recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riomaggiore** (paikallisella liguurin kielellä *Rimazùu*) on italialainen kylä ja kunta, joka sijaitsee pienessä laaksossa La Spezian maakunnassa, Ligurian alueella. Riomaggiore on eteläisin viidestä kylästä, jotka muodostavat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvan Cinque Terren alueen.

Riomaggioren kylä on tunnettu sen historiallisesta ilmeestä ja viinistä, joka valmistetaan kylän viinitarhoissa. Kylä sijaitsee Italian Rivieralla, Genovanlahden rannikolla. Kylässä on pieni hiekkaranta ja satamalaituri, joita ympäröivät tornitalot. Riomaggioren pääkadun Via Colombon varrella on ravintoloita, baareja ja kauppoja.

Riomaggioren kylä on Telemaco Signorinin (1835–1901) maalausten aiheena.

Riomaggioren satama

Lähteet
-------

1. ↑  Sindaco Comune di Riomaggiore - Via T. Signorini. Viitattu 9.9.2016.
2. ↑  Statistiche demografiche ISTAT Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT).  Arkistoitu 15.9.2016. Viitattu 9.9.2016.
3. ↑  Portovenere, Cinque Terre, and the Islands (Palmaria, Tino and Tinetto) UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 9.9.2016.
4. 1 2  Un po' di storia Comune di Riomaggiore - Via T. Signorini. Viitattu 9.9.2016.
5. ↑  Dove mangiare Comune di Riomaggiore - Via T. Signorini. Viitattu 9.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Cinque Terren kansallispuiston kotisivut (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riomaggiore** Wikimedia Commonsissa

La Spezian maakunta
Ameglia | Arcola | Beverino | Bolano | Bonassola | Borghetto di Vara | Brugnato | Calice al Cornoviglio | Carro | Carrodano | Castelnuovo Magra | Deiva Marina | Follo | Framura | La Spezia | Lerici | Levanto | Maissana | Monterosso al Mare | Ortonovo | Pignone | Porto Venere | Riccò del Golfo di Spezia | Riomaggiore | Rocchetta di Vara | Santo Stefano di Magra | Sarzana | Sesta Godano | Varese Ligure | Vernazza | Vezzano Ligure | Zignago
**Taivaalliset tarinat – Sika myyttien maailmassa** on vuonna 2001 julkaistu lastenmusiikkialbumi. Kaikki kappaleet on säveltänyt, sovittanut ja tuottanut Pessi Levanto. Sanoitukset ovat Marjatta Levannon. 

Albumilla seikkailee Julia Vuoren sarjakuvista tuttu Sika antiikin Kreikan ja Rooman myyttien maailmassa. Levyn avausraidalla "Sika taivaankannenkulkija" Sika matkaa avaruuteen katsomaan antiikin jumalien mukaan nimettyjä planeettoja. "Seitsemän päivää seitsemästä" kertoo riitelevistä graioista ja "Kauneuden kirous" Narkissoksesta. Kappaleessa "Kolme tuhatta vuotta" Orfeus yrittää pelastaa morsiamensa Eurydikeen manalasta. Panin tarina kerrotaan kappaleessa "Panin huilu soi". "Utelias, huono juttu" on kertomus Psykheen onnettomasti päättyneestä suhteesta rakkauden jumalan kanssa. "Kaiku suurisuu" on lakkaamatta puhuva nymfi Ekho. Kappaleessa "Adromedaa ei viedä" Perseus pelastaa merihirviölle uhrattavaksi määrätyn Andromedan. "Dafnen laulussa" Dafne pakenee rakastunutta Apollon-jumalaa ja antaa muuttaa itsensä puuksi mieluummin kuin ryhtyy Apollonin puolisoksi. Albumin viimeisellä raidalla "Bacchus polkee tahtia" viinin ja ilonpidon jumala Bacchus pitää villit juhlat.

Muusikot
--------

* Pessi Levanto – piano
* Tuure Koski – bassot
* Mika Kallio – rummut (paitsi 10) ja perkussiot (paitsi 10)
* Sami Kuoppamäki – rummut (2 ja 8) ja perkussiot (10)
* Pirjo Aittomäki – laulu
* Jussi Chydenius – laulu
* Vuokko Hovatta – laulu
* Mikko Jokinen – laulu
* Laura Sippola – laulu

Kappaleet
---------

Kaikki sanat Marjatta Levanto, paitsi 1. Marjatta Levanto & Pessi Levanto, kaikki sävellykset Pessi Levanto. 

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 1. | Sika taivaankannenkulkija (es. Jussi Chydenius) | 3.57 |
| 2. | Seitsemän päivää seitsemästä (es. Vuokko Hovatta) | 4.19 |
| 3. | Kauneuden kirous (es. Mikko Jokinen) | 3.39 |
| 4. | Kolme tuhatta vuotta (es. Pirjo Aittomäki) | 4.44 |
| 5. | Panin huilu soi (es. Jussi Chydenius) | 3.18 |
| 6. | Utelias, huono juttu (es. Vuokko Hovatta) | 5.19 |
| 7. | Kaiku suurisuu (es. Pirjo Aittomäki) | 2.52 |
| 8. | Andromedaa ei viedä (es. Mikko Jokinen) | 4.24 |
| 9. | Dafnen laulu (es. Laura Sippola) | 3.11 |
| 10. | Bacchus polkee tahtia (es. Mikko Jokinen) | 5.58 |
| 41.57 |  |
**Veera-myrsky** oli ukkosmyrsky, joka iski Suomeen Veeran päivänä, 4. elokuuta 2010. Voimakas ukkosrintama syntyi Pirkanmaalla ja kulki iltapäivän ja illan aikana Keski-Suomen, Pohjois-Savon, Kainuun ja Koillismaan yli. Toinen ukkosrintama kulki itäiseltä Suomenlahdelta kohti Vienan Karjalaa. Ilmatieteen laitos mittasi päivän aikana yli 23 000 maahan iskenyttä salamaa: salamoinnin suhteen kyseessä oli vuosikymmenen siihenastisesti rajuin ukkosmyrsky. Ennätys tosin ylitettiin jo elokuun 8. päivänä, jolloin Sylvi-myrsky raivosi länsirannikolla.

Pirkanmaalla salamat sytyttivät ainakin kuusi tulipaloa ja myrskytuuli katkoi puita maanteille. Paikoin vesi tulvi kadulle. Kukaan ei tiettävästi kuitenkaan loukkaantunut. Toisin kävi Keski-Suomessa Uuraisilla, jossa kolme ihmistä loukkaantui, kun myrsky tuhosi karavaanareiden käytössä olleen Hietasaaren leirintäalueen. Rytäkässä tuhoutui pelastusviranomaisten mukaan vähintään 50 asuntovaunua. Metsää kaatui noin 4–5 hehtaarin verran; kunnanjohtajan mukaan tuhoutuneessa metsässä oli monta sataa vuotta vanhoja petäjiä. Pohjois-Karjalassa oli pahimmillaan 15 000 kotitaloutta ilman sähköä myrskyn runneltua sähkölinjoja. Myös matkapuhelinverkko kärsi toimintahäiriöistä myrskyn takia. Henkilövahinkoja ei tiettävästi aiheutunut.

Vuoden 2010 hellekesä päättyi kaikkiaan neljään huomattavaan rajuilmaan: Asta- ja Veera-myrskyjen lisäksi tuhoa aiheuttivat myös Lahja- ja Sylvi-myrskyt.

Lähteet
-------

1. ↑  Veera-myrskyssä vuosikymmenen kovin salamointi *MTV3 Uutiset*.  5.8.2010. Viitattu 6.6.2011.
2. 1 2  Kesän 2010 rajuilmat Ilmatieteen laitos. Viitattu 6.6.2011.
3. ↑  Näin Veera-myrsky riepotti Pirkanmaata *Aamulehti*.  5.8.2010.  Arkistoitu 26.8.2010. Viitattu 6.6.2011.
4. ↑  Veera-myrsky tuhosi Hietasaaren leirintäalueen  5.8.2010. YLE Keski-Suomi.  Arkistoitu 28.12.2010. Viitattu 6.6.2011.
5. ↑  Veera-myrskystä miljoonavahingot Uuraisilla  5.8.2010. YLE Keski-Suomi.  Arkistoitu 26.12.2010. Viitattu 6.6.2011.
6. ↑  Ukkosrintama pyyhki yli maakunnan - mittavat tuhot  7.8.2010. YLE Pohjois-Karjala. Viitattu 6.6.2011. [vanhentunut linkki]
**Riojasaurus** ("La Riojan lisko") oli suurimpia prosauropodeihin kuuluneita kasvinsyöjiä. Riojasauruksella oli pituutta 10 metriä ja painoa 1 tonni. 
Argentiinasta löydetty Riojasaurus eli 219 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä triaskaudella. Argentiinalainen paleontologi José Bonaparte nimesi Riojasauruksen 1969 löytöpaikkansa La Riojan mukaan.

Elintavat
---------

Melanorosauridae-heimoon kuulunut Riojasaurus söi ravinnokseen puiden lehtiä, joihin monet samaan aikaan eläneistä matelijoista, kuten dicynodontit eivät ylettyneet. 
Riojasaurusta luultiin aiemmin lihansyöjäksi, koska sen kalloa ei löydetty. Lähistöltä löytyneiden terävien hampaiden uskottiin kuuluneen Riojasaurukselle. Terävät hampaat olivat todennäköisesti peräisin raadonsyöjiltä, jotka söivät eläimen ruumista. Nykyään Riojasaurusta on löydetty yli 20 osittaista tai kokonaista tukirankaa.

Pää oli pieni, mutta kaula ja häntä olivat pitkiä. Riojasaurus oli raskastekoisempi kuin pienemmät prosauropodit, joten se ei kenties pystynyt liikkumaan kahdella raajalla. Etu- ja takaraajat olivat lähes yhtä pitkät. Muihin prosauropodeihin verrattuna tämän dinosauruksen raajat olivat pidemmät ja vahvemmat. 
Riojasauruksen raajat olivat suhteessa pidemmät kuin sauropodeilla. Se muistuttikin ruumiinrakenteeltaan pientä sauropodia.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131780
* Wikispecies: Riojasaurus
* Fossilworks: 38649
* GBIF: 4822877
* IRMNG: 1022979

 |

 |
**Raymundo Joseph Peña** (19. helmikuuta 1934 Corpus Christi – 24. syyskuuta 2021 San Juan) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Corpus Christin hiippakuntaan Mariano Simon Garriga 25. toukokuuta 1957. Hänet nimitettiin San Antonion arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Trisipan titulaaripiispaksi 16. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis James Furey, jota avustivat Patrick Fernández Flores ja Thomas Joseph Drury.

Peña sai 29. huhtikuuta 1980 nimityksen El Pason ja 23. toukokuuta 1994 Brownsvillen piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 9. joulukuuta 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Fischer, Fallon: Former El Paso Bishop Raymundo Peña dies at 87 *cbs4local.com*.  25.9.2021. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Raymundo Joseph Peña


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tuomaanpuisto** (ruots. *Tomasparken*) on puisto Turun I kaupunginosassa, vanhalla Turun kasarmialueella. Se rakennettiin alun perin 1800-luvulla kasarmin upseerikerhon ja sairaalan edustalle. Turun kasarmin siirryttyä Turun yliopiston käyttöön 1970-luvulla Tuomaanpuistoa uudistettiin ja raivattiin merkittävästi.

Turun kasarmin alue tunnettiin historiallisesti 1300-luvulta lähtien Piispanpeltona, sillä se oli piispan viljelysmaata. Kasarmin puistona tunnettu puisto nimettiin virallisesti Tuomaanpuistoksi vuonna 1953 Suomen piispa Tuomaan mukaan.

Puistossa sijaitsevat vuonna 1966 paljastettu Rumpalit-veistos sekä vuonna 2001 pystytetty toisinto Lotta Svärd -patsaasta. Puistossa sijaitsi pitkään myös Turun suurin puu, Suomen suurimpiin lukeutunut tsaarinpoppeli, kunnes se tuhoutui myrskyssä vuonna 2016. Puun rungosta tehtiin puinen taideteos, jonka uskotaan kestävän noin 10 vuotta. Vuonna 2008 puun ympärysmitta oli 670 senttimetriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomaanpuisto *Turku.fi*. Viitattu 4.9.2021.
2. ↑  Turun suurimmasta puusta tehdään ympäristötaideteos *Turkulainen*.  14.6.2017. Viitattu 4.9.2021.
**Raymond Sackler** (16. helmikuuta 1920 – 17. heinäkuuta 2017) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuudessa, ja lahjoitti miljoonia koulutus-, tiede- ja kulttuurilaitoksille. 

Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli lääketiedettä Glasgowissa ja Walthamissa, missä hän väitteli vuonna 1944. Hän työskenteli valmistuttuaan kahden veljensä Mortimer ja Arthurin tavoin lääketiedettä ja Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa.

Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, ja Mortimer ja Raymond olivat yhdessä toimitusjohtajia.

Vuonna 2007 Purdue Pharman johto todettiin oikeudessa syylliseksi harhaanjohtavaan mainontaan. Yritys oli markkinoinut lääkäreille ja potilaille OxyContinia väittäen että tuote aiheuttaa vähemmän riippuvuutta kuin muut saman ryhmän valmisteet. Tuomiota seurasi satoja muita oikeusjuttuja. Vuonna 2018 yhtiötä syytettiin Yhdysvaltojen opioidikriisistä.

Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.

Kaksi hänen lastaan ja yksi lapsenlapsi ovat Purdue Pharman hallituksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarah Neville: Raymond Sackler, billionaire businessman, 1920-2017 *Financial Times*. Viitattu 24.11.2018.
2. 1 2  Patrick Rodden Keefe: The Family That Built an Empire of Pain *New Yorker*.  30.10.2017. Viitattu 24.11.2018.
3. ↑  Lindsay Bever: The man who made billions of dollars from OxyContin is pushing a drug to wean addicts off opioids *Washington Post*.  8.9.2018. Viitattu 24.11.2018.
4. ↑  Riitta Koivuranta, British Museum poistaa Yhdysvaltain historian pahinta opioidikriisiä edesauttaneen Sacklerin nimen kaikista tiloistaan, Helsingin Sanomat 26.3.2022, viitattu 26.3.2022
5. ↑  Meet the Sacklers: the family feuding over blame for the opioid crisis *The Guardian*.  13.2.2017. Viitattu 24.11.2018.
Raymond Telles vuonna 1961.**Raymond L. Telles, Jr.** (5. syyskuuta 1915 – 8. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi El Pason pormestarina vuosina 1957–1961 ja Yhdysvaltain suurlähettiläänä Costa Ricaan vuosina 1961–1967. 

Telles oli syntyperäinen elpasolainen ja hänellä oli meksikolaisia ja espanjalaisia sukujuuria. Hänellä oli kaksi veljeä, Richard ja Joe. Hän lähti armeijaan vuonna 1941 ja eteni lopulta majuriksi. Hän palasi Yhdysvaltain ilmavoimiin Korean sodassa.

Tellesin nousu pormestariksi oli aikoinaan merkittävä; häntä pidetään ensimmäisenä yhdysvaltalaisena latinopormestarina. Hän vietti 90-vuotispäiväänsä syyskuussa 2005.

Tellesin urasta on julkaistu kirja *The Making of a Mexican American Mayor: Raymond L. Telles of El Paso* (1999).

Lähteet
-------

1. ↑  Raymond L. Telles, former El Paso mayor, dies *KTEN*.  9.3.2013. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
**Bricklin SV-1** oli vuosina 1974–1976 Saint Johnissa Kanadassa valmistettu takavetoinen urheiluauto. Yhdysvaltain markkinoille suunnatun auton loi miljonääri Malcolm Bricklin. Bricklinin tehdas ei kuitenkaan pystynyt tuottamaan autoja riittävän nopeassa tahdissa, eikä tehdas pystynyt tuottamaan kuin 2 854 autoa ennen kuin se joutui valtion haltuun hoitamattomien velkojen takia.

Mallinimi *SV-1* tuli sanoista *safety vehicle one* (suom. *turvallisuusajoneuvo numero yksi*). Auto olikin suunniteltu erityisen turvalliseksi: siinä oli integroitu turvakori, sivutörmäyssuojat sekä lasikuituinen kori. Autossa ei ollut tupakansytytintä eikä tuhkakuppia, sillä Malcolm Bricklin uskoi, että tupakointi ajon aikana ei ollut turvallista. Autossa oli myös ns. lokinsiipiovet, ja ensimmäisenä tuotantomallina autoilun historiassa Bricklin SV-1:ssä ne toimivat napin painalluksesta. Myös DeLorean DMC-12:ssa oli lokinsiipiovet, mutta ne aukesivat käsivoimin.

Voimanlähteenä Bricklinissä oli vuonna 1974 AMC:n valmistama V8-moottori, ja myöhemmin Ford Windsor -V8-moottori.

Yhtiön taloudellinen alamäki
----------------------------

Bricklin oli saanut 4,5 miljoonaa dollaria lainaa autotuotannon aloittamiseen New Brunswickin provinssilta, silloisen pääministerin Richard Hatfieldin tuella. Yhtiö oli kuitenkin koko toimintansa ajan velkainen, ja eräs keskeinen ongelma olikin, että autojen myyntihinta alitti reilusti tuotantokustannukset. Asiaa mutkisti sekin, että pääministeri Hatfield oli salaisesti rahoittanut velkaista yhtiötä voittaakseen tulevat vaalit. Asian tultua ilmi osavaltion hallitus kieltäytyi 10 miljoonan dollarin lisälainan myöntämisestä, ja yhtiö ajautui selvitystilaan 25. syyskuuta 1976.

Lähteet
-------

1. ↑  "Richard Hatfield (Arkistoitu – Internet Archive)." Heritage Resources, 22. tammikuuta 2008.

Kirjallisuutta
--------------

* Fredericks, H. A. & ChambersAllan: *Bricklin*. Fredericton, New Brunswick: Brunswick Press, 1977. ISBN 0-88790-088-7. (englanniksi)
* Clarke, R. M.: *Bricklin : gold portfolio, 1974-1975*. Brookland Books, 1995. ISBN 1-85520-309-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bricklin SV-1** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bricklin SV-1
**Petja Moskova Pendareva** (bulg. Петя Москова Пендарева, s. 20. tammikuuta 1971 Kazanlăk) on bulgarialainen pikajuoksija.

Pendareva saavutti Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1994 pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Hän sijoittui samoissa kisoissa 100 metrillä kuudenneksi ja toisti saman myös Budapestin EM-kisoissa 1998. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pendareva ylsi Gentissä 2000 hopealle 60 metrillä ajalla 7,11. Hän eteni samalla matkalla finaaliin myös sisäratojen MM-kilpailuissa vuosina 1999 Maebashissa ja 2001 Lissabonissa.

Pendareva edusti Bulgariaa kaksissa kesäolympialaisissa. Atlantassa 1996 hän karsiutui alkuerissä sekä 100 metrillä että pikaviestissä. Sydneyssä 2000 hän eteni 100 metrillä alkueristä jatkoon mutta karsiutui puolivälierissä.

Pendareva voitti 100 metrillä Balkanin-mestaruuden vuonna 1996 ajalla 11,99 sekä Bulgarian mestaruuden vuonna 1997 ajalla 11,41.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: 

### Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,12 | Budapest | 19. elokuuta 1998 |
| 200 m | 22,78 | Sofia | 1. elokuuta 1993 |
|

### Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,04 | Lissabon | 11. maaliskuuta 2001 |
| 200 m | 23,60 | Pariisi | 12. maaliskuuta 1994 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Petja Pendareva *Olympedia*. Viitattu 16.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Petja Pendareva Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 16.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Petja Pendareva Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Alutiiq** (omakielinen nimi: *Sugpiaq*) on eskimo-aleuttilainen kieli, joka on yksi jupikkikielistä. Yhdessä alaskanjupikin kanssa se muodostaa siihen kuuluvan alaskanjupikkikielten alaryhmän. Alutiiqistä käytetään myös muita nimityksiä kuten (englanniksi) Pacific Gulf Yupik, Sugpiak "Eskimo", Sugpiaq "Eskimo", Chugach "Eskimo", Koniag-Chugach, Suk, Sugcestun, Aleut, Pacific Yupik ja South Alaska "Eskimo".

Alutiiqia puhutaan Alaskan niemimaalta itään Prince William Soundiin asti. Alutiiqeja on noin 3 000, mutta vain arviolta 500–1 000 yhä puhuu tätä kieltä (400 M. Kraussin mukaan vuonna 1995). Koniagin murretta puhutaan Alaskan niemimaan eteläpuolella ja Kodiakinsaarella. Chugachin murretta puhutaan Kenain niemimaalla ja Prince William Soundissa. Useimmat puhujista ovat vanhuksia, Kenain niemimaan kärjessä ja Kodiakinsaarella on nuorempiakin puhujia.

Vuodesta 2014 lähtien alutiiq on ollut yhdessä muiden alaskalaisten alkuperäiskielten kanssa osavaltion virallinen kieli.

Kieltä voidaan kirjoittaa sekä latinalaisin että kyrillisin aakkosin.

Fonologia
---------

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolivokaali** |  | ə |  |
| **Avoin** |  | a |  |

Lähde:

### Konsonantit

|  | Bilabiaali | Alveolaari | Palatalai | Velaari | Uvulaari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Norm.** | **Lab.** | **Norm.** | **Lab.** |
| **Nasaali** | m̥ | m | n̥ | n |  | ŋ̊ | ŋ |  |  |  |
| **Klusiili** | p | t |  | k | kʷ | q |  |
| **Affrikaatta** |  |  | t͡ʃ |  |  |  |  |
| **Frikatiivi** | **Norm.** | f | s |  | x | ɣ | xʷ | ɣʷ | χ | ʁ | χʷ | ʁʷ |
| **Lat.** |  | ɬ |  |  |  |  |  |
| **Lateraali** |  |  | l |  |  |  |  |  |
| **Approksimantti** |  |  |  | j |  | w |  |  |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Yupik, Pacific Gulf *Ethnologue*. Viitattu 1.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Glottolog 4.5 - Pacific Gulf Yupik *glottolog.org*. Viitattu 1.5.2022.
3. ↑  Alaska OKs Bill Making Native Languages Official *NPR*.  21.4.2014. Viitattu 1.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  ScriptSource - Yupik, Pacific Gulf *scriptsource.org*. Viitattu 1.5.2022.
5. ↑  Vowels *alutiiqmuseum.org*. Viitattu 1.5.2022.
6. ↑  Consonants *alutiiqmuseum.org*. Viitattu 1.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Alaskan ortodoksiset tekstit (Alutiiqin kielellä) (Arkistoitu – Internet Archive)

Eskimo-aleuttilaiset kielet
alaskanjupik | aleutti | alutiiq | grönlanti | inuktitut | inupiatun | inuvialuktun | naukaninjupik | siperianjupik | sireniki
**Wipeout Suomi** on suomalainen versio yhdysvaltalaisesta Wipeout-televisiosarjasta. Ohjelma kuvattiin Argentiinassa helmikuussa 2013, ja se esitettiin televisiossa kevään aikana Fox-kanavalla. Ohjelman tuotti Endemol.

Ohjelma alkoi Foxilla 31. maaliskuuta 2013, ja sen juontajana toimi Anna Easteden. Ohjelmaan haki 3 000 kilpailijaa, joista valittiin mukaan 20 kilpailijaa.

Wipeout Suomi tehtiin neljän maan yhteistuotantona (Suomi, Venäjä, Ukraina, Kazakstan), ja se esitettiin näissä maissa kevään 2013 aikana. Kilpailijoita oli mukana jokaisesta osallistujamaasta, joilla kullakin oli oma juontaja. Kilpailu oli suunniteltu siten, että kaikki maat pysyvät kisassa mukana finaaliin saakka.

Ohjelmaa esitettiin Kazakstanissa nimellä *Ekstremalyi* (ven. Экстремалиы), Ukrainassa nimellä *Zamotšeni* (ukr. Замочені) ja Venäjällä nimellä *Navylet* (ven. Навылет).

Lähteet
-------

1. ↑  Wipeout leviää Suomeen - kilpailijoiden haku on jo käynnissä lansi-uusimaa.fi. Viitattu 13.11.2012.
2. ↑  Kunniaa ketteryydelle – esteratakisa Wipeout tulee Suomeen nyt.fi. Viitattu 13.11.2012.
3. ↑  Anna Easteden Wipeoutin juontajaksi radiorex.fi. Viitattu 23.1.2013.
4. ↑  Suomen Wipeoutin osallistujat julkistettiin – mukana kaksi Big Brother -kilpailijaa voice.fi. Viitattu 11.2.2013.
5. ↑  Endemol preps multi-territory Wipeout eeriedigest.com. Viitattu 27.3.2013.
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Wipeout Suomi Foxin sivuilla
Jani Rättyä ja Antti Stöckell, *Päivänkakkara*, 2011.
**Päivänkakkara** on Turun Forum Marinumin pihalle vuonna 2011 pystytetty veistos, joka kuvaa hyperrealistisen tarkasti valtavaa päivänkakkaran kukkaa varsineen. Jani Rättyän ja Antti Stöckellin tekemä veistos on 25 metriä pitkä ja tehty puusta, metallista ja lujitemuovista.

Veistos oli alun perin osa Turun kulttuuripääkaupunkivuoteen liittynyttä Flux Aura -tapahtumaa. Flux Aura oli Turun taiteilijaseuran koordinoima kansainvälinen ympäristötaidetapahtuma, jonka puitteissa pystytettiin Aurajoen rantamaisemiin yhteensä 12 ympäristötaideteosta eri puolille jokivartta.

*Päivänkakkaran* oli tarkoitus olla esillä vain kesäkuukaudet vuonna 2011, mutta suuren suosion takia sen on annettu olla paikoillaan vuosia. Teos on suunniteltu kestämään ja pysymään turvallisena noin viisi vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ympäristötaide-elämyksiä joen rannalla – Flux Aura 2011 (Arkistoitu – Internet Archive), Lähdejulkaisu: Kuriositeettikabi.net 2 / 2011. Viitattu 10.5.2014.
2. ↑  Syksy saapui ja Flux Aura päättyi, mutta Päivänkakkara vaan kukkii, Turku 2011. Viitattu 10.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Tekijöiden videohaastattelu teoksen rakennusvaiheesta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alutorit** ovat Kamtšatkan alueella Venäjällä elävä etninen ryhmä. Heidät luokitellaan joskus korjakkien alaryhmäksi. Alutorien alkuperäinen kieli on alutor, jota puhuu nykyisin 40 henkilöä. Alutoreja ei luokitella omaksi kansakseen virallisissa tilastoissa, mutta heitä arvioidaan olevan 2 000–3 000.

Historia
--------

Alutorit joutuivat muiden alueensa kansojen mukaan Venäjän vallan alle 1700-luvun aikana. Heidän mailleen alkoi 1800-luvulla tulla lähetyssaarnaajia, jotka käännyttivät paikalliset ortodoksisuuteen. Lähetyssaarnaajia seurasivat venäläiset kauppiaat. Neuvostoliiton myötä perustettiin Korjakkien kansallinen piirikunta vuonna 1930, johon myös alutorien alueet kuuluivat. Kolektivisoinnin myötä alutorit pakotettiin asettumaan aloilleen. Tänä aikana alutorit omaksuivat muun muassa venäläistyylisen vaatetuksen ja tavat. Myös koulujärjestelmä sulautti heitä venäläisiin. Nykyisin alutorin kieltä ja vanhoja tapoja pidetään vanhanaikaisina.

Kulttuuri
---------

Alutorit yhdistivät korjakkien harjoittamaan pienimuotoiseen poronhoitoon merellä metsästyksen ja kalastuksen. Kesäisin kalojen kutuaikana suuri osa alutoreista muutti jokien suille jättäen porot nuorien paimenten huolehdittavaksi. Alutoreilla oli monia legendoja, jotka keskittyivät tarinoihin sodankäyntiin naapurikansojen kanssa. Tarinoiden sankarit kuvattiin usein puoliksi eläimiksi.

Lähteet
-------

* William W. Fitzhugh ja Aron Crowell: *Crossroads of Continents*. Smithsonian Institution Press, 1988. ISBN 0-87474-442-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The Aliutors *The Red Book of Peoples of the Russian Empire*. Viitattu 23.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Fitzhugh ja Crowell 1988, s. 31
3. ↑  Fitzhugh ja Crowell 1988, s. 33
**Päiväntasaajan Guinean maantiede** kertoo Päiväntasaajan Guinean maantieteestä. Päiväntasaajan Guinean pohjoispuolella sijaitsee Kamerun ja itä- ja eteläpuolella sijaitsee Gabon. Maan länsipuolella on Atlantin valtameri. Maan halki virtaavat joki Mbini ja sen sivujoet. Merenrannikon läheisyydessä on rannikkotasanko, jolta sisämaahan päin mentäessä maan korkeus kohoaa Kristallivuorten seudulle saakka. Kristallivuorten korkein huippu on 1 200 metriä korkea. Meren rannikolta jonkin matkan päässä on saaria, joihin kuuluvat Annobón ja Bioko. Biokon saarella ovat maan pääkaupunki Malabo ja 3 008 metriä korkea Pico Basile, joka on maan korkein vuori.

Päiväntasaajan Guinean ilmasto on kuuma ja kostea. Vuosittain keskimääräinen lämpötila on 25 °C ja vuotuinen keskimääräinen sademäärä on 2 000 mm.

Merenrannikolla kasvaa mangrovemetsää, jossa pesii runsaasti lintuja. Mbinin joessa ja sen sivujoissa elää virtahepoja, vesiantilooppeja ja krokotiileja. Jokiuomien seudulla kasvaa sademetsää, missä esiintyviä kädellisiä ovat tasankogorillat, simpanssit ja häntäapinat. Biokon saarella elää uhanalainen apinalaji mandrilli.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 120. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
*Hakusana "piiskuri" ohjaa tänne. Politiikassa ryhmäkuria ylläpitävästä piiskurista ("whip") on oma artikkelinsa.*
**Profossi** (lat. *praepositus*, eteen asetettu) oli alkuaan järjestyksen ylläpitäjä sotilasleireissä ja sotilaiden majapaikoissa, sekä syyttäjänä ja rangaistusten toimeenpanon valvojana toiminut sotilasvirkamies. Korkeimmalla arvoasteikossa oli *kenraaliprofossi* ja hänen alaisinaan *rykmentinprofossi* ja *komppanianprofossi*. Myöhempinä aikoina profossit toimivat oikeudenpalvelijoina, jotka vartioivat pidätettyjä ja myös toimeenpanivat tuomioita kuten raipparangaistuksia. Tämä alensi profossien arvostusta nopeasti ja profossi-nimitys alkoi tarkoittaa *piiskuria*.

Pitäjänprofossit
----------------

Ruotsin 1600- ja 1700-lukujen asiakirjoissa mainitaan kaupungin- ja kihlakunnanprofosseja, joiden tehtävänä oli käräjillä tuomittujen lievempien ruumiillisten rangaistusten kuten piiskausten toimeenpano. Kuolemanrangaistukset annettiin maakuntahallinnon tasolla. Suomessa esimerkiksi Ilomantsin, Pälkjärven ja Suojärven yhteisesti palkkaaman profossin tehtävänä oli 1600-luvun lopulla kuljettaa jalkapuuhun tuomitut määrättynä sunnuntaina kirkkoon rangaistustaan kärsimään.

Modernit profossit
------------------

Useassa maassa käytössä olleet sotilasprofossien virat on lakkautettu ja pidätettyjen valvonta siirtynyt aliupseerien tehtäväksi. Itävallassa profossi poistettiin sotilasarvoista vuonna 1867. Yhdysvalloissa on nykyisinkin sotapoliisiyksikön (englanniksi *provost guard*) päällikön nimityksenä *provost-marshal* ja sotapoliisikersantin *provost-sergeant*.

Lähteet
-------

* Der Große Brockhaus. Leipzig 1933.
* Nordisk familjebok. Stockholm 1915.
* Pentti Laasonen: Pohjois-Karjalan luterilainen kirkollinen kansankulttuuri Ruotsin vallan aikana. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 72. Helsinki 1967, sivut 74–75.

Aiheesta muualla
----------------

* A. Haapakoski : Hiukan viime vuosisadan piiskureista, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 21.05.1933, nro 21, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Flamingoja Laguna Coloradalla
**Eduardo Avaroan suojelualue** on luonnonsuojelualue Bolivian lounaisosassa. Se sijaitsee Andeilla lähellä Salar de Uyunin suola-aavikkoa. Puistossa on kylmää ja kuivaa. Siellä on geysireitä, kuumia lähteitä ja mineraalien värjäämiä järviä. Siellä tavataan vikunjoiden ja laamojen laumoja sekä flamingoita. Tunnetuimmat flamingojen suosimat suolajärvet ovat Laguna Colorada ja Laguna Verde.

Lähteet
-------

1. ↑  National Parks of Bolivia *Travel Bolivia*. Viitattu 10.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eduardo Avaroan suojelualue** Wikimedia Commonsissa

Laguna Colorada sijaitsee Eduardo Avaroan suojelualueessa Bolivian kansallispuistot ja suojelualueet

* Aguaragüe
* Amboró
* Apolobamba
* Beni
* Carrasco
* Cotapata
* Eduardo Avaroa
* El Palmar
* Iñao
* Isiboro Sécure
* Kaa-Iya del Gran Chaco
* Madidi
* Manuripi-Heathin suojelualue
* Noel Kempff Mercado
* Otuquis
* Pilón Lajas
* Sajama
* Sama
* San Matías
* Tariquía
* Torotoro
* Tucavaca
* Tunari
**Anu Vuorinen** (s. 28. elokuuta 1957 Mäntsälä) on suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili 1970-luvulla aitajuoksuissa. Hän edusti Suomea kahdessa maaottelussa. Kotimaassa hän edusti Mäntsälän Urheilijoita.

Vuorinen saavutti Kalevan kisoissa pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1975 ja sijoittui 200 metrin aitajuoksussa neljänneksi 1974 ja kuudenneksi 1973 sekä 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi 1974. Hän edusti Suomea maaottelussa Ruotsia vastaan 1974 ja kolmimaaottelussa Länsi-Saksaa ja Puolaa vastaan 1975; ensin mainitussa hänen lajinaan oli 100 metrin aitajuoksu ja jälkimmäisessä 400 metrin aitajuoksu.

Vuorisen ennätys 100 metrin aitajuoksussa on 15,3 s vuodelta 1974, 200 metrin aitajuoksussa 28,9 s vuodelta 1974 ja 400 metrin aitajuoksussa 63,09 s vuodelta 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Anu Vuorinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon - kansa liikkumaan*, s. 504. Yleisurheilun Tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
3. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 271, 273. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
4. 1 2  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 248, 250–251. , 1987.
**Nenäpunkki** (*Pneumonyssoides caninum*, *Pneumonyssus caninum*) on koiran nenä- ja poskionteloiden sekä nenäkuorikoiden limakalvoilla elävä loinen, jota ei ole tavattu muilla eläinlajeilla. Nenäpunkki havaittiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 1940. Euroopassa ensimmäinen havainto tehtiin Ruotsissa vuonna 1971. Tartunnan syytä ei tarkalleen tiedetä, mutta nenäpunkin epäillään siirtyvän suorassa kontaktissa.

Ulkonäkö
--------

Nenäpunkki on muodoltaan soikea ja väriltään kellertävä. Kooltaan se on 1–1,5 mm pitkä ja 0,6–0,9 mm leveä, joten sen voi havaita paljain silmin. Naaras on koirasta ja toukkaa kookkaampi. Täysikasvuisella nenäpunkilla on neljä jalkaparia ja toukalla kolme.

Elämänkierto
------------

Ilmeisesti nenäpunkkinaaras synnyttää toukkia munien kuoriutuessa jo naaraan sukupuolielimistössä. Nenäpunkilta puuttuu mitä todennäköisimmin nymfimuoto, ja kuusijalkaisesta toukasta muodostuu kahdeksanjalkainen aikuinen punkki suoraan nahanluonnin jälkeen.

Tartunnan oireet ja hoito
-------------------------

Nenäpunkkitartuntaa on vaikea todeta, koska nenäpunkit elävät piilossa koiran nenä- ja poskionteloissa. Oireina tartunnasta on aivastelu, pärskiminen, nenän kutina, hajuaistin heikkeneminen, pään ravistelu ja käänteisaivastus. Lisäksi nenäpunkkitartunta saattaa aiheuttaa nenä- ja poskiontelontulehduksia. Harvinaisempia oireita ovat nenäverenvuoto, liiallinen kyyneleritys, hengityksen vinkuminen ja silmäkuopan sidekudoksen tulehdus.

Nenäpunkki tarttuu suorassa kosketuksessa, ja joillakin koirilla tartunta on oireeton.

Hoitona nenäpunkkitartunnassa käytetään muihin loisiin tarkoitettuja lääkevalmisteita, koska nenäpunkkia vastaan ei ole kehitetty omaa lääkettä. Nenäpunkkeihin tehoavat selamektiiniä, ivermektiiniä, milbemysiiniä, imidaklopridia tai moksidektiiniä sisältävät lääkkeet.

Lähteet
-------

* Veterinary Parasitology: M. A. Taylor ym. Blackwell Publishing, 2007, ISBN 978-1-4051-1964-1

Aiheesta muualla
----------------

* Pystykorva, joulukuu 2007: Nenäpunkki - aikamme riesa sivut 38 - 41[vanhentunut linkki] (PDF)
* Suomen eläinlääkärilehti 2009, Frederike Ritter: Imidaklopridia ja moksidektiiniä sisältävän valmisteen teho koiran nenäpunkkitartunnan hoidossa (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
* Sympaatti - Itsenäiset eläinklinikat: Nenäpunkki

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q4047108
* AFD: Pneumonyssoides\_caninum
* CoL: 8PMPK
* EoL: 13361548
* EUNIS: 263811
* Fauna Europaea: 244243
* Fauna Europaea (new): 69f2ffcb-1068-493a-9d53-973c240a7e83
* GBIF: 4548783
* iNaturalist: 684506
* IRMNG: 11246434
* ITIS: 1158354

 |

 |
**Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο «Γύρουλα» στο Σαγκρί, *Archaiologikó Mouseío «Gýroula» sto Sagkrí*) on arkeologinen museo Demeterin temppelin arkeologisen alueen yhteydessä Sagkrín kylän Gýroulaksessa Náxoksen saarella Kreikassa. Se esittelee temppelin alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on avattu vuonna 2001. Museorakennuksen arkkitehtuuri on palkittu siitä, että se sulautuu taidokkaasti luonnonympäristöön. Náxoksella toimii myös kaksi muuta arkeologista museota, Náxoksen arkeologinen museo ja Apeíranthoksen arkeologinen museo.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu Sagkrín arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. rakennetun Demeterin temppelin rakenneosia, joita ei ole käytetty temppelin kunnostuksen aikana, paikalle bysanttilaisella ajalla rakennetun kirkon osia, sekä alueelta tehtyjä esinelöytöjä.

* Sagkrín Demeterin temppelin osia.Sagkrín Demeterin temppelin osia.
* Demeterin temppelin osia.Demeterin temppelin osia.
* Demeterin temppelin osia.Demeterin temppelin osia.
* Kuroksen osa, n. 540 eaa.Kuroksen osa, n. 540 eaa.
* Keramiikan sirpaleita.Keramiikan sirpaleita.
* Bysanttilaisaikaisen kirkon osia.Bysanttilaisaikaisen kirkon osia.

Lähteet
-------

1. ↑  Archaeological Collection of Sangri *Greek Travel Pages*. Viitattu 16.5.2016.
2. 1 2 3  Archaeological Museum of Giroulas at Sangri *My Naxos*.  Arkistoitu 9.8.2016. Viitattu 16.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa** Wikimedia Commonsissa
**Zan Coulibaly** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Marka-Coungo sijaitsee 77 kilometriä Dioïlasta luoteeseen. Kunnassa on 18 500 ja keskuskylässä 6 000 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Zan Coulibalyn kunnan pinta-ala on 387 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dioïlan piirin Binkon ja etelässä Dioumanin, lännessä Katin piirin Baguinéda-Campin ja pohjoisessa Koulikoron piirin Méguétanin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja dogoneja. Puhutuin kieli on bambara.

Kunnan läpi kulkee maantie RN6. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja seesamia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.12.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Zan Coulibaly 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 15.12.2018.
3. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.12.2018.
**Głubczycen piirikunta** (puol. *powiat głubczycki*) on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 45 552. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Baborów, Branice, Głubczyce ja Kietrz.

Głubczycen väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,2 prosenttia oli naispuolisia ja 48,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 23,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 331 lasta. Głubczycen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 32 097 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat głubczycki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 31.8.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Opolen voivodikunnan piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Opole (hallintokeskus)

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Brzeg
* Głubczyce
* Kędzierzyn-Koźle
* Kluczbork
* Krapkowice
* Namysłów
* Nysa
* Olesno
* Opole
* Prudnik
* Strzelce

 |

 |
Nenälävistys sieraimessa
**Nenälävistys** on nenän ihoon tai rustoon tehty lävistys. Nenälävistys on yleisimpiä lävistyksiä korvalävistyksen jälkeen. Nenälävistys paranee 2-6 kuukaudessa. Lävistysjälki häviää useimmiten 1½ – 3 kuukaudessa.

Sierainlävistys
---------------

**Sierainlävistys** on lävistystapa, joka liitetään usein Intiaan. Pohjois-Intiassa suositaan vasemman ja Etelä-Intiassa oikean sieraimen ulko-osaa; näihin kohtiin tehdyn lävistyksen uskotaan helpottavan synnytystä. Ayurvedalainen lääketieto yhdistää kyseisen sijainnin naisen sukuelimiin. Intiassa lävistyksiä pidettiin kauneuden ja sosiaalisen statuksen merkkeinä ja kunnioituksena avioliiton Parvati-jumalatarta kohtaan 1500-luvulla. Nenälävistykset ovat yhä suosittuja Pakistanissa, Intiassa ja Bangladeshissa. Se on suosittu myös keski-idän maissa ja arabimaissa. Pakistanissa lävistys tehdään vain pienellä timantilla renkaan sijaan. Muiden lävistysten tapaan sierainlävistys on viime vuosikymmeninä saavuttanut suosiota teollisuusmaissa. Lävistykset tulivat hippikulttuuriin 1960- ja 1970-luvuilla. Tämän jälkeen punk-kulttuuri ja sen seuraajat 1980- ja 1990-luvuilla omaksuivat tämän lävistystyypin. Nykyään sierainlävistys on suosittu Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa sekä Karibianmeren ja Euroopan maissa, missä kumpi tahansa sierain lävistetään. Sekä miehillä että naisilla on sierainlävistyksiä, mutta ne ovat yleisempiä naisilla.*lähde?*

Septum-lävistys
---------------

Malinaisen septum-lävistys
**Septum-lävistys** eli **nenän väliseinän lävistys** on sierainlävistystä harvinaisempi. Vastoin yleisiä oletuksia, lävistystä ei tehdä nenän väliseinään vaan sitä alempaan ihoon. Lävistykseen käytetään yleensä 14 ga:n (1,6 mm) kokoista korua, mutta se venytetään usein isommaksi. Nenän poikki kulkee useita hermoja, joten lävistys voi olla kivulias. Septum-lävistys paranee puolentoista-kolmen kuukauden sisällä riippuen yksilöstä. Suurempaan koruun vaihtamisen ei tulisi koskaan sattua. Lävistystä tulisi venyttää vain millimetrin kerrallaan, ja on suositeltavaa odottaa ainakin kuukausi venytysten välissä. Noin 8 mm:n venytyksen jälkeen rusto alkaa painua nenän kattoa kohden, mikä voi olla epämukavaa.

Septum-lävistykset olivat suosittuja eräiden Yhdysvaltain alueen intiaanien keskuudessa: esimerkiksi shawnee-johtajilla Tecumseh ja Tenskwatawa oli sellaiset.

Nenänvarren lävistys
--------------------

Nenänvarren lävistys
**Nenänvarren lävistys** eli bridge-lävistys tehdään nenänvarteen silmien välissä olevaan ihoon. On olemassa mahdollisuus, että bridge-lävistys kasvaa ulos.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nenälävistys**.
**Joel Krosnick** (s. 3. huhtikuuta 1941 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen sellisti.

Krosnick sai taiteiden kandidaatin arvon Columbian yliopistosta. Hän toimi Juilliardin jousikvartetin sellistinä vuosina 1974–2016. Sen kanssa hän esiintyi Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa. Krosnick teki kokoonpanon kanssa levytyksiä Sony Classical -, WERGO- ja Composers Recordings, Inc. -levy-yhtiöille. Hän on esiintynyt myös solistina ja resitalistina eri puolilla maailmaa. Pianisti Gilbert Kalishin kanssa Krosnick on tehnyt vuosikymmeniä kestänyttä yhteistyötä. Duo on esiintynyt Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Levytyksiä se on tehnyt muiden muassa Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Francis Poulenc'n, Sergei Prokofjevin, Elliott Carterin, Paul Hindemithin, Claude Debussyn, Leoš Janáčekin, Ralph Shapeyn ja Henry Cowellin teoksista. Krosnickin Arabesque-levymerkille tekemä *Forgotten Americans* -levy koostuu Hall Overtonin, Ben Weberin, Ernst Baconin ja Otto Lueningin teosten tulkinnoista. Krosnick on levyttänyt myös esimerkiksi Artur Schnabelin soolosellosonaatin ja Roger Sessionsin *Six Pieces for Solo Cello* -teoksen.

Krosnick liittyi Juilliard Schoolin henkilökuntaan vuonna 1974 ja pääsi sen sellonsoiton laitoksen professoriksi vuonna 1994. Hän on kuulunut myös Kneisel Hallin henkilökuntaan. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on The Recording Academyn myöntämä elinaikaisten saavutusten palkinto Juilliardin jousikvartetin jäsenenä. Kunniatohtorin arvot Krosnick on saanut Michiganin osavaltionyliopistosta, Jacksonvillen yliopistosta ja San Franciscon musiikkikonservatoriosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Notice de personne: Krosnick, Joel (1941-....) Bibliothèque nationale de France
2. 1 2 3  Joel Krosnick The Juilliard School


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Sellaista sattuu!** (saks. *Verflixxt!*, engl. *That's Life!*) on Ravensburgerin vuonna 2004 julkaisema lautapeli, jonka ovat suunnitelleet Wolfgang Kramer ja Michael Kiesling. Peli koostuu kuusikulmaisista laatoista, jotka kootaan ketjuksi. Pelaajien on kuljetettava nappulansa ketjun lävitse yrittäen haalia itselleen parhaat pisteet. Peli sopii kaikenikäisille pelaajille.

Pelin kulku
-----------

Peli koostuu laatoista, joissa on joko numero väliltä -10...+10 tai neliapila. Lisäksi on olemassa aloitus- ja lopetuslaatat. Muut laatat arvotaan jonoksi päätylaattojen väliin ja pelaajat asettavat neljä pelinappulaansa aloituslaatalle. 

Pelaajat heittävät vuorollaan noppaa ja siirtävät yhtä nappuloistansa nopanheiton verran maalia kohden. Omien nappuloidensa sijaan voi siirtää neutraaleja nappeja, jotka on asetettu valmiiksi ketjun varrelle.

Pelinappulan poistuessa laatalta saa napin haltija laatan itselleen, mikäli laatalla ei ole muiden pelaajien pelinappuloita tai neutraaleja nappeja. Laatan poistuessa ketju lyhenee laatan verran ja pelaaja saa plus- tai miinusmerkkisiä pisteitä. Neliapilalaatalla voi muuttaa yhden miinuspisteitä tuottavan napin vastaluvuksi.

Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä, kun kaikkien pelaajien kaikki pelinappulat ovat päässeet maaliin.

Aiheesta muualla
----------------

* Sellaista sattuu! BoardGameGeek -sivustolla
**Joel Karppanen** (s. 1993 Rovaniemi) on suomalainen valokuvataiteilija.

Oulussa kasvanut Karppanen on keskittynyt syväluotaavien dokumentaaristen valokuvasarjojen tekemiseen. Vuonna 2017 Karppanen palkittiin Jouko Lehtolan säätiön lupaavalle dokumenttikuvaajalle tarkoitetulla Nuori Sankari -palkinnolla. Tuomariston mukaan "*Karppanen tekee valokuvia, joissa jokapäiväinen muuntuu poikkeukselliseksi. Hänellä on kyky nähdä yksityiskohdissa laajempia merkityksiä ja tunnelmia ja tiivistää ne liki kehollisiksi tunteiksi."* Talvella 2018 Karppanen palkittiin kuvistaan myös Uusi kuvajournalisti -palkinnolla Kuvajournalismikilpailussa.

Karppasen teoksia on nähty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä muun muassa Lontoossa, Helsingissä ja Wienissä.

Teokset
-------

* Joel Karppanen: Suomalainen pastoraali. Maahenki, 2018. ISBN 978 952 301 153 3

Lähteet
-------

1. ↑  Valokuvauksen vierastaja kotiutui kameran taakse – Kemin Laulu on yksi Joel Karppasen kolmesta pitkäkestoisesta projektista *Lapin Kansa*.  21.3.2018. Viitattu 14.8.2018.
2. ↑  Hippolyte - Nuori Sankari – Jouko Lehtolan Säätiön kannatuspalkinto Joel Karppaselle *Hippolyte*. Viitattu 14.8.2018.
3. ↑  Vuoden lehtikuva tiivistää ilmastonmuutoksen yhteen ruutuun - Journalisti *www.journalisti.fi*.  Arkistoitu 14.8.2018. Viitattu 14.8.2018.
4. ↑  Joel Karppanen: Makkaramarxismi ei enää riitä *Kansan Uutiset*. Viitattu 28.5.2019.
**Güzelyurtin alue** (turk. *Güzelyurt İlçesi*) on yksi Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan kuudesta alueesta. Sen pinta-ala on noin 381 neliökilometriä ja väkiluku 30 037 (2011). Alueen hallinnollinen keskus on Güzelyurt, kreikkalaisittain Mórfou.

Güzelyurtin alue kuuluu *de jure* Kyproksen tasavallan Nikosian alueeseen. Se muodostaa läntisimmän osan Pohjois-Kyproksen vallassa olevasta Nikosian alueen osasta.

Lefken alue erotettiin omaksi alueekseen Güzelyurtin alueesta vuonna 2016. Sen väkiluku oli vuonna 2011 noin 11 091, mikä tekisi jäljelle jääneen Güzelyurtin alueen väkiluvuksi saman vuoden tilastoinnilla noin 18 946.

Lähteet
-------

1. ↑  Northern Cyprus - Turkish Republic of Northern Cyprus *City Population*. Viitattu 16.4.2018.
2. ↑  KKTC Nüfus ve Konut Sayımı 2011 State Planning Organisation.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 18.4.2018.

Pohjois-Kyproksen alueet

Gazimağusan alue · Girnen alue · Güzelyurtin alue · İskelen alue · Lefken alue · Lefkoşan alue
**Zanina** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Debela sijaitsee 60 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 7 400 ja keskuskylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Zaninan kunta rajoittuu etelässä ja lännessä Koutialan piirin M’Pessoban, pohjoisessa Ségoun alueen Blan piirin Somasson ja idässä Samabogon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on fulbeja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 12.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.3.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Zanina 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 12.3.2018.
**Selkälihakset** ovat varsin voimakkaita lihaksia, joiden päätehtävänä on vartalon pitäminen pystyssä ja selkärangan suojaaminen iskuilta. Selkälihaksia on ihmisellä useita: suurimpia selkälihaksista ovat selän ojentajat, leveät selkälihakset sekä epäkäslihakset.

Muiden lihasryhmien tavoin myös selkälihakset tarvitsevat harjoittelua, sillä vahvuudestaan huolimatta selkälihaksetkin voivat vahingoittua vääränlaisen kuormituksen tai huonon kuntonsa vuoksi täysin arkipäiväisessäkin tilanteessa. Selkälihasten harjoittaminen ehkäisee tehokkaasti muun muassa selkävaivoja, ja varsinkin skolioosia sairastaville selkälihakset ovat erityisen tärkeitä selkärangan tukemisen vuoksi. Lihasharjoitteluista johtuvat selkäkivut johtuvat useimmiten liian äkkinäisistä liikkeistä tai liian laajoista liikeradoista.

Selkälihakset voidaan jakaa pituutensa mukaan pitkiin, keskipitkiin ja lyhyisiin selkälihaksiin.

Selkää vahvistavia harjoituksia
-------------------------------

Yläselän lihaksia harjoittaessa liikkeet ovat usein joko vartaloon nähden vaakatasossa suoritettuja (alatalja, kulmasoutu) taikka silkkoja ylhäältä tehtyjä vetoja (ylätalja, leuanveto). Vaakavedoissa pääosassa ovat lapaluiden välissä olevat epäkäslihakset, kun taas ylhäältä vedoissa keskitytään käsien lähentämiseen vartaloa kohti eli leveä selkälihas on silloin pääosassa.

Alaselän lihakset eli selän ojentajat vahvistuvat, kun ne pitävät keskivartaloa suorana esimerkiksi maastavedossa, kun taas aktiivisesti niitä voi treenata tekemällä vaikkapa selänojennusta.

Aiheesta muualla
----------------

Linkkejä selkälihaksien harjoittamiseen liittyen:

* , sisältää erilaisia lihasliikkeitä
* , sisältää erilaisia lihasliikkeitä