recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uuden-Kaledonian itsenäistymisäänestys 2021** on osa kolmen kansanäänestyksen sarjaa, joissa selvitetään Uuden-Kaledonian alueen halua itsenäistyä Ranskasta. Kolmen erillisen äänestyksen järjestämisestä sovittiin vuonna 1998 ns. Nouméan sopimuksessa. Kolmas äänestys järjestettiin 12. joulukuuta.

Taustat
-------

Ensimmäinen äänestys järjestettiin vuonna 2018. Siinä itsenäisyyttä vastaan äänesti 56,67% väestöstä. Toinen äänestys järjestettiin 6. syyskuuta 2020. Alkujaan kolmas äänestys oli tarkoitus pitää vuonna 2022. 

Ranskan Uuden-Kaledonian komissaari Patrice Faure ilmoitti, että kansanäänestys järjestetään 12. joulukuuta koronatilanteesta huolimatta. Marraskuun puoleen väliin mennessä Uudella-Kaledonialla oli kuollut virukseen hieman yli 270 ihmistä, jonka vuoksi itsenäisyyttä kannattava leiri vaati äänestyksen siirtämistä vuoteen 2022 vedoten suruaikaan. Kun päivämäärä 12. joulukuuta 2021 lyötiin lukkoon, itsenäisyyden kannattajat sanoivat, etteivät aio kunnioittaa kansanäänestyksen tulosta.

Tulokset
--------

|  | Ääniä | Osuus (%) |
| --- | --- | --- |
| Kyllä | 2 747 | 3,5 |
| Ei | 75 720 | 96,5 |
| *Hyväksyttyjä ääniä* | 78 467 |
| *Hylättyjä/ tyhjiä ääniä* | 2 418 |
| *Rekisteröityneitä äänestäjiä* | 184 364 |
| Lähde: |

Presidentti Emmanuel Macron kertoi iloinneensa tuloksesta ja sanoi, että "tänään Ranska on kauniimpi, koska Uusi-Kaledonia on päättänyt jäädä osaksi sitä". Tämän jälkeen hän ilmoitti, että Ranskan hallinto aloittaa reformin, jolla on tarkoitus lisätä Uuden-Kaledonian autonomiaa. Vastaavanlainen uudistus on aikaisemmin tehty mm. Ranskan Polynesialla.

Galleria
--------

* Äänestysaktiivisuus kunnittainÄänestysaktiivisuus kunnittain
* Käytössä ollut äänestyslipukeKäytössä ollut äänestyslipuke

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats définitifs  7.11.2018. Les services de l'État en Nouvelle-Calédonie. Viitattu 16.2.2020. (ranskaksi)
2. ↑  Le deuxième referendum  2020. Les services de l'État en Nouvelle-Calédonie.  Arkistoitu 31.5.2020. Viitattu 16.2.2020. (ranskaksi)
3. ↑  Nouvelle-Calédonie : le troisième référendum sur l’indépendance aura bien lieu le 12 décembre *Le Monde.fr*.  12.11.2021. Viitattu 5.12.2021. (ranskaksi)
4. ↑  France keeps December 12 date for New Caledonia's independence referendum *RNZ*.  12.11.2021. Viitattu 5.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Référendum du 12 décembre 2021 Nouvelle-Calédonie (pdf)  13.12.2021. nouvelle-caledonie.gouv.fr. Viitattu 12.1.2022. (ranskaksi)
6. ↑  ‘Tonight France is more beautiful’: Macron hails New Caledonia’s rejection of independence *France 24*.  12.12.2021. Viitattu 12.1.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo musiikkikappaleesta. Honeysuckle Rose on myös yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1980.*
"**Honeysuckle Rose**" on Thomas "Fats" Wallerin säveltämä ja Andy Razafin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1929. *Load of Coal* -musikaaliin tanssinumeroksi kirjoitettu kappale on muodostunut Wallerin suosituimmaksi kappaleeksi yhdessä Ain’t Misbehavin’in ohella.

Säveltäjä itse levytti kappaleen ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1935. Wallerin suosituimmaksi versioksi muodostui Tommy Dorseyn ja Bunny Beriganin kanssa nauhoitettu versio vuodelta 1937, joka nousi singlelistalla neljänneksi. Benny Goodmanin orkesteri esitti vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan 16-minuuttisen jammailuversion kappaleesta. Lavalla esiintyi yhdistelmä mustia ja valkoisia soittajia Goodmanin, Count Basien ja Duke Ellingtonin bändeistä. Tästä esityksestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen nauhoitettu jamisessio.

Belgialainen kitaristi Django Reinhardt nauhoitti "Honeysuckle Rosen" yhdessä Coleman Hawkinsin ja Benny Carterin kanssa vuonna 1937, ja Hawkins käytti sitä yhtyeensä tunnussävelmänä. Louis Armstrong teki uransa aikana useita levytyksiä kappaleesta. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Fletcher Henderson (1932), Nat King Cole (1945) ja Thelonious Monk (1956). Vuoden 1943 Hollywood-elokuvassa *Sotilasheila* kappaleen lauloi Lena Horne. Wallerin musiikkiin perustuva Broadway-revyy *Ain’t Misbehavin’* nosti kappaleen uudestaan pinnalle vuonna 1978.

Charlie Parkerin bebop-sävellys "Scrapple from the Apple" perustuu osittain tämän kappaleen sointuihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jeremy Wilson: Honeysuckle Rose *JazzStandards.com*. Viitattu 22.1.2010. (englanniksi)
2. 1 2  David A. Jasen: *A Century of American Popular Music: 2000 Best-Loved and Remembered Songs (1899–1999)*, s. 77. Taylor & Francis, 2002. ISBN 0415937000. (englanniksi)
3. ↑  William Emmett Studwell ja Mark Baldin: *The Big Band Reader: Songs Favored by Swing Era Orchestras and Other Popular Ensembles*, s. 202. Routledge, 2000. ISBN 0789009145. (englanniksi)
**Honganpalo** on omakotilähiö Raahessa, entisen Saloisten kunnan alueella. Honganpalo sijaitsee Saloisten kirkonkylän itäpuolella. Nimensä kylä on saanut siitä, että se on perustettu Hongan talon maille, ilmeisesti kaskimaille koska nimessä on *palo*-pääte. 

Alue on saanut alkunsa 1960–1970-luvulla, jolloin Rautaruukin perustamisen vuoksi Raaheen muutti runsaasti uusia asukkaita, joita varten täytyi rakentaa uusia omakotitaloalueita. Vielä nykyäänkin iso osa honganpalolaisista on Rautaruukin palveluksessa. Honganpalossa toimi 1990-luvun puoleenväliin asti kyläkauppa, jonka yhteydessä oli loppuvaiheessa myös Saloisten asiamiesposti – nykyisin kaupparakennuksessa toimii paino. Honganpalossa on ollut vuodesta 1984 oma ala-aste, jota nykyisin, Raahen lakkautettua Saloisten kirkonkylällä sijainneen Myllymäen ala-asteen, käyvät myös Saloisten kylän lapset.

Alueella sijaitsee Honganpalon vesitorni.

Katso myös
----------

* Saloisten historia
* Tarpio

Lähteet
-------

* Raahen tienoon historia III, Matti Lackman 1991.
* Raahen peruskartta, Maanmittauslaitos.

Aiheesta muualla
----------------

* Raahen kylät ry:n sivut

Raahen kaupunginosat

* Antinkangas
* Holminlaakso
* Honganpalo
* Isoholmi
* Jokela
* Junnilanmäki
* Kaupunginmetsä
* Koivuluoto
* Kummatti
* Lapaluoto
* Lehmiranta
* Mestauskallio
* Mettalanmäki
* Ollinsaari
* Paraatinmäki
* Pattijoki
* Pikkuholmi
* Pitkäkari
* Wanha Raahe
* Varvi
* Velkaperä
* Vilppu
* Yritysperä
**Erkki-Pekka Helle** (s. 1941) on suomalainen lääkäri. Hänet tunnetaan hänen *Suosikki*-lehdessä pitämästään *Bees & Honey* -palstasta, jossa hän vastasi nuorten terveyskysymyksiin. Palstaa julkaistiin *Suosikissa* sen lakkauttamiseen saakka vuodet 1974–2012 ja tämän jälkeen vielä muutama vuosi *Ilta-Sanomissa*. Palstalle lähetettiin Helteen laskelmien mukaan yhteensä yli 35 000 kysymystä.

Helle valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1970. Hän toimi aluksi kunnanlääkärinä ja lääninlääkärinä ja siirtyi sitten vt. apulaislääkäriksi Lastenlinnaan, kun *Bees & Honey* -palstaa alettiin julkaista. Helle piti yleislääkärin vastaanottoa eläköitymiseensä asti 2010-luvun lopulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Dear Eki: Voiko twerkkauksesta saada hiivatulehduksen? *Helsingin Sanomat*.  18.7.2014. Viitattu 8.3.2021.
2. ↑  Dear Eki, onko esinahkani liian kireä? – Suosikin nuorisotohtori kertoi vastauksen kaikkeen *Suomen Kuvalehti*.  22.5.2015. Viitattu 8.3.2021.
3. 1 2  Martelius, Katja: Suosikki-lehden Eki-setä vastaili vuosikymmenten ajan kysymyksiin sukupuolitaudeista *Helsingin Sanomat*.  6.3.2021. Viitattu 8.3.2021.
4. ↑  Dear Eki – aitiopaikalla perhelääkärinä ja Suosikin palstalääkärinä *Pihlajalinna*. Viitattu 8.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Bees & Honey -palstan Eki oli teinien turvana vuodesta 1974 *Yle Elävä Arkisto*. 2011.
**Dahshur** (arab. دهشور‎, *Dahšūr*) on arkeologinen kohde Egyptissä Niilin länsirannalla noin 40 kilometriä etelään Kairosta. Se on kuninkaallinen nekropoli, joka tunnetaan useista pyramideistaan, joista kaksi on Egyptin vanhimpien, suurimpien ja parhaiten säilyneiden joukossa.

Taitettu pyramidi ja Punainen pyramidi rakennettiin vanhan valtakunnan hallitsijan faarao Sneferun aikana. Taitettu pyramidi on muodoltaan ainutlaatuinen ja sen uskotaan johtuvan rakennustöiden aikana kohdatuista suunnitteluongelmista. Punainen pyramidi on ensimmäinen "todellinen", tasainen, pyramidi.

Taitettu pyramidi.
Egyptin 12. dynastian kuninkaan Amenemhet II:n pyramidi on pahoin vaurioitunut, mutta sen vierestä on löytynyt useita koskemattomia kuninkaallisten naisten hautoja, joista on löytynyt paljon koruja. Senusret III:n pyramidi oli osaa suurempaa kokonaisuutta, johon kuului useita pienempiä pyramideja ja temppeli. Musta pyramidi rakennettiin Amenemhet III:n hallituskaudella. Se on pahasti kulunut mutta on silti alueen huomiota herättävin monumentti Sneferun pyramidien jälkeen. Mustan pyramidin kiillotettu huippukivi on Kairon egyptiläisessä museossa. Pyramidin vieressä on osittain häiritty hauta, joka kuului 13. dynastian faarao Horille.

Dahshurissa on useita pyramideja 13. dynastialta, mutta näistä vasta Ameny Qemaun on kaivettu esiin. Virkamiesten hautausmaita vanhan valtakunnan ja keskivaltakunnan ajoilta on löydetty Dahshurista. Paikka toimi myös Egyptin kuninkaallisena nekropolina kuningas Amenemhet II:n aikana.

Dahshur on osa Unescon maailmanperintökohdetta *Memfis ja sen nekropolis – pyramidikentät Gizasta Dahshuriin* vuodesta 1979.

Lähteet
-------

1. ↑  Memphis and its Necropolis – the Pyramid Fields from Giza to Dahshur *UNESCO World Heritage Centre*. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dahshur** Wikimedia Commonsissa
**Tom Wu** (s. 15. toukokuuta 1972) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Hongkongissa ja vietti lapsuutensa Lontoon Chinatownissa. Hän on itämaisten taistelulajien taitaja ja esiintynyt muun muassa elokuvissa *Revolver*, *Shanghai Knights*, *Batman Begins* sekä Bollywood-elokuvassa *Ra.One*.

Wun opiskelemia taistelulajeja ovat esimerkiksi Hung Ga ja Wing Tsung. Vuonna 1988 hän voitti kultamitalin ja kaksi pronssia kansainvälisessä Whu Shu -turnauksessa Kiinassa. Hän on brittiläisen vuonna 1995 perustetun Yellow Earth Theatren perustajajäsen.

Wu esitti Hundred Eyes -nimistä hahmoa *Marco Polo* -televisiosarjassa vuosina 2014–2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Tom Wu *Visible Chinese*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 23.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  About Yellow Earth *Yellowearth.org*.  Arkistoitu 28.6.2017. Viitattu 23.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tom Wu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Erkki Aaltio** (2. toukokuuta 1922 Helsinki – 2. helmikuuta 2013 Espoo) oli suomalainen professori. Hän oli Helsingin Kauppakorkeakoulun tavarateknologian professorina vuodesta 1973. Koulutukseltaan Aaltio oli tekniikan tohtori. Hän avioitui Reenpään sukuun kuuluvan Brita Reenpään kanssa vuonna 1949, mutta tämä menehtyi sairauteen saman vuoden lopulla eikä pariskunnalle syntynyt lapsia. Hän avioitui uudelleen vuonna 1952 Ritva Mannerin kanssa, ja heille syntyi neljä tytärtä.

Aaltio valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1940. Vuonna 1949 hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta puunjalostuksen diplomi-insinööriksi. Hän suoritti lisensiaatin tutkinnon vuonna 1953 ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1958. Hänen väitöskirjansa otsikko oli *Investigations on the mode of combination of lignin in wood: With special reference to aspen (Populus tremula) wood*.

Vuodesta 1961 Aaltio toimi Teknillisessä korkeakoulussa paperikemian dosenttina ja erikoisopettajana sekä paperiteknologian ja puukemian virkaa toimittavana professorina. Kauppakorkeakoulussa hän toimi vuodesta 1965 tavaraopin ja -teknologian dosenttina. Vuonna 1973 hänet nimitettiin tavaraopin professoriksi. Hän toimi tehtävässä eläkkeelle jäämiseen saakka.

Vuodet 1958–1968 Aaltio työskenteli tutkimuspäällikkönä Lohja-Kotka Oy:ssä ja vuosina 1968–1971 Jaakko Pöyryn perustaman Jaakko Pöyry & Co -insinööritoimiston teollisuustalousosaston apulaisjohtajana. Aaltio työskenteli myös YK:n alaisen elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n asiantuntijatehtävissä kehitysmaissa.

Aaltio oli sotilasarvoltaan kapteeni. Sodissa hän toimi lentolaivueen tähystäjänä ja hänelle myönnettiin ansioistaan IV luokan Vapaudenristi, Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki ja ilmavoimien muistoristi.

Erkki Aaltio oli nuorempana aktiivinen jazzmuusikko ja julkaisi musiikkia Ditty Dealers -yhtyeen kanssa taiteilijanimellä Eki Aaltio.

Teoksia
-------

* Aaltio, Erkki (toim.): *Puumassan valmistus*. Suomen paperi-insinöörien yhdistyksen oppi- ja käsikirja 2. Helsinki: Suomen paperi-insinöörien yhdistys, 1968.
* Aaltio, Erkki & Olkkonen, Tauno: *Tuotanto ja sen ohjaus*. Weilin + Göös & Suomen ekonomiliitto, 1976. ISBN 951-35-1401-3.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamminen, Annariitta: Muistot: Erkki Aaltio *HS.fi*.  3.3.2013.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 19.5.2014.
2. ↑  Facta2001 osa 1. palsta 9
3. ↑  Brita Reenpää Aaltio (1925-1947) - Find A Grave... *www.findagrave.com*. Viitattu 30.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Hakutulos Melinda-tietokannassa *Kirjastojen yhteistietokanta Melinda*. Viitattu 19.5.2014.
5. ↑   "Erkki Aaltio, The Ditty Dealers - Be My Love / My Resistance Is Low". Metason (käsikirjoitus). EN*tarvitaan parempi lähde*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |

 |
**Igor Nikolajevitŝ Vorontšihin** (ven. Игорь Николаевич Ворончихин, 14. huhtikuuta 1938 Moskova – 10. maaliskuuta 2009 Moskova) oli venäläinen maastohiihdon olympiamitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän oli pituudeltaan 177 cm ja hän edusti seuratasolla Burevestnik Moskva -seuraa.

Vorontšihin saavutti Innsbruckin olympialaisissa 1964 pronssia 30 kilometrillä ja 4 × 10 kilometrin viestissä, jossa hän hiihti kolmannen osuuden. Hän sijoittui samoissa kilpailuissa lisäksi 15 kilometrillä seitsemänneksi ja 50 kilometrillä 11:nneksi. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän oli 50 kilometrillä 31:s. Muihin arvokilpailuihin hän ei uransa aikana osallistunut.

Vorontšihin voitti universiadeissa kultaa 11,5 kilometrillä 1962, 15 kilometrillä ja 4 × 8 kilometrin viestissä 1964 sekä 15 kilometrillä ja 4 × 10 kilometrin viestissä 1966. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 30 kilometrillä 1964 ja viestissä 1966.

Aktiiviuransa jälkeen Vorontšihin toimi hiihtovalmentajana Burevestnik Moskva -seurassa sekä Neuvostoliiton maajoukkueessa, ensin naisten, sitten miesten joukkueessa. 1990-luvulla hän toimi Venäjän nuorten maajoukkueen päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Igor Vorontšihin *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  4 × 10 kilometres Relay, Men *olympedia.org*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Igor Voronchikhin *skisport365.com*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
Tommy Potter (oik.), Charlie Parker ja Miles Davis olivat mukana "Donna Leen" ensimmäisessä nauhoituksessa. Kuva konsertista elokuulta 1947.
"**Donna Lee**" on Charlie Parkerin tunnetuksi tekemä jazzstandardi vuodelta 1947.

1910-luvun jazzstandardi "Indianan" sointukulkuun perustuvaa kappaletta pidettiin pitkään Parkerin itsensä säveltämänä, mutta tosiasiallinen säveltäjä oli Parkerin yhtyeen trumpetisti Miles Davis. Pitkäaikainen sekaannus johtui mahdollisesti siitä, että Parkerin sopimus oikeutti levy-yhtiön ostamaan oikeudet Parkerin säveltämiin kappaleisiin – näin ollen saattoi olla yhtiölle kannattavampaa merkitä yhtyeen muidenkin jäsenten sävellykset Parkerin nimiin. Kappale nimettiin bassonsoittaja Curly Russellin tyttären mukaan.

Parker nauhoitti kappaleen ensimmäisen kerran toukokuussa 1947. Yhtyeeseen kuuluivat Parkerin ja Davisin lisäksi pianisti Bud Powell, basisti Tommy Potter ja rumpali Max Roach. Jaco Pastorius nauhoitti kappaleen vuoden 1976 debyyttialbumillaan *Jaco Pastorius* bassokitaran ja congarumpujen välisenä duettona. Kappaleen ovat äänittäneet myös muun muassa Gil Evans, Anthony Braxton, Wardell Gray, Clifford Brown ja Tito Puente.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sandra Burlingame: Donna Lee *JazzStandards.com*. Viitattu 30.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Ira Gitler: Ira Gitler on Parker's Moods *JazzWax*. Viitattu 30.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  Nasheet Waits: Charlie Parker: Donna Lee *Jazz.com*. Viitattu 30.9.2010. (englanniksi)
4. ↑  Walter Kolosky: Jaco Pastorius: Donna Lee *Jazz.com*.  Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 30.9.2010. (englanniksi)
**Igor Sidorow** (oik. **Kauno Erkki Kalervo Summala;** 23. toukokuuta 1947 Joensuu − 9. toukokuuta 1995 Hyvinkää) oli suomalainen muusikko. Hän soitti 1960-70 -luvuilla useissa Lahtelaisissa yhtyeissä sekä keikka- että studiomuusikkona kosketinsoittimia ja puhaltimia. Yksi hänen tunnetuimmista yhteistyökumppaneistaan oli Esko Rahkonen, jonka levytyksissä ja keikkakokoonpanossa hän toimi vuosia. Igor Sidorow julkaisi omalla nimellään vain yhden soololevytyksen, vuonna 1974 ilmestyneen *Iloinen Jouluhammond* -albumin.

Musiikkiuran jälkeen Summala toimi sovellussuunnittelijana.

Diskografia
-----------

* (1974) *Iloinen Jouluhammond* (Kotka/Satsanga, KOTLP 5)

Lähteet
-------

1. ↑  Geni *geni.com*. Viitattu 17.11.2021.
2. ↑  Discogs *discogs.com*. Viitattu 17.11.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Väliliha** (lat. *perineum*) on sukupuolielinten ja peräaukon välissä lantiopohjassa sijaitseva alue. Naisilla väliliha on peräaukon ja häpyalueen, miehillä peräaukon ja kivespussin välissä. Välilihassa on runsaasti hermopäätteitä ja on siten kosketusherkkää aluetta ja kuuluu erogeenisiin alueisiin. Synnytyksessä välilihaan voi tulla repeämiä tai sitä voidaan joutua leikkaamaan.

Naisen väliliha
---------------

Naisen väliliha.
Naisen väliliha on emättimen ja peräaukon väliin jäävä ohut lihaksesta ja sidekudoksesta muodostuva alue. Väliliha on erogeenisesti kosketusherkkää aluetta, kuten emättimen suu ja peräaukkokin, ja sitä voidaan stimuloida seksuaalisessa kanssakäymisessä tai itsetyydytyksessä mm. hyväilemällä tai hieromalla.

Välilihan keskiviivalla kulkee välilihan sauma, joka ylöspäin mentäessä päättyy frenulumiin (frenulum labiorum pudendi). Frenulum on pieniä häpyhuulia yhdistävä häpyhuulien side.

Väliliha voi hankaloittaa alatiesynnytystä, jos se ei jousta tarpeeksi. Synnytyksessä välilihaan voi tulla vaurioita. Synnytyksen yhteydessä saattaa olla tarpeellista tehdä välilihan leikkaus eli episiotomia, jossa leikataan välilihaa emättimen aukon suurentamiseksi.

Välilihan paraneminen episiotomian jälkeen saattaa kestää pitkään, ja siitä voi aiheutua mm. yhdyntäkipuja. Monet kokevat nauttivansa seksistä vähemmän ja saavansa orgasmin harvemmin. Monet naiset kokevat myös, että heidän sukuelimiään on silvottu välilihan leikkauksen jälkeen.

Miehen väliliha
---------------

Miehen väliliha.  
1. Väliliha  
2. Välilihan sauma  
3. Peräaukko (ei näkyvissä)  
4. Kivekset, kivespussi  
5. Kivespussin sauma
Miehen väliliha sijaitsee kivespussin ja peräaukon välissä. Myös miehen väliliha on kosketusherkkää aluetta kivespussin ihon ja peräaukon tavoin, ja sitä voidaan hyväillä seksuaalisessa kanssakäymisessä tai itsetyydytyksessä mm. hieromalla, nipistelemällä tai puremalla.

Välilihan keskiviivalla kulkee välilihan sauma (raphe perinealis), joka jatkuu ylöspäin mentäessä kivespussin saumana (raphe scrotalis) sekä edelleen siittimen saumana (raphe penis) ja päättyy frenulumiin (frenulum preputii penis) eli esinahkaa terskaan yhdistävään kiinnityssiteeseen. 

Välilihan sauman alla kulkevat paisuvaiset, jotka alkavat peräaukon läheltä ja jatkuvat kivesten takaa siittimen kärkeen asti.

Lähteet
-------

* Tohtori.fi – Väliliha
* Naisen erogeeniset pisteet
* Synnytyksen kulku
* Tohtori.fi: Väliliha – arpi haittaa seksielämää (Uutispalvelu Duodecim, American Journal of Obstretics and Gynecology 2001; 184: 881-890
Kaupungit ovat antromeereja. English Bay, Vancouver
**Antromeeri***lähde?* eli **antropogeeninen** **biomi** on Ellisin & Ramankuttyn*selvennä* 2008 esittämän maantieteellisen teorian mukaan biomi, jossa prosessit ovat ensisijaisesti ihmispopulaation funktioita. Ekosysteemit ja ihmistoiminta vuorovaikuttavat keskenään. Antromeeri on siis luonnon ja ihmistoiminnan yhdessä luoma alue ja kokonaisuus. Teoria esittää, että antomeerissa ihmistoiminta vaikuttaa enemmän kuin suurilmasto.

Sen mukaan noin 75 % maapallon jäättömästä maa-alasta on antromeerejä ja loput luonnonbiomeja. Ellis & Ramankutty*selvennä* löysivät 18 eri luokkaa, esimerkiksi tiheä kaupunkiasutus, asuinalueiden metsä ja luontaisesti kasteltu viljelymaa. 18 antromeeria jaetaan viiteen pääluokkaan, jotka ovat: tiheä asutus, kylät, viljelysmaat, laidunmaat ja metsätalousalueet, mukaan lukien asutetut metsät. Teoriassa karttaruudut jaetaan luonnonvaraisiin ja antropogeenisiin luokkiin. Väentiheys ja maankäyttö puolestaan määräävät antromeerin antropogeenisissa ruuduissa.

Ellisin & Ramankuttyn teoriassa*lähde tarkemmin?* vain kolmeen eri luokkaan jakautuvaa lähes koskematonta luontoa ei luokitella antromeereiksi. Suomessa sellaista on lähinnä Lapissa ja luonnonsuojelualueilla. Maailmalla monet vaikeasti tavoitettavat alueet ja luonnonoloiltaan ihmiselle epäsuotuisat alueet, kuten arktinen tundra, vuoristot, sademetsät tai aavikot ovat luonnontilaisiksi luokiteltuja. Kasvillisuuden nettoprimäärituotanto on usein vähäisempää luonnontilaisilla alueilla, lukuun ottamatta kirveenkoskemattomia metsiä Antromeereista nettoprimäärituotanto on vähäistä lähinnä vain ekstensiivisesti laidunnettuilla ruohikkoalueilla. 

Suurimalla osalla maapallon alueista siis näkyy ihmisen kädenjälki voimakkaasti. Ihminen on luonut kokonaan uusia tai muokannut vahvasti ekosysteemejä esimerkiksi viljelemällä, laiduntamalla, kaskeamalla, säännöstelemällä järviä, ojittamalla soita, hakkaamalla metsiä ja rakentamalla kaupunkeja. Esimerkiksi suon ojituksessa se muuttuu talousmetsäksi ja koko ekosysteemi siis korvaantuu toisella. Talousmetsä ei ole enää luonnontilainen biomi, näin Ellis & Ramankutty*selvennä* määrittelevät suurimman osan Suomea metsätalousalueiksi tai asuinalueiden metsäksi.

Ihmisen toiminta voi sekä lisätä että vähentää monimuotoisuutta. Esimerkiksi monet laidunnetut niityt ovat arvokkaita perinnebiotooppeja harvinaisine niittykasveineen. Kaupungitkin ovat antopogeenisia biomeja ja esimerkiksi puistoista voi löytyä yllättävän paljon harvinaisia lintuja ja niihin on istutettu usein monipuolista kasvillisuutta, kuten jaloja lehtipuita. Kaupunkien ekosysteemeitä tutkii kaupunkiekologia.

Katso myös
----------

* Antroposeeni

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ellis, Erle C & Ramankutty, Navin: Putting people on the map: Antrophogenic biomes of the world  2008. The Ecological Society of America.  [vanhentunut linkki]
2. ↑  Vaclav Smil: *Sadonkorjuun aikakausi*, s. 278-279. Teos, 2016.
3. ↑  Hakala, Harri & Välimäki, Jari: *Ympäristön tila ja suojelu Suomessa*. Gaudeamus, 2003.
**Tom of Finland** on Tuomas Parkkisen kirjoittama sekä Jussi Vahvaselän ja Jori Sjöroosin säveltämä musikaalinäytelmä suomalaisen Touko Laaksosen eli homoeroottisena taiteilijana tunnetun Tom of Finlandin elämästä. Se kantaesitettiin Turun kaupunginteatterin väliaikaistiloissa Logomossa 27. tammikuuta 2017, ohjaajana ja koreografina Reija Wäre.

Juoni
-----

1930-luvulla Kaarinassa asuva opettajaperhe kannustaa nuorta Touko-poikaa tämän piirustusharrastuksessa. Pian syttyy talvisota, johon Toukokin joutuu. Touko itse on vartuttuaan sinut homoseksuaalisuutensa kanssa, toisin kuin hänen elämänkumppaninsa Veli.

Turun kaupunginteatterin esittelytekstin mukaan "musikaali haastaa katsojat ajatusleikkiin, että Tom of Finland ja hänen taiteensa ovat olleet maailmanlaajuisesti eräs suurimmista vaikuttajista homojen vapautumisessa --verrattavissa Martin Luther Kingiin mustien oikeuksien puolestapuhujana".

Rooleissa
---------

Turun kevään 2017 esityksissä päärooleissa nähdään:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Olli Rahkonen  | … |  Touko Laaksonen
  |
|  Anna Victoria Eriksson  | … |  Kaija Laaksonen
  |
|  Jukka Nylund  | … |  Veli Mäkinen
  |
|  Mika Kujala  | … |  Markus Palin
  |
|  Ville Erola  | … |  Kake
  |
|  Tuure Boelius  | … |  nuori Touko
  |
|  Kimmo Rasila  | … |  Urho-renki
  |
|  Jonas Furrer  | … |  
  |
|  Marika Huomolin  | … |  
  |
|  Minna Hämäläinen  | … |  
  |
|  Stefan Karlsson  | … |  
  |
|  Leo Kirjonen  | … |  
  |
|  Ulla Koivuranta  | … |  
  |
|  Clyde van Loij  | … |  
  |
|  Tuukka Raitala  | … |  
  |
|  Petri Rajala  | … |  
  |
|  Jonas Saari  | … |  
  |
|  Riitta Salminen  | … |  
  |
|  Aleksi Seppänen  | … |    |

Vastaanotto
-----------

*Tom of Finland* -musikaali sai erittäin suopeat arviot kriitikoilta. *Turun Sanomien* Tomi Norha kiteytti teoksen "täysosumaksi, jolle voi povata jopa kansainvälistä menestystä, kaikki edellytykset siihen ovat olemassa: aina ajankohtainen suvaitsevaisuuden teema, valmis ja vastaanottavainen yleisö, sekä erinomainen toteutus, jossa tarttuvat melodiat sidotaan toisiinsa selkeällä tematiikalla". *Helsingin Sanomien* Lauri Meri piti nimiroolia esittävän Olli Rahkosen suoritusta erinomaisena mutta tarinaa hieman sekavana ja turhan elämäkerrallisena. Myös *Turun Sanomien* Outi Lahtinen piti Rahkosen roolityötä "häikäisevän hyvänä".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tom of Finland, Turun kaupunginteatteri. Viitattu 1.2.2017.
2. 1 2  Jordan, Taina: Tom of Finland -musikaali on tuleva klassikko (Arkistoitu – Internet Archive), kulttuurijulkaisu *Nousu* 1.2.2017. Viitattu 2.2.2017.
3. ↑  Norha, Tomi: Teatteriarvio: Tom of Finland on täysosuma (Arkistoitu – Internet Archive), *Turun Sanomat* 28.1.2017. Viitattu 1.2.2017.
4. ↑  Meri, Lauri: Avoimuutta ylistävässä Tom of Finland -musikaalissa on poukkoileva tarina ja loistava päänäyttelijä, *Helsingin Sanomat* 28.1.2017. Viitattu 1.2.2017.
5. ↑  Lahtinen, Outi: Teatteriarvio: Tom of Finland – lupa katsoa, koskea ja tuntea (Arkistoitu – Internet Archive), *Turun Sanomat* 28.1.2017. Viitattu 1.2.2017.
**Mika Antero Laitinen** (s. 5. maaliskuuta 1973 Kuopio) on suomalainen 1990-luvulla menestynyt mäkihyppääjä, joka voitti joukkuekilpailussa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Seuratasolla Laitinen edusti Puijon Hiihtoseuraa. 

Koulutukseltaan Laitinen on tradenomi, erikoisalueenaan markkinointiviestintä. Hän valmistui Pohjois-Savon ammattikorkeakoulusta loppuvuodesta 2001.

Urheilu-ura
-----------

Laitinen valittiin viime hetkellä mukaan 1992 Albertvillen talviolympialaisten joukkueeseen. Olympialaisissa Laitinen voitti kultaa joukkuemäessä ja oli normaalimäessä viides. Nuorella Laitisella oli vaikeuksia siirtyä käyttämään uutta v-tyyliä. 

1994 Laitinen voitti muovimäen Suomen mestaruuden, ja 1995 MM-kisoissa hän oli voittamassa Suomelle joukkuemäen kultaa ja henkilökohtaisen normaalimäen pronssimitalin.

Laitinen hallitsi 1995–1996 maailmancupin alkupuolta ylivoimaisesti, mutta Keski-Euroopan mäkiviikolla Garmisch-Partenkirchenin harjoituksissa hän kaatui ja katkaisi solisluunsa. Laitinen palasi mäkeen vielä saman vuoden keväänä, mutta hyppyvarmuuden löytäminen vei aikaa. 1997 Trondheimista voitetun joukkuemäen kultamitalin jälkeen Laitinen loukkaantui jälleen, eikä enää palannut maailman terävimmälle huipulle.

Uransa huipuilla Laitinen tunnettiin vahvasta ponnistuksestaan ja häntä kutsuttiinkin lempinimellä "Puijon jousijalka".

Saavutuksia
-----------

* Olympiakultaa Albertville 1992 (mäkihyppy, joukkuekilpailu)
* MM-kultaa Thunder Bay 1995 ja Trondheim 1997 (joukkuekilpailu)
* MM-pronssia 1995 (normaalimäki)
* Kuusi SM-mitalia 1990-99

Lähteet
-------

1. ↑  Mäkikotka Mika Laitinen lentää uusille urille.  *Laitiset-lehti*, 1/2001, nro 23, s. 7.  Laitisten sukuseura ry. ISSN 0786-3055. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 06.01.2008 [vanhentunut linkki]. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Missä he ovat nyt: "Puijon jousijalka" oli aikansa paras mäkihyppääjä (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Mika Laitinen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Laitinen Hiihtoliiton sivuilla (arkistoitu versio vuodelta 2004)
* Mika Laitinen Ylen Elävässä arkistossa
**Šahrokh** oli timuridien valtakunnan hallitsija isänsä Timur Lenkin kuoleman jälkeen vuodesta 1405 vuoteen 1447 saakka. Šahrokhin onnistui säilyttää osa isänsä valtakuntaa kasassa ja hänen valtakautensa oli suhteellisen rauhallinen. Hänet tunnettiin myös taiteiden ja arkkitehtuurin tukijana.

Elämäkerta
----------

Šahrokh syntyi 30. elokuuta 1377 Samarkandissa nykyisessä Uzbekistanissa. Šahrokh oli Timur Lenkin neljäs ja nuorin poika. Timur oli vallannut itselleen suuren valtakunnan, mutta valtakunta ei kestänyt valloittajansa kuolemaa. Usein valloitettujen alueiden paikalliset dynastiat oli jätetty asemiinsa ja kun Timur kuoli vuonna 1405, monet näistä paikallisista dynastioista irtautuivat valtakunnasta. Timurin kuolemaa seurasi myös valtataistelu hänen perillistensä parissa. Timur ei ollut epäluuloissaan antanut poikiensa tai pojanpoikiensa nousta liian vaikutusvaltaisiin asemiin. Lisäksi perinteisen turkkilaisen ja mongolilaisen ajattelutavan mukaan hallitsijalla ei ollut määrättyä seuraajaa, vaan seuraavan hallitsijan tuli osoittaa kyvykkyytensä kukistamalla kilpailijansa. Seurauksena oli sisällissota, jonka voittajaksi osoittautui lopulta sodan syttyessä Khorasanin kuvernöörinä toiminut Šahrokh. Persian länsiosissa valtaan nousivat kuitenkin turkmeenit.

Šahrokhin valtakausi oli muuten pitkä ja poikkeuksellisen rauhallinen. Šahrokh teki myös isäänsä selvemmän eron mongoliperinteeseen. Timur oli esiintynyt Tšingis-kaanin seuraajana, mutta Šahrokh pyrki legitimoimaan valtaansa islamilaisen poliittisen teorian kautta. Hän ei myöskään siirtynyt isänsä pääkaupunki Samarkandiin, vaan piti pääkaupunkinaan Heratia nykyisessä Afganistanissa. Šahrokh ja hänen vaimonsa Gouharšad tulivat tunnetuiksi taiteen ja arkkitehtuurin tukijoina. Pääkaupunki Herat veti puoleensa oppineita, taiteilijoita ja käsityöläisiä. Šahrokh kuoli 12. maaliskuuta 1447 Fishawandissa nykyisessä Iranissa. Hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Ulugh Beg. Timuridien valtakunta ei jäänyt Šahrokhin jälkeen pitkäikäiseksi, vaan 1400-luvun loppuun mennessä se oli hajonnut useiden eri sukuhaarojen hallitsemiin osiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shāh Rokh Encyclopaedia Britannica. Viitattu 2.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia – Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 113–116. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Antskogin työväentalo** on Antskogin työväenyhdistyksen työväentalo Raaseporin Anskussa tontilla, joka hankittiin 1925. Talo rakennettiin kahdessa vaiheessa ja vihittiin 1931.

Historiaa
---------

Antskogin työväenyhdistys perustettiin 20. toukokuuta 1906 Antskogin verkatehtaan työväen aloitteesta Seljänalan järven rannalla Mikkolan niemessä Pohjan kunnan alueella pidetyssa Antskogin verkatehtaan työväen kokouksessa. Yhdistys perustettiin nimellä Antskog a.f. ja ilmoitettiin sosialidemokraattisen puolueen puoluetilastoon saman tien eli 1. kesäkuuta 1906 mennessä.

Rakennus
--------

Ensimmäisen oman työväentalon hankintaa alettiin suunnitella syyskuussa 1907. Yhdistyksen sosiaalisen toiminnan vuoksi ei kauppoja eikä vuokrasopimuksia saatu muuta kuin valtion maalta Seljänalanjärven rannalta Karjalohjan kunnan alueelta vasta 25. helmikuuta 1909, jolloin vuokrasopimus hyväksyttiin yhdistyksen kokouksessa. Talo valmistui talkoovoimin ja vihittiin 12. syyskuuta 1909.

Koska rakennus oli pitkän matkan päässä Antskogista eli Anskusta, alkoi yhdistyksessä viritä uuden työväentalon hankinta. Yhdistys osti tontin Signe ja Uuno Aaltoselta Mäntylä-nimisen tontin kylän keskustasta lokakuussa 1925. Pohjan kunnan toinen keskeneräinen Skogbylen työväentalo huutokaupattiin, ja Antskogin työväenyhdistys osti sen rakennusaineiksi omalle Mäntylän tontilleen. Aluksi työväentalossa oli vain ravintola, keittiö ja vahtimestarin asunto. Laajennustyöt alkoivat rahoitusongelmien jälkeen toukokuussa 1931, ja uusi talo vihittiin 9. marraskuuta 1931. Uusi talo, Männikkö, oli laajennettu juhlasalin ja näyttämön tiloin.

Työväentalon tiloja on kunnostettu 1958 sekä vuosina 1987–1996, jolloin saatiin valtion rakennusavustusta. Niiden turvin rakennus on saatu nykyajan vaatimuksia vastaavaan tasoon.

Toiminta
--------

Ensimmäisen talon vihkiäisjuhlassa 12. syyskuuta 1909 muistitiedon mukaan puhujana oli kansanedustaja Miina Sillanpää. Toisen rakennetun talon aikaan vuonna 1932 yhdistyksen nuorisotoiminta alkoi vilkkaana, vaikka verkatehtaalla töitä tehtiin kahdessa vuorossa. Se esti osaltaan kokouksiin ja tapahtumiin osallistumista. Sotavuosinakin 1940-luvulla talossa oli toimintaa. Vappujuhlia ja äitienpäiväjuhlia pidettiin joka vuosi. Jopa vuonna 1942 talossa pidettiin 17 juhlatilaisuutta. Osuusliike Konsum Antskogin kauppaliike siirrettiin 28. tammikuuta 1942 sattuneen tulipalon jälkeen työväentalon ravintolaan vuokralle elokuuhun 1946 saakka. Sotien jälkeen rakennus oli vilkkaassa käytössä, koska ulkopuoliset yhteisöt käyttivät rakennusta. Vuoden 1958 verkatehtaan konkurssin jälkeen toiminta väheni, mutta taloa kunnostettiin edelleen. Työväentalo on viime vuosina ollut suosittu antskogilaisten kokoontumispaikka ja yhä tiloissa vietetään Antskogin kyläpäivää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Vihti: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Stratonikeia** (m.kreik. Στρατονίκεια, lat. *Stratonicea, Stratonicaea*), roomalaisella kaudella myös **Hadrianopolis** (m.kreik. Ἁδριανόπολις, Ἁδριανούπολις), oli antiikin aikainen kaupunki Lyydiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Manisan maakunnan Siledikiä.

Maantiede
---------

Stratonikeia sijaitsi Kaikos-joen (nyk. Bakırçay) varrella Lyydian ja Myysian rajaseudulla. Siitä etelään sijaitsi Thyateira ja länteen Pergamon.

Lyydian Stratonikeiaa ei tule sekoittaa tunnetumpaan Stratonikeiaan Kaariassa. Kaupungit sekoitettiin jo varhain, mikä ilmenee muun muassa Stefanos Byzantionlaisen teoksen säilyneessä lyhennelmässä.

Historia
--------

Kaupungin historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Nimen perusteella se perustettiin hellenistisellä kaudella ja nimettiin jonkun Stratoniken mukaan. Myöhemmin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. kaupunki saattoi olla keisari Hadrianuksen matkan varrella tämän käytyä Vähässä-Aasiassa, ja sai siksi nimen Hadrianopolis. Nimi ei välttämättä vakiintunut käyttöön. 100–200-luvuilla kaupunki löi omaa rahaa.

Varhaisella kristillisellä kaudella Stratonikeia oli piispanistuin, ja sen piispa mainitaan Efesoksen (431) ja Khalkedonin kirkolliskokouksissa (451). Nykyisin Stratonikeia on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä *Stratonicensis in Lydia*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stratonicaea/Hadrianopolis *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
2. 1 2  Stratonikeia (Siledik) *Trismegistos*. Viitattu 2.11.2020.
3. 1 2 3  *American journal of archaeology*, s. 21–22. Nide 2. -, 1887. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Lydia *Asia Minor Coins*. Viitattu 2.11.2020.
5. ↑  Stratonikeia *Asia Minor Coins*. Viitattu 2.11.2020.
6. ↑  Stratonicensis in Lydia *Catholic Hierarchy*. Viitattu 2.11.2020.
**Antroposeeni** on vakiintumaton, joidenkin tieteilijöiden ehdottama, meneillään oleva geologinen epookki. Yleisluontoisen määritelmän mukaan antroposeeni on holoseenin jälkeinen epookki ja se alkoi teollistumisen myötä 1800- tai 1900-luvulla. Antroposeenin aikana niin sanottu kuudes joukkosukupuutto on kiihtynyt voimakkaasti.

Antroposeenin käsitteen kannattajat ovat esittäneet (2011), että uudelle geologiselle epookille on tarvetta, koska ihmisen toiminta on muuttanut luontoa niin monin tavoin ja osa muutoksista on geologian keinoin havaittavissa. Käsitteen vastustajat taas ovat katsoneet (2015), että uuden epookin määrittelemiseen ei ainakaan toistaiseksi ole aihetta, etenkin kun ihmisen toiminnan vaikutukset mainitaan jo osana holoseenin määritelmää.

Antroposeeni-termin loi amerikkalainen biologi Eugene Stoermer jo 1980-luvulla, mutta Nobel-palkittu kemisti Paul J. Crutzen teki käsitteen yleisesti tunnetuksi vuonna 2000. Anthropocene Working Groupiksi nimetty tutkijaryhmä tekee työtä antroposeenin virallistamiseksi, mihin vaaditaan muun muassa riittävän selvä määritelmä ja alkamisajankohta. Mahdollisen virallisen päätöksen tekee Kansainvälinen stratigrafiakomissio.

Ajoitus
-------

Antroposeenia edeltävän epookin, holoseenin, katsotaan alkaneen noin 9 600 eaa. Se määriteltiin vuonna 2009, vaikka holoseenin käsite oli ollut käytössä 1800-luvulta lähtien.

Antroposeenin katsotaan varsin yksimielisesti alkaneen teollisen vallankumouksen jälkeen, jossakin vuosien 1800 ja 2000 jaa. välillä, mutta tarkkaa määritystä ei ole vielä yleisesti hyväksytty. Eräs ehdotus rajapyykiksi on ydinkokeiden laajamittainen suorittaminen 1950- ja 1960-luvuilla. Niiden aiheuttamat laskeumat näkyvät muun muassa Grönlannin jäätiköissä tehtävissä kairauksissa. Meneillään olevan antroposeenin loppu eli seuraavan epookin määrittely on täysin avoinna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ihmisen mukaan nimetty aikakausi on ehkä alkanut maapallolla – suurin muutos sitten jääkauden *Yle Uutiset*. Viitattu 22.1.2016.
2. ↑  J. Zalasiewicz, M. Williams, A. Haywood, M. Ellis (2011) The Antropocene: A new epoch of geological time? Philosophical Transactions of the Royal Society A 369: 835-841
3. ↑  John P. Rafferty: Anthropocene Epoch *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 8.1.2018. (englanniksi)
4. ↑  Antroposeeni – uusin geologinen aikakausi *www.geologia.fi*. Viitattu 22.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Heinonen, Aku: Holoseenista antroposeeniin *Totta vai tiedettä*.  1.6.2011. Suomen Kuvalehti.  Arkistoitu 26.11.2011. Viitattu 2.6.2011.
**Mika Juhani Lehtinen** (s. 15. huhtikuuta 1966 Lempäälä) valmistui teatteriohjaajajaksi (TeM) Teatterikorkeakoulusta ohjaajantyön laitokselta vuonna 1995.

Hän on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterin teknisenä päällikkönä vuodesta 2015 lähtien.

Aiemmin hän toimi Tampereen yliopiston Tutkivan teatterityön keskuksen johtajana 2007–2015. Keskus aloitti toimintansa vuonna 2007. Mika Lehtinen on työskennellyt teatterityön lehtorina Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella 2002-2007 sekä lasten- ja nuortenteatteri Ahaa Teatterin taiteellisena vastaavana 2000-2003.

Vuonna 2004 Mika Lehtinen ohjasi tv-draaman Arvon veli Yle Draamalle. Käsikirjoitus on Kati Kaartisen, pääosissa ovat Minna Suuronen, Timo Tuominen ja Hannu-Pekka Björkman. Arvon veli sai Venla-gaalassa 2004 kolme Venlaa: paras draamakäsikirjoitus (Kati Kaartinen), paras naisnäyttelijä (Minna Suuronen) ja paras miesnäyttelijä (Hannu-Pekka Björkman). Vuonna 2005 Arvon veli palkittiin Tampereen kansainvälisillä filmifestivaaleilla 2005 yleisöpalkinnolla ja Koura-palkinnolla, joka myönnetään parhaille Yleisradion ja MTV3:n kanavilla lähetetyille kotimaisille televisio-ohjelmille (KOURA on koulutusrahasto, jonka jäseniä ovat: Suomen Journalistiliitto, Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen Näyttelijäliitto, Suomen Lavastustaiteilijain Liitto, Yleisradio ja MTV). Arvon Veli on esitetty myös useilla ulkomaisilla tv-kanavilla sekä festivaaleilla.

Mika Lehtinen on työskennellyt myös kouluttajana useilla eri koulutusjaksoilla YLEllä.

Mika Lehtinen on ohjannut lyhytelokuvan Numero- elämää mitta-asteikolla 0-10 (Ses ja Avek 100v suomalaista lyhytelokuvaa kilpailun rahoituksella) ja työskennellyt Jarmo Lampelan apulaisohjaajana mm. Lashelmi Filmi Oy:n useilla Jussi-palkinnoilla palkituissa elokuvissa *Joki* ja *Sairaan kaunis maailma*.

Hänen ohjaustöitään on nähty teattereissa mm. Oulussa, Lappeenrannassa ja Tampereella. 

Vuonna 2008 Ihana meri -monologiesitys (Kira Poutasen kirjan pohjalta) voitti Pieksämäen monologimaratonin (sovitus työryhmän kanssa, ohjaus). Työryhmän muut jäsenet olivat Teemu Määttänen (videosuunnittelu), Henna Tanskanen (sovitus työryhmän kanssa, näyttelijä) ja Antti Mäkelä (äänisuunnittelu).

Lähteet
-------

1. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 259. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
2. ↑  Virtanen Leena: Mika Lehtinen uuden teatterikeskuksen johtajaksi *Helsingin Sanomat*.  29.3.2007. Viitattu 26.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Mika Lehtinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Aarne Hamara** (1910–1966) oli suomalainen Kemijärveltä kotoisin ollut taidemaalari.

Hamara asui nuorena eri paikkakunnilla Lapissa. Hän suoritti kirjekursseina piirustuskursseja mutta oli muuten itseoppinut taiteilija. Hän oli Lapissa matkustelleen graafikko Aukusti Tuhkan mukana ja sai tältä opastusta piirustuksessa ja maalauksessa. 1930-luvulla Hamara tutustui Uuno Särkelään ja Einari Junttilaan, ja he toimivat yhdessä 1940-lopulta alkaen A. E. Järvisen perustaman Taideseura Seitapiirin puitteissa.

Hamara teki maisemamaalausmatkoja Lapissa Inariin, Pallas-, Ounas-, Pyhä- ja Suomutuntureille sekä Kemijärvelle. Viimeisinä vuosinaan hän lopetti nämä matkat terveyssyistä ja keskittyi muotokuvamaalaukseen.

Aarne Hamaran maalauksia on Kemin taidemuseon kokoelmissa sekä Lapin kuntien ja yksityisten omistuksessa.

Maalauksia
----------

* Sodankylän kunnantalon istuntosalin seinämaalaus. 1948.

Kirjallisuutta
--------------

* Elisa Javarus: *Taiteilija Aarne Hamara välttyi vaikutteilta : synnynnäinen lahjakkuus oli uskollinen kotiseudulleen*. Kotikymppi 11.11.2010, s. 16

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuija Hautala-Hirvioja: Lappi-kuvan muotoutuminen suomalaisessa kuvataiteessa ennen toista maailmansotaa, väitöskirja. Jyväskylä Studies in the Arts 69. Jyväskylän yliopisto 1999, sivu 130
2. ↑  Sodankylän historiaa (Facebook)
3. ↑  Viite Finnassa
Timbuktun piiri Malin kartalla.
**Timbuktun piiri** (ransk. *Cercle de Tombouctou*) on paikallishallintoalue Malin Timbuktun alueella. Sen pinta-ala on 347 488 neliökilometriä. Asukkaita on 124 500 henkeä (vuonna 2009).

Timbuktun piiri rajoittuu idässä Kidalin ja Gaon alueisiin, etelässä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin ja lännessä Goundamin piireihin sekä pohjoisessa Mauritaniaan ja Algeriaan. Piirin pohjoisosa kuuluu Saharan autiomaahan ja eteläisin osa Sahelin vyöhykkeeseen. Etelässä virtaa Nigerjoki.

Piirin hallinnollinen keskus on Timbuktun kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Alafia, Ber, Bourem-Inaly, Lafia ja Salam. Kyliä ja paimentolaisryhmiä on yhteensä 121.

Väestö on keskittynyt Nigerjoen varrelle. Asukkaista valtaosa on kiinteästi asuvia songhaita sekä kalastusta harjoittavia bozoja ja somonoja. Loput ovat paimentolaisina eläviä tuaregeja, arabeja ja belloja.

Seudun pääelinkeinot ovat osin keinokasteluun perustuva maanviljely sekä paimentolaisuuteen ja laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Taoudennissa on suolakaivos. Tärkein matkailukohde on historiallinen Timbuktun kaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  La Région de Tombouctou: Plan Stratégique de Développement Régional 2008–2015 *bndr-mali.org*.  2007. Viitattu 26.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 26.5.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes du Cercle de Tombouctou *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 26.5.2012. (ranskaksi)
C-tyypin asteroidi 253 Mathilde
**C-tyypin asteroidit** ovat asteroidiluokka, johon kuuluu suurin osa kaikista asteroideista. Tholenin luokittelun mukaan ne ovat C-ryhmän (johon kuuluvat myös tyypit B, F ja G) keskivertojäseniä.

Ominaisuudet
------------

C-tyypin asteroidit ovat tummia (albedo 0,03-0,10) ja hiilipitoisia asteroideja. Esimerkiksi S-tyypin asteroidien näkyessä tavallisillakin kiikareilla suurimpienkin C-tyypin asteroidien näkeminen vaatii pienen teleskoopin. Yleisimpiä ne ovat asteroidivyöhykkeen uloimmissa osissa. 

Suurin tunnettu C-tyypin asteroidi Tholenin luokittelun mukaan on 10 Hygiea. SMASS-luokittelussa, jossa ei ole varsinaista G-tyyppiä, myös 1 Ceres kuuluu C-tyyppiin.

Alaluokat
---------

C-tyypin asteroideilla on erilaisia alaluokkia riippuen luokituksesta.

### Tholenin luokittelu

Tholenin luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit ja kolme spektriltään poikkeavaa luokkaa:

* B-tyypin asteroidi
* **C-tyypin asteroidi**
* F-tyypin asteroidi
* G-tyypin asteroidi

### SMASS-luokittelu

SMASS-luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit sekä Tholenin luokittelusta laajennettuja ryhmiä:

* B-tyypin asteroidi (Tholenin B- ja F- tyypit)
* **C-tyypin asteroidi**
* Cb-tyypin asteroidi (ei Tholenin luokittelussa)
* Cg-tyypin asteroidi (Tholenin G-tyyppi)
* Ch-tyypin asteroidi (ei Tholenin luokittelussa)

Asteroidiluokat (Tholenin luokittelu)
C-tyyppi (Alaluokat B · F · G) · S-tyyppi · X-tyyppi (Alaluokat M · E · P)  
**Pienemmät luokat:** A-tyyppi · D-tyyppi · T-tyyppi · Q-tyyppi · R-tyyppi · V-tyyppi

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:C-type asteroid
**Pasi Häkkinen** (s. 25. kesäkuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen pelaajauransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, ja nykyinen Kajaanin Hokin maalivahtivalmentaja.

Pelaajaura
----------

Lappeenrannasta kotoisin oleva Häkkinen juuttui kaudella 2000–2001 SaiPassa kakkosmaalivahdiksi, vaikka oli edellisellä kaudella pelannut muutamia mainioita otteluita. Hän lähti etsimään uusia haasteita Englannin Nottinghamiin, ja sieltä Mestikseen. Kausi 2002–2003 Mestiksen Kajaanin Hokissa oli menestys ja Häkkinen valittiin muun muassa Mestiksen vuoden maalivahdiksi.

Jokereihin Häkkinen palkattiin yllättäen kaudelle 2003–2004. Ennakkoon Pasi Häkkistä pidettiin korkeintaan kakkosmaalivahtina, mutta hän onnistui saavuttamaan ykkösmaalivahdin paikan jo kauden alla eikä kauden aikana siitä luopunut. Joulukuussa 2003 Häkkinen valittiin liigan kuukauden pelaajaksi. Kaudella 2004–2005 ei vastuuta Jokereissa tullut, joten Häkkinen suuntasi Tanskan sarjassa pelaavaan Herning IK:n joukkueeseen. Yhden Tanskan kauden jälkeen Häkkinen palasi SM-liigaan Rauman Lukon joukkueeseen. 20. lokakuuta 2006 Häkkinen kaupattiin Ilvekseen Tuukka Raskin maalivahtipariksi. Häkkinen jatkoi joukkueessa myös kaudella 2007–2008.

Kaudella 2008–2009 Häkkinen pelasi Italian Serie A:ssa HC Bolzanon riveissä. Häkkinen pelasi lopulta kaksi kautta Bolzanossa ja siirtyi kaudeksi 2010–2011 Saksan kakkossarjassa pelaavaan Dresdner Eislöweniin. Häkkinen pelasi kauden Eislöwenissä ja oli 2. Bundesliigan runkosarjan paras maalivahti. Kauden jälkeen hän vaihtoi valkovenäläiseen H’K Homeliin.

Homelissa Häkkinen pelasi kauden ja voitti Valko-Venäjän pronssia. Hän torjui 49 ottelussa ja päästi vain 1,7 maalia ottelua kohden. Häkkinen palasi kauden jälkeen takaisin Saksan kakkosliigaan, kun hän teki sopimuksen Starbulls Rosenheimin kanssa. Kaudella 2012–2013 Häkkinen pelasi Saksan kakkosliigassa Starbulls Rosenheimissa.

Lähteet
-------

* Pasi Häkkinen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pasi Häkkinen Hokin maalivahtivalmentajaksi Kajaanin Hokki. Viitattu 18.9.2015.
2. ↑  [backPid=12&cHash=1a3514e2a2 Eislöwen wildern in der Formel 1]  24.8.2010. Dresdner Eislöwen. Viitattu 5.11.2011. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Häkkinen wechselt zum HC Gomel *Hockeyweb.de*.  22.6.2011.  Arkistoitu 24.8.2011. Viitattu 5.11.2011. (saksaksi)
4. ↑  Pasi Häkkinen folgt auf Norm Maracle  6.7.2012. Eishockey.info. Viitattu 8.7.2012. (saksaksi)
5. ↑  Pasi Häkkinen Career statistics *eliteprospects.com*. Eliteprospects.com. Viitattu 7.5.2013.