recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee "toveria" puhuttelusanana. Sanalla on myös muita merkityksiä.*
Harrison Fisherin tekemä Amerikan Punaisen Ristin juliste ensimmäisen maailmansodan ajalta: "Kutsun sinut toveruuteen Punaisessa Ristissä."
**Toveri** (venäjän sanasta товарищ [tə'varʲiɕː], *tovarištš*) tarkoittaa kumppania, seuralaista tai ystävää. Suomessa sanaa on käytetty ainakin 1700-luvulta lähtien. Sanalla on myös vasemmistolaisesti värittynyt merkitys: nimitys tunnetaan kautta maailman vasemmistopuolueissa tapana puhutella toista aatekumppania.

Sanan alkuperä
--------------

### Vasemmiston terminä

Sosialismin levitessä 1800-luvulla liikkeen johtajat halusivat samanmielisille yhteisen sanan. He päätyivät sanaan *toveri*, jonka alkuperä on Ranskan suuresta vallankumouksesta. Vallankumoukselliset ottivat käyttöön sanan *citoyen* ("kansalainen") vastineeksi yläluokan eriarvoistaville titteleille. Esimerkiksi syrjäytettyä kuningas Ludvig XVI:ta puhuteltiin nimellä *Citoyen Louis Capet* hänen valta-asemansa menetyksen korostamiseksi. Ranskassa termi *camarade* oli käytössä jo 1790. Venäjän ensimmäiset sosialistit käyttivät sanaa *tovarištš*, joka tarkoittaa toveria tai kumppania kauppamatkalla. Venäjän vallankumouksen jälkeen sana yleistyi koko Neuvostoliitossa arkipäiväisenä puhutteluna kaikkien kesken.

Sanan käyttö nykyään
--------------------

Neuvostoliiton hajoamisesta huolimatta sanaa käytetään yhä Venäjän asevoimissa, joissa upseereita puhutellaan käyttämällä sanaa *toveri* ja sotilasarvoa.

Kiinassa puhutteluksi valittiin ilmaus *tóng zhì*, joka tarkoittaa "samanarvoinen kansalainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Toveri *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 9.10.2022.
2. 1 2 3 4  Tästä syystä kommunistit kutsuvat toisiaan tovereiksi *Historianet.fi*.  19.11.2015. Viitattu 9.10.2022.
3. ↑  "1790, sens polit." *Larousse Dictionnaire d’Étymologie*. Pariisi: 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toveri** Wikimedia Commonsissa
**Bellona-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.

Suunnittelu
-----------

Amiraliteetti hyväksyi 31. tammikuuta 1758 Sir Thomas Sladen suunnitteleman luokan piirustukset. Aluksista kolme ensimmäistä tilattiin 28. joulukuuta 1757. Niille varattiin nimet 1. helmikuuta 1758. Loput kaksi alusta tilattiin 13. joulukuuta 1758 ja saman aikaisesti tilattiin luokasta tehty parannellun version Arrogant-luokan kaksi alusta.

Luokan alukset olivat ensimmäisiä kuninkaallisen laivaston 74-tykkisiä aluksia, joiden tykkikansi oli 51,21 metriä ja siten ne olivat uuden tyyppisten tämän kokoisten alusten esikuvina. Seuranneet Sladen suunnittelemat alukset muistuttivat Bellona-luokan aluksia ja muutokset keskittyivät pohjan muotoon.

Alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä ja ylemmällä tykkikannella sama määrä 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Vuodesta 1807 luokan aluksilla oli puolikannellaan kuusi 12 naulan tykkiä ja kahdeksan 32 naulan karronadia. Samoin keulakannen 9 naulan tykit vaihdettiin kahteen 12 naulan tykkiin ja kahteen 32 naulan karronadiin.

Alukset
-------

**Bellona-luokan linjalaivat**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelus | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *HMS Bellona* | Chathamin telakka | 10. toukokuuta 1758 | 19. helmikuuta 1760 | helmikuu 1760 | romutettu 1814 |
| *HMS Dragon* | Deptfordin telakka | 28. maaliskuuta 1758 | 4. maaliskuuta 1760 | maaliskuu 1760 | romutettu 1784 |
| *HMS Superb* | Deptford | 12. huhtikuuta 1758 | 27. lokakuuta 1760 | marraskuu 1760 | tuhoutunut 1783 |
| *HMS Kent* | Deptford | 24. huhtikuuta 1759 | 26. maaliskuuta 1762 | huhtikuu 1762 | romutettu 1784 |
| *HMS Defence* | Plymouthin telakka | 14. toukokuuta 1759 | 31. maaliskuuta 1763 | maaliskuu 1770 | haaksirikkoutunut 1811 |
|

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 62
2. 1 2  Winfield, Rif s. 63 - 64

*Bellona*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Bellona* – *HMS Dragon* – *HMS Superb* – *HMS Kent* – *HMS Defence* |
| Edeltäjä: Triumph-luokka – Seuraaja: Arrogant-luokka |
Kuvaaja Anchise Brizzi ja Mario Camerini elokuvan *I promessi sposi* (1941) kuvauksissa.
**Mario Camerini** (6. helmikuuta 1895 Rooma – 4. helmikuuta 1981 Gardone Riviera) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on yksi sotienvälisen italialaisen elokuvan näkyvimmistä hahmoista.

Camerini aloitti elokuvauransa ensimmäisen maailmansodan jälkeen Augusto Geninan ja veljensä Antonion assistenttina. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli *Jolly, clown da circo* ("Sirkusklouni Jolly") vuonna 1923. Italialaisen elokuvan kriisivuosina Camerini työskenteli Stefano Pittalugan studioilla Torinossa, mutta riitaannuttuaan tämän kanssa hän liittyi riippumattomien ohjaajien tuotantoyhtiöön Autori
Direttori Italiani Associati. Camerinin ensimmäinen menestyselokuva oli itsemurhaa suunnittelevasta pariskunnasta kertova voimakas melodraama *Rotaie* ("Kiskot", 1929), josta hän teki ääniversion vuonna 1931.

Työskenneltyään jonkin aikaa Paramountin Pariisin studiolla Camerini palasi Italiaan, jossa hän ohjasi Cinesille joukon romanttisia komedioita kuten *Figaro e la sua gran giornata* ("Figaro ja hänen suuri päivänsä", 1931) ja *Kyllä miehet ovat roistoja* (*Gli uomini, che mascalzoni*, 1932). Historiallinen pukudraama *Il cappello a tre punte* ("Kolmikolkkahattu", 1934) jouduttiin leikkaamaan uudelleen Benito Mussolinin vaatimuksesta. Etiopiaan sijoittuva *Il grande appello* ("Suuri kutsu", 1936) voidaan nähdä yrityksenä sopeutua fasistien politiikkaan. Myöhemmin Camerini palasi takaisin komedioihin, joista valtavan menestyksen saivat Vittorio De Sican ja Assia Norisin tähdittämät *Il signor Max* ("Herra Max", 1937) ja *I grandi magazzini* ("Tavaratalo", 1939). Niitä seurasi Alessandro Manzonin romaaniin perustuva *I promessi sposi* ("Kihlautuneet", 1941).

