recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aidatrumpetti** on nykyaikainen nimitys erityiselle trumpettityypille, joka kehitettiin Giuseppe Verdin säveltämää, muinaiseen Egyptiin sijoittuvaa Aida-oopperaa varten. Soittimen oikea nimi on **tromba egiziana** eli egyptiläinen trumpetti. Aidatrumpetit ovat merkittävässä roolissa Aidan toisen näytöksen marssikohtauksessa (*Gloria all'Egitto*) sekä aivan saman näytöksen lopussa. Oopperassa aidatrumpetteja tarvitaan kuusi kappaletta: kolme as-vireistä ja kolme h-vireistä. Aidatrumpetissa on vain yksi, kokosävelaskelen viritystä laskeva venttiili, ja sen putken pituus ja ääniala ovat lähellä nykyaikaisen b-trumpetin äänialaa, johon verrattuna as-vireinen aidatrumpetti soi kokosävelaskelta alempaa ja h-vireinen puoli sävelaskelta ylempää. Ulkomitoiltaan soitin on tavallista trumpettia paljon pidempi, sillä putki on täysin suora, venttiiliputkea lukuun ottamatta.

Alun perin Verdillä oli ajatuksena käyttää puolet pidempiä, venttiilittömiä luonnontrumpetteja, mutta tästä ajatuksesta luovuttiin näyttämön tilanpuutteen ja pitkän luonnontorven epävarman soitettavuuden vuoksi. Puolta lyhyemmällä putkella voidaan käyttää oktaavia alempana, mutta harvemmassa olevia yläsävelsarjan säveliä, jolloin venttiilin avulla saadaan yläsävelsarjasta tällöin puuttuvat sävelet. Aidan *tromba egiziana* -osuudet ovat kuitenkin siten sävelletyt, että ne voitaisiin luonnontrumpetillakin soittaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Aidatrumpetteja (Arkistoitu – Internet Archive)
**Matti Kalevi Pietikäinen** (s. 20. maaliskuuta 1949 Kiuruvesi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on eräs tärkeimpiä suomalaisia hahmontunnistuksen, digitaalisen kuvankäsittelyn ja konenäön tutkimuksen uranuurtajia. Pietikäisen tutkimusryhmän kehittämä Local Binary Pattern (LBP) -tekstuurioperaattori on eräs hahmontunnistuksen kansainvälisen tiedeyhteisön eniten viitatuista menetelmistä. Menetelmään perustuva 2000-luvulla kehitetty kasvojentunnistusmenetelmä on myös eräs alueen tärkeimpiä. LBP:n erilaisia muunnelmia kehitetään jatkuvasti ja sitä käytetään myös muilla sovellusalueilla.

Pietikäinen suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon vuonna 1973, tekniikan lisensiaattitutkinnon vuonna 1977 ja tekniikan tohtoritutkinnon vuonna 1982 Oulun yliopistossa. Hän on vieraillut tutkijatohtorina Marylandin yliopistossa 1984-1985 ja hänet nimitettiin tietotekniikan professoriksi Oulun yliopistossa vuonna 1991. Hän on toiminut useissa kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen luottamus- ja johtotehtävissä ja saanut alansa tiedepalkintoja. Vapaa-ajallaan Pietikäinen harrastaa golfia.

Pietikäinen on saanut IEEE:n fellow-arvonimen vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jukka Paakki: *Opista tieteeksi – Suomen tietojenkäsittelytieteiden historia*, s. 84. Tietojenkäsittelytieteen seura, 2014. ISBN 978-952-93-4181-8. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 6.12.2014).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Professori Matti Pietikäisestä IEEE Fellow  25.11.2011. Oulun yliopisto.  Arkistoitu 7.11.2017. Viitattu 5.11.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* DBLP
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Haminan satama
**Haminan Satama Oy** oli Haminassa satamatoimintaa harjoittava yhtiö, jonka omisti Haminan kaupunki. Haminan Satama Oy ja Kotkan Satama Oy yhdistyivät 1. toukokuuta 2011 HaminaKotka Satama Oy:ksi. Molempien kaupunkien kaupunginvaltuustot hyväksyivät yhdistymisen 8. marraskuuta 2010.

Haminan Sataman satama-alue sijaitsee Haminan keskustan lounaispuolella Haminanlahden ja Hillonlahden välisellä alueella. Satamaan on rautatieyhteys Haminan radan kautta. Satamaan kulkevaa väylää on syvennetty 10 metristä 12 metriin.

Suomen itäisimpänä merisatamana Haminan satama on merkittävä Venäjän suuntaan kulkevan transitoliikenteen satamana. Satama on erikoistunut erityisesti nestemäisten aineiden varastointiin ja siellä on myös laaja konttiterminaali. Laitureita on noin 3 000 metriä. Tonnimäärältään Haminan satama oli Suomen kahdeksanneksi suurin yleissatama vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Haminakotkasta Suomen suurin vientisatama *HS.fi*. Viitattu 8.11.2010.
2. ↑  Haminan sataman laajennus *ymparisto.fi*. Viitattu 2.11.2010.
3. ↑  Haminan satama - Väylän syvennys Haminan Satama.  Arkistoitu 23.12.2008. Viitattu 2.11.2010.
4. ↑  Haminan satama - Yleistä Haminan Satama.  Arkistoitu 27.9.2008. Viitattu 2.11.2010.
5. ↑  Vuositilastot - Tavaraliikenne *finnports.com*. Viitattu 1.11.2010.
**Janneniska Oy** on nostolavoja vuokraava yritys. Janneniska Oy:n perusti Janne Niska vuonna 1996. Vuonna 2017 Janneniska myi 34–80 metriin yltävät koneensa turkulaiselle Jalo & Jalolle.

Janneniskan tytäryhtiö Bladefence Oy on erikoistunut tuulivoimaloiden lapojen huoltoon. Se pyrkii etenkin Kanadan markkinoille.

Perustajan kuoltua 38-vuotiaana ja perheettömänä yrityksen omistus siirtyi yrityksen henkilöstölle testamentin mukaisesti. Enemmistöomistajaksi tuli silloinen toimitusjohtaja Joni Alasaari ja muiksi pääomistajiksi asiakaspalvelupäällikkö Jan Ström ja turvallisuuspäällikkö Saku Nurminen.

Katso myös
----------

* Pekkaniska Oy

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Janneniska Oy -Taloustiedot  13.11.2021. Yritystele. Viitattu 13.11.2021.
2. 1 2 3  Laakso, Leena: IL: Perijät myivät ison osan Janneniskan toiminnasta *Kauppalehti*.  3.5.2017. Viitattu 19.12.2018.
3. ↑  Karjalainen, Tero: Näin Janne Niskan miljoonaperintö jaettiin *Ilta-Sanomat*.  20.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Janneniskan kotisivut
**Antonov A-1** oli neuvostoliittolainen puurakenteinen alkeisliitokoneperhe, joka perustui Oleg Antonovin vuonna 1930 suunnittelemaan **Standart-2**-liitokoneeseen (ven. Стандарт-2). Standart-2 pohjautui aiempaan Standart-1 -liitokoneeseen. A-1-perheen koneita rakennettiin erittäin suurina määrinä: pelkästään päävariantteja U-s3, U-s4 ja P-s2 rakennettiin noin 5 400 kappaletta. A-1 oli pohjana myös kaksipaikkaiselle Antonov A-2:lle. A-1 ja A-2-malleja oli rakennettu vuoteen 1937 mennessä yli 7 600 kappaletta.

Ohjaaja istuu A-1-koneen muotokatetun ohjaamon sisällä.
A-1-perheen koneet poikkesivat joiltakin osin toisistaan, mutta merkittävä osa koneiden osista oli vaihdannaisia eri versioiden välillä. Rakenne oli aikakauden alkeisliitokoneille tyypillinen: yläsiipikonfiguraatioon asennettu siipi yhdistyi palkkirakenteisen rungon välityksellä peräsimeen, ja ohjaaja istui palkin etuosassa olleella istuimella. Laskuteline koostui rungon alle asennetusta laskeutumissuksesta, joskin joissain koneissa käytettiin myös píeniä puupyöriä.

Varhaisemmissa alkeiskoulutusversioissa (mallitunnus U, ven. *У*) oli tasaleveä siipi, kun myöhemmissä suorituskykyisemmissä liitolentoversioissa (mallitunnus P, ven. *П*) oli pidemmän kärkivälin ja kärkeä kohti kapenevat siivet. P- ja P-mallin koneissa käytettiin myös puurakenteista ohjaamokatetta. Kehittynein malleista oli hinauslähtöä silmällä pitäen suunniteltu B (ven. *Б*), jossa oli P-mallin muutosten lisäksi kuvullinen ohjaamo. 

A-1-koneita rakennettiin toisen maailmansodan aikana ilman lisenssiä THK- ja MKEK-lentokoneverstailla. THK valmisti Ps-2 ja Us-4 versioita mallitunnuksilla **THK-7 ja THK-4**, kun MKEK käytti koneeseen tunnusta **MKEK 6**.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&05.06000005,60 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&010.056000010,56 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&015.064000015,64 m²
* **Siiven sivusuhde:** &&&&&&&&&&&&&&07.01300007,13
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&&092.&&&&0092 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0164.&&&&00164 kg

**Suoritusarvot**

* **Liitoluku:** 1:11
* **Vajoamisnopeus:** &&&&&&&&&&&&&&01.01500001,15 m/s

Lähteet
-------

1. 1 2  А-1 *airwar.ru*. Уголок неба. Viitattu 9.6.2019. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antonov A-1** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Antonov A-1
**Gauja** (viroksi *Koiva jõgi*) on joki Pohjois-Latviassa, vanhan Liivinmaan alueella.

Riianlahteen Riian koillispuolelle laskeva Gauja on 452 kilometriä pitkä. Joen lähteet sijaitsevat Cēsiksen kaakkoispuolella. Joki virtaa ensin koilliseen ollen Valkan kaakkoispuolella Viron ja Latvian välisenä rajajokena ennen kuin ottaa suunnakseen Riianlahden virraten muun muassa Valmieran, Cēsisin, Līgatnen ja Siguldan kaupunkien kautta.

Gaujaan laskee useita sivujokia, kuten Amata ja Rauna.

Gauja on hiekkapohjainen, ja sen rantoja täplittävät monin paikoin hiekkakivikalliot. Valmieran ja Siguldan välinen alue on Gaujan kansallispuiston aluetta.

Gauja on suosittu melontajoki, ja sitä pitkin pääsee hyvin myös kumiveneellä ja puista kootuilla lautoilla, joskin koskissa jälkimmäisillä saattaa olla hieman taiteilemista. Varsinkin juhannuksen aikaan (23.-24.6.) latvialaiset kerääntyvät Gaujalle juhlimaan mitä moninaisimmin tavoin.

Karttoja ja valokuvia
---------------------

* Kartta Gaujasta Latviassa.Kartta Gaujasta Latviassa.
* Gaujan valuma-alueGaujan valuma-alue
* Gaujan mutka lähellä Viron ja Latvian välistä rajaaGaujan mutka lähellä Viron ja Latvian välistä rajaa
* Maantiesilta lähellä Siguldan kaupunkiaMaantiesilta lähellä Siguldan kaupunkia
* Valmierassa sijaitseva uusi siltaValmierassa sijaitseva uusi silta
* Gaujan varrella ja sen sivuhaaroijen varsilla on 25 luolaa, jossa on kalliopiirroksiaGaujan varrella ja sen sivuhaaroijen varsilla on 25 luolaa, jossa on kalliopiirroksia
* Rautatiesilta ylittää Gaujan. Kuva on vuodelta 1889.Rautatiesilta ylittää Gaujan. Kuva on vuodelta 1889.
**Gaudeamus** on Helsingin yliopiston omistama tieto- ja tiedekirjakustantamo. Vuoden 2016 alkuun saakka sen omisti Helsingin yliopiston ylioppilaskunta.

Kustantamon historia alkaa 1960-luvun lopulta, jolloin Helsingin yliopiston ylioppilaskunta aloitti pienimuotoisen kustannustoiminnan. Ensimmäinen kustanne *Lääketieteen ylioppilaiden fysiikan harjoitustöitä* ilmestyi vuonna 1968 ja 1970-luvun alussa alkoi toiminta Gaudeamus-nimen alla.

Gaudeamus julkaisee laajaa yleisöä kiinnostavia tietokirjoja, eri tieteenalojen perusteoksia, yliopisto- ja ammattikorkeakoulujen oppimateriaaleja, tutkimuksiin pohjaavia teoksia sekä ammattikirjallisuutta. Teokset ovat saaneet lukuisia palkintoja ja tunnustuksia.

Kustantamon erikoisaloja ovat yhteiskuntatiede, filosofia, historia, humanistiset tieteet, ympäristö, talous ja kasvatus. Gaudeamus julkaisee myös Helsingin yliopiston tiedekasvatuksen kanssa ideoitua lastenkirjasarjaa sekä Helsingin yliopiston Tiedekulman kanssa suunniteltua Tiedekulmapokkarien sarjaa. Lisäksi Otatieto-sarjassa julkaistaan tekniikan alan kirjallisuutta.

Gaudeamuksen tuotantoon kuuluu myös klassikkokäännöksiä, muun muassa Aristoteleen, Ciceron, René Descartesin, Immanuel Kantin, Edmund Husserlin, Jacques Derridan ja Michel Foucault’n teoksia. Vuonna 2006 valmistunut Aristoteleen teosten yhdeksänosainen suomennossarja on kansainvälisestikin harvinaislaatuinen.*lähde?*

Julkaisufoorumin suomenkielisten tiedejulkaisujen tasoluokituksessa Gaudeamus sijoittuu kirjakustantajien tasoluokkaan 2 yhdessä yhdessä muun muassa kansainvälisten yliopistokustantamojen kanssa.

Sana *gaudeamus* on latinaa ja tarkoittaa "iloitkaamme".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tietoa Gaudeamuksesta Gaudeamus. Viitattu 6.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Gaudeamuksen verkkosivut
Kupariteltta
**Kupariteltta** on Solnan Hagaparkenissa sijaitseva rakennus. Kupariteltta muodostuu keskellä olevasta suuremmasta teltasta sekä sen molemmin puolin olevista sivuteltoista.

Ruotsin kuningas Kustaa III tilasi Kupariteltan alun perin kuninkaallisten henkivartijoiden majoitustiloiksi. Kupariteltta rakennettiin vuosina 1787–1790 arkkitehti Louis Jean Desprezin suunnitelmien mukaan. Itse majoitustilat ovat puurakenteisia, mutta Desprez suunnitteli niille kuparipäällysteiset ja koristeellisesti maalatut telttajulkisivut, jolloin saatiin aikaan vaikutelma metsän reunalla sijaitsevasta telttaleiristä. Esikuvana toimivat roomalaisten teltat.

Ensimmäisen maailmansodan aikana osa Kupariteltan alkuperäisistä kuparilevyistä varastettiin, ja ne jouduttiin korvaamaan uusilla. Keskimmäinen teltta tuhoutui tulipalossa vuonna 1953, ja se rakennettiin uudelleen kymmenen vuotta myöhemmin linna-arkkitehti Ragnar Hjortin johdolla. Teltta maalattiin tuolloin vihreäksi ja keltaiseksi. Sivuteltat maalattiin uudelleen siniseksi ja keltaiseksi 1970-luvun puolivälissä. Vuosina 1977–1978 telttajulkisivun takana oleva avoin tallipiha rakennettiin katolla varustetuksi telttahuoneeksi, niin sanotuksi hopeateltaksi.

Vuonna 2009 Kupariteltta peruskorjattiin perinteisiä materiaaleja ja menetelmiä käyttäen. Kaikki kuparilevyt hiottiin käsin, minkä jälkeen ne maalattiin pellavaöljymaalilla. Telttaan palautettiin samalla sen alkuperäiset värit, koboltinsininen ja keltainen. Vuonna 2016 Kupariteltta sai lisäksi julkisivuvalaistuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koppartälten i Hagaparken Statens fastighetsverk.  Arkistoitu 13.7.2022. Viitattu 13.7.2022. (ruotsiksi)
**Megalopoliin teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Megalopoliin kaupungissa. Sen rauniot sijaitsevat kaupungin arkeologisella alueella lähellä nykyistä Megalópolin kaupunkia. Se oli antiikin Kreikan suurin teatterirakennus.

Megalopoliin teatterin ja Thersileionin pohjapiirros. Kuvitusta Pausaniaan *Kreikan kuvauksen* englanninkieliseen julkaisuun vuodelta 1898.
Teatteri rakennettiin noin vuonna 370 eaa. heti Megalopoliin rakentamisen jälkeen. Sen suunnitteli Polykleitos nuorempi, joka suunnitteli myös Epidauroksen teatterin. Teatteriesitysten lisäksi paikalla järjestettiin Arkadian liiton kaupunkivaltioiden yhteisiä kokouksia, sillä kaupunki oli tehty liiton pääkaupungiksi. Teatteri oli raunioina viimeistään 100-luvulla jaa. jolloin Pausanias kävi paikalla.

Puolikaarenmuotoisen teatterin rauniot sijaitsevat arkeologisen alueen eteläosassa. Rakennus avautuu pohjoiseen päin. Koko teatterin halkaisija on noin 145 metriä ja *orkhestran* eli keskellä olevan kuoron esiintymisalueen halkaisija noin 30 metriä. Teatterin näyttämö oli puinen ja varustettu pyörillä. Sen koko oli noin 31 × 7 metriä. Sitä säilytettiin erityisessä *skenotheke*-rakennuksessa ja se siirrettiin paikalle teatteriesityksiä varten. Teatterin alaosassa oli 20 penkkiriviä ja yläosassa 17 penkkiriviä. Ensimmäisen rivin penkit oli varattu kaikkein arvokkaimmille vieraille ja niissä oli selkänojat. Katsomoon mahtui noin 20 000–21 000 katsojaa.

Teatterin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1890–1891. Niitä on suorittanut British School at Athens eli Brittiläinen arkeologinen koulu Ateenassa. Rakennuksesta on kaivettu esiin lähinnä *orkhestra*, *proskenion*, *skenotheke* sekä ensimmäisiä penkkirivejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Megalopolis *Perseus*. Viitattu 9.11.2015.
2. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Megalopolis", *Antiikin käsikirja*, s. 333. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Two important archaeological sites of the Peloponnese have reopened *Visit Greece*. Viitattu 9.11.2015.
4. ↑  Αρχαίο Θέατρο Μεγαλόπολης Δήμος Μεγαλόπολης. Viitattu 9.11.2015.
**Olofsnäs träsk** on järvi Getassa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 37,8 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 29 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Olofsnäs träskin pituus lounaasta koilliseen on 1,6 kilometriä. Järvi on kapea ja saareton. Kapein kohta on noin 70 metriä leveä. Olofsnäs träskin länsiranta on melko suora, itäranta on mutkainen. Järveä ympäröi kulttuurimaisema. Olofsnäs träskin itäpuolisesta Medalenista virtaa 300-metrinen laskuoja järven itärantaan. Olofsnäs träsk laskee Grävströmiä lounaaseen Ramsvikiin, joka on Ahvenanmeren sisälahti.

Olofsnäs träsk (82.A40.1.002) kuuluu vesistöalueeseen 82.040A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Olofsnäs träsk on alueen 82.040A laajin makean veden allas. Alueeseen kuuluu sen ohella Bolstaholmsträsket, Byträsk, Medalen ja Backansviken.

Olofnäs träsk on laajin Getan 29:stä järveksi luokitellusta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olofsnäs träsk, vakavesi, Geta
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.6.2021.
3. 1 2  Olofsnäs träsk. Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
4. ↑  Ahvenanmaalla (82.040A). Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
**Eadbald** (k. 20. tammikuuta 640) oli Kentin kuningas 616–640. Hän nousi valtaistuimelle isänsä Ethelbert Kentiläisen kuoltua.

Beda Venerabilis mainitsee, että Eadbald kieltäytyi aluksi omaksumasta kristinuskoa ja meni naimisiin isänsä lesken kanssa. Rochesterin piispa Justus ja Lontoon piispa Mellitus pakenivat pakanahallitsijaa Ranskaan. Canterburyn arkkipiispa Laurentius onnistui lopulta käännyttämään Eadbaldin ja sai hänet mitätöimään laittoman avioliittonsa.

Kääntymyksensä jälkeen Eadbald lahjoitti vuonna 618 maata kirkolle ja kutsui Justuksen ja Mellituksen takaisin Englantiin. Eadbald rakennutti lisäksi Canterburyyn Neitsyt Marialle pyhitetyn kirkon. Mellitus seurasi Laurentiusta Canterburyn arkkipiispana vuonna 619, ja Justuksesta tuli arkkipiispa Mellituksen jälkeen vuonna 624. Justuksen jälkeen arkkipiispaksi valittiin Honorius, jonka aikana kirkko vakiinnutti asemansa Kentissä kuningas Eadbaldin suojeluksessa. Eadbald järjesti sittemmin sisarensa Aethelbergin naimisiin Northumbrian kuninkaan Edwinin kanssa.

Eadbald lyötätti Lontoossa Englannin ensimmäiset kultakolikot, mahdollisesti toisen vaimonsa Emman vaikutuksesta, joka oli syntyperältään frankki. Emman alkuperäinen nimi on saattanut olla Ermenberga tai Ermentrudis, mutta hänen sukutaustansa on epäselvä. Emma oli ilmeisesti joko Teodebert II:n, Klotar II:n tai major domus Erchinoaldin tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kings of Kent 488–825 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Eadbald *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 4.11.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kentin kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Hengist (455–488)
* Horsa (455–488)
* Oeric Oisc (488–512/516)
* Octa (512/516–534/540)
* Eormenric (534/540–~590)
* Ethelbert Kentiläinen (~590–616)
* Eadbald (616–640)
* Æðelwald
* Eorcenberht (640–664)
* Eormenred
* Ecgberht (664–673)
* Hlothhere (673–685)
* Eadric (685–686)
* Mul (686–687)
* Swæfred (687/688–692)
* Swæfbert
* Oswine
* Wihtred (~690–725)
* Alric (762–796)
* Eadbert I (725–748)
* Æthelbert II (725–762)
* Eardwulf
* Eadberht II
* Sigered
* Eanmund (762–764)
* Heaberht
* Ecgberht II
* Ealhmund
* Offa (785–796)
* Eadberht III Præn (796–798)
* Cuthred (798–807)
* Coenwulf
* Ceolwulf I (822–823)
* Baldred (823–826/827)
* Egbert (825–839)
* Ethelwulf (825–858)
* Ethelstan (839–851)
* Ethelbert (855–866)
* Ethelred (866–871)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Matmatah vuonna 2017.
**Matmatah** oli suosittu ranskalainen rockyhtye.

Historia
--------

Yhtye perustettiin vuonna 1992, kun Stan opiskellessaan Brestissä (Bretagne, Ranska) tapasi Sammyn, joka opiskeli sähköistä suunnittelua samassa kaupungissa, josta he molemmat ovat kotoisin. Molemmat olivat kitaristeja ja muodostivat duon Tricards Twins. He kehittivät ohjelmiston kuusikymmentäluvun ja seitsemänkymmentäluvun kappaleista, jossa The Beatles, Neil Young ja Simon & Garfunkel kuuluivat vaikutteina.

Eräällä keikallaan he tapasivat basisti Ericin ja rumpali Fanchin. Yhdessä he muodostivat Matmatah -yhtyeen. (alkup. Matmata), Heidän ensimmäinen singlensä nimeltä "Les Moutons" (lammas) julkaistiin vuonna 1996 ja myi muutaman kuukauden kuluessa 30 000 kappaletta (sittemmin 800 000).

Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi oli nimeltään *La Ouaches*. Albumia myytiin 300 000 kappaletta kuuden kuukauden kuluessa.

Yhteen jäsenet
--------------

* Tristan Nihouarn (Stan) - laulu, kitara, huilut
* Cédric Floc'h (Sammy) - kitara, taustalaulu
* Eric Digaire (Eric) - basso, taustalaulu, koskettimet
* Benoit Fournier (Scholl) - rummut

### Perustajajäsenet

Jean-François Paillard (Fanch) - rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *La Ouache*
* *Rebelote*
* *Archie Kramer*
* *La Cerise*
* *Antaology* (2015)
* *Plates Coutures* (2017)

### Live

* *Lust for a Live*
* *28, Capucines*

### EP:t

* *Concert*
* *...and Time Goes Friendly*
* *Bande à Part*
**Anatoli Glebovitš Glebov** (ven. Анато́лий Гле́бович Гле́бов, oikea sukunimi *Kotelnikov*, ven. Коте́льников; 9. joulukuuta 1899 Pultava – 6. helmikuuta 1964 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Anatoli Glebov toimi 1920-luvulla diplomaattina Turkissa ja *Krestjanskaja gazeta* -lehden kirjeenvaihtajaosaston päällikkönä. Vuonna 1927 hänestä tuli ammattikirjailija.

Glebov kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1919. Muinaisen Babylonian orjakapinasta kertova tragedia *Zagmuk* (1925) herätti Anatoli Lunatšarskin huomion ja siitä tehtiin samanniminen ooppera (1930). Glebov laati yli 20 näytelmää, 22 näyttämökappaletta harrastajateatteria varten ja käänsi noin 30 näytelmää Neuvostoliiton eri kielistä. 1950-luvun puolivälistä lähtien hän kirjoitti etupäässä proosaa.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Käy riveihin! Kollektivisoimiskysymystä käsittelevä näytelmä* (*Vstavai v rjady*). Mukaellen suom. Kaarlo Halme. Leningrad: Kirja, 1931.
* *Laski väärin* (*Prostšitalsja*). Suom. Irja Lindroos. Teoksessa *Näytelmiä. Kokoelma 1*. Leningrad: Kirja, 1936.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Glebov Anatoli Glebovitš *Kratkaja literaturnaja entsiklopedija*. Viitattu 27.7.2021.
2. 1 2  Glebov Anatoli Glebovitš *Teatr i jego istorija*. Viitattu 27.7.2021.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 6*, s. 587. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1971.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Anders Viktor Hellman** (24. huhtikuuta 1851 Pietarsaari – 24. helmikuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen opettaja.

Hellmanin vanhemmat olivat värjäri Johan Hellman ja Katarina Kristina Kjellberg. Opettajat Hilda Hellman ja Alba Hellman olivat sisariaan. Hellman toimi jo ylioppilasaikanaan seitsemän vuoden ajan opettajana sisartensa perustamassa lastenkoulussa Vaasassa, tuli opettajakandidaatiksi 1878 ja kutsuttiin seuraavana vuonna Hämeenlinnan suomalaiseen normaalilyseoon opettajaksi. Vuodesta 1887 hän oli latinan ja ruotsin kielten kollega Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa. Opettajana Hellman oli lahjakas ja innostava. Hän julkaisi laajasti käytetyt ja uudenaikaisina pidetyt oppikirjat *Ruotsalainen lukemisto I-II* (1885–1887) ja *Latinan lukukirja aloitteleville* (1891, Carl Synnerbergin kanssa). Hän oli myös huomattava hevosjalostuksen harrastaja. 1890-luvulla Hellman toimi köyhäinhoidon tarkastajan apulaisena.

Hellmanin puoliso vuodesta 1882 oli Annie Ida Charlotta af Enehjelm (k. 1933). Heidän lapsiaan olivat asianajaja, kansanedustaja Karl Holma ja diplomaatti, assyriologi Harri Holma.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 288.

Aiheesta muualla
----------------

* HELLMAN Anders Viktor. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 22.2.2014.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
EZLN:n lippu
**Ejército Zapatista de Liberación Nacional (EZLN)** eli *Zapatistinen kansallisen vapautuksen armeija* on meksikolainen sissiliike, joka toimii pääosin etelässä, etenkin Oaxacan, Campechen, Veracruzin, Tabascon ja Chiapasin osavaltioissa, sekä Guatemalassa ja Belizessä. Zapatistit puolustavat alueen alkuperäisväestöä sekä ylläpitävät antikapitalistista ideologiaa. Järjestön nimi tulee Meksikon vallankumouksen kapinallisjohtaja Emiliano Zapatalta. EZLN:n keulakuva on Subcomandante Marcos, jonka asemaa liikkeen johdossa ei tunneta. Varsinaiset päätökset tekee liikkeen ajaman käytännön demokratian mukaisesti EZLN:n hallitseman alueen intiaaniyhteisöt.

Historiaa
---------

Vaikka EZLN:n alkujuuret ajoittuvat vuoteen 1983 asti, aloitti se aktiivisen toiminnan vasta 1. tammikuuta 1994 Meksikon liityttyä Pohjois-Amerikan vapaakauppa-alueeseen NAFTA:an. Järjestö valloitti San Cristobal de las Casasin ja muita Chiapasin kaupunkeja. Aluksi se julisti marssivansa Meksikon pääkaupunkiin, mutta vetäytyi pian takaisin tukialueilleen Lacandónin viidakkoon. Taistelut kestivät 12 päivää ja niissä kuoli noin 150 ihmistä. Aselevon jälkeen EZLN:sta on tullut poliittinen liike, joka on kerännyt paljon kansainvälistä suosiota ja julkisuutta. Mm. Punk-yhtye Anti-Flag ja Rock-yhtye Rage Against The Machine ovat ilmaisseet suurta tukea EZLN:n kampanjaa kohtaan.

EZLN on hallinnut alueita Chiapasissa soveltaen suoran demokratian ihanteitaan. Järjestön ideologiassa anarkismi ja vasemmistolibertarismi kietoutuvat yhteen mayojen perinteiden kanssa. Sittemmin järjestö on siirtynyt rauhanomaisten vaikuttamiskeinojen tielle. Kesäkuussa 2005 zapatistit antoivat *Kuudennen julistuksen Lacandónin viidakosta*, jossa rauhanomaiset periaatteet sinetöitiin. Tavoitteena on uudistaa Meksikon politiikka liittoutumalla opiskelijoiden, työläisten ja maanviljelijöiden kanssa. Vuoden 2006 presidentinvaalien alla zapatistit pitivät oman kampanjansa (*La otra campaña*) ja protestoivat suuria puolueita vastaan, koska he eivät uskoneet niiden tuovan muutosta maan köyhien tilanteeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kapinatyöläinen # 18 Tierra y libertad! - Taistelu maasta ja vapaudesta jatkuu Meksikossa (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Jouni Pirttijärvi - Zapatistit - uudenlainen kapinaliike?
3. ↑  Zapatistas lead rally against vote (AlJazeera)

Kirjallisuutta
--------------

* Marcos: *¡Viva Zapata!*. Suomentanut ja koonnut Sarri Vuorisalo-Tiitinen. Pystykorvakirja. Helsinki: Like, 2009. ISBN 978-952-01-0389-7.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **EZLN**.
* Globalization and the Political: in the Borderlands with the Zapatista Movement
* Jouni Pirttijärvi: Zapatistit - uudenlainen kapinaliike?
* Katja Ahlfors & Annastiina Salonen: Zapatisteilla vaihtoehtokampanja ennen heinäkuun vaaleja[vanhentunut linkki]
* Sixth Declaration of the Selva Lacandona Anarkismo.net
* Zapatistas celebrate anniversary Al Jazeera
**Matkustus Suomessa** (*En resa i Finland*) on Zacharias Topeliuksen vuosina 1872–1874 kahtenatoista vihkona ilmestynyt kirja, joka käsitteli Suomea, sen kansaa ja eri paikkakuntia. 

Yhtä aikaa ruotsinkielisen alkuteoksen kanssa ilmestyneen suomennoksen teki Julius Krohn. Kirja ilmestyi saksaksi ja venäjäksi 1874 ja 1875. Kuvituksena oli 36 teräspiirrosta.

Topeliuksen kirjoittamien lukujen lisäksi mukana on Tilastollisen keskustoimiston johtajan K. E. F. Ignatiuksen tilastollinen katsaus. Kuvat esittävät etenkin Etelä-Suomen rannikkoseutuja, mutta osansa saavat myös Häme, Karjala ja Savo. Myös Pohjois-Suomea oli määrä käsitellä, mutta alkuosan vähäisiksi jääneen myynnin vuoksi sarjaa ei jatkettu.

Lukujen jäsentely on samansuuntainen kuin laajemmassa Finland framstäldt i teckningar -teoksessa, jonka kuvituksena oli 120 kivipiirrosta. Tekstit ovat kuitenkin lyhyempiä ja kuvailevat suoremmin kuvia ja niiden näkymiä. Topeliuksen kolmas samantyyppinen historiaan ja maantieteeseen liittyvä kirja oli Maamme-kirja, joka oli kouluissa lukukirjana vielä 1950-luvulla. Matkustus Suomessa on näitä kaunokirjallisempi, Topelius muun muassa kuvaa äänielämyksiä Imatrankoskelta.

* Johan Knutson: Näkymä Porvooseen koillisesta.
* Johan Knutson: Näkymä Tampereelle pohjoisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matkustus Suomessa, Katarina Pihlflyckt: Johdanto s. 1–6.
Anatoli Kinah’
**Anatoli Kyrylovytš Kinah’** (ukr. Анатолій Кирилович Кінах, s. 4. elokuuta 1954) on ukrainalainen poliitikko. Hän oli pääministeri 2001–2002 ja valtiovarainministerinä Viktor Janukovytšin hallituksessa 21. maaliskuuta 2007 alkaen. Hän on teollisuuden ja yrittäjien puolueen (Партія промисловців і підприємців України, PPPU) johtaja.

Kinah’ syntyi Bratušanyn kylässä Moldavian SNT:ssa ja opiskeli Leningradin laivanrakennusinstituutissa, josta valmistui 1978. Hän työskenteli Tallinnan telakalla ja vuodesta 1981 Mykolajivissa.

Huhtikuussa 1990 Kinah’ valittiin Ukrainan parlamenttiin ja nimitettiin 1992 presidentin edustajaksi Mykolajivin alueelle. Vuonna 1995 hänet nimitettiin varapääministeriksi vastuuseen teollisuuspolitiikasta. Hän oli pääministerinä 2001–2002, kunnes Kutšma erotti hänen hallituksensa. Hänet valittiin vuonna 2000 teollisuuden ja yrittäjien puolueen puheenjohtajaksi ja parlamenttiin vuonna 2002 Yhtenäisen Ukrainan puolesta! -listalta. Hän oli presidenttiehdokkaana 2004 vaaleissa teollisuuden ja yrittäjien puolueen ehdokkaana. Vaalikampanjan aikana hän rikkoi välinsä Viktor Janukovytšiin julistamalla "ettei rikollisesta voi tulla Ukrainan presidenttiä", ja oli aktiivisesti mukana vastaehdokas Viktor Juštšenkon oranssissa vallankumouksessa yhtenä sen viidestä johtajasta. Hänet valittiin maaliskuussa 2006 parlamenttiin presidentti Juštšenkoa tukevan Meidän Ukrainamme -listan kakkospaikalta. Hän oli kansallisen turvallisuuden ja puolustusneuvoston sihteerinä.

Maaliskuussa 2007 Kinah’ liittyi Janukovytšin II hallitukseen talousministeriksi Arseni Jatsenjukin ryhdyttyä ulkoasiainministeriksi. Hänen mukanaan kymmenen edustajaa siirtyi hallituksen taakse. Nimitys oli pettymys Juštšenkolle, joka nimitti sitä "moraaliseksi häpeäksi".

Lähteet
-------

1. ↑  President slams Anatoly Kinakh Press office of President Victor Yushchenko. Viitattu 04.04.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |

Ukrainan vaakunaUkrainan pääministerit 1991–
Vitold Fokin 1991–1992 | Leonid Kutšma 1992–1993 | Vitali Masol 1994–1995 | Jevhen Martšuk 1995–1996 | Pavlo Lazarenko  1996–1997 | Valeri Pustovoitenko 1997–1999 | Viktor Juštšenko 1999–2001 | Anatoli Kinah’ 2001–2002 | Viktor Janukovytš 2002–2005 | Julija Tymošenko 2005 | Juri Jeh’anurov 2005–2006 | Viktor Janukovytš 2006–2007 | Julija Tymošenko 2007–2010 | Mykola Azarov 2010–2014 | Arseni Jatsenjuk 2014–2016 | Volodymyr Hroisman 2016–2019 | Oleksi Hontšaruk 2019–2020 | Denys Šmyhal 2020–
Logo
Hasselblad 500 EL, jollaista käytettiin Apollo 11 -kuulennolla.
**Hasselblad** on ruotsalainen valokuvausalan yhtiö. Vuonna 1841 nimellä F. W. Hasselblad & Co perustettu sekalaista tavaraa maahantuova yritys perusti valokuvauksen suosion kasvaessa kameroita myyvän osaston. Kun toiminta laajeni valokuvausalaa varten perustettiin 1909 itsenäinen yritys Hasselblads Fotografiska AB.

Nimen nosti maailmanmaineeseen Victor Hasselblad (1906–1978). Hän otti isänsä jälkeen haltuunsa sekä tukkuliikkeen että valokuva-alan tytäryhtiön. Hän oli isoisänsä vaikutuksesta kiinnostunut valokuvauksesta ja kuvasi lintuja. Hän perusti 1937 Göteborgiin kameraliikkeen Victors Foto, jossa hän aloitti projektorien ja kameratarvikkeiden valmistuksen.

Kun toista maailmansotaa käytiin Ruotsin ympärillä, Ruotsin ilmavoimat tilasi silloin jo nimekkäältä Hasselbladilta ilmakuvauskameroita. Myös maavoimat tilasi häneltä kameroita, ja Hasselblad toimitti Ruotsin puolustusvoimille yhteensä 342 kameraa. Kameroita valmistava yritys toimi nimellä Ross AB, mutta pian nimeksi tuli Victor Hasselblad AB. Yritys valmisti kelloja ja Saabille hammaspyöriä, kun niitä ei sodan vuoksi voinut tuoda ulkomailta, mutta koko ajan oli haaveena siviilikameran valmistus.

Vihdoin 1948 esiteltiin yrityksen peiliheijastuskamera kuvakokona 6 × 6 cm, Hasselblad 1600F. Objektiivit kameraan valmistettiin Rochesterissa. 1957 julkistettiin Hasselblad 500C, joka sai suosiota erityisesti ammattivalokuvaajien keskuudessa.*lähde?*

Yrityksen uusin digitaalijärjestelmäkamera on Hasselblad H4D-60, jossa on 40,2 × 53,7 mm:n, 60 megapikselin CCD-sensori.

Varsinkin Gemini-lentojen alkuaikoina, Kuussa otetut ja suuri osa avaruudessa (kiertoradalla) kuvatuista valokuvista on otettu Hasselbladin kameroilla. Hasselblad on NASA:n ja osittain myös ESA:n suurimpia yhteistyökumppaneita.

Yrityksen vaihtuvien omistusten aikana sillä alkoi alamäki, eikä se päässyt kunnolla mukaan digiaikaan.

Hasselbladin edustajana monissa Aasian maissa ollut Shriro Group osti tammikuussa 2003 yrityksestä enemmistöosuuden. Elokuussa 2004 Hasselblad osti tanskalaisen yrityksen Imacon A/S, ja yritykset sulautettiin yhteen ja nimeksi tuli Hasselblad Imacon. Omistaja on edelleen Shriro ruotsalaisen holdingyhtiönsä Shriro Swedenin kautta. Sen jälkeen se on keskittynyt kalliiden ammattilaistason digikameroiden valmistukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fotomuseet i Osby, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 4.7.2014
2. ↑  Hasselblad, Shriro Group, viitattu 4.7.2014 (Archive.org)
3. ↑  Hasselblad and Imacon merge, DPReview, viitattu 4.7.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hasselblad** Wikimedia Commonsissa
**Paralía Kourná** (kreik. Παραλία Κουρνά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Apokóronaksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Paralía Kourná on osa Kournásin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 599 (vuonna 2011).

Paralía Kournán maisemia.
Paralía Kourná on sisämaassa sijaitsevan Koúrnasin kylän ranta-asutus ja sijaitsee saaren pohjoisrannikolla eli Kreetanmeren rannalla noin 44 kilometriä kaakkoon Chaniásta, noin 20 kilometriä länteen Réthymnosta ja noin neljä kilometriä itään Georgioúpolista. Nykyisin Paralía Kourná on Georgioúpolin ympäristön turistirannikkoa ja siellä on useita hotelleja. Kylän nimi tarkoittaa "Koúrnasin rantaa", mutta sitä ei tule sekoittaa Kournás-järven rantoihin kylästä noin kolme kilometriä lounaaseen.

Aiemmin kylä kuului Georgioúpolin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Apokóronaksen kunnan Georgioúpolin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paralía Kourná** Wikimedia Commonsissa
**Mary Bono** (ent. **Bono Mack**, o.s. **Whitaker**; s. 24. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1998–2013.

Bono syntyi Clevelandin kaupungissa Ohiossa mutta on asunut jo vuodesta 1963 eteläisessä Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Clay Whitaker ja kemisti Karen Whitaker. Bono opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa (University of Southern California) ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1984.

Bono avioitui vuonna 1986 muusikkona ja näyttelijänä tunnetuksi tulleen Sonny Bonon kanssa. He saivat kaksi yhteistä lasta, vuonna 1988 syntyneen pojan ja vuonna 1991 syntyneen tyttären. Heidän avioliittonsa aikana Sonny Bono siirtyi politiikkaan ja toimi vuosina 1988–1992 Palm Springsin pormestarina sekä vuoden 1995 alusta Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian vaalipiiristä numero 44. Sonny Bono kuoli tammikuussa 1998 hiihto-onnettomuudessa.

Bono seurasi miestään Kalifornian vaalipiirin 44 edustajana. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen huhtikuussa 1998 järjestetyissä erikoisvaaleissa, joissa hän sai 64 prosenttia äänistä ja toiseksi eniten ääniä saanut ehdokas demokraatti Ralph Waite 28,8 prosenttia. Syksyn 1998 vaaleissa Bono sai 60,1 prosenttia äänistä ja vastaehdokkaana jälleen ollut Waite 35,7 prosenttia. Bono valittiin vuoden 1998 jälkeen kuusissa vaaleissa jatkamaan edustajainhuoneen jäsenenä. Vaaleihin 2002 Kalifornian vaalipiirejä muutettiin niin, että hänen edustamansa vaalipiirin numeroksi muuttui 45. Vaaleissa 2012 hän menetti edustajanpaikkansa Raul Ruizille. Hänen vaalipiirinsä numeroksi muuttui tuona vuonna 36.

Vuosina 2001–2005 Bono oli naimisissa liikemies Glenn Baxleyn kanssa. Joulukuussa 2007 Bono avioitui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2005–2013 toimineen floridalaisen Connie Mack IV:n kanssa. Toukokuussa 2013 pari ilmoitti eroavansa.

Lähteet
-------

* Mary Bono Mackin verkkosivut (englanniksi) (Internet Archive)
* Bono, Mary Biographical Directory of the United States Congress (englanniksi)
* Bonon vaalitulokset sivustolla JoinCalifornia (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Sonny Bono killed in skiing accident *CNN.com*.  6.1.1998. Viitattu 7.9.2008. (englanniksi)
2. ↑  People in the News *The Augusta Chronicle*.  1.10.2005. Viitattu 20.6.2013. (englanniksi)
3. ↑  Connie, Mary Bono Mack to divorce *Naples Daily News*.  24.5.2013. Viitattu 20.6.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Alonzo C. Babers** (s. 31. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja Los Angelesin olympiakisoissa 1984.

Babers syntyi Montgomeryssä, Alabamassa ja opiskeli Yhdysvaltojen ilmavoimien kadettikoulussa 1979–1983. Opiskeluaikanaan hän kilpajuoksun ohessa pelasi yhden kauden ajan amerikkalaista jalkapalloa.

Alonzo Babers nousi maailman huipulle nopeasti. Vielä vuonna 1982 hänen ennätyksensä 400 metrillä oli 45,9, mutta seuraavana vuonna hän juoksi parhaimmillaan 45,07. 
Hän pääsi Yhdysvaltain viestijoukkueeseen yleisurheilun ensimmäisiin MM-kisoihin Helsinkiin. Finaalissa Babers juoksi ensimmäisen osuuden tullen vaihtoon toisena, mutta kolmannella osuudella Willie Smith pudotti kapulan ja ennakkosuosikki Yhdysvallat jäi kuudenneksi.

Babers vuonna 1984.
Seuraavalla kaudella Babersin kehitys jatkui. Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa hän teki välierissä ennätyksensä 44,95 ja juoksi finaalissa taas uuden ennätyksensä 44,86. Olympialaisissa Babers paransi toisissa alkuerissä ennätyksensä lukemaan 44,75 ja voitti lopulta finaalin ajalla 44,27. Vielä loppusuoran auetessa Babers oli vasta neljäntenä. 4×400 metrin viestissä Babers juoksi kolmannen osuuden seuraten Australian Gary Minihania loppusuoran alkuun, jossa meni ohi ja toi kapulan vaihtoon noin kymmenen metrin etumatkalla. Ankkuri Antonio McKay ei pettänyt ja Yhdysvallat voitti kultaa ajalla 2.57,91.

Los Angelesin olympialaisten aikaan Babers oli kadettikoulusta valmistuttuaan ilmavoimien luutnantti. Vain kuukausi olympialaisten jälkeen Babers aloitti lentokoulutuksen ja päätti urheilu-uransa. Hän työskenteli aktiiviupseerina vuosina 1983–1991 ja on edelleen ilmavoimien reserviläinen. Nykyään hän lentää Boeing 777 -koneita United Airlinesin palveluksessa.

Parhaat tulokset
----------------

* 200 m 20,82
* 400 m 44,27

Lähteet
-------

* Juoksija-lehden työryhmä: *Yleisurheilun MM-kisakirja Helsinki 1983*. Juoksija-lehti, 1983. ISBN 951-9465-05-7.
* Siukonen, Markku: *Suuri Olympiateos 4*. Gummerus, 1984. ISBN 951-9466-39-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Biography (Arkistoitu – Internet Archive) on Sports-Reference.com (englanniksi)

  

Miesten 400 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Tom Burke |
1900: Maxey Long |
1904: Harry Hillman |
1908: Wyndham Halswelle | 
1912: Charles Reidpath | 
1920: Bevil Rudd |
1924: Eric Liddell |
1928: Ray Barbuti |
1932: Bill Carr |
1936: Archie Williams |
1948: Arthur Wint |
1952: George Rhoden |
1956: Charlie Jenkins |
1960: Otis Davis |
1964: Michael Larrabee |
1968: Lee Evans |
1972: Vincent Matthews |
1976: Alberto Juantorena |
1980: Viktor Markin |
1984: Alonzo Babers |
1988: Steve Lewis |
1992: Quincy Watts |
1996: Michael Johnson |
2000: Michael Johnson |
2004: Jeremy Wariner |
2008: LaShawn Merritt |
2012: Kirani James |
2016: Wayde van Niekerk |
2020: Steven Gardiner  |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Paralía Livadóstras** (kreik. Παραλία Λιβαδόστρας; myös *Paralía Livadóstratas*, Παραλία Λιβαδόστρατας), usein vain **Livadóstra** (Λιβαδόστρα), antiikin **Kreusis** (m.kreik. Κρεύσις) tai **Kreusa** (Κρέουσα; myös *Kreousa*), on Kreikan kylä, joka sijaitsee Korintinlahden pohjoisrannalla. Se kuuluu hallinnollisesti Thívan kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Plataiésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thívan kunnan Plataiésin kunnallisyksikköön. Kylä on osa Léfktran kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 72 (vuonna 2011).

Antiikin Kreusiista löydetty niin kutsuttu Livadóstran Poseidon. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Antiikin Kreusis oli Thespiain kaupungin satama. Kyseistä nimeä käytti Strabon; Pausanias viittasi kaupunkiin Kreusan nimellä. Kaupunki kukoisti noin ajalla 750 eaa.–640 jaa. ja siellä oli noin 3 000 asukasta. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisen Korompíli-vuoren rinteellä lähellä merenrantaa. Sen torneilla varustetut linnoitusmuurit rakennettiin 300-luvulla eaa. Niiden pituus oli noin 300 metriä. Muureista on säilynyt osia.

Leuktran taistelun jälkeen Epameinondas rakennutti alueelle telakan 50 kolmisoudun rakentamiseksi. Paikka oli merkittävä satama edelleen venetsialaisvallan ja osmanivallan aikana. Katalaanivallan aikana 1300-luvulla alue sai nimen *Riva d’ ostria*, mistä nykyinen nimi on peräisin. Alueella on muun muassa 1300-luvulta peräisin oleva torni.

Vuonna 1898 alueelta löydettiin pronssinen Poseidonin patsas, niin kutsuttu Livadóstran Poseidon, joka on peräisin antiikin Kreusiista. Se on tehty noin vuonna 500 eaa. Patsas on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.

Livadóstran kirkot on omistettu Pyhälle Spyridonille (*Ágios Spyrídon*) ja Pyhälle Nikolaokselle (*Ágios Nikólaos*). Kylässä on lähialueen pisin, noin kilometrin pituinen uimaranta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Acropolis of Ancient Kreusis *Greek Travel Pages*. Viitattu 18.1.2016.
3. ↑  Kreusis *Pleidades*. Viitattu 18.1.2016.
4. 1 2 3 4 5  Κρέουσα - Κρεύσις - Λιβαδόστρα *livadostrata7.blogspot.fi*. Viitattu 18.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paralía Livadóstras** Wikimedia Commonsissa
**Kimmo Kalevi Mattila** (s. 15. huhtikuuta 1959 Eura) on suomalainen harmonikkataiteilija ja alan vaikuttaja, joka on toiminut Kansainvälisen harmonikkaliiton pääsihteerinä vuodesta 2006.

Tausta
------

Mattila on kotoisin Eurasta. Hän aloitti harmonikansoiton seitsemänvuotiaana Euran nuorisosoittokunnassa ja jatkoi instrumentin opiskelua Lasse Pihlajamaan harmonikkaopistossa. Hän on opiskellut konserttiharmonikansoittoa Matti Rantasen johdolla. Kimmo Mattila valmistui musiikin maisteriksi 1988.

Ura
---

Mattila on toiminut Suomen Harmonikkaliiton puheenjohtajana vuodesta 1995, Suomen Harmonikkainstituutin johtajana vuodesta 1986, Sata-Häme Soi -juhlien taiteellisena johtajana sekä ennen pääsihteerinimitystään Kansainvälisen Harmonikkaliiton varapuheenjohtajana kahdeksan vuoden ajan. Hän on toiminut myös Suomen musiikkineuvoston sihteerinä.

Hallinnollisen uransa ohella Mattila on myös toiminut esiintyvänä taiteilijana televisio-orkestereissa, harmonikkakilpailujen tuomaritehtävissä, Hanuri-lehden päätoimittajana sekä julkaissut harmonikansoiton oppikirjan.

Palkinnot
---------

Kimmo Mattila on voittanut harmonikkakilpailuissa nuorten PM-, SM- ja pelimannimestaruustitteleitä (1972, 1973, 1974).

Kirjallinen tuotanto
--------------------

* Mattila, Kimmo & Kinnunen, Timo: *Harmonikan ABC*. Tampere: Warner/Chappell Music Finland Oy, 2002. ISMN M-042-09065-7.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 4 Kuul-N*, s. 141. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4728-0.
2. 1 2 3  Kallio, Leena: Haitari niin haikeesti soi *Lalli, Viikkosanomalehti*.  2007. Lalli.  Arkistoitu 2.2.2008. Viitattu 19.3.2008.
3. ↑  Satumaa - musiikkia tangon kotimaasta *tangotime.fi*. Viitattu 9.6.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Kinnari, Samuli: Kimmo Mattila jatkaa Harmonikkaliiton johdossa *Sopuli*.  31.10.2007. Viitattu 19.3.2008.
5. ↑  Kansainvälisen Harmonikkaliiton johtoon suomalainen *Turun Sanomat*.  31.10.2006. Viitattu 19.3.2008. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Kinnari, Samuli: Kultainen Harmonikka uudistuu *Sopuli*.  27.11.2002. Viitattu 19.3.2008.
7. ↑  Lasse Pihlajamaa Oy: *Elämäntehtävänä Hanuri*, s. 8. Esite ja nuottipainos. Helsinki: {{{Julkaisija}}}, 1977.
8. ↑  Voittajat kautta aikain *www.satahamesoi.fi*.  2008. Sata-Häme Soi ry.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 1.5.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kimmo Mattilan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-aluksesta. Muita saman nimisiä aluksia on HMS Brocklesby.*

**HMS Brocklesby** (viirinumero M33) on Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Hunt-luokka (miinantorjunta-alus)*
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1980 Vosper Thornycroftilta. Se laskettiin vesille 12. tammikuuta 1982 kumminaan varakreivi Trenchardin puoliso ja valmistui 25. lokakuuta 1982. Alus otettiin palvelukseen 3. helmikuuta 1983.

Palvelus
--------

Vuosina 1985-1991 alus oli Suezin ja Persianlahden alueilla, jonka vuoksi sen aseistukseen lisättiin ylimääräinen 20 millimetrin tykki ja omasuojalaitteita. Alus oli ensimmäinen kuninkaallisen laivaston alus, joka tunkeutui Irakin sodan aikana Umm Qasriin. Se kuului miinantorjunta-alusosastoon, jonka tehtävänä oli raivata alue miinoista.

Alus osallistui 2011 Libyan rannikolla operaatio Ellamyyn, joka oli Britannian osuus operaatio Unified Protectorista. Alus osallistui toukokuussa 2011 Muammar Gaddafin joukkojen miinoittaman Misratan sataman raivaukseen.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  RN - HMS Brocklesby
2. ↑  Gardiner, Robert s. 542
3. ↑  Royal Navy - HMS Brocklesby
4. ↑  Britannian puolustusministeriö

*Hunt*-luokan miinantorjunta-alukset

|  |  |
| --- | --- |
| Royal Navy | *HMS Atherstone* - *HMS Berkeley* - *HMS Bicester* - *HMS Brecon* - *HMS Brocklesby* - *HMS Cattistock* - *HMS Chiddingfold* - *HMS Cottesmore* - *HMS Dulverton* - *HMS Hurworth* - *HMS Ledbury* - *HMS Middleton* - *HMS Quorn* |
| Kreikan laivasto | *Europa* - *Kallisto* |
| Liettuan merivoimat | *Skalvis* - *Selis* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: ei edeltäjää – Seuraaja: *Sandown*-luokka |