recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Steve Jobs** on Walter Isaacsonin kirjoittama elämäkertakirja Applen perustajasta Steve Jobsista. Teoksen on suomentanut Jyri Raivio, ja se ilmestyi 2011 Otavan kustantamana.

Tausta
------

Kirjoittaja Isaacson on *Timen* entinen päätoimittaja ja työskennellyt myös CNN:llä. Hän on kirjoittanut aiemmin elämäkerrat Benjamin Franklinista ja Albert Einsteinista.

Teos oli alun perin tarkoitus julkaista nimellä *iSteve: The Book of Jobs* mutta Jobsin vaimo ja tytär pitivät nimeä teennäisenä. Jobsista on kirjoitettu aiemmin kaksi elämäkertaa, joille hän ei kuitenkaan ole antanut hyväksyntäänsä, vaan toisen julkaiseminen sai hänet kieltämään sen kustantajan kaikkien julkaisujen myynnin Applen myymälöissä.

Elämäkerran kirjoittaja Isaacson kertoo, että Jobs otti häneen useita kertoja yhteyttä, jotta hän ottaisi kirjan tehtäväkseen, mutta Isaacson halusi lykätä aloitusta jopa vuosikymmenien päähän, "siinä vaiheessa kun jäät eläkkeelle". Kun Jobsin vaimo Laurene Powell otti yhteyttä Jobsin jäätyä sairauslomalle ja sanoi, että on viimeinen hetki, Isaacson tarttui työhön. Hän tapasi Jobsin puolentoista vuoden aikana nelisenkymmentä kertaa. Lisäksi hän haastatteli yli sataa Jobsin tavalla tai toisella tuntenutta ihmistä. Jobs suostui siihen, ettei hänellä ole tekstin suhteen mitään sananvaltaa.

Vastaanotto
-----------

Helsingin sanomien kriitikon Aleksi Moision mukaan teos ei sisällä varsinaisesti suuria uusia tietoja, mutta se syventää kuvaa ikoniksi nousseesta Jobsista. Moision mukaan kirjan julkisuuteen saamisen kiire näkyy suomennoksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moisio, Aleksi: Hylätty, valittu ja erikoinen. Helsingin Sanomat 25.10.2011 s. C 1.
2. 1 2  Isaacson, s. 11–15
3. ↑  Ong, Josh: Authorized Steve Jobs biography gets 'more elegant' title  5.7.2011. AppleInsider. Viitattu 10.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Teos *Steve Jobs* Otavan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Teoksen suomentajan Jyri Raivion kommentti, Suomenkuvalehti.fi
*Tämä artikkeli kertoo entisestä jalkapalloseurasta. Nykyisestä jalkapalloseurasta kertoo artikkeli FC Wacker Innsbruck (2002).*

**FC Wacker Innsbruck** oli vuonna 1915 perustettu itävaltalainen jalkapalloseura Innsbruckista Tirolista.

Historia
--------

FC Wacker Innsbruck perustettiin vuonna 1915. Vuonna 1964 seura pelasi ensimmäisen kerran Itävallan pääsarjassa ja voitti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 1971. 20. heinäkuuta 1971 FC Wacker Innsbruck ja SV Wattens yhdistyivät ja ottivat nimen *SpG Swarovski Wattens-Innsbruck (SSW Innsbruck)*. SSW Innsbruck voitti Itävallan mestaruuden viidesti (1971, 1972, 1973, 1975, 1977) ja selviytyi puolivälieriin kauden 1977–1978 Euroopan cupissa.

Vuonna 1981 SSW Innsbruck tippui ensimmäisen kerran toiselle sarjatasolle ja vuonna 1986 seura otti jälleen nimen FC Wacker Innsbruck. FC Swarovski Tirol otti kuitenkin samana vuonna haltuunsa seuran lisenssin, joten FC Wacker Innsbruck joutui pelaamaan kahdeksannella sarjatasolla, josta se kuitenkin nousi vuonna 1992 jo neljännelle sarjatasolle. Samana vuonna FC Swarovski Tirol pelasi viimeisen kautensa, ja FC Wacker Innsbruck sai siltä takaisin lisenssinsä ja pääsi UEFA-cupiin kaudeksi 1992–1993. Seura pelasi kuitenkin Itävallan pääsarjassa enää yhden kauden, kun vuonna 1993 perustettiin FC Tirol Innsbruck, jolle FC Wacker Innsbruck menetti jälleen lisenssinsä. Vuonna 1999 FC Wacker Innsbruck pelasi seitsemännellä sarjatasolla viimeisen kautensa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:FC Wacker Innsbruck
**1. A moška slovenska košarkarska liga** (**1. A SKL**) on Slovenian korkein koripallosarja.

Sarjasysteemi
-------------

Sarjan ensimmäisessä vaiheessa 12 joukkuetta pelaavat kaksinkertaisen sarjan, jolloin pelejä kertyy jokaiselle joukkueelle yhteensä 22. Seitsemän parasta seuraa pääsevät jatkosarjaan ja viisi huonointa joutuvat sarjakarsintaan. Jatkosarjassa mukaan tulee Slovenian Euroliiga-joukkue, jolloin joukkueita on kaiken kaikkiaan kahdeksan. Jatkosarja on kaksinkertainen ja neljä parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Välierät pelataan paras kolmesta menetelmällä ja finaali paras viidestä.

Karsintasarjan viisi joukkuetta pelaavat kaksinkertaisen sarjan, jonka huonoin joukkue putoaa 1. B SKL:ään.

Joukkueet kaudella 2013–2014
----------------------------

* Elektra
* Grosuplje
* Helios
* Hopsi
* Krka
* Maribor
* Portorož
* Rogaška
* Slovan
* Tajfun
* Olimpija
* Zlatorog Laško

Loppuottelut
------------

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Smelt Olimpija | Optimizem Postojna | 3–0 |
| 1993 | Smelt Olimpija | Slovenica Koper | 3–1 |
| 1994 | Smelt Olimpija | Tam Bus Maribor | 3–0 |
| 1995 | Smelt Olimpija | Kovinotehna Savinjska Polzela | 3–0 |
| 1996 | Smelt Olimpija | Interier Krško | 3–1 |
| 1997 | Smelt Olimpija | Kovinotehna Savinjska Polzela | 3–0 |
| 1998 | Union Olimpija | Kovinotehna Savinjska Polzela | 3–0 |
| 1999 | Union Olimpija | Pivovarna Laško | 3–0 |
| 2000 | Krka Telekom | Pivovarna Laško | 3–1 |
| 2001 | Union Olimpija | Krka Telekom | 3–0 |
| 2002 | Union Olimpija | Krka | 3–0 |
| 2003 | Krka Novo Mesto | Union Olimpija | 3–2 |
| 2004 | Union Olimpija | Pivovarna Laško | 3–0 |
| 2005 | Union Olimpija | Geoplin Slovan | 3–2 |
| 2006 | Union Olimpija | Geoplin Slovan | 3–2 |
| 2007 | Helios Domžale | Union Olimpija | 3–2 |
| 2008 | Union Olimpija | Helios Domžale | 3–1 |
| 2009 | Union Olimpija | Helios Domžale | 3–0 |
| 2010 | Krka | Union Olimpija | 3–1 |
| 2011 | Krka | Union Olimpija | 3–2 |
| 2012 | Krka | Union Olimpija | 3–1 |
| 2013 | Krka | Union Olimpija | 3–1 |

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (sloveeniksi)
* Euroliiga (englanniksi)
* Eurobasket (englanniksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
**Stephen "Steve" Kean** (s. 30. syyskuuta 1967) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 

Keanin pelaajaura alkoi Celticissä, jossa hän pääsi pelaamaan vain muutaman ottelun. Sen jälkeen Kean pelasi muun muassa Swansea Cityssä ja portugalilaisessa Académica de Coimbrassa. Keanin ura pelaajana päättyi 27-vuotiaana loukkaantumiseen.

Pelaajauran jälkeen Kean ryhtyi valmentajaksi. Ensimmäiseksi hän toimi yhtenä Readingin valmentajista, minkä jälkeen hän oli Chris Colemanin kakkosvalmentajana Fulhamissa, Real Sociedadissa ja Coventry Cityssä. Elokuussa 2009 Kean siirtyi Blackburn Roversin kakkosvalmentajaksi Sam Allardycen alaisuuteen. Keanistä tuli Blackburnin päävalmentaja, kun Allardyce sai potkut joulukuussa 2010. Aluksi hänen sopimuksensa oli kauden loppuun, mutta jo kuukautta myöhemmin sopimusta jatkettiin vuoteen 2013 asti. Keanin johdolla Blackburn putosi kauden 2011/12 päätteeksi Valioliigasta. Epäsuositulle Keanille vaadittiin potkuja jo putoamiskaudella, mutta hän sai jatkaa päävalmentajana myös syksyllä 2012. Lopulta paineet kävivät liian suuriksi ja Kean jätti tehtävänsä lokakuun alussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Steve Keanin profiili ESPN Soccernet. Viitattu 24.9.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kean linked to Chelsea coach role  19.7.2008. BBC. Viitattu 24.9.2011. (englanniksi)
3. ↑  Steve Kean put in charge by Blackburn  22.12.2010. BBC. Viitattu 24.9.2011. (englanniksi)
4. ↑  Kean signs contract to June 2013  21.1.2011. Blackburn Rovers FC. Viitattu 24.9.2011. (englanniksi)
5. ↑  Steve Kean leaves Blackburn Rovers but the circus remains in town  2.10.2012. The Telegraph. Viitattu 31.10.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Steve Keanin valmennustilastot Soccerbase.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sam Allardyce** | **Blackburn Roversin päävalmentajana**12/2010–10/2012 | Seuraaja:**Henning Berg** |
**Entertainment and Leisure Software Publishers Association** (**ELSPA**) on Isossa-Britanniassa vuonna 1989 perustettu, ikäluokituksia videopeleihin määrittelevä organisaatio. ELSPA tunnettiin vuoteen 2002 saakka nimellä European Leisure Software Publishers Association.

Esimerkki ELSPA:n ikäluokituksesta.
Vuosien 1994–2003 välisenä aikana ELSPA antoi ikäsuosituksia Isossa-Britanniassa julkaistuihin videopeleihin, joita BBFC ei luokitellut. Suositukset annettiin jokaiselle ikäryhmälle (3–10, 11–14, 15–17 ja 18+) erikseen, myöhemmin järjestelmä yksinkertaistettiin merkintöihin 3+, 11+, 15+ ja 18+. Nykyään ELSPA käyttää PEGIn luokittelujärjestelmää.

ELSPA tuottaa videopelien Ison-Britannian myyntitilastoja ja ottaa osaa piratismin vastaiseen toimintaan.

Katso myös
----------

* British Board of Film Classification
* Computer Entertainment Rating Organization
* Entertainment Software Rating Board
* Game Rating Board
* Pan European Game Information

Aiheesta muualla
----------------

* ELSPA
**Hydraulic Press Channel** on suomalaisen Lauri Vuohensillan luoma YouTube-kanava. Kanavalla Vuohensilta hajottaa vaimonsa Anni Vuohensillan kanssa erilaisia esineitä hydraulipuristimen avulla. Kanava luotiin lokakuussa 2015.

Hydraulic Press Channel nousi suosioon maaliskuussa 2016, kun kanavan paperinmurskausvideo jaettiin Reddit-palvelussa.

Kanavan videoissa on murskattu myös muun muassa keilapallo, jääkiekko ja Nokian 3310-puhelin. Huhtikuussa 2016 Vuohensillalle tuli Valkoisesta talosta pyyntö kaapeliboksin murskaamisesta. Valkoinen talo julkaisi murskausvideon sosiaalisessa mediassaan.

Tammikuussa 2019 kanavalla oli yli kaksi miljoona tilaajaa ja yli 312 miljoonaa näyttökertaa YouTubessa. Vuonna 2023 tilaajia oli YouTubessa 6,2 miljoonaa ja Tiktokissa 14,4 miljoonaa.

Toukokuussa 2016 Vuohensilta vieraili myös *Arto Nyberg* -ohjelmassa sekä *Possessa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hydraulic Press Channel YouTube. Viitattu 2.1.2019.
2. 1 2  Otsamo, Kirsikka: Tamperelaismiehen videoista tuli Youtube-hitti yhdessä yössä – yli 2,4 miljoonaa katsojaa *Aamulehti*.  17.3.2016.  Arkistoitu 17.3.2016.
3. ↑  Taponen, Tiia-Maria: Valkoinen talo esitti suomalaispariskunnalle pyynnön - "Pyysivät, että tehdään video kaapeliboksin murskaamisesta" *Iltalehti*.  16.4.2016. Viitattu 2.1.2019.
4. ↑  Sosiaalinen media | Konepaja, jota katsoo puoli miljardia ihmistä *Helsingin Sanomat*.  4.7.2023. Viitattu 6.7.2023.
5. ↑
Fredrika Dorotea ja kuningas Kustaa IV Aadolf, Jonas Forsslundin maalaus vuosilta 1797–1800.
**Fredrika Dorotea Vilhelmina** (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso ja Badenin rajakreivi Karl Ludwigin tytär. 

Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa. Pari sai viisi lasta: Gustaf Gustavsson, Sofia Vilhelmina, Carl Gustav, Amalia Maria Charlotta ja Cecilia. Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina.

Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi.

Lähteet
-------

1. ↑  Sten Carlsson: Fredrika Dorothea Wilhelmina *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 7.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrika Dorotea** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Väinö Fredrik von Zansen** (24. joulukuuta 1877 Kuhmoinen – 17. maaliskuuta 1965 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja, hieroja ja suomeksi sekä ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Von Zansen oli syntymästään saakka sokea.

Von Zansenin vanhemmat olivat maanmittari Fredrik Frithiof Maximilian Gottlieb von Zansen ja Erika Gustava Lindeqvist. Perheen kotitila joutui pakkohuutokauppaan ja perhe muutti sitten Hämeenlinnaan. Von Zansen oppi kotona pistekirjoituksen ja 12-vuotiaana hän meni oppilaaksi Helsingissä Maneesikadulla sijainneeseen sokeainkouluun.

Von Zansen toimi Helsingin sokeainkoulun apuopettajaana 1901–1902 sekä työkoulun johtajana ja opettajana 1900–1906. Hän kävi Axel Mauri Hartean vuonna 1893 perustaman *Suomen kansanomaisen hieromaopiston* ja työskenteli sitten hierojana Turussa 1908–1936. Von Zansen johti myös *Gymnos*-nimistä hieromaopistoa. Von Zansen oli päätoimittajana Varjojen Mailta-lehdessä 1937–1953 ja Finlands Blindorgan-lehdessä 1937–1945. 

Von Zansen kirjoitti runoja sekä suomen että ruotsin kielellä. Hän julkaisi omakustanteina kaksi runokokoelmaa *Sointuja ja soraääniä I – II*.

Lähteet
-------

* Fredrik von Zansen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Aatu Moilanen : Otetaan vastuu omista asioista : Suomen sokeainkoulut kansakoululaitoksen rinnalla vuosina 1865–1939, väitöskirja. Joensuun yliopisto. Kasvatus-tieteellisiä julkaisuja n:o 115. Joensuu 2006, von Zansenin elämäkertatiedot s. 73

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**M/S Galileusz** (IMO 9019078) on Balfer -nimisen yhtiön omistama ro-ro-matkustajarahtilaiva. Se on rakennettu vuonna 1993 Van der Giessen de Nordin telakalla Krimpen aan den IJsselissä, Alankomaissa. *Galileusz* on rekisteröity Kyproksen lipun alle ja sen kotisatama on Limassol. Nykyään aluksella liikennöi puolalainen Unity Line reitillä Trelleborg–Świnoujście.

Galileuszin sisaraluksia ovat M/S Via Adriatico, M/S Espresso Ravenna, M/S Scandola, M/S Espresso Catania, M/S Lazio ja M/S Puglia.

Käyttöhistoria
--------------

11. heinäkuuta 1992 alus laskettiin vesille. Vuonna 1993 alus luovutettiin Viamare di Navigazione S.p.A:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Italian lipun alle nimellä *Via Tirreno*. Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin linjalla Termini Imerese–Voltri. Vuonna 1996 alus rekisteröitiin Tirrenia di Navigazione S.p.A:n omistukseen. Vuonna 1998 Via Tirreno siirtyi reitille Termini Imerese–Genova. Vuonna 2001 alus siirtyi Adriatica di Navigazione S.p.A:n Genovan ja Palermon väliseen liikenteeseen.

27. helmikuuta 2006 puolalainen Euroafrica Shipping Lines osti aluksen. Toukokuussa 2006 alus siirtyi Balferin omistukseen ja Kyproksen lipun alle nimellä *Galileusz*. Kotisatamaksi tuli Limassol. 19. kesäkuuta alus meni Szczecinin, Puolaan kunnostettavaksi. 12. marraskuuta alus siirtyi Świnoujścien ja Ruotsin Ystadin väliseen liikenteeseen. Vielä saman kuukauden aikana alus kuitenkin poistettiin liikenteestä korjaustöitä varten aluksen ajettua kolmesti laituriin Ystadissa. 6. joulukuuta alus palasi takaisin liikenteeseen. 5. helmikuuta 2007 alus siirtyi nykyiselle Świnoujście–Trelleborg -reitilleen. 26. lokakuuta 2007 alus ajoi Trelleborgissa ruotsalaisen autolautan M/S Nils Dacken kylkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Details for the ship Galileusz Vesseltracker.com. Viitattu 30.5.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  M/S VIA TIRRENO Fakta om Fartyg.  Arkistoitu 8.5.2008. Viitattu 30.5.2008. (ruotsiksi)
3. ↑  Galileusz (Ex:Via Tirreno) Shipping Intelligence Network. Viitattu 30.5.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Via Tirreno (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
* The ferry site – M/F Galileusz (englanniksi)
* Unity Line (puolaksi) (englanniksi) (ruotsiksi)
Ujarin lippu
Lenin-patsas Ujarin kaupungissa
**Ujar** (ven. Уя́р) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin alarinteillä 132 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ujarin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1760 perustetusta uudisasukkaiden kylästä. 1800-luvun lopulla sen kautta rakennettiin Siperian rata. Vuonna 1944 Ujarista tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 500. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 17.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ujarin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
Venäjän keisarikunnan kuvernementit ja kihlakunnat vuonna 1897.
**Ujesti** eli **kihlakunta** (ven. уе́зд, *ujezd*, suomeksi on käytetty myös nimitystä *piirikunta*) oli paikallishallinnon yksikkö Venäjällä ja Neuvostoliitossa 1920-luvun lopun hallintouudistukseen saakka.

Käsite *ujezd* esiintyy ensimmäisen kerran 1100-luvun asiakirjoissa. Alkujaan se tarkoitti kaupungin ja sitä ympäröivien volostien muodostamaa aluetta, jota hallitsi ruhtinaan käskynhaltija (ven. *namestnik*). 1600-luvun alusta lähtien kihlakuntaa johti voivodi. Katariina II:n hallintouudistuksessa vuosina 1775–1780 kihlakunnasta tuli kuvernementtiin kuulunut valtionhallinnon alin yksikkö, jonka johdossa toimivat poliisipäällikkö eli ispravnikka, paikallinen aatelismarsalkka sekä 1800-luvun lopulta lähtien myös semstvon edustajainkokous ja hallinto.

Neuvostoliiton alkuvuosina kihlakuntien hallintoeliminä toimivat neuvostojen edustajainkokous ja toimeenpaneva komitea puhemiehistöineen. Kihlakunnat lakkautettiin piirijärjestelmään siirtymisen jälkeen vuonna 1929. Viron, Latvian ja Liettuan neuvostotasavalloissa niistä luovuttiin vuosina 1949–1950.

Katso myös
----------

* Kresttsyn kihlakunta

Lähteet
-------

1. ↑  M. Kuusinen, V. Ollikainen: *Venäläis-suomalainen sanakirja*, s. 894. Helsinki: Werner Söderström osakeyhtiö, 1984. ISBN 951-0-00150-3.
2. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 26*, s. 481. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1977.
3. ↑  *Slavjanskaja entsiklopedija, tom 2*, s. 551. Moskva: Olma-Press, 2003. ISBN 5-224-02251-7.
4. ↑  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom): Ujezd*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).
5. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 55*, s. 603. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija – OGIZ, 1947.
**Uittoyhdistys** eli vanhassa kielessä lauttausyhdistys on Suomessa käytössä oleva julkisoikeudellinen yhdistys, jollainen uitettavan puutavaran omistajien tuli perustaa niissä tapauksissa, joissa laki edellytti uiton suorittamista yhteisesti jossakin vesistössä. Uittoyhdistyksen hallituksen tehtävänä oli huolehtia koko uiton suorittamisesta osakkaiden puolesta ja heidän lukuunsa.

Vesistöihin, joissa oli sulku, arvokas laitos tai runsaasti kalastusta, tuli vahvistaa uittosääntö. Siinä määrättiin saiko kukin uittaa puunsa erikseen, vai tuliko se tehdä yhteisesti. Uitto määrättiin pääsääntöisesti yhteiseksi. Uittoyhdistykselle vahvistetuissa säännöissä määritellään osakkaiden keskinäinen suhde, heidän kokoontumisensa, miten hallitus (lauttaushallitus) valitaan ja määräykset uiton suorittamisesta. Ennen uiton aloittamista oli valittava uittopäällikkö (lauttauksenpäällysmies) ja merkittävä uitettava puutavara uittomerkillä niin, että se voitiin erottaa toisten käyttämistä merkeistä. Uittoyhdistyksen hallitus hyväksyi osakkaiden käyttämät uittomerkit.

Asetus metsätuotteiden lauttaamisesta annettiin 1873. Sen perusteella kuvernöörit vahvistivat Suomen ensimmäiset uittosäännöt. Ensimmäisenä yhteisuiton aloitti Kymin Lauttausyhtiö 1873. Vuonna 1936 Suomessa oli 31 uittoyhdistystä, vuonna 1963 niitä oli 26. Irtouittoa käytettiin viimeisenä Kemijoessa, josta se loppui 1991. Nippu-uitto on jatkunut Järvi-Suomen alueella ja Vuoksen vesistössä. Nykyisin Suomen ainoa uittoa suorittava uittoyhdistys on Järvi-Suomen Uittoyhdistys, joka toimii Varkauden ja Joensuun pohjoispuolisissa vesistöissä. Yhdistyksen jäsenet ovat Metsähallitus, Metsäliitto, Stora Enso ja UPM.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen lauttausyhdistyksistä

Lähteet
-------

1. ↑  Iso tietosanakirja, Otava 1938
2. ↑  Vesioikeuslaki 31/1902, 2 luku
3. ↑
**M/S Fortuna** oli suomalainen sokerijuurikaslastissa ollut kuivalastialus, joka kaatui ja upposi Kihdin selällä 30. lokakuuta 1987 kello 20 aikaan. Laiva oli ollut matkalla Ahvenanmaalta Naantaliin. Aluksessa olleet kaksi aikuista ja kaksi lasta pelastettiin M/S Wellamoon.

Fortunan ollessa matkalla Naantaliin, laivalla huomattiin että vettä alkoi roiskua sokerijuurikaslastin päälle ja laiva oli jatkuvasti 3-5 astetta kallellaan veden tullessa valuma-aukoista kannelle. Pian Fortuna pyörähti kokonaan ympäri ja jäi kellumaan pohja ylöspäin. Laivalle olleet pääsivät kuitenkin pelastumaan laivan pohjan päälle, josta heidät pelastettiin sitten paikalle tulleeseen M/S Wellamoon. Heti tämä jälkeen Fortuna upposi. Onnettomuustutkinnan perusteella Fortuna oli lähtenyt merelle avoimin lastiluukuin ja koska sokerijuurikaslastia ei ollut riittävästi ahdettu eikä tuettu, se pääsi liikkumaan kallistaen sitten aluksen. Kaksi vuotta aiemmin lokakuussa 1985 tapahtui Kihdin selällä noin 700 metrin päässä Fortunan uppoamispaikasta samantapainen onnettomuus, kun M/S Hanna-Marjut upposi. Tässä onnettomuudessa menehtyi neljä laivan miehistöön kuulunutta.

M/S Fortuna oli rakennettu 1958, laivan alkuperäinen nimi oli **M/S Schulau**. Sen vetoisuus oli 487 bruttorekisteritonnia, pituus 52,30 metriä, leveys 8,93 metriä ja syväys 3, 50 metriä. Laivan koneen teho oli 370 hevosvoimaa. Suomeen M/S Fortuna oli ostettu 1973 ja viimeksi sen omisti kemiöläinen Kimito Shipping Oy-Ab.

Lähteet
-------

1. 1 2  Merenkulkuhallituksen III arkisto - Sarjat : Onnettomuustutkinta-asiakirjat : Hp:43 M/S Fortuna 1987  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tickande miljöbomber på havsbottnen, Åbo Underrättelser 22.7.2016 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Suomen kauppalaivastotietokanta
**Jakojäännösvarmistus** on menetelmä numerosarjan, esimerkiksi koodin oikeellisuuden varmistamiseksi. Varmiste muodostetaan siten, että numerosarjaa käsitellään kokonaislukuna ja jaetaan se ennalta määrätyllä vakiolla. Vertaamalla saatua jakojäännöstä oikeaksi tiedettyyn arvoon voidaan havaita useimmat näppäily-, tiedonsiirto- tai muut virheet numerosarjassa. Oikea tulos ei kuitenkaan takaa numerosarjan virheettömyyttä, koska useilla eri numerosarjoilla on sama jakojäännös (ks. esimerkki).

Esimerkkejä
-----------

1. Henkilötunnuksen viimeinen merkki on varmiste, joka muodostetaan laskemalla syntymäajan ja yksilönumeron muodostaman 9-numeroisen kokonaisluvun ja numeron 31 jakojäännös. Jakojäännös on välillä 0-30, ja sitä vastaava merkki katsotaan erityisestä taulukosta. Menetelmän avulla voidaan huomata useimmat numerosarjaan tulleet virheet tietojärjestelmissä, joissa käsitellään henkilötunnuksia.

2. Jakojäännösvarmistus ei huomaa kaikkia virheitä. Esimerkiksi on tunnettua, että luku on jaollinen yhdeksällä jos ja vain jos sen numeroiden summa on jaollinen yhdeksällä. Kuitenkin 9+9 ≠81, vaikka 9+9=18 ≡ 0 ≡ 81 (mod 9).

Aiheesta muualla
----------------

* Valtionhallinnon tietoturvakäsitteistö (Arkistoitu – Internet Archive) s. 16
**Lola T97/30** oli Eric Broadleyn suunnittelema auto, jolla MasterCard Lola -talli yritti osallistua Formula 1 -kauteen 1997. Autoa ajoivat kauden 1995 Formula 3000 -mestari Vincenzo Sospiri ja Footwork-tallista siirtynyt Ricardo Rosset.

Autoa ei ehditty juuri yhtään testaamaan ennen kauden alkua. Kauden avauskilpailussa Australiassa autot olivat hitaita sekä suorilla että mutkissa. Aerodynamiikka hidasti vauhtia liikaa, mutta ei lisännyt downforcea. Molemmat kuljettajat olivat yli kymmenen sekuntia hitaampia kuin nopeimmat autot. Kumpikaan autoista ei päässyt aika-ajojen kautta kilpailuun 107%:n säännön takia. Säännön mukaan, jos kierrosaika on yli 107 prosenttia paalupaikka-ajasta, karsiutuu.

Autot kuljetettiin seuraavaa kilpailua varten Interlagosiin, Brasiliaan, mutta pääsponsori MasterCard päätti lopettaa yhteistyönsä tallin kanssa. Tästä syystä Lolan autot pysyivät varikolla koko viikonlopun. Lopulta talli päätti vetäytyä sarjasta.

Talli ei saanut sijoitusta valmistajien MM-sarjassa, koska se ei onnistunut pääsemään maaliin yhdessäkään osakilpailussa.

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettaja | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Lola | Ford V8 | **B** |  | AUS | BRA | ARG | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | AUT | LUX | JPN | EUR | **0** | **-** |
| Vincenzo Sospiri | DNQ | DNP |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Ricardo Rosset | DNQ | DNP |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Lähteet
-------

* *AUTOCOURSE 1997-98*, Henry, Alan (ed.), Hazleton Publishing Ltd. (1997) ISBN 1-874557-47-0

Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1997

* Williams FW19
* Ferrari F310B
* Benetton B197
* McLaren MP4/12
* Jordan 197
* Prost JS45
* Sauber C16
* Arrows A18
* Stewart SF01
* Tyrrell 025
* Minardi M197
* Lola T97/30
**Giovanni Battista Morgagni** (25. helmikuuta 1682 Forlì, Italia – 6. joulukuuta 1771 Padova, Italia) oli italialainen anatomi, ja häntä pidetään nykyaikaisen anatomisen patologian isänä.

Morgagni syntyi hyvinvoivaan joskaan ei ylhäiseen perheeseen. Hän opiskeli Bolognassa filosofiaa ja lääketiedettä ja valmistui kolmen vuoden kuluttua, 1701.

Hän työskenteli yhdessä Marcello Malpighin oppilaan Antonio Maria Valsalva kanssa tämän tehdessä tutkimusta korvan anatomiasta ja sairauksista 1704, ja hänestä tuli tämän jälkeen seuraava *demonstrator anatomicus*.

1706 Morgagni alkoi julkaista sarjaa *Adversaria anatomica*, jonka ansiosta hänestä tuli kuuluisuus koko Euroopassa. Noihin aikoihin hän lähti Bolognasta ja sai viran Padovan yliopistosta, jonne hän jäi loppuiäkseen lääketieteen opettajaksi. Hänen maineikkaita oppilaitaan ovat Antonio Scarpa ja Leopoldo Marco Antonio Caldani.

Merkittävimmän työnsä *De Sedibus et causis morborum per anatomem indagatis* hän julkaisi 80-vuotiaana. Teoksen ansiosta tuli anatomisesta patologiasta tiedettä. Hän ymmärsi ensimmäisenä, miten tärkeää on perustaa diagnoosi, ennuste ja hoito anatomisiin havaintoihin, ja hän osoitti myös miten se tehdään.

Lähteet
-------

* Catholic Encyclopedia

### Viitteet

1. ↑  Giovanni Battista Morgagni, Italian anatomist and pathologist *Encyclopædia Britannica*.  21.2.2022. Viitattu 25.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jakov Borisovitš Zeldovitš** (8. maaliskuuta 1914 – 2. joulukuuta 1987) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hänellä oli keskeinen osa Neuvostoliiton ydinaseiden kehittämisessä 1940-luvulla. 1950-luvulla hän siirtyi tutkimaan ydinfysiikkaa ja 1960-luvulla kosmologiaa.

Zeldovitš syntyi Minskissä ja valmistui Leningradin yliopistosta vuonna 1931. Vuosina 1939–1940 hän tutki uraanin fission ketjureaktioita. Vuodet 1941–1942 hän työskenteli Neuvostoliiton ydintutkimuslaitoksessa Kazanissa. Vuonna 1943 hänet palkittiin Stalinin palkinnolla.

1950-luvulla Zeldovitš tutki neutroneja ja ennusti myöhempiä havaintoja sähköheikosta vuorovaikutuksesta. 1960-luvulla hän keskittyi avaruusfysiikkaan ja kosmologiaan ja osallistui mustien aukkojen tutkimukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Yakov Borisovich Zel'dovich *The Bruce Medalists*. Viitattu 20.10.2018.
2. ↑  Yakov Zeldovich Dies; A Top Soviet Physicist *NY Times*.  1987. Viitattu 20.10.2018.
3. ↑  Yakov Zeldovich *Physics Today*. Viitattu 20.10.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eila Marjatta Hyppönen** (s. 27. tammikuuta 1947 Ristiina) on oikeustieteen lisensiaatti, Suomen Journalistiliiton (vuoteen 1993 asti Suomen Sanomalehtimiesten Liitto) lakimies, lainopillinen sihteeri ja Journalistiliiton pääsihteeri 1974–2010.

Hyppönen on toiminut Kansainvälisen Lehtimiesliiton IFJ:n varapuheenjohtajana, Pohjoismaiden journalistiliiton NJF:n puheenjohtajistossa ja Euroopan Journalistiliiton EFJ:n hallituksessa.

Nuorena ay-juristina Hyppönen puolusti menestyksellisesti oikeudessa Simo "Simppa" Juntusta, joka sai 1974 Suomen Sosialidemokraatista (nyk. Demokraatti) potkut presidentti Urho Kekkosen myllykirjeen seurauksena. Hyppönen ajoi oikeudessa myös Tamminiemen pesänjakajat -kirjan (1981) vuoksi Helsingin Sanomista irtisanotun Aarno Laitisen asiaa, niin ikään tuloksellisesti. 

Hyppönen oli työurallaan keskeinen neuvottelija lukuisissa Journalistiliiton työehtosopimusneuvotteluissa, eräs alan työehtojen pääarkkitehdeistä. Journalistiliiton ansiomerkin hän sai 1997, liiton kunniajäsen hänestä tuli 2010, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Journalistiliitolla ei ole Hyppösen jälkeen ollut tehtävää pääsihteerin nimikkeellä. Nykyisin vastaavaa tehtävää liitossa hoitaa edunvalvontajohtaja Petri Savolainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2015 Finlands jurister*, s. 210. Helsinki: Talentum, 2015. ISBN 978-952-14-2536-3.
2. ↑  Vehviläinen, Pekka: Mikä nainen, mikä ura! *Journalisti* 22/2009.
Jääpallomaalivahti vuonna 2015
**Maalivahti** on jääpallossa yksi joukkueen 11 kentällä olevasta pelaajasta.

Oikeudet
--------

Maalivahdilla on rangaistusalueen sisällä oikeus hallita, pysäyttää, ohjata, lyödä, heittää tai potkaista palloa millä tahansa kehonosalla. Rangaistusalueen ulkopuolella maalivahtia koskee samat säännöt kuin kenttäpelaajia.

Varusteet
---------

Jääpallomaalivahdilla on jääkiekkomaalivahdin tapaan patjat jaloissa, kypärä, kaulasuojus, kyynärpääsuojus ja hanskat. Maalivahdin tulee erottua kenttäpelaajista. Maalivahdin hanskoille on tarkat mitat ja määräykset. Sormien tulee erottua toisistaan, suurin leveys 29 cm (peukalon kohdalta) ja etusormen kohdalta 24 cm. Korkeus suurimmillaan keskisormen kohdalla 28 cm, etusormen kohdalla 27 cm ja pikkusormen kohdalta 24 cm. Myös patjoilla on maksimi pituus ja leveys. Patjat saavat olla maksimissaan 80 cm korkeita ja 30,5 cm leveitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Katsojan opas « Suomen Jääpalloliitto *www.finbandy.fi*. Viitattu 2.1.2021.
2. ↑  Kilpailusäännöt « Suomen Jääpalloliitto *www.finbandy.fi*. Viitattu 2.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maalivahti (jääpallo)** Wikimedia Commonsissa
**Tatjana Jelača** (serb. Татјана Јелача , s. 10. elokuuta 1990 Sremska Mitrovica) on serbialainen keihäänheittäjä.

Jelača sijoittui kuudenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 tuloksella 48,12 metriä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän otti pronssia heitettyään 58,77 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 Novi Sadissa Jelača voitti kultaa omalla ennätyksellään 60,35 metriä.

Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Jelača oli finaalissa 12:s tuloksella 52,13. Vuotta myöhemmin hän oli Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa seitsemäs ja karsiutui Daegun MM-kilpailujen finaalista. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Jelača sijoittui seitsemänneksi tuloksella 57,58. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Jelača heitti Serbian ennätyksen, 62,68 metriä Moskovan MM-kilpailujen 2013 karsinnassa. Loppukilpailussa hän oli yhdeksäs. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai hopeaa maansa ennätystuloksella 64,21.

Lähteet
-------

1. ↑  Tatjana Jelača Biography and Olympic Results sports-reference.com.  Arkistoitu 11.12.2008. Viitattu 4.10.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Tatjana Jelača Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  Novi Sad SRB 23 - 26 July tilastopaja.org. Viitattu 4.10.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Tatjana Jelača *tilastopaja.org*. Viitattu 25.8.2014. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Giovanni Battista Amici** (25. maaliskuuta 1786 Modena, Italia – 10. huhtikuuta 1863 Firenze, Italia) oli italialainen tähtitieteilijä, kasvitieteilijä ja optisten kojeiden suunnittelija.

Elämä ja ura
------------

Opiskeltuaan insinööriksi Bolognan yliopistossa Amicista tuli Modenan yliopiston matematiikan professori, ja vuonna 1831 hänet nimitettiin Modenan herttuakunnan koulutoimesta vastaavaksi ylitarkastajaksi. Muutamaa vuotta myöhemmin hänet valittiin Firenzen observatorion johtajaksi. Hän myös luennoi myös kaupungin luonnontieteellisessä museossa.

Amici tunnetaan parhaiten parannuksista, joita hän teki heijastavien kaukoputkien peileihin ja erityisesti mikroskoopin rakenteeseen. Linssijärjestelmään tehtyjen muutosten avulla hän rakensi mikroskooppeja, joiden suurennokset olivat jopa 6000-kertaisia. Hän suunnitteli myös prismoja spektroskooppien käyttöön. Vuonna 1840 hän otti käyttöön tekniikan, jossa objektiivilinssi kastetaan öljypisaraan, joka asetetaan tarkkailtavan näytteen päälle valon aberraation minimoimiseksi. Amici oli myös ahkera ja taitava tutkija, ja paneutui paitsi tähtitieteellisiin aiheisiin, kuten kaksoistähtiin, Jupiterin satelliitteihin ja auringon halkaisijan mittaamiseen, myös biologisiin tutkimuksiin, jotka koskivat kasvien maitiaisnesteen kiertoa, kasvien hedelmöittymistä, likoeläimiä jne. Amici löysi ensimmäisenä siiteputken.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amici, Giovanni Battista *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 16.04.2022.
2. 1 2 3  Amici, Giovanni Battista *Eric Weisstein's World of Science*.  2007. Viitattu 16.04.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giovanni Battista Amici** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Giovanni Battista Guadagnini** (23. kesäkuuta 1711 – 18. syyskuuta 1786) oli italialainen viulunrakentaja.

Guadagninin sukupuu
Guadagnini oli 1700-luvun arvostetuimpia viulun rakentajia, lähes Antonio Stradivarin tasoinen. Guadagninia kutsutaan usein viimeiseksi suureksi viuluntekijäksi.

LähiTapiolan Guadagnini-viulu
-----------------------------

LähiTapiola hankki omistukseensa Guadagninin vuosina 1746–1747 Italiassa valmistaman viulun kokoelmaansa kesäkuussa 2017. Viulu restauroitiin vuosina 2015–2016 Euroopan arvostetuimpiin kuuluvassa restaurointiateljeessa Hieronymus Köstlerissä Stuttgartissa. Viulu annettiin Radion sinfoniaorkesterin 2. konserttimestarin Emma Vähälän käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  LähiTapiola hankki vuosisatoja vanhan arvokkaan italialaisen viulun – nyt sitä soittaa suomalainen huippuviulisti  20.10.2017. LähiTapiola. Viitattu 2.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giovanni Battista Guadagnini** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Gundobadia esittävä veistos Genevessä.
**Gundobad**, jota kutsuttiin myös nimellä **Gundibald**, oli burgundien kuningas noin 474–516 ja sitä ennen Rooman patriisi ja *magister militum* (472–473). Hänen setänsä oli Ricimer, joka todellisuudessa oli hallinnut Länsi-Roomaa heikkojen keisareiden aikana. Kun Ricimer kuoli vuonna 472 kaappasi Gundobad tämän vallan itselleen ja teki Glyceriuksesta keisarin. Gundobadista tuli kuitenkin burgundien kuningas vuonna 473 kun hänen isänsä Gunderik kuoli. Hän joutui tosin jakamaan vallan kolmen veljensä Godegiselin, Kilperikin ja Godomarin kanssa.

Vuonna 486 Gundobad tappoi veljensä Gundomarin. Vuonna 493 hän tappoi Kilperikin, hukutti tämän vaimon ja karkotti näiden kaksi tytärtä. Yksi tyttäristä, Klotilde, päätyi frankkien kuninkaan Klodvigin luokse. Klodvig pyysi Gundobadilta lupaa saada Klotilde vaimokseen, ja Gundobadin oli pakko suostua. 

Godegiselin kanssa Gundobad soti pitkään. Hän yritti saada frankit puolelleen, mutta Klodvig päättikin auttaa Godegiseliä. Lopulta Gundobadin oli antauduttava ja luvattava maksaa veroa frankeille. Hän kuitenkin perui myöhemmin lupauksensa ja alkoi piirittää Godegiseliä Viennessä. Vuonna 501 hän valtasi kaupungin ja tappoi veljensä.

Gundobad hallitsi burgundien kuninkaana kuolemaansa asti vuonna 516. Vaikka Gundobad oli virallisesti areiolainen, hän suhtautui salaa myönteisesti katolisia kohtaan ja piti yllä hyviä suhteita ortodoksiseen papistoon sekä yleensäkin roomalaisiin alamaisiinsa. Gundobadin merkittävin perintö olivat kaksi lakikokoelmaa, burgundeja koskeva *Lex Gundobada* ja roomalaisia alamaisia koskeva *Lex Romana Burgundionum*. Gundobadin seuraaja oli hänen poikansa Sigismund.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Gunderik** | **Burgundien kuningas**  | Seuraaja:**Sigismund** |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gundobad *Encyclopaedia Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 28.10.2014.
2. ↑  Gundobad *Encyclopaedia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 28.9.2019. (englanniksi)
**Somehow Jo!** on suomalainen vaihtoehtorock/metalliyhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2009 Ylöjärvellä.

Historia
--------

Somehow Jo! on perustettu Ylöjärvellä vuonna 2009 Sakari Karjalaisen (kitara) ja Christian Saurénin (kitara ja laulu) johdosta. Bändin alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat myös basisti Miikka Jokela sekä rumpali Tomi Louhesto, jotka kuitenkin myöhemmin korvattiin bändin nykyisillä jäsenillä Eero Aaltosella (basso/laulu) sekä Lassi Peiposella (rumpali).

Yhtye levytti ensimmäisen EP:nsä vuonna 2010, joka julkaistiin vuonna 2011 nimellä Ep:10. Bändin ensimmäinen debyyttialbumi *Satans of Swing* julkaistiin keväällä 2015. Yhtye aloitti toisen levyn nauhoitukset 2017 Kouvolassa Deep Noise Studiolla ja uusi levy ilmestyi marraskuussa 2019. 

Yhtye aloitti kolmannen levyn nauhoitukset keväällä 2020.

Julkaisut
---------

### Studioalbumit

* Satans of Swing (5/2015)

* Tusk (11/2019)
* Scales and Details (9/2022)

### Ep:t ja Singlet

* Ep:10 (2011)
* Go with the Jo -single (10/2016)
* The Grey (4/2020)
* Friend (6/2022)
* Fata Morgana (7/2022)
* Cycle (8/2022)

Lähteet
-------

* Runsaudensarvi joka antaa ja antaa. Inferno.fi.

### Viitteet

1. ↑  Nuoret ja raikkaat: Somehow Jo! *Soundi.fi*.  12.10.2016. Viitattu 19.12.2016.
2. ↑  Levyarvio: Somehow Jo! Satans of swing *imperiumi.net*. Viitattu 19.12.2016.
**Ignaty Trofimovitš Novikov** (ven. Игнатий Трофимович Новиков), (2. tammikuuta 1907, jul. 20. joulukuuta 1906 Dniprodzeržynsk, Venäjän keisarikunta - 25. joulukuuta 1993 Moskova, Neuvostoliitto ) oli neuvostoliittolainen varapääministeri, pitkäaikainen rakentamisesta vastaava ministeri ja Moskovan olympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtaja.

Ignaty Novikov työskenteli metallityöläisenä (seppä, mekaaniikko, koneistaja) vuosina 1919-1927 ja sen jälkeen teknisenä suunnittelijana vuosina 1927-1931. Seuraavina kahtena vuotena hän opiskeli Dniprodzeržynskin metallurgiainstituutissa.

Vuodesta 1932 lähtien Novikov toimi johtotehtävissä Saratovin alueella. Vuodesta 1943 lähtien hän siirtyi Moskovaan vesivoimaloista vastaavan ministeriön palvelukseen. Vuodesta 1958 alkaen hän toimi neuvostohallituksen ministerinä vastuualueenaan energiantuotanto ja sähköistys. Vuodesta 1962 hän toimi varapääministerinä vastuualueenaan Neuvostoliiton rakentamisen valtionkomitea. Hän toimi Brežnevin ajan ministerineuvostossa. Novikov joutui luopumaan ministeritehtävistään Brežnevin seuraajan Juri Andropovin valtakautena vuonna 1983 osaksi syyllistettynä Neuvostoliiton huonosta rakentamisen laadusta.

Ignaty Novikov toimi vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1975-1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Andropovin vuoden perintö (ven. ИЗ НАСЛЕДИЯ АНДРОПОВА *pressmon.com*.  Arkistoitu 20.5.2015. Viitattu 18.5.2015.
2. ↑  Neljä pääsihteeriä (ven. ЧЕТЫРЕ ГЕНСЕКА) *pressmon.com*.  Arkistoitu 13.7.2014. Viitattu 18.5.2015.

Asiasta muualla
---------------

* Ignaty Trofimovitš Novikov (venäjäksi)
**Dao Timni** (myös *Dao Timmi*) on Nigerin armeijan vartioasema maan koillisosassa 75 kilometriä Séguédinestä koilliseen. Se on saanut alkunsa ranskalaisten vuonna 1938 perustamasta varuskunnasta. Tedankielinen nimitys tarkoittaa ’palmujen latvoja’. Paikalla sijaitsee Saharan ainut palmulehto Séguédinen ja Libyan Fezzanin välillä.

Dao Timnin kautta kulkee Libyan Tumun raja-asemalta (275 kilometriä) Madaman (180 kilometriä) kautta Séguédineen johtava autiomaareitti. Lähistöltä on löydetty eläimiä ja ihmisiä esittäviä esihistoriallisia kalliopiirroksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viajar no Saara: Madama – Dirkou – Bilma – Fachi - Agadez *cibio.up.pt*. Viitattu 11.4.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Carlier, Marc: *La Drôle de guerre au Sahara: Confins nigériens 1938-1940*, s. 36. Paris: Éditions Karthala, 2005. ISBN 978-2-84586-847-2.
3. ↑  Viajar no Saara: Al Katrun (Libya) – Madama (Niger) *cibio.up.pt*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 11.4.2012. (englanniksi)
Tomaž Druml vuonna 2016.
**Tomaž Druml** (s. 28. maaliskuuta 1988) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa SV Achomitz -seuraa.

Yhdistetyn maailmancupissa Druml kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Seefeldin sprinttikilpailussa tammikuussa 2007 oltuaan 12:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Chaux-Neuven Gundersen-kilpailussa tammikuussa 2009 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kahdesti kahdeksanneksi; Almatyssa helmikuussa 2013. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kolmannen sijan.

Nuorten MM-kilpailuissa Kranjissa vuonna 2006 Druml saavutti hopeaa Itävallan joukkueen mukana. Vuoden 2007 nuorten MM-kilpailuissa Tarvisiossa hän saavutti joukkueen mukana kultaa. Zakopanessa vuonna 2008 hän voitti kultaa sprintissä ja hopeaa sekä Gundersen-kilpailussa että joukkuekilpailussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tomaž Druml Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tomaž Drumlin kotisivut
*Tämä artikkeli kertoo salibandyn pelaajasta. Lääkäri Juha Niinikoskesta on oma artikkeli.*
**Juha Niinikoski** (9. huhtikuuta 1973 – 3. huhtikuuta 2011) oli suomalainen salibandyn pelaaja.

Niinikoski pelasi vuosien 1993 ja 1999 välillä yhteensä 103 runkosarjaottelua pääsarjatasolla, Salibandyliigassa ja sitä edeltäneessä SM-sarjassa. Pisteitä hän teki näissä otteluissa yhteensä 114, 71 maalia ja 43 syöttöpistettä. Hänen edustamiaan pääsarjatason seuroja olivat Synkkä Uhma, jossa hän pelasi kauden 1993–1994, Tapanilan Erä, jossa hän pelasi kauden 1994–1995, Vuosaaren Viikingit, jossa hän pelasi kaksi kautta, kaudet 1995–1996 ja 1996–1997, ja HIFK, jossa hän pelasi niin ikään kaksi kautta, kaudet 1997–1998 ja 1998–1999. Hän oli voittamassa urallaan yhtä SM-hopeaa ja kahta SM-pronssia.

Niinikoski pelasi myös seitsemän ottelua Suomen salibandymaajoukkueessa. Hän oli osa joukkuetta, joka voitti kultaa salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1995. Pääsarjauransa jälkeen hän jatkoi pelaamista Suomen Salibandyliiton muilla sarjatasoilla ja toimi lisäksi Tapanilan Erän juniorivalmentajana. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli fysioterapeutti.

Niinikoski kuoli huhtikuussa 2011 saatuaan sairauskohtauksen kesken Suomen Salibandyliiton M35-sarjan välikarsintaottelun. Hän oli kuollessaan 37-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Salibandypelaaja menehtyi senioriturnauksessa *salibandy.net*.  4.4.2011. Suomen Salibandyliitto.  Arkistoitu 5.5.2012. Viitattu 6.4.2011.
2. ↑  Pelaajatilastot *salibandyliiga.fi*. SSBL Salibandy.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 6.4.2011.
3. ↑  Runkosarjan tilastot: N *salibandyliiga.fi*. SSBL Salibandy. Viitattu 6.4.2011.
**Isak Alexis Wallenius** (12. kesäkuuta 1826 Nurmijärvi – 24. helmikuuta 1883 Sääminki) oli suomalainen pappi ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä *-s-s* ja *S.-s*.

Walleniuksen vanhemmat olivat Laukaan kirkkoherra Karl Isak Wallenius ja Maria Sofia Nycander. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1845. Wallenius vihittiin papiksi 1849. Hän toimi aluksi Laukaassa kirkkoherran apulaisena 1849–1862 ja opettajana Jyväskylässä. Wallenius sai varapastorin arvon 1858. Hänestä tuli Käkisalmen vankilansaarnaaja 1866 ja Uukuniemen kappalainen 1868. Wallenius valittiin Säämingin kappalaiseksi 1874 ja tähän virkaan hän tuli 1876.

Isak Wallenius oli naimisissa vuodesta 1859 Augusta Cecilia Liliuksen (1837–1908) kanssa. Perheessä oli kaksi tytärtä Ida ja Maria sekä kuusi poikaa William, Karl, Alexis, Uno, Lennart ja Hugo. Leskeksi jäätyään Augusta Cecilia Wallenius huusi elätettäväkseen 1885 vaivaishuutokaupassa loisen pojan Joel Heikaraisen. Hän antoi pojalle uuden nimen Joel Lehtonen ja tämä pääsi aikanaan lyseoon, ylioppilaaksi ja yliopistoon opiskelemaan. Tuleva kirjailija muutti Walleniusten mukana 1897 Kuopioon ja 1899 Helsinkiin jossa hän asui kasvatusäitinsä luona kesään 1902 saakka jolloin hän muutti toimittajaksi Mikkeliin. Lehtonen kertoi näistä vaiheistaan kirjassaan *Onnen poika* (1925).

Isak Walleniuksen pojan pankinjohtaja Alexis Walleniuksen poika oli kenraalimajuri ja kirjailija Kurt Martti Wallenius.

Lähteet
-------

* Isak Alexis Wallenius SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Isak Alexis Wallenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.2.2010.
* Tuulevi Ovaska : Joel Lehtonen ja Walleniuksen perhe (Savonlinnan kaupunginkirjaston Joel Lehtonen-sivusto). (Arkistoitu – Internet Archive)

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Isak Alexis Wallenius***