Toisen maailmansodan jälkeen Camerini teki lukuisia elokuvia, mutta ei enää pystynyt tavoittamaan aikaisempaa menestystään. Vuonna 1954 hän ohjasi amerikkalaisrahoitteisen suurelokuvan *Odysseus* (*Ulisse*), jonka pääosaa esitti Kirk Douglas. Camerinin viimeinen ohjaustyö oli Isä Camillo -elokuva *Don Camillo e i giovani d’oggi* ("Isä Camillo ja ne nykynuoret") vuonna 1971.

Lähteet
-------

* Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

### Viitteet

1. 1 2  Moliterno, s. 60.
2. ↑  Moliterno, s. 60–61.
3. ↑  Moliterno, s. 61–62.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Mario Camerini (englanniksi)
* Elonet: Mario Camerini

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Ranskan laivaston Suffren-luokan risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Foch** oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.

Palvelus
--------

*Foch* osallistui Ranskan etujen valvontaan Kreikan levottomuuksien aikana maaliskuussa 1935, ja sen jälkeen se liitettiin Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön, 3. kevyeen viirikköön ja lopulta 3. laivueen 1. risteilijäviirikköön. Aluksen kotisataman oli aina syyskuuhun 1939 saakka Toulon.

Lokakuussa alus siirrettiin Oraniin, jossa se liitettiin brittiläis-ranskalaisiin saksalaisten saarronmurtajien etsintäosastoihin. Operaatiosta vapauduttuaan alus suojasi helmikuuhun saakka saattueita Marokon ja Bermudan välillä ennen paluutaan Touloniin, jossa se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Palvelukseen palattuaan alus osallistui 13.–14. kesäkuuta Vadon pommitukseen, joka jäi sen viimeiseksi operaatioksi liittoutuneiden rinnalla.

Alus jatkoi palvelustaan, kunnes se sijoitettiin reserviin 4. lokakuuta 1941. Saksalaisten tunkeuduttua 27. marraskuuta 1942 Vichyn Ranskan hallinnassa olleelle alueelle aluksen miehistö upotti aluksensa. Italialaiset nostivat 16. huhtikuuta 1943 hylyn, joka romutettiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 33-34
2. 1 2  Whitley, M. J. s. 34

*Suffren*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Suffren* – *Colbert* - *Foch* - *Dupleix* |
| Edeltäjä: *Duquesne*-luokka – Seuraaja: *Jeanne d'Arc* |
**Toimi Viljo Kiviharju** (2. huhtikuuta 1912 Miehikkälä – 29. lokakuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.

Kiviharjun vanhemmat olivat puutarhasuunnittelija Antton Kiviharju ja Anna o.s. Heikkilä. Hän kävi Taideteollisen keskuskoulun iltakurssin 1934 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1935–1936. Kiviharjun töitä oli esillä lukuisissa koti- ja ulkomaisissa näyttelyissä.

Kiviharju kuului Suomen Taiteilijaseuran hallitukseen, Taidehallin isännistoon, Suomen Taidegraafikot ry:n johtokuntaan, Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton hallitukseen, Työväen Sivistysliiton taidetoimikuntaan ja Kansalaisten taiteenedistämisyhdistyksen kuvataidelautakuntaan.

Kiviharju esiintyi myös sivuosissa monissa kotimaisissa elokuvissa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa.

Teoksia
-------

* *Tungosta*, puupiirros 1946
* *Kesä Gumbossa*, värillinen puupiirros 1961
* *Tippukiveä*, puupiirros 1964
* *Irtaantuminen*, värillinen puupiirros 1966

Palkinnot
---------

* I palkinto Suomen suurkisojen graafisessa kilpailussa 1966

Lähteet
-------

* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli

### Viitteet

1. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 4.11.1975, s. 15. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Toimi Kiviharju Elonetissä.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Château-Chinon (Ville)** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 65 kilometriä Neversin kaupungista itään.

Château-Chinon (Ville) on enklaavi, jota ympäröi toinen kunta Château-Chinon (Campagne), lukuun ottamatta kapeata käytävää kunnan länsipuolella.

Historia
--------

Kaupunki sijaitsee Morvanin massiivin sydämessä. Kaupungilla on pitkä historia. Se on ollut alun perin roomalainen oppidum, ja myöhemmin keskiajalla feodaalilinnan ympärille rakennettu kaupunki. Se oli Ranskan kuningaskunnan ja Burgundin herttuakunnan rajakaupunki, joten se joutui usein hyökkäysten kohteeksi. Kaupungissa on vähän jäljellä vanhaa keskiaikaista rakennuskantaa. Kaupungin portti, *porte Notre-Dame*, on rakennettu vuonna 1475 tuhotun linnan kivistä. Vuonna 1981 kaupunki nousi otsikoihin, kun sen pormestarista François Mitterrandista tuli Ranskan presidentti.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungintalon edustalla olevan suihkulähteen veistoksineen on tehnyt kuvanveistäjät Niki de Saint-Phalle ja Jean Tinguely. 1700-luvulla rakennettu Sainte-Claire -luostari toimii nykyään museokeskuksena. Siellä on pukumuseo (*Musée du Costume*), jossa voi tutustua ranskalaiseen muotiin 1700-luvun lopulta 1900-luvun puoliväliin saakka, sekä Septennat-museo (*Musée du Septennat*), jossa on näytteillä François Mitterrandin saamat viralliset ja henkilökohtaiset lahjat hänen presidenttivuosiltaan 1981-1995.

  

* Porte Notre-DamePorte Notre-Dame
* François Mitterrandin rintakuvaFrançois Mitterrandin rintakuva
* Septennat-museoSeptennat-museo
* KalvaarioryhmäKalvaarioryhmä

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 19.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Ville de Château-Chinon Nièvre tourisme.  Arkistoitu 20.5.2021. Viitattu 20.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Fontaine Nikki de Saint-Phalle Nièvre tourisme.  Arkistoitu 20.5.2021. Viitattu 20.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Musée du Septennat Nièvre tourisme.  Arkistoitu 20.5.2021. Viitattu 20.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Château-Chinon (Ville)** Wikimedia Commonsissa
**FS Edgar Quinet** oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Edgar Quinet -luokan panssariristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Edgar Quinet -luokka*
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1905. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1907 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1911.

Palvelus
--------

Palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin Ranskan Välimeren laivueen 1. kevyt risteilijäviirikköön päällikkönään Capitaine de vaisseau Émile Guépratte. Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli Montenegron ja Tunisian rannikoilla sekä vuonna 1916 evakuoiden Serbian armeijaa ja saman vuoden joulukuussa sotatoimiin Kreikan kuningasmielisiä vastaan Noemvrianassa. Vuoden 1918 alus oli Maltan edustalla.

Vuonna 1923 alus osallistui armenialaisten kansanmurhaa pakenevien sekä Smyrnan palosta selvinneiden evakuointeihin kuljettaen 75 henkeä Marseilleen 23. helmikuuta. Vuodesta 1929 alkaen alus oli koululaivana Toulonissa. Se ajoi 4. tammikuuta 1930 karille Algerian rannikolla. Hylky alkoi hajota neljä päivää myöhemmin ja se tuhoutui lopulta täysin, mutta miehistö pelastui kokonaan.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 307

*Edgar Quinet* -luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *Edgar Quinet* – *Waldeck-Rousseau* |
| Edeltäjä: *Ernest Renan* – Seuraaja: Duquesne-luokka |
**Châteaudun** on kunta Ranskassa Eure-et-Loirin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirjoen varrella, noin 135 kilometriä Pariisista lounaaseen. Châteaudun on Eure-et-Loirin aliprefektuuri.

Kunnan maisemaa hallitsee korkealle Loirjoen yläpuolelle kohoava keskiaikainen linna *Château de Châteaudun*. 1400-luvulla Jean de Dunois, joka tunnettiin myös nimellä "Orleansin paskiainen", ryhtyi muuttamaan linnoitusta asuinkäyttöön. Seuraavan vuosisadan aikana hänen seuraajansa rakennuttivat linnaan kappelin ja kaksi siipirakennusta. Alkuperäisestä linnasta on jäljellä suurikokoinen torni. Linnassa on merkittävä kokoelma 1500- ja 1600-luvun ranskalaisia ja flaamilaisia gobeliineja.

Keskustassa on vuonna 1833 perustettu teatteri *Théâtre de Châteaudun*. Teatterirakennus rakennettiin vuonna 1888, ja sen 500-paikkainen katsomo rakennettiin italialaisen teatterin periaatteiden mukaan, U-kirjaimen muotoiseksi ja monikerroksiseksi.

Kuvataiteen ja luonnonhistorian museo, *Musée des Beaux-Arts et d’Histoire Naturelle*, on perustettu vuonna 1897. Sen näyttelytilat koostuvat neljästä kokoelmasta: markiisi Léonce de Tarragonin 1800-luvulla keräämästä lintukokoelmasta, egyptologi Émile Amélineaun egyptiläisen taiteen kokoelmasta, itämaisen ja islamilaisen taiteen osastosta sekä Châteaudunissa vaikuttaneiden taidemaalareiden, kuten François-Edme Ricoisin ja Prosper Galernen teoksista.

  

* TeatteriTeatteri

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 4.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Château de Châteaudun L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Le Théâtre Municipal Ville de Châteaudun.  Arkistoitu 13.5.2021. Viitattu 4.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  La visite du musée Musée des Beaux-Arts et d’Histoire Naturelle.  Arkistoitu 20.4.2021. Viitattu 4.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Châteaudun** Wikimedia Commonsissa
**Flore** oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu 46-tykkisestä purjefregatista höyrykäyttöiseksi muutettu fregatti.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. heinäkuuta 1847. Se laskettiin vesille vasta 27. helmikuuta 1869, vaikka se oli lähes valmis vesillelaskuun jo vuonna 1862. Alus otettiin palvelukseen 1870.

Ranskan vuoden 1858 laivasto-ohjelmaan sisällytettyjen muutostöiden aikana alus katkaistiin ja keskiosaan lisättiin osa. Alukselle asennettiin Rochefortissa valmistettu höyrykone, jonka höyry tuotettiin kahdella sylinterikattilalla.

Palvelus
--------

Aluksen aseistuksena oli vuoden 1883 Madagaskarin sotatoimien aikana tykkikannella kahdeksantoista 140 millimetrin ja perässä neljä samanlaista tykkiä. Aseistusta täydensivät kolme 100 millimetrin ja kahdeksan 37 millimetrin tykkiä. Alus palasi 19. syyskuuta Touloniin.

Kesäkuussa 1885 alus saattoi *L'Isereä*, joka kuljetti vapaudenpatsasta New Yorkiin. *Flore* poistettiin alusluettelosta 18. lokakuuta 1886 ja romutettiin vuonna 1900 Brestissä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  dossiersmarine.free.fr (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuusinainen** eli **abo** on vanhin tunnettu suomalainen rahayksikkö. Kuusinaisia lyötiin Turussa 1400-luvun alussa, todennäköisesti noin 1410. Kuusinaisen arvo vastasi kuutta penninkiä. Kuusinainen alkoi menettää merkitystään vasta vuoden 1666 jälkeen.

Kuusinaisia on löydetty Hämeestä kaksi kappaletta. Kappaleet ovat keskenään hieman erilaisia. Raha oli hopeaa ja sen paino oli 0,7 grammaa.

Kuusinaisen takasivulla lukee MONETA ABOEN[S] (suom. "Turun raha"). Keskellä on Turun vaakunassakin nähtävä A-kirjain, jonka voi tulkita myös ns. Maria-monogrammiksi eli yhdistelmäksi AM (*Ave Maria*). Kuusinaisen etusivulla lukee ERICVS REX ("Eerik kuningas" eli Eerik Pommerilainen).

Kuusinainen on Suomen vanhin omakielinen rahayksikön nimi. Se esiintyy Mikael Agricolan Uudessa testamentissa (1548). Agricolan aikana nimitystä käytettiin toisenlaisesta rahasta kuin 1400-luvun alussa.

Katso myös
----------

* Rahan historia Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Talvio, Tuukka: Kansikuva: harvinaisuus Turusta.  *Numismaattinen aikakauslehti*, 2017. vsk, nro 3, s. 80. Helsinki:  Suomen numismaattinen yhdistys. ISSN 1235-4252.
2. 1 2  Kansallismuseo: Suomen harvinaisin raha (2008)
3. ↑  Talvio, Tuukka, 1948-: *Raha Suomessa ennen euroa*. Museovirasto, 2002. 936974518. ISBN 9516160840, 9789516160842. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.3.2019).
4. 1 2  Kansallismuseo vahvistaa arvon – sattumalta pellolta löydetty raha on ainoa laatuaan Suomessa: "Tieteellisesti hieno" *Yle Uutiset*. Viitattu 31.7.2017.
**Butte** [bjuːt] on kaupunki Yhdysvaltojen Montanan osavaltion lounaisosassa. Se on Silver Bow’n piirikunnan hallintokaupunki. Butte on vanha kulta-, hopea- ja kuparikaivoskaupunki, jossa 1900-luvun alussa asui kolmisen tuhatta suomalaissiirtolaista. Tuolloin asukkaita oli kaikkiaan noin sata tuhatta, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa Buttessa oli enää 34 200 asukasta. Se on silti yhä Montanan osavaltion viidenneksi suurin kaupunki. Seudun kaivokset työllistävät enää noin 300 henkeä, ja suomalaisten jälkeläisiä on kaupungissa ehkä pari sataa.

Historiaa
---------

Butte perustettiin 1860-luvulla. 1900-luvun alussa kaivoksissa työskentelevien keski-ikä oli 35 vuotta. Syvimmillään työtä tehtiin noin 1 600 metriä maanpinnan alla. Kesällä 1917 Speculator-kaivoksen räjähdyksessä ja siitä alkaneessa tulipalossa kuoli 168 ihmistä, myös monia suomalaisia.

Suomalaisten asuttama kaupunginosa tunnettiin nimellä Finntown. Siellä oli suomalaisten pitämä majatalo, kapakoita, luterilainen kirkko ja rouva Riipin 600-paikkainen ruokala. Viimeinen suomalaisista muistuttanut liike, Helsinki-baari, suljettiin 2010-luvun loppupuolella. Buttessa oli syntynyt muun muassa Suomessa uransa tehnyt juristi ja hallintoneuvos Artturi Ikkala.

Hiski Salomaa laulaa laulussaan "Lännen lokari" käyneensä myös Buttessa: "Olen käynynnä Biuttissa, Lousissa, Retulaatsissa, Miiamissa..." Amerikansuomalaisten "Retulaatsi" on toinen Montanan kaivoskaupunki, Red Lodge, "Lousi" on tiettävästi Saint Louis, Missouri, ja "Miiami" Floridan Miami.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hentunen, Mika: "Hyvää itsenäisyyspäivää Buttesta!" – Suomi elää amerikkalaisen mainarikaupungin muistoissa *Yle Uutiset*.  3.12.2017. Viitattu 3.12.2017.
2. ↑  Ikkala Artturi, *Kuka kukin on 1954*
3. ↑  Jukka Lindfors: Lännen lokari Hiski Salomaa Elävä arkisto:  YLE. Viitattu 3.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Butte (Montana)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Butte, Montana & en:Speculator Mine disaster
**OSx86** on vapaan ohjelmiston projekti, jonka tavoitteena on kääntää Applen Macintosh-tietokoneiden macOS -käyttöjärjestelmää IBM PC -yhteensopiville tietokoneille. Projekti alkoi vuoden 2005 kesäkuussa kun Worldwide Developers Conference ilmoitti, että Apple tulisi siirtymään PowerPC-prosessoreista Intel-mikroprosessoreihin. Projektin mahdollistaa se, että macOS -käyttöjärjestelmän ydinosat, Darwin ja sen XNU-ydin ovat avointa lähdekoodia.

Tietokone, joka on rakennettu toimimaan macOS:n kanssa ilman Applen lupaa on tunnettu nimellä **Hackintosh**, joka on sanojen hakkeroida (Hack)- ja Macintosh-yhdistelmä.

Tekniikat
---------

MacOS -käyttöjärjesetelmän asettamiseen ja sovittamiseen tavalliseen Windows-tietokoneeseen on käytetty erilaisia tekniikoita. Keskeisempänä teknisenä ongelmana on se, että Macintosh-tietokoneissa PC-yhteensopivien koneiden BIOS on korvaattu Extensible Firmware Interface -laiteohjelmistolla. Nykyiset menetelmät mahdollistavat käyttöjärjestelmän asennuksen suoraan vähittäiskaupassa myytävältä "Retail" asennuslevyltä.

* Darwinin XNU-ytimen uudelleenkääntäminen avoimesta lähdekoodista.
* Laitekohtaisten ajureiden eli *kextien* kehittäminen ei-yhteensopiville komponenteille.
* Extensible Firmware Interfacen emuloiminen, muun muassa alkulatausohjelmalla.

Kloonivalmistajia
-----------------

* Psystar
* PearC
* Quo Computing
* RussianMac
* OpeniMac
* MacIntelligent

Lähteet
-------

1. ↑  Vaibhav, Prashant & Byrne, Mike: Improved SSE3 emulation for the XNU kernel (PDF) *xnu-dev.googlecode.com*.  Lokakuu, 2008.  Arkistoitu 11.7.2011. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* OSx86
* Hackintosh.org - Thinking diffrent on a new level (Arkistoitu – Internet Archive)
Etenijä Teemu Isoketo (oik.) ykköspesällä.
**Etenijä** tarkoittaa pesäpallopelaajaa, joka yrittää sisävuorossa juosta pesältä toiselle ja lopulta takaisin kotipesään. Hyvän etenijän ominaisuuksiin kuuluu nopeuden lisäksi kärkkyminen, palon varominen, hyvä pelinlukutaito ja kyky itsenäisiin ratkaisuihin. Etenijän tehtäviin kuuluu omalla lyönnillä kentälle pääsy ja pesävälien eteneminen mahdollisimman nopeasti palamatta tai haavoittumatta. Etenijän onnistuminen kentälle pääsyssä vaikuttaa myös lyöntijärjestyksessä seuraavan olevien pelaajien ratkaisuihin, sillä tilanteiden rakentaminen ja kotiuttaminen on sitä helpompaa, mitä nopeammat etenijät kentällä juoksevat.

Yleinen miesten kentällemenolyönti on pystymailalyönti. Lyönti putoaa nopeasti polttajien ja koppareiden väliin, joten ulkokentän on vaikea ehtiä ottamaan sitä kiinni. Naisilla yleinen kentällemeno lyönti on joko vaakamailalyönti tai saumalyönti. Kentälle päästyään etenijä käy pääasiassa taistelua ulkokenttää, etenkin lukkaria vastaan. Etenijä on saatava mahdollisimman joustava, nopea ja hyvä lähtö, jotta hän ehtii seuraavalle pesälle ennen palloa.

Etenemisen fyysisiä vaiheita ovat reaktio, kiihdytys, maksimaalinen nopeus ja nopeuskestävyys.

Tunnetuja etenijöitä
--------------------

* Teemu Isoketo
* Sami Haapakoski
* Virpi Hukka
* Jarmo Heikkinen
* Kari Kuusiniemi
* Emma Körkkö
* Emmi Viitala
* Tuula Rantanen
* Janne Vuorinen

Katso myös
----------

* Pesäpallon etenijäkuninkaalliset

Lähteet
-------

* Koskela, Annukka: *Pesis - Opas jännittävän pelin seuraajalle ja harrastajalle*. Kustannusosakeyhtiö Nemo, 2017. ISBN 978-952-240-341-4.

### Viitteet

1. ↑  Koskela 2017, s. 308
2. 1 2  Koskela 2017, s. 167
3. 1 2  Seppälä, Toni & Haapakoski, Pyry: Etenemisen opettaminen *Suomen pesäpalloliitto: PLVT*. Viitattu 12.3.2023.
Kirjallisuuden temppelin sisääntulo, Suuri Pylväikkö.
Tohtoreiden nimiä kivitaulussa kilpikonnan selässä.
**Văn Miếu** eli **Kirjallisuuden temppeli** sijaitsee Hanoin keskustassa Vietnamissa.

Văn Miếu perustettiin vuonna 1070 Kungfutsen alttariksi ja vuonna 1076 samassa ympäristössä perustettiin *Quốc Tử Giám* eli Keisarillinen Yliopisto kasvattamaan prinssejä tulevaan tehtäväänsä. Oppia tulivat saamaan myös aristokraattien perilliset, joista kasvatettiin kansakunnalle oppineita mandariineja.

Vuonna 1484 keisari Lê Thánh Tôngin määräyksestä alettiin kunnioittaa yliopistosta valmistuneita tohtoreita kaivertamalla heidän nimensä kivitauluihin. 703 vuoden aikana valmistui vuosittain 3–61 tohtoria, yhteensä 2 313, joista 1 306 nimet ovat vieläkin luettavissa 82 kilpikonnan selässä. Viimeinen tutkinto tehtiin vuonna 1779.

Van Mieun arkkitehtuuri on rakennettu suunnikkaan muotoiseksi Kiinassa sijaitsevan Kungfutsen temppelin mallin mukaan.*lähde?* Temppeli muodostuu viidestä pihasta, jotka on erotettu toisistaan tiilimuurein. Vain osa arkkitehtuurista on peräisin Lý-dynastian ajalta, sillä temppelin rakentamista jatkettiin aina 1800-luvun alkuun asti, jolloin nykyinen viisipihainen muoto valmistui. Alueen rakennuksia on restauroitu ja useita rakennuksia on rakennettu kokonaan uudestaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehtipuu, Markus: *Vietnam*, s. 208–209. Suomalainen Matkaopas, 2011. ISBN 978-952-9715-49-7.
2. ↑  Van Mieu Quoc Tu Giam, The Gioi Publishers, Hanoi, Vietnam, 1994

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Văn Miếu**.
* Orientalarchitecture.com (englanniksi)
* Lähdeteoksen materiaalia suomeksi
Kuusinen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kotka Suomi |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Kuusisen satamaa nähtynä Kuusisen näkötornista.
**Kuusinen** (myös **Luotsi-Kuusinen**) on saari Suomenlahdessa Kotkassa. Saarella sijaitseva Kuusisen satama toimii Suomen merivoimien sotilassatamana, kalasatamana, Suomen valtion väyläalusten satamana sekä Kotkan saariston yhteysalusliikenteen satamana. Saari on toiminut ennen luotsien tukikohtana.

Saarta on nimitetty Luotsi-Kuusiseksi myös erotukseksi toisesta Kotkan alueella sijainneesta Kuusinen-nimisestä saaresta, niin sanotusta Tanssi-Kuusisesta, joka on jäänyt Mussalon sataman alle.

Historia
--------

Luotsit siirtyivät Kuusiseen Kotkan kaupungin syntyaikoihin 1870-luvun lopulla Kukourin linnakesaarelta. Saarella olleesta luotsitalosta on nykyisin jäljellä enää kivijalka. Kuusinen yhdistettiin 1970-luvulla Kotkansaareen pengertiellä, joka toimii samalla aallonmurtajana. Tieyhteyden valmistumisen jälkeen saarelle rakennettiin kalasatama ja Suomen merivoimien sotilassatama. Kotkan saariston yhteysalusliikenne siirtyi Kuusiseen elokuussa 2013 Sapokasta. Saari on ehdolla Kotkan merivartioaseman uudeksi sijoituspaikaksi, joka on siirtymässä pois Katariinan kaupunginosassa sijaitsevista liian suurista tiloista.

Saaren lounaiskärkeen pystytettiin vuonna 1998 venäläisen Mihail Anikušinin *Ruotsinsalmen taisteluissa 1789–1790 hukkuneiden merimiesten muistomerkki*.

Kalasatama
----------

Kuusisen kalasatamassa on kalankäsittelylaitos ja varastotilaa. Vuonna 2016 kalasatama oli kaupungin omistama ja sitä käyttivät aktiivisesti lähiseudun rannikkokalastajat. Kalasatamassa oli kaksi kalan suoramyyntipistettä, joissa toisessa myös kahvila. Kalastus oli pääosin rysäpyyntiä, joissa päälajit siika, lohi ja suomukalat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seppo Häkkinen: Kuusinen edelleen ehdolla merivartioasemaksi / Luotsien saari.  *Kymen Sanomat*, 17.12.2013, s. 4–5.
2. ↑  Veistokset ja muistomerkit *www.visitkotka.fi*.  Arkistoitu 13.1.2014. Viitattu 13.1.2014.
3. ↑  Suomenlahden kalasatamat – selvitys nykytilanteesta (pdf)  2016. Paapuuri Oy. Viitattu 29.12.2020.
**Butlerin yliopisto** (*Butler University*) on yksityinen yliopisto Indianapolisissa, Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1855, ja vuonna 2014 siellä opiskeli hieman yli 4 600 opiskelijaa.

Butlerin yliopistoa edustavat NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa Butler Bulldogsin nimellä kulkevat joukkueet. Perinteisesti yliopistolla on ollut vahva edustus miesten koripallossa, jossa Butler selvisi kahtena vuonna peräkkäin loppuotteluun 2010 ja 2011 yhtenä historian pienimmistä kouluista.

Tunnettuja entisiä opiskelijoita
--------------------------------

* Gordon Hayward, koripalloilija
* Jim Jones, Kansan temppeli -nimisen lahkon perustaja ja Jonestownin joukkoitsemurhan alullepanija
* Peter Lupus, näyttelijä
* George Ryan, poliitikko, Illinois'n 39. kuvernööri

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Butlerin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Eteran logo.
**Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Etera** oli työeläkevakuutusyhtiö, joka vakuutti kaikkien yksityisalojen työntekijöitä ja yrittäjiä. Lakisääteisten TyEL- ja YEL-vakuutusten lisäksi Etera tarjosi asiakkailleen tukea työkyvyn edistämiseen. Työhyvinvointipalveluiden ja ammatillisen kuntoutuksen avulla ennaltaehkäistään työkyvyttömyyttä. Etera maksoi eläkkeitä 138 000 eläkkeensaajalle. Eläkevaroja turvaavia sijoituksia Eteralla oli 5,9 miljardia euroa. 

Eteran pääkonttori sijaitsi Helsingissä, Länsi-Pasilassa. Eteralla oli aluetoimistot Kuopiossa, Jyväskylässä, Turussa, Tampereella ja Oulussa. Eteran toimitusjohtajina toimivat Lauri Koivusalo, Kalevi Hemilä ja Hannu Tarkkonen sekä viimeiseksi jääneenä Stefan Björkman.

Etera perustettiin 2003 jatkamaan LEL Työeläkekassan toimintaa ja se yhdistyi Ilmarisen kanssa vuoden 2018 alussa.

Sijoitustoiminta
----------------

Suurin osa työnantajien ja yrittäjien maksamista eläkemaksuista käytettiin vuosittain eläkkeiden maksuun. Osa varoista sijoitettiin tulevaisuutta varten. Etera sijoitti aktiivisesti Suomeen erityisesti yritysrahoituksen ja kiinteistöjen kautta. Sijoitusomaisuudesta 40 % oli kotimaisissa sijoituksissa.

Etera oli suuri kiinteistösijoittaja. Kiinteistösijoituksista valtaosa oli suoria sijoituksia suomalaisiin liike-, toimisto- ja asuinkiinteistöihin sekä asunto-osakehuoneistoihin. Suoria kiinteistösijoituksia pyrittiin ensisijaisesti tekemään keskeisille paikoille rakennettaviin uudisrakennuskohteisiin. Etera sijoitti myös palvelu- ja senioritaloihin eri puolille Suomea. Etera käytti rakennushankkeissaan LEED-sertifikaatteja ja muita ympäristösertifikaatteja. Eteran toimitalo Helsingissä oli WWF:n vahvistama Green Office.

Vuonna 2015 Eteran vakavaraisuusaste 14,3 % (vuonna 2014: 16,9 %) oli neljänneksi suurin viidestä suuresta suomalaisesta eläkevakuuttajasta (muiden neljän vaihteluväli 24,1–31,4 %).

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmarinen vastaa ensi vuonna 1,1 miljoonan suomalaisen eläketurvasta *Aamuset*.  29.12.2017.  Arkistoitu 1.1.2018. Viitattu 1.1.2018.
2. ↑  LEL Työeläkekassa aloitti Eterana. HS 2003.
3. ↑  Mikko Hurmerinta: Ilmarinen korjasi potin, Etera pahassa pulassa  19.2.2016. Arvopaperi. Viitattu 22.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Eteran LinkedIn-sivut

Suomalaiset vakuutusyhtiöt

|  |  |
| --- | --- |
| Vahinkovakuutus | Alandia • Fennia • If • LähiTapiola • Pohjola Vakuutus • Pohjantähti • Suomen Vahinkovakuutus • Turva • Ömsen |
| Henkivakuutus | Aktia • Alandia • Sp-Henkivakuutus • Fennia • Kaleva • LähiTapiola • Mandatum Life • Nordea • Pohjola Vakuutus |
| Eläkevakuutus | Elo • Ilmarinen • Varma • Veritas |
| Erityisvakuutus | Garantia |
**Alpo Tiitinen** (17. elokuuta 1917 Kotka – 8. lokakuuta 1992 Tampere) oli suomalainen toimittaja.

Tiitinen suoritti keskikoulun Mikkelin lyseossa ja jatkoi opintojaan Työväen Akatemiassa ja erilaisilla kursseilla. Hän työskenteli vuodesta 1945 lähtien toimittajana *Savon Kansassa* ja *Kansan Lehdessä*. Tiitisestä tuli *Vapauden* toimitussihteeri vuonna 1947 ja päätoimittaja vuonna 1954. Vuonna 1962 hän siirtyi toimituspäälliköksi *Pohjanmaan Kansaan*, jonka päätoimittajana hän työskenteli vuosina 1975–1980.

Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattinen Tiitinen toimi myös kaupunginvaltuutettuna ja hoiti erilaisia luottamustehtäviä. Eläkkeelle jäätyään hän kirjoitti lehtiin teatteriarvosteluja ja harrasti maalausta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alpo Tiitinen.  *Länsi-Savo*, 13.10.1992, s. 4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Amanirenas** (syntyi n.60 eaa.) oli Kushin kuningatar. Kushin valtakunta oli Egyptin eteläinen rajanaapuri ja sijaitsi nykyisen Sudanin alueella. Roomalaisten valloitettua Egyptin, Amanirenas epäili Rooman laajentuvan seuraavaksi etelään.

24 eaa. Egyptin prefektin ollessa sotimassa Arabiassa, kushilaiset hyökkäsivät Egyptiin. Roomalaiset voitettiin Assuanissa, Elefantinessa ja Filaessa. Amanirenaksen puoliso kuoli, jonka jälkeen Amanirenas ja hänen poikansa johtivat sotaretkeä. Kuningatar itse menetti toisen silmänsä. Hyökätessään kyliin ja roomalaisiin linnoituksiin, kushilaiset Augustusta solvatakseen hakkauttivat tämän patsailta pään irti. Suurin osa palautettiin rauhanneuvottelujen jälkeen. Yksi päistä kuitenkin haudattiin pääkaupunki Meroëssa olevan voiton temppelin sisäänkäynnin alle. Tallomalla päätä oli tarkoitus loukata ja osoittaa halveksuntaa Augustusta kohtaan. Pää löydettiin vuonna 1910 ja on nykyään British Museumissa.

Roomalaiset iskivät voimalla takaisin Gaius Petroniuksen johdolla. Roomalaiset tunkeutuivat syvälle Kushiin, tuhosivat Napatan kaupungin, ottivat tuhansia orjia ja mahdollisesti surmasivat Amanirenaksen pojan. Se ei lannistanut Amanirenasta, joka kävi vastahyökkäykseen. Sota kesti yhteensä kolme vuotta, eivätkä roomalaiset onnistuneet valloittamaan Kushia. Rauhanneuvottelut olivat Kushille hyvinkin suotuisat. Kush säilyi itsenäisenä, eikä heidän tarvinnut maksaa roomalaisille veroja. Roomalaiset eivät yrittäneet enää valloittaa Kushia.

Amanirenas haudattiin Meroëssa sijaitsevaan pyramidiin.

Lähteet
-------

* Pettersson Maria: *Historian jännät naiset*. Atena, 2020. ISBN 9789523006645.

### Viitteet

1. 1 2  Pettersson s.122
2. ↑  British Museum, The Head of Augustus
**Alpo Alvar Sarava** (16. marraskuuta 1920 Rauma – 28. helmikuuta 1984) oli suomalainen taidemaalari ja Rauman taidemuseon intendentti.

Saravan vanhemmat olivat kauppias Juho Salava ja Anni Kivivuori. Hän toimi prokuristina 1945–1951 ja toimitusjohtajana 1952–1958. Sarava opiskeli Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa 1959 ja oli sitten oppikoulun opettajana 1962–1970. Vuonna 1969 Sarava teki aloitteen Rauman Taidemuseon perustamisesta, ja hän toimi museon ensimmäisenä intendenttinä 1969–1981.

Alpo Sarava oli naimisissa taidemaalari Eeva Saravan o.s. Nummela kanssa.

Teoksia
-------

* *Raakapuut*, Rauman kirjastotalo 1961
* *Koristemaalaus*, Rauman kirjastotalo 1962
* *Punainen sommitelma*, Porin kauppaoppilaitos 1964
* *Talvi*, Porin raatihuone 1964
* *Oppipojasta mestariksi*, seinämaalaus Rauman ammattikoulussa 1965
* *Raumanmeri*, seinämaalaus hotelli Raumanlinnassa 1979
* *Rauma kiikarissa*, 3-osainen maalaus Rauman kaupungintalossa 1980
* *Virsi 560*, alttarimaalaus Lehtoniemessä Laitilassa 1981

Lähteet
-------

* Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli
* Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli (Arkistoitu versio)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kuoppakeramiikka** oli Itä-Ruotsissa ja myös Ahvenanmaalla kivikaudella vallinnut kampakeramiikkaa muistuttava saviastioiden tekotapa. Kuoppakeraamiset astiat olivat suippoja ja kampakeraamisia pienempiä. Kuoppakeraamiset ihmiset elivät pyynnillä (hylkeenpyynti, metsästys ja kalastus). Läntinen kuoppakeramiikka muistutti kellopikarikulttuurin keramiikkaa. Kellopikarikulttuurin
edustavat olivat maanviljelijöitä ja kuoppakeraamikot pyytäjiä.

Kuoppakeraamisten astioiden tyypillinen koriste on vähintään yksi vaakasuuntainen rivi suuria pyöreitä kuoppia, joka on useimmissa mutta ei kaikissa astioissa.

Itä-Ruotsin kuoppakeramiikka
----------------------------

Itä-Ruotsin kuoppakeramiikka jaetaan jaksoihin Fagervik I-IV.

* Fagervik I
* Fagervik II
* Fagervik III - Ahvenanmaan Jettböle I
* Fagervik IV - Ahvenanmaan Jettböle II

Lähteet
-------

1. ↑  Åsa M. Larsson
1
& Gunlög Graner: More than Meets the Eye (" Themost common decoration is that of at least one horizontal row of large roundpit impressions, which is present on most though not all vessels.") Department of Archaeology and Ancient History, Uppsala University. Viitattu 23.7.2012.
**Pentti Alpo Olavi Holopainen** (s. 11. syyskuuta 1947 Jyväskylä) on suomalainen liikkeenjohdon konsultti, markkinoinnin ja mainonnan kouluttaja ja mainonnan suunnittelija. Hänet palkittiin 1989 Mainonnan monitaho -palkinnolla.

Alpo Holopainen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1970 ja toimi uransa alussa copywriterina mainostoimisto SEKissä, Anderson & Lembke Oy:ssä ja Markkinointi Viherjuurella. Vuosina 1979–1982 hän toimi SEKin suunnittelujohtajana, 1983–1988 Anderson & Lembken projektijohtajana ja 1988–1990 Taucher Young & Rubicamin luovana johtajana. Vuosina 1991–2011 hänellä oli oma mainos- ja konsulttitoimisto Holopainen & Co Oy.

Holopainen on opettanut sivutoimisesti markkinointia ja mainontaa Helsingin kauppakorkeakoulussa, Taideteollisessa korkeakoulussa, Markkinointi-instituutissa ja Rastor-instituutissa. Hän on myös kirjoittanut monia artikkeleita, kolumneja ja pakinoita alan ammattilehtiin. Hänet on palkittu suunnittelemistaan mainoksista ja kampanjoista kymmeniä kertoja suomalaisissa ja kansainvälisissä alan kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Holopainen & Co Oy, Kauppalehti, viitattu 2.12.2014.
2. 1 2 3 4  Laurila, Petri (toim.): *Markkinointi, Mainonta, Media, Myynti – Nimet 2005*. Helsinki: Talentum, 2005. ISBN 952-14-0995-9.
3. ↑   *Sanan voimalla*, s. 44–46. Helsinki: A-lehdet Oy, 1982. ISBN 951-99425-4-8.
4. ↑  Holopainen & Co Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä YTJ, viitattu 2.12.2014.
Helsingin hiippakunnan piispa Aimo T. Nikolainen pukeutuneena kuorikaapuun, kädessään piispansauva ja kaulassaan piispanristi
**Kuorikaapu** (lat. *pluviale*) on piispan tai papin juhlallisissa kirkollisissa toimituksissa ja juhlallisissa rukoushetkissä käyttämä liturginen vaate. Se muistuttaa viittaa, ja on auki levitettynä puoliympyrän muotoinen. Se on edestä avoin ja se pidetään kiinni rinnan kohdalta hihnalla tai soljella. Siinä on usein leveä, koristeltu reunus. Alkuperäinen huppu, jota ei tarvittu kirkkosalissa, on kehittynyt koristelluksi selkäkilveksi (lat. *clipeus*). 

Kuorikaapu vakiintui liturgiseksi asuksi läntisessä kirkossa 1000-luvulla. Keskiajan lopulla se oli vakiintunut piispojen ja pappien jumalanpalvelusasuksi messun ulkopuolella, vihkimyksissä ja juhlallisissa rukoushetkissä. Reformaation jälkeen sen käyttö väheni Ruotsi-Suomessa ja jäi eimmäkseen piispojen käyttöön. Siten Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kuorikaapua on useimmiten nähty piispojen liturgisena juhla-asuna, mistä on syntynyt virheellinen nimitys "piispankaapu". Kuorikaapu puetaan kuoripaidan (rökliinin) ja stolan päälle (Suomen ev.-lut. kirkossa käytännössä useimmiten alban päälle).

Vanhin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispankaapu on Turun tuomiokirkossa säilynyt kuorikaapu vuodelta 1730. Vuonna 1751 hankittiin kuningas Adolf Fredrikin kruunajaisiin Pariisista kaikille Ruotsi-Suomen piispoille samantyyppiset, yhtenäisen sarjan muodostavat piispankaavut. Nämä kaavut ovat edelleen niin Turun kuin Porvoon hiippakuntien tuomiokirkoissa.

Kuorikaapu muistuttaa ortodoksisen kirkon piispan ja munkin mantiaa.

Messun selebrantti, messua johtava piispa tai pappi ei koskaan käytä kuorikaapua, vaan messukasukkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tauno Sarantola, Pentti Lempiäinen, Päikki Prija, Mirja Fröberg: *Kirkkotekstiilit*, s. 27,28. Kirjaneliö, 1988. ISBN 951-600-748-1.
2. ↑  Riikka Kaisti (toim): *Ornatum Episcoporum Suomen piispojen liturginen asu*, s. 37-38. Suomen kirkon hiippakunnat Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä Turun tuomiokirkkomusep. ISBN 951-95604-3-2, 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuorikaapu** Wikimedia Commonsissa
**Colourstrings** on soitinopetusmetodi, jonka ovat luoneet Géza Szilvay ja hänen veljensä Csaba Szilvay.

Colourstrings on kasvattanut useita sukupolvia musiikin ammattilaisiksi tai aktiivisiksi harrastajiksi. Szilvayn veljekset aloittivat opetustyön Suomessa vuonna 1971. Helsingin Juniorijouset -orkesterin kansainväliset konsertit ja levytykset tekivät Colourstrings-metodin tunnetuksi yhdessä *Viuluviikarit musiikkimaassa* -televisio-ohjelman ohella.

Soitinopetus on musiikkileikkikoulun luonnollinen jatke. Värien ja visuaalisen hahmottamisen avulla omaksutaan kaikki perusopetuksessa tarvittavat taidot ja tiedot. Colourstringsin käyttämä relatiivinen solmisaatio edistää intonaatiota, helpottaa transponointia ja edesauttaa sormien itsenäistä ja vapaata liikkumista soittimen kaikissa rekistereissä.

Colourstrings-opetusmateriaaleja on kehitelty viulun, alttoviulun, sellon ja kontrabasson opetukseen. Myös Colour Flute ja Colour Keys -opetusmetodit perustuvat Colourstings-menetelmään.

Lähteet
-------

* Koppinen, Mari: Yhä vain matkalla musiikkimaassa (Helsingin Sanomat 13.9.2013)
* Heikkilä, Sanna: Itä-Helsingin musiikkiopisto soi Colourstrings-väreissä (Rondo 3/2013)
* Tuomisto, Matti: Uuden polven viuluviikarit (Rondo 5/2013)
* Kettle, David: Distance vision (The Strad, September 2012)
* Hollmann, Christina: Mit Colourstrings die Welt der Musik erobern (Neue Musikzeitung, July-August 2011)
* Salmela, Henna: Colourstring continues to inspire (Arkistoitu – Internet Archive) (Highlights newsletter No. 18/2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Fennica Gehrmanin Colourstrings-sivu
* Colourstrings-yhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jaakko Loikkanen** (s. 20. maaliskuuta 1985 Tampere) on suomalainen toimittaja ja uutisankkuri. Hän työskentelee MTV Uutisissa. Vuodesta 2015 asti Loikkanen on lukenut MTV3-kanavalla uutisia. Ennen vuotta 2015 hän työskenteli Ylen ajankohtaistoimituksessa.

Ylellä Loikkanen työskenteli muun muassa toimittajana ja toimitussihteerinä Ajankohtaisessa kakkosessa, A-studiossa, Pressiklubissa ja Linnan jatkot -ohjelmassa. Kesästä 2014 alkaen hänen pääasiallinen tehtävänsä oli A-studion lähetysten juontaminen.

MTV:llä hän lukee tätä nykyä uutisia lukijaparinaan muun muassa Maija Lehmusvirta, Ripsa Koskinen-Papunen tai Shahin Doagu. Vuodesta 2019 alkaen Loikkanen on myös juontanut viikoittaista Asian ytimessä -ajankohtaisohjelmaa.

Loikkanen sijoittui kolmanneksi vuoden 2022 marraskuussa päättyneessä *Tanssii tähtien kanssa* -ohjelmassa, parinaan Ansku Bergström.

Jaakko Loikkanen on opiskellut Tampereen yliopistossa tiedotusoppia ja kansainvälistä politiikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tutustu MTV:n uuteen uutisankkuriin: 30-vuotias salibandya pelaava Jaakko *Mtvuutiset.fi*.  13.7.2015. Viitattu 2.4.2019.
2. ↑  He voittivat Tanssii Tähtien Kanssa -kauden! *MTV Uutiset*.  20.11.2022. Viitattu 8.3.2023.
3. ↑  Jaakko Loikkanen Ylestä MTV:n uutisankkuriksi *Mediaviikko.fi*.  21.3.2015.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 26.2.2016.
**Colt** oli suomalainen kioskikirjallisuuteen lukeutuva lännenlukemisto, jota julkaistiin vuosina 1961–1991. Lehti ilmestyi kerran kuukaudessa, joskin vuonna 1961 ehti ilmestyä vain seitsemän numeroa. Colt oli Lännensarjan ohella suosituimpia ja tunnetuimpia suomalaisia lännenlukemistoja. Coltia ilmestyi yhteensä 367 numeroa. Jokainen lehti sisälsi yhden kokonaisen tarinan.

Coltissa ilmestyi lähinnä australialaisten ja saksalaisten kirjoittajien tekstejä. Esimerkkeinä kirjoittajista mainittakoon monilla eri salanimillä kirjoittaneet australialaiset Desmond Robert Dunn (salanimiä *Shad Denver*, *Gunn Halliday*, *Matt Cregan*, *Walt Renwick*, *Brett Iverson* ja *Adam Brady*) ja Paul Wheelahan (salanimiä *Emerson Dodge*, *Ben Jefferson* ja *Brett McKinley*).

Aluksi Coltia julkaisi Sarjakustannus Oy, loppuvuosina Kustannus Oy Semic.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivimäki, Miikka: Colt *Perunamaa*. Viitattu 22.8.2019.
2. ↑  Nummelin, Juri: *Kuudestilaukeavat. Amerikkalaisia länkkäripokkareita suomeksi*, s. 25. BTJ Kirjastopalvelu Oy, 2004.
Muinaisten Lounais-Yhdysvaltain Anasazi-intiaanien kuoppatalon ennallistus.
Nykyaikainen kuoppatalo

**Kuoppatalo** tai *maamaja* oli puoliksi maahan kaivettu majamainen talo, jonka lattia saattoi olla puoli metriä maanpinnan alapuolella. Kuoppatalon kuoppa saattoi olla vuorattu kivillä ja/tai savella. Keskellä oli kivirengas joka toimi tulisijana, ja katossa aukko josta taloon päästiin tikkaita pitkin, tai sivussa olevan aukon kautta maaluiskaa tai maaportaita pitkin. Tulisija savutti, ja talon sisällä oli hämärää. Kuoppatalossa lienee asuttu usein esihistoriallisena aikana, vaikka muitakin asumustyyppejä kuten kota tunnettiin.
Kuoppataloja rakennettiin Luoteis-Euroopassa viime jääkaudella 25 000 eaa. ja Amerikassa alkaen 12 000–11 000 eaa. jolloin paleointiaanit saapuivat sinne. Varhaisille maanviljelyalueille syntyi joskus suuria kuoppataloja. Amerikan länsirannikon shuswap-, thompson-, klamath- ja lillooet-intiaanit rakentelivat kuoppataloja. Suomessakin rakennettiin kuoppataloja jätinkirkkojen aikaan.

Katso myös
----------

* Kammi

Lähteet
-------

1. ↑  Ensimmäinen amerikkalainen, C. W Ceram, sivu 120

Aiheesta muualla
----------------

* Kuoppatalon poikkileikkaus (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hohokam Pithouse (Arkistoitu – Internet Archive)
* pueblo pithouse (Arkistoitu – Internet Archive)
* pit (Arkistoitu – Internet Archive)
* pit