recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
OlomuodotOlomuodot
**Kaasu** on yksi aineen olomuodoista. Muut olomuodot ovat neste ja kiinteä. Kaasut, kuten nesteetkin, ovat *fluideja* eli ne virtaavat eivätkä vastusta muodonmuutoksia. Kaasumuodossa aineen atomeilla tai molekyyleillä on niin suuri energia, etteivät aineen nesteenä pitävät sidosvoimat kykene pitämään atomeita kasassa ja täten ne liikkuvat satunnaiseti tilassa. Tämän vuoksi kaasut, toisin kuin nesteet, eivät pysy vakiotilavuudessa vaan pyrkivät täyttämään kokonaan sen tilan, jossa ne ovat. 

Arkielämässä termit höyry ja kaasu tarkoittavat samaa asiaa, fysiikassa termit on erotettu toisistaan. Höyry on kaasumaista ainetta, joka voidaan muuttaa nesteeksi pitämällä lämpötila vakiona ja muuttamalla tilavuutta. Höyrystä tulee kaasu kriittisessä pisteessä, jolloin kaasun liike-energia on niin suurta, ettei kaasu tiivisty ennen kuin lämpötila laskee.

Kaasujen käyttäytymistä on helpointa laskea ideaalikaasumallilla, mutta reaalikaasujen käyttäytymistä voidaan laskea esimerkiksi van der Waalsin yhtälön avulla.

Sanan alkuperä
--------------

Kansainvälisen termin *gas* otti käyttöön 1600-luvun alussa alankomaalainen kemisti Jan Baptist van Helmont, joka tutki useiden kaasujen ominaisuuksia. Sana oli ilmeisesti mukailtu kreikan sanasta *chaos*, kaaos. Helmontin tutkimia kaasuja olivat *gas sylvestre* ("metsäkaasu") eli hiilidioksidi, *punainen kaasu* eli typpioksidi ja palava kaasu *gas pingue*, joka ilmeisesti oli vedyn, metaanin ja hiilimonoksidin seosta.

Suomen kielessä on kuitenkin jo vanhastaan esiintynyt sana *kaasu*, joka eri murteissa on tarkoittanut huurretta, sumua, höyryä, auerta taikka käryä tai muuta pahaa hajua. Koska sana sekä äänneasultaan että kansanomaisilta merkityksiltäänkin on melko lähellä kansainvälistä tieteellistä termiä, Samuel Roos antoi sanalle sen nykyisen merkityksen vuonna 1845 ilmestyneessä teoksessaan *Mintähden ja sentähden*. Käytännössä sanalla usein tarkoitetaan polttoaineena käytettyä kaasua, aikaisemmin erityisesti kaupunkikaasua eli valokaasua.

Katso myös
----------

* Kaasun tiheys
* Biokaasu
* Taistelukaasu

Lähteet
-------

1. ↑  Hudson, John: *Suurin tiede – kemian historia*, s. 71. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 2002. ISBN 951-884-346-5.
2. ↑  *Suomen sanojen alkuperä, Etymologinen sanakirja, 1. osa A-K*, s. 267, hakusana kaasu. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1992. ISBN 951-717-692-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaasu** Wikimedia Commonsissa

Aineen olomuodot
kiinteä • neste • kaasu • plasma

jähmettyminen ↔ sulaminen • höyrystyminen ↔ tiivistyminen • härmistyminen ↔ sublimoituminen

(Bosen–Einsteinin kondensaatti • fermioninen kondensaatti • supralasi • supraneste)
**Sami Österlund** (s. 16. lokakuuta 1989) on suomalainen valmentaja ja pesäpallon pelinjohtaja, joka edustaa Hyvinkään Tahkoa. Hän on Ulvilan Pesä-Veikkojen kasvatti, jossa hän pelasi juniorivuodet ja toimi yhden vuoden A-poikien kakkospelinjohtajana.

Kaudeksi 2012 hän siirtyi Ulvilasta Porin Pesäkarhuihin, jossa hän toimi aluksi 2. pelinjohtajana ja lajivalmentajana. Vuonna 2014 hänestä tuli päävalmentaja ja 1. pelinjohtaja kesken kauden, Risto Ojanperän siirtyessä sivuun toiminnasta. Kaudesta 2014 alkaen hän toimi Pesäkarhujen päävalmentajana ja 1. pelinjohtajana aina kaudelle 2020 saakka.

Pesäkarhujen päävalmentajana hänelle kertyi yhteensä 211 ottelua. Vuoden 2014 päätteeksi hänet valittiin vuoden pelinjohtajaksi. Pesäkarhuissa työskennellessään hän saavutti yhteensä kahdeksan mitalia kesällä (3 hopeaa ja 5 pronssia) ja talvella Halli-SM mitaleja kertyi seitsemän (3 kultaa, 2 hopeaa ja 2 pronssia). Österlund valittiin Itä-Länteen yhteensä neljä kertaa (2014 B-tytöt, 2015, 2017 ja 2018 Naisten Superpesis). Vuoden 2017 Imatran Itä-Lännestä hän jättäytyi pois pelikiellon takia. Liitto-lehdistö otteluita hänelle kertyi kaksi (2016 ja 2017).

Heinäkuussa 2020 Joensuun Maila ilmoitti tehneensä 1+2 vuotisen sopimuksen Sami Österlundin kanssa. Österlundin työnkuvaksi ilmoitettiin Miesten Superpesisjoukkueen kakkospelinjohtaja ja lajivalmentaja. Helmikuussa 2021 Joensuun Maila ilmoitti Österlundin aloittavan urheilutoimenjohtajana jatkaen samalla kakkospelinjohtajan tehtäviään. Sopimus on muotoa 2+1. Kaudella Österlund toimi asiantuntijana Ruudun pesäpallolähetyksissä. Syyskuussa 2023 Hyvinkään Tahko nimitti Österlundin miesten Superpesis-joukkueensa kakkospelinjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella.<ref< </ref>

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Österlund: Ei pelkkää pesäpalloa
2. ↑  Sami Österlund Joensuun Mailaan
3. ↑  JOENSUUN MAILAN ORGANISAATIO UUDISTUU
4. ↑
**Kari Juhani Kalervo Pitkänen** (s. 11. heinäkuuta 1943 Lappeenranta) on suomalainen insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Pitkäsen vanhemmat olivat talousneuvos Into Pitkänen ja Anna-Liisa Lehtoranta. Hän avioitui Raija Anneli Penttisen kanssa. Pitkänen tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta 1965 ja valmistui merkonomiksi Lappeenrannan kauppaoppilaitoksesta 1967 ja koneenrakennuksen insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä opistosta 1971. Hän oli Kymin Oy:n lämpöpatteritehtaan projekti-insinööri Heinolassa 1971 ja osastopäällikkö 1972–1973, Oy Strengberg Ab:n metalliteollisuuden teknillinen johtaja Pietarsaaressa 1973–1975 ja Forste Oy:n, vuodesta 1996 Helkama Forste Oy, tehtaanjohtaja Forssassa 1975–1977 ja yhtiön toimitusjohtaja 1977–2006 ja hallituksen jäsen. Pitkäsellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Teollisuusneuvos Kari Pitkänen (1943–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 26.1.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.12.2023.
2. ↑  Helkama palasi juurilleen Viipuriin. Jääkaappeja valmistettu Venäjällä jo toista vuotta.  *Hangötidningen*, 21.1.1999, nro 8, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.12.2023.  (ei-vapaa)
**Stefan Håkans** (s. 25. heinäkuuta 1941 Koivulahti) on suomalainen diplomiekonomi (Hanken) ja Alfons Håkans -laivaliikenneyhtiön puheenjohtaja ja FC Inter Turku -jalkapalloseuran perustaja ja omistaja. FC Inter Turku Oy kuuluu Alfons Håkans -konserniin.

Koivulahdella syntynyt Håkans muutti vuoden ikäisenä Vaasaan. Hän valmistui diplomiekonomiksi ja vuonna 1968 kauppatieteen maisteriksi Helsingin Ruotsalaisesta kauppakorkeakoulusta. Alfons Håkans Oy Ab:n toimitusjohtajana hän toimi vuodesta 1975. Jalkapalloliigan varapuheenjohtajana hän on toiminut vuodesta 2001. 

Vuonna 2016 Suomen Palloliitto ja Veikkausliiga palkitsivat Håkansin Captain’s Ball -palkinnolla erityisen positiivisesta ja merkittävästä työstä suomalaisen jalkapalloilun hyväksi.

Nizzassa asuvan Håkansin puoliso on Anneli Håkans. Heillä on kaksi poikaa, joista toinen on Håkans-konsernin entinen toimitusjohtaja Joakim ja toinen on Patrik.

Håkans sai tammikuussa 2019 syytteen törkeästä avustuspetoksesta, joka tapahtui kymmenen vuotta aikaisemmin. Kysymys oli Kupittaan Stadionin elektronisten kulkuporttien hankinnasta, johon opetus- ja kulttuuriministeriö antoi avustusta väärien tietojen perusteella. Håkans toimi Kiinteistöyhtiö Kupittaan Stadionin hallituksen puheenjohtajana antaessaan tiedot ministeriölle. Anomuksessa porttien ilmoitettiin maksavan 300 000 euroa, millä perusteella myönnettiin 150 000 euroa. Portit kuitenkin maksoivat 120 000 euroa. Syyttäjä vaati ehdollista rangaistusta. Sopimuksia porteista oli Buy Smart Finland Ab:n kanssa tehty useita, ja ministeriöön lähetettiin korkeamman summan sisältävä sopimus.

Tunnustukset
------------

Turun Yrittäjät palkitsivat vuoden 2008 Yrittäjätekona Håkansin työn jalkapalloseura FC Interin hyväksi.

Håkans sai vuonna 2016 Captain's Ball -palkinnon panoksestaan jalkapallon hyväksi.

Lähteet
-------

* Turun Sanomat [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Jari Welling: Nostalgia: Håkans jatkaa jalkapallon patruunaperinteitä Turun Sanomat 1.10.1995, Päivitetty 28.3.2014 viitattu 23.1.2019
2. 1 2  Joakim Håkans vastaa väitteisiin FC Interistä. Iltalehti 2.3.2018, viitattu 23.1.2019
3. ↑  Captain's Ball Stefan Håkansille Veikkausliiga. Viitattu 28.10.2016.
4. ↑  Jalkapalloseura FC Interin omistajan epäillään huijanneen valtiolta tukirahoja Yle 23.1.2019, viitattu 23.1.2019
5. 1 2  Peter Karlberg: FC Inter-grundaren Stefan Håkans åtalas för grovt subventionsbedrägeri. Svenska Yle 23.1.2019 Viitattu 23.1.2019 (ruotsiksi)
6. ↑  Y-lehti 1/2009. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 23.1.2019
**Sataprosenttinen eli Lippalakkitytön oppivuodet** (pohjoissaameksi *Čeppari čáráhus*) on Kerttu Vuolabin kirjoittama omaelämäkerrallinen nuortenromaani vuodelta 1994. Sen on julkaissut Davvi Girji. Teoksen on suomentanut Irene Piippola, ja suomennoksen on vuonna 2014 julkaissut kemiläinen Atrain Kustantamo.

Kirjan tapahtumat ajoittuvat 1960-luvun jälkipuoliskolle, ja tapahtumapaikkoja ovat Tenolaakso ja Ivalon kirkonkylä, jonne päähenkilö menee kouluun. Tarinassa kuvataan saamelaisten koulunkäyntiä kaukana kotoa ja sen aikaista kielipolitiikkaa, jonka mukaan lasten oli puhuttava suomea. Saamen kielen puhuminen oli kielletty.

Kirjassa on reaalimaailman tapahtumien ohella uni- ja fantasiajaksoja. Päähenkilö kuvataan omien ajatustensa sekavuuden ja epävarmuuden voittajana.

Ritva Savela sanoo arviossaan, että kirja on yhä yhtä ajankohtainen kuin alkuteoksen ilmestyessä 1994.

Kari Vaijärvi kirjoittaa, että teos on "rankka, kantaaottava, silmiä aukaiseva ja tiukka tilitys". Hän katsoo, että historiallisuudestaan huolimatta se on tärkeä tuleville sukupolville kuvauksena saamelaisen kulttuurin tilasta ja taistelusta.

Čeppari čáráhus

Lähteet
-------

1. ↑  Sataprosenttinen, eli Lippalakkitytön oppivuodet Finna.fi, viitattu 23.10.2019
2. ↑  Sataprosenttinen, eli Lippalakkitytön oppivuodet Finna.fi, viitattu 23.10.2019
3. ↑  Veli-Pekka Lehtola, Saamelaiset, historia, yhteiskunta taide s. 159 Puntsi 2015 ISBN 952-5343-51-0
4. ↑  Ritva Savela, Pohjoisessa, pohjoisesta, pohjoisilta tekijöiltä Saariselkä Nyt! syys-lokakuu 2014 s. 14
5. ↑  Kari Vaijärvi: Astrid Lindgren ja saamelaiset Lastenkulttuurin vinkkari –blogi 2.2.2015
**Seppo Junnila** (s. 22. tammikuuta 1967) on Otaniemen Aalto-yliopistolla kiinteistöliiketoiminnan alalla toimiva professori. 

Seppo Junnila työskentelee kiinteistöliiketoiminnan professorina rakennetun ympäristön laitoksella. Hänen tutkimuksensa painottuu elinkaariajattelun teknologioihin ja elinkaarijohtamiseen kaupunki- ja kiinteistökehityksessä, kestävään kiinteistö talouteen sekä lean-ajatteluun, innovaatioihin ja yrittäjyyteen kiinteistö- ja palvelualalla. Professori Junnila on johtanut useita suuria tutkimushankkeita, joissa on ollut mukana kymmeniä teollisuuskumppaneita. Tällä hetkellä hän ohjaa kahdentoista tohtorikoulutettavan ryhmää. Seppo Junnilalla on neljä lasta: Otto Junnila, Reetta Junnila, Sipi Junnila (komea) ja Aatos Junnila (adoptoitu)

Hänen tutkimuksensa painottuu elinkaariajattelun teknologioihin ja elinkaarijohtamiseen kaupunki- ja kiinteistökehityksessä, kestävään kiinteistötalouteen sekä lean-ajatteluun, innovaatioihin ja yrittäjyyteen kiinteistö- ja palvelualalla. Professori Junnila on johtanut useita suuria tutkimushankkeita, joissa on ollut mukana kymmeniä teollisuuskumppaneita. Tällä hetkellä hän ohjaa kahdentoista tohtorikoulutettavan ryhmää. 

Professuurin ohella Junnila on toiminut dosenttina Tampereen teknillisessä yliopistossa kiinteistöjen ja rakennetun ympäristön elinkaaren tutkimuksessa. Hän on työskennellyt lukuisia kertoja vierailevana tutkijana sekä Berkleyssä että Stanfordin yliopistossa.

Ennen akateemista uraa Junnila työskenteli monissa konsultointialan tehtävissä, esimerkiksi liiketoiminnan kehittämispäällikkönä ja osastopäällikkönä sekä liiketoimintajohtajana Suomen Innovaatiorahastossa (Sitra).

Junnila väitteli vuonna 2004 Teknillisessä korkeakoulussa, rakennus- ja ympäristötekniikan osastolla aiheesta ’The enviromental impact of an office building throughout its life cycle. Väitöskirja sai Suomen Rakennusinsinööriliiton vuoden parhaan väitöskirjan apurahan.

Lähteet
-------

* Seppo Junnila nimitetty Insinööritieteiden korkeakoulun varadekaaniksi *Aalto*. 19.8.2021

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Google Scholar
* ORCID
* Publons
* ResearcherID

 |

 |
**George Robson** (1848 -1911) oli Skotlannin Vapaakirkon presidentti (moderaattori). Hän oli myös virsirunoilija.

Robsoninsta on vain vähän tietoja. Hän oli Edinburgissa järjestetyn kansainvälisen lähetyskonferenssin (The World Missionary Conference) pääjärjestäjiä. Kokouksen tulokset johtivat myöhemmin ekumeenisen liikkeen syntyyn.

Robsonin kirjoittama virsi "O Christ, Thy love to all the world" julkaistiin lähetyskonferenssin lauluvihkossa. Virsi oli julkaistu runona 1904 *"The Women’s Missionary Magazine of The United Free Church of Scotland"* lehdessä. Virren käänsi ruotsiksi Siri Dahlqvist 1924 ja julkaisi sen Metodistikirkon *Svenska Sändebudet*-lehdessä. Dahlqvist teki virren käännöksen Upsalassa 1925 pidettyyn ekumeenisen maailmankonferenssin laulukirjaan "Communio". 

Virsi tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan 1937. Vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 137, "Den kärlek du till världen bar". Virren on suomentanut Per Boreman 1946 sanoin "Sun rakkautes syntisiin Toi sulle ristin vain". Ruotsi kirkon virsikirjassa virren suomenkielinen teksti "Rakkaudesta maailmaan sait ristin, kannoit sen" on Pekka Turusen käännös, jonka Niilo Rauhala on vuonna 1994 uudistanut.

Lähteet
-------


1. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 362. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
2. ↑  Edinburgh 1910 Hymns *edinburgh2010.org*.  Arkistoitu 17.2.2022. Viitattu 17.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972.*
**Harri Eerik Koponen** (s. 6. joulukuuta 1962 Lahti) on suomalainen yritysjohtaja. Koponen on toiminut useiden, erityisesti informaatioteknologia-alan yritysten johtotehtävissä. 

Koponen työskenteli Ericssonilla vuodesta 1994 alkaen, viimeiseksi SonyEricssonin Pohjois- ja Väli-Amerikan matkapuhelindivisioonan johtajana, ja sitä ennen Hewlett-Packardilla ja Shellissä.

Elokuusta 2001 huhtikuuhun 2003 Koponen oli Soneran toimitusjohtaja ja Telia-Sonera-fuusion jälkeen TeliaSonerassa varatoimitusjohtajana kesäkuuhun 2004 asti. Vuosina 2004–2008 Koponen toimi kuwaitilaisen Wataniya Telecom -teleoperaattorin toimitusjohtajana Kuwaitissa. Ruotsalaisen Tele2:n toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2008–2010. 

Koponen on palvellut Osaka Oy:ssä itsenäisenä konsulttina ja toiminut sitä kautta mm. Roviolla varatoimitusjohtajana ja operatiivisena johtajana elokuusta 2010 elokuuhun 2014 asti, jolloin Koponen siirtyi Rovion pääomistajien sijoitusyhtiöön 

Koponen toimi SSH Communications Security Oyj:n toimitusjohtajana vuodesta 2014 maaliskuuhun 2016.

Hän on toiminut Nortal As:n kaupallisena johtajana 1.3.2016 alkaen, ja yhtiön Suomen toiminnoista vastaavan Nortal Oy:n toimitusjohtajana 1.2.2017 lähtien. 

Koponen on Soprano Oyj:n hallituksen jäsen.

Koulutus
--------

Koulutukseltaan Koponen on merkonomi. Koponen on suorittanut Executive MBA -ohjelman, ja hän on taloustieteiden kunniatohtori Jyväskylän yliopistosta.

Yksityiselämä
-------------

Hän on naimisissa ja neljän lapsen isä.

Lähteet
-------

1. ↑  Megafon, Board of directors and committees *corp.megafon.com*.  Arkistoitu 14.5.2018. Viitattu 21.5.2019.
2. ↑  Muutoksia TeliaSoneran johdossa *teliacompany.com*. Viitattu 21.5.2019.
3. ↑  Harri Koponen *boardman.fi*. Viitattu 20.5.2019.
4. ↑  Soprano Oy:n hallitus ja johtoryhmä, Harri Koponen *soprano.fi*.  Arkistoitu 20.2.2019. Viitattu 21.5.2019.
5. ↑  Kun­nia­tohto­rit Jy­väs­ky­län yli­opis­tos­sa kaut­ta ai­ko­jen *jyu.fi*.  Arkistoitu 29.11.2021. Viitattu 21.5.2019.
**Anders Lorentz Munsterhjelm** (17. tammikuuta 1803 Arrajoen (Jokelan) kartano, Nastola – 26. heinäkuuta 1893 Hakunilan kartano, Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen everstiluutnantti, tilanomistaja, valtiopäivämies ja Tikkurilan väritehtaan perustaja.

Munsterhjelmin vanhemmat olivat kapteeni Anders Johan Munsterhjelm (1764–1824) ja Vendela Sofia Glansenstierna. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Turussa 1817. Munsterhjelm kävi Haminan kadettikoulun 1821-1823. Hän oli vänrikkinä venäläisessä Viipurin jalkaväkirykmentissä vuonna 1823 ja sai siirron keisarillisen seurueen palvelukseen ja sen jälkeen pääesikuntaan samana vuonna. Hänestä tuli aliluutnantti 1826, luutnantti 1829 ja kapteeni 1835. Munsterhjelm sai siirron topografikuntaan 1836 ja hän erosi palveluksesta everstiluutnanttina 1840.

Munsterhjelm omisti Helsingin pitäjässä sijainneet Hakunilan kartanon ja Tikkurilan kartanon. Vuonna 1862 hän rakennutti Keravanjoen Tikkurilankoskeen öljynpuristamon ja perusti yhtiön nimeltä Dickursby Oljeslageri. Tehdas puristi pellavaöljyä, jota käytettiin pintakäsittelyaineena, sekä keitti siitä vernissaa, jota käytettiin maalien valmistukseen. Tikkurilan rautatieaseman perustaminen 1862 aivan kosken viereen teki paikasta ihanteellisen tehtaalle. Rakennus on sittemmin tunnettu kulttuuritehdas Vernissana.

Eri omistajanvaihdosten jälkeen öljypuristamo ja vernissankeittämö päätyi 1885 helsinkiläisen kauppaliikkeen Schildt & Hallbergin omistukseen. Tehtaan toimintaa laajennettiin ja tehostettiin, ja vuosisadan vaihteessa Tikkurilan tehdas oli jo maan hallitseva vernissanvalmistaja. Munsterhjelm osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864, 1867, 1877–1878 ja 1882. Hän oli myös vuoden 1863 säätyvaltiopäiviä valmistelleen Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862.

Munsterhjelm oli naimisissa 1831–1851 Iitin Perheniemen aateliskartanosta kotoisin olleen Lovisa Charlotta Arnkihlin (1808-1851) kanssa ja 1853–1886 leskikreivitär Fredrika Lovisa De Geer till Tervikin, o.s Fock (k. 1886) kanssa tämän toisessa avioliitossa. Eversti, valtiopäivämies Anders Georg Emil Munsterhjelm oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Anders Lorentz Munsterhjelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 7.1.2017.
2. 1 2 3  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Munsterhjelm nr 1796, tabell 5
3. ↑  Helsingfors Dagblad no 15, 20.01.1862, sivu 2
**Korean Broadcasting System** (**KBS**; hangul: 한국방송공사; hanja: 韓國放送公社; uudistettu latinisaatio: *Hanguk Bangsong Gongsa*) on Etelä-Korean julkinen yleisradioyhtiö, joka perustettiin 16. helmikuuta 1927. Sen pääkonttori sijaitsee Soulissa.

Historia
--------

KBS alkoi Kyeongseong Broadcasting Corporationista (JODK), joka perustettiin Japanin miehittämässä Koreassa 16. helmikuuta 1927. Tämä toinen radioasema alkoi käyttää kutsumamerkkiä HLKA vuonna 1947 sen jälkeen, kun Korean tasavalta sai radiokutsutunnuksen HL Kansainväliseltä televiestintäliitolta. Kun lähetys kansallistettiin, tuli nimeksi Seoul Central Broadcasting Station vuonna 1948.

Televisiolähetykset Etelä-Koreassa aloitettiin 12. toukokuuta 1956 HLKZ-TV:llä. 1961 se myytiin KBS:lle, jolloin nimi muuttui KBS 1TV:ksi. 3. maaliskuuta 1973, KBS muuttui valtion omistuksesta julkiseksi lähetysasemaksi. KBS pääkonttoria alettiin rakantamaan Yeouidoon vuonna 1976. Vuonna 1979 KBS radio aloitti ULA lähetykset KBS 1FM -kanavalla. Monista yleisradioyhtiöistä poiketen osa KBS:n tuloista tulee mainostajilta. KBS hyväksyi mainonnan vuonna 1980, kun siihen pakkosulautettiin yksityisiä radioasemia: Tongyang Broadcasting Company (TBC), entinen JTBC, ja Dong-Broadcasting System (DBS). Tämä tapahtui Chun Doo-hwanin sotilashallinnon aikana. Hallitus sulki useita yksityisiä kaupallisia radio-ja tv asenia ja ne yhdistettiin KBS:än. 

27. joulukuuta 1990 KBS 3TV ja kasvatus-FM erotettiin KBS:tä ja ne muuttivat nimensä muotoon Educational Broadcasting System (EBS). 

KBS:n pääkonttori

Kanavat
-------

### Maanpäälliset televisiokanavat

* KBS 1TV (HLKA-DTV)
* KBS 2TV (HLKC-DTV)
* KBS UHD

### Kaapeli- ja satelliittitelevisiokanavat

* KBS Drama
* KBS N Sports
* KBS Life
* KBS Joy
* KBS Kids
* KBS Story
* KBS N Plus
* KBS World (kansainvälinen kanava)

### Radioasemat

* KBS Radio 1
* KBS Radio 2 (KBS Happy FM)
* KBS Radio 3
* KBS 1FM (93.1MHz Classic FM)
* KBS 2FM (89.1MHz KBS Cool FM)
* KBS Hanminjok Radio (6015MHz)
* KBS World Radio

Tytäryhtiöt
-----------

* KBS Media
* KBS Art Vision
* KBS Business
* KBS N
* KBS i (suljettu vuonna 2011)
* E-KBS
* KBS America
* KBS Japan
* Monster Union

Logot
-----

* 1961-19731961-1973
* 1973-19841973-1984
* 1984-1984-

Lähteet
-------

1. ↑  About KBS KBS. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korean Broadcasting System**.
* Viralliset sivut (koreaksi)
Litran Captain Morgan rommipullo.
**Captain Morgan** on Diageon tuottama rommimerkki, jota on valmistettu vuodesta 1945 lähtien. Se on nimetty 1600-luvulla eläneen kaapparikapteeni Henry Morganin mukaan.

Historia
--------

Vuonna 1944 alkoholialan yritys Seagram alkoi tuottaa rommia nimellä Captain Morgan Rum Company, ja sen toimitusjohtaja Samuel Bronfman osti Long Pondin panimon Jamaikan hallitukselta. Panimon asiakkaina olivat kingstonilaiset apteekkarit, Levyn veljekset, jotka lisäsivät raakarommiin omia mausteita ja yrttejään, ja pullottivat sitä edelleen. Bronfman piti juomasta ja osti oikeudet siihen.

1940-luvulla Yhdysvaltojen ja Puerto Ricon hallitukset aloittivat työpaikkojen luomiseen tähdänneen ohjelman Puerto Ricossa. Tähän kuului Yhdysvaltojen alueella tuotetun rommin verotuksen keventäminen, minkä myötä sekä Seagram että Bacardi perustivat suuret tehtaat San Juaniin. Vuonna 1985 Seagrams myi tislaamonsa ja käsittelylaitoksensa Camuyssa ja Arecibossa paikalliselle Destilería Serrallésille, joka tuotti Don Q -rommia. Sopimuksen yhteydessä Seagrams myös myönsi Serralesille oikeudet tuottaa ja levittää Captain Morgania Puerto Ricossa ja muualla Karibialla vuoteen 2012 asti.

Vuonna 2001 Seagrams myi Captain Morganin Diageolle. Diageo ilmoitti 24. kesäkuuta 2008, että se aikoi rakentaa uuden tislaamon ja siirtää toimintaansa verohelpotusten perässä Saint Croixille, Neitsytsaarille. Tämä on aiheuttanut kiistoja Neitsytsaarten ja Puerto Ricon välille. Asiaa käsiteltiin myös Yhdysvaltain kongressissa, jossa syntyi väittelyä Neitsytsaarten oikeudesta käyttää verohelpotuksia yritysten houkuttelemiseksi.

Juomat
------

* *Original Spiced*
* *Original Spiced Gold*
* *Dark Rum*
* *Parrot Bay*
* *Lime Bite*
* *Private Stock*
* *Silver Spiced*
* *Tattoo*
* *100 Proof*
* *Deluxe Dark*
* *Long Island Iced Tea*
* *Captain Morgan Original Spiced Gold & Cola*

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  USVI governor asks US senator to reconsider legislation harming territory’s economic future. *World News*.  12.4.2010.  Arkistoitu 24.5.2012.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Captain Morganin viralliset sivut
Versailles’n peilisali
**Peilisali** (ranskaksi *Grande Galerie* tai *Galerie des Glaces* tai *Galerie de Louis XIV*) on suuri barokkityylinen galleria ja yksi tunnetuimmista huoneista Versailles'n kuninkaallisessa palatsissa lähellä Pariisia, Ranskassa. Se valmistui vuonna 1684.

Peilisalin suunnitteli arkkitehti Jules Hardouin-Mansart. Peilien ja kullattujen veistosten reunustama sali on 75 metriä pitkä ja täyttää lähes koko länsisiiven. Peilisalista on suora näköyhteys Versailles’n palatsin puistoon.

28. kesäkuuta 1919 peilisalissa allekirjoitettiin Versailles'n rauha, joka päätti ensimmäisen maailmansodan.

Charles Le Brunin kattomaalaukset
---------------------------------

* L'Ordre rétabli dans les finances, 1662*L'Ordre rétabli dans les finances*, 1662
* L'Ordre rétabli dans les finances, 1662*L'Ordre rétabli dans les finances*, 1662
* Acquisition de Dunkerque*Acquisition de Dunkerque*
* Louis XIV:n symboli*Louis XIV:n symboli*
* Le Roi gouverne par lui-même, 1661*Le Roi gouverne par lui-même*, 1661
* Paix conclue à Aix la Chapelle, 1668*Paix conclue à Aix la Chapelle*, 1668

Lähteet
-------

1. ↑  Treaty of Versailles | Definition, Summary, Terms, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Versailles’n peilisali** Wikimedia Commonsissa
**Kynuria** (m.kreik. Κυνουρία, *Kynūria* tai *Kynouria*, myös Κυνουριακή, *Kynūriakē* tai *Kynouriakē*; lat. *Cynuria*) oli antiikin aikainen alue Arkadian maakunnassa Kreikassa. Se käsitti alueen Arkadian länsiosassa Peloponnesoksen niemimaan sisäosissa.

Kynuria oli yksi Arkadian neljästä heimoalueesta tai heimovaltiosta Eutresian, Mainalian ja Parrhasian ohella. Kukin näistä alueesta oli Arkadian valtiomallissa samantasoinen Arkadian polisten eli kaupunkivaltioiden, kuten Tegea, Mantineia ja Orkhomenos, kanssa.

Arkadian Kynuriaa ei tule sekoittaa Peloponnesoksen itärannikolla sijainneeseen Kynuriaan, joka kuului osan historiastaan Argoliihin ja osan Lakoniaan.

Maantiede
---------

Kynuria sijaitsi Arkadian länsiosassa Parrhasian sekä Figaleian poliksen alueen eli Figaliken pohjoispuolella.

### Polikset

Vaikka Kynuria muodosti kokonaisuudessaan eräänlaisen polista eli kaupunkivaltiota vastanneen heimovaltion, osa sen paikallisyhteisöistä voidaan myös lukea poliksiksi. Kynurian polikset olivat:

* Alifeira
* Gortys
* Theisoa

### Muut kaupungit

Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan muun muassa:

 
* Brenthe
* Bufagion
* Hypsos
* Lykaia
* Maratha
* Rhaiteai
* Thyraion

Historia
--------

Arkadian Kynuria mainitaan antiikin lähteissä ainoastaan Megalopoliin kaupungin perustamisen yhteydessä. Alueen nimestä voidaan päätellä, että sen asukkaat olivat samaa alkuperää Peloponnesoksen itärannikon kynurialaisten (Κυνούριοι, *Kynūrioi*) kanssa. Kyseinen heimo oli Herodotoksen mukaan arkadialaisten ohella Peloponnesoksen ainoa autoktooninen heimo, toisin sanoen alkuperäisiä asukkaita, jotka eivät olleet vaihtaneet asuinpaikkaansa. Näin kynurialaiset olisivat asuneet alueella jo ennen doorilaisvalloitusta ja mahdollisesti pidempäänkin. Tämän perusteella kynurialaisia on arveltu alkuperältään pelasgeiksi, ja mahdollisesti joonialaisiksi erotuksena Arkadian pelasgeista. Arkadian ja Peloponnesoksen itärannikon kynurialaisten välisestä mahdollisesti yhteydestä ei kuitenkaan ole säilynyt tietoja antiikin lähteissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Cynuria (2)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Arcadia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 505–539, 571, 578. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
4. 1 2 3  Smith, William: "Cynuria (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 8.28.3.
6. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 8.27.4.
7. ↑  Herodotos: *Historiateos* 8.73.
**Paion** (m.kreik. Παῖον, lat. *Paeon*) eli **Paos** (m.kreik. Πάος, lat. *Paus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kalávrytan kunnan alueella lähellä nykyistä Páoksen kylää.

Maantiede
---------

Paionin kaupunki sijaitsi Arkadian Azaniassa lounaaseen Kleitorista. Se luetaan usein Kleitorin alueeseen eli Kleitoriaan. Kaupunki oli rakennettu kukkulalle, joka sijaitsee vajaan kilometrin itään nykyisestä Páoksen kylästä.

Paionin kaupunkivaltion oman alueen kokoa ei tunneta. Paionin eteläpuolella sijaitsivat Halus ja Thaliades ja länsipuolella Psofis. Pausanias kulki alueen halki, ja sanoo Paionin sijainneen Soron-nimisen tammimetsän laidalla lähellä Seiraita, joka sijaitsi 30 stadionin päässä Psofiista ja toimi Kleitorian ja Psofiin alueen rajana. Pausaniaan aikana metsässä eli karhuja ja villisikoja. Paionin mainitsee myös Herodotos, joka käyttää siitä nimeä Paiopolis ja sanoo sitä Azanian kaupungiksi.

Historia
--------

Paionin historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on ollut olemassa arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Se saattoi olla poliksena Kleitorin alaisuudessa ainakin osan historiaansa. Pausaniaan aikana 100-luvulla se oli raunioina.

Nykyinen Páoksen kylä, aiempi Skoúpi, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan, samoin kuin Kalávrytan kunnan osa Paḯonin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Paionin akropolis oli linnoitettu muureilla, jotka sulkivat sisäänsä noin 34 × 65 metrin kokoisen alueen. Akropoliilta on löydetty myös temppeliksi oletetun rakennuksen sekä jonkun toisen rakennuksen jäänteet. Muun kaupungin ainakin ylempi osa on ollut ollut ympäröity toisella muurilla, joka ajoitetaan 300-luvulle eaa. ja jonka pituus oli 516 metriä. Muurien sisäpuolelta on löydetty useiden rakennusten jäänteitä sekä keramiikan siruja. Muurin yhteydestä on löydetty suuri vesisäiliö. Osa kaupungista jäi muurin ulkopuolelle. Herodotoksen tekemän maininnan perusteella kaupungissa on ollut ainakin dioskuurien kultti ja näin oletettavasti näille omistettu pyhäkkö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "276. Kleitor & 288. Paion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Paos *Pleiades*. Viitattu 6.11.2023.
3. 1 2 3  Paos (Achaia) 3 Neos Paos - Πάος *ToposText*. Viitattu 6.11.2023.
4. 1 2 3  "58 B2 Paos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. 1 2  Smith, William: "Cleitor", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
6. 1 2  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 8.23.8–9.
7. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 6.127.
Castelo Real de Mogador hollantilaisen Adriaen Mathamin piirroksessa vuodelta 1641.
Castelo Real de Mogador ranskalaisen Théodore Cornutin piirroksessa vuodelta 1767.
**Castelo Real de Mogador** oli portugalilaisten rakentama linnoitus Atlantin valtameren rannalla Mogadorissa, eli nykyisessä Essaouirassa, Marokossa. Portugali hallitsi linnaa vuosina 1506–1510.

Historia
--------

Portugali alkoi 1500-luvun alkupuolella laajentaa alueitaan Marokossa. Santa Cruz do Cabo de Gué eli nykyinen Agadir valloitettiin vuonna 1505 ja seuraavana vuonna portugalilaiset valloittivat Mogadorin. Kuningas Emanuel I:n määräyksestä Mogadoriin rakennettiin linnoitus vuonna 1506 suojaamaan Portugalin valloitusretkien kannalta merkittävää välisatamaa. Rakennustyöt tapahtuivat yhden Portugalin kruunun arvostetuimmista virkamiehistä, São Jorge da Minan linnankin vuonna 1482 perustaneen, Diogo de Azambujan alaisuudessa. Linnoitus sai nimen *Castelo Real de Mogador*. Jo rakennustöiden aikana portugalilaiset olivat kohdanneet paikallisväestön vastarinnan. Paikallisten onnistui saada linnoituksessa ollut varuskunta saarroksiin, joka johti siihen, että loka- tai marraskuussa 1510 paikalliset saivat vallattua Castelo Real de Mogadorin portugalilaisilta. Valtauksen jälkeen Mogador jäi paikallisten asukkaiden hallintaan.

Castelo Real de Mogador purettiin 1700-luvulla, kun Marokon sulttaani Muhammad III rakennutti Mogadorin kaupungin linnoituksineen uudelleen ranskalaisen arkkitehdin Théodore Cornutin suunnitelman mukaisesti. Cornutin suunnitelman mukaisesti linnoituksen tilalle rakennettiin kävelytie tykkirivistöineen. Nykyisin tämä paikka tunnetaan nimellä *Sqala* tai *Skala du Port*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Newitt, Malyn: *The Portuguese in West Africa, 1415–1670: A Documentary History*, s. 36–37. Cambridge University Press, 2010. ISBN 1139491296. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.2.2013). (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Castelo Real de Mogador essaouira.nu. Viitattu 9.2.2013. (englanniksi)
3. ↑  Kujanpää, Jorma: Essaouira – Surffareiden mekka ja hippien paratiisi Plaza.  Arkistoitu 1.9.2010. Viitattu 9.2.2013.
4. ↑  Houtsma, Martijn Theodoor: *E.J. Brill's First Encyclopaedia of Islam, 1913–1936, Nide 5*, s. 549. uusintapainos. BRILL, 1993. ISBN 9004097910. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.2.2013). (englanniksi)
5. ↑  Tracy, James D.: *City Walls: The Urban Enceinte in Global Perspective*, s. 352. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0521652219. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.2.2013). (englanniksi)
6. 1 2 3  Medina of Essaouira (formerly Mogador) Unesco. Viitattu 9.2.2013. (englanniksi)
7. ↑  Bainbridge, James et al.: *Morocco*, s. 223. Lonely Planet Publications Pty Ltd, 2011. ISBN 978-1-74179-598-1. (englanniksi)
Motorolan tuotekehitysjohtaja Martin Cooper soitti ensimmäisen julkisen puhelun DynaTAc-puhelimen prototyypillä 4. huhtikuuta 1973. Vuonna 2007 otettu kuva on tilanteen lavastus.
**DynaTAC**, lyhenne sanoista **Dyn**amic **A**daptive **T**otal **A**rea **C**overage, on Motorolan matkapuhelintuotesarja, jota valmistettiin 1984–1994. Kaupallinen kannettava puhelin Motorola DynaTAC 8000X sai Yhdysvaltain liittovaltion telehallintoviraston FCC:n hyväksynnän 21. syyskuuta 1983. Sen puheaika oli 30 minuuttia, päälläoloaika kahdeksan tuntia, ja siinä oli LED-valaistut näppäimet soittonumeron valintaan ja 30 numeron muistin. Puhelimen hinta oli 3 995 dollaria vuonna 1983.

Vuoden 1973 prototyyppi painoi kilon, sen akku kesti 35 minuttia, ja puheaikaa oli 20 minuuttia. Tarvittiin vielä vuosikymmen tutkimusta ja tuotekehitystä prototyypistä kaupalliseen versioon, ennen kuin ensimmäinen kaupallinen matkapuhelinpuhelinverkko otettiin käyttöön Chicagossa.

Vuonna 1984 markkinoille saatu DynaTAC 8000x painoi 800 grammaa. Akku kesti valmiustilassa kahdeksan tuntia. Puheaikaa oli enintään tunti. Laitteessa oli 30 puhelinnumeron muisti. Sen hinta oli Yhdysvalloissa 3 995 dollaria.

Sarjassa valmistettiin useita malleja alkaen vuoden 1985 mallista 8000s, ja valmistus jatkui vuoden 1993 Classic II -malliin asti. DynaTACin tilalle tuli paljon pienempi vuonna 1989 julkistettu Motorola MicroTAC.*lähde?*

A DynaTAC 8000X

Lähteet
-------

1. ↑  Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa*, s. 214–217. Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Moreeni, 2013. ISBN 978-952-254-160-4.
2. ↑  Kettunen, Niko & Paukku, Timo: *Kännykkä. Lyhyt historia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014. ISBN 978-952-222-537-5.
**Suomen loistoluettelot** ovat Liikenne- ja viestintäviraston verkkosivuillaan julkaisemia luetteloita, joita on kolme: 

* *Suomen loistot, yleistiedot*
* *Suomen rannikon loistoluettelo*, korvaa painetun luettelon
* *Suomen sisävesien loistoluettelo*, korvaa aiemmin kahtena luettelona julkaistut sisävesien loistojen tiedot

Loistoluettelot uusittiin kesällä 2016, jonka jälkeen ne on julkaistu viraston verkkosivuilla maksuttomina pdf-tiedostoina. Luetteloita uusitaan aiempaa useammin, ja uusimisesta tiedotetaan Tiedonantona merenkulkijoille.

Aiemmat painetut luettelot
--------------------------

**Suomen rannikon loistot** (ruots. *Fyrar vid Finlands kuster*, engl. *Finnish list of lights*) on Liikenneviraston aiemmin painettuna julkaisema luettelo merenkulun valaistuista turvalaitteista. Luettelo uusittiin joka toinen vuosi. Vuoden 2010 painoksessa on 466 sivua.

Teos sisältää merialueiden loistoluettelon, jossa luetellaan kaikki Suomen merialueiden valaistut merimerkit, kuten majakat, sektoriloistot, poijut sekä muut väylän merkitsemiseen käytetyt valaistut turvalaitteet. Se sisältää myös tiedot radionavigaatio-, meriradioliikenne-, luotsi-, VTS- ja pelastuspalveluista sekä suomalaisten merikarttojen koordinaattijärjestelmistä.

**Saimaan järvialueen ja Saimaan kanavan loistot** on aiemmin julkaistu luettelo, joka sisälsi tiedot Vuoksen vesistön ja Saimaan kanavan loistoista sekä luotsi-, DGPS- ja pelastuspalveluista.

**Sisävesien loistot** sisälsi tiedot Kymijoen ja Kokemäenjoen sekä Oulujärven vesistöjen loistoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen loistoluettelot uusitaan kesällä 2016 (Arkistoitu – Internet Archive), Liikennevirasto 22.6.2016
2. ↑  Loistoluetteloiden lataussivu (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tiedonantoja merenkulkijoille (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Loistoluetteloiden lataussivu
**Theológos** (kreik. Θεολόγος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 636 (vuonna 2011).

Theológoksen kylää.
Theológoksen kylä sijaitsee Thásoksen kaakkoisissa sisäosissa tietä pitkin noin 54 kilometriä etelään saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu noin 220 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Varhaisin maininta paikasta on vuodelta 1287. Tuolloin siellä oli Athoksen Filótheoksen luostarin alainen sivuluostari, joka oli omistettu Johannes Teologille. Kylä on saanut nimensä tästä. Osmanivallan aikana Theológos toimi saaren keskuksena. Kylä tunnetaan vanhoista suojelluista taloistaan.

Theológos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Θεολόγου, *Dimotikí Koinótita Theológou*), johon kuuluvat varsinaisen Theológoksen kylän lisäksi kylät Alykí, Astrís, Koínyra, Livádi, Parádeisos, Paralía Astrídos, Potós, Psilí Ammos, Rosogkremós, Skídia ja Thymoniá, Koínyran saari sekä Arkkienkelin luostari (*Moní Archangélou*). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 762. Potóksen kylä toimii Theológoksen satamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Theologos *Thassos View*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Theologos *Go Thassos*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Potos *Thassos View*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Theológos** Wikimedia Commonsissa
**Tholária** (kreik. Θολάρια) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Amorgóksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 138 (vuonna 2011).

Tholárian Pyhien palkattaparantajien (*Ágioi Anárgyroi*) kirkko.
Tholárian kylä sijaitsee Amorgóksen koillisosissa noin 18 kilometriä koilliseen Amorgóksen kylästä eli Chórasta. Se on rakennettu noin 182 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän lähellä Víglan huipulla sijaitsee antiikin ajan Aigialen kaupungin arkeologinen alue. Tholárian pääkirkko on omistettu Pyhille palkattaparantajille (*Ágioi Anárgyroi*). Rannikolla kylän pohjoispuolella on kaksi rantaa, Megáli Vlycháda (myös Megáli Glyfáda) ja Mikrí Vlycháda (Mikrí Glyfáda).

Tholária muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Θολαρίων, *Topikí Koinótita Tholaríon*), johon kuuluu varsinaisen Tholárian kylän lisäksi sen ranta-asutus Paralía Tholaríon. Koko yhdyskunnan väkiluku on 189.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Tholaria *Greeka.com*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Tholaria *All Over Greece*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tholária** Wikimedia Commonsissa
**Miikka Juhani Kajander** (s. 5. lokakuuta 1971 Turku) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja, joka tunnettiin urallaan kovasta laukauksestaan ja vapaapotkuistaan.

Ura
---

Kajander aloitti uransa Åbo IFK:ssa kaudella 1989, esiintyen II divisioonassa seitsemässä ottelussa. ÅIFK putosi kauden päätteeksi III divisioonaan ja Kajanderin rooli kasvoi tulevalle kaudelle, ollen joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä yhdeksällä maalillaan. Kaudeksi 1991 hän siirtyi Pargas Idrottsföreningiin, jossa hän vietti neljä kautta. Kajander oli joukkueen avainpelaajia, tehden useita maaleja vapaa- ja rangaistuspotkuista. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä Tampereen Pallo-Veikkojen riveissä 6. kesäkuuta 1993 vierasottelussa Kuuysiä vastaan, pelaten silloin kaksi ottelua lainalla. PIF nousi kaudeksi 1994 uuden nimen saaneeseen Ykköseen, ja vaikka paraislaisten kausi päättyi 12. sijaan ja putoamiseen, löi Kajander läpi toisella sarjatasolla 12 maalillaan 24 ottelussa.

Vuonna 1995 Kajander teki sopimuksen Veikkausliigaan Tampereen Ilveksen kanssa. Hänen ensimmäinen kokonainen pääsarjakautensa sai räjähtävän alun Kajanderin tehdessä kymmenessä ensimmäisessä ottelussaan yhdeksän maalia. Vaikka sama tahti ei jatkunut kauden loppuun asti, teki hän yhteensä 13 maalia, pelaten kaikissa paitsi yhdessä sarjaottelussa. Onnistuneen kauden päätteeksi Kajander valittiin uuden vuoden liigatulokkaan palkinnon ensimmäiseksi saajaksi. Kansallisen läpimurtonsa tehtyään hän siirtyi kaudeksi 1996 Ruotsin toiselle sarjatasolle Motala AIF:n joukkueeseen, jossa pelasi kahden vuoden ajan seuran sijoittuessa keskikastiin.

Ruotsin kausien jälkeen Kajander palasi Suomeen Vaasan Palloseuran riveihin. Hän saavutti uransa ensimmäisen ja ainoan mitalin VPS:n kanssa, seuran sijoittuessa toiseksi Valkeakosken Hakan jälkeen. Yhden Vaasassa vietetyn kauden jälkeen Kajander palasi Tampereelle juuri perustettuun Tampere Unitediin. Hän pelasi tärkeässä roolissa, tehden 20 ottelussa kahdeksan maalia TamUn noustessa ensimmäisellä kaudellaan Veikkausliigaan. Kajander pelasi vielä muutamia liigaotteluita seuraavalla kaudella ja esiintyi myös yhteistyöseura Nokian Pyryn joukkueessa Ykkösessä. Hän lopetti uransa kauden 2000 jälkeen.

Saavutukset
-----------

* Vuoden liigatulokas 1995
* Suomen-mestaruushopea 1998

Lähteet
-------

1. ↑  KAJANDER Miikka *Veikkausliiga.com*. Viitattu 13.11.2013.
2. ↑  Lahtinen, Esko S. – Malmberg, Kirsti – Sainio, Iris – Soininen, Heidi – Tonttila, Tuula: *Jalkapallokirja 1991*, s. 232. Suomen Palloliitto, 1991. ISSN 0787-7188.
3. 1 2  Miikka Kajander *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 13.11.2013.
4. ↑  Tampere United vahvistuu *MTV.fi*.  29.11.2000.  Arkistoitu 13.11.2013. Viitattu 13.11.2013.
**Garrett Erin Reisman** (s. 10. helmikuuta 1968 Morristown, New Jersey) on yhdysvaltalainen insinööri ja avaruuslentäjä.

2011 Reisman siirtyi Nasasta SpaceX:lle. 2018 Reisman siirtyi Etelä-Kalifornian yliopistoon ja jatkoi konsulttina Spacex:llä.

Lennot
------

### Retkikunta 15

Reisman toimi Retkikunta 15:n varamiehistössä.

### Retkikunta 16 ja Retkikunta 17

Reismanin ensimmäinen lento oli Retkikunta 16 Kansainväliselle avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui avaruussukkula Endeavourin lennolla STS-123 2008-03-1111. maaliskuuta 2008. 

Reisman jatkoi Retkikunta 17:n miehistöön. Laskeutuminen Maahan tapahtui 14. kesäkuuta 2008 avaruussukkula Discoreryn lennolla STS-124.

### STS-123

Reisman lensi Kansainväliselle avaruusasemalle myös avaruussukkula *Atlantiksen* lennolla STS-132. Laukaisu oli 14. toukokuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Garrett Reisman** Wikimedia Commonsissa

* Lentoa STS-132 edeltävä haastattelu (23.4.2010) (englanniksi)
* Lentoa STS-123 edeltävä haastattelu (29.2.2008) (englanniksi)
* NASA biography
* Spacefacts biography of Garrett Reisman

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |

 |
Naurattajat-kirjan kansikuva
**Naurattajat – Suomalaisen komiikan tekijät 2007–1907** on tietokirja suomalaisesta komediasta elokuvissa ja televisiossa. Kirjan on tehnyt Tuomas Marjamäki ja sen on julkaissut Edita Publishing Oy vuonna 2007.

Naurattajissa lähes sata suomalaista koomikkoa, komedianäyttelijää tai -ohjaajaa kertoo työstään. Kirjassa on myös tietoiskuja, anekdootteja ja valokuvia.

Kirja on kirjoitettu käänteisessä aikajärjestyksessä. Se lähtee vuodesta 2007 ja päättyy vuoteen 1907. Luvut on jaksotettu vuosikymmenien mukaan.

Sisältö
-------

**2007–2000 – Häpy endkö? Eli kuinka suomalainen komiikka pirstaloitui niin pieniksi palasiksi**

Luku käsittelee suomalaisen komiikan pirstaloitumista, tulevaisuutta sekä ilmiöitä kuten stand up -komiikka, Star Wreck -elokuva, camp-huumori, elokuvien tuotteistaminen ja viimeinen Uuno Turhapuro -elokuva.

**1999–1990 – Paluu menneisyyteen**

Luku käsittelee Kummelin, Pekko Aikamiespojan ja Markku Pölösen kukoistuksen aikaa, imitaattoribuumia sekä poliittista huumoria, kuten *Hyvät herrat*.

**1989–1980 – Sketsikkoaika**

Luku käsittelee sketsien kulta-aikaa, Aki Kaurismäen elokuvia ja lastenhuumoria.

**1979–1970 – Jäniksen vuosikymmen**

Luku käsittelee Neil Hardwickin tv-sarjoja, Risto Jarvan elokuvia, Uuno Turhapuroa ja Kivikasvoja.

**1969–1960 – Vanhat kulissit kaatuvat**

Luku käsittelee Spede Pasasen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen suosion huippua, Leo Jokelaa, elokuva-alan lakkoa, televisioteatteria ja Komisario Palmu -elokuvia.

**1959–1950 – Hyi ruma rillumarei!**

Luku käsittelee elokuvakriitikkoja, Suomen Filmiteollisuuden Liisankadun elokuvastudioita, Matti Kassilan elokuvia, Pekka Puupää -elokuvia, rillumarei-ilmiötä sekä Tuntematon sotilas -elokuvaa.

**1949–1940 – Naurua juoksuhaudoissa**

Luku käsittelee Hannes Häyristä, Suomisen perhettä, totisia koomikoita ja sota-ajan komediatuotantoa.

**1939–1930 – Sano se suomeksi!**

Luku käsittelee Sotilasfarsseja, Valentin Vaalan elokuvia, Siiri Angerkoskea, Aku Korhosta ja Uuno Laaksoa, Lapatossu-elokuvia ja Suomen Filmiteollisuus oy:tä.

**1929–1920 – Mykkä kausi**

Luku käsittelee Erkki Karun elokuvia, Suomi-Filmi oy:tä, kadonneita mykkäelokuvia sekä ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa *Salaviinanpolttajat* (1907).