recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Emily Ticasuk Ivanoff Brown** (1904–1982) oli yhdysvaltalainen inuitti-kirjailija ja opettaja.

Elämäkerta
----------

Emily Ivanoff Brown syntyi vuonna 1904 Unalakleetissa Yhdysvaltojen Alaskan osavaltiossa. Hän varttui lähellä sijaitsevassa Shaktoolikissa. Teini-iän keskivaiheilla Brown lähti Intiaaniasianviraston (Bureau of Indian Affairs, BIA) ylläpitämään kouluun Oregonissa, josta hän valmistui opettajaksi. Oleskeltuaan yhdeksän vuotta muualla hän palasi kotiseudulleen, jossa hän alkoi toimia opettajana Kotzebuessa. Jonkin aikaa opettaja työskenneltyään hän vaihtoi alaa sairaanhoitajaksi ja lähti jälleen opiskelemaan Luoteis-Yhdysvaltoihin. Opiskeluaikana hän avioitui Robert Brownin kaanssa. Pari sai kolme lasta.

Brown ja hänen miehensä olivat palanneet Alaskaan, kun aviomies kuoli. Brown tarvitsi töitä elättääkseen perheensä ja hän alkoi jälleen työskennellä opettaja. Hän alkoi myös ottaa kursseja Alaskan yliopiston kesäyliopistosta Fairbanksissä ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1964.

30-vuotta jatkuneen opettajanuransa jälkeen Brown jäi eläkkeelle tältä alalta ja alkoi opiskella yliopistossa. Hän suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon vuonna 1974, sekä toisen alemman tutkinnon inupiatunin kielestä vuonna 1980. Näihin aikoihin Brown alkoi kirjoittaa myös teoksia, kuten omaelämäkerrallisen *Roots of Ticasuk* ja hänen kuolemansa jälkeen julkaistun *Tales of Ticasuk: Eskimo Legends and Stories*. Brown oli mukana perustamssa järjestöä Alaska Heritage Writers Association ja hänet tunnettiin kaksikielisen opetuksen kannattajana. Hän auttoi myös luomaan inupiatuninkielisen opetussuunnitelman. Brown kuoli keväällä 1982. Peruskoulu Ticasuk Brown Elementary School Alaskan Fairbanksissä nimettiin Brownin mukaan.

Teoksia
-------

* The Roots of Ticasuk: An Eskimo Woman’s Family Story, 1981
* Tales of Ticasuk: Eskimo Legends and Stories, 1987

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Emily Ticasuk Ivanoff Brown University of Alaska Fairbanks. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Pamela R. Stern: *Historical Dictionary of the Inuit*, s. 40. The Scarecrow Press, 2004. ISBN 0-8108-5058-3. (englanniksi)
3. ↑  About Us Ticasuk Brown Elementary. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sahapoimulehti** (*Alchemilla oxyodonta*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja poimulehtien (*Alchemilla*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, jolla on vankka juurakko. Sahapoimulehti on erotettavissa muista poimulehtilajeista varsiensa ja lehtiruotiensa karvoituksen sekä lehtiensä liuskojen laitojen hampaiden ja pääsuonien välisten kulmien perusteella.

Sahapoimulehti voi kasvaa reilut 30 cm korkeaksi ja sen kasvutapa vaihtelee kohenevasta pystyyn. Sahapoimulehden varret ja lehtiruodit ovat ylös asti karvaiset. Sahapoimulehden lehdet ovat tummanvihreitä, aaltoilevia sekä vankkarakenteisia, ja ne ovat alapuoleltaan heikosti karvaiset. Lehdet ovat muodoltaan lähes ympyrämäisen pyöreät, ja lehtien pääsuonien väliset kulmat ovat noin 45°. Lehdissä on seitsemästä yhdeksään sahalaitaista liuskaa, ja jokaisen liuskan laidoissa on 15–19 suoraa terävää hammasta. Sahapoimulehden kukat ovat monihaaraisissa kukkarykelmissä, joissa yksittäiset kukat ovat pieniä sekä keltavihreitä. Kukkapohjukset ja kukkaperät ovat kaljuja. Sahapoimulehti kukkii touko–kesäkuussa.

Sahapoimulehti kasvaa niityillä, metsänreunoissa, ruohikoilla, tunturikoivikoissa sekä kosteissa pensaikoissa. Sahapoimulehteä ei kasva Suomessa. Ruotsissa sahapoimulehteä tavataan harvinaisena lähellä Norjan rajaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arne A. Anderberg: Den virtuella floran: Skarptandad daggkåpa (*Alchemilla oxyodonta*) *Den virtuella floran*.  2000. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 16.11.2017. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Alchemilla oxyodonta | 
* Wikidata: Q15288918
* CoL: BHYW
* EoL: 630379
* EUNIS: 180696
* GBIF: 3027669
* iNaturalist: 987228
* IPNI: 60478014-2
* IRMNG: 10187149
* NCBI: 2785552
* Open Tree of Life: 3904492
* Plant List: rjp-9664
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60478014-2
* Tropicos: 27804005
* WFO: wfo-0001018804

 |
|  |
| Alchemilla acutidens subsp. oxyodonta | 
* Wikidata: Q9595022
* GBIF: 8358693
* IPNI: 77120343-1
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77120343-1
* WFO: wfo-0000992583

 |

 |
**Elaine Tettemer Marshall** (s. 22. heinäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen perijätär, yritysjohtaja ja miljardööri. Hän hallitsee lastensa kanssa rahastoja, joissa on 16 prosenttia Koch Industries -yrityskonsernin osakkeista. Nämä hän peri puolisoltaan J. Howard Marshallilta (1939–2006), joka oli puolestaan perinyt ne isältään James Howard Marshall II:lta (1905–1995). Huhtikuussa 2018 yhdysvaltalainen talousviestintäkonserni Bloomberg arvioi Elene Marshallin varallisuudeksi 16,2 miljardia dollaria. Talousjulkaisu Forbes sen sijaan jätti Marshallin jälleen pois vuoden 2018 miljardöörilistaltaan, vaikka on aiemmin tuonut esille hänen mittavan omaisuutensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Elaine Marshall & family. Investor Forbes, forbes.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  70 Elaine Marshall $16.2B (Bloomberg Billionaires Index)  16.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Elaine Tettemer Marshall  –  Muun muassa tarkka syntymäaika
**Emilio Palacios** (s. 15. tammikuuta 1992 Málaga) on espanjalainen näyttelijä.

Ura
---

Palacios opiskeli näyttelijän ammattiin Estudio Corazza para el Actor -oppilaitoksessa ja valmistui 2016, jolloin hänen rooliluettelossaan jo oli muun muassa sivuosa television komediasarjassa *B&B Magazine* (2014) ja pääosa teatterielokuvassa *Los héroes del mal* (2015). Kolmesta teinipojasta kertova elokuva vie päähenkilönsä alati syvenevään rikoskierteeseen.

Palaciosin taiteellinen ura sai vauhtia ennen kaikkea televisiosarjoista- ja elokuvista. Vuonna 2016 hänellä oli Jaume Comellesin rooli Espanjan sisällissotaan sijoittuvassa televisioelokuvassa *Ebre, del bressol a la batalla*. Vuosina 2017–2018 Palacios näytteli poliisiaiheisessa saippuaoopperassa *Servir y proteger*. Vakavampaa poliisidraamaa edustavat roolit sarjoissa *Malaka* ja *Paratiisi*.

Palaciosin teatteritehtäviä on muun muassa rooli näytelmässä *Dime Iggy Pop* ohjaajana Tanis San Nicolás.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* Los héroes del mal (2015)
* Rumbos (2016)
* Ebre, del bressol a la batalla (2016)
* La puerta abierta (2016)
* 1898. Los últimos de Filipinas (2016)
* No sé decir adiós (2017)
* La trinchera infinita (2019)

### Televisiosarjat

* B&B Magazine (2014)
* El Príncipe (2015–2016)
* La zona (2017)
* Servir y proteger (2017–2018)
* Malaka (2019)
* Paratiisi (2020)
* La línea invisible (2020)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Emilio Palacios (II) *Imdb.com*. IMDb.com, Inc.. Viitattu 13.2.2020.
2. 1 2  Griñán, Francisco: Emilio Palacios, un rebelde en pie de guerra *Diario Sur*. Prensa Malagueña, S.A.. Viitattu 14.2.2020.
3. ↑  Emilio Palacios *Manrique Management*.  Arkistoitu 15.2.2020. Viitattu 14.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Aisge.es: Emilio Palacios

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heinrich Borgmann** (12. elokuuta 1912 – 6. huhtikuuta 1945) oli saksalainen eversti toisessa 
maailmansodassa. Borgmann haavoittui pahoin Adolf Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhayrityksessä heinäkuussa 1944.
Tapahtumaan kutsutaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto.

Elämä
-----

Heinrich Borgmann liittyi armeijaan vuonna 1932. Toisen maailmansodan alkaessa hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Hän palveli sodan alussa itä-rintamalla ja sai ylennyksen majuriksi 11. helmikuuta 1942. Hän siirtyi myöhemmin Adolf Hitlerin päämajaan muihin tehtäviin ja hänestä tuli everstiluutnantti lokakuussa 1943.

Operaatio Valkyrie
------------------

Borgamann haavoitui pahasti Hitlerin salamurhayrityksessä heinäkuussa 1944. Hänen vierellään vasemmalla puolella ollut
Heinz Brandt kuoli räjähdyksessä saamiinsa vammoihin, mutta Borgmann selvisi täpärästi. Myös Borgmannin oikealla
puolella ollut pikakirjoittaja Heinrich Berger kuoli räjähdyksessä.

Kuolema
-------

Heinrich Borgmann kuoli toisen maailmansodan lopussa vain muutamia viikkoja ennen sodan päättymistä 6. huhtikuuta 1945.
Borgmann ylennettiin kuolemansa jälkeen everstiksi.
Banamban piiri Malin kartalla.
**Banamban piiri** (ransk. *Cercle de Banamba*) on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 7 500 neliökilometriä. Piirissä on 190 200 asukasta.

Banamban piiri rajoittuu pohjoisessa Naran, idässä Ségoun, etelässä Koulikoron ja lännessä Kolokanin piireihin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen.

Piiriin kuuluu yhdeksän maalaiskuntaa: Banamba, Benkadi, Boron, Duguwolowula, Kiban, Madina Sacko, Sébété, Toubacoro ja Toukoroba. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, mandinkoja ja fulbeja.

Banamban kautta kulkee Koulikoron ja Naran välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä, fonio, seesami, lehmänpapu sekä vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja vähäisessä määrin kalastusta. Teollisuutta edustaa Duguwolowilan nykyaikainen leipomo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes du Cercle de Banamba 2008–2012 *csa-mali.org*.  2008. Viitattu 1.7.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Koulikoro) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 1.7.2012. (ranskaksi)
**Heinosniemen työväentalo Rientola** on Korpilahdella sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Historia
--------

Heinosniemen torppariosasto perustettiin vuonna 1906 Kalle Lepolan aloitteesta, ja myöhemmin se muutettiin  työväenyhdistykseksi. Työväentaloa alettiin hankkimaan vuonna 1910. Tonttimaan saaminen tuotti vaikeuksia. Tontti saatiin lopulta Salmelan talosta. Vuonna 1910 yhdistys osti Kylmälän talon Judinsalosta. Talo oli iso honkainen päärakennus. Isosta tuvasta tehtiin juhlasali ja kammareista ravintolahuoneet. Näyttämö tehtiin uusi. Talon vihkiäiset pidettiin vuonna 1911, jolloin ravintola oli jo kunnostettu, mutta salin puoli oli vielä keskeneräinen.

Ennen sotia taloa laajennettiin ostetun vanhan riihen hirsillä.

Työväentalo vuokrattiin 15 vuodeksi Urheiluseura Pyrinnölle, joka on kunnostanut sitä. Viimeisin peruskorjaus on valmistunut vuonna 1979.

Rakennus
--------

Työväentalo on hirsirunkoinen. Aluksi talo oli vuoraamaton. Vuonna 1978 se laudoitettiin. Katteena oli aluksi päre, joka vaihdettiin huopaan. Talo on punaiseksi maalattu. Sisäseinät ovat hirsipintaa, sisäkatto on puupaneelia. Kuistit ja osa ovista on muutettu vuonna 1977. Talossa on sähkölämmitys.

Talossa on juhlasali, ravintola, keittiö, eteinen ja kerhohuone. Lisärakennuksessa on varasto, sauna ja käymälät. Talo on ensimmäinen työväentalo Korpilahdella.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, urheiluharjoituksia ja juhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Banachin kiintopistelause** on täydellisiin avaruuksiin liittyvä matemaattinen lause. Se on tärkeä työkalu metristen avaruuksien teoriassa, sillä se takaa tiettyjen kuvausten kiintopisteiden olemassaolon ja tarjoaa metodin noiden kiintopisteiden määrittämiseksi. Lause on nimetty matemaatikko Stefan Banachin mukaan (1892–1945); Banach esitti lauseen ensimmäisen kerran vuonna 1922.

Lause
-----

Olkoon (*X*, *d*) epätyhjä täydellinen metrinen avaruus ja olkoon *f* : *X* → *X* avaruuden *X* kontraktio; toisin sanoen on olemassa reaaliluku {\displaystyle 0\leq q<1} siten, että

{\displaystyle d(f(x),f(y))\leq q\cdot d(x,y)}
kaikilla *x*, *y* \in  *X*. Tällöin kuvauksella *f* on täsmälleen yksi kiintopiste *a* (kiintopiste on piste, jolle *f(a)* = *a*). Lisäksi kyseinen kiintopiste voidaan löytää seuraavasti: olkoon *x*0 avaruuden *X* mielivaltainen piste. Määritellään lukujono *x**n* = *f(xn-1)*, *n* = 1, 2, 3, ...; toisin sanoen kyseessä on jono *f(x0), f(f(x0)), f(f(f(x0)))*, ... Tämä jono suppenee kohti kiintopistettä *a*.

Todistus
--------

Banachin kiintopistelauseen todistus pääpiirteissään:

* Osoitetaan, että kiintopisteitä on enintään yksi: oletetaan, että *X*:n kontraktiolla *f* on kaksi kiintopistettä *a* ja *b*. Tällöin pätee

{\displaystyle \quad d(a,b)=d(f(a),f(b))\leq qd(a,b)}, missä {\displaystyle 0\leq q<1}. Siis *d(a, b)* = 0 eli a = b.
* Olkoon nyt {\displaystyle x\_{0}\in X}. Tarkastellaan jonoa {\displaystyle (x\_{n})\_{n\in \mathbb {N} }}, jossa {\displaystyle \quad x\_{n+1}=f(x\_{n})}. Voidaan osoittaa, että tämä jono on Cauchyn jono. Koska *X* on täydellinen, jono (*xn*) suppenee kohti jotakin pistettä *a*. *f*:n jatkuvuuden nojalla *f(xn)* → *f(a)*. Toisaalta {\displaystyle x\_{n+1}=f(x\_{n})}, joten *f(xn)* → *a*. Siis *f(a)* = *a*, eli *a* on kuvauksen *f* kiintopiste. □
**Liikkumisresepti** on terveydenhuollon käyttöön suunniteltu terveyden edistämisen työkalu. Sen tarkoituksena on yhtenäistää ja lisätä liikuntaneuvontaa. Tätä kautta sen toivotaan edistävän erityisesti riskiryhmiin kuuluvien asiakkaiden liikkumista.

Liikkumisresepti laaditaan yhdessä asiakkaan kanssa. Sen avulla suunnitellaan asiakkaalle yksilölliset liikuntaohjeet. Lisäksi resepti jäsentää asiakkaalle samanaikaisesti annettavaa liikuntaneuvontaa. Liikkumisreseptiin täydennetään tiedot asiakkaan nykyisistä liikuntatottumuksista sekä ohjeet liikkumisen lisäämiseksi. Täytetystä reseptistä käyvät ilmi:

* asiakkaan liikkumistottumukset ja niiden riittävyys terveyden kannalta
* liikkumisen tavoitteet
* liikkumisohje (liikkumisen muodot, useus, kesto ja rasittavuus)
* lisäohjeet (esimerkiksi esite)
* liikkumisen toteutumisen seuranta.

Resepti voi toimia lähetteenä terveydenhuollon ammattilaisten välillä tai liikuntapalveluihin. Potilaan on silloin mahdollista saada tarkennusta ja käytännön neuvoja liikkumisohjeen toteuttamiseksi. Reseptiin kirjataan tiedot tulevasta seurantakäynnistä mahdollisimman tarkasti. Asiakas voi lisäksi pitää kirjaa liikkumisen toteutumisesta erillisen seurantakortin avulla.

Reseptin kehittäminen alkoi valtakunnallisessa yhteistyöhankkeessa 2000-luvun alussa. Mukana hankkeessa olivat Suomen Reumaliitto, Suomen Lääkäriliitto, Suomen Sydänliitto, UKK-instituutti,  KKI-ohjelma ja Jyväskylän yliopiston Terveyden edistämisen tutkimuskeskus. Liikkumisresepti lomake ja sen käyttöohje ovat tulostettavissa UKK-instituutin verkkosivuilla. Vuonna 2014 reseptistä on tuotettu KANTA-arkistoon sopiva koodistopalvelumuoto terveydenhuollon sähköisiin potilastietojärjestelmiin.

Lähteet
-------

* Aittasalo, Minna & Vasankari, Tommi: Terveysliikunnan edistämisen työvälineitä – Fogelholm, Mikael, Vuori, Ilkka ja Vasankari, Tommi (toim.): Terveysliikunta. Helsinki: Duodecim 2011, s. 197–204.

* UKK-instituutin verkkosivut *ukkinstituutti.fi*.

* Aittasalo M. Työikäinen saa liikuntakipinää lääkäriltä ja askelmittarin käytöstä. Liikunta ja tiede 2008;45(5):13–14

* Kukkonen-Harjula K.: Liikkumisresepti-hankkeen esittely ja siitä tehdyt tutkimukset *Terveyskirjasto.*.  25.6.2012. Duodecim.  Arkistoitu 10.10.2014. Viitattu 7.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Liikkumisreseptin käyttöön liittyvä materiaali (Arkistoitu – Internet Archive)
**Banana** on satamakaupunki Atlantin rannikolla, Kongo-joen suulla Kongon demokraattisessa tasavallassa. Bananan asukasluku on noin 3 100. Se on hallinnollisesti osa Muandaa, joka sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen.

Sijainti
--------

Banana sijaitsee niemekkeellä Kongo-joen suiston pohjoisrannalla. Lännessä on Atlantin valtameri rannikon öljykenttineen. Bananasta lähtee 390 kilometriä pitkä öljyputki Kinshasaan. Idässä Kongo-joki muodostaa laajan suistoalueen. Joki on purjehduskelpoinen Matadiin saakka. Etelässä, jokisuiston vastapuolella, noin 20 kilometrin päässä on Angola ja Soyon kaupunki. Pohjoisessa sijaitsee Muanda ja Angolalle kuuluva Cabindan kaistale.

Historia
--------

Banana oli paikallinen orjakaupan keskus 1800-luvulla. Kaupunkia ja sen satamaa kehitettiin huomattavasti 1970- ja 1980-luvuilla ja sinne rakennettiin muun muassa rautatie.

Lähteet
-------

1. 1 2  Banana *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 19.12.2016.
**Liiketoimintasuunnitelma** on etenkin perustettavan yrityksen kaavailtua kaupallista toimintaa kuvaava dokumentti.

Liiketoimintasuunnitelman tarkoituksena on kiteyttää yrityksen koko liiketoiminta sekä jäsentää ja selventää aiotun yritystoiminnan kannattavuutta ja menestymisen mahdollisuuksia. Liiketoimintasuunnitelma on tarpeellinen yrittäjälle itselleen sekä usein edellytyksenä käytettäessä asiantuntijoita apuna toiminnan arvioinnissa. Mahdolliset liiketoiminnan rahoittajat edellyttävät sitä Suomessa lähes poikkeuksetta. Liiketoimintasuunnitelma helpottaa liiketoiminnan aloittamista ja sen kehittämistä, se myös auttaa hallitsemaan varsinaista liiketoimintaa ja työstämään ideoita toteuttamiskelpoisiksi ja tuottaviksi toimenpiteiksi. 

Ilman liiketoimintasuunnitelmaa on ulkopuolisen hankala arvioida liikeidean kannattavuutta, koska ei ole tiedossa kuinka liikeidea on suunniteltu toteutettavaksi ja millaisista lähtökohdista (tutkimukset, kokemus, alan tuntemus jne.) liikeidea on laadittu.

