recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tikkurilan urheilutalo oli AC HaKin kotihalli liiga-aikoina.
**Hakunilan Kisa** (lyh. **AC HaKi**) oli vantaalainen salibandyseura. Seura oli perustettu vuonna 1989 ja sillä on ollut ennen toimintaa myös mm. pesäpallossa. Seuran toiminta lopetettiin keväällä 2020 kun seura yhdistyi Helsinkiläisen SC Hawks ry:n kanssa.

Historia
--------

Hakunilan Kisan pesäpallojaoston logo
Hakunilan Kisa ry liittyi Suomen Salibandyliiton jäseneksi vain kolme vuotta liiton perustamisen jälkeen, vuonna 1989. Seuran miesten edustusjoukkue nousi Salibandyliigaan ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja jatkoi siellä kauden 2004–2005 loppuun. Kaudella 2005–2006 miehet pelasivat I-divisioonassa, jonka päätteeksi AC HaKi nousi takaisin Salibandyliigaan vuosille 2006-2011. Keväällä 2011 joukkue putosi Salibandyliigasta eikä tulevan kauden I-divisioonan joukkuetta saatu kasaan. AC HaKi luopui sarjapaikasta ja uudeksi edustusjoukkueeksi tuli IV-divisioonan joukkue, jonka pohjalta alkoi uusi nouseminen. Kaudella 2012-2013 AC HaKin miesten edustusjoukkue nousi III-divisioonaan ja kaudella 2013–2014 toteutui nousu II-divisioonaan.

AC HaKissa on pelaajauransa aloittanut ja pelannut moni Suomen salibandyn kirkkaimmista tähdistä kuten maalivahtilegenda Henri Toivoniemi , jonka saavutuksiin kuuluu mm. 3 MM-kultaa, 3 MM-hopea ja MM-pronssi.

AC HaKin joukkueet harjoittelivat Campo Centerissä.

AC HaKin toimintaa johti seuran hallitus sekä joukkueiden edustajista koostuva johtokunta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakunilan Kisa ry *www.vantaalla.info*.  18.10.2006.  Arkistoitu 3.9.2014. Viitattu 18.11.2008.
2. ↑  Jari Pietiläinen: AC Haki yhdistyi helsinkiläisseuran kanssa – Seudulle syntyy jättimäinen salibandyseura *Vantaan Sanomat*.  14.2.2020. Viitattu 29.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Roger Hovedeniläinen** tai **Roger Howdeniläinen** (k. noin 1201) oli englantilainen kronikoitsija ja historioitsija. Roger Hovedeniläisen taustasta ei tiedetä kovin paljon. Hän syntyi luultavasti Yorkshiren Howdenin kylässä ja opiskeli mahdollisesti Durhamin luostarikoulussa. Kuningas Henrik II palkkasi Roger Hovedeniläisen palvelukseensa vuonna 1174, ja Roger hallinnoi sittemmin muun muassa metsälainsäädäntöä ja vastasi kuninkaallisten varojen keruusta. Henrikin kuoleman jälkeen vuonna 1189 Roger Hovedeniläinen osallistui mitä luultavimmin Rikhard Leijonamielen ristiretkelle Pyhään maahan.

Roger Hovedeniläisen historiateos *Chronican* ensimmäinen osa perustuu Bedan *Historia ecclesiastica gentis Anglorum* -teokseen sekä Simeon ja Henry Huntingdonilaisen historiateoksiin. Toinen osa käsittelee ajanjaksoa 1155–1201, ja se perustuu suurimmaksi osaksi Rogerin omiin kokemuksiin ja tuon ajan alkuperäislähteisiin. Tämä osa sisältää paljon arvokasta tietoa aikakauden huomattavimmista tapahtumista, kuten Henrik II:n ja Canterburyn arkkipiispa Thomas Becketin välisestä riidasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Roger Of Hoveden *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 17.9.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Akbar Brothersin päätuotemerkillä brändättyjä teepakkauksia.
**Akbar Brothers Ltd** on suuri srilankalainen teen valmistaja ja markkinoija. Se tunnetaan erityisesti nimellä **Akbar** (Akbar tea) myydystä teestään. Vuonna 2013 yritys vei Sri Lankalta noin 50 miljoonaa kiloa teetä ja oli suurin yksittäinen Ceylonin teen viejäyritys.

Yrityksen päätoimipiste on Sri Lankan Colombossa. Akbar Brothersilla on toimitilat teen automaattisine sekoittamoineen ja pakkaamoineen lisäksi Saksassa, Italiassa ja Japanissa.

Akbar Brothersin teetuotemerkkejä ovat Akbar ja Alghazaleen (Do Ghazal, ‘kaksi kaurista’). Lisäksi yritys valmistaa teepusseja ja pakkauksia kolmansille osapuolille, kuten suurille kauppa- ja tavarataloketjuille.

Lähteet
-------

1. ↑  Akbar Brothers marks 20 years as Sri Lanka’s largest tea exporter  5.6.2014. ft.lk.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 3.11.2015. (englanniksi)
2. ↑  About us - Facilities akbartea.com.  Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 4.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  Tea Export akbartea.com.  Arkistoitu 10.9.2015. Viitattu 4.11.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akbar Brothers** Wikimedia Commonsissa
**Tove Bull** (s. 31. lokakuuta 1945 Alattio) on norjalainen kielentutkija. Hän oli Tromssan yliopiston rehtorina 1996–2001. Vuodesta 1984 hän oli pohjoismaisen filologian apulaisprofessorina (*amanuensis*), ja vuodesta 1990 hän on ollut professorina Humanistisen tiedekunnan Pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuden laitoksessa. Tutkijana Bull on tutkinut lukuoppimisprosessia ja kielikontaktia. Hän on muun muassa tutkinut norjan kielen murteita, joilla on ollut saamen ja suomen kielen substraattia.

Tove Bull oli Norjan kielineuvoston (Norsk Språkråd) jäsen 1980–1995. Hän oli Finnmarkun korkeakoulun johtokunnan jäsenenä 2003–2007, ja Saamen korkeakoulun (Sámi allaskuvla) johtokunnan jäsenenä 2007–2015.

Bull on Oulun yliopiston kunniatohtori vuodesta 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tove Bull *Norsk Biografisk Leksikon*. Viitattu 20.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kaksi ACU-maastopukuun pukeutunutta sotilasta.
**ACU** eli **Army Combat Uniform** on Yhdysvaltain maavoimien maastopuku, joka otettiin käyttöön vuoden 2004 lopulla. Puvun maastokuvion nimi on UCP (universal camouflage pattern), sitä tunnetaan nimillä ACUPAT (ACU pattern) ja ARPAT (army pattern).

Kuvio ja värit
--------------

Puvun kuvio koostuu vihreästä, vaaleanruskeasta ja harmaasta. Puvun kuvio on suunniteltu toimimaan tehokkaasti metsässä, aavikolla ja asutuskeskuksissa. 
Musta väri jätettiin kuviosta, sillä täysin mustaa väriä ei esiinny luonnossa. Musta myös näkyy pimeännäkölaiteella hyvin. Harmaa toimii taistelutilanteessa hyvin, koska se peittyy esimerkiksi pölyllä, ja saa näin luonnollisen värin. Kuvio on parhaimmillaan yli 300 metrin etäisyyksillä, jolloin puku muuttuu yhtä vaaleaksi kuin taustansa.

ACU-kuvio muistuttaa kanadalaista CADPAT-kuviota, sekä Yhdysvaltain merijalkaväen MARPAT-kuviota.

Käyttöönotto
------------

ACU on alkuvuodesta 2005 alkaen korvannut Yhdysvaltain armeijan edellistä maastopukua, vuodesta 1981 käytössä olleen BDU:n. Siirtymäajan päätyttyä joulukuussa 2007 kaikilla on kaksi ACU-pukua.

Sotilaat ovat sanoneet että nailonia sisältävä ACU-puku ei hengitä yhtä hyvin kuin puuvillainen DCU-puku (desert camouflage uniform) ja että uuden puvun käyttö lämpimissä olosuhteissa olisi siksi epämukavampi.

Katso myös
----------

* MCCUU
* CADPAT

Lähteet
-------

1. 1 2  Hqusareur.army.mil
2. ↑  Defense.gov (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gnaeus Cornelius Lentulus Batiatus** (tai, **Vatia**) oli roomalainen gladiaattorikoulun omistaja (lat. *ludus gladiatorius*) Capuassa lähellä Vesuvius-vuorta Etelä-Italiassa. Koulu on jäänyt historiankirjoitukseen, koska sieltä pakeni traakialaisen orjan Spartacuksen johdolla 70−78 orjaa vuonna 73 eaa. Tämä tapahtuma aloitti kolmantena orjasotana tunnetun Spartacuksen johtaman orjakapinan (73−71 eaa.).

Identiteetti
------------

Cambridgen ja Harvardin latinan professorina tunnettu Shackleton Bailey on arvellut, että antiikin historioitsijoiden mainitsema nimi "Batiatus" saattaisi olla korruptoitunut muoto cognomenista *Vatia*, mikä tarkoittaisi, että Cornelius Lentulus Vatia olisi ollut Cornelius Lentulus-sukuun adoptoitu mies, joka on syntyään ollut Servilius-suvun Vatia haaraan kuuluva Servilius Vatia. Toinen vaihtoehto on, että hän olisi ollut Corneliuksen suvun Lentulus-haaraan kuulunut mies, joka olisi adoptoitu Servilius Vatian sukuhaaraan.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Peter Ustinov esitti Batiatusta Stanley Kubrickin elokuvassa *Spartacus* vuonna 1960 saaden roolistaan parhaan sivuosanäyttelijän Oscarin.

Ian McNeice esitti Batiatusta vuoden 2004 minisarjassa *Spartacus*.

John Hannah esitti Batiatusta Starz-televisiokanavan televisiosarjoissa *Spartacus: Blood and Sand* (2010) ja *Spartacus: Gods of the Arena* (2011).

Lähteet
-------

1. ↑  McGushin, Patrick (1991) *Sallust: The Histories*, s.113
2. 1 2  Shackleton Bailey, David. R. (1991) *Two Studies in Roman Nomenclature*, s.73
3. ↑  Plutarch, *Life of Crassus*, 8
4. ↑  IMDb, Peter Ustinov, Awards
5. ↑  IMDb, Spartacus (TV 2004)
6. ↑
**Germaani** (GeH4) on germaniumin ja vedyn muodostama, rakenteellisesti metaania muistuttava yhdiste. Germaanin moolimassa on 76,672 g/mol ja CAS-numero 7782-65-2. Se muodostaa samankaltaisen tetraedrinmuotoisen metaaninkaltaisen molekyylin kuin fosfiini tai silaani. Germaani on erittäin tulenarkaa ja muodostaa palaessaan germaniumdioksidia ja vettä.

Esiintyminen maailmankaikkeudessa
---------------------------------

Germaania on löydetty Jupiterin kaasukehästä, maapallolla sitä ei esiinny vapaana.

Synteesi
--------

### Kemiallinen synteesi

Germaanin valmistamiseen teollisesti on monia tapoja. Nämä prosessit voidaan jakaa *kemiallisiin reaktioihin*, *elektrokemiallisiin reaktioihin* tai *plasmaan perustuviin reaktioihin*.

Germaanin valmistaminen kemiallisen reaktion kautta tapahtuu joko puhtaan germaniumin tai germaniumyhdisteen ja natriumborohydridin, kaliumborohydridin, litiumborohydridin, natriumalumiinihydridin, litiumhydridin, natriumhydridin tai magnesiumhydridin reagoidessa keskenään vedessä tai orgaanisessa liuottimessa.

Laboratorio-olosuhteissa germaania voidaan valmistaa neljänarvoisesta germaaniyhdisteestä ja hydridireagensseista, tyypillisesti natriumgermanaatista Na2GeO3:sta ja natriumborohydridista.

Na2GeO3 + NaBH4 + H2O → GeH4 + 2 NaOH + NaBO2
### Elektrokemiallinen synteesi

Elektrokemiallisessa reaktiossa annetaan sähkön hajottaa vesi hapeksi ja vedyksi. Germaniumkatodilla muodostuu vetyä, anodina käytetään molybdeenia tai kadmiumia. Tätä tapaa käytettäessä vety reagoi katodilla germaniumin kanssa ja muodostaa germaania, ja anodilla happi muodostaa kiinteää molybdeeni- tai kadmiumoksidia.

### Plasmasynteesi

Plasmasynteesissä germaniumia pommitetaan suurtaajuisella vetyplasmalla, jolloin muodostuu germaania ja digermaania (H6Ge2).

Käyttö puolijohdeteollisuudessa
-------------------------------

Germaani hajoaa vedyksi ja germaniumiksi 600 K:n lämpötilassa, ja sitä käytetään ohutkalvon kasvatuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunde, V.; Hanel, R.; Maguire, W.; Gautier, D.; Baluteau, J. P.; Marten, A.; Chedin, A.; Husson, N.; Scott, N. (1982). "The tropospheric gas composition of Jupiter's north equatorial belt /NH3, PH3, CH3D, GeH4, H2O/ and the Jovian D/H isotopic ratio". *Astrophysical J.* **263**: 443–467. doi:10.1086/160516.
2. ↑  US Patent 7,087,102 (2006)
3. ↑  Girolami, G. S.; Rauchfuss, T. B. and Angelici, R. J. Synthesis and Technique in Inorganic Chemistry, University Science Books: Mill Valley, CA, 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* AGA, käyttöturvallisuustiedote: Germaani[vanhentunut linkki] (pdf)
* PubChem: Germane (englanniksi)
**Roger Johansson** (s. Pori) on suomalainen raviurheiluvaikuttaja. Hän on toiminut Turun Hippos ry:n toimitusjohtajana vuodesta 1979 saakka. Johansson toimii saman aikaisesti vuodesta 2011 vuoden 2013 loppuun asti Pilvenmäen raviradan toiminnanjohtajana. Roger Johansson on Suomen Hippos ry:n valtuuskunnan varajäsen toimikaudella 2012-2014.

Johansson aloitti Turun Hippos ry:ssä osa-aikaisena työntekijänä vuonna 1978 opiskelujen ohessa. Turun Hippoksen silloinen toimitusjohtaja Orvo Rinne jäi eläkkeelle vuonna 1979 ja Johansson sai toimia vt. toimitusjohtajana kesän ajan. Saman vuoden syksyllä hänet valittiin uudeksi toimitusjohtajaksi.

Roger Johansson on kirjoittanut Turun Hippos ry:n 100-vuotishistoriikin Turun Hippos 100 vuotta 1894-1994.

Johansson on viiniseura Suomen Munsänkarna ry:n jäsen ja hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2001-2004.

Katso myös
----------

* Metsämäen ravirata

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ravien ja viinien hurmaa  10.09.2005. Turun Sanomat.  Arkistoitu 6.12.2013. Viitattu 03.12.2013.
2. ↑  Yhteystiedot Raviradat.fi.  Arkistoitu 9.12.2013. Viitattu 03.12.2013.
3. ↑  Turku pitelee Forssan ravien ohjaksia  16.11.2010. YLE. Viitattu 03.12.2013.
4. ↑  Yhteystiedot Raviradat.fi.  Arkistoitu 6.12.2013. Viitattu 03.12.2013.
5. ↑  Suomen Hippos ry:n valtuuskunta 2012-2014 Suomen Hippos ry. Viitattu 03.12.2013.
6. ↑  Turun Hippos 100 vuotta 1894-1994 Antikvaari.fi. Viitattu 03.12.2013.
**Tove Isa-Emilia Fransisca Selin** (s. 20. kesäkuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kansalaisaktivisti ja tietokirjailija.

Selin on erikoistunut Itä- ja Kaakkois-Aasian ihmisoikeus-, kehitys- ja ympäristökysymyksiin. Hän valmistui Japanin tutkimuksen maisteriksi vuonna 2000 opiskeltuaan yhdeksän ja puoli vuotta. Hän on toiminut monissa ympäristöön ja ihmisoikeuksiin liittyvissä ansalaisyhteiskuntaprojekteissa kuten kansalaisjärjestöjen vientiluottokampanjassa, joka vahtii suomalaisille yrityksille myönnettävien vientiluottojen vastuullisuutta

Hän toimii kansalaisliikkeiden Siemenpuu-säätiön ohjelmakoordinaattorina, vastuualueenaan ranskankielinen Afrikka ja Mekongin alue. Hän on sekä Aasian ystävät ry:n puheenjohtaja että monien muiden Aasian maiden ystävyysjärjestöjen hallitusten jäsen. Hän on paraikaa*milloin?* työvapaalla Siemenpuu-säätiöstä ja on Kepan palveluksessa kehtyspoliittisena asiantuntijana järjestön Mekongin-toimistossa Bangkokissa Thaimaassa.

Kirjoja
-------

* *Behind the Bars, East and Southeast Asian Human Rights* (yhdessä Taina Dahlgrenin kanssa, 1992)
* *Kun Kaakkois-Aasiassa satoi lunta* (yhdessä Marja-Leena Heikkilä-Hornin kanssa, 1994)
* *Filippiinit - idän ja lännen kohtaaminen* (toimittajana, 1992)
* *Harkittu riski* (yhdessä Otto Miettisen kanssa, 1999)
* *Tiikerit tuhon tiellä* (toimittajana, 2002)
* *Filippiinit - myrskyjen ja mahdollisuuksien saaristo* (toimittajana, 2003)
* *Lohikäärmeen hännällä - yhteiskunnallinen tasa-arvo muuttuvassa Vietnamissa* (toimittajana yhdessä Minna Hakkaraisen kanssa, 2005)
* *Talous ja demokratia* (toimittajana yhdessä Jaana Airaksisen ja Outi Hakkaraisen kanssa, 2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Tove Selinin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Li Xiannian** (kiinaksi 李先念; pinyin: Lǐ Xiānniàn; 23. kesäkuuta 1909 – 21. kesäkuuta 1992) oli kiinalainen kommunistijohtaja ja maan presidentti vuosina 1983–1988.

Li liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen jo vuonna 1927. Pitkän marssin aikana hän oli Puna-armeijan (sittemmin Kansan vapautusarmeijan) kapteenina. Sisällissodan päätyttyä hän toimi vuodesta 1949 lähtien Hubein maakunnan kuvernöörinä, ennen kuin nimitettiin valtiovarainministeriksi 1954. Politbyrooseen hän pääsi kaksi vuotta myöhemmin.

Kulttuurivallankumouksen aikana Li joutui epäsuosioon, mutta nousi takaisin virkaansa Zhou Enlain myötä 1973, ja aloitti uudistukset kohti markkinataloutta. Hän toimi joitakin vuosia myös pääministerin sijaisena.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bormiskos** (m.kreik. Βορμίσκος, lat. *Bormiscus*) eli **Bromiskos** (m.kreik. Βρομίσκος, lat. *Bromiscus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Vólvin kunnan Stavrósta.

Maantiede
---------

Bormiskos sijaitsi Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan juuren itärannikolla Strymoninlahden rannalla lähellä Rekhios-jokea, jonka kautta Bolbe-järven vedet laskivat Strymoninlahteen. Bormiskoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupungin lähellä siitä itään sijaitsi Arethusa.

Historia
--------

Bormiskoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se mainitaan lähinnä Brasidaan sotaretken yhteydessä. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se arvioidaan polikseksi ennen kaikkea sillä perusteella, että se vaikuttaa kuuluneen klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa. ja ehkä myös 425/424 eaa.

Stefanos Byzantionlainen sanoo, että Euripides olisi kuollut Bormiskoksessa koirien repimänä. Toinen legenda sijoitti tapahtuman kuitenkin Arethusaan, jossa näytettiin runoilijan hautaa. Stefanos kutsuu Bormiskosta kyläksi. Nykyisin arvellaan, että Bormiskos ja Arethusa olivat jotenkin kytköksissä toisiinsa, ja on ehdotettu, että Bormiskoksen asukkaat olisivat jossakin vaiheessa siirtäneet kaupunkinsa Arethusaksi. Tämä selittäisi sen, miksi kaupungit sijaitsivat poikkeuksellisen lähellä toisiaan.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Bormiskoksesta on tehty joitakin löytöjä arkaaiselta ja klassiselta kaudelta, kun taas Arethusan löydöt ovat pääosin myöhemmältä ajalta, mikä vaikuttaa tukevan ajatusta kaupungin siirtämisestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "546. Arethousa, 547 Bormiskos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 816–817. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Bromiscus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Bormiskos *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  Bormiskos (Thessaloniki) 3 near Kato Stavros - Βορμίσκος *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
5. ↑  "51 B3 Bormiskos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Smith, William: "Bolbe", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
7. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 4.103.
8. ↑  Digital Map of the Roman Empire *pelagios.org*.  Arkistoitu 19.6.2018. Viitattu 1.11.2021.
9. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* 176.1, Βορμίσκος.
Viktor Vasnetsov: *Kolme bogatyria*, 1898
**Bogatyr** (ven. богаты́рь) on keskiajan myyttinen venäläinen sankari. Sana juontuu todennäköisesti altailaisten kielten arvonimenä käytetystä sanasta *baghatur*, joka on ehkä lainautunut slaaveille mongolihyökkäyksen aikana 1200-luvulla.

Venäläiset bylinat eli kansanperinteen eeppiset runot sisältävät kertomuksia näistä sankareista. Kukin bogatyr tunnettiin jostakin ominaispiirteestä: Aljoša Popovitš rohkeudestaan, Dobrynja Nikititš urheudestaan ja Ilja Muromets fyysisestä ja henkisestä voimastaan ja oikeamielisyydestään sekä omistautumisestaan kotimaansa suojelemiseen. Ilja Murometsia pidetään bogatyreista kuuluisimpana ja suurimpana. Näiden kolmen tärkeimmän lisäksi bogatyreja olivat esimerkiksi Svjatogor, joka siirsi voimansa kuollessaan Ilja Murometsille, ja Peresvet, joka omistautui tataarien voittamiseen.

Bogatyr-perinnettä voidaan pitää venäläisenä vastineena länsieurooppalaisille kertomuksille vaeltavista ritareista.

Eeppisiä bogatyreja
-------------------

* Aljoša Popovitš
* Dobrynja Nikititš
* Ilja Muromets
* Svjatogor
* Peresvet

Aiheesta muualla
----------------

* Bahadur (englanninkielinen Wikipedia)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **bogatyr**.
Slaavilainen mytologia ja kansanperinne

|  |  |
| --- | --- |
| Pääjumalat | 
* Perun
* Veles
* Jarilo
* Morana
* Svarog
* Dažbog
* Svantovit
* Triglav
* Zorja

 |
| Muita jumalia | 
* Belobog
* Tšernobog
* Hors
* Lado
* Mokoš
* Porenut
* Porewit
* Radegast
* Rod
* Rugievit
* Stribog

 |
| Legendojen sankarit | 
* Bogatyr
* Aljoša Popovitš
* Dobrynja Nikititš
* Ilja Muromets
* Lech, Čech ja Rus
* Libuše
* Marko Kraljević
* Nastasja Korolevitšna
* Nastasja Mikulišna
* Polenitsa
* Sadko
* Vasilisa Mikulišna

 |
| Taruolennot | 
* Alkonost
* Baba Jaga
* Baš Tšelik
* Tulilintu
* Koštšei Kuolematon
* Simargl
* Sirin
* Solovei-Razboinik
* Zmei

 |
| Henget ja paholaiset | 
* Bannik
* Domovoi
* Drekavac
* Karzełek
* Kikimora
* Lešii
* Liho
* Polevoi
* Rusalka
* Vila
* Vampyyrit
* Vodjanoi

 |
| Hallitsijat ja muut | 
* Kalin-tsaari
* Ruhtinas Vladimir Krasno(e) Solnyško
* Zabava Putjatišna

 |
**Henry James "Hank" Moody** on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy päähenkilönä Showtimen draamasarjassa *Californication*. Hank on menestynyt kirjailija, jonka tuotantoa ja elämäntavoitteita häiritsevät alkoholi, päihteet ja erityisesti vaihteleva suhde pitkäaikaiseen (ex-)naisystävään, Karen van der Beekiin, sekä parin yhteiseen tyttäreen Rebecca ’Becca’ Moodyyn.  

Hankin taipumus ajautua ongelmiin aiheuttaa useita koomisia käänteitä pitkin sarjaa, ja läpi tuotantokausien hän pyrkiikin selvittelemään lähipiirissään ja elämässään aiheuttamiaan sotkuja.

Sarjassa Hank Moodya näyttelee David Duchovny.

Hahmon historia
---------------

Hank on kotoisin Long Islandilta, mutta muuttaa nuoruudessaan New Yorkiin. Kaupungissa hän tapaa Karenin, joka pian parin alettua tapailla tulee raskaaksi ja synnyttää heidän yhteisen tyttärensä Beccan. Juuri ennen sarjan alkua Hank kirjoittaa menestysromaaninsa God Hates Us All, jonka elokuvaversion käsikirjoitus lopulta vie perheen Los Angelesiin, kaupunkiin, joka on sarjan seitsemän tuotantokauden päätapahtumapaikka.

Lähteet
-------

* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Ferdinand Reinhardt Bie** (16. helmikuuta 1888 – 9. marraskuuta 1961) oli norjalainen yleisurheilija, viisiottelun olympiahopeamitalisti Tukholmassa 1912.

Tukholman olympialaisten viisiottelussa voittaja Jim Thorpe oli täysin ylivoimainen voitettuaan neljä lajia viidestä ja oltuaan keihäänheitossa toinen. Bie hyppäsi kilpailuissa pituutta 685, heitti keihästä 46,45, juoksi 200 metriä aikaan 23,5, heitti kiekkoa 31,79 ja juoksi 1 500 metriä aikaan 5.07,8. Sijapistejärjestelmä antoi Thorpelle kuusi pistettä ja toiseksi tulleelle Bielle 16. Pronssimitalisti James Donahue sai 24 pistettä, joten Bie sai hopeaa varsin selvällä erolla.

Seuraavana vuonna Jim Thorpen todettiin kuitenkin pelanneen baseballia ammattilaisena ennen voittojaan ja hänet diskvalifioitiin. Bie julistettiin olympiavoittajaksi. Hän oli kuitenkin haluton hyväksymään hänelle myönnettyä kultamitalia ja piti Thorpea edelleen kisan voittajana. Thorpen mitalit palautettiin 1982 ja hänet julistettiin olympiavoittajaksi yhdessä Bien kanssa. Vuonna 2022 kansainvälinen olympiakomitea kuitenkin päätti nimetä pelkästään Thorpen olympiavoittajaksi. Tämän jälkeen sekä Bie että James Donahue on merkitty hopeamitalistiksi.

Bie kilpaili olympialaisissa myös kymmenottelussa, mutta keskeytti, sekä pituushypyssä, jossa sijoittui yhdenneksitoista. Bie oli n. 176 cm pitkä ja painoi n. 75 kg.

Bie voitti Norjan mestaruuden pituushypyssä 1910 ja 1917 sekä 110 metrin aitajuoksussa 1910.

Lähteet
-------

1. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 19. Otava, 1970.
3. ↑  Jim Reisler (26 November 2008). *Cash and Carry: The Spectacular Rise and Hard Fall of C.C. Pyle, America's First Sports Agent*. McFarland, 60–. ISBN 978-0-7864-5262-0.
4. ↑  IOC to display the name of Jim Thorpe as sole Stockholm 1912 pentathlon and decathlon gold medallist  15.7.2022. International Olympic Committee.
5. ↑  Olympedia – Pentathlon, Men *www.olympedia.org*. Viitattu 15.7.2022.
6. ↑  Pihkala, Lauri; Jukola, Martti: *Olympialaiskisat ennen ja Pariisissa 1924*. WSOY, 1924.
7. ↑  Norwegian championships in long jump
8. ↑  Norwegian championships in 110 metres hurdles
**Junge Freiheit** (**JF**, suom. *Nuori vapaus*) on politiikkaan ja kulttuuriin keskittynyt saksalainen viikkolehti. Lehti on viralliselta linjaltaan konservatiivinen, mutta on kohdannut syytöksiä äärioikeistolaisuudesta muun muassa Saksan viranomaisten taholta. Lehden levikki on noin 30 000 kappaletta.

Historia
--------

Dieter Stein perusti Junge Freiheitin Freiburg im Breisgaussa toukokuussa 1986. Stein on toiminut lehden päätoimittajana yli 30 vuotta. Alkujaan JF oli opiskelijoiden toimittama lehti, jota levitettiin pieninä painoksina yliopistolla.

Junge Freiheit tunnetaan uusoikeistolaisesta linjastaan. Saksan liittotasavallan sekä eräiden sen osavaltioiden perustuslainsuojavirastot ovat tarkkailleet lehteä äärioikeistolaisena ryhmittymänä ainakin vuodesta 1994, jolloin lehti ensimmäistä kertaa mainittiin Nordrhein-Westfalenin osavaltion perustuslainsuojaviraston vuosiraportissa. Saksan perustuslakituomioistuin päätti pitkän oikeusprosessin päätteeksi vuonna 2005, etteivät yksittäiset artikkelit riitä todisteeksi lehden julkaisulinjan perustuslainvastaisuudesta. Osalliset perustuslainsuojavirastot ilmoittivat jatkavansa lehden tarkkailua, mutta ovat sittemmin jättäneet sen pois äärioikeistolaisen toiminnan vuosiraporteistaan.

Joulukuussa 1994 Junge Freiheitin painotiloihin Weimarissa iskettiin polttopulloin. Tekijöitä ei saatu kiinni, mutta tekijäksi ilmoittautui aiemmin tuntematon *Revolutionäre Lesbenfrauengruppen und andere revolutionäre Gruppen* (suom. "Vallankumoukselliset lesbonaiset ja muut vallankumoukselliset ryhmät"). Iskut aiheuttivat noin 2,5 miljoonan D-markan vahingot, minkä vuoksi lehti siirtyi ilmestymään Berliiniin.

Lähteet
-------

1. ↑  IVW: Levikkitiedot vuodelta 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 19.1.2017.
2. ↑  *Fahnder enttäuscht. Bei der Razzia in der linken Szene entkamen die „Feierabend-Terroristen"* (*Focus* 25/1995, 19. kesäkuuta 1995). Viitattu 16. maaliskuuta 2009.
3. ↑  *Das große Schweigen im Blätterwald* (*Junge Freiheit* 50/2004, 3. joulukuuta 2004) Viitattu 16. maaliskuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Junge Freiheitin verkkoversio
**Lars Eikind**, alias **Lars Eric Si** (s. 4. huhtikuuta 1974) on norjalainen muusikko ja musiikkituottaja, joka on toiminut useiden skandinaavisten rock- ja metalliyhtyeiden kanssa.

Muusikkona
----------

Muusikkovanhempien lapsi Lars Sätheren esiintyi yleisölle ensimmäisen kerran jo viiden-kuuden vanhana. Hän soitti lapsena klassista pianoa, ja nuorena Eikind soitti useissa raskaan musiikin yhtyeissä. Vaikka Eikind soittaa myös kitaraa, on hän pitänyt aina itseään basistina. Vuonna 2001 Eikind liittyi progressiivisen metallin yhtyeeseen Winds, jossa hän toimii laulajana sekä basistina. Yhtyeeseen kuuluu useita tunnettuja muusikoita, kuten Mayhemista tunnettu Jan Axel Blomberg. Eikind on myös Gloria Mortin kosketinsoittaja.

Yksityiselämä
-------------

Joulukuussa 2003 Eikind muutti Heinolaan tyttöystävänsä vuoksi, jättäen taakseen toimistotyönsä sekä asunnon Oslossa. Muutama vuosi myöhemmin pariskunta muutti Jyväskylään. Eikind toimi Before the Dawnin laulaja-basistina vuosina 2007–2011 erottamiseensa saakka kesäkuussa 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petja Savoila: Lars Eikind on metallimies Oslosta *ksml.fi*.  28.10.2008. ksml.fi. Viitattu 18.3.2013. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑
3. ↑  Teemu Hakala: Nykymuotoinen Before The Dawn päättää uransa *kaaoszine.fi*.  14.6.2011. kaaoszine.fi. Viitattu 18.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lars Eikind metal-archives.com -sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Unione Sportiva Victoria Libertas Pallacanestro** on italialainen koripalloseura. Seuran tunnetumpi nimi on **Scavolini Pesaro**, joka tulee seuran sponsorista, *Scavolinista*.

Historia
--------

Vuonna 1946 perustetun seuran kulta-aikaa oli 1980-luku, jolloin se voitti Saporta Cupin, Serie A:n ja Italian Cupin. Vielä 1990-luvuna alussa voitti yhden Italian mestaruuden ja Cupin. Vuonna 2005 alkoivat seuran vaikeudet, kun sen talous oli pahasti kuralla. Seurasta alkoi kuulu hälyttäviä merkkejä ja palkat olivat pahasti myöhässä. Kauden 2004–2005 päätteeksi seura putosi kolmanneksi korkeimmalle tasolle ja aloitti uuden nousun kohti huippua. Kaudella 2006–2007 joukkue voitti toiseksi korkeimman liigan ja nousi kaudeksi 2007–2008 takaisin Serie A:han.

Entisiä pelaajia
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Suomi Hanno Möttölä
* Suomi Teemu Rannikko
* Slovenia Marko Milič
* Yhdysvallat Alphonso Ford
 | * Yhdysvallat Charles Cornelius Smith
* Robert Archibald
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Hanno Möttölä lähti konkurssiin kaatuneesta Scavolini Pesarosta.  18.7.2005. MTV3.  Arkistoitu 28.10.2005. Viitattu 18.8.2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (italiaksi)
* Joukkue Serie A:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
**Jung Kyung-eun** (kor. 정경은, s. 20. maaliskuuta 1990 Masan) on eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti.

Jung osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän pelasi naisten nelinpelissä. Hänen parinsa oli Kim Ha-na. He voittivat kaikki kolme alkulohkonsa ottelua, mutta Jung ja Kim hylättiin olympiaturnauksesta kolmen muun parin kanssa, koska he eivät yrittäneet voittaa tosissaan. Rio de Janeirossa 2016 hän pelasi naisten nelinpelissä Shin Seung-chanin parina. He voittivat kaksi ottelua kolmesta alkulohkossaan edeten kuitenkin pudotuspeleihin. He voittivat puolivälierissä alankomaalaiset Eefje Muskensin ja Selena Piekin. Välierissä japanilaispari Misaki Matsutomo-Ayaka Takahashi voitti Jungin ja Shinin erin 2–0. Pronssiottelussa Jung ja Shin voittivat kiinalaiset Tang Yuantingin ja Yu Yangin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeong Gyeong-Eun Sports Reference.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 16.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Olympics badminton: Eight women disqualified from double  1. elokuuta 2012. BBC. Viitattu 16.4.2020. (englanniksi)
**Lars Erik Eriksen** (s. 29. joulukuuta 1954 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, moninkertainen olympia- ja MM-mitalisti.

Eriksen hiihti avausosuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Lahden MM-kilpailuissa 1978. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat Ove Aunli, Ivar Formo ja Oddvar Brå. Samoissa kisoissa hän oli lisäksi viides 50 kilometrillä.

Lake Placidin olympialaisissa 1980 Eriksen hiihti avausosuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa; muut viestinviejät olivat Per Knut Aaland, Aunli ja Brå. Eriksen oli lisäksi 50 kilometrillä neljäs hävittyään pronssimitalisti Aleksandr Zavjaloville vain 1,51 sekuntia.

Oslon MM-kilpailuissa 1982 Eriksen hiihti jälleen ensimmäisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka jakoi maailmanmestaruuden Neuvostoliiton kanssa. Hänen lisäkseen joukkueessa hiihtivät Aunli, Pål Gunnar Mikkelsplass ja Brå. 30 kilometrin kilpailussa Eriksen saavutti hopeaa Thomas Erikssonin jälkeen sekä 50 kilometrillä pronssia Thomas Wassbergin ja Juri Burlakovin jälkeen.

Sarajevon olympialaisissa 1984 Eriksen oli kuudes 30 kilometrillä ja yhdestoista 50 kilometrillä.

Maailmancupissa Eriksen voitti 15 kilometrin kilpailun Lahdessa maaliskuussa 1984. Hän oli lisäksi toinen 30 kilometrillä Sarajevossa helmikuussa 1983.

Lähteet
-------

* Lars Erik Eriksen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lars Erik Eriksen Sports-Reference.com.  Arkistoitu 17.6.2010. Viitattu 30.1.2017. (englanniksi)
**Lars Edlund** (1922 Karlstad – 21. joulukuuta 2013) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogi.

Edlund aloitti uran kirkkomuusikkona 1940-luvun lopussa ja opetti sittemmin Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuodesta 1971 hän omistautui päätoimisesti säveltämiselle. Suuri osa hänen tuotannostaan on hengellistä. Useita Edlundin sävellyksiä otettiin vuoden Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan, virret 343, 381, 392, 613. 

Hän sävelsi teoksia muiden muassa Gunnar Ekelöfin ja Tomas Tranströmerin sanoihin, ja hänen tekemiinsä sovituksiin kuuluvat sovitukset kolmesta gotlantilaisesta kansanlaulusta. Edlund asui 1970-luvulla pysyvästi Gotlannissa ja työskenteli kuoronjohtajana Visbyssä; hän pysyi kaakkoisen Gotlannin Laun kesäasukkaana. Vuodesta 1980 hänen pääasiallinen asuin- ja työskentelypaikkansa oli Uppsala. Hän kääntyi myöhemmässä elämässään katolilaiseksi. Lopulta hän luopui säveltämisestä aivoverenkiertohäiriön takia tehtyä operaatiota seuranneen tinnituksen takia.

Edlundin pedagogiset teokset *Modus Vetus* ja *Modus Novus* otettiin musiikkiopiskelijoiden käyttöön Ruotsissa. Edlund oli vuodesta 1975 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Swedish composer Lars Edlund Died Pizzicato.lu
2. 1 2 3  Tonsättaren Lars Edlund har avlidit Sveriges Radio
3. 1 2 3  Tonsättaren Lars Edlund död Upsala Nya Tidning
4. 1 2 3  Tonsättaren Lars Edlund död Svenska Dagbladet
5. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja*, s. 1901. Sävelmien säveltäjät tai sävelmien alkuperä. Verbum, 2002. ISBN 91-526-5510-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Ghazipur** on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltion kaakkoisosassa Gangesin varrella. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 110 587.

Maantiede
---------

Charles Cornwallisin hauta.
Ghazipur sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltion kaakkoisosassa Gangesin varrella lähellä Biharin osavaltion rajaa. Hindujen pyhä kaupunki Varanasi sijaitsee Ghazipurista noin 65 kilometriä lounaaseen. Ympäröivä seutu on gangesin alluviaalitasankoa, jolla tulvat ovat yleisiä.

Historia
--------

Faiz Ali Khanin puutarha ja hautarakennuksia brittiläisessä piirroksessa vuodelta 1785.
Ghazipurin alueella on kaupunkia pidempi historia, mutta varsinaisesti se perustettiin vasta 1300-luvulla. Hindulaisessa perinteessä perustaminen liitetään *radža* Gadhiin, mutta tämä tarina on hyvin suurella toddennäköisyydellä väärin. Ghazipur on tiettävästi islamilainen nimi. Aikalaislähteiden tulkintojen perusteella Delhin sulttaani Muhammad bin Tughluqin sotapäällikkö Masud voitti paikalla kapinoineen hindupäällikön vuonna 1330 ja sai lahjaksi maata sulttaanilta. Hän sai myös arvonimen ghazi, josta kaupungin nimi johdettiin.

Delhin sulttaanikunta romahti Panipatin taistelun jälkeen vuonna 1526 ja alkoi Suurmogulien valtakausi. Babur valtasi Ghazipurin sotaretkellään Pohjois- ja Itä-Intiaan. Hänen poikansa Humayun menetti sen kuitenkin Šer Šah Surille. Mogulit valtasivat kaupungin takaisin vasta vuonna 1569. Myöhemmin kaupunki oli mogulien alaisen Awadhin *nawabin* alaisuudessa. Hänen alaiseenaan toimi puolestaan paikallinen Abd
Allah Khan, joka rakennutti useita nykypäiviin saakka säilyneitä rakennuksia, kuten niin sanotun 40. pylvään salin, jonne hänet haudattiin.

Britit valtasivat Ghazipourin vuonna 1781. Brittikauden maamerkki on esimerkiksi kenraali Charles Cornwallisin hauta. Cornwallis kuoli Ghazipurissa vuonna 1805. Brittikausi oli pitkään hyvin rauhallista aikaa, mutta tämä päättyi aluetta hävittäneeseen sepoy-kapinaan vuonna 1857. Muuten 1800-luvulla Ghazipur tunnettiin oopiumin tuotannon keskuksena.

Väestö
------

Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Ghazipurin asukasluku oli 110 587. Suuremman metropolialueen asukasluku oli 121 020. Kaupungin asukkaista 72,33 % oli hinduja ja 26,77 % muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ghazipur Encyclopaedia Britannica. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 325. Volume XII Supplement. Koninklyke Brill, 2004. ISBN 90 04 13974 5. (englanniksi)
3. ↑  Ghazipur City Population 2011 - 2022 *Census 2011*. Census Organization of India. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
**Kymi Sinfonietta** on Kymenlaaksossa toimiva sinfoniaorkesteri, joka muodostettiin vuonna 1999 yhdistämällä Kotkan ja Kouvolan kaupunginorkesterit. Orkesteria ylläpitää Kymenlaakson Orkesteri Oy, jonka omistaa Kotkan ja Kouvolan kaupungit. Kymi Sinfonietta on ainoa kahden kaupungin sinfoniaorkesteri Suomessa. Kooltaan orkesteri sijoittuu kamariorkesterin ja sinfoniaorkesterin välimuotoon. Orkesterissa on 31 päätoimista ammattimuusikkoa. Julkisten esiintymisten määrä vaihtelee noin sadasta jopa noin kahteensataan esiintymiseen vuodessa. Ohjelmisto on laaja, ulottuen eri aikakausien taidemusiikista kevyempään musiikkiin ja pienistä kamarikokoonpanoista sinfonioihin. Orkesterin pääkonserttisalit ovat Kotkan konserttitalo (450 paikkaa), Kouvolan kaupungintalo (378 paikkaa) ja Kuusankoskitalo (508 paikkaa).

Kymi Sinfoniettan toimintaan kuuluu sinfoniakonserttien ohella koululaiskonsertit ja vierailut Kymenlaakson alueella muun muassa kouluihin, päiväkoteihin ja vanhusten palvelukeskuksiin. Kymi Sinfonietta toimii myös viiden vuoden välein järjestettävän Kansainvälisen Uuno Klami-sävellyskilpailun loppukilpailuteosten esittäjänä.

Kymi Sinfonietta on esiintynyt myös ulkomailla, kuten Pietarissa vuosina 2003, 2012 ja 2013, Hollannissa Heerlenissä 2007, kiertueella Kiinassa vuonna 2008, Lontoossa Cadogan Hallin konserttisarjassa 2010 ja Riiassa 2011. Kymi Sinfonietta on tehnyt yhteistyötä Pietarin Filharmonian kanssa vuodesta 2010.

Kymi Sinfoniettan ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Juha Nikkola vuoteen 2003 asti. Tämän jälkeen päävierailija oli Dmitri Slobodeniouk vuosina 2004–2006. Vuosina 2007–2014 taiteellisena johtajana toimi japanilainen Yasuo Shinozaki. Alkuvuodesta 2018 orkesterin taiteellisena neuvonantajana aloitti virolainen Olari Elts.

Levytykset
----------

Kotkan konserttitalo
* *Klami Rhapsodie* (2002)
* *Täyttyneiden toiveiden maa*, Jukka Linkolan säveltämä Toivo Pekkasen tekstiin perustuva ooppera (2004)
* *KymiScenes* koostuu Kymi Sinfoniettalle läheisen säveltäjän Uuno Klamin teoksista, mukana on myös ensilevytyksiä. Levyllä Kymi Sinfoniettaa johtaa kapellimestari Dmitri Slobodeniouk ja viulusolistina taituroi Pekka Kauppinen (2007).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kymi Sinfonietta Suomen Sinfoniaorkesterit ry. Viitattu 27.5.2014.
2. ↑  Kymi Sinfonietta *kymisinfonietta.fi*.  Arkistoitu 27.5.2014. Viitattu 27.5.2014.
3. ↑  Orkesteri jalkautuu vanhusten luo. Kaupunkilehti Pohjois-Kymenlaakso. 7.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kymi Sinfonietta
* Kymi Sinfoniettan levytykset
**Harhaanjohtava vihje**, **harhautus**, **hämäys** tai **harhautuskeino**, myös **red herring** (englantia, "punainen silli" eli 'savusilli') tai **savusilli** tarkoittaa helposti huomion varastavaa, mutta muilta osin täysin tarpeetonta tai hyödytöntä esinettä, asiaa, henkilöä jne. Se on myös yksi ignoratio elenchi -virhepäätelmätyyppi.

Kielikuva tuli englannin kielessä nykyiseen käyttöönsä 1800-luvun lopulla. Tarinan mukaan punaiseksi savustettuja, voimakashajuisia sillejä olisi vedetty perässä harhauttamaan esimerkiksi vankikarkurin kannoilla olevat vainukoirat. Toinen mahdollisuus on, että sillejä olisi käytetty metsästyskoirien koulutuksessa. Termi laajentui muuhun puheeseen tarkoittamaan asian vierestä puhumista huomion vetämiseksi tärkeämmästä asiasta, esimerkiksi *Talking about the new plant is a red herring to keep us from learning about downsizing plans.* ("Uudesta tehtaasta puhuminen on hämäystä, jolla yritetään salata suunnitelmat vähentää työntekijöitä.")

Katso myös
----------

* Tšehovin ase
* MacGuffin

Lähteet
-------

* Hurley, Patrick J.: *A Concise Introduction to Logic*. 12. painos. Cengage Learning, 2015. ISBN 978-1-285-19654-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hurley s. 136
Kiiran salamointia Kauppakeskus Kampin sisäänkäynniltä kuvattuna.
**Kiira-rajuilma** (myös nimellä *Klaara*) oli voimakas konvektiivinen järjestelmä, joka iski Suomeen 12. elokuuta 2017. Suurin osa rajuilman vaikutuksista rajoittui Varsinais-Suomen, Uudenmaan ja Kymenlaakson maakuntiin, joissa voimakkaat syöksyvirtaukset kaatoivat puita, katkoivat sähköjä ja aiheuttivat vahinkoja rakennuksille. Lisäksi yksi ihminen loukkaantui lievästi, kun Sanomatalon ikkunalaseja rikkoontui Helsingissä.

Rajuilmaa kutsuttiin mediassa ensin myrskyksi ja myös nimellä "Klaara-myrsky", mutta Ilmatieteen laitoksen mukaan kyseessä ei ollut myrsky vaan pikemminkin rajuilma, ja Ilmatieteen laitos käyttää säätapahtumasta nimeä "Kiira" verkkosivuillaan.

Seuraukset
----------

Kiira-rajuilma aiheutti Espoossa kauppakeskus Ison Omenan K-Citymarketiin vesivahingon rikkoutuneen putken takia. Myös Helsingin Pasilassa rakennustyömaan aidat lensivät. Hämeenlinnanväylällä myös puita ja valotolppia kaatui moottoritielle. Myrsky kaatoi myös lukuisia puita, ja lentokoneet jouduttiin ohjaamaan Tampere-Pirkkalan lentoasemalle. Helsingin Suvilahdessa järjestetyssä Flow-festivaalissa kaksi festivaalialueen telttaa kärsi vaurioita. Lapin Kulta Red Arena, Zalando Black Tent ja Bright Balloon 360 -teltat olivat suljettuina tunteja, kunnes ne aukesivat uudelleen. Viikissä myrsky irrotti palan kerrostalon katosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rekomaa, Romi: Kiira vai Klaara? Näin myrskysäät nimetään *Savon Sanomat*.  12.8.2017. Viitattu 14.8.2017.
2. ↑  Katso video Kiiran voimasta: Vesi tulvi supermarketin katosta Espoossa, lasiseinä rämähti 35 metrin korkeudesta kadulle Helsingissä
3. ↑  Tämän takia Kiira oli rajuilma eikä myrsky – Etelä-Euroopan helteet synnyttivät äkilliset, voimakkaat tuulenpuuskat
4. ↑  Videokooste: Näin Kiira-myrsky kaatoi puita, aiheutti tulvan marketissa ja juoksutti meteorologia
5. ↑  Kiira-myrsky ohitti Tampereen, mutta riehui hurjana Helsingissä – Aamulehti seurasi ukkosiltaa
6. ↑  Flow’n myrskyisä lauantai: suurin teltta repesi, sisäänpääsy keskeytettiin ja neljä konserttia peruttiin – "Kuin ihmeen kaupalla tunnelma palautui"
7. ↑  Viikissä tapahtuu 6.9.2017, s. 2
**Alpo Mauno Sakari Hukka** (22. syyskuuta 1916 Sortavalan maalaiskunta – 4. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja lähetysjohtaja.

Alpo Hukan isä oli veturinkuljettaja. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 Sortavalan lyseosta ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa. Hukka vihittiin papiksi 1939. Hän toimi sotavuosina 1940–1944 sotilaspastorina sekä Suomen Rautatieläisten Kristillisen Yhdistyksen sihteerinä 1939–1945. Sotien jälkeen hän lähti vuonna 1946 Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijäksi Lounais-Afrikkaan Ambomaalle (nykyinen Namibia) yhdessä vaimonsa Leenan kanssa. Hukka toimi Ambomaalla pappisseminaarin ja ammattikoulun opettajana sekä aluerovastina ja pappisseminaarin rehtorina. Hän oli parin vuoden ajan vuonna 1956 perustetun Ambo-Kavangon kirkon johtajana ja toimi kirkon johtajaksi ja piispaksi myöhemmin tulleen Leonard Aualan mentorina.

Hukka palasi perheineen Suomeen 1963 sen jälkeen kun Auala oli valittu Ambo-Kavangon kirkon piispaksi. Hän toimi sitten Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajana 1967–1981. Eläkkeelle jäätyään hän opiskeli kiinan kieltä Pekingissä ja toimi sittemmin kiinan kielen opettajana ja Kiinaan suuntautuneiden retkien johtajana. 1990-luvulla hän oli aloittamassa seurakuntatoimintaa ja rippikouluja Venäjän Karjalassa ja hän kartoitti usean vuoden ajan Sortavalan vanhan suomalaisen hautausmaan hautapaikkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alpo Hukan muistokirjoitus, Helsingin Sanomat Muistot
2. 1 2  Suomen Lähetysseuran uutisia : Alpo Hukka on kuollut – 1916–2016
3. ↑  Rautatieläisten Kristillinen Yhdistys : Rovasti Alpo Hukan muistokirjoitus

Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajat
Sirelius |
Tötterman |
Hirn |
Mustakallio |
Tarkkanen |
Paasio |
Paunu |
 Vapaavuori |
Vuorela |
Hukka |
Smedjebacka |
Pinola |
Paunonen |
Rissanen |
Steffansson |
Parhiala
**Priniátikos Pýrgos** (kreik. Πρινιάτικος Πύργος; myös *Priniátikos Pírgos*) on minolais- ja antiikin aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Mirampéllonlahden rannalla olevassa pienessä niemessä Ágios Nikólaoksen kunnassa Lasíthin alueyksikössä aivan Ístron kylän länsipuolella. Paikan nimi on nykyaikainen. Sen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.

Paikka asutettiin ensimmäisen kerran neoliittisen kauden lopulla ja se on ollut pysyvästi asuttu noin 3500-luvulta eaa. Sen esihistoriallisen ajan huippukautta oli minolainen kausi, ja nimellä Priniátikos Pýrgos viitataan yleensä ennen kaikkea tuon ajan arkeologiseen kohteeseen. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Istronin poliksen kaupunkikeskus, jonka huippukautta oli hellenistinen kausi. Paikka säilyi asuttuna roomalaisella ja bysanttilaisella ajalla ja edelleen nykypäiviin saakka. Muinaisaikana asutus oli merkittävä satama alueellaan.

Arkeologiset kaivaukset Priniátikos Pýrgoksessa aloitti Edith Hall 1900-luvun alussa. Nykyisin niitä jatkaa Irish Institute of Hellenic Studies at Athens eli Irlannin Ateenan-instituutti. Paikasta on löydetty muun muassa käsityökortteleita ja tähän liittyviä esineitä, roomalainen tie sekä varhaiskristillisen kappelin jäänteet.

Priniátikos Pýrgosta ei tule sekoittaa Kreetan etelärannikolla sijaitsevaan Mýrtos Pýrgoksen minolaiseen kohteeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "964 Istron", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  The Priniatikos Pyrgos Project Irish Institute of Hellenic Studies at Athens.  Arkistoitu 4.11.2019. Viitattu 19.10.2015.
3. 1 2  Priniatikos Pyrgos Excavation Archaeological Institute of America. Viitattu 19.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Priniatikos Pyrgos Project. Kaivausprojektin sivut. (englanniksi)
**Alpo Anselm Kantola** (9. kesäkuuta 1924 Pyhtää – 2. heinäkuuta 2001) oli suomalainen rannikkotykistön upseeri ja kenraaliluutnantti.

Kantola valmistui ylioppilaaksi Kotkan lyseosta 1942. Hän opiskeli tämän jälkeen Merisotakoulun 18. merikadettikurssilla rannikkotykistön linjalla ja valmistui 1946, Sotakorkeakoulun merisotalinjalta hän valmistui 1956 ja kävi valtakunnallisen maanpuolustuskurssin n:ro 1966. Hän palveli 9. raivaajalaivueessa eri tehtävissä 1947–1949 ja oli rannikkolinnakkeilla kouluttajana 1948–1952. Kotkan Rannikkopatteriston linnakkeen päällikkönä hän toimi vuodet 1952–1955. Pääesikunnassa toimistoupseerina hän työskenteli 1957–1961. 3. divisioonan esikunnassa hän toimi toimistopäällikkönä 1961–1966. Kyproksen YK-joukoissa hän taas palveli 1965–1966. Hän opetti tämän jälkeen Sotakorkeakoulussa vuoteen 1969 asti.Kotkan rannikkopatteristoa hän komensi 1972–1974. Pääesikunnan operatiivisen osaston päällikkönä hän palveli vuodet 1974–1976, kunnes siirtyi rannikkotykistön tarkastajan tehtävään vuosiksi 1976–1979. Ennen eläkkeelle siirtymistään hän palveli puolustusvoimien huoltopäällikkönä Pääesikunnassa 1979–1984.

Kantola toimi myös sotilasasiamiehenä Varsovassa 1969–1972 sekä Bukarestissa 1970–1972.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Vänrikki 1944Luutnantti 1946Yliluutnantti 1951Kapteeni 1953Majuri 1961Everstiluutnantti 1968Eversti 1974Kenraalimajuri 1979Kenraaliluutnantti 1984.
 |  | * SL komentajamerkkiVR 4.lk miekkojen keraSVR 1.lk ritariristi SL 1.lk ritariristiTalvisodan muistomitaliJatkosodan muistomitaliVäestönsuojelun 2.lk ansiomitali soljen keraUNFICYP YK-mitali
 |

Lähteet
-------

1. ↑  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 279. Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
2. ↑  *Kadettiupseerit 1920–2010*, s. 306. Kadettikunta ry & Upseeriliitto ry, Helsinki 2010.