recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Szymon Goldberg** (1. kesäkuuta 1909 Włocławek, Puola – 19. heinäkuuta 1993 Ōyama, Japani) oli syntyjään puolalainen, yhdysvaltalaistunut viulisti ja kapellimestari.

Goldberg soitti viulua lapsuudessaan Varsovassa. Vuonna 1917 hän lähti Berliiniin, jossa sai viulunsoiton opetusta Carl Fleschiltä. Hän piti vuonna 1921 resitaalin Varsovassa ja toimi Dresdenin filharmonikkojen konserttimestarina vuosina 1925–1929. Hän työskenteli myös jousitriossa, jossa hänen lisäkseen olivat jäseninä Paul Hindemith ja Emanuel Feuerman. Vuonna 1929 Goldberg sai nimityksen Berliinin filharmonikkojen konserttimestariksi, mutta hän joutui luopumaan tehtävistään vuonna 1934, vaikka Wilhelm Furtwängler yritti suojella tätä ja orkesterin muita juutalaisia jäseniä.

Tämän jälkeen Goldberg kiersi Euroopassa. Vuonna 1938 hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä New Yorkissa. Kiertäessään Aasiassa hän joutui japanilaisten internoimaksi Jaavalla vuosiksi 1942–1945. Sittemmin hän lähti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden sai vuonna 1953. Vuosina 1951–1965 hän kuului Aspenin musiikkijuhlien henkilökuntaan. Työ Aspenin juhlilla johti Festival Quartet -pianokvartetin perustamiseen Victor Babinin, William Primrosen ja Nikolai Graudanin kanssa. Samanaikaisesti Goldberg toimi kapellimestarina; vuonna 1955 hän perusti Amsterdamissa Alankomaiden kamariorkesterin, jota johti seuraavien 22 vuoden ajan. Tämän jälkeen hän toimi Manchester Cameratan kapellimestarina (1977–1979). Vuonna 1969 Goldberg muutti asumaan Lontooseen ja vuonna 1978 jälleen Yhdysvaltoihin.

Goldberg opetti Yalen yliopistossa vuosina 1978–1982, Juilliard Schoolissa vuodesta 1978, Curtis Institute of Musicissa vuodesta 1980 ja Manhattan School of Musicissa vuodesta 1981. Vuodesta 1990 kuolemaansa saakka hän johti Japanin uutta filharmonista orkesteria. Hän oli asunut vuodesta 1987 Japanissa, jossa myös työskenteli vierailevana professorina Toho Gakuen -musiikkikoulussa. Hän oli ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen mennyt naimisiin japanilaisen pianisti Miyoko Yamanen kanssa.

Goldberg levytti Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaatit ja modernia viuluohjelmistoa. Hänen kanssaan duopareina työskentelivät pianistit Lili Kraus ja Radu Lupu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Szymon Goldberg Bach-Cantatas
2. 1 2 3 4  Szymon Goldberg AllMusic
3. 1 2 3  Berlin Philharmonic pays tribute to former concertmaster Szymon Goldberg The Strad


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nenana** on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Tananajoen etelärannalla, itään Nenanajoen suulta. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 542. Vuonna 2000[vanhentunut linkki] väestöstä 41,04 % oli Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. Kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Nenana Native Association.

Historiaa
---------

Nenana on läntisintä athabascoihin kuuluvien tanana-intiaanien aluetta. Alun perin kylä tunnettiin nimellä Tortella, joka oli muunnos intiaanikielisestä sanasta *toghotthele*, "vuori, joka on samansuuntainen joen kanssa". Varhaiset löytöretkeilijät, kuten Allen, Harper ja Bates, vierailivat Tananan laaksossa vuosina 1875 ja 1885. Tananat olivat kuitenkin tavanneet eurooppalaisia jo aiemmin: Tananan kylässä venäläisillä oli tapana vaihtaa länsimaisia hyödykkeitä turkiksiin. Kun Fairbanksista löydettiin kultaa vuonna 1902, toiminta alueella vilkastui. Jim Duke avasi ensimmäisen kauppahuoneen Nenanaan vuonna 1903. Lähetysasema ja koulu avattiin joen yläjuoksulle vuonna 1905 ja postikonttori vuonna 1908. Vuonna 1915 rautatien rakentaminen kaksinkertaisti väkimäärän. Kaupunkioikeudet Nenana sai vuonna 1921.*lähde?*

Rautatie valmistui 1923, ja näihin aikoihin kaupungissa asui viitisentuhatta ihmistä. Rakennustyön loppuminen merkitsi kuitenkin myös taloudellista taantumaa, ja vuonna 1930 asukkaita oli enää 291. Vuonna 1961 avattiin 34 kilometriä Nenanasta lounaaseen ilmavoimien tukikohta Clear Air Force Station.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nenana** Wikimedia Commonsissa
Atun kartanon puukuja.
**Atun kartano** on Atun saarella Paraisilla sijaitseva kartano. Atun rälssikartano on mainittu kirjallisissa lähteissä jo 1400-luvulla. Atun kartanon omistajana oli 1461 Skalme, ja hänen suvullaan kartano oli pitkän ajan. Tämän jälkeen kartanon omistajasukuina olivat Stålarm, Widdman, von Minden, Duva, Nöding, Berg, Strömsköld, Stålhandske, Hoffman ja Carpelan. 1700-luvun lopulla kartano omisti Kopparbergin läänin maaherra, vapaaherra Carl Cederström. Cederström kuoli vuonna 1793 ja hänen poikansa, eversti Olavi Cederström, joka oli viimeinen Paraisten kirkkoon haudattu henkilö, kuoli vuonna 1828. 1850-luvulla kartanon osti senaattori, vapaaherra Lars Gabriel von Haartman. Hänen jälkeensä omistajana oli tukholmalainen tukkukauppias August Mailer ja hänen poikansa John Mailer. 1930-luvulla Atun kartanon omisti päätoimittaja Amos Anderson.

Kartanopihan vanhimmat, punamullatut rakennukset ovat 1700-luvulta. Kartanon talouskeskukseen kuuluu mm. slagitiilisiä talousrakennuksia sekä kuonatiilistä rakennettuja ulkorakennuksia.

Kartanon mailta louhittiin mm. rautamalmia 1840-luvulla, ja 1872 alueelle perustettiin höyrysaha. Kartanon alueella on toiminut myös tiiliruukki, hiilenpolttouuni ja meijeri. Atun saaren pohjoisosassa louhittiin hopeaa 1700-luvun ja uudelleen 1890-luvulla, jolloin hopeamalmia vietiin Saksaan. 1900-luvulla kartanolla oli myös oma sähkölaitos sekä mylly. Sahan toiminta lakkautettiin vuonna 1951, ja saaren etelärannalla sijainnut suursaha purettiin. Jäljellä on sahalaitoksen tiilinen voima-asema sekä sahakoneiden perustuksia. Sahan ajoilta on säilynyt lisäksi kaksi suurta työväen asuntokasarmia sekä pienempiä työväen asuntoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Atun kartanoympäristö RKY:  Museovirasto. Viitattu 26.1.2015.
2. 1 2  Suurten soturien kartano, Suomen Kuvalehti, 13.01.1934, nro 3, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Iowan lippu (2018–)
**Iowan lippu** on Yhdysvaltain osavaltio Iowan virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu on trikolori väreiltään sininen-valkoinen-punainen, ja se muistuttaakin Ranskan lippua. Keskellä valkoisessa kentässä on valkopäämerikotka, joka pitää nauhaa, jossa lukee "Our liberties we prize and our rights we will maintain" (suom. *vapauksiamme vaalimme ja oikeutemme pidämme*). Sen alapuolella on teksti "Iowa". Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Lippu otettiin käyttöön 29. maaliskuuta 1921, ja sitä muutettiin hieman vuonna 2018.

Edelliset liput
---------------

* 1921–20181921–2018

Lähteet
-------

1. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**Wilbert London** (s. 17. elokuuta 1997) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti viestijuoksussa kaksi maailmanmestaruutta Dohan MM-kilpailuissa 2019.

London voitti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa ja saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa. Vuonna 2017 hän saavutti viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä aikuisten MM-kilpailuissa Lontoossa. Vuonna 2019 hän saavutti Pan-Amerikan kisoissa hopeaa viestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrillä. Samana vuonna Dohan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa miesten viestissä ja sekajoukkueiden viestissä.

Londonin ennätys 400 metrin juoksussa on 44,47, jonka hän juoksi kesäkuussa 2017 Sacramentossa sijoittuessaan Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilbert London Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kapselilaboratorio Oskarshamnissa.
**Svensk Kärnbränslehantering AB** (SKB) on ruotsalainen yhtiö, jonka tehtävä on huolehtia maan ydinjätehuollosta. Se käsittelee ydinvoimaloissa syntyvän radioaktiivisen voimalaitosjätteen sekä käytetyn ydinpolttoaineen lisäksi myös muualla teollisuudessa sekä sairaaloissa ja tutkimustoiminnassa syntyvät radioaktiiviset jätteet.

Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, mutta SKB:llä on toimintaa eri puolilla Ruotsia. Muun muassa Oskarshamnin kunnassa sijaitsevat käytetyn ydinpolttoaineen välivarasto Clab, kallioon louhittu loppusijoituksen tutkimustila Äspölaboratoriet sekä kapselilaboratorio, jossa tutkitaan ja kehitetään loppusijoituksessa käytettäviä kapseleita.

SKB omistaa myös M/S Sigyn -nimisen laivan. Sillä kuljetetaan käytettyä ydinpolttoainetta Ruotsin ydinvoimaloista Oskarshamnissa sijaitsevaan välivarastoon sekä keski- ja matala-aktiivisia jätteitä Forsmarkin ydinvoimalan yhteydessä toimivaan loppusijoitustilaan.

Katso myös
----------

* Posiva Oy

Lähteet
-------

* Yhtiön kotisivut
**Svenska Clartéförbundet** on Ruotsissa toimiva sosialistinen järjestö. Se perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1924. Se kuuluu Ranskassa syntyneeseen Clarté-liikkeeseen. Ennen toista maailmansotaa 1930-luvulla Clarté oli sosialistien kokoontumispaikka ja antifasistinen organisaatio. Toisen maailmansodan jälkeen organisaatiosta muodostui sosialistien ja kommunistien yhteisjärjestö, jolla oli merkittävä asema yliopistojen ja korkeakoulujen vasemmistoliikkeessä. Keskeisiä teemoja olivat opiskelijajärjestöjen asiat, työväenluokan tukeminen sekä imperialismin vastustaminen.*lähde?*

Nykyään järjestö määrittelee itsensä puolueista riippumattomaksi sosialistisen yhteiskuntajärjestyksen edistäjäksi.

Järjestön ensisijaisena tehtävänä on 1980-luvun alusta lähtien ollut *Clarté*-lehden toimittaminen.*lähde?* Clarté-lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa (2011).

Tunnettuja Clartén toiminnassa mukana olleita jäseniä ovat muun muassa Karin Boye ja Jan Guillou. Clarté on myös yksi Säpon valvonnan alaisena olleista järjestöistä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Om förbundet, Clarte.se, viitattu 7.2.2022
2. ↑  Om tidskriften, Clarte.se, viitattu 7.2.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Clarté-lehti
**Työnjohto-oikeus** eli direktio-oikeus on työnantajalle työsopimuslain takaama oikeus johtaa työtä ja antaa työnjohdollisia ohjeita ja määräyksiä työntekijöille: työnantaja päättää mitä, miten, missä, mihin aikaan ja ketkä työtä tekevät. Toisaalta työntekijä, työsopimuksen toinen osapuoli, sitoutuu tekemään työtä toiselle osapuolelle, työnantajalle, tämän johdon ja valvonnan alaisena, sovittua (tyypillisesti rahallista) korvausta vastaan kuuliaisesti (nk. kuuliaisuusvelvoite, työsopimuslaki (55/2001) 3:1). 

Direktiovallan rajoja ei ole missään kirjallisessa oikeuslähteessä tarkkaan määritelty, mistä on seurauksena tietty rajojen epämääräisyys ja vaihtelevuus. Työnjohtovallan laajuus ratkaistaan aina tapauskohtaisesti ja luonteeltaan sopimuksenvaraisena asiana siitä voidaan niin laajentavasti kuin rajoittavastikin sopia muun muassa työsopimuksella tai työehtosopimuksella (TES). Työtehtävän kannalta tarpeelliset, vähäiset muutokset työsopimuksen rajoissa ovat sallittuja. Työnantajan työnjohtovaltansa rajoissa antama määräys tulee voimaan heti, jos työnantajalla on oikeus yksipuolisesti muuttaa työsuhteen ehtoa.

Direktio-oikeuden rajoitukset
-----------------------------

Työnantajan direktio-oikeuden puitteissa annettujen määräysten tulee olla asiallisia, johdonmukaisia, objektiivisesti arvioiden kohtuullisia ja kohdella työntekijöitä tasapuolisesti. Työnantajan tulee ottaa huomioon kunkin työntekijän fyysiset ja ammatilliset edellytykset suoriutua annettavasta työtehtävästä käyttäessään työnjohto-oikeuttaan. Toisaalta työntekijän kieltäytymistä on säännelty laissa: työntekijä voi pidättäytyä työstä vain erityisin perustein; esimerkiksi työntekijällä on oikeus pidättäytyä työstä, jota hän pitää vaarallisena omalle tai muiden työntekijöiden hengelle tai terveydelle. Työnantaja ei saa direktio-oikeutensa perusteella olennaisesti muuttaa työsuhteen ehtoja, mutta voi toisaalta muuttaa työsuhteen ehtoja sopimuksen sisällä. Mikäli työsopimus on väljä, eikä työsuhteen ehtoja ole tarkasti määritelty, direktion perusteella voidaan tehdä suuriakin muutoksia työsopimuksen ehtoihin. Kuitenkin sopimuksen ehdoksi voi muodostua myös työnantajan ja työntekijän välillä pitkään noudatettu *vakiintunut käytäntö*.

Toisaalta työoikeudellisessa kirjallisuudessa on luotu ristiriitatilanteissa tapahtuvaa normivalintaa varten tietty teoreettinen normien etusijajärjestys, jossa työnantajan yksipuoliset käskyt ja määräysvalta sijoittuvat hierarkian alimmalle portaalle. Mikäli samaan tilanteeseen tai asiaan nähden on pätevästi voimassa useita erisisältöisiä normeja, tulevat aina lain- tai työehtosopimuksen tasoiset säännökset sovellettaviksi ennen työnantajan käskyjä. Jopa vakiintuneet tavanomaisen oikeuden (ns. tapaoikeus) normit ovat niiden edellä.

### Tulkintaetuoikeus

Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että työsopimuksen ehtojen muuttamisen muotona voidaan pitää myös työnantajan tulkintaetuoikeutensa nojalla antamia määräyksiä työsuhteen ehdon tulkinnasta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 4.1.2008.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Työn Ääni** oli Vaasassa vuosina 1924–1930 ilmestynyt radikaalivasemmiston sanomalehti.

Sosialistisen työväenpuolueen *Vapaan Sanan* lakkauttamisen jälkeen sen kirjapaino vapautui takavarikosta kesällä 1924, jolloin kommunistien ohjaamat työväenjärjestöt alkoivat julkaista uutta *Työn Ääni* -lehteä. Poliittisen julistuksen ohella se pyrki mahdollisuuksien mukaan olemaan myös uutisvälittäjä. Vuonna 1929 *Työn Ääni* oli hetken aikaa kommunisteista irtautuneen Suomen työväen vasemmistoryhmän kannattajien hallussa, mutta Suomen kommunistinen puolue valtasi sen pian takaisin vaikutuspiiriinsä.

Lapuan liikkeen aktivistit tuhosivat *Työn Ääntä* painaneen kirjapainon maaliskuussa 1930, minkä jälkeen lehteä painettiin lyhyen aikaa Oulussa. Se lakkautettiin määräajaksi saman vuoden keväällä jo ennen varsinaista kommunistilehtien kieltämistä. Lehden kirjapainoyhtiö joutui sosiaalidemokraateille, jotka perustivat oman lehden *Pohjanmaan Kansan*.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Toivo Latva (1924–1925), Hannes Mykkänen (1925–1927 ja 1929–1930) ja Arvi Laakso (1927–1928).

Katso myös
----------

* Vaasan mellakka

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 164–165. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  Anthony F. Upton: Kommunismi Suomessa (Kirjayhtymä 1970), s. 101–102.
3. ↑  Tanner, Väinö: *Kahden maailmansodan välissä. Muistelmia 20- ja 30-luvuilta*, s. 112-113. Tammi, 1966.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 237–238. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Työn Ääni* digitoituna kansalliskirjastossa
* Huomiota herättänyt kirjapainon hävitys Vaasassa, Suomen Kuvalehti, 05.04.1930, nro 14, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karl Marx: Theorien über den Mehrwert. 
**Työnarvoteoria** on taloustieteen teoria, jonka kehittivät 1800-luvun alun liberalistiset taloustieteilijät. Sen mukaan tavaran arvon määrää sen tuotantoon käytetty työmäärä, ei markkinat. Tavaran arvo on työläisen saamaa palkkaa suurempi. Työn hinnan ja tuotteen hinnan erotuksesta syntyy lisäarvo, jonka tuotantovälineet omistava kapitalisti saa Karl Marxin lisäarvoteorian mukaan haltuunsa.

Ennen Marxia teoriaa olivat kehitelleet klassiset taloustieteilijät Adam Smith ja David Ricardo. Marx laajensi teorian koskemaan kaikkea taloutta, ja hänen jälkeensä käsite onkin liitetty lähinnä marxilaiseen taloustieteeseen.

Kritiikki
---------

Nykyisen valtavirran taloustieteen mukaan tavaran arvon määrää se, mitä ihmiset suostuvat siitä maksamaan eikä se, paljonko tavaran valmistamiseen on tarvittu työtä. Kansantaloustieteen professori Vesa Kanniainen kirjoittaa:

*Marxin työnarvoteoria on loogisesti virheellinen. Sen ennusteet ovat ristiriidassa empiiristen lainalaisuuksien kanssa. Esim. vanhojen asuntojen hinnat nousevat, vaikka niihin ei käytetä uutta työtä. Uusien kännyköiden hinnat laskevat, vaikka niihin työtä käytetään entinen määrä.*
Työnarvoteorian kannattajat kutsuvat "subjektiivisiksi" tai "naiiveiksi" teorioita, joiden mukaan tavaroiden arvo määräytyy niiden sisältämän työn asemesta kysynnän mukaan.

Katso myös
----------

* Riisto
* Lisäarvo

Lähteet
-------

1. ↑  Taloussanakirja, Taloussanomat.fi (Sivu arkistoitu Archive.is)
2. ↑  Kanniainen, Vesa: Taloustieteessä ei laadita suhdanne-ennusteita.  *Tieteessä tapahtuu*, 2009, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.7.2022.
3. ↑  Suorsa, Eero: Talouden punainen lanka – haastattelussa Pertti Honkanen *Tiedonantaja*.  14.7.2022. Viitattu 29.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Työarvoteoria ja yhtäläistymisoletuksen kritiikki. (PDF)
**João Resende** (tai **Rezende**) **Costa** (19. lokakuuta 1910 Borda da Mata – 21. heinäkuuta 2007) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 28. heinäkuuta 1935 ja nimitettiin Ilhéusin hiippakunnan johtoon 23. helmikuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääknosekraattorina toimi Carlos Carmelo de Vasconcelos Motta, jota avustivat Orlando Chaves ja Antônio Campelo de Aragão.

19. heinäkuuta 1957 Resende Costa sai nimitykset Belo Horizonten koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Martyropoliin titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Belo Horizonten arkkipiispa 15. marraskuuta 1957, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 1986. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop João Resende (Rezende) Costa, S.D.B.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Svenska Socialisten** oli Yhdysvalloissa vuosina 1905–1922 ilmestynyt ruotsinkielinen työväenlehti.

Illinoisin Rockfordissa perustettu lehti siirtyi vuonna 1911 Amerikan sosialistipuolueen skandinaaviselle järjestölle Skandinaviska Socialistförbundetille, joka muutti sen Chicagoon. Samalla perustettiin norjalais-tanskalainen lehti *Social-Demokraten*. Vuonna 1915 niitä kustantamaan muodostettiin Scandinavian Workers’ Publishing Society -niminen yhtiö.

Lehden talous oli jatkuvasti heikko, ja ensimmäisen maailmansodan aikana se joutui usein viranomaisten sensuurin kohteeksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen *Svenska Socialisten* ja sen taustayhteisö siirtyivät kannattamaan kommunismia, minkä johdosta vuonna 1920 poliisi ratsasi sen toimiston ja pidätti toimittajat. Kesäkuussa 1921 lehti sai nimen *Facklan*. Vuonna 1922 Skandinaviska Socialistförbundet ja Amerikan sosialistisesta työväenpuolueesta erotettu Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetin oppositioryhmä yhtyivät Yhdysvaltain kommunistisen puolueen skandinaaviseksi järjestöksi. Samalla yhdistettiin myös niiden lehdet *Facklan* ja *Folket*, joiden seuraajaksi perustettiin *Svenska Socialistenin* ja *Facklanin* numerointia jatkanut *Ny Tid*.

*Svenska Socialisten* oli etupäässä Amerikan asioihin keskittynyt värikäs ja moniääninen lehti. Sen levikki oli 1910-luvulla noin 5 000 kappaletta. Useasti vaihtuneisiin toimittajiin kuuluivat muun muassa Nils R. Swenson ja Oscar W. Larson. Pitkäaikaisena liikkeenhoitajana ja ajoittain myös toimittajana työskenteli Henry Bengston, joka kertoo lehden ja Socialistiska Förbundetin tarinan teoksessaan *Skandinaver på vänsterflygeln i USA*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brook, Michael: Radical Literature in Swedish America: A Narrative Survey.  *Swedish-American Historical Quarterly (North Park University)*, 1969, 20. vsk, nro 3, s. 120–121. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Svenska Socialisten *mnhs.org*. Viitattu 23.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Svenska Socialisten* ja *Facklan* digitoituna
**Lois Arlene Smith**, o.s. **Humbert**, (s. 3. marraskuuta 1930 Topeka, Kansas) on yhdys­valtalainen näyttelijä.

Ura
---

Smith esiintyi Broad­waylla ensimmäisen kerran vuonna 1952 komediassa *Time Out for Ginger*. Hän sai ensimmäisen elo­kuva­roolinsa vuonna 1955 elo­kuvasta *Eedenistä itään*. Smith on sittemmin näytellyt lukuisissa elo­kuvissa, kuten *Rajut kuviot*, *Paistetut vihreät tomaatit*, *Kuolemaantuomittu*, *Vaarallinen suhde*, *Minority Report*, *Hollywoodland* ja *Sweet Land*.

Smith on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa *Valtatie 66*, *Yhdestoista hetki*, *Kolkyt ja risat*, *Frasier*, *Teho-osasto*, *True Blood* ja *Täydelliset naiset*.

Smith on tehnyt pitkän uran teatterissa ja näytellyt useamman kerran Broad­waylla. Hän on ollut Tony-ehdokkaana rooleistaan näytelmissä *Vihan hedelmät* ja *Buried Child*. Hän voitti Drama Desk Award -palkinnon vuonna 2006 roolistaan näytelmässä *The Trip to Bountiful*.

Yksityiselämä
-------------

Smith oli naimisissa entisen opettajansa Wesley Dale Smithin kanssa 1948–1970. Heillä on yksi tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lois Smith *Internet Broad­way Data­base*. New York:  The Broad­way League. Viitattu 20.9.2011. (englanniksi)*tarvitaan parempi lähde*
2. ↑  Lois Smith Bio­graphy *Film Reference*. Viitattu 20.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lois Smith** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Työntöveturi SZ Taurus
**Työntöveturi** on jyrkkänousuisilla rautateillä käytetty erityisveturi. 

Veturityyppiä käytetään erityisesti vuoristoseuduilla. Kysymyksessä on yleensä erityisellä hidasvälitteisellä vaihteistolla, erikoisjarruilla ja joskus myös erityisesti tarkoitukseen suunnitelluilla pyörillä varustettu veturi, joka nousuissa pystyy työntämään junarungon ylös jyrkkääkin nousua ja vastaavasti laskeutuessa jarruttamaan sitä. Menetelmällä korvattiin jo 1920-luvulta alkaen entiset vaijerihinaukset, jotka oli jo todettu vaikeiksi ja jopa vaarallisiksi käyttää. 

Joillakin rautateillä on olemassa erillisiä, irrallaan liikkuvia työntövetureita, joiden avulla raskaat junat pääsevät liikkeelle sateen liukastamillakin kiskoilla. Näissä vetureissa on joskus ulkopuolinen voimamittari, josta kuljettaja näkee ettei työnnä liian suurella voimalla. Tällaiset työntäjät eivät kytkeydy itse junaan vaan työntävät irrallaan. 

Yhdysvalloissa noustiin metsätyömailla voimakkaimmilla Shay-höyryvetureilla jopa sadan promillen nousuja eli kymmenen senttiä ratametriä kohti -kaltevuuksia. Näissä vetureissa oli hammasvaihteistot. Tämä on paljon, koska jo 12 promillen eli 1,2 sentin nousu metriä kohti katsotaan normaali- ja leveillä raiteilla jyrkäksi.

Lähteet
-------

* Markku Nummelin: Kaltevuuksista rautateillä, Resiina 1/2007

### Viitteet

1. 1 2 3   Nummelin 2007
**Nikolai Teodor Albrekt Langenskjöld** (7. syyskuuta 1855 Heinola – 5. kesäkuuta 1907 Viipuri) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Langenskjöldin vanhemmat olivat everstiluutnantti Odert Teodor Gustaf Langenskjöld ja Maria Ernestina Reptšinskaja ja puoliso vuodesta 1881 Vera Aleksejevna Malova. Tietokirjailija, kirjastonhoitaja Agnes Langenskjöld sekä rehtori, lähetystyön ja rauhanliikkeen aktiivi Greta Langenskjöld olivat heidän tyttäriään. Nikolai Teodor Albrekt Langenskjöld tuli junkkariksi 3. Aleksanterin sotakouluun vuonna 1872, oltuaan aiemmin lyhyen aikaa Vladimirin kadettikoulussa Kiovassa. Hänet siirrettiin junkkariksi tykistökouluun 1872 ja ylennettiin siellä porte-épée-junkkariksi 1875. Valmistuttuaan tykistökoulusta samana vuonna hänet määrättiin aliluutnanttina palvelukseen 33. tykistöprikaatiin. Luutnantiksi Langenskjöd yleni 1876. Hän osallistui prikaatissaan Turkin sotaan 1877–1878 ja komennettiin sodan jälkeen Mihailovin tykistöakatemiaan Pietariin. Akatemian jälkeen hänet määrättiin vuonna 1881 palvelukseen tykistön pääpolygoniin. Kapteeniksi 1885 ylennettynä Langenskjöld määrättiin sihteeriksi tykistön keskushallinnon tykistökomiteaan 1886. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1892 ja everstiksi 1896. Vuonna 1905 hänet nimitettiin jäseneksi tykistön keskushallinnon tykistökomiteaan, kenraalimajuriksi hän yleni huhtikuussa 1906. Langenskjöld kuoli virkatehtäviä hoitaessaan Viipurissa kesäkuun alussa 1907.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nikolai Teodor Albrekt Langenskjöld *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 8.3.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Lesley Joanne Reddon** (s. 15. marraskuuta 1970 North York, Ontario, Kanada) on kanadalainen pääosin 1990-luvulla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli maalivahti. Hän pelasi Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueessa lajin maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1994, joissa Kanada saavutti kultaa. Reddon pelasi joukkueen toisena maalivahtina Manon Rhéaumen jälkeen, joka pelasi turnauksen kuudesta ottelusta neljä Reddonin pelaten näin kaksi. Reddon pelasi myös vuoden 1998 talviolympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa, jonka loppuottelussa Kanada hävisi Yhdysvaltain joukkueelle.

Reddon asuu Calgaryssa, Albertassa Kanadassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lesley Reddon *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Lesley Reddon *Team Canada*. Viitattu 10.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Lesley Reddon Bio, Stats and Results *Sport-Reference.com*.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 10.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Canada 1993-1994 Skater Stats *Elite Prospects*. Viitattu 10.4.2020. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Barouélin piirin kuntaa. Somo on myös kunta Sanin piirissä.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Somo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Barouélin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 34 kilometriä Barouélista koilliseen. Kunnassa on 6 900 ja keskuskylässä 2 000 asukasta (vuonna 2009).

Somon kunnan pinta-ala on noin 76 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Barouélin piirin Dougoufién, etelässä Boidién sekä lännessä ja pohjoisessa Tamanin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, bambaroita ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Somossa pidetään viikoittain alueen suurimmat markkinat. Kunnassa toimii neljä koulua ja terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 26.12.2016.
2. 1 2 3 4  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Somo 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 26.12.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Region de Segou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 26.12.2016.
Nikolai Sablin.
**Nikolai Aleksejevitš Sablin** (ven. Никола́й Алексе́евич Са́блин, 22. helmikuuta 1849 Vologda – 14. maaliskuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Nikolai Sablin syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa, liittyi tšaikovskilaiseen narodnikkikerhoon ja levitti vallankumouksellista propagandaa talonpoikaiston keskuuteen. Marraskuussa 1874 Sablin muutti ulkomaille, missä hän liittyi ensimmäiseen internationaaliin ja toimitti *Rabotnik*-lehteä. Palattuaan Venäjälle hänet pidätettiin maaliskuussa 1875. Hän oli tuomittavana ns. 193:n oikeudenkäynnissä (1877–1878).

Vuonna 1879 hän Sablin liittyi Narodnaja voljaan. Hän toimi sen toimeenpanevan komitean agenttina, *Rabotšaja gazeta* -lehden toimittajana ja osallistui Aleksanteri II:n murhayrityksiin. Keisarin murhan jälkeen hän ampui itsensä pidätyksen yhteydessä. Sablin tunnetaan myös runoilijana.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 22*, s. 477. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
Nikolai Rynin
**Nikolai Aleksejevitš Rynin** (ven. Николай Алексеевич Рынин, 12. joulukuuta 1887 – 28. heinäkuuta 1942) oli venäläinen insinööri ja opettaja sekä eräs Neuvostoliiton avaruuslentojen pioneereja.

Hän aloitti työuransa rautatieinsinöörinä. Vuonna 1906 hän alkoi kiinnostua lentokoneista. Hän tutki työnsä ohella ilmailun tekniikkaa. Hän opetteli lentämään kuumailmapallolla ja lentokoneella. Neuvostoliitossa hän eteni Leningradissa ilmailu- ja avaruustekniikkaa opettavaksi professoriksi, joista aiheista hän kirjoitti useita popularisoivia teoksia.

Huhtikuussa 1918 Rynin julkaisi "Byloye"-lehdessä Nikolai Kibalchichin kuvauksen miehitetystä rakettialuksesta. Vuosien 1928 ja 1932 välillä hän julkaisi yhdeksänosaisen Avaruustekniikan tietosanakirjan *Mezhplanetnye Soobschniya* ("Interplanetaarinen viestintä"). Sarjan yksi osa käsittelee Konstantin Tsiolkovskia, jonka työhön Ryninin työ paljolti perustui. Rynin oli kirjeenvaihdossa muun muassa yhdysvaltalaisen rakettitutkijan Robert H. Goddardin kanssa, ainakin vuonna 1926.

Rynin kuoli natsi-Saksan piirittämässä Leningradissa nälkään vuonna 1942.

Aiheesta muualla
----------------

* Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy, and Spaceflight entry
* B. F. Tarasov, *Nikolai Rynin and Russia's Beginnings in Aerospace*, translated by John Decker, 2000.
* Rynin, N.A. *Interplanetary Flight and Communication*. Washington, D.C.: NASA and NSF, 1970-71. (NASA TT F-640, TT F-642 through TT F-648) (Holdings: Vol. 1, Nos. 1 and 3; Vol. II, Nos. 4 and 6, Vol. III, Nos. 7, 8 and 9).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Kenza Farah** (arab. كنزة فرح‎, s. 8. heinäkuuta 1986 Bejaïa) on algerialainen R&B-laulaja.

Elämäkerta
----------

Farah syntyi Bejaïassa kuusilapsiseen perheeseen, joka muutti varhain Ranskaan, Marseilleen. Hän kiinnostui laulamisesta 14-vuotiaana ja osallistui paikallisiin konserteihin ja laulukilpailuihin. Näiden kiertueiden myötä Farah onnistui saamaan levysopimuksen Karismatik levy-yhtiön kanssa. Sittemmin hän aloitti ensimmäisen levynsä Authentikin tuottamisen joulukuussa 2006, joka julkaistiin heinäkuussa 2007.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Authentik (2007)
* Avec le coeur (2008)
* Militante (2010)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Johan Munters** (s. 1978 Jakarta, Indonesia) on ruotsalainen mäkihyppääjä.

Munters kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Falunissa helmikuussa 1995 sijoittuen normaalimäen kilpailussa 58:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuopion suurmäen kilpailussa marraskuussa 2000 oltuaan 18:s. Toisen kerran hän sijoittui pisteille maaliskuussa 2001 Falunissa ollen 25:s.

Munters osallistui Lahden MM-kilpailuihin 2001 sijoittuen normaalimäen kilpailussa 49:nneksi ja suurmäen kilpailussa 50:nneksi. Ruotsin mäkijoukkueen mukana hän sijoittui molemmissa joukkuekilpailuissa kymmenenneksi. Hän voitti pienen mäen Ruotsin-mestaruuden vuonna 2002.

Munters ilmoitti uransa lopettamisesta vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Skoki narciarskie. Egzotyczne skoki narciarskie *Skijumping.pl*.  19.6.2009.  Arkistoitu 11.7.2015. Viitattu 10.4.2021. (puolaksi)
2. 1 2 3  Johan Munters Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Backe/Nordisk kombination *Svenska Skidförbundet*.  Arkistoitu 11.4.2021. Viitattu 10.4.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Johan Munters har fått nog *dt.se*.  28.8.2002. Viitattu 10.4.2021. (ruotsiksi)
**Vietnam-seura** on suomalainen poliittisesti sitoutumaton Vietnamin ystävyysseura. Järjestö perustettiin vuonna 1971 nimellä **Suomi–Vietnam-seura**. Seuran juuret ovat Vietnamin sodan vastaisessa solidaarisuusliikkeessä. Nykyään toiminta on vähemmän poliittista..

Vietnam-seura on julkaissut useita Vietnamia ja sen kulttuuria käsitteleviä teoksia. Seuran olennaisena toimintamuotona on nykyään kehitysyhteistyö.

Seuran edeltäjä oli Suomen Rauhanpuolustajien aloitteesta perustettu *Vietnamin Ystävyyden Komitea* (1966). Komitea järjesti mielenosoituksia ja avustuskeräyksia.

Puheenjohtajat
--------------

* Paavo Rintala 1971–1972
* Erkki Arhinmäki 1973
* Bo Winqvist
* Helge Gyllenberg 1985–1988
* Esko Seppänen 1988–1992
* Göran Pulkkis 1992–1994
* Johan von Bonsdorff 1994–1998
* Minna Hakkarainen 1998→

Lähteet
-------

* Kansalliskirjaston kokoelmat[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Seuran historia (Arkistoitu – Internet Archive) Vietnam-seura 2011

Aiheesta muualla
----------------

* Vietnam-seura ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Loimuvaskiyökkönen** (*Autographa buraetica*) on melko harvinainen, kirjava keskikesän yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Loimuvaskiyökkönen muistuttaa suuresti muutamia muita *Autographa*-suvun lajeja, erityisesti kirjovaskiyökköstä (*Autographa pulchrina*), josta sitä voi olla erittäin vaikea erottaa ja määrityksen varmistaminen voi vaatia genitaalien tutkimista. Etusiivet ovat kapeat, harmaanruskeat ja heikosti violetinsävyiset. Siiven keskiosassa on ohut, hopeanvalkoinen kreikkalaisen aakkoston gamma-kirjainta muistuttava kuvio, joka on vain harvoilla yksilöillä jakautunut kahteen osaan ja hieman sen takana on pieni kellertävänruskea alue. Munuaistäplä erottuu vaaleareunaisena. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleanruskeat, mutteivät aina kovin selvästi erottuvat. Aaltoviiru on musta ja tekee terävän W-kirjaimen muotoisen mutkan. Siipiripset ovat kirjavat ja niissä on hyvin erottuva valkoinen tyviviiru. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja ulkoreunaa kohti tummenevat. Siipiväli 36–42 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Loimuvaskiyökköstä tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopasta Keski-Aasian läpi Itä-Aasiaan ja edelleen Pohjois-Amerikkaan saakka. Laji on Suomessa tulokas, joka tavattiin ensimmäisen kerran 1980-luvulla ja sittemmin se on levinnyt laajalti maan etelä- ja keskiosiin. Pohjoisimmat havainnot ovat Rovaniemen korkeudelta, mutta painopiste on Kaakkois-Suomessa ja etelärannikolla. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä elokuun alkuun huipun sijoittuessa heinäkuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Laji elää avoimilla paikoilla, kuten niityillä ja metsäaukioilla. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle, mutta muutoin loimuvaskiyökkösen biologiaa tunnetaan huonosti.

Ravintokasvi
------------

Toukka käyttänee kirjovaskiyökkösen tapaan ravinnokseen erilaisia ruohovartisia kasveja.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Norges sommerfugler (norjaksi)
3. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* *Autographa buraetica* (STAUDINGER, 1892), neu für Österreich (Lepidoptera, Noctuidae, Plusiinae) (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q886295
* Wikispecies: Autographa buraetica
* BioLib: 53387
* CoL: JYXX
* EoL: 546287
* EUNIS: 309375
* Fauna Europaea: 449608
* Fauna Europaea (new): 04c0a83d-8342-4cfa-b158-a82526b23f06
* GBIF: 1792449
* iNaturalist: 452548
* IRMNG: 10312421
* ITIS: 937929
* LepIndex: 280475
* MONA: 8913.1
* NatureServe: 2.862140
* NCBI: 987892

 |

 |
**Viestinnän johtaminen** (engl.  *Corporate communication, communication management, strategic communication*) (aikaisemmin yhteisöviestintä) on yksi Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun opintosuunnista (ent. pääaine), joka paneutuu muun muassa organisaatioiden sidosryhmäsuhteisiin, maineenhallintaan, kriisiviestintään ja digitaalisiin viestintästrategioihin.

Mitä viestinnän johtaminen on
-----------------------------

Viestinnän johtamisen tehtävä on edistää organisaation toimintaa ja sen jatkuvuutta sidosryhmäsuhteiden rakentamisen sekä organisaation hyvän maineen vaalimisen kautta. Viestinnän tutkimus näkee organisaatiot osana yhteiskuntaa, missä organisaatio pystyy menestymään vain ottamalla huomioon sen ympärillä olevat sidosryhmät sekä heidän tarpeensa ja odotuksensa. Koska teknologia mahdollistaa viestinnän suoraan yleisöille ja yleisöjen välillä esimerkiksi sosiaalisen median kautta, viestinnän johtamisessa ollaan siirtymässä teema-areena ajatteluun. Tässä ajattelussa yksisuuntaista tiedottamista tekevät organisaatiot, yhteisöt ja brändit nähdään vain yhtenä äänenä dynaamisessa julkisessa keskustelussa (). Viestinnän johtaminen sisältää sekä organisaation sisäisen työyhteisöviestinnän, että ulkoisten sidosryhmäsuhteiden hoitamisen esimerkiksi päättäjiin, mediaan ja vaikuttajiin.

Opetus ja tutkimus
------------------

Viestinnän johtamisen opetus ja tutkimus painottuvat dynaamisiin sidostyhmäsuhteisiin ja aineettomaan pääoman hyödyntäminen erityisesti digitaalisessa toimintaympäristössä. Viestintä liittyy vahvasti muihin tieteen alueisiin, kuten markkinointiin, johtamiseen, joukkoviestintään, informaatiotieteisiin, tietotekniikkaan sekä psykologiaan ja sosiologiaan. 

Viestinnän johtaminen sijoittuu Jyväskylän Yliopiston kauppakorkeakoulun Digital Marketing & Communication -tutkimusryhmään. Viestinnän johtamisen oppiaineessa johdetaan parhaillaan isoa TEKES-rahoitteista tutkimusprojektia sisältömarkkinoinnin logiikasta .

Koulutuksen tarjoamat uramahdollisuudet
---------------------------------------

Viestinnän johtamisen opinnot valmentavat opiskelijoita toimimaan viestinnän ammattilaisina yrityksissä, julkisella sektorilla, järjestöissä, tutkimusyhteisöissä, viestintätoimistoissa tai itsenäisinä konsultteina. Kauppalehden vertailun mukaan vuonna 2017 viestintäala oli neljänneksi kannattavin yritysala Suomessa. 

Työtehtävinä tämä tarkoittaa tiedottajan tehtävien hoitamista, viestinnän strategista suunnittelua, johdon konsultointia ja asiantuntijatehtäviä esimerkiksi mediasuhteiden hallinnassa, sisältöjen luomisessa, tutkimuksessa, konsultoinnissa ja viestinnän ohjeistamisessa. Ammattinimikkeitä ovat muun muassa viestintäpäällikkö, viestintäkonsultti, sisältöstrategi, viestintäjohtaja, viestinnän suunnittelija, tiedottaja ja viestinnän asiantuntija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. ↑  Luoma-aho, V. & Vos, M. (2010). Towards a more dynamic stakeholder model: Acknowledging multiple issue arenas. Corporate Communications: An International Journal. 15(3): 315–331.
3. ↑
4. ↑
**Suvi Ollikainen** (s. 6. maaliskuuta 1995 Kristiinankaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän laukoi aktiiviurallaan vasemmalta.

Ollikainen pelasi Suomisarjaa KJT:ssä kaudella 2010−2011. Hän edusti SM-sarjan Team Oriflame Kuortanetta kaudet 2011−2014. Hänet valittiin kauden tulokkaaksi 2011−2012. Hän pelasi KJT:ssä SM-sarjaa kaudella 2014−2015. Tämän jälkeen hän siirtyi NCAA:n yliopistosarjaan St. Cloudin valtionyliopiston joukkueeseen, jossa pelasi uransa loppuun, kevääseen 2019 saakka.

Ollikainen pelasi 98 SM-sarjan runkosarjaottelua, joissa hän teki 16 maalia ja antoi 25 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. NCAA;n sarjassa hän pelasi 137 ottelua, joissa hän teki kolme maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä.

Ollikainen kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011, 2012 ja 2013. Vuoden 2011 kisoissa hän saavutti pronssia. Hän sai pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän kuului neljänneksi sijoittuneseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016.

Ollikainen pelasi 39 naisten maaottelua, joissa hän antoi yhden maalisyötön. MM-kilpailuissa hän pelasi 12 ottelua ilman tehopisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  SUVI OLLIKAINEN *eliteprospects.com*. Viitattu 7.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Suvi Ollikainen *eurohockey.com*. Viitattu 20.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Tämä joukkue palautti Naisleijonat mitalikantaan arvokisoissa! *leijonat.fi*.  4.4.2015.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 6.5.2015.
4. ↑  Naisleijonien Suvi Ollikainen: "Ollut tosi mahtava turnaus - Ihan huippuporukka!" *leijonat.fi*.  3.4.2015.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 6.5.2015.
**Viestintäalan ammattiliitto** oli suomalainen vuosina 1894–2009 toiminut graafisessa teollisuudessa (pääasiassa kirjapainoalalla) työskentelevien ammattiliitto. Toukokuussa 2009 järjestön liittokokous päätti fuusioitua Kemianliiton kanssa Teollisuusalojen ammattiliittoon (TEAM), joka aloitti vuoden 2010 alussa.

Järjestö perustettiin 18.–20. elokuuta 1894 nimellä **Suomen Kirjaltajaliitto**. Rekisteröityminen vahvistettiin vuoden 1897 alussa. Vuodesta 1914 vuoteen 1997 järjestö toimi nimellä **Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto** (SKL). Liitto oli Suomen vanhin valtakunnallinen ammattiliitto. Maaliskuussa 1900 liitto solmi Suomen kirjapainon omistajain kanssa palkkatariffin, Suomen ensimmäisen valtakunnallisen työehtosopimuksen. 

SKL kuului SDP:hen vuodesta 1905, mutta sisällissodan jälkeen tästä luovuttiin. Liitto kuului myös Suomen Ammattijärjestöön ja Kirjaltajain kansainväliseen sihteeristöön. Helmikuussa 1930 sosialidemokraattien hallitsema liitto erosi kommunistien hallitsemasta SAJ:stä ja vuoden 1931 alusta se liittyi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. SKL erosi SAK:sta 1958 sosialidemokraattien sisäisten riitojen vuoksi. Vuosina 1963–1967 SKL kuului uuteen SAJ:hin, ja kesäkuussa 1969 se oli mukana perustamassa uutta SAK:ta.

Liiton perustivat alan Helsingin, Kuopion, Viipurin, Tampereen ja Turun yhdistykset sekä Porvoon, Vaasan, Jyväskylän ja Hangon kirjaltajat. Ensimmäisenä toimintavuonna jäsenmäärä oli 493.

Työehtosopimusneuvotteluissa liitto teki kolme työehtosopimusta: kirjatyöntekijöiden, viestintäalan toimihenkilöiden (Grafinet) ja sanomalehtien jakajien.

Puheenjohtajat
--------------

* Pentti Levo (1981–2002)
* Pertti Raitoharju

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjatyö 1/2007
2. ↑  Kirjatyö 4/2000
3. ↑  Terttu Palhomaa: Jyväskylän kirjatyöntekijäin yhdistys 1919–1971 (JKY 1982), s. 69–77.
**Suvi Vainio-Wirman** (s. 11. helmikuuta 1983 Helsinki) on suomalainen Kaiku Entertainmentin levy-yhtiön manageri ja sanoittaja. Hän on sanoittanut kappaleiden tekstejä, joita ovat levyttäneet tähtiartistit, kuten Laura Voutilainen ja Johanna Kurkela. Vainion viimeisimpiin menestyksiin kuuluvat Tippa-T:n hitti "Ei tippa tapa", Laura Voutilaisen singlet "Miks ei" ja "Mä en kestä" sekä Jari Sillanpään "Mä elän taas".

Vainion tuottamiin levyihin kuuluvat mm. Erinin *Sä osaat!* sekä Johanna Kurkelan *Sudenmorsian*..

Suvi Vainion mielestä jokaisen pop-kappaleen kertosäkeestä pitää löytyä tekstinpätkä, joka koukuttaa ja herättää kiinnostuksen. Myös tekstin yksinkertaisuus ja tarinan kertominen on tärkeää. Tekstissä ei hänen mukaansa saa olla selittelyä eikä liikaa adjektiiveja, mutta oikeaoppinen riimittely ei ole haitaksi, sillä riimit helpottavat sanojen muistamista. Hyvä laulun sanoitus ei myöskään synny pusertamalla, sillä jos sen keskeiset kohdat eivät valmistu muutamassa tunnissa, niin tuskin niitä saa valmiiksi myöhemminkään. Vuoteen 2023 mennessä Vainio laskee tehneensä laulutekstejä noin kolmellekymmenelle artistille.

Vainion isä oli sanoittajana tunnettu Juha "Junnu" Vainio ja veli sanoittaja-tuottaja Ilkka Vainio. Vainion aviomies on Children of Bodom -yhtyeen kosketinsoittaja Janne Wirman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hartikainen, Ville: "En halunnut tulla faijakortti edellä alalle". (40-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 11.2.2023, s. B 15. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.2.2023.
2. ↑  Levy-yhtiö *Kaiku Entertainment*. Viitattu 23.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kustantamo *Kaiku Entertainment*. Viitattu 23.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  Suvi Vainio *Discogs*. Viitattu 23.3.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Suvi Marjut Tiilikainen** (o.s. Miinala, s. 21. elokuuta 1980 Kemi) on suomalainen malli ja Miss Suomi 2000. Tiilikainen osallistui myös Miss Universum -kilpailuun, muttei menestynyt. Tiilikaisen kolmas ja viimeinen missikisa oli Miss Skandinavia vuonna 2001, hän tuli toiseksi. 

Tiilikainen on työskennellyt mallitoimisto Paparazzissa. Hän on myös juontanut Jenni Dahlmanin ja Henry Aflechtin kanssa Nelosella pyörinyttä Fit4you -ohjelmaa. Ensimmäisen kauden jälkeen Tiilikainen ja Dahlman saivat jättää työnsä ja paikalle tuli aerobikkaaja Tiia Piili. Viimeisin ohjelma, jossa Suvi Tiilikainen on ollut mukana, oli MTV3-kanavalla keväällä 2006 pyörinyt viihdeohjelma Tanssii tähtien kanssa. Hänen tanssiparinaan oli Juha Pykäläinen. Pari putosi toisena ohjelmasta. Tiilikainen on osallistunut myös muihin televisio-ohjelmiin, kuten Krisse Show ja Tuttu Juttu Show.

Tiilikaisen aviomies on entinen jääkiekkoilija Jukka Tiilikainen. Pariskunta avioitui kesällä 2006. Tiilikaisilla on kolme poikaa.

Suvi Tiilikainen on kouluttautunut meikkaajaksi ja tekee tämän alan töitä mallintöidensä ohella.

Lähteet
-------

1. ↑  Urheilutiedon SM-kilpailun 2007 kysymykset (Kysymys 42) Suomen urheilutietäjät ry. Viitattu 10.4.2011.
2. ↑  Urheilutiedon SM-kilpailun 2007 vastaukset (Kysymys 42) Suomen urheilutietäjät ry. Viitattu 10.4.2011.
3. ↑  Tahvolainen, Anne: Suvi Tiilikaisen kolmas lapsi syntyi *Iltalehti*.  14.12.2015. Viitattu 15.12.2015.