Yrityksen liiketoimintasuunnitelmaan on sisällytettävä laskelma siitä, millaisia investointikustannuksia ja muita kuluja yritystoiminnan käynnistäminen edellyttää. Lisäksi yrittäjän on tehtävä laskelmia siitä, millaisia menoja yrityksestä säännöllisesti koituu: palkat, vuokrat, markkinointikustannukset, puhelinlaskut, toimistotarpeet, vakuutukset, tuotteiden tuotantokustannukset ynnä muut ovat merkittäviä kustannuseriä, jotka pitäisi kattaa yhtä säännöllisillä tuloilla. Suunnitelman tulee siis kertoa lukijalleen kaikki tärkeimmät yritystä ja yritystoimintaa koskevat tiedot ja esiteltävä yrittäjän osaamista sekä tulevaisuuden suuntaviivoja.

Suunnitelmaan kannattaa sisällyttää selkeä laskelma niistä investointikustannuksista ja muista juoksevista kuluista, joita yritystoiminnan käynnistäminen edellyttää.  

Liiketoimintasuunnitelmassa on myös otettava huomioon kannattavuuslaskelmat siitä, millaisella tuotteiden tai palvelujen hinnoittelumallilla menot voidaan kattaa 

Liiketoimintasuunnitelman laatimista varten on olemassa sähköisiä suunnittelupohjia. Julkisten yrityspalveluorganisaatioiden ja rahoittajien yhteinen Oma Yritys-Suomi -palvelu sisältää myös liiketoimintasuunnitelman ja siihen liittyvät laskelmatyökalut.

Lähteet
-------

1. ↑  Ohjeita liiketoimintasuunnitelman laatimiseen (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Verkkotyökalu aloittavan yrittäjän liiketoimintasuunnitelman laatimiseksi
3. ↑  Liiketoimintasuunnitelma | OnnistuYrittäjänä.fi *OnnistuYrittäjänä.fi*.  Arkistoitu 6.10.2015. Viitattu 5.10.2015.
4. ↑  Suomi.fi yritykslle.  Arkistoitu 14.3.2018. Viitattu 9.1.2018.
5. ↑  Oma Yritys-Suomi -palvelu (liiketoimintasuunnitelma ja muut työkalut)
Konginkankaan työväenyhdistyksen työväentalo
**Konginkankaan työväentalo** on nykyisen Äänekosken kaupungin Konginkankaan kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. Konginkankaan työväentalo luovutettiin Konginkankaan kyläyhdistykselle 30. huhtikuuta 2022.

Historia
--------

Konginkankaan kirkonkylän työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Perustajina olivat lähinnä Pasasen sahan työläiset. Kokouksia pidettiin aluksi jäsenten kotona. Vuonna 1907 Matolan isäntä tarjosi hirsistä tuparakennusta yhdistykselle 175 markan hintaan. Osa maksettiin heti, ja loput kuitattiin vapaalippuina iltamiin. Yhdistys oli jo tehnyt vuokrasopimuksen Kömin talon maalta. Tontti ostettiin omaksi vuonna 1932. Talon purku, siirto ja uudelleenpystytys annettiin urakalle, ja lisäksi tehtiin talkootöitä. Vuonna 1910 uusittiin näyttämöä. Sisällissodan aikana ja jälkeen vuosina 1918 ja 1919 talo oli takavarikossa suojeluskunnalla.

Rakennus peruskorjattiin vuosina 1953–1955 uusimalla salia ja näyttämöä sekä rakentamalla pukuhuoneet. Vuonna 1961 näyttämöä jälleen kunnostettiin ja rakennettiin peseytymistiloja kellarikerrokseen. Vuonna 1964 kunnostettiin eteistilat ja vaatesäiliö sekä ravintolatilat. Vuonna 1972 Niilo Hytönen asensi juhlasaliin kuumailmalämmittimen. Näyttämön vieressä ollut pukuhuone kunnostettiin kokoustilaksi vuonna 1975. Samana vuonna uusittiin ulkomaalaus ja salin sisätilojen maalaus. Työväentalon katto on uusittu noin vuonna 2010.

Rakennus
--------

Talon vanha osa on hirsirunkoinen, ja se on vuorattu laudoilla. Talon alkuperäinen väri oli punainen, vuodesta 1975 lähtien keltainen. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, aula, naistenhuone, kerho/pukuhuone. Talon ovet on muutettu vuonna 1954, ikkunat ja kuisti vuonna 1963. Vanhassa osassa on keittiö, ravintola, vaatesäiliö, aula ja naistenhuone. Uudessa osassa on sali, näyttämö ja kerho-/pukuhuone.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä ja juhlia. Sitä on myös vuokrattu ulkopuolisille.

Myöhemmin toiminta on ollut epäsäännöllisempää. Eläkkeensaajat ovat muun muassa pelanneet bocciaa ja tiloja on vuokrattu muiden muassa huonekalukauppiaille. Päätulolähteenä on ollut yläkerran asunnon vuokra.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  115-vuotias Konginkankaan työväentalo sai uuden isännän *Äänekosken kaupunkisanomat*.  30.4.2022. Viitattu 7.9.2022.
3. 1 2  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
4. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Leovigild**, myös **Liuvigild** tai **Leovigildo**, (k. 586) oli visigoottien kuningas 568–586. Hän oli visigoottien valtakunnan viimeinen areiolaista uskoa tunnustanut hallitsija.

Leovigild oli Atanagildin ja Liuvan veli. Atanagildin kuoltua Liuva hallitsi Septimaniaa ja Leovigild vuodesta 568 Pyreneiden eteläpuolisia osia. Liuvan kuoltua vuonna 572 Leovigildista tuli koko visigoottien valtakunnan kuningas. Leovigild soti koko valtakautensa ajan. Vuonna 569 hän valtasi Leonin ja Zamoran sveebeiltä koillisessa ja Córdoban vuosina 571–572 kreikkalaisilta etelässä.

Yksi Leovigildin pojista, Hermenegild, meni naimisiin Ingundin kanssa, joka oli Atanagildin tyttären Brunhilden ja Austrasian kuninkaan Sigebert I:n tytär. Ingund käännytti Hermenegildin katoliseksi, ja tämä sai tukijoikseen useita isänsä vihollisia. Siitä lähtien Leovigild taisteli raivoisasti kaikkia vihollisiaan vastaan. Aluksi hän löi sveebit ja liitti lopulta heidän kuningaskuntansa visigoottien valtakuntaan. Sen jälkeen hän valloitti kahden vuoden piirityksen jälkeen Sevillan bysanttilaislta vuonna 583. Leovigild teloitutti Hermenegildin vuonna 585, ja Ingundin oli paettava Afrikkaan. Käyttäen tekosyynä Ingundin kohtelua Austrasian kuningas Kildebert II ja Burgundin kuningas Guntram hyökkäsivät Septimaniaan ja lähettivät laivaston sveebien avuksi, mutta Leovigild torjui heidät. Leovigildia seurasi kuninkaana hänen poikansa Rekared I.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leovigild *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 12.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lepidobotryaceae** on pieni, kaksi- tai kolmelajinen kasviheimo, joka muodostaa koppisiemenisten Celastrales-lahkon yhdessä kelaskasvien (Celastraceae) kanssa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat puita, joiden puu on fluoresoivaa. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä, ja lapa niveltyy ruotiin. Lapa on yksinkertainen, ehytlaitainen, ja sen tyvessä on yksi pitkä korvakkeentapainen stipelli, varsinaiset korvakkeet ovat harvinaisia. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia, hede- ja emikasvit ovat erikseen. Kukinto on terminaalinen ja tiheä; usein kukinto näyttää sijaitsevan lehteä vastapäätä, sillä se joutuu sivuun lehtihangasta rotevan hankaverson takia. Kukat ovat pieniä. Verhiö ja teriö ovat samankokoisia ja erilehtisiä. Heteitä on kymmenen ja ne ovat pituudeltaan kahdenlaisia, tyveltään yhtyneitä ja sijaitsevat kahdessa kiehkurassa: pidemmät kohdakkain terälehtien kanssa, lyhyemmät verholehtien kanssa. Mesiäinen sijaitsee hedetorven sisäpuolella. Kaksi tai kolme yhteenkasvanutta emilehteä muodostaa sikiäimen; vartalot ovat joko toisistaan enemmän tai vähemmän erillään ja luotit pallomaisia tai vartalo on lyhyt ja luotti liuskainen. Siemenaiheita on kaksi kussakin emilehdessä kärki-istukassa. Hedelmä on liiteluomainen kota, jonka sisäkerros eli endokarppi on erillinen; kodan keskipylväs on pysyvä. Siemenet ovat vaipallisia.

Lehden ja kannan välinen nivel ja korvakemainen stipelli lavan tyvellä viittaavat siihen, että näennäisesti yksinkertaiset lehdet ovat todellisuudessa yksilehdykkäisiä; lehti on ollut alun perin kerrannainen, mutta on sitten surkastunut niin, että vain yksi lehdykkä on jäänyt jäljelle.

Levinneisyys
------------

Heimon lajit ovat levinneet sekä Afrikkaan että Amerikkaan. *Lepidobotrys staudtii* kasvaa Kongossa ja *Ruptiliocarpon caracolito* hajanaisesti Keski-Amerikasta Peruun ulottuvalla alueella.

Luokittelu
----------

Heimo kuuluu Celastrales-lahkoon kelaskasvien (Celastraceae) ollessa lahkon toinen heimo. Heimossa on kaksi lajia, jotka on mainittu edellä. Ainakin lajilla *Ruptiliocarpon caracolito* on spirotriterpenoidi-yhdisteitä, mikä on ainutlaatuista koppisiemenisillä. Aikaisemmin heimoa, tai ainakin *Lepidobotrys*-sukua, on pidetty käenkaalikasvien (Oxalidaceae) sukulaisena (sekä Cronquist 1981 että Takhtajan 1997).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–, viitattu 4.12.2014
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuvia:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132073
* Wikispecies: Lepidobotryaceae
* CoL: BWB
* EoL: 5633701
* EPPO: 1LEPF
* Fossilworks: 55737
* GBIF: 3990272
* GRIN: 639
* iNaturalist: 71554
* IPNI: 77126610-1
* IRMNG: 119331
* ITIS: 955081
* NCBI: 125031
* Open Tree of Life: 912584
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126610-1
* Tropicos: 42000448
* Watson & Dallwitz: lepidobo
* WFO: wfo-7000000328

 |

 |
**The Rippingtons** on amerikkalainen fuusiojazz-yhtye, jonka musiikkityyliä voisi myös kuvailla smooth jazziksi. Sen on perustanut vuonna 1986 kitaristi Russ Freeman (eri henkilö kuin samanniminen jazzpianisti). Yhtyeen ura on jakautunut kahteen aikakauteen. Varhaisella 1990-luvulla he olivat enemmän jazz-rock-tyylinen yhtye, mutta vuodesta 1999 lähtien musiikki on kuulostanut enemmän smooth jazzilta. Useat The Rippingtonsin kappaleet soivat kyseisten musiikkityylien radiokanavilla Amerikassa.

Jäsenet
-------

* Russ Freeman — kitara, koskettimet, ja ohjelmointi
* Dave Karasony — rummut
* Bill Heller — koskettimet
* Kim Stone — pitkäaikainen basisti
* Scott Breadman — lyömäsoittimet
* Eric Marienthal — saksofoni

Entisiä jäseniä ovat saksofonistit Jeff Kashiwa, Brandon Fields, kosketinsoittajat David Benoit, Gregg Karukas, rumpali Tony Morales, saksofonistit Kenny G, ja Steve Reid.

Diskografia
-----------

* *Moonlighting* (1986)
* *Kilimanjaro* (1988)
* *Tourist In Paradise* (1989)
* *Welcome to the St. James Club* (1990)
* *Curves Ahead* (1991)
* *Weekend in Monaco* (1992)
* *Live In L.A.* (1993)
* *Sahara* (1994)
* *Brave New World* (1996)
* *Black Diamond* (1997)
* *Best Of The Rippingtons* (1997)
* *Topaz* (1998)
* *Life in the Tropics* (2000)
* *Live Across America* (2002)
* *Let It Ripp* (2003)
* *Wild Card* (2005)
* *The Rippingtons: 20th Anniversary* (2006)
* *Modern Art* (2009)
* *Côte D'Azur* (2011)
* *Built to Last* (2012)
Montpeyroux ja sen 1200-luvulla rakennettu linnoitustorni.
**Montpeyroux** on kunta Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Puy-de-Dômen departementissa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 346. 

Montpeyroux sijaitsee A75-moottoritien varrella vain 15 kilometriä etelään Clermont-Ferrandin kaupungista. Kunnan nimi tulee sanoista *mont pierreux*, "kivinen vuori", ja kunta on noin 460 metriä merenpinnan yläpuolella. Kylän keskellä kohoaa 1200-luvulla rakennettu linnoitustorni. Kylää ympäröivästä muurista on jäljellä portti.

Montpeyroux on valittu kauneimpien ranskalaiskylien *Les Plus Beaux Villages de France* -järjestön jäseneksi. 23 kilometriä kaakkoon on toinen järjestön jäsenkylä Usson.

Lähteet
-------

1. ↑  Montpeyroux, Auvergne, France This Way -sivusto. Viitattu 8.7.2017.
2. 1 2  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montpeyroux (Puy-de-Dôme)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Montpeyroux (Puy-de-Dôme)
The Replacements paluukonsertissaan Torontossa elokuussa 2013.
**The Replacements** on Minneapolisissa perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye, joka julkaisi 1981–1990 välillä seitsemän albumia. Yhtye hajosi 1991 mutta palasi yhteen 2013.

The Replacements perustettiin Minneapolisissa alun perin nimellä The Impediments. Punk-yhtye Sex Pistolsia ihailleen Paul Westerbergin johtama yhtye tunnettiin alkuaikoinaan arvaamattomista, alkoholinhuuruisista konserttiesiintymisistään. Yhtye teki levytyssopimuksen Minneapolis' Twin/Tone Records -yhtiön kanssa 1980. Sen ensimmäiset levyt olivat tyyliltään speedpunkia, mutta 1980-luvun kuluessa sen tyyli monipuolistui. Yhtyeen maineikkain albumi on *Let It Be* (1984). Yhtyeen viimeinen albumi *All Shook Down* (1990) oli käytännössä Westerbergin sooloalbumi, jossa muut jäsenet soittivat vain ajoittain.

The Replacements hajosi 1991, minkä jälkeen Westerberg ja muut jäsenet jatkoivat soolourillaan ja muissa yhtyessä. Vuonna 2006 Westerberg, kitaristi Bob Stinson ja rumpali Chris Mars levyttivät Replacementsin nimellä yhdessä kaksi kappaletta, mutta eivät silloin suunnitelleet jatkavansa yhdessä. Yhtye teki paluun konserttilavoille Torontossa elokuussa 2013 ja on jatkanut konsertoimista vielä vuonna 2015.

Jäsenet 1980-luvulla
--------------------

* Paul Westerberg
* Chris Mars, rummut
* Bob Stinson, kitara (–1987)
* Slim Dunlap, kitara (1987–)
* Tommy Stinson, basso

Albumit
-------

* *Sorry Ma, Forgot to Take Out the Trash* (1981)
* *Stink* (1982, EP)
* *Hootenanny* (1983)
* *Let It Be* (1984)
* *Tim* (1985)
* *Pleased to Meet Me* (1987)
* *Don't Tell a Soul* (1989)
* *All Shook Down* (1990)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Replacements biography Rolling Stone.  Arkistoitu 16.3.2015. Viitattu 28.3.2015.
2. ↑  The Replacements are reunited on stage in Toronto  25.8.2013. Canada.com.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 28.3.2015.
3. 1 2  Replacements Ready Career-Spanning Eight-Disc Box Set  6.3.2015. Rolling Stone.  Arkistoitu 24.3.2015. Viitattu 28.3.2015.
Montrealinsaari  
Tiohtià:ke tsi ionhwéntsare, MooniyaangView and modify data on Wikidata 

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
45°30′01″N, 73°38′47″W Québec Kanada |
| Saariryhmä | 
Hochelagan saaristo |
| Vesialue | 
Saint Lawrence -joki |
| Korkein kohta | 
Mont Royal (233 m) |
| Pinta-ala | 
500 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
1,8 miljoonaa  |
| Asutuskeskukset | 
Montreal ja 15 muuta kuntaa |
| Kieli | 
ranska, englanti |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Montrealinsaari** on noin 500 neliökilometrin suuruinen, Saint Lawrence- ja Ottawajoen yhtymäkohdassa sijaitseva tiheäänasuttu saari. Se on suurin saari Hochelagan saaristossa ja toiseksi suurin saari Saint Lawrence -joessa Anticostinsaaren jälkeen. Pituutta sillä on 48 kilometriä, leveyttä enimmillään 16 kilometriä ja rantaviivaa noin 120 kilometriä. Sitä rajaa pohjoisessa Rivière des Prairies ja etelässä Saint Lawrence -joki sekä siihen kuuluva Saint-Louis’n järvi. Saarella sijaitsee Montrealin suurkaupunkialue, jossa elää noin 1,8 miljoonaa ihmistä, suunnilleen neljäsosa koko Quebecin väestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Île de Montréal Commission de toponymie du Québec. Viitattu 31.8.2011. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Montréal (Île-de-) Transports Québec.  Arkistoitu 25.8.2013. Viitattu 31.8.2011. (ranskaksi)
**Rajarauha** on kahden valtion välisellä rajalla vallitseva sovinnon tila, johon ei liity rajakahakoita tai muita levottomuuksia. Usein naapurivaltiot ovat tehneet valtiosopimuksia rajaselkkausten ja paikallisten rajatapahtumien selvittämismenettelyistä.

Rajarauhasopimukset
-------------------

Suomi ja Neuvosto-Venäjä solmivat 1. kesäkuuta 1922 sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Sen syynä oli Itä-Karjalassa vuosina 1921–1922 sattuneet levottomuudet eli Itäkarjalaisten kansannousu. Sopimuksen mukaan Laatokasta Pohjoiseen jäämereen kulkevan maarajan kummallekin puolelle muodostettiin rajavyöhyke, jolla liikkumista ja oleskelua rajoitettiin ja sovittiin vyöhykkeellä sijaitsevista asevoimista. Sopimuksen 2. artiklan mukaan osapuolet sitoutuivat poistamaan rajavartiostoista henkilöt, jotka toimivat rajarauhan aseelliseksi häiritsemiseksi. Sopimuksen 5. artikla kielsi oleskelun raja-alueella sellaisilta järjestöiltä, joiden tarkoituksena oli valmistella hyökkäystä toisen osapuolen alueelle.

Vuonna 1948 tehtiin uusi sopimus, jonka mukaan rajaselkkausten ja rajatapahtumien selvittäminen kuuluu rajavaltuutetuille. Vakavien tapausten selvittämisen hoitavat diplomaatit, vaikka niiden tutkiminen kuuluukin rajavaltuutettujen tehtäviin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  Salomaa, Markku: *Punaupseerien nousu ja tuho*, s. 269. Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32381-5.
*Tämä artikkeli käsittelee nyrkkeilylehteä.* The Ring *(*Ring*) on myös elokuva.*
**The Ring** (tunnetaan myös nimellä **Ring Magazine**) on yhdysvaltalainen nyrkkeilyaiheinen aikakauslehti. Lehden julkaisu aloitettiin vuonna 1922, jolloin sen aiheet kattoivat nyrkkeilyn lisäksi myös ammattilaispainin. Kun ammattilaispainin kilpailullisuus tuli kyseenalaiseksi, siirtyi lehti keskittymään pelkästään nyrkkeilyaiheisiin. Lehti on pitänyt vuodesta 1933 omaa listaansa ammattilaisten maailmanmestareista.

Historia
--------

The Ring Magazinen ensimmäinen päätoimittaja oli Nat Fleischer. Lehden toinen perustaja ja pitkäaikainen toimittaja oli Dan Daniel.

Vuonna 1977 perustettiin espanjan-, ranskan- ja japaninkieliset laitokset. Espanjankielistä versiota painettiin Venezuelassa ja myytiin myös muihin espanjankielisiin maihin ja Yhdysvaltoihin.

Vuonna 1979 *The Ring Magazinen* osti Bert Randolph Sugar, joka kuitenkin myi lehden pian eteenpäin. Vuonna 1989 lehti olikin jo vararikon partaalla, ja sen julkaisu lopetettiin suurimmaksi osaksi vuotta. Vuonna 1990 sen julkaisua kuitenkin jatkettiin uusien omistajien myötä.

Lehteä julkaisee London Publications. Lehden omistava Golden Boy Promotionsin tytäryhtiö Sports and Entertainment Publications omistaa myös *KO Magazinen*, *World Boxing* -lehden ja *Pro Wrestling Illustrated* -lehden. Jotkin yhdysvaltalaiset mediat tunnustavat lehden ranking-listaukset virallisiksi. Golden Boy Productionsin omistava promoottori de la Hoya ei pidä ongelmallisena nyrkkeilylehden omistamista eikä näe tilanteessa eturistiriitaa

Katso myös
----------

* Ring Magazinen vuoden tyrmäys
* Ring Magazinen valitsema vuoden yllätys -nyrkkeilyottelu
* Ring Magazinen valitsema vuoden paluu
* Ring Magazinen valitsema vuoden nyrkkeilyottelu
* Ring Magazinen valitsema vuoden erä
* Ring Magazinen luettelo 80 parhaasta nyrkkeilijästä viimeisten 80 vuoden aikana

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* The Ring Online (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee alkoholijuomaa. Kansantarinan Bloody Marysta on oma artikkelinsa.*
Bloody Mary, jossa on pippurireunus ja sellerin varsi.
**Bloody Mary** on tomaattimehusta, votkasta, sitruunamehusta ja mausteista kuten worcesterkastikkeesta, tabascosta, suolasta ja mustapippurista valmistettu juoma. Aineet sekoitetaan shakerilla ja tarjotaan highball-lasista. Varsiselleri on Bloody Maryn perinteinen sekoitustikku. Drinkki voidaan valmistaa myös alkoholittomana, jolloin sitä kutsutaan **Virgin Maryksi**. Jotkut baarit käyttävät valmiiksi maustettua mehusekoitusta, johon lisätään vain vodka. Juomasta on perusversion lisäksi muita versioita, joissa voi olla paljon enemmän erilaisia mausteita.

Useimmin drinkin keksijäksi mainittu baarimikko on Fernand Petiot (1900–1975). Hän työskenteli jo nuorena perheensä täysihoitolassa ja uskoi kokemuksensa perusteella päässeensä Pariisissa keittiöapulaiseksi. Tämän jälkeen hän yleni 16-vuotiaana baarimikoksi ja väitti siinä työssään keksineensä Bloody Maryn 1920-luvun alkuvuosina. Petiot muutti vuonna 1925 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli Harry’s Barissa New Yorkissa. Petiot siirtyi vuonna 1934 baarimikoksi Manhattanille St. Regis -hotellin King Cole -baariin, jossa hän työskenteli eläköitymiseensä 1966 asti. Siellä Bloody Maryä myytiin aluksi nimellä "Red Snapper".

Drinkin nimen alkuperästä ei olla yksimielisiä. Nimi *Bloody Mary* on yhdistetty useisiin historiallisiin henkilöihin – joista Englannin kuningatar Maria I lienee tunnetuin – ja kansantaruihin. Jotkut uskovat drinkin olevan nimetty näyttelijä Mary Pickfordin mukaan, jotkut taas chicagolaisbaari Bucket of Bloodissa työskennelleen Mary-nimisen tarjoilijan mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Bloody Mary *Viiniposti*. Viitattu 19.7.2020.
2. ↑  Bloody Mary *Kotikokki*. Viitattu 19.7.2020.
3. ↑  Virgin Mary *MTV3 Uutiset*.  18.2.2013 . Viitattu 19.7.2020.
4. ↑  Virgin Mary Non-Alcoholic Cocktail *MixThatDrink*.  21.5.2020 . Viitattu 19.7.2020.
5. ↑  Mr&Mrs T Bloody Mary Mix *Prisma*.  Arkistoitu 19.7.2020  . Viitattu 19.7.2020   .
6. ↑  Mr & Mrs T Bloody Mary Mix tölkki *Partyking*. Viitattu 19.7.2020.
7. 1 2 3  Difford, Simon & McGarry, Jack: Bloody Mary cocktails – how to make & history *Difford's Guide*. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
8. 1 2  Blitz, Matt : Who Invented The Bloody Mary Drink And Who Is It Really Named After? *Today I Found Out*.  28.6.2016 . Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
9. ↑  Toodys, Gunther: Classic Cocktail History – The Bloody Mary *Gunther Toody's*.  27.12.2013. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Baarikaappi/Bloody Mary**. 
* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bloody Mary** Wikimedia Commonsissa

* Bass, Penelope: History lesson: The Bloody Mary *Imbibe*.  23.2.2017. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
**The Review of Economic Studies** on brittiläinen taloustieteellinen julkaisu. Sen perusti 1933 ryhmä Britanniassa ja Yhdysvalloissa toimivia taloustieteilijöitä. Alkuperäisen toimituskunnan jäsenet olivat Abba P. Lerner, Paul Sweezy ja Ursula Kathleen Hicks. Sitä julkaisee Oxford University Press. Vuoden 2003 katsauksen mukaan se oli taloustieteen julkaisuista kahdeksanneksi merkittävin. 

Lehteä pidetään laajasti yhtenä viidestä parhaasta taloustieteen julkaisusta. Siitä vastaa johtokunta, jonka puheenjohtaja on Andrea Prat (Columbian yliopisto). Päätoimittajat ovat Stéphane Bonhomme (CEMFI), Francesco Caselli (London School of Economics), Philipp Kircher (Edinburghin yliopisto), Marco Ottaviani (Bocconi University), Imran Rasul (University College London) ja Dimitri Vayanos (London School of Economics).

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Review of Economic Studiesin sivut

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Review of Economic Studies
**Helinä-keiju** (joskus myös **Heli**; vuoden 2002 *Peter Pan* -käännöksessä **Raikuli**; engl. *Tinker Bell*) on kuvitteellinen hahmo lastenkirjailija J. M. Barrien kirjassa *Peter Pan* ja siitä tehdyissä sovituksissa. Helinä-keiju esiintyi ensimmäistä kertaa valonsäteenä vuonna 1904 julkaistussa näytelmässä *Peter Pan*, joka ilmestyi 1911 kirjana nimellä *Peter and Wendy*. Nimi lyhennettiin myöhemmin muotoon *Peter Pan*.

Helinä asuu teepannun muotoisessa talossa Mikä-Mikä-Maan Kimmellyslaaksossa. Helinä on pata- ja kattilakeiju, ja hän rakastaa pannujen, kattiloiden ja kulhojen korjaamista. Hän on muiden keijujen mukaan temperamenttinen, peloton ja hauskanpitoa rakastava. Toisaalta hän on helposti loukkaantuva, mutta myös nopea pyytämään anteeksi.*lähde?*

Helinä-keiju sai animaattori Marc Davisin kehittelemänä ihmisen hahmon vuonna 1953 Disneyn tekemässä animaatioelokuvassa *Peter Pan.* DisneyToon Studios tuotti tietokoneanimaatioelokuvan *Helinä-keiju* vuonna 2008. Se on ensimmäinen elokuva, jossa Helinä-keiju on pääosassa. Elokuva kertoo Helinä-keijusta, Keijupoukamasta ja sen keijuista. Vuonna 2009 julkaistiin animaatioelokuvan jatko-osa *Helinä-keiju ja kadonnut aarre*. Sarjan kolmas elokuva *Helinä-keiju ja suuri keijupelastus* julkaistiin vuonna 2010 ja neljäs *Helinä-keiju ja siipien salaisuus* vuonna 2012. Sarjan viimeisiksi elokuviksi jäivät *Helinä-keiju ja merirosvokeiju* ja *Helinä-keiju ja Mikä-mikä-hirviön arvoitus*, joista kumpikin julkaistiin vuonna 2014.

Esiintymiset
------------

### Kirjoissa

* Barrie, J.M. *Peter Pan.*

#### *Keijut*-kirjasarja, muun muassa:

* Thorpe, Kiki: *Särö täydellisyydessä*. Sanoma Magazines Finland, 2005.
* Carson Levine, Gail: *Lumottu maa vaarassa*. Sanoma Magazines Finland, 2005.
* *Tarinoita keijupoukamasta*. Sanoma Magazines Finland, 2006.
* Carson Levine, Gail: *Lumottu taikasauva*. Sanoma Magazines Finland, 2007.
* Arps, Melissa: *Helinä-keiju ja kadonnut aarre*. Sanoma Magazines Finland, 2009.

### Elokuvissa

* *Peter Pan* (1953)
* *Hook – Kapteeni Koukku* (*Hook*, 1991)
* *Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan* (*Peter Pan: Return to Never Land*, 2002)
* *Peter Pan* (2003)
* *Helinä-keiju* (*Tinker Bell*, 2008)
* *Helinä-keiju ja kadonnut aarre* (*Tinker Bell and the Lost Treasure*, 2009)
* *Helinä-keiju ja suuri keijupelastus* (*Tinker Bell and the Great Fairy Rescue*, 2010)
* *Helinä-keiju ja siipien salaisuus* (*Secret of the Wings*, 2012)
* *Helinä-keiju ja merirosvokeiju* (*The Pirate Fairy*, 2014)
* *Helinä-keiju ja Mikä-mikä hirviön arvoitus* (*Legend of the Neverbeast*, 2014)
* *Peter Pan ja Leena* (*Peter Pan & Wendy, 2023)*

### Televisiosarjassa

* *Winxien maailma* (*World of Winx*, 2017)

Lähteet
-------

1. ↑  Rosemary Guiley: *Fairies*. Infobase Publishing, 2009-12. ISBN 9781604136302. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.10.2019). en
2. ↑  In memoriam. Aku Ankka 15/2000. Sivu 2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helinä-keiju** Wikimedia Commonsissa
**Heliakkinen nousu** on tilanne, jossa taivaankappale, esimerkiksi tähti, nousee aamulla vähän ennen Aurinkoa niin, että sen voi havaita ennen kuin Aurinko valaisee taivaan. Taivaankappaleen heliakkisella nousulla viitataan ensimmäiseen päivään, jolloin kyseinen taivaankappale voidaan nähdä aamutaivaalla. Sitä edeltävinä aamuina Aurinko vielä nousi samanaikaisesti sen kanssa tai vain vähän myöhemmin, estäen sitä näkymästä. Muutos johtuu siitä, että Aurinko liikkuu tähtien suhteen itään noin asteen verran päivässä.

Kohteiden heliakkista nousua on käytetty vuodenaikojen ajoittamiseen monessa kulttuurissa. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset käyttivät Siriuksen heliakkista nousua merkkinä Niilin tulvien alkamista. Etelässä, jossa hämärä on hyvin lyhyt, tähdet näkyvät vielä juuri ennen auringonnousua. Suomessa heliakkista nousua on vaikea käyttää ilmiöiden ajoittamiseen, sillä hämärä kestää pitkään ja taivas vaalenee jo kauan ennen auringonnousua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Karttunen: Heliakkinen nousu Turun yliopisto. Viitattu 22.5.2018.
Rakennus, jossa Torvi ja Tirra toimivat.
**Torvi** on vuonna 1966 perustettu ravintola Lahdessa osoitteessa Loviisankatu 8. Samassa rakennuksessa toimii lisäksi Pikkuteatteri ja ravintola Tirra sekä aiemmin myös Tirran Monttu. Teatterin juhlasali on ollut käytössä vuodesta 1912, ja siellä on esiintynyt 1920-luvulla muun muassa J. Alfred Tanner. Torvi on yksi Suomen ensimmäisistä diskoista. Ravintolan sisustukseen ovat vuosikymmenten ajan kuuluneet katosta roikkuvat torvet, lavan seinustalle ripustettu punainen moottoripyörä, WC-käytävän oviaukon rautakettingit, ulko-ovien olutpullon muotoiset ovenkahvat sekä tuoreempien muistoesineiden joukossa mm. suurikokoinen bassokitaran muotoinen koriste-esine, joka on basisti Pitkä Lehtisen 40-vuotissyntymäpäivälahja.

Torven alkuperäisiä omistajia olivat ravintoloitsija Luukas Valtari (1916–1992) ja hänen poikansa Niilo "Nippe" Valtari. Ravintola myytiin vuonna 2013. Uusiin omistajiin kuuluu muun muassa Tehosekoitin-yhtyeen basisti Hannu Kilkki. Torven pitkäaikainen portsari ja tapahtumapäällikkö Jarttu Mustonen on palkittu Femmagaalan elämäntyöpalkinnolla ja Hämeen taidetoimikunnan Pro Arte Tawastica -kunniakirjalla. Mustonen jäi eläkkeelle marraskuussa 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuurikaupunki Lahti (Arkistoitu – Internet Archive) Lahdenmuseot.fi
2. ↑  J. Alfr. Tanner antaa laulajaiset. Etelä-Suomen Sanomat 15.11.1923 / digi.kansalliskirjasto.fi.
3. ↑  Töherryksiä pisuaareilla, ketjuja ovenraossa: Maankuulu musaluola Torvi täyttää 50 vuotta Yle.
4. ↑  Lahen baarikulttuurin kehto Ravintolatorvi.fi
5. ↑  Heimojen kotiluola. Etelä-Suomen Sanomat 7.10.2016 s.B8
6. 1 2  Loviisankadun legenda. Etelä-Suomen Sanomat 26.11.2016 s.A9

Aiheesta muualla
----------------

* Kirka fan-klubin keskellä Yle Elävä arkisto. (nauhoitettu Torvessa vuonna 1971)
* Ripatti, Tapani ; Koski, Markku ; Kilkki, Hannu ; Robinson, Marion: *Loviisankatu 8*. Tapani Ripatti, 2019. ISBN 978-952-94-2055-1.