recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kokkolan raatihuone** on Kokkolassa sijaitseva rakennus.

Historia
--------

1800-luvulla Kokkola oli kolmekymmentä vuotta ilman raatihuonetta, sillä aikaisempi raatihuone tuhoutui suuressa tulipalossa vuonna 1805. Laivanvarustaja ja kauppaneuvos Anders Donnerin rakennuttama raatihuone valmistui 1842. Tämä historiallinen rakennus on palvellut aikojen saatossa moninaisissa rooleissa muun muassa tullikamarina ja raastuvanoikeutena. Mannerheiminaukion reunalla sijaitsevan nykyisen empiretyylisen raatihuoneen piirustukset viimeisteli Carl Ludvig Engel raatimies Donnerin suunnitelmien pohjalta.

Raatihuoneella toimi aikoinaan myös kaupunginvankila, paikallisesti tunnettu nimellä "kistu". Sinne voitiin määrätä pitkiinkin vankeusrangaistuksiin kadulla mellastamisesta, kiroilusta tai jopa kirkossa häiriön aiheuttamisesta. Koska raatihuone oli sijoitettu parhaalle paikalle eli torin laidalle, vankina olleet saivat päivisin tarkastella luukusta torielämää.

Raatihuone toimi kauan myös porvariston juhlapaikkana, missä nautittiin teatterista, kuunneltiin konsertteja ja järjestettiin naamiaisia. Kuitenkin ajan mittaan juhlatarpeiden kasvaessa ja ilonpidon vaatiessa omat tilansa syntyi nykyinen ravintolaverkosto, seurahuonelaitos.

Nykytoiminta
------------

Tällä hetkellä Raatihuone toimii Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin toimistona ja harjoitustiloina. Toiminnot siirtyvät vuonna 2024 laajennus- ja korjaustöiden valmistuttua Musiikkikeskus Snellmaniin. Raatihuoneelle on suunnitteilla tilojen peruskorjaus ja uusien toimintojen käyttöönotto. Ennen muuttoa Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteri on toiminut Raatihuoneen tiloissa 35 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sari Möller: Raatihuoneen merkitys maamerkkinä on vaarassa kadota *Yle Uutiset*.  4.3.2020. Viitattu 20.12.2023.
2. ↑  Heini Holopainen: Kokkolan keskustan historiallisen raatihuoneen vajoaminen pysäytetään ja halkeamat korjataan *Yle Uutiset*.  31.5.2021. Viitattu 19.12.2023.
3. ↑  Mannerheiminaukio, vanha kauppatori *Visit Kokkola*. Viitattu 19.12.2023.
4. ↑  Kokkolan ruutukaava-alueen puutalokorttelit RKY viitattu 20.12.2023
5. ↑  Raatihuoneen tulevaisuus keskustelussa  20.4.2023. Kokkolan kaupunki. Viitattu 19.12.2023.
6. ↑  Jäähyväiset Raatihuoneelle *Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteri*. Viitattu 19.12.2023.
**Suur-Savon Sähkö Oy** on suomalainen energiakonserni, jonka kotipaikka on Mikkelissä. Yhtiö on perustettu vuonna 1946 ja sen nykyisenä toimitusjohtajana toimii Markus Tykkyläinen. Konsernin liikevaihto oli 154,9 miljoonaa euroa vuonna 2020. Se työllistää yhteensä 110 henkilöä. 

Yrityksen liiketoiminta muodostuu sähkön tuotannosta, jakelusta ja myynnistä sekä lämpöliiketoiminnasta. Suur-Savon Sähkö -konsernin muodostavat emoyhtiö Suur-Savon Sähkö Oy sekä kokonaan omistuksessa olevat tytäryhtiöt **Järvi-Suomen Energia Oy**, **Lumme Energia Oy** ja **Loiste Sähkönmyynti Oy**. Lumme Energia muodostaa oman konsernin, johon kuuluu alakonsernina **Solarigo Systems Oy**. Lisäksi Suur-Savon Sähkö -konserniin kuuluu tytäryhtiö Kerienergia Oy (67%).

Liiketoiminta ja tytäryhtiöt
----------------------------

Suur-Savon Sähkö toimittaa kaukolämpöä kymmenellä paikkakunnalla Lempeä-tuotemerkillä. 81 % kaukolämmöstä on peräisin järvisuomalaisen metsätalouden sivuvirroista eli muuten hukkaan menevästä energiasta. Suur-Savon Sähkö myös omistaa kaksi vesivoimalaitosta, jotka sijaitsevat Kissakoskella ja Vaajakoskella. 

Verkkoyhtiö Järvi-Suomen Energia Oy vastaa sähkön jakelusta Järvi-Suomen alueella ja vastaa sähköenergian jakelusta yli 102 000 asiakkaalle. Sähköverkon pituus on yli 27 000 kilometriä. Järvi-Suomen Energia on perustettu vuonna 1994 ja sen toimitusjohtajana toimii Arto Pajunen.

Lumme Energia Oy myy sähköä valtakunnallisesti sekä toimittaa sähköisen liikenteen palveluita ja aurinkopaneeleita kuluttajille ja pienyrityksille. Solarigo Systems toimittaa yrityksille aurinkovoimaloita. Loiste Sähkömyynnin osakekanta siirtyi 1. huhtikuuta 2021 Suur-Savon Sähkön omistukseen. Lumme Energia ja Loiste Sähkönmyynti suorittavat fuusion vuoden 2021 aikana. Lumme Energia on perustettu vuonna 2017 ja sen toimitusjohtajana toimii Sami Kurunsaari.

Suur-Savon Sähkö lyhyesti
-------------------------

* Perustettu vuonna 1946, ensimmäinen toimitusjohtaja 1946–1966 teollisuusneuvos Eino Silkko
* Liikevaihto 154,9 miljoonaa vuonna 2020
* Sähköverkon pituus 27 000 km
* Henkilöstöä 110
* Sähköverkon asiakkaita 102 000
* Sähkön myynnin asiakkaita 303 000
* Lämpöasiakkaat 1500

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Eino Silkko *Biografiasampo*. Viitattu 18.3.2022.
Kaukanen noin vuonna 2016
**Jaakko Sakari Kaukanen** (s. 21. elokuuta 1955 Kajaani) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. ja entinen Rajavartiolaitoksen päällikkö. 

