**Juho Pietari "Hannes" Kolehmainen**, tunnetaan myös nimellä **Johannes Petteri Kolehmainen** (9. joulukuuta 1889 Kuopio – 11. tammikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen (1921 myös Yhdysvaltain kansalainen) kestävyysjuoksija ja viisinkertainen olympiamitalisti, johon yhdistetään usein *Suomen Urheilulehden* 1939 keksimä ilmaus "Hannes Kolehmainen juoksi Suomen maailmankartalle".

Juoksu-ura
----------

### Uran alku

Kasvissyöjänä tunnettu Kolehmainen tuli urheilevasta perheestä, jossa veljet William ja Tatu olivat myös kovia pitkän matkan juoksijoita. Hänen alkuperäinen kotiseuransa oli Kuopion Reipas ja sittemmin Kuopion Riento. Hän voitti 1908 Suomen-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa ajalla 34.22,4. Muutettuaan Helsinkiin Kolehmainen urheili Helsingin Kisa-Veikoissa (HKV) vuosina 1909–1911. Hän voitti 1910 Suomen-mestaruuden 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.53,0 ja jaetun mestaruuden tunnin juoksussa, jossa voittomatka oli 17 944 metriä. Seuraavana vuonna hän voitti kolme Suomen-mestaruutta. Hän oli nopein 5 000 metrillä ajalla 16.03,9 ja 10 000 metrillä, jossa voittoaika oli 32.59,9. Lisäksi Kolehmainen juoksi osuuden HKV:n joukkueessa, joka voitti SM-kultaa 5 × 2000 metrin viestissä.

Alkuvuodesta 1.1.1912 ennen Tukholman olympialaisia Kolehmainen siirtyi Helsingin Jyryyn (HeJy), jota hänen veljensäkin edustivat (Ossi Viidan kirjan mukaan). SM-kisoissa hän oli mukana Jyryn joukkueessa, joka voitti kultaa 5 × 2000 metrin viestissä. Hänet erotettiin työpaikaltaan jyryläisyytensä takia ennen kisoja. Tuohon aikaan poliittiset mielipiteet olivat jyrkkiä, eikä työläistaustaisen urheilijan valinta Suomen edustusjoukkueseen ollut itsestään selvä. Jyryläiset keräsivät varoja, joiden turvin Hannes pystyi matkustamaan ja valmentautumaan vuoden 1912 olympialaisiin. Suurimmat sankaritekonsa Hannes Kolehmainen teki Helsingin Jyryn edustajana (Helsingin Jyryn kunniajäsen nro 1).

### Tukholma

Kolehmainen voittaa 5 000 metrin juoksun vuoden 1912 Tukholman kesä­olympialaisissa. Kolehmaisen 100-vuotis­syntymä­päivän kunniaksi julkaistu posti­merkki.
Kolehmainen juoksi Tukholmassa 1912 Suomelle kaikkien aikojen ensimmäisen yleisurheilun olympiakullan. Kisoissa hän voitti kolme kultaa ja yhden hopean, sekä rikkoi kolme maailmanennätystä. Parhaiten Kolehmainen muistetaan 5 000 metrin matkalta, jossa hän 10. heinäkuuta alitti ensimmäisenä maailmassa 15 minuuttia ajalla 14.36,6, ja voitti tiukassa kamppailussa viime metreillä ranskalaisen Jean Bouinin yhdellä sekunnin kymmenyksellä. Lisäksi hän voitti 10 000 metrin juoksun ajalla 31.20,8 (voittomarginaali 45,8 sekuntia) ja kahdeksan kilometrin maastojuoksun 33,2 sekunnin erolla toiseksi sijoittuneeseen Hjalmar Anderssoniin. Molemmat voittoajat olivat matkojen ensimmäiset olympiaennätykset. Siihen aikaan Suomi oli osa Venäjän keisarikuntaa, ja vaikka Suomen joukkue oli olympialaisissa omana joukkueena, Venäjän lippu nostettiin salkoon Kolehmaisen voiton kunniaksi. Hänen kuultiinkin sanovan *"olisin melkein toivonut etten olisi voittanut"*.

Kolehmaisen 5 000 metrin voittoaika 14.36,6 sekä 3 000 metrin joukkuejuoksussa syntynyt aika 8.36,0 ratifioitiin matkojen ensimmäisiksi virallisiksi maailmanennätyksiksi. 3 000 metrin ennätyksen rikkoi John Zander vuonna 1918 ja 5 000 metrin ennätyksen Paavo Nurmi vuonna 1922.

### Antwerpen ja Pariisi

Olympialaisten jälkeen Kolehmainen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän kilpaili Irish American Atletic Club -urheiluseuran väreissä. Ensimmäinen maailmansota keskeytti Kolehmaisen uran, mutta hän päätti jatkaa urheilua ja keskittyä pitemmille juoksumatkoille, erityisesti maratonille. Hän oli juossut ensimmäisen maratonin jo vuonna 1907. Hän juoksi vuonna 1913 ensimmäisen virallisen maailmanennätyksen 20 000 metrin juoksussa ajalla 1.07.40,2. Ennätys pysyi voimassa kymmenen vuoden ajan, kunnes Albin Stenroos rikkoi sen. Kolehmainen sijoittui neljänneksi Bostonin maratonilla vuonna 1917. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 hän voitti maratonkultaa ensimmäisenä suomalaisena. Voittoaika 2.32.35,8 oli uusi olympiaennätys, vaikka kilpailussa juostu 42 750 metrin matka oli yli puoli kilometriä normaalia maratonia pidempi. Kolehmainen palasi Suomeen kisojen jälkeen. Hän teki vuonna 1920 25 000 metrin juoksun ensimmäisen virallisen maailmanennätyksen 1.26.29,4, jota paransi kaksi vuotta myöhemmin lukemiin 1.25.19,9. Lisäksi hän paransi 1922 Stenroosin 30 000 metrin juoksun maailmanennätystä 52,8 sekunnilla aikaan 1.47.13,4. Stenroos otti tämän ennätyksen takaisin nimiinsä vuonna 1924 ja Martti Marttelin rikkoi 25 000 metrin maailmanennätyksen vuonna 1928. Hän osallistui vielä maratonille Pariisin kesäolympialaisissa 1924, mutta keskeytti.
Kolehmaisen osallistuminen Antwerpenin olympialaisiin herätti närää sekä Suomessa että Yhdysvalloissa. Suomessa siksi, että ennen Amerikkaan lähtöään Kolehmainen oli edustanut TUL:n seuraa Helsingin Jyryä, ja TUL:n urheilijoille olympiajoukkueen portit olivat tiukasti kiinni. Yhdysvalloissa sääntöihin perehtymätön yleisö puolestaan odotti Kolehmaisen edustavan Suomen sijaan Yhdysvaltoja, siitä hyvästä, että oli asunut siellä jo kahdeksan vuotta ja saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden. KOK:n sääntöjen mulkaan tämä ei kuitenkaan olisi ollut mahdollista, sillä Kolehmainen oli edustanut Suomea jo Tukholman kisoissa 1912 eikä enää voinut edustaa mitään muuta maata vaikka olisi kansalaisuuden saanutkin.

### Merkitys ja arvostus

Kolehmainen palkintoineen vuonna 1960.
Kolehmaisesta väitöskirjan *Hymyilevä Hannes* kirjoittanut Ossi Viita pitää Suomen maailmankartalle juoksua yksinkertaistettuna myyttinä, jota on käytetty muun muassa vahvistamaan suomalaisten uskoa huippu-urheiluun. Viidan mukaan Tukholman olympialaiset eivät koskettaneet koko maailmaa, mutta Suomi ei ollut suinkaan yksin tekemässä siellä menestyneistä voittajistaan universaaleja sankareita.

Menestyksen myötä Kolehmaiseen alettiin suhtautua kaksijakoisesti. Työväestön keskuudessa hänet nähtiin jonkinlaisena luokkapetturina. Valkoiselle Suomelle ja porvarilliselle lehdistölle hän oli puolestaan sankari. Eri intressiryhmät olivat kiinnostuneita ohjailemaan Kolehmaista milloin minkäkin tavoitteen saavuttamiseksi. Kolehmainen toimi omasta halustaan esikuvana muun muassa nuorisolle ja raittiusaatteelle. Hänellä oli myös keskeinen rooli suomalaisten olympiavoittajien keulakuvana.

Paavo Nurmen ja Ville Ritolan ohella Kolehmaista on kutsuttu nimellä "Lentävä suomalainen" (*The Flying Finn*). Toinen lempinimi oli "Hymyilevä Hannes".

Juoksu-uran jälkeinen elämä
---------------------------

Kolehmaisen hauta Kulosaaren hautausmaalla Helsingissä.
Juoksijauransa lopulla ja jälkeen Hannes Kolehmainen oli mukana järjestöelämässä muun muassa

* Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (yleis)urheilujaoston johtokunnassa (1925–1927)
* Helsingin Kisa-Veikkojen puheenjohtajana (1936–1940)
* Suomen Kultamitalimiesten puheenjohtajana (1950–1966)

Kolehmainen on haudattu Helsingin Kulosaaren hautausmaalle.

Tunnustukset
------------

Kolehmainen sai Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin vuonna 1947. Hän oli nostamassa olympialippua Paavo Nurmen kanssa Helsingin kesäolympialaisissa 1952.

Kolehmaisen syntymäkaupungissa Kuopiossa on nimetty katu hänen mukaansa vuonna 1984. Kuopiossa on myös Heikki Konttisen Kolehmaista esittävä patsas vuodelta 1952 Väinölänniemellä. Hän sai nimikkomitalin vuonna 1966, ja Hannes-hölkkä on juostu Kuopiossa vuodesta 1973. 

Jouni Tossavainen on kirjoittanut hänen elämästään romaanin *Hannes Kolehmainen – New Yorkin lentävä suomalainen*, joka sai vuonna 2015 Savonia-kirjallisuuspalkinnon.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.: "Kolehmainen, Hannes (1889–1966)", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 301–303. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.
* Hannes Kolehmainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  "Hannes Kolehmaisen kastanut pappi A. F. Granit käytti Hanneksesta puolittain ruotsinkielistä muotoa Johan Pietari. Nimenkirjoitustavan horjuvuutta osoittaa se, että kansakoulun päästötodistuksessa oli etunimenä suomenkielinen ja mitä ilmeisimmin juuri vanhempien tarkoittama Juho. Juhon lisäksi käytettiin nimeä Johannes, josta muodostui kutsumanimi Hannes." Lisäksi viitataan Kuopion seurakuntayhtymän arkistoon: Syntyneet ja kastetut Kuopion kaupungin seurakunnassa vuonna 1889, s. 45. Lähde: Viita, Ossi: *Hymyilevä Hannes: Työläisurheilija Hannes Kolehmaisen sankaruus porvarillisessa Suomessa.*, s. 397. JYU:n väitöskirja. Otava, 2003.
2. 1 2  Kolehmaisen veljekset (kts. myös koulutodistus) *Kuopion koululaitos 125 vuotta*. Kuopion koulutuspalvelukeskus.  Arkistoitu 19.5.2007. Viitattu 11.1.2009.
3. ↑  Hannes Kolehmainen, Marathon Champion, Is Now U.S. Citizen.  *The New York Times*, 15.1.1921. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.1.2009.  (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Väitös: Hymyilevä Hannes ei juossut Suomea maailmankartalle (Viita)  6.9.2003. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 11.1.2009.
5. ↑  Smooth Stride Chief Asset of Kolehmainen; Great Finnish Distance Runner, Who Has Plucked Titles Galore, Trains Earnestly and Has Amazing Stamina.  *The New York Times*, 5.3.1919. Artikkelin verkkoversio (pdf).  (englanniksi)
6. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 446. Otava, 1970.
7. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 446–447. Otava, 1970.
8. ↑  Nieminen, Mikko: SUL 100 vuotta – Hannes Kolehmainen (arkistoitu linkki)  27.1.2006. Suomen urheiluliitto.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 7.9.2012.
9. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 138. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
10. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 18. Otava, 1970.
11. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 114. Otava, 1970.
12. 1 2 3  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 420–421. Otava, 1970.
13. ↑  Hannes KOLEHMAINEN, Finland's Distance Pioneer, olympic.org *org.olympic.org*. Viitattu 08.01.2009.
14. ↑  Kolehmainen Wins Marathon Race.  *The New York Times*, 23.8.1920. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 11.1.2009.  (englanniksi)
15. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 21. Otava, 1970.
16. ↑  Vasara, Erkki: Juoksija-Hannes, työväenliike ja porvarillinen Suomi *tyovaenperinne.fi*. Viitattu 08.01.2009.
17. ↑  Uusitupa Ismo: Oudot, mutta Suomelle merkittävät oympialaiset.  *Helsingin Sanomat*, 12.7.2020, s. A26-27.  Sanoma Oy.
18. ↑  Railo, Raimo: Sata vuotta ja ylikin suomalaista urheilua, osa 10 SLU. Viitattu 21.9.2012. [vanhentunut linkki]
19. ↑  Korhonen, Anna: Yle Teema, Sininen laulu, osa 8 Yleisradio.  Arkistoitu 8.3.2007. Viitattu 10.1.2009.
20. ↑  Kuopio: Julkiset taideteokset ja muistomerkit ulkotiloissa (PDF)  6.4.2015. kuopion taidemuseo. Viitattu 15.1.2016.
21. ↑  Tikkanen, Seppo: Savonia-palkinto Jouni Tossavaiselle *yle.fi*.  2.1.2014. Yleisradio Oy. Viitattu 2.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hannes Kolehmainen**.
* Kestävyysjuoksijan harjoittelu: Hannes Kolehmaisen harjoittelu Tukholman Olympialaisiin 1912. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hannes Kolehmaisen kansakoulutodistus. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hannes Kolehmaisen haastattelu Ylen Elävässä arkistossa.
* Arvio Ossi Viidan tutkimuksesta.
* Unohdettu suururheilija Hannes Kolehmainen. Todellisen urheilugentlemannin tarina, Seura, 27.03.1935, nro 13, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin saajat |
| --- |
|  |
| Nykyiset haltijat | 
* 1994 Carl-Olaf Homén
* 2003 Pirjo-Liisa Vilenius
* 2009 Veikko Puputti
* 2010 Marja-Liisa Kirvesniemi
* 2010 Lasse Virén
* 2015 Pertti Karppinen
* 2016 Kalervo Kummola
* 2022 Marie Lundmark

 |
|  |
| Aikaisemmat saajat | 
* 1947 Elli Björkstén
* 1947 Hannes Kolehmainen
* 1947 Paavo Nurmi
* 1948 Anni Collan
* 1948 Erik von Frenckell
* 1948 Lauri Pihkala
* 1948 Viktor Smeds
* 1948 Arvo Vartia
* 1949 Kustaa Levälahti
* 1949 Eino Pekkala
* 1950 Urho Kekkonen
* 1951 Jukka Rangell
* 1954 Kaarina Kari
* 1957 Toivo Aro
* 1958 Akseli Kaskela
* 1963 Hilma Jalkanen
* 1963 Bruno Nyberg
* 1964 Kauno Kleemola
* 1964 Väinö Lahtinen
* 1965 Liisa Orko
* 1966 Heikki Savolainen
* 1966 Yrjö Valkama
* 1967 Clas Thunberg
* 1974 J. O. Söderhjelm
* 1976 Veikko Hakulinen
* 1978 Väinö Soininen
* 1979 Lennart Kivi
* 1980 Kalle Kaihari
* 1982 Erkki Kivelä
* 1983 Sulo Kolkka
* 1983 Jukka Uunila
* 1987 Hannu Koskivuori
* 1987 Unto Siivonen
* 1988 Impi Jokinen
* 1988 Martti Karvonen
* 1989 Sulo Hostila
* 1989 Nils-Erik Nyman
* 1989 Paavo Pekkanen
* 1990 Osmo Niemelä
* 1995 Matti Ahde
* 1997 Peter Tallberg
* 1998 Pentti Linnosvuo
* 2001 Tapani Ilkka
* 2003 Kalevi Tuominen
* 2009 Siiri Rantanen
* 2022 Ilkka Kanerva

 |

 |

Miesten 5 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1912: Hannes Kolehmainen |
1920: Joseph Guillemot |
1924: Paavo Nurmi |
1928: Ville Ritola |
1932: Lauri Lehtinen |
1936: Gunnar Höckert |
1948: Gaston Reiff |
1952: Emil Zátopek |
1956: Vladimir Kuts |
1960: Murray Halberg |
1964: Robert Schul |
1968: Mohamed Gammoudi |
1972: Lasse Virén |
1976: Lasse Virén |
1980: Miruts Yifter |
1984: Sa’id Awita |
1988: John Ngugi |
1992: Dieter Baumann |
1996: Vénuste Niyongabo |
2000: Millon Wolde |
2004: Hicham el-Guerrouj |
2008: Kenenisa Bekele |
2012: Mohamed Farah |
2016: Mohamed Farah |
2020: Joshua Cheptegei |

Miesten 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1912: SuomiHannes Kolehmainen1920: SuomiPaavo Nurmi1924: SuomiVille Ritola1928: SuomiPaavo Nurmi1932: PuolaJanusz Kusociński

 | 1936: SuomiIlmari Salminen1948: TšekkoslovakiaEmil Zátopek1952: TšekkoslovakiaEmil Zátopek1956: NeuvostoliittoVladimir Kuts1960: NeuvostoliittoPjotr Bolotnikov

 | 1964: YhdysvallatWilliam Mills1968: KeniaNaftali Temu1972: SuomiLasse Virén1976: SuomiLasse Virén1980: EtiopiaMiruts Yifter

 | 1984: ItaliaAlberto Cova1988: MarokkoBrahim Boutayeb1992: MarokkoKhalid Skah1996: EtiopiaHaile Gebrselassie2000: EtiopiaHaile Gebrselassie

 | 2004: EtiopiaKenenisa Bekele2008: EtiopiaKenenisa Bekele2012: Yhdistynyt kuningaskuntaMohamed Farah2016: Yhdistynyt kuningaskuntaMohamed Farah2020: EtiopiaSelemon Barega

 |

Miesten maratonin olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Spyrídon Loúis | 
1900: Michel Théato | 
1904: Thomas Hicks | 
1908: Johnny Hayes | 
1912: Kenneth McArthur | 
1920: Hannes Kolehmainen | 
1924: Albin Stenroos | 
1928: Boughéra el-Ouafi | 
1932: Juan Carlos Zabala | 
1936: Sohn Kee-chung | 
1948: Delfo Cabrera | 
1952: Emil Zátopek | 
1956: Alain Mimoun | 
1960: Abebe Bikila | 
1964: Abebe Bikila | 
1968: Mamo Wolde | 
1972: Frank Shorter | 
1976: Waldemar Cierpinski | 
1980: Waldemar Cierpinski | 
1984: Carlos Lopes | 
1988: Gelindo Bordin | 
1992: Hwang Young-cho | 
1996: Josia Thugwane | 
2000: Gezahegne Abera | 
2004: Stefano Baldini | 
2008: Samuel Wanjiru | 
2012: Stephen Kiprotich | 
2016: Eliud Kipchoge | 
2020: Eliud Kipchoge |  |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* World Athletics
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Tilastopaja 🔒
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |