recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sinikka Marja-Liisa Keskitalo** (o.s. **Leppälä**, 29. tammikuuta 1951 Jalasjärvi – 25. lokakuuta 2011 Tampere) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Tampereen Urheilijat -38 -seuraa, ja häntä valmensi Tapio Keskitalo.

Keskitalo sijoittui 65:nneksi maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa New Yorkissa 1984. Los Angelesin olympialaisissa samana vuonna hän oli maratonilla viidestoista ajalla 2.35.15. Maantiejuoksun naisten MM-kisoissa hän sijoittui 28:nneksi vuonna 1985. Vuonna 1986 Keskitalo oli MM-maastojuoksuissa Neuchâtelissa 102. 

Keskitalon paras arvokisamenestys on vuodelta 1986, jolloin hän sijoittui Stuttgartin EM-kilpailujen maratonilla neljänneksi ajalla 2.34.31. Neuvostoliiton Jekaterina Hramenkova ohitti hänet muutama kilometri ennen maalia ja voitti pronssin 13 sekunnin erolla Keskitaloon. Rooman MM-kilpailuissa 1987 Keskitalo sijoittui maratonilla kahdeksanneksi ajalla 2.35.16. Hän itse arvosti enemmän Rooman sijoitusta, koska kilpailussa oli mukana maailman parhaat lajin kilpakumppanit. Maantiejuoksun MM-kilpailuissa Monte Carlossa hän sijoittui samana vuonna 33:nneksi. Vuonna 1988 hän oli maastojuoksun MM-kisoissa Aucklandissa 49. ja maantiejuoksun MM-kisoissa Adelaidessa sijalla 21. Soulin olympiamaratonilla hän sijoittui sijalle 42.

Keskitalo voitti maratonin Suomen mestaruuden Tammisaaressa 1983, Liperissä 1984, Valkeakoskella 1985, Karjaalla 1990 ja Posiolla 1991. SM-pronssia hän sai Seinäjoella 1982. Kalevan kisoissa hän voitti 10 000 metrin mestaruuden Vaasassa 1986. Matkan SM-hopeaa hän saavutti Kajaanissa 1984 ja Kuopiossa 1987 sekä SM-pronssia Lahdessa 1985 ja Hämeenlinnassa 1988. 

Keskitalon ennätys maratonilla on 2.33.18, jonka hän juoksi sijoittuessaan viidenneksi Bostonin maratonilla 1986. Hän juoksi 12 kertaa maratonin alle 2.37. Hän juoksi maratonin alle 2 t 40 min kahdeksana peräkkäisenä vuotena 1983–1990. Suomi–Ruotsi-maaotteluissa hän oli mukana viisi kertaa 10 000 metrin ratajuoksussa.

Keskitalo työskenteli työuransa 20 viimeistä vuotta Tampereen Aterialla. Hän kuoli 25. lokakuuta 2011 vakavaan sairauteen.

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan*. Suomen yleisurheilun 100 vuotta. Suomen Urheiluliitto, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
* Hannus, Matti: *Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata*. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23703-5.
* Sinikka Keskitalo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ari Pusa, Naisten maratonin uranuurtaja, Kuolleet, Helsingin Sanomat 18.11.2011 sivu C 9 Artikkelin verkkoversio[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Tilastopaja
3. ↑  Sinikka Keskitalo on poissa *hevoskuuri.fi*.  11.11.2011. Hevoskuuri.  Arkistoitu 25.4.2012. Viitattu 12.11.2011.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Sinijuova** on halomuoto, joka näkyy horisonttirenkaan väri-ilmiönä auringon vastaisella puolella taivasta. Se ei varsinaisesti ole itsenäinen haloilmiö, mutta siihen suhtaudutaan kuten muihinkin halomuotoihin.

Sinijuova on pienikokoinen alue horisonttirenkaalla kohdassa, jossa horisonttirenkaan intensiteetti putoaa. Horisonttirengas on auringon puoleisella taivaalla kirkkaampi, mutta tietyssä kohdassa sitä yksi sen aiheuttavista jääkiteiden valon kuluista himmenee vasta-aurinkopistettä kohti mentäessä. Tässä valon kulussa valo heijastuu kiteen sisällä pystysuorasta pinnasta, mutta sinijuovan kohdalla ja sen jälkeen valo menee pystypinnasta läpi. Ensimmäisenä pinnan läpi kulkee punainen valo samalla kun vihreä ja sininen vielä heijastuvat, ja siksi sinijuova näkyy vihertävänä ja sinertävänä.

Sinijuovan paikka horisonttirenkaalla muuttuu auringon korkeuden mukaan. Lähimpänä aurinkoa se on auringon ollessa horisontissa, jolloin sinijuova on 116 asteen atsimuuttikulman etäisyydellä auringosta. Sinijuova etääntyy auringosta, levenee ja sen värivyöhykkeet kääntyvät viistommiksi auringon noustessa. Tätä havainnollistaa alavasta-aurinkopisteen eli taivaalla aurinkoa vastapäätä horisontin alapuolella olevan pisteen ympärillä oleva kuvitteellinen 64° säteinen rengas, jonka osia horisonttirenkaalla näkyy.

Sinijuova voi syntyä sekä laatta-, pylväs- että Parry-asentoisista jääkiteistä. Ensimmäisenä ilmiöön kiinnitti huomiota Mika Sillanpää Etelä-Suomessa näkyneessä halonäytelmässä vuonna 1994. Sinijuovan voi Suomessa havaita keskimäärin kerran viidessä vuodessa.

Katso myös
----------

* Haloilmiö

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riikonen, Marko: *Halot – Jääkidepilvien valoilmiöt*, s. 55–56. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011. ISBN 978-952-5329-89-6.
2. ↑  Riikonen s. 139
Kadyin piiri Kostroman alueen kartalla.
**Kadyin piiri** (ven. Кады́йский райо́н, *Kadyiski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Kostroman alueella Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 2341 neliökilometriä. Asukkaita on 8 200 henkeä (vuonna 2010).

Kadyin piiri sijaitsee Kostroman alueen eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Antropovon ja idässä Makarjevin piireihin, etelässä Ivanovon alueeseen sekä lännessä Ostrovskojen piiriin. Etelärajana toimii Volgan muodostoma Gorkin tekojärvi. Pinnanmuodostukseltaan seutu on alavaa tasankoa. Pinta-alasta 80 % on metsää. Suurin joki on Volgaan laskeva Njomda.

