recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Cajsa Wargin keittokirja vuodelta 1755), *Hjelpreda i hushållningen för unga Fruentimber*.
**Anna Christina *Cajsa* (Kajsa) Warg** (23. maaliskuuta 1703 Örebro - 5. helmikuuta 1769 Tukholma oli ruotsalainen taloudenhoitaja ja keittokirjailija.

Cajsa Wargin isä oli raatimies Anders Warg ja äiti Karin Livijn. Hän muutti kotoa jo nuorena ansaitakseen elantonsa ja pääsi taloudenhoitajaksi ("husmamsell") merkittäviin tukholmalaisperheisiin, kuten Wolter Reinhold von Stackelbergille, Berndt Otto von Stackelbergille ja lopulta valtiosihteeri, ylipostitirehtööri, vapaaherra Leonard Klinckowströmille Tukholmaan.

Warg julkaisi äidiltään saamallaan perinnöllä palveluspaikoissaan kokoamiaan reseptejä vuonna 1755 kirjana nimellä *Hjelpreda I hushållningen för unga Fruentim(b)er*, ja kirja ilmestyi sittemmin useina painoksina. 14. ja viimeinen painos ilmestyi 1822.

Etunimelle Cajsa tai Kajsa ei ole historiallisia vahvistuksia, vaan hänen nimensä on ollut aina Christina, vaikka hänet nykyisin tunnetaan Cajsana.

Warg tunnetaan Ruotsin keittotaidon äitinä. Häneltä on peräisin lentävä lause "man tager vad man haver" (otetaan mitä on), tosin sitä ei löydy hänen keittokirjastaan.

Wargin keittokirja ei ollut ensimmäinen ruotsalainen keittokirja, kuten usein sanotaan, vaan gastronomisessa bibliografiassa kolmaskymmeneskolmas, mutta se oli kylläkin omana aikanaan laajimmalle levinnyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nationalencyklopedin på internet (prenumerant). Matkultur: Alla tiders kock. (ruotsiksi)
2. ↑  Mamsellen vid hällen. *Populär historia*. Viitattu 26.4.2012. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**José Luis González** (s. 8. joulukuuta 1957 Villaluenga de la Sagra, Espanja) on entinen espanjalainen keskimatkojen juoksija.

Gonzálezin ensimmäinen arvokisamitali oli Milanon sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 voitettu 1 500 metrin juoksun kulta ajalla 3.38,70. Kaikkiaan hän voitti sisäratojen EM-kilpailuissa viisi kultaa ja yhden pronssin. Pireuksessa 1985 hän voitti 1 500 metriä ajalla 3.39,26 ja Madridissa 1986 ajalla 3.44,55. Sitten matka piteni ja González voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden 3 000 metrillä Liévinissä 1987 ajalla 7.52,28 ja Budapestissa 1988 ajalla 7.55,29. Genovassa 1992 hän sai vielä 3 000 metrillä EM-pronssia.

Sisäratojen MM-kilpailuissa González saavutti hopeaa 1 500 metrillä Pariisissa 1985 ajalla 3.41,36 ja 3 000 metrillä Budapestissa 1989 ajalla 7.48,66.

Ulkoradoilla González teki vuonna 1985 Nizzassa uuden 1 500 metrin Espanjan ennätyksen 3.30,92 juostessaan kolmanneksi kilpailussa, jossa Steve Cram ja Sa’id Awita alittivat ensimmäisinä 3.30:n haamurajan. Hieman myöhemmin González paransi myös mailin Espanjan ennätystä lukemiin 3.47,79. Rooman MM-kisoissa 1987 hän voitti hopeaa 1 500 metrillä häviten vain Abdi Bilelle ajalla 3.38,03.

González voitti Espanjan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1976, 1979, 1980 ja 1986 sekä 5 000 metrillä vuonna 1990.

Siviiliammatiltaan González on tekninen piirtäjä.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 3.30,92 (1985)
* Mailin juoksu: 3.47,79 (1985)
* 5 000 metrin juoksu: 13.12,34 (1987)

Lähteet
-------

* José Luis González Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  *Anuario atlético Español 2006/2007*, s. 712. Real Federación Española de Atletismo, 2007. (espanjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Derbi** on Nacional Motor S.A.U:n, Piaggion espanjalaisen tytäryhtiön brändi, jonka nimissä se valmistaa mopoja, kevytmoottoripyöriä, skoottereita ja mönkijöitä. Derbi on myös paras mopo mitä löytyy ja am6 on jonneille

Historia
--------

Derbin historia alkaa pienestä polkupyöräpajasta Molletin kylästä Barcelonan läheltä, jonka perusti Simón Rabasa i Singla vuonna 1922. Yritys keskittyi polkupyörien korjaamiseen ja vuokraamiseen, kunnes toukokuussa 1944 Singla perusti **Bicicletas Rabas** nimisen osakeyhtiön, joka alkoi tuottaa polkupyöriä teollisesti. Yritys oli menestyksekäs ja vuonna 1946, tukien sen voittoja, alettiin toteuttaa ensimmäistä moottoroitua pyörää.

Ensimmäinen pyörä oli 48-kuutioinen SRS niminen mopo, joka osoittautui menestykseksi saaden yrityksen muuttamaan päätoimialaansa. Yhtiö muutti 7. marraskuuta 1950 nimensä Nacional Motor SA:ksi.

### Derbi nykyään

Toisin kuin Ossa, Bultaco ja Montesa, Derbi on selviytynyt haasteista joita ovat tuoneet Espanjan siirtyminen demokratiaan ja liittyminen Euroopan yhteisöön. Simón Rabasa i Signla kuoli vuonna 1988, mutta yritys pysyi itsenäisenä vuoteen 2001 asti, kunnes italialainen Piaggio osti sen.

Derbin nimi on lyhennys sanoista "**Der**ivados de **Bi**cicletas, joka viittaa Derbin moponvalmistusperinteisiin.

Derbi DH2.0
### Derbi moottoriurheilussa

Moottoripyörien maailmanmestaruuskilpailuissa Derbi on voittanut yhteensä kymmenen kuljettajien ja kahdeksan valmistajien mestaruutta.

Ensimmäinen maailmanmestaruus on Ángel Nieton vuonna 1969 50 cm³-luokassa. Kaudella 2006 Lukáš Pešek ajoi Derbin tehdastallissa 125 cm³-luokassa, sijoittuen lopputuloksissa kuudenneksi. Kaudella 2008 Mike di Meglio voitti Derbillään kuljettajien mestaruuden 125 cm³-luokassa.

Mallit
------

*Pääartikkeli: Luettelo Derbin moottoripyörämalleista*
Derbin moottoripyörä- sekä mopomallit valmistetaan Italiassa. Derbin tunnetuin mallisto on Derbi Senda. Nykyään erilaisia Senda-malleja on jo useita, näistä suosituimpia Senda DRD Racing- ja DRD Pro -mallit, sekä Senda X-Race- ja X-Treme -mallit. Derbi tuottaa mallejaan sekä kyykky- (GPR) katu- (SM) että maastomalleina (R).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Derbi** Wikimedia Commonsissa

* Derbin suomenkieliset verkkosivut
**Ohtola** on Virtain kylä, joka sijaitsee Toisveden rannalla keskustasta 13 kilometriä pohjoiseen Ähtäriin suuntaan kantatie 68:n varrella.

Ohtolassa toimii myös kyläyhdistyksen roolissa vuonna 2002 perustettu Päremylly-yhdistys, joka ylläpitää perinteitä päreiden teossa. Keväisten päreentekotalkoiden yhteydessä järjestetään yleisötilaisuuksia. Myllyn alue toimii myös kyläläisten tapaamispaikkana.

Historia
--------

Ohtolan pysyvä asutus alkoi torppariluettelon mukaan vuonna 1684, jolloin Martti Yrjönpoika isännöi Ohtolan taloa, josta ympärille syntynyt kylä sai nimensä. Virtain ja samalla Ohtolan väkiluvun kasvu alkoi 1860-luvun puolivälistä ja jatkui voimakkaana 1950-luvulle asti, jolloin kylässä asui 272 vakinaista asukasta.

Ohtolan kylän alueelle venäläinen sotaväki rakensi vuonna 1916 Väliveden ranta-alueelle vallihaudat poteroineen. Linnoitustöihin osallistui kylän väkeä. Vallihauta-alue on edelleen hyvin nähtävissä ja kuuluu Museoviraston kartoittamiin kohteisiin.

Hauralan vuoren tieleikkauksessa on talvi- ja jatkosodan muistomerkki, jonka tielle näkyvä osa on vuoren seinämään sijoitettu teksti Yrjö Jylhän runosta Kaivo: *Veljet, vesitilkka tuokaa*. Muistomerkin sijoittaminen Ohtolaan perustuu siihen, että Kaivo-runon tarina kertoo Taipaleen taistelujen yhdestä tapahtumasta. Ohtolan seudulta kotoisin ollut nuorukainen menehtyi vihollisen luotiin yrittäessään saada janoonsa vettä taistelun keskellä olleesta kaivosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ohtola | Virtain kaupunki *www.virrat.fi*. Viitattu 16.2.2023.
2. ↑  Ohtola *ohtola.net*.  Arkistoitu 29.11.2016. Viitattu 16.2.2023.
3. ↑  Kylän historiaa *ohtola.net*.  Arkistoitu 29.11.2023. Viitattu 16.2.2023.

Virrat

* Hauhuu
* Herranen
* Härkönen
* Jäähdyspohja
* Killinkoski
* Koro
* Kotala
* Kurjenkylä
* Liedenpohja
* Ohtola
* Vaskivesi
* Vaskuu
* Äijänneva
**Oskari Emil Kiiras** (sukunimi vuoteen 1933 *Lindström*; 14. tammikuuta 1903 Helsinki – 10. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kansalaisaktivisti, säveltäjä ja runoilija.

Kiiras työskenteli aluksi Helsingin poliisilaitoksen toimistovirkailijana ja sotien jälkeen hän toimi yksityisyrittäjänä. Hänet tuomittiin 1950-luvulla kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen jumalanpilkasta kirjastaan *Uusi uskonto ja uskonpuhdistus*, ja hän suoritti rangaistuksen Naarajärven varavankilassa. Kiiras perusti sittemmin 1957 *Totuuden Ystävät* nimisen uskonnollisen yhdistyksen, joka on edelleen olemassa. Kiiras toimitti myös Totuuden Torvi-lehden seuraajaksi tarkoitettua *Totuuden Sanomat*-lehteä jota ehti ilmestyä kolme numeroa vuoden 1955 aikana.

Myöhemmin Kiiras oli mukana politiikassa ja hän perusti useita eläkeläisten asiaa ajaneita puolueita. 1980-luvulla hän sävelsi Fransiskus Assisilaisen *Aurinkolaulun* ja lähetti sävellyksen paavi Johannes Paavali II:lle. Paavin kiitoskirjeen Kiiras tulkitsi anteeksiannoksi jumalanpilkkatuomiostaan.

Kiiras esiintyi myös pienessä sivuosassa Matti Kassilan 1969 ohjaamassa elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu.

Teoksia
-------

* *Aurinko ja kotka* : runoja. Tekijä, Helsinki 1935
* *Yliuskonnon testamentti*. Kustannus oy Suomenmaa, Helsinki 1949
* *Uusi uskonto ja uskonpuhdistus*. Tekijä, Helsinki 1954
* *Je n'ai pas insulté Dieu : une nouvelle religion et la réforme*. Les presses contemporaines, Paris 1958

Sävellyksiä
-----------

* *Kun mun kultani tulisi* , naiskuorolle Kantelettaren tekstiin, sovittanut Erkki Pullinen.

Lähteet
-------

* Oskari Kiiras SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kysy kirjastonhoitajalta : Kysymys Oskari Kiiraasta
* Wiipurilaisen Osakunnan Laulajien julkaisusarja
* Internet Movie Database : Oskari Kiiras

Aiheesta muualla
----------------

* Totuuden Ystävät-yhdistyksen kotisivu[vanhentunut linkki]
**Meredith Michaels-Beerbaum** (s. 26. joulukuuta 1969 Los Angeles Yhdysvallat) on saksalainen, alun perin yhdysvaltalainen, kansainvälisellä tasolla menestyksekkäästi kilpaileva esteratsastaja. 

Michaels-Beerbaum aloitti nuorena ratsastamisen poneilla ja hän oli menestyksekäs poniratsastaja ja juniori. Hevosurheilun ohessa hän opiskeli Princetonin yliopistossa valtiotiedettä, ja jatkoi esteratsastuksessa kilpailemista huolimatta vakavasta onnettomuudesta vuonna 1991, jossa hänen molemmat ranteensa murtuivat. Samana vuonna hän lähti valmentautumaan Saksaan Paul Schockemöhle luo, tarkoituksenaan viipyä siellä vain kesän ajan. Hän kuitenkin jäi Saksaan pysyvästi. Hän meni naimisiin esteratsastaja Markus Beerbaumin kanssa 1998 ja vaihtoi kansalaisuuttaan. Michaels-Beerbaum on myös moninkertaisen esteratsastuksen olympiamitalistin Ludger Beerbaumin käly.

Hänen uransa tärkeimpiä hevosiaan ovat ja ovat olleet muun muassa Shutterfly, Checkmate, Stella ja Quick Star.

Tärkeitä saavutuksia
--------------------

* Pronssia Rion olympialaisten joukkuekilpailussa
* Kultaa Göteborgin World Cup Finaalista Ruotsista 2008 hevosella Shutterfly
* Henkilökohtaista kultaa ja joukkuehopeaa EM-kisoista Mannheimista Saksasta 2007 hevosella Shutterfly
* Henkilökohtaista ja joukkuepronssia MM-kisoista Aachenista Saksasta 2006 hevosella Shutterfly
* 5. sija Kuala Lumpurin World Cup Finaalista Malesiasta 2006 hevosella Checkmate
* Joukkuekultaa EM-kisoista San Patrignanosta 2005 hevosella Checkmate
* Kultaa Las Vegasin World Cup Finaalista Yhdysvalloista 2005 hevosella Shutterfly
* Ensimmäinen nainen FEI:n esteratsastuksen ranking-listalla sijalla 1. vuonna 2004
* Hopeaa Milanon World Cup Finaalista Italiasta 2004 hevosella Shutterfly
* Joukkuekultaa ja henkilökohtainen 9. sija EM-kisoista Hicksteadista Isosta-Britanniasta 1999 hevosella Stella

Lähteet
-------

1. ↑  Michaels-Beerbaum. Kisaprofiili NBC:n Rio -sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meredith Michaels-Beerbaum**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Meredith Michaels-Beerbaum (equestrian)
**Vaskuu** on Virtain kylä, joka sijaitsee keskustasta 18 kilometriä länteen. Kylän läpi kulkee vanha Porintie sekä Pori–Haapamäki-rautatie. Rautatie on nykyään rataliikenteen loputtua vuonna 1985 virkistyskäytössä moottorikelkkailijoille, resiinaretkeilijöille ja lenkkeilijöille.

Vaskuussa toimii vuonna 2003 perustettu Vaskuun kyläseura ry, joka jatkaa Vaskuun Pienviljelijäyhdistyksen (PVY) ja Vaskuun kylätoimikunnan toimintaa. Kyläyhdistyksen toiminnan keskuksena on vuonna 1959 valmistunut, 120 hengen kylätalo, jossa kokoontuu kansalaisopiston piirejä sekä muita piirejä. Sitä käytetään myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin.

Historia
--------

Vaskuun alue on vanhaa erämaatalousaluetta. Vaskunrannanmaja- tai -pirtti-niminen rakennus esiintyy asiakirjoissa ensikerran 1600-luvun alussa. Ensimmäinen uudistalon isäntä oli Matti Vaskunmaja vuonna 1735–1756. Vaskuu oli Koron talon maita.

Vaskuun elämä muuttui huomattavasti vilkkaammaksi Porin–Haapamäen radan rakentamisen myötä vuosina 1933–1938, jolloin kylän väkiluku kasvoi yli puolella. Rautatien säännöllinen liikenne alkoi 15. marraskuuta 1938. Henkilöliikenne loppui vuonna 1981 ja tavaraliikenne vuonna 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vaskuu | Virtain kaupunki *www.virrat.fi*. Viitattu 17.2.2023.
2. 1 2  Virtain kylät - Vaskuun sivut *www.vaskuu.fi*. Viitattu 17.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaskuu Vaskuun kyläyhdistys. Viitattu 17.2.2023.

Virrat

* Hauhuu
* Herranen
* Härkönen
* Jäähdyspohja
* Killinkoski
* Koro
* Kotala
* Kurjenkylä
* Liedenpohja
* Ohtola
* Vaskivesi
* Vaskuu
* Äijänneva
**Catherine Sutherland** (s. 24. lokakuuta 1974 Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen malli, näyttelijä ja kuntovalmentaja, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Kat Hillard televisiosarjoissa *Mighty Morphin Power Rangers* ja *Power Rangers Zeo*.

Elämäkerta
----------

Sutherland syntyi Sydneyssä, jossa hän toimi mallina ja näyttelijänä. Hän yritti myös koe-esiintyä vuonna 1994 Dulcean roolia varteen elokuvaan *Power Rangers*, mutta oli tuolloin liian nuori. Myöhemmin Sutherland korvasi sarjan kolmannella kaudella Amy Jo Johnsonin esittämän vaaleanpunaisen Rangerin. Rooliin hän päätyi sarjan vastaavan tuottajan Shuki Levyn kautta, joka ei löytänyt sopivaa korvaajaa Johnsonille ja piti koe-esiintymiset Australiassa. Sutherland sai roolin ja muutti Los Angelesiin, jossa hän aloitti Mighty Morphin Power Rangers -sarjan kuvaukset. Hänen hahmo Kat Hillard esiintyi alkuperäisen sarjan lisäksi suuremmassa roolissa Power Rangers Zeossa ja elokuvassa Power Rangers turbovaihteella. Sutherland esiintyi myös Power Rangers Turbo -sarjan alussa, jonka jälkeen hän jätti sarjan vuonna 1997.

Sittemmin Sutherland esiintyi pienissä rooleissa elokuvissa, kuten Money Buys Happiness (1999), Viimeisellä rannalla (2000) ja The Cell, jossa hän esitti yhtä sarjamurhaajan uhria. Teatteriesityksessä Sutherlandin roolihahmo esiintyi vain kuolleena, mutta DVD-julkaisun lisämateriaalissa hänellä on muutama vuorosana ennen kuolemaansa. Vuosina 2001–2002 Sutherland vieraili pelkkänä äänenä Power Rangers: Time Forcen jaksossa "Time for Lightspeed" Dana Mitchellin, vaaleanpunaisen Rangerin roolissa, sekä Power Rangers Wild Forcen jaksossa "Forever Red" robottikenraali Tezzlana.

Elokuvissa ja televisiossa näyttelemisen Sutherland lopetti vuonna 2005, mutta on esiintynyt satunnaisesti lasten kotona hoitamisen ohella televisiomainoksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  imdb *finnish.imdb.com*. Viitattu 3.1.2009. (englanniksi)
2. ↑  Anime Expo 2009 - Interview with Catherine Sutherland Viitattu 21.1.2011 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Marttisen Vanha Pappila** on Virtain Herrasen kylässä oleva juhla- ja kokoustila, joka on osa Nuorisokeskus Marttista. Onni Tarjanteen suunnittelema pappila on rakennettu vuonna 1892 Virtain kappalaisen virka-asunnoksi.

Historia
--------

Virtain kappalaisen pappilaksi vahvistettiin vuonna 1696 Marttisen talo. Tämä tuhoutui Suomen sodassa 1808-1809, ja uusi pappila rakennettiin 1826 tuhoutuneen tilalle.

Virtain kappalainen Karl Gustaf Törnqvist käynnisti Marttisen pappilan uudisrakennushankkeen vuonna 1889 vanhaa pappilaa noin 300 metriä pohjoisemmaksi. Rakennushankkeen takia piti maantien linjausta muuttaa, koska talo haluttiin saaren näyttävimmälle paikalle. Ajatuksena oli, että siitä tulee kirkkoherran pappila mutta Törnqvistiä ei valittukaan virkaan. Rakennuksen suunnitelmat teki Törnqvistin poika, Onni Törnqvist, joka myöhemmin suomensi sukunimensä Tarjanteeksi viereisen järven mukaan. Talon rakennuttajana toimi rakennusmestari A.R. Jalava. Rakennustöissä pidettiin laadusta huoli. Kattohuopana käytettiin Helsingin parasta laatua ja kaakeliuuneihin käytettiin kalleimpia kaakeleita. Talo valmistui marraskuussa 1892.

Pappilana rakennus toimi 62 vuotta. Vuonna 1955 pappila muutettiin seurakunnan nuorison leirikeskukseksi. Vuodesta 1993 lähtien pappila on ollut osa silloin perustettua Nuorisokeskus Marttisen toimintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vanha Pappila | Nuorisokeskus Marttinen *www.marttinen.fi*. Viitattu 14.2.2023.
2. ↑  Marttinen Kokous- ja juhlatalo esite by Nuorisokeskus Marttinen - Issuu *issuu.com*. Viitattu 14.2.2023. (englanniksi)
**Mohammed "Mémé" Tchité** (s. 31. tammikuuta 1984 Bujumbura, Burundi) on burundilainen jalkapalloilija. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea. Hänellä on myös Kongon, Ruandan ja Belgian kansalaisuus. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

Standard Liègessä Tchité kuului edustusjoukkueen vakiokalustoon ja teki kolmen kauden aikana 58 ottelussa yhteensä 21 maalia. Kaudella 2005–2006 Standard sijoittui sarjassa toiseksi Tchitén tehdessä yhteensä 16 maalia. Maalimäärällään hän sijoittui maalipörsissä toiseksi heti Tosin Dosunmun jälkeen, joka teki 18 maalia.

31. elokuuta 2007 viimeisenä päivänä ennen siirtoikkunan umpeutumista, Tchité siirtyi 7,5 miljoonan euron siirtosummalla Racing Santanderiin paikkaamaan Valenciaan siirtynyttä Nikola Žigićiä. 16. syyskuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ottelussa Levantea vastaan.

1. marraskuuta 2008 Tchité teki hattutempun Valenciaa vastaan, ottelu päättyi Racingin 4–2-voittoon ja täten he aiheuttivat Valencialla kauden ensimmäisen tappion.

Pelattuaan kolme kautta espanjalaisseurassa hän palasi 31. elokuuta 2010 takaisin Standard Liègeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tchité scores hat-trick against Valencia ESPNsoccernet. Viitattu 3.1.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  El Racing logra las cesiones del chileno Ponce y del sueco Rosenberg Marca. Viitattu 1.9.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
Maailman kuparintuotanto vuosina 1900–2002.
Maailman tärkeimmät kuparin tuottajat.
**Kuparihuipulla** tarkoitetaan tulevaa hetkeä, jolloin maailman kuparintuotannon maksimi saavutetaan. Koska maailman kuparivarannot ovat rajalliset, maksimituotanto tulee tulevaisuudessa väistämättä vastaan. Kuparin hinta tulee todennäköisesti nousemaan tarjonnan ollessa rajallista ja tuotantokustannusten ollessa korkeampia alhaisen kuparipitoisuuden malmeista, pienistä esiintymistä ja mahdollisesti vaikeissa olosuhteissa.

Toisin kuin fossiiliset polttoaineet, kupari on hyvin kierrätyskelpoista ja arvioiden mukaan 80 % koskaan kaivetusta kuparista on edelleen käytössä. Kupari on yksi tärkeimmistä teollisuuden mineraaleista, sillä sitä käytetään esimerkiksi johdoissa, datakaapeleissa, elektroniikassa, ja lämmönsiirtimissä. Kuparin hinnan nouseminen voi aiheuttaa kuparivarkauksien lisääntymistä.

Kysyntä ja tarjonta
-------------------

Kuparin maailmanmarkkinahinta muodostuu kysynnän ja tarjonnan kohdatessa. Laskenut kuparin tarjonta nostaa kuparin hintaa. Maailman kuparintuotanto on noin 15 miljoonaa tonnia vuosittain. Kuitenkin kuparin kysyntä nousee nopeasti. Vuonna 2006 tehtyjen arvioiden mukaan kuparin kysyntä ylittää tarjonnan vuoteen 2100 mennessä. Kiina vastaa 22 prosentista maailman kuparin kysynnästä. Kuparintuotannosta saattaa tulla jännittyneempää, kun Kiinan ja Intian taloudet luultavasti saavuttavat länsimaat.

Löydetyt kupariesiintymät
-------------------------

Viimeisinä kolmena vuosikymmenenä on tehty 56 uutta merkittävää kuparilöytöä. Maailman kuparilöytöhuippu saavutettiin vuonna 1996.

Materiaalitehokkuus ja korvaavat materiaalit
--------------------------------------------

Grafeeni saattaa korvata kuparin elektroniikassa. Myös staneenia on ehdotettu kuparin korvaajaksi elektroniikassa.

Katso myös
----------

* Kivihiilihuippu
* Maakaasuhuippu
* Öljyhuippu

Lähteet
-------

1. ↑  Copperinfo (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  D. Giurco: "Towards sustainable metal cycles:the case of copper"
3. 1 2 3  Andrew Leonard. "Peak copper?"
4. ↑  David Cohen: "Earth's natural wealth: an audit" (Arkistoitu – Internet Archive). *New Scientist* **2605:** 34-41.
5. ↑  Lester Brown (2006). "Earth's natural wealth: an audit". *The Guardian*.
6. ↑  "Peak Copper Means Peak Silver". *Charleston Voice*.
7. ↑
8. ↑
9. ↑
**Rhoda Mae Montemayor** (s. 31. toukokuuta 1979 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan Rose Ortizina televisiosarjassa *Power Rangers: Operation Overdrive*.

Elämäkerta
----------

Montemayor syntyi Lontoossa vuonna 1979 Rosalie Pichay Vilorialle ja Eddie Montemayorille. Hänen molemmat vanhempansa ovat filippiiniläisiä. Rhoda Montemayorilla on myös yksi vanhempisisar Renee ja nuorempisisko Rowena, joka on entinen näyttelijä. Rhoda opiskeli näyttelemistä Laine Theater Artsissa Lontoossa.

### Näyttelijänä

Montemayor sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2003 televisiosarjassa *Harry and Cosh*. Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi elokuvassa *Animal*, jota esitettiin myös Suomessa Espoon elokuvajuhlissa elokuussa 2006.

Tunnetuksi Montemayor nousi *Power Rangers: Operation Overdrive* -sarjan myötä vuonna 2007 näyteltyään Vaaleanpunaista Rangeria Rose Ortizia. Rooliin hän päätyi vuotta aikaisemmin, kun Disneyn roolittajat saapuivat Lontooseen etsimään näyttelijöitä mustan ja vaaleanpunaisen Rangerin rooleihin. Sarjan tuottajat pyysivät Montemayoria koe-esiintymisen aikana opettelemaan muutaman repliikin amerikkalaisella aksentilla. Kolme viikkoa myöhemmin hän sai puhelun, jossa kerrottiin saaneen roolin. Pian Montemayor oli jo matkalla Aucklandiin sarjan kuvausta varten, jotka kestivät noin seitsemän kuukautta. Hän sai kuitenkin vasta jälkeenpäin tietää, että Disneyn tuottajat halusivat rooliin näyttelijöitä, jotka osaisivat kamppailulajeja. Montemayor kuitenkin oppi kuvausten aikana muutamia liikkeitä, mutta hänen tanssijan taitonsa olivat hyödyllisiä toiminta koreografioiden kuvauksissa.

Power Rangers -sarjan jälkeen Montemayor esiintyi elokuvassa *Adulthood* (2008).

Lähteet
-------

1. ↑  imdb *imdb.com*. Viitattu 5.1.2009. (englanniksi)
2. 1 2  The Pink Ranger is a Pinay!!! *mcfer006.multiply.com*.  12.7.2006. Viitattu 5.1.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Rhoda Montemayor NET (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Rhoda Montemayor TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vasili Tšuikov 1945
**Vasili Ivanovitš Tšuikov** (ven. Васи́лий Ива́нович Чуйко́в; 12. helmikuuta 1900 – 18. maaliskuuta 1982) oli Neuvostoliiton marsalkka, joka toisen maailmansodan aikana sai kahdesti, vuosina 1944 ja 1945, Neuvostoliiton sankarin arvonimen.

Vasili Tšuikov syntyi 12. helmikuuta vuonna 1900 talonpoikaisperheeseen. Hän liittyi puna-armeijaan Venäjän vallankumouksen aikana ja opiskeli myöhemmin Frunzen sotilasakatemiassa. Hän palveli vuosina 1926–1927 Kiinassa Tšiang Kai-šekin sotilasneuvonantajana sekä osallistui Itä-Puolan valtaamiseen vuonna 1939 ja osallistui myös talvisotaan seuraavana vuonna. Toukokuussa 1942 hänet kutsuttiin takaisin ja nimitettiin ottamaan 62. armeijan komento Stalingradin taistelussa. 62. armeija ylennettiin 8. kaartinarmeijaksi voitokkaan taistelun jälkeen. Hän komensi 8. kaartinarmeijaa osana 1. Valko-Venäjän rintamaa ja johti sen etenemistä Puolan halki kohti Berliiniä, jonka puna-armeija valtasi Berliinin taistelussa huhtikuussa 1945.

Sodan jälkeen hän jäi Saksaan ja oli 1949–1953 Neuvostoliiton armeijan Saksan-joukkojen komentaja. Sen jälkeen hänet nimitettiin Kiovan sotilaspiirin komentajaksi. Palvellessaan Kiovassa vuonna 1955 hänet ylennettiin Neuvostoliiton marsalkaksi.

Vuosina 1960–1964 Tšuikov toimi Neuvostoliiton maavoimien komentajana ja Neuvostoliiton apulaispuolustusministerinä. Vuodesta 1961 alkaen hän oli myös Neuvostoliiton siviilipuolustuksen johtaja. Lisäksi hän oli myös puolustusneuvoston johtaja 1961–1972, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Tšuikov oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1961 kuolemaansa asti, 18. maaliskuuta 1982.

Tšuikov toimi asiantuntijana Stalingradin taistelun muistomerkin rakentamisessa. Muistomerkki rakennettiin entisen tataarien hautakummun Mamajevin kurgaanin päälle, johon myös Tšuikov haudattiin. Hänestä tuli ensimmäinen marsalkka, joka on haudattu Moskovan ulkopuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Drakenlordh, Rikard: *Toisen maailmansodan avainhenkilöt*, s. 166. Suomentanut Kortesuo, Petri. Karisto, 2005. ISBN 951-23-4674-5.

Teokset
-------

* Tšuikov, V. I.: Tien alku - Stalingrad. *Suomentanut Esa Adrian. Helsinki: Tammi, 1964.*
* Tšuikov, V. I.: Tien loppu - Berliini. *Helsinki: Tammi, 1965.*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasili Tšuikov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Metyylikavikolin eli estragolin rakenne
**Metyylikavikoli** eli **estragoli** on haihtuva öljy, jota on joissakin yrteissä. Sillä on allergisia reaktioita ehkäiseviä vaikutuksia ja se poistaa joitakin suolistovaivoja. Suurina annoksina sen käytössä on se vaara, että se lisää maksavaurion riskiä. Sitä on aniksessa, tähtianiksessa, maustebasilikassa, maustefenkolissa, maustekirvelissä, laakerin lehdissä ja rakuunassa.

Metyylikavikolia on muun muassa basilikasta valmistettavissa eteerisissä öljyissä.

Metyylikavikolilla on hyttysiä karkottavia vaikutuksia. Muun muassa metyylikavikolia sisältävä basilika sopii luonnolliseksi vaihtoehdoksi kemiallisille hyttyskarkotteille.

Metyylikavikolin kemiallinen kaava on C10H12O, moolimassa 148,20 g/mol, kiehumispiste 215 - 216 °C, leimahduspiste 81 °C (c.c.), tiheys 0.960 - 0.968 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1.519 - 1.524 ja CAS-numero 140-67-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Sinikka Piippo: *Elinvoimaa mausteista*, s. 29. Helsinki: Minerva, 2013. ISBN 978-952-492-443-6.
2. ↑  Pranaröm, eteerinen öljy basilika Aromagarden.  Arkistoitu 4.12.2022. Viitattu 4.12.2022.
3. ↑  Basilikaa hyttysten karkottamiseen *Askel terveyteen*. Viitattu 4.11.2022. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Estragole (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): 1-Methoxy-4-(2-propenyl)benzene (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): 1-Methoxy-4-(2-propenyl)benzene (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Estragole (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Estragol (englanniksi)
* PheroBase: Semiochemical - estragole (englanniksi)
**A Song for XX** on Ayumi Hamasakin ensimmäinen studioalbumi, julkaistu 1. tammikuuta, 1999.

Ennen *A Song for XX* -albumia Hamasaki oli julkaissut viisi singleä, mutta voisi sanoa, että hänen uransa lähti todella nousuun vasta tämän albumin julkaisun myötä; *A Song for XX* toi Hamasakille hänen ensimmäisen Oricon-listan ykkössijansa. Albumi pysyi listalla 59 viikkoa.

Albumilta on julkaistu viisi singleä: *poker face*, *YOU*, *Trust*, *For My Dear...* ja *Depend on you*. Singlet on myös julkaistu uudelleen uusilla remix-kappaleilla täydennettynä 28. helmikuuta, 2001.

Kappaleet
---------

1. Prologue – 1.25
2. A Song for ×× – 4.44
3. Hana – 4.07
4. FRIEND – 4.11
5. FRIEND II – 3.59
6. poker face – 4.41
7. Wishing – 4.29
8. YOU – 4.46
9. As if.. – 5.36
10. POWDER SNOW – 5.27
11. Trust – 4.48
12. Depend on you – 4.20
13. SIGNAL – 4.25
14. from your letter – 4.38
15. For My Dear... – 4.32
16. Present – 4.30

Tekijätiedot
------------

Kappaleet 1, 2, 3, 4, 6, 8, 15 ja 16 on säveltänyt Yasuhiko Hoshino (jap. 星野靖彦). Kappaleen 5 on säveltänyt Mitsuru Igarashi (jap. 五十嵐充). Kappaleet 7, 10 ja 13 on säveltänyt Hideaki Kuwabara (jap. 桑原秀明). Kappaleet 9 ja 12 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (jap. 菊池一仁). Kappaleen 11 on säveltänyt Takashi Kimura (jap. 木村貴志). Kappaleen 14 on säveltänyt Akio Togashi (jap. 富樫明生).

Kappaleet 1, 2, 3, 15 ja 16 on sovittanut Yasuhiko Hoshino. Kappaleet 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ja 13 on sovittanut Akimitsu Honma (jap. 本間昭光). Kappaleen 5 on sovittanut Mitsuru Igarashi. Kappaleen 12 ovat sovittaneet Akimitsu Honma ja Takashi Morio (jap. 守尾崇). Kappaleen 14 on sovittanut Akio Togashi.

Kaikki kappaleet on sanoittanut Ayumi Hamasaki. 

Levyn on tuottanut Max Matsuura.

Katso myös
----------

* Ayumi Hamasakin diskografia

Lähteet
-------

1. ↑  Albumin tiedot Oriconin sivuilla Oricon. Viitattu 25.2.2007. (japaniksi)
2. ↑  Ayumi Hamasakin virallinen diskografia Avex Network.  Arkistoitu 21.3.2007. Viitattu 23.3.2007. (englanniksi)
Ingenio et arti
**Ingenio et arti** on tanskalainen taiteilijoille ja tieteentekijöille harvoin jaettava ansiomerkki, jonka perusti Kristian VIII vuonna 1841. Ansiomerkki voidaan myöntää tanskalaisten lisäksi myös ulkomaan kansalaisille.

Kuvaus
------

Ansiomerkin etupuolella on sen myöntäneen hallitsijan muotokuva ja nimi, ja sen reunaan on kaiverrettu ansiomerkin saajan nimi. Vuoteen 1906 asti ansiomerkki myönnettiin kultaisena ja hopeisena. Kesäkuun 3. päivästä 1906 lähtien sitä on myönnetty ainoastaan kultaisena. Sekä miehet että naiset ovat oikeutettuja saamaan tämän palkinnon, mutta naisille se annetaan jousella.

Historia
--------

Ingenio et Arti -ansiomerkki myönnettiin Tanskan kuningaskunnassa alun perin useimmiten ulkomaisille kirjailijoille, ja siitä käytettiin yleisesti nimitystä "kirjailijamitali". Fredrik VII:n aikana ansiomerkin myöntämisedellytyksiä laajennettiin, ja sitä myönnettiin myös esimerkiksi teknisistä keksinnöistä ansioituneille henkilöille. Vaikka ansiomerkin tarkoitus oli kunnioittaa saajansa ansioita, kaikki sen saajat eivät olleet yhtä hyvin valittuja, ja tämä heikensi sen arvoa ja mainetta. Tämä heikkeneminen johti siihen, että Kristian IX ei myöntänyt sitä kenellekään hallintokautensa aikana. Sen sijaan kuninkaallista kunnia- ja ansiomitalia, Belønningsmedaillea sekä kultaista kunniamitalia, käytettiin palkitsemisen välineinä erityisesti ulkomaisten ja kotimaisten taiteilijoiden kohdalla. Tämä muutos tehtiin todennäköisesti siksi, että uudet palkintomitalit tarjosivat joustavamman ja tarkemman tavan tunnustaa ansioita ilman Ingenio et Arti -ansiomerkin maineen heikentymisen tuomaa taakkaa.

Vuonna 1906 Fredrik VIII palautti Ingenio et Arti -ansiomerkin, ja sen jälkeen sitä on myönnetty ansioituneille tanskalaisille ja ulkomaalaisille taiteilijoille, kirjailijoille ja tiedemiehille. Tämä perinne jatkui aina vuoteen 1951 asti, jolloin Tanskan ritarikunnan arvoaste laajennettiin erityisesti kattamaan myös naisia. Aikaisemmin Ingenio et Arti -ansiomerkillä oli samanlainen asema kuin Tanskan ritarikunnan ritariristillä, mutta vuosien varrella se on muuttunut entistäkin erityislaatuisemmaksi palkinnoksi.

Ansiomerkin saajia
------------------

Viimeksi ansiomerkki on myönnetty amerikkalais-saksalaiselle balettiohjaaja ja koreografi John Neumeierille vuonna 2021. Tätä ennen ansiomerkki on myönnetty mm. taiteilija ja professori Bjørn Nørgaardille (1999), näyttelijä Ghita Nørbylle (2006), teatteriohjaaja Kasper Holtenille (2011) ja taidehistorioitsija Hans Edvard Nørregaard-Nielsenille (2013).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  HM The Queen awards the medal Ingenio et arti to John Neumeier *www.kongehuset.dk*. Viitattu 3.10.2023.
2. 1 2 3  Stevnsborg, Lars: Ingenio et arti *Den Store Danske*. Viitattu 3.10.2023.
3. 1 2  Medal Ingenio et Arti in Gold, Type I *Medalbook*. Viitattu 3.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  Medal Ingenio et Arti *wawards.org*. Viitattu 3.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ingenio et arti** Wikimedia Commonsissa
**Aleksandr Valerjevitš Averbuh** (s. 1. lokakuuta 1974 Irkutsk, Neuvostoliitto) on entinen israelilainen seiväshyppääjä. Ennen seiväshyppyuraansa hän kilpaili kymmenottelussa.

1990-luvulla Averbuh edusti Venäjää kansainvälisellä tasolla kymmenottelussa. Hän voitti lajissa vuonna 1997 alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja oli 1998 EM-hallikisoissa seitsenottelussa kuudes. Vuonna 1999 hän sai Israelin kansalaisuuden ja alkoi keskittyä seiväshyppyyn moniottelun sijaan. 

Heti ensimmäisissä arvokisoissaan seiväshyppääjänä, 1999 Sevillan MM-kisoissa, Averbuh saavutti pronssia tuloksella 580. Kyseessä oli myös Israelin historian ensimmäinen MM-mitali. 2000 Gentin EM-hallikisoissa Averbuh voitti kultaa tuloksella 575, mutta jäi samana vuonna syyskuussa Sydneyn olympialaisissa tulokseen 550 mikä riitti kymmenenteen sijaan. 2001 MM-hallikisoissa Lissabonissa hän oli neljäs, ja samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 585. Vielä samana vuonna hän saavutti universiadeissa Pekingissä kultamitalin tuloksella 580.

2002 Münchenin EM-kisoissa Averbuh voitti kultamitalin tuloksella 585. Kuitenkin seuraavana talvena Birminghamin halli-MM-kisoissa hän jäi karsintoihin. Samana vuonna hän ei ollut mukana Pariisin MM-kisoissa. Seuraavana talvena MM-hallikisoissa Budapestissa hänen taipaleensa päättyi jälleen karsintoihin. Elokuussa Ateenan olympialaisissa hän selviytyi loppukilpailuun, missä jäi kahdeksanneksi tuloksella 565. Kausi 2005 jäi Averbuhilta arvokisojen osalta kokonaan väliin, mutta seuraavana vuonna helmikuussa Moskovan MM-hallikisoissa hän oli neljäs ja samana kesänä voitettuaan ensin Eurooppa-cupin A-ryhmän kilpailun seipäässä Banská Bystricassa, Göteborgin EM-kisoissa puolusti Euroopan mestaruuttaan menestyksekkäästi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta.

Averbuh teki seiväshypyssä kuusi Israelin ennätystä, parhaana tuloksenaan ennätyksensä 593 cm. Hän lopetti uransa kesällä 2009.

Henkilökohtaisia ennätyksiä
---------------------------

* 100 m: 10,64, Tel Aviv, 23. heinäkuuta 2000
* seiväshyppy: 593, Madrid, 19. heinäkuuta 2003
* pituushyppy: 739, Tel Aviv, 27. heinäkuuta 2003
* 10-ottelu: 8084, Krasnodar, 21. toukokuuta 1997

Lähteet
-------

* Aleksandr Averbuh Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  European Pole Vault champion Averbukh retires *european-athletics.org*.  17.7.2009. www.european-athletics.org. Viitattu 18.7.2009. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Arvid Tandefelt** (k. 1656) oli suomalainen ratsumestari ja aatelisen Tandefelt-suvun kantaisä.

Arvid Henrikinpoika Tandefeltin tausta
--------------------------------------

Arvid Henrikinpojan vanhemmat olivat Akseli Kurjen joukkojen ratsumies Henrik Persson Ja Malin Henrikintytär (Jägerhorn). Henrik Persson toimi Hauhon ja Hollolan voutina 1603–07 ja vuodesta 1605 myös Hattulan voutina. Hän omisti Rapalan tilan, joka myöhemmin periytyi lapsille. Henrik Persson kuoli 1612. Arvid Henrikinpojan äidinisä Henrik Lydekinpoika toimi Porvoon läänin voutina 1577–78, ja hänen äitinsä oli Gunilla Grabbe oli käskynhaltija Arvid Tawastin vaimon sisarentytär.

Sotilaan elämää
---------------

Tandefelt-suvun vaakunaTandefelt-suvun vaakuna
Arvid Henrikinpoika oli aluksi korpraali. Hän palveli Henrik Hornin komentamassa Uuden­maan ja Hämeen läänin ratsuväki­rykmentissä. Häneltä ammuttiin kolme hammasta suusta Breitenfeldin taistelussa 1631. Arvid haavoittui uudelleen viitisen vuotta myöhemmin Leipzigin suunnalla suuhun sillä seurauksella, että kuula jäi hänen kitalakeensa. Kuula pysyi kitalaessa vuoteen 1640 asti, jolloin Arvidin veljen leski onnistui kaivamaan kuulan ulos. Arvid nai välittömän esimiehensä, komppanianpäällikkö ja majoitusmestari Henrik Larsson Ekestubben tyttären Britan. Vuonna 1647 Arvid sai komppanian komentajuuden itselleen.

Vuonna 1650 kuningatar Kristiina myönsi hänelle aatelisarvon. Samana vuonna 17. helmikuuta hän sai säterivapauden Sysmän Voipalaan. Menettämiensä hampaiden vuoksi hän sai aateloituna nimen *Tandefelt*, ja samasta syystä sukuvaakunassa on kolme hammasta ja kuula. 

Arvid Tandefelt osallistui tämän jälkeen vielä Kaarle X Kustaan sotaan Puolassa, jossa hän kuoli vuonna 1656.

Arvid Tandefelt omisti Rapalan kartanon yhdessä veljensä Henrik Henrikinpoika Tandefeltin kanssa. Hän myi osuutensa kartanosta 1654 veljenpojalleen Sigfrid Henrikinpoika Rapalalle 1654.

Perhesuhteet
------------

Arvid Tandefeltin puoliso oli Brita Ekestubbe. Heidän poikansa oli Johan Tandefelt, joka joutui Pultavassa venäläisten vankeuteen ja kuoli siellä vuonna 1712.

Fiktiivisiä kuvauksia
---------------------

Arvid Tandefeltin elämä on ollut aiheena Jalmari Finnen romaaniin *Sysmäläinen* vuodelta 1910 sekä Valentin Vaalan samannimiseen elokuvaan vuodelta 1938.

Lähteet
-------

* Pylkkänen, Ali: "Hämeen jalkaväkirykmentin ja Hämeen–Uudenmaan ratsuväkirykmentin vuoden 1641 päällystön palvelusura", *Sotahistoriallinen aikakauskirja 10*, s. 39. Helsinki: Suomen sotahistoriallinen seura ja sotatieteen laitos, 1991. 0357-816X.

1. 1 2 3  Pylkkänen
**Jaana Malytcheva** (s. 1988) on suomalainen fitness-urheilija, joka voitti lokakuussa 2015 Lahden Messukeskuksessa järjestetyssä Nicole Wilkins Championship -kilpailussa bikini fitnessin alle 160-senttisten sarjan. Hän voitti myös kaikkien pituusluokkien voittajien kesken ratkaistun overall-tittelin ja sai IFBB-liiton ammattilaiskortin. Edellisenä vuonna Malytcheva oli saman kilpailun toinen ja SM-overall-voittaja. Keväällä 2015 hän oli EM-kisoissa toinen ja syksyllä Arnold Schwarzeneggerin nimikkokilpailussa Espanjassa kolmas.

Ensimmäisissä ammattilaiskisoissaan Tukholmassa toukokuussa 2016 Malytcheva sijoittui kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hölttä, Juha: Riemukas napakymppi.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 11.10.2015, s. B3.
2. ↑  FAST-urheilijaesittelyssä Jaana Malytcheva *Fast.fi*.  25.3.2015.  Arkistoitu 27.8.2016.
3. ↑  Suomalaisnaisille kaksi fitness-mitalia Arnold Classicissa *Iltalehti*.  27.9.2015.
4. ↑  2016 IFBB Stockholm Pro Contest Results *Muscle Insider*.  8.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Instagram-profiili
**Mulugeta Wendimu** (s. 28. helmikuuta 1985) on etiopialainen keskimatkojen juoksija.

Wendimu aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 2004, jolloin hän juoksi Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa viidenneksi ja oli samalla voittamassa joukkuekilpailun hopeaa Etiopian joukkueessa. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrin juoksussa kymmenenneksi ajalla 3.38,33 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrin juoksussa kolmanneksi ajalla 7.39,60. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 3.31,13 (2004)
* 3 000 metrin juoksu: 7.37,97 (2005)
* Kahden mailin juoksu: 8.19,81 (2005)
* 5 000 metrin juoksu: 12.57,05 (2004)

Lähteet
-------

* Mulugeta Wendimu Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  MULUGETA WENDIMU *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Willemiittia
**Willemiitti** on nesosilikaatteihin eli jalosilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali, joka on sinkkimalmin lähde. Väri on vihreänkeltainen, sinertävä tai vaihtelee valkoisen ja ruskean välillä. Viiru on valkoinen. Kiilto on lasin- tai pihkankiilto. Kovuus on Mohsin asteikolla 5,5. 

Willemiitti on nimetty Alankomaiden kuninkaan Vilhelm I:n mukaan.

Sen kidejärjestelmä on trigoninen. Kemiallinen kaava on Zn2SiO4. Ultraviolettivalossa siinä on voimakas vihreä fluoriloiste.

Esiintyminen
------------

Willemiittiä esiintyy sinkkipitoisissa kalkkikivissä. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Kanadasta, Belgiasta, Namibiasta ja Australiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 266, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4
2. ↑  David C. Cook & Wendy L. Kirk: "Willemiitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 201. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Willemiitti**.
* Webmineral: Willemite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Willemite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Willemite (englanniksi) (pdf)
**Joakim (Ade) Järvi** (28. elokuuta 1888 Impilahti – 28. maaliskuuta 1919) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat koneenkäyttäjä Juho Järvi (Efim Jeusejev) ja Liisa (Glikeria) Feudorov.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Järvi kävi kansakoulun ja työskenteli kauppamatkustajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 10. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Schmardenissa ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille moottorivenekursseille.

Suomen sisällissota
-------------------

Järvi saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin aluksi vääpeliksi ja myöhemmin adjutantiksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Kauksamossa, Kivennavalla ja Raivolassa, missä hän haavoittui 23. huhtikuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Haavoista parannuttuaan Järvi palveli sisällissodan jälkeen 12. heinäkuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajana Pioneerikoulutuspataljoonan 1. komppaniassa.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 1. lokakuuta 1916
* Varavääpeli 11. helmikuuta 1918
* Vääpeli 7. toukokuuta 1918
* Vänrikki 1. heinäkuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Akseli Kalermo** (s. 17. maaliskuuta 1997 Kannus) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Liettuan pääsarjassa pelaavaa Riteriaita. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Kalermo aloitti jalkapallon Kannuksen Urassa. Suomessa hän edusti juniorina myös Kokkolan Pallo-Veikkoja sekä Oulun Luistinseuraa. Kalermo siirtyi OLS:sta kesällä 2013 ruotsalaisen IF Brommapojkarnan juniorijoukkueeseen. Syyskuussa 2014 hän siirtyi italialaiseen Atalanta BC:hen ja pelasi seuran paidassa yhden ottelun Primavera B:ssä. Elokuussa 2015 Kalermo palasi kotimaahansa ja Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kauden 2016 loppuun kattavalla sopimuksella. Rovaniemen Palloseuran jälkeen Kalermo pelasi AC Oulussa ja Vaasan Palloseurassa. Vuonna 2019 hän siirtyi Norjan 3. sarjatasolla pelaavaan Brattvågiin ja 2020 liettualaiseen Riteriaihin. Kaudeksi 2023 Kalermo siirtyi islantlaiseen Thór Akureyri:in.

Kalermo on pelannut useissa nuorten maajoukkueissa (mm. vuonna 2014 hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen) ja on toiminut myös kapteenina joissain nuorten maajoukkueissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Akseli Kalermo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Þór: Axel til liðs við Þór *Þór*. Viitattu 9.8.2023. (islanniksi)
**Johan Evert Kunttu** (8. kesäkuuta 1890 Luumäki – 28. maaliskuuta 1918) oli suomalainen jääkärikapteeni, ylennettiin kapteeniksi saapuessaan Suomeen. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka menehtyi sisällissodan taistelussa Kalevankankaalla.

Perhetausta
-----------

Hänen vanhempansa olivat kauppias Antti Kunttu ja Maria Kristina Hämäläinen.

Opinnot
-------

Kunttu kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1910–1912 ja filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Kunttu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän suoritti Vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).

Suomen sisällissota
-------------------

Kunttu saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui 28. maaliskuuta 1918. Hänet haudattiin Luumäen hautausmaahan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |