recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marjaana Leena Lyylikki Tulosmaa** (s. 1948) on suomalainen sarjakuvalehtien päätoimittaja ja kustannusalan vaikuttaja. Hän toimitti vuosikymmenten ajan useita Semic- ja sen jälkeen Egmont-kustantamon julkaisemia sarjakuvalehtiä. Lehdissä häneen viitattiin yleensä nimellä **M. Tulosmaa**.

Tulosmaa oli muun muassa *Suomen MADin* päätoimittajana koko sen ilmestymisen ajan eli vuosina 1982–2005. Hän myös suomensi 1980-luvun alkupuolella muutamia Semicin julkaisemia sarjakuva-albumeja, Tibetin *Chick Billejä* ja Peyon *Smurffeja*. Muita Tulosmaan päätoimittamia sarjakuvalehtiä olivat muun muassa *Mustanaamio*, *Tex Willer*, *Agentti X-9*, *Ryhmä-X*, *Batman*, *Hämähäkkimies* ja *Bamse*.

Tulosmaa oli pitkään Egmont Kustannuksen toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2011 alusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tulosmaa Marjaana HS Verokone 2017. Viitattu 28.2.2018.
2. ↑  Suomen MAD faktoja Finnmad.net. Viitattu 28.2.2018.
3. ↑  Tekijähaku nimellä "Marjaana Tulosmaa"[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 28.2.2018.
4. ↑  Timo Ronkainen: Egmont supistaa rajusti Kvaak.fi 17.6.2010. Viitattu 28.2.2018.
**Moeritherium** (suom. "Qarunjärven eläin") oli Pohjois-Afrikassa myöhäisellä eoseenikaudella noin 37-30 miljoonaa vuotta sitten elänyt norsueläinsuku.

Ulkonäkö ja käyttäytyminen
--------------------------

*Moeritherium* oli 2-3 metriä pitkä ja 70 cm korkea eläin. *Moeritherium* muistutti sekä ulkonäöltään että elintavoiltaan virtahepoa, vaikkei se ollut sukua niille. *Moeritherium* eli luultavasti ainakin osittain vedessä ja uiskenteli joissa ja järvissä joista se söi vesikasveja joita se repi joustavilla huulillaan. Silmät ja korvat sijaitsivat korkealla päässä ja pysyivät aina pinnan yläpuolella kun se ui. *Moeritheriumilla* ei ollut varsinaista kärsää mutta sillä oli kärsän tynkä kuten tapiireilla ja sioilla.

Hampaiden mineraalipitoisuuden tutkimukset ovat osoittaneet että *Moeritherium* viettivät suuren osan elämästään makeassa vedessä.

*Moeritheriumin* suuret hampaat ylä- ja alaleuoissa olivat kuin pieniä torahampaita jotka työntyivät ulos sen suusta. Ne kehittyivät myöhempien lajien, kuten *Tetrabelodonin* syöksyhampaiksi. *Moeritherium* jauhoi ruokansa sen kuudella poskihammasparilla.

Löydöt
------

Ensimmäiset *Moeritheriumin* jäänteet löysi Charles Andrews vuonna 1904 Egyptin Qarun-järveltä (josta se on saanut nimensäkin). Fossiileja on myös löydetty Marokosta.

Luokittelu
----------

Toisin kuin joskus luullaan, nykyiset norsut eivät kehittyneet suoraan *Moeritheriumista* vaan samaan aikaan eläneestä *Palaeomastodonista*.

Lähteet
-------

* Darren, Naish: *Suuri dinosauruskirja*, s. 259. , 2011. ISBN 978-952-220-416-5.
* Haines, Tim & Chambers, Paul: *Esihistoriallinen eläinmaailma*, s. 163. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.
* The genus Moeritherium *elephant.se*

### Viitteet

1. ↑  Haines, Tim & Chambers, Paul: *Esihistoriallinen eläinmaailma*, s. 163. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131232
* Wikispecies: Moeritherium
* EoL: 4526015
* Fossilworks: 43238
* GBIF: 4825840
* IRMNG: 1314717

 |

 |
Mullanur Vahitov.
**Mullanur Mullazjanovitš Vahitov** (ven. Мулланур Муллазянович Вахитов, tat. Мулланур Муллаҗан улы Вахитов, *Mullanur Mullacan ulı Waxitov*; 1885 – 1918 Kazan) oli tataarilainen vallankumouksellinen, joka otti osaa sekä vuoden 1905- että 1917 vallankumouksiin. Vahitovilla oli "luottamuksellinen suhde" Leninin kanssa. Maaliskuussa 1918 Vahitov laati lyhytikäiseksi jääneen Tataari-Baškiiri Neuvostotasavallan säännöt yhdessä Stalinin kanssa. Vahitov oli keskeisenä hahmona Puna-armeijan muslimiyksikön perustamisessa. Vahitov julkaisi sanomalehteä, jonka kautta hän pyrki kasvattamaan tataarien kansallista itsetietoisuutta. Vahitov työskenteli myös päätoimittajana lehdessä "Punainen lippu" (*Qızıl bayraq*), jota kautta hän levitti sodanvastaista- ja vallankumouksellista sanomaa. Elokuussa vuonna 1918 Vahitov pidätettiin ja teloitettiin Komutšin toimesta. Kazanissa on Vahitovin mukaan nimetty patsas.

Lähteet
-------

1. ↑  Вахитов Мулланур Муллазянович *tatarica.org*. Viitattu 22.9.2023.
2. ↑  Неизвестный Мулланур Вахитов: что мы знаем об отце-основателе Татарстана? *milliard.tatar*.  Arkistoitu 4.5.2023. Viitattu 22.9.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Palomiehet sammuttavat Saksan valtiopäivätaloa.
**Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto** (saks. *Der Reichstagsbrand* De-Reichstagsbrand.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)**) oli 27. helmikuuta 1933 tapahtunut tuhopoltto, joka vaurioitti pahasti Saksan valtiopäivätaloa Berliinissä. Tapahtuma oli historiallisesti merkittävä, sillä siitä tuli käännekohta Weimarin tasavallan poliittisen järjestelmän luhistumisessa natsi-Saksan diktatuurin tieltä. Vain kuukautta aiemmin Saksan hallitukseen Adolf Hitlerin johdolla nousseet natsit syyttivät tuhopoltosta valtiojärjestystä vastaan tähdättyä kommunistien salaliittoa ja kykenivät tämän varjolla aloittamaan aivan valtiopäivävaalien alla hyökkäyksen kommunistista puoluetta vastaan. Pian he saivat toteutetuksi lakiuudistuspaketin, joka johti kansalaisoikeuksien rajoituksiin, muiden puolueiden kieltämiseen ja lopulta täydellisen diktatuurin rakentamiseen.

Tuhopoltosta otettiin kiinni hollantilainen kommunisti Marinus van der Lubbe, joka myöhemmin todettiin syylliseksi, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Muut vapautettiin. Yhä kiistellään siitä, sytyttikö hän tosiaan rakennuksen yksin. Van der Lubben oikeudenkäynnin yhteydessä syytettiin salaliitosta tuhopolttoon neljää muuta kommunistia, joista kolme oli bulgarialaisia – Georgi Dimitrov, Vasil Tanev ja Blagoi Popov –, mutta heidät todettiin todisteiden puutteessa syyttömiksi ja karkotettiin Neuvostoliittoon.

Lähteet
-------

* Metaxas, Eric (suom. Pitkänen, Merja ja Sevón, Marja: *Bonhoeffer – pastori, marttyyri, näkijä, vakooja*. Päivä Osakeyhtiö, 2013. ISBN 978-952-475-585-6.

### Viitteet

1. ↑   Bonhoeffer, 2013. Valtiopäivätalon palo, sivut 157–162
2. ↑  Tuominen, Arvo: *Kremlin kellot. Muistelmia vuosilta 1933-1939*, s. 258. Tammi, 1957.

Kirjallisuutta
--------------

* Bahar, Alexander – Kugel, Wilfried: *Der Reichtagsbrand: Geschichte einer Provokation*. Neue Kleine Bibliothek, 182. Köln: PapyRossa, 2013. ISBN 978-3-89438-495-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuka poltti Saksan valtiopäivätalon?, Suomen Kuvalehti, 21.10.1933, nro 43, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Lukas Klapfer** (s. 25. joulukuuta 1985 Eisenerz, Itävalta) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä.

Klapfer saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Norjan Strynissä vuonna 2003. Sotšin olympialaisten 2014 joukkuekilpailussa hän saavutti niin ikään pronssia. Lisäksi hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 12:s ja suurmäessä 15:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä joukkuekilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli yhdeksäs. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti pronssia joukkuekilpailuissa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui 31:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia.

Klapfer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran jo kaudella 2004–2005 Sapporossa. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa 7. helmikuuta 2009 Seefeldissä oltuaan toinen Mario Stecherin jälkeen. Kilpailun loppuvaiheilla Stecher, norjalainen Jan Schmid, ja Klapfer taistelivat voitosta, mutta lopussa Stecher otti ratkaisevan irtioton, ja voitti kilpailun lopulta varsin selvällä erolla ennen Klapferia, joka löi loppukirissä niukasti vain yhdellä kymmenyksellä Jan Schmidin. Ensimmäisen voittonsa Klapfer saavutti 4. tammikuuta 2015 Schonachin kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kaudella 2014–2015. Joulukuussa 2015 Klapfer sijoittui kolmanneksi Lillehammerin toisessa kilpailussa. Hän oli kolmas myös Schonachissa maaliskuussa 2016. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Val di Fiemmen kilpailuissa toiseksi ja kolmanneksi.

Maailmancupin palkintopallipaikat
---------------------------------

|  | Pvm. | Vuosi | Paikkakunta | Maa | Matka | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 7. helmikuuta | 2009 | Seefeld |  Itävalta | 10 km | 2. |
| **2.** | **4. tammikuuta** | **2015** | **Schonach** | **Saksa** | **10 km** | **1.** |
| 3. | 6. joulukuuta | 2015 | Lillehammer |  Norja | 10 km | 3. |
| 4. | 6. maaliskuuta | 2016 | Schonach |  Saksa | 15 km | 3. |
| 5. | 12. tammikuuta | 2018 | Val di Fiemme |  Italia | 10 km | 3. |
| 6. | 14. tammikuuta | 2018 | Val di Fiemme |  Italia | 10 km | 2. |

Lähteet
-------

* Lukas Klapfer Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
David Janowski
**David Markelowicz Janowski** (25. toukokuuta 1868 Vaukavysk, Venäjän keisarikunta – 15. tammikuuta 1927 Hyères, Ranska) oli johtava puolalainen shakkimestari.

Janowski syntyi nykyisen Valko-Venäjän Vaukavyskissä. Hän asettui asumaan Pariisiin vuoden 1890 paikoilla ja aloitti shakkiuransa vuonna 1894. Hän voitti useita turnauksia:

* Monte Carlo 1901
* Hannover 1902
* Wien 1902 (jaettu ensimmäinen sija)
* Barmen 1905 (jaettu ensimmäinen sija)

Janowski pelasi hyvin nopeasti ja oli terävä taktikko sekä lähettiparin kanssa tuhoisa. 

Janowski pelasi yhteensä kolme ottelua Emanuel Laskerin kanssa. Kaksi näytösottelua vuonna 1909 (+2-2 ja +1-7=2) sekä maailmanmestaruusottelun vuonna 1910. Janowski kuitenkin hävisi ottelun.

Hän kuoli tuberkuloosiin 1927 Ranskan Rivieralla.

Aiheesta muualla
----------------

* David Janowski ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Eva Mónica Anna Ekvall Johnson** (15. maaliskuuta 1983 – 17. joulukuuta 2011) oli venezuelalainen missi, uutisankkuri ja kirjailija. Hän oli vuoden 2000 Miss Venezuela ja vuoden 2001 Miss Universum -kilpailun kolmas perintöprinsessa. 

Ekvallilla oli oppiarvo viestinnässä Caracasin Universidad Santa Maríasta. Hän puhui sujuvasti espanjaa ja englantia, sillä hän oli asunut Yhdysvalloissa ja käynyt Caracasissa kaksikielistä koulua (Academia Washington). Hän oli buddhalaisena ensimmäinen ei-kristitty Miss Venezuela.

Ekvallin isä Eric Ekvall on yhdysvaltalainen, ja hän on juuriltaan ruotsalais-unkarilainen. Hän asui Venezuelassa 1980-luvun alusta saakka ja toimi poliittisena analyytikkona. Ekvallin äiti, Dawn Johnson, syntyi Jamaikalla, ja hänellä oli pieni mallitoimisto Alaskassa, jossa hän tapasi tulevan miehensä. Ekvallilla oli yksi veli, Alec. Ekvall meni syyskuussa 2007 naimisiin radiotuottaja John Fabio Bermúdezin kanssa. Parille syntyi tytär Miranda heinäkuussa 2009.

Ekvall aloitti televisiouransa esiintymällä Televenin *Las Rottenmayer* -show'ssa. 

Helmikuussa 2010 Ekvallilla todettiin edennyt rintasyöpä, ja hänelle annettiin kemoterapiaa sekä sädehoitoa ja tehtiin mastektomia. Sairauskokemuksestaan hän julkaisi valokuvakirjan *Fuera de Foco* (2011). Ekvall kuoli sairauteen liittyneisiin syihin Houstonissa, Teksasissa 28-vuotiaana joulukuussa 2011. Hänen jäännöksensä tuhkattiin Houstonissa ja kuljetettiin Venezuelaan, jossa järjestettiin virallinen seremonia 19. joulukuuta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eva Ekvall
**Mate Granić** (s. 19. syyskuuta 1947 Baška Voda) on kroatialainen diplomaatti ja poliitikko.

Granić kirjoitti ylioppilaaksi Splitissä ja lähti opiskelemaan lääketiedettä Zagrebin yliopistoon. Hän toimi Kroatian ulkoministerinä 1993–2000. Hän oli HDZ-puolueen jäsen ja Franjo Tuđmanin läheinen tukija. Ulkoministerinä Granić osallistui rauhanneuvotteluihin Kroatian, Bosnia ja Hertsegovinan ja Serbian välillä ja vieraili Serbiassa vuonna 1996.

Granićin katsottiin olevan johtaja HDZ:n maltillisessa siivessä. Hänen tavoitteenaan ulkoministerinä oli oikeuttaa Kroatian harjoittama politiikka Bosniaa ja Krajinaa kohtaan ja pyrkiä välttämään YK:n sanktiot. Tässä hän onnistui hyvin, mikä yhdessä hänen rauhallisen luonteensa kanssa teki hänestä yhden suosituimmista HDZ:n poliitikoista.

Siksi Granić oli kuin luonnollinen valinta puolueen presidenttiehdokkaaksi Tuđmanin kuoleman jälkeen. Granić ei kuitenkaan ollut kovinkaan hyvä kampanjoimaan, eikä hän ollut populisti, mikä todennäköisesti aiheutti murskatappion.

Tammikuun 2000 vaaleissa Granic sijoittui kolmanneksi 22,5% osuudella äänistä. Koska HDZ:lla ei ollut presidenttiyttä tai enemmistöä parlamentissa, Granić joutui luopumaan paikastaan ulkoministerinä.

Vuoden 2000 jälkeen Granić perusti HDZ:sta irtautuneesta haarasta Kroatian demokraattisen keskustapuolueen (*Demokratski Centar*). Granić perusti puolueen, sillä hän uskoi, että Ivić Pašalićin johtamat radikaalit ottaisivat vallan HDZ:ssa.

Kaikki maltilliset eivät kuitenkaan seuranneet Granićia, ja vuonna 2002 he lopulta voittivat katkeran puolueensisäisen taistelun äärioikeiston kanssa. Granićin entisestä suojatista Ivo Sanaderista tuli puolueen johtaja. Tämän johdosta DC tuli käytännössä poliittisesti samankaltaiseksi kuin HDZ, minkä johdosta puolue säilyi juuri ja juuri parlamentissa yhden edustajan turvin vuoden 2003 vaaleissa. Granić jätti DC:n ja jäi sivuun julkisuudesta vaalien jälkeen.

Vuonna 2004 Granić perusti konsulttiyrityksen nimeltä MAGRA Zagrebissa.

Granić on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Hänen veljensä Goran Granić on tunnettu kroatialainen poliitikko. Toisin kuin Mate, Goran on liberaali. ja hän oli Ivica Račanin hallituksen varapääministerinä. Aikoinaan hän kuului Kroatian sosiaaliliberaaliin puolueeseen, ja nykyään hän on Kroatian kansanpuolueessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Zdenko Škrabalo** | **Kroatian ulkoministeri**1993–2000 | Seuraaja:**Tonino Picula** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ludomir Różycki, vuosien 1930 ja 1934 välisenä aikana.
**Ludomir Różycki** (18. syyskuuta 1883 Varsova – 1. tammikuuta 1953 Katowice) oli puolalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän kuului Mieczysław Karłowiczin, Karol Szymanowskin ja Grzegorz Fitelbergin kanssa Nuorena Puolana tunnettuun säveltäjien ryhmään. 

Różycki opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Varsovan konservatoriossa, jossa hänen isänsä toimi professorina. Hän valmistui erinomaisin arvosanoin ja täydensi opintojaan Berliinissä Engelbert Humperdinckin johdolla. Hän aloitti uransa johtamalla oopperaa ja toimimalla Lvivissä pianonsoiton professorina.

Różyckin teos *Pan Twardowski* oli ensimmäinen suurimuotoinen puolalainen baletti, joka esitettiin Puolan ulkopuolella. Sen lisäksi, että teos esitettiin yli 800 kertaa Varsovassa, näytöksiä järjestettiin myös Kööpenhaminassa, Prahassa, Brnossa, Zagrebissa, Belgradissa ja Wienissä. Różyckin muihin teoksiin lukeutuu Jerzy Żuławskin librettoon sävelletty ooppera *Eros i Psyche*, joka kantaesitettiin Wrocławissa vuonna 1917.

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Ilmaisia nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ludomir Różycki
**Johnny & the Dodgers** on suomalainen 1950-luvun rock'n'rollia soittava yhtye Tuusulan Hyrylästä. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja–kitaristi Pasi "Johnny" Hailio, basisti Jykä Myllymaa ja rumpali Risto Kari. Trio sai levytyssopimuksen Vexi Salmen Levytuottajien Rockin'-levymerkille voitettuaan *Suosikki*-lehden järjestämän vuoden 1979 Rock-kuningas-kilpailun. Johnny & the Dodgersin esikoisalbumi *Move It!* ilmestyi saman vuoden toukokuussa, ja se nousi *Suosikin* listalla kuukaudeksi 20. sijalle. Toukokuussa 1979 yhtyeeseen liittyi basistiksi Make Rosquist, minkä myötä Jyrki Myllymaa siirtyi soittamaan kitaraa.

Alkuperäinen Johnny & the Dodgers hajosi vuoden 1979 lopussa "Lonely Johnny" -singlen julkaisemisen jälkeen musiikillisiin ristiriitoihin. Johnny Hailio ja Jyrki Myllymaa jatkoivat kuitenkin nimellä Johnny & the New Dodgers, ja mukaan liittyivät Olli "Rock-Ola" Pihlajamaa ja Anssi Montonen. Vuonna 1980 ilmestynyt toinen albumi julkaistiin nimellä *Johnny & the New Dodgers*. Levyn kappaleista osa esitettiin suomeksi ja osa englanniksi. Yhtye hajosi vuoden 1980 lopulla.

Yhtyeen keulakuva Pasi "Johnny" Hailio palasi lavoille 1992 taiteilijanimellä Tony Montana. Hän voitti Ylen Ykköstähti-kilpailun vuonna 1993, ja hänet palkittiin Vuoden miessolistitulokas-Emmalla samana vuonna.

Vuonna 2010 Johnny & The Dodgers aktivoitui uudelleen Pasi Hailion johdolla. Ensimmäiset keikat olivat vappuna 2010. Yhtye solmi myös levytyssopimuksen Turenki Recordsin kanssa, ja Olli Haaviston tuottama suomenkielinen levy *Matkaa teen* ilmestyi syyskuussa 2010. 

Vuonna 2017 yhtye julkaisi singlet "Do The Shake" sekä "Lessons In Love. 2020 julkaistiin singlet "Mambo Italiano" sekä "Sua lemmin kuin järjetön mä oisin". Tammikuussa 2021 julkaistiin kolmas single "Illalla". Kaikki laulut ovat Olavi Virran levytyksiä, mutta sovitettu fiftarityyliin. Samaan tyyliin julkaistiin kappaleet "tyttö metsässä", "Volgan rannalla", sekä "Sokeripala" vuonna 2022. ! syyskuuta 2023 julkaistiin musiikkivideo kappaleesta "Girl in the wood".

Vuoden 2020 kokoonpanossa soittavat Johnny Hailio (kitara & laulu), Kustaa Kantelinen (kitara & laulu), Sakke Pyykkönen (basso) sekä Harri Kunnari (rummut).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johnny & the Dodgers / New Dodgers *Suomirockabillyn historia ja diskografia 1978-1982*. Viitattu 30.7.2021.
2. ↑  Koski, Anne: Paluu vanhoille kotikulmille – Johnny & The Dodgers esiintyy Keskari Cruisingissa *Keski-Uusimaa*.  25.5.2018. Viitattu 30.7.2021.
3. ↑  JOHNNY & the DODGERS / JOHNNY & the NEW DODGERS *finnishrocknroll.com*. Viitattu 30.7.2021.
4. 1 2 3  Tuomas-Kettunen, Jouko: 60-vuotias: Pasi Hailion uraan mahtuu monenlaista – Emma-palkinto, katusoittoa tv-kokki Jyrki Sukulan kanssa ja voitto Suosikki-lehden rock-kilpailussa *Mäntsälän Uutiset*.  9.1.2021. Viitattu 30.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Johnny & the Dodgers -diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)
* Johnny & the New Dodgers -diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)
Chuck Palumbo
**Charles Ronald "Chuck" Palumbo** (s. 14. kesäkuuta 1971) on showpainija, joka on esiintynyt World Wrestling Entertainmentissä (WWE). 

Hän lähti WWE:stä vuonna 2004, mutta teki paluun vuonna 2007. Palumbo vaihdettiin *SmackDown!*-showpainiohjelmasta *WWE Raw* -ohjelmaan, mutta hän ei koskaan ehtinyt esiintyä Raw'ssa, sillä hänet erotettiin WWE:stä marraskuussa 2008. Hänen managereitaan ovat Kevin Nash, Torrie Wilson, Michelle McCool ja Rico Constantino.

Palumbon lempinimiä ovat Main Event, Custom Chucky P ja Full Blooded Italian. Sisääntulomusiikkina hänellä oli Jim Johnstonin "You Will Remember Me".

Tiedot
------

* Pituus: 201 senttiä
* Paino: 130 kiloa
* Kotipaikka: Providence, Rhode Island
* Debyytti: Vuosi 2000

Liikkeet
--------

* Full Throttle (Gutwrench To Flapjack)
* Superkick
* Italian Drop (Scoop Lift To Samoan Drop)
* Torture Rack (Backbreaker Rack)
* Big Boot
* Powerbomb

Palkinnot ja mestaruudet
------------------------

* Vuoden Tag Team 2002 (Billy Gunnin kanssa)
* Kaksinkertainen WWE Tag Team-mestari (Billy Gunnin kanssa)
Pierre Arditi
**Pierre Marie Denis Arditi** (s. 1. joulukuuta 1944 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. Hän on taidemaalari George Arditin ja belgialaisen äidin lapsi. Hänen siskonsa on näyttelijä Catherine Arditi. 

Arditi on usein esiintynyt romanttisissa rooleissa. Hän voitti vuonna 1987 parhaan miessivuosan César-palkinnon elokuvasta *Musta hehku* ja vuonna 1994 parhaan miespääosan César-palkinnon elokuvasta *Smoking/No Smoking*. Arditi on myös dubannut Christopher Reeven ääntä. Hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari vuonna 2002. Hän oli Ordre National du Mériten ritari vuodesta 1994, ja hänestä tehtiin sen upseeri vuonna 2005.

Arditin kumppani on Évelyne Bouix.

Aiheesta muualla
----------------

* Pierre Arditi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pierre Arditi
**Tehtäväshakin suurmestari** tai *laadinnan suurmestari* on korkein shakkitehtävien laadinnan alueella myönnettävä arvonimi. Sen myöntää nykyisin maailman tehtäväshakkijärjestö (*World Federation for Chess Compositions*). Arvonimen saamisen perusteena ovat FIDE-albumeihin hyväksytyistä tehtävistä saadut pisteet.  Laadinnan suurmestarin arvonimen saamiseksi vaaditaan 70 pistettä. FIDE-albumeissa jaetaan pisteitä siten, että julkaistusta lopputehtävästä saa 1,67 ja muista tehtävistä yhden pisteen.  Mikäli tehtävällä on useampi laatija, tehtävästä saatava pistemäärä jaetaan tasan laatijoiden kesken.. 

Laadinnan suurmestarin arvonimi perustettiin vuonna 1972 ja ensijaossa sen saivat Comins Mansfield, Lev Lošinski, Genrih Kasparjan ja Eeltje Visserman.  Kaikkiaan arvonimen on vuosina 1972–2012 saanut 76 henkilöä.  Arvonimi voidaan myöntää myös takautuvasti. Vuonna 2012 tittelin saivat postuumisti tšekkiläiset laatijat Miroslav Havel, oik. Kostal (1881–1958) ja Artur Mandler (1891–1971) vanhojen ansioidensa perusteella.  Suomalaisista tehtäväshakin suurmestarin arvonimen on ensimmäisenä saanut Unto Heinonen vuonna 2004. Lisäksi arvonimen sai postuumina Matti Myllyniemi (1930–87) vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomalaisten FIDE-albumipisteet (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Tehtäväniekat 2010 Viitattu 23.11.2012.
2. 1 2 3  Luettelo tehtäväshakin suurmestarin arvonimen saaneista henkilöistä WFCC 2012 (englanniksi) Viitattu 23.11.2012
Moose Johnson
**Thomas Ernest "Ernie, Moose" Johnson** (26. helmikuuta 1886 – 25. maaliskuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jonka ammattilaisura kesti vuodesta 1905 vuoteen 1931.

Hän kuului neljä kertaa Stanley Cupin saavuttaneeseen joukkueeseen vuosien 1905 ja 1910 välillä Montreal Wanderersin organisaatiossa. Seura pelasi ensin Eastern Canada Amateur Hockey Association -sarjassa (ECAHA) ja sittemmin National Hockey Association -liigassa (NHA). Johnson muutti länteen ja vaihtoi samalla pelipaikkansa vasemmasta laitahyökääjästä puolustajaksi liittyessään uudelleen perustetutun Pacific Coast Hockey Association -liigaan (PCHA) 1911. Seuranneen vuosikymmenen aikana hän edusti joukkueita New Westminster Royals, Portland Rosebuds ja Victoria Aristocrats. Hänet valittiin PCHA:n ykköstähtikenttään kahdeksan kertaa. Vuonna 1916 hän pelasi Stanley Cupin finaalissa Portlandin riveissä. Myöhemmin Johnson pelasi ammattilaisena alasarjoissa Kaliforniassa, Minnesotassa ja Oregonissa ennen kuin jäi eläkkeelle kiekkoilusta 45 vuoden iässä. 

Johnson tunnettiin jääkiekon historian kenties pisimmän, 99 tuuman mittaisen mailan käytöstä. 

Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1952.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Ramush Haradinaj.
**Ramush Haradinaj** on kosovonalbaani, joka on entinen Kosovon vapautusarmeijan (KLA) johtaja sekä entinen Kosovon pääministeri. Haradinaj johtaa Aleanca për Ardhmërinë e Kosovës (AAK) -puoluetta.

Haradinaj oli kahdesti syytettynä YK:n Jugoslavia-tuomioistuimessa rikoksista ihmisyyttä vastaan vuosina 1998–1999 Kosovon sodan aikana. Syyttäjien mukaan Haradinaj ja kaksi muuta Kosovon vapautusarmeijan johtajaa Idriz Balaj ja Lahi Brahimaj syyllistyivät murhiin ja kidutukseen komentaessaan Kosovon vapautusarmeijaa, kun Kosovon albaanit häätivät serbejä Serbian tuolloisesta maakunnasta. Syyttäjät vaativat syytetyille 20 vuoden vankeusrangaistusta. Haradinaj vapautettiin vuoden 2012 lopussa toistamiseen murha- ja kidutussyytteistä. Tuomioistuin katsoi, etteivät todisteet Haradinajia ja kahta muuta syytettyä vastaan olleet riittäviä tai uskottavia.

Lähteet
-------

1. ↑  Wallius, Anniina: Kosovon entinen pääministeri vapautettiin toistamiseen murha- ja kidutussyytteistä  29.11.2012. Yle Uutiset. Viitattu 3.12.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
James B. Cunningham
**James B. Cunningham** (s. 1952) on yhdysvaltalainen diplomaatti. Hänestä tuli maansa suurlähettiläs Afganistaniin 12. elokuuta 2012.

Cunningham toimi suurlähettiläänä ja Yhdysvaltain pysyvänä varaedustajana Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1999–2004. Hän toimi vuodesta 2008 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Israelissa, ja hän ehti työskennellä Afganistanissa varasuurlähettiläänä ennen suurlähettilääksi nousemistaan. Cunningham on kotoisin Pennsylvaniasta ja valmistui Syracusen yliopistosta saaden oppiarvot politiikan tutkimuksessa ja psykologiassa. Hän on naimisissa Leslie Genierin kanssa, ja parilla on kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Office of the Historian - Department History - People - James B. Cunningham
2. 1 2  Biographies | afghanistan.usaid.gov (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James B. Cunningham** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Sven Mikael Bris** (sukunimi vuoteen 1945 *Johansson*; 13. joulukuuta 1908 Vårdö – 1994) oli suomalainen Ahvenanmaan Saltvikissa asunut merikapteeni ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Kirjassaan *Då seglade vi* Bris kuvasi kymmentä purjelaivoilla vietämäänsä vuotta; hän oli lähtenyt merille jo 15-vuotiaana. Toisessa muistelmakirjassaan *I Gestapos våld* Bris kuvasi sitä kunka hän joutui toisen maailmansodan aikana Norjassa saksalaisten internoimaksi ja päätyi lopulta Pölitzin rangaistusleirille lähelle Stettiniä. Dokumenttiromaani *Apals-Janne* kuvaa taas Brisin äidinisän kovaa elämää 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Apalin  torpassa Simskälan saarella.

Teoksia
-------

* *Då seglade vi*. Söderström, Helsingfors 1975
* *I Gestapos våld : en ålänning berättar*. Söderström, Helsingfors 1979
* *Apals-Janne*. Söderström, Helsingfors 1982

Lähteet
-------

* Sven Bris SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Bibliotek på Åland : Sven Bris[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
Métal hurlantin logo.
**Métal hurlant** ("Ulvova metalli") oli ranskalainen sarjakuvalehti, jota julkaistiin vuosina 1974–1987 sekä 2002–2004. Métal hurlant julkaisi lähinnä aikuisille suunnattua science fiction -ja fantasiasarjakuvaa. Lehden perustivat Bernard Farkas, Jean-Pierre Dionnet sekä Jean Giraud ja Philippe Druillet. Lehden julkaisijana toimi heidän perustamansa kustantamo Les Humanöids Associées.

Métal Hurlant esitteli sivuillaan suuren määrän uusia taidokkaita ranskalaisia sarjakuvantekijöitä. Lehteen tekivät sisältöä muun muassa Druillet, Giraud, Alexis, Enki Bilal, Vaughn Bodé, Caza, Serge Clerc, Richard Corben, F'Murr, Jean-Claude Forest, Jean-Claude Ga, Dominique Hé, Jacques Lob, Sergio Macedo, Nikita Mandryka, Francis Massé, Jean-Claude Mézières, Réné Pétillon ja Jacques Tardi. Tarinoissa yhdisteltiin monia tieteiskirjallisuuden teemoja. Kuvituksissa taas korostui eroottinen, groteski ja kauhun kuvasto. Métal Hurlantia syytettiin ajoittain siitä, että se painotti näyttävää kuvitusta sisällön sijaan. Lehdestä tuli heti hyvin suosittu, ja sen vaikutus oli merkittävää sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Useissa maissa julkaistiin samantyyppisissä lehdissä Métal Hurlantin käännettyä sisältöä, muun muassa Yhdysvalloissa Heavy Metal -lehdessä ja Suomessa Kylmä Metalli -lehdessä.

Métal Hurlant ilmestyi aluksi neljä kertaa vuodessa, mutta alkoi vuonna 1976 numerosta 9 eteenpäin ilmestyä kuukausittain. Lehteen lisättiin myös varoitus lapsille sopimattomasta sisällöstä. Lokakuussa 1976 alettiin myös julkaista sisarlehteä Ah! Nana, jonka piirtäjät olivat naisia. Tämän lisäksi Métal Hurlant julkaisi erikoisnumeroita (Hors Serie), jotka oli omistettu eri teemoille, kuten maailmaloppu tai H.P. Lovecraft.

Vuonna 1985 ranskalainen Hachette-kustantamo osti Métal Hurlantin ja Jean-Pierre Dionnetin tilalle päätoimittajaksi tuli Jean-Luc Fromental. Syyskuussa 1986 koko toimitus vaihdettiin ja päätoimittajaksi tuli Claude Gendrot. Tässä vaiheessa lehden taso oli jo laskenut huomattavasti, ja lehden numero 133 elokuussa 1987 jäi sen viimeiseksi. Métal Hurlantia julkaistiin myöhemmin vielä kesäkuusta 2002 joulukuuhun 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Métal Hurlant *SFE - The Encyclopedia of Science Fiction*. Viitattu 5.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Timo Ronkainen: Sarjakuvalehdistön vaiheita Suomessa – osa 3 *kvaak.fi*. Viitattu 5.1.2021. [vanhentunut linkki]
**Lev Dodin** (s. 14. toukokuuta 1944, Siperia) on venäläinen teatteri- ja oopperaohjaaja, joka on johtanut Pietarin Malyi-draamateatteria vuodesta 1975 alkaen. Hän toimii näyttelijäntyön opettajana Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa.

Dodin on tehnyt ohjauksia ympäri maailmaa mm. Milanon La Scalassa, New Yorkissa, Lontoossa, Salzburgissa ja myös Suomen kansallisteatterissa. Kotimaassaan Dodin on palkittu useilla kunnianosoituksilla ja mm. Venäjän federaation palkinnolla. Hän on ohjannut mm. Dostojevskin, Tshehovin, William Goldingin ja Albert Camusin näytelmiä. 

Dodin on tullut tunnetuksi siitä, että eräät hänen näytelmistään ovat pituudeltaan jopa kahdeksan tuntia. Hän on voittanut Venäjän arvostetuimman teatterialan palkinnon useina vuosina.

Tunnustukset ja palkinnot
-------------------------

* *Zolotaja Maskaja* (1997, 1999, 2000, 2002, 2003, 2007)

Aiheesta muualla
----------------

* The Guardian lehden haastattelu Lev Dodinista
* Esittely Maly-draamateatterin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Adrian Nicole LeBlanc** on palkittu yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija, jonka teokset keskittyvät usein marginaalisiin yhteiskunnan jäseniin, kuten prostituoituihin ja naisvankeihin. 

LeBlanc syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Leominsterin kaupungissa Massachusettsissä ja opiskeli muun muassa Yalen ja Oxfordin yliopistossa. Opiskelujensa jälkeen hän työskenteli Seventeen Magazinessa.

Hänen ensimmäinen kirjansa *Random Family: Love, Drugs, Trouble and Coming of Age in the Bronx* (suomennettuna *Vapauden vangit – kotipaikka: Bronx*) julkaistiin vuonna 2003. LeBlanc suoritti kirjaa varten laajaa taustatukimusta yli kymmenen vuoden ajan, keräten lukuisia haastatteluja ja muuta lähdemateriaalia. Hän on kertonut jopa asuneensa toisinaan yhdessä kirjan päähenkilöiden Cocon ja Jessican kanssa.

Muita julkaisuja
----------------

* "Gang Girl: When Manny’s Locked-Up" (1994)
* "Landing From the Sky" (The New Yorker, 23. huhtikuuta, 2000)
* "When the Man of the House is in the Big House" (Cover, January, 2003)
* "Sidelines" (2005)
* "The Ground We Lived On: A Father's Last Days"

Palkinnot
---------

* Margolis Award (2000)
* Lettre Ulysses Award (2003)
* Borders Original Voices Award for Nonfiction
* MacArthur Fellow (2006)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heini Talvikki Kärkkäinen** (s. 10. tammikuuta 1966 Kitee) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Jyväskylässä Dmitry Hintzen oppilaana ja vuodesta 1984 lähtien Sibelius-Akatemiassa Liisa Pohjolan johdolla. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 1991. Täydentäviä opintoja Kärkkäinen on hankkinut muun muassa Jacques Rouvierilta Pariisissa ja Ralf Gothónilta. Hän on Tampereen ammattikorkeakoulun pianonsoiton yliopettaja.

Kärkkäinen on konsertoinut runsaasti sekä Suomessa että ulkomailla eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Kotimaassaan hän on esiintynyt laajasti suomalaisorkestereiden solistivieraana, muun muassa Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin, Turun filharmonisen orkesterin, Tapiola Sinfoniettan, Sinfonia Lahden ja Avanti!n konserteissa. Kärkkäistä arvostetaan myös kamarimuusikkona, ja hän on ollut muun muassa Kuhmon kamarimusiikin vakiovieraita. Hänet on kutsuttu esittämään useiden kamarimusiikki- ja orkesteriteosten kantaesityksiä, muun muassa Mikko Heiniön, Olli Koskelinin ja Aulis Sallisen sävellyksiä.

Kärkkäinen on tehnyt useita levytyksiä Ondine-levymerkille.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Ilmari Hannikaisen pianokilpailu, Jyväskylä 1984, I palkinto
* Maj Lind -pianokilpailu, Helsinki 1986, 2. palkinto
* Espoon kansainvälisen pianoviikon nuori taiteilija 1993
* Yleisradion *Vuoden levy* -tunnustus (Szymanowski, Kodály, Schnittke, sellisti Jan-Erik Gustafssonin kanssa), 1994

Lähteet
-------

1. ↑  Uppslagsverket Finland
2. ↑  Heini Kärkkäinen, pianonsoiton yliopettaja. Tampereen ammattikorkeakoulu
3. ↑  Heini Kärkkäinen. Fazer Artists' Management
4. 1 2  Sävelsilta tuo tunnelmia syksyn suuroopperasta Eerik XIV. Turun filharmoninen orkesteri
5. ↑  Hybinette-Bergknut, Leena (toim.); Lehtinen, Jukka & Laine, Helena: *Vuosikirja 1996*, s. 25. Malmö, Ruotsi: Bertmarks Förlag, 1995. ISBN 951-35-5845-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Heini Kärkkäisen kotisivut (heinikarkkainen.com)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vardan Minasjan** (arm. Վարդան Մինասյան, s. 5. tammikuuta 1974) on armenialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Minasjan aloitti pelaajauransa Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Zankezour Gorisissa, josta siirtyi jo 1992 FC Pyunik Jerevaniin. Minasjan voitti seuran paidassa kaksi Armenian jalkapalloliigan mestaruutta, kunnes siirtyi kaudeksi 1997–1998 paikallisvastustaja Erebuni Jerevaniin. Tämän jälkeen hän kokeili siipiään myös ulkomailla ja edusti kaudella 1998–1999 sveitsiläistä FC Lausanne-Sportia, mutta otteluita Lausannessa Minasjanille kertyi vain kaksi. Epäonnistuneen kauden jälkeen hän siirtyi Venäjälle, jossa pelasi 1. divisioonassa FK Lokomotiv Pietarissa. Vuonna 2001 Minasyan palasi Pyunikiin, jossa lopetti pelaajauransa 2003.

Armenian maajoukkueessa Minasjan esiintyi 11 maaottelussa.

### Meriitit pelaajana

* Armenian mestaruus (5): 1996, 1997, 2001, 2002, 2003
* Armenian cup (3): 1996, 2001, 2003

Ura valmentajana
----------------

Valmennusuransa Minasjan aloitti FC Pyunikin apuvalmentajana 2006. Hän toimi myös skotlantilaisen Ian Porterfieldin apulaisvalmentajana Armenian maajoukkueessa. Porterfieldin erottua elokuussa 2007 terveyssyiden vuoksi nousi Minasjan yhdessä toisen apuvalmentajan Tom Jonesin kanssa maajoukkueen peräsimeen. Tanskalaisen Jan Børge Poulsenin noustua tammikuussa 2008 päävalmentajaksi jatkoi Minasjan apuvalmentajana. 

Samaan aikaan maajoukkuepestinsä ohella Minasjan toimi FC Pyunikin apuvalmentajana. Kesäkuussa 2008 hän nousi seuran päävalmentajaksi. Jan B. Poulsen sai potkut maajoukkueesta maaliskuun lopussa 2009, ja Minasjan nousi jälleen päävalmentajaksi. Helmikuussa 2010 hän teki EM2012-karsinnat kattavan sopimuksen maajoukkueen kanssa. 

Seuratasolla Minasjan luotsasi Pyunikin Armenian mestariksi kolmesti perättäin vuosina 2008–2010 ja hänet valittiin maan parhaaksi valmentajaksi 2010 ja 2011. Syyskuussa 2011 Minasjanista tuli myös Pyunikin urheilutoimenjohtaja.  Hän jätti päävalmentajan tehtävät joulukuussa 2011. 

Maajoukkuevalmentajana Minasjan ei onnistunut viemään Armeniaa EM-kisoihin 2012 eikä MM-kisoihin 2014. Hän sai potkut tehtävästään lokakuun lopussa 2013. 

### Meriitit valmentajana

* Armenian mestaruus (3): 2008, 2009, 2010
* Armenian cup (2): 2009, 2010
* Armenian supercup (2): 2010, 2011

Lähteet
-------

1. ↑  Jan B. Poulsen named coach of Armenian national football team
2. ↑  Poulsen dismissed by Armenia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Minasyan appointed Armenia coach (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Չախալյանը` «Փյունիկի» գլխավոր մարզիչ[vanhentunut linkki]
5. ↑  The profile for Vardan Minasyan
6. ↑  Նոր ընտրական փուլում Վարդան Մինասյանը չի գլխավորի ազգային հավաքականը

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ian PorterfieldJan Børge Poulsen** | **Armenian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**8–12/20073/2009–10/2013 | Seuraaja:**Jan Børge Poulsenei nimetty** |
Joachim Friedrich Reinelt
**Joachim Friedrich Reinelt** (s. 21. lokakuuta 1936 Nowa Ruda) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Otto Spülbeck 29. kesäkuuta 1961, ja hänet nimitettiin Dresden-Meissenin hiippakunnan johtoon 2. tammikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gerhard Schaffran, jota avustivat Bernhard Huhn ja Georg Weinhold.

Reinelt jäi eläkkeelle 20. helmikuuta 2012. Hänelle myönnettiin lokakuussa 2012 Große Bundesverdienstkreuz.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joachim Friedrich Reinelt


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Joachim Reinelt
**Vuorisyrikkä** (*Buddleja paniculata*) on syyläjuurikasvien (Scrophulariaceae) heimoon, syriköiden (*Buddleja*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yhdestä kuuteen metriä korkeaksi kasvava pensas tai pieni puu. Laji on yleensä ainavihanta, mutta voi myös pudottaa lehtensä viileän talvikauden ajaksi. Vuorisyrikkä muistuttaa paljolti *Buddleja crispa* -lajia ja risteytyy spontaanisti muiden syrikkälajien kanssa. Vuorisyrikkä on myös kaksikotinen.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Vuorisyrikkä kasvaa luonnossa Aasiassa lähinnä Himalajan alueen ympäristössä. Lajia tavataan Intian pohjoisosissa, Kiinan eteläosissa, Nepalissa, Bhutanissa, Myanmarissa ja Vietnamissa. Vuorisyrikkä kasvaa vuorten rinteillä, vuoristometsien reunoilla tai avoimilla paikoilla ja tiheiköissä 500–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Erityisesti lajia tavataