recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mitoosin metafaasissa oleva kromosomi.  
1: kromatidi  
2: sentromeeri  
3: kromosomin lyhyt käsivarsi (p) ja  
4: kromosomin pitkä käsivarsi (q).**Kromatidi** on kahdentuneen kromosomin toinen puolikas, joka muodostuu mitoosin ja meioosin aikana ennen solunjakautumista. Yhden kahdentuneen kromosomin muodostavat siis kaksi identtistä kromatidia, jotka ovat toisissaan kiinni sentromeerin kohdalta. Siinä yhteydessä kromatidipareja saatetaan kutsua myös sisarkromatideiksi. Sentromeeri sijaitsee kromosomista vaihdellen eri paikassa kromatideja, eli joko keskellä tai lähempänä jompaakumpaa päätä.

Solunjakautumisen aikana sukkularihmasto tarttuu sentromeeriin kiinni ja vetää sisarkromatidit erilleen toisistaan, jonka jälkeen solu jakautuu kahdeksi uudeksi soluksi. Koska molemmissa sisarkromatideissa on keskenään sama perimä, ne myös sisältävät keskenään samat tiedot. Solunjakautumisen lopuksi molemmissa uusissa soluissa onkin täysin sama perimä kuin vanhassakin solussa oli. Kromosomit kuitenkin kuvataan usein juuri kahden kromatidin kanssa. 

Kromatideja anafaasin aikana, kun kromosomit jakautuvat kahtia ja sisarkromatidit siirtyvät eri puolille solua.Kromatideissa olevat poikkeamat voivat johtaa ongelmiin geeniperimässä ja soluissa. Esimerkiksi solunjakautumisen aikana voi käydä niin, että kromatidit eivät irtoa toisistaan kunnolla ja jakautuneisiin soluihin päätyy liian suuri tai pieni määrä kromosomeja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chromatid *www.britannica.com*. Viitattu 13.11.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Chromatid *Genome.gov*. Viitattu 14.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  solunetti: Kromosomit *www.solunetti.fi*. Viitattu 13.11.2023.

Perinnöllisyystiede

|  |  |
| --- | --- |
| Peruskäsitteitä | 
* geeni
* kromosomi
* DNA
* RNA
* genomi
* mitoosi
* meioosi
* genotyyppi
* fenotyyppi
* geneettinen koodi
* mutaatio

 |
| Osa-alueita | 
* ekologinen genetiikka
* käyttäytymisgenetiikka
* molekyyligenetiikka
* populaatiogenetiikka

 |
| Sovellutuksia | 
* DNA-profilointi
* perinnöllisten sairauksien tutkimus
* molekyylievoluution tutkimus
* jalostus
* geenitekniikka
* geeniterapia

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Solut ja niiden osat |
| --- |
|  |
| Solut | 
* esitumalliset
* aitotumaiset

 |
|  |
| Soluelimet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Tuma | 
* kromosomi
* tumahuokonen
* tumakotelo
* tumalevy
* tumajyvänen

 |
|  |
| Muut soluelimet | 
* diktyosomi
* Golgin laite
* keskusjyvänen
* lysosomi
* mikrovillus
* mitokondrio
* peroksisomi
* proteasomi
* ribosomi
* solukalvo
* solulima
* solulimakalvosto
* solunesterakkula
* soluseinä
* kalvorakkula
* viherhiukkanen

 |

 |
|  |
| Solun tukiranka | 
* mikrofilamentit
* mikrotubulukset
* välikokoiset säikeet

 |
|  |
| Muita osia | 
* värekarva
* siima

 |

 |
**Kiimajärvi** oli suurehko kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven itärannalla. Naapurikyliä olivat Montrua pohjoispuolella, Jaama itäpuolella, Noitermaa kaakkoispuolella ja Porsaanmäki eteläpuolella. Järven vastarannalla, 2-3 kilometrin päässä, sijaitsivat Tiituan ja Musakanlahden kylät.

Kiimajärven keskuksena oli entinen lahjoitus­maa­tarkartano, jonka maista oli muodostettu noin 30 maatilaa lahjoitusmaiden lunastamisen jälkeen. Kylän maat sijaitsivat lavealla viljelysvyöhykkeellä Kiimajärven rannan tuntumassa. Kylän itäpuolella avautui Kiimajärven kangas, jonka halki kulkivat Vpl. Pyhäjärveltä Sakkolan asemalle johtava maantie ja Pietari–Hiitola-rautatie. Lähin rautatiepysäkki oli Noitermaassa, noin 2 kilometrin päässä kylän keskustasta.

Maatalous oli kylän pääasiallinen elinkeino. Vuonna 1929 kylässä viljeltiin peltoa yhteensä 281,23 ha, niittyä oli 91,38 ha ja metsämaata oli 1.037,99 ha. Vuonna 1943 oli viljelyksessä veroilmoitusten mukaan 374,60 ha. Maanviljelyksen lisäksi kylässä harjoitettiin kalastusta. Kylässä oli v. 1939 kirkonkirjojen mukaan yhteensä 333 asukasta. Kylä kuului Noitermaan kansakoulupiiriin.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiika, Impi 1950. Vpl Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 459.
2. ↑  Wiika, Impi 1950: Vpl. Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 107, 257-258.
**Henkivakuutusyhtiö Apollo** oli suomalainen vakuutusyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1988, ja se ajautui konkurssiin vuonna 1993. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Turussa.

Apollon perustivat Sammon vakuutusjohtajat Rauno Nurmi ja Tarkko Jousi. Yhtiön vähemmistöosakkaana toimi aluksi osuuspankkiryhmä. Jousi ja osuuspankit jättivät yhtiön pian perustamisen jälkeen, ja se jäi pääosin Nurmen omistukseen. Todellista päätösvaltaa yrityksessä käytti turkulaisen liikemiehen Matti Koivurinnan omistama yritys.

Apollon liikeideana oli tarjota vakuutuksia suoramyyntinä ilman perinteisiä vakuutusyhtiöitä rasittavia kiinteitä kuluja.

Apollon hallitukseen kuuluivat Arvopaperivälittäjien Yhdistyksen toimitusjohtaja Markku Savikko, kansanedustaja Ben Zyskowicz sekä Turun hovioikeuden silloinen hovioikeudenneuvos Antero Palaja.

Yritys joutui vaikeuksiin tappiollisten kiinteistökauppojensa vuoksi. Kauppoihin liittyi poikkeuksellista luotonantoa. Rauno Nurmi tuomittiin vuonna 1996 näihin kauppoihin liittyneestä luottamusaseman väärinkäytöstä ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja vahingonkorvauksiin.

Vakuutusyhtiöitä valvonut sosiaali- ja terveysministeriö käynnisti loppuvuonna 1993 yhtiötä vastaan toimet, joiden seurauksena yhtiötä kiellettiin uusien vakuutusten myynti ja asetettiin yhtiön kiinteä omaisuus luovutuskieltoon. Valtioneuvosto peruutti yhtiön toimiluvan 22. joulukuuta 1993. 

Apollo asetettiin konkurssiin tammikuussa 1994. STM:n esityksestä muut henkivakuutusyhtiöt päätyivät sopimukseen, jossa muut yhtiöt vastasivat Apollon vakuutuksista tiettyyn, ei kuitenkaan täyteen määrään asti. Alle 100 000 markan säästöistä korvattiin 90 prosenttia, suuremmista vähemmän. Ratkaisun kustannukset muille vakuutusyhtiöille olivat noin 70 miljoonaa markkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Virolainen: *Korkein oikeus kriisissä, sivut 14–17*. Pandecta Oy, 1997. ISBN 952-5147-05-3.
2. ↑  Antila, Veli-Aunus; Erwe, Ossi; Lohi, Ilkka;Salminen Jaakko: *Vapaaehtoinen henkilövakuutus, sivu 34*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus Oy, 2003. ISBN 952-9770-70-7.
3. ↑  Hybinette-Bergknut, Leena (toim.); Lehtinen, Jukka & Laine, Helena: *Vuosikirja 1996*, s. 12. Malmö, Ruotsi: Bertmarks Förlag, 1995. ISBN 951-35-5845-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Apollon osakehistoriaa Pörssitiedon verkkosivuilla
**Valikko** eli **menu** on käyttöliittymäkomponentti, joka näyttää käyttäjälle listan suoritettavista toiminnoista tai valittavista objekteista.
Valikkoja on eri tarkoituksiin ja eri tavoilla esitettynä. Pääasiassa käyttäjä valitsee valikon kohdan jollain syöttölaitteella.

graafisen käyttöliittymän valikkopalkki ja avattu pudotusvalikko
Valikko voidaan sijoittaan ohjelman ikkunan yläreunaan valikkopalkiin eli valikkoriville (*menu bar*). Tälläisestä valikosta avautuu avattava valikko eli pudotusvalikko eli alasvetovalikko (*drop-down menu*).

* kameran toimintojen valikko, jollaista käytetään nuolinäppäimillä tai koskettamalla kameran toimintojen valikko, jollaista käytetään nuolinäppäimillä tai koskettamalla
* tekstipohjaisen käyttöliittymän valikko, jossa kohta valitaan numerolla tekstipohjaisen käyttöliittymän valikko, jossa kohta valitaan numerolla

OpenOffice.org Writerin pikavalikko, jolla muutetaan tekstin ominaisuuksia
Valikoita, jotka liittyvät johonkin käyttöliittymän kohteeseen, nimitetään nimellä pikavalikko (ponnahdusvalikko, kontekstimenu), joka on graafisissa käyttöliittymissä hiiren oikealla näppäimellä avattava kohteeseen liittyvä valikko (context menu, pop-up menu).

Lähteet
-------

* Sanastokeskuksen Tietotekniikan termitalkoot (valikot.svg)
**Julli** on lappilainen sarjakuvasankari, joka seikkailee *Kuukkeli*-lehden stripeissä ja omissa albumeissaan. Jullia piirtää Sotkamossa syntynyt, Kolarissa varttunut ja nykyisin Tuusulassa asustava Alpo Harju (s. 1964).

Jullin Jupinat -sarjakuva ilmestyi alun perin vuonna 1990 ylitorniolaisessa *Länsiraja*-lehdessä. Seuraavana vuonna Julli alkoi ilmestyä myös Ylläksellä *Kuukkeli*-lehdessä, jossa siitä kehittyi vähitellen omanlaisensa tavaramerkki: Äkäslompolossa Jullilla on oma nimikkoravintola Julli's bar & restaurant, jossa on tarjoiltu Jullin omaa oluttakin (Jullin Miehleinen ja Rohki Hyä). Ylläksellä on kuvitettu Julli-aihein latuopasteita.

Julli-albumit
-------------

* Jullin viien vuen jupinat, 1994 (uusintapainos 1997)
* Jullin kampäkki, 1998
* Julli Nuuskakairan kikolo, 2003
* Jullin Luikhaus, 2007
* Julli – Juhlakalu, 2009
* Julli ja kirroileva kauppias 2013

Aiheesta muualla
----------------

* Jullin facebook-ryhmä
* Jullin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuukkeli
**Luolien lammikkokerrostumat** ovat luolissa esiintyviä kemiallisia sedimenttejä, jotka muodostuvat luolissa olevien lammikoiden ympäristöön. Reunapatoja on lammikoiden ylivirtausalueilla. Ne ovat seinämäisiä muodostumia. Niitä syntyy, kun lammikon pohjasta liukenee kalsiittia vedenpinnan ollessa tyyni ja kun kalsiitti saostuu ylivirtausalueelle. Kalsiitti saostuu, kun lammikon hiilidioksidipitoisuus vähenee lammikon tulviessa. Luolissa olevien reunapatojen kaltaisia reunapatomuodostumia on myös muaalla. Koiranhammaskerroksia muodostuu, kun lammikon olosuhteet ovat vakaita, jolloin lammikon vesi ei vaihdu. Näitä muodostumia syntyy etenkin, jos vesi on ylikyllästynyt suolan suhteen. Tällöin suola kiteytyy. Suolasta voi muodostua suuriakin kiteitä. Koiranhammaskerroksien mahdollisia esiintymispaikkoja ovat myös avoraot ja kerrospinnat. Veden ylikyllästyessä kallioperästä saattaa liueta helposti liukenevia mineraaleja, jotka myöhemmin kiteytyvät, ja näin kerrostumiin tulee uusia mineraaleja. Monet kideonkalot sisältävät koiranhammaskerroksia. Luolahelmet ovat helmimäisiä, pyöreitä rakenteita sisältäviä kerrostumia. Niitä on syntynyt lammikkoveden kyllästyttyä suolasta, minkä jälkeen suolan on täytynyt kiteytyä jonkinlaisten hiukkasten ympärille. Muodostumia syntyy lammikon veden virratessa koko ajan. Luolahelmiä muodostuu usein lammikoihin, joihin tippuu koko ajan vettä. Ne ovat aivan luolan pohjalla ja ovat pieniä. Vatisaostumia muodostuu aivan luolan pohjalla oleviin lammikoihin lammikon reunalle. Joskus lammikon reunalla on lohkareita tai tippukivimuodostumia, joiden ympärille vatisaostumia muodostuu.

Lähteet
-------

1. ↑  Aimo Kejonen, Tuomo Kesäläinen, Sakari Kielosto, Seppo I. Lahti, Veli-Pekka Salonen: *Suomen luolat*, s. 46. Salakirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.
**Vakuutusyhdistys** on paikallisesti toimiva, vakuutuksenottajien keskinäiseen vastuuseen perustuva vakuutuslaitos. Yhdistyksen toiminta on rajattua sekä maantieteellisesti että vakuutuslajien osalta.

Vakuutusyhdistysten toiminta Suomessa
-------------------------------------

Suomessa vakuutusyhdistysten toimintaa säätelee vakuutusyhdistyslaki. Sen mukaan vakuutusyhdistysten maantieteellinen toiminta-alue voi käsittää enintään 40 Suomen kuntaa yhtenäisellä alueella. Rajoitus ei koske kalastusvakuutusyhdistyksiä, joiden toimintaa ohjaa vakuutusyhdistyslain lisäksi laki kaupallisen kalastuksen vakuutustuesta. 

Vakuutusyhdistykset voivat harjoittaa vain vapaaehtoista vahinkovakuutusta. Ne eivät voi myöntää henkivakuutuksia eivätkä lakisääteisiä vahinkovakuutuksia kuten liikennevakuutuksia tai lakisääteistä tapaturmavakuutuksia. Käytännössä yhdistykset eivät myönnä myöskään sairaus-, yksityistapaturma- tai matkavakuutuksia.

Vakuutusyhdistysten puolesta lakisääteistä vakuutustoimintaa harjoittaa niiden yhdessä omistama Lähivakuutus.

EY:n vakuutusdirektiivit koskevat vakuutusyhtiöiden lisäksi sellaisia vakuutusyhdistyksiä, joiden maksutulo on yli 5 miljoonaa euroa. Tätä suurempia vakuutusyhdistyksiä koskevat samat taloutta ja vakavaraisuutta koskevat säädökset kuin vakuutusyhtiöitä.

### Lisämaksuvelvollisuus

Vakuutusyhdistyksen vakuutuksenottajat ovat vastuussa yhdistyksen sitoumuksista. Vakuutuksenottajalta voidaan laissa mainituissa erityistilanteissa periä vakuutusmaksun lisäksi myös lisämaksua jotta taloudellisissa vaikeuksissa oleva yhdistys voisi vastata sitoumuksistaan. Lisämaksuvelvollisuus on rajattu vakuutuksenottajan yhden vuoden vakuutusmaksujen määrään.

Lisämaksuvelvollisuus voi toteutua tilanteessa, jossa yhdistyksen oma pääoma tai toimintapääoma ei täytä laissa asetettuja vaatimuksia tai selvitystilassa olevan yhdistyksen omaisuus ei riitä velkojen maksamiseen.

Katso myös
----------

* Kalastusvakuutusyhdistys

Lähteet
-------

* Katriina Lehtipuro, Irene Luukkonen, Lea Mäntyniemi: *Vakuutuslainsäädäntö*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2004. ISBN 952-9770-79-0.
* Jukka Rantala, Teivo Pentikäinen: *Vakuutusoppi*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2003. ISBN 952-9770-71-5.

### Viitteet

1. ↑  Lehtipuro ym, sivu 80
2. ↑  Rantala-Pentikäinen, sivu 124
3. ↑  Lehtipuro ym, sivu 83

Aiheesta muualla
----------------

* Vakuutusyhdistyslaki
* Vakuutusyhdistysasetus
* Lähivakuutus
Rotenberg vuonna 2013.
**Arkadi Romanovitš Rotenberg** (s. 15. joulukuuta 1951 Leningrad) on venäläinen liikemies ja oligarkki. Hän on etniseltä taustaltaan juutalainen. Hän on Rotenbergien suvun jäsen. Hän kuuluu veljensä Boris Rotenbergin kanssa Vladimir Putinin ystäväpiiriin. Miehet edustivat samaa judoseuraa jo 1960-luvulla.

Hän on yksi maailman tuhannesta rikkaimmasta ihmisestä. Kesäkuussa 2023 hänen omaisuutensa arvoksi arvioitiin 3,5 miljardia dollaria.

Arkadi ja Boris Rotenberg omistavat SMP Pankin ja SGM Groupin, joka on suuri kaasuputkien toimittaja valtionyhtiö Gazpromille.

Arkadi Rotenberg kuuluu liikemiesryhmään, jonka kesäkuussa 2013 ilmoitettiin ostavan Hartwall Arenan (nyk. Helsinki-halli) Helsingistä. Venäjällä hän omistaa jääkiekkoseura Moskovan Dynamon.

Rotenberg ilmoitti omistavansa Mustanmeren rannalle rakennetun, yli 1,2 miljardin euron arvoisen palatsin, jota julkisuudessa on epäilty Putinin omistamaksi.

Pakotelistalla
--------------

Arkadi Rotenberg oli vuonna 2018 Yhdysvaltain ja Euroopan unionin pakotelistalla kolmen muun Rotenbergin suvun jäsenen kanssa. Hän on ollut myös panamalaisen asianajotoimisto Mossack Fonsecan asiakas. Myöhemmin suvusta on lisätty myös muita henkilöitä listoille, kuten Arkadi Rotenbergin pojat Igor ja Pavel Rotenberg sekä tytär Lilya Rotenberg.

Lähteet
-------

1. ↑  Pakotteet | HS:n tiedot: Ulosotto iski venäläisomistuksiin Suomessa – Boris Rotenbergin murretusta kassakaapista löytyi suuri määrä käteistä *Helsingin Sanomat*.  22.9.2022. Viitattu 22.9.2022.
2. ↑  Kirshner, Sheldon: Russia’s New Tsar  23.11.2015. The Times of Israel. Viitattu 3.4.2016. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Arkady Rotenberg *Forbes*. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑  Venäläismedia: Liikemies Arkadi Rotenberg ilmoittautuu "Putinin palatsin" omistajaksi yle uutiset 30.1.2021
7. ↑  Tietovuoto paljastaa Jokereiden omistajaperheen pakotepelin käänteet – Näin Rotenbergit järjestelivät omistuksiaan *yle.fi*. Viitattu 4.9.2020.
8. ↑  MOT selvitti: Rotenbergien käyttämän luksusjahdin omistaa virallisesti "talonmies", joka on toiminut myös oligarkkiperheen henkivartijana *Yle Uutiset*.  9.5.2022. Viitattu 29.9.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
Littoisten vanha verkatehdas on muutettu asunnoiksi.**Barker-Littoinen Oy** oli Turussa toiminut tekstiiliteollisuusyritys joka muodostettiin 1941 fuusioimalla *Aktiebolaget John Barker Osakeyhtiö* ja *Littoinen Oy*.

Historia
--------

Finlaysonin tehtaan tekniseksi johtajaksi Suomeen tullut John Barker perusti Turkuun puuvillakehräämön joka aloitti toimintansa 1845. Tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö nimeltä *Aktiebolaget John Barker & C:o* vuonna 1872. Vuonna 1891 otettiin käyttöön puuvillakutomo; siihen saakka tehdas oli tuottanut vain puuvillalankaa.

*Aktiebolaget John Barker Osakeyhtiö* muodostettiin 1898 ja vuonna 1912 sen palveluksessa oli 300 työntekijää. 1927 työntekijöitä oli 1850 ja myynti oli 101 miljoonaa markkaa. Littoinen Oy oli puolestaan 1738 perustettu Littoisissa toiminut villakankaita valmistanut yritys.

Vuonna 1965 Barker-Littoinen omisti enää Barkerin puuvillatehtaan Turun Raunistulassa. Yhtiö fuusioitiin 1971 Kaukomarkkinat Oy:hyn sen puuvillatekstiilejä valmistavaksi Barker-yksiköksi. 1978 tämä yksikkö siirtyi osaksi vastaperustettua Valvilla Oy:tä.

Valvilla lopetettiin 1993, mutta Esa Pulsa perusti sen raunioille Barker Kutomo Oy:n ja osti vielä myymättömiä koneita sekä yhdisti siihen kaksi aiemmin perustamaansa tehdasta. Nykyisin tämä yritys toimii Liettuan Kaunasissa.

Lähteet
-------

* Poistuneet pörssiyhtiöt.

### Viitteet

1. ↑  Turkki, Kirsi: Barker jatkaa Turun kutomoteollisuutta *Turun Sanomat*.  31.3.1998.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 15.5.2007.
2. ↑  About Us (Arkistoitu – Internet Archive), Barker Textiles UAB. Viitattu 12.11.2014.
3. ↑  Barker Textiles UAB, Rekvizitai.lt. Viitattu 12.11.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Scripta Ethnologica: 13. Marja Salkoranta, John Barkerin puuvillatehtaan työntekijöiden työ- ja asunto-olosuhteista 1900–1940. 1977, 84 s

Aiheesta muualla
----------------

* Aiheesta Turun yliopiston historian laitoksen sivuilla.[vanhentunut linkki]
* Merkkipäivä Suomen teollisuuden historiassa. Littoisten verkatehdas satavuotias, Aamulehti, 30.09.1923, nro 225, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Merkkitapaus Suomen teollisuuden historiassa. Littoisten verkatehdas 100-vuotias, Suomen Kuvalehti, 13.10.1923, nro 41, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Merkillinen 13-luku Barkerin puuvillatehtaan historiassa, Suomen Kuvalehti, 04.11.1933, nro 45, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Interbank Osakepankin logo.
**Interbank Osakepankki** oli ensimmäinen pankki, joka syntyi Suomen suljettuun pankkijärjestelmään. Se oli myös ensimmäinen suomalainen sotien jälkeen perustettu yksityinen pankki. Yhtiö fuusioitui vuonna 1998 Mandatum & Co:n kanssa.

Historia
--------

Yhtiön historia alkoi, kun Jon Hellevig ja hänen veljensä Gert, Ben Wolfram ja Juha Sorvisto perustivat rahoitusyhtiön. Tästä yritys muuttui myöhemmin pankkiiriliikkeeksi, ja vähän myöhemmin siitä tuli myös talletuksia vastaanottava Interbank.  Interbank Osakepankki perustettiin vuonna 1988. Synty oli jatkoa ruotsalaisen pörssiyhtiö Independent Finans Ab:n käynnistämälle arvopaperivälitysyhtiölle Independent Pankkiiriliike Oy:lle. Valuuttapankkioikeudet pankki sai vuonna 1989.

Interbank oli yhdessä Ålandsbanken kanssa ainoat pankit, jotka selvisivät ilman valtion tukea Suomen talouskriisistä, jonka aikana Suomen valtio joutui tukemaan pankkeja yhteiskunnallisen velvoitteen täyttämiseksi useilla miljardeilla markoilla. Osakkeet olivat teollisuuden ja rahoitusyhtiöiden, kuten Venatorin omistuksessa, mutta myös yksityishenkilöt omistivat pankin osakkeita suoraan ja rahoitusyhtiöiden kautta. Interbank Osakepankin osakkeet listattiin myös Helsingin arvopaperipörssissä. Vuonna 1998 Mandatum & Co ja Interbank Osakepankki fuusioituvat, jolloin Mandatum sai paikan pörssilistalta ja nimeksi tuli Mandatum Pankki Oyj.

Myöhemmät vaiheet
-----------------

Pankin ympärillä pyöri 1990-luvun alussa talousrikosvyyhti, jonka seurauksia puitiin oikeudessa vielä 2000-luvulla. Interbankin omistaneet holding-yhtiöt myivät Interbankin osakkeensa 74 miljoonan markan kauppahinnasta vuonna 1993. Kari Uoti ei oikeuden päätöksen mukaan maksanut veroja näistä kaupoista, vaan siirsi varat ulkomaille. Interbankin toimitusjohtaja Juha Sorvisto, Venatorin (yksi Interbankin omistavista holding-yhtiöistä) toimitusjohtaja, tuomittiin samassa yhteydessä puolentoista vuoden vankeuteen.

Pankin muita johtokunnan jäseniä ei ole tuomittu Venatorin sotkuissa taikka muustakaan lainvastaisesta toiminnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Talouselämä[vanhentunut linkki]
2. ↑   Sakari Lehtiö, Suomen pankkikriisin taustatekijät, luonne ja kriisinkesto erityisesti säästöpankeissa s. 1-20, 47-53.
3. ↑  Sakari Lehtiö, Suomen pankkikriisin taustatekijät, luonne ja kriisinkesto erityisesti säästöpankeissa s. 17-22. Keijo K. Kulha, Kuilun partaalla suomalainen pankkikriisi 1991-1995 s. 7-11. Kustaa Hulkko, Pankkivaltuuston keskusteluja rahapolitiikasta ja pankkikriisistä s. 72-77.
4. ↑  Pörssitieto
5. ↑  Sakari Lehtiö, Suomen pankkikriisin taustatekijät, luonne ja kriisinkesto erityisesti säästöpankeissa s. 47-53.
6. 1 2  Talouselämä[vanhentunut linkki]
7. ↑  Mtv3-uutiset, luettu 16.9.2007
8. ↑  Yle MOT Luettu 16.9.2007
9. ↑  Kauppalehti 7.8.1997[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Mot
* Venator Invest Oy Pörssitiedon netissä
De Beersin myymälä Hongkongissa
**De Beers** on englantilaisen liikemiehen Cecil Rhodesin perustama kansainvälinen konserni, joka keskittyy timanttien etsimiseen, kaivamiseen ja kauppaan. Emoyritys on perustettu 1888. Nykyisin konserni toimii yli 20 maassa viidellä mantereella, ja sillä on lähes 22 000 työntekijää. Konsernin 15 kaivoksesta tulee noin 40 prosenttia maailman raakatimanteista. Kaivokset sijaitsevat Botswanassa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Tansaniassa.

De Beers aloitti toimintansa leimallisesti valkoisten siirtomaaisäntien yrityksenä. Vuonna 2005 se myi 25 %:n osuuden Etelä-Afrikan kaivoksia hallinnoivasta yrityksestään De Beers Consolidated Minesisistä (DBCM) Ponhalo-yhtymälle. Ponhalossa on mukana tahoja eri osista eteläafrikkalaista yhteiskuntaa: kaivosten työntekijöitä, ammattiliittoja ja liikemiehiä.

Lähteet
-------

1. ↑  De Beers Group – Introduction and profile (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  De Beers myi kaivoksiaan työntekijöille  23.11.2005. Suomi–Etelä-Afrikka-seura.  Arkistoitu 16.4.2008. Viitattu 12.1.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **De Beers** Wikimedia Commonsissa
Terässopimuksen allekirjoitustilaisuus. Keskellä istuu Saksan johtaja Adolf Hitler, vasemmalla allekirjoittamassa Italian ulkoministeri Galeazzo Ciano ja oikealla Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop.
**Terässopimus** (saks. *Stahlpakt*, ital. *Patto d’Acciaio*) oli Saksan ja Italian välillä 22. toukokuuta 1939 solmittu liittosopimus. Se vahvisti muodollisesti maiden välillä kaksi ja puoli vuotta aiemmin julistetun liittosuhteen eli niin sanotun Rooman–Berliinin akselin.

Sopimuksen mukaan mahdollisen sodan syttyessä Saksa ja Italia tukisivat toisiaan eivätkä solmisi rauhaa ilman yhteisymmärrystä. Sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan mukaan maat tiivistäisivät yhteistyötään sotatuotannossa ja -suunnitelmien laatimisessa. Sopimuksen tavoitteena oli yhteistyö myös hyökkäyssodassa eikä pelkästään puolustuksellisessa sodankäynnissä. Sopimus periaatteessa pakotti toisen valtion tukemaan toisen omin päinkin aloittamaa hyökkäyssotaa. Sopimuksen oli määrä olla voimassa kymmenen vuotta. Sopimuksen allekirjoittivat Berliinissä maiden ulkoministerit Galeazzo Ciano ja Joachim von Ribbentrop Saksan johtajan Adolf Hitlerin läsnä ollessa.

Nimen "terässopimus" keksi Italian diktaattori Benito Mussolini. Hänen on arveltu tavoitelleen sopimuksella Saksan tukea suunnittelemilleen valloitusretkille. Käytännössä Saksan ja Italian sotatoimien koordinaatio jäi heikoksi, sillä Hitler ja Mussolini eivät mielellään jakaneet suunnitelmiaan etukäteen toisilleen. Terässopimusta solmittaessa Mussolini oletti, että Saksa ei aloittaisi sotaa Euroopassa vielä ainakaan muutamaan vuoteen, mutta todellisuudessa Hitler alkoi välittömästi suunnitella hyökkäystä Puolaan. Hyökkäyksen alkaessa syksyllä 1939 Italia ei sopimuksesta huolimatta liittynyt sotaan, johon se ei katsonut olevansa vielä valmis, ja Saksa hyväksyi tämän.

Italia irtautui terässopimuksesta solmiessaan aselevon liittoutuneiden kanssa ja julistaessaan lokakuussa 1943 sodan Saksalle.

Katso myös
----------

* Antikomintern-sopimus
* Kolmen vallan sopimus

Lähteet
-------

1. ↑  Pact of Steel (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 19.3.2017.
2. ↑
3. 1 2  Malte König: Freundschafts- und Bündnispakt zwischen Deutschland und Italien ("Stahlpakt") vom 22. Mai 1939 und geheimer Zusatzvertrag (saksaksi) 100(0) Schlüssel Dokumente zur Deutschen Geschichte im 20. Jahrhundert. Viitattu 19.3.2017.
4. 1 2  Der Stahlpakt (saksaksi) Lebendiges Museum Online. Viitattu 19.3.2017.
5. ↑  1939: The Pact of Steel is signed; the Axis is formed (englanniksi) History.com. Viitattu 19.3.2017.
**Soukan kappeli** on Espoon Soukassa sijaitseva kappeli. Rakennus sijaitsee osoitteessa Soukankuja 3 ja se on yksi Espoonlahden seurakunnan toimitiloista.

Soukan kappelin on suunnitellut arkkitehti Veijo Martikainen ja se valmistui 1978. Punatiilellä verhoiltu rakennus sijaitsee kallioisella tontilla vilkkaan kävelytien ja kadun välissä, vastapäätä Soukan koulua. Kappelin lisäksi kokonaisuuteen kuuluvat kellotorni, erikokoisia seurakuntasaleja ja muita toimitiloja sekä näiden väliin jäävä piha-alue. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2003.

Kappelin sisäseinät ovat valkoiset ja ne on muurattu niin, että saumat muodostavat yhtenäiset pysty- ja vaakalinjat. Suuren osan alttariseinän alaosasta muodostaa paljas kalliopinta. Urkurakentamo Veikko Virtasen rakentamat urut valmistuivat vuonna 2006 ja ne on sijoitettu monimuotoisen kappelisalin takaosaan. Kappelissa on 150 istumapaikkaa.

Kuvia Soukan kappelista
-----------------------

* Soukan kappeli kadun puolelta.Soukan kappeli kadun puolelta.
* Tämä kallio näkyy alttariseinän alaosassa.Tämä kallio näkyy alttariseinän alaosassa.
* Kappelin tiiliverhous korjattiin vuoden 2003 korjausten yhteydessäKappelin tiiliverhous korjattiin vuoden 2003 korjausten yhteydessä
* Näkymä eteisaulan ikkunasta pihalle päin.Näkymä eteisaulan ikkunasta pihalle päin.
* Kappeli sisältä alttaria kohtiKappeli sisältä alttaria kohti
* Urut ja kappelin takaseinääUrut ja kappelin takaseinää
* Lähikuva alttaristaLähikuva alttarista

Lähteet
-------

1. ↑  Soukan kappeli *Kirkko Espoossa*. Viitattu 16.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Soukan kappeli Kirkko Espoossa - sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Espoon kirkot ja kappelit |
| --- |
|  |
| Kirkot | 
* Espoonlahti
* Leppävaara
* Olari
* Tapiola
* Tapiolan ortodoksinen
* Tuomiokirkko

 |
|  |
| Kappelit | 
* Kauklahti
* Kellonummi
* Matasaari
* Otaniemi
* Perkkaa
* Soukka
* Suvela

 |

 |
**Pertti Aarre Karhama** (s. 6. tammikuuta 1930 Vaasa) on suomalainen eläköitynyt diplomi-insinööri, virkamies ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Karhama syntyi kapteeni Aarre Karhaman ja Ester Fredriksonin perheeseen. Hänen puolisonsa 1958–1972 oli kirjastonhoitaja Lea Kyllikki Weppling. Vuonna 1981 Karhama avioitui oikeustieteen kandidaatti Toini Tellervo Markkasen kanssa. Karhama tuli ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta 1949 ja opiskeli Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa 1949–1950, mutta valmistui sitten diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähköteknilliseltä osastolta 1955. Hän oli korkeakoulun sähkölaitostekniikan tutkimusassistentti valmistumisvuonnaan.

Helsingin sähkölaitoksen sähköasemien suunnitteluinsinööri Karhama oli 1956–1961, suunnittelutoimiston päällikkö 1961–1967 ja 1968, laskentatoimen päällikkö 1966–1967 ja hallinto- ja talousosaston vt. päällikkö 1967. Kotkan sähkölaitoksen johtajana hän toimi 1968–1971 ja Jyllinkosken Sähkö -osakeyhtiön toimitusjohtajana Kurikassa 1972–1993. Karhama oli myös Kotkan teknillisen oppilaitoksen sähkötekniikan opettaja 1968–1971 ja hänellä oli työuransa aikana useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hemminki, Tiina: Teollisuusneuvos Pertti Karhama (1930–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.11.2023.
2. ↑  Pertti Karhama fyller 50 år.  *Närpes tidning*, 5.1.1980, nro 2, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.11.2023.  (ei-vapaa)
*Tämä artikkeli käsittelee saksalaista pikakirjoittajaa. Venäläistä runoilijaa käsittelee Aleksandr Puškin.*
**Alexander Puschkin** (1. joulukuuta 1822 München – 1. toukokuuta 1878 Bayreuth) oli saksalainen opettaja ja pikakirjoittaja.

Puschkin opiskeli yliopistossa kieliä, ja toimi aluksi sanomalehtimiehenä. Puschkin oli oppinut pikakirjoituksen Franz Xaver Gabelsbergeriltä, ja toimi vuodesta 1849 pikakirjoituksen opettajana Nürnbergissä ja Würzburgissa, vuonna 1856 lyhyen ajan valtiopäiväpikakirjoittajana Münchenissä, ja vuoden 1856 jälkeen kielten ja pikakirjoituksen opettajana Bayreuthissa.

Puschkin julkaisi vuonna 1854 pikakirjoitusoppikirjan *Theoretisch-praktischen Lehrgang der Stenographie*. Hän laati Gabelsbergerin järjestelmästä sovituksen ranskan kielelle (*Cours pratique de Sténographie universelle*, 1863), sekä luonnoksenomaisen sovituksen englannin kielelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johnen, Christian: Puschkin, Alexander *Allgemeine Deutsche Biographie, Band 53*. Viitattu 28.7.2010. (saksaksi)
2. ↑  Dowerg, Rudolf: *Entwicklungsgeschichte des Gabelsbergerschen Systems*, s. 422. Heckners Verlag, 1915.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hoitovaje** tarkoittaa terveydenhuollon palveluiden riittämättömyyttä tuottaa palveluita vallitsevaan tarpeeseen nähden. Hoitovajeeseen on Suomessa puututtu lainsäädännön keinoin ns. hoitotakuulla.

Hoitovajeen merkitys terveydenhuollossa
---------------------------------------

Hoitovaje johtuu terveydenhoidon henkilökunnan puutteesta. Suomessa hoitovaje on lisääntynyt varsinkin psykiatrisessa hoidossa, joka on johtanut hoitojonojen pidentymiseen. Samalla esimerkiksi lasten mielenterveyshäiriöt ovat lisääntyneet. Lääkityksen merkitys potilaan hoidossa on korostunut hoitojaksojen lyhentymisen ja nopean tehon takia. Vuosien 2001 ja 2008 välisellä ajanjaksolla lasten psyykelääkkeiden käyttö Suomessa kaksinkertaistui.

Lähteet
-------

1. ↑   Sosiaalityötä lääketieteellisen viitekehyksen alla
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Pitkäaikaissairaiden hoitovaje huolestuttaa psykiatreja
3. ↑   Lapset syövät psyykenlääkkeitä enemmän kuin koskaan. Satakunnan Kansa 19.8.2008

Aiheesta muualla
----------------

* Hoitovaje
* Yksityinen sairaanhoito ei helpota terveyskeskuksia[vanhentunut linkki]
* Mielen jatkohoito pätkii[vanhentunut linkki]
* Asunnottomuuden monet kasvot
*Tämä artikkeli käsittelee ravintolaa. Ravintolasta kertovasta kirjasta kerrotaan artikkelissa Salve.*

Ravintola Salve vuonna 2014 ennen muuttoa.
**Salve** on 1897 perustettu helsinkiläinen ravintola, joka oli aikoinaan tunnettu merimieskapakka. Taloyhtiön irtisanottua vuokrasopimuksen ravintola muutti syksyllä 2016 uusiin tiloihin runsaan sadan metrin päähän risteyksen toiselle puolelle osoitteeseen Hietalahdenranta 5 C. 

Ravintolan ensimmäiset tunnetut pitäjät olivat Emil ja Elin Stenberg. Kun Kaj Eräjuuren isän Erikssonin rakennuttama korkea kivitalo valmistui, Salve muutti siihen.

Salven paikalla oli 1800-luvun lopulla puinen kioski, josta myytiin merimiehille ruokaa ja tupakkaa. Talo, jossa Salve oli pitkään, on rakennettu 1927. Ravintolan omistaa nykyään HOK-Elanto. Sen asiakkaina on taiteilijoita, mainosväkeä, toimittajia, turisteja ja duunareita.

Salven klassikkoannos on paistetut silakat, jota myydään päivittäin noin 60 annosta. Kuukausitasolla se on 1 800 annosta ja n. 600 kiloa silakoita. Takavuosina silakat perattiin käsin ravintolan keittiössä. Nykyisin ne hankitaan valmiiksi perattuina, samoin perunat valmiiksi kuorittuina. Syynä tähän on asiakasmääristä johtuva menekki ja pieni keittiö, jossa ei mahdu pitämään perkaustalkoita ja perunateatteria. Suosittuja ovat myös muut ruoka-annokset, muun muassa wieninleike ja tartar-pihvi.

Ravintolan sisustuksessa on käytetty purjehdus- ja laiva-aiheisia tauluja, laivojen pienoismalleja, pelastusrenkaita, ankkureita ja muuta merenkulkuun liittyvää. Ne muistuttavat ravintolan menneisyydestä merimieskapakkana.

Salvesta käytettiin aluksi nimitystä kahvila, ja tarjolla oli ruokaa ja kahvia. Kieltolain päätyttyä Salve sai B II -oikeudet.

Lähteet
-------

* Sakari Nupponen, *Salve*, Siltala 2017 ISBN 978-952-234-458-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Nupponen s. 7
2. ↑  Nupponen s. 24
3. 1 2  Nupponen s. 26
4. ↑  Nupponen s. 11
5. ↑  Nupponen s. 23

Aiheesta muualla
----------------

* Arvostelu City-lehdessä
* Lehtijuttu Viisi Tähteä-lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Salven historiaa (pdf)x
* Ravintola Salve muuttaa syyskuussa, (Arkistoitu – Internet Archive) S-kanava
**Etelä-Afrikan geologia** käsittää Etelä-Afrikan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja. 

Maan pohjoisosassa sisämaassa sijaitsee suuri ylätasankoalue, joka on pohjoisen ja lännen puolilta loivasti viettävä. Ylängön itäosa on keskimäärin 2 000 metriä korkea. Ylätasangon eteläpuolella on The Great Escarpmentin alue, joka ulottuu Transvaalissa sijaitsevilta Lohikäärmevuorilta maan lounaisosaan. Tällä alueella kukkuloiden ja vuorten rinteiden jyrkkyys vaihtelee, kuten myös kallioperän rakenne. Maan kallioperä on hyvin vanhaa. Pintakerrostumia lukuun ottamatta kallioperä on yli 600 miljoonaa vuotta vanhaa. Witwatersrandin alueelta on löydetty 1880-luvulta lähtien kultaa ja timantteja.

Etelä-Afrikasta on löydetty maailman vanhimpiin kuuluvia kivilajeja. Bushveldin vulkaanisten kivilajien alueelta on löydetty platinaa ja joistakin sedimenttikerrostumista on otettu hyötykäyttöön hiiltä. Vanhoja graniittisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan itäosasta ja länsiosasta. Suurin osa Etelä-Afrikan kallioperästä koostuu sedimenttikivilajeista. Metamorfisia ja vulkaanisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan pohjoisosasta. Etelä-Afrikan kärjessä on Cape Folded Mountainsin vuoret, jotka ovat syntyneet mannerliikunnon seurauksena.

The Great Escarpmentin alue on jokien kulutuksen muovaama. Alueen osia ovat Drakensgerg ja Swarzrand. Drakensbergin alueella on paikoin hiekkakiveä, jota peittää basaltti. Lohikäärmevuoret on Etelä-Afrikan korkein vuoristo, ja se on noin 1 000 kilometriä pitkä.

Etelä-Afrikasta löydettiin timantteja 1860-luvulla ja kultaa 1880-luvulla. Niiden lisäksi maassa on kromia, mangaania, platinaa ja vanadiinia. Vuonna 2022 Etelä-Afrikka oli maailman suurin kromin, mangaanin ja platinan tuottaja sekä kahdeksanneksi suurin kullan tuottaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Ray Hudson: *Geographica, maailmankartasto, maanosat, maat, kansat*, s. 351. Suomentanut Jorma Hannula, Outi Kaskinen, Janne Kostamo, Mikko Lantz, Olli Ruth, Heikki Seppä, Mika Tammilehto, Allan Tiitta, Matti Tikkanen, Sanna Vaalgamaa. H.F.Ullmann, 2008. ISBN 978-3-8331-4130-0.
2. ↑  Geology *Wayback Machine*.  Arkistoitu 19.8.2007. Viitattu 15.8.2023. *lähde tarkemmin?*
3. ↑  The Great Escarpment Of Southern Africa World Atlas. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Etelä-Afrikka ja Lohikäärmevuoristo, tammikuu 2022 Team Nordic Trail Oy.  *tarvitaan parempi lähde*
5. ↑  The History of Diamonds in South Africa *Cape Town Diamond Museum*. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)
6. ↑  South Africa *The World Factbook*. CIA. Viitattu 5.11.2023. (englanniksi)
7. ↑  Mineral Commodity Summaries 2023 (PDF) (s. 21, 81) U.S. Geological Survey. Viitattu 5.11.2023. (englanniksi)
8. ↑  Gold production in South Africa and major projects *Mining Technology*. Viitattu 5.11.2023. (englanniksi)
El Saharara öljykenttä Libyassa, Repsol YPF
 **Libyan energiapolitiikka** kertoo Libyan energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. 

70 % Libyan BKT:stä oli öljyteollisuudesta vuonna 2008. Vuonna 2010 Libya tuotti 1,6 miljoonaa tynnyriä öljyä päivässä. 80 % Libyan tunnetuista öljyvaroista on Sirten alueella (Sirte basin).

Libya on Opecin jäsen ja kuuluu suuriin energiantuottajiin. IEA:n mukaan vuonna 2007 energian vienti oli 83 Mtoe. Vuonna 2007 Libya oli 73 miljoonalla tonnilla maailman öljyn ja öljyjalosteiden viennissä 10. sijalla.

Ydinvoima
---------

Muammar Gaddafi vieraili Ranskassa Élysée-palatsissa syksyllä 2007. Ranska tarjosi Libyalle ydinvoimaa ja maat solmivat sopimuksen EPR-reaktorista. Ranskan poliittisesti epästabiilit ydinvoimakumppanit huolestuttavat riippumattomia kansalaisjärjestöjä, kuten Greenpeace.

Vienti
------

Vuonna 2009 Libyan öljyn ostajia olivat: Italia 32 %, Saksa 14 %, Kiina 10 %, Ranska 10 %, Espanja 9 %, USA 5 %, Brasilia 3 %, muu Eurooppa 14 % ja muu Aasia 4 %.

Eurostatin mukaan vuonna 2007 Libya vei Euroopan unioniin raakaöljyä 55 miljoonaa tonnia (Mt), mikä vastasi 9 % EU:n öljyn tuonnista. EU:n öljyn tuontimaista Libya oli volyymin mukaan 3. Venäjän (185 Mt) ja Norjan (84 Mt) jälkeen. Libyan maakaasun vienti EU:n oli vuonna 2004 noin 48 000 TJ ja vuonna 2007 noin 384 000 TJ, mikä oli 2,5 % EU:n tuonnista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Libyan chaos threatens oil crisis, Financial Times 23.2.2011, s. 2
2. ↑  Key world energy statistics 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) IEA, s. 23
3. ↑  France’s Nuclear Failures. The great illusion of nuclear energy (Arkistoitu – Internet Archive) Greenpeace s.17
4. ↑  Yearly statistics 2007 Energy, Eurostat 17.7.2009, KS-PC-09-001-EN.pdf

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
OPEC |
| --- |
|  |
| Jäsenvaltiot | 
* Algeria
* Angola
* Gabon
* Irak
* Iran
* Kongon tasavalta
* Kuwait
* Libya
* Nigeria
* Päiväntasaajan Guinea
* Saudi-Arabia
* Venezuela
* Yhdistyneet arabiemiirikunnat

 |

 |
Tapiola Sinfoniettan logo
**Tapiola Sinfonietta** on vuonna 1987 perustettu Espoon kaupunginorkesteri, joka tarjoaa musiikkielämyksiä kaikenikäisille. Ohjelmistossa on klassista musiikkia eri aikakausilta sekä taiteidenvälisiä yhteisproduktioita.

Suurin osa konserteista on Espoon kulttuurikeskuksessa. Yleisötyöhön erikoistuneet muusikot esiintyvät myös neuvoloissa, päiväkodeissa, kouluissa, kirjastoissa, sairaaloissa ja hoivakodeissa. 

Tapiola Sinfoniettan taiteellisista linjauksista vastaa johtoryhmä, johon kuuluu intendentti ja kaksi muusikkojäsentä. Orkesteri tekee tiivistä yhteistyötä valitsemiensa taiteellisten partnereiden ja residenssitaiteilijoiden kanssa. Lisäksi orkesterissa vierailee säännöllisesti kapellimestareita ja solisteja. Kaudella 2023/24 taiteellisina partnereina ovat kapellimestari Ryan Bancroft ja kitaristi-säveltäjä Marzi Nyman. Residenssitaiteilijana työskentelee kirjailija Juha Itkonen. 

Vuosittain on noin 60 konserttia, joiden joukossa on sinfoniakonsertteja, kamarimusiikkia, iltapäiväkonsertteja, lastenkonsertteja, viihdekonsertteja ja yleisölle avoimia kenraaliharjoituksia. Lisäksi konserttien yhteydessä järjestetään teosesittelyjä ja taiteilijatapaamisia. 

Tapiola Sinfoniettan YouTube-kanavalla on runsaasti konserttitallenteita sekä orkesterin esittelyvideoita. Suurin osa yli 70 levytyksestä on kuunneltavissa Spotify-palvelussa.

Orkesteri levyttää säännöllisesti BIS- ja Ondine-levymerkeille. Diskografiaan kuuluu yli 70 levytystä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapiola sinfoniettan verkkosivut
* Tapiola sinfonietta hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rukiye Yıldırım** (12. helmikuuta 1991 Ankara) on turkkilainen taekwondoin. 

Yıldırım on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien. Hän voitti tuona vuonna Espanjan ja Britannian avoimen turnauksen. Yıldırım voitti vuoden 2010 aluksi Alankomaiden avoimen turnauksen. Pietarin EM-kilpailuissa 2010 Yıldırım eteni aina loppuotteluun, jossa voitti espanjalaisen Elaia Torrontegui Roncon. Hän voitti myös alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2010. Vuonna 2011 Yıldırım voitti Saksan avoimen turnauksen. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 Yıldırım eteni aina välieriin, mutta hävisi eteläkorealaiselle So-Hui Kimille. Vuoden 2012 olympialaisten karsintakilpailussa Yıldırım putosi puolivälierävaiheessa. Ennen EM-kilpailuja hän voitti Espanjan avoimen turnauksen. EM-kilpailuissa 2012 hävisi välierissä Ioanna Koutsoulle saavuttaen EM-pronssia. Vuonna 2013 Yıldırım voitti Alankomaiden ja Espanjan avoimen turnauksen. MM-kilpailuissa hän kilpaili 49 kg sarjassa, mutta putosi puolivälierissä Chanatip Sonkhamille. Vuonna 2014 Yıldırım voitti Trelleborgin, Itävallan ja Turkin avoimen turnauksen. EM-kilpailussa 2014 hän jäi puolivälierävaiheeseen.

Vuonna 2015 Yıldırım eteni usean turnauksen loppuotteluun, mutta voitti vain Turkin ja Ukrainan avoimet turnaukset. MM-kilpailuissa 2015 hän hävisi neljännesvälierissä Tijana Bogdanovićille. Vuoden 2016 aluksi Yıldırım voitti Turkin ja Alankomaiden avoimen turnauksen. EM-kilpailuissa hän hävisi välierissä espanjalaiselle Blanca Palmerille saavuttaen kolmannen EM-mitalin. Vielä ennen vuotta 2017 Yıldırım voitti Kroatian avoimen turnauksen. Vuonna 2017 Yıldırım voitti Saksan, Slovenian ja Alankomaiden avoimen turnauksen. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Yıldırım hävisi toisen ottelunsa Andrea Ramírezille pudoten neljännesvälierissä. Hän eteni myös kolmesti Grand Prix -kilpailujen välieriin. Vuoden 2018 ensimmäisessä turnauksessa Egyptin avoimessa turnauksessa Yıldırım saavutti voiton. Hän voitti myös Sofian, Belgian ja Espanjan avoimen turnauksen. Yıldırım voitti myös uransa toisen Euroopan-mestaruuden, kun hän voitti 46 kg sarjan loppuottelussa alankomaalaisen Dina Pouryounes Langeroudin. Vuonna 2019 Yıldırım voitti Espanjan avoimen turnauksen. Vuonna 2020 hän voitti Fujairahin ja Saksan avoimet turnaukset.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rukiye Yıldırım TaekwondoData. Viitattu 7.4.2021. (englanniksi)
Teräskypärä malli 1916 naamiointimaalattuna.
*Stirnpanzer*-lisäpanssarilevyllä varustettu M1916-teräskypärä.
Teräskypärä malli 1916/18:n ja M35-kypärän eroja havainnollistava kuva.
**Teräskypärä malli 1916** (saks. *Stahlschutzhelm, Modell 1916*) on saksalainen ensimmäisen maailmansodan kolmantena sotavuotena käyttöön otettu kypärämalli, jossa teräskypärä ulottuu melko alas niskaan ja myös sivulta kaulan ympärille. 

Syy laajasti suojaavan raskaan teräskypärän käyttöönotolle oli se, että ensimmäisen maailmansodan juuttuessa asemasodaksi 1916–1917 suuri osa kaatuneista alkoi tulla tykistön epäsuoran tulen aiheuttamista sirpaleista, ei luodeista.

Kypärän etuosan "sarvien" pääasiallinen tehtävä on kypärän tuulettaminen niissä olevan reiän kautta. Toinen tehtävä on toimia niiden varaan ripustetun *Stirnpanzer*-lisäpanssarilevyn kiinnikkeinä. Sen kiinnitys varmistettiin kypärän takaosan ympäri kulkevalla nahkahihnalla. Lisäpanssarointi oli tarkoitettu lähinnä tähystäjille ja konekivääriampujille, mutta sen käyttö jäi hyvin vähäiseksi.

Suomen armeijalle ostettiin vuonna 1919 15 000 kappaletta Ranskan sotasaaliiksi saamia saksalaisia teräskypäriä, ja 1920-luvun aikana niitä hankittiin 80 000 kappaletta lisää.

Teräskypärä malli 1916:n seuraaja Saksassa oli M1935-teräskypärä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teräskypärä malli 1916**.
* Kypärät: saksalainen M/16 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Stahlhelm 1916 (espanjaksi)
Turkislakki.
Turkislakkeja käyttäviä suomalaissotilaita Raatteentiellä vuonna 1940.
**Turkislakki** (ven. ушанка, *ušanka*) tai **karvalakki** on korvaläpillä varustettu päähine (korvuslakki). Korvaläpät voidaan sitoa hatun päälle "kruunuksi" tai leuan alle, jolloin ne suojaavat korvia kylmältä. Turkislakki on yleensä valmistettu kaniinin turkista, mutta myös susi, koira, kettu, näätä ja korkealuokkainen lampaan nahka ovat käytettyjä.

Historia
--------

Taitettavilla korvaläpillä varustettuja turkislakkeja on käytetty Skandinaviassa, Venäjällä sekä Keski-Aasiassa vuosisatoja. Uskotaan, että venäläiset omaksuivat turkislakin Keski-Aasian paimentolaisilta keskiajalla; nykyisen kaltainen, pyöreän kruunun omaava turkislakki yleistyi kuitenkin vasta 1900-luvun aikana, ensimmäiseksi Venäjällä.

Stereotyyppisesti turkislakki koristaa venäläisen päätä. Hattua ja sen variaatioita käytetään kuitenkin yleisesti myös Kiinassa, Pohjois-Koreassa, Itä-Euroopassa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Lisäksi monet Itä-Euroopasta Yhdysvaltoihin saapuneet siirtolaiset käyttävät päähinettä. On mahdollista, että venäläiset omaksuivat hatun käytön mongoleilta keskiajalla näiden tunkeutuessa Venäjälle. Arvokkaasta soopelinnahasta tehty korvallinen turkislakki oli varakkaiden pajarien tunnus.

Suomen kielessä 1960- ja 1970-luvulla siviilimalliseen turkislakkiin on viitattu *Nikitana* Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšoviin viitaten. Suomessa turkislakista tuli koululaisten käyttämä pipoa lämpimämpi päähine 1970-luvun alussa, mutta Suomessa se oli usein keinotekoista muovikuiduista tehtyä karvaa.

Käyttö univormuissa
-------------------

Neuvostosotilaiden käyttämä turkislakki.
Turkislakki kuuluu myös monissa maissa, kuten Venäjällä ja Kanadassa, poliisien ja armeijan talvipukuun. Lakki kuuluu myös Suomen puolustusvoimien perusvarustukseen nimellä "Turkislakki m/87", "Turkislakki M91" tai "Turkislakki M05". Suomen puolustusvoimissa turkislakki oli aluksi kenttäharmaa, mutta nykyään se on maastopuvun vihreä (lakkimallit M91 ja M05, poikkeuksena Panssariprikaatin käyttämä kokomusta "Turkislakki M92" sekä jäljempänä mainitut); nykyään yksiväristä karvalakkia käytetään vain merivoimissa (turkislakki M/30), Panssariprikaatissa (M92), sekä pukujen M/58 ja M/83 tai muiden ulkokäyttöön tarkoitettujen yksiväristen pukujen kanssa (M/87 ja M/39.) Aikaisemminkin harmaa turkislakki talvioloissa peitettiin lumipuvun hupulla, jotta se ei olisi erottunut lumesta. Kenraalien turkislakki M/39 on valkoinen, varustettuna sinisellä ristillä lakin päällipuolella alas laskettavan lipan ja korvaläppien alla.

Lähteet
-------

1. ↑  Pakkaskelin klassikko on lämmin *Kaleva*. Viitattu 21.9.2021.
2. ↑  Nyt ei palella! - Nikita käyttöön, kun pakkanen yltyy *Iisalmen Sanomat*.  16.1.2016. Viitattu 21.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turkislakki** Wikimedia Commonsissa