recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Paljaan taivaan alla** (engl. *Under the Never Sky*) on Veronica Rossin nuorille aikuisille suunnattu scifi-sarjan esikoisteos, joka käynnistää *Paljaan taivaan alla* -trilogian. Kirja kertoo 17-vuotiaasta Ariasta ja 19-vuotiaasta Perrystä, jotka elävät ekologisen katastrofin tuhoamassa maassa. Kirjan alkuperäisteos on julkaistu vuonna 2012. Kirjan on suomentanut Inka Parpola. Trilogian toinen osa on *Halki ikiyön* (2013) ja päätösteos on *Yhä sininen taivas* (2014).

Kirjasarjasta on suunnitteilla myös elokuva.

Juoni
-----

Nuori 17-vuotias Aria on elänyt koko elämänsä Haaveen kaupungissa, jonne ruoka, vesi ja jopa hengitettävä ilma tuodaan ulkopuolelta. Suljetun kaupungin ihmiset elävät arkeaan virtuaalimaailmassa, jossa fyysinen läheisyys on harvinaista: kaikki elämykset kivuntuntemuksia myöten tuotetaan keinotekoisesti. Aria ei ole koskaan nähnyt oikeaa taivasta, aurinkoa, tulenliekkejä tai metsän puita.

Ulkopuolella elävä Perry sen sijaan on kamppaillut aina todellisten ja pelottavien haasteiden kanssa. Vaaralliset kulkutaudit, nälkä ja rajut eetterimyrskyt ovat arkipäivää sekä Perrylle että hänen heimolleen. Ekologisen katastrofin kokeneessa maailmassa jokainen taistelee olemassaolostaan, ja kun Aria onnettomuuden seurauksena häädetään omiensa joukosta, tulee Perrystä puolustuskyvyttömän tytön ainoa toivo. Odottamaton kohtaaminen muuttaa sekä Arian että Perryn elämän tavalla, josta on kiinni enemmän kuin on lupa toivoa.

Lähteet
-------

* Kirja.fi: Veronica Rossi *kirja.fi*.  [vanhentunut linkki]

* Risingshadow: Paljaan taivaan alla *risingshadow.fi*.

* Veronica Cross: Under never sky *veronicarossibooks.blogspot.fi*.
**Hippola** (m.kreik. Ἱππόλα) oli antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Anatolikí Mánin kunnan alueella lähellä nykyistä Lagoudiésin kylää.

Hippola sijaitsi hieman luoteeseen Tainaronin niemestä. Kaupunki sijoitetaan rannikolla olevalle korkealle nykyisin nimellä Makrynás tunnetulle harjanteelle hieman pohjoiseen Thyrídesin eli Kávo Gkrósson (myös Kávo Gkróso) niemestä. Samalla harjanteella on myös bysanttilaisaikaisen Áno Poúlan (Áno Kipoúla) linnoituksen rauniot. Linnoituksen nimen "Poúla"/"Kipoúla" on säilyttänyt antiikin aikaisen kaupungin nimen muuntuneena. Koko harjanteen pituus on noin neljä kilometriä ja korkeus merenpinnasta laskettuna 200–300 metriä.

Hippolan katsotaan olleen olemassa geometriselta ja arkaaiselta kaudelta hellenistiselle kaudelle, sekä vielä roomalaisen kauden alussa, jolloin se kuului vapaiden lakonialaisten liittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Hippolaios* (Ἱππολαῖος) ja *Hippolaïtēs* (Ἱππολαΐτης), feminiinissä *Hippolaitis* (Ἱππολαῖτις).

Pausaniaan mukaan Hippolassa oli Athene Hippolaitiille omistettu temppeli. Hänen aikanaan kaupunki oli kuitenkin jo raunioina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 574. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Hippola", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* I336.1, Ἱππόλα.
4. ↑  Hippola *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
5. 1 2 3  Hippola *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
6. 1 2 3  Κάστρο της Ανω Πούλας ή Κάστρο της Μακρυνάς ή Άνω Κηπούλα *Καστρολόγος*. Viitattu 1.11.2021.
7. ↑  Ιππόλα *Exploring Greece*. Viitattu 1.11.2021.
8. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 3.25.9.
Yhdysvaltain ilmavoimien kersantti (T.Sgt) George R. "Bob" Caron.
**George Robert "Bob" Caron** (31. lokakuuta 1919 Brooklyn, New York – 3. kesäkuuta 1995 Denver, Colorado) oli yhdysvaltalainen sotilas. Hänen sotilasarvonsa oli kersantti. Caron toimi taka-ampujana Enola Gay -nimisessä pommikoneessa. Hän käytti ainoita koneen ampuvia puolustusaseita, jotka olivat 2x 12,7 mm konekiväärit. Muusta koneen puolustuksesta huolehti ELSO-upseeri Jacob "Jake" Beser. Caron palkittiin Silver Star:illa eli Hopeatähdellä. Hän osallistui muiden taka-ampujien koulutuksiin ollen näiden esimiehenä.

Kersantti Bob Caron oli Hiroshiman atomipommin silminnäkijä, joka raportoi näkymistään koneen perässä - muille lentoon osallistuville. Niin ikään hän valokuvasi Kodak 20 -kameralla pommitettua kohdetta, josta tulikin tunnetuksi. Bob Caron kuvaili näkymiään täydeksi "helvetiksi". Hän raportoi käskystä koneen päällikölle, sekä pommituslennon johtajalle Paul W. Tibbetsille näkemäänsä. Näistä tehtiin myös äänitallenteita. Caron julkaisi postuumisti kirjan *"Tuhannen auringon tuli"*, joka julkaistiin heti Caronin kuoleman jälkeen (ISBN 0-9639014-9-4). Atomipommilennolla Caron ampui arviolta 50 patruunaa koneen aseista, niiden kunnon varmistamiseksi. Patruunapesissä oli arviolta 2 000 patruunaa käytettäväksi.

Kuuluisa näkymä, jonka kers. George R. "Bob" Caron kuvasi, sienipilvi tuhotun Hiroshiman yllä.
George R. Caronin aviopuoliso oli Katherine Marie Caron, ent. Younger.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 18.2.2022.
2. ↑  Thomas & Witts, 1977/1981: s. 59
3. ↑   Viitattu 18.2.2022
4. ↑  Thomas & Witts, 1977/1981: s. 34
5. ↑   Viitattu 18.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

*

Kirjallisuutta
--------------

* Caron, George R.; Meares, Charlotte E. (1995). Wallace Burke (toim.). *Fire of a Thousand Suns*. Web Publishing Company. ISBN 978-0963901491.
* Knebel, Fletcher & Bailey II, Charles: *Maailma palaa - Toinen maailmansota*, 1. painos, III osa (Osio: *Tie Hiroshimaan*). Valitut Palat Oy. Alkuteos (ranskaksi), Sélection du Reader's Digest, Pariisi, Ranska. ISBN: 951-9078-25-8. Otavan laakapaino, Keuruu, 1975. s. 400-426.
* Thomas, Gordon & Witts, Max Morgan: *Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä*. WSOY, 1981. Alkuteos 1977(englanniksi). ISBN 951-0-10695-X.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr: George\_R.\_Caron
**James A. Garfield Memorial** on vuonna 1881 murhatun Yhdysvaltain presidentin James Garfieldin kunniaksi rakennettu suuri hautamonumentti Ohion Clevelandissa. Hautamonumentin rakentaminen maksoi silloisessa rahassa 135 000 dollaria, joka kerättiin lahjoituksina. Monumentti paljastettiin 30. toukokuuta 1890.

Hautamonumentti on valmistettu hiekkakivestä ja se on korkeimmalta kohdaltaan lähes 55 metriä korkea. Monumentin julkisivuilla on paneeleja, joissa on kuvattu Garfieldin eri elämänvaiheita. Muistomerkin sisällä olevassa hautaholvissa ovat James Garfieldin sekä tämän vaimon Lucretia Garfieldin ruumisarkut. Arkkujen lisäksi kryptassa ovat Garfieldien tyttären Maryn ja tämän puolison Joseph Stanley Brownin hautauurnat.

James (vas.) ja Lucretia Garfieldin ruumisarkut.

Lähteet
-------

1. ↑  Garfield Monument New international Encyclopedia. (englanniksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James A. Garfield Memorial** Wikimedia Commonsissa
**Hippias Elisläinen** (m.kreik. Ἱππίας ὁ Ἠλεῖος, *Hippias ho Ēleios*, 400-luvun puoliväli eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti, joka oli kotoisin Eliistä. Hän oli Protagoraan ja Sokrateen nuorempi aikalainen.

Elämä
-----

Hippias oli kotoisin Eliin kaupungista Peloponnesokselta. Hän oli monipuolinen mies ja voitti aikalaistensa kunnioituksen siinä määrin, että hän sai toimia useaan kertaan lähettiläänä muissa kaupungeissa. Ateenassa hän tutustui Sokrateehen ja muihin merkittäviin ajattelijoihin. Hänen sanottiin olleen kaikkien asioiden auktoriteetti ja luennoineen menestyksellä runoudesta, kieliopista, historiasta, politiikasta, arkeologiasta, matematiikasta ja tähtitieteestä.

Hippias kehuskeli olivansa Protagorasta suositumpi, ja hän oli valmistautunut siihen, että voisi milloin tahansa pitää extempore-puheen mistä tahansa asiasta Olympiassa. Hän oli varmasti taitava, mutta yhtä varmaa on, että hän oli myös pinnallinen. Hänen tavoitteenaan ei ollut opettaa tietoa, vaan antaa oppilailleen argumentoinnin aseet, jotka tekisivät heistä kekseliäitä mitä tahansa asiaa koskevissa keskusteluissa. Hänen sanotaan kehuskelleen, ettei pukeudu mihinkään, mitä ei ollut tehnyt omin käsin.

Platonin dialogeista kaksi, Laajempi *Hippias* ja Lyhyempi *Hippias*, esittelevät Hippiaan käyttämiä menetelmiä. Platon epäilemättä liioitteli argumentoinnin vuoksi, mutta joka tapauksessa tunsi kohteena olevan henkilön ja sofistien käyttämät menetelmät. On kuitenkin myös kyseenalaistettu, että Platon olisi kirjoittanut kyseist dialogit. Ne on kuitenkin kirjoittanut joku aikalaisista, sillä ne mainitaan 300-luvun eaa. kirjallisuudessa. Epäilemättä ne myös edustavat näkemyksiä, jotka vakavastiotettavilla ajattelijoilla oli sofisteja kohtaan.

On kuitenkin selvää, että Hippias teki myös palveluksen kreikkalaiselle kirjallisuudelle korostamalla sanojen merkityksiä sekä rytmin ja kirjallisen tyylin arvoa. Hänen nimiinsä on laitettu merkittävä Homerosta käsittelevä teos, kokoelmat kreikkalaista ja ulkomaista kirjallisuutta, sekä arkeologisia tutkielmia. Näistä on kuitenkin säilynyt vain osia. Hippias muodostaa yhdistävän linkin ensimmäisistä suurista sofisteista, Protagoraasta ja Prodikoksesta, lukemattomiin eristikkoihin, jotka saattoivat sofistien maineen huonoon valoon.

Antiikin filosofia – Esisokraattinen filosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Miletoslaiset | 
* Thales
* Anaksimandros
* Anaksimenes

 |
| Pythagoralaiset | 
* Pythagoras
* Alkmaion
* Filolaos
* Arkhytas

 |
| Efesoslaiset | 
* Herakleitos

 |
| Elealaiset | 
* Ksenofanes
* Parmenides
* Zenon Elealainen
* Melissos

 |
| Pluralistit | 
* Anaksagoras
* Empedokles
* Arkhelaos

 |
| Atomistit | 
* Leukippos
* Demokritos

 |
| Sofistit | 
* Protagoras
* Gorgias
* Prodikos
* Hippias

 |
| Muita | 
* Ferekydes
* Diogenes Apollonialainen

 |
**Jamendo** on vapaaksi lisensoidun musiikin jakeluun keskittynyt verkkosivusto ja musiikkiyhteisö. Kaikki Jamendossa tarjolla oleva musiikki on laillisesti ja vapaasti ladattavissa sekä käytettävissä ja edelleen jaeltavissa artistin valitseman Creative Commons- tai Free Art License -lisenssin ehtojen mukaisesti. Musiikkia jaellaan sivustolta MP3- ja Ogg Vorbis -muodoissa sekä suoratoistona että ladattavina tiedostoina, jälkimmäistä myös Bittorrentin kautta.

Yksityiskäytön lisäksi Jamendolla on vuodesta 2009 alkaen ollut tarjolla ammattilaisille suunnattu Pro-ohjelma, jonka kautta sivustolla tarjolla olevaa musiikkia voi lisensoida korvausta vastaan kaupalliseen käyttöön tai julkisesti esitettäväksi.

Lokakuussa 2010 Jamendosta oli ladattavissa kaikkiaan 39 976 eri albumia.

Jamendo pitää kotipaikkanaan Luxemburgia, ja kansainvälinen sivusto on käytettävissä englannin ohella saksaksi, italiaksi, puolaksi, portugaliksi, espanjaksi ja venäjäksi. Sivustolla tuotantoaan voivat julkaista muusikot kaikkialta maailmasta. Pro-ohjelman ulkopuolella tuotantoa rahoitetaan käyttäjien muusikoille tekemin lahjoituksin ja mainostuloin.

Lähteet
-------

1. ↑  What is Jamendo? Jamendo SA. Viitattu 18. lokakuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  About us *Jamendo*. Jamendo SA.  Arkistoitu 7.7.2014. Viitattu 18. lokakuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Find out more about Jamendo PRO *Jamendo PRO*. Jamendo SA.  Arkistoitu 13.11.2010. Viitattu 18. lokakuuta 2010. (englanniksi)
4. ↑  Free music downloads *Jamendo*. Jamendo SA.  Arkistoitu 16.10.2010. Viitattu 18. lokakuuta 2010. (englanniksi)
5. ↑  Can I get paid? *Jamendo*. Jamendo SA.  Arkistoitu 22.7.2012. Viitattu 18. lokakuuta 2010. (englanniksi)
Guandong-armeijan päätukikohta Changchunissa.
Kwantung-armeija sotaharjoituksissa.
**Guandong-armeija** eli **Kwantung-armeija** (jap. 関東軍, *Kantōgun*, kiin. 关东军, *Guāndōngjūn*) oli keisarillisen Japanin armeijan armeijaryhmä. Se sai nimensä Guandongin eli *Kwantungin* vuokra-alueesta, jonka alueelta se toimi. Sen päätukikohta oli Changchunissa eli *Hsinkingissä*. Siitä tuli keisarillisen Japanin armeijan suurin ja arvostetuin haara: monet sen jäsenistä, kuten Hideki Tōjō, kohosivat merkittäviin asemiin sekä Japanin armeijassa että siviilihallinnossa. Prinssi Tsuneyoshi Takeda toimi yhteysupseerina Japanin keisarillisen hovin ja Guandong-armeijan välillä.

Vaikka armeija oli nimellisesti alisteinen keskuskomennolle, se toimi monissa tapauksissa huomattavan itsenäisesti. Sillä oli keskeinen rooli Mukdenin välikohtauksessa, sitä seuranneessa Mantšurian valtauksessa ja miehityksessä sekä toisessa Kiinan–Japanin sodassa. Halhin-Golin taisteluiden jälkeen se asetettiin suoraan Daihonein eli ylimmän sotaneuvoston hallintaan. Tyynenmeren sodan puhkeamisen jälkeen sen joukkoja ja kalustoa siirrettiin taistelemaan Yhdysvaltoja vastaan Tyynellemerelle. Guandong-armeija oli myös vastuussa monista pahimmista Japanin sotarikoksista, ja useita sen jäseniä tuomittiin kuolemaan Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa toisen maailmansodan jälkeen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guandong-armeija** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kwangtung Army
Anneli Sipiläisen *Ystävyyskaupunkiveistos*, 1981.
**Kiovanpuisto** on Tampereella Kalevan kaupunginosassa oleva puisto. Puisto sijaitsee keskellä Kalevaa olevalla puistovyöhykkeellä, Liisanpuiston ja Kalevan keskuspuiston välissä, ulottuen Kaupinkadulta Tampereen uintikeskukseen. Puisto on perustettu vuonna 1964, ja se nimettiin Kiovanpuistoksi vuonna 1980 Tampereen ystävyyskaupungin Kiovan mukaan. Puistossa on vuonna 1981 pirkkalankoivuista istutettu ystävyyskaupunkimetsikkö ja ystävyyskaupunkiaiheinen patsas. Pronssisen patsaan nimi on *Kiova-Tampere, rengas ystävyyskaupunkiketjussa*, ja sen on tehnyt vuonna 1981 Anneli Sipiläinen.

Puiston eteläreunassa on Tampereen ateljeetalo. Kalevan puistovyöhykkeelle ja Kiovanpuistoon on suunniteltu vuonna 2021 uudistuksia. Suunnittelukilpailun voitti ehdotus *Ympäri mennään ja yhteen tullaan 2*.

Lähteet
-------

1. ↑  Laitinen, Ilkka: Tampereella on pala Kiovaa.  *Aamulehti Moro*, 20.3.2014, s. 8-9.
2. ↑  Kanninen, Helinä: Ateljeetalo on yhä tuntematon rakennus *Tamperelainen*.  12.12.2012.  Arkistoitu 2.10.2019. Viitattu 2.10.2019.
3. ↑  Joenniemi, Sirpa & Kaivanto, Kirsi: Kimmo Kaivanto – elämä ja julkiset teokset Tampereella (PDF) Tampere:  Tampereen kaupungin kulttuuripalvelut, 2010. Viitattu 2.10.2019.
4. ↑  Näin muuttuvat Kalevassa keskuspuisto ja Kiovanpuisto – Voittajatyössä tapahtuma-aukio, oleskelunurmi, paikkoja parkourille ja katukorikselle...; Tamperelainen 16.2.2021
**Anna-Leena Tuomisto** (o.s. **Manninen**, s. 23. huhtikuuta 1962 Kärsämäki) on suomalainen yleisurheilija. Hän menestyi urallaan erityisesti aitajuoksijana. Tuomisto (silloin nimeltään Manninen) voitti Kalevan kisoissa 2. heinäkuuta 1976 400 metrin aidoissa SM-pronssia ennätysajallaan 63,71. Tuomisto oli tuolloin iällään 14 vuotta, 2 kuukautta ja 9 päivää kaikkien aikojen nuorin Kalevan kisojen mitalisti. Sisäradoilla Tuomisto voitti 60 metrin aitojen SM-pronssia vuosina 1977 ja 1978. Tuomisto edusti Kärsämäen Katajaa.

Urheilu-uran jälkeen Tuomisto on työskennellyt fysioterapeuttina. Tuomiston tyttäristä Satu Tuomisto on hiihtosuunnistaja ja Anu Tuomisto maajoukkuetason suunnistaja.

Lähteet
-------

* Anna-Leena Manninen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Nuorissa on voimaa - Katsaus Kalevan Kisojen nuorimpiin mestareihin ja mitalisteihin *Etusuora*.  3.8.2022. Viitattu 4.8.2022.
2. ↑  Anna-Leena Manninen (syntymäaika ja SM-juoksun ajankohta) *Tilastopaja*. Viitattu 4.8.2022.
3. ↑  Saanko tutustua? Anna-Leena Tuomisto, Kärsämäki *Selänne*.  24.10.2020. Viitattu 4.8.2022.
4. ↑  Marge Ollila: Maisemanvaihdos kannatti – Anu Tuomisto kertoo, että Norjassa opiskelun ja urheilemisen yhdistäminen ymmärretään paremmin kuin Suomessa *Ilkka-Pohjalainen*.  20.7.2022. Viitattu 4.8.2022.
**Mössbauerin ilmiöllä** tarkoitetaan kahden samanlaisen atomiytimen, lähteen ja absorbaattorin, välistä rekyylitöntä gammakvantin emissiota ja absorptiota eli gammaresonanssia.

Gammaresonanssissa lähde on virittyneessä tilassa oleva atomiydin, joka rekyylittömästi emittoi gammakvantin eli fotonin. Absorbaattori on samanlainen, mutta perustilassa oleva atomiydin, joka rekyylittömästi absorboi siihen törmäävän fotonin ja virittyy. Rudolf Mößbauer sai ilmiön selittämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1961.

Mössbauerin ilmiötä esiintyy noin kolmanneksella alkuaineista. Etenkin raudalla, ja väheisemmässä määrin tinalla, sitä on käytetty apuna näiden aineiden kemian tutkimiseen.

Kvanttiteorian mukaan perustilassa oleva atomiydin pystyy absorboimaan siihen törmäävän fotonin, jos tällä atomiytimellä on sellainen viritetty tila, jonka viritysenergia *W* on sama kuin fotonin energia. Tämä tosin pätee vain, jos ytimen massa oletetaan äärettömäksi; todellisuudessa liikemäärän säilymislain takia osa fotonin energiasta menee rekyylinä ytimen liike-energiaksi.

Kun kirjoitetaan liikemäärän ja energian säilymislait, saadaan yhtälöryhmä (olettaen, että ytimen massa ei muutu reaktiossa)  

{\displaystyle \left\{{\begin{array}{ll}mv+{\frac {hf}{c}}=mv'\\-{\frac {1}{2}}mv^{2}+hf={\frac {1}{2}}m'v'^{2}+W,\end{array}}\right.}  

missä \scriptstyle m ja \scriptstyle v ovat ytimen massa ja alkunopeus, {\displaystyle \scriptstyle v'} ytimen loppunopeus, {\displaystyle \scriptstyle W} ytimen saama viritysenergia, \scriptstyle c valon nopeus, \scriptstyle f fotonin taajuus ja \scriptstyle h Planckin vakio.

Jos ytimen ja fotonin nopeudet ovat samansuuntaiset, yhtälöparista voidaan ratkaista viritysenergia  

{\displaystyle W=hf\left(1-{\frac {1}{2}}{\frac {hf}{mc^{2}}}-{\frac {v}{c}}\right)}.
Jotta ydin saataisiin viritettyä, on rekyylihäviön yleensä oltava pieni. Mößbauer ratkaisi ongelman vuonna 1958 käyttämällä kidehilaan sidottua radioaktiivista isotooppia. Tällöin rekyyli tulee koko kiteelle, jonka massa on huomattavasti ytimen massaa suurempi, ja rekyylihäviö on täten pieni.

Mössbauerin ilmiö on Mössbauerspektroskopian eli gammaresonanssispektroskopian perusta.

Lähteet
-------

* Lennart Simons (1970): *Fysiikka korkeakouluja varten*. WSOY

### Viitteet

1. ↑  Iron *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 14.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mössbauerin ilmiö** Wikimedia Commonsissa
**Karukaya** (jap. 刈萱) oli keisarillisen Japanin laivaston Wakatake-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, jonka alkaessa alus oli vanhentunut ja soveltui lähinnä toisarvoisiin saattajatehtäviin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Wakatake-luokka*
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1922. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 20. elokuuta.

Palvelus
--------

Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Chinkai kaartin laivastoalueen 32. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat *Asagao* ja *Fuyō*. Viirikön tehtävänä oli saattueiden suojaaminen Tsushimansalmen alueella. Alus liitettiin 10. huhtikuuta 1942 viirikön mukana vasta muodostettuun Lounaisen alueen laivaston 1. pinta-alussaattajaviirikköön, jossa se suojasi saattueita laivaston alueella.

Alus teki laivaston ennätyksen suojattuaan 54 saattuetta onnistuneesti päämääriinsä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1987, s. 190.
2. 1 2  They Also Served: The Second-Class Destroyers CombinedFleet.com.  (englanniksi)

*Wakatake*-luokan hävittäjä
*Wakatake* · *Kuretake* · *Sanae* · *Sawarabi* · *Asagao* · *Yūgao* · *Fuyō* · *Karukaya*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Momi-luokka · Seuraaja: ? |
**Kiowa Gordon** (s. 25. maaliskuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi roolistaan ihmissusi Embry Callina elokuvissa *Twilight – Uusikuu* (2009) ja *Twilight – Epäilys* (2010).

Nuoruus ja yksityiselämä
------------------------

Gordon kasvoi Arizonassa, Utahissa ja Kaliforniassa. Hän on toiseksi nuorin seitsemästä lapsesta. Hänen äitinsä Camille Nighthorse Gordon on myös näyttelijä. Gordon kävi Cactus Shadows high schoolia Cave Creekissä, Arizonassa. Sukujuuriltaan Gordon on alkuperäisamerikkalainen ja kuuluu hualapai-heimoon. Hän kuuluu Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon.

Ura
---

Vuonna 2009 Gordon näytteli ihmissusi/hahmonvaihtaja Embry Callia elokuvassa *Twilight – Uusikuu*, joka perustuu Stephenie Meyerin *Houkutus*-fantasiakirjasarjan toiseen osaan *Uusikuu*. Gordon ja Meyer kuuluvat molemmat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon ja käyvät samassa kirkossa Arizonassa. Gordon koe-esiintyi rooliin avoimessa koe-esiintymistilaisuudessa ja muutamaa viikkoa myöhemmin sai kuulla saaneensa roolin. Hän on mukana *Twilight – Uudenkuun* vuoden 2010 jatko-osassa *Twilight – Epäilys*.

Gordon näyttelee myös vuoden 2011 elokuvissa *Into the Darkness* ja *Murder for Dummys*.

Filmografia
-----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Vuosi** | **Elokuva** | **Suomennettu nimi** | **Rooli** |
| 2009 | *New Moon* | *Twilight – Uusikuu* | Embry Call |
| 2010 | *Eclipse* | *Twilight – Epäilys* | Embry Call |
| 2011 | *Into the Darkness* |  | Brad |
| *Murder for Dummys* |  | Andrew |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  An interview with Kiowa Gordon Indian Country Today. Viitattu 4.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  'New Moon' Actor Kiowa Gordon Reveals How To Tell The Wolves Apart MTV. Viitattu 4.12.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Mormons run with werewolves in 'New Moon Mormon Times.  Arkistoitu 21.11.2009. Viitattu 4.12.2009. (englanniksi)
4. ↑  Summit Entertainment Starts Production on The Twilight Saga: Eclipse Summit Entertainment. Viitattu 4.12.2009. (englanniksi)
5. ↑  Biography for Kiowa Gordon imdb.com. Viitattu 7.1.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Maria Schneider
**Maria Schneider** (s. 27. marraskuuta 1960) on amerikkalainen yhtyeenjohtaja, säveltäjä ja jazzmuusikko.

Schneider syntyi Windomissa, Minnesotassa. Hän muutti New Yorkiin vuonna 1985 opiskeltuaan Minnesotan ja Miamin yliopistossa sekä Eastman School of Musicissa. Hän on opiskellut Bob Brookmeyerin ja Gil Evansin johdolla, jonka assistentti Schneiderista tuli vuonna 1985 .
Schneider perusti Maria Schneider Jazz Orchestran vuonna 1993, joka soitti viikoittain jazzklubilla Greenwich Villagessa. Hänen orkesterinsa on esiintynyt lukuisilla jazzfestivaaleilla ja ollut kiertueella myös Euroopassa. Suomessa Schneider on vieraillut ainakin vuonna 1996 Imatran Big Band -festivaaleilla. Oman orkesterinsa lisäksi hän on vieraillut lukuisten yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisten big bandien 
kapellimestarina, mukaan lukien suomalaiset UMO Jazz Orchestra ja Espoo Big Band .
Schneider oli yksi ensimmäisistä artisteista, joka käytti ArtistShare -palvelua albumin julkaisuun. Vuoden 2004 levy *Concert in the Garden* oli ensimmäinen pelkästään internetin kautta julkaistu Grammy-palkittu albumi. Schneiderin sävellys "Cerulean Skies" levyltä Sky Blue voitti parhaan intrumentaalisävellyksen Grammy-palkinnon 2008 .

Vuonna 2019 Schneiderin albumi *Concert in the Garden* (2004) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Diskografia
-----------

* *Evanescence* (1994)
* *Coming About* (1996)
* *Allegresse* (2000)
* *Days of Wine and Roses—Live at the Jazz Standard* (2000)
* *Concert in the Garden* (2004)
* *Sky Blue* (2007)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)>
2. ↑  Imatra Big Band Festival Muistelot 1996-1999
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivustot
* Maria Schneiderista Europe Jazz Networkin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**USS Wexford County** (runkonumero LST-1168) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1953 vesillelaskettu Terrebonne Parish -luokan maihinnousualus (engl. *Landing Ship, Tank, LST*).

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Terrebonne Parish -luokka*
Alus tilattiin Christy Corporationilta Sturgeon Baystä Wisconsinista, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1952. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1953 kumminaan Philip K. Wrigleyn puoliso ja otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1954 ensimmäisenä päällikkönään Victor Vansant.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta 29. lokakuuta 1971 ja se luovutettiin Espanjalle vielä samana päivänä.

Espanjan laivasto
-----------------

Espanja laivastoon alus otettiin palvelukseen nimellä *Martín Álvarez* (L12). Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1980.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  DANFS - Wexford County
**Häggesbölen kylä** sijaitsee 15 kilometriä Kirkkonummen keskustasta. Historiallisten lähteiden mukaan Häggesbölessä on ollut kolme tilaa. Näiden kolmen tilan lisäksi kylään kuului Järsö-niminen tila. Kylä kuului Färje-booliin (verokuntaan) 1500-luvulla ja myöhemmin se nautti verovapauksista. Verottaja hankki kylän haltuunsa 1700-luvun lopulla. Alkuperäinen kyläkoulu sijaitsi Häggesbölen kylässä, ennen kuin kunnalle lahjoitettiin maata Friggesbystä. Häggesbölentien varrella on Vintervägträsket luonnonsuojelualue.

Bergåsa, Kirkkonummi 2016

Bergåsa
-------

Häggesbölen kylässä sijaitsevan suomenruotsalaisen Järsö Uf:n (Järsön nuorisoseura) talon tiloja vuokrataan juhlakäyttöön. Siellä ovat viettäneet häitään muun muassa Amin Asikainen ja Nilüfer Syvämeri. Kylän harrastetoiminta tapahtuu pääsääntöisesti talolla. Bergåsan päiväkotitoiminta lopetettiin Friggesbyn kyläkoulun sulkemisen myötä.

### Sjöscoutkåren Porkala

Sjöscoutkåren Porkala (suomeksi Porkkalan Meripartiolippukunta) on 1990-luvun alussa perustettu meripartiolippukunta, joka toimii Kirkkonummella, Järsön nuorisoseuran yhteydessä.

### Nuorisoteatteri

Nuorisoteatteri täytti 20 vuotta vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 9.4.2020.
2. ↑  Tällaiset olivat Amin Asikaisen häät - katso kuvat *www.iltalehti.fi*. Viitattu 14.4.2020.
3. ↑  Bergåsa - Järsö ungdomsförening *www.juf.fi*. Viitattu 9.4.2020.
4. ↑  Friggesby skola i Kyrkslätt stängs *svenska.yle.fi*. Viitattu 9.4.2020. (ruotsiksi)
5. ↑  Sjöscoutkåren Porkala – PartioWiki *fi.scoutwiki.org*. Viitattu 9.4.2020.
6. ↑  Teater - Järsö ungdomsförening *juf.fi*. Viitattu 9.4.2020.
Jaska Mäkinen Poets of the Fallin keikalla Lahden Sibeliustalolla 5.4.2019
**Jaakko "Jaska" Mäkinen** (s. 13. maaliskuuta) on suomalainen freelancer-muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Poets of the Fallin rytmikitaristina vuodesta 2005 (toimi myös yhtyeen taustalaulajana vuoteen 2008), sekä Kaija Koon taustayhtyeen kitaristina ja taustalaulajana vuodesta 2009.

Mäkinen on työskennellyt freelancer-muusikkona vuodesta 1999. Hänen ensimmäinen soittamansa instrumentti oli piano, ja ensimmäinen palkallinen soittokokemus banjo. Hänellä on kokemusta myös klarinetista. Kiinnostus kitaransoittoon kuitenkin kasvoi uraksi. Hänelle yksi tärkeimmistä vaikuttajista on Porin Palmgren-opiston (nyk. Palmgren-konservatorio) entinen musiikin opettaja Seppo Tyni. 

Mäkinen on soittanut lukuisissa kokoonpanoissa kuten Poets of the Fall, Kaija Koon taustayhtye, Jaakko Pesola Band, Hit Wheel, Cancercult  ja Rosenlew Brass Band. 

Mäkinen tutustui yhteen Poets of the Fallin perustajajäsenistä, Olli Tukiaiseen, Pop & Jazz Konservatoriossa, ja tätä kautta oman uudelleenharkinnan jälkeen liittyi yhtyeen rytmikitaristiksi vuonna 2005. Hän valmistui Metropolia-ammattikorkeakoulusta pop/ jazzmusiikkipedagogiksi vuonna 2006 ja on opettanut pääkaupunkiseudulla eri musiikkiopistoissa ja -kouluissa.

Sähkökitarat
------------

* Ibanez RG 7 String
* Danelectro Baritone
* Gibson SG
* Ibanez JEM77FP
* Fender Stratocaster
* Fender Telecaster
* Tokai Les Paul

Akustiset kitarat
-----------------

* Martin D-28
* Ibanez AC240OPN

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Hit Wheel *V-M Viihdemaailma Oy*.  2019. Viitattu 27.10.2019.
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ossi Viljanen** (s. 15. kesäkuuta 1977) on suomalainen yritysjohtaja, pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija sekä nykyinen pesäpallon taustavaikuttaja. 

Viljanen on toiminut kesäkuusta 2019 lähtien Sopimusvalmistuksen liiketoimintajohtajana sekä EP Ikkunalasin toimitusjohtajana. Vuodesta 2007 lähtien Viljanen on toiminut Pohjanmaan Rakennuspelti Oy:n toimitusjohtajana. Ennen uraansa yritysjohtajana, Viljanen työskenteli 12 vuoden ajan ravintola-alalla edeten kokin tehtävistä esimiestehtäviin ja osakkaaksi.

Pesäpallon parissa Viljanen pelasi vuosina 1995–2012 pääasiassa Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa Nurmon Jymyn riveissä. Lisäksi hän on edustanut Peräseinäjoen Toivetta, Vähänkyrön Viestiä, Ylistaron Kilpa-Veljiä sekä Kylävuoren Kaikua. Nykyisin Viljanen toimii Seinäjoen JymyJussien puheenjohtajana
 sekä Pesäpalloliiton johtokunnan jäsenenä.

Viljanen on toiminut vuodesta 2018 lähtien Seinäjoen Yrittäjien puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Pesäpalloliitto ry: Pelaajakortti: Viljanen, Ossi *drive.google.com*. Viitattu 4.8.2019. suomi
2. ↑  Nimitysuutisia: Pohjanmaan Rakennuspelti Oy  26.6.2019. Kauppalehti. Viitattu 4.8.2019. suomi
3. ↑  Timo Kankaanpää: Kokki-Ossi uteli työmahdollisuuksia – sitten tuli puhelu, joka vei teräsyhtiön toimitusjohtajaksi  25.12.2018. Taloussanomat. Viitattu 4.8.2019. suomi
4. ↑  Rasmus Arikka: Soppakauha vaihtui toimitusjohtajan saappaisiin – mitä oppeja voi viedä alalta toiselle?  4.8.2019. OP Media. Viitattu 4.8.2019. suomi
5. ↑  Seinäjoen JymyJussien hallitus  4.8.2019. Seinäjoen JymyJussit. Viitattu 4.8.2019. suomi
6. ↑  Pesäpalloliiton johtokunta 2019–2020 Pesäpalloliitto. Viitattu 4.8.2019. suomi
7. ↑  Ossi Viljasesta Seinäjoen Yrittäjien uusi puheenjohtaja  17.11.2017. Yrittäjät. Viitattu 4.8.2019. suomi
**Ossi Oskari Sivén** (s. 1963) on suomalainen ilmavoimien upseeri evp. Hän toimi Karjalan lennoston komentajana 1. heinäkuuta 2012 lähtien. Sivén siirtyi reserviin 31. elokuuta 2015, jolloin hän luovutti lennoston komentajan tehtävät Jari Mikkoselle.

Sivén työskenteli ennen valintaansa joukko-osaston komentajaksi ilmavoimien operaatiopäällikkönä 1.1.2011–30.6.2012. Hän toimi 2009–2010 apulaisostopäällikkönä Pääesikunnan operatiivisella osastolla. Sivénin aikaisemmalla komennuksella Karjalan lennostossa hän toimi esikuntapäällikkönä 2007–2009 ja pääjohtokeskuksen päällikkönä 2005–2006. 1.1.2002–31.12.2004 everstiluutnantti Sivén toimi apulaissotilasedustajana virkapaikkanaan Suomen Brysselissä sijaitseva NATO-erityisedustusto Pohjois-Atlantin liitossa.

Sivén oli vuonna 1986 valmistuessaan Kauhavan Ilmasotakoulun 70. kadettikurssin priimus ja kadettivääpeli. Hänen ensimmäinen palveluspaikkansa oli Hävittäjälentolaivue 31:n lentueessa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eversti Ossi Sivén ilmavoimien operaatiopäälliköksi  6.12.2011. Puolustusvoimat.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 6.6.2015.
2. 1 2  Malinen, Markku: Karjalan lennosto saa uuden komentajan *Yle Savo*.  13.6.2012. Viitattu 6.6.2015.
3. 1 2  Ilmasotakoulun priimukset, kadettivääpelit ja perinnemiekalla palkitut Kadettikunta. Viitattu 6.6.2015.
4. ↑  Niiranen, Pekka: Karjalan lennosto saa uuden komentajan *Yle Savo*.  20.5.2015. Viitattu 6.6.2015.
5. ↑  Eversti Kim Jäämeri ilmavoimien operaatiopäälliköksi *Lentoposti*.  26.6.2012. Viitattu 6.6.2015.
6. ↑  Valtioneuvoston viikko 49/2001 *Edilex*.  2001. Edita.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 6.6.2015.
Ensimmäinen road switcher -tyyppinen dieselveturi, Alco RS-1
EMD GP7 Illinoisissa 2005
**Road switcheriksi** kutsutaan useimmissa dieselvaihtovetureissa sekä useissa diesellinjavetureissa käytettyä rakennetta. *Road switcher* -konseptin loi American Locomotive Company (Alco) vuonna 1941. *Road switcher* -vetureissa on pituussuunnassa keskellä ohjaamo, ja sen molemmin puolin konesuojat. Yleensä etummainen konesuoja on lyhyempi ja takimmainen konesuoja, joka sisältää moottorin, on pidempi. Konesuojien molemmin puolin on käyntisillat, ja ohjaamosta on näkyvyys kumpaankin suuntaan. Suomalaisista vetureista muun muassa Dv12 edustaa *road switcher* -rakennetta.

Amerikkalaisissa vetureissa molemmat konesuojat ovat yleensä olleet ohjaamohytin korkuisia, joten näkyvyys etenkin pitkän konesuojan puolelle on ollut todella heikko. Aluksi vetureita ajettiin kuitenkin pitkä pää edellä törmäysturvallisuuden vuoksi. Seuraava askel oli madaltaa lyhyen pään konesuoja niin, että sen yli oli esteetön näkyvyys ohjaamosta. Lopulta vakiintui tapa ajaa amerikkalaisia vetureita lyhyt pää edellä. Dv12 on esimerkki veturista, jossa molemmat konesuojat ovat matalia.

Amerikkalainen *road switcher* -rakenteen uranuurtaja oli EMD GP7 -veturi. Muita tunnettuja esimerkkejä ovat muun muassa EMD SD40-2 ja EMD DDA40X.
**Utqiagvik** (inupiatuniksi *Utqiaġvik*, vuoteen 2016 virallisesti **Barrow**) on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Se on Yhdysvaltojen pohjoisin asutettu paikka. Läheinen Point Barrow on Yhdysvaltojen pohjoisin kohta. 

Vuonna 2007 kaupungin asukasluku oli 3 982 (vuonna 2000 4 581). Vuonna 2000 asukkaista 57,19 % katsoi kuuluvansa etnisesti Amerikan alkuperäisasukkaisiin.

Historiaa
---------

Turpeeseen kaivettu asumus
Utqiagvikin nimi tarkoittaa inupiatunin kielellä "paikkaa jossa pöllöjä metsästetään". Arkeologiset kaivaukset ovat osoittaneet että inupiatit ovat asuneet Utqiagvikin ympäristössä jo vuoden 500 tienoilla. Jäännöksiä 16 turpeeseen rakennusta asumuksesta on säilynyt Birnik-kulttuurin ajalta noin vuodelta 800.

Aiemmin virallisena nimenä käytössä ollut Barrow tulee Point Barrow’sta, joka taasen on saanut nimensä vuonna 1825 brittiläisen sir John Barrow’in mukaan. Brittiläiset laivastoupseerit olivat alueella tutkimassa ja kartoittamassa Pohjois-Amerikan arktista rannikkoa. Yhdysvaltain armeija perusti meteorologisen ja magneettisen tutkimusaseman Utqiagvikiin vuonna 1881. Cape Smythe Whaling and Trading Station perustettiin vuonna 1893. Vuodesta 1888 Utqiagvikissa oli presbyteerikirkko ja postitoimisto avattiin vuonna 1901.

Vuonna 1935 kuuluisa viihdyttäjä Will Rogers ja lentäjä Wiley Post tekivät suunnitellun pysähdyksen lentomatkallaan 25 kilometriä etelään Utqiagvikista. Noustessaan uudelleen heidän koneensa putosi jokeen surmaten molemmat. Putoamispaikalla on nykyään kaksi muistomerkkiä.

Kaupungissa pidettiin 4. lokakuuta 2016 kansanäänestys, jonka nojalla kaupungin alkuperäinen inupiatuninkielinen nimi Utqiagvik päätettiin palauttaa sen viralliseksi nimeksi. Samalla kolonialistien antamalta nimeltä Barrow poistettiin sen virallinen asema.

Lähteet
-------

1. ↑   (Sarake A21)
2. 1 2  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Utqiagvik** Wikimedia Commonsissa

Alaskan osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Aleutit
* Kenain niemimaa
* Matanuska-Susitnan laakso
* Yukon-Kuskokwimjoen suisto

 |
| Kaupungit (suurimmat) | 
* Anchorage
* Bethel
* Cordova
* Dillingham
* Fairbanks
* Homer
* **Juneau** (pääkaupunki)
* Kenai
* Ketchikan
* Kodiak
* Kotzebue
* Nome
* Palmer
* Seward
* Sitka
* Unalaska
* Utqiagvik
* Valdez
* Wasilla

 |
| Hallintoalueet | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Piirikunnat | 
* Anchorage
* Bristol Bay
* Denali
* Fairbanks North Star
* Haines
* Aleutians East
* Juneau
* Kenai Peninsula
* Ketchikan Gateway
* Kodiak Island
* Lake and Peninsula
* Northwest Arctic
* Matanuska-Susitna
* North Slope
* Petersburg
* Sitka
* Skagway
* Wrangell
* Yakutat

 |
|  Väestönlaskenta-alueet | 
* Bethel
* Chugach
* Copper River
* Dillingham
* Hoonah-Angoon
* Southeast Fairbanks
* Aleutians West
* Nome
* Kusilvak
* Prince of Wales-Hyder
* Yukon-Koyukuk

 |

 |
**Utmost PanEurope** (2018 saakka Generali PanEurope) on Irlantiin rekisteröity, vuonna 1999 perustettu henkivakuutusyhtiö. Se on osa Utmost-yhtiörypästä. Utmost PanEurope hallinnoi noin 56 000 asiakkaan 24 miljardin euron arvoista omaisuusmassaa ja yrityksen palveluksessa työskentelee 150 henkeä (2019). Henkivakuutusyhtiö toimii myös Suomessa.

Vuonna 2013 perustetun Life Company Consolidation Groupin (LCCG) mukaan Utmost-yhtiörypäs on huomattava toimija eurooppalaisilla, rajoja ylittävän varainhallinnan alalla. Yhtiöryppään toiminta on keskittynyt erityisesti veroparatiiseina tai verotuksen harmaana alueena tunnettuihin sijainteihin (Guernsey, Mansaari, Irlanti, Hongkong ja Singapore). Nimellä Life Company Consolidation Group (LCCG) aiemmin toiminut emokonserni vaihtoi sittemmin nimensä Utmost Groupiksi. Maaliskuun 2019 lopussa 2019 yhtiöryppään päätoimipiste oli Lontoossa, ja konsernin palveluksessa oli yli 850 henkeä. He hoitivat noin 300 000 asiakkaan yhteenä 34 miljardin arvoista varallisuutta.

Henkivakuutusyhtiö oli aiemmin nimellä Generali PanEurope osa italialaista Assicurazioni Generali -vakuutuskonsernia (Generali Group), joka oli Fortunen *Global 500* -listalla (2012) maailman 48:nneksi suurin pörssiyhtiö. Generali Groupilla oli tuolloin maailmanlaajuisesti yli 82 000 työntekijää, 65 miljoonaa asiakasta ja hallinnoitavia varoja 460 miljardia euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter Hamilton: Irish life insurance company acquired for up to €240m *Irish Times, irishtimes.com*.  18.12.2017. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Company overview Utmost PanEurope, utmost.ie. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Pedro Gonçalves: Utmost’s parent LCCG to buy Generali Worldwide *International Investment, internationalinvestment.net*.  19.7.2018. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Key Figures Utmost PanEurope, utmost.ie. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Arkistoitu kopioGenerali PanEurope on nyt Utmost PanEurope investum.fi.  Arkistoitu 21.9.2019. Viitattu 3.10.2019.
6. ↑  EU blacklist names 17 tax havens and puts Caymans and Jersey on notice *The Guardian*.  5.12.2017. Viitattu 1.10.2019. (englanniksi)
7. ↑  About Us Utmost Group, utmost.co.uk. Viitattu 3.10.2019. (englanniksi)
8. ↑  CNN Money, Global 500 Fortune. Viitattu 8.2.2013.
9. ↑  Generali PanEurope: Key Facts Generali Group.  Arkistoitu 4.3.2013. Viitattu 8.2.2013.
10. ↑  Generali PanEurope: The Generali Group Generali Group.  Arkistoitu 4.3.2013. Viitattu 8.2.2013.
**Veikko Gersom Larjatie**, sukunimi vuoteen 1941 *Laaksonen* (14. huhtikuuta 1918 Turku – 7. tammikuuta 2010 Turku) oli suomalainen taidehistorian opettaja ja kuvataiteen opettamisen kouluttaja. Hän julkaisi myös yhden runokokoelman.

Larjatie pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1938 ja hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1943. Myöhemmin hän valmistui 1954 Turun yliopistosta filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi.

Larjate toimi 1944–1953 Turussa suomenkielisten kansakoulujen yläkansakoulun opettajana ja hän oli myös Kustannusosakeyhtiö Päivän kirjallisena johtajana ja vs. opettajana Santalan kristillisessä kansanopistossa. Larjatie toimi 1953–1956 Raahen opettajaseminaarin vt. kuvaamataidon ja miesten käsityön lehtorina ja tämän jälkeen hän oli Oulussa kuvataiteen ja kuvataiteen opettamisen kouluttajana opettajakorkeakoulussa, Oulun yliopiston opettajanvalmistuslaitoksessa ja myöhemmin opettajankoulutuslaitoksessa. Hän opetti Oulussa taidehistoriaa arkkitehtiopiskelijoille. Viimeksi Larjatie toimi 1978–1981 kuvaamataidon didaktiikan lehtorina Turun yliopiston opettajankoulutuslaitoksessa. Larjatie sai professorin arvon 1996.

Teoksia
-------

* *Kyreneläinen* : runoja. Päivä, Helsinki 1945
* *Kyberneettiset mallit taidekasvatuksessa – Cybernetical models in art education*. Acta Universitatis Ouluensis. Series C, Technica no 14. Oulu 1979

Suomennoksia
------------

* Mark Guy Pearse : *Onnellinen kristitty : piirteitä Billy Brayn elämästä* ; suomentanut Veikko Larjatie. Nuorten todistus, Jyväskylä 1944

Lähteet
-------

* Veikko Larjatie SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Riitta-Liisa Korkeamäki : Veikko Larjatien muistokirjoitus Henkevä taideasiantuntija, Tietopisto - Oulun yliopiston henkilöstölehti 1/2010, s. 20 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jamalinjärvi** on Pieliseen laskeva saareton järvi Lieksan keskustaajaman luoteispuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 88 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Jamalinjärvin muotoa määrittää itärannan laaja ja haarautuva Jamalinniemi. Etäisyys järven länsikolkasta itäkolkkaan on 2,5 kilometriä. Järvi on melko sokkeloinen ja koostuu suurelta osin lahdista (Sammallahti, Etelälahti, Leveälahti). Noin seitsemän hehtaaria Jamalinjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 14 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Jamalinjärveä ympäröi metsä- ja suomaa. Ranta-alueella on paikka paikoin pientaloja. Järven kaakkoispuolella kohoaa vaaroja (Piiroonvaara, Holmanvaara).

Jamalinjärven länsirannalta alkaa lasku-uoma, joka laajenee Jamalinjoeksi, joka laskee Pielisen Jamalinlahteen. Pielinen sijaitsee viitisen kilometriä Jamalinjärveltä etelään ja sen korkeustaso on noin 23 metriä Jamalinjärveä alempi.

Jamalinjärven vesitilavuus on 5 276 000 kuutiometriä.

Jamalinjärvi (04.411.1.118) kuuluu Pielisen lähialueeseen (04.411), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pielisen lähialueella on 174 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pielisen ohella vain Jamalinjärvi ja Konnanlampi ovat yli neliökilometrin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jamalinjärvi, vakavesi, Lieksa
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.9.2022.
3. ↑  Jamalinjärvi. Järviwiki. Viitattu 26.9.2022.
4. ↑  Pielisen lähialue (04.411). Järviwiki. Viitattu 26.9.2022.
**Oscar Oscher "Ossi" Skurnik** (8. joulukuuta 1927 Helsinki – 24. tammikuuta 2002 Vantaa) oli suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän myös ohjasi yhden pitkän elokuvan. Ossi Skurnikin vanhemmat olivat liikemies Moses Skurnik ja Ester Rosenthal.

Skurnikin ainoa ohjaus *Tie pimeään* (1963) oli varhainen uuden aallon airut kotimaisessa elokuvassa. Se kuitenkin jäi vaille katsojia eikä saanut tekijöiden toivomaa valtion palkintoakaan. Skurnikin kunnianhimoinen teos on 1960-luvun vaikuttavimpia suomifilmejä, johon kuvaaja Esko Nevalainen ja säveltäjä Kari Rydman antoivat tärkeän panoksen. Elokuvan keskeisissä rooleissa näyttelivät Jarno Hiilloskorpi, Eila Ilenius, Elina Salo ja Ismo Kallio. Elokuva katosi näkyviltä ohjaajan kuoleman jälkeen vuonna 2002, eikä sitä nähty televisiossakaan vuoden 1976 jälkeen yli 30 vuoteen, ennen kuin vuonna 2014. Elokuva nostettiin ansaitsemaansa arvoon Filmihullun Suomi-numerossa 3/2012.

Elokuvaoppinsa alun Skurnik sai insinööri Heikki Aholta ja opiskeli sitten elokuvan tekoa neorealismin pyhäkössä, Rooman Centro sperimentale di cinematografian ohjaajalinjalla 1951–1952, mutta oli kuitenkin ehtinyt tehdä sitä ennen vuosina 1946–1949 seitsemän lyhytelokuvaa. Yksi niistä oli *Kiikan lapset*, jonka pohjalta syntyi Ralf Rubinin ohjaama ja Skurnikin kuvaama ja leikkaama pitkä näytelmäelokuva *Kesäyön lapset* (1955).

Skurnikin leikkaajanura alkoi kahdessa itsenäisen tuottajan Ralf Rubinin ohjaamassa elokuvassa *Kasvot kuvastimessa* (1953) ja *Kesäyön lapset* (1955). Niiden jälkeen hän oli muun muassa Matti Kassilan (*Punainen viiva* 1959, *Kaasua, komisario Palmu!* 1961, *Haluan rakastaa, Peter* 1972), Aarne Tarkaksen (*Paksunahka* 1958, *Sotapojan heilat* 1958) ja Ritva Arvelon (*Kultainen vasikka* 1961) elokuvien leikkaajana. 

*Kasvot kuvastimessa* -elokuvaan toi neorealistisia sävyjä paitsi kuvaukseen, myös sisältöön. Se tehtiin kevyellä mykkäkameralla, ja repliikit jälkiäänitettiin.

Skurnik toimi muun muassa leikkaaja Juho Gartzin ja ohjaaja-näyttelijä-käsikirjoittaja Jukka Virtasen oppi-isänä elokuvamaailmassa. Skurnik on haudattu Maunulan uurnalehtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ossi Skurnik Elonetissä.   viitattu 24.4.2014
2. ↑  Meliza's Genealogy : Ossi Skurnik 1927–2002
3. ↑  *Tie pimeään* Elonetissä. Taustaa, viitattu 24.4.2014
4. ↑  *Kasvot kuvastimessa* Elonetissä. Taustaa, viitattu 24.4.2014
5. ↑  Otto Suuronen: Tarjolla tänään! Jukka Virtanen 80 v. Tihkusateen masentama puisto, Huutoja ja kuiskauksia elokuvasta ja populaarimusiikista -blogi 25.7.2013.
6. ↑  Oscar Oscher Skurnik 1927-2002 *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 4.6.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Nina Costa** on romanialaissyntyinen suomalainen laulaja, joka oli suosittu esiintyjä Suomen ravintoloissa 1970-luvulla. Hän teki yhden pitkäsoiton *Tällainen olen* Tophits-levymerkille vuonna 1978.
Levyllä häntä säestivät Taisto Wesslin, Jani Uhlenius, Pentti Nevalainen ja Kalevi Nyqvist.

Nina Costa oli kotimaassaan Romaniassa tunnettu artisti 1960-luvun lopulla. Hän pääsi kiertueelle ympäri Eurooppaa 1970-luvun taitteessa. Suomessa hän rakastui, keskeytti kiertueensa, avioitui suomalaismiehen kanssa ja jäi asumaan maahan. Hän alkoi saada Suomessakin mainetta temperamenttisena ravintolaesiintyjänä.

Costasta tehtiin 1970- ja 1980-luvulla monia naistenlehtijuttuja ja radiohaastatteluja, joissa hän kritisoi suomalaisten kylmää suhtautumista lähimmäisiin, etenkin vanhuksiin.

Diskografia
-----------

* Tällainen olen, Tophits (1978)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Jokinen, Osmo: Nina Costa ei säästä tunteitaan.  *Helsingin Sanomat*, 21.9.1983, s. 55. Näköislehti (tilaajille).
3. ↑  Laine, Riitta-Elisa: Tänään tästä.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1975, s. 10. Näköislehti (tilaajille).
4. ↑  Seppälä, Anu: Ihminen käden ojennuksen päässä.  *Helsingin Sanomat*, 2.9.1984, s. 33. Näköislehti (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Nina Costan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)