recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Porin keskusaukio. Vasemmalla Keskuskartano ja etualalla Porin linja-autoasema. Taustalla näkyvä korkea rakennus on Linnainmaankulma.
**Keskusaukio** on Porin ydinkeskustan etelälaidalla sijaitseva aukio. Sitä rajaavat itä-lansi-suunnassa Itsenäisyydenkatu sekä pohjois-eteläsuunnassa Yrjönkatu ja Tampereentie. Aukiolle johtavat lisäksi Isolinnankatu ja Rautatienpuistokatu, joka yhdistää Keskusaukion Porin rautatieaseman edustalla olevaan Asema-aukioon.

Keskusaukiolla sijaitsee liikerakennuksia sekä itälaidalla oleva Porin linja-autoasema. Ympäröivissä rakennuksissa toimivat muun muassa hotellit Cumulus ja Amado. Aukion etelälaidalla on suuri arkkitehti Charles Haganin suunnittelema Keskuskartano-niminen vuokratalo, joka valmistuessaan vuonna 1962 oli Pohjoismaiden suurin vuokratalo. 11-kerroksisessa rakennuksessa on nykyään 160 asuntoa, joista osa on myyty omistusasunnoiksi. Yrjönkadun varrella sijaitsevassa rakennuksessa toimii ravintola Rattaanpyörä eli "Rattis", joka on Porin legendaarisimpia ravintoloita. 1980-luvulla se tunnettiin muun muassa Yön ja Dingon jäsenten kantapaikkana. Aukion keskellä on torimainen kivetty alue, jossa sijaitsee vuonna 1968 paljastettu kuvanveistäjä Terho Sakin teos "Taiteen Tammi". Se toimii myös suihkulähteenä.

Vuonna 1956 valmistuneen linja-autoaseman laiturit sijaitsivat alun perin nykyisestä poiketen Keskusaukion puolella. Samana vuonna olleen yleislakon yhteydessä Keskusaukiolla nähtiin väkivaltainen mellakka, kun lakkoilijat yrittivät estää liikennöitsijöitä ajamasta linja-autojaan. Aluksi autojen ikkunoita kivitettiin rikki, jonka jälkeen nähtiin yhteenottoja lakkoilijoiden ja paikalle hälytettyjen poliisien välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Kui? – porilaisen käsikirja" (s. 35). Pori-seura 2007. ISBN 978-952-92-3028-0. Viitattu 14.12.2013.
2. ↑  Keskuskartanolle uusi omistaja  29.8.2012. Yle Uutiset Satakunta. Viitattu 14.12.2013.
3. ↑  Pori on rock  29.6.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 14.12.2013.
4. ↑  Taiteen Tammi Keskusaukiolla (Arkistoitu – Internet Archive) Porin kaupunki. Viitattu 14.12.2013.
5. ↑  PORI – Uudella linja-autoasemalla (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 14.12.2013.
**Porin Rakennus ja LVI-Messut** on Satakunnan Ammattikorkeakoulun rakennustekniikan opiskelijoista koostuvan Porin Valmistuvat Rakennusinsinöörit Ry:n järjestämä kaksipäiväinen ja vuosittain järjestettävä tapahtuma. 

Messut ovat olleet ja ovat edelleen täysin opiskelijavetoiset. SAMK seuraa messuja sivusta, muttei osallistu messujen järjestämiseen.

Historia
--------

Messuja on järjestetty jo vuodesta 1964 alkaen Porin teknillisen oppilaitoksen, nykyisen Satakunnan Ammattikorkeakoulun Tekniikan Porin yksikön viimeisen vuoden opiskelijoiden projektina. Aluksi messujen järjestäjinä toimivat valmistuvat rakennusmestarit, mutta vuonna 1972 vastuu siirtyi valmistuville rakennusinsinööreille.

Aluksi tapahtumaa järjestettiin Porin Karhulinnan tiloissa. Sieltä messut siirtyivät nykyisen Satakunnan Ammattikorkeakoulun tiloihin. Vuonna 1992 messut siirtyivät juuri valmistuneeseen Porin Karhuhalliin, jossa messut ovat toimineet siitä asti.

Messujen vuosittainen kävijämäärä on ollut runsas 10 000 kävijää.

Vuoden 2011 messut jäivät viimeisiksi yksinomaan Porin rakennusmessuiksi, sillä vuoden 2012 messujen järjestäjät ovat käyneet eri koulutusohjelman, kuin aikaisemmat vuodet, mukaan on ympätty LVI-puolta, joten messut kulkevat 2012 alkaen nimellä Porin Rakennus- ja LVI-messut.

Vuoden 2009 messut
------------------

Vuoden 2009 messut järjestettiin 21.3.-22.3.2009 Porin Karhuhallissa. Messujen teemana oli energiansäästö. Messut juonsi Jorma Piisinen eli Remontti-Reiska. Esiintyjinä messuilla oli The Spectre sekä Janne Tulkki. Messuilla oli jälleen kävijöitä noin 10 000.

Vuoden 2016 messut
------------------

Vuoden 2016 Porin Rakennus Ja LVI-Messut järjestettiin 19.-20.3.2016 Porin Karhuhallissa. Messujen teemana oli linjasaneeraus, sekä energiatehokkaat säästöratkaisut omakotitaloissa. Messut juonsi Elina Wallin ja pääesiintyjänä oli Anssi Kela. Ice Hearts-hyväntekeväisyysjärjestö piti messuilla huutokaupan, jonka tuotto ohjattiin lasten ja nuorten liikuntaan.

Vuoden 2017 Rakennus- ja LVI-messut katkaisivat vuosikymmenien perinteen ja jäivät viimeisiksi laatuaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Porin Rakennus ja LVI-messujen www-sivu
* Satikan artikkeli Porin Rakennusmessuista ja Porin valmistuvat rakennusinsinöörit ry:stä[vanhentunut linkki]
**Porin kaupunginsairaala** on Porin kaupungin omistama sairaala, joka sijaitsee keskustan länsipuolella Maantiekadun varrella. Se tarjoaa kirurgian, sisätautien, geriatrian ja yleislääketieteen hoitopalveluja ja tutkimuksia. Kaupunginsairaalassa on seitsemän lyhytaikaishoidon osastoa, kirurgian osasto sekä tutkimus- ja näyttöpoliklinikka. Potilaspaikkoja sairaalassa on 245 ja sen yhteydessä toimii myös terveyskeskus. Kaupunginsairaalan lisäksi Porissa sijaitsee myös Satakunnan keskussairaala, joka on kaupunginsairaalaa huomattavasti suurempi Satakunnan sairaanhoitopiirin yksikkö.

Porin kaupunginsairaalassa tehtiin suuri peruskorjaus vuosina 2012–2014, jonka ajaksi sen osastoja siirrettiin Harjavallassa sijaitsevaan Satalinnan sairaalaan. Remontti valmistuu lopullisesti heinäkuun 2014 aikana. Samassa yhteydessä Kaupunginsairaala muuttuu Porin perusturvalautakunnan syksyllä 2013 tekemän päätöksen mukaisesti kuntouttavaksi sairaalaksi ja leikkaustoiminta siirretään Satakunnan sairaanhoitopiirin vastuulle.

Historia
--------

Porin kaupunginsairaalan edeltäjä oli vuonna 1834 perustettu Porin kuumesairaala, joka marraskuussa 1875 siirtyi Porin kaupungin haltuun. Vanha sairaala oli ahdas ja lisäksi huonokuntoinen, joten uuden rakentamista ryhdyttiin suunnittelemaan jo parin vuoden kuluttua. Vuonna 1891 kaupunginvaltuustolle esiteltiin J. E. Stenbergin sekä Onni Tarjanteen piirustukset uudesta sairaalasta ja niistä valittiin toteutettavaksi Stenbergin suunnitelma. Kaupunginsairaalan paikaksi valittiin Käppärän hautausmaan ja Vanhan hautausmaan välinen alue, jossa jo toimi köyhäintalo. Sairaala otettiin käyttöön lokakuussa 1895 ja sen nimenä oli aluksi *Porin kunnallissairaala* (Björneborgs kommunala sjukhuset). Nykyinen nimi vakiintui vuoden 1905 jälkeen, kun kaupungin virkakieleksi oli vaihdettu suomi.

Kaupunginsairaala toimi alkuperäisissä tiloissaan aina vuoteen 1971 saakka, jolloin valmistui arkkitehti Olaf Küttnerin suunnittelema uudisrakennus. Vuonna 1980 otettiin käyttöön toinen laajennusosa, jonka suunnittelusta vastasi arkkitehti Kimmo Levanto. Kaupunginsairaalan vanhimpia osia peruskorjattiin viimeksi vuosina 1981–1982 ja ne ovat edelleen käytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Porin kaupunginsairaala muuttuu kuntouttavaksi sairaalaksi  3.9.2013. Satakunnan Kansa. Viitattu 10.6.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Porin sairaalaremontti edennyt hyvin - budjetti jopa alittumassa  17.4.2013. Yle Uutiset. Viitattu 10.6.2014.
3. ↑  Kaupunginsairaalasta kuntouttava sairaala  4.6.2014. Satakunnan Kansa. Viitattu 10.6.2014. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Porin kaupunginsairaalan leikkaustoiminta siirtyy sairaanhoitopiirille  14.10.2013. Satakunnan Kansa. Viitattu 10.6.2014. [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Seppälä, Aarne: "Kui? – porilaisen käsikirja", s. 195–197. Pori-seura ry 2007. ISBN 978-952-92-3028-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kaupunginsairaala* Pori-tiedossa (poritieto.com)
**へ** hiraganalla tai **ヘ** katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /he/, ja ne ovat kana-aakkostojen 29. sijalla fu- ja ho-tavujen välissä.

Alkuperä
--------

Hiragana へ ja katakana ヘ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 部.

Tarkkeet
--------

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut べ ja ベ, jotka lausutaan /be/, tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぺ ja ペ, jotka lausutaan /pe/.

Latinisaatio
------------

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: へ ja ヘ latinisoidaan « he », べ ja ベ latinisoidaan « be » ja ぺ sekä ペ latinisoidaan « pe ».

Kirjoitus
---------

Vetojen järjestys merkille へ.
Hiragana へ kirjoitetaan yhdellä vedolla:

1. Vasemmalta lähtevä nouseva diagonaalinen veto, joka kääntyy ennen puoliväliä alas oikealle.

Vetojen järjestys merkille ヘ.
Katakana ヘ kirjoitetaan yhdellä vedolla, samalla tavalla kuin hiragana:

1. Vasemmalta lähtevä nouseva diagonaalinen veto, joka kääntyy ennen puoliväliä alas oikealle.

Tietotekniikassa
----------------

* Unicode-merkinnät:
	+ へ: U+3078
	+ べ: U+3079
	+ ぺ: U+307A
	+ ヘ: U+30D8
	+ ベ: U+30D9
	+ ペ: U+30DA

Lähteet
-------

* Japanese Hiragana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Japanese Katakana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Hiragana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Katakana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
**He Kexin** (kiin. 何 可欣, s. 1. tammikuuta 1992 Peking) on kiinalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on erikoistunut eritasonojapuille.

He voitti olympiakultaa eritasonojapuilta ja joukkuekilpailusta Pekingissä 2008. Nojapuufinaali oli äärimmäisen tasainen. He sai amerikkalaisen Nastia Liukinin kanssa samat pisteet, 16,725, mutta kiinalainen julistettiin voittajaksi parempien avaussuorituksen pisteiden perusteella. Aikaisemmin samana vuonna He oli voittanut nojapuilla kaksi maailmancupin kilpailua. Kiinan mestaruuden hän on voittanut eritasonojapuilla ainakin vuosina 2007 ja 2008. Vuoden 2009 MM-kilpailuissa He voitti kultaa eritasonojapuilla ylivoimaisesti: hopeamitalisti Kōko Tsurumiin kertyi finaalissa eroa 1,125 pistettä. Vuosina 2010 ja 2011 hän saavutti Kiinan joukkueessa joukkuekilpailun MM-pronssia. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai eritasonojapuilla hopeaa.

Hen todellisesta iästä on liikkunut erilaisia huhuja ja epäilyjä, ja asiaa on selvitelty useaan otteeseen. Sääntöjen mukaan voimistelijan täytyy olla tai täyttää kisavuonna 16 vuotta, ja Hen epäiltiin Pekingissä olleen alaikäinen kilpailemaan. Virallisesti Hen on kuitenkin todettu olleen täysi-ikäinen.

Lähteet
-------

* He Kexin Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Henkilökuva Kiinan olympiajoukkueen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  MTV3 Urheilu: *He äärimmäisen tiukan voimistelufinaalin voittoon* 18.08.2008
3. ↑  Tulokset FIG:n sivuilla (englanniksi)
4. ↑  Helsingin Sanomat: *Kiinan mestarivoimistelijaa epäillään alaikäiseksi* 22.8.2008
5. ↑
**Ray "Reiska" Ailus** (s. 18. maaliskuuta 1973) on suomalainen koripallovalmentaja ja pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Vuodesta 2016 lähtien hän on toiminut KTP-Basketin päävalmentajana.

Ura
---

### Pelaajaura

Pelaajaurallaan Ailus pelasi SM-koriksessa 297 runkosarja- ja 45 pudotuspeliottelua. Pelaajana hänen edustamiaan joukkueita pääsarjatasolla ovat olleet hänen kasvattajaseuransa Helsingin NMKY, Torpan Pojat, Espoon Honka, Pyrintö sekä UU-Korihait. Hän voitti Suomen mestaruuden Helsingin NMKY:n riveissä vuonna 1992. Nuorten maajoukkueessa hän pelasi 52 ottelua, joissa pisteitä kertyi 408.

### Valmentajaura

Valmentajauransa Ailus aloitti kaudella 2002–2003 Turun Riennon A-tyttöjen päävalmentajana. Kausi päättyi joukkueen osalta Suomen mestaruuteen. Kaudeksi 2003–2004 Ailus siirtyi valmentamaan Turun Riennon naisten SM-sarjajoukkuetta, joka ensimmäisellä SM-sarjakaudellaan sijoittui Suomen cupissa toiseksi ja runkosarjassa viidenneksi.

Kaudeksi 2004–2005 Ailus siirtyi valmentamaan Sparliigaan noussutta Aura Basketia. Hän johdatti joukkueen historian ensimmäisellään SM-sarjakaudellaan runkosarjassa kolmanneksi. Ailus valittiin Sparliigan vuoden valmentajaksi heti debyyttikaudellaan. Kaudella 2005–2006 Ailus valmensi UU-Korihait runkosarjassa seitsemänneksi. Kaudeksi 2006–2007 Ailus siirtyi valmentamaan KTP-Basketia. Joukkue sijoittui tällöin runkosarjassa kolmanneksi. Ailus aloitti myös kauden 2007–2008 KTP-Basketin päävalmentajana, mutta hänet irtisanottiin 2007 tapaninpäivänä tehtävästä. Syytä irtisanomiselle ei kerrottu julkisuuteen.

Ailus palkattiin Joensuun Katajan päävalmentajaksi tammikuussa 2008. Kaudella 2008–2009 Ailus valmensi Katajan hopealle. Kaudeksi 2009–2010 Ailus siirtyi uudestaan KTP-Basketin valmentajaksi. Hän valmeksi seuraa myös seuraavalla kaudella, jolloin KTP saavutti SM-pronssia. Tämän jälkeen hän toimi Suomen nuorisomaajoukkueiden valmentajana. Kauden 2012–2013 Ailus vietti Turun NMKY:ssä, joka pelasi Divisioona B:ssä. Vuonna 2013 hän siirtyi ensimmäistä kertaa valmentamaan ulkomaille tehtyään sopimuksen Solna Vikingsin kanssa.

Solnassa Ailus vietti kaksi vuotta, eikä valmentanut missään kaudella 2015–2016. Hän teki paluun Korisliiga-valmentajaksi kaudeksi 2016–2017 tehtyään KTP-Basketin kanssa sopimuksen.

Katso myös
----------

* Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 pallonriistoa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Lähteet
-------

1. ↑  Salmi, Pentti: *Koripallokirja 2007/08*. Suomen koripalloliitto, 2007.
2. ↑  Ray Ailuksesta Korihaiden uusi valmentaja  6.5.2005. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 20.8.2013.
3. ↑  KTP irtisanoi päävalmentaja Ailuksen  27.12.2007. Suomen Koripalloliitto.  Arkistoitu 9.3.2008. Viitattu 20.1.2007.
4. ↑  Ray Ailus palaa Kotkaan  27.5.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 7.6.2009.
5. ↑  Ray Ailus sai pestin Ruotsista  8.6.2013. Kymen Sanomat. Viitattu 20.8.2013.
6. ↑  KTP-Basket vahvisti Ailuksen pestin — "Hän varmasti panee ukot töihin"  8.4.2016. Kymen Sanomat. Viitattu 8.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Lars Ekström** | **Korisliigan vuoden valmentaja**2004–2005 | Seuraaja:**Timo Heinonen** |
|
**BMW M1** on BMW:n vuosina 1978 – 1981 valmistama, 6-sylinterisellä DOHC M88/1 3.5 L keskimoottorilla varustettu superauto. 

Samaa moottoria käytettiin myöhemmin M635 CSi ja E28 M5 -malleissa. Moottorissa on kuusi erillistä kaasuläppää (yksi joka sylinterille), neljä venttiiliä/sylinteri, Kugelfischerin mekaaninen polttoaineensuihkutus ja Magneti-Marellin elektroninen sytytys, joilla katuversion teho oli 277 hv (204 kW) ja huippunopeus 262 km/h. Turboahdettu kilpaversio tuotti jopa 850 hv.

Malli perustuu alun perin Giugiaron suunnittelemaan, vuonna 1972 esiteltyyn Turbo Concept -autoon. BMW Motorsport GmbH vastasi käsinvalmistetun auton tuotannosta vuodesta 1978 vuoteen 1981 luokittelumallina. Alun perin BMW antoi Lamborghinin vastuulle huolehtia korin yksityiskohdista ja valmistaa prototyypit ja sarjatuotantoautot. Lamborghinin taloudellinen tilanne pakotti BMW:n kuitenkin ottamaan projektin vastuulleen huhtikuussa 1978, seitsemän prototyypin jälkeen.

Tuotantomallit kokosi osittain ItalDesign Torinossa, loppukokoonpanon teki Stuttgartissa Saksassa korivalmistaja Baur. Autoa valmistettiin ainoastaan 456 kappaletta.

Vaikka M1 ei koskaan saavuttanut mitään merkittävää kilpamenestystä, se silti muistetaan hienostuneena superautona jossa oli hyvät ajo-ominaisuudet. Vuonna 2004 yhdysvaltalainen Sports Car International lehti nimesi auton kymmenenneksi Top Sports Cars of the 1970's listallaan.

Moottorit
---------

* R4 Turbo, 2 L, 200 hv (BMW Turbo 1972)
* R6, 24V , 3,5 L, 204 kW (277 hv) @ 6600 r/min (Katuauto)
* R6, 24V 345 kW (470 hv) (Kilpaversio) , 626 kW/850 PS (Turboahdettu kilpaversio)

Kuvia
-----

* 1981 M11981 M1
* Andy Warhol M1Andy Warhol M1
*

Suorituskyky
------------

BMW M1 katuautoversio kiihtyy noin 5,6 sekunnissa 0–100 km/h ja huippunopeus on 262 km/h. Auto oli vuoteen 1985 asti nopein saksalainen tuotantoauto.

* Auto, Motor und Sportin mittaukset 25/1986
* 0–100 km/h 6,0 s
* 0–120 km/h 8,3 s
* 0–140 km/h 10,5 s
* 0–160 km/h 13,1 s
* 0–180 km/h 17,5 s
* 0–200 km/h 21,8 s
* 1 km, seisovalla lähdöllä 25,4 s
* Huippunopeus: 265 km/h

Aiheesta muualla
----------------

* 

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Lembit Lõhmus** (s. 25. syyskuuta 1947 Mustla, Viro) on virolainen taiteilija, taidegraafikko.

Lõhmus opiskeli 1969–1975 Tarton taidekoulussa ja Viron taideakatemiassa Tallinnassa. Vuosina 1975–1977 hän toimi Viron taidemuseon käyttötaideosaston johtajana, 1977–1988 sisustusarkkitehtina, 1989–2003 vapaana graafikkona ja 2003–2010 postimerkkitaiteilijana. Hän on erityisen tunnettu postimerkeistään, sillä noin kolmannes Viron parin viime vuosikymmenen postimerkeistä on hänen suunnittelemiaan.

Lõhmusin suunnitelma voitti vuonna 2004 kansanäänestyksen, jolla valittiin Viron eurokolikoiden kansallinen puoli. Suunnitelman mukaan valmistetut eurokolikot otettiin Virossa käyttöön 1. tammikuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Lembit Lõhmus (php) filateelia.ee. Viitattu 15.1.2011. (viroksi)
2. ↑  LEMBIT LÕHMUS:usun, et arvuti tähtsus kunstis on nullilähedane (php)  12.1.2007. Sakala.  Arkistoitu 27.8.2007. Viitattu 15.1.2011. (viroksi)
3. ↑  Viron keskuspankki: The Estonian euro coin (jsp) Viron keskuspankki.  Arkistoitu 4.12.2010. Viitattu 15.1.2011. (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lembit Lõhmus** Wikimedia Commonsissa

Aiheesta muualla
----------------

* Lembit Lõhmusin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alankomaiden Ateenan-instituutti** (holl. *Nederlands Instituut in Athene*, *NIA*, kreik. Ολλανδικό Ινστιτούτο Αθηνών, *Ollandikó Institoúto Athinón*) on alankomaalainen arkeologinen instituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista, joilla on lupa suorittaa maassa arkeologisia kaivauksia.

Instituutti on perustettu vuonna 1984. Se toimii Ateenan keskustassa Makrygiánnin kaupunginosassa sijaitsevassa uusklassisessa rakennuksessa, samassa osoitteessa Belgische School te Athenen kanssa. Instituutti julkaisee vuodesta 1993 tiedejulkaisua *Pharos. Journal of the Netherlands Institute at Athens*.

Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
--------------------------------

* Aitolia
* Nikopolis, Epeiros
* Tanagra, Boiotia
* Zákynthos, Jooniansaaret

Lähteet
-------

1. ↑  Περιοδικό Pharos Ολλανδικό Ινστιτούτο Αθηνών.  Arkistoitu 11.9.2017. Viitattu 4.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Nederlands Instituut in Athene. (hollanniksi) (kreikaksi)
**John Edward Gray** (12. helmikuuta 1800 Walsall, Staffordshire – 7. maaliskuuta 1875 Lontoo) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä.

Elämä
-----

Hänen isänsä oli Samuel Frederick Gray (1766–1828), aikansa tunnettu farmakologi ja kasvitieteilijä. Hänen nuorempi veljensä George Robert Gray oli aikansa huomattavimpia ornitologeja. Grayn perhe muutti Lontooseen, missä John Gray opiskeli lääketiedettä. Kiinnostus kasveihin sai hänet kuitenkin muuttamaan opintojensa suunnan. Hän avusti isäänsä kirjoittamaan teoksen *The Natural Arrangement of British Plants* vuonna 1821.

Äänestyksessä häntä ei hyväksytty Linnean Society of Londonin jäseneksi. Kenties tämän johdosta hänen kiinnostuksensa suuntautui kasveista eläintieteeseen. Vuonna 1824 hän liittyi British Museumin eläintieteelliseen osastoon auttaakseen John George Childreniä matelijakokoelman luetteloinnissa. Vuonna 1840 hän peri Childrenin paikan museon intendenttinä, ja toimi siinä virassa aina jouluun 1874 saakka. Virassaan Gray osoitti suurta tarmoa ja kehitti osastostaan lopulta maailman arvostetuimman eläintieteellisen museon.

50-vuotisen uransa aikana British Museumissa John Gray kirjoitti lähes 500 artikkelia. Monissa niistä hän kuvaili tieteelle uusia eläinlajeja, muun muassa idänkaulustrappi oli hänen kuvailemansa kaulustrapin itäisempi rotu, joka noin 165 vuotta myöhemmin erotettiin omaksi lajikseen. Kokoelmiin saatiin näytteitä eri puolilta maailmaa lukuisien tutkijoiden lahjoittamina tai myyminä, ja ne käsittivät kaikki eläinkunnan haarat. Lintujen kuvailemisen hän yleensä jätti veljensä tehtäväksi.

Vuonna 1832 hänet hyväksyttiin Royal Societyn jäseneksi.

John Gray oli myös kiinnostunut postimerkkeilystä. 1. toukokuuta 1840 ilmestyi maailman ensimmäinen varsinainen virallinen postimerkki, *Penny Black*. John Gray osti niitä useita kappaleita vain säilyttääkseen ne, ja näin hänestä tuli maailman ensimmäinen tunnettu postimerkkien keräilijä.

Intianriisihaikara (*Ardeola grayii*) on nimetty John Grayn kunniaksi.

Teoksia
-------

* *Illustrations of Indian Zoology (1830–1835),* yhdessä Thomas Hardwicken kanssa.
* *The Zoological Miscellany. To Be Continued Occasionally*. Lontoo. Treuttel, Wurtz and Co. (1831).
* *Catalog of Shield Reptiles* (1855 ja 1870).

Lähteet
-------

* John Edward Gray. *The 1911 Classic Encyclopedia*.  5.9.2006.  Arkistoitu 29.10.2012. Viitattu 27.9.2020. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Kansallisteatterin myöntämää palkintoa. Uudemmasta katso Bergbomin palkinto (SLS).*
**Bergbomin palkinto** palkinto oli Suomen Kansallisteatterin vuosina 1908–1973 jakama palkinto. Se myönnettiin Suomen Kansallisteatterissa kahden edellisen vuoden aikana esitetyn parhaan kotimaisen alkuperäisnäytelmän tekijälle. Palkinto oli nimetty Kaarlo Bergbomin mukaan.

Bergbomin testamentissa säädettiin palkinnon perustamisesta siten, että jo aiemmin perustettuun "Kaarlo Bergbomin rahastoon" yhdistetyistä varoista käytetään joka toinen vuosi seuraavalla tavalla: "Kansallisteatterin johtokunta, Teatteritalon johtokunta sekä kaksi näyttelijäkunnan puolesta valittua edustajaa muodostavat lautakunnan, joka määrää sanotun summan [500 mk] parhaan suomenkielisen alkuperäisen, edellisen kahden vuoden kuluessa Kansallisteatterin näyttämöllä esitetyn näytelmäkappaleen tekijälle".

Palkitut
--------

* Larin Kyösti 1908
* Kaarlo Atra 1910

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Bergbomin palkinto", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 87. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. 1 2  Eliel Aspelin-Haapkylä, Suomalaisen teatterin historia IV (tekstistä puuttuu sivunumerot, mutta kohdassa on viite [84] ja viitteessä kahden palkitun nimet.) (Gutenbeg.org)
**John F. Kennedy Jr:n lento-onnettomuus** tapahtui 16. heinäkuuta 1999 kello 21.41. John F. Kennedy Jr:n ollessa matkalla viikonlopuksi Martha’s Vineyardiin vaimonsa Carolynin sekä Carolynin sisaren Laurenin kanssa. Kone katosi tutkasta kello 21.40. Kone putosi Atlantin valtamereen, ja kaikki kolme koneessa ollutta kuolivat.

Lento
-----

Lento lähti noin kaksi tuntia myöhässä Kennedyn odottaessa vaimoaan kaupungin ruuhkasta. Kone nousi ilmaan kello 20.38, noin 24 minuuttia auringonlaskun jälkeen, ja koneen oli tarkoitus laskeutua kymmenen aikoihin Martha's Vineyardin lentokentälle.*lähde?*

### Viimeiset tutkahavainnot

Martha's Vineyardin lentoasema ei ole kuullut mitään Kennedyn koneesta, mutta koneen oli nähty lentävän omituista lentoreittiä. Kello 21.38 Kennedyn kone oli noin 630 metrin korkeudessa. Kello 21.39 sen nähtiin nousevan noin 660 metriin. Kello 21.40.40 sen nähtiin lentävän vain 330 metrissä 25,7 kilometrin päässä lentokentältä. Kone lensi tuolloin poispäin Martha's Vineyardista, ja se oli viimeinen tutkahavainto, joka koneesta saatiin.*lähde?**selvennä*

### Koneen putoaminen

Kennedy viritti radiota taajuudelle 127,25, ja yritti saada sieltä säätietoja. Samalla hän aloitti käännöksen oikealle, mutta silloin nopeus vain kasvoi. Kone kääntyi NTSB:n mukaan 125 astetta oikealle, mutta samalla 30 astetta alaspäin. Kone putosi nokka edellä ylösalaisin Atlantin valtamereen.

### Onnettomuuden syyt

Kennedy ei ollut käynyt mittarilentokurssiaan loppuun. Ulkona oli pilvistä, ja Kennedy lensi visuaalisesti. Hän ei katsonut ulos virittäessään radiota. Samaan aikaan kone kallistui. Kennedy viritti radion taajuudelle 127,25, mutta ilmeni, että taajuudella ei kerrottu Martha's Vineyardin säätietoja, ja oikea taajuus olisi ollut 126,25.*lähde tarkemmin?*

Onnettomuuden syyksi julistettiin hallinnan menetys tilantajun menetyksen johdosta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  ASN Wikibase Occurrence # 36699 *Aviation Safety Network*. Viitattu 18.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  *Lentoturmatutkinta*  (*Mayday*). Yhdysvallat, . (englanniksi)
**Andrius Kubilius** (s. 8. joulukuuta 1956 Vilna) on liettualainen poliitikko. Hän toimi Liettuan pääministerinä vuosina 1999–2000 ja 2008–2012. Hän on johtanut Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit -puoluetta vuodesta 2003.

Kubilius opiskeli fysiikkaa Vilnan yliopistossa vuosina 1974–1979. Hän osallistui vuodesta 1988 Sąjūdis-kansanliikkeeseen, ja hänet valittiin Liettuan parlamenttiin (*Seimas*) ensimmäisen kerran vuonna 1992. Sąjūdisin oikeistolaisesta, konservatiivisesta siivestä muodostui Vytautas Landsbergisin johtama Kotimaan liitto (Liettuan konservatiivit) -puolue, jonka jäsen Kubilius on ollut vuodesta 1993. Puolue suuntautui sittemmin kristillisdemokratiaan ja otti nykyisen nimensä vuonna 2008.

Lokakuun 2008 vaaleissa Kubilius johti Kotimaan liiton, Ylösnousemuksen puolueen ja Liberaalien liikkeen muodostaman oikeistoliittouman voittoon ja nousi pääministeriksi. Vuoden 2012 vaalien jälkeen oikeistopuolueet ovat olleet oppositiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andrius Kubilius Seimas (Latvian parlamentti). Viitattu 12.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Liettuan vaalit johtivat vallanvaihtoon *HS.fi*.  29.12.2012. Viitattu 12.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrius Kubilius** Wikimedia Commonsissa

Liettuan vaakunaLiettuan pääministerit

* Prunskienė
* Šimėnas
* Vagnorius
* Abišala
* Lubys
* Šleževičius
* Stankevičius
* Vagnorius
* Paksas
* Kubilius
* Paksas
* Brazauskas
* Kirkilas
* Kubilius
* Butkevičius


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee venettä. Sanan muista merkityksistä, katso Gondoli (täsmennyssivu).*
Gondoli ohjaajineen Venetsian Canal Grandella.
Gondoleita laiturissa Venetsiassa.
**Gondoli** (ital. *gondola*) on kapea ja pitkänomainen tasapohjainen vene, joissa on korkea perä ja keula. Venettä soudetaan yhdellä pitkällä peräairolla. 

Gondoleita käytetään lähes yksinomaan Venetsian kanavilla liikuttaessa. Gondolin ohjaajaa kutsutaan *gondolieeriksi*. Suurin osa Venetsian gondolieereista kuuluu vanhoihin gondolieerisukuihin: aiemmin vallitsi ikiaikainen laki, jonka mukaan gondolieerina ei saanut toimia kukaan näiden sukujen ulkopuolinen, mutta vuonna 2007 perustettiin gondolieerin ammattitutkinto. Gondolieerina toimiminen on perinteisesti ollut miesten alaa. Vuonna 2009 alkoi työskennellä kaikkien aikojen ensimmäinen virallinen naisgondolieeri.

Gondoli on kevytrakenteinen ja nopealiikkeinen. Hankain on kyynärnivelen muotoinen ja veistetään perinteisesti saksanpähkinäpuusta; gondolin soudettavuuden vain yhdestä kohdasta varmistaa rungon toispuolisuus. 

Gondolin keulaan on tyypillisesti kaiverrettu kuusi sakaraa ja niiden yläpuolelle toiselta laidalta suora, toiselta kaareva huippu. Huipun muoto kuvaa Venetsian hallitsijan eli dogen päähinettä. Kuusi sakaraa taas symboloivat Venetsian kuutta kaupunginosaa (*sestiere*), jotka ovat San Marco, Dorsoduro, San Polo, Cannaregio, Castello ja Santa Croce. Lisäksi gondoleissa on messinkisiä hevoskoristeita. 

Gondoli mainitaan ensi kerran vuonna 1094 nimellä *gondulam*.*lähde?* Sanan *gondoli* täsmällistä alkuperää ei tiedetä. Gondolit olivat alkujaan mustiksi tervattuja, mutta värikkäitäkin gondoleita alettiin valmistaa. 1500-luvulla muut kuin mustat gondolit kiellettiin lailla. Gondolien kehitys jatkui 1800-luvun lopulle asti, jolloin moottoriveneet alkoivat vallata gondoleilta alaa vesikulkuneuvoina. 1700-luvulla käytössä oli yhtä aikaa muutama tuhat gondolia, nykyään muutama sata. Perinteisesti gondoli valmistetaan kahdeksasta eri puulajista ja 280 osasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tabu murtui Venetsiassa – gondoli sai naiskuskin *Yle Uutiset*.  26.6.2009. Viitattu 27.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **gondoli** Wikimedia Commonsissa

* Official Gondola Site (englanniksi)
* Boats - Gondola (englanniksi)
Rapautuvaa kalkkikalliota Sussexissa, Englannissa.
**Kalkkimaannos** on maannos, jossa on keskimääräistä enemmän kalkkia. Monesti kalkki irtoaa alla olevasta rapautuvasta kalliosta, saapuu veden kuljettamana tai kulkee pölynä tuulen mukana kauempaa. Yleensä kalkki parantaa maaperää neutraloimalla sitä ja edistämällä monien kalkinsuosija- ja kalkinvaatijakasvien kasvua. Niinpä kalkkimaaperä on monesti neutraali ja ravinteikas. Toisaalta taas runsaskalkkisilla alueilla kalkki saattaa olla ongelma kalkkia vieroksuville kasveille. Kalkkimaa saattaa olla myös altis kuivumiselle. Suomen kallioperä koostuu suureksi osaksi niukkaravinteista kivistä ja suuri sademäärä hapattaa maaperää laajalti. Tällöin maa on monesti kalkki- ja ravinneköyhää.*lähde?*

Ravinteiset kivilajit
---------------------

Koepalsta jossa testataan kasvien kasvua, oikealla puolella on kalkkipitoista maata.
Ravinteiset kivilajit sisältävät kasvien kasvua auttavia kivennäisaineita. Kalkkikiven lisäksi runsasravinteisia kivilajeja ovat yleisesti ottaen karboniitit, ultraemäksiset kivet, emäksiset vulkaniitit, amfiboliitit, gabrot ja diabaasit. Esimerkiksi otiitti-niminen mineraali edistää kasvien kasvua. Kasvien kasvua edistävät kalkkikivet, dolomiitti, diabaasi, nefeliinisyeniitti. Myös fylliitti, dioriitti, gabro, amfiboliitti, uraliittiporfyriitti ja vulkaniitti sekä ultraemäksiset duniitti, peridotiitti, serpentiini, kloriittiliuske, talkkiliuske ja vuolukivi. Suomessa kalkkikiveä on vain tuhannesosa kallioperän alasta ja emäksisiä kiviä vain 8,2 %:ssa. Esimerkiksi Kuopion seudun lehdot ja letot ovat kalkkimaan synnyttämiä. Somerniemellä Hämeessä taas lehtoisuutta aikaansaavat amfiboliitti ja dioriitti. Ravinteisen maan vyöhykkeet ovat Suomessa toimineet vaateliaiden kasvien leviämisreitteinä pohjoiseen. Monet kasvilajit ovat pohjoisrajoillaan kalkista riippuvaisia. Skandinaviassa kalkkikiveä löytyy Skandeilta, ja muualla maailmassa kalkkikiveä on enemmän pohjoisella kuin eteläisellä pallonpuoliskolla, muun muassa Euroopassa, Itä-Siperiassa, Taimyrin niemimaan vuorilla, Alaskassa ja Kanadassa esimerkiksi Victoriansaarella.

Lähteet
-------

* Reinikainen, Antti & Mäkipää, Raisa & Vanha-Majamaa, Ilkka & Hotanen, Juha-Pekka (toimittaneet): *Kasvit muuttuvassa metsäluonnossa*. Helsinki: Tammi, 2000. ISBN 951-31-1963-7.
* Skytte Christiansen, Mogens & Krusenstjerna, Edvard von & Waern, Mats: *Itiökasvit värikuvina*. Suomentanut Ranta, Pertti. Helsinki: WSOY, 1982. ISBN 951-0-08030-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Reinikainen et al. 2000. s. 39.
2. ↑  Ritala, Hilkka & Toivonen, Tauno: Somerniemen pitäjän kasvisto.  *Archivum Societatis Zoologicae Botanicae Fennicae 'Vanamo'*, 1955, 10. vsk, nro 2, s. 98. Helsinki:  Suomalainen eläin- ja kasvitieteellinen seura Vanamo.
3. ↑  Skytte Christiansen & Krusenstjerna s. 322
4. ↑  Tieteen Kuvalehti, 5/2011, Maaliskuu 2011, s. 22.
**Andrija Delibašić** (s. 24. huhtikuuta 1981 Nikšić, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija. Hän edusti pääsarjatasolla muun muassa Espanjassa Mallorcaa ja Rayo Vallecanoa, Portugalissa Benficaa, Bragaa ja Beira-Maria sekä Kreikassa AEK Ateenaa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Montenegron maajoukkueessa 21 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Seurajoukkueura
---------------

Delibašić pelasi vuodet 1999–2004 serbialaisessa FK Partizanissa. Pelaamissaan 100 ottelussa hän teki 48 maalia. Vuonna 2004 Delibašić siirtyi espanjalaiseen RCD Mallorcaan, jossa hän pelasi vuoteen 2005 mutta jonka pelaaja hän oli vuoteen 2008. Hänet lainattiin vuonna 2005 portugalilaiseen SL Benficaan ja kaudeksi 2005–2006 niin ikään portugalilaiseen SC Bragaan. Kauden 2006–2007 Delibašić aloitti kreikkalaisessa AEK Ateenassa ja lopetti portugalilaisessa SC Beira-Marissa. Seuraavan kauden hän vietti Espanjan Segunda Divisiónin Real Sociedadissa.

Delibašić siirtyi vuonna 2008 Mallorcasta Segunda Divisiónin Hércules CF:ään, jossa pelasi kaksi kautta tehden 65 ottelussa 20 maalia. Vuonna 2010 Delibašić siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Rayo Vallecanoon, joka nousi kauden 2010–2011 päätteeksi Primera Divisióniin.

Maajoukkueura
-------------

Delibašić pelasi ensimmäisen ottelunsa Montenegron maajoukkueessa 10. lokakuuta 2009 Georgiaa vastaan. Samassa ottelussa hän teki myös ensimmäisen maalinsa, joka vei Montenegron 2–1-johtoon ja jäi ottelun voittomaaliksi. Delibašić teki 7. lokakuuta 2011 Englantia vastaan viime minuutin maalin, joka tasoitti loppulukemat 2–2:een. Hän teki syyskuussa 2012 kaksi maalia vierasottelussa San Marinoa vastaan ja marraskuussa 2012 kaksi maalia kotiottelussa samaa joukkuetta vastaan.

Lähteet
-------

* Andrija Delibašić BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Andrija Delibašić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Andrija Delibašić National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Match report - Match report Montenegro - Georgia, 10.10.2009 - WM-Qualifikation Europa - transfermarkt.co.uk
2. ↑  Match report - Match report Montenegro - England, 07.10.2011 - EM-Qualifikation - transfermarkt.co.uk
3. ↑  Match report - Match report San Marino - Montenegro, 11.09.2012 - WM-Qualifikation Europa - transfermarkt.co.uk
4. ↑  Match report - Match report Montenegro - San Marino, 14.11.2012 - WM-Qualifikation Europa - transfermarkt.co.uk
**Tulevaisuus** (vuoteen 1943 saakka **Toveritar**) oli Helsingissä vuosina 1922–1973 ilmestynyt Suomen sosialidemokraattisen työläisnaisliiton aikakauslehti.

Suomen sosialidemokraattisen naisliiton ja sen lehden *Työläisnaisen* jouduttua kommunistien käsiin vuonna 1920 SDP:n naiset perustivat seuraavana vuonna Suomen sosialidemokraattisen työläisnaisliiton. Vuonna 1922 sen äänenkannattajana alkoi ilmestyä aikakauslehti *Toveritar* aluksi kerran ja vuoden 1927 alusta lähtien kahdesti kuukaudessa. Edeltäjäänsä verrattuna *Toveritar* korosti alaotsikkonsa *työläiskotien perhelehti* mukaisesti perhettä ja äitiyttä. Lehdessä käsiteltiin ajankohtaisia kysymyksiä kuten perhesuunnitelua, lasten päivähoitoa, miesten ja naisten palkkaeroja sekä naimattoman naisen asemaa. Lisäksi julkaistiin kevyempää aineistoa kuten kaunokirjallisuutta ja käsityöohjeita.

Vuonna 1944 lehti sai poliittisesti neutraalimmalta kuulostavan nimen *Tulevaisuus*. Entiseen tapaan se korosti perinteistä koti-perhe-avioliitto -ajattelua. Vuoden 1957 puoluehajaannuksessa naisliitto siirtyi skogilaisten kannalle ja myöhemmin Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton jäseneksi. SDP:n naiset perustivat vuonna 1959 Sosialidemokraattisten naisten keskusliiton, jonka lehti *Aikamme Kuvastin* alkoi ilmestyä syksyllä 1962. TPSL:n *Tulevaisuuden* julkaiseminen jatkui vuoteen 1973 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Katainen, Elina: *Vapaus, tasa-arvo, toverillinen rakkaus: perheen, kotitalouden ja avioliiton politisointi suomalaisessa kommunistisessa liikkeessä ennen vuotta 1930*, s. 155. Helsinki: Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2013. ISBN 978-952-5976-10-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.12.2015).
2. 1 2  Minkkinen, Merja: Työläisnaisesta Doorikseen: 110 vuotta sosialidemokraattisia naisten lehtiä *Työväentutkimus 2015 -vuosikirja*.  2015. Viitattu 6.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Toveritar* digitoituna kansalliskirjastossa
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Victoria-luokan ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

*HMS Howe* oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu Victoria-luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Victoria-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Pembroken telakalta ja Amiraliteetti nimesi aluksen 5. tammikuuta 1855. Köli laskettiin 10. maaliskuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1860. Alus valmistui 16. elokuuta 1860 Devonportin telakalla.

Palvelus
--------

Alus nimettiin 3. joulukuuta 1885 *HMS Bulwarkiksi* ja edelleen 27. syyskuuta 1886 *HMS Impregnableksi*. Aluksen nimi palautettiin *Bulwarkiksi* joulukuussa 1919 ja se myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1921.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Howe (1860)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 22

*Victoria*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Victoria* – *HMS Howe* |
| Edeltäjä: *HMS Royal Albert* – Seuraaja: Warrior-luokka |
Kalkki-Alppien kansallispuistoReichraminger Hintergebirgen vuoria Kalkki-Alppien kansallispuistossa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Pohjoiset Kalkki-Alpit, Ylä-Itävalta, Itävalta |
| Pinta-ala | 
20 825 ha |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Nationalpark Kalkalpen |
| Tyyppi | 
national park (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
25. heinäkuuta 1997 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kalkki-Alppien kansallispuisto** (saks. *Nationalpark Kalkalpen*) on kansallispuisto Ylä-Itävallan osavaltiossa. Se perustettiin vuonna 1997.

Kuvaus
------

Kansallispuisto sijaitsee Pohjoisten Kalkki-Alppien vuoristossa. Sen alueella on keski-Euroopan suurin yhtenäinen metsäalue, sekä Itävallan suurin karstikaivo. Puiston korkein kohta on Hohe Nock (1963 m) joka kuuluu *Sengsengebirgen* vuoriharjanteeseen, ja se tunnetaan laajoista pyökkimetsistään (yhteensä 7120 ha), jotka ovat osa Karpaattien ja Saksan pyökkimetsiä.

Näkymä Reichraminger Hintergebirgen alueelta
Puistossa on lukuisia vaellus-, maastopyöräily- ja ratsastuspolkuja. Talvella puistossa voi liikkua lumikengillä tai harrastaa alppihiihtoa. Puiston vierailijakeskus on Villa Sonnwend Windischgarstenissa, Traunviertelin Kirchdorf an der Kremsin piirissä.

Villa Sonnwendin hotelli ja seminaarikeskus
### Puiston luontotyypit

* 81% lehti- tai sekametsää
* 8% vuoristometsää (enimmäkseen mäntyjä)
* 6% alppiniittyjä ja laidunta
* 5% paljasta kalliota ja rakkaa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nationalpark Kalkalpen *kalkalpen.at*.  2011. Viitattu 14.12.2021. (saksaksi)
2. ↑  Kalkalpen National Park Urlaubsregion Pyhrn-Priel.  Arkistoitu 9.8.2013. Viitattu 14.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  Villa Sonnwend National Park Lodge *villa-sonnwend.at*. Viitattu 14.12.2021. (saksaksi)
Andrius Mamontovas, 2006
**Andrius Mamontovas** (s. 23. elokuuta 1967 Vilna) on liettualainen muusikko ja lauluntekijä. Mamontovas perusti vuonna 1983 yhtyeen FOJE, joka nousi pian yhdeksi Liettuan tunnetuimmista. Yhtye on julkaissut 16 musiikkialbumia. FOJE:n hajottua Mamontovas on tehnyt menestyksekästä soolouraa, joka on tuonut hänelle useita Liettuan arvostetuimpia musiikkipalkintoja (Bravo-palkinnot). Vuonna 2006 Mamontovas otti osaa Eurovision laulukilpailuun Liettuan suosituimpien muusikoiden muodostaman yhtyeen LT United jäsenenä.

Mamontovas tunnetaan maassaan myös näyttelijänä. Hän on esittänyt Hamletia sekä kotimaassaan että sen rajojen ulkopuolella.

Aiheesta muualla
----------------

* LT United
* My Space
* Trig (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**David Lynn Selby** (s. 5. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt elokuvissa, saippuasarjoissa sekä televisiossa. Hänet tunnetaan parhaiten Quentin Collinsin roolista ABCn *Yön vampyyrit* -televisiosarjassa (rooli, jota hän esitti vuodesta 1968 sarjan loppumiseen 1971 ja uudestaan sarjaan perustuvissa kuunnelmissa), ja Angela Channingin (Jane Wyman) pojan, Richard Channingin, roolista CBSn *Falcon Crest* -saippuasarjassa (rooli, jota hän esitti vuosina 1982–1990).*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:David Selby
**Daveigh Elizabeth Chase** (synt. **Schwallier**, s. 24. heinäkuuta 1990 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia rooleja on Samara Morgan *Ring*-elokuvassa ja Rhonda Volmer *Big Love* -televisiosarjassa.

Ura
---

Daveigh Chase syntyi Las Vegasissa ja kasvoi Albanyssa Oregonissa yksinhuoltajaäitinsä Cathy Chasen luona. Hänelle annettiin syntyessään isänsä sukunimi Schwallier, mutta se vaihdettiin Chaseksi vanhempien erotessa. Chase piti esiintymisestä jo lapsena ja voitti Little Miss America -missikisan laulukilpailun. Vuonna 1998 hän esitti mormonia lasta musikaalissa *Utah*. Seitsemänvuotiaana hän esiintyi Campbell's Soupin mainoksessa.

Vuonna 2001 Chase ääninäytteli japanilaista kymmenvuotiasta tyttöä *Henkien kätkemä* -elokuvassa, joka dubattiin japanista englanniksi.

Chasen läpimurto tapahtui vuonna 2002, kun hän ääninäytteli Lilo Pelekaita Disneyn animaatioelokuvassa *Lilo ja Stitch*. Chase teki ehkä tunnetuimman roolinsa esittäen kaltoin kohdeltua, ihmisiä tappamaan ryhtynyttä pikkutyttöä Samara Morgania kauhuelokuvassa *Ring* (2002). Hän voitti roolisuorituksestaan "parhaan vihollisen" palkinnon MTV Movie Awards -gaalassa. Chase ei kuitenkaan enää saanut roolia elokuvan jatko-osasta, *Ring 2* (2005), koska hän oli kasvanut liian isoksi esittämään kahdeksanvuotiasta. Hänet korvasi Kelly Stables. Hänellä oli rooli elokuvassa *Beethovenin viides* vuonna 2003.

Chasella oli sivurooli vuoden 2001 elokuvassa *Donnie Darko*, jossa hän näytteli päähenkilön sisarta. Hän uusi roolinsa elokuvan jatko-osassa *S. Darko* vuonna 2009. Tilannekomediasarjassa *Oliver Beene* Chase esitti päähenkilön tyttöystävää. Hän on lisäksi vieraillut useissa tv-sarjoissa, kuten *Enkelin kosketuksessa* ja *Teho-osastossa*.

Chase esiintyi sivuroolissa HBO-kanavan sarjassa *Big Love* vuosina 2006–2011. Hän myös ääninäytteli elokuvan *Leroy & Stitch*, joka on jatkoa elokuvalle *Lilo & Stitch*.

Steven Spielberg huomasi Chasen laululahjakkuuden ja valitsi hänet laulamaan kappaleen "God Bless America" elokuvassa *A.I. – Tekoäly*. Hän on lisäksi tehnyt laulukohtauksia televisiosarjoissa *Big Love* ja *Oliver Beene*.

Aiheesta muualla
----------------

* Daveigh Chase Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Daveigh Chase Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Dabiq** (arab. دابق‎‎) on kaupunki Aleppon maakunnassa Pohjois-Syyriassa. Kaupungissa oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 3 364 asukasta.*lähde?*

Kaupungilla on merkittävä asema islamilaisessa eskatologiassa. Abu Hurairahin saneleman hadithin mukaan kaupungin asema on samanlainen kuin Harmageddonin kristinuskossa. Hadithin mukaan viimeiset hetket eivät saavu ennen kuin 'roomalaiset' saapuvat Dabiqiin. Silloin Medinasta saapuneet taistelijat voittavat heidät ja valloittavat sen jälkeen Konstantinopolin.

Kartografi Yaqut al-Hamawi on maininnut kaupungin 1200-luvulla ja maininnut sen olevan Umaijadien kalifi Suleimanin hautapaikka.

Vuonna 1516 lähistöllä käytiin ratkaiseva Mamelukkien ja Osmanien välinen Marj Dābiqin (Dabiqin niityn) taistelu, joka johti siihen että Osmanien valtakunta valloitti suuren osan Lähi-itää. Isis-järjestön sanomalehti ja sen verkkojulkaisu on nimetty taistelun mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2   Washington Post
**Dabia** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kéniéban piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin keskiosassa 28 kilometriä Kéniébasta itään. Kunnassa on 15 200 ja keskuskylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).

Dabian kunta rajoittuu idässä Kéniéban piirin Guenegorén ja Faraban, etelässä Faléan, lännessä Kéniéban ja pohjoisessa Dombian kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangon yllä kohoavat kalliorinteet. Etelärajalla virtaa Faléméjoki. Kasvillisuus on savannia.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat jahankoja ja fulbeja.

Dabian kautta kulkee Kitan ja Senegalin rajan välinen maantie RN24. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, fonio, maapähkinä ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Dandoukossa ja Nyalassa pidetään viikoittaiset markkinat. Kalastuksen ja käsityöammattien merkitys on vähäinen.

Vesihuollon, koululaitoksen ja terveyspalvelujen tila on heikko. Kunnassa ei ole sähköverkkoa tai puhelinta.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.1.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.1.2018.
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dabia 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 13.1.2018. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Monographie du Cercle de Kéniéba *wordpress.developpementlocal-sahel.org*.  2014. Viitattu 13.1.2018.
**Eeva Elisabeth Poutiainen** (17. syyskuuta 1918 Hausjärvi – 22. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja toimitusjohtaja. Hän edusti urheilu-urallaan Riihimäen Kiskoa ja Helsingin Naisurheilijoita.

Poutiainen voitti korkeushypyn Suomen-mestaruuden Seinäjoella 1946 ennätyksellään 135 cm. Kuulantyönnössä hänen ennätyksensä on 10,47 (1949), kiekonheitossa 30,23 (1949) ja keihäänheitossa 30,98 (1935).

Poutiainen työskenteli vuosina 1947–1962 Suomen voimistelu- ja urheiluliitossa ensin järjestöohjaajana ja sitten koulutusohjaajana. Hän toimi useissa kansainvälisissä kilpailuissa Suomen naisjoukkueen huoltajana ja johtajana. Huoltajana muun muassa Lontoon olympialaisissa 1948 ja johtajana Helsingin olympialaisissa 1952 ja yleisurheilun EM-kisoissa Belgradissa 1962.

Vuodesta 1963 lähtien eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1983 asti hän toimi Yrittäjänaisten Keskusliiton toimitusjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 31.3.1984, s. 4
2. 1 2  Eeva Poutiainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. 1 2  Kuolleita: Toimitusjohtaja Eeva Poutiainen.  *Helsingin Sanomat*, 31.3.1984, s. 18. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 10.4.2020.