Kaukanen valmistui ylioppilaaksi 1974, Kadettikoulusta 1978 ja Sotakorkeakoulusta 1987. Hän toimi Kaakkois-Suomen rajavartioston nuorempana upseerina 1978–1984 ja komentajana 2000–2004. Lapin rajavartioston komppanianpäällikkönä Kaukanen oli 1984–1985, toimistoupseeri 1987–1989 ja apulaiskomentaja 1995–2000. Kainuun rajavartiostossa hän työskenteli toimistopäällikkönä 1989–1991, Rajavartiolaitoksen esikunnassa esikuntaupseerina ja apulaisosastopäällikkönä 1991–1995 ja Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä 2004–2008. Rajavartiolaitoksen päällikkö Kaukanen oli vuodesta 2008 vuoteen 2018, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänen seuraajansa oli kenraaliluutnantti Ilkka Laitinen.

Kaukanen ylennettiin luutnantiksi 1978, yliluutnantiksi 1980, kapteeniksi 1984, majuriksi 1989, everstiluutnantiksi 1992, everstiksi 1997, prikaatikenraaliksi 2004, kenraalimajuriksi 2004 ja kenraaliluutnantiksi 2008. Hän eläköityi Rajavartiolaitoksen johtajan tehtävästä 31. elokuuta 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 360. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Rajavartiolaitoksen johto 1.10.2017 Rajavartiolaitos.  Arkistoitu 8.1.2018. Viitattu 4.1.2018.
3. ↑  Kenraalimajuri Ilkka Laitinen Rajavartiolaitoksen päälliköksi – aloittaa syyskuussa  18.5.2018. MTV Oy. Viitattu 20.10.2018.
**Atšara** (აჭარა, "Adžaria") on Georgiaan kuuluvan Adžarian pääkaupungissa Batumissa ilmestyvä georgiankielinen sanomalehti.

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi puna-armeijan vallattua Batumin maaliskuussa 1921 nimellä *Utsqebebi* (უწყებები, "Tiedonantoja"). Se sai nimen *Proletaruli brdzola* (პროლეტარული ბრძოლა, "Proletariaatin taistelu") vuonna 1922, *Brdzola* (ბრძოლა, "Taistelu") vuonna 1923, *Pukhara* (ფუხარა, "Köyhälistö") vuonna 1924, *Sabtšota Atšaristani* (საბჭოთა აჭარისტანი, "Punainen Adžaristan") vuonna 1929 ja *Sabtšota Atšara* (საბჭოთა აჭარა, "Punainen Adžaria") vuonna 1936.

*Sabtšota Atšara* oli Georgian kommunistipuolueen Adžarian aluekomitean sekä Adžaria autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla julkaistiin venäjänkielistä *Sovetskaja Adžarijaa*. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 50 000 vuonna 1980.

Lehti sai nimen *Atšara* vuonna 1990. Se muutettiin vuonna 2004 osakeyhtiöksi, joka on Adžarian valtionvarain- ja talousministeriön kokonaan omistama. Lehti ilmestyy kolmesti ja sen venäjänkielinen liite *Adžarija* kerran viikossa. *Atšaralla* on myös Internet-sivusto.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 22*, s. 479. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1975.
2. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960: Bibliografitšeski spravotšnik, tom 4*, s. 246. Moskva: Kniga, 1980.
3. 1 2  "Atšara" *Georgian Encyclopedia*. Viitattu 20.12.2023.
4. ↑  Kuznetsov, I. V.: *Gazetnyi mir Sovetskogo Sojuza, 1917–1970 gg.: Respublikanskije, krajevyje, oblastnyje i okružnyje gazety*, s. 41. Moskva: Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, 1972.
5. 1 2  *Gruzinskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika*, s. 178. Tbilisi: Glavnaja nautšnaja redaktsija Gruzinskoi sovetskoi entsiklopedii, 1981.
6. ↑  Gazeti "Atšara" 100 tslisaa *Adjara TV*. Viitattu 20.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
**Juho Laitinen** (3. toukokuuta 1871 Hankasalmi – 13. lokakuuta 1946 Hankasalmi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.

Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Laitinen ja Eva Nykänen. Hän kävi kansakoulun ja oli maanviljelijänä Hankasalmella vuosina 1890–1946. Laitinen toimi myös Hankasalmen säästöpankin johtajana ja hallituksen puheenjohtajana 1900–1946 sekä 14 vuoden ajan Niemisjärven osuusmeijerin isännöitsijänä. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1930. 

Laitinen oli kansanedustajana huhtikuun alusta lokakuun loppuun 1917 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli myös Hankasalmen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Laitinen oli Keskusosuusliike Hankkijan ja SOK:n hallintoneuvoston jäsen, Keski-Suomen maakuntaliiton varapuheenjohtajan ja Maalaiskuntien liiton liittovaltuuston jäsen. Hänellä oli mainittujen lisäksi hänellä huomattava määrä muita valtakunnallisia ja maakunnallisia luottamustehtäviä.. 

Laitinen oli naimisissa 1897–1903 Ida Viinikaisen kanssa ja vuodesta 1907 Iida Loviisa Laitisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Juho Laitinen (kansanedustaja) *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2  Y. R. Mäkihovi (toim.): *Uranuurtajia ja rakentajia. Osuustoimintamiesten elämäkertoja*, s. 241-247. Helsinki: Pellervo-Seura, 1950.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* Arokallio
* Brander
* Castrén
* Erkko
* Fränti
* Hagman
* Hirvensalo
* Holsti
* Hultin
* Hälvä
* Kaskinen
* Koskelin
* Laitinen
* Lilius
* Paavolainen
* Pennanen
* Pesonen
* Sinkko
* Sopanen
* Ståhlberg
* Svinhufvud
* Talas
* Thuneberg

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**M/S Kaduna** (IMO 7128796) on Barbura Line -yhtiön omistama ro-ro-rahtialus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa *Kadunalla* on 4 700 tonnia. Alus on rekisteröity Panaman lipun alle.

Kadunan sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Puerto Eden, M/S Dorrat Jeddah sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.

Käyttöhistoria
--------------

26. marraskuuta 1971 alus laskettiin vesille. 5. huhtikuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen *Bore IX* -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Haminan ja Alankomaiden Terneuzenin välillä. 24. kesäkuuta–13. heinäkuuta 1975 välisen ajan alus oli aikarahdattuna Silja Linen Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen.

30. maaliskuuta 1977 itäsaksalainen Schiffscommerz VEB Außenhandelsbetrieb der VVB Schiffbau ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutus tapahtui 4. huhtikuuta Amsterdamissa, jolloin alus rekisteröitiin VEB-Deutfracht/Seereederein omistukseen nimellä *Aschberg*. Kotisatamaksi tuli Rostock. Saksojen yhdistyttyä alus rekisteröitiin 18. kesäkuuta 1990 Deutsche Seereederein haltuun ja Saksan lipun alle. Kotisatama säilyi Rostockina. Vuonna 1994 Aschberg rekisteröitiin Euroseabridge Schiffahgesellschaft m.b.H:n omistukseen. Elokuussa 1996 saksalainen E.H. Harms osti aluksen. Kotisatamaksi tuli Maltan pääkaupunki Valletta. Alus sai samalla myös nimen: *Feedercadet*. 3. joulukuuta 1996 alus törmäsi Kielin kanavassa yhteen saman varustamon M/S Feedercaptain -aluksen kanssa. Myöhemmin alus rekisteröitiin Madeiran lipun alle. Vuonna 2004 Barbura Line osti aluksen ja rekisteröi sen *Kaduna* -nimisenä Panaman lipun alle. Joulukuussa 2004 Kaduna aikarahdattiin suomalaisen rahtivarustamo Finnlinesin liikenteeseen seitsemäksi kuukaudeksi. 23. toukokuuta 2005 alus törmäsi yhteen M/S MSC Elini -aluksen kanssa Antwerpenin edustalla. 25. syyskuuta–2. marraskuuta 2005 välisen ajan Kaduna oli aikarahdattuna Fjord Linen liikenteeseen linjalle Bergen–Stavanger–Newcastle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Details for the ship Kaduna Vesseltracker.com. Viitattu 1.5.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  M/S BORE IX Fakta om Fartyg. Viitattu 1.5.2008. (ruotsiksi)
3. ↑  Collection overview / photoinformation: Vessel: Kaduna maritimephoto.com.  Arkistoitu 17.3.2008. Viitattu 31.1.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Bore IX (ruotsiksi)
Franz Reichelt laskuvarjopuvussaan
**Franz Reichelt**, tunnettu myös nimellä **Frantz Reichelt** tai **François Reichelt** (1879 – 4. helmikuuta 1912) oli itävaltalaissyntyinen ranskalainen räätäli, keksijä ja laskuvarjohypyn pioneeri, nykyään toisinaan tunnettu myös nimellä "**Lentävä räätäli**". Reichelt tunnetaan hänen kuolemaansa johtaneesta onnettomuudesta, joka seurasi hänen hypättyään Eiffel-tornista testatakseen itse suunnittelemaansa ylläpidettävää laskuvarjopukua. Reichelt kehitti lentäjille pukua, joka muuttuisi tarvittaessa laskuvarjoksi. Ensimmäiset hänen viidennen kerroksen asunnostaan tehdyt testit olivat menestyksellisiä, mutta hän ei onnistunut enää myöhemmin toistamaan kokeita onnistuneesti. 

Reichelt syntyi Štětíssä, Böömin kuningaskunnassa, Itävalta-Unkarin valtakunnassa vuonna 1879 ja muutti Pariisiin vuonna 1898. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 1909. Reichelt ranskalaisti etunimensä Franzin muotoon *François*. Reichelt toimi menestyksellisenä räätälinä Pariisin Palais Garnierin lähellä 8 Rue Gaillonilla. 

Reichelt oli saanut viranomaisilta luvan Eiffel-tornin kokeelleen, joskin viranomaiset sanoivat myöhemmin, että hän oli saanut luvan vain testinukkejen käytölle eikä omalle hypylleen. Myös paikan päällä olleet ystävät yrittivät estää Reicheltia hyppäämästä. Hän halusi kuitenkin todistaa keksintönsä toimivuuden ja hypätä itse ilman minkäänlaisia turvaköysiä. Reichelt hyppäsi tornin ensimmäiseltä tasolta hieman yli 57 metrin korkeudelta. Hypyssä laskuvarjopuku aukesi liian myöhään ja hän osui jäätyneeseen maahan liian suurella vauhdilla. Reichelt kuoli lähes välittömästi. *Le Petit Parisien* -lehden mukaan hänen kallonsa ja selkänsä murtui hypyssä ja suusta, nenästä ja korvista vuosi verta. Katsojien saapuessa paikalle hän oli jo kuollut. Maahan jäi hypyn seurauksena 15 senttimetrin syvyinen painauma. Hyppy valokuvattiin ja filmattiin.

Video
-----

Reicheltin hyppy filmattuna
Useat lehdet raportoivat Reicheltin kuolemasta. *Le Petit Parisien* lehden kuvakooste Reichetlin kuolonhypystä 5.2.1912.

Katso myös
----------

* Luettelo oman keksintönsä seurauksena kuolleista keksijöistä

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 11/2013, s. 31

Aiheesta muualla
----------------

* Video Reicheltin hypystä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Saunapellonpuiston lampi** on Helsingin Viikissä lähellä Viikin koetilaa sijaitseva lampi. Sen pinta-ala on 0,25 hehtaaria ja suurin syvyys 2,7 metriä. Lampi on muodostunut vanhaan hiekkakuoppaan. Lampi lienee pohjavesivaikutteinen, eikä siihen laske ojia. Lammen valuma-alue on vain 0,35 hehtaaria. Lammesta lähtee yksi oja Vanhankaupunginlahtea kohti, mutta se on suurimman osan ajasta kuivana.

Lammessa elävät muun muassa ruutana sekä kolmi- ja kymmenpiikki. Lisäksi esiintyy kahta vierasperäistä kalalajia: hopearuutanaa ja allikkosalakkaa. Myös täplärapua on istutettu lampeen. Vielä vuonna 2006 lammen ekologinen tila oli erinomainen, mutta todennäköisesti hopearuutanoiden nopea lisääntyminen on aiheuttanut lammen rehevöitymisen. Tilannetta on pyritty korjaamaan istuttamalla lampeen ahvenia, jotka syövät hopearuutanan poikasia, ja poistamalla kaloja pyytämällä. Helsingin kaupunki aloitti lammen kunnostuksen ja poistopyyntikokeilun kesällä 2012.

Saunapellonpuiston lampi sijaitsee käytännössä kerrostaloalueen pihapiirissä. Lammen rannalla on kaksi laituria ja sauna. Lähialueen asukkaiden mukaan lammessa uidaan paljon ja talvisin luistellaan. Lammen pohjaa peittävän kanadanvesiruton on koettu haittaavan virkistyskäyttöä. Laiturilta voi kalastaa hopearuutanaa mato-ongella.

Lähteet
-------

* Marttila, Hanna: *Helsingin lammet*. Helsinki: Helsingin kaupungin ympäristökeskus, 2007. ISSN 1235-9718. ISBN 978-952-473-875-0. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 6.12.2023).

### Viitteet

1. ↑  Marttila 2007, s. 14
2. 1 2 3 4 5  Pellikka, Katja & Pennanen, Jussi: Helsingin Saunapellonpuiston lampi (pdf)  2013. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Viitattu 6.12.2023.
3. 1 2 3 4 5  Saunapellonpuiston lampi (LAM13) *Lammet*. Helsingin karttapalvelu. Viitattu 6.12.2023.
4. ↑  Marttila 2007, s. 51
5. ↑  Marttila 2007, s. 50
6. ↑  Marttila 2007, s. 48
7. ↑  Malin, Ismo: Helsinki tarjoaa hienot mahdollisuudet lähikalastukseen *Vapaa-ajan Kalastaja*.  12.7.2023. Viitattu 6.12.2023.
**Sosiopatia** on epävirallinen termi, joka viittaa antisosiaalisiin tekoihin ja asenteisiin. DSM:n mukaan sosiopatiaa kuvaa parhaiten epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö.

Termejä "sosiopaatti" ja "psykopaatti" käytetään usein vaihtoehtoisina, mutta ne tarkoittavat kuitenkin eri asioita. Psykologi, neurotieteilijä Kent A. Kiehlin mukaan "sosiopaatti" viittaa henkilöön, jolla on epäsosiaalisia taipumuksia, jotka johtuvat sosiaalisista tai ympäristöön liittyvistä tekijöistä, kun taas psykopaattiset piirteet ovat enemmän synnynnäisiä, vaikka kaoottinen tai väkivaltainen kasvatus voikin vaikuttaa tähän vielä enemmän psykopaatin tavoin käyttäytyvissä yksilöissä.*selvennä* Sen lisäksi siinä missä psykopaatit ovat tunnettuja kyvystään laskelmoivaan harkintakykyyn, sosiopaatit ovat impulsiivisempia, jotka toimivat enemmän hetken mielijohteessa.

Katso myös
----------

* Antisosiaalinen tai psykopaattinen strategia

Lähteet
-------

1. 1 2  Sociopathy *Psychology Today*. Viitattu 24.9.2017. (englanniksi)
**Jussi Pylkkänen** (s. 1963 Helsinki) on suomalais-brittiläinen Christie's-huutokauppakamarin johtaja ja tunnettu kansainvälisten arvotaidehuutokauppojen meklari.

Pylkkänen syntyi Helsingissä, mutta muutti perheineen pian Lontooseen, kun hänen isänsä sai paikan siellä toimivassa metallipörssissä. Hän sanoo kiinnostuneensa taiteesta isoisänsä Olavi Veistäjän ansiosta, joka toimi Aamulehden kulttuuriosaston päällikkönä. Pylkkänen opiskeli King's College Schoolissa Wimbledonissa ja englantilaista kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa. Hän on toiminut vuodesta 1986 alkaen huutokauppakamari Christie'sillä. Vuoden kestäneen arvotaidekurssin jälkeen hän aloitti Old Masters and Modern Print -osaston asiantuntijana ja eteni sitten impressionistisen osaston johtajaksi. Vuodesta 2005 hän on toiminut yrityksen Euroopan ja Lähi-idän johtajana, mutta samalla jatkaa vuonna 1997 aloittamaansa työtä Christie'sin tärkeimpien Lontoon ja New Yorkin huutokauppojen meklarina. 

Pylkkäsen sanotaan olevan kansainvälisen taidekaupan eniten myyvä meklari. Marraskuussa 2013 hän huutokauppasi New Yorkissa yhtenä iltana ennätyksellisten 691 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta sodanjälkeistä taidetta, mikä löi aiemman ennätyksen noin 200 miljoonalla. Illan aikana syntyi toinenkin ennätys, kun Francis Baconin triptyykistä *Three Studies of Lucian Freud* maksettiin enemmän kuin mistään taideteoksesta aiemmin, 142,4 miljoonaa dollaria. Toukokuussa 2022 Andy Warholin maalauksesta *Shot Sage Blue Marilyn* tuli kallein 1900-luvulla tehty taideteos, kun se myytiin Pylkkäsen meklaroimana noin 185 miljoonalla eurolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  1,000 London's most influential people 2009, Art & Design: Jussi Pylkkänen, 45 The London Evening Standard 1.10.2008. Viitattu 9.4.2014.
2. 1 2 3  Marko Erola: Vasarataiteen supertähti, Jussi Pylkkänen kauppaa maailman kalleimmat taideteokset.  *Talouselämä*, 7/2014, s. 53–55.
3. ↑  Tyyne Pennanen: Jussi Pylkkänen wields the gavel at Christie’s, Helsingin Sanomat international edition 23.2.2010. Viitattu 9.4.2014.
4. ↑  *Old King's Club Newsletter*, heinäkuu 2015, sivu 24
5. ↑  The Christie’s Auctioneer Jussi Pylkkanen on Working the Room, The New York Times Sunday Magazine 5.1.2014, sivu MM10. Viitattu 9.4.2014.
6. ↑  Andy Warhol's Marilyn portrait sold for a record $195 million *Le Monde*.  10.5.2022. Viitattu 10.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Pylkkäsen haastattelu, *Helsingin Sanomat* 28.6.2017 (tilaajille)
**Plastic Pony** on muoti- ja taideprojekti, jonka perustivat Petri Sipilä ja Joona Braf (tuolloin Savolainen) Helsingissä vuonna 1991. Vuosina 1995–98 Plastic Pony toimi Lontoosta käsin. Toimintaan ovat kuuluneet muun muassa performanssit, diskot, muotinäytökset, näyttelyt ja lyhytelokuvat.

Räikeää muotia
--------------

Plastic Pony yhdistelee muotia, taidetta ja filosofiaa. Tunnusmerkillisiä sille ovat räikeät ja värikkäät vaatteet, joissa on usein yhdistelty trikoomateriaaleja, metallihohtoa ja tekoturkista. Karnevalististen asujen kautta perustajat halusivat rikkoa sukupuolirajoja ja tarjota ihmisille aineksia identiteetin rakentamiseen. Plastic Pony -asut häivyttävät usein kantajansa sukupuolen, iän ja jopa kasvonpiirteet, koska niihin kuuluvat joko voimakkaat meikit tai sukkamainen naamio. Plastic Ponysta muodostui yhteisö, jonka toimintaan ovat kuuluneet mm. parodiset muotinäytökset ja happeningit, joissa mallina saattoi olla kuka tahansa. Plastic Pony on ollut myös vaatemerkki ja liikekeskus.

Filosofia
---------

Plastic Ponyn filosofiaan kuuluu sallivuus. Perustajat kertovat, että he tahtovat antaa ihmisille mahdollisuuden olla sitä mitä he haluavat ja ylittää rajoja – "viettää henkilökohtaista karnevaalia". Plastic Ponyn ihannemaailmassa ihmisyys tunnustetaan ilman luokittelua sukupuolirooleihin. "Jos vaate on sukupuoli, niin sukupuoli on vaate, jota voi pukea, riisua, vaihtaa ja yhdistellä", Petri Sipilä on sanonut. "Tavallaan me ollaan terapiaryhmä." Ylipukeutumisella voi Plastic Ponyn perustajien mukaan olla jopa samoja vaikutuksia kuin alkoholilla: ihmisestä tulee sosiaalisempi ja hän saa kontakteja. "Kun pukeutuu aivan yli, voi löytää jotain uutta itsestään ja hyvän olon", Joona Braf on kuvannut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  90-luvun muotia: Plastic Pony *yle.fi*. Viitattu 4.9.2015.
2. 1 2  Taiteilijavieraana Joona Braf / Plastic Pony | Helsinki Pride 2015 *www.helsinkipride.fi*.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 4.9.2015.
3. 1 2  Marja-Terttu Kivirinta: Plastic Ponyn ponipotpuri *www.hs.fi*.  15.6.2000. Viitattu 4.9.2015.
4. ↑  Plastic Ponyn discossa jokainen voi jälleen tuntea itsensä kauniiksi – Kiiltää, kiiltää *www.hs.fi*.  1993–01–21. Viitattu 4.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Muotimuisto: Plastic Pony* (Arkistoitu – Internet Archive)
* "Ei mies, ei nainen. Plastic Pony rikkoo sukupuoliroolit leikiten" Minna Lamminen, *Kouvolan Sanomat* 13.6.1998.
* "Pyllistys muodin orjille - Suomalaisen Plastic Ponyn vaatteet shokeerasivat Lontoon vaihtoehtoisilla muotiviikoilla" Jouko Heikura, *Ilta-Sanomat* (Viikonvaihde) 12.4.1997.
* "Plastic Ponyn Pete Sipilä: Olemme pellejä ja satuolentoja." *Ilta-Sanomat* 8.10.94.
* "Verhojen takaa: Ponit päiväkävelyllä." TV 1, 20.9.1994.
* "Muovivaatteiden keinotekoinen maailma." *Jyväskylän ylioppilaslehti* 3/1994.
* "Kiiltää, kiiltää - Plastic Ponyn discossa jokainen voi jälleen tuntea itsensä kauniiksi" Leena Virtanen, *Helsingin Sanomat* 21.1.1993.
* "Tämä ei ole seksikauppa" Soile Veijola, *Liikuttaja* 2/1992.
* "Liikekeskus, jonka arvoa ei mitata rahassa" Jukka-Pekka Heiskanen, *Suomi* 4-5/1991
**1,5-pentaanidioli** (C5H12O2) on dioleihin eli kahdenarvoisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa polymeerien, muovinpehmentimien ja muiden kemikaalien valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 1,5-pentaanidioli on väritöntä ja siirappimaista nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se liukenee niukemmin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

1,5-pentaanidiolia voidaan valmistaa pelkistämällä glutaarihappoa tai sen estereitä esimerkiksi dimetyyliglutaraattia vedyttämällä. Yhä suurempi osa valmistetaan kuitenkin vedyttämällä tetrahydrofurfuryylialkoholia. Tässä reaktiossa katalyyttinä käytetään kuparikromiittikatalyyttejä tai piidioksidiin sidottua rodiumia ja reniumia.

1,5-pentaanidiolia käytetään monomeerina polyesterien ja polyuretaanien valmistuksessa. Yhdiste lisää tuotteen joustavuutta ja alentaa polymeerin lasisiirtymäpistettä. Yhdisteestä valmistettavia estereitä käytetään muovinpehmentiminä muun muassa selluloosapohjaisissa tuotteissa. Muita 1,5-pentaanidiolista valmistettavia aineita ovat hydrauliset nesteet, emulgointiaineet, väriaineet, lääkkeet ja useat heterosykliset yhdisteet.

Lähteet
-------

1. ↑  1,5-Pentanediol – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 25.10.2017.
2. 1 2 3 4 5  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1224. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3  Peter Werle, Marcus Morawietz, Stefan Lundmark, Kent Sörensen, Esko Karvinen & Juha Lehtonen: *Alcohols, Polyhydric, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 25.10.2017.
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 784. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. ↑  Roberto Rinaldi: *Catalytic Hydrogenation for Biomass Valorization*, s. 32. RSCPublishing, 2014. ISBN 9781782620099. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.10.2017). (englanniksi)
**Bentsyylisyanidi** eli **fenyyliasetonitriili** (C8H7N) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä lähtöaine monien muiden kemikaalien valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa bentsyylisyanidi on väritöntä öljymäistä nestettä. Aine on käytännössä veteen liukenematonta ja liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.

Bentsyylisyanidia esiintyy eräiden kasvien esimerkiksi vihanneskrassin eteerisissä öljyissä. Bentsyylisyanidi on eräiden hyönteisten esimerkiksi kaaliperhosen ja aavikkokulkusirkan feromoni. Yhdiste toimii näissä hyönteisissä paritteluhaluja vähentävänä feromonina.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bentsyylisyanidia valmistetaan natriumsyanidin ja bentsyylihalogenidien esimerkiksi bentsyylikloridin välisellä reaktiolla. Reaktio suoritetaan käyttäen liuottimena etanolia tai vesiliuoksessa, jolloin katalyytteinä käytetään faasinsiirtokatalyyttejä.

Bentsyylisyanidi on runsaasti käytetty orgaanisen kemian synteesien lähtöaine. Siitä voidaan valmistaa lääkeaineita esimerkiksi penisilliinejä, metyylifenidaattia, barbituraatteja ja amfetamiineja. Lisäksi siitä vamistetaan tuoksu- ja aromiaineita, optisia kirkastimia ja hyönteismyrkkyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Phenylacetonitrile – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.10.2017.
2. 1 2 3 4 5  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 190. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Physical properties: Benzyl cyanide NLM Viitattu 29.10.2017
4. 1 2 3  Peter Pollak, Gérard Romeder, Ferdinand Hagedorn & Heinz-Peter Gelbke: *Nitriles, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 29.10.2017
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 125. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. 1 2 3  Daniel Purich: *The Inhibitor Index*, s. 1346. CRC Press, 2017. ISBN 9781351730679. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.10.2017). (englanniksi)
**Metyyli-isotiosyanaatti** (C2H3NS) on isotiosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä ja maaperän fumiganttina maataloudessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa metyyli-isotiosyanaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja myös hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Orgaanisista liuottimista sitä liuottavat muun muassa etanoli ja dietyylieetteri. Metyyli-isotiosyanaatti on myrkyllistä ja ärsyttävää. Se ärsyttää erityisesti silmiä aiheuttaen kyynelvuotoa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Metyyli-isotiosyanaattia voidaan valmistaa kuumentamalla metyylitiosyanaattia 130–160 °C:n lämpötilaan, jolloin se isomeroituu metyyli-isotiosyanaatiksi sinkkikloridin toimiessa katalyyttinä. Toinen käytetty menetelmä on metyyliamiinin ja hiilidisulfidin reaktiotuotteena muodostuvan N-metyyliditiokarbamaatin hapettaminen vetyperoksidin avulla. Metyyli-isotiosyanaattia käytetään heterosyklisten yhdisteiden valmistukseen ja näitä käytetään muun muassa fungisideinä, rikkaruohomyrkkyinä ja lääkkeinä (esimerkiksi ranitidiini). Metyyli-isosyanaattia voidaan käyttää maataloudessa sukkulamatojen ja sienten torjuntaan ja se levitetään maaperään fumigaatiolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Methyl isothiocyanate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 17.11.2017.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 752. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Frank Romanowski & Herbert Klenk: *Thiocyanates and Isothiocyanates, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 17.11.2017
4. ↑  Erik P. Johnson: *Methyl isothiocyanate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 17.11.2017
5. ↑  Kalyani Paranjape,Vasant Gowariker,V N Krishnamurthy,Sugha Gowariker: *The Pesticide Encyclopedia*, s. 305. CABI, 2014. ISBN 9781780640143. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.11.2017). (englanniksi)
**Klooriasetoni** (C3H5ClO) on kloorattuihin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Nykyään sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä lähtöaineena, mutta sitä on myös käytetty kemiallisena aseena ensimmäisessä maailmansodassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa klooriasetoni on väritöntä nestettä, jolla on voimakas pistävä haju. Klooriasetoni hajoaa valon vaikutuksesta, minkä vuoksi sen väri muuttuu hitaasti ruskehtavaksi. Yhdiste liukenee veteen ja hyvin myös moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Klooriasetoni on myrkyllistä ja ärsyttää hyvin voimakkaasti ihoa, hengitysteitä sekä silmiä. Aineelle altistumisesta oireita ovat kyynelvuoto, kurkkukipu, yskä ja hengityksen vaikeutuminen. Aineen joukkoon voidaan lisätä stabilisaattoriksi kalsiumkloridia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Klooriasetonia voidaan valmistaa klooraamalla asetonia tai diketeeniä kloorilla veden läsnä ollessa. Yhdistettä on käytetty kemiallisena aseena ensimmäisessä maailmansodassa ja tähän käyttöön se otettiin vuonna 1914. Nykyään klooriasetonia käytetään lähtöaineena valmistettaessa valokuvauskemikaaleja, lääkkeitä, kosmetiikantuotteita, hapettumisenestoaineita ja maatalouskemikaaleja kuten rikkaruohomyrkkyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Chloroacetone – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 4.1.2018.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 316. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  Klooriasetonin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 4.1.2018.
4. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 352-353. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 216. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. 1 2  Nick H. Proctor, Gloria J. Hathaway, James P. Hughes: *Proctor and Hughes' Chemical hazards of the workplace*, s. 143. Wiley-IEEE, 2004. ISBN 978-0-471-26883-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.1.2018). (englanniksi)
**Toksafeeni** eli **kamfekloori** on seos kloorattuja bisyklisiä hiilivetyjä. Ainetta on käytetty aikaisemmin, erityisesti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1960- ja 1970-luvuilla, hyönteismyrkkynä. Yhdiste on kielletty Suomessa vuonna 1969 ja maailmanlaajuisesti Tukholman sopimuksella 2001.

Ominaisuudet
------------

Toksafeeni koostuu vähintään 177 klooratusta bisyklisestä hiilivedystä ja seoksen keskimääräinen molekyylikaava on C10H10C8. Yhdiste on osittain kiteistä ja osittain vahamaista kellertävää tai väritöntä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja liukenee hyvin aromaattisiin hiilivetyihin ja hieman heikommin alifaattisiin hiilivetyihin. Toksafeeni on hyvin myrkyllistä hyönteisille. Vaikutukset ilmenevät hyönteisten syödessä toksafeenilla käsiteltyjen kasvien lehtiä, kosketusmyrkyllisyys on vähäisempää. Toksafeeni on erittäin myrkyllistä kaloille, muille vesieläimille ja linnuille. Toksafeeni ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Se voi olla keskushermostomyrkky ja aiheuttaa vapinaa ja lihaskramppeja. Toksafeeni on myös hyvin todennäköisesti karsinogeeninen aine.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Toksafeenia valmistettiin klooraamalla kamfeenia. Klooraus suoritettiin valokemiallisesti tetrakloorimetaaniliuoksessa. Toksafeeni tuli markkinoille 1940-luvulla. Pääasiallisesti sitä käytettiin muiden kuin ravintokasvien esimerkiksi puuvillan viljelmillä hyönteismyrkkynä, mutta sitä on käytetty myös tomaatti-, kaali-, salaatti, papu- ja hedelmäviljelmillä hyönteismyrkkynä. Sitä on käytetty myös kalojen tappamiseen ja vähäisessä määrin jyrsijöiden torjuntaan. Suurinta käyttö oli 1960- ja 1970-luvuilla. Johtuen yhdisteen myrkyllisyydestä ihmisille ja ympäristövaikutuksista toksafeenin käyttö on nykyisin kielletty. Suomessa kielto tuli voimaan vuonna 1969 ja Yhdysvalloissa osittainen kielto astui voimaan vuonna 1983 ja täydellinen kielto vuonna 1990. Maailmanlaajuisesti toksafeenin käyttö kiellettiin vuonna 2001 Tukholman sopimuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 76. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1630. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2 3  Timo Seppälä & Päivi Munne: Toksafeeni Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 8.1.2018.
4. ↑  Valtiosopimus 34/2004 Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva Tukholman yleissopimus *Finlex*. Viitattu 8.1.2018.
5. ↑  Robert L. Metcalf & Abraham Rami Horowitz: *Insect Control, 2. Individual Insecticides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 8.1.2018
6. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 166–167. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
7. ↑  Toksafeenin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 8.1.2018.
8. ↑  Ronald Eisler: *Eisler's Encyclopedia of Environmentally Hazardous Priority Chemicals*, s. 829. Elsevier, 2007. ISBN 9780444531056. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 8.1.2018). (englanniksi)
**p-Anisidiini** eli **4-metoksianiliini** (C7H9NO) on aromaattinen aniliinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisenä reagenssina. p-Anisidiini on o- ja m-anisidiinien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

p-Anisidiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, jonka väri voi epäpuhtauksien vuoksi olla ruskehtava. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin muun muassa metanoliin ja etanoliin. p-Anisidiini on heikosti emäksinen yhdiste. Aine ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Se on myrkyllistä ja sille altistumisesta voi aiheutua methemoglobiinin muodostumista veressä, mikä ilmenee muun muassa ihon värin muuttumisena sinertäväksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

p-Anisidiinia valmistetaan pelkistämällä p-nitroanisolia. Pelkistimenä voidaan käyttää natriumsulfidia tai jalometallien tai Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä vedytystä. p-Anisidiinista valmistetaan muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi atsovärejä. p-Anisidiini reagoi erityisesti tyydyttymättömien aldehydien kanssa muodostaen keltaisia tuotteita. Tyydyttymättömiä aldehydejä muodostuu erityisesti rasvojen hapettuessa ja rasvojen annetaan reagoida reagoida p-anisidiinin kanssa ja muodostuvien värillisten tuotteiden konsentraatio määritetään spektrofotometrisesti ja absorboituva aallonpituus on 350 nm. Näin saatavaa niin kutsuttua p-anisidiinilukua käytetään rasvojen laadun määrittämiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  p-Anisidine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.1.2018.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 599. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  P-Anisidiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 16.1.2018.
4. 1 2  Stephen C. Mitchell & Rosemary H. Waring: *Aminophenols, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 15.1.2018.
5. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 75. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Robert Steele: *Understanding and Measuring the Shelf-life of Food*, s. 136. Woodhead Publishing, 2004. ISBN 9781855737327. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.1.2017). (englanniksi)
7. ↑  David B. Min: *Food Lipids*, s. 395. CRC Press, 2008. ISBN 9781420046649. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.1.2017). (englanniksi)
**Etelä-Savon ammattiopisto** (Esedu) on monialainen ammatillinen oppi­laitos, jonka toiminta käynnistyi uudistuneelta omistuspohjalta elokuussa 2009. Ammattiopistoa hallinnoi Etelä-Savon Koulutus Oy, joka on Mikkelin ja Pieksämäen kaupunkien yhteisesti omistama osakeyhtiö. Tämä osakeyhtiö on aiemman Etelä-Savon koulutuksen kuntayhtymän (Etelä-Savon ammattiopisto) ja Keski-Savon oppimiskeskuksen kuntayhtymän (Pieksämäen ammattiopisto) toiminnan jatkaja.

Esedu järjestää opetusta molemmilla paikkakunnilla Mikkelissä ja Pieksämäellä. Lisäksi monia opintoja voi suorittaa verkossa ja metsäkoneenkuljettajan perustutkinnon voi opiskella Savonlinnassa. Esedulla on yhteistyösopimus Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun (XAMK) kanssa. 

Vuonna 2018 Esedussa opiskeli yhteensä 3 450 ammatillisen koulutuksen opiskelijaa. Henkilökuntaa Etelä-Savon ammattiopistossa on lähes 320. Esedulle voi hakeutua opiskelemaan valtakunnallisessa yhteishaussa tai joustavasti jatkuvan haun kautta ympäri vuoden. Ammatillisten perustutkintojen lisäksi Esedulla voi opiskella osaamista täydentäviä ammatti- ja erikoisammattitutkintoja. Lisäksi koulutustarjonnassa on monipuolisesti tutkinnon osia eri aloilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Avainhenkilöt Etelä-Savon ammattiopisto, esedu.fi. Viitattu 20.5.2020.
2. ↑  Tietoa meistä - Etelä-Savon Koulutus Oy Etelä-Savon ammattiopisto, esedu.fi. Viitattu 20.5.2020.
3. ↑  Yhteystiedot Etelä-Savon ammattiopisto, esedu.fi. Viitattu 20.5.2020.
4. 1 2  Koulutustarjonta Etelä-Savon ammattiopisto, esedu.fi. Viitattu 20.5.2020.
5. ↑  Ammatillisen koulutuksen oppilaitokset - koulutuksen järjestäjän mukaan (.xlsb) (Etelä-Savon Koulutus Oy) *Vipunen, vipunen.fi*. Viitattu 20.5.2020.
6. ↑  Arkistoitu kopioTyöpaikat Etelä-Savon ammattiopisto, esedu.fi.  Arkistoitu 11.7.2020. Viitattu 20.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Etelä-Savon ammattiopiston sivut
Bab el Mandeb
**Bab el Mandeb** (arab. Bāb al-Mandab‎) on salmi, joka erottaa toisistaan Afrikan ja Aasian ja yhdistää Punaisenmeren Intian valtamereen.

Maantiede
---------

Bab el Mandeb johtaa Punaiseltamereltä Adeninlahdelle Intian valtamerellä. Salmen leveys on yhteensä 32 kilometriä. Sen keskellä sijaitsee Perimin saari, joka jakaa salmen kahteen osaan. Saaren länsipuolella salmen leveys on 26 kilometriä ja itäpuolella 3 kilometriä. Suuremmat alukset kulkevat yleensä leveämmän salmen kautta. Kesäkuun ja syyskuun välisen monsuunikauden aikana salmen kautta virtaa vettä Intian valtamerelle ja vastaavasti Punaisellemerelle marraskuun ja huhtikuun välisenä aikana. Liike johtaa voimakkaisiin virtauksiin.

Historia
--------

Nykyihmisen (*Homo sapiens*) on esitetty levittäytyneen Afrikasta paitsi pohjoisesta Siinain niemimaan kautta, mutta myös etelästä Bab el Mandebin paikalla aikanaan sijainneen maasillan kautta. Tutkijat eivät ole yksimielisiä muuttoliikkeen ajankohdasta, mutta yleensä sen on esitetty tapahtuneen alle 80 000 vuotta sitten.

Nimi Bab el Mandeb esiintyy sabalaisissa teksteissä 500-luvulta muodossa *sślt mdbn* eli *silsilat al-Mandab* Dhu Nuwasin ja etiopialaisten sodista kertovissa yhteyksissä. Arabien perimätiedossa Aasia ja Afrikka olivat maayhteyksissä toisiinsa, kunnes Dhu al-Qarnayn erotti ne toisistaan Bab el Mandebissa. Perinteessä esiintyy myös ilmeisen mielikuvituksellinen tarina salmen poikki viritetystä ketjusta. Maatieteilijä Yaqut mainitsi tarinan etiopialaisten hyökkäyksestä salmen yli selittäessään sen nimen liittyvän kuolleiden suremiseen. Aikanaan alue tunnettiin meripihkan keräilystä.

Bab el Mandebista tuli strategisesti hyvin merkittävä Suezin kanavan avaamisen myötä. Huomattavan tärkeää on salmen kautta Välimereltä Aasiaan kulkeva kauppaliikenne. Vuonna 2018 salmen läpi kulki esimerkiksi arviolta 6,2 miljoonaa barrelia raakaöljyä tai jalostettuja öljytuotteita. Määrä vastasi noin 9 % koko maailman vastaavasta meriliikenteestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kerkko Hakulinen, Sirkka Paikkala: Bab el Mandeb *Eksonyymit*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 1.3.2020.
2. 1 2  Bab el-Mandeb Strait Encyclopaedia Britannica. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2  B. Lewis, Ch. Pellat ja J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume I (A–B)*, s. 837. Brill, 1960. (englanniksi)
4. ↑  Guy Gugliotta: The Great Human Migration *Smithsonian Magazine*. Smithsonian Institution. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  The Bab el-Mandeb Strait is a strategic route for oil and natural gas shipments U.S. Energy Information Administration. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bab el Mandeb** Wikimedia Commonsissa
Kelttimeren sijainti
**Kelttimeri** (engl. *Celtic Sea*, iiriksi *An Mhuir Cheilteach*, kymriksi *Y Môr Celtaidd*, ransk. *La Mer Celtique*, suomeksi joskus myös *Kelttienmeri*) on merialue Atlantin valtameressä Irlannin etelärannikon edustalla. Se ulottuu idässä Pyhän Yrjön kanaaliin, Bristolin kanaaliin ja Englannin kanaaliin sekä Walesin, Cornwallin, Devonin ja Bretagnen rannikoihin.

Aikaisemmin merialueella ei ollut nimeä, mutta kun alueelta alettiin etsiä öljyä, tuli tarve nimellekin. Öljynetsijät yrittivät keksiä mahdollisimman neutraalin nimen. Kelttiläinen perintö merta ympäröivillä alueilla kuten Irlannissa vaikutti nimeen ja E. W. L. Holt teki ensimmäisen kerran ehdotuksen nykyisestä nimestä vuonna 1921. Yhteiselle ja yleiselle nimitykselle oli tarve alueen yhteisen geologian ja hydrologian takia. Nimeä käytetään nykyään varsinkin öljyteollisuuden työntekijöiden ja kalastajien parissa.

Eteläinen ja läntinen raja on vaikeampi määritellä kuin muut rajat. Tämän takia on ehdotettu, että raja kartoitettaisiin topografisesti, kansainvälinen merikartoitusjärjestö (IHO) käyttäisi luotausta siirtäessään rajaa edelleen etelämmäksi.

Katso myös
----------

* Irlanninmeri

Lähteet
-------

1. ↑  *Suuri maailmantieto*. Maantieteen hakuteos. Helsinki: Valitut Palat, 1993. ISBN 951-584-002-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kelttimeri** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Väinö Teodor Ferdinand Salokangas** (25. lokakuuta 1903 Hyvinkää – 21. toukokuuta 1981) oli suomalainen arkkitehti joka suunnitteli 1950-luvulla useita omintakeisia rakennuksia Rovaniemelle.

Salokangas valmistui arkkitehdiksi 1931 ja työskenteli vuoteen 1934 Teknillisen korkeakoulun assistenttina sekä apulaisena muun muassa Oiva Kallion, Hilding Ekelundin ja Jalmari Peltosen arkkitehtitoimistoissa, kunnes perusti oman toimiston. Salokangas johti jatkosodan aikana vuosina 1942–1943 talvisodassa pommitettujen Sortavalan ja Käkisalmen kaupunkien jälleenrakentamista. Sodan jälkeen hän työskenteli Rovaniemellä Lapin jälleenrakentamisen johtajana 1945–1948 ja sen jälkeen hänellä oli kaupungissa oma toimisto vuosina 1948–1956. Salokangas suunnitteli Rovaniemelle julkisia rakennuksia sekä kerros- ja omakotitaloja. Varsinkin 1940-luvulla ja 1950-luvun alussa Salokankaan suunnittelemissa taloissa oli omintakeisia koristeaiheita muun muassa portaiden ja parvekkeiden kaiteissa, ikkunaluukuissa ja räystästuissa. Yksi usein esiintynyt koristeaihe oli Salokankaalla metallilevyyn tai puuhun leikattu tähti. Vuodesta 1956 Salokangas oli Helsingin kaupungin apulaisarkkitehtina eläkkeelle jäämiseen asti.

Rakennuksia
-----------

* *Rovaniemen kauppalan toimitalo*, Valtakatu 16, Rovaniemi 1949
* *Rovaniemen paloasema*. 1949
* *Vanha Napapiirin maja*. 1950, rakennettiin kahdessa viikossa rouva Eleanor Rooseveltin Lapin-vierailua varten
* *Rantavitikan koulun opettajien asuintalo*, 1951
* *Ferdinand Salokankaan asuin- ja ateljeetalo*, Karhunkaatajantie 24, Rovaniemi 1951–1953
* *Rovaniemen kansakoulu ja opettajien asuintalo*. 1952-1954
* *Rovaniemen ammattikoulu ja ammattikoulun asuntola*. suunniteltu 1952, valmistunut 1961
* *Inapolku 3, asuinkerrostalo*. Rovaniemi 1955

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 4.6.1981, HS Aikakone. Viitattu 21.3.2018.
2. 1 2  Arkkitehtuurimuseo : Ferdinand Salokankaan arkkitehtuuria Rovaniemellä, näyttely 13.3. - 31.5.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Museovirasto : Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Ferdinand Salokankaan jälleenrakennusajan arkkitehtuuri Rovaniemellä
4. ↑  Napapiirin ensimmäinen rakennus aiotaan kunnostaa, Lapin Kansa 17.8.2016


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |