recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ögmundur Jónasson** (s. 17. heinäkuuta 1948) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka istui kansanedustajana Alltingissä vuosina 1995–2016 ja toimi terveysministerinä, oikeus- ja ihmisoikeusministerinä, liikenne- ja paikallishallintoministerinä sekä sisäministerinä.

Ögmundur syntyi Reykjavíkissä. Vuosina 1971–1972 hän toimi opettajana peruskoulussa Reykjavíkissä. Hän suoritti vuonna 1974 historian ja valtiotieteen maisterintutkinnon Skotlannissa Edinburghin yliopistossa, jossa hän työskenteli vuosina 1974–1978 tutkijana. Hän toimi Islannin yleisradioyhtiö RÚV:llä radio- ja televisiotoimittajana vuosina 1978–1988, josta vuosina 1986–1988 Tanskassa Kööpenhaminassa. Vuodesta 1979 hän on toiminut opettajana Islannin yliopistossa. Vuosina 1988–2009 hän toimi julkisen sektorin ammattiliiton BSRB:n puheenjohtajana.

Ögmundur valittiin Alltingiin silloisen kansanliiton listalta vuonna 1995. Puolueen lakkauttamisen jälkeen hän toimi sitoutumattomien kansanedustajien parlamenttiryhmän puheenjohtajana, kunnes liittyi vuonna 1999 vastaperustettuun vihreään vasemmistoon, jonka parlamenttiryhmän puheenjohtajana hän toimi vuosina 1999–2009. Vuonna 2009 hänet nimitettiin terveysministeriksi, mutta hän erosi samana vuonna Icesave-jupakan vuoksi. Vuonna 2010 hän toimi liikenne- ja paikallishallintoministerinä sekä oikeus- ja ihmisoikeusministerinä ja vuosina 2011–2013 sisäministerinä. Vuosina 2013–2016 hän toimi perustuslaki- ja valvontavaliokunnan puheenjohtajana.

Ögmundur on naimisissa Valgerður Andrésdóttirin kanssa. Heillä on kolme aikuista lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ögmundur Jónasson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)
2. ↑  Sagði af sér vegna Icesave  31.1.2013. RÚV.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Luca Attanasio** (23. toukokuuta 1977 Saronno – 22. helmikuuta 2021 Goma) oli italialainen diplomaatti.

Attanasio aloitti diplomaattiuransa vuonna 2003 ja palveli aluksi Sveitsissä, Marokossa sekä Nigeriassa. Hän työskenteli Kongon demokraattisessa tasavallassa Italian diplomaattisen edustuston johdossa vuodesta 2017 ja suurlähettiläänä lokakuusta 2019. Attanasio oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.

Kuolema
-------

Attanasio, 30-vuotias sotilaspoliisi Vittorio Iacovacci ja heidän kinshasankongolainen kuskinsa pysäytettiin näiden ajaessa Pohjois-Kivussa 22. helmikuuta 2021. Hyökkääjät surmasivat heti kuskin ja olivat pakottamassa muita metsään puistonvartijoiden avatessa tulen. Attanasio vietiin kriittisessä tilassa YK:n sairaalaan Gomaan, jossa hän kuoli tilanteessa saamiinsa vammoihin. Tiellä, jolla hyökkäys tehtiin, kulki usein asejoukkoja ja maantierosvoja.

Attanasio oli Ranskan suurlähettiläs Philippe Bernardin (k. 1993) jälkeen toinen eurooppalainen suurlähettiläs, joka surmattiin palvellessaan Kongon demokraattisessa tasavallassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Italian ambassador among three killed in attack on UN convoy in DR Congo France24
2. 1 2 3 4 5  Italian ambassador to DR Congo dies in attack on UN convoy The Guardian


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**A Day Without Rain** on irlantilaislaulajan Enyan vuonna 2000 julkaistu viides studioalbumi. Se voitti Grammy-palkinnon parhaana New Age -albumina vuonna 2002. Albumin tunnetuin kappale on "Only Time", jota useat mediakanavat käyttivät selostuksen taustalla kerrottaessa syyskuun 11. päivän terrori-iskuista vuonna 2001. Laulaja itse kuitenkin paheksui kappaleen käyttöä muistotarkoituksessa, erityisesti kun kappaleesta alkoi levitä internetissä erilaisia remix-versioita. Hän julkaisi itse erikoisversion kappaleesta keräämään avustuksia iskujen uhreille. Myös useita Enyan faneja on suututtanut Enyan musiikin yhdistäminen WTC-iskuihin, kuten myös kappaleen "May It Be" käyttäminen CNN:n *Larry King Live* -ohjelmassa Afganistanin sodan yhteydessä vuonna 2002.*lähde?*

*A Day Without Rainista* tuli Enyan uran myydyin julkaisu (yli 12 miljoonaa kopiota) ja se lukeutuu myös vuoden 2001 myydyimpiin albumeihin. Julkaisun jälkeen Enya oli myydyin naisartisti vuosina 2001 ja 2002.*lähde?*

Kappaleet
---------

1. A Day Without Rain – 2:38
2. Wild Child – 3:47
3. Only Time – 3:38
4. Tempus Vernum (*Kevät* latinaksi) - 2:24
5. Deora Ar Mo Chroí (*Sydämen kyyneleitä* iiriksi) – 2:48
6. Flora's Secret – 4:07
7. Fallen Embers - 2:31
8. Silver Inches – 1:37
9. Pilgrim – 3:12
10. One by One – 3:56
11. The First of Autumn 1 – 3:10
12. Lazy Days 2 – 3:42
13. Isobella 3 – 4:29

1 Sisältyy Kanadan, Meksikon, Portugalin ja moneen muuhun painokseen.  

2 "Lazy Days" on 11. kappale monissa eri painoksissa.  

3 Sisältyy ainoastaan Japanin painokseen.

Palkinnot
---------

**Grammy-palkinto**

| Vuosi | Voittaja | Kategoria |
| --- | --- | --- |
| 2002 | *A Day Without Rain* | Paras New Age -albumi |
|
9 kuukautta vanha potilas
**Sotosin oireyhtymä** eli **serebraaligigantismi** on synnynnäinen häiriö, joka johtuu kromosomissa 5 olevasta mutaatiosta. Se aiheuttaa muun muassa liikakasvua ja kehitysvammaisuutta, joskin useimmiten lievää. 

Sotosin oireyhtymä on seurausta lähes aina satunnaisesta NSD1-geenin mutaatiosta tai harvemmin kromosomin 5 deleetiosta, joka kattaa NSD1 geenin ja jopa kymmeniä muita geenejä. Oireyhtymä on melko harvinainen, ja se luetaan Suomessa kuuluvaksi pieniin vammaisryhmiin. 

Sotosin oireyhtymä todettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1964, jolloin Juan Sotos kuvasi viisi siitä kärsinyttä lasta. Sittemmin tapauksia on havaittu runsaasti, ja eräs arvio esiintyvyydestä on 1/14 000.

Oireet
------

Sotosin oireyhtymästä kärsivät lapset syntyvät huomattavan kookkaina. Varhaislapsuudessa on havaittavissa selvää liikakasvua, mutta aikuisiällä keskimääräinen pituus on enää hieman tavanomaista suurempi. Miesten keskimääräinen pituus on 184,3 ja naisten 172,9 cm. Vastasyntyneellä lapsella voidaan myös havaita makrokefaliaa (suuripäisyys) ja eteenpäin työntynyt leuka. 

Sotosin oireyhtymään liittyy yleensä motorista kömpelyyttä, ja epilepsiaa esiintyy tavallista useammin. Myös kasvainten, kuten Wilmsin tuumorin riskin on väitetty olevan Sotos-henkilöillä suurempi, mutta asiasta ei ole yksimielisyyttä. Lapsuudessa monilla on syömisvaikeuksia, ja he ovat erityisen alttiita tulehduksille. Isokokoisuuden lisäksi muita yleisiä piirteitä ovat ulkoneva otsa, korkea kitalaki, luuston varhainen kypsyminen, oireyhtymälle tyypilliset kasvonpiirteet, silmien sijainti etäällä toisistaan, pitkät käsivarret ja pitkänomainen kallo. Suurin osa Sotos-ihmisistä on lievästi kehitysvammaisia tai heikkolahjaisia. Keskimääräinen älykkyysosamäärä on 72. Henkinen kehitys on kuitenkin hyvin yksilöllistä; joillakin kehitysvammaisuus voi olla vaikeampaa, kun taas jotkut oireyhtymästä kärsivät ovat normaaliälyisiä.

5–10 prosentilla Sotos-ihmisistä on synnynnäinen sydänvika. Joillakin on myös munuaisissa poikkeavuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Harvinaiskeskus Norio

Aiheesta muualla
----------------

* Harvinaiset
* Suomen Sotos-perheiden Tukiyhdistyksen sivut
* Sotos-perheiden Facebook tukiryhmä
**Vieste** on kunta Italiassa Foggian maakunnassa Apulian alueella. Se sijaitsee Adrianmeren rannalla Garganon niemimaalla, ja se on osa Garganon kansallispuistoa (*Parco nazionale del Gargano*).

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan keskustassa on säilynyt keskiaikaisia kortteleita kujineen. Viesten nähtävyyksiä on 1000-luvulta peräisin oleva rinnakkaiskatedraali *Concattedrale di Santa Maria Assunta*. Katedraalin vieressä on kaupungin suojaksi rakennettu linna. Se on rakennettu 1000-luvun lopulla. Linna on kärsinyt suuria tuhoja ajan saatossa, kun sitä on kohdannut niin hyökkäykset kuin maanjäristyksetkin. Keskustan uimarannalla oleva monoliitti *Pizzomunno* on luonnonnähtävyys.

  

* KatedraaliKatedraali
* Monoliitti PizzomunnoMonoliitti Pizzomunno
* Viesten satamaaViesten satamaa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Borghi Autentici d’Italia

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vieste** Wikimedia Commonsissa

Foggian maakunta
Accadia | Alberona | Anzano di Puglia | Apricena | Ascoli Satriano | Biccari | Bovino | Cagnano Varano | Candela | Carapelle | Carlantino | Carpino | Casalnuovo Monterotaro | Casalvecchio di Puglia | Castelluccio Valmaggiore | Castelluccio dei Sauri | Castelnuovo della Daunia | Celenza Valfortore | Celle di San Vito | Cerignola | Chieuti | Deliceto | Faeto | Foggia | Ischitella | Isole Tremiti | Lesina | Lucera | Manfredonia | Mattinata | Monte Sant’Angelo | Monteleone di Puglia | Motta Montecorvino | Ordona | Orsara di Puglia | Orta Nova | Panni | Peschici | Pietramontecorvino | Poggio Imperiale | Rignano Garganico | Rocchetta Sant’Antonio | Rodi Garganico | Roseto Valfortore | San Giovanni Rotondo | San Marco in Lamis | San Marco la Catola | San Nicandro Garganico | San Paolo di Civitate | San Severo | Sant’Agata di Puglia | Serracapriola | Stornara | Stornarella | Torremaggiore | Troia | Vico del Gargano | Vieste | Volturara Appula | Volturino | Zapponeta
**Patricija Šulin** (25. marraskuuta 1965 – 1. marraskuuta 2021) oli slovenialainen poliitikko demokraattisesta puolueesta (SDS). Hän toimi vuosina 2014–2019 Euroopan parlamentin jäsenenä.

Ura
---

Šulin liittyi Slovenian demokraattisen puolueen jäseneksi vuonna 2006. Hän oli poliittisen uransa alussa muun muassa Nova Gorican kunnanvaltuuston jäsen ja puolueensa valtuustoryhmän puheenjohtaja kaudella 2010–2014. Vuosina 2012–2013 hän toimi myös Slovenian parlamentin eli kansalliskokouksen jäsenenä varaedustajan paikalta.

Šulin valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 vaaleissa. Hän kuului Euroopan kansanpuolueen ryhmään (EPP) ja oli budjettivaliokunnan jäsen. Vuosina 2014–2017 hän toimi valiokunnan varapuheenjohtajana. Šulin oli ehdolla myös europarlamenttivaaleissa 2019, mutta ei tullut valituksi.

Šulin työskenteli ennen poliittista uraansa muun muassa verotarkastajana.

Yksityiselämä
-------------

Patricija Šulin kuoli 55-vuotiaana vakavaan sairauteen. Hän oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi, poika.

Lähteet
-------

1. 1 2   Patricija Šulin Euroopan parlamentti. Viitattu 3.4.2022.
2. 1 2 3  In memoriam: Patricija Šulin *Nova24TV*.  2.11.2021. Viitattu 3.4.2022. (sloveeniksi)
3. ↑  Slovenia – Republika Slovenija *europarl.europa.eu*.  26.5.2019. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Fmr MEP Patricija Šulin dies *STA*.  2.11.2021. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Patricija Šulin** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Lihamestari Väinö Purje (kolmas vasemmalta) opettaa lihan leikkaamista vähittäiskauppiasopiston kurssilla. Kuva 1950-luvulta.
Vihdin seudun osuusliikkeen työntekijät Väinö Purje ja Risto Kuorikoski 1940-luvulla.
**Väinö Valdemar Purje** eli "**K-kaupan Väiski**" (11. toukokuuta 1928 Vihti – 8. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulta alkaen Keskon ruokakauppojen televisiomainoksista. Mainoksissa hän esitteli erilaisia lihasta valmistettavia ruokia korostaen K-kauppojen lihatiskien hyvää palvelutasoa. Puhekielessä mainokset tunnettiin "Väiskin lihatiskinä".

Purje aloitti liikealalla 13-vuotiaana harjoittelijana vuonna 1941 Vihdin seudun osuusliikkeen Otalammen myymälässä. Suoritettuaan asevelvollisuuden hän muutti Kuusankoskelle osuusliikkeen myymälänhoitajaksi ja siirtyi lopulta vuonna 1954 Helsinkiin Keskon palvelukseen. 

K-kaupan Väiskinä Purje esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, ja kaikkiaan hän oli mukana 109 mainosfilmissä, jotka kuvattiin seitsemän vuoden aikana. 

Esiintymistä helpotti se, että Purjeella oli jo aiempaa kokemusta harrastajanäyttelijänä. Purje jäi eläkkeelle Keskosta vuonna 1985.

K-kaupan Väiski ja Neuvosto-Viro
--------------------------------

Vuonna 2009 valmistunut virolainen televisiodokumentti *Disko ja ydinsota* käsittelee muun muassa K-kaupan Väiskin vaikutusta 1980-luvun Neuvosto-Virossa. Koska neuvostoaikana Suomen television ohjelma näkyi Suomenlahden yli Tallinnaan, myös virolaiset katselivat suomalaisia televisio-ohjelmia ja -mainoksia. 

Dokumentin mukaan Keskon mainokset julistettiin Virossa ideologiseksi propagandaksi, koska niissä Väiskin tiski notkui lihaherkuista samaan aikaan, kun Neuvostoliitossa tavallisissa kaupoissa oli ajoittain pula hyvälaatuisesta lihasta. 

Dokumentin mukaan paikalliset viranomaiset olisivat lisäksi yrittäneet uskotella virolaisille, että Väiskin herkut olivat todellisuudessa muovia ja että mies itse oli CIA:n agentti ja koko ohjelma oli CIA:n rahoittamaa propagandaa. 

Yleisradio ei kuitenkaan kritiikistä huolimatta luopunut ohjelmansa lähettämisestä myös Tallinnaan. Virolaiset tarvitsivat SECAM-televisioihinsa lisäosia, jotta myös ääni olisi kuulunut. Juha Vainion laulu "Aleks ja Jaan" (1985) käsittelee aihetta.

Lähteet
-------

1. ↑  K-kaupan Väiski opetti lihansyöntiä.  *Helsingin Sanomat*, 16.3.2012. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.3.2012.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  K-kaupan Väiski kertoo "CIA-taustat" *Uusi Suomi Kotimaa*. Uusi Suomi. Viitattu 23.8.2014.
3. ↑  Kinnunen, Kalle: Unelmien salakuljettaja.  *Suomen Kuvalehti*, 2009, nro 39, s. 40.

Aiheesta muualla
----------------

* Väinö Purje *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 5.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
* Jouluun kuuluu kinkku, Vantaan Lauri 42/2011 15.12.2011[vanhentunut linkki]
* Väinö Purjeen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Vieruvanjärvi** on matalahko metsäjärvi Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 46 kilometriä länsiluoteeseen. Vieruvanjärven itäosa sijaitsee Savitaipaleen alueella ja länsiosa Mäntyharjun alueella.

Maantiede
---------

Vieruvanjärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 2,9 kilometriä. Järven eteläisin osa jakautuu Mäkiahonlahteen ja Tukkilahteen. Noin kaksi kilometriä niistä luoteeseen sijaitsee järven luoteisosan Kotilahti. Sen itäpuolella Kotiniemen erottamana sijaitsee Ryöslahti. Järven koilliskolkassa sijaitsee Sarkalahti. Noin neljäsosa Vieruvanjärvestä on vähintään kolme metriä ja enintään neljä metriä syvä. Järven pohjoispuoliskolla sijaitsee kaksi noin kymmenmetristä syvännettä.

Vieruvanjärven saariluku on 19. Saaret ovat pieniä ja niiden yhteispinta-ala on noin kolme hehtaaria. Laajin saari kartan perusteella on järven luoteisosan Kotisaari. Sen ja Kotiniemen välisellä matalikolla on useita luotoja. Vieruvanjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Pientaloja on eniten länsirannalla.

Vieruvanjärveen virtaa Huuhilonjoki Huuhilonjoensuon halki lännestä Palojärveltä (86,4 metriä mpy). Ympäröiviltä soilta (Kivisuo, Takasuo, Tukkilahdensuo) järveen laskee useita suo-ojia. Vieruvanjärven lasku-uoma on Haapakoski, joka laskee järven itäisimmästä kolkasta koilliseen Ylä-Ruokojärveen (78,6 metriä mpy).

Vieruvanjärven vesitilavuus on 7 687 000 kuutiometriä.

Vieruvanjärvi (04.146.1.005) kuuluu Virmajoen valuma-alueeseen (04.146), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueella on 86 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Virmajärvi, Rautjärvi, Vanosenjärvi, Vieruvanjärvi ja Kaukheimonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vieruvanjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 7.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.3.2023. (Edellyttää rekisteröitymisen).
3. ↑  Vieruvanjärvi (04.146.1.005) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 7.3.2023.
4. ↑  Virmajoen valuma-alue (04.146) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 7.3.2023.
**Uskonkriisi** on kirkkopoliittinen toimenpide David Eddingsin kirjasarjoissa *Eleniumin taru* ja *Tamulin taru*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Uskonkriisi on sellainen tilanne, että kirkon asema ja olemassaolo ovat vakavasti uhattuina esimerkiksi maahanhyökkäyksen johdosta. Uskonkriisiin liittyy erikoisia piirteitä: kun sitä kerran ehdotetaan, asiasta ei saa enää keskustella vaan on äänestettävä kyllä tai ei. Äänestys on salainen ja yksinkertaisella enemmistöllä toteutettava. Kriisin aikana yksinvaltaa käyttää kirkon päämies, joko arkkiprelaatti tai hänen sijaisensa. Myös kaikki tärkeätkin henkilövalinnat, jopa arkkiprelaatin vaali, menevät jäihin. 

Tarinoiden aikana uskonkriisi julistetaan kahdesti: ensin silloin kun Chyrellos joutuu zemokkihyökkäyksen kohteeksi. Näin estetään Anniasin valinta päämieheksi ja hyökkäys torjutaan.

Toisen kerran kriisin julistaa Astelin kirkon päämies arkkimandriitta Monsel, koska se on ainoa keino jolla patriarkka Bergsten saadaan suostumaan korkeimmaksi sotilasjohtajaksi, koska kolmesta suurmestarista yksi on kuollut ja kaksi muuta haavoittunut taistelukyvyttömäksi. Bergsten onkin kova sotilas ja pätevä kenraali.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Sipilä vuonna 1928.
**Väinö Jeremias Sipilä** (24. joulukuuta 1897 Pälkäne – 12. syyskuuta 1987 Pälkäne) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka tunnetaan myös nimillä *Pälkäneen hirvi* ja *Pälkäneen orhi*. Hänen parhaat kansainväliset saavutuksensa olivat 20 000 m:n ja 30 000 m:n maailmanennätykset sekä neljäs sija Pariisin olympialaisten 10 000 m:llä. Sipilä osallistui myös Amsterdamin (1928) olympialaisiin. Lisäksi hän voitti muun muassa neljästi maastojuoksun Suomen mestaruuden. Sipilä edusti aktiiviuransa aikana Tampereen Pyrintöä ja toimi myöhemmin Pälkäneen Lukossa, muun muassa seuran puheenjohtajana 1940–1961.

Huomionosoitukset
-----------------

Väinö Sipilän kotipaikkakunnalla Pälkäneellä on nimetty hänen lenkkeilymaastoonsa johtava tie Väinö Sipilän tieksi. Pälkäneen urheilukentän laidalla on Anitta Toivion veistämä kolmen pienveistoksen sarja, joista yksi esittää Sipilää ja kaksi muuta pikaluistelija Toivo Salosta ja paralympialaisvoittaja Jouko Gripiä.

Pesäpallo
---------

Väinö Sipilä pelasi pesäpalloa vuonna 1922 Toijalan suojeluskunnan joukkueessa ja voitti samana vuonna SM-hopeaa pesäpallon Suomen mestaruuskilpailuissa.

### Saavutukset

* 1 SM-hopea: 1922

Lähteet
-------

* Satamo, Seppo: Pienistä kivistä mahtava muuri: Pälkäneen Suojeluskunnan ja Lotta Svärd paikallisosaston historia. 351 s. 1997. ISBN 952-90-8644-X
* Turunen, Johannes: Se on Lukko Pälkäneeltä: Pälkäneen Lukko 1934–1994. 189 s. 1994. ISBN 952-90-5458-0
* Väinö Sipilä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Hymans, Richard (toim.): Progression of World Athletics Records (s. 114, 121, 584)  2020. World Athletics. Viitattu 10.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  National Crosscountry Champions for Finland *arrs.run*. Viitattu 9.11.2007.
3. 1 2  Pelaajakortti Väinö Sipilä *Pesäpalloliitto*. Viitattu 27.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Väinö Sipilä, "Pälkäneen Hirvi", Pohjois-Hämeen juoksu-urheilun uranuurtaja, maailmanennätysmies, neljännesvuosisadan kilparadalla, Aamulehti, 08.08.1937, nro 210, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Piedmont** on pieni ja varakas kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se kuuluu San Franciscon metropolialueeseen ja on kokonaan Oaklandin kaupungin ympäröimä. Piedmontin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 11 135. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukasluku oli 10 667, ja kaupungin pinta-ala on noin 4,4 neliökilometriä.

Kaupungin asukkaat ovat pääosin valkoisia (71,7 %) ja aasialaisia (16,9 %). Piedmontin kotitalouksien mediaanitulot olivat vuosina 2014–2018 noin 210 900 dollaria, kun koko osavaltion tasolla sama luku oli noin 71 200 dollaria. Kaupungin asukkaista 2,7 prosenttia asui köyhyysrajan alapuolella, kun vastaava luku koko osavaltion tasolla oli 12,8 prosenttia.

Piedmont listattiin vuonna 2007 CNN Money Magazinen 25:n parhaiten tienaavan kaupungin joukkoon. Forbes nimesi kaupungin samana vuonna Yhdysvaltojen parhaaksi asuinpaikaksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Piedmond city, California *QuickFacts*. U.S. Census Bureau. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piedmont (Kalifornia)** Wikimedia Commonsissa

Alamedan piirikunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupungit | 
* Alameda
* Albany
* Berkeley
* Dublin
* Emeryville
* Fremont
* Hayward
* Livermore
* Newark
* Oakland
* Piedmont
* Pleasanton
* San Leandro
* Union City

 |
| Aavekaupungit | 
* Alden
* Ann
* Drawbridge
* Elliot
* Goecken
* Greenville
* Hacienda
* Larkin's Landing
* Mallard
* Melita
* Merienda
* Monte Vista
* Remillard
* Robert
* Russell City
* Stokes Landing

 |
| Viestimet | 
* Oakland Tribune
* Tri-Valley Herald
* East Bay Express
* Daily Review
* Fremont Argus
* Alameda Times-Star
* The Daily Californian
* KPFA
* KKIQ
* KALX
* KFAX
* KTVU

 |
**Juha-Pertti Laaksonen** (24. syyskuuta 1963 Turku – 19. maaliskuuta 2013 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija ja foneetikko. Jalkapalloilijana hän käytti pelkästään etunimeä Juha.

Jalkapalloura
-------------

Laitapuolustajana pelannut Laaksonen edusti koko uransa ajan Turun Palloseuraa vuosina 1982–1992. Hän voitti seurassa Suomen Cupin 1991 sekä kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Kaikkiaan Laaksonen pelasi 11 kauden aikana 192 ottelua SM-sarjassa ja Veikkausliigassa.

Laaksonen pelasi Suomen olympiajoukkueessa kuusi maaottelua vuosina 1986–1987. Lisäksi hän pelasi 14 nuorten ja 13 poikien maaottelua. Laaksonen joutui lopettamaan peliuransa sairastuttuaan syöpään.

Akateeminen ura
---------------

Selvittyään sairaudesta Laaksonen aloitti opiskelun Turun yliopistossa pääaineenaan fonetiikka. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2001 ja väitteli tohtoriksi suu- ja leukakirurgiasta 2006. Vuosina 2007–2010 Laaksonen työskenteli tutkijana Albertan yliopistossa Kanadassa ja vuosina 2011–2012 Turun yliopiston hammaslääketieteen laitoksella. Sen jälkeen hän toimi vielä lyhyen aikaa tutkijana Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa, jossa Laaksonen tutki laululintuja ja niiden kykyä sopeuttaa äänentuottamista sensomotorisiin vääristymiin. Hän tutki myös suu- ja leukakirurgisten toimenpiteiden aiheuttamia muutoksia puheen eri osa-alueisiin sekä suunalueen syöpien ja niihin liittyvien kirurgisten toimenpiteiden vaikutuksia puheeseen. Vuonna 2012 Laaksonen sai Suomen kulttuurirahastolta 25 000 euron apurahan.

Juha Laaksonen kuoli 49-vuotiaana maaliskuussa 2013 uusiutuneen sairauden uuvuttamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jalkapalloilija ja tutkija Juha "Juije" Laaksonen on kuollut  20.3.2013. Aamuset.  Arkistoitu 16.10.2014. Viitattu 12.10.2014.
2. ↑  Miesten Suomen Cupin mestarijoukkueet 1955– Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 11.3.2017.
3. ↑  Veikkausliigan pelaajatilastot *veikkausliiga.hs.prewise.com*. Viitattu 2.10.2009.
4. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 163. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
5. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2009*. Suomen Palloliitto, 2009. ISSN-0787-7188.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Polttava salaisuus** (*Burning Secret*) on Andrew Birkinin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläis-saksalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1988. Sen perustuu Stefan Zweigin (1881–1942) novelliin *Brennendes Geheimnis*. Elokuvan pääosia näyttelevät Klaus Maria Brandauer, Faye Dunaway ja David Eberts.

Juoni
-----

Itävaltalaisessa terveyskylpylässä pian ensimmäisen maailmansodan jälkeen mystinen paroni (Brandauer) ystävystyy 12-vuotiaan yhdysvaltalaisen diplomaatin pojan kanssa, joka on kylpylässä äitinsä kanssa keuhko-ongelmiensa takia. Poika on aluksi mielissään sodassa vammautuneen miehen häneen kohdistamasta mielenkiinnosta, mutta vähitellen paroni alkaakin liehitellä pojan äitiä (Dunaway), ja pojassa herää vahva mustasukkaisuus. Hän karkaa kylpylästä, matkustaa Wieniin isänsä luo ja kertoo tälle kaiken.

Vastaanotto
-----------

Elokuva ei saanut kovin hyviä kritiikkejä. Esimerkiksi yhdysvaltalainen Roger Ebert sanoi olleensa loppua kohti jo aika pitkästynyt ja antoi elokuvalle kaksi tähteä neljästä. *The Washington Postin* Hal Hinson ei nähnyt oikein minkäänlaista kemiaa pääparin välillä.

Pojan roolia näyttelevä David Eberts sai Venetsian elokuvajuhlilla tuomariston kunniamaininnan.

Suomessa elokuvaa on esitetty ilmeisesti vain Filmnet-maksukanavalla 1990-luvun alkupuolella.

Stanley Kubrickin kaavailema versio
-----------------------------------

Kesällä 2018 Bangorin yliopiston elokuvaprofessori Nathan Abrams löysi Stanley Kubrickin ja Calder Willinghamin laatiman elokuvakäsikirjoituksen nimeltä "Burning Secret" vuodelta 1956. Se pohjautuu samaan Stefan Zweigin novelliin kuin *Polttava salaisuus*. Abrams on kommentoinut käsikirjoituksen olevan kuin käänteisversio Kubrickin myöhemmin filmatisoimasta *Lolitasta*, koska siinä mies lähestyy lasta tutustuakseen paremmin tämän äitiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ebert, Roger: Burning Secret *Roger Ebertin muistosivusto*.  23.12.1988. Viitattu 17.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Hinson, Hal: Burning Secret *Washington Post*.  23.12.1988. Viitattu 17.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Ylänen, Helena: Ermanno Olmi sai Venetsian kultaisen leijonan.  *Helsingin Sanomat*, 10.9.1988, s. 26. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Ohjelmatietoja haettu HS Aikakoneesta haulla "polttava salaisuus". Viitattu 17.8.2018.
5. ↑  Seppänen, Arttu: Stanley Kubrickilta löydetty julkaisematon käsikirjoitus, jossa mies käyttää hyväkseen 10-vuotiasta poikaa vietelläkseen naisen *Helsingin Sanomat*.  15.7.2018. Viitattu 17.8.2018.
Tuotantokuvia elokuvasta.
**Mitätön - Esteban von Nachbanin onneton loppu** (*Null and Void - The unhappy end of Esteban von Nachban*) on Joonas Allosen ohjauksen ja Ville Muurisen kuvauksen lopputyö Turun Taideakatemian elokuvalinjalta vuodelta 2005. Moulin Rougen ja Delicatessenin kaltaisia elokuvia muistuttava Mitätön palkittiin vuonna 2006 Moskovan VGIK-elokuvakoulun elokuvafestivaaleilla nimikkeellä "Best International Film" eli parhaana kansainvälisen kilpasarjan elokuvana.

Lyhytelokuvan on tuottanut Turun Ammattikorkeakoulun Taideakatemia yhteistyössä Yleisradion Yhteistyötuotantojen kanssa. Elokuvan on käsikirjoittanut Allonen ja TV-resistori -yhtyeen Yrjö Saarinen, joka on myös luonut teoksen musiikin ja äänimaailman. Elokuvan 1930-lukuiseen maailmankuvaan sijoittuva epookkilavastuksen suunnittelusta ja toteutuksesta vastasi muotoilija Antti Korhonen. Mitättömän valoryhmästä vastasi valaisija Panu Tyhtilä ja animaatioista animaattori Olli Laamanen.

Pääosien näyttelijät
--------------------

* Esteban von Nachban (Erkki Ristolainen),
* Lev (Miska Kaukonen),
* Mercedes Ideál (Kati Jelekäinen),
* Virkailija (Janina Berman).

Juonen kuvaus
-------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Mitätön on samaan aikaan sekä kielletystä rakkaudesta että mustanpuhuva onnesta syrjäytyneiden kärsimysnäytelmä, jonka juoni sijoittuu äärimmäisen diktatuurin rappeutuneeseen ympäristöön. Tarinan yhteiskunnassa tuotantoyksiköiksi alistuneiden kansalaisten tehokkuus on yksilön arvon yläpuolella. Eräänä päivänä tarinan päähenkilö, vanha ja erikoista soitinta rakentava Esteban von Nachban todetaan valtiolle mitättömäksi ja määrätään ilmoittautumaan hautausmaalle odottamaan toimenpiteitä. Alkaa hullunkurinen taisto yksilöllisen elämän ja rakkauden puolesta, vaan kuinkas sitten kävikään...

Aiheesta muualla
----------------

* VGIK:in vuosittaisesta elokuvafestivaalista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) ja (englanniksi).
* Gerasimov Institue of Cinematography Wikipediassa. (englanniksi)

Lähteet
-------

* Lähteet: Antti Korhosen arkistot ja elokuvan lopputekstit.
Polttoainelämmitin Volkswagen 1303:ssa.
**Polttoainelämmitin** eli polttoainekäyttöinen lisälämmitin on laite, joka käyttää ajoneuvon polttoainetta lämpöenergian tuottamiseen ja se ottaa toimintaansa tarvittavan virran ajoneuvon akulta. Polttoainekäyttöisiä lämmittimiä käytetään ajoneuvojen moottorin ja ohjaamon lämmittiminä, niin esilämmitystarkoituksessa kuin ajon aikaisina lisälämmittiminä.

Polttoainelämmitin yleisesti
----------------------------

Moottorin esilämmitykseen tarkoitetun polttoainekäyttöisen lämmittimen lämmitysteho on noin kymmenkertainen verrattuna tavanomaiseen sähkökäyttöiseen esilämmitinvastukseen. Suuren tehon vuoksi lämmitysaika on lyhyt, kovillakin pakkasilla enintään 30 minuuttia. Lisälämmittimen tyypillinen polttoaineenkulutus on 0,3–0,7 litraa tunnissa. Polttoaineen palaessa syntyy hiilidioksidia, mutta polttoainelämmittimien muut päästöt ovat vähäisiä.

Polttoainelämmittimen voi ajastaa käynnistymään tiettyyn aikaan ohjaamoon integroidusta ohjauspaneelista tai sitä voi käyttää kauko-ohjaimella. Sitä voidaan käyttää myös ajon aikaisena ajoneuvon lisälämmittimenä, mikäli moottorin tuottama lämpö ei yksin riitä.

Polttoainelämmitintyypit
------------------------

Polttoainekäyttöiset lämmittimet voidaan jakaa ilmaa ja vettä lämmittäviin laitteisiin.

### Ilmalämmitin

Ilmalämmitin lämmittää ajoneuvon ohjaamon ilmaa. Se käyttää lämmittämiseen ajoneuvon polttoainetta ja toimii erillään moottorinlämmittimestä. Se voi imeä lämmitettävän ulkoilmasta tai kierrättää ohjaamon sisäilmaa. Lisäksi sitä voi käyttää tavallisena ohjaamotuulettimena.

### Vesilämmitin

Polttoainekäyttöinen lisälämmitin on ajoneuvon polttoaineella toimiva moottorinlämmitin, jolla lämmitetään moottorin jäähdytinnestettä. Moottorin jäähdytinnesteen lämmettyä riittävästi laitteen ohjaus käynnistää ajoneuvon ohjaamon tuuletuksen, jolloin ohjaamokin lämpenee. Myös vesilämmittimistä voi löytyä ohjaamon tuuletusominaisuus kesäkäyttöä varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  Huipputekniikalla lisää mukavuutta ja turvallisuutta KHP-myynti.  Arkistoitu 13.8.2012. Viitattu 14.10.2010.
2. ↑  Lisälämmittimen päästöt *Helsingin Sanomat*.  27.3.2009.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 14.10.2010.
3. 1 2  Polttoainekäyttöiset lämmittimet  26.9.2007. Tekniikan Maailma. Viitattu 22.2.2021.
4. 1 2  Auto lämpimäksi napin painalluksella Koeajo.tv.  Arkistoitu 30.6.2007. Viitattu 14.10.2010.
**Pidro** on 4-hengen paripeli bridgen tapaan. Pelissä tarjotaan ensin ja korkein tarjoaja valitsee pelattavan maan. Peli on tavallaan tikkipeli muttei kuitenkaan täysin. Korkein tarjoaja aloittaa pelin ja tikin voittanut saa kaikki tikissä olleet pisteet. Tikin voittanut aloittaa seuraavan pelikierroksen. Sinänsä tikki ei merkitse mitään vain ainoastaan tikissä olleet pisteet. Tarjous on pelattu kotiin kun pari on saanut yhtä monta tai enemmän pisteitä kun on tarjottu. Jos ei niin pari saa tarjouksen verran miinuspisteitä. Pari, joka ensin kerää 62 pistettä, on voittanut.

Pidron erikoisuutena on että joka maassa on 14 korttia. Tämä onnistuu koska esimerkiksi herttaa pelattaessa myös ruutu vitonen kuuluu maahan, eli samanvärinen vitonen ("Pidro") kuuluu maahan. Pisteet jakaantuvat näin:

* A - 1 piste
* J - 1 piste
* 10 - 1 piste
* 5 - 5 pistettä
* 5 - 5 pistettä
* 2 - 1 piste

Pidroa pelataan Pohjanmaalla erityisesti suomenruotsalaisten keskuudessa, mutta Kokkolassa sitä pelaavat myös suomenkieliset.
Pidroa pelataan myös Tanskassa suomensukuisten keskuudessa. Pidron pelitaidon Tanskaan vei nykytiedon mukaan Taavi Von Bagh Pohjanmaalta.

Lähteet
-------

pidro
1. ↑  Pidro card game - A variation of the game played in Finland. Viitattu 17.7.2017.
2. ↑  Figure 7—figure supplement 1. BID and BECN1 are significantly heritable and PrediXcan reveals significantly decreased BID expression for cardiac traits. *dx.doi.org*. Viitattu 18.2.2022.
3. 1 2  *What is in a name: discarding the Grand Strategy debate and seeking a new approach*. Centre for Defence Research. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.2.2022).

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti ladattava Pidro -korttipeli (Windows)
* Pelaa Pidro Online (Windows/Linux/Mac)
* Pidron historia
* Pidro suomeksi verkossa
**Pidätysoikeus** eli **retentio-oikeus** on toiselle kuuluvan irtaimen esineen haltijalla oleva oikeus pitää esinettä hallussaan, kunnes sen omistaja on toteuttanut sovitun suorituksen, esimerkiksi maksanut velan. Pidätysoikeus muistuttaa panttioikeutta, mutta on sitä heikompi. Pidätysoikeus on painostuskeino velan maksamiseen, koska esineen omistaja ei saa sitä haltuunsa ilman maksua.

Käsityöläisellä ja elinkeinonharjoittajalla on pidätysoikeus korjaamaansa esineeseen, kunnes työpalkka on maksettu.(kuluttajansuojalaki 8:31, kauppakaari 12:12) Myös asiamies saa pitää hallussaan oikeudenkäyntiasiakirjoja palkkion maksuun saakka. Pidätysoikeus on myös huolinnassa, kauppaedustajalla, laivan korjaajalla, rakennusurakassa, tavaran säilyttäjällä ja toimeksiannossa.

Pidätysoikeuden haltija ei saa myydä pidätettyä esinettä kuin poikkeustapauksissa. Tässä pidätysoikeus eroaa panttioikeudesta. Velkojalla saattaa määrätapauksissa olla ensin vain pidätysoikeus ja tietyn ajan kuluttua myös esineen myyntioikeus, jolloin käytetään nimitystä lakisääteinen panttioikeus. (Laki 688/1988)

Pidätysoikeus syntyy lain nojalla ilman velallisen ja velkojan tekemää sopimusta. Pidätysoikeus esineeseen syntyy siinäkin tilanteessa, ettei esineen tuoja olekaan sen oikea omistaja. Pidätysoikeus ei myöskään vanhennu, vaan velkoja saa pitää maksamatonta esinettä hallussaan määräämättömän ajan. Oikeus kuitenkin lakkaa, jos velkoja luovuttaa esineen pois. Esine voidaan ulosmitata jonkun toisen velkojan saamisesta, mutta vaikka pidätysoikeus tällöin lakkaa, on pidätysvelkojalla etuoikeus esineestä saatuun hintaan. Esineen omistajan konkurssissa on pidätysvelkojalla paras etuoikeus esineen arvoon.

Katso myös
----------

* Pidättämisoikeus eli pidättymisoikeus eli detentio-oikeus, joka tarkoittaa eri asiaa.
* Pidättäminen, joka tarkoittaa poliisin oikeutta pidättää henkilöitä.
* Panttioikeus

Lähteet
-------

1. ↑  Hoppu, Kari & Esko: *Kauppa- ja varallisuusoikeuden pääpiirteet*, s. 273. Talentum Pro, 2016. ISBN 978-952-14-2516-5.
2. 1 2  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965
3. 1 2  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966
4. ↑  Hoppu, Kari & Esko: *Kauppa- ja varallisuusoikeuden pääpiirteet*, s. 248. Talentum Pro, 2016. ISBN 978-952-14-2516-5.
5. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 653–654
**Mitä tapahtuu todella?** on Pentti Saarikosken viides runokokoelma vuodelta 1962 ja samalla Saarikosken läpimurtoteos. Teoksen merkitys syntyajankohtanaan on arvioitu suureksi: moniaineksisen ja marxistis-leninistisesti asennoituneen runokokoelman on katsottu merkinneen irrottautumista modernismista paitsi Saarikoskelle itselleen myös suomalaiselle runoudelle laajemmin. 

Saarikoski on ottanut teokseen vaikutteita amerikkalaisesta nuorisorunoudesta. Modernistiselle runoudelle ominaisen hiottuuden sijaan *Mitä tapahtuu todella?* sisältää muun muassa arkipuheen omaista kielenkäyttöä. Avantgardistisuudellaan Saarikosken on katsottu halunneen ilmentää maailmantilan sekavuutta ja jäsentymättömyyttä, jonka kuvaukseen modernistinen runoilmaisu ei enää riittänyt. Myöhemmin teokseen on katsottu tallentuneen jotain tuolloisesta kiristyneestä maailmanpoliittisesta tilanteesta, ydinsodan uhasta ja nuorison politisoitumisesta, jonka eturintamassa Saarikoski itse oli.

Kirsi Kunnas kirjoittaa *Mitä tapahtuu todella* -teoksesta aikalaisarviossaan: *"Saarikoski löytää loistavia näkykuvioita kuten ’minä olen pelkkää pimeyttä niinkuin enkeli joka lentää omaa valoaan nopeammin’. Toisinaan runot säteilevät liian monia mielikuvia ja aina ei annettu vihje toimi. (--) Loppupuolen runopamfletit (useimmat) välittävät kuvan puolivillaisesta tekosivistyneestä maailmastamme, joka tarjoaa ikävystymistä atomisuojissa."*

*Mitä tapahtuu todella?* voitti Valtion kirjallisuuspalkinnon vuonna 1963.

Katso myös
----------

* Luettelo Kirjojen Suomi -projektin kirjoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Saarikoski: Mitä tapahtuu todella? – Maailma on kaoottinen ja sekava paikka *yle.fi*. Viitattu 25.7.2019.
2. 1 2  Kirjasampo.fi: Mitä tapahtuu todella? *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 25.7.2019.
3. ↑  Pentti Saarikoski, Paul Auster ja tahto nähdä tulevaan *yle.fi*. Viitattu 26.7.2019.
4. ↑  Kirsi Kunnas: Mitä tapahtuu todella? -runokokoelman arvio Arvostelevassa Kirjaluettelossa *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 26.7.2019.
**Viialan Työväennäyttämö ry** on yksi Suomen vanhimmista yhä toimivista harrastajateatterista. Toiminta on aloitettu vuonna 1907 ja ensimmäinen yleisöesitys järjestetty vuonna 1908.

Viialan Työväennäyttämö ry toimii aktiivisesti Akaan kaupungissa Pirkanmaalla. 

Yhdistyksen toiminta on ollut erittäin vilkasta koko historiansa aikana. Vilkkaimpia aikakausia olivat 1920 ja 1960 luvut, jolloin ensi-iltoja oli noin 15-20 vuodessa. Vierailuesityksiä tehtiin myös paljon lähialueelle ja vastaanotettiin vierailuesityksiä Helsingistä ja Tampereelta.

1948 yhdistys liittyi Työväen Näyttämöiden liittoon, joka toi tullessaan myös ohjaajavierailuja. Viialassa 1950-luvulla ohjasi mm. Eino Weckström.

Viialan Työväennäyttämöltä ovat lähtöisin muun muassa Alpo Halme, Tenho Sauren ja myöhemmin Anna-Maija Tuokko.

Vuoteen 1998 asti Viialan Työväennäyttämö toimi Viialan Työväentalolla, jolloin näyttämö osti teatteritilan entiseltä Viialan Nahkatehtaalta, joka nykyään tunnetaan Yritystalo Parkkina.

Vuodesta 1998 Viialan Työväennäyttämö ry on ylläpitänyt Viialan teatteria.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Reaktanssi** (tunnus *X*) on sähkötekniikan suure, jolla ilmaistaan vaihtovirtapiirin 'vaihtovirtavastuksen' eli impedanssin (tunnus *Z*) imaginaarisen osan suuruutta. Reaktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on ohmi (Ω).

Impedanssi *Z* on piirin resistanssin *R* ja reaktanssin *X* summa,

\ Z=R+jX,
missä j on imaginaariyksikkö.

Impedanssin käänteisarvo on admittanssi (tunnus Y) ja sen imaginaariosa on suskeptanssi (tunnus *B*, yksikkö siemens *S*). Admittanssin reaaliosa on konduktanssi (tunnus *G*, yksikkö siemens *S*).

Reaktanssin aiheuttama vaihesiirto
----------------------------------

Vaihtovirtapiirissä reaktanssi aiheuttaa piirielementin yli olevan jännitteen ja sen läpi kulkevan virran välille vaihe-eron. Tämä tarkoittaa että virran ja jännitteen nollakohdat sattuvat eri aikaan. Vaihe-eron suuruus radiaaneina saadaan kaavasta:

\ \phi =\arctan(X/R).

Reaktiiviset komponentit
------------------------

Reaktanssia aiheuttavia komponentteja ovat kela, jonka reaktiivisuutta kuvaa sen induktanssi, ja kondensaattori, jonka reaktanssia aiheuttava ominaisuus on sen kapasitanssi. Puhutaankin erikseen *induktiivisesta reaktanssista* (tunnus *X**L*), joka on positiivinen suure, ja *kapasitiivisesta reaktanssista* (tunnus *X**C* ), joka on negatiivinen. Näihin komponentteihin varastoituu sisäistä energiaa: kelassa virran synnyttämään magneettikenttään ja kondensaattorissa jännitteen aiheuttamaan sähkökenttään.

Reaktanssin taajuusriippuvuus
-----------------------------

Kelan ja kondensaattorin vaikutukset riippuvat taajuudesta ja ovat toisilleen vastakkaissuuntaisia.

Induktanssin reaktanssi on suoraan verrannollinen taajuuteen: induktanssin *L* reaktanssi *XL* taajuuden *f* funktiona voidaan laskea kaavasta:

\ X\_{L}={2\pi fL}={\omega L}.
Kapasitanssin reaktanssi on kääntäen verrannollinen taajuuteen: kapasitanssin *C* reaktanssi *XC* taajuuden *f* funktiona voidaan laskea kaavasta:

{\displaystyle \ X\_{C}={\frac {1}{2\pi fC}}={\frac {1}{\omega C}}\,}
On huomattava, että induktanssin ja kapasitanssin reaktanssit ovat vastakkaismerkkiset (vaikka kapasitiivisen reaktanssin edestä miinusmerkki jätetäänkin kaavakokoelmissa joskus pois.) Siksi ne voivat sopivissa olosuhteissa kumota toisensa. Kelan ja kondensaattorin muodostamassa sarjaan kytketyssä resonanssipiirissä kokonaisreaktanssi *X* on *X* = *XC* + *XL*. Tällöin induktanssin ja kapasitanssin reaktanssit kumoavat toisensa sarjaresonanssitaajuudella 

f\_{0}={1 \over 2\pi {\sqrt {LC}}}.

Katso myös
----------

* Virtapiiri

**Sähköiset vastussuureet: Tasavirta**| resistanssi, vastus (Ω) | konduktanssi, johtavuus (S) |

**Sähköiset vastussuureet: Vaihtovirta**| Kompleksiluku (vaihekulma) | impedanssi (Ω) | admittanssi (S) |
| Reaaliosa (0°) | resistanssi | konduktanssi |
| Imaginaariosa (90°) | reaktanssi | suskeptanssi |

Kirjallisuutta
--------------

* Voipio, Erkki: *Sähkö- ja magneettikentät*. Moniste 381. Espoo: Otakustantamo, 1987. ISBN 951-672-038-2.
**Sampola** on Akaan kunnan Viialassa sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Talon rakensi Viialan Järjestöyhdistys ry, ja se valmistui vuonna 1964. Avajaisten alla järjestettiin nimikilpailu, jonka voitti nimi Sampola. Talo rakennettiin talkoilla ja neljän viialalaisen perheen tukemalla lainarahalla. Nykyään (2023) talon omistaa Akaan Vasemmistoliitto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa ja juhlia. 2010-luvulla sitä vuokrasi iltaisin Viialan Pyryn esiintyvä ryhmä, ja päivisin taloa käyttivät muun muassa MLL, eläkeläisryhmät ja Toijalan Seudun sydänyhdistys. Myös perhepäivähoitajat ja vapaaseurakuntalaiset vuokrasivat taloa. Tammikuussa 2023 talolla järjestettiin lasten Talent-kilpailu.

Rakennus
--------

Talo on yksikerroksinen, ja sen pinta-ala on 365 m². Siihen kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Talo on rankorakenteinen ja vuorattu mineriittilevyillä. Vuonna 2014 taloa kunnostettiin EU-rahalla. Sen katto kunnostettiin ja maalattiin, päärapun pylväikkö ja portaikon laatoitus uusittiin, ja samalla rakennuksesta tehtiin esteetön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. 1 2 3  Mäkinen, Johanna: Viialan Sampola koheni EU-rahalla  2.4.2014. Akaan Seutu. Viitattu 17.2.2023.
3. ↑  Viialan Sampola Akaan Vasemmistoliitto. Viitattu 17.2.2023.
4. ↑  Mustonen, Heli: Katso video ja kuvat supertähtien esiintymisestä Viialan Sampolassa – Lasten Talent -kisa keräsi paikalle satakunta lasta ja aikuista Akaasta ja lähikunnista  2.1.2023. Akaan Seutu. Viitattu 17.2.2023.
**Varsijatkoinen haarautuminen** eli **monopodiaalinen haarautuminen** tarkoittaa kasvitieteessä kasvutapaa, jossa sivuverson kasvu on päätteinen (päättyy kukintaan) ja kasvu jatkuu pääversosta tai -versoista (kärkijatkoinen). Monopodiaalisen vastakohtana voidaan pitää sympodiaalista eli haarajatkoista kasvua, jossa sivuverson kasvu jatkuu, kun taas pääverson kasvu on päätteinen (kukinnot muodostuvat pääversoihin).

Kasvutapa on lajikohtainen ominaisuus, joka on taksonomisesti luonnehtiva. Se on siis ominaisuus, jota voidaan usein käyttää taksonomisen luokittelun kriteerinä. Esimerkiksi tietty suku poikkeaa saman heimon toisesta suvusta kasvutapansa perusteella: kämmekkäkasveissa (Orchidaceae) *Phalaenopsis*-suvun lajit kasvavat monopodiaalisesti, *Dendrobium*-suvun lajit sympodiaalisesti. Kasvutapa voi näkyä myös esimerkiksi sipulikasveissa. Narsissikasvit (Amaryllidaceae) kasvavat monopodiaalisesti, kuten esimerkiksi ritarinkukat (*Hippeastrum*), joissa kukat kehittyvät sivu- eli hankasilmuista, kasvullinen verso (lehdet) tulevat sipulin kärjestä eli päätesilmusta. Liljakasvit (Liliaceae) puolestaan kasvavat sympodiaalisesti, eli sipulin kärjestä päätesilmusta kasvava ilmaverso päättyy kukintaan, kun taas seuraavan vuoden kasvu jatkuu hankasilmuista muodostuvissa tytärsipuleissa.

Lähteet
-------

* Rauno Tirri, ym.: *Biologian sanakirja*. Otava, 1993. ISBN 951-1-11390-9.
* Strasburger ym: Lehrbuch der Botanik für Hochschulen, 34. painos. G. Fischer, Stuttgart, 1998.
* Salisbury & Ross: Plant Physiology. Wadsworth, Belmont, 1992.
**Rämepuron kaivos** on Ilomantsin Hattuvaarassa sijaitseva Endomines Oy:n suljettu kultakaivos, joka oli toiminnassa vuosina 2013–2016. Kaivoksen avolouhoksesta louhittiin tänä aikana malmia 169 080 tonnia ja sivukiveä 866 917 tonnia. Kaivoksen malmi vietiin murskattavaksi ja rikastettavaksi Pampalon kaivoksen rikastuslaitokselle. Rämepuro kuuluu niin sanotun Karjalan Kultalinjan esiintymiin.

Rämepuron kultaesiintymä löytyi 1980-luvun puolivälissä malminetsinnän tuloksena. Alunperin kaivosoikeudet sai 1993 Outokumpu Finnmines Oy, vuonna 2003 ne siirrettiin Polar Mining Oy:lle ja 2006 Endomines Oy:lle.

Kaivoksen toiminta päättyi helmikuussa 2016 ja tämän jälkeen kaivoksen avolouhos alkoi täyttyä vedellä kun veden pumppaus louhoksesta lopetettiin. Sivukivialueet maisemoitiin elo-marraskuussa 2016 ja maisemointi-istutuksia tehtiin niillä vuonna 2018. Louhoksesta alkoi valua ylivuotona hapanta metallipitoista vettä keväästä 2017 alkaen koska ympäröiviltä soilta kulkeutuu louhokseen koko ajan pohjavettä. Sivukivikasalta tulee erittäin hapanta (pH 3,3) ja metallipitoista vettä, jota pumpataan jätealtaisiin. Jätealtaassa veden pH:ta nostetaan sammutetun kalkin avulla jolloin vedessä olevat metallit saostuvat altaan pohjaan. Sivukivialueen ympärillä on kokoojaojat joilla kootaan alueelta tulevaa suotovettä. Kaivoksen sulkemisen jälkeen 700 metrin päässä sijaitsevan talon kaivon vesi muuttui juomakelvottomaksi veden sisältämän kuparin, lyijyn ja arseenin takia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 25.3.2020 : Pampalon kultakaivos – Rämepuro
2. ↑  Pampalon kultakaivos laajenee Rämepuron louhoksella, Yle Uutiset 9.5.2014
3. ↑  Ympäristöhallinnon verkkopalvelu : Karjalan Kultalinjan kaivoshankkeet, Ilomantsi
4. ↑  Lupa saastuttaa? Näin Pampalon kultakaivos sai laillisesti sotkea lähiseutuaan Pohjois-Karjalassa, Seura 25.6.2019
**Terhit** (*Asperugo*) on lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: terhi (*Asperugo procumbens*). Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu kuuluvaksi muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samaksi lajiksi kuin terhi tai todettu muihin sukuihin, lähinnä rastien (*Anchusa*) sukuun, kuuluviksi.

Terhit ovat yksivuotisia ja karheakarvaisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat särmikkäitä ja kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä kohenevaan. Lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia ja muodoltaan suikeita. Lehtiasento on kierteinen, joskin ylimmät lehdet näyttävät olevan vastakkaisesti. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai pareittain lyhyiden kukkaperien päissä. Kukkien verhiöt ovat viisiliuskaisia ja kasvavat hedelmävaiheessa yhteen hedelmien kanssa. Teriöt ovat pieniä ja suppilomaisia sekä aluksi väriltään punaisia, mutta myöhemmiten sinivioletteja. Heteet ovat keskenään yhtä pitkiä, ja emit yksiluottisia. Hedelmänä on lohkohedelmä.

Suvun tieteellinen nimi (*Asperugo*) tulee latinan sanasta *asper* (suom. karhea) ja viittaa terhien karheakarvaisiin varsiin.

Lähteet
-------

1. ↑  The Plant List (*Asperugo*) *The Plant List*.  2013. Viitattu 12.5.2020.
2. 1 2  Den virtuella floran: Paddfötter (*Asperugo*) *Den virtuella floran*.  1997. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 12.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Terhit – *Asperugo*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q14559463
* Wikispecies: Asperugo
* APDB: 188357
* CoL: 3423
* EoL: 70955
* EPPO: 1ASGG
* FoC: 102847
* GBIF: 2926054
* GRIN: 1050
* iNaturalist: 71990
* IPNI: 4467-1
* IRMNG: 1290212
* ITIS: 31722
* NBN: NHMSYS0000456143
* NCBI: 581243
* Open Tree of Life: 867185
* PLANTS: ASPER
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:4467-1
* Tropicos: 40020887
* VASCAN: 867
* WFO: wfo-4000003291

 |

 |