recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**FOXP1-oireyhtymä** on kehitysvammaisuutta ja monia muita yksilöllisesti vaihtelevia piirteitä aiheuttava geneettinen oireyhtymä. Se johtuu *FOXP1*-geenin mutaatiosta kromosomissa 3. Useimmiten kyse on sporadisesta uudesta mutaatiosta, mutta oireistolla on autosomaalinen, vallitseva periytymistapa.

FOXP1-oireyhtymään liittyvän kehitysvammaisuuden aste vaihtelee lievästä vaikeaan. Vastasyntynyt voi kärsiä hypotoniasta johtuvista syömis- ja nielemisvaikeuksista. Pää saattaa olla kehon kokoon suhteutettuna suuri. Oireyhtymän yhteydessä kuvattuihin kasvonpiirteisiin ovat kuuluneet hypertelorismi, leveä korostunut otsa, silmäluomirakojen suuntautuneisuus alaspäin, yläluomen asennon mataluus, lyhyt nenä ja leveä nenänpää. Suupielet ovat usein suuntautuneet oireyhtymästä kärsivillä alaspäin. Suu voi olla avoin ja muodoltaan leveä. FOXP1-oireyhtymässä on kuvattu myös vinosormisuutta ja -varpaisuutta, joihin yhdistyy nivelten jäykkyys. Syndaktylia on myös mahdollinen sormien ja varpaiden poikkeavuus. Kämmentä on eräillä potilailla halkonut vain yksi uurre.

FOXP1-oireyhtymästä kärsivillä lapsilla ilmenee myös motoristen taitojen ja hienomotoriikan kehitysviiveitä, mutta erityisesti korostuvat puhumisvaikeudet. Monet kärsivät dysartriasta. Puheen ymmärtäminen kehittyy usein puheentuottoa paremmalle tasolle. Usein FOXP1-oireyhtymään kuuluu autismin kirjon häiriö tai sen piirteitä. Autismille ominaisiin piirteisiin kuuluvat mielenkiinnonkohteiden kapeus, pakonomaiset ja stereotyyppiset toiminnot sekä voimakas reagointi arjen muutoksiin. Muita mahdollisia käytöksellisiä haasteita ovat levottomuus, mielialavaihtelut, univaikeudet, ylivilkkaus ja ADHD. Aggressiivisuuden on kuvattu joissain tapauksissa korostuneen murrosiässä. FOXP1-oireyhtymässä yleisiä fyysisiä ongelmia ovat olleet sydämen ja virtsateiden rakennepoikkeamat. Lisäksi oireyhtymän yhteydessä on kuvattu epilepsiaa, immuunipuolustuksen häiriö, hormonitoiminnan muutoksia sekä näön ja kuulon ongelmia.

FOXP1-oireyhtymä oli vuoteen 2018 mennessä diagnosoitu noin sadalla potilaalla maailmassa, mutta kansainvälistä alidiagnosointia pidetään miltei varmana. Oireyhtymän tunnistamista voi osaltaan vaikeuttaa se, että sama mutaatio voi aiheuttaa eri henkilöillä huomattavasti toisistaan eroavan oirekuvan. Diagnoosi voidaan asettaa geenitestin ja sen tulokseen sopivan oirekuvan pohjalta. Hoito on oireenmukainen; tehokkaita apukeinoja voivat olla fysio-, puhe- ja toimintaterapioiden menetelmät. FOXP1-oireyhtymän ennusteen katsotaan olevan riippuvainen yksilöllisistä oireista ja niiden vaikeusasteesta. Elinajanodotteesta ei ole saatu vankkaa käsitystä. Ensimmäisenä FOXP1-oireyhtymän raportoi vuonna 2009 M. J. Parianin johtama tutkijaryhmä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johanna Rintahaka, FOXP1-oireyhtymä Tukiliitto 29.9.2022, viitattu 27.7.2023
**Edward "Ed" Espenett Case** (s. 27. syyskuuta 1952) on havaijilainen asianajaja ja poliitikko, joka on vuodesta 2019 lähtien toiminut osavaltionsa edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Hän edustaa demokraatteja ja Havaijin 1. vaalipiiriä.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Case syntyi Hilon kaupungissa Havaijilla vuonna 1952. High schoolin jälkeen Case muutti mantereelle opiskelemaan. Hän aloitti opintonsa Massachusettsissa Williams Collegessa pääaineenaan psykologia ja valmistui vuonna 1975. Valmistuttuaan Case työskenteli kongressiedustaja Spark Matsunagan laillisena avustajana vuoteen 1978 asti.

Tämän jälkeen hän alkoi kiinnostua politiikasta, ja uskoi lakiopintojen tulevan tarpeeseen mahdollisissa vaaleissa. Case muutti opiskelemaan Kalifornian yliopistoon, josta hän valmistui oikeustieteiden tohtoriksi vuonna 1981.

Case on naimisissa Audrey Nakamuran kanssa. Parilla on neljä lasta ja lapsenlapsia. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Case on protestantti.

Poliittinen ura
---------------

Havaijin 1. vaalipiiri kattaa noin puolet O'ahun saaresta: Honolulun kaupungin ja joitakin ympäröiviä kuntia. 2. vaalipiiri kattaa koko muun osavaltion. Case on toiminut molempien vaalipiirien edustajana edustajainhuoneessa. Ensimmäistä kertaa hänet valittiin Havaijin edustajainhuoneeseen vuonna 1994 ja hän istui siellä vuoteen 2002 asti, kunnes nousi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen.

Case alkoi arkistoida materiaalia edustajainurastaan sekä osavaltion että liittovaltion tasolla. Tähän kuuluu myös mm. kampanjamateriaalia Casen epäonnistuneista kuvernööri- ja senaattorikampanjoista. Materiaali lahjoitettiin Havaijin yliopistolle Mānoassa vuonna 2007 ja sen on tarkoitus avautua tutkimusmateriaaliksi vuonna 2037.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ed Case Papers  2022. University of Hawaii Manoa Library. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Edward Case's Biography  2022. Vote Smart. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  About Ed  2022. Ed Case for Congress.  Arkistoitu 14.8.2022. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Biography  2022. U.S. House of Representatives. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |

 |
**Varastonhoitaja** on logistiikan perustutkinto, joka kuuluu tekniikan ja liikenteen alaan. Myös autonkuljettaja ja lentoasemahuoltaja ovat logistiikan perustutkintoja.

Varastopalvelujen koulutusohjelman suorittaneen tulee hallita varastoalan perustehtäviä käsin ja koneellisesti esimerkiksi trukkia ja automaattisia laitteita käyttäen. Hänen on myös osattava logistiisiin perusvalmiuksiin kuuluvia asioita, kuten tavaran varastointi, kuljetusasiakirjat, talous, kierrätys, varastokirjanpito sekä tietoverkot ja niiden tekniset sovellukset. Varastonhoitajan on tunnettava varastotalous ja sen vaikutus yrityksen talouteen. Hänen tulee myös tietää kansainvälisten materiaalivirtojen perustoiminnat. 

Keskeinen sisältö varastopalvelujen koulutusohjelmassa on tavaran vastaanotto, tavaran säilytys ja keräily, inventointi ja saldonhallinta, tavaran lähetys, ADR-kappaletavarakuljetusten perusteet (vaaralliset aineet), varaston tietojärjestelmät, trukin käyttö ja huolto, EA1 (ensiaputaidot) ja hygieniaosaamistodistus, jota edellytetään elintarvikevarastoissa.

Varastonhoitajan tehtäviin kuuluu tavaran vastaanottoa, keräilyä, pakkaamista, lähettämistä, auton lastaamista tai tyhjentämistä tilanteesta riippuen. Tämä ilmenee rahtikirjasta niin sanottujen toimituslausekkeiden avulla, sillä niissä on yleensä määritelty kuka pakkaa ja purkaa lastin ja miten kuorma toimitetaan perille. Varastonhoitajan on myös merkittävä lähettämänsä pakkaus asianomaisin kolli-, käsittely- ja varoitusmerkinnöin. Myös asiakaspalvelu on tärkeä osa logistiikka-alan työtä.

Varastonhoitajan tutkinnon suorittajat työllistyvät kaupan, teollisuuden ja julkisen sektorin palvelukseen. Logistiikan perustutkinto antaa Suomessa yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin siltä osin mitä asianomainen yliopisto päättää.

Katso myös
----------

* Varastomies
* Varaston kiertonopeus
* Vihivaunu
**Buddhadeb Bhattacharjee** (s. 1. maaliskuuta 1944) on intialainen poliitikko, joka toimi Länsi-Bengalin pääministerinä vuosina 2000–2011. Hän nousi virkaansa, terveyssyistä eronneen, Jyoti Basun seuraajana. Bhattacharjeen virkakauden päättymisen myötä Länsi-Bengalin yli 30 vuotta kestänyt kommunistinen hallinto päättyi.

Osavaltion pääministerinä Bhattacharjee muistetaan pyrkimyksestään teollistaa Länsi-Bengalia. Maatalousvaltaisen osavaltion teollistaminen vaati maanhaltuunottamista viljelijöiltä, mikä puolestaan herätti vastustusta, jonka varjolla Mamata Banerjee valittiin uudeksi pääministeriksi vuonna 2011. Vuoden 2016 osavaltiovaaleissa Bhattacharjee liittoutui kongressipuolueen kanssa voittaakseen Banerjeen. Vaalien lopputulos oli kuitenkin tappio kommunisteille, jonka seurauksena Bhattacharjee lopetti poliittisen uransa.

Politiikan ohella Bhattacharjee on kirjoittanut useita kirjoja. Mukaan lukien 13 kirjaa Länsi-Bengalin poliittisesta tilanteesta. Kirjallisessa tuotannossaan hän on dokumentoinut vasemmistorintaman hallituksen historiaa osavaltiossa sekä käsitellyt kansainvälisiäkin aiheita. Vuonna 2018 hän julkaisi kirjan kansallissosialistisen Saksan historiasta 1930-luvulta toisen maailmansodan loppuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Buddhadeb resigns *The Hindu*.  13.5.2011. Viitattu 30.9.2019.
2. ↑  The capitalist communist *The Economist*.  22.11.2007. Viitattu 30.9.2019.
3. ↑  An industry focus that boomeranged for Bengal CM *Rediff*.  15.4.2011. Viitattu 30.9.2019.
4. 1 2  Das, Madhuparna: Buddhadeb Bhattacharjee, Bengal’s forgotten former CM, is old, sick and unappreciated *The Print*.  4.9.2019. Viitattu 30.9.2019.
5. ↑  Chowdhyry, Sandip: Buddhadeb puja articles on hold for book on Hitler *Telegraph India*.  3.10.2018. Viitattu 30.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buddhadeb Bhattacharjee** Wikimedia Commonsissa
Italialaistyyppinen elävä patsas Epcotissa, Floridassa.
Ranskalainen Sophie Malraye elävänä patsaana vuonna 2004; hän voitti parhaan esiintyjän palkinnon Pietà-patsaana Arnhemin festivaaleilla vuonna 2006.
**Elävä patsas** tai **ihmispatsas** on patsaaksi tekeytyvä henkilö. Elävä patsas on pukenut ja maskeerannut itsensä patsaan näköiseksi, ja hän pysyttelee pitkiä aikoja lähes liikkumattomana. Eläviä patsaita tapaa katuesiintyjinä monien suurkaupunkien kävelykaduilla ja puistoissa, missä he saavat tienestinsä ohikulkijoiden rahalahjoituksista. Suurkaupungeissa työskentelevien esiintyjien sesonki kestää yleensä 4–5 kuukautta, ja he voivat esiintyä useita tunteja päivässä. Heitä voi myös vuokrata erilaisiin tapahtumiin.

Miimikon koulutuksesta on suurta hyötyä ihmispatsaan työssä, sillä esiintyjän täytyy pystyä lepäämään erilaisissa asennoissa sekä osata liikkua kuin hidastetussa filmissä. Esiintyjä seisoo yleensä jalustan päällä suojautuakseen koirilta.

Alankomaalaisessa Arnhemin kaupungissa 28.–29. elokuuta järjestettävillä festivaaleilla valitaan vuosittain maailman paras elävä patsas.

Kuvagalleria
------------

* Eläviä patsaita Keravan Sirkusmarkkinoilla 2011Eläviä patsaita Keravan Sirkusmarkkinoilla 2011
* Elävä patsas Helsingin Taiteiden yössä 2012Elävä patsas Helsingin Taiteiden yössä 2012
* Hämähäkkimieheksi pukeutunut elävä patsas Helsingin Taiteiden yössä 2012Hämähäkkimieheksi pukeutunut elävä patsas Helsingin Taiteiden yössä 2012
* Elävä patsas Roomassa vuonna 2007Elävä patsas Roomassa vuonna 2007
* Wieniläinen ihmispatsas keskellä kävelykatuaWieniläinen ihmispatsas keskellä kävelykatua
* Ohikulkijoita ihastelemassa elävää patsastaOhikulkijoita ihastelemassa elävää patsasta
* Lissabonilainen elävä patsasLissabonilainen elävä patsas
* Mallinukkena esiintyvä elävä patsas Leónissa, MeksikossaMallinukkena esiintyvä elävä patsas Leónissa, Meksikossa

Katso myös
----------

* Trompe l’œil
* Tableau vivant

Lähteet
-------

1. ↑  Frans standbeeld wint Living Statues *ED*.  27.8.2006. Persgroep Nederland B.V.. Viitattu 19.8.2017. (hollanniksi)
2. 1 2 3  Björn Lindahl: Ammatti, josta aktiivisuus on kaukana  24.2.2010. Arbedsliv i Norden.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 30.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elävä patsas** Wikimedia Commonsissa

* How to Be a Living Statue wikiHow. Viitattu 30.5.2012.
Erik Bryggman (1891–1955) ja tytär Carin Bryggman (1920–1993) vuonna 1950.
**Bryggman-instituutti** aloitti toimintansa Turussa 2011. Instituutti synnyttää Turun seudulle arkkitehtuurin ja rakentamisen tutkimuksen luovan keskuksen. Varsinais-Suomen liitto myönsi instituutin perustamisen valmisteluun maakunnan kehittämisrahaa keväällä 2009. Bryggman-instituuttia ylläpitämään on perustettu säätiö.

Bryggman-instituutin keskeisimmät tehtäväalueet ovat arkkitehti Erik Bryggmanin ja sisustusarkkitehti Carin Bryggmanin humaanin arkkitehtuuriperinnön vaaliminen ja Bryggman-tietopankin ylläpitö, arkkitehtuurikasvatuksen kehittäminen sekä alan tutkimuksen edistäminen. Instituutti on harkinnut myös Erik Bryggmanin kalusteiden uustuotannon käynnistämistä.

Katso myös
----------

* Erik Bryggman

Lähteet
-------

1. ↑  Turkuun perustetaan Erik Bryggman -instituutti.
2. ↑  Bryggman-säätiö
3. ↑  Päivi Leinonen: Bryggman-instituutti – arkkitehtuurin ja rakentamisen luova keskus Turkuun. Rakennettu ympäristö 4/2010
4. ↑  Bryggman-instituutti – arkkitehtuurin ja rakentamisen luova keskus Turkuun

Aiheesta muualla
----------------

* Bryggman-instituutin esittely
**Elävän kuvan museo** oli Helsingissä vuosina 2008–2015 sijainnut Kansallisen audiovisuaalisen instituutin museo, joka keskittyi ensisijaisesti Suomen elokuvakulttuuriin.

Museon yli 10 000 esineen kokoelma kuvasi työtä elokuva-alan eri alueilla. Pääosa kokoelmasta sijoittui ajallisesti 1930-luvulta nykyhetkeen. Kokoelmaan kuului elokuvauksessa, laboroinnissa ja elokuvan esityksessä käytettyjä laitteita, tarpeistoa, pukuja ja paperitavaraa, kuten pääsylippuja ja elokuvajulisteita. Museo keräsi myös elokuvaa edeltäneen ajan kuvanesitysperinteeseen kuuluvaa aineistoa, kuten taikalyhtyjä. Kokoelmia kartutettiin lahjoituksilla ja jossain määrin myös ostoin.

Museo sijaitsi Helsingissä Kalasataman taiteilijatalossa, Verkkosaarenkadun kulmassa osoitteessa Vanha talvitie 9, noin 400 metriä Kalasataman metroasemalta pohjoiseen. Elävän kuvan museo sulki näyttelytilansa Kalasatamassa 4. kesäkuuta 2015.

Lähteet
-------

* Jutila, Niko: Kolumni: Elokuvamuseo jäi historiaan museoiden luvatussa maassa *Elokuvauutiset*.  28.9.2018. Viitattu 24.3.2023.

### Viitteet

1. 1 2 3  Elävän kuvan museo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Elävän kuvan museo, kavi.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elävän kuvan museo, https://www.facebook.com/elavankuvanmuseo/
* Elävän kuvan museo, Uudenmaan museo-opas (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elävän kuvan museo, Vanhat ketut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Elävän kuvan museo (Q15238545)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Helsinki |
|  |
| katuosoite | Vanha talvitie 9, 00580 Helsinki, Sörnäisten rantatie 25 A, 5. krs. |
|  |
| postinumero | 00500 |
|  |
| koordinaatit | 60°11′N 24°59′E﻿ / ﻿60.19°N 24.98°E﻿ / 60.19; 24.98 |
|  |
|  |

 |
**Elías Querejeta Gárate** (27. lokakuuta 1934 Hernani, Espanja – 9. kesäkuuta 2013 Madrid) oli espanjalainen elokuvatuottaja, käsikirjoittaja ja jalkapalloilija. Hän tuotti useita espanjalaisen elokuvataiteen merkkiteoksia 1960- ja 1970-luvuilla. Querejetan merkittävä yhteistyökumppani oli ohjaaja Carlos Saura.

Ura
---

Elías Querejeta pelasi 1950-luvulla jalkapalloa San Sebastiánin kaupungin Real Sociedad de Fútbol -seurassa. Hän debytoi Primera División -tasolla jo 18-vuotiaana ja lopetti uransa hyökkääjänä vuonna 1958. Querejeta siirtyi Madridiin tekemään uraa elokuvataiteen parissa. Hän ohjasi lyhytelokuvat *A través de San Sebastián* ja *A través del fútbol*, minkä jälkeen hän toimi elokuvien tuottajana ja käsikirjoittajana. Kolmannen dokumenttinsa, *Cerca de tus ojos*, hän ohjasi 2009.

Querejeta aloitti yhteistyön ohjaaja Carlos Sauran kanssa. Hän tuotti kymmenittäin teatterielokuvia 1960-luvun alusta alkaen. Suuri osa niistä edustaa aikakautta, jolloin elettiin Francon diktatuurin viimeistä vaihetta (tardofranquismo 1969–1975), jonka jälkeen Espanja siirtyi demokratiaan. Draamaelokuvat *La prima Angélica* (1974) ja *Cria cuervos – korppi sylissä* (1976) palkittiin Cannesin elokuvajuhlissa 1976.

Querejeta työskenteli myös Víctor Ericen, Montxo Armendárizin ja Fernando León de Aranoan sekä tyttärensä Gracia Querejetan (s. 1962) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Belinchón, Gregorio: Fallece Elías Querejeta, el gran productor del cine español *El País*.  9.6.2013. Madrid:  EDICIONES EL PAÍS S.L.. Viitattu 10.4.2021. (espanjaksi)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Frans Hiivanainen, omakuva vuodelta 1909.
**Frans Teofil Hiivanainen** (15. elokuuta 1884 Vaasa*lähde?* – 10. helmikuuta 1944) oli suomalainen kuvataiteilija. Hiivanainen oli ensimmäisiä suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan maalaustaiteen edustajia. Hän oli vaasalaisen työmiehen poika, jonka vanhemmat olivat lähtöisin Ilmajoelta ja Isostakyröstä. Ensimmäisen näyttelynsä hän järjesti Helsingissä, vaikka työskentelikin suurimman osan ajastaan Vaasassa. Hiivanaisen varhaistuotannon teokset ovat lämpimiä sävyltään mutta niissä on tumma väriasteikko. Piirustuksen ja sommittelun varmuus olivat hänen vahvoja puoliaan. Hiivanaisen varhaistuotanto onkin yhteydessä 1800-luvun naturalismiin.

Hiivanainen opiskeli 1900-luvun alkuvuosina Taideteollisuuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Sen jälkeen hän kuvitti pilalehti Tuulispäätä ja toimitti myöhemmin vaasalaista pilalehti Kulkuria. Pariisin matkallaan 1912 hän sai vaikutteita impressionismista, jolloin hänen otteensa vapautui ja väriasteikko muuttui vaaleaksi ja jopa hehkuvaksi. 

Hiivanaisen merkittävimpiä töitä ovat muun muassa Vaasan tyttökoulun satuaiheiset kuvat sekä Nurmon kirkon raamatulliset maalaukset. Hän toimi väliaikaisena piirustuksen opettajana Vaasan lyseossa sekä sen lisäksi Vaasan Taideyhdistyksen opettajana.

Lähteet
-------

* Kallio, Reino: Uuden sivistyksen nousu. Etelä-Pohjanmaan historia V. Vaasa 1988, s. 185–186.
* Frans Hiivanainen taiteilijamatrikkelissa

Kirjallisuutta
--------------

* Juusela, Pirjo: *Näyttelykäsikirja näyttelystä Frans Hiivanainen 1844–1944*. Pohjanmaan museo. 1984.
* Pitkänen, Juho: Rakkaus Vaasaan inspiroi tuntematon taiteilijaa. *Ilkka-Pohjalainen*. 17.7.2022, s. B10–B11. Artikkelin verkkoversio.
**Karatšai-Tšerkessia** on osallistunut **Turkvision laulukilpailuun** kahdesti, vuosina 2013 ja 2014

Historia
--------

### 2013

Karatšai-Tšerkessia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Adamdı bizni atıbız" (Адамды бизни атыбыз). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Žanikajev ei päässyt jatkoon.

### 2014

Vuonna 2014 Karatšai-Tšerkessia osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin jälleen laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Barama" (Барама). Kilpailun semifinaalissa Žanikajev sai 148 pistettä, jäi sijalle 24. eikä päässyt finaaliin.

Kilpailijat
-----------

Värien selitykset
  Voitto
  Toinen
  Kolmas
  Viimeinen

| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif. | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Eldar Žanikajev | Karatšai-balkaari | "Adamdı bizni atıbız" (Адамды бизни атыбыз) | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Eldar Žanikajev | Karatšai-balkaari | "Barama" (Барама) | Ei päässyt jatkoon | 24 | 148 |
| 2015 | Ei osallistunut kilpailuun |
| 2016 | Ei osallistunut kilpailuun |

Lähteet
-------

1. ↑  Granger, Anthony: Türkvizyon 2013: Participating Countries Revealed  19.10.2013. Eurovoix.com. Viitattu 6.12.2015. (englanniksi)
F.J. Syrjälä 1910-luvun alussa.
**Frans Josef Syrjälä** (28. huhtikuuta 1880 Kauvatsa – 5. elokuuta 1931 Boston, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen toimittaja ja sosialidemokraatti. Hänet tunnetaan erityisesti Raivaaja-lehden päätoimittajana sekä yhtenä amerikansuomalaisen työväenliikkeen alkuaikojen keskeisenä vaikuttajana. Varsinaiselta ammatiltaan Syrjälä oli räätäli.

Kauvatsalla Satakunnassa syntynyt Syrjälä muutti jo nuorena Turkuun, jossa hän työskenteli räätälinä. Hän liittyi paikalliseen työväenyhdistykseen vuonna 1897 ja toimi aktiivisesti myös Turun räätälien ammattiyhdistyksessä, jonka puheenjohtajaksi hän kohosi myöhemmin. Syrjälä oli toimittajana Länsi-Suomen Työmiehessä kahdeksan kuukauden ajan ja kirjoitti myös Tampereella ilmestyneeseen Kansan Lehteen sekä helsinkiläiseen Työmieheen, joka oli sosialidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja. Ensimmäisen sortokauden aikana Syrjälä ehti saamaan kaksi vankilatuomiota kansankiihottamisesta, ennen kuin hän pakeni Kanadaan kesällä 1903 vastustettuaan asevelvollisuuslakia.

Syrjälä oli yksi ensimmäisistä vuonna 1904 perustettuun Kanadan sosialistiseen puolueeseen liittyneistä suomalaisista siirtolaisista, jonka toimintaan hän tuli mukaan 1905. Syrjälä muutti myöhemmin Yhdysvaltojen puolelle Massachusettsin Fitchburgiin, jossa hän kirjoitti muun muassa Amerikan Suomalaiseen Työmieheen sekä Raivaajaan, jonka päätoimittajana Syrjälä oli vuosina 1917–1919. Hänet erotettiin tehtävästä Amerikan sosialistista puoluetta repineiden linjaristiriitojen vuoksi, jotka aiheutuivat suhtautumisesta Lokakuun vallankumoukseen ja Kommunistinen internationaaliin. Syrjälä toimi myös puolueen suomenkielisen osaston Amerikan suomalaisen sosialistijärjestön puheenjohtajana. Vuonna 1925 julkaistiin Syrjälän kirjoittama amerikansuomalaisen työväenliikkeen historiikki.

Teokset
-------

* *Historia-aiheita Ameriikan Suomalaisesta Työväenliikkeestä* (1925)

Lähteet
-------

1. 1 2  Reino Kero: "Finnish Immigrant Culture in America" (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 6.11.2013.
2. ↑  Frans J. Syrjala, 51, Editor, Lecturer and Publicist, Dead.  *Fitchburg Sentinel*, 5.8.1931, s. 1.
3. ↑  Auvo Kostiainen: "Finnish-American Workmen's Associations" (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 6.11.2013.
4. ↑  Auvo Kostiainen: "Contacts Between the Finnish Labour Movements in the United States and Canada" (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 6.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* F. J. Syrjälä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Biografiakeskuksessa (maksullinen)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo *Shrek*-elokuvasarjan hahmosta. Satuhahmosta kerrotaan artikkelissa Hyvä Haltiakummi.*

**Hyvä haltijatar** on hahmo *Shrek*-elokuvasarjassa. Hän on *Shrek 2* -elokuvan antagonisti eikä näin ollen "hyvä". Hänet loi Andrew Adamson ja häntä ääninäytteli elokuvissa Jennifer Saunders ja videopeleissä Claudia Christian.

Esiintymiset
------------

### Shrek 2

Elokuvassa *Shrek 2* Hyvä haltijatar yrittää järjestää poikansa prinssi Uljaan prinsessa Fionan puolisoksi mm. kiristämällä Fionan isää kuningas Haroldia. Shrek yrittää tehdä Fionan onnelliseksi, ja varastaa Hyvältä haltijattarelta rohdon, joka tekee Shrekistä ja Fionasta ihmiset ja Aasista hevosen. Tämä kuitenkin kestää vain, jos Shrek ja Fiona suutelevat ennen keskiyötä. Hyvä haltijatar tekee rohdon, jonka avulla sen juoja rakastuu ensimmäiseen suutelemaansa henkilöön. Tämän jälkeen hän pakottaa kuningas Haroldin laittamaan sitä Fionan teehen. Hän tekee näin, ja Fiona juo teen. Tämän jälkeen Shrek kiiruhtaa estämään Fionan ja Uljaan suudelman, mutta epäonnistuu. Mitään ei kuitenkaan tapahdu, jolloin kuningas Harold paljastaa antaneensa "vahingossa" väärän teen. Tästä raivostuneena Hyvä haltijatar yrittää tappaa Shrekin loitsullaan, mutta kuningas Harold heittäytyy eteen, jolloin loitsu kimpoaa haarniskasta takaisin Hyvää haltijatarta päin muuttaen tämän kupliksi. Kuningas Harold selviää, mutta muuttui sammakoksi.

### Shrek kolmas

Elokuvassa *Shrek kolmas* Hyvän haltijattaren kuva nähdään hänen poikansa prinssi Uljaan surressa kuollutta äitiään.

Lähteet
-------

1. ↑  Adamson, Andrew & Asbury, Kelly: *Shrek 2*. 2004.
2. ↑  Miller, Chris: *Shrek kolmas*  (*Shrek the Third*). 2007.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shrek |
| --- |
|  |
| **Elokuvat** | 

|  |  |
| --- | --- |
| **Pääsarja** | 
* *Shrek*
* *Shrek 2*
* *Shrek kolmas*
* *Shrek ja ikuinen onni*

 |
|  |
| **Spin-offit** | 
* *Shrek 3-D*
* *Shrekin vihreä joulu*

 |

 |
|  |
| **Hahmot** | 
* Shrek
* Aasi
* Prinsessa Fiona
* Saapasjalkakissa
* Lordi Farquaad
* Hyvä haltijatar

 |

 |
**Choe Gyu-ha** (hangul: 최규하; hanja: 崔圭夏; uudistettu latinisaatio: *Choe Gyuha*; 16. heinäkuuta 1919 – 22. lokakuuta 2006) oli Korean tasavallan presidentti 1979–1980 Park Chung-heen murhan jälkeen.

Hän oli kotoisin Wonjusta Gangwonin maakunnasta ja opiskeli nykyisessä Tsukuban yliopistossa Japanissa ja työskenteli opettajana.

Hän oli maan ulkoministeri 1967–1971 ja vieraili pohjoisessa 1970-luvun alussa neuvottelemassa. Hän oli presidentin turvallisuusneuvonantaja 1971–1975 ja pääministeri 1976–1979. Park Chung-heen murhan jälkeen pääministeri Choe nimettiin virkaa tekeväksi presidentiksi. Hänet valittiin uudeksi presidentiksi joulukuussa.

Joulukuussa 1979 kenraalimajuri Chun Doo-hwan liittolaisineen poisti Choen hallituksen vallasta. Vuoden 1980 alussa Chun liittolaisineen hallitsi asevoimia. Painostuksen vuoksi Choe nimitti Chunin keskustiedustelupalvelu KCIA:n johtoon. Toukokuussa Chun julisti maan hätätilaan ja ohitti siviilihallituksen opiskelijalevottomuuksien vuoksi. Gwangjussa Chunin joukot ampuivat 200 mielenosoittajaa 18.–27. toukokuuta 1980.

Choe erosi pian tapahtuneen jälkeen ja Chunista tuli presidentti 1. syyskuuta 1980. Choe pysyi tämän jälkeen poissa julkisuudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Choi Kyu Hah *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 4.10.2017.

Korean tasavallan presidentit

* Rhee
* Yun
* Park CH
* Choe
* Chun
* Roh TW
* Kim YS
* Kim DJ
* Roh MH
* Lee
* Park GH
* Moon
* Yoon


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Korea

 |

 |
**Chloé Trespeuch** (s. 13. huhtikuuta 1994) on ranskalainen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa.

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011 Trespeuch saavutti hopeaa lumilautakrossissa. Nuorten MM-kilpailuissa 2011 sekä 2013 hän saavutti lumilautakrossissa hopeaa. Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 Trespeuch sijoittui lumilautakrossissa neljänneksi.

Lumilautailun maailmancupissa Trespeuch kilpaili ensimmäisen kerran Arosassa maaliskuussa 2011 sijoittuen kuudenneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut kahdesti: Telluridessa joulukuussa 2011 sekä Montafonissa joulukuussa 2013.

Trespeuch saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Sotšin talviolympialaisissa 2014, joissa sijoittui kolmanneksi. Hän nousi pronssille kahden hänen edellään olleen laskijan, Michela Moiolin ja Aleksandra Žekovan, törmättyä keskenään lähellä maalia.

Aiheesta muualla
----------------

* Chloé Trespeuch'n kotisivut

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chloé Trespeuch Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Rautio, Maria: Naisten lumilautacrossin finaalissa dramatiikkaa - pronssisijasta taistellut törmäsi laskussaan *Yle Urheilu*.  16.2.2014.  Arkistoitu 25.2.2014. Viitattu 16.2.2014.
Jimmy Wang Yang vuonna 2022
**James Carson Yun** (s. 13. maaliskuuta 1981) on muun muassa WWE:ssä esiintynyt yhdysvaltalainen showpainija. Wang Yang on paininut useaan otteeseen WWE:ssä nimellä *Akio*, mutta myöhemmin hänet tunnettiin myös nimellä *Jimmy Wang Yang*

Vuosi 2008 ja nykyinen
----------------------

Tammikuussa Jimmy Wang Yang ja Shannon Moore voittivat The Mizin ja John Morrison Kuuden Henkilön Tag Team-ottelussa, jossa olivat mukana myös Kelly Kelly ja Layla. Viikkoa myöhemmin Yang ja Moore saivat mestaruusottelun Miziä ja Morrisonia vastaan, jonka he kuitenkin hävisivät.

Heinäkuussa 2008, Yun hyllytettiin WWE:stä 30 päivän ajaksi. Hän palasi heinäkuussa häviten The Brian Kendrickille.

Yksityiselämä
-------------

Yun syntyi Californiassa ja hänellä on korealainen isä ja valkoihoinen äiti. Hänellä on veli nimeltä Jonathan, joka on breakstyle-tanssin ammattilainen. Hänellä on ainakin yksi lapsi ja hän omistaa Pro Training LLC-nimisen showpainikoulun, joka sijaitsee Ohiossa.

Elokuvat
--------

Yunilla oli pieni rooli poliisina elokuvassa Royal Kill.

Tiedot
------

* Pituus: 175 senttiä
* Paino: 93 kiloa
* Debyytti: Syyskuu 2003

Painiliikkeet
-------------

* Yang Time (Moonsault Pin)
* Frankensteiner
* Backflip Kick
* Diving Crossbody
* Spinning Wheel Kick
* Missile Dropkick

Lempinimet
----------

SmackDown's Resident Redneck

Sisääntulomusiikki
------------------

David Church - "Gonna Punch Someone Tonight"

Lähteet
-------

1. ↑  Jemes Yun WrestlingdatassaViitattu 13.7.2023
2. ↑  Jimmy Wang Yang WWE-profiiliViitattu 13.7.2023
**Frans Junnelius** (1850 Oulu – 1916 Kemi) oli pankinjohtaja ja Kemin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.

Ura
---

Junnelius toimi Salon kihlakunnan henkikirjoittajana ja kruununvoudin apulaisena vuosina 1868–1874. Vuosina 1875–1886 hän toimi Vaasan ja Oulun lääninhallitusten konttoristina. Vuosina 1872–1889 hän hoiti väliaikaisesti myös henkikirjoittajan, kruununvoudin, lääninkamreerin ja lääninkirjurin toimia Kemissä. Junnelius suoritti 1893 kamreerin tutkintoa vastaavat opinnäytteet. Kemin kaupunginvaltuustossa hän toimi varapuheenjohtajana 1900–1903 ja oli lisäksi rahatoimikamarin esimies, valtuuston puheenjohtaja Junnelius oli 1904–1905. Junnelius oli päätoimessaan Kemin Kansallis-Osake-Pankin tarkastajana, johtajana ja johtokunnan jäsenenä 1892–1916.

Henkilöhistoria
---------------

Junnelius oli naimisissa Kemin yhteiskoulun opettajan Johanna (Hanna) Liuskin kanssa. Hanna Liuski oli yksi ensimmäisistä kolmesta Myllytullin koulusta valmistuneesta naisylioppilaasta. Perheeseen syntyi kolme lasta, joista yksi oli lääkäri Frans Einari Jounela (s. 1900). Junnelius rakennutti Kemiin 1901 nikkarityylisen puutalon, Junneliuksen talon, joka on suojelukohde.

Junneliuksen talo Kemissä Sankarikadun ja Sauvosaarenkadun risteyksessä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jounela, Aarno I.: *Pohjois-pohjalainen Junnelius-suku*. Oulu: Pohjoinen, 1983. ID 60983.
2. ↑  Kemin Kaupungin puheenjohtajat 1900 lähtien
3. ↑  Kansallisosakepankin Kemin johtokunta Virallinen lehti nro 15 1910
4. ↑  Kansallisosakepankin Kemin johtajat Virallinen lehti nro 18 1908
5. ↑  Suomalainen Wirallinen Lehti nro. 10 page 1
6. ↑  17.08.1899 Perä-Pohjolainen nro. 92 page 1
7. ↑  09.06.1899 Aftonposten no 105
8. ↑   Bäckström, M.-L. Kukko-Liedes, L. Siilasvuo, R.: *Satavuotias Oulun Tipala 1879–1979*. Oulu: Oulun Tyttölyseon 100-vuotisjuhlatoimikunta, 1979.
9. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 207. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
10. ↑  Junneliuksen talo Kemi
11. ↑  Junneliuksen talon myynti

Aiheesta muualla
----------------

* Kemin Kauppakoulun historiaa
**James Wong Howe** (28. elokuuta 1899 Guangdong, Kiina – 12. heinäkuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia) oli Kiinassa syntynyt yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän muutti viisivuotiaana perheineen Yhdysvaltoihin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän aloitti Famous Players-Lasky -studiolla yleismiehenä, kokeiltuaan sitä ennen uraa nyrkkeilijänä. Howe harrasti valokuvausta ja hän kuvasi elokuvanäyttelijöitä heidän kokeillessaan eri puvustuksia. Näyttelijä Mary Miles Minter piti siitä, kuinka Howe sai hänen siniset silmänsä näyttämään kuvissa tummemmilta ja otti Howen puheeksi eri keskusteluissa tapaamiensa henkilöiden kanssa, mikä johti Howen päätymiseen elokuvaajaksi.

Kuvaajana Howella oli läheinen työsuhde ohjaaja William K. Howardin kanssa. Äänielokuvan tultua Howea pidettiin kuvaajana vanhanaikaisena ja mahdottomana käyttää, mutta Howard palkkasi hänet elokuvaansa *Transatlanticin salaisuus* (1931). Elokuvassa Howe käytti vastaavia matalia kattoja, joiden käytöstä *Citizen Kanessa* Orson Welles sai mainetta kymmenen vuotta myöhemmin.

Howe oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan kymmenen kertaa. Palkinnon parhaasta kuvauksesta hän sai elokuvista *Tatuoitu ruusu* (1955) ja *Hud – Lännen kapinallinen* (1963).

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Transatlanticin salaisuus* (*Transatlantic*, 1931)
* *Shanghain pikajuna* (*Shanghai Express*, 1932)
* *Fantasia* (1940)
* *Renkaita vedessä* (*Kings Row*, 1942)
* *Pyövelitkin kuolevat* (*Hangmen Also Die!*, 1943)
* *Tatuoitu ruusu* (*The Rose Tattoo*, 1955)
* *Hud – Lännen kapinallinen* (*Hud*, 1963)
* *Tapaus Wilson* (*Seconds*, 1966)
* *Helvetin esikartano* (*The Molly Maguires*, 1970)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erickson, Hal: James Wong Howe Rovi. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Annapolisin konventti** oli Marylandin Annapolisissa syyskuussa 1786 järjestetty kokous, joka edelsi Yhdysvaltain perustuslain säätämistä. Kokoukseen osallistui viiden osavaltion edustajia, jotka pohtivat valtioliittoa vaivanneiden ongelmien ratkaisemista. Sitä olivat edeltäneet Marylandin ja Virginian edustajien aiemmat kokoukset, joissa oli selvitelty mahdollisuuksia parantaa liikenneoloja Potomac-joella. Annapolisin konventissa Alexander Hamilton esitti murskaavaa arvostelua maassa vallitsevasta poliittisesta kaaoksesta, joka johtui vahvan keskushallituksen puuttumisesta. Konventti päätyi siihen tulokseen, että kansallisia taloudellisia kysymyksiä ei olisi mahdollista ratkaista kunnolla tekemättä muutoksia maan silloisena perustuslakina toimineisiin konfederaatioartikloihin. Koska kokous ei katsonut itsellään olevan valtuuksia muutoksista päättämiseen, se esitti kaikille osavaltioille kutsun lähettää edustajansa seuraavana vuonna Philadelphiassa järjestettävään laajempaan kokoukseen. Tästä kokouksesta tuli perustuslaillinen konventti, joka laati Yhdysvalloille sen nykyisen perustuslain.

Lähteet
-------

1. 1 2  Annapolis Convention (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.1.2014.
2. ↑  Knut Mykland (suom. Heikki Eskelinen): *Otavan suuri maailmanhistoria 13: Suuret vallankumoukset*, s. 85. Otava, Helsinki 1985.
**Reija Salminen** (o.s. **Vesa**, s. 29. marraskuuta 1961 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.

Nokian Urheilijoiden kasvatti Vesa pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä seitsemän Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kolme Suomen cup-mestaruutta.

Suomen maajoukkueessa Vesa pelasi vuosina 1976–1984 94 ottelua 9,2 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa.

Valmentaja Rauno Mäkelän mukaan Vesa oli erinomainen heittäjä. Mäkelän mukaan Vesa onnistui pelatessaan kaukoheitoissaan 60–80-prosenttisesti, ja harjoituksissa hän onnistui muun muassa minuutin ajan kaikissa 28 vapaaheittoviivan päistä heitetyissä heitoissaan ja 96–98 peräkkäisessä vapaaheitossa.

Vesa nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.

Vesa avioitui miekkailija Mikko Salmisen (en) kanssa. He ovat harrastaneet muun muassa golfia.

Saavutukset
-----------

### Henkilökohtaiset saavutukset

* SM-sarjan koko kauden korikuningatar 1979, 1983 ja 1987
	+ koko kauden pistetilaston kolmas 1981 ja 1982

### Joukkuesaavutukset

* EM-kilpailut: 12:s 1980 ja 1981
* Suomen mestaruus 1978, 1979, 1980, 1981, 1983, 1984 ja 1986
	+ SM-hopeaa 1977 ja 1982
* Suomen cup 1979, 1980 ja 1984

Lähteet
-------

* Reija Vesa Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Koripallomuseon Facebook-päivitys 29.5.2016
5. ↑  Finnish Basketball Hall of Fame täydentyi kahdeksalla koripallolegendalla  19.8.2019. basket.fi:  Suomen Koripalloliitto. Viitattu 9.9.2019.
6. ↑

Suomen joukkue – Koripallon naisten EM-kilpailut 1980
4 Kotisaari |
5 Koski |
6 Nummi |
7 Avellan |
8 Mäkelä |
9 Martin |
10 Hakala |
11 Airas-Järventaus |
12 Valtakari |
13 Vesa |
14 Saarteinen |
15 Peltoniemi |
Valmentaja Saarinen

Suomen joukkue – Koripallon naisten EM-kilpailut 1981
4 Koski |
5 Avellan |
6 Nygren |
7 Martin |
8 Savikko |
9 Peltoniemi |
10 Hakala |
11 Airas-Järventaus |
12 Nohynek |
13 Vesa |
14 Saarteinen |
15 Toikka |
Valmentajat Arola & Saarinen
**Dynamismi** on metafyysinen käsitys, jonka perusti Gottfried Leibniz 1600-luvulla. Dynamismi haluaa selittää kaikkeutta toimivien, pisteenkaltaisten voimien avulla. Niillä ei ole ulottuvaisuutta, mutta niihin liittyy kaukovaikutus. Dynamismin mukaan todellisuus koostuu yksinkertaisista perusosista, monadeista, ja perusosien ryhmistä, joilla on vain voimia. Perusosien välinen vuorovaikutus tapahtuu ilman kosketusta, liikkeen ennalta-asetetun harmonian mukaisesti, ja tuottaa kaikki kaikkeudessa tapahtuvat ilmiöt.

Dynamismi kehittyi vastauksena mekanistisen filosofian passiiviselle käsitykselle aineesta. Dynamistisia kuvauksia voidaan löytää Leibnizin lisäksi Baruch Spinozalta ja Henri Bergsonilta, ja jo kauan ennen heitä Parmenideelta, antiikin atomisteilta ja Plotinokselta. Myös Immanuel Kant auttoi dynamistisen teorian kehittämisessä. Nykyfilosofiassa dynamistisia käsityksiä voidaan löytää sekä Alfred North Whiteheadin edustamasta prosessifilosofiasta että Ludwig von Bertalanffyn ja William Ross Ashbyn systeemiteoriasta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dynamism (metaphysics)
Annantehdas Karatsalmella Suojärvellä
**Annantehdas**, myös **Pyhän Annan rautatehdas** oli rautaruukki Suojärven kunnan Karatsalmen kylässä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se oli toiminnassa vuosina 1809–1905. Tehdasalue sijaitsi Salonjärven itärannalla Salonjärvestä Suojärveen laskevan Karatsalmen suulla. Kreivitär Anna Orlovoi-Tsesteminski aloitti ruukin toiminnan vuonna 1809, jolloin valmistui koemasuuni Varsinainen tehdasrakennus rakennettiin vuonna 1814. Tehdas kasvoi nopeasti ja vuonna 1850 se oli Suomen suurin masuuni, joka työllisti suoraan tai välillisesti tuhansia ihmisiä. Tehtaan ensimmäiset työntekijät tuotiin Moskovan seudulta. Osa heistä hakeutui 1800-luvun lopulla Petroskoihin ja Pietariin töihin, mutta osa jäi Karatsalmelle asumaan. Tehdasalueella oli varsinaisen tuotantolaitoksen lisäksi useita työläisten asuinkasarmeja ja varastorakennuksia.

Ruukki hyödynsi alueen järvistä nostettua rautamalmia, joka oli erittäin hyvälaatuista. 
Tarvitsemansa kalkin ruukki sai Hanhijoen seudulta. Ruukki tuotti takki- ja kankirautaa ja muun muassa Venäjän parhaat kanuunat valmistettiin Annantehtaan tuottamasta raudasta. Tehdas siirtyi Venäjän vuorihallituksen haltuun 1800-luvun puolivälin jälkeen Vuonna 1880 tehdas vaihtoi taas omistajaa, jonka jälkeen toiminta supistui. Toiminta loppui kokonaan vuonna 1905.

Ruukin päätuote oli vuodesta 1876 alkaen valutykkirauta jota toimitettiin Venäjän valtion omistamalle Petroskoin valimolle jossa sitä käytettiin tykinputkien ja tykinkuulien valmistukseen. 1800-luvun lopulla takkiraudan asemesta valuterästä voitiin alkaa valmistaa konverttereissa suuressa mittakaavassa ja Venäjän tykinputkien valmistus siirtyi Uralin alueelle jossa valimot käyttivät fosforitonta vuorimalmia. Tämän johdosta Annantehtaan ruukin tuotanto supistui. Kankirauta- ja manufaktuuripaja lopetti toimintansa 1881 ja masuuni suljettiin 1905. Annantehtaalla tuotettiin vuosina 1827–1899 takkirautaa yhteensä 76 208 tonnia ja kankirautaa vuosina 1847–1888 712 tonnia.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuotantolaitokset. *Suomen kaivosteollisuus*. Geologian tutkimuskeskus.  Arkistoitu 9.7.2009. Viitattu 27.12.2009.
2. 1 2 3 4 5 6  Havu Markku: Karatsalmi *Suojärven Pitäjäseura ry:n sivut*.  10.3.2006. Suojärven Pitäjäseura ry.  Arkistoitu 16.1.2009. Viitattu 27.12.2009.
3. 1 2 3 4 5 6  Nurmiluoto, Timo: *Karjala kuvina, Laatokan Karjala*, s. 146–147. Kustannus Oy Constator, 1995. ISBN 951-97086-4-2.
4. ↑  Kauko Puustinen : *Laatokan Karjalan historialliset ruukit 1809–1939*, Geologi 65/2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Annapolis Royal** ([ɘnæ'pɘlis roiɘl]) on pieni kaupunki Kanadan Nova Scotian länsiosassa. Kaupungissa on 481 asukasta (vuonna 2011) ja sen pinta-ala on 2,04 neliökilometriä.

Ranskalaiset siirtolaiset perustivat sen nimellä *Port Royal* vuonna 1605, jolloin siitä tuli ensimmäinen ranskalainen siirtokunta Pohjois-Amerikassa. Se on myös Kanadan vanhin kaupunki ja täten suosittu matkailukohde. Englantilaiset valtasivat kaupungin vuonna 1710. Kaupungissa sijaitsee satama, saha ja omenaviljelmiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Canada: Administrative Division of Nova Scotia Citypopulation.de. Viitattu 6.11.2016.
2. ↑  CD-Facta (2005). *Annapolis Royal*. WSOY
3. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada. Viitattu 18. elokuuta 2007. englanti[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annapolis Royal**.
* Kaupungin kotisivut (englanniksi)

Vuorovesivoimala Annapolis Royalissa
**Darien** (lausutaan [dɛəriˈæn], kuten "Dairy Ann") on New Yorkin esikaupunkialueeseen kuuluva vauras, pientalovaltainen kunta Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa, Stamfordin ja Norwalkin välissä. Darienissa asuu noin 20 000 asukasta, 94 prosenttia valkoihoisia, ja CNN Moneyn tilastojen mukaan sen asukkaat ovat Yhdysvaltojen paikkakunnista parhaiten ansaitsevien joukossa.

Vuonna 2014 Movoto-kiinteistönvälitysyhtiö valitsi Darienin Connecticutin osavaltion seitsemänneksi parhaaksi asuinalueeksi.

Darienissa on kaksi Metro-North-rautatielinjan asemaa, *Darien* ja *Noroton Heights*. Lisäksi naapurikunnassa New Canaanissa sijaitseva *Talmadge Hillin* asema on heti pohjoisrajan takana. Junamatka New Yorkin Grand Central Terminaliin kestää noin tunnin. Autolla Darieniin pääsee Merritt Parkwaytä pitkin.

Darienista on kotoisin muun muassa käsikirjoittaja-nåyttelijä Chloë Sevigny.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fortini, Amanda: Going Home With Chloë Sevigny *nytimes.com*.  10.2.2017. Viitattu 14.5.2017.  (vaatii tilauksen)
2. ↑  Lee, Richard: Fairfield County communities top Movoto 'best places' list *Stamford Advocate*.  27.3.2014. Viitattu 14.5.2017.
3. ↑  Grigson, Natalie: These Are The 10 Best Places In New York *Movoto Blog*.  1.5.2014. Viitattu 22.5.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Darien, Connecticut
Dariga Nazarbajeva (2019)
**Dariga Nursultanqyzy Nazarbajeva** (kaz. Дариға Нұрсұлтанқызы Назарбаева, s. 7. toukokuuta 1963, Temirtau) on kazakstanilainen parlamentaarikko ja presidentti Nursultan Nazarbajevin tytär.

Nazarbajeva perusti ja johti Habar-mediaryhmää aina vuoteen 2004, jolloin luopui johtajanpaikastaan asettuakseen ehdolle parlamenttiin. Hän johti isäänsä tukevaa Asar-puoluetta ("Kaikki yhdessä"). Asar liittyi toiseen Nazarbajevia tukevaan Otan-puolueeseen heinäkuussa 2006.

Habar oli ajoittain kriittinen hallitusta kohtaan, ja hallitus syytti sitä sananvapauden väärinkäytöstä. Dariga Nazarbajevan eron jälkeen mediaryhmä siirtyi hallituksen valvontaan. Habaria aiemmin monopoliasemasta syyttänyt poliitikko Altynbek Sarsenbaily murhattiin helmikuussa 2006. Media syytti teosta Nazarbajevaa ja miestään.

Samana päivänä kun hänen isänsä erosi presidentinvirasta, Nazarbajeva nimitettiin yksimielisesti senaatin johtoon.
Edeltävä senaatin puhemies Kasym-Žomart Tokajev nousi presidentiksi.
Nazarbajeva ei kuitenkaan osallistunut vuoden 2019 presidentinvaaliin.
Tokajev erotti hänet asemastaan toukokuussa 2020.
Hänet valittiin myöhemmin uudelleen parlamentin alahuoneeseen mažilisin.

Perhe
-----

Dariga Nazarbajeva oli pitkään naimisissa liikemies ja poliitikko Rakhat Alijevin kanssa. Alijev erotettiin kesäkuussa 2007 asemastaan Itävallan lähettiläänä ja hänestä annettiin kansainvälinen pidätysmääräys. He erosivat kesäkuussa 2007. Alijevin mukaan erolla ei ollut hänen suostumustaan.
Alijev löydettiin kuolleena sellistään Itävallassa. Itävallan oikeusministeri on vahvistanut että kyseessä oli itsemurha.

Heidän poikansa Aisultan Nazarbayev haki helmikuussa 2020 poliittista turvapaikkaa Isosta-Britanniasta.
Aisultan Nazarbayev kuoli sydänkohtaukseen Lontoossa 10 päivää ennen 30-vuotispäiväänsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Joanna Lillis: KAZAKHSTANI GOVERNMENT MOVES TO REASSERT CONTROL ON MASS MEDIA  5/19/06. Eurasianet. Viitattu 21.08.2007.
2. ↑  Kazakhstan: Apparent Rift Opens Within Nazarbaev Family RFE/RL. Viitattu 21.08.2007.
3. ↑  Nazarbayev’s daughter becomes Kazakh heir apparent *Financial Times*.  20.3.2019. Viitattu 13.9.2022.
4. ↑  Daughter of former Kazakh leader leaves key Senate post *Reuters*.  2.5.2020. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)
5. ↑  Kazakh leader's son-in-law held BBC. Viitattu 21.08.2007.
6. ↑  Nazarbayev's Son-in-Law Is Divorced Moscow Times.  Arkistoitu 2.10.2007. Viitattu 21.08.2007.
7. ↑
8. ↑  Reuters Inc: Kazakh leader's grandson says he is seeking asylum in Britain | SaltWire *www.saltwire.com*. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)
9. ↑  Kazakhstan: Troubled Nazarbayev grandson dies aged 29 | Eurasianet *eurasianet.org*. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)
Place des Victoires.
Lähikuva Ludvig XIV:n patsaasta (François Joseph Bosio, 1822).
**Place des Victoires** on pyöreä aukio Pariisin keskustassa, 1. ja 2. arrondissementin rajalla, Palais-Royalin puutarhan luoteispuolella. Kuuden kadun risteyksessä sijaitseva aukio toimii samalla liikenneympyränä. Aukion keskellä on Ranskan kuningas Ludvig XIV:n ratsastajapatsas.

Aukion rakennuttamisen käynnisti vuonna 1679 Ludvig XIV:n lähipiiriin kuulunut marsalkka François de la Feuillade omalla kustannuksellaan. Se oli tarkoitettu kunnianosoitukseksi kuninkaalle ja erityisesti tuolloin juuri solmitulle Nijmegenin rauhansopimukselle, joka sinetöi Ranskan suuresta vihollisliittoumasta saavuttaman voiton. Aukion ja sitä ympäröivät rakennukset suunnitteli arkkitehti Jules Hardouin-Mansart. Suuri rakennushanke ajoi marsalkka de la Feuilladen vararikkoon ja hän joutui myymään aukion vierellä sijainneen oman talonsa, jonka Hardouin-Mansart puratti voidakseen suunnitella aukiosta yhtenäisen kokonaisuuden. Kaikkiin Place des Victoiresia ympäröineisiin taloihin tuli mansardikatot ja samanlaiset julkisivut, joissa ensimmäistä kerrosta hallitsivat rustikoidut arkadit ja kahta seuraavaa kerrosta joonialaiset pilasterit. Aukion ilme muuttui voimakkaasti 1800-luvulla, jolloin useimpien sitä ympäröivien talojen julkisivut uudistettiin. Vuonna 1883 rakennettu Rue Etienne-Marcel -katu halkaisi alun perin suljetun aukion.

Alkuperäisen Ludvig XIV:n patsaan Place des Victoiresille toteutti kuvanveistäjä Martin Desjardins ja se valmistui vuonna 1686. Se esitti kuningasta voitonjumalattaren kruunaamana. Patsas oli neljä metriä korkea ja se seisoi seitsemänmetrisellä jalustalla, joka oli koristeltu lukuisin reliefein. Patsas oli öisin valaistu. Alkuperäinen patsas sulatettiin Ranskan vallankumouksen aikana. Napoleonin aikana tilalle pystytettiin kenraali Louis Desaixia alastomana esittänyt patsas, joka kuitenkin poistettiin vuonna 1815. Vuonna 1822 aukiolle pystytettiin nykyinen Ludvig XIV:n ratsastajapatsas, joka on kuvanveistäjä François Joseph Bosion tekemä.

Place des Victoiresia ympäröineet rakennukset olivat alkujaan asuintaloja, joissa asui monia aikansa merkkihenkilöitä, kuten taiteenkeräilijä Pierre Crozat, pankkiiri Samuel Bernard ja hovimies markiisi de Marigny. Nykyään taloissa on luksustuotteita myyviä liikkeitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  place des Victoires (ranskaksi) Encyclopédie Larousse. Viitattu 17.1.2016.
2. 1 2 3 4  Martina Padberg: *Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi* (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 198. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos *Kunst & Architektur Paris*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Place des Victoires** Wikimedia Commonsissa