recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Søren Nystrøm Rasted** (s. 13. kesäkuuta 1969 Blovstrød) on tanskalainen muusikko, tuottaja ja lauluntekijä. Hän oli yksi eurodanceyhtye Aquan neljästä jäsenestä. Ystävyyssuhde Rastedin ja Aquan solistin Lene Grawford Nystrømin kanssa oli eräs syy Aquan hajoamiseen vuonna 2001. Søren ja Lene menivät naimisiin toukokuun 22. päivänä 2001 Las Vegasissa. Sen jälkeen pari muutti pysyvästi Tanskaan, jossa heille syntyivät lapset India (2004) ja Billy (2006). Rasted soittaa koskettimia, kitaraa ja laulaa.

Musiikkiura
-----------

Søren Rasted muistetaan tanskalais-norjalaisesta Aqua-yhtyeestä. Søren ja hänen ystävänsä Claus Norréen kirjoittivat kaikki kappaleet yhtyeen Aquarium- ja Aquarius-levyille. Aqua syntyi vuonna 1994 ja hajosi vuonna 2001. Yhtye teki paluun vuoden 2008 Gron concert -kiertueella. Yhtye myi yli 28 miljoonaa levyä ympäri maailmaa ja pääsi Guinnessin ennätyskirjaan*lähde tarkemmin?* kolmella "itse miksatulla" listaykkösellä Britanniassa. Rasted on saanut yli 140 kulta- ja platinalevyä ja ansainnut timanttilevyn Kanadassa miljoonalla myydyllä levyllä, parhaan laulunkirjoittajan/tuottajan tittelin lisäksi.*lähde?* Aqua ilmoitti paluustaan live-bändinä vuonna 2008.

Vuonna 2004 Rasted julkaisi albumin "Lazyboy TV" Lazyboyn nimellä 15 maassa. Rasted on työskennellyt tuottajana ja laulunkirjoittajana tanskalaisille artisteille ja muille, esimerkiksi vuonna 2003 Popstars-kisan voittajalle Jonille levyn ja sävelsi myös tanskalaiselle Sanne Salomonsenille singlen "Teardrops in heaven". Rasted on myös tanskalaisen Hej Matematik -yhtyeen jäsen. Vuonna 2006 hän teki musiikkia Tanskan kuninkaalliselle oopperalle balettiin nimeltä "American Mixtures".

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Süleyman Koç** (s. 9. kesäkuuta 1989 Berliini, Saksa) on turkkilaista syntyperää oleva saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa SC Paderbornia. Pelipaikaltaan Koç on keskikentän oikea laita.

Ura
---

Koçin kasvattajaseura on berliiniläinen Berliner AK 07. Vuonna 2008 hän siirtyi Türkiyemspor Berliniin. Vuonna 2010 hän solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa 3. Ligan eli kolmannen sarjatason SV Babelsberg 03:n kanssa. Ensimmäisen ammattilaiskauden keväällä Koç kuitenkin joutui vankilaan lukuisista kasinokahvilaryöstöistä ja pahoinpitelyistä. Hän joutui lopettamaan ammattilaisuransa väliaikaisesti. Vuonna 2012 hänet siirrettiin avovankilaan, joten hän sai jatkaa Babelsbergissä. Hän pelasi seurassa hyvin ja siirtyikin 2. Bundesliigan SC Paderborniin talvella 2014. Paderbornin kausi päättyi nousujuhliin ja Koç pääsi pelaamaan Bundesliigaa. Hän on kuulunut alkukaudesta joukkueen avainpelaajiin.

Lähteet
-------

* Süleyman Koç Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Harald Victor (Viktor) Wilhelm Furuhjelm** (12. huhtikuuta 1810 Tenhola – 1. tammikuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen juristi, senaattori ja valtiopäivämies.

Furuhjelm valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1830, toimi hovioikeudenneuvoksena Turussa vuodesta 1851. Vt. prokuraattori hän oli vuodesta 1854, senaatin talousosaston jäsen vuodesta 1855 ja kirkollisasiaintoimituskunnan päällikkö vuodesta 1858. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1855.

Furuhjelm kuului siihen senaatin vähemmistöön, jonka mielestä Tammikuun valiokunta ei saisi korvata valtiopäiviä. Hän tuki Uno Cygnaeusta kansakoululaitoksen luomisessa ja vaikutti myös oppikoulujen kehittämiseen ja vuoden 1869 kirkkolain syntyyn. Hän sai 1868 nimityksen Viipurin hovioikeuden presidentiksi, ja samana vuonna hänestä tuli senaatin oikeusosaston jäsen. Hän kuului Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran perustajiin ja kannatti suomen kielen käytön laajentamista. Furuhjelm oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864.

Furuhjelmin ensimmäinen puoliso vuodesta 1837 oli Johanna Fredrika Augusta o.s. von Schantz (kuoli 1844) ja toinen puoliso vuodesta 1849 Eva Matilda Aglaë o.s. von Kothen (kuoli 1914). Taidemaalari Dagmar Furuhjelm, protokollasihteeri Elis Furuhjelm ja oikeusneuvos Knut Gustaf Victor Furuhjelm olivat Victor Furuhjelmin lapsia toisesta avioliitosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Harald Viktor Vilhelm Furuhjelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 18.12.2020.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 2, p. 1572. Otava 1968.
3. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 76. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Torpedoveneiden torjuntaan tarkoitettu 75/50 C venäläisen risteilijän kannella
**75/50 C** (**75 millimetrin 50 kaliiperin merikanuuna mallia Canet**) on suomalainen nimi Canetin suunnittelemalle 75 millimetrin kaliiperin tykille. Tykkiä valmistettiin Venäjällä. Tykki oli monissa eri tehtävissä, esimerkiksi ilmatorjunta- ja laivatykkinä. Tykki oli Suomen kevyen rannikkotykistön pääase toisen maailmansodan aikaan.

75/50 C:n putken pituus oli 3 750 millimetriä. Tykistä oli useita eri versioita. Kantama oli lavetista riippuen korkeintaan 13 kilometriä pintaan ja 5 kilometriä ilmaan. Teoreettinen tulinopeus oli 10–15 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 1 aliupseeri ja 6 miestä.

75/50 C:n valmistuslisenssi ostettiin Venäjälle Canetilta. Tuotanto jatkui 1892–1922, jonka aikana tykkiä valmistettiin noin 800 kappaletta. Tykille kehitettiin useita eri lavettimalleja. Tykkien muissakin osissa on vaihtelua, ja vastaavasti tykille on käytössä useita muita tyyppimerkintöjä.

Suomen itsenäistyttyä maahan jäi toistasataa 75/50 C -tykkiä. Suurin osa niistä sijoitettiin rannikkopuolustukseen moniin eri tehtäviin. Tykit poistettiin palveluksesta 1970-luvulla. Niitä on nykyään koristeina, näyttelyissä ja kokoelmissa.

Lähteet
-------

* Ove Enqvist: *Itsenäisen Suomen rannikkotykit 1918–1998*. Sotamuseo, 1999. ISBN 951-25-1033-2.
* NavWeaps. 7.5 cm/50 (2.95") Canet Model 1891

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **75/50 C** Wikimedia Commonsissa
14" vuohennahkainen Bodhrán
**Bodhrán** on irlantilainen yksikalvoinen kehärumpu. Se oli riittisoitin, joka yksinkertaisimmillaan koostuu poikkipuusta, nahkakalvosta, ympyrän muotoisesta puukehyksestä ja niitä yhdistelevistä nastoista ja nauloista. Rumpua soitetaan kaksipäisellä kapulalla.

Rummun historia
---------------

Bodhránien edeltäjät palvelivat sekä juhlapäivien soittimina että kantovälineinä tai viljaseuloina. Laakeita, nahkakalvoisia tarjottimia on löydetty kaikkien Britteinsaarten kelttikulttuurien alueilta. Englannissa ja Skotlannin alamailla niistä käytettiin nimeä wecht, Irlannissa wight tai dallán, Man-saarella dallán ja Cornwallissa crodder-croghen. Välinettä käytettiin myös Walesissa, missä nimi ehti kuitenkin unohtua. Irlantilainen dallán rakennettiin ruoholla tai villalla täytettyyn saarnikehykseen, jonka ylle nahka pingotettiin. Valmista dallánia käytettiin korina ja rumpuna erityisesti sadonkorjuun ja viljelyvuoden juhlissa. Huilisti Seamus Tansey on kertonut rummuilla säestettyjä sadonkorjuujuhlia järjestetyn tälläkin vuosisadalla. Tanssit pidettiin ladossa, ja dallánilla jäljiteltiin tanssijoiden jalkojen rytmejä. Dallán oli käytössä Irlannissa vielä 1950-luvulla.

Bodhrán-sana tarkoitti alun perin siivilää, joka valmistettiin pistelemällä dallánin kalvoon reikiä. Limerickin yliopiston professorin Micheal Ó Suilleabhainin mukaan vanhat rakentajat saattavat edelleenkin käyttää bodhráneissa vanhoja seulankehyksiä. On kuitenkin epäselvää, miksi siivilän nimitys vakiintui merkitsemään rumpua.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bodhrán**.
* Bodhrán[vanhentunut linkki]. Irkkuinfo.
Pyhä **Beryllos** (nimi esiintyy eri lähteissä myös muodoissa **Birillos**, **Birillus**, **Brillus** ja **Kyrillos**) oli ensimmäisellä vuosisadalla elänyt Sisilian Catanian kaupungin piispa, joka kuoli noin vuonna 90. Sekä katolinen kirkko että ortodoksinen kirkko kunnioittavat Beryllosta pyhänä.

Elämä
-----

Beryllos eli ensimmäisellä vuosisadalla Antiokiassa, kunnes hänestä tuli apostoli Pietarin oppilas. Hänen kerrotaan matkustaneen Pietarin mukana aina Roomaan asti, missä Pietari vihki hänet piispaksi Sisilian Cataniaan. Piispana hänen kerrotaan paimentaneen hiippakuntaansa viisaasti, minkä lisäksi hänen kerrotaan saaneen monia kääntymään kristityiksi palavien puheidensa sekä tekemiensä ihmeiden ansiosta. Eräänkin kiihkeän pakanan, joka ei vakuuttunut Berylloksen puheista sanotaan kääntyneen kristityksi Berylloksen muutettua rukouksen avulla katkeran lähdeveden makeaksi. Berylloksen arvioidaan kuolleen noin vuonna 90 rauhallisesti ja korkeassa iässä.

Merkitys kuoleman jälkeen
-------------------------

Katolinen kirkko kunnoittaa Berylloksen muistoa 21. maaliskuuta, kuten myös ortodoksinen kirkko. Hänen pyhäinjäännöstensä väitetään tehneen ihmeitä ja parantaneen Catanian asukkaita vuosisatojen ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pyhä Beryllos, Catanian piispa Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 21.3.2019.
2. ↑  St. Birillus Catholic Online. Viitattu 21.3.2019. (englanniksi)
Europa-park Rustin kaupungissa Saksassa
**Europa-Park** on Saksan suosituin ja suurin teemapuisto. Yli neljällä miljoonalla kävijällä vuonna 2017 se on maailman suosituin kausittain auki oleva ja Euroopan kuudenneksi suosituin teemapuisto. Vain Pariisin Disneyland (joka on auki ympärivuotisesti) ohittaa sen Euroopassa. Europa-Park sijaitsee Rustin kaupungissa, Lounais-Saksassa, Freiburgin ja Strasbourgin välissä. Se on yleensä auki suunnilleen pääsiäisestä marraskuun alkuun (kesäkausi) ja joulukuun alusta tammikuun toiselle viikolle (talvikausi).

Puisto jakautuu viiteentoista eri alueeseen, jotka ovat enimmäkseen nimetty Euroopan maiden ja alueiden mukaan. Europa-Parkin maskotti on harmaa "Euromaus"-niminen hiiri. Puistossa on myös yli tusinan verran muita hahmoja, jotka "asuvat" siellä. Europa-Parkia johtaa "The Mack family", joka on valmistanut laitteita jo vuodesta 1780, sirkusvaunuja vuodesta 1880 ja vuoristoratoja vuodesta 1921. Puisto avattiin ensimmäisen kerran vuonna 1975.

Puistossa on 10 vuoristorataa, joista vanhin on "alppirata", jossa vuoristorata kiidättää läpi timanttikaivosten, tulen ja savun täydentämänä. Uusin rata on "Blue Fire", jonka vaunut kulkevat monenlaisista kiepeistä ja silmukoista. Teemapuisto on hyvin arvostettu maailmanlaajuisesti, mutta puisto lupaa silti pitää jonot lyhyinä ajamalla radat tehokkaasti ja lähettämällä vaunut matkaan viipymättä.

Huvipuistolaitteiden lisäksi Europa-Park on myös suuri lomakeskus. Puistossa sijaitsee neljä hotellia, majatalo, tiipii-kylä ja leirintäalue. Suurin hotelleista on nimeltään Colosseo ja se on tehty Rooman Colosseumin tyyliseksi.

26.5.2018 Europa Parkin Skandinavia-osastolla oli suuri tulipalo.

Lähteet
-------

1. ↑  Huge fire at Germany's largest theme park *BBC News*. Viitattu 29.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Europa-Park** Wikimedia Commonsissa

* Europa-Parkin omat kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ari Larnemaa** (s. 1952) on Actival Oy:n toimitusjohtaja ja helsinkiläinen ravintolavaikuttaja

Ari Larnemaan MBA -diplomityö käsitteli ravintolakaupan sidosryhmiä (Haaga Instituutti 1997).

Larnemaa on julkaissut ruoka- ja ravintolakirjan *Suomalainen ruokaretki* (Tammi 2001) yhdessä Kauppalehti Option entisen päätoimittajan Pekka Ritvoksen ja valokuvaaja Kaius Hedenströmin kanssa.. Hän toimi ravintola-alan ammattilehden, Valomerkin päätoimittajana 1997-2000. 

Aromi-lehti palkitsi hänet PRO-palkinnolla vuonna 2003 ravintola-alan vuoden vaikuttajana ja parhaasta Restaluosto -ideasta.

Teokset
-------

Larnemaa, Ari; Ritvos, Pekka & Hedenström, Kaius: Suomalainen ruokaretki. Tammi 2001
Larnemaa, Ari: Ravintolakaupan sidosryhmät. Haaga Instituutti 1997

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Räisänen HS Kaupunki 11.2.2001: Numeromies rakastaa ravintoloita
2. ↑
3. ↑  Sakari Nupponen: Tämän takia Burger King ei tule Suomeen  21.12.2010. Taloussanomat.fi. Viitattu 2.7.2011.
4. ↑  Pete Suhonen Citylehti: Stadin ravintolamafia.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Timo Rautava: Suomalainen ruokaretki vie ruuan alkulähteille  20.12.2001. HS.fi. Viitattu 2.7.2011.
7. ↑  HS.Ruoka &Juoma 23.1.2003: Henkilöstöravintolan kokki arvostaa Pro-palkintoaan
8. ↑  Kaikki PRO-palkitut vuodesta 2003  3.1.2011. Aromilehti.fi. Viitattu 2.7.2011.
**Johan E. Johansson** (k. 14. huhtikuuta 1873 Pietari) oli suomalaissyntyinen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1862 vuoteen 1868.

Johansson syntymäaika ja -paikka eivät ole tiedossa, mutta hänen tiedetään olleen suomalainen ja menneen naimisiin Viipurissa 1865. Johansson sai taiteellista koulutusta akatemiassa professori Bohnstedin oppilaana. Viipurin kaupunginarkkitehtina hän seurasi Viktor Erik Amadeus Bosinia. Ennen virasta eroamistaan hän sai vuonna 1867 akateemikon arvon. Muutettuaan Viipurista Pietariin Johansson työskenteli siellä arkkitehtina. Viipurissa hän toimi vain seitsemisen vuotta, mutta ehti arkistotietojen mukaan suunnitella rakennuksia noin 70 tontille, muun muassa Pantsarlahdelle. Hänen sinne piirtämiensä puurakennusten tyyli on enemmän ns. nikkarityyliä kuin klassismia. Johansson toteutti myös Viipurin kaupungintalon uusimisen, samoin kuin suunnitteli kansakoulun Torkkelinpuiston kulmaan. Myös sen viereistä kolmikerroksista kivitaloa Aleksanterinkadulla pidetään hänen suunnittelemanaan. Johanssonia seurasi Viipurin kaupunginarkkitehtina Fredrik August Odenwall.

Johanssonin suunnittelemia rakennuksia Viipurissa
-------------------------------------------------

* Kaupunginvouti Tulanderin talo (1862)
* Kansakoulu (1868)
* Thesleffin talon julkisivun uusiminen
* Kaupungintalo, Kasarminkatu 10

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, ss. 60-63. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pohjoisvallikatu 11
3. ↑  Aleksanterinkatu 15
4. ↑  Mustainveljestenkatu 22
**Johan Erik Keto** (1. tammikuuta 1826 Mustasaari – 7. lokakuuta 1882 Mustasaari) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Kedon vanhemmat olivat herastuomari Mickel Keto ja Maria Herrgård ja puoliso Maria Kristina Martola (k. 1897). Keto, jonka äidinkieli oli ruotsi, oli paitsi taitava maanviljelijä, myös innokas valistusmies. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti talonpoikaissäädyssä Korsholman tuomiokuntaa valtiopäivillä 1863, 1867, 1877–1878 ja 1882. Keto toimi useissa useissa eri valtiopäivien valiokunnissa ja paneutui erityisesti maataloutta koskeviin kysymyksiin. Vuonna 1867 talonpoikaissääty merkitsi hänen lausuntonsa perusteella pöytäkirjaan kiitollisuutensa keisarille uutta valtiopäiväjärjestystä koskevasta esityksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 381. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 120–122. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ruben Johan Evert Tarjovaara**, vuoteen 1935 **Tilander** (29. huhtikuuta 1898 Helsinki – 26. maaliskuuta 1978 Kuopio) oli suomalainen autoalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Tarjovaaran vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Johan Edvard Tilander ja Vilhelmiina Simolin ja puoliso vuodesta 1927 Alli Maria Hillgren. Tarjovaara valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta vuonna 1923 ja toimi sitten Viktor Ek -yhtiön kirjanpitäjänä, kunnes siirtyi vuonna 1924 Karjalan Auton konttoripäälliköksi Viipuriin. Seitsemän vuotta yhtiössä työskennellyt Tarjovaara yleni lopulta yrityksen toimitusjohtajaksi. Oman Savonmaan Auto -nimisen autoliikkeen hän perusti Kuopioon vuonna 1931. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Tarjovaara oli myös perustamassa Helsinkiin autoalan tukkuliike Akmoa. Autoistumisen vuosikymmeninä Tarjovaara edusti Fordia ja myi muun muassa Anglioita, Taunuksia, Cortinoita ja Escorteja. Autokauppiaan uraansa Tarjovaara jatkoi yli neljänkymmenen vuoden ajan, vuoteen 1968 asti. Hänellä oli useita autoalan luottamustehtäviä ja hänet palkittiin alan ansiomerkeillä. Liikenneneuvoksen arvonimen Tarjovaara sai vuonna 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Evert Tarjovaara *Biografiasampo*. Viitattu 9.6.2022.
2. ↑  50-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 29.4.1948, s. 6.
**Johan Eggert Åberg** (14. toukokuuta 1820 Kullaa – 13. lokakuuta 1885 Nakkila) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.

Åbergin vanhemmat olivat Kullaan Leineperin ruukin johtaja Per Eggert Åberg ja Kristina Lovisa Frestadius. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1840. Åberg vihittiin papiksi 1843. Hän toimi aluksi pappina Sundissa, Finströmissä ja Suomusjärvellä. Åbergista tuli Kiskon vt. kappalainen ja pitäjänpedagogi 1845 sekä vakinainen pedagogi 1846. Samana vuonna 1846 hänestä tul Kemiön kappalainen. Åberg oli kirkkoherrana Lemulla 1868–1873 ja Nakkilassa 1873–1885. Hän sai varapastorin arvon 1854 ja rovastin arvon 1879.

Åberg harrasti mehiläistenhoitoa ja hän teki 1866 valtion apurahan turvin tähän liittyvän opintomatkan Saksaan ja Sveitsiin. Palattuaan Suomeen hän julkaisi mehiläishoidon oppaan 1867 ja antoi myös aiheeseen liittyvää opetusta halukkaille.

Åberg oli naimisissa vuodesta 1845 Charlotta Eufrosyne Aejmelaeuksen kanssa. Heillä oli neljä lasta.

Teoksia
-------

* *Paavo ja Anna*, runoelma. Turku 1856
* *Uudentapasen mehiläis-hoidon opetus : omasta kokemuksesta sekä erittäin Dzierzonin tavan mukaan*. Suomen talousseura, Turku 1867

Lähteet
-------

* Johan Eggert Åberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Johan Eggert Åberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Historiallinen sanomalehtiarkisto : Åbergin muistokirjoitus. 17.10.1885 Sanomia Turusta no 241, sivu 1

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
Stefan Lainer vuonna 2018.
**Stefan Lainer** (s. 27. elokuuta 1992 Salzburg) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia.

Lainer pelasi kotimaansa toisella sarjatasolla Grödigin ja Lieferingin joukkueissa kunnes aloitti pääsarjauransa kaudella 2014–2015 Riedissä. Neljä seuraavaa kautta hän pelasi Red Bull Salzburgissa. Itävallan liigan lisäksi hän pelasi Eurooppa-liigassa 29 ottelua ja teki maalin huhtikuussa 2018 toisessa puolivälieräottelussa italialaisseura Laziota vastaan.

Lainer siirtyi kesällä 2019 saksalaisseura Borussia Mönchengladbachiin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 31 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin elokuussa 2019 Mainzia vastaan toisessa liigaottelussaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 bundesliigaottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin lokakuussa Kölniä ja maaliskuussa Schalkea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua.

Lainer pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Suomea vastaan. Hän on kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä pelannut 32 A-maaottelua, joissa 30 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa 18. maaottelussaan marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Toisen maaottelumaalinsa hän teki kesän 2021 EM-kilpailujen ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stefan Lainer Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stefan Lainer** Wikimedia Commonsissa

  

Borussia Mönchengladbach – Bundesliiga
1 Sommer |
3 Itakura |
4 Doucouré |
5 Friedrich |
6 Kramer |
7 Herrmann |
10 Thuram |
11 Wolf |
13 Stindl |
14 Pléa |
15 Beyer |
17 Koné |
18 Lainer |
20 Netz |
21 Sippel |
22 Fraulo |
23 Hofmann |
24 Jantschke |
25 Bensebaini |
26 Müsel |
27 Reitz |
29 Scally |
30 Elvedi |
32 Neuhaus |
34 Noß |
35 Italiano |
38 Borges Sanches |
41 Olschowsky |
Valmentaja Farke

Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 A. Schlager |
2 Ulmer |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Posch |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Pervan |
13 Bachmann |
14 Baumgartlinger |
15 Lienhart |
16 Trimmel |
17 Schaub |
18 Schöpf |
19 Baumgartner |
20 Onisiwo |
21 Lainer |
22 Lazaro |
23 X. Schlager |
24 Laimer |
25 Kalajdžić |
26 Friedl |
Valmentaja Foda
Stefan Lippe Maailman talousfoorumin vuosikokouksessa vuonna 2010
**Stefan Lippe** (11. lokakuuta 1955 Mannheim – 27. maaliskuuta 2020) oli saksalainen vakuutuspäällikkö. Hän oli vuosina 2009–2012 vakuutusyhtiö Swiss Ren toimitusjohtaja. Hänen seuraajansa oli Michel M. Liès.

Ura
---

Lippe opiskeli matematiikkaa ja taloustiedettä Mannheimin yliopistossa ja valmistui vuonna 1982. Valmistumisensa jälkeen hän toimi vakuutusmatemaattisten tieteiden tutkimusassistenttina Mannheimin yliopistossa. Väitöskirjastaan hän sai Kurt-Hamann-säätiön palkinnon. Lokakuussa 1983 hän aloitti Münchenissä Swiss Ren Baijerin-tytäryhtiön leivissä. Vuonna 1986 hänestä tuli ei-suhteellisen liiketoiminnan vakuutusosaston johtaja, ja vuonna 1988 hänet nimitettiin hallintoneuvoston varajäseneksi.

Lippe otti vuonna 1991 kokonaisvastuun Swiss Ren toiminnasta saksankielisissä maissa ja nimitettiin hallintoneuvoston varsinaiseksi jäseneksi. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Baijerin-tytäryhtiön johtokunnan puheenjohtajaksi ja vuonna 1995 Swiss Ren laajennettuun johtokuntaan Baijerin Re-ryhmän johtajaksi. Lippestä tuli vuonna 2001 omaisuus- ja vahinkovakuutusten liiketoiminnan johtaja, ja hänet valittiin samana vuonna Swiss Ren johtokuntaan. Hänet nimitettiin syyskuussa 2008 operatiiviseksi johtajaksi ja varatoimitusjohtajaksi.

Lippe valittiin 12. helmikuuta 2009 Jacques Aigrainin seuraajaksi Swiss Ren toimitusjohtajaksi. Yritys oli tuolloin konkurssin partaalla ja tarvitsi Berkshire Hathawayltä kolmen miljardin dollarin pääomasijoitusta. Lippe oli sen jälkeen perustamassa Acqupart Holding AG:ta, jossa hän toimi hallituksen varapuheenjohtajana, ja Acqufin AG:ta. Hän oli myös yksi Paperless Inc. perustajista, jossa hän toimi hallituksen puheenjohtajana. Hän oli myös CelsiusPro AG:n hallituksen puheenjohtaja. Hänestä tuli AXA:n johtaja vuonna 2012 ja AXA:n tarkastuskomitea puheenjohtaja vuonna 2013.

Lippe kuoli 27. maaliskuuta 2020 COVID-19-taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  "Ex-Swiss Re CEO Dies of Coronavirus".

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Stefan Lippe  –  Tämähän oli suoraan käännetty englanninkielisestä artikkelista. Tekijä ei ollut merkinnyt mitään. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Malando** (usein myös **A. Malando**, oik. **Arie Maasland**, 26. toukokuuta 1908 Rotterdam – 22. marraskuuta 1980 Bussum) oli hollantilainen orkesterinjohtaja, säveltäjä ja hanuristi. Malando tuli tunnetuksi nimeään kantavasta tango-orkesterista ja monista tangosävellyksistään.

Arie Maasland suunnitteli aluksi rakennuspiirtäjän uraa ja soitti opintojensa ohessa pianoa, hanuria ja rumpuja rotterdamilaisissa yhtyeissä ja mykkäelokuvissa. Ammattimuusikon uransa hän aloitti rumpalina yhtyeessä nimeltä The Jumping Jacks. 1935 hän näki Haagissa kuuluisan argentiinalaisen tangotaiteilijan, Eduardo Biancon, esiintyvän. Tango teki Arieen suuren vaikutuksen, ja seuraavana vuonna hän sävelsi ensimmäisen oman tangonsa, Anny – tulevan vaimonsa mukaan nimetyn. Ensimmäisen suurelle yleisölle tunnetuksi tullut tango, Cosmopolite, syntyi seuraavana vuonna. Tämä tango oli nimetty rotterdamilaisen huvittelupaikan mukaan, jossa The Jumping Jacks usein esiintyi. Kun tango vuonna 1937 julkaistiin nuotteina, oli se saanut uuden nimen: Olé Guapa. Kustantajan mielestä espanjalainen nimi sopi kappaleelle paremmin. Tässä yhteydessä myös säveltäjä otti itselleen sopivamman taiteilijanimen, Malando, ja perusti oman, nimeään kantavan tanssiorkesterin vuonna 1939.

Toisen maailmansodan aikana Malandon orkesteri esiintyi eri puolilla Hollantia, radiossa ensi kertaa vuonna 1941. Sodan aikana orkesteria myös pyydettiin esiintymään Saksassa, mistä tehtävästä kieltäytyminen johti vankileiripassitukseen. Kuljetuksen aikana Malando kuitenkin onnistui pakenemaan kahden orkesterinsa jäsenen kanssa. Orkesterin kansainvälinen menestys alkoi sodan jälkeen Saksasta ja Belgiasta, kun Malandon sävellykset olivat tulleet Euroopassa tunnetuiksi. 1950-luvulta alkaen orkesteri tunnettiin jo koko maailmassa ja kiertueet ulottuivat Japaniin asti. Vuonna 1973 Malando levytti orkestereineen albumillisen Toivo Kärjen tangoja.

Vuonna 1979, vuosi ennen kuolemaansa, Malando luovutti orkesterinsa johdon vävylleen, Evert Overwegille, joka oli tullut orkesteriin rumpaliksi 1955. Nykyään Malando-orkesteria johtaa Evert Overwegin poika Daniël Overweg eli Danny Malando.

Sävellyksiä
-----------

*Swing it*, foxtrot (1933)
*Kiekie*, valssi (1933)
*Valse Marguerite*, valssi (1933)
*Olé Guapa*, tango (1936, alun perin *Cosmopolite*)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Malalai** oli afganistanilainen paštunainen, jota pidetään Afganistanissa brittien vastaisen toisen afgaanisodan aikaisen Maiwandin taistelun sankarihahmona.

Malalain tarina tunnetaan lähinnä paštujen suullisen kansanperinteen kautta. Taistelusta kertovat brittiläiset aikalaislähteet eivät kerro hänen tarinastaan Maiwandin taistelussa. Maiwandin taistelu käytiin 27. heinäkuuta 1880. Muhamad Aijub Khan oli johtanut afgaaniarmeijan kohti Heratia Kandaharista ja joukot kohtasivat noin 2 500 miehen brittijoukon Maiwandissa. Taistelun aikana Malalain sanotaan tehneen hunnustaan lipun ja kannustaneen laulamalla taistelevia afgaaneja näiden taistelutahdon ollessa pettämäisillään. Taistelu päättyi brittien ainoaan merkittävään tappioon sodan aikana. Malalain itse sanotaan saaneen surmansa brittien ampumasta luodista taistelun aikana.

Voitosta Maiwandissa tuli osa Afganistanin kansallista legendaa ja Maiwandin uskottiin kääntäneen lähellä olleen tappion voitoksi. Sodan lopputuloksen kannalta voitolla ei kuitenkaan ollut suurta merkitystä. Jälkipolvien aikana Malalaista tuli joka tapauksessa kansallissankarittaren tapainen hahmo Afganistanissa. Sittemmin hänen mukaansa on nimetty esimerkiksi kouluja ja sairaaloita. Hänen mukaansa sai nimensä myös esimerkiksi Nobelin rauhanpalkinnon saanut Malala Yousafzai.

Lähteet
-------

1. 1 2  William Dalrymple: Before Malala *The New York Times*. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 182. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.
3. ↑  Ludwig W. Adamec: *Historical Dictionary of Afghanistan*, s. 246. 3. p.. The Scarecrow Press, 2003. ISBN 0 8108 4852 X. (englanniksi)
**Malakoff** on Ranskan kunta Pariisin lounaispuolen esikaupunkivyöhykkeellä, noin viiden kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueeseen, Hauts-de-Seinen departementtiin, Antonyn arrondissementtiin, Malakoffin kantoniin ja vuonna 2005 perustettuun taajamakuntaan *communauté d’agglomération Sud de Seine*. Malakoffissa on arviolta 30 428 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,07 neliökilometriä.

Malakoffin kunta muodostettiin vuonna 1883 erottamalla se Vanvesin kunnasta. Sen nimi otettiin majatalon nimestä *A la Tour de Malakoff* ("Malakoffin tornin juurella")", joka viittasi Malakoffin taisteluun Krimin sodassa. 

Malakoffin naapurikunnat ovat koillisessa Pariisi, idässä Montrouge, etelässä Châtillon, lännessä Clamart ja luoteessa Vanves.

Pariisin metrolinja 13 kulkee Malakoffiin ja pysähtyy siellä kahdella asemalla. Sinne pääsee myös Transilien Paris–Montparnasse -junalla, jonka pysäkki on Malakoffin ja Vanvesin rajalla.

Malakoffin tunnetuihin asukkaisiin kuuluu monia kuvataiteilijoita, kuten taiteilijapariskunta Annette Messager ja Christian Boltanski. 1900-luvun alkuvuosina siellä asuivat Pierre ja Marie Curie, jotka tekivät vuokraamansa omakotitalon pihavajassa kokeita radioaktiivisilla aineilla.

Aki Kaurismäen ohjaama elokuva *Boheemielämää* on kuvattu Malakoffissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Citypopulation.de: France: Hauts-de-Seine *citypopulation.de*. Viitattu 27.8.2017.
2. ↑  Syndicat Mixte Autolib (Arkistoitu – Internet Archive), 40 communes, Paris.fr-sivusto, viitattu 29.1.2015.
3. ↑  Kansallinen Audiovisuaalinen Instituutti: Boheemielämää (1992) *kavi.fi*.  Arkistoitu 23.10.2018. Viitattu 23.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malakoff** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hauts-de-Seinen kunnat |
| --- |
|  |
| Antony · Asnières-sur-Seine · Bagneux · Bois-Colombes · Boulogne-Billancourt · Bourg-la-Reine · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chaville · Clamart · Clichy · Colombes · Courbevoie · Fontenay-aux-Roses · Garches · La Garenne-Colombes · Gennevilliers · Issy-les-Moulineaux · Levallois-Perret · Malakoff · Marnes-la-Coquette · Meudon · Montrouge · Nanterre · Neuilly-sur-Seine · Le Plessis-Robinson · Puteaux · Rueil-Malmaison · Saint-Cloud · Sceaux · Sèvres · Suresnes · Vanves · Vaucresson · Ville-d’Avray · Villeneuve-la-Garenne |
|  |
| luettelo kunnista |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Malakoff
Matematiikassa, erityisesti abstraktissa algebrassa, **kuntalaajennukset** ovat kuntateorian*selvennä* tutkimuksen eräs pääsuuntaus. Kuntalaajennuksen ideana on löytää annetulle kunnalle jokin isompi kunta, johon alkuperäinen kunta voidaan upottaa. Tämän laajemman kunnan tulee myös toteuttaa kunnan aksioomat (kts. kunta).

Kuntalaajennuksia vastaava struktuuri rengasteoriassa ovat rengaslaajennukset. Tämä tutkii siis renkaita, joiden alirengas tiedetään.

Määritelmät
-----------

Olkoon annettu kaksi kuntaa *K* ja *L*. Jos *K* on *L*:n osajoukko ja *K*:n yhteen- ja kertolasku ovat samat kuin *L*:ssä, sanotaan, että *K* on *L*:n **alikunta**, *L* on *K*:n **laajennus** ja *L*/*K* on **kuntalaajennus**.

Jos *L* on *F*:n laajennus, joka taas on *K*:n laajennus, sanotaan *F*:ää *L*/*K*:n **välikunnaksi** tai **alilaajennukseksi.**

Jos on annettu laajennus *L*/*K* ja *L*:n osajoukko *S*, merkitään *K*(*S*):llä pienintä *L*:n alikuntaa, joka sisältää *K*:n ja *S*:n. Sanotaan, että *K*(*S*) on saatu adjungoimalla *S*:n alkiot *K*:hon. Jos *S* sisältää vain yhden alkion *s*, merkitään *K*({*s*}):n asemesta usein *K*(*s*). Kuntalaajennus muotoa *L*=*K*(*s*) on nimeltään yksinkertainen laajennus, ja *s* on tämän laajennuksen alkualkio.

Jos on annettu kuntalaajennus *L*/*K*, voidaan *L*:ää ajatella *K*-kertoimisena vektoriavaruutena. Tällöin *L*:n alkiot ovat vektoreita ja *K*:n alkiot skalaareita. Tämän vektoriavaruuden dimensio määritellään kuntalaajennuksen asteeksi ja tätä merkitään [*L* : *K*].

Astetta 1 oleva laajennus on nimeltään **triviaali laajennus**. Äärelliseksi laajennukseksi sanotaan laajennusta, jonka aste on äärellinen. Muutoin laajennus on ääretönasteinen.

Huomautuksia
------------

Merkintä *L*/*K* on täysin formaali, eikä se sisällä mitään tietoa tekijärenkaasta eikä tekijäryhmästä eikä muusta vastaavasta algebrallisesta rakenteesta.

Usein on käytännöllistä puhua kuntalaajennuksen tapaisesta tilanteesta, missä pienempi kunta ei sisälly isompaan, mutta se voidaan upottaa luonnollisesti sinne. Tässä tapauksessa voidaan määritellä kuntalaajennus kahden kunnan välisenä injektiivisenä rengashomomorfismina.

Jokainen annetun kahden kunnan välinen rengashomomorfismi on injektiivinen, joten kuntalaajennukset ovat täsmälleen kuntien kategorian morfismit. Tämän takia ei kuntalaajennuksia käsitellessä tarvita välttämättä injektiivisiä homomorfismeja, vaan tarvittavat homomorfismin ominaisuudet voidaan saada selville jo annetuista kunnista.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 221–222. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.
**Drugstore Cowboy** on Gus Van Santin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1989. Käsikirjoitus perustuu James Foglen 1970-luvun alkuvuosiin sijoittuvaan omaelämäkerralliseen romaaniin. Pääosaa näyttelee Matt Dillon, muissa keskeisissä osissa näyttelevät Kelly Lynch, Heather Graham ja William S. Burroughs. Elokuva oli Van Santin läpimurtoelokuva.

Elokuvaa tehtäessä Foglen romaania ei ollut vielä julkaistu, ja se julkaistiin 1990, jolloin Fogle oli vapautunut vankilasta. Romaanin henkilöiden tavoin Fogle oli käyttänyt ja myynyt pitkään huumeita.

Juoni
-----

Tarina kuvaa Bob Hughesia (Matt Dillon) ja joukkoa muita huumeriippuvaisia matkalla poikki Yhdysvaltojen luoteisosan Pacific Northwestin vuonna 1971. He hankkivat huumeensa ryöstämällä apteekkeja ja sairaaloita. Traagisen tapahtuman jälkeen Bob yrittää lopettaa huumeiden käytön, mutta huomaa että kyse on enemmänkin irtautumisesta huumausaineiden käyttäjän elämäntavasta kuin pelkästään huumeista irtautumisesta.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Matt Dillon  | … |  Bob Hughes
  |
|  Kelly Lynch  | … |  Dianne
  |
|  James LeGros  | … |  Rick
  |
|  Heather Graham  | … |  Nadine
  |
|  Max Perlich  | … |  David
  |
|  James Remar  | … |  Gentry
  |
|  Grace Zabriskie  | … |  rouva Hughes
  |
|  William S. Burroughs  | … |  Tom
  |

Elokuvan musiikki on julkaistu albumina *Drugstore Cowboy*

Vastaanotto
-----------

Yhdysvalloissa kriitikot suhtautuivat elokuvaan sen tullessa ensi-iltaan hyvin myönteisesti, ja se nousi sekä Gene Siskelin että Roger Ebertin vuoden 1989 topten-listalle. Rotten Tomatoes -sivustolla tomatometrin yhteenveto on sataprosenttisen myönteinen, ja 27 kriitikon pisteet ovat keskimäärin 8/10.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Drugstore Cowboyn* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Palkinnot
---------

*Drugstore Cowboy* on saanut Yhdysvalloissa seuraavia palkintoja:

* L. A. Film Critics Association (1988): paras käsikirjoitus (Dan Yost, Gus Van Sant)
* National Society of Film Critics (1988): paras elokuva, paras ohjaaja
* Independent Spirit Award (1989): paras näyttelijä (Matt Dillon), paras kuvaus, paras käsikirjoitus, paras miessivuosanäyttelijä (Max Perlich)
* New York Film Critics Circle (1989): paras käsikirjoitus

Lähteet
-------

1. ↑  Ilja Rautsi, Päivän elokuvat. Helsingin Sanomat 11.7.2014 s. B 25
2. ↑  ISBN 0-385-30224-X Drugstore Cowboy
3. ↑  Rotten Tomatoes
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 5.7.2016.
Rollason Condor D62 vuonna 1989.
Condorin ohjaamo.
Rollason Condor D62B.
**Druine D.60 Condor** oli ranskalainen Roger Druinen suunnittelema koulutuslentokone, jonka ensilento tehtiin vuonna 1955. Se oli kehitetty harrasterakenteiseksi tarkoitetusta Druine Turbi-koneesta. Koneessa oppilas ja opettaja istuivat rinnakkain, joka oli tuohon aikaan etenkin Euroopassa uusi asia. Koneita valmisti Borea Ranskassa ja Rollason Aircraft and Engines nimellä **Rollason Condor** Englannissa.

Spesifikaatio
-------------

* miehistö 2
* pituus 7 m
* kärkiväli 8,4 m
* siipipinta-ala 11 neliömetriä
* tyhjämassa 410 kg
* lentopaino 670 kg
* voimalaite Rolls-Royce Continental 0-200A, 74 kW
* huippunopeus 172 km/h
* kantama 482 km
* lakikorkeus 4300 m

Lähteet
-------


* Taylor, Michael J. H. (1989). *Jane's Encyclopedia of Aviation*. London: Studio Editions, 347.
* *World Aircraft Information Files*. London: Bright Star Publishing, File 892 Sheet 47.
* "Flying the Druine Condor"  (6 May 1955). *Flight*: 579–82. Viitattu 2008-02-28.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Druine Condor**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Družba narodov** (ven. Дру́жба наро́дов, suomeksi "Kansojen ystävyys") on Moskovassa Venäjällä ilmestyvä kaunokirjallinen aikakauslehti. Vuodesta 1939 lähtien sitä julkaistiin epäsäännöllisesti kalenterina, vuodesta 1949 lähtien joka toinen kuukausi ja vuodesta 1955 kerran kuukaudessa.

Neuvostoliiton kirjailijaliiton äänenkannattajana lehden tärkein tehtävä oli julkaista maan muilla kielillä kirjoittaneiden kirjailijoiden teosten venäjännöksiä. Venäläisten kirjailijoiden osuus sisällöstä oli noin kolmasosa. Vuodesta 1991 lähtien *Družba narodov* on ollut riippumaton julkaisu.*lähde?*

Lehden päätoimittajina ovat työskennelleet Aleksei Surkov (1958–1959), Vasili Smirnov (1960–1965), Sergei Baruzdin (1966–1991), Aleksandr Rudenko-Desnjak (1991–1992), Vjatšeslav Pjetsuh (1993–1995) ja vuodesta 1995 lähtien Aleksandr Ebanoidze. Painosmäärä oli 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa 160 000–240 000 kappaletta. Perestroikan aikana se nousi vuonna 1989 jopa 1,1 miljoonaan kappaleeseen mutta laski sitten voimakkaasti 1990-luvun loppua kohti. Nykyään lehden levikki on kolmisen tuhatta kappaletta.*lähde?*

Lähteet
-------

* Kasack, Wolfgang: *Энциклопедический словарь русской литературы с 1917 года (Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda)*. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3. (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Kasack 1988, s. 265
2. ↑  Kasack 1988, s. 265–266
3. ↑  Kasack 1988, s. 266

Aiheesta muualla
----------------

* Družba narodov -lehden sivusto (venäjäksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Neil Youngin kappaletta. C. C. Catchin samannimisestä albumista on oma artikkelinsa.*

| "Like a Hurricane"Neil Young ja Crazy Horse |
| --- |
| Singlen "Like a Hurricane" kansikuva |
| Saksan painoksen kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *American Stars ’n Bars* |
|  Julkaistu | 8. elokuuta 1977 |
|  Tekijä(t) | Neil Young |
|  Tuottaja(t) | Neil Young, David Briggs, Tim Mulligan |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 08.20 (albumiversio)5.25(singleversio) |
|  Levy-yhtiö | Reprise |
| Neil Youngin ja Crazy Horsen muut singlet |
| "Hey Babe"1977 | "Like a Hurricane"1977 | "Comes a Time"1978 |

**Like a Hurricane** on Neil Youngin vuonna 1975 kirjoittama rock-kappale. Se julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1977 albumilla *American Stars ’n Bars*. Alun perin yli kahdeksanminuuttinen, ajoittain rajua kitarasooloilua sisältävä kappale kirjoitettiin Youngin ollessa kyvytön laulamaan äänihuulioperaation vuoksi.

Kiertueilla kappale on kuulunut lähes poikkeuksetta Youngin soittovalikoimaan.

Alkuperäisalbumin lisäksi kappale on julkaistu livealbumeilla *Live Rust*, *Weld* ja *Unplugged* sekä kokoelmissa *Decade* ja *Greatest Hits*.

Miksattu versio kappaleesta julkaistiin singlenä 8. elokuuta 1977. B-puolena oli kappale "Hold Back the Tears".

Muusikot
--------

* Neil Young – kitara, laulu
* Frank "Poncho" Sampedro – syntetisaattori, taustalaulu
* Billy Talbot – basso, taustalaulu
* Ralph Molina – rummut, taustalaulu

Lähteet
-------

1. ↑  Thrasher's Wheat - A Neil Young Archives: Neil Young Lyrics Analysis
2. ↑  The Neil Young discography: LP's
3. ↑  The Neil Young discography: Singles
**Jack Skellington** on fiktiivinen hahmo ja protagonisti vuoden 1993 elokuvassa *Painajainen ennen joulua*. Hän on "kurpitsakuningas" ja hallitsee kuvitteellista Halloween-maata. Jackilla on lemmikkinään Zero-koira, joka on haamu.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Jack on luurankoa muistuttava laiha olento, jolla on musta puku ja lepakkoa muistuttava rusetti. *Painajaisessa ennen joulua* hän on tylsistynyt jokavuotisiin halloween-jekkuihin, jotka tapahtuvat "oikeassa maailmassa", ja yrittää miettiä mitä uutta ensi halloweeniin voisi keksiä.

Hän lähtee metsään kävelylle ja avaa vahingossa oven Joulumaahan. Ihasteltuaan Joulumaata hän päättää ottaa joulun hallintaansa pyytämällä kolmea Halloween-maassa asuvaa lapsea köyttämään Joulupukin ja tuomaan hänet Halloween-maahan. Saatuaan Pukin kiinni kolmikko kuitenkin vievät hänet hirmuisen Oogie Boogien luokse. Sillä aikaa Jack tekee lähtöä oikeaan maailmaan muuntautumalla joulupukiksi. Hän jakaa kaikille lapsille lahjoja, jotka eivät ole lapsien mieleen, sillä ne sisältävät Halloween-maassa käytettyjä välineitä ja kepposia. Poliisit saavat Jackin kiinni mutta hän onnistuu livahtamaan takaisin Halloween-maahan.

Jack ymmärtää pilannensa sekä joulun että halloweenin mutta päättää pelastaa Joulupukin Oogie Boogien kynsistä apunaan räsynukke Sally. He onnistuvat tehtävässään ja Pukki lähtee nopealle kierrokselleen jakamaan lahjoja. Sillä välin Jack saa taas innostuksen ja alkaa suunnitella ensi halloweenia. Pukki palaa kierrokseltaan ja Halloween-maan peittää lumisade.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  The Nightmare Before Christmas | Disney Movies *Movies.disney.com*. Disney Movies. Viitattu 19.9.2019.
2. ↑  Zero From the Nightmare Before Christmas | Halloween diy crafts | Nightmare before christmas,Halloween ja Diy halloween *Pinterest*. Viitattu 19.9.2019.
3. ↑  Painajainen Ennen Joulua -asut: Sally ja Jack *Funidelia*. Viitattu 19.9.2019.
4. ↑  Painajainen ennen joulua (1993) *Imdb.com*. ImDb. Viitattu 19.9.2019.
**Miinavene Loimu** (aiemmin T 21) oli Suomen merivoimien venäläisten maahanjättämä maayhdysmiinakenttien laskualus, joka oli valmistunut 1915 Porin Konepaja Oy:n telakalta. Alus ei ollut kovin merikelpoinen heikkotehoisen koneensa vuoksi.

Palvelus
--------

Saksalaiset takavarikoivat Venäjän keisarikunnan laivastossa palvelleen aluksen keväällä 1918 ja he luovuttivat sen edelleen suomalaisille. 
Suomen merivoimille se otettiin korjausten jälkeen vuonna 1920 nimellä *T-21*, kunnes se nimettiin *Loimuksi*. Alus oli mukana kaikissa Rannikkolaivaston harjoituksissa ennen sotaa. Talvisodassa alus oli miinanlaskijana ja jatkosodassa miinoitustoiminnassa sekä huolto- ja joukkojen kuljetuksissa.

Sotien jälkeen alus oli kaapelilaivana.

Loimu myytiin 1964 yksityiselle, mutta se rappeutui lähes hylyksi. 1980-luvulla kaksi vihtiläistä ostivat aluksen itselleen kunnostaen sen risteilyalukseksi. Sen nimeksi tuli *T 21 Loimu*. Alus poistettiin kauppa-alusrekisteristä heinäkuussa 1996, jonka jälkeen se on ollut omistajiensa uivana kesämökkinä.

Loimun sisaralukset olivat miinaveneet Pommi, Miina, Lieska ja Paukku.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*, s. 36-37. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*, s. 321. Lontoo: Conway, 2006. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Tuomi-Nikula, Jorma: *Suomen laivat punatähtisen sotalipun alla*. Jyväskylä: Atena kustannus Oy, 2000. ISBN 951-796-212-6.

### Viitteet

1. 1 2 3  Auvinen s. 37
2. ↑  Tuomi-Nikula, Jorma s. 50
3. ↑  Auvinen s. 36
**Miinanraivaaja SM 2** oli Suomen merivoimien miinanraivaaja. Alus otettiin palvelukseen 1939 ja poistettiin palveluksesta 1954.

Palvelus
--------

Alus oli merisuojeluskuntien tilaama, mutta se joutui pian valmistuttuaan raivaajaksi.

Kesäkuussa 1942 alus raivasi Viipurinlahden suulla 3. raivaajalaivueessa vanhaa venäläisten laskemaa miinakenttää, josta raivattiin kaikkiaan 25 miinaa ja 130 raivausestettä. Raivaajan ja *SM 1:n* ollessa nostamassa kalustoaan räjähti alusten välissä miina, jolloin yksi matruusi kaatui ja kolme haavoittui. Alukset eivät kärsineet mainittavia vaurioita.

Vuonna 1948 alus kuului II raivausosastoon. Pariisin rauhansopimus lakkautti suojeluskunnat, jolloin alus jäi laivastolle. Alus oli koulutusaluksena, kunnes se varustettiin 1954 radio-ohjattavaksi maaliksi. Se ammuttiin todennäköisesti upoksiin.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Auvinen, Visa s. 63

SM-luokan miinanraivaajat

|  |
| --- |
| *SM 1* - *SM 2* - *SM 3* - *SM 4* |
| Edeltäjä: Ahven-luokka – Seuraaja: *Ajonpää* ja *Kallanpää* |
**Miinalautta Pansio** (kylkinumero 90) on Suomen merivoimien Pansio-luokan miinalautta. Sen pääasiallisena tehtävänä on merimiinoitus, mutta alus kykenee myös ajoneuvojen kuljetukseen. Se on varustettu koneellisilla miinojen lastaus- ja laskulaitteilla. Alus kykenee lähes samoihin tehtäviin kuin merivoimien miinalaivatkin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Pansio-luokan miinalautta*
Alus tilattiin toukokuussa 1990 Olkiluodon telakalta. Se valmistui 1991 ja otettiin palvelukseen 25. syyskuuta 1991.

Palvelus
--------

Alus on Rannikkolaivaston 6. pintatorjuntalaivueessa. Sen kotisatama ja kummikaupunki on Turun Pansio.

Muut Pansio-luokan miinalautat ovat Porkkala ja Pyhäranta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puolustusvoimat (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Gardiner, Robert s. 94
3. ↑  Puolustusvoimat - Pansio-luokka (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miinalautta Pansio**.
**Miinanraivaaja DR-1** oli Suomen merivoimien miinanraivaaja. Alus oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja. Tyyppi oli niin merikelpoinen, että lisäpolttoainesäiliöin varustettuna se voitiin ajaa omin konein Yhdysvalloista Englantiin. Kuitenkin aluksia upposi monta tässä siirrossa.

Alustyyppi oli 150 tonnin uppoumainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja sen syväys oli 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman Atlas Imperial -diesel suoralla kytkimellä. Alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan.

Palvelus
--------

Kansanhuoltoministeriö osti kaikkiaan viisitoista alusta sodanjälkeistä miinanraivaukseen. Alus liitettiin 29. syyskuuta 1946 raivaajalaivastoon. Raivauksen päätyttyä vuonna 1954 *DR-1* myytiin.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 119