) on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Kiržatšin rannalla 125 kilometriä Vladimirista länteen. Kaupunki on Kiržatšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Aleksandrovin ja Orehovo-Zujevon välinen rautatie (Kiržatšin asema). Asukkaita on 30 600 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on saanut alkunsa Sergei Radonežilaisen 1300-luvun alkupuoliskolla perustaman luostarin yhteyteen syntyneestä esikaupungista. Vuonna 1778 siitä tuli kaupunki ja Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus, mutta jo vuonna 1796 se menetti hallinnolliset tehtävänsä. 

Nykyään Kiržatš on maatalousalueen keskus, jossa on metalli-, elintarvike-, puunjalostus- ja ompelimoteollisuutta. Neuvostoaikana suurin yritys oli silkkitehdas, joka sittemmin on lopettanut toimintansa. Huomattavin nähtävyys on 1600-luvulla rakennettu Marian ilmestyksen luostari. 21 kilometrin päässä kaupungista on muistomerkki paikalla, jossa Juri Gagarin ja hänen ohjaajansa saivat surmansa vuonna 1968

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 191. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiržatš**.
* Kiržatšin piirin sivusto (venäjäksi)
**Igor Gainiahmetovitš Badamšin** (ven. Игорь Гайниахметович Бадамшин, 12. kesäkuuta 1966 Lesnoi, Sverdlovskin alue, Neuvostoliitto – 24. tammikuuta 2014 Wisconsin, Yhdysvallat) oli venäläinen maastohiihtäjä, joka edusti uransa aikana Neuvostoliittoa ja Venäjää.

Badamšin sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1989 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi. Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991 hän oli 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa kahdeksas, 30 kilometrillä kolmastoista ja Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä viides. 

Badamšin hiihti Falunin MM-kilpailuissa 1993 toisen osuuden pronssia saaneessa Venäjän 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli 50 kilometrillä neljästoista.

Badamšin sijoittui Calgaryn 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan maailmancup-kilpailussa toiseksi joulukuussa 1989.

Badamšin kuoli 47-vuotiaana sydänkohtaukseen hiihtoladulla Yhdysvaltain Wisconsinissa, jossa hän oli asunut viimeisinä vuosinaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Igor Badamshin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.5.2010. Viitattu 26.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Peškova, Anastasija: Умер там, где любил проводить время *Gazeta.Ru*.  25.1.2014. Viitattu 26.1.2014. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Igor Badamšin Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. ↑  Cross-Country World Championships 1991 at Lago di Tesero (ita) Men: 4 x 10 km Relay *sports123.com*. Viitattu 24.11.2009. (englanniksi)
5. ↑  Cross-Country World Championships 1993 at Falun (swe) Men: 4 x 10 km Relay *sports123.com*. Viitattu 24.11.2009. (englanniksi)
Pjotr Voikov.
**Pjotr Lazarevitš Voikov** (13. elokuuta (J: 1. elokuuta) 1888 Kertš, Venäjän keisarikunta – 7. kesäkuuta 1927 Varsova, Puola) oli venäläinen vallankumouksellinen ja neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän joutui valkoisten emigranttien salamurhaamaksi toimiessaan Neuvostoliiton lähettiläänä Varsovassa.

Käsityöläisperheestä lähtöisin ollut Voikov liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen jo vuonna 1903, mutta vuoteen 1917 saakka hän oli menševikki. Hän asui vuosina 1907–1917 maanpaossa Sveitsissä. Palattuaan Venäjälle hän liittyi bolševikkeihin elokuussa 1917. Lokakuun vallankumouksen myötä Voikovista tuli Jekaterinburgin kaupunginduuman puheenjohtaja. Vuonna 1918 hän toimi Uralin alueen elintarvikehuollosta vastanneena komissaarina. Hän oli osin vastuussa vangitun tsaarin Nikolai II:n ja tämän perheen teloituksesta Jekaterinburgissa sekä näiden ruumiiden hävittämisestä. Tämä teki Voikovista erityisen vihatun Venäjän valkoisten silmissä.

Voikov toimi 1919 keskusosuuskunta Tsentrosojuzin ja vuosina 1921–1924 valtion omistaman Severoles-yhtymän varapuheenjohtajana. Hänet nimitettiin elokuussa 1924 Neuvostoliiton lähettilääksi Varsovaan. Valkoinen venäläinen monarkistiemigrantti Boris Kowerda ampui hänet rautatieasemalla Varsovassa kesäkuussa 1927. Murhaa pidettiin kostona Voikovin osallisuudesta tsaari Nikolai II:n ja tämän perheen surmaamiseen, mutta se heikensi myös Neuvostoliiton ja Puolan suhteita. Voikov haudattiin Kremlin muuriin Moskovassa. Koverda sai Puolassa elinkautisen vankeustuomion, mutta hänet armahdettiin 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Войков Петр Лазаревич (venäjäksi) Большая советская энциклопедия, dic.academic.ru. Viitattu 31.12.2016.
2. 1 2  Петр Лазаревич Войков (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 31.12.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Abel Meeropol** (10. helmikuuta 1903 – 30. lokakuuta 1986 Longmeadow, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka käytti salanimeä Lewis Allen. Päätyönään hän toimi opettajana.

Vuonna 1937 Meeropol näki valokuvan, joka esitti kahden miehen lynkkausta. Kuva sai hänet kirjoittamaan runon *Strange Fruit*, joka julkaistiin ensimmäisen kerran ammattiliiton julkaisussa *New York Teacher* nimellä *Bitter Fruit*. Runon pohjalta syntyi laulu, jonka Billie Holiday levytti vuonna 1939. Vuonna 1999 *Time-lehti* valitsi kappaleen vuosisadan lauluksi. Meeropolin muita kappaleita ovat muun muassa Frank Sinatran esittämä "The House I Live In" ja Peggy Leen "Apples, Peaches and Cherries".

Meeropol adoptoi teloitettujen Ethel ja Julius Rosenbergin lapset, Michaelin ja Robertin, jotka molemmat myöhemmin vaihtoivat sukunimensä Meeropoliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Simkin, John: Abel Meeropol Spartacus Educational. Viitattu 14.8.2010. (englanniksi)
2. ↑  Butler, Clarisse Ajankohta = 22.11.2000: How one teacher wrote the 'best song' of the century; New book tells story behind a chilling poem New York Teachers. Viitattu 14.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Strange Fruit BBC. Viitattu 14.8.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
	+ 2
* Israel
	+ 2
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**RMS Laconia** oli brittiläinen matkustajahöyrylaiva, jonka Swan Hunter & Wigham Richardson rakensi Cunard Linelle Wallsendin telakalla Newcastle upon Tynessa, ja se laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1921.

Tietoa laivasta
---------------

### Tekniset tiedot

Alus oli 601 jalkaa (183 m) pitkä ja 74 jalkaa (22 m) leveä ja sen uppouma oli 19 860 tonnia. Aluksen pääkoneina oli kaksi höyryturbiinia, jotka pyörittivät kahta potkuria.

### Matkustajatilat

Matkustajapaikkoja laivalla oli:

* 1. luokka: 350
* 2. luokka: 350
* 3. luokka: 1 500

Palvelus
--------

Alus lähti 25. toukokuuta 1921 neitsytmatkalleen Southamptonista New Yorkiin.
Alus oli sisaraluksensa *RMS Samarian* kanssa marraskuussa 1922 maailman ensimmäisellä jatkuvalla maailmanympäriristeilyllä.

1930-luvulla *Laconia* oli enimmäkseen risteilyaluksena vuoteen 1939 saakka. Toisen maailmansodan alkaessa alus muutettiin aseistetuksi kauppa-alukseksi, missä tehtävässä se toimi vuoteen 1941 asti, jolloin se muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi.

### Uppoaminen

*Katso myös: Laconian tapaus*
RMS *Laconia* upposi 12. syyskuuta 1942 Saksan laivaston sukellusveneen U-156 laukaistua kaksi torpedoa alusta kohti. Alus oli matkalla Suezista Kanadaan kyydissään 366 matkustajaa, 1 809 italialaista sotavankia ja 200 tonnia rahtia. Onnettomuudessa kuoli 133 matkustajaa, 97 miehistön jäsentä, 1 394 sotavankia ja 33 puolalaista vanginvartijaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lloyd´s register. & motorships. Plimsoll Ship Data. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Laconia uboat.net. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3  Statistics The Cunarders.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  Cunard: The First Continuous World Cruise The Maritime Executive. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  R.M.S. LACONIA The Cunarders.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
**RMS Scythia** oli brittiläinen matkustajahöyrylaiva, jonka Vickers Limited rakensi Cunard Linelle Barrow-in-Furnessin telakalla ja se laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1920.

Tietoa laivasta
---------------

### Tekniset tiedot

Alus oli 601 jalkaa (183 m) pitkä ja 74 jalkaa (22,5 m) leveä ja sen uppouma oli 19 671 tonnia. Sen höyryturbiinit antoivat alukselle 16 solmun nopeuden.

### Matkustajatilat

Matkustajapaikkoja laivalla oli:

* 1. luokka: 350
* 2. luokka: 350
* 3. luokka: 1 500

Palvelus
--------

Alus lähti 20. elokuuta 1921 neitsytmatkalleen Liverpoolista New Yorkiin.
30. syyskuuta 1923 White Star Linen *RMS Cedric* törmäsi alukseen Queenstownissa. *Scythia* joutui palaamaan Liverpooliin korjattavaksi ja oli kolme viikkoa pois liikenteestä.

Vuoden 1939 lopussa alus pakkolunastettiin sotakäyttöön ja muutettiin marraskuussa 1940 joukkojenkuljetusalukseksi. 23. marraskuuta 1942 alukseen osui torpedo Algerin lähellä sen kuljettaessa joukkoja Pohjois-Afrikkaan. *Scythia* onnistui matkaamaan Gibraltarille ja tammikuussa 1943 lähti New Yorkiin korjattavaksi.

Toisen maailmansodan päätyttyä alus kuljetti yhdysvaltalaissotilaita takaisin Yhdysvaltoihin. Se vuokrattiin vuonna 1948 Kansainväliselle pakolaisjärjestölle kuljettamaan pakolaisia Euroopasta Kanadaan.

Vuonna 1950 *Scythia* palasi takaisin matkustajaliikenteeseen Britannian ja Kanadan, sekä myöhemmin New Yorkin välille. Vuonna 1957 alus kuljetti unkarilaisia pakolaisia Southamptonista Halifaxiin. *Scythia* romutettiin vuonna 1958 Inverkeithingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The longest serving Cunard ship of her day BAE Systems. Viitattu 4.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Scythia Chris Cunard. Viitattu 4.6.2022. (englanniksi)
**Abebe Aragai** (1903–1960) oli etiopialainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Abebe johti Etiopian Italia miehityskaudella italialaisten vastaisia taistelijoita. Toisen maailmansodan päättyessä Itä-Afrikassa hän sai useita tehtäviä maan hallinnossa esimerkiksi eri kuvernöörin ja ministerin viroissa. Vuosina 1957–1960 Abebe oli Etiopian pääministeri, kunnes hän sai surmansa vallankaappausyrityksen yhteydessä.

Elämäkerta
----------

Valokuvassa todennäköisesti ennen vuotta 1950.
Abebe Aragai syntyi Aksumissa 18. elokuuta 1903. Hän sai kirkollisen koulutuksen, minkä lisäksi hän oppi amharan kieltä, lakia ja hallintoa. Myöhemmin Abebe opiskeli myös Addis Abebassa Tafari Makonnenin koululla. Koululta Abebe värväytyi Tafari Makkonenin eli myöhemmän keisari Haile Selassien henkilökuntaan. Abebe palveli keisari Haile Selassien henkivartiojoukoissa 1930-luvulle asti ja hänestä tuli edelleen Addis Abeban poliisipäällikkö.

Italia hyökkäsi Etiopiaan vuonna 1935. Keisari pakeni Addis Abebasta 2. toukokuuta 1936, jolloin Abeben vastuulle jäi järjestyksen ylläpito. Pitäen tehtävää mahdottomana hän itsekin lähti pääkaupungista asettuen Shewan alueelle. Abebesta tuli yksi Italian vastaisen sotilaallisen vastarintaliikkeen johtohahmoista. Hänen johtamansa joukot toimivat Sinisen-Niilin ja Kassamjoen välisellä alueella. Monet taistelijoista värvättiin Ankoberin, Gindeberetin, Marabatien ja Menzin alueilta. Italialaiset tekivät toistuvia yrityksiä Abeben taistelijoiden kukistamiseksi tässä kuitenkaan onnistumatta.

Italian kärsittyä tappion Itä-Afrikassa ja Etiopian tullessa vapautetuksi maahan palannut keisari Haile Selassie antoi Abebella aatelisarvon *ras*, jota hänen seuraajansa olivat epävirallisemmin käyttäneet hänestä jo aikaisemmin. Abebesta tuli vuonna 1941 myös Addis Abeban kuvernööri. Myöhemmin hän toimi myös Sidamo kuvernöörinä vuosina 1941–1942 ja Tigrayn kuvernöörinä vuosina 1943–1955. Vuosina 1947–1955 sisäministerinä ja vuosina 1955–1960 Etiopian puolustusministerinä. Vuonna 1957 Abebesta tuli Etiopian pääministeri. Hänen virkakautensa päättyi kuolemaan 16. joulukuuta 1960 sotilasjoukkojen tulituksessa vallankaappausyrityksen yhteydessä. Hänen surmaajansa oli Mengistu Newaye, keisarin henkivartiokaartin päällikkö ja yksi vallankaappausyrityksen pääsuunnittelijoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 18-19. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
2. ↑  Harris M. Lentz: *Heads of States and Governments Since 1945*, s. 266. Routledge, 1995. ISBN 9781134264902. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.12.2015). (englanniksi)
3. ↑  Ernest W. Luther: *Ethiopia Today*, s. 21. Stanford University Press, 1958. ISBN 9780804731300. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Paul Reynaud** (15. lokakuuta 1878 Barcelonnette – 21. syyskuuta 1966 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä toisen maailmansodan aikana vuonna 1940. Hän edusti keskustaoikeistolaista Alliance démocratique -puoluetta.

Reynaud oli koulutukseltaan lakimies ja palveli armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän oli edustajainkamarin jäsen vuosina 1919–1924 ja uudelleen vuodesta 1928. Vuosina 1930–1932 hän oli useassa lyhytikäisessä hallituksessa valtiovarain-, siirtomaa-asioiden sekä oikeusministerinä. Sen jälkeen Reynaud oli kuuden vuoden ajan sivussa hallituksista kannattaessaan lähes yksinään tiukkaa Saksan-vastaista politiikkaa ja sotilaallista varustautumista. Hän kannatti myös Charles de Gaullen ajatusta motorisoituun sodankäyntiin valmistautumisesta. Huhtikuussa 1938 oikeusministeriksi nimitetty Reynaud vastusti Britannian ja Ranskan myönnytyspolitiikkaa Saksan suhteen ja jopa erosi protestina omasta puoluestaan Münchenin konferenssin jälkeen. Toimiessaan valtiovarainministerinä marraskuusta 1938 maaliskuuhun 1940 Reynaud ajoi tiukkaa talouspolitiikkaa.

Édouard Daladierin hallituksen kaaduttua Reynaudinsta tuli pääministeri 21. maaliskuuta 1940. Hän nimitti suosikkinsa de Gaullen sota-asioiden alivaltiosihteeriksi. Ranskan puolustuksen luhistuessa Reynaud kannatti vastarinnan jatkamista ja Ranskan pysymistä Britannian liittolaisena. Vahvistaakseen hallitustaan hän kutsui apulaispääministeriksi iäkkään sotamarsalkan Philippe Pétainin, joka neuvoi tekemään aselevon saksalaisten kanssa. Enemmistön ministereistä asettuttua samalle kannalle Reynaud erosi 16. kesäkuuta, sillä hän ei halunnut olla osallisena antautumisessa. Hänet vangittiin pian sen jälkeen ja hän pysyi vangittuna koko lopun sodan ajan.

Sodan jälkeen Reynaud oli kansalliskokouksen jäsenenä vuosina 1946–1962 ja toimi lyhytaikaisesti ministerinä 1948 ja 1950. Hän yritti muodostaa toista hallitusta huonolla menestyksellä vuosina 1952 ja 1953. Reynaud oli myös viidennen tasavallan perustuslakia valmistelleen komitean puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paul Reynaud (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paul Reynaud** Wikimedia Commonsissa

* Paul Reynaud (ranskaksi) Assemblée Nationale

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kisamos** (m.kreik. Κίσαμος, myös *Kissamos*, Κίσσαμος, lat. *Cisamus*) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se toimi Apteran poliksen satamana, ja sijoitetaan nykyiseen Kalámiin nykyisen Ápteran kylän lähelle.

Kisamos sijaitsi Kreetan pohjoisrannikolla välittömästi Apteran kaupunkikeskuksen alapuolella, lähellä nykyistä Izzeddinin linnoitusta. Se esiintyy *Tabula Peutingerianassa*, jossa se on sijoitettu kahdeksan roomalaista mailia eli noin 12,8 kilometriä itään Kydoniasta. Strabon mainitsee Kisamoksen Apteran satamana. Se oli aina Apteran alaisuudessa, eikä sillä ole siitä erotettavissa olevaa historiaa. Apteran Kisamosta ei tule sekoittaa toiseen Kisamokseen, joka sijaitsi lännempänä ja oli Polyrrhenian poliksen satama.

Kaupungin paikalta on löydetty rakennusten perustuksia, satamarakennelmien jäänteitä sekä keramiikan osia klassiselta roomalaiselle kaudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "KISAMOS (Kalami) Apokoronas district, Crete", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Cisamus (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Kisamos? *Pleiades*. Viitattu 21.10.2019.
4. ↑  Kisamos Kalami (Crete) 1 Kalami - Κίσαμος *ToposText*. Viitattu 21.10.2019.
5. ↑  Strabon: *Geografia* 10.4.13.
Suur-Malmön kunnat vuodesta 2005 lähtien.
Suur-Malmön kunnat vuoteen 2004 asti.
**Suur-Malmö** (ruots. *Stormalmö*) tarkoittaa Malmön ympärillä Etelä-Ruotsissa sijaitsevaa suurkaupunkialuetta (ruots. *storstadsområde*). Muita suurkaupunkialueita Ruotsissa ovat Suur-Göteborg ja Suur-Tukholma. Vuoden 2020 lopussa Suur-Malmössä oli noin 750 000 asukasta.

Suur-Malmö on Statistiska centralbyrånin määrittelemä tilastollinen käsite, joka on peräisin 1960-luvulta. Aluejako uusittiin 1970-luvulla kuntauudistuksen vuoksi. Vuoden 2005 alusta Suur-Malmöhön ovat kuuluneet myös Skurupin, Eslövin ja Höörin kunnat. Suurkaupunkialueeseen kuuluu siten 12 kuntaa.

Suur-Malmöhön kuuluvat kunnat ovat:

* Staffanstorpin kunta
* Burlövin kunta
* Vellingen kunta
* Kävlingen kunta
* Lomman kunta
* Svedalan kunta
* Skurupin kunta
* Höörin kunta
* Malmön kunta
* Lundin kunta
* Eslövin kunta
* Trelleborgin kunta

Kaikki nämä kunnat kuuluvat Skånen lääniin.

Katso myös
----------

* Suur-Göteborg
* Suur-Tukholma

Lähteet
-------

1. ↑  Folkmängden efter region, civilstånd, ålder och kön. År 1968-2011 Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Geografin i statistiken – regionala indelningar i Sverige (PDF) *Meddelanden i samordningsfrågor 2:2005*. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
3. ↑  Regionala indelningar i Sverige den 1 januari 2011 (PDF) *Meddelanden i samordningsfrågor 1:2011*. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
Pyhäkön päähalli eli *honden*.
*Tobiume*, japaninaprikoosipuu.
**Dazaifu Tenman-gū** (jap. 太宰府天満宮) on šintolainen pyhäkkö Dazaifun kaupungissa Fukuokan prefektuurissa Japanissa. Se on rakennettu Sugawara no Michizanen haudalle ja se on yksi tärkeimmistä Michizanen *kamille* Tenjinille omistetuista pyhäköistä.

Pyhäkkö kattaa yli 12 neliökilometrin suuruisen alueen ja siihen kuuluu useita rakennuksia. Pyhäkön päähallin (*honden*) rakensi alun perin Yasuyuki Umasake vuonna 905 kaksi vuotta Michizanen kuoleman jälkeen. Fujiwara-klaani rakennutti suuremman hallin vuonna 919, mutta tuli tuhosi sen sisällissodan aikana. Nykyinen, Momoyama-kauden tyylinen rakennus on vuodelta 1591. Pyhäkön alueella on myös kaksi lampea, silta ja aarrehuone. Aarrehuoneessa säilytetään useita tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteita ja yhtä kansallisaarretta, nimellä *Kan’en* (jap. 翰苑) tunnettua kalligrafista teosta.

Pyhäkkö tunnetaan myös 6 000 japaninaprikoosipuustaan (*ume*), jotka kuuluvat 167 eri lajikkeeseen. Yksi puista, *Tobiume*-nimellä tunnettu ume, kasvaa aivan päähallin oikealla puolella. Legendan mukaan puu kaipasi Michizanea niin paljon, että se nousi juuriltaan ja lensi Dazaifu Tenman-gūn pyhäkölle sen jälkeen kun Michizane oli lähtenyt maanpakoon Kiotosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Precint Dazaifu Tenman-gū.  Arkistoitu 12.5.2008. Viitattu 02.08.2010.
2. ↑  宝物殿 太宰府天満宮.  Arkistoitu 29.5.2008. Viitattu 02.08.2010.
3. ↑  Plum Dazaifu Tenman-gū.  Arkistoitu 25.2.2008. Viitattu 02.08.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dazaifu Tenman-gū** Wikimedia Commonsissa

* Pyhäkön viralliset kotisivut (japaniksi) (englanniksi)
Paul Pierce vuonna 2008
**Paul Anthony Pierce** (s. 13. lokakuuta 1977) on yhdysvaltalainen, kesällä 2017 uransa lopettanut koripalloilija. Hän edusti NBA-urallaan Boston Celtics vuosina 1998–2013, Brooklyn Netsiä 2013–2014, Washington Wizardsia 2014–2015 sekä Los Angeles Clippersiä 2015–2017. Pituudeltaan hän on 201 senttimetriä.

Pierce pelasi NBA:ssä vuodesta 1998 ja edusti vuoteen 2013 saakka koko ajan Boston Celticsiä. Ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin tulokkaiden tähdistöviisikkoon. Kaudella 2008–2009 hänet valittiin liigan toiseen tähtiviisikkoon sekä kausina 2001–2002, 2002–2003 ja 2007–2008 kolmanteen tähtiviisikkoon. Viimeksi mainittuna kautena hän voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa ja hänet valittiin loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Kesällä 2013 Pierce siirtyi Brooklyn Netsiin. Kesällä 2015 hän teki sopimuksen kotikaupunkinsa Los Angeles Clippersin kanssa yhden Washingtonissa vietetyn kauden jälkeen. 

Pierce pelasi NBA:ssa 1343 runkosarjaottelua ja 170 pudotuspeliä. NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi kymmenen kertaa. Hän on tehnyt neljänneksi eniten kolmen pisteen koreja NBA:n historiassa (2143).

Lähteet
-------

* Paul Piercen tiedot NBA:n sivuilla

### Viitteet

1. ↑  Kevin Garnett, Paul Pierce join Brooklyn Nets as trade is completed *The Seattle Times*.  12.7.2013. Viitattu 11.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Paul Pierce signs contract with Los Angeles Clippers *espn.go.com*. Viitattu 29.8.2015.
3. ↑  NBA & ABA Career Leaders and Records for 3-Pt Field Goals *Basketball-Reference*.  Arkistoitu 16.4.2016. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paul Pierce** Wikimedia Commonsissa

  

Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Finley |
5 B. Davis |
6 A. Miller |
7 O’Neal |
8 A. Davis |
9 Pierce |
10 R. Miller |
11 Marion |
12 Williams |
13 Wallace |
14 Brand |
15 LaFrentz |
Valmentaja Karl
**Charles Keeling** (20. huhtikuuta 1928 Pennsylvania – 20. kesäkuuta 2005 Montana) oli yhdysvaltalainen ilmastotutkija. Keeling tunnetaan erityisesti ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden mittauksista. 50 vuotta kestäneiden mittaustensa avulla hän osoitti, että pitoisuus vaihtelee vuorokauden- ja vuodenajan mukaan ja että pitoisuus kasvaa, kun fossiilisia polttoaineita poltetaan. Hiilidioksidipitoisuuden kasvua kuvaavaa tilastoa kutsutaan "Keelingin käyräksi".

Keelingin käyrä, joka kuvaa hiilidioksidipitoisuuden kasvua Mauna Loan mittausasemalla Havaijilla.
Keeling väitteli kemian tohtoriksi Northwestern-yliopistossa vuonna 1954. Sen jälkeen hän kehitti California Institute of Technologyssä tarkan menetelmän ilman hiilidioksidipitoisuuden mittaamiseksi. Aluksi hän keräsi ilmanäytteitä Kaliforniasta, kunnes sai rahoituksen Havaijille Mauna Loan mittausasemaan, jossa kaupunkien saasteet eivät vaikuttaneet mittaustuloksiin.

Keelingiä motivoi ruotsalaisen Svante Arrheniuksen esittämä ajatus, että ilmakehän hiilidioksidipitoisuus voisi nousta fossiilisten polttoaineiden polttamisen takia ja että se voisi vaikuttaa maapallon ilmastoon. 1950-luvulla ajatus oli kiistanalainen osittain sen takia, että oli epäselvää, kuinka suuri osa hiilidioksidipäästöistä imeytyy meriveteen. Muutaman vuoden mittausten jälkeen Keeling pystyi todistamaan, että Arrheniuksen teoria oli oikea ja ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa. Hän mittasi myöhemmin hiilidioksidin määrää myös valtamerissä ja laati malleja hiilen kierrosta maapallolla.

Keeling teki elämäntyönsä Kalifornian yliopiston Scripps-merentutkimuslaitoksessa. Vuonna 1968 hänet nimitettiin meritieteen professoriksi. Vuonna 1994 Keeling valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Hän sai elämänsä aikana lukuisia tiedepalkintoja. Vuonna 2002 presidentti George W. Bush myönsi Keelingille Yhdysvaltain korkeimman tiedepalkinnon, National Medal of Science.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Charles Keeling *Helsingin Sanomat*.  22.6.2005. Viitattu 18.5.2023.
2. ↑  Heimann, Martin: Charles David Keeling 1928–2005.  *Nature*, 14.9.2005, 437. vsk, s. 331. doi:10.1038/437331a.   (englanniksi)
3. 1 2 3  Charles David Keeling Biography Scripps Institution of Oceanography. Viitattu 18.5.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Paukku, Timo: Charles Keeling kehitti tavan mitata ilmakehän hiilidioksidia *Helsingin Sanomat*.  18.11.2016. Viitattu 18.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Keelingin omaelämäkerta *Rewards and Penalties of Monitoring the Earth* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |