recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nika Križnar** (s. 9. maaliskuuta 2000) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edustaa seuratasolla SSK Alpina Žiriä.

Križnar saavutti nuorten MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa 2018 ja pronssia 2017, naisten joukkuekilpailussa kultaa 2018 ja hopeaa 2017 sekä sekajoukkuekilpailussa kultaa 2016 ja 2017. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 13:nneksi, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 seitsemänneksi ja Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 niin ikään seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä sekä pronssia suurmäessä ja sijoittui normaalimäessä viidenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti normaalimäessä pronssia. Sekajoukkuemäessä hän saavutti kultaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti sekajoukkuemäessä pronssia sekä oli suurmäessä kymmenes ja normaalimäessä yhdestoista.

Križnar debytoi maailmancuptasolla Ljubnossa 13. helmikuuta 2016, sijoittuen tuolloin 14:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lillehammerissa joulukuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Râșnovissa maaliskuussa 2018. Kauden 2017–2018 kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Tšaikovskissa ja viidenneksi maailmancupin kokonaiskilpailussa. Kaudella 2019–2020 hän oli Ljubnossa kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemäs. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui Ramsaussa toiseksi. Helmikuussa 2021 hän saavutti Hinzenbachissa ensimmäisen osakilpailuvoittonsa ja sijoittui viikonlopun kahdessa muussa kilpailussa toiseksi. Lisäksi hän voitti Râșnovin ensimmäisen kilpailun ja oli toisessa kisassa kolmas. Maaliskuussa 2021 hän oli Nižni Tagilissa kolmas ja toinen sekä Tšaikovskissa kahdesti kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti yhdeksän pisteen erolla Sara Takanashiin. Kaudella 2021–2022 hän voitti Ljubnossa, Willingenissä ja Hinzenbachissa sekä oli toinen Hinzenbachissa, kahdesti Lillehammerissa, kerran Oslossa ja kahdesti Oberhofissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Villachin molemmissa kilpailuissa kolmanneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Villachin, Sapporon ja Ljubnon jälkimmäisissä kilpailuissa kolmas. Lahdessa hän saavutti voiton ja Trondheimissa kolmossijan. Mailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.

Continental Cupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nika Križnar Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Nullsoft** oli yhdysvaltalainen vuonna 1997 perustettu ohjelmistoyhtiö, jonka perusti Justin Frankel Sedonassa Arizonassa. Sen suosituimpia ohjelmia olivat Winamp-mediasoitin ja SHOUTcast-Internet-radiosovellus.
Yhtiön nimi *Nullsoft* parodioi Microsoftin vastaavaa. *Null* (suom. *nolla, mitätön*) on pienempi kuin *micro* (suomeksi mikro).
Nullsoftin maskotti oli Mike the Llama (vapaasti suomennettuna Mikko Laama).

Maaliskuussa 1999 PlayMedia Systems haastoi Nullsoftin oikeuteen. NullSoft oli alun perin käyttänyt Tomislav Uzelacin kehittämää AMP MP3-decooderia, mutta sanoi luopuneensa siitä kesäkuussa 1998.

Nullsoft myytiin America Onlinelle 90 miljoonalla dollarilla 1. heinäkuuta 1999. Tämän jälkeen yhtiö muuttui AOL:in tytäryhtiöksi ja sen päämaja siirrettiin San Franciscoon.
Nullsoft kehitti myös Nullsoft Streaming Video (NSV) -tiedostomuodon, Ultravox Media On Demand Server -palvelimen sekä Gnutella ja WASTE-vertaisverkot. AOL kielsi vertaisverkkotekniikan jakelun.
Nullsoftin San Franciscon toimistot suljettiin joulukuussa 2003, jolloin Frankel ja muuta alkuperäiset kehittäjät jättivät AOL:n.

Vuonna 2014 yhtiön Winamp-mediasoitin ja SHOUTcast tuotteet myytiin AOL:lta uudelle omistajalleen Radionomy-nimiselle yritykselle.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Winamp foorumi: Winamp News. Julkaistu: 29.1.2014

Aiheesta muualla
----------------

* virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo näyttelijästä. Yleisurheilijasta katso artikkeli Timo Tuominen (yleisurheilija).*
**Timo Tuominen** (s. 1964 Salo) on suomalainen näyttelijä jolla on vuodesta 2004 ollut kiinnitys Suomen Kansallisteatteriin. Hän on esiintynyt myös mm. Helsingin Kaupunginteatterissa ja Teatteri Takomossa, jonka perustajajäsen hän on. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1995. Tuominen on tehnyt myös lukuisia televisio- ja elokuvarooleja.

Salossa syntynyt Tuominen kävi koulunsa Ilmajoella. Tuominen on näytellyt muun muassa elokuvissa *Arvon veli* sekä *Aavan meren tällä puolen* sekä TV-sarjassa *Klikkaa mua.* Kansallisteatterissa hän on näytellyt muun muassa Kristian Smedsin *Tuntemattomassa sotilaassa* (Koskela), Reko Lundánin *Kissassa kuumalla katolla*, Juha Hurmeen *Europaeuksessa* ja Pirkko Saision näytelmässä *Slava! Kunnia*. Helsingin kaupunginteatterissa hänet on nähty pääosassa muun muassa musikaalissa *Housut pois*. Lisäksi hän vieraili Yle TV1 visailuohjelmassa *Hyvät katsojat* vuonna 2018. 

Tuominen on vuosia esittänyt belgialaisen Jacques Brelin lauluja. Tuominen on itse kääntänyt esittämänsä laulut. Käännettyjä lauluja on yli 80. Tuominen on tehnyt seitsemän Brel-levytystä:

1. Avec Jacques Brel
2. Encore Brel
3. Brel album
4. Brel: Ne
5. En concert
6. Kun ei ole muuta kuin...
7. Seuraava

Levytettyjä kappaleita on 75.

Dubbaukset
----------

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Drufva, Juha: Brelin työn jatkaja *Kansan Uutiset*.  14.7.2012. Viitattu 14.10.2017.
2. ↑  Haku Tuominen, Timo *Ilona-esitystietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 14.10.2017.
3. ↑  Timo Tuomisen rakastetut Jacques Brel -konsertit saavat jatkoa! Web Archive:  L’Insitut français de Finlande.  Arkistoitu 14.10.2017. Viitattu 21.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Tuominen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Eirin Maria Kvandal** (s. 12. joulukuuta 2001) on norjalainen mäkihyppääjä.

Planican MM-kilpailuissa 2023 Kvandal saavutti pronssia joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä 21:nneksi. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Oberwiesenthalissa 2020 hän saavutti sekajoukkuemäen hopeaa.

Seuratasolla Mosjøen IL:ää edustava Kvandal kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa Ramsaussa joulukuussa 2020 sijoittuen 33:ksi. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti 24. tammikuuta 2021 voittamalla Ljubnossa käydyn seuraavan kilpailun. Hän sijoittui kolmanneksi Hinzenbachissa helmikuussa 2021, Râşnovissa helmikuussa 2023 sekä Lillehammerissa ja Engelbergissä joulukuussa 2023. Vuodenvaihteessa 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Garmisch-Partenkirchenissä ja kolmanneksi Oberstdorfissa. Pari viikkoa myöhemmin hän oli kolmas Sapporossa. Hän voitti Raw Air -kiertueen kokonaiskilpailun saavutettuaan Oslossa kolmossijan ja voiton, Trondheimissa voiton ja kakkossijan sekä Vikersundissa voiton. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eirin Maria Kvandal Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  A-landslag kvinner Norges Skiforbund. Viitattu 25.1.2021. (norjaksi)
Oulun NMKY:n poikakuorossa, Ynnin Pojat, laulaneet pojat saivat vuonna 1980 idean kokeilla siipiään pienimuotoisemmassa kokoonpanossa. Siivet kantoivatkin hyvin ja vuonna 1990 neljän nuoren miehen muodostama **Kaarle-Kvartett**i (ent. Ynnin Poikien kvartetti, SEKO-Kvartetti) vietti 10-vuotisjuhlavuottaan ja julkaisi levyn juhlakonserttinsa yhteydessä.

Kvartetti osallistui menestyksekkäästi lukuisiin valtakunnallisiin kvartettilaulukilpailuihin, voittaen mm. Nuorten Kuoroliiton valtakunnalliset kvartettilaulukilpailut vuonna 1981, sekä Kouvolan valtakunnallisten kvartettilaulukilpailujen nuoriskvartettisarjan 1983 ja mieskvartettisarjan 1986. Kilpailumenestystä Kaarle-Kvartetti saavutti vielä Italiassa, Goriziassa vuonna 1994 järjestetyssä kansainvälisessä lauluyhtyekilpailussa. Kilpailun toisen sijan saavuttaneessa kvartetissa lauluoivat alkuperäisten jäsenten 1. tenori Pekka Siltala sekä 2. tenori Ilkka Eskelisen lisäksi 1.basso Jarmo Ojala ja 2. basso Jyrki Kauppinen.

Kaarle-Kvartetti esiintyi paljon erilaisissa tilaisuuksissa häistä hautajaisiin, avusti usein Oulun tuomiokirkon jumalanpalveluksissa ja konsertoi säännöllisesti kotikaupungissaan Oulussa. Yksi merkittävimpiä konserttikiertueita oli vuonna 1989 **Hetan musiikkipäivät**. Tuolloin Kaarle-Kvartetti konsertoi Ylitornion ja Hetan kirkossa.

Kaarle-Kvartetissa ovat laulaneet: tenorit: Pekka Siltala ja Ilkka Eskelinen, bassot: Petri Antikainen, Sakari Kotaniemi, Reijo Kortejärvi, Jarmo Ojala, Jyrki Anttila sekä Jyrki Kauppinen. 

Kaarle-Kvartetti on julkaissut ohjelmistoaan kahdelle tallenteelle: **Kaarle-Kvartetin 10-vuotisjuhlalevy** 1990, JSLP003 ja **Ilta on tullut Luojani**, 2024. JSPS002 tallenteet löytyvät myös digialustoilta.
*Tämä artikkeli käsittelee Helsingissä sijaitsevasta Kaisaniemen koulusta. Ylivieskan kaupunginosassa Kaisaniemessä on samanniminen koulu.* 

**Kaisaniemen ala-asteen koulu** on noin 390 oppilaan peruskoulu, jossa on luokat 1–6. Koulu on Helsingin Kaisaniemen ja Kruununhaan lähikoulu, jonka lisäksi musiikin ja nykytanssin painotusluokille tulee oppilaita ympäri Helsinkiä.

Kaisaniemen ala-asteen koulun oppilaat ovat kolmannelta kuudennelle luokalle musiikki-, nykytanssi- tai teemalinjalla. Musiikin ja nykytanssin linjat ovat painotettua opetusta, ja niille haetaan soveltuvuuskokeella. Musiikkilinjan soveltuvuuskokeessa mitataan musikaalisuutta. Linjan oppilailla on aluksi kolme ja myöhemmin neljä tuntia viikossa musiikin perusopetusta. Nykytanssilinjan oppilailla on aluksi kaksi ja myöhemmin kolme tuntia viikossa nykytanssin opetusta. Koulussa on kolmannesta luokasta lähtien joko design- tai draamaopetusta. Kaisaniemen ala-asteen koulussa opiskellaan yhtä vierasta kieltä pakollisena ja yhtä vapaaehtoisena. Vaihtoehdot ovat englanti, ranska ja saksa.

Kaisaniemen ala-asteen koulu peruskorjattiin syyslukukaudella 2016 ja vuoden 2017 aikana. Väistötiloina toimivat Kaisaniemen puistossa oleva paviljonki ja Kruununhaassa sijaitseva Minerva. Remontti valmistui keväällä 2018.*lähde?*

Koulu on perustettu vuonna 1924. Sen rehtori on Susanna Kantanen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Etusivu  27.11.2018. Helsingin kaupunki. Viitattu 14.3.2019.
3. ↑  Oppilaaksiotto  27.11.2018. Helsingin kaupunki. Viitattu 14.3.2019.
4. 1 2 3 4 5  Painotettu opetus  12.12.2019. Helsingin kaupunki. Viitattu 14.3.2019.
5. ↑  Kielitarjonta  24.1.2018. Helsingin kaupunki. Viitattu 14.3.2019.
**WikiScanner** eli **Wikipedia Scanner** on Virgil Griffithin (s. 1983) laatima tietokoneohjelma, jonka avulla voidaan pyrkiä selvittämään, mitkä tahot muokkaavat Wikipediaa anonyymisti. Griffith latasi tietokoneelle tietosanakirjan erottaen XML-pohjaiset tiedot nimettömistä muutoksista artikkeleissa ja muokkaajien käyttämistä IP-osoitteista. Lopulliseksi tietokannan kooksi tuli 34,4 miljoonaa muokkausta, jotka oli tehty 2,6 miljoonasta organisaatioille tai yksityisille kuuluvasta osoitteesta. Griffith teki internetiin hakupalvelun, josta voi helposti hakea esimerkiksi organisaatioiden kuten Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun (CIA), Microsoftin tai Yhdysvaltain kongressin tekemiä muutoksia.

Muokattuja artikkeleita
-----------------------

CIA:n muokkaamiksi uskotaan joitain Yhdysvaltain presidenteistä kertovia artikkeleita, artikkelia Iranin presidentistä Mahmud Ahmadinežadista sekä lisäys *Tähtien sota* -elokuvan valosapelitaisteluun. Vatikaanin uskotaan poistaneen Sinn Féinin johtajaan Gerry Adamsiin liitetystä epäilystä, joka koski 1970-luvulla tehtyä kaksoismurhaa.

Katso myös
----------

* Valkea propaganda

Lähteet
-------

* Pott, Kyle: Identify anonymous edits with Wikipedia Scanner *Lifehacker*.  15. elokuuta 2007.  Arkistoitu 31.10.2007. Viitattu 16. elokuuta 2007. (englanniksi)
* Borland, John: See Who's Editing Wikipedia - Diebold, the CIA, a Campaign  14. elokuuta 2007. Wired.com:  CondéNet, Inc.. Viitattu 16. elokuuta 2007. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Kähkönen, Virve: CIA ja Vatikaani jäivät kiinni Wikipedian käpälöinnistä *Helsingin Sanomat*.  16. elokuuta 2007. Viitattu 16. elokuuta 2007. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nettiohjelma: CIA muokkailee Wikipediaa *Yle Uutiset*.  15.8.2007. Viitattu 27.7.2022.
**Hydratsiini** (*diamidi*, *diamiini* tai *typpihydridi* (vedetön)) on muun muassa rakettimoottorien polttoaineena käytetty neste, jonka kemiallinen kaava on N2H4 ja rakennekaava H2N-NH2. Hydratsiinin vesiliuosta, joka sisältää 37–64 painoprosenttia hydratsiinia nimitetään *hydratsiinihydraatiksi*. Hydratsiinin 64-painoprosenttista vesiliuosta kutsutaan myös 100 % hydratsiinihydraatiksi. *Hydratsiinin vesiliuokseksi* erotuksena edellisistä kutsutaan ainetta, joka veden lisäksi sisältää enintään 37 painoprosenttia hydratsiinia. Hydratsiinin ominaisuuksiin, kuten esimerkiksi tiheys, sulamislämpö, kiehumispiste ja leimahduspiste, vaikuttaa olennaisesti aineen vesipitoisuus. Oheisessa taulukossa esitetty 100 % hydratsiinin ominaisuudet.

Käyttö
------

Hydratsiinin pääkäyttö on lannoitteiden tuotannossa ja esimerkiksi elastaanikuitujen tuotannossa. Sitä käytetään metallien pinnoituksessa (nikkelöinti) ja muovien valmistuksessa (polyuretaanin valmistus) sekä lääkkeiden valmistuksessa ja valokuvien kehityksessä. 

Hydratsiinia käytetään myös juomaveden puhdistuksessa ja eräissä räjähdysaineissa.

Hydratsiinia voidaan käyttää myös voimalaitosten vedenkäsittelyssä hapen poistoon estämään korroosiota voimalaitosten höyrykattiloiden höyry-vesikierrossa ja kaukolämpöverkossa. Ilman hapen vaikutuksesta hydratsiini hajoaa typeksi ja vedeksi. Kaukolämpöverkossa kiertävän veden hydratsiinipitoisuus on hyvin alhainen noin 0,1 mg/l. Laimea liuos ei aiheuta ihmisille terveydellistä vaaraa mahdollisessa kaukolämpöputken vuodossa.

Toisen maailmansodan lopulla Saksa käytti hydratsiinia Messerschmitt Me 163-rakettihävittäjän polttoaineena metanolin kanssa nimellä **B-Stoff**. Sen jälkeen yhdistettä on käytetty kantorakettien ja avaruusalusten rakettimoottorien ajoaineena. 

Hydratsiinia on käytetty myös varhaisissa polttokennoissa.

Valmistus
---------

Hydratsiinia valmistetaan vuonna 1907 keksityllä Olin Raschig-prosessilla natriumhypokloriitista (NaClO) ja ammoniakista (NH3). Nykyään yleisempi valmistustapa on Pechiney–Ugine–Kuhlmann-prosessi, jonka lähtöaineina ovat ammoniakki ja vetyperoksidi.

Emil Fischer havaitsi luonnossa ensi kerran hydratsiinia vuonna 1875.

Variaatioita
------------

Hydratsiinista on kehitetty monometyylihydratsiini (MMH), epäsymmetrinen dimetyylihydratsiini (UDMH, 1,1-dimetyylihydratsiini) ja symmetrinen dimetyylihydratsiini eli 1,2-dimetyylihydratsiini. Näiden lisäksi markkinoilla on useita muita eri tavoin substituoituja hydratsiineja synteettisen kemian tarpeisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Chemistry of Petrochemical Processes: *Pechiney-Ugine-Kuhlman-process*, s. 148. 2nd edition. Gulf Publishing Company, 1994–2000. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hydratsiini**.
* Hydratsiinin kansainvälinen kemikaalikortti
* Hydratsiinin OVA-ohje (Arkistoitu – Internet Archive)
**Zstandard** on häviötön pakkausalgoritmi, jonka referenssitoteutus **zstd** on julkaistu vapaana avoimen lähdekoodin ohjelmana käyttäväksi. Zstandardin tavoitteena oli saavuttaa zipin ja gzipin käyttämän DEFLATE-algorithmin pakkaussuhde, mutta toimia huomattavasti nopeammin. Zstandardin kehitti Yann Collet Facebookilla (nykyisin Meta Platforms).

Facebook julkaisi Zstandardin ja sen toteutuksen 2016. Referenssitoteutus on julkaistu BSD-lisenssillä Githubissa. Versiossa 1.0 lisättiin mukaan patenttien vastainen lauseke, jonka mukaan lisenssi lakkaa jos Facebookia vastaan nostetaan patenttivaade.
Versiossa 1.3.1 tämä lauseke on poistettu ja lisenssiksi muutettu BSD + GPLv2.

Algoritmi on julkaistu standardina RFC 8478. Tiedostomuodolle on rekisteröity tyyppi "application/zstd" ja tiedostopääte "zst".

Yleisessä käytössä zstd pakkaa 5–10% tehokkaammin kuin DEFLATE ja on 2–3 kertaa nopeampi. Algoritmi on tarkoitettu skaalautuvaksi. Algoritmille on mahdollista käyttää 22 eri pakkaussuhdetta, joista tehokkain pakkaa paremmin kuin bzip2.

Facebookin mukaan zstd on samalla pakkausuhteella 3–5 kertaa nopeampi kuin gzip, tai samalla pakkausnopeudella pakkaa 10–15 % paremmin. Pakkauksen purku on 2–3 kertaa nopeampi riippumatta pakkaussuhteesta. Nopeutuminen on saavutettu suunnittelemalla algoritmi rinnakkaistuvaksi nykyisille suorittimille jakamalla data useaan rinnakkaiseen vuohon. Tämä on kumuloituva usean prosessoriytimen käytön kanssa. Lisäksi on vältetty tarvetta ehdolliselle suoritukselle.

zstd:n erikoisuus on kaksivaiheinen pakkaus. Ohjelma voi rakentaa etukäteen pakattavasta aineistosta sanakirjan (*dictionary*), jota käytetään pakkauksen optimointiin. Ohjelmassa on myös toteutettu adaptiivinen pakkaus, jolloin ohjelma voi pakata tietovirtaa hyödyntäen vapaan prosessoritehon pitäen pakkausnopeuden (*throughput*) samana kuin luettava datan nopeus.

Käyttö
------

Zstandard on otettu mukaan Linux-kerneliin Btrfs, F2FS, SquashFS ja UBIFS-tiedostojärjestelmien tiedostonpakkaukseen.

Arch Linux otti zstd:n käyttöön asennuspakettiensa pakkauksena syksyllä 2019.
Archin mukaan siirtyminen xz-pakkauksesta zstd:hen lisäsi pakettivaraston kokoa vain 0,8 %, mutta nopeutti pakettien purkamista asennusvaiheessa 1300 %.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Michael Larabel: Zstd Compression For Btrfs & Squashfs Set For Linux 4.14, Already Used Within Facebook *8. syyskuuta 2017*.. Viitattu 13.09.2023. (englanniksi)
8. ↑
9. ↑
10. ↑
**The Squadronaires** on vuonna 1939 perustettu englantilainen jazzyhtye.

Historia
--------

Vuonna 1939 Britannian Kuninkaalliset Ilmavoimat päättivät nostaa joukkojen moraalia viihteellä ja musiikilla. The Squadronaires oli yksi perustetuista yhtyeistä. Se koostui joistakin ajan parhaimmista muusikoista. The Squadronairesista tuli erittäin suosittu jazzyhtye ja se oli todennäköisesti parhaiten tunnettu sen ajan englantilainen sotilastanssiyhtye. Kuuluisia hittejä olivat: "There's Something in the Air" ja "South Rampart Street Parade." The Squadronaires soitti tanssiaisissa ja konserteissa sotilashuoltohenkilökunnalle ja myös esiintyi BBC:n lähetyksissä sekä levytti Decca-levy-yhtiön sopimuksen alla. Orkesterin ensimmäinen esiintyminen radiossa ja televisiossa oli tammikuussa 1941.

D-Dayn jälkeen yhtye meni viihdyttämään huoltohenkilöstöä Euroopan luoteisrintamalle, mutta joutuivat palaamaan Englantiin sotaoperaatioiden vuoksi. Demobilisaation jälkeen yhtyeen jäsenet perustivat samannimisen siviiliyhtyeen. Ronnie Aldrich oli toiminut sovittajana ja pianistina, mutta vuonna 1950 hän otti bändinjohtajan paikan ja yhtyettä kutsuttiin sen jälkeen nimellä Ronnie Aldrich and The Squadronaires. Keikkavuosi 1951 oli kiireisin periodi toiminnalle, jota bändi oli koskaan kokenut. Vuonna 1952, The Squadronaires alkoi varaamaan kesäksi säännöllisesti The Palace Ballroomia Douglasissa, Mansaarella, mikä jatkui vuoteen 1963 saakka. He soittivat Ballroomissa kaikkina päivinä, paitsi sunnuntaisin, jolloin he soittivat konsertteja Palace Theatressa. Vokalisti Peter Mortonin johtama bändin *riisuttu versio* (vähemmän muusikoita paikalla) ilmestyi joka iltapäivä Palace Gardensiin. A cut-down version of the band led by vocalist Peter Morton appeared every afternoon in the Palace Gardens. The Squadronaires jatkoi työtä Ronnie Aldrichin johtamana vuoteen 1964 saakka.

Paluu
-----

Vuonna 1985 uusi iso Big band-orkesteri perustettiin nimellä "The Royal Air Force Squadronaires."

Jäsenet
-------

* johtaja: Jimmy Miller (1939-1950) Ei siirtynyt siviilibändiin, koska ei halunnut luopua sotilasurastaan.
* manageri: Arthur Maden
* trumpetti: Tommy McQuater, Archie Craig, Clinton French
* pasuuna: George Chisholm, Eric Breeze
* saksofoni: Tommy Bradbury, Harry Lewis, Jimmy Durrant, Andy McDevitt, Cliff Townshend (The Whon kitaristi Pete Townshendin isä)
* piano: Ronnie Aldrich
* kitara: Sid Colin
* kontrabasso: Arthur Maden
* rummut: Jock Cummings
* laulu: Jimmy Miller, Joan Regan, Suzy Miller, Jackie Lee, Joan Baxter, Peter Morton, Ken Kirkham.

Sodan jälkeen, Jimmy Watson korvasi Clinton "Froggy" Frenchin trumpetistina ja and Monty Levy korvasi Harry Lewisin alttosaksofonistina.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
Varpaiden ja kyynärvarsien varassa lankuttamista.
Ojennettujen käsivarsien varassa lankuttamista.
Kyljellään lankuttamista.
**Lankku** on lihaskuntoharjoite, jota käytetään keskivartalon syvien lihasten vahvistamiseen. Lankussa ihminen asettuu noja-asentoon lattiaa vasten jalkojensa ja käsivarsiensa varaan vartalo suorana ja vatsalihakset jännitettyinä. Asennossa voi olla esimerkiksi yhdestä kolmeen minuuttia, ja sen voi toistaa muutaman kerran.

Suoritustapoja
--------------

Lankusta on erilaisia muunnelmia. Helpoimmassa lankussa ollaan polvien ja ojennettujen käsivarsien varassa. Vaativammassa lankussa ollaan varpaiden ja kyynärvarsien varassa. Eniten tasapainoa vaativassa lankussa ollaan varpaiden ja ojennettujen käsivarsien varassa. Lankuttaa voi myös kylkiasennossa. Lankuttamisen aikana voi aktivoida muitakin lihaksia tekemällä esimerkiksi jalkojen nostoja, hartialiukuja ja lantion heilautuksia.

Maailmanennätykset
------------------

Miesten lankutuksen maailmanennätys on Tšekin Josef Šalekin nimissä. Šalek lankutti vuonna 2023 9 tuntia, 38 minuuttia ja 47 sekuntia. Kanadalainen DonnaJean Wilde pitää hallussaan naisten maailmanennätystä, jonka hän rikkoi vuonna 2024 ajalla 4 tuntia 30 minuuttia ja 11 sekuntia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuinka pitkään lankku täytyy pitää? *Kunto Plus*.  5.6.2016. Viitattu 26.1.2023.
2. ↑  Ulla Malminen: Tavoitteena litteä vatsa? Katso asiantuntijoiden treenivinkit  19.4.2017. Yle. Viitattu 26.1.2023.
3. ↑  Anne Teräväinen: Lankutatko, muttet saa tuloksia? Näin teet vatsalihasten kuningasliikkeestä oikeasti tehokkaan *Iltalehti*.  18.12.2021. Viitattu 26.1.2023.
4. ↑  Treeni | Isoäiti teki lankutuksen maailmanennätyksen *Helsingin Sanomat*.  30.3.2024. Viitattu 30.3.2024.
**Varo narsistia!** on asianajaja Markku Salon kirjoittama vuonna 2009 ilmestynyt kiistelty kirja, jossa hän käsittelee narsistista persoonallisuutta asianajajan näkökulmasta. 

Asianajaja Markku Salo on kirjoittanut kirjan *Varo narsistia!* narsistista oikeudenkäynnissä vastapuolena. Narsistille tyypillinen toimintakenttä on tuomioistuinlaitos ja muut siihen liittyvät viranomaiset kuten poliisi. Teoksen alkuperäinen kustantaja Tammi perui kirjan julkaisemisen oikeudenkäynnin pelossa, ja sen otti julkaisuohjelmaansa WSOY.

Salo analysoi teoksessa narsistihäiriöistä auttaakseen uhreja tämän tunnistamisessa ja käy läpi urallaan kohtaamiaan tapauksia pääosin perheoikeudellisesta näkökulmasta. Sama häiriöinen voi jatkaa piinaamista ja oikeuslaitoksen ajan tuhlaamista vuosia ja aloittaa uusia oikeudenkäyntejä entisen päätyttyä. Salon asiakkaista jotkut ovat joutuneet yli kymmeneen saman henkilön aloittamaan oikeudenkäyntiin.

Markku Salo kirjoitti teoksen omien sanojensa mukaan lähinnä selvittääkseen ajatuksiaan. Pamflettimuoto rajasi kirjoituksen suppeaksi, mutta siitä saamansa palautteen perusteella Salo tunsi puheenaiheen tärkeäksi. Niinpä hän julkaisi vuonna 2011 aiheesta laajemman teoksen *Narsisti parisuhteessa, työpaikalla, naapurina, oikeussalissa* (Minerva Kustannus).

Lähteet
-------

1. ↑  Salo Markku: Mahdoton ihminen vastapuolena  2009. Tammi.fi. Viitattu 31.10.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Saska Saarikoski: WSOY julkaisee Tammen sensuroiman narsistikirjan.  *Helsingin Sanomat*, 31.10.2009, s. C2. Tiivistelmä artikkelista.
3. ↑  Narsisti piinaa lähipiiriään ja viranomaisia *Yle.fi Turku*.  27.11.2009.  Arkistoitu 13.1.2012. Viitattu 3.8.2010.
4. ↑  Markku Salo: *Narsisti parisuhteessa, työpaikalla, naapurina, oikeussalissa*, takakansiteksti. Helsinki: Minerva Kustannus, 2011.
Porakaivo Ison arteesisen altaan alueella.
**Iso arteesinen allas** (engl. *Great Artesian Basin*) on Australian mantereella sijaitseva maanalainen pohjavesialue, ja ainoa luotettava veden lähde Australian sisäosan alangolla. Siihen kuuluvat Eyrejärven valuma-alue ja Murray-Darlingin valuma-alue. Alueella on mantereen sisällä laajoja pohjavesialtaita, jotka ulottuvat joissakin paikoin 3 000 metrin syvyyteen. Se on suurin ja laajin pohjavesialue maailmassa. Se peittää 23 prosenttia Australian mantereesta ja sisältää eri arvioiden mukaan 9–65 km³ pohjavettä. Alue on kerroksittaista kvartsipitoista hiekkakiveä. Altaan reunat ovat syntyneet mannerliikuntojen seurauksena.

Eyrejärvi sijaitsee maanpinnan alimmassa kohdassa altaan yläpuolella, ja sen ympäristössä on useita arteesisia kaivoja. Australian sisäosissa sataa yleensä vähän, mutta joinakin vuosina monsuunit ja toisina vuosina talviset eteläiset syklonit tuovat sateita alueelle. Eniten sataa altaan itäisellä ja koillisella reunavuoristolla, josta vesi lähtee virtaamaan etelää ja lounasta kohti. Maaperä on huokoinen ja vesi tunkeutuu hiekkakiven sisään. Sen liike kuitenkin jatkuu maan sisällä arvioiden mukaan viiden metrin vuosivauhtia. Monin paikoin maankuoren rakenne ohjaa vettä ylöspäin ja syntyy pysyvä vesilähde eli keidas. Näiden keitaiden vesi on saattanut liikkua maan sisällä kaksi miljoonaa vuotta ennen pintautumistaan. Monet näistä sijaitsevat Eyrejärven lähettyvillä, alueella jossa sataa harvoin.

Ison arteesisen altaan vettä käytetään karjankasvatuksessa ja talousvetenä (vaatii vedenpuhdistusta). Se purkautuu sopivalla paikalla porakaivoista omalla paineellaan ulos. Laaja vedenkäyttö on paikoin johtanut paineen laskuun, ja vedenkuluttajat ovatkin huolestuneita mahdollisista kaivojen kuivumisista.

Tärkein joki alueella on Murray–Darling-jokialue, Australian pisin joki, joka ei koskaan kuivu ja jonka alueella kasvien viljeleminen on mahdollista. Se laskee etelään, mereen asti. Alueen muut joet ovat useimmiten kuivia wadeja (arabia: kuivunut joen uoma), mutta sadekautena ne saattavat tulvia äkisti ja voimalla. Toisinaan sateita tulee riittävästi wadien täyttämiseen kokonaan, ja Eyrejärvi alkaa täyttyä pintaa myöten.
**Julkinen valta** on julkisyhteisöjen luonnollisiin ja oikeushenkilöihin kohdistamaa vallankäyttöä. Julkiselle vallalle on ominaista, että se on luonteeltaan yksipuolista: valtaa käyttävällä on oikeus tehdä lainvoimainen oikeustoimi ilman toisen osapuolen suostumusta. Esimerkkinä kaavoitus, joka voidaan toteuttaa maanomistajan tahdon vastaisesti. 

Tosiasiallisessa julkisen vallan käytössä oikeussuhteita ei sen sijaan muuteta vaan toteutetaan jokin käytännön toimi, esimerkiksi häirikön poistaminen julkisesta sisätilasta. Tällaista tosiasiallisen julkisen vallan käyttöä sisältyy muun muassa poliisityöhön, opetukseen ja hoitotyöhön.*lähde?*

Yleensä julkista valtaa käyttävät valtio ja kunnat, jotka ovat delegoineet käytännön vallankäytön virkamiehille, monijäsenisille hallintoelimille ja tuomioistuimille. Vähäisiä julkisen vallan käyttömahdollisuuksia on delegoitu lailla myös yksityisille kansalaisille (esimerkiksi kalastuksenvalvojat), julkisomisteisille liikelaitoksille ja yksityisille yhteisöille (esimerkiksi yksityiset perusopetuksen antajat).*lähde?*

Julkinen valta Suomessa
-----------------------

Suomen perustuslaki rajoittaa mahdollisuutta delegoida julkista valtaa muille kuin julkisyhteisöille. Suomessa julkisen vallan käyttöön liittyviä kysymyksiä on ollut yksityisen pysäköinninvalvonnan alalla, jota koskevan lakiehdotuksen eduskunnan perustuslakivaliokunta kielsi. Valvira kielsi Rääkkylän kuntaa ulkoistamasta sosiaalipalvelujaan yksityiselle yritykselle. Julkista valtaa koskevaa oikeudenalaa kutsutaan julkisoikeudeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Perustuslakivaliokunta ei hyväksy yksityistä pysäköinninvalvontaa, Ilta-Sanomat 18.2.2011
2. ↑  AL: Valvira puuttui Rääkkylän yksityistämisaikeisiin, Turun Sanomat 22.4.2011

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Julkinen valta**.
* Julkisoikeus.
* Julkista valtaa käyttävän oltava virkasuhteessa kuntaan, Kunnat ja ostopalvelut. Kuntatyönantaja 1/2003 (Archive.org)
Hieronymus, joka eli erakkona lähellä Betlehemiä, kirjoittamassa Caravaggion maalauksessa.
**Erakko** on yhteiskunnasta syrjään vetäytynyt ihminen. Usein hän elää luonnon helmassa kaukana muista ihmisistä. Ihminen voi erakoitua vapaaehtoisesti esimerkiksi uskonnollisista tai ekologisista syistä, saadakseen elää luonnon rauhassa ja hiljaisuudessa, tai päästäkseen rauhaan vanhoilta muistoiltaan.

Uskonnolliset erakot
--------------------

Uskonnolliset syyt ovat olleet yleisiä vapaaehtoisen eristäytymisen syitä. Jotkut eristäytyvät tästä maailmasta saavuttaakseen yhteyden Jumalaan. Kristillinen erakkoliike syntyi 300-luvulla pääasiassa Egyptissä sorron ja vainojen seurauksena.

Ortodoksisessa kirkossa erakoksi kutsutaan yleensä luostarin lähettyvillä yksin asuvaa henkilöä, joka on vetäytynyt maailmasta rukoilemaan ja kilvoittelemaan. Tällaiset erakot eivät kuitenkaan koskaan jätä maailmaa; he esimerkiksi osallistuvat säännöllisesti Herran pyhään ehtoolliseen. Tunnettuja erakkoja ovat olleet esimerkiksi Johannes Krysostomos, josta tuli myöhemmin Konstantinopolin piispa, sekä syyrialainen askeetikko Simeon Styliitta. Simon Trieriläinen eli 1000-luvulla erakkona Trierin kaupunginportissa.

Suomessa
--------

Suomessa moni erakko on ollut Lapissa kullankaivajana. Osa erakoista oli sotaveteraaneja, jotka halusivat paeta sotamuistojaan erämaan yksinäisyyteen.

Suomalaisen kirjallisuuden lukuisiin erakkohahmoihin kuuluvat esimerkiksi Havukka-ahon ajattelija Konsta Pylkkänen sekä Muumi-kirjojen Mörkö.

Nykyajan erakot
---------------

Erakkojen käyttämä luola Baskimaassa.
Nykyajan erakoiden joukossa on uskonnollisista syistä erakoituneiden lisäksi myös esimerkiksi ekologisista syistä erakoituneita sekä nykyajan oravanpyörästä pois halunneita ihmisiä. Jotkut nykyajan erakot pitävät yhteyttä muuhun maailmaan sosiaalisen median kautta.

Jotkut lukevat erakoihin myös kaupunkien kerrostalojen yksineläjät. Tällaiset yksinäiset ihmiset eivät kuitenkaan ole vetäytyneet syrjään yhteiskunnasta.

Katso myös
----------

* Anakoreetti
* Asketismi
* Hikikomori
* Sosiaalinen syrjäytyminen
* Taigan erakot

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roiha, Juha: Erakot olivat omaehtoisen karanteenin edelläkävijöitä – vapaaehtoiselle eristäytymiselle löytyy monia syitä *Yle*.  26.3.2020. Viitattu 19.10.2020.
2. 1 2 3 4  Pesonen, Mikko: Erakon askeettinen ja luonnonläheinen elämäntapa herättää kunnioitusta, mutta myös pelkoa – tällainen on nykyerakko *Yle*.  25.2.2020. Viitattu 19.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Erakko** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo sarjakuvasta. Historiallisesta kuninkaasta, katso Harald Ankara.*
Harald Hirmuinen
**Harald Hirmuinen** (engl. *Hägar the Horrible*) on Dik Brownen piirtämä strippisarjakuva, joka alkoi ilmestyä 1973. Se on levinnyt 58 maahan, 13 kielelle ja ilmestynyt 1 900 lehdessä sekä albumisarjoina. Se on yksi kymmenestä eniten julkaistusta sarjakuvasta maailmassa.*lähde?*

Sarjakuvan risupartainen nimihenkilö on viikinkipäällikkö Harald, jonka päätoimi on Englantiin ja Ranskaan ylimystön linnoihin suuntautuvat ryöstöretket. Haraldilla on tyhmänsitkeä "adjutantti" Orm Onnekas ja muu viikinkivenemiehistö. Haraldin perheeseen kuuluu lisäksi vaimo Helga, poika Hamlet ja naimaikäinen tytär Hulda, jolla poikakaveri Luuttu, joka ei vielä kuulu perheeseen, sekä perheen koira Jeri ja ankka Vekku.

Haraldin tuntomerkkejä ovat punainen parta, niin sanottu viikinkikypärä, ylipaino ja toisen olkapään yli kulkeva säkkimäinen kaapu. Harald on rohkeasti kallellaan viinaan päin, Helga raataa ikuisena kotitöiden orjana, Hamlet on lukemaan oppinut ja tiedonhaluinen, Hulda vielä naimisiinmenoaan empivä ja saa hyviä neuvoja äidiltään Helgalta. 

Dik Brownen jäätyä eläkkeelle 1988 hänen poikansa Chris Browne on jatkanut sarjan piirtämistä.

Vuonna 1989 Hanna-Barbera tuotti noin 20 minuuttia kestäneen erikoisjakson nimeltä *Hägar the Horrible*. Lyhytanimaatiossa Haraldin äänenä toimi Peter Cullen ja Helgan äänenä Lainie Kazan.*lähde?*

Haraldista on julkaistu myös murrealbumi Etelä-Pohjanmaan murteella nimellä *Haaraltti Häjympi Piremmän puukon päällikkö*. Murteelle sen käänsi Juha Kykkänen.

Suomessa sarjan on julkaistu suomeksi puhutulla VHS-kasetilla. Dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy.

Suomessa ilmestynyt julkaisu
----------------------------

### VHS-julkaisu

* Harald Hirmuinen

Lähteet
-------

1. ↑  Harald Hirmuinen/Bullspress (Arkistoitu – Internet Archive)

Albumeja suomeksi
-----------------

* Browne, Dik: *Haaralt Hurja: Tolokun viikinki*. Sunnuntaisarjoja vuosilta 1983–84. Antti Marttisen suomennoksesta savon murteella kertonut Olavi Rytkönen. Tampere: Egmont, 1998. ISBN 951-876-658-4.
* Browne, Chris & Dik: *Haraldin harharetket*. Päivästrippejä vuosilta 1980–81 sekä sunnuntaisarjoja vuodelta 2002. Tampere: Egmont, 2003. ISBN 952-469-040-3.
* Browne, Dik: *Harald Hirmuinen -kronikka*. (Hägar the Horrible, sunnuntaisarjat 1973–74.) Suomennos: Juhani Tolvanen. Helsinki: Jalava, 2011. ISBN 978-951-887-446-4.
**Valeosto** on poliisin käyttämä rikoksentorjuntamenetelmä ja pakkokeino, jonka käytöstä on säädetty pakkokeinolaissa. *Valeostolla* tarkoitetaan poliisin tekemää esineen, aineen, omaisuuden tai palvelun ostotarjousta tai ostoa, jonka tavoitteena on saada poliisin haltuun tai löytää todiste rikosasiassa, rikoksella saatu hyöty taikka esine, aine tai omaisuus, joka on rikoksella joltakulta viety tai jonka tuomioistuin voi julistaa menetetyksi taikka jonka avulla voidaan muuten saada selvitystä rikosasiassa. Muun kuin näyte-erän ostaminen edellyttää, että ostaminen on välttämätöntä valeoston toteuttamiseksi.

Valeostoa käytetään kätkemisrikoksen, varkauden tai muun sellaisen rikoksen estämiseksi, paljastamiseksi tai selvittämiseksi, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kaksi vuotta vankeutta.. Valeostoa voidaan myös käyttää samankaltaisen rikoksen johdosta saadun hyödyn löytämiseksi tai takaisin saamiseksi.

Keskusrikospoliisin tai suojelupoliisin päällikkö päättää valeostosta. Yksinomaan yleisön saataville toimitetusta myyntitarjouksesta tehtävästä valeostosta saa päättää myös tehtävään määrätty salaiseen tiedonhankintaan erityisesti koulutettu pidättämiseen oikeutettu virkamies.

Valeoston edellytykset
----------------------

Valeosto saadaan tehdä, jos on syytä epäillä rikosta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kaksi vuotta vankeutta, taikka varkautta tai kätkemisrikosta ja on todennäköistä, että valeostolla saavutetaan jokin edellä mainittu tavoite.

Valeoston toteuttaja saa tehdä vain sellaista tiedonhankintaa, joka on välttämätöntä valeoston toteuttamiseksi. Valeosto on toteutettava siten, ettei se saa kohteena olevaa tai muuta henkilöä tekemään rikosta, jota hän ei muuten tekisi.

Valeosto asunnossa on sallittua vain, jos sisäänkäynti tai oleskelu tapahtuu asuntoa käyttävän aktiivisella myötävaikutuksella. Kotietsinnästä säädetään erikseen.

Valeoston tallentaminen
-----------------------

Pidättämiseen oikeutettu virkamies saa päättää, että valeostoa toteuttava poliisimies varustetaan kuuntelun ja katselun mahdollistavalla teknisellä laitteella, jos varustaminen on perusteltua hänen turvallisuutensa varmistamiseksi.

Kuuntelu ja katselu saadaan tallentaa. Tallenteet on hävitettävä heti sen jälkeen, kun niitä ei tarvita poliisimiehen turvaamiseen. Jos niitä on kuitenkin tarpeen säilyttää asiaan osallisen oikeusturvaan liittyvistä syistä, tallenteet saadaan säilyttää ja niitä saadaan käyttää tässä tarkoituksessa. Tällöin tallenteet on hävitettävä, kun asia on lainvoimaisesti ratkaistu tai jätetty sillensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pakkokeinolaki (806/2011) *Säädökset alkuperäisinä*.  22.7.2011. FINLEX.  Arkistoitu 17.12.2013. Viitattu 17.12.2013.
2. ↑  Helminen-Lehtola-Virolainen: "Uudentyyppiset rikoksentorjuntamenetelmät", *Esitutkinta ja pakkokeinot*, s. 723. Helsinki: Talentum, 2006. ISBN 952-14-0868-5.
3. ↑  valeosto Laki24.  Arkistoitu 27.4.2009. Viitattu 21.9.2009.
**Jarl August Hagelstam** (21. lokakuuta 1829 Helsingin pitäjä – 23. helmikuuta 1891 Helsingin pitäjä) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.

Hagelstamin vanhemmat olivat tilanomistaja Helsingin pitäjän Västerkullassa, majuri Karl Fredrik Hagelberg ja Antoinette Sofia Rotkirch ja puoliso vuodesta 1856 Emilia Karolina Söderhielm (k. 1918). Hagelstam tuli ylioppilaaksi 1847 ja harjoitti agronomian opintoja Ruotsissa. Hän oli tilanomistaja Helsingin pitäjän Västerkullassa ja Porvoon Hinthaarassa. Westerkullan kartanon Hagelstam otti hoitaakseen vuonna 1852, hänen kuoltuaan se jäi leski Emilia Hagelstamille ja heidän kahdelletoista lapselleen. Hagelstam edusti Helsingin pitäjää talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863. Hän toimi myös Helsingin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnan kassanhoitajana.

Taidemaalari Sanny Hagelstam-Federley (1869–1932) ja kirjailija Wentzel Hagelstam (1863–1932) olivat Jarl August Hagelstamin lapsia. Tytär Anna Emilia Hagelstam avioitui kreivi Johan Fredrik Aminoffin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Jarl August Hagelstam Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 27.11.2020.
2. ↑  Luettelo Suomen talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajista säätyvaltiopäivillä *www.genealogia.fi*. Viitattu 27.11.2020.
3. ↑  Helsingin pitäjä vuosikirja 1976: Westerkullan kartano. Viitattu 27.11.2020.
4. ↑  Litzén, Aulikki & Vuori, Jukka: *Helsingin maalaiskunnan historia 1865-1945. Kunnallishallinnon uudistuksesta suureen alueluovutukseen*, s. 121. Vantaan kaupunki, 1997. ISBN 951-8959-77-3.
5. ↑  Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli (archive.org) Viitattu 27.11.2020.
6. ↑  Kuka kukin oli Viitattu 27.11.2020.
7. ↑  31 (Aikalaiskirja / 1934) *runeberg.org*. Viitattu 17.3.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Amerikan esihistoria** kuvaa Uuden maailman ilmiöitä esihistoriallisella ajalla. Pohjois-Amerikan kaakkoisosan jokilaaksoissa asuivat paleointiaanit 10 000-6000 ekr. Samoihin aikoihin preerialla elivät tasankointiaanit, jotka metsästivät suurriistaa. Paleointiaanien ja tasankointiaanien työkalut olivat samankaltaiset, mutta elämäntavoissa oli eroja. Pohjois-Amerikan itäosassa oli arkaaisia kulttuureja 6000-700 ekr. Noin 1300 Mississipin alajuoksulla syntyi jokipengerten rakentamismenetelmä. Pohjois-Amerikan itäosassa asutus vakiintui 700 ekr-700jkr, jolloin kaikkialla valmistettiin keramiikkaa. Pohjois-Amerikan kaakkoisosassa muotoutui Mississippiläinen yhteisö, jonka vaikutus kesti 750-1540 jkr. Tuolloin syntyi keramiikkatyyli, jossa saven sekaan lisättiin murskattua simpukankuorta. Muita tuon ajan ilmiöitä olivat päällikkökuntien synty, seremoniakeskusten rakentaminen, kylissä yhteisesti harjoitettu puutarhanhoito sekä temppeleiden ja yläluokan asumusten rakentaminen terassimaisten kumpujen päälle.

Pohjois-Amerikan luoteisosassa, Tyynenmeren rannikolla muotoutui 8000 ekr metsästyskulttuuri, ylätasankojen paleokulttuuri. Alueen väestö lisääntyi merkittävästi 2000-1000 ekr. Sisämaassa olevilla alueilla rakennettiin asumuksia, jotka olivat osittain maanalisia.

Mesoamerikassa varhaisia varhaisia kulttuureja olivat sapoteekkien ja taraskaanien kulttuurit. Mesoamerikan kulttuuri muotoutui varhain yhtenäiseksi. Mesoamerikassa kehitettiin kalenteriympyrä, jossa yhdistyi kaksi eri kalenteria. 

Etelä-Amerikassa Tyynenmeren rannikolla oli suotuisat olosuhteet ravinnon saannin suhteen ja täten siellä syntyi Etelä-Amerikan varhaisin pysyvä asutus. Keski-Perun ruohoarolla, punalla asutus alkoi noin 10 000 vuotta sitten. Alueella metsästettiin vikunjoita. Alueella eläneiden metsästäjä-keräilijöiden luolista on löytynyt ajalta noin 5500-1500 ekr suuria määriä eläinten luita ja kivityökaluja, mikä viittaa siihen, että vikunjoita oli alettu metsästää ympäri vuoden. Jotkut ihmisryhmät alkoivat kesyttää laamoja ja alpakoita noin 4000 ekr. Näiden eläinten paimentolaisuus yleistyi 2000 erk mennessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sheena Coupe: *Ihmisen suku, Mayoista maoreihin*, s. 20-21, 186-198. WSOY, 1995. ISBN 951-0-18782-8.
**William Charles Franklyn Plomer** CBE (10. joulukuuta 1903 Transvaal, Etelä-Afrikka – 21. syyskuuta 1973 Lewes, Englanti) oli eteläafrikkalaissyntyinen, brittiläistynyt kirjailija, runoilija ja libretisti.

Plomer kouluttautui Englannissa, mutta palasi perheineen Etelä-Afrikkaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hänen ensimmäinen romaaninsa oli *Turbott Wolfe* (1925), joka aiheutti skandaalin kertomalla seka-avioliitosta ja kyseenalaistamalla oletuksen valkoisten hyväntahtoisuudesta mustaa väestöä kohtaan. Vuonna 1927 Plomerilta ilmestyi novellikokoelma *I Speak of Africa* (1927). Hän perusti Laurens van der Postin ja Roy Campbellin kanssa *Voorslag*-lehden, jonka tarkoitus oli arvostella Etelä-Afrikan rasistista yhteiskuntaa. Tämä herätti vastalauseita, jotka estivät lehtihankkeen etenemisen. Plomer ja Campbell lähtivät tämän jälkeen Etelä-Afrikasta.

Plomer matkusti Japanissa ja Euroopassa ennen palaamistaan Englantiin. Osa hänen myöhemmästäkin tuotannostaan ammensi muiden maiden vaikutteista. Plomer kirjoitti Lontoosta dramaattiset romaanit *The Case Is Altered* (1932) ja *The Invaders* (1934). Muihin julkaisuihin kuuluu esimerkiksi osittain fiktiivinen muistelmateos *Museum Pieces* (1952). Plomerin henkilökohtaisia ja hänen perhettään koskevia muistelmia ovat *Double Lives* (1943), *At Home* (1958) ja *Autobiography of William Plomer* (1975). Vuosina 1938–1940 Plomer editoi kolme osaa viktoriaanisen ajan pappi Francis Kilvertin päiväkirjoista. Merkittävän aseman Plomerin tuotannossa saavutti myös *Collected Poems* (1960). Plomerin yhteistyö säveltäjä Benjamin Brittenin kanssa alkoi oopperasta *Gloriana* (1953). Hän laati libretot myös säveltäjän teoksiin *Curlew River* (1964), *The Burning Fiery Furnace* (1966) ja *The Prodigal Son* (1968).

Plomer toimi toisen maailmansodan aikana Ison-Britannian laivaston tiedustelussa. Hän oli myös *senior editor* Jonathan Cape -kustantamossa. Plomerille myönnettiin vuonna 1963 Queen's Gold Medal for Poetry ja vuonna 1973 Costa Book Award. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1968. Hän oli homoseksuaalinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  William Plomer Britannica
2. ↑  The Queen's Medal for Poetry 2021 The Royal Family
3. ↑  William Plomer: A Biography Peter F. Alexander


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Heikki Olavi Rusila** (s. 10. joulukuuta 1949 Saloinen) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Heikki Rusila syntyi Lauri ja Martta Rusilan perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislukiosta 1969 ja valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta 1974. Rusila oli Rautaruukki Oy:n Raahen terästehtaan käyttöinsinööri 1974–1976, projekti-insinööri 1977–1982, osastoinsinööri 1983–1985, osastopäällikkö 1986–1989, teräsryhmän rautatuotannon johtaja 1990–1993, teräsryhmän johtaja 1994, Raahe Steel -ryhmän johtaja 1995–1997, Rautaruukki Steel -ryhmän johtaja 1998–2000, Metform-ryhmän johtaja 2000–2003, yhtiön johtoryhmän jäsen 2001–2009, tuotantodivisioonan johtaja 2003, Ruukki Production -divisioonan johtaja 2004–2009 ja ylimmän johdon neuvonantaja 2009. Hän oli myös Rautaruukin toimitusjohtajan sijainen. Rusilalla on lisäksi ollut useita teollisuuden, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2009. Hänen puolisonsa oli päätoimittaja Terttu Rusila.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skippari, Mika: Teollisuusneuvos Heikki Rusila (1949–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.2.2024.
2. ↑  Arvonimet. Uusia arvonimiä 87:lle.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 30.11.2009, nro 140, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.2.2024.  (ei-vapaa)
**Saïdan maakunta** (arab. ولاية سعيدة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Saïdan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 765,40 neliökilometriä. Asukkaita on 415 400 henkeä (vuonna 2020, arvio).

Saïdan maakunta rajoittuu pohjoisessa Mascaran, idässä Tiaretin, etelässä El Bayadhin ja lännessä Sidi Bel Abbèsin maakuntiin. Luonnonalueita ovat Tellin Atlakseen kuuluvat Daïavuoret pohjoisessa, Saïdajoen laakso keskiosassa, ylätasankojen arot etelässä ja Chott Ech Cherguin suolajärvi maakunnan kaakkoisrajalla. Lähes neljäsosa alueesta on metsää. Vuotuinen sademäärä on 350 millimetriä. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 16 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Hadjar, El Hassasna, Ouled Brahim, Saïda, Sidi Boubekeur ja Youb.

Maakunnan pääelinkeinot ovat etupäässä vihanneksia tuottava maanviljely, karjanhoito ja metsätalous. Lisäksi on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Saïda on tunnettu kivennäisvesistään. Kaupungissa toimii yliopisto. Matkailukohteita ovat metsät, vesiputoukset ja luolat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monographie Wilaya de Saïda *Aniref*. Viitattu 24.3.2024.
2. ↑  Nos sites touristiques *Direction du Tourisme et de l’Artisanat Saida*. Viitattu 24.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saïdan maakunta** Wikimedia Commonsissa

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt