recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Angel Krstev** (s. 15. joulukuuta 1980 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän on fyysinen ja isokokoinen peruspuolustaja, joka laukoo vasemmalta.

Ura
---

Prahassa syntynyt Krstev on HC Slavia Prahan kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1997–1998, jolloin hän pelasi Extraligassa neljä ottelua. Seuraava kausi sujui lähes kokonaan junioreissa, joten hän siirtyi kaudeksi 1999–2000 Pohjois-Amerikan WHL-juniorisarjaan Lethbridge Hurricanesiin. Hän palasi seurasta kotimaahansa 31 ottelun jälkeen. Hän teki Slavia Prahan paidassa Extraligassa yhdeksässä ottelussa tehot 2+2=4. Kaudella 2000–2001 hän ei vieläkään pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueessa ja pelasi osan kaudesta lainalla toisella sarjatasolla KLH Chomutovissa.

Kaudeksi 2001–2002 Krstev siirtyi kakkostasolla pelaavaan HC Libereciin ja teki 36 ottelussa tehot 4+25=29. Seura nousi kaudeksi 2002–2003 Extraligaan ja Krstev jatkoi joukkueessa. Hän voitti koko sarjan jäähypörssin 187 jäähyminuutillaan. Kauden 2003–2004 hän aloitti Liberecissä, mutta siirtyi kesken kauden HC Litvínoviin. Kaudella 2004–2005 hän pelasi Liberecin lisäksi lainasopimuksella kakkostasolla České Budějovicen joukkueessa.

Kauden 2005–2006 Krstev pelasi kokonaan Liberecissä ja teki 50 ottelussa uransa ennätystehot 6+12=18. Kaudella 2006–2007 hänen tehonsa vähenivät ja jäähyminuutteja tuli enemmän. Hän sai kuitenkin jatkaa joukkueessa vielä seuraavan kauden. Kaudeksi 2008–2009 Krstev siirtyi HC Vítkoviceen ja voitti liigan jäähypörssin 160 minuutillaan. Kauden 2009–2010 Krstev aloitti lainasopimuksella Venäjän KHL-liigassa Torpedo Nižni Novgorodin joukkueessa. Hän pelasi KHL:ssä 21 ottelua, jonka jälkeen hän pelasi Kometa Brnossa. Krstev lainattiin tammikuussa 2010 Ruotsin Elitserieniin Färjestads BK:hon, jossa hän pelasi loppukauden pudotuspelit mukaan lukien.

Kauden 2010–2011 hän aloitti KHL:ssä Avtomobilist Jekaterinburgissa, jossa hän teki 43 ottelussa tehot 2+11=13. Tammikuussa 2011 hänen uutisoitiin tehneen sopimuksen Rauman Lukon kanssa, mutta Krstev ei kuitenkaan läpäissyt Rauman Lukon tekemää lääkärintarkastusta ja sopimus ei astunut voimaan.

Maajoukkueura
-------------

Krstev on edustanut Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1998 ja nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2000 voittaen kultaa. A-maajoukkuetasolla hän on edustanut maata Euro Hockey Tour -turnauksissa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Angel Krstev**.
1. 1 2 3 4 5  Angel Krstev *Eliteprospects.com*. Rogers Sportsnet. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Angel Krstev Lukon takalinjoille  31.1.2011. Jatkoaika.com. Viitattu 31.1.2011.
3. ↑  Krstev ei saapunut Raumalle  1.2.2011. Rauman Lukko. Viitattu 13.2.2011. [vanhentunut linkki]
Fabrizio Giovanardi vuonna 2009
Giovanardi Vauxhall Vectran ratissa kaudella 2008.
**Fabrizio Giovanardi** (s. 14. joulukuuta 1966 Sassuolo, Italia) on italialainen kilpa-autoilija, joka ajaa WTCC-sarjassa.

Giovanardi aloitti rata-autouransa kartingista ja siirtyi kaudeksi 1987 Italian Formula 3 -luokkaan. Hän jatkoi 22-vuotiaana Formula 3000:een, jossa hän ajoi FIRST-tallissa. Giovanardi ylsi parempaan menestykseen touring-sarjoissa, joissa hän saavutti Italian mestaruudet 1992, 1998 ja 1999. Italian sarjoista hän siirtyi European Supertouring -sarjaan ja voitti heti mestaruudet kolmena peräkkäisenä kautena 2000, 2001 ja 2002 Alfa Romeolla. Kaudeksi 2003 Giovanardi siirtyi BMW-talliin, mutta jäi ilman mainittavaa menestystä. Takavetoinen auto ei sopinut hänen ajotyylilleen, joten kaudeksi 2004 hän palasi jälleen Alfa Romeolle, mutta voitti kauden aikana vain yhden kisan ja jäi sarjassa viidenneksi.

Kaudeksi 2006 Giovanardi siirtyi World Touring Car Championship -sarjaan (WTCC) ja sijoittui neljällä osakilpailuvoitolla sarjassa lopulta kolmanneksi. Autona oli edelleen Alfa Romeo, joka kuitenkin kaudeksi 2006 vaihtui VX Racingin Vauxhall Vectraan. Ensimmäisellä Vauxhall-kaudellaan Giovanardi sijoittui viidenneksi ja voitti mestaruudet kahdella seuraavalla kaudella, 2007 ja 2008.

Giovanardi on naimisissa ja hänellä on yksi poika.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen nettisivu
* BTCC: Fabrizio Giovanardi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Jochim Neiman** (n. 1600 – 1673) oli saksalaissyntyinen Suomessa toiminut taidemaalari.

Neiman oli saksalaista käsityöläissukua. Hän muutti Tukholmaan Kustaa II Aadolfin valtakauden alkupuolella ja kouluttautui siellä maalariksi. Suomen nousukausi houkutteli hänet vuonna 1631 työhön Turkuun, missä hän alkuun teki koristelu- ja muuta käsityötä mm. Turun tuomiokirkkoon. Hän oli 1650-luvun alussa Suomen ensimmäinen muotokuvamaalari ja muotokuvamaalauksen uranuurtaja. Hän ikuisti suuren määrän Turun akatemian professoreita mutta lähes kaikki tuhoutuivat Turun paloissa 1738 ja 1827, ja hänen maalauksiaan on yleensäkin säilynyt vain muutama. Osa niistä siirtyi Ruotsiin sinne muuttaneiden mukana. Neimanin työksi arvioitu alkuaan Turun tuomiokirkossa ollut lapsimuotokuva vuonna 1662 kuolleesta Kaarle Kustaanpoika Hornista vainajana on nykyään Nordiska museetissa. Hänen professorimuotokuviaan ovat esimerkiksi maalattu, Gripsholmin linnassa säilynyt piispa Isak Rothoviuksen muotokuva vuodelta 1652 sekä Rauman kirkkoon vuonna 1640 tehtyyn Rauman kirkkoherran Gregorius Clementin (Gregorius Clementis eli Grels Finno) epitafiin maalatut muotokuvat. Maskun kirkon votiivikaapissa olevat Hebla Gallen ja Henrik Hoffmanin muotokuvat on myös kirjattu Neimanin teoksiksi. 

Jochim Neiman käytti Suomessa ensimmäisenä konterfeijarin eli kiertävän maalarin titteliä ja kiersi työkseen muotokuvien teossa. Ruotsin Vaasa-ajan renessanssin muotokuvamaalaus, varsinkin Cornelius Arendtzin tyyli, antoi hänelle tyylillisiä vaikutteita. Hän oli 1600-luvun Suomessa harvoja konterfeijaria, eivätkä useimmat heistä pitäneet oppilaita. Jochim Neiman otti kuitenkin oppilaita, esimerkiksi Abraham Myra (k. 1684) oli hänen oppilaitaan.

Lähteet
-------

* Nikkemedia.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yliopiston kokoelmat
* Rauman seurakunta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Kansallinen tehtävämestari** on ansioituneille shakkitehtävien laatijoille Suomessa myönnettävä tehtäväshakin arvonimi. Sen myöntää tehtäväshakin kansallinen lajiyhdistys Suomen Tehtäväniekat. Päätöksen vahvisti vuoteen 2011 asti Suomen Keskusshakkiliiton (SKSL) kerhojen kokous. Sittemmin SKSL muutti keväällä 2011 nimensä Suomen Shakkiliitoksi. 

Kansallisen tehtävämestarin arvonimen saamisen edellytyksenä on 10 pistettä FIDE-albumeissa julkaistuista shakkitehtävistä. Arvonimen voi saada myös näytetehtävien perusteella. Kansallisen tehtävämestarin arvon on saanut kaikkiaan 31 henkilöä.

Suomen Tehtäväniekat perustettiin vuonna 1935 ja seuraavana vuonna yhdistys perusti kansallisen tehtäväshakin arvonimen. Ensimmäisenä kansallisen arvonimen sai Johannes Öhquist. Öhquist oli 1890-luvulla eräs tehtäväshakin uranuurtajia Suomessa. Viimeisimpänä arvonimen ovat saaneet lahtelainen laatija ja shakinpelaaja **Jorma Pitkänen** (s. 1941) vuonna 2009 ja tehtäväniekka **Mikael Grönroos** (s. 1955) vuonna 2016.

Luettelo kansallisen tehtävämestarin arvonimen saaneista henkilöistä
--------------------------------------------------------------------

Seuraavat henkilöt ovat saaneet kansallisen tehtävämestarin arvon. Suluissa arvonimen myöntämisvuosi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Johannes Öhquist (1936)
* Edvard af Hällström (1937)
* John L. W. Lillja (1937)
* Yrjö S. Iso-Puonti, alk. Nilsson (1937)
* Aleksis Rautanen (1937)
* Pentti Sola (1937)
* Leo Valve (1945)
* Emil Luukkonen (1946)
* Visa Kivi (1947)
* Erkki A. Wirtanen (1949)
* Jan Hannelius (1951)
* Julius Gunst (1955)
* Matti Myllyniemi (1962)
* Antti G. Ojanen (1965)
* Osmo Kaila (1966)
* Pauli Perkonoja (1968)
 |   | * Erkki Heinonen (1974)
* Tapani Tikkanen (1976)
* Veikko Hynönen (1978)
* Bruno Breider (1979)
* Unto Heinonen (1985)
* Harri Hurme (1991)
* Reino Heiskanen (1998)
* Hannu Harkola (1999)
* Kauko Virtanen (1999)
* Kari Valtonen (2000)
* Henry Tanner (2002)
* Jorma Paavilainen (2005)
* Marko Ylijoki (2008)
* Jorma Pitkänen (2009)
* Mikael Grönroos (2016)
 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Jorma Pitkäsestä tehtävämestari (Arkistoitu – Internet Archive) ST 2009 Viitattu 23.11.2012
2. 1 2  Suomalaisten FIDE-albumipisteet (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Tehtäväniekat 2010 Viitattu 23.11.2012.
3. 1 2 3  Tehtäväshakin arvoja (Arkistoitu – Internet Archive) ST 2011 Viitattu. 16.2.2017
Margot Käßmann (2015)
**Margot Käßmann** (s. 3. kesäkuuta 1958) on saksalainen piispa. Hän toimi vuosina 1994–1999 Saksan evankelisten kirkkopäivien pääsihteerinä ja sitten vuoteen 2010 Hannoverin evankelisluterilaisen maakirkon maapiispana. Vuosina 2009–2010 hän myös toimi Saksan evankelisen kirkon neuvoston puheenjohtajana ja oli kirkon ensimmäinen naispuolinen johtaja. Käßmann sai pappisvihkimyksen vuonna 1985. Hänestä tuli Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistoin kunniatohtori vuonna 2001 ja Ruhrin yliopiston kunniaprofessori 2010. Hänellä on neljä lasta.

Käßmann erosi tehtävistään jäätyään helmikuussa 2010 kiinni rattijuopumuksesta (1,54 promillea veressä). Hän on ilmaissut tukensa kansallisdemokraattisen puolueen kieltämiselle. Häneltä leikattiin vuonna 2006 rintasyöpä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jalb.de: First female German Protestant leader quits after drinking offense Trier
2. ↑  Evangelische Kirche in Deutschland: Professorin Dr. Dr. h.c. Margot Käßmann
3. ↑  Bild.de: Margot Käßmanns mysteriöser Freund: „Von Beziehung kann nicht die Rede sein"
4. ↑  Zentralrat der Juden in Deutschland
5. ↑  Bild.de: Mein Mann konnte meinen Brustkrebs schwer wahrhaben


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Šahtjorsk** (ven. Шахтёрск, ent. **Toro**) on kaupunki Sahalinin alueen Uglegorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sahalinin länsirannalla 371 kilometriä Južno-Sahalinskista luoteeseen. Asukkaita on 9 900 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on syntynyt Venäjän–Japanin sodan jälkeen, jolloin alue kuului Japanille. Vuoteen 1946 saakka sen nimenä oli *Toro*. Vuonna 1947 siitä tuli Šahtjorskin kaupunki. Talous perustuu kivihiilen tuotantoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 523. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 20.12.2011. Viitattu 3.2.2011. (venäjäksi)

Sahalinin alueen vaakunaSahalinin alueen kaupungit
Sahalinin alueSahalinin alue
**Hallinnollinen keskus: Južno-Sahalinsk**   

Aleksandrovsk-Sahalinski | Aniva | Dolinsk | Holmsk | Korsakov | Kurilsk | Makarov | Nevelsk | Oha | Poronaisk | Šahtjorsk | Severo-Kurilsk | Tomari | Uglegorsk
Näköispainoksen sivu 2.
**Vita Ædwardi Regis** (*Vita Ædwardi regis qui apud Westmonasterium requiescit*) on Englannin historiaan liittyvä latinankielinen teos, joka on ilmeisesti kirjoitettu Hastingsin taistelun aikoihin. Kirjoittaja on nimeltä tuntematon St. Omerin flaamilainen munkki ja teos on omistettu kuningatar Edithille, kirjoituksen tilaajalle ja kuningas Edvard Tunnustajan puolisolle. Vaikka teos on nimellisesti kuvaus kuningas Edvardista, oli sen alkuperäinen tarkoitus ylistää jaarli Godwinia ja tämän perhettä. Ilmeisesti teoksen alkuosa on kirjoitettu ennen normannivalloitusta 1066 ja kirjan loppuosa valloituksen jälkeen, jolloin Edith otti etäisyyttä veljeensä, kuningas Harald Godwininpoikaan ja keskittyi kuningas Edvardin ihmetekojen kuvauksiin. Huomionarvoisaa on, ettei teoksessa viitata suoraan Stamford Bridgen taisteluun tai Hastingsin taisteluun, joissa kaatui neljä kuningatar Edithin veljistä.

Lähteet
-------

* DeVries, K.: *The Norvegian invasion of England in 1066*. Great Britain: The Boydell Press, 1999. (englanniksi)
* Mason, E.: *The House of Godwine*. The History of a Dynasty. Great Britain: Cambridge University Press, 2004. ISBN 1 85285 389 1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Mason, s.xii
2. ↑  Mason, s.105
3. ↑  Mason, s.186
**Juha-Pekka Ketola** (s. 21. tammikuuta 1983 Rauma) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on Rauman Lukon kasvatti, mutta pelasi SM-liigauransa Porin Ässissä. Hän pelasi siellä vuosina 2003–2005 83 ottelua ja teki niissä tehot 3+1=4 ja keräsi 62 jäähyminuuttia. 

New York Islanders varasi Ketolan NHL:n varaustilaisuudessa 2001 yhdeksännellä kierroksella. Hän on kaikkien aikojen toiseksi suurimmalla numerolla (287.) NHL:ään varattu suomalainen. Suurin on vuotta aikaisemmin varatulla Lauri Kinoksella, joka varattiin numerolla 293.

NHL-varauksen jälkeen Ketola siirtyi Lukosta QMJHL-joukkue Sherbrooke Castorsiin kaudeksi 2001–2002. Hän palasi Lukkoon kaudeksi 2002–2003, mutta pelasi ainoastaan A-nuorissa, kunnes siirtyi loppukaudeksi pelaamaan Mestistä Uudenkaupungin Jää-Kotkiin. Ketola siirtyi Porin Ässiin kaudeksi 2003–2004 try-outin kautta. Hän pelasi Ässissä myös kauden 2004–2005.

Ketola teki syyskuussa 2005 ns. "kuukausi kerrallaan" -sopimuksen Kajaanin Hokin kanssa, mutta teki lokakuussa loppukauden kattavan sopimuksen. Ketolan piti siirtyä kaudeksi 2006–2007 CHL:ään, mutta pelasi kautensa Ranskan 1. divisioonassa, jossa hän lopetti uransa.

Uransa jälkeen Ketola siirtyi opiskelemaan.

Maajoukkue
----------

Ketola pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2001 ja voitti pronssia.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2001–2002 | Sherbrooke Castors | QMJHL | 67 | 8 | 27 | 35 | 58 | – | – | – | – | – |
| 2002–2003 | Jää-Kotkat | Mestis | 6 | 2 | 0 | 2 | 35 | – | – | – | – | – |
| 2003–2004 | Ässät | SM-liiga | 44 | 2 | 1 | 3 | 34 | – | – | – | – | – |
| 2004–2005 | Ässät | SM-liiga | 39 | 1 | 0 | 1 | 28 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 |
| 2005–2006 | Hokki | Mestis | 39 | 6 | 6 | 12 | 60 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2006–2007 | HC Neuilly-sur-Marne | Ranska I | 18 | 7 | 7 | 14 | 116 | – | – | – | – | – |
| 2 kautta | yhteensä | SM-liiga | 83 | 3 | 1 | 4 | 62 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 |

Lähteet
-------

* Jatkoaika.com (Arkistoitu – Internet Archive)
**Murol** on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Couze Chambon -joen varrella, noin 36 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.

Château de Murol
Kunnan maisemaa hallitseva Château de Murol on 1000-luvulla perustettu linna. Sillä on ollut tärkeä rooli ympäröivien laaksojen hallinnassa. 1200- ja 1300-luvuilla käydyn satavuotisen sodan taisteluissa englantilaiset eivät pystyneet valloittamaan linnaa. 1400-luvulla linna tuli Estaingin suvun omistukseen. Tuona aikana linnaa paranneltiin aseiden kehittyessä. Lopulta linnan sotilaallinen merkitys päättyi Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1700-luvun lopulla ja siitä tuli vankila. Linnaa alettiin käyttää myös louhoksena ja sen kiviä käytettiin rakennusaineena lähistön rakennuksissa. Vuonna 1889 linna luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi, ja seuraavana vuonna sen viimeinen omistaja Henri-Guillaume de Chabrol luovutti sen Puy-de-Dômen departementille. Departementti taas puolestaan antoi linnan vuonna 1953 Murolin kunnalle, joka omistaa rakennuksen edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 9.10.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Château de Murol Château de Murol. Viitattu 9.10.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Vulcania > Issoire Tour de France 2023. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Murol** Wikimedia Commonsissa
**Killian Mullarney** (s. 1958 Dublin, Irlanti) on irlantilainen lintutieteilijä, taiteilija ja lintumatkojen vetäjä.

Killian Mullarneyn äiti Máire Mullarney, joka oli Irlannin vihreän puolueen perustajajäseniä, opetti poikaansa kotona. Killian kiinnostui linnuista ja luonnosta jo lapsena, ja alkoi saavuttaa kuuluisuutta taiteilijana 1970-luvun lopulla. Vuonna 1999 julkaistu *Birds of Europe*, uusintapainoksena *Collins Bird Guide* (Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut) on paras Euroopan linnuista tehty kenttäopas, ja Mullarney sekä Dan Zetterström maalasivat kirjan kuvat. Vuosien 1997 ja 2004 välillä Mullarney kuvitti sarjan postimerkkejä Irlannin postilaitokselle.

Mullarney toimi Irlannin Rariteettikomiteassa vuosina 1980–2008, ja on toiminut useiden lintulehtien määritysasiantuntijana (Birding World, Alula, Dutch Birding). Edesmenneen Peter J. Grantin kanssa hän kirjoitti joukon artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin kokoelmana.

Mullarney toimii eri puolille maapalloa suuntautuvien lintumatkojen oppaana.

Lähteet
-------

1. ↑  WINGS Birding Tours (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jean-Yves Bosseur** (s. 5. helmikuuta 1947 Pariisi) on ranskalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.

Bosseur soitti viulun ennen säveltäjäksi ryhtymistään. Aluksi hän otti yksityistunteja ja opiskeli Darmstadtin kesäkoulussa, jossa hän tutustui Karlheinz Stockhauseniin ja Henri Pousseuriin. Opinnot jatkuivat Kölnin musiikkikorkeakoulussa (*Rheinische Musikhochschule*).

Bosseur opiskeli myös yliopistossa filosofiaa ja estetiikkaa, jonka tuloksena syntyi kaksi opinnäytetyötä : Henri Pousseurin ja Michel Butorin *Votre Faust* –oopperasta ja väitöskirja *Uuden musiikin notaatio ja kommunikaatio* (*Notation et communication de la nouvelle musique*).

Yhdessä Michel Decoustin ja Pierre Mariétanin kanssa Bosseur perusti vuonna 1966 GERM-ryhmän (*Groupe d’Études et de Réalisations Musicales*). Hän teki tunnetuksi amerikkalaista kokeellista musiikkia. Säveltäjistä häntä kiinnostavat varsinkin John Cage, Morton Feldman, Earle Brown, Christian Wolff, jotka ovat soveltaneet sävellystyössään avoimen muodon periaatetta.

Vuonna 1977 Bosseur oli mukana perustamassa *Intervalles* -ryhmää, joka yhdistää kuvataiteita, teatteria, tanssia ja kirjallisuutta ja edistää taiteidenvälistä vuoropuhelua. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Jiří Kolářin kanssa hyödyntäen sitaatti- ja kollaasitekniikkaa. Michel Butorin kanssa Bosseur on tehnyt *Matériel pour un Don Juan* (1977) ja *Les Tarots-Musiciens* (Eloge de Raymond Roussel, 1983-1984) –teokset.

Bosseur työskentelee musiikkitieteen tutkijana Paris IV -yliopistossa, Tieteellisessä tutkimuskeskuksessa (*Centre National de la Recherche Scientifique*).

Vuonna 1998 hänelle myönnettiin *Diapason d'Or* –kunniamerkki *la Messe* –sävellyksestään.

Kirjallisuutta
--------------

*Musique et Littérature*. Revue des Sciences Humaines. Lille : Publiée par l’Université de Lille III, avec le concours du CNRS et du CNL. 1987/1.

Aiheesta muualla
----------------

* Jean-Yves Bosseur, Compositeur (Arkistoitu – Internet Archive)
* IRCAM (Arkistoitu – Internet Archive)
* CDMC
* The Living Composers Project
* Musicologie
* Book by ISBN
* Resonances (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pekka Juutilainen vuonna 1963.
**Pekka Kalervo Juutilainen** (s. 3. joulukuuta 1940 Helsinki) on entinen suomalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 metriä ja 800 metriä.

Juutilainen karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 800 metrin juoksun välierissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 800 metrillä vuonna 1963.

"Parta-Pekka" Juutilainen voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuonna 1964, 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1967 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1966 ja 1968. Hän saavutti SM-hopeaa 800 metrillä vuonna 1962 ja 400 metrillä vuonna 1965 sekä SM-pronssia 800 metrillä vuosina 1963 ja 1965. Hän edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja, jossa hän kuului valmentaja Rolf Haikkolan johtamaan "Raaka-Rollen koplaan". Hän käytti 800 metrillä usein erikoista taktiikkaa juoksemalla ensimmäisen kierroksen lähes täysillä. Hän on pituudeltaan 190-senttinen. Espoossa asuva Juutilainen on komentajakapteeni Martti Juutilaisen poika ja graafinen suunnittelija Joonas Juutilaisen isä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metriä: 47,9
* 800 metriä: 1.47,5
* 1 000 metriä: 2.23,9
* 1 500 metriä: 3.46,8
* 3 000 metriä: 8.37,4

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 99. Jyväskylä: Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 433–447. , 1987.
* Pekka Juutilainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Erich Kunzel *(vas.)* vastaanottaa vuonna 2006 National Medal of Arts -palkinnon presidentti George W. Bushilta.
**Erich Kunzel** (21. maaliskuuta 1935 New York, New York, Yhdysvallat – 1. syyskuuta 2009 Bar Harbor, Maine, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kapellimestari, joka johti Cincinnati Pops -orkesteria sen perustamisesta, vuodesta 1977 lähtien.

Kunzel liittyi Cincinnatin sinfoniaorkesteriin 1965, ja kun siitä erotettiin viihdeorkesteri, hänestä tuli sen johtaja. Kunzel ja orkesteri levyttivät 85 albumia. Orkesteri oli erityisen suosittu Aasiassa, mutta sen soittoa on kuultu myös Suomessa Yleisradiossa.

Kunzel johti viimeisen konserttinsa 1. elokuuta 2009. Hän kuoli melko nopeasti edenneeseen syöpään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kapellimestari Erich Kunzel on kuollut Yle.fi. Viitattu 2.9.2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Anthony Vanden Borre** (s. 24. lokakuuta 1987 Likasi, Zaire) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja oikea puolustaja. Hän edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa RSC Anderlechtia.

Seurajoukkueura
---------------

Vanden Borre pelasi debyyttinsä Anderlechtin riveissä vain 16 vuoden ikäisenä. Hän voitti kotimaansa Belgian pääsarjamestaruuden kausina 2003–2004, 2005–2006 ja 2006–2007.

Vanden Borre liittyi Fiorentinaan 1. heinäkuuta 2007. Hän teki Serie A -debyyttinsä 7. lokakuuta 2007 Juventusta vastaan. Hän siirtyi 19. tammikuuta 2008 Genovaan sopimuksella, jossa Papa Waigo siirtyi Fiorentinaan, ja Vanden Borre tuli Fiorentinan ja Genovan yhteisomistukseen. Kesäkuussa 2008 Genova ilmoitti, että seura oli saanut täydet oikeudet pelaajaan.

13. elokuuta 2009 Vanden Borre siirtyi yhden vuoden lainasopimuksella Portsmouthin. Hän teki debyyttinsä 19. elokuuta 2009 Birminghamia vastaan.

Vanden Borre siirtyi vuoden 2011 alussa ilmaissiirrolla kotimaansa KRC Genkiin, jossa voitti heti tulokaskaudellaan Belgian-mestaruuden. Seuraavan kauden jälkeen hän jäi ilman sopimusta, kunnes palasi Anderlechtiin tammikuussa 2013. Hän voitti seurassa liigamestaruuden kausilla 2012–2013 ja 2013–2014.

Maajoukkueura
-------------

Vanden Borre teki debyyttinsä Belgian maajoukkueessa 28. huhtikuuta 2004 ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Kentälle hän pääsi 90. minuutilla Eric Deflandren tilalle. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Belgian joukkueeseen Pekingin olympialaisissa 2008. Hän pelasi yhden ottelun MM-kilpailuissa 2014. Hän on edustanut maajoukkuetta vuosien 2006 ja 2010 MM-kilpailujen sekä 2008, 2012 ja 2016 EM-kilpailujen karsinnoissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5 6  Anthony Vanden Borre Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3 4  A. Vanden Borre *us.soccerway.com*.  (englanniksi)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Belgium vs. Turkey 2 - 3 *us.soccerway.com*. Viitattu 6.6.2016. (englanniksi)
8. ↑  Anthony Vanden Borre *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 6.6.2016. (englanniksi)
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑

Belgian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Kompany |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Fellaini |
9 Lukaku |
10 Hazard |
11 Mirallas |
12 Mignolet |
13 Bossut |
14 Mertens |
15 Van Buyten |
16 Defour |
17 Origi |
18 Lombaerts |
19 Dembélé |
20 Januzaj |
21 Vanden Borre |
22 Chadli |
23 Ciman |
Valmentaja Wilmots
Christian Ludwig Brehm.
**Christian Ludwig Brehm** (24. tammikuuta 1787 Schönau vor dem Walde – 23. kesäkuuta 1864 Renthendorf) oli saksalainen pappi ja lintutieteilijä.

Brehmin syntymäpaikkakunta Schönau oli Gothan kaupungin lähellä Gothan piirikunnassa. Hän opiskeli Jenan yliopistossa. 1813 hänestä tuli Renthendorfin kirkkoherra, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Renthendorf on kylä Leipzigista noin 90 kilometriä etelään.

Brehmin laaja tuotanto käsitti muun muassa teokset *Beitrage zur Vogelkunde* (1820–22), jossa hän kuvaili 104 saksalaista lintulajia tarkkoine tuntomerkkeineen, sekä *Handbuch der Naturgeschichte aller Vogel Deutschlands* (1831).

Brehm keräsi suuren kokoelman linnunnahkoja, noin 15 000 kappaletta. Hän tarjosi kokoelmaansa Berliinin eläinmuseolle, mutta kauppoja ei syntynyt. Brehmin kuoleman jälkeen kokoelma löytyi hänen kotinsa ullakolta. Muutamia vuosia myöhemmin Otto Kleinschmidt taivutteli lordi Lionel Walter Rothschildin ostamaan kokoelman, ja vuonna 1900 se päätyi Walter Rothschildin museoon Tringiin Englantiin.

Eläintieteilijä Alfred Edmund Brehm (1829–1884) oli Christian Brehmin poika.

Christian Ludwig Brehm kuvaili tieteelle lukuisia uusia lintulajeja, muun muassa mustakaulauikun, etelänsatakielen ja laulurastaan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
George Ord (1781–1866)

**George Ord** (4. maaliskuuta 1781, Philadelphia, Pennsylvania – 24. tammikuuta 1866) oli yhdysvaltalainen ornitologi ja kirjailija.

Ord syntyi Philadelphiassa köydentekijän perheeseen. Hänen äitinsä oli Rebecca Lindemeyer. Hänen isänsä, myös George Ord, oli entinen merikapteeni, joka valmisti köysiä ja kauppasi niitä. Nuorempi George seurasi häntä matkoilla vuodesta 1800 alkaen ja jatkoi isänsä työtä tämän kuoltua 1806. Vuonna 1829 hän luopui kaupanteosta voidakseen omistaa aikansa tieteelle. Koulunsa Ord kävi Philadelphiassa.

1806 George Ord nai Margarette Biays'in ja heille syntyi 3 lasta, joista 2 kuoli jo lapsena. Margarette kuoli 1815, ja Ord meni uusiin naimisiin naisen kanssa, jonka nimi ei ole tullut julkisuuteen, ja joka taisteli mielisairauttaan vastaan lähes koko heidän avioliittonsa ajan.

1815 Ordista tuli Philadelphian Academy of Natural Sciences seuran jäsen ja myöhemmin seuran puheenjohtaja. 1817 hänet hyväksyttiin jäseneksi American Philosophical Society seuraan, jossa hän toimi merkittävällä tavalla muun muassa seuran sihteerinä, varapuheenjohtajana, kirjastonhoitajana, lahjoittajana ja valtuutettuna. 

Ord oli Alexander Wilsonin hyvä ystävä ja tukija, seuraten tätä monilla hänen matkoillaan halki Amerikan. Wilsonin kuoltua 1813 Ord kirjoitti valmiiksi kahdeksannen ja yhdeksännen osan Wilsonin laajasta teoksesta *American Ornithology*. Viimeinen osa tuli painosta 1814. Hän julkaisi Wilsonin elämäkerran 1828, ja kustansi myös kumppaniensa Thomas Sayn (1787–1834) ja Charles Alexandre Lesueurin (1778–1846) elämäkerrat. Hän toimi avustajana Samuel Johnsonin tietosanakirjan laajentamisessa ja Noah Websterin tietosanakirjan ensimmäisessä painoksessa.

Merkittävää oli hänen julkinen vihamielinen suhtautumisensa John James Auduboniin, jonka maalauksista hän ei pitänyt, ja joka hänen mielestään yritti anastaa Wilsonin aseman amerikkalaisena lintumaalarina. Ord oli tunnettu suorapuheisuudestaan ja voimakkaista mielipiteistään. Hän arvosteli kärkevästi myös toista suurta amerikkalaista luonnontieteilijää, Thomas Nuttallia.

George Ord on haudattu Wilsonin viereen Philadelphian Gloria Dei Church'in hautausmaalle.

Ordin tieteelle kuvailemia lintulajeja on muun muassa pikkujoutsen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tapani Aimo Vuorenhela** (s. 15. syyskuuta 1947 Somero) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.

Vuorenhela osallistui Münchenin 1972 olympialaisissa 182 kilometrin maantiepyöräilyyn, jossa hän keskeytti. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1969 ja 1971; jälkimmäisellä kerralla hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa kymmenenneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuosina 1968–1972 ja saavutti 100 kilometrin joukkueajossa pronssia vuonna 1971. Hän osallistui Varsova–Berliini–Praha-ajoon vuosina 1970–1972.

Seuratasolla "Tapsa" Vuorenhela edusti Porin Tarmoa ja Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden henkilökohtaisessa maantieajossa sekä radalla 4 000 metrin joukkuetakaa-ajossa vuonna 1971. Maantieajossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1969 sekä 1 000 metrin aika-ajossa SM-pronssia vuosina 1969 ja 1970.

Tapani Vuorenhelan poika Turo Vuorenhela on saavuttanut joukkuekilpailuissa Suomen mestaruuksia pyöräilyssä ja triathlonissa.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 363. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
**Neno Stojanov Terzijski** (bulg. Нено Стоянов Терзийски, s. 23. maaliskuuta 1964) on entinen bulgarialainen painonnostaja.

Terzijski voitti maailmanmestaruuden alle 52-kiloisten sarjassa vuonna 1983 sekä alle 56-kiloisten sarjassa vuosina 1985 ja 1987. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 52-kiloisissa vuosina 1983 ja 1984 sekä alle 56-kiloisissa vuosina 1985 ja 1986. Hän saavutti EM-hopeaa alle 56 kilon sarjassa vuonna 1988.

Terzijski sijoittui Barcelonan 1992 olympialaisissa neljänneksi alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 295 kg. Kiinalainen He Yingqiang ja kreikkalainen Valerios Leonidis saivat saman tuloksen, mutta He sai heistä kevyimpänä pronssia, Terzijski sijoittui neljänneksi ja Leonidis oli kolmikon painavimpana viides. Terzijskin tulos tempauksessa oli 130 kg ja työnnössä 165 kg.

Terzijski teki alle 52-kiloisten sarjassa 11 maailmanennätystä: yhden tempauksessa, kuusi työnnössä sekä neljä yhteistuloksessa.

Lähteet
-------

* Neno Terzijskin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 31.12.2009. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 31.12.2009. (englanniksi)
Olaf de Fleur (keskellä) Rotterdamin elokuvajuhlilla.
**Olaf de Fleur** (oik. Ólafur Jóhannesson; s. 2. helmikuuta 1975 Búðardalur) on islantilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.

Olaf de Fleur johtaa itsenäistä tuotantoyhtiötä Poppoli Picturesia, jonka varhaisempiin tuotantoihin kuuluu muun muassa de Fleurin ohjaama, Islannin parhaana dokumenttina vuonna 2004 palkittu *Blindsker*. Ohjaajan *The Amazing Truth About Queen Raquela* -dokumentti voitti ilmestymisvuotenaan Berliinin elokuvajuhlien Teddy-palkinnon. *Borgríki* on de Fleurin yhdeksäs ohjaustyö.

Filmografia
-----------

* Blindsker (dokumentti, 2004)
* Africa United (dokumentti, 2005)
* Act Normal (dokumentti, 2006)
* The Amazing Truth about Queen Raquela (elokuva, 2008)
* Stóra planið (elokuva, 2008)
* Circledrawers (Webisodes, 2009)
* Kurteist fólk (elokuva, 2011)
* Land míns föður (dokumentti, 2011)
* Borgríki (elokuva, 2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Olaf de Fleur Johannesson Rakkautta & Anarkiaa.  Arkistoitu 21.3.2013. Viitattu 24.12.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Olaf de Fleur Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Olaf de Fleur
**Stefan Botev Hristov** (bulg. Стефан Ботев Христов, s. 14. helmikuuta 1968 Harmanli, Haskovo, Bulgaria) on bulgarialaissyntyinen, sittemmin Australiaan muuttanut painonnostaja ja olympiamitalisti.

Botev saavutti Bulgariaa edustaen pronssia Barcelonan 1992 olympialaisissa alle 110-kiloisten sarjassa tuloksella 417,5 kg. Hän nosti tempauksessa 190 kg ja työnnössä 227,5 kg. Atlantan 1996 olympialaisissa hän edusti Australiaa, jonne hän oli muuttanut jo vuonna 1990, ja saavutti pronssia yli 108-kiloisten sarjassa tuloksella 450 kg; hän tempaisi 200 kg ja työnsi 250 kg.

Botev voitti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden alle 110-kiloisten sarjassa vuosina 1989 ja 1990. Lisäksi hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia vuosina 1993–1995 (alle ja yli 108 kg) sekä kaksi EM-hopeaa vuosina 1987–1988 (alle 110 kg).

Lähteet
-------

* Stefan Botevin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 2.5.2009. Viitattu 1.1.2010. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 1.1.2010. (englanniksi)
**Shirō Ichinoseki** (jap. 一ノ関史郎, *Ichinoseki Shirō*, s. 24. tammikuuta 1944 Hachirōgata, Akita, Japani) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.

Ichinoseki saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia kevyimmässä eli alle 56-kiloisten sarjassa tuloksella 347,5 kg. Hän nosti punnerruksessa 100 kg, tempauksessa 110 kg sekä työnnössä 137,5 kg. Hän oli tempauksessa koko kilpailijajoukon paras ja työnnössäkin toiseksi paras mutta punnerruksessa vasta jaetulla yhdeksännellä sijalla. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui alle 56-kiloisten sarjassa viidenneksi tuloksella 350 kg. Hän nosti punnerruksessa 110 kg, tempauksessa jälleen sarjan parhaan tuloksen 107,5 kg sekä työnnössä 132,5 kg. 

Ichinoseki saavutti MM-hopeaa vuonna 1965 ja MM-pronssia vuonna 1963. Hän nosti kolme maailmanennätystä tempauksessa ja kaksi yhteistuloksessa vuosina 1963–1965.

Lähteet
-------

* Shirō Ichinosekin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 7.11.2012. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
**Denis Papas** (s. 15. elokuuta 1937) on ranskalainen entinen jalkapallovalmentaja ja pelaaja.

Ura
---

Papas aloitti pelaajauransa FC Villefranchessa vuonna 1947. Hän pelasi seurassa juniorivuotensa siirtyen 1957 FC Grenobleen, jossa hän juhli Division 2:n mestaruutta kaudella 1959/60. Hän siirtyi nousukauden jälkeen Olympique Lyonnais'een, jota edusti pääsarjassa yhden kauden. Vuonna 1962 Papas palasi Villefrancheen, josta vielä 1968 CS Cuiseaux'hon, jossa lopetti uransa vuonna 1971.

Valmentajana Papas vaikutti Villefranchessa ja Cuiseaux'ssa vuosikausia. Lokakuussa 1987 hän siirtyi Olympique Lyonnais'n päävalmentajaksi, mutta joutui jättämään tehtävänsä jo maaliskuussa 1988. Hän toimi tämän jälkeen seurassa urheilutoimejohtajana, kunnes palasi vuonna 1989 Villefrancheen. Hän lopetti uransa seuran päävalmentajana vuonna 1998.

Meriitit
--------

* Division 2: 1960

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Robert Nouzaret** | **Olympique Lyonnais'n päävalmentaja**10/1987–3/1988 | Seuraaja:**Marcel Leborgne** |
Ağstafan piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Ağstafan piirikunta** (azer. *Ağstafa rayonu*, ven. Акстафи́нский райо́н, *Akstafinski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1504 neliökilometriä. Asukkaita on 80 500 henkeä (vuonna 2010).

Ağstafan piiri sijaitsee Azerbaidžan luoteisosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Georgiaan, idässä Tovuzin ja lounaassa Qazaxin piireihin sekä etelässä Armeniaan.

Piirin keskus on Ağstafan kaupunki, josta on 461 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Vurğunin taajama. Kuntia on yhteensä 24, taajamia 9 ja kyliä 29. Kaupunkiväestön osuus on 25,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 99,0 % on azereja ja 0,6 % turkkilaisia.

Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn.

Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Tatlın armenialainen kirkko, Haçavuoren keskiaikainen rakennelma ja Kolxələflin kylän kaivo. Kurajoen pohjoispuolella sijaitsee Qarayazın luonnonpuisto.

Paikallislehtenä ilmestyy *Ağstafa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 12.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ağstafan piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Tuomi 1930-luvun alussa.
**Leo Robert Arvid Tuomi** (vuoteen 1906 Bergström, 13. maaliskuuta 1893 Helsinki – 13. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä *Juhla meren rannalla* on vuodelta 1929. Aktiivinen elokuvaura ajoittuu vuosiin 1939–1950, jolloin hän oli lähinnä sivuosissa lähes 50 elokuvassa. Tuomen suurin rooli oli toinen miespääosa Nyrki Tapiovaaran komediassa *Kaksi Vihtoria* vuonna 1939. Elokuvassa *Linnaisten vihreä kamari* hänet nähdään hovimestari Holmingina. Aleksis Kiven elämästä kertovassa elokuvassa *"Minä elän"* hän näyttelee Zacharias Topeliusta, samoin kuin pari vuotta aiemmin tehdyssä fiktiivisessä Fredrik Pacius-elämäkertaelokuvassa *Ballaadi*. Vuonna 1941 Tuomi oli toisena ohjaajana elokuvassa *Viimeinen vieras*. 

Arvi Tuomi toimi Porin Työväen Teatterin johtajana 1924–1925 sekä Viipurin Työväen Teatterin johtajana 1926–1938. Hänen aviopuolisonsa oli näyttelijä Santa Tuomi. Sekä Arvi että Santa Tuomi nähdään vuonna 1943 valmistuneessa elokuvassa *Miehen kunnia*. Muista Tuomen elokuvista mainittakoon *Rikas tyttö* (1939), *Valkoiset ruusut* (1943), *Neiti Tuittupää* (1943), *Pikajuna pohjoiseen* ja *Amor hoi!* (1950).

Arvi ja Santa Tuomen poika Rauli Tuomi ja tytär Liisa Tuomi olivat myös näyttelijöitä. Arvi Tuomen veli oli näyttelijä Valter Tuomi ja sisar Emmi Jurkka.

Lähteet
-------

* Siiri ja Kaarlo, Kari Uusitalo ja Edita Publishing 2002 (ISBN 951-37-3690-3)
* Elonet

Aiheesta muualla
----------------

* Arvi Tuomi Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Christian Dotremont** (12. joulukuuta 1922 Tervuren, Belgia – 20. elokuuta 1979 Buizingen) oli belgialainen kirjailija ja kuvataiteilija.

Pariisissa asuessaan vuosina 1941–1942 hän osallistui *La main à plume* -nimisen surrealistiryhmän toimintaan ja tutustui Paul Éluardiin, Pablo Picassoon ja Gaston Bachelardiin. Dotremont on perustanut *Le ciel bleu*-, *Les deux sœurs*- sekä *Strates*-julkaisut. 

Dotremont perusti yhdessä tanskalaisen kuvataiteilijan, Asger Jornin, hollantilaisen taidemaalarin, Karel Appelin ja belgialaisen runoilijan, Joseph Noiret’n kanssa Cobra-taiteilijaryhmän, jonka nimi tulee kunkin taiteilijan pääkaupungin nimestä CO(henhagen)BR(ussels)A(msterdam). 

Dotreamont julkaisi ensimmäisen romaaninsa, *La pierre et l’oreiller*, vuonna 1955. Runot ovat ilmestyneet kokoelmissa *Abstates* (1990) ja *Livres poétiques complètes* (1998). 

Dotremont oli Pohjolan ihailija. Asper Jornin seurassa hän teki ensimmäisen matkansa Tanskaan. Hän on käynyt myös Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. 

Vuonna 1962 hän keksi logogrammin, jossa yhdistyy teksti ja kuva. Logogrammejaan hän teki paksulla kepillä lumeen tai jäähän. Nämä "jäälogot" tai "lumilogot" on ikuistanut valokuviin belgialainen valokuvaaja Caroline Ghyselen, joka seurasi usein mukana Dotremontin Lapin matkoilla. Hän teki kymmenisen matkaa Lappiin toteuttaen runo- ja kuvateoksia paperille, puuhun, lumeen ja jäähän.

Kirjallisuutta
--------------

* The logogrammes by Christian Dotremont, 1972
* Dotremont et ses écrivures: Entretiens avec les logogrammes, 1978
* Christian Dotremont & Michel Butor: Cartes et lettres. Correspondance 1966–1979, 1986.
* Pierre Alechinsky: Dotremont et Cobra-Forêt, 1988
* Françoise Lalande: Christian Dotremont: l’inventeur de Cobra, 1998
* Georges A. Bertrand: Dotremont, un Lapon en orient, 2005

Aiheesta muualla
----------------

* Christian Dotremont Cobra Artissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Cobra Art (Arkistoitu – Internet Archive)
* Dotremont – les logogrammes, 1972

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Laçınin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Laçınin piirikunta** (azer. *Laçın rayonu*, ven. Лачинский район, *Latšinski raion*) on Azerbaidžaniin kuuluva hallintoalue. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1883 neliökilometriä. 

Laçınin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla Vuoristo-Karabahin ja Armenian välissä. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Kəlbəcərin, idässä Xocalın, Şuşan ja Xocavəndin sekä etelässä Qubadlın piireihin.

Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Laçınin piirissä oli 47 300 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Laçınin kaupunki. Armenialaiset joukot valtasivat piirin Vuoristo-Karabahin sodan aikana vuonna 1992. Azerbaidžanin ilmoituksen mukaan sieltä pakeni muualle maahan 65 500 ihmistä.

Laçınin piiri oli osa de facto itsenäistä Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Valtaosa entisestä piiristä kuului Vuoristo-Karabahin Kašatagin piiriin ja pieni osa Šušin piiriin.

Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.

Lähteet
-------

1. ↑  Demoskop Weekly *demoscope.ru*. Viitattu 15.2.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Ahti Kaario: Laçınin viimeinen päivä *Yle uutiset*. Yleisradio. Viitattu 2.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laçınin piirikunta**.
* Laçınin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**José Moratón Taeño** (s. 14. heinäkuuta 1979 Santander, Kantabria, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

Moratón on Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 13. joulukuuta 1998 kotiottelussa Tenerifeä vastaan. Ensiesiintymisestään eteenpäin Moratón on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Racingia. Kaudella 2001–2002 hän teki ratkaisevan maalin ottelussa Atlético Madridia vastaan, ja täten Racing varmisti nousunsa maan pääsarjaan seuraavaksi kaudeksi.

Myöhemmin urallaan hän on kuulunut joukkueen kapteenistoon muiden kokeneiden pelaajien kuten Pedro Munitisin ja Pablo Pinillosin kanssa. Kaudella 2006–2007 Moratón ei juuri pelannut, johtuen muutamista loukkaantumisistaan. Seuraavalla kaudella 2007–2008 hän pelasi 18 ottelua. Tuolloin Racing sijoittui lopulta kuudenneksi varmistaen ensimmäistä kertaa historiassaan paikan Uefa-cupin karsintoihin.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot BDFutbol -sivustolla