recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Elin Johanna Nordlundia. Toinen lähes samanniminen taidemaalari on Elin Alfhild Isabella Nordlund.*
*Nukkuva lapsi*, 1891
**Elin Johanna Nordlund** (4. helmikuuta 1855 Pori – 27. elokuuta 1932) oli suomalainen taidemaalari.

Nordlundin vanhemmat olivat Porin lyseon rehtori, kirjailija Carl Ferdinand Nordlund (1820–1905) ja Johanna Elisabet von Schantz (1831–1901). Hän opiskeli kotimaassa Hjalmar Munsterhjelmin ja Maria Wiikin johdolla sekä Adolf von Beckerin yksityisessä akatemiassa. Ulkomailla hän opiskeli August Malmströmin johdolla Tukholmassa 1871–1872 sekä R. Collinin ja Gustave-Claude-Etienne Courtois’n johdolla Pariisissa 1885–1886 ja Julius Paulsonin johdolla Kööpenhaminassa 1887–1888. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1895, 1896 ja 1897. Nordlund toimi piirustuksenopettajana oppikouluissa 1875–1912.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli: Elin Nordlund
2. ↑  Martti Strangin Geneanet-sivusto: Elin Johanna Nordlund

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia: Elin Nordlund
Vanajõgi vuonna 1784 laaditussa kartassa.
**Vanajõgi** eli **Vana-Võhandu jõgi** on Virossa Võrumaalla Võrun kaupungissa sijaitseva lyhyt Võhandu jõen sivujoki. Joen virolaisessa nimessä sana *vana* on suomeksi "vanha".

Joen kulku
----------

Vanajõgi alkaa Tamula järven pohjoispäästä ja virtaa aluksi 1,7 kilometriä koilliseen päin. Sitten se kääntyy ja virtaa 0,5 kilometriä pohjoiseen, ja sitten se kääntyy kohti länttä ja yhtyy 1,6 kilometrin jälkeen Võhandu jõgeen. Tamula järvestä alkaa toinenkin laskujoki Vahejõgi, joten Tamula järv on bifurkaatiojärvi. Joen alkuosuus on kaivettua kanavaa, jonka rinnalla kulkee vanha joenuoma. Kanava ja vanha uoma yhtyvät toisiinsa, jonka jälkeen joen yli kulkee Tallinnan maantie. Joen kummallakin rannalla on niittymaata, jonka kuivatusojat on johdettu jokeen. Kohdassa, jossa joki kääntyy pohjoiseen, yhtyy siihen oikealta 21 kilometriä pitkä Koreli oja, jonka valuma-alue on 58 neliökilometriä. Samassa kohdassa joen ylittää Võrun kiertotie (Ringtee). Itse kaupunki keskusta jää joen itäpuolelle Tamula järven pohjoispuolelle. Joitakin asuinalueita on rakennettu myös joen länsipuolelle.

Historiaa
---------

Kuten joen nimestä voi päätellä, on Vanajõgi entinen Võhandu jõen pääuoma. Võhandu jõgi laski Vagula järvestä Vahejõgena Tamula järveen, josta se jatkoi nykyisenä Vanajõen uomana eteenpäin. Kun Võhandu jõelle rakennettiin vuosina 1933–1934 oikaisu-uomaksi 1,4 kilometriä pitkä Liitva kanal , muuttuivat Vanajõgi ja Vahejõgi pääuomansa sivu-uomiksi. Kanava alkaa Vahejõen yhtymäkohdasta ja loppuu Vanajõen yhtymäkohtaan.

Tulvat
------

Liitva kanal rakennettiin helpottamaan veden kulkua etenkin kevättulvien aikana. Võhandu jõen ja sen sivu-uomien ympäristö on täällä melko alavaa aluetta. Jo puolen metrin vedennousu aiheuttaa Vanajõen ympäristössä tulvia. Vedenmittausasema sijaitsee Roosisaaressa, josta saadaan samalla Tamula järven vedenpinnan korkeudet. Vuotuiset korkeusvaihtelut ovat metrin luokkaa ja tulvien aikana vesi voi nousta 1,5 metriä. Silloin ovat vaarassa Võrun kaupungin reuna-alueet.

Kevättulvissa, jos pääuoman vedenpinta kohoaa nopeammin kuin Tamula järven vedenpinta, kääntyy Vanajõen virtaussuunta kohti Tamula järveä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Keskkonnaregister: Vanajõgi (VEE1004603) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 15.8.2020. (viroksi)
2. 1 2  Keskkonnaregister: Tamula järv (VEE2126200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 15.8.2020. (viroksi)
3. ↑  Keskkonnaregister: Koreli oja (VEE1004600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 15.8.2020. (viroksi)
4. 1 2  Pedusaar, Tiia: Kümme aastat Tamula järve
veetaseme mõõtmisi.  *Eesti Loodus*, 9. 2017, 68. vsk, nro 9, s. 60–61. Tarto:  MTÜ Loodusajakiri. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 15.8.2020.  (viroksi)
5. ↑  Tamula järv, Eesti Entsykloeedia, viitattu 15.8.2020
6. ↑  Sulaveed panid jõe tagurpidi voolama *Delfi*.  4.4. 2009. Viitattu 15.8.2020. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esperk, Tanel: Võru maakonnas asuvate Tamula ja Vagula järvedevehelise kanali korrastamise veeerikasutusloa taotluse keskkonnamõju hindamine, 2009
**Johan Aarne Wuorenheimo**, sukunimi aik. *Bergbom* (3. kesäkuuta 1887 Kuopio – 5. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos, toimitusjohtaja ja elokuvatuottaja.

Wuorenheimon vanhemmat olivat senaattori Erik Ossian Wuorenheimo (entinen Bergbom) ja Agnes Augusta Charlotta Idman. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1905 Helsingin normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1911. Wuorenheimo sai varatuomarin arvon 1914.

Wuorenheimo oli Suomen senaatissa virkamiehenä 1912–1917 ja sen jälkeen ulkoministeriön palveluksessa 1918–1924. Wuorenheimo sai lähetystöneuvoksen arvon 1921. Wuorenheimo erotettiin ulkoministeriön palveluksesta sen jälkeen kun hän oli Lontoossa perustanut pankkisyndikaatin ilman ulkoministeriön lupaa. Tämän jälkeen hän oli muun muassa Suomi-Filmin toimitusjohtajana 1933-1934. Wuorenheimo omisti myös maatilan Hollolassa.

Aarne Wuorenheimo oli naimisissa vuodesta 1932 Helvi Maija Kaarina Kokon kanssa.

Elokuvia, joissa Wuorenheimo oli tuottajana
-------------------------------------------

* Herrat täysihoidossa 1933
* Pikku myyjätär 1933
* Minä ja ministeri 1934

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1905, matrikkelinumero 30100
2. ↑  Ulkoministeriön ent. virkailijan liikeyritys, Keskipohjanmaa, 13.12.1923, nro 141, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  EloNet : Suomi-Filmi Oy
4. ↑  EloNet : Aarne Wuorenheimo


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Taisteluplaneetta Galactica** on fiktiivinen avaruusalus samannimisissä kahdessa televisiosarjassa. Tämä artikkeli käsittelee uuden sarjan Galacticaa.

Lyhyt historia
--------------

Taisteluplaneetta Galactica rakennettiin yhtenä ensimmäisistä 12 taisteluplaneetasta ensimmäisen Cylon-sodan aikana. Uuden sarjan alussa se oli 50 vuotta vanha alus, mutta silti taistelukuntoinen. Galactica oli laivaston ainoa alus, jonka tietokoneita ei ollut linkitetty, joten se päätettiin poistaa palveluskäytöstä ja muuttaa museoksi kunnianosoitukseksi sen osasta ensimmäisessä sodassa.

Alus ja sen ominaisuudet
------------------------

Taisteluplaneetan koko ei selviä sarjassa, mutta se on arviolta 1500–2000 metrin mittainen. Galactican hangaarit sijaitsevat keskirungon molemmilla puolilla ja ne ovat noin 600 m pitkät. Hangaarit toimivat hävittäjien lähtö-, huolto-, korjaus-, rakennus- ja laskeutumisalueina. Niiden yläosat, joihin hävittäjät laskeutuvat, ovat koko hangaarin mittaisina. Niiden alapuolella on hävittäjien huolto- ja laukaisupaikat. Normaali Battlestar kuljettaa mukanaan 80 MK-VII Viperiä ja 10 Raptoria. Galacticalla vain toinen hangaari on toiminnassa, sillä vasemmanpuoleinen on muutettu museoksi. Galactican on vedettävä hangaarit rungon sisään ennen kuin se voi tehdä FTL-hypyn.

### Moottorijärjestelmät

Galactican pääasiallisen työntöjärjestelmän muodostavat 6 suurta alivalonnopeusmoottoria, joista neljä sijaitsee rungon ulkopuolella. Ohjausjärjestelmän muodostavat 40 ohjausmoottoria, jotka on sijoitettu neljän moottorin kimpuissa ympäri runkoa. FTL-hypyt taas ovat valoa nopeammin matkustamiseen.

### Aseistus

Galactica pääaseistuksen muodostavat 24 raskasta tykkitornia. Ohjus- ja hävittäjäpuolustuksen muodostavat 392 pientä sarjatulta ampuvaa tykkitornia, jotka on sijoiteltu ympäri runkoa. Näiden lisäksi Galacticalla on viisi ydinkärkeä.

Panssarointi on "uritettu". Pienet tykkitornit sijaitsevat sen syvennyksissä. Panssaroinnin tehosta saa käsityksen minisarjan toisessa jaksossa, kun Galacticaa ammutaan ydinkärjellä. 85 ihmistä kuolee, mutta tämä johtuu tulipalon sammuttamiseen käytetystä ilman poistosta (alokkailla ei ollut avaruuspukuja). Galactica tarvitsisi 5000 hengen miehistön, mutta sarjassa miehistön vahvuus on vain 2500.

### Ilmavoimat

Galactican ilmavoimat muodostaa noin 30-50 Viperiä ja 10 Raptoria.
**Aarne Eino Henrik Vehkonen** (16. heinäkuuta 1927 Kajaani – 29. maaliskuuta 2011 Hämeenlinna) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Jyväskylän Veikkoja ja Tikkakosken Tikkaa.

Vehkonen sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 56 kilogramman sarjassa 13:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg. Vuonna 1951 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 56 kilogramman sarjassa. Vuonna 1954 hän oli MM-kilpailuissa kuudes ja saavutti EM-pronssia. Vuonna 1955 hän sijoittui MM-kilpailuissa 11:nneksi ja EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1956 EM-sijoitus oli kahdeksas.

Vehkonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1953, 1957–1959 ja 1963. Suomen mestaruuden hän voitti kahden käden nostoissa alle 56 kilogramman sarjassa vuosina 1951, 1953, 1954 ja 1963 sekä alle 60 kilogramman sarjassa vuosina 1956–1959. Antwerpenin 3-ottelussa hän voitti Suomen mestaruuden alle 56 kilogramman sarjassa vuonna 1950. TUL:n mestaruuden hän voitti 13 kertaa.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Siukonen, Markku & Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 34*. Minerva Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-492-735-2.
* Raevuori, Antero & Oesch, Christian: *Raskasta rautaa – Suomen Painonnostoliitto 50 vuotta 1934–1984*. Suomen Painonnostoliitto ry ja Painonnoston Tuki ry, 1983. ISBN 951-99462-3-3.
* Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
* Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*. Otava, 1970.
* Aarne Vehkonen Sports Reference LLC.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 18.12.2017. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Siukonen & Tikander 2013, s. 334
2. 1 2 3 4 5 6  Siukonen 2001, s. 356
3. 1 2  Pihlaja, s. 523
4. ↑  Arponen, s. 161
5. ↑  Raevuori & Oesch, s. 43–44
6. ↑  Raevuori & Oesch, s. 146
7. ↑  Virtamo, s. 295–296
8. ↑  Virtamo, s. 621
**Pujehun** on Sierra Leonen Eteläisen maakunnan 345 577 asukaan Pujehunin piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 2013 kaupungin väkiluku oli 9 899.

Maalaiskaupunki Pujehun on Pujehunin piirikunnan kaupallinen sekä hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee noin 80 kilometriä Bosta etelään ja noin 320 kilometriä kaakkoon maan pääkaupungista Freetownista. Pujehunin väestö kuuluu suurimmilta osin mendejen etniseen ryhmään.

Historia
--------

Pujehun nimettiin vaikutusvaltaisen mendesoturin Nyaguan mukaan, joka asui lähellä sijaitsevassa Panguman kylässä. Kun Nyagua miehineen meni sotaan, käyttivät he Pujehunia levähdyspaikkanaan. Tuohon aikaan kaupungissa kasvoi paljon pippuria, jota mendet kutsuivat nimeltä *puei*. Tämä johti lopulta alueen kutsumiseen Pujehuniksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Sierra Leone 2015 Population and Housing Census: Provisional Results (pdf) (Väestönlaskennan 2015 alustavat tulokset)  3/2016. Sierra Leone Statistics. Viitattu 17.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  World Gazetteer: Pujehun *archive.is*.  10.2.2013.  Arkistoitu 10.2.2013. Viitattu 2.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sierra Leone: Pujehun District Reference Map (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (humanitarianresponse.info)
* Sierra Leone declares first Ebola-free district (10.1.2015) (englanniksi) (theguardian.com)
**Taisteluristeilijä** oli 1900-luvun alkupuolen suurelle risteilijän rungolle rakennettu taistelulaivan tavoin aseistettu sota-alus. Ne olivat vastasivat pituudeltaan ja aseistukseltaan taistelulaivaa, mutta suuremman nopeuden saavuttamiseksi niiden panssarointia oli kevennetty ja risteilijöiden tavoin niissä oli hyvin kapea ja soukka runko, jolloin aluksen märkäpinta jäi taistelulaivaa pienemmäksi. Ne oli tarkoitettu tuhoamaan vihollisen risteilijöitä sekä suorittamaan perinteisiä risteilijöiden tehtäviä eli tiedustelua, partiointia ja vihollisen kauppamerenkulun häirintää avomerellä. Tulivoimansa ja nopeutensa ansiosta taisteluristelijöiden katsottiin kykenevän helposti upottamaan kohtaamansa vihollisalukset taistelulaivoja lukuun ottamatta. Niiden tuli taistelulaivoja kohdatessaan paeta suuremman nopeutensa turvin ja ohjata omat taistelulaivat paikalle.

Historia
--------

Ensimmäiset taisteluristeilijät otti käyttöön Britannian kuninkaallinen laivasto. Sama Jackie Fisherin komitea, joka suunnitteli mullistavan *HMS Dreadnoughtin*, suunnitteli myös uuden risteilijän. Aluksissa oli 12 tuuman tykit risteilijöiden 9,2-tuumaisten sijaan. Ensimmäiset Invincible-luokan alukset valmistuivat 1908. Panssarointia niissä oli 6–7" siinä missä taistelulaivalla 11–12 tuumaa. Alusten nopeus oli 26 solmua taistelulaivan 20–21 solmun sijaan ja aseistus oli samaa kaliiperia. Kuninkaallinen laivasto kohdisti taisteluristeilijöihinsä suuria odotuksia, minkä seurauksena risteilijälaivaston modernisointia laiminlyötiin.

Saksan keisarikunnan laivasto alkoi pian rakentaa vastaavia aluksia. Ensimmäinen oli 1911 vesille laskettu *SMS Von der Tann*, joka oli huomattavasti hitaampi ja paremmin panssaroitu kuin kuninkaallisen laivaston alukset. Saksan laivasto kuitenkin uudisti myös ristelijöitään. Tästä syystä Saksa oli jonkin aikaa niskan päällä ns. risteilijäsodassa, jota käytiin valtamerillä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa. Ensimmäisessä maailmansodassa taisteluristeilijä osoittautui vanhentuneeksi konseptiksi, joten sen jälkeen päähuomio keskittyi lentotukialuksiin ja nopeisiin taistelulaivoihin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taisteluristeilijät**.
* Whitley, M. J.: *Battleships of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1998. ISBN 1-85409-386-X. (englanniksi)
* Landström, Björn: *Laiva*. Helsinki: Otava, 1961. ISBN 951-1-11183-3.

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 14

Japanilainen raskas risteilijä HIJMS ChikumaLaivastojen ja merivoimien pinta-alustyypit

* Fregatti
* Hävittäjä
* Korvetti
* linjalaiva
* lentotukialus
* miinalaiva
* miinanraivaaja
* ohjusvene
* panssarilaiva
* risteilijä
* taisteluristeilijä
* taistelulaiva
* torpedovene
**Darwin** on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) tiedeohjelman ehdotettu avaruuslento, jolla etsitään muiden tähtien Maan kaltaisia planeettoja. Avaruusalukset laukaistaan aikaisintaan vuonna 2015. Avaruuslento kuuluu ESAn *Cosmic Vision 2015/2025* -ohjelmaan, joka hyväksyttiin toukokuussa 2005 Helsingissä järjestetyssä ESAn tiedeohjelmakomitean kokouksessa.

Avaruuslento koostuu seitsemästä muodostelmassa lentävästä avaruusaluksesta, joista kuudessa on 1,5 metrin teleskooppi ja yksi kerää kuuden teleskoopin keräämän valon. Koko järjestelmä toimii interferometrisesti (nulling interferometer), jolloin havainto tähdestä ei enää peitä sitä kiertäviä planeettoja. Planeettoja havaitessaan laitteisto pystyy analysoimaan niiden kaasukehää, josta voi tehdä päätelmiä elämästä planeetalla. Nimensä lento on saanut on brittiläisen biologin, Charles Darwinin, mukaan.

NASAlla on suunnitelmissa TPF eli *Terrestrial Planet Finder* -avaruuslento, joka on samanlainen kuin ESAn Darwin. Hankkeiden arvellaan yhdistyvän.
**PT-91**, toiselta nimeltään **Twardy**, on puolalainen 1990-luvun alussa käyttöön otettu taistelupanssarivaunu. Vaunu on jatkokehityksen tulos Neuvostoliitossa valmistetusta T-72-panssarivaunusta. PT-91 on käytössä Puolan ja Malesian asevoimissa.

Kehitys
-------

Johtajan tähtäin.
PT-91:n kehitti yhtiö nimeltä Zakłady Mechanicze Bumar Łabędy. Vaunu perustui T-72 vaunun M1 version pohjalle. Kyseistä versiota oli valmistettu Puolassa jo useiden vuosien ajan. Ensimmäinen PT-91-prototyyppi valmistui vuonna 1992 ja siirtyi asevoimien kokeilukäyttöön. Vaunun olennaisimmat erot T-72M1 vaunuun ovat reaktiivipanssari ERAWA-1 ja ERAWA-2 tornissa ja rungossa, OBRA laservaroitusjärjestelmä ja sen kanssa toimivat 12 Tellur savuheittimet, uusi ammunnanhallintajärjestelmä ja laseretäisyysmittarit, tykin stabilointi, sekä uusi 850 hevosvoiman moottori.

Vuonna 2003 Malesia osti PT-91-vaunuja Puolasta 375 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella, johon sisältyi 48 taistelupanssarivaunua, sekä muun muassa niiden ammuksia ja koulutusta laitteiden käyttöön. Malesiaan myytäviin vaunuhin on tehty edelleen joitakin muutoksia, kuten 1 000:n hevosvoiman dieselmoottori, sekä uudemmat tulenhallinta- ja tykin stabilisaatiojärjestelmät.

Käyttäjämaat
------------

* Puola, 232 vaunua
* Malesia, 48 vaunua

Lähteet
-------

* Foss, Christopher F.: *Jane's Armour and Artillery 2005–2006*. Jane's publishing. ISBN 9780710626868. (englanniksi)
* *The Military Balance 2012*. International Institute for Strategic Studies. London: Routledge, 2012. ISBN 978-1-85743-642-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Foss, s. 79
2. 1 2  Foss, s. 78
3. ↑  IISS s. 163
4. ↑  IISS s. 316

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PT-91** Wikimedia Commonsissa
**Tyypin AB GM2-gangliosidoosi** on äärimmäisen harvinainen lysosomaalinen kertymäsairaus, joka johtuu GM2A-geenin mutaatiosta kromosomissa 5. Sairastuneen elimistö ei tuota toimintakykyistä beta-heksoaminidaasi-A-entsyymiä. Siksi hänen solujensa lysosomeihin kertyy aineenvaihduntatuotteita (GM2-gangliosidit), jotka liiallisina aiheuttavat hermosolujen kuolemaa ja hermostorappeuman. Oireyhtymä muodostaa yhdessä Sandhoffin ja Tay–Sachsin tautien kanssa GM2-gangliosidoosien tautiryhmän.

Tyypin AB GM2-gangliosidoosin etenevät oireet muistuttavat Tay–Sachsin taudin piirteitä. Vaurio kohdistuu etenkin aivojen ja selkäytimen hermosoluihin. Yleensä sairastuneet vauvat ovat terveen oloisia 3–6 kuukauden ajan, mutta kärsivät tämän jälkeen kehitysviiveistä. Liikkumiseen käytettävien lihasten heikentyessä jo opitut taidot saatetaan menettää. Oireyhtymän edetessä kehittyy epileptisiä kohtauksia, näkö- ja kuuloaistien rappeutumista, kehitysvammaisuutta ja liikuntakyvyttömyys. Oireyhtymästä kärsivien silmissä on tyypillisesti havaittavissa kirsikanpunaisia pisteitä verkkokalvoilla. Sairastuneiden elinajanodote on lyhyt, sillä usein tauti on jo varhaislapsuudessa kuolemaan johtava.

Tyypin AB GM2-gangliosidoosi esiintyy vain alle yhdellä henkilöllä miljoonasta elävänä syntyvästä lapsesta. Periytymistapa on autosomaalinen ja peittyvä. Parannuskeinoa ei ole vaan potilaita pyritään hoitamaan oireidenmukaisesti. Konrad Sandhoff nimesi sairauden AB-variantiksi vuonna 1971, ja sen taustalla oleva mutaatio löydettiin vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Gangliosidoosi 2, AB-variantti Tukiliitto 25.10.2022, viitattu 21.7.2023
**Darryl John Maggs** (s. 6. huhtikuuta 1949 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi sekä puolustajana että laitahyökkääjänä.

Ura
---

Chicago Black Hawks varasi Maggsin NHL:ään vuorolla 48 vuoden 1969 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna farmijoukkue Dallas Black Hawksissa CHL:ssä ja valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hänen ensimmäinen NHL-kautensa oli kausi 1971–1972. Joulukuussa 1972, kesken kauden 1972–1973, hän siirtyi California Golden Sealsiin, joka antoi Black Hawksille vaihdossa Dick Redmondin sekä WHA:han siirtyneen Bobby Sheehanin NHL-oikeudet.

Vuonna 1973 myös Maggs siirtyi WHA:han. Hän pelasi kaudet 1973–1974 ja 1974–1975 Chicago Cougarsissa, joka ylsi kausista ensimmäisellä WHA:n loppuotteluihin pelaamaan Avco Cupin voitosta. Kausista jälkimmäisen jälkeen joukkue kuitenkin lopetti toimintansa ja Maggs siirtyi Denver Spursiin, joka puolestaan lopetti toimintansa kesken kauden 1975–1976 ehdittyään toimia lyhyen aikaa myös nimellä Ottawa Civics. Tammikuussa 1976 Maggs siirtyi Indianapolis Racersiin, jossa pelatessaan teki kaudella 1976–1977 piste-ennätyksensä, 71 tehopistettä, 16 maalia ja 55 syöttöpistettä, 81:ssä runkosarjaottelussa. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Helmikuussa 1978 Maggs ja Reg Thomas siirtyivät Cincinnati Stingersiin pelaajakaupassa, jossa Racers sai vaihdossa Claude Larosen ja Rich Leducin. Hän pelasi Stingersissä kaksi kautta, joista jälkimmäisellä pelasi osan kaudesta myös Mannheimer ERC:ssä Eishockey-Bundesligassa. Joulukuussa 1979 Maggs palasi NHL:ään tehtyään viiden ottelun try-out-sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän jäi kuitenkin ilman pitempää sopimusta ja lopetti pelaajauransa.

Maggs pelasi NHL:ssä 135 runkosarja- ja neljä pudotuspeliottelua ja WHA:ssa 402 runkosarja- ja 34 pudotuspeliottelua. Hän teki NHL:n runkosarjassa 33 tehopistettä, 14 maalia ja 19 syöttöpistettä, ja jäi pudotuspeleissä tehopisteittä. WHA:n runkosarjassa hän teki 228 tehopistettä, 51 maalia ja 177 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 14 tehopistettä, viisi maalia ja yhdeksän syöttöpistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Darryl Maggs *Hockey Draft Central*. Viitattu 2.8.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Darryl Maggs Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. ↑  1974 WHA Playoffs Summary *Hockey-Reference.com*. Viitattu 2.8.2013. (englanniksi)
4. ↑  Darryl Maggs The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**PTO-4** oli virolainen yksimoottorinen kaksipaikkainen koulukone. Konetyypin nimen kirjaimet tulivat sen suunnittelijoiden, Voldemar Postin, Rein Tooman ja Otto Orgin, sukunimien alkukirjaimista. Viron ilmatorjuntajoukot (vir. *Õhukaitse*) sai käyttöönsä ensimmäisen PTO-4 -koneensa (rek. nro. 161) 12. lokakuuta 1938, ja toisen, suljetulla kabiiniohjaamolla ja tehokkaammalla moottorilla varustetun koneen 13. maaliskuuta 1939. Jatkokehitetty toinen kone sai tyyppimerkinnän PTO-4a, mutta sen tuotanto jäi vain yhteen koneyksilöön.

Ilmatorjuntajoukkojen lisäksi tyyppiä käytti Eesti Aeroklubi, jolle valmistettiin koneet rekisteritunnuksilla ES-EAK, -EAL, -EAM, -EAN, -EAO ja -EAP. Aeroklubin kuudesta koneesta kaksi, ES-EAO ja ES-EAP, jäi keskeneräisiksi.

Neljä PTO-4:ää oli lentokunnossa Saksan miehittäessä Viron vuonna 1941. Koneet siirtyivät virolaisista vapaaehtoisista kootun Saksan Luftwaffen alaisen Sonderstaffel Buschmannin käyttöön, joka muuttui 1. huhtikuuta 1943 Aufklärungsfliegergruppe 127:ksi. Reval-Ülemisten lentokentälle sijoitettu yksikkö käytti koneita vuoteen 1944 koulutus- ja yhteyslentokoneina, seä tiedustelulentotoimintaan Itämeren rannikkoaluilla.

Tekniset tiedot
---------------

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.07000007,7 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&010.&&&&0010 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0560.&&&&00560 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&&0850.&&&&00850 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × de Havilland Gipsy Major -nelisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&097.&&&&0097 kW (&&&&&&&&&&&&0130.&&&&00130 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0245.&&&&00245 km/h
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000 m

Kirjallisuutta
--------------

* Gerdessen, Frederik; Kitvel, Toivo; Tilk, Johannes: *Aeg. Mehed. Lennukid. Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani*. Tallinna: Eesti entsüklopeediakirjastus, 2001. ISBN 978-998-57008-6-0. (viroksi)
* Kitvel, Toivo; Tilk, Johannes: *Eesti lennukroonika*. Tallinna: Aviopol, 2003. ISBN 978-994-91030-3-4. (viroksi)
* Sitz, Kristel R.: *Tiivad*. Tallinna: Koolibri, 2003. ISBN 978-998-50133-3-5. (viroksi)
* Gerdessen, F.: Estonian Air Power 1918–1945.  *Air Enthusiast*, Huhti-heinäkuu 1982, nro 310, s. 61–76. Bromley, UK:  Pilot Press.   (englanniksi)
* Algab kuue lennuki ehitamine.  *Uus Eesti*, 12.11.1938, nro 310, s. 7.  (viroksi)
* Läti tellib Eestist lennukeid.  *Uus Eesti*, 9.6.1939, nro 154, s. 2.  (viroksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:PTO-4 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:PTO-4
GEM 1.1
**GEM** (lyhenne sanoista *Graphics Environment Manager*) oli Digital Research (DRI) vuonna 1985 julkaistu graafinen käyttöliittymä CP/M:lle.
GEM ehti markkinoille ennen Microsoftin Windows 1.0:aa, mutta ei ollut ensimmäinen.

GEM toimitettiin laitevalmistajille 26. helmikuuta 1985 ja julkaistiin 11. maaliskuuta 1985. Apple haastoi yhtiön oikeuteen GEM:in ulkoasun ja käyttötuntuman perusteella, jonka johdosta GEM 2.0:ssa ei ollut päällekkäisiä ikkunoita tiedostohallinnassa. Atari TOS-käyttöjärjestelmään lisensoitua toteutusta ei kuitenkaan muutettu oikeuskiistan seurauksena.

DRI kehitti X/GEM -nimisen version FlexOS:lle, OS/2:n Presentation Managerille ja X Window Systemille.

GEM:iä edelsi DRI:n GSX-käyttöliittymäkirjasto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeremy Reimer: A History of the GUI (sivu 5)  5.5.2005. Ars Technica. Viitattu 29.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  GEM 1.x WinWorld. Viitattu 23.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Stewart Alsop II: P.C.Letter (PDF) *vintagecomputer.net*.  18.1.1988. Viitattu 23.8.2019. (englanniksi)
4. ↑  Windows OS Encyclopaedia Britannica. Viitattu 23.8.2019. (englanniksi)
5. ↑  DRI SHIPS GEM *groups.google.com*. Viitattu 23.8.2019. (englanniksi)
6. ↑  GEM 1.x WinWorld. Viitattu 23.8.2019. (englanniksi)
7. ↑  WRITING PORTABLE APPLICATIONS WITH X/GEM – Internet Archive
8. ↑  Digital Research GSX *toastytech.com*. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* GEM-Dokumentaatiota Bitsavers.org -sivustolla (englanniksi)
* GSX-Dokumentaatiota Bitsavers.org -sivustolla (englanniksi)
Vuonna 2012 pidetty keskustelu median tulevaisuudesta. Mukana muun muassa Wikileaksin ja BBC:n edustajat.
**Almedalenin politiikkaviikko** on vuosittain Ruotsissa Visbyn kaupungissa järjestettävä poliittinen ja yhteiskunnallinen keskustelutapahtuma. Sen perinteinen ajankohta on ollut heinäkuun alku. Vuodesta 2009 lähtien tapahtuma on pidetty viikolla 27. Se on toiminut esikuvana Porissa vuonna 2006 ensimmäistä kertaa järjestetylle Suomi-areenalle. Tanskassa on vastaavasti Folkemødet, Norjassa Arendalsuka ja Islannissa Fundur fólksins.

Tapahtuma sai alkunsa vuonna 1968 silloisen opetusministerin Olof Palmen Visbyssä sijaitsevassa Almedalin puistossa pitämästä puheesta. Muiden puolueiden puheenjohtajat osallistuivat alun perin sosiaalidemokraattien järjestämään keskustelutapahtumaan ensimmäistä kertaa 1981. Vuosien kuluessa tapahtumasta on kasvanut viikon mittainen keskustelufoorumi, jossa on keskustelijoiden lisäksi tuhansia vierailijoita sekä useita satoja median edustajia. Suurimpien puolueiden puheenjohtajat saavat kukin pitää tapahtumassa yhden puheen. Eri päivinä pidettävissä puheissä kuullaan usein merkittäviä poliittisia linjauksia. Poliitikkojen lisäksi tapahtumaan osallistuu runsaasti eri kansalaisjärjestöjen edustajia sekä eri alojen lobbareita. Vuonna 2012 tapahtuma käsitti lähes 1 500 keskustelutilaisuutta, joihin osallistui yli 17 000 politiikan sekä muiden yhteiskunnallisten alojen aktiivia.

Lähteet
-------

* Almedalenin politiikkaviikon kotisivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almedalenin politiikkaviikko**.
Demma Daba vuonna 2008.
**Demma Daba** (s. 18. tammikuuta 1989) on etiopialainen keskimatkojen juoksija.

Daba karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 ajallaan 3.37,78 1 500 metrin juoksun finaalista. Daba voitti samalla matkalla nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Bydgoszczissa 2008 pronssia. Afrikan mestaruuskilpailuissa 2008 hän oli kuudes.

Daban 1 500 metrin ennätys on 12. kesäkuuta 2010 New Yorkissa juostu 3.34,06 ja 3 000 metrin ennätys 19. toukokuuta 2007 Herrerassa juostu 7.42,63.

Lähteet
-------

1. ↑  DEMMA DABA *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Athlete Biography Daba Demma The Beijing Organizing Committee.  Arkistoitu 15.9.2008. Viitattu 22.8.2008. (englanniksi)
3. ↑  Daba Demma IAAF. Viitattu 22.8.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Demma Daba Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Demma Daba Pekingin olympialaisten sivuilla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**The Figurine** on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut nigerialainen elokuva ja yliluonnollinen trilleri. Elokuvan ohjasi ja tuotti Kunle Afolayan. Elokuvaa pidettiin yhtenä siihen asti parhaiten menestyneistä Nollywood-elokuvista.

Juoni
-----

The Figurine on yliluonnollinen trilleri. Elokuvan tarina kertoo kahdesta nigerialaisesta miehestä, jotka löytävät mysteerisen patsaan. Miesten tietämättä patsas antaa seitsemän vuoden hyvän onnen, mutta myös sitä seuraavan seitsemän vuoden epäonni. Elokuva seuraa miesten alkumenestystä ja lopulta romahdusta.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kemi Adesoye  | … |  Femi
  |
|  Omoni Oboli  | … |  Mona
  |
|  Kunle Afolayan  | … |  Shola
  |
|  Funlola Aofiyebi  | … |  Linda
  |
|  Muraina Oyelami  | … |  Dekaani
  |
|  Jide Kosoko  | … |  Puheenjohtaja
  |
|  Wale Adebayo  | … |  
  |

Lähde:

Tuotanto
--------

Elokuvan tuotti ja ohjasi Kunle Afolayan, joka näyttelee myös yhtä rooleista. Käsikirjoituksen laati Kemi Adesoye. *The Figurine* nähtiin tyypillistä Nollywood-elokuvaa vakavampana tuotantona. Tyypillinen Nollywood-elokuva julkaistaan suoraan levyille, joita levitetään katukaupassa. *The Figurine* oli sen sijaan tarkoitettu teatterilevitykseen. Elokuva nähtiin murroksena nigerialaisessa elokuvateollisuudessa painopisteen siirtyessä kohti suurempia tuotantoja.

Elokuvan kieli on englanti ja joruba.

Vastaanotto
-----------

*The Figurinen* ensi-ilta oli vuonna 2009 Rotterdamin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla. Elokuvasta tuli yksi Nigerian siihen asti menestyneimmistä elokuvista. Se esitettiin myös useilla muilla kansainvälisillä elokuvajuhlilla, kuten African Film Festival -tapahtumissa Lontoossa ja New Yorkissa. Africa Movie Academy Awards-tapahtumassa elokuva sai kymmenen ehdokkuutta ja voitti niistä viisi. Palkintoja *The Figurine* sai parhaasta elokuvasta, parhaasta näyttelijästä (Ramsey Nuoah), parhaista erikoistehosteista ja parhaasta kuvauksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Falola, Toyin & Genova, Ann & Heaton, Matthew M.: *Historical Dictionary of Nigeria*, s. 158. 2. painos. Lanham, Maryland: Rowman & Littlefield, 2018. ISBN 9781538113141. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  The Figurine...Araromire. *FigurineMovie.com*.  Arkistoitu 31.7.2017. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Rice, Andrew: A Scorsese in Lagos *The New York Times Magazine*.  23.2.2012. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)
**Demigod** on Loimaalla vuonna 1990 perustettu death metal -yhtye. Heidän ensimmäistä albumiaan, 1992 julkaistua *Slumber of Sullen Eyesia*, pidetään yhtenä merkittävimmistä suomalaisista death metal -julkaisuista, ja yhtye saavuttikin sen myötä kohtalaista huomiota myös Euroopassa. Yhtye hajosi vuonna 1994, ja se herätettiin toimintaan taas 1998.

Yhtyeen musiikin tyyli on kehittynyt ensimmäisen albumin jälkeen astetta aggressiivisempaan ja thrash metal -tyylisempään suuntaan.

Yhtyeen hajoamisesta 9. marraskuuta 2008 annettiin tiedote sen kotisivuilla.

Elokuussa 2010 yhtye teki lyhyen paluun soittamalla livenä debyyttialbuminsa kokonaisuudessaan sekä myös vanhempaa materiaalia. Laulajana tilaisuudessa toimi yhtyeen alkuperäinen laulaja Esa Lindén.

Kokoonpano
----------

* Esa Lindén – laulu
* Jussi Kiiski – kitara
* Tuomas Karppinen – kitara
* Sami Vesanto – basso
* Tuomo Latvala – rummut

Perustajajäsenet
* Esa Lindén – laulu, kitara
* Erik Parviainen – kitara
* Tero Laitinen – basso
* Seppo Taatila – rummut

Diskografia
-----------

### Diskografia

* *Slumber of Sullen Eyes*  (1992, Drowned Productions)
* *Shadow Mechanics*  (2002, Spikefarm Records)
* *Let Chaos Prevail*  (2007, Open Game Productions)

### Demot

* *Unholy Domain*  (1991)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Demigod Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Constanze Manziarly** (s. 14. huhtikuuta 1920 Innsbruck, Itävalta – katosi noin 2. toukokuuta 1945, Berliini) oli itävaltalainen nainen, joka työskenteli Adolf Hitlerin kokkina ja ravintoterapeuttina vuodesta 1944 aina diktaattorin kuolemaan asti.

Manziarly syntyi Innsbruckissa kreikkalaiselle isälle ja tirolilaiselle äidille. Hän opiskeli reaalikoulun jälkeen kokiksi/ravitsemusterapeutiksi Haushaltsschulessa Innsbruckissa. Syyskuusta 1943 hän työskenteli professori Zabelin palveluksessa Kurheimissa ja syyskuusta 1944 Hitlerin palveluksessa Wolfsschanzessa ja Adlerhorstissa. Hitlerin siirryttyä Führerbunkeriin Berliiniin Manziarly seurasi mukana, hänellä oli bunkkerissa pieni keittiö, jossa hän valmisti kasvisaterioita Hitlerille.

Manziarly jätti bunkkerin 1. toukokuuta 1945 SS-Brigadeführer Wilhelm Mohnken johtaman ryhmän mukana. Ryhmä lähti kohti pohjoista ja siinä oli mukana myös tohtori Ernst-Günther Schenck ja bunkkerin sihteerit Gerda Christian, Else Krüger ja Traudl Junge. Naiset olivat pukeutuneina Wehrmachtin univormuihin.

Manziarlyn kohtalo on epäselvä. Jan Dalleyn kirjassa *Voices from the Bunker - The True Account of Hitler’s Last Days* (1989) Traudl Junge kertoo Manziarlyn yrittäneen liittyä neljän naisen ryhmään, jolle annettiin tehtäväksi viedä tilanneselostus Karl Dönitzille. Omaelämäkerrassaan *Viimeiseen saakka - Hitlerin sihteerin muistelmat* Junge kertoo, että kaksi neuvostoliittolaissotilasta vei Manziarlyn metroasemalle tämän kertoessa, että "he vain haluavat tarkistaa paperini" - häntä ei kuitenkaan nähty sen jälkeen. Elokuvassa *Perikato* Manziarly tekee itsemurhan puraisemalla suussaan syanidikapselin.

Manziarly elokuvissa
--------------------

Contanze Manziarlya elokuvissa ovat esittäneet seuraavat näyttelijät:

* Phyllida Law vuoden 1973 brittifilmissä *Hitler: The Last Ten Days*
* Carole Boyd vuoden 1973 televisiotuotannossa *The Death of Adolf Hitler*
* Bettina Redlich vuoden 2004 saksalaisessa elokuvassa *Perikato*

Lähteet
-------

1. ↑  The Lost Life of Eva Braun By Angela Lambert (Google Teoshaku)
2. ↑  Christa Schroeder: *Er war mein Chef: Aus dem Nachlass der Sekretarin von Adolf Hitler*
3. ↑  The Man Who Invented the Third Reich: The Life and Times of Arthur Moeller Van Den Bruck By Stan Lauryssens (Google Teoshaku)
4. ↑  Until the Final Hour By Traudl Junge, Melissa Müller, Anthea Bell (Google Teoshaku)
Cernunnoksen kuva Tanskasta löydetyssä Gundestrupin kattilassa.
**Cernunnos** tai **Kernunnos** ("sarvipäinen jumala") oli kelttien hedelmällisyyden, eläinten, vaurauden ja alamaailman jumala.  Kuvataiteessa Cernunnos kuvataan yleensä sarvipäisenä ihmishahmona, joka istuu jalat ristissä villieläinten ympäröimänä. Tämä merkinnee sitä, että hän on läheisesti tekemisissä eläinten kanssa ja pystyy nopeasti ottamaan eläimen hahmon. Kelttiläisessä maailmassa sarvet olivat viriiliyden ja hedelmällisyyden symboleja. Cernunnoksen kuvissa esiintyy monesti käärmeitä, ja käärme taas liitetään tavallisesti nuorentumiseen.

Cernunnoksella on voinut olla eri nimiä eri puolilla kelttien asuttamaa maailmaa, mutta hänen tunnusmerkkinsä ovat yleensä samat. Cernunnoksella on hirvensarvet ja pyhä kaulakoriste. Hänen seuralaisenaan on usein uroshirvi ja käärme, jolla on pässin sarvet. Cernunnosta palvottiin ympäri Eurooppaa, erityisesti Gallian ja Britannian alueilla, ja jumala oli suosittu jo esiroomalaisella kaudella. Vanhin tunnettu Cernunnosta esittävä kuva on 300-luvulta eaa. peräisin oleva kivipiirros Pohjois-Italian Val Camonicassa. Cernunos on myös kuvattu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. peräisin olevaan Gundestrupin kattilaan. On mahdollista, että keltit omaksuivat Cernunnoksen joltain varhaisemmalta kulttuurilta.

Cernunnoksen palvonta oli erityisen voimakasta Britanniassa ja myös Irlannissa. Sen vuoksi Kristillinen kirkko pyrki juurimaan pakanuuden käyttämällä Cernunnosta antikristuksen symbolina. Cernunnos esiintyi tässä roolissa kristillisessä kuvastossa ja keskiaikaisissa käsikirjoituksissa. Cernunnos on myös saattanut vaikuttaa kreikkalaisen Pan-jumalan ohella kuviin Saatanasta sarvekkaana ja pukinsorkkaisena hahmona.

Katso myös
----------

* Herne Metsästäjä
* Alcis

Lähteet
-------

* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6
* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Cernunnos Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online.  Arkistoitu 6.12.2011. Viitattu 12.4.2009.
2. 1 2  Lurker 1987, s. 41
3. ↑  Jordan 1992, s. 60
4. 1 2 3  Cernunnos *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Ic. Viitattu 11.10.2020. (englanniksi)
5. ↑  Green 1997, s. 59-60

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cernunnos** Wikimedia Commonsissa
**Rochecorbon on kunta** Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, aivan Toursin kaupungin itäpuolella.

Kaupunkikuvaa hallitsee korkean jyrkänteen päällä oleva torni. Se on jäänne vanhasta keskiaikaisesta linnasta. Torni on nelikulmainen ja kymmenen metriä korkea. Se on rakennettu vuonna 1113 vartiotorniksi. Tornia vahvistettiin ja uudistettiin 1400-luvulla. Tornin huipulla poltettiin vaaran uhatessa tulta, jolla varoitettiin läheistä Amboisen varuskuntaa. Tästä torni sai nimen *lanterne* eli "lyhty". 

Rochecorbonin jyrkillä rinteillä kasvaa noin 300 hehtaaria viiniköynnöksiä. Kunta onkin yksi niistä seitsemästä kunnasta, joilla on oikeus käyttää Vouvray (AOC) alkuperänimitystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 5.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  La Lanterne Mairie de Rochecorbon. Viitattu 5.10.2021. (ranskaksi)
3. ↑  On the road, Stage 6 Tour de France 2021. Viitattu 5.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  La Vigne Mairie de Rochecorbon. Viitattu 5.10.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rochecorbon** Wikimedia Commonsissa
**Suoniemen kirkko** on entisen Suoniemen kunnan alueella Nokialla oleva kirkkorakennus ja Nokian vanhin kirkko. Se on valmistunut vuonna 1803 ja erillinen kellotapuli 1820. Kirkko on tyypiltään sisäviisteinen ristikirkko. Kirkon suunnittelija on mylläri Gustav (Kustaa) Stenman. Kirkkoa on korjattu perusteellisemmin vuosina 1902 ja 1990–1991.

Kirkon pneumaattiset urut ovat 12-äänikertaiset ja peräisin vuodelta 1903. Urut rakensi Kangasalan urkutehtaan perustajan Anders Thulén poika Bror Axel Thulé. Kristuksen ristiinnaulitsemista esittävä alttaritaulu on vuodelta 1903, sen on maalannut Felix Frang.

Kirkon lähellä on nykyään museokäytössä oleva lainamakasiini vuodelta 1860 ja niin ikään museona oleva lääninlääkärin käyttämä ruumiiden leikkaushuone, joka oli alkuperäiskäytössä vielä 1950-luvulla. Lisäksi kirkon lähellä sijaitsee Kukonkivi-niminen siirtolohkare.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suoniemen kirkko Nokian seurakunnat.  Arkistoitu 6.1.2014. Viitattu 2.12.2012.
2. 1 2  Nokian historiaa: Kirkkojen kaupunki Nokian kaupunki.  Arkistoitu 17.8.2012. Viitattu 2.12.2012.
3. 1 2 3  Suoniemen kirkko Sarkolan kylät.  Arkistoitu 15.4.2014. Viitattu 2.12.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suoniemen kirkko** Wikimedia Commonsissa
Óscar Tunjo vuonna 2012.
**Óscar Andrés Tunjo** (s. 5. tammikuuta 1996 Cali) on kolumbialainen moottoriurheilija.

Ura
---

Tunjo aloitti karting-uransa viisivuotiaana.*lähde?* Vuonna 2007 hän siirtyi Eurooppaan ja kilpaili paikallisessa karting-sarjassa. Vuonna 2010 Tunjo kilpaili Formula BMW Pacific -sarjassa voittaen yhden kilpailun ja sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2011 Tunjo siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen kauden aikana yhden palkintosijan ja sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Tunjo jatkoi samassa sarjassa saavuttaen yhden voiton ja kaksi paalupaikkaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2013 Tunjo jatkoi kolmannen kauden Eurocup-sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa voittaen yhden kilpailun.

Vuonna 2014 Tunjo kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen 11 pistettä. Vuonna 2015 Tunjo kilpaili GP3-sarjassa Trident-tallissa.

GP3-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Trident | ESPFEA16 | ESPSPR11 | AUTFEA9 | AUTSPR1 | GBRFEA11 | GBRSPR10 | HUNFEA  | HUNSPR  | BELFEA  | BELSPR  | ITAFEA  | ITASPR  | RUSFEA  | RUSSPR  | BHRFEA  | BHRSPR  | ABUFEA  | ABUSPR  | 17 | 15. |
| 2016 | Jenzer Motorsport | ESPFEA8 | *ESPSPR*2 | AUTFEA14 | AUTSPR13 | GBRFEA  | GBRSPR  | HUNFEA  | HUNSPR  | GERFEA  | GERSPR  | BELFEA15 | BELSPRDNS | ITAFEA  | ITASPR  | MALFEA  | MALSPR  | ABUFEA  | ABUSPR  | 18 | 16. |

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Tunjo moves from Formula Renault 3.5 to GP3 with Trident *Autosport.com*.  16.3.2015. Viitattu 19.3.2015. (englanniksi)
**Demodulaatio** tarkoittaa alkuperäisen signaalin erottamista moduloidusta signaalista. Moduloitu signaali on usein suuritaajuista, esimerkiksi kun alkuperäinen signaali on sekoitettu kantoaaltoon ja se sisältää pienitaajuisemman signaalin (esim. ääniradiolähetys). Demodulaatioon on kehitetty useita menetelmiä, riippuen käytetystä modulaatio-menetelmästä.

Amplitudimoduloitu (AM) signaali voidaan demoduloida (eli ilmaista) käyttämällä verhokäyräilmaisinta (engl. *Envelope Detector*).. Verhokäyräilmaisin on elektroninen piiri, jonka sisääntuloon syötetään amplitudimoduloitu suuritaajuuksinen signaali ja ulostulosta saadaan signaalin verhokäyrä. Verhokäyräilmaisimissa voidaan käyttää puoliaalto- tai kokoaaltotasasuuntaustekniikkaa. Yksinkertainen ilmaisin on diodi, johon perustuivat mm. AM lähetysten alkuaikoina yleiset kidekoneet.

Taajuusmoduloidun (FM) signaalin demodulointiin voidaan käyttää esimerkiksi Foster-Seeley diskriminaattoria, jossa taajuusmuutokset muutetaan amplitudimuutoksiksi. 

Vaihemoduloidun (PM) samoin kuin taajuusmoduloidun signaalin demodulointiin käytetään monesti vaihelukittua silmukkaa (Phase Locked Loop, PLL).

Delta-sigma (ΔΣ) moduloidun signaalin demodulaattorina voidaan periaatteessa käyttää yksinkertaista alipäästösuodatinta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehto, A. Räisänen, A. (2006): "RF- ja mikroaaltotekniikka", kahdeksas, uudistettu painos, Otatieto, Helsinki, s. 219, 2006.
2. ↑  Floyd, Thomas L. (1999); "Electronic Devices", 3. painos, ss. 893-897, Prentice-Hall, New Jersey, 1999.
**Asser Korhonen** (s. 1953) on suomalainen kirjailija ja mainonnan suunnittelija (copywriter). Hänen esikoisromaaninsa oli mainostoimistomaailmaan sijoittuva *Sydämen asia* (Tammi, 2004), minkä jälkeen häneltä ilmestyi vuonna 2014 romaani *Saarnaajan poika* (Teos, 2014). Molemmat ovat eräänlaisia avainromaaneja Korhosen omista elämänkokemuksista.

Korhonen on kirjoittanut myös kuunnelmia ja radio-ohjelmia sekä suomentanut lastenkirjallisuutta (mm. Roald Dahlin *Ilmarin ihmelääke*).

Mainonnan suunnittelijana Asser Korhonen on työskennellyt ainakin Oy Liikemainonta-McCann Ab:ssa ja mainostoimisto Taivaassa. Hänet muistetaan muun muassa Tupla-suklaalle 1980-luvulla kirjoittamastaan mainoselokuvasta "Taitaa tyttö tietää, että seinän takana olisi patukkaa tarjolla".

Sanoituksia Korhonen on tehnyt mm. Kari Vepsälle ja Marita Taavitsaiselle. Korhonen on myös toiminut säveltäjänä muutamille artisteille.  Korhonen on myös kääntänyt sanoituksia mm. Bambukarhut-animaatiosarjan levylle. 1980-luvulla Korhonen oli jäsen Sturm und Drang -nimisessä yhtyeessä.

Teoksia
-------

* *Sydämen asia*, Tammi, 2004, ISBN 951-31-2720-6.
* *Saarnaajan poika*, Teos, 2014, ISBN 978-951-851-503-9.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paalosalo, Mari: Mainospelle näyttää keskisormen, *Ilta-Sanomat* 17.3.2004. Viitattu 6.8.2017.
2. ↑  Hiltunen, Jari Olavi: 1960-luvun helluntainuoren irvokas kasvutarina, Kiiltomato-sivusto, 15.2.2015. Viitattu 6.8.2017.
3. ↑  Ruuska, Helena: Asser Korhonen taivastelee helluntailaisuutta toisessa romaanissaan, *Helsingin Sanomat* 12.12.2014. Viitattu 6.8.2017. Vain tilaajille.
4. ↑  Asser Korhonen[vanhentunut linkki], Teos. Viitattu 6.8.2017.
5. ↑  Korhonen, Asser[vanhentunut linkki], Fennica-tietokanta. Viitattu 6.8.2017.
6. ↑  Tässä hupaisimmat mainoslauseet – onko näitä lisää?  1.11.2011. Talouselämä. Viitattu 6.8.2017. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Asser Korhonen sanoittajana *Fono.fi*. Viitattu 25.8.2018.
8. ↑  Asser Korhonen lauluntekijänä Kansalliskirjasto. Viitattu 25.8.2018.
9. ↑  Ylioppilaslehti: Tilataideteos nimeltä Kari Kontio
**Antebelluminbulldoggi** eli *altamahanplantaasikoira* on amerikkalainen koirarotu, joka jalostettiin Altamaha-joen laaksossa, Kaakkois-Georgiassa. Rotu on melko harvinainen eikä koiria ole kuin todennäköisesti noin 100. Roturekisteri on *Animal Research Foundation* Quinlanissa, Teksasissa.

Ulkonäkö
--------

Antebelluminbulldoggin pää on suurempi ja vankempi kuin muilla bulldoggeilla, vaikka koira onkin selvästi bulldoggi-tyyppinen. Se on vahva, hyvin kehittynyt ja lihaksikas rotu. Urokset painavat 36–68 kiloa ja ovat 63–76 cm korkeita, nartut vastaavasti 31–45-kiloisina pienempiä. Korvat ja häntä ovat luonnolliset eikä niitä typistetä. Karvapeite on lyhyttä ja sileää. Väritys on valkoinen joko brindlein tai ruskein merkein tai mustin läiskin.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Antebelluminbulldoggia kuvataan älykkääksi, velvollisuudentuntoiseksi ja vastuulliseksi jolla on vaikuttavat kyvyt perheen ja omaisuuden vahdiksi olematta kuitenkaan aggressiivinen muuten kuin niitä puolustaessaan. Se on ystävällinen ja rentoutunut kunnes tulee aika suojella sen omia. Antebelluminbulldoggi tunnetaan hellästä luonteestaan pieniä lapsia kohtaan.

Alkuperä
--------

Maxwellin perhe jalosti rodun Darienissa Georgiassa tiukkojen Animal Research Foundation'n antamien ohjeiden mukaan luodakseen uudelleen valkoisen bulldoggin joka toimi metsurien ja riisiviljelmien omistajien apurina Altamaha-joen laaksossa. Antebellum-jakson aikana suuret riisipellot ympäröivät jokilaaksoa. Rotu on pysyvä yritys uudelleen luoda ja suojella Kaakkois-Georgian *altamahanplantaasikoiraa*.

Terveys
-------

Vaikka siniset silmät ovat yleisiä, muita tauteja ei tunneta.

Käännös
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Antebellum Bulldog

Katso myös
----------

* Amerikanbulldoggi
* Amerikanbully
* Englanninbulldoggi
* Vanhaenglanninbulldoggi

Aiheesta muualla
----------------

* Palika, Liz. "The Howell Book of Dogs" (Howell Book House) :ISBN 978-0-470-00921-5
* bulldog.html Bulldog Breeds[vanhentunut linkki]
* / Altamaha Plantaion Dog Breed description (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bulldog Information[vanhentunut linkki]