recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gastronomia** tarkoittaa ensiluokkaisista raaka-aineista valmistettujen ruokien tuntemusta ja niiden valmistamista. Termi merkitsee kirjaimellisesti "vatsan sääntelyn taito tai laki" (kreik. γαστήρ, *gaster*, 'vatsaan'; kreik. νόμος, *nomos*, 'lakeja, jotka määräävät'). Gastronomian sanastoon kuuluu runsaasti ranskankielisiä termejä, sillä ruoan arvostuksen ja sen ensiluokkaisen valmistustaidon juuret ovat Ranskassa.

Klassisen gastronomisen järjestyksen historia ulottuu 1800-luvulle. Tuolloin määriteltiin aterian koostuminen eri ruokalajeista, jota tämänkin päivän ateriakokonaisuuksilla hyödynnetään:

* aterian aluksi kevyt, kylmä (ensisijaisesti) tai lämmin ruokahalua herättävä ruokalaji
* seuraavaksi lämmin keitto tai muu väliruoka
* pääruoka
* kevyt väliruoka, juotava tai sorbetti
* jälkiruoka
* juustoja
* aterian päätteeksi hedelmiä

Erityisen huolellisesti ja taidokkaasti valmistettu ruoka on nimeltään *gourmet*. Hyvän ruoan luonnontieteellistä tutkimusta kutsutaan molekyyligastronomiaksi, ja siihen pohjautuvaa ruoanlaittoa *molekyylikokkaukseksi*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gastronomiaa Paistinkääntäjät ry.. Viitattu 17.7.2013.
2. ↑  Gastroniminen järjestys Paistinkääntäjät ry.. Viitattu 17.7.2013.
3. ↑  Ruoka-alan vierassanoja Kotus. Viitattu 17.7.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Molekyyligastronomia – kokkausta tieteellisesti  24.3.2009. Tietysti.fi.  Arkistoitu 23.10.2014. Viitattu 17.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gastronomia** Wikimedia Commonsissa
**Ilmo Ilari Ranta** (s. 6. tammikuuta 1956 Espoo) on suomalainen pianisti.

Ranta on opiskellut pianonsoittoa Espoon musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa Liisa Pohjolan oppilaana. Hän suoritti pianonsoiton diplomitutkinnon 1984. Lisäksi hän on opiskellut pianonsoittoa Münchenissä Klaus Schilden johdolla 1982–1983 ja osallistunut lukuisille mestarikursseille opettajinaan muun muassa György Sebök, Dmitri Baškirov, Ralf Gothóni ja Hartmut Höll. Lisäksi hän on tehnyt opintomatkoja Saksaan ja Ranskaan.

Ranta on toiminut säestäjänä Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1976, Korrepetiittorina Suomen Kansallisoopperassa ajoittain vuodesta 1978, pianonsoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa 1984–1985, pianonsoiton ja kamarimusiikin lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1986 ja kamarimusiikin vs. professorina Sibelius-Akatemiassa 1993–1995. Hän on myös pitänyt liedseminaareja Turun, Keski-Pohjanmaan ja Kuopion konservatorioissa.

Rannalla on ollut soolo- ja kamarimusiikkikonsertteja sekä esiintymisiä orkesterisolistina kotimaassa. Hän on myös pitänyt liedkonsertteja muun muassa Karita Mattilan ja Jorma Hynnisen kanssa useissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa ja esiintynyt kamarimuusikkona muun muassa Trio Tapiolassa. Hän on kantaesittänyt runsaasti suomalaista piano- ja kamarimusiikkia, tehnyt radio- ja TV-nauhoituksia ja levytyksiä muun muassa Ondine- ja CPO-levy-yhtiöille.

Kirjallisuutta
--------------

* Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 197–199. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Valtamerten keskiselänteet punaisella viivalla
Keskiselänteessä syntyy uutta merenpohjaa
**Keskiselänne** on valtamerissä mannerlaattojen saumoja pitkin kulkeva valtava merenalainen vuorimainen ketju. Keskiselänne näyttää tarkemmassa kuvassa samansuuntaisten vuorijonojen ryhmältä, jossa on sivuttaisia halkeamia eli transformisiirroksia, joiden kautta selänteen syvät vesimassat voivat kulkea sen läpi.

Keskiselänne on ympäröivää merenpohjaa noin 2 000 metriä korkeampi ja noin 1 500 kilometriä leveä. Mutkitteleva keskiselänne on yhteispituudeltaan noin 65 000 kilometriä. Keskiselänne kattaa maapallon pinta-alasta noin 22 prosenttia, ja se on maapallon laajin yhtenäinen geologinen muodostuma.

Korkeimmat huiput keskiselänteissä nousevat merenpinnan yläpuolelle saariksi, kuten Islanti ja Azorit Atlantilla. Vuorijonojen välissä oleva keskisyvennys nousee maan pinnalle ainoastaan Islannissa.

Selänteeseen liittyvissä halkeamavyöhykkeissä syntyy uutta merenpohjaa, sillä juuri siellä mannerlaatat pyrkivät etääntymään toisistaan. Atlantin keskiselänteessä uutta maankuorta syntyy muutaman sentin vuosivauhtia merenalaisten tulivuorenpurkausten jälkeen jäähtyvästä laavasta. Leveimmillään selänne on siellä, missä laatat ovat aktiivisimmillaan. Selänteen keskellä oleva kiviaines on uusinta, laidoilla oleva vanhempaa.

Ensimmäinen havaittu keskiselänne, Atlantin keskiselänne, löydettiin 1800-luvun lopulla, mutta sitä tutkittiin tarkemmin vasta 1950-luvulla. Sen kartoitus edesauttoi mannerliikuntoteorian hyväksymistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Myrberg, Kai & Leppäranta, Matti: *Meret: maapallon siniset kasvot*, s. 23–24. Ursa, 2014. ISBN 978-952-5985-20-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keskiselänne** Wikimedia Commonsissa

* Animation of a mid-ocean ridge
* Pohjois-Atlantin keskiselännettä *Google Maps*.
**Jyrki Altti Juhani Eskola** (s. 26. huhtikuuta 1951 Helsinki) toimi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) pääjohtajana vuoden 2018 loppuun asti. Hänen seuraajanaan pääjohtajana aloitti Markku Tervahauta.*lähde?*

THL:n pääjohtajan tehtävässä Eskola aloitti vuoden 2014 alussa Pekka Puskan seuraajana. Eskola on poliittisesti sitoutumaton.

Aikaisemmin Eskola on toiminut muun muassa THL:n ylijohtajana. Ylijohtajana Juhani Eskola vastasi terveyden suojelun toimialasta, johon kuuluvat muun muassa tartuntatautien torjunta ja rokotusohjelma. Ennen THL:ää hän on työskennellyt Kansanterveyslaitoksen ylijohtajana, lääketeollisuudessa kehitystehtävissä ranskalaisessa Aventis Pasteurissa sekä rokotetutkijana. Vuosina 1997–1998 Eskola toimi myös vierailevana professorina Lontoon Imperial Collegessa.*lähde?*

Lisäksi hänellä on ja on ollut lukuisia edustuksia erilaisissa kansallisissa ja kansainvälisiä organisaatioissa, muun muassa Maailman terveysjärjestössä. Eskola on myös Alkon hallituksen jäsen.*lähde?*

Eskola on koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori (LKT) sekä yleislääketieteen, lastentautien ja infektiosairauksien erikoislääkäri.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 107. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Yle: THL:n Pekka Puskan seuraajan nimi tiedossa, Ilta-Sanomat 4.12.2013
3. ↑  Juhani Eskola nousemassa THL:n pääjohtajaksi, Yle.fi 4.12.2013
4. ↑  Juhani Eskola Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.  Arkistoitu 14.3.2017. Viitattu 27.8.2018.
**Hideki Kamiya** on japanilainen pelisuunnittelija, joka on yksi Platinum Gamesin perustajista.

Kamiya on kotoisin Matsumotosta Naganon prefektuurissa. Hän osti ensimmäiseksi konsolikseen Famicomin (NES), mutta oli sitä ennen ostanut Hudson Softin pelin *Nuts & Milk* ja odotti pääsevänsä pelaamaan. Konsolien saaminen oli tuolloin vaikeaa, koska konsoli oli suosion huipulla ja konsoleita jonotettiin jo varhain.

Hän työskenteli *Resident Evil* -sarjan peleissä ja ohjasi ensimmäisen *Viewtiful Joe* -pelin työskennellessään Capcomin Clover Studiossa. Capcom sulki studion vuonna 2006 ja hän oli mukana perustamassa Seeds, Inc -yritystä Shinji Mikamin ja Atsushi Inaban kanssa. Studio sai myöhemmin uuden nimen Platinum Games.

Lähteet
-------

1. ↑  Iwata Asks: The Wonderful 101: Hideki Kamiya *iwataasks.nintendo.com*. Viitattu 17.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Wesley LeBlanc: Platinum Games Co-Founder Hideki Kamiya Reveals Why He Left The Studio *gameinformer.com*.  15.12.2023. Viitattu 17.12.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
**Raideliikenteen historia** alkaa tuhansien vuosien takaa, jolloin vaunut kulkivat puisia kiskoja myöten. 2900-luvulla ekr. tiedetään olleen raiteilla kulkeneita vaunuja Mesopotamian ja Intian alueella. 2200-luvulla ekr. raiteita käytettiin Babyloniassa. Euroopassa 900-luvulla ekr. helpotettiin soiden ylittämistä silloilla, joissa oli pitkittäispalkit, jotka auttoivat vaunujen ohjaamisessa. Kreikassa Korintissa 600-luvulla ekr. kuljetettiin laivoja raiteita pitkin kulkeneissa vaunuissa.

Muinainen Kreikka ja Rooman valtakunta
--------------------------------------

Muinaisessa Kreikassa raiteet olivat uria, jotka ohjasivat pyöriä oikeaan suuntaan. Hellenistisellä aikakaudella Kreikassa raideväyliä oli mäkien rinteillä. Tuohon aikaan vaunuja pystyttiin kuljettamaan raiteita pitkin vain hyvin lyhyitä matkoja kerrallaan. Ennen Rooman aikaa Kreikassa oli raideliikennettä Korintin ja Peloponnesoksen alueella. Rooman valtakunnan aikana kaivosraideväyliä rakennettiin tavalla, joka säilyi keskiajalle saakka Espanjassa, Portugalissa ja Alppien alueella.

Köysiradat
----------

Ennen nykyisen kaltaisen raidetekniikan keksimistä, vielä 1400-1700-luvuilla raideliikenne kulki köysiratoja myöten.

Rautateiden alkuaika
--------------------

Puukiskoilla vaunuja vedettiin yleensä hevosten avulla ja tästä päästiin eroon uusien tekniikoiden myötä. 1700-1800-luujen vaihteessa tehtiin keksintöjä, joihin perustuen alettiin rakentaa nykyisen kaltaisia rautateitä. Puukiskoihin lisättiin aluksi metallisia vahvikelevyjä, ennen kuin raiteita ryhdyttiin rakentamaan kokonaan raudasta. Yhdysvalloissa kokeiltiin 1800-luvulla tuulivoimaa raideliikenteen apuna. Ensimmäiset höyryveturit kehitettiin 1800-luvun alussa. 1830-luvulla rautatiet yleistyivät ja niistä tuli edullinen väylä sekä tavara- että matkustajaliikenteeseen. Euroopassa alettiin rakentaa maanalaisia rautateitä 1800-luvun puolivälin jälkeen. Isossa-Britanniassa oli ensimmäinen maanalainen rautatie 1863, Budabestissa 1893 ja Pariisissa 1900.

1900-luku
---------

Ensimmäinen dieselveturi, joka toimi dieselsähköllä, valmistui 1914 sveitsiläisten ja saksalaisten toimesta. Rautateiden tarkastaminen tapahtui resinoiden avulla, kunnes 1910-luvulla tehtiin tarkastuskäyttöä varten vetureita. Niiden kattilat olivat käyntisiltojen takapuolella. 1954-1963 Suomessa oli kiskobusseja jotka toimivat lähiliikenteessä.

Ensimmäinen suurnopeusjuna otettiin käyttöön Japanissa 1964.

Katso myös
----------

* Suomen rataverkon historia

Lähteet
-------

1. ↑  Lars-Olof Karlsson: Järnvägar i historien  2010. Sveriges Järnvägsmuseum Vänner.  Arkistoitu. Viitattu 31.8.2023. (ruotsiksi)
2. ↑  M. J. T. Lewis: Railways in the Greek and Roman World *Waybackmachine*.  Arkistoitu 21.7.2011. Viitattu 31.8.2023.
3. ↑  Reiszug zu Salzburg *Waypackmachine*.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 31.8.2023.
4. ↑  Henrik Dijkstra: *Eurooppa, Eurooppalainen matkustaa*, s. 93-101. Suomentanut Ulla Elo. WSOY, 1993. ISBN 951-0-19186-8.
5. ↑  Pekka Myyry: *Vuosisata*, s. 26, 32, 123. Readme.fi, 2018. ISBN 978-952-321-657-0.
6. ↑  High-Speed Rail History *UIC - International union of railways*. Viitattu 1.9.2023.
**Rolf Martinsson** (s. 1956) on ruotsalainen säveltäjä.

Martinsson opiskeli Malmön musiikkiakatemiassa ja pääsi sen sävellysprofessoriksi vuonna 2006. Hän on tyyliltään postmodernisti. Hänen teoksiaan on esitetty muiden muassa Suntory-salissa, Musikvereinissa, Carnegie Hallissa, Concertgebouwissa, Salzburgin Festspielhausissa, Konzerthaus Berlinissä ja Royal Festival Hallissa. Martinsson on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.

Martinsson on ollut Alankomaiden filharmonikkojen, Malmön sinfoniaorkesterin ja Helsingborgin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjänä. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Lisa Larssonin, Anne Sofie von Otterin, Martin Fröstin, Håkan Hardenbergerin, Alan Gilbertin, Christian Lindbergin, Edicson Ruizin, Santtu-Matias Rouvalin, Manfred Honeckin, Vasili Petrenkon, Sakari Oramon, Andrew Manzen, Andris Nelsonsin ja Neeme Järven kanssa. Martinssonin ensisijainen kustantaja on Gehrmans musikförlag. Tietyissä maissa häntä edustaa Boosey & Hawkes.

Martinsson teki kansainvälisen läpimurtonsa trumpettikonsertollaan *Bridge*, jonka hän sävelsi Håkan Hardenbergeria varten. Solisti myös levytti sen BIS-levymerkille. Useat orkesterit ovat tilanneet Martinssonilta uusia teoksia; esimerkiksi *Konsertto orkesterille* valmistui tilaustyönä Tukholman kuninkaalliselle filharmoniselle orkesterille. Martinsson on myös oopperasäveltäjä; Ruotsin kuninkaallinen ooppera tilasi häneltä teoksen *Amy*. Martinsson on saanut Christ Johnson -palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boosey & Hawkes: Rolf Martinsson
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hong Kong Sinfonietta: Rolf Martinsson
3. 1 2 3  BIS: Rolf Martinsson – Presentiment (Orchestral Works)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Clarins** on ranskalainen kosmetiikkayritys, jonka tarina on saanut alkunsa vuonna 1954, kun Jacques Courtin avasi ensimmäisen Clarins-hoitolan. 
Hoitolaa seurasi ensimmäinen Clarins-laboratorio, jossa syntyivät varhaisimmat Clarins-tuotteet: kasviraaka-aineisiin pohjautuvat eteeriset öljyt. 1970-luvun alkupuolella Clarins aloitti tuotteidensa myynnin kansainvälisesti. Ensimmäinen Clarins-tytäryhtiö perustettiin Yhdysvalloissa tammikuussa 1981.
Vuonna 1978 Courtin ja hänen kaksi poikaansa lisäsivät yhtiön nimen sukunimeensä.

Clarins valmistaa kauneuden- ja ihonhoitotuotteita, jotka on tarkoitettu eri ikäisille naisille ja miehille. Clarins-tuotteita myydään 150 eri maassa yli 19 000 myyntipisteessä, ja yrityksellä on noin 6 100 työntekijää.

Vuonna 2008 perustajan pojat ostivat yhtiön koko osakekannan itselleen. Silloin sen arvo oli 2.3 miljardia ja liikevaihto miljardi euroa.

Clarins on yhä perustajasuvun hallussa, ja Clarinsin hallituksen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2000 yrityksen perustajan poika Christian Courtin-Clarins.

Suomessa Clarinsin tuotteiden maahantuojana toimii Berner Oy.

Lähteet
-------

1. ↑  Christian & Olivier Courtin-Clarins & family *Forbes*. Viitattu 4.2.2018.
2. ↑   *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 4.2.2018.
3. ↑  TOP 60 FAMILY BUSINESS LEADERS 2014 *Campden fb*. Viitattu 4.2.2018.
4. ↑  Clarins Family's Glowing Buyout Offer *Forbes*.  2008. Viitattu 4.2.2018.
5. ↑  Brändit *Berner*. Viitattu 4.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Clarinsin kansainväliset kotisivut
* Maahantuojan sivut
**Jurjen Hempel** on alankomaalainen kapellimestari, jonka ohjelmistossa on paljon nykymusiikkia. Hän on vuodesta 2005 toiminut geneveläisen Ensemble Contrechamps -yhtyeen musiikillisena johtajana ja johtaa säännöllisesti Asko Ensemblea, London Sinfoniettaa, Netherlands Wind Ensemblea, Nieuw Ensemblea ja Schönberg Ensemblea. Hempel on vieraillut usein myös Suomessa johtaen muun muassa Helsingin kaupunginorkesteria, Radion sinfoniaorkesteria ja Tapiola Sinfoniettaa. Syksystä 2013 alkaen Hempel on Joensuun kaupunginorkesterin taiteellinen johtaja kolmivuotiskauden ajan. Syksyllä 2015 hänet valittiin jatkamaan kevääseen 2019 saakka.

Hempel opiskeli orkesterinjohtoa Utrechtin konservatoriossa opettajinaan David Porcelijn ja Kenneth Montgomery. Tanglewoodissa hän opiskeli kapellimestariluokalla Seiji Ozawan kutsumana opettajinaan Bernard Haitink ja Lorin Maazel. Ensimmäisessä kansainvälisessä Jean Sibelius -kapellimestarikilpailussa vuonna 1995 Hempel sijoittui jaetulle kolmannelle sijalle. Kilpailun seurauksena hän sai useilta suomalaiselta orkestereilta kutsun saapua johtamaan.

Vuonna 1989 Hempel debytoi Radio Philharmonic Orchestra Hollandin ja 1990 Netherland Radio Symphony Orchestran johtajana. Vuosina 1996–1997 Hempel toimi Rotterdamin filharmonikoissa Valeri Gergijevin apulaiskapellimestarina ja 1997 hän johti ensi kerran Amsterdamin Concertgebouw-orkesteria ja Haagin Residentie-orkesteria. Kun Hempel Gergijev-festivaalilla johti Richard Straussin *Salome*-oopperan, hänet kutsuttiin johtamaan sama teos myös Mariinski-teatteriin Pietariin. Hempel on ensimmäinen alankomaalainen kapellimestari, joka on johtanut Mariinskissa. Vuonna 2004 Hempel johti Brian Ferneyhoughin *Shadowtime*-oopperan Münchenin biennaalissa. Hän johtaa myös säännöllisesti BBC:n sinfoniaorkesteria ja BBC:n Skotlannin sinfoniaorkesteria. Vuonna 2013 hän aloitti Joensuun kaupunginorkesterin ylikapellimestarina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaupunginorkesterin taiteellinen johtaja Jurjen Hempel jatkaa Joensuun kaupunki. Viitattu 24.9.2015. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Erik Olof Granholm** (6. kesäkuuta 1917 Teerijärvi – 5. huhtikuuta 2006 Kruunupyy) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Granholmin vanhemmat olivat johtaja Johan Lennart Granholm ja Edit Johanna Forss ja puoliso vuodesta 1942 Rose Marie Björk. Granholm kävi keskikoulun ja valmistui kauppaopistosta 1939. Talvisotaan osallistuttuaan hän meni opiskelemaan tekstiilialaa Boråsiin, mutta tuli sieltä jatkosotaan ja valmistui sen jälkeen tekstiili-insinööriksi vuonna 1946. Valmistuttuaan hän toimi vuoteen 1948 Hyvinkäällä Yhtyneet Villatehtaat -yrityksen työntutkimuspäällikkönä ja 1949–1959 suunnittelupäällikkönä.

Vuonna 1949 Granholm siirtyi tekniseksi johtajaksi Terjärv Spinneri -yhtiöön, jonka nimi oli vuodesta 1968 Terinit. Vuodesta 1960 hän toimi yrityksen myyntipäällikkönä ja vuodesta 1963 toimitusjohtajana, yhtiön osakas hänestä tuli 1962. Granholm perusti vuonna 1962 Teerijärvelle myös Oy Granholm Ab -yhtiön, jonka johtokunnan puheenjohtaja hän oli 1963–1970. Vuonna 1972 hänestä tuli myös Terinitin Lappajärven tehtaan toimitusjohtaja ja vuonna Terinitin 1976 Simon tehtaan toimitusjohtaja. Vuonna 1975 Granholm oli perustamassa Teriwood- ja Oranit-yhtiöitä ja toimi kummankin johtokunnan puheenjohtajana.

Granholm oli Teerijärven ja Kruunupyyn kunnanvaltuutettu ja hänellä oli useita muitakin luottamustoimia, hän oli esimerkiksi vuodesta 1964 Keski-Pohjanmaalla tekstiilien ja asusteiden tavarantarkastaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen Granholm sai vuonna 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Erik Granholm *Biografiasampo*. Viitattu 30.12.2021.
2. ↑  Muistot. Erik Granholm. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  5.4.2006. Viitattu 30.12.2021.
Lontoon filharmoninen orkesteri harjoituksissa vuonna 2010.
**Lontoon filharmoninen orkesteri** (*The London Philharmonic Orchestra* LPO) on Lontoossa toimiva Britannian merkittävimpiin kuuluva orkesteri. Sen kotisali on Royal Festival Hall.

Historia
--------

Orkesterin perusti vuonna 1932 Thomas Beecham, ja se soitti ensimmäisen konserttinsa 7. lokakuuta samana vuonna. Vuonna 1938 orkesterista tuli itsehallinnollinen yhteisö, jossa orkesterin jäsenet päättävät organisaation toimista. Toisen maailmansodan aikana se oli erityisen aktiivinen ja kiersi maata soittaen konserttimusiikkia sielläkin, missä se ei ollut tavanomaista. LPO on vuosittain pidettävän Glyndebournen oopperafestivaalin keskeisin orkesteri.

Orkesteria ovat johtaneet useat oman aikansa maineikkammat kapellimestarit, kuten Adrian Boult (1950–57), Bernard Haitink (1967–79) ja Georg Solti (1979–83). Vuonna 2000 tehtävään valittiin Kurt Masur ja vuonna 2007 siirtyy pääkapellimestariksi Vladimir Jurovski, joka on ollut orkesterin merkittävin vieraileva johtaja.

Ohjelmisto
----------

Klaus Tennstedtin johtajakaudella LPO levytti useita merkittäviä teoksia, mutta ehkä tärkein oli Gustav Mahlerin täydellinen sinfonioiden levyttäminen. Orkesteri on kunnostautunut ehkä vähemmän tunnetun musiikin levyttäjänä. Tällaisia ovat olleet Carlo Maria Giulinin johdolla tehty Antonín Dvořákin kahden viimeisen sinfonian levytys, useiden Dmitri Šostakovitšin sinfonioiden levytys Bernard Haitinkin johdolla ja Edward Elgarin *Variations Enigma*, jonka johti Adrian Boult.

Orkesterin päätoiminta on klassisen musiikin konsertointi, mutta se on levyttänyt myös esimerkiksi seuraavien elokuvien soundtrackit: Arabian Lawrence, Philadelphia, The Mission sekä Taru sormusten herrasta -elokuvat Sormuksen ritarit, Kaksi tornia ja Kuninkaan paluu. LPO on levyttänyt myös CD-albumin musiikkia videopeliin Dragon Quest

Orkesteri soittaa myös usein populaarimusiikkia, kuten Nightwishin Once ja Dark Passion Play -albumit. 90-luvun puolivälissä LPO myös soitti rockmusiikkia Led Zeppelinin ja Pink Floydin kanssa.

Merkittävimmät orkesterinjohtajat
---------------------------------

* Vladimir Jurovski (2007–)
* Kurt Masur (2000–2007)
* Franz Welser-Möst (1990–1996)
* Klaus Tennstedt (1983–1990)
* Sir Georg Solti (1979–1983)
* Bernard Haitink (1967–1979)
* John Pritchard (1962–1966)
* William Steinberg (1958–1960)
* Sir Adrian Boult (1950–1957)
* Eduard van Beinum (1947–1950)
* Thomas Beecham (1932–1939)

Muita lontoolaisia orkestereita
-------------------------------

* Philharmonia-orkesteri (Philharmonia Orchestra)
* Lontoon sinfoniaorkesteri (London Symphony Orchestra)
* Royal Philharmonic Orchestra
* English Chamber Orchestra
* BBC:n sinfoniaorkesteri
* Valistuksen ajan orkesteri (Orchestra of the Age of Enlightenment)
* Academy of St. Martin in the Fields
* London Mozart Players

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lontoon filharmoninen orkesteri**.
* Orkesterin kotisivut (englanniksi)
* LPO:n kuoron kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Lauri Elias Ala-Myllymäki** (s. 4. kesäkuuta 1997 Pirkkala) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Pelipaikaltaan Ala-Myllymäki on keskikenttäpelaaja.

Ala-Myllymäen kasvattajaseura on Tampereen Ilves. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Ykkösessä 2013 pelaten kauden aikana kymmenen ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti. Toisella kaudellaan Ykkösessä Ala-Myllymäen vastuu kasvoi ja hän esiintyi 25 ottelussa. Ilves nousi Veikkausliigaan kaudeksi 2015 Myllykosken Pallon menetettyä liigalisenssinsä, ja Ala-Myllymäki teki debyyttinsä pääsarjassa huhtikuussa 2015 FC Inter Turkua vastaan. Ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa hän teki saman vuoden elokuussa FC KTP:tä vastaan. Ala-Myllymäki valittiin kauden 2016 lopuksi Ilveksen päätösgaalassa seuran parhaaksi pelaajaksi.

Marraskuussa 2020 Ala-Myllymäki teki tammikuusta 2021 alkavan sopimuksen Serie B:ssä pelaavan Venezia FC:n kanssa. Venezia nousi kauden päätteeksi Serie A:han, mutta Ala-Myllymäeltä jäi debyytti tekemättä polvivamman vuoksi. Ensimmäistä kertaa Ala-Myllymäki nimettiin Venezian kokoonpanoon Italian cupin ottelussa Ternanaa vastaan 14. joulukuuta 2021. Hän seurasi kuitenkin koko ottelun vaihtopenkiltä. Tammikuussa 2022 Ala-Myllymäki siirtyi kauden 2022–2023 loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella Serie C -seura Triestinaan.

Tammikuussa 2023 Ala-Myllymäen sopimus Venezian kanssa purettiin, ja hän palasi takaisin Ilveksen riveihin kaksivuotisella sopimuksella.

Ala-Myllymäki nousi ikäluokkansa maajoukkueeseen 2013 ja vakiinnutti asemansa avauskokoonpanon pelaajana pelaamalla yhtä vaille kaikissa vuoden maaotteluissa. Hän on edustanut Suomen poikamaajoukkueita yhteensä 52 kertaa helmikuun 2019 loppuun mennessä. Suomen alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa hän on toiminut myös kapteenina.

Lähteet
-------

* Lauri Ala-Myllymäen pelaajakortti Ilveksen sivuilla
* Lauri Ala-Myllymäen pelaajakortti Veikkausliigan sivuilla
* Lauri Ala-Myllymäki Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ilves-kasvatti kohti uusia rajapyykkejä *Veikkausliiga.com*.  20.6.2018. Viitattu 21.7.2019.
2. ↑  Lauri Ala-Myllymäki valittiin Ilveksen parhaaksi *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 15.6.2018.
3. ↑
4. ↑  Venezia juhli huimaa sarjanousua, mutta Serie A saattaa jäädä suomalaisduolta haaveeksi *ElmoTV*.  1.6.2021. Viitattu 16.5.2022.
5. ↑  Juho Hirvonen: Järkyttävän pitkä odotus päättymässä vihdoin - Lauri Ala-Myllymäki vihdoin ja viimein kokoonpanossa Italiassa *SuomiFutis*.  14.12.2021. Viitattu 16.5.2022.
6. ↑  Venezia FC - Ternana Calcio, Dec 14, 2021 - Italy Cup - Match sheet *www.transfermarkt.com*. Viitattu 16.5.2022. (englanniksi)
7. ↑  Antti Raunio: Ilveksestä maailmalle siirtynyt Lauri Ala-Myllymäki lainapestillä uuteen seuraan Italiassa *Aamulehti*.  31.1.2022. Viitattu 16.5.2022.
8. ↑  Lauri Ala-Myllymäki palaa Italiasta Ilves-paitaan *Yle Urheilu*.  17.1.2023. Viitattu 29.1.2023.
9. ↑  Seuraa heitä! Veikkausliigan tulevat tähdet - Arvokisat *Arvokisat*.  4.5.2016. Viitattu 20.5.2021.
Nobuko Imai

Elämä| Syntynyt | 
18. maaliskuuta 1943View and modify data on Wikidata  (80 vuotta)TokioView and modify data on Wikidata   |

Muita tietoja| Lajityyppi | 
Länsimainen taidemusiikkiView and modify data on Wikidata  |
| Palkinnot | 
Geneven kansainvälinen musiikkikilpailu (1968)View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Nobuko Imai** (jap. 今井 信子; s. 18. maaliskuuta 1943 Tokio, Japani) on japanilainen alttoviulisti. Hän aloitti opiskelun Tokion Toho Gakuen -musiikkikoulussa ja lähti pian tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Yalen yliopistossa. Hän voitti *Young Concert Artists International Auditions* -kilpailun vuonna 1967 sekä korkeimmat palkinnot Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa ja kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä.

Imoi on esiintynyt muiden muassa Concertgebouw-orkesterin, n, Berliinin filharmonikkojen, Bostonin sinfoniaorkesterin ja Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän oli kolmen Hindemith-festivaalin taiteellisena johtajana vuosina 1995–96 Wigmore Hallissa, Columbian yliopistossa ja Casals-salissa. Imai tunnetaan innovatiivisesta lähestymistavasta instrumenttiinsa. Hän on luonut taidemusiikin ohjelmistoon kuuluvista selloteoksista sovituksia alttoviululle.

Imai on tehnyt kymmenittäin levytyksiä eri levymerkeille; hän on saavuttanut huomiota muun muassa Philipsin levytyksellä, jolla kuullaan Johann Sebastian Bachin sellosarjat alttoviululle sovitettuina versioina. Hän on levytyksillään tehnyt yhteistyötä myös Toru Takemitsun kanssa ja kantaesittänyt George Benjaminin, Duncan McTierin sekä David Hornen teoksia.

Imai toimi professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa vuosina 1983–2003 ja on lisäksi opettanut Amsterdamissa, Utrechtissa, Sionissa ja Genevessä. Vuodesta 1988 Imain instrumenttina on ollut Andrea Guarnerin alttoviulu vuodelta 1690. Hän on voittanut lukuisia palkintoja, joiden joukossa on Suntory-palkinto vuodelta 1996.

Lähteet
-------

1. ↑  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4  Bach-Cantatas.com: Nobuko Imai


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Rotterdamin suomalainen merimieskirkko** (holl. *De Finse Zeemanskerk*) on Benelux-maiden Suomalaisen Merimieskirkon toimipiste ja Suomen Merimieskirkko ry:hyn kuuluva merimieskirkko Rotterdamissa, Alankomaissa. Merimieskirkossa toimivat myös kauppa, kahvila, kirjasto ja lehtisali sekä puutarhasta löytyvä sauna. Kirkon johtajana toimii Jaakko Heinimäki.

Rotterdamin suomalainen merimieskirkko avattiin joulukuussa 1926 ja vihittiin käyttöön tammikuussa 1927.

Toiminta
--------

Kirkko toimii pääasiassa vapaaehtoistoiminnan varassa, ja koska merimieskirkoilla ei ole oikeutta kerätä kirkollisveroa, se joutuu itse hankkimaan käyttövaransa. Oma varainhakinta koostuu pääasiassa lahjoituksista, avustuksista, myyjäisistä, yhteistyösopimuksista sekä kanttiinitoiminnasta.

Rotterdamin suomalainen merimieskirkko on Merimieskirkon toiminnan keskus Alankomaissa. Kirkko harjoittaa kaikille Alankomaissa asuville ja oleskeville tarkoitettua diakonista, sosiaalista ja kulttuurista palvelutyötä. Haagissa sijaitseva Suomen suurlähetystö ja Alankomaat-Suomi-yhdistys tekevät yhteistyötä kirkon kanssa.

Kuvia
-----

* Merimieskirkko edestäpäinMerimieskirkko edestäpäin
* Merimieskirkon kahvila ja taustalla kauppaMerimieskirkon kahvila ja taustalla kauppa
* Merimieskirkon saunaMerimieskirkon sauna

Katso myös
----------

* Belgian suomalainen merimieskirkko
* Suomen merimieskirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteystiedot Rotterdamin suomalainen merimieskirkko. Viitattu 4.1.2009.
2. 1 2  Suomi-talo Rotterdamin suomalainen merimieskirkko. Viitattu 23.3.2017.
3. ↑  Kirkko | Kirkko ja kaupungin päätoimittaja Jaakko Heinimäki siirtyy Brysseliin *Helsingin Sanomat*.  26.10.2022. Viitattu 23.6.2023.
4. ↑  Talous Rotterdamin suomalainen merimieskirkko.  Arkistoitu 15.5.2008. Viitattu 23.5.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rotterdamin suomalainen merimieskirkko** Wikimedia Commonsissa

* Rotterdamin Suomalainen Merimieskirkko
* Brysselin Suomalainen Merimieskirkko
* Suomen merimieskirkko ry
**William Dazeley** (s. 1966 Warwickshire) on brittiläinen baritoni.

Dazeley suoritti opintonsa Cambridgen Jesus Collegessa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hän sai opiskeluaikoinaan useita huomattavia palkintoja. Dazeley on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja saavuttanut arvostelumenestystä muun muassa Travellerin roolilla oopperassa *Kuolema Venetsiassa*. Muita rooleja ovat olleet Marcello (*La bohème*), Jevgeni Onegin (*Jevgeni Onegin*), Guglielmo sekä Alfonso (*Così fan tutte*), Don Giovanni (*Don Giovanni*), Papageno (*Taikahuilu*), Posa (*Don Carlo*) ja Faninal (*Ruusuritari*). Dazeley on osallistunut Harrison Birtwistlen *The Last Supperin*, Toshio Hosokawan *Hanjon* ja Mark Greyn *Frankensteinin* kantaesityksiin.

Dazeley on ollut myös aktiivinen resitalisti, jonka esiintymispaikkoihin ovat kuuluneet Wigmore Hall ja Théâtre du Châtelet. Hän on tulkinnut konserttiohjelmistoa muiden muassa Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin, Barcelonan sinfoniaorkesterin, Berliinin filharmonikkojen, n ja San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen säestäjiään ovat olleet Graham Johnson, Iain Burnside ja Sholto Kynoch.

Lähteet
-------

1. ↑  William Dazeley Naxos
2. ↑  William Dazeley Bolshoi
3. 1 2  William Dazeley (Arkistoitu – Internet Archive) Hazard Chase


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ístrios** (kreik. Ίστριος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 291 (vuonna 2011).

Ístrioksen kylä sijaitsee Ródoksen eteläisissä sisäosissa noin 80 kilometriä lounaaseen Ródoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 264 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän lähiseutu on Natura-aluetta. Kylän kaksi tärkeintä kirkkoa on kummatkin omistettu Pyhälle Merkuriokselle (*Ágios Merkoúrios*).

Ístrios muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ιστρίου, *Topikí Koinótita Istríou*). Aiemmin kylä kuului Nótia Ródoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Nótia Ródoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Istrios *Visit Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Istrios *Rodos Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
**Frets on Fire** on avoimen lähdekoodin musiikkipeli, joka tukee Windowsia, OS X:ää ja POSIX-standardin mukaisia käyttöjärjestelmiä, kuten Linuxia ja BSD:tä. Peli on kehitetty Python-ohjelmointikielellä. Pelin kehittäjäryhmä, suomalainen Unreal Voodoo, voitti pelillä vuoden 2006 Assembly-tietokonetapahtuman pelinkehityskilpailun. Peli julkaistiin 3. elokuuta 2006.

Pelaaminen
----------

*Frets on Firen* ideana on *Guitar Hero* -pelisarjan tavoin kitaransoiton simulointi. Peliä voi pelata joko näppäimistöllä, jota pidetään kitaran lailla kädessä pystyasennossa, tai pelikonsolien *Guitar Hero* -kitaraohjaimilla. Oletuksena näppäimistön F1–F5-näppäimet vastaavat viittä kitaran kieltä (todellisuudessa lähinnä äänen korkeutta), joita painetaan sormilla kuten oikean kitaran kieliä ja enter-näppäimellä laitetaan "kielet" soimaan. Peli kulkee kitaran otelautaa muistuttavalla tiellä eteenpäin ja sen varrella tulee vastaan kappaleen rytmiikan ja melodian mukaan säveliä vastaavia merkkejä, joiden kohdalla on painettava näppäimistöllä oikeaa kieltä vastaavaa tai vastaavia nappeja ja soitettava sitä merkin pituuden verran. Peliin voi sovittaa myös omia kappaleita peliin sisältyvän editorin avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About the game Unreal Voodoo. Viitattu 23.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  How to play the game Unreal Voodoo. Viitattu 23.8.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin viralliset kotisivut
* FoFiX (Frets on Fire X) paranneltu versio
* Faniyhteisö Keyboards On Fire
* Epävirallinen Forumisivusto fretsonfire.net
* Suomenkielinen foorumi
**Patric John Standford** (5. helmikuuta 1939 Barnsley, South Yorkshire – 23. huhtikuuta 2014) oli brittiläinen säveltäjä. Hän kävi kveekareiden koulun ja suoritti kansalaispalveluksen Ison-Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa. Tämän jälkeen hän opiskeli Guildhall Schoolissa Edmund Rubbran ja Raymond Jonesin johdolla. Vuonna 1964 hän pääsi Mendelssohn-stipendin turvin opiskelemaan Italiaan Gian Francesco Malipieron ja Puolaan Witold Lutosławskin johdolla.

Saatuaan maisterin arvon Lontoon yliopistosta hän sävelsi ja sovitti elokuviin, televisioon ja West End -näytöksiin. Hän teki useita levytyksiä kevyen musiikin kapellimestarina; levyihin kuuluu Continuum-jazzyhtyeen albumi, jonka Standford sekä sävelsi että johti. 1970-luvulla aloitti uran konserttisäveltäjänä. Hänen varhaisia teoksiaan taidemusiikissa ovat Triesten kaupunginpalkinnon saanut ensimmäinen sinfonia *The Seasons*, konsertto sellolle Johannes Brahmsin muiston kunniaksi sekä oratorio *Christus Requiem*. Viimeksi mainittu oli arvostelumenestys ja toi säveltäjälle Jugoslavian hallituksen taidepalkinto.

Standford sai Óscar Esplá -sävellyspalkinnon toisella sinfoniallaan, vuoden 1985 Geneven Ernst Ansermet -palkinnon kolmannella sinfoniallaan (*Toward Paradise*) ja vuonna 1997 Budapestin ensimmäisen kansainvälisen säveltäjäpalkinnon naamionäytelmällä *The Prayer of Saint Francis*. Vuonna 1999 seurasi Belgian kansainvälisen ClarinetFestin ensipalkinto klarinettikvintetosta. BBC:n filharmonikot tilasi Standfordilta tämän viidennen sinfonian vuonna 1986.

Standford toimi sävellysprofessorina Guildhall Schoolissa vuosina 1968–1980. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Bretton Hallin musiikkikoulun johtoon. Hän jatkoi myös työskentelyä säveltäjänä, kirjoittajana ja säännöllisenä kuorofestivaalien tuomarina Unkarissa, Ranskassa ja Virossa. Hänestä tehtiin Guildhall Schoolin *Fellow* vuonna 1972. Hän toimi Composers’ Guild of Great Britainin ja British Music Information Centren puhemiehenä. Standford kirjoitti useisiin lehtiin, kuten *The Musical Timesiin*; vuosina 1980–2008 hän toimi *The Yorkshire Postin* musiikkikriitikkona. Hänen teoksistaan on levytetty useita, kuten sellokonsertto Raphael Wallfischin tulkitsemana.

Standford oli vuodesta 1967 naimisissa Sarah Hiltonin kanssa. Jäätyään leskeksi vuonna 2011 Standford muutti Suffolkiin. Hän kuoli 75-vuotiaana. Hänellä oli kaksi poikaa ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Telegraph: Patric Standford - obituary
2. 1 2 3 4  Guildhall School of Music & Drama: Patric Standford (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Simon Crawford-Phillips** on brittiläinen, pääasiallisesti Ruotsissa toimiva pianisti ja kapellimestari.

Ura
---

Crawford-Phillips on pianistina esiintynyt solistina, kamarimuusikkona, yksinlaulusäestäjänä ja konserttosolistina. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Alison Balsom, Emily Beynon, Martin Fröst, Andrew Kennedy, Jakob Koranyi, Colin Currie, Daniel Hope, Pekka Kuusisto, Anthony Marwood, Truls Mørk, Anne Sofie von Otter, Lawrence Power, Michael Schade, Roman Simović ja Torleif Thedéen. Hän on esiintynyt myös säännöllisesti pianoduona Philip Mooren kanssa sekä duona kumppaninsa, viulisti, alttoviulisti Malin Bromanin kanssa. Jousikvartetteja, joiden kanssa Crawford-Phillips on esiintynyt, ovat olleet Tanskalainen jousikvartetti ja Elias-jousikvartetti.

Crawford-Phillips on Kungsbacka Piano Trion perustajajäsen. Lisäksi hän on toiminut Stockholm Syndrome Ensemblessa ja esiintynyt säännöllisesti Nash Ensemblen vierailijana.

Crawford-Phillips on tehnyt esiintymisiä Euroopan keskeisissä konserttisaleissa, Australiassa, Etelä- ja Pohjois-Amerikassa, Kiinassa, Japanissa ja Singaporessa. Hän on esiintynyt useasti BBC:n Proms-festivaalilla. Konserttosolistina Crawford-Phillips on soittanut muiden muassa Englantilaisen kamariorkesterin, Skotlantilaisen kamariorkesterin, BBC:n skotlantilaisen sinfoniaorkesterin, Hallé-orkesterin, NHK:n sinfoniaorkesterin ja Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa. Crawford-Phillips on kantaesittänyt Thomas Adèsin, Britta Byströmin, Steve Reichin ja Mark-Anthony Turnagen säveltämiä uusia teoksia. Hän on tehnyt yhteistyötä säveltäjistä myös Sofija Gubaidulinan, Simon Holtin, Colin Matthewsin ja Huw Watkinsin kanssa.

Kapellimestarina Crawford-Phillips on johtanut muiden muassa Sinfonia Varsoviaa, BBC:n Walesin kansallisorkesteria, Nash Ensemblea, Ruotsin radion sinfoniaorkesteria, Aalborgin sinfoniaorkesteria, Puolalaista kamariorkesteria ja Englantilaista kamariorkesteria. Hän on johtanut myös NDR:n Elbphilharmonie-orkesteria pääkapellimestari Alan Gilbertin alaisuudessa. Vuonna 2017 hän pääsi Västerås Sinfoniettan taiteelliseksi neuvonantajaksi ja pääkapellimestariksi. Crawford-Phillips on lisäksi toiminut eri musiikkifestivaalien taiteellisena johtajana.

Crawford-Phillipsista tuli vuonna 2010 Royal Academy of Musicin *Fellow*. Hän on opettanut myös Göteborgin Högskolan för scen och musikissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nightingale – A Tribute to Jenny Lind NaxosDirect
2. 1 2 3 4 5 6 7  Simon Crawford-Phillips Percius Management
3. 1 2 3 4 5 6 7  Simon Crawford-Phillips (piano) Hyperion Records
4. ↑  Biography Malin Broman
5. ↑  Simon Crawford-Phillips Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Riitta Marjaana Seppänen-Kaijansinkko** (ent. **Suuronen**, 16. tammikuuta 1962 Rovaniemi – 17. tammikuuta 2023 Kauniainen) oli suomalainen professori, koulutukseltaan sekä lääketieteen tohtori että hammaslääketieteen lisensiaatti. Hän oli Helsingin yliopiston suu- ja leukasairauksien translationaalisen tutkimuksen professori vuodesta 2015.

Seppänen-Kaijansinkko tutki etenkin leuan ja kasvojen suurten vammojen korjaamista. Väitöskirjassaan hän käytti maitohaposta tehtyjä biohajoavia ruuveja, joilla voitiin liittää murtuneita luita yhteen. Myöhemmin hän siirtyi kudosteknologian alalle ja alkoi tutkia uuden luun kasvattamista rasvan kantasoluista. Hänen tutkimusryhmänsä onnistui ensimmäisenä maailmassa valmistamaan kantasoluista uusia kudoksia kasvoista tai kallosta puuttuvien luiden tilalle.

Seppänen-Kaijansinkko oli mukana kehittämässä vuonna 2022 julkistettua älyneulaa, jonka avulla voidaan annettaessa selkäydinnesteeseen pistoksia osua tarkasti kohteeseen ja välttyä esimerkiksi verenvuodoilta ja kudosvaurioilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kontio, Risto & Muhonen, Jarkko & Salo, Antero: Professori teki lääketieteessä uraauurtavaa työtä. (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*, 8.3.2023, s. B 16. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.3.2023.
2. 1 2  Riit­ta Sep­pä­nen-Kai­jan­sink­ko – Ras­vas­ta kas­vaa luu  2016. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 27.5.2021. Viitattu 26.5.2021.
3. ↑  Ihmisiä voidaan hoitaa Suomessakin 3D-tulostuksen avulla rakennetuilla yksilöllisillä implanteilla ja elävillä varaosilla – Ensimmäinen kasvojensiirto tehtiin näin jo vuonna 2018 *Kotilääkäri / Seura*.  2019. Viitattu 26.5.2021.
4. ↑  Suomessa on kehitetty ainutlaatuinen älyneula *Sveriges Radio*.  13.1.2022. Viitattu 8.3.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* ORCID

 |

 |
**Alisa Drei** (s. 9. helmikuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) on suomalainen venäläissyntyinen kilpauransa lopettanut taitoluistelija. 

Drei edusti Suomea Naganon olympialaisissa 1998. MM-kisoissa hänen paras sijoituksensa oli 12:s vuonna 2003 ja EM-kisoissa kuudes vuonna 2007. Hän voitti yhden Pohjoismaiden mestaruuden ja neljä Suomen mestaruutta.

Drei ilmoitti joulukuussa 2007 lopettavansa uransa loukkaantumisen vuoksi.

Drei on valmistunut urheilupsykologiksi Pietarin urheiluakatemiasta. Drei edusti Riihimäen Taitoluistelijoita ja häntä valmensi hänen äitinsä Elena Drei-Koskinen.

Saavutuksia
-----------

Olympialaiset
* 1998 21:s

MM-kisat
* 1997 19:s, 1998 25:s, 1999 14:s, 2000 15:s, 2003 12:s

EM-kisat
* 1997 18:s, 1998 kymmenes, 1999 yhdeksäs, 2000 kymmenes, 2001 19:s, 2003 seitsemäs, 2004 seitsemäs, 2006 kahdeksas ja 2007 kuudes

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 28. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Alisa Drei päätti uransa  14.12.2007. Yle. Viitattu 1.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* ISU-profiili
* Ylen Elävä arkisto: Alisa Drei – Moskovasta Suomen huipulle
* Maija Saksa. Mitä kuuluu nyt Alisa Drei? 24.7.2008

Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Naisten yksinluistelu
1917: Ludowika Jakobsson
– 1919: Anna-Lisa Allardt
– 1923–1924: Anna Greta Henriksson
– 1927: Anna Greta Henriksson
– 1928–1930: Gunnel Nysten
– 1931: Ilma Suuronen
– 1932: Gunnel Relander
– 1933: Ilma Suuronen
– 1934: Mary Lindeberg
– 1935–1936: Ilma Suuronen
– 1937–1939: Maj-Len Helin
– 1941–1945: Maj-Len Helin
– 1946–1947: Leena Pietilä
– 1948: Kirsti Linna
– 1949–1953: Leena Pietilä
– 1954: Kirsti Linna
– 1955: Riitta Linna
– 1956–1958: Kirsti Linna
– 1960: Kaarina Kukkonen
– 1961: Maire Nylund
– 1962: Pia Wingisaar
– 1963–1965: Anna-Maija Rissanen
– 1966–1967: Pia Wingisaar
– 1968: Inger Melander
– 1969: Anna-Maija Kivimäki
– 1970: Anuliisa Numminen
– 1971: Tarja Säde
– 1972: Tarja Näsi
– 1973: Hannele Koskinen
– 1974: Susan Broman
– 1975–1976: Niina Kyöttinen
– 1977: Kristiina Wegelius
– 1978: Hannele Koskinen
– 1979: Susan Broman
– 1980: Pia Snellman
– 1981–1983: Kristiina Wegelius
– 1984: Susanna Peltola
– 1985: Elise Ahonen
– 1986: Elina Hänninen
– 1987: Tiia-Riikka Pietikäinen
– 1988–1989: Elina Hänninen
– 1990: Meri Karvosenoja
– 1991–1993: Mila Kajas
– 1994–1995: Kaisa Kella
– 1996: Mila Kajas
– 1997–1998: Alisa Drei
– 1999: Sanna-Maija Wiksten
– 2000: Susanna Pöykiö
– 2001: Elina Kettunen
– 2002: Susanna Pöykiö
– 2003–2004: Alisa Drei
– 2005–2007: Susanna Pöykiö
– 2008: Laura Lepistö
– 2009: Kiira Korpi 
– 2010: Laura Lepistö
– 2011–2013: Kiira Korpi
– 2014: Juulia Turkkila
– 2015: Kiira Korpi 
– 2016: Anni Järvenpää 
– 2017–2018: Emmi Peltonen
– 2019: Viveca Lindfors
– 2020: Emmi Peltonen
– 2022: Jenni Saarinen
**Kivi Sotamaa** (s. 1971) on suomalainen suunnittelija. Hän on UCLA:n arkkitehtiosaston apulaisprofessori ja Aalto-yliopiston digitaalisen suunnittelun laboratorion ADDL:n johtaja *lähde?*. Sotamaa on toiminut myös Ohion osavaltionyliopiston arkkitehtuurin apulaisprofessorina.

Opettamisen ja julkaisutoiminnan lisäksi Sotamaa on toiminut arkkitehtuurin liittyvissä käytännön suunnittelutehtävissä.*lähde?* Hän johtaa omaa suunnittelutoimistoaan Sotamaa Design, minkä lisäksi hän ollut keskeisenä tekijänä kokeilevaan arkkitehtuuriin ja muotoiluun erikoistuvassa Ocean North -kollektiivissa vuosina 1995–2006. Sotamaa on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta.

Sotamaan töitä on esitelty muun muassa MoMAssa, Kiasmassa, Venetsian biennaalissa ja Chicago Art Institutessa, Fondazione Nicola Trurrasdissa  sekä julkaisuissa kuten New York Times, the Times, Phaidon’s 10x10 1&2, Design Yearbook, AD, Forum, Kenhiku Bunka, Ottagono, Interni, the Interview

Kivi Sotamaan isä on Taideteollisen korkeakoulun entinen rehtori Yrjö Sotamaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivi Sotamaa (konferenssin puhujien esittely) Reventon.
2. ↑
3. ↑  Kivi Sotamaa vierailevaksi professoriksi Wieniin *Kaleva.fi*.  29.9.2006. Viitattu 3.5.2014.
4. 1 2   Sotamaa Designin sivusto
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Taskinen, Rita: *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*, s. 292. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Thief Simulator** on avoimen maailman videopeli, jonka on kehittänyt kehittänyt puolalainen pelistudio Noble Muffins. Se julkaistiin Microsoft Windowsille Steamin kautta 9. marraskuuta 2018.

Taustatarina
------------

Pelaajan hahmo joutuu mafioso Vinnien pakottamana tekemään rikoksia. Pelin alkuperäisen tarinan lopussa Vinnie yrittää tappaa pelaajan, mutta pelaaja selviää. Myöhemmässä päivityksessä pelaaja matkustaa kolmelle erilliselle alueelle saadakseen tarpeeksi esineitä pommin valmistamista varten, jonka jälkeen pelaaja räjäyttää pommilla Vinnien ja hänen kartanonsa. Lopputekstien jälkeen ruudun ulkopuolinen hahmo nostaa Vinnien sorkkaraudan, mikä ilmaisee, että hän selvisi räjähdyksestä.

Vastaanotto
-----------

*Thief Simulator* sai suotuisat arvostelut ja pääsi Steamin myydyimpien pelien kärkeen avausviikonloppuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Thief Simulator  11.12.2018. Game Reactor.
2. ↑  Thief Simulator Review: Really Good At One Specific Thing  7.11.2018. Screen Rant.
3. ↑  Thief Simulator Review  13.11.2018. Common Sense Gamer.
4. ↑  Thief Simulator Tops Steam's Bestseller List This Weekend *Bleeding Cool*.  11.11.2018. Viitattu 19.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Thief Simulator Steamissä

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thief Simulator