Piiriin kuuluu Kadyin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) ja kymmenen maalaiskuntaa: Jekaterinkino, Lubjany, Nizkus, Pankovo, Selištše, Stolpino, Tšernyševo, Vedrovo, Veška ja Zavražje. Asutuskeskuksia on yhteensä 96. Hallinnollinen keskus on Kadyi, josta on 146 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kostromaan. Kaupunkiväestön osuus on 42,4 % (vuonna 2010).

Seudun kautta kulkee Kostroman ja Verhnespasskojen välinen maantie. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat maatalous ja metsäteollisuus. Suurin teollisuusyritys on Kadyin vaneritehdas. Viime vuosina voimakkasti taantunut maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.

Piirissä toimii 12 lastentarhaa, neljä alakoulua, viisi peruskoulua, neljä keskikoulua sekä lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat piirin vapaa-ajankeskus, 18 kylien kulttuuri- ja kerhotaloa, Kadyin ja Zavražjen musiikkikoulut, nuorisokeskus, kirjastolaitos ja Kadyin kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Rodnoi krai* ("Kotiseutu").

Nähtävyyksiä ovat vanhat kirkkorakennukset, joista yksi on virallinen suojelukohde. Zavražjen kylässä on siellä syntyneelle elokuvaohjaaja Andrei Tarkovskille omistettu museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Pasport Kadyiskogo munitsipalnogo raiona Kostromskoi oblasti *kadiy.ru*. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Investitsionnyi pasport APK Kadyiskogo munitsipalnogo raiona *kadiy.ru*. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Peretšen obrazovatelnyh utšreždeni Kadyiskogo munitsipalnogo raiona *kadiy.ru*. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)
5. ↑  Ofitsialnyi sait administratsii Kadyinskogo munitsipalnogo raiona: Kultura *kadiy.ru*. Viitattu 5.10.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kadyin piirin sivusto (venäjäksi)
**Virtsa-avanne** eli **virtsatieavanne** eli urostooma on avanne, jonka kautta virtsanjohtimista tuleva virtsa tulee kehon ulkopuolelle. Virtsa-avanteen tekemisen tavallisin syy on virtsarakon poisto virtsarakon syövän takia.

Virtsa-avanne voi olla ns. märkä avanne, jolloin virtsanjohtimista tuleva virtsa tulee suoraan avanteesta, tai ns. kuiva avanne, jolloin virtsa kertyy ihon alle suolesta tehtyyn pussiin, joka tyhjennetään avanteen kautta katetrilla. Märkä avanne on tavallisempi, ja potilaan on käytettävä jatkuvasti avannepussia eli ihoon kiinnitettävää, tyhjennettävää pussia, johon virtsa kertyy.

Yleensä virtsa-avanne tehdään niin, että virtsanjohtimet liitetään eräänlaiseen johtoon, conduitiin, joka tehdään ohutsuolen loppuosasta erotettuun 15–20 cm:n pätkään, jonka toinen pää vedetään vatsan ihon läpi avanteeksi.

Potilaan, jolle on tehty virtsa-avanne, on opeteltava hoitamaan sitä itse vaihtamalla avannepussi (yleensä muutaman päivän välein), puhdistamalla avannetta ympäröivä iho ja tarkkailemalla ihon kuntoa. Ongelmia voi aiheuttaa mm. ihon rikkoutuminen. Avanteeseen kehittyy melko usein tyrä, joka saattaa vaatia korjausleikkauksen. Avannepussi saattaa pettää, jolloin virtsaa leviää ehkä paljonkin vaatteille ym. Tämä ja tällaisten tilanteiden pelko voi rajoittaa sosiaalista ja muuta toimintaa etenkin aluksi, jolloin ongelmia esiintyy useammin. Yleensä virtsa-avanne ei kuitenkaan rajoita elämää.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtsa-avanneleikkaus ConvaTec.
2. ↑  Elämä virtsa-avanteellisena Finnilco.  [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa avanteesta: mikä avanne on? (Arkistoitu – Internet Archive) – Avanne.fi
* Potilasohjeet – Suomen avannehoitajat ry
* Virtsa-avanneopas  – Coloplast
**Sinijärv**  on Virossa Väike-Maarjan kunnassa Äntun kylässä Länsi-Virumaalla Pandiveren ylängöllä sijaitseva luonnollinen lähdepohjainen järvi.

Maantietoa
----------

Järvi kuuluu kolmen lähekkäisen järven joukkoon, jota kutsutaan Äntun järviksi (vir. *Äntu järved*). Niillä on pohjassaan lähteitä, joista pulppuaa kalkkipitoista ja kirkasta vettä värittäen veden siniseksi. Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 430 metriä pitkä ja 120 metriä leveä. Sen muoto muistuttaa kaksoiskoukkua ja järven suurin leveys rannasta rantaan on vain 70 metriiä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6 metriä ja suurin syvyys 8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00013 kuutiokilometriä eli 0,13 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja rannat ovat metsää. Lähin talo sijaitsee maantien varressa 80 metrin päässä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (vir. *kareda veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti alkalitrofiseksi järveksi (vir. *alkalitroofne tai allikatoiteline*, AL). Tällaisiin järviin on veteen liuennut runsaasti kalkkikivestä irronnutta vetykarbonaattia, joka aiheuttaa veden emäksisen happamuustason (pH on yli 7). Vedessä on myös runsaasti mineraaleja, jotka muuttavat vedenvärin usein turkoosiksi tai sinertäväksi. Koska vesi on emäksistä ja sen sisältämät mineraalit ja ravinteet poikkeavat muista järvistä, on näihin järviin kehittynyt omanlainen levien muodostama ekosysteemi. Vesi on erittäin kirkasta. Näkösyvyys voi olla jopa 15.

* PohjakasvillisuuttaPohjakasvillisuutta
* Matalan lahden vedenväriäMatalan lahden vedenväriä
* Järven pääJärven pää

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Keskkonnaregister: Sinijärv (Äntu) (vee2043600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
4. ↑  Fütoplanktoni indikaatorlus: Alkalitroofsed ehk lubja- ehk allikatoitelised järved

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Sukeldumine Äntu Sinijärves
**Pikku Huopalahden ala-asteen koulu**, puhekielellä **Pikkis**, on Helsingin Pikku Huopalahden asuinalueella sijaitseva peruskoulun ala-aste. Koulurakennus on arkkitehtitoimisto Esa Piironen Oy:n suunnittelema ja valmistunut vuonna 1997, joka on myös koulun perustamisvuosi. Koulussa toimivat perusopetuksen luokat 1.–6. Koulurakennus sijaitsee osoitteessa Tilkankatu 19. Samassa rakennuksessa toimivat myös Pikku Huopalahden lastenkirjasto, nuorisotalo ja päiväkoti.

Helsingin kaupunginkirjaston Pikku Huopalahden lastenkirjasto (1998) toimii koulurakennuksen alakerrassa, koulun pääoven vasemmalla puolella
Vuonna 2016 koulussa oli noin 200 oppilasta.

Rehtorit
--------

* Vilma Tuomi (1997–2016)
* Silva Lehtisalo (vs. 2013–2016, 2016–2017)
* Juha Hirvonen (2017–)

Muuta
-----

Suomen entinen valtiovarainministeri ja kansanedustaja Jutta Urpilainen työskenteli koulussa opettajana vuosina 2001–2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Pikku Huopalahden ala-asteen koulun verkkosivut Pikku Huopalahden ala-asteen koulu. Viitattu 26.12.2016.
2. ↑  Pikku Huopalahden lastenkirjasto *Kirjastohakemisto, kirjastot.fi*. Viitattu 31.8.2021.
3. ↑  Jutta Urpilainen vuonna 2008: "Olen joukkojen johtaja -tyyppi" menaiset. Viitattu 26.12.2016.
Henrik Nuori
**Henrik Nuori** (28. helmikuuta 1155 - 11. kesäkuuta 1183) oli nimellisesti Englannin kuningas, Anjoun kreivi ja Normandian herttua. Hän oli toinen kuningas Henrik II:n ja Eleanoora Akvitanialaisen lapsista ja ensimmäinen ehdokas kruununperijäksi ensimmäisen lapsen Vilhelmin kuoltua lapsena. 

Lisänimen "Nuori" uskotaan johtuvan hänen ennenaikaisesta kuolemasta 28-vuotiaana vuonna 1183 tai asemasta Henrikin ensimmäisenä lapsena ja mahdollisena kruununperijänä, joka eli aikuisikään asti. Aikalaiset käyttivät sitä kuitenkin vain erottaakseen vallassa olevan Henrikin ja Henrik Nuoren, kuninkaan pojan.

Englannin kuningas
------------------

Henrik II:n valtakausi oli kamppailua kruunusta isän ja poikien välillä. Henrik Nuori kruunattiin Englannin kuninkaaksi 15-vuotiaana 14. kesäkuuta vuonna 1170, mutta käytännössä hän ei juuri hallinnut. Henrik Nuori meni naimisiin Marguerite de Francen (1158–1197) kanssa lapsena jo 1160 ja hänet kruunattiin toisen kerran kuninkaaksi elokuussa 1172 menetettyään sitä ennen kruunun isälleen. Marguerite oli Ludvig VII:n tytär tämän toisesta avioliitosta Constance de Castillen kanssa, joten heillä oli yhteisiä sisaruspuolia, Marie de France ja Alix de France. 

Pian Henrik menetti kruunun uudelleen. Huhtikuussa 1173 Henrik II:n pojat Henrik Nuori, Rikhard ja Geoffrey nousivat isäänsä vastaan kapinassa, joka kesti noin 18 kuukautta ja päättyi lopulta poikien antautumiseen. Juhana, pojista nuorin, oli tuolloin vasta noin kymmenvuotias. Juhana oli Henrik II:n suosikki kruununperijäksi, Rikhard oli taas äitinsä Eleanooran vaihtoehto. Geoffrey kuoli 27-vuotiaana jouduttuaan turnajaisissa hevosen tallomaksi elokuussa vuonna 1186.

Kuolema
-------

Henrik Nuori kuoli 11. kesäkuuta vuonna 1183, 28 vuoden iässä ilmeisesti punatautiin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Henrik Porkka** (s. 14. tammikuuta 1998) on suomalainen lentopalloilija. Karhulan Veikkojen kasvatti pelasi kaudet 2016–2018 lentopallon Mestaruusliigassa kuopiolaisen LEKA Volleyn riveissä. Kesällä 2018 hän siirtyi Hurrikaani-Loimaan joukkueeseen. Aiemmin urallaan hän on pelannut Lentopalloliiton valmennuskeskuksen riveissä lentopallon 1-sarjassa sekä edustanut muun muassa junioritasolla Keimolan Kaikua.

Porkka valittiin Suomen miesten lentopallomaajoukkueen maajoukkueryhmään keväällä 2016, vaikka hän ei tällöin ollut pelannut ainuttakaan liigaottelua. Hänet valittiin vuoden 2018 MM-kisajoukkueeseen ja ennen MM-kisoja hän on pelannut 37 maaottelua. LEKA Volleyn päävalmentaja Lauri Hakala on kuvaillut Porkkaa yhdeksi Suomen lupaavimmaksi keskitorjujaksi. Porkka on 202 cm pitkä. Hän on voittanut lentopallon A-junioreiden SM-kultaa vuosina 2015 ja 2016. Molemmissa lopputurnauksissa hänet valittiin turnauksen All Stars -ryhmään.

Lähteet
-------

1. 1 2  LEKA Volley: Uutiset - LEKA:n keskitorjujaosasto täydentyy *www.lekavolley.fi*.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 9.5.2016.
2. ↑  Henrik Porkka uutena pelaajana Hurrikaaniin Hurrikaani-Loimaa. Viitattu 9.9.2018.
3. ↑  Finland: Team Roster *Men's World Championship Italy-Bulgaria 2018*. FIVB. Viitattu 9.9.2018. (englanniksi)
**Henrik Reilin** (25. kesäkuuta 1769 Lohja – 19. kesäkuuta 1849 Ilmajoki) oli suomalainen kirkkoherra ja rovasti. Reilin valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1785 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1792. Reilin toimi vuonna 1792 Kemiön kirkkoherran apulaisena ja vuodesta 1793 Uudenmaan jalkaväkirykmentin saarnaajana ja pastorina. Reilin nimitettiin Längelmäen kirkkoherraksi 1809, Marttilan kirkkoherraksi 1819 ja Ilmajoen kirkkoherraksi 1830. Reilinille myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1820.

Reilin toimi puhujana pappeinkokeuksessa Turussa 1807 ja saarnaaja 1825. Reilinin vanhemmat olivat Lohjan kappalainen Johan Reilin ja Margareta Juliaana Nikander.

Ura pappina
-----------

Reilin oli nuorempana vireä ja opinhaluinen mies. Hän palveli Uudenmaan jalkaväkirykmentin pappina aina Suomen sotaan saakka, johon hän osallistui parin kuukauden ajan. Reilin puhui latinaa ja piti vuoden 1807 pappeinkokouksessa latinankielisen puheen. Rovasti Reilin nimitettiin Ilmajoen kirkkoherraksi 63-vuotiaana. Reilinin kausi Ilmajoen seurakunnassa ei herättänyt erityistä huomiota tai ihmettelyä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Henrik Reilin. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Alanen, Aulis J.: *Ilmajoki: vuoden 1809 jälkeen*, s. 777–778. Tiennäyttäjänä maakunnalle maamiesseura-aikana. Ilmajoki: Ilmajoen historiatoimikunta, 1953.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Kaksi esimerkkiä tuplalantiokipsistä.**Lantiokipsi** (engl. *Hip spica* eli HS) on lantion murtumissa käytettävä lääketieteellinen kipsi. Lantiokipsejä on kolmenlaisia.

Lantiokipsien mallit
--------------------

Normaali lantiokipsi ylettyy vähän lantion yläpuolelle ja se  kipsataan kummankin tai vain toisen jalan polven yläpuolelle asti.

Yleisempi malli on kuitenkin sellainen, jossa kipsataan kokonaan myös toinen jalka eli siinä on "pitkä kipsisaapas" ja lantiokipsi. Tällaisessa mallissa ei välttämättä kipsata toista jalkaa ollenkaan. Tämän mallin nimi on kokojalkalantiokipsi (engl. *Long leg cast hip spica* eli LLCHS). Siinä voidaan kuitenkin kipsata myös toinen jalka polven yläpuolelle asti.

Kolmannessa mallissa kipsataan kummatkin jalat kokonaan sekä lantio. Jalkojen väliin laitetaan yleensä  tanko, jotta jalat eivät pääse liikkumaan. Tässä mallissa liikkuminen on erittäin hankalaa jopa pyörätuolissa. Tämän kipsin nimi on alavartalokipsi tai tuplakokojalkalantiokipsi (engl. *Double long leg cast hip spica* eli DLLCHS). Yleisemmin käytetään kuitenkin nimeä tuplalantiokipsi (engl. *Double hip spica* eli DHS).

Lähteet
-------

* Kolme erimallista lantiokipsiä
**Virtua Racing** (jap. バーチャレーシング) oli Segan julkaisema Formula 1 -aiheinen ajopeli. Pelin kehitti Yu Suzukin alaisuudessa ollut AM2-pelinkehitysstudio. Se oli ensimmäisiä autopelejä, jotka käyttivät kokonaan polygoneista koostuvia kilpa-autoja ja ympäristöjä. Kolikkopelin tekniikka pohjautui Sega Model 1 -alustalle. Peli käännettiin vuonna 1994 myös Sega Mega Drivelle, käyttäen hyväksi Segan erikoisvalmisteista piiriä *Sega Virtua Processoria*.

Pelaaminen
----------

Pelissä oli kolme kenttää, jotka jaoteltiin vaikeusasteen mukaan. Aloitustason kenttänä oli *Big Forest*, keskivaikea oli *Bay Bridge* ja ammattilaistasoa edusti *Acropolis*. Jokaisella kentällä oli oma erityispiirteensä, kuten Big Forestin huvipuisto, Bay Bridgen silta ja Acropoliksen tiukka neulansilmämutka.

Julkaisuhistoria
----------------

* **1992:** Kolikkopeli
* **1994:** Sega Mega Drive
* **1995:** Sega 32X
* **1996:** Sega Saturn
* **2003:** PlayStation 2 (vain Japanissa)
* **2019:** Nintendo Switch

Lähteet
-------

1. ↑  Virtua Racing Sega Retro. Viitattu 17.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Virtua Racing* MobyGamesissa (englanniksi)
**You Me at Six** on englantilainen alternative rock -yhtye Weybridgestä, Surreystä. Se perustettiin vuonna 2004, mutta tuli yleisön tietoon vuonna 2008 debyyttialbumillaan *Take Off Your Colors*. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluu Joshua (Josh) Franceschi (laulu), Max Helyer (rytmikitara, taustalaulu), Matt Barnes (basso), Chris Miller (kitara) ja Dan Flint (rummut). Yhtyeen musiikkia kuvaillaan vaihtoehtorockiksi, powerpopiksi ja emoksi. You Me At Six julkaisi ensimmäisen albuminsa *Take Off Your Colors* Slam Dunk Recordsin kautta 8. lokakuuta 2008. *Hold Me Down* julkaistiin Virgin Recordsin kautta 11. tammikuuta 2010. *Sinners Never Sleep* julkaistiin Virgin Recordsin kautta 3. lokakuuta 2011. 

*Sinners Never Sleep* albumilla on myös vierailevia artisteja: Oliver Sykes Bring Me The Horizonista ja Winston McCall Parkway Drivesta. 

You Me At Six on esiintynyt Suomessa Paramoren lämmittelijänä 29. marraskuuta 2009 ja vuoden 2014 Ruisrockissa 6. heinäkuuta.

Historiaa
---------

Joe Philips potkittiin pois bändistä ja hänet korvattiin Dan Flintillä juuri ennen ensimmäisen levyn julkaisemista. Yhtye oli ehdolla parhaimmaksi brittibändiksi vuosina 2008, 2009 ja 2010 *Kerrang! Awards*-gaalassa, joka kerta palkinnon voitti Bullet For My Valentine. Yhtye julkaisi toisen albuminsa, nimeltään **Hold Me Down** 11 päivä tammikuuta 2010, joka pääsi TOP5 listaan Britanniassa. Tämä albumi sisältää singlet "Underdog", joka pääsi sijalle 49, "Liquid Confidence", joka oli korkeimmillaan 86 sijalla. Yhtye teki ilmoituksen, että he olisivat menossa takaisin studioon helmikuun alussa/maaliskuuta 2011 valmisteilla äänittämään kolmatta albumiaan, *Sinners Never Sleep*, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 3. lokakuuta 2011.

Jäsenet
-------

* Joshua (Josh) Franceschi - Laulu
* Max Helyer - Rytmikitara, taustalaulu
* Chris Miller - Kitara
* Matt Barnes - Bassokitara
* Dan Flint - Rummut

### Kiertuejäsenet

* Luke Rendell - Taustakitara

### Entiset jäsenet

* Joe Philips - Rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Take Off Your Colours* (2007)
* *Hold Me Down* (2010)
* *Sinners Never Sleep* (2011)
* *Cavalier Youth* (2014)
* *Night People* (2017)
* *VI* (2018)
* *Suckapunch* (2021)

Aiheesta muualla
----------------

Yhtyeen Kotisivu
**Parnavaz II** (georg. ფარნავაზ II, k. 30 eaa.) oli Kaukasian Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) kuningas Artašesiani-dynastiasta vuosina 63–30 eaa. Antiikin lähteissä hänet tunnetaan nimellä *Pharnabazus*, ja hänet yhdistetään yleisesti keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimiin *Bartom* tai *Bratman*. 

Hän nousi valtaistuimelle isänsä Artagin kuoleman jälkeen. Rooman kenraali Pompeius oli voittanut Artagin vuonna 65 eaa. Rooman valta Iberiassa jäi kuitenkin väliaikaiseksi, ja vuonna 36 eaa. Publius Canidius Crassus johti armeijansa Iberiaan. Hän pakotti Parnavazin muodostamaan liiton Zoberia, viereisen Albanian valtakunnan kuningasta vastaan. Canidius ja Parnavaz marssivat Albaniaan ja alistivat sen kansan valtaansa. Mikään georgialainen lähde ei kuitenkaan kerro näistä Dio Cassiuksen teoksessaan *Rooman historia* raportoimista tapahtumista. 

Georgialaiset vuosikirjat keskittyvät vuorostaan Mirian II:n, kuningas Parnadžomin maanpakoon lähetetyn ja Iranissa kasvaneen pojan kotiinpaluuseen. Mirian palasi Kartliin persialaisen armeijan johdossa, tappoi Bartomin (Parnavazin) ja tuli kuninkaaksi. Bartomin sanotaan aiemmin adoptoineen Kartamin, Kudžin pojanpojan (Kudži oli Egrisin väitetty hallitsija Iberian myyttisen ensimmäisen kuninkaan Parnavaz I:n aikaan). Kartam joutui kuitenkin myös tapetuksi taistelussa Miriania vastaan. Tästä huolimatta Kartamin raskaana oleva vaimo – Bartomin tytär – onnistui pakenemaan Armeniaan, jossa hän synnytti Aderki-nimisen pojan.

Lähteet
-------

1. ↑  Roman History by Cassius Dio, Kirja XLIX, s. 391. Published in Vol. V of the Loeb Classical Library edition.
2. ↑  Rapp, Stephen H. (2003), *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, s. 284. Peeters Bvba ISBN 90-429-1318-5.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Artag** | **Iberian kuningas**63 eaa.–32 eaa. | Seuraaja:**Mirian II** |
**Villefranche-de-Conflent** (kat. *Vilafranca de Conflent*) on Ranskan kunta Occitanien alueella Pyrénées-Orientalesin departementissa, Ranskan eteläisimmässä kolkassa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 211. Kunta kuuluu departementissaan Les Pyrénées catalanesin kantoniin Pradesin arrondissementissa. 

Villefranche-de-Conflent kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*. Siihen kuuluvat samasta departementista myös Castelnou, Eus, Mosset ja Évol.

Villefranche-de-Conflentin alueen läpi kulkee N116-valtatie, joka yhdistää Perpignanin ja Bourg-Madamen kaupungit. Perpignaniin on kunnasta myös rautatieyhteys.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 14.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villefranche-de-Conflent** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Mosset
**Henrik Poppius** (4. tammikuuta 1721 Juva – 5. syyskuuta 1786 Juva) oli kirkkoherra, maanviljelijä ja sahanomistaja.

Poppius oli pappissukua, hänen isänsä oli Juvan kirkkoherra, rovasti Abraham Poppius ja äitinsä Anna Custor. Porvoon lukioon Poppius lähetettiin 18-vuotiaana, mutta jo vuoden siellä opiskelun jälkeen hän kirjoittautui Turun akatemiaan. Valmistuttuaan 1745 hän hoiti useaan otteeseen sairastelleen isänsä sijaisena Juvan kirkkoherran tehtäviä ja tämän kuoltua 1753 hänet valittiin isänsä seuraajaksi 1755. Rovastin arvon Poppius sai 1767 ja teologian tohtori hänestä tuli 1779. Juvalla hän käynnisti rippikoulun ja toimi pitkään Rantasalmen triviaalikoulun inspehtorina. Pappissäädyn edustajana valtiopäivillä Poppius toimi 1771-1772. Kirkkoherran työnsä ohella Poppius harjoitti maataloutta, vuonna 1772 hankkimassaan Vehmaan kartanossa ja sen lähistöllä sijainneilla Tarkialan ja Härkälän tiloilla hänellä oli yhteensä 2 700 tynnyrinalaa eli 1 300 hehtaaria maata. Hänen perustamansa saha ja mylly eivät kuitenkaan menestyneet hyvin. Poppiuksen kuoltua 1786 kuolinpesästä myytiin Vehmaa ja Tarkiala, kun taas leski piti Härkälän ja testamentilla 1788 saamansa Inkilänhovin.

Poppiuksen puoliso vuodesta 1752 oli Katarina Nylander (1732-1802), jonka isä oli Porvoon piispa Johan Nylander (1698-1761). Perheeseen syntyi kaikkiaan yhdeksän lasta, joista seitsemän eli aikuisiksi. Heistä Johan Poppius (1758-1802) valittiin vaikeuksista huolimatta isänsä tavoin Juvan kirkkoherraksi vuoden 1788 vaalissa, kun taas Gabriel Poppius (1769–1856) oli kauppakollegion presidentti ja korkeimman oikeuden ja valtioneuvoston jäsen. Perheessä yli 30 vuotta palvelijana toiminut Kaarina Paajatar taas palkittiin työstään Isänmaallisen Seuran myöntämällä hopeisella kaulaketjulla 1779, jota hän ei kuitenkaan kerinnyt ottaa vastaan ennen kuolemaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ilkka Teerijoki ja Anneli Mäkelä-Alitalo: *Poppius, Henrik (1721-1786). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 777-778.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee säveltäjää. Rap-artisti Villem Reimannista eli Villemdrillemistä kerrotaan sivulla Villemdrillem.*
**Villem Reimann** (19. maaliskuuta 1906 Pärnu – 8. huhtikuuta 1992 Tallinna) oli virolainen säveltäjä.

Reimann valmistui Tallinnan konservatoriosta Artur Kappin oppilaana sävellyksessä vuonna 1933 ja Artur Lemban oppilaana pianonsoitossa 1936. Vuosina 1937–1938 hän täydensi opintojaan Franz Lisztin musiikkiakatemiassa Budapestissa. Siellä häntä opetti sävellyksessä Zoltán Kodály, kamarimusiikissa Leó Weiner ja orkesterinjohdossa Ernő Unger. Vuodesta 1942 Reimann työskenteli itse teoria-aineiden ja kamarimusiikin opettajana Tallinnan konservatoriossa, vuodesta 1965 professorina. Hän kuului Viron säveltäjäliittoon vuodesta 1944.

Suurimman osan Reimannin sävellystuotannosta muodostavat kamari- ja elokuvamusiikki, joiden lisäksi tuotantoon kuuluvat muiden muassa konsertto viululle ja kamariorkesterille sekä kuoroteokset. Reimannin varhaisissa teoksissa ovat enemmän esillä romanttiset ja myöhemmässä tuotannossa modernimmat piirteet, kuten kaksitoistasäveljärjestelmä. Reimann sai useita tunnustuksia, kuten Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1951.

Teoksia
-------

* *Vilsandi*, sinfoninen sarja (1937)
* *Kauged rannad*, ooppera (1959, libretto: Muia Veetamm)
* *Tehumardi*, sävelruno (1975)
* *Hetked merega*, sinfonietta (1978)
* konsertto viululle ja kamariorkesterille
* kamari- ja elokuvamusiikkia
* kuoroteoksia ja soololauluja
* pianosävellyksiä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Villem Reimann Estonian Music Information Centre
2. 1 2 3 4 5 6 7  Meenutades Villem Reimanni Pärnu Postimees


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Parminder Kaur Nagra** (s. 5. lokakuuta 1975) on englantilainen näyttelijä.

Elämä
-----

Nagra syntyi Leicesterissä englantilais-intialaiseen perheeseen, joka oli muuttanut Intiasta Englantiin 1960-luvun lopulla.*lähde?*

Seitsemänvuotiaana hän loukkaantui pahoin, kun hänen housunsa syttyivät tuleen ruokaa valmistaessa. Tästä jäi hänen oikeaan reiteensä iso palovamma, jota näytettiin *Parempi kuin Beckham* -elokuvassa.

Nagra on naimisissa valokuvaaja James Stensonin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt poika.

### Ura

16-vuotiaana Parminder Nagra liittyi avustajaksi paikalliseen teatteriin. Valmistuttuaan lukiosta hän muutti Lontooseen kouluttautumaan näyttelijäksi ja etsimään työtä. Hän sai pieniä töitä teattereista, radiosta ja televisiosta. Hän esiintyi muun muassa *Casualty* ja *Krishna soikoon!* -sarjoissa. Hän alkoi tulla Britanniassa tunnetuiksi monista televisiorooleistaan, joissa hän esitti intialais- tai muslimityttöä, mutta ei kuitenkaan saanut vuosiin isoja rooleja. Lopulta Nagra kiinnitti ohjaaja Gurinder Chadhan huomion eräässä televisioroolissaan ja sai myöhemmin pääroolin Chadhan elokuvasta *Parempi kuin Beckham* (2002). Elokuvasta tuli hänen läpimurtonsa.

Nagra on esiintynyt tämän jälkeen myös useissa muissa tuotannoissa, kuten *Teho-osasto*-draamasarjassa Neela Rasgotrana vuosina 2003–2009, jossa esitti pääosaa sarjan viimeisenä vuonna, sekä rikossarjassa *Blacklist* Meera Malikin roolissa 2013–2014. Myöhemmin Nagra on esiintynyt mm. sarjoissa *Elementary* ja *13 Reasons Why*.

Lähteet
-------

1. ↑  Michaud, Sarah & Wihlborg, Ulrica: It's a Boy for Parminder Nagra! *People*.  27.5.2009. Viitattu 7.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lantaanihydroksidi** (La(OH)3) on lantaani- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa lantaanihydroksidi on valkoista amorfista ainetta, joka voi hieman vettä sisältäessään olla geelimäistä. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Se ei liukene veteen mutta liukenee happoihin. Voimakkaasti kuumennettaessa lantaanihydroksidi hajoaa ensin lantaanioksidihydroksidiksi ja edelleen lantaanioksidiksi. Yhdiste on voimakkaasti emäksistä, ja se reagoi hiilidioksidin kanssa muodostaen lantaanikarbonaattia.

Lantaanihydroksidia valmistetaan saostamalla vesiliukoisen lantaanisuolan, kuten lantaanikloridin, lantaaninitraatin tai lantaanisulfaatin, vesiliuoksesta alkalimetallihydroksidin avulla.

LaCl3(aq) + 3 OH-(aq) → LaOH3(s) + 3 Cl-(aq)
Yhdistettä käytetään lantaanioksidin ja muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–69. 39th edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1-4398-8049-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.4.2021). (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 585. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3-11-011451-5. (englanniksi)
3. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 449–450. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 978-0-07-049439-8. (englanniksi)
4. ↑  A. Neumann & D. Walter: The thermal transformation from lanthanum hydroxide to lanthanum hydroxide oxide.  *Thermochimica Acta*, 2006, 445. vsk, nro 2, s. 200–204.  Elsevier. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.4.2021.  (englanniksi)
**Taos** [ˈtaʊs] on kunta Yhdysvalloissa New Mexicon osavaltion pohjoisosassa Taosin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 14,7 km² ja asukasluku on noin 5 731 (2013). Kaupunki on saanut nimensä lähellä sijaitsevan vanhan intiaaniyhteisön Pueblo de Taosin mukaan.

Historia
--------

Paljon ennen eurooppalaisia siirtolaisia Taos Pueblo (Pueblo de Taos) oli pitkään ollut sekä pueblo- että tasankointiaanien tärkeä kauppapaikka.

Espanjalaiset saapuivat alueelle 1541. Francisco de Barrionuevo oli ensimmäinen eurooppalainen, joka vieraili alueella. Espanjalaiset tutustuivat korkeisiin pueblorakennelmiin ja alueen tiwa-intiaaneihin historiallisessa Taos Pueblossa. 1600-luvun puolivälin tienoilla jotkut harvat espanjalaiset perustivat tiluksiaan alueelle. Kuuluisin näistä uudisasukkaista oli Don Fernando de Chávez. 

Taosin kaupunki alkoi kehittyä nykyisen Taos Plazan ympärille noin vuonna 1615. Taosissa oli tuolloin espanjalainen pormestari (esp. alcalde).

Espanjalaisten antama nimi *Taos* muistuttaa läheisesti tiwa-intiaanien sanaa *Tua-tah*. Taosin intiaanien mukaan espanjalaiset eivät osanneet lausua kylän nimeä Tua-tah, vaan kutsuivat sitä nimellä Taos.

Maantiede
---------

Taos sijaitsee Sangre de Cristo Mountains -vuorten juurella.

Taosin kesät ovat kuumat, talvet viileät. Lämpimintä on heinäkuussa, kylmintä tammikuussa. Ylin mitattu lämpötila on 37 °C (vuonna 2003) ja alin −33 °C (vuonna 1971).

Historialliset kohteet ja turismi
---------------------------------

Taosissa on yli 20 kohdetta, jotka on otettu suojelunarvoisten kohteiden luetteloon (National Register of Historic Places).

### Pueblot

Noin 1,6 kilometriä Taosista pohjoiseen sijaitsee noin 1 000 vuotta vanha Taos Pueblo. Taos Pueblo on otettu Unescon ylläpitämään maailmanperintöluetteloon. Picuris Puebloon on matkaa noin 30 kilometriä.

### Taosin taiteilijayhdyskunta

Syyskuussa 1898 newyorkilaiset taiteilijat Ernest Blumenschein ja Bert Phillips huomasivat Taos Valleyn luonnonkauneuden. Tutustuttuaan eurooppalaisiin taiteilijayhdyskuntiin he päättivät perustaa vastaavanlaisen Taosiin. Vuoteen 1915 mennessä kuusi ammattitaiteilijaa oli asettunut Taosiin, josta tuli yksi Yhdysvaltain merkittävimmistä taiteilijayhdyskunnista.

### Muut historialliset kohteet

Taos Plaza -aukio on kaupungin historiallisen kaupunginosan (Taos Downtown Historic District) keskus.

Aukion länsipuolella on Our Lady of Guadalupe Church. Aukion pohjoispuolella sijaitsevat Taos Art Museum, Governor Charles Bent House ja Taos Inn. Aukion itäpuolella on Kit Carson House. *lähde?*

* Taos PuebloTaos Pueblo
* Leon Gaspard HouseLeon Gaspard House
* Kit Carson HouseKit Carson House
* Taos InnTaos Inn

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Taosin historia (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  Robert Julyan: The Place Names of New Mexico, s. 347 (1996)
5. ↑  Robert Julyan: The Place Names of New Mexico, s. 346 (1996)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taos**.
* Kaupungin kotisivu
Wallace Davenport (1976)
**Wallace Davenport** (30. kesäkuuta 1925 New Orleans – 18. maaliskuuta 2004 New Orleans) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti.

Davenport soitti swingiä ja bopia ja lisäksi teki yhteistyötä gospel- ja rhythm & blues -laulajien kanssa. Hän soitti Young Tuxedo -vaskiorkesterissa vuonna 1938 ja Papa Celestinin kanssa vuonna 1941. Tämän jälkeen hän lähti palvelukseen Yhdysvaltain laivastoon. Hän palasi New Orleansiin toisen maailmansodan jälkeen ja soitti useissa paikallisissa yhtyeissä swingiä ja bopia. 1950-luvulla hän kiersi ulkomailla, teki yhteistyötä Lionel Hamptonin kanssa ja levytti Pariisissa Mezz Mezzrowin kanssa. Vuosina 1964–1966 Davenport soitti Count Basien kanssa. Lisäksi hän teki esiintymisiä Ray Charlesin ja Lloyd Pricen kanssa. Hän palasi kiertueiltaan vuonna 1969 New Orleansiin tekemään perinteistä jazzia. Vuosina 1971–1976 hän teki tämän tyylisuunnan levytyksiä omalle My Jazz -levymerkilleen. Vuonna 1974 Davenport levytti Euroopassa George Weinin kanssa ja vuonna 1976 Panama Francisin ja Arnett Cobbin kanssa. Vuosina 1976–1979 hän jatkoi omien kokoonpanojensa johtamista, ja vuonna 1976 hän teki myös lyhyen paluun yhteistyöhön Hamptonin kanssa.

1980-luvulla Davenportin yhteistyökumppaneihin kuuluivat gospelesiintyjät Zion Harmonizers ja Aline White.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wallace Davenport AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir** (s. 30. marraskuuta 1990) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut korkeakoulu-, teollisuus- ja innovaatioministerinä vuodesta 2022 lähtien.

Áslaug syntyi Reykjavíkissa. Hän suoritti Islannin yliopistossa oikeustieteen kandidaatintutkinnon vuonna 2015 ja maisterintutkinnon vuonna 2017. Vuosina 2014–2015 hän työskenteli poliisina Suðurlandissa. Vuonna 2015 hänet valittiin itsenäisyyspuolueen sihteeriksi; hän sai vaalissa 91,9 prosenttia äänistä vastaehdokas Guðlaugur Þór Þórðarsonin 6,7:ää prosenttia vastaan. Hän toimi sihteerinä vuoteen 2019 asti. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Áslaug valittiin Alltingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä, jota hän edusti vuoden 2021 vaaleihin saakka, joissa hänet valittiin Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Vuosina 2015–2019 hän toimi itsenäisyyspuolueen sihteerinä.

Syyskuussa 2019 Áslaug nimitettiin oikeusministeriksi. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin tiede-, teollisuus- ja innovaatioministeriksi ja helmikuussa 2022 korkeakoulu-, teollisuus- ja innovaatioministeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Aðalsteinn Kjartansson: Áslaug nýr ritari Sjálfstæðisflokksins með 92 prósent atkvæða *Vísir*.  25.10.2015.  Arkistoitu 3.6.2022. Viitattu 3.6.2022. (islanniksi)
2. 1 2  Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 2.6.2022. Viitattu 3.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Áskri** (kreik. Άσκρη) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Alíartos-Thespiéen kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Thespiéen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Alíartos-Thespiéen kunnan Thespiéen kunnallisyksikköön. Áskri muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Άσκρης, *Topikí Koinótita Áskris*). Kylän väkiluku on 622 (vuonna 2011).

Áskrin kylä sijaitsee eteläisen Boiotian tasangon eli Asopós-joen tasangon luoteisosassa linnuntietä noin 19 kilometriä länteen Thívasta. Se on ottanut nimensä samalla seudulla sijainneelta antiikin ajan Askran kylältä tai pieneltä kaupungilta, joka tunnetaan Hesiodoksen kotipaikkana. Nykyisen, myöhemmin paikalle syntyneen kylän nimi oli alun perin *Palaiopanagiá* (Παλαιοπαναγιά). Nimeksi muutettiin vuonna 1953 *Panagía* (Παναγία, "Neitsyt Maria") ja vuonna 1970 *Askraía* (Ασκραία). Nykyinen nimi *Áskri* otettiin käyttöön vuonna 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Palaiopanagia -- Panagia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Panagia -- Askraia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 3.9.2018.
4. ↑  Askraia -- Askri *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 3.9.2018.
**Espanjankuukehrääjä** (*Graellsia isabellae*) on kookas eteläeurooppalainen yöperhonen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteissä II ja V lueteltuihin lajeihin. Ranskassa laji on täysin rauhoitettu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

* ♂ ♂
* ♂ -   △ ♂ - △
* ♀ ♀
* ♀ - △ ♀ - △

Espanjankuukehrääjä on melko kookas perhonen, jota ei voi sekoittaa muihin lajeihin. Siivet ovat pohjaväriltään vaaleanvihreät. Siipien reunat ja siipisuonten kohdat ovat punaruskeat. Siipien keskellä on kirjava silmätäplä. Takasiivissä on pitkä, taaksepäin suuntautunut kannus. Siipiväli on 65–100 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Espanjankuukehrääjää tavataan paikoittaisesti Ranskan ja Espanjan alueilla sekä Valais'n kantonissa Sveitsissä. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena maaliskuun ja heinäkuun alun välisenä aikana. Lentoajan alku riippuu paikallisesta lämpötilasta ja ilmankosteudesta.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Espanjankuukehrääjää tavataan 100–1800 m merenpinnasta kasvavissa mäntymetsissä. Molemmat sukupuolet ovat aktiivisia yöllä. Naaras munii 100–150 munaa. Täysikasvuiset toukat koteloituvat maahan ja kotelo talvehtii jopa useita vuosia, ellei talvikausi ole riittävän kylmä.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää joillakin mäntylajeilla, ainakin metsämännyllä (*Pinus sylvestris*), vuorimännyllä (*Pinus mugo*) sekä mustamännyllä (*Pinus nigra*). Kasvatuksessa toukka saattaa syödä myös ambrapuita (*Liquidambar*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1508943
* Wikispecies: Graellsia isabellae
* ADW: Graellsia\_isabellae
* BOLD: 94456
* CoL: 3H5HG
* EUNIS: 16141
* Fauna Europaea: 443620
* GBIF: 5124512
* iNaturalist: 348018
* IRMNG: 11171833
* IUCN: 9427
* LepIndex: 68001
* NBN: NHMSYS0000520253
* NCBI: 63975
* uBio: 7059099

 |

 |
**Vinnie Vincent Invasion** oli yhdysvaltalainen hardrockmusiikkia esittänyt yhtye, jonka Kiss-yhtyeestä erotettu soolokitaristi Vinnie Vincent perusti vuonna 1984 Los Angelesissa.

Vincentin kanssa yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Robert Fleischman, basisti Dana Strum ja rumpali Bobby Rock. Yhtye julkaisi 1980-luvulla kaksi studioalbumia, vuoden 1986 *Vinnie Vincent Invasionin* ja vuoden 1988 *All Systems Go:n*. Robert Fleischman erosi yhtyeestä pian debyyttialbumin jälkeen ja hänet korvasi Mark Slaughter. Yhtye hajosi lopullisesti vuonna 1989 ja sittemmin Strum ja Slaughter perustivat yhdessä Slaughter-yhtyeen.

Viimeinen tunnettu kokoonpano
-----------------------------

* Mark Slaughter – laulu (1986–1989)
* Vinnie Vincent – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu (1984–1989)
* Dana Strum – basso, taustalaulu (1984–1989)
* Bobby Rock – rummut, taustalaulu (1984–1989)

### Entiset jäsenet

* Robert Fleischman – laulu (1984–1986)

Diskografia
-----------

* *Vinnie Vincent Invasion* (1986)
* *All Systems Go* (1988)
**Kuhajärvi** on saareton ja vähähumuksinen järvi Sulkavan pohjoisosassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 55 kilometriä itäkoilliseen ja Savonlinnasta 32 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Kuhajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on runsaat viisi kilometriä. Järvi on leveimmillään keskikohdastaan, josta työntyy lahti koilliseen. Myös järven pohjoisosasta työntyy lahti koilliseen. Pohjoisemman lahden nimi on Toivakkalanlahti, ja se on eteläistä lahtea syvempi. Eteläisen lahden syvyys on noin 1,5 metriä. Kuhajärven syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee järven lounaisrannan kupeessa Ilveskallion kohdalla. Järven pohjoisosan syvin kohta on 16,5 metriä.

Kuhajärven itäisimpään osaan laskee Kuhakoski pohjoisesta Lohnanjärveltä (79,8 metriä mpy). Kuhajärven luusua sijaitsee altaan kaakkoiskolkassa, josta lähtee Halsuanjoki Myllylammen, Nälänkosken ja Uitonvirran kautta Alanne-lahteen (75,8 metriä mpy), joka on osa Suur-Saimaata. Sulkavan keskustaajama sijaitsee Uitonvirran rannalla noin kaksi kilometriä Kuhajärveltä kaakkoon. Kuhajärven rannat ovat peltotilkkujen täplittämää metsämaata.

Kuhajärven länsipuolella sijaitsee Kyrsyänjärvi, jonka korkeustaso on kymmenisen metriä Kuhajärveä ylempi. Järvien välinen kannas on noin kaksi kilometriä leveä.

Kuhajärven ekologinen tila määriteltiin vuonna 2016 hyväksi, vesitilavuus on 25 957 000 kuutiometriä.

Kuhajärvi (04.171.1.002) kuuluu Kuhajärven alueeseen (04.171), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kyrsyänjärven-Tuusjärven valuma-alue (04.17) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Kuhajärvi on laajin Kuhajärven alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Pieksunjärvi ja Myllylampi, joiden pinta-ala on yli kymmenen hehtaaria. Saunalampi, Rataslampi ja Paskolampi ovat noin viidestä kuuteen hehtaaria laajoja.

Kuhajärvi on Sulkavan kuudenneksi laajin järvi. Lohijärvi, Kyrsyänjärvi ja Kulkemus ovat sitä huomattavasti laajempia. Saajuu-Palovesi ja Halmejärvi-Lohnajärvi ovat jonkin verran laajempia. Suur-Saimaan Sulkavalla sijaitsevia osia ei ole huomioitu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuhajärvi, vakavesi, Sulkava
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 27.8.2021.
3. ↑  Kuhajärvi Järviwikissä. Viitattu 27.8.2021.
4. 1 2  Kostiainen, Ulla-Maija: Kuhajärvi *JÄRVIKALOJEN VIERASAINEPITOISUUDET ETELÄ-SAVOSSA – TARVITAANKO ALUEELLISIA SYÖNTISUOSITUKSIA*. Viitattu 27.8.2021.
5. ↑  Kuhajärven alue (04.171) Järviwikissä. Viitattu 27.8.2021.
6. ↑  Sulkava (kunta) Järviwikissä. Viitattu 27.8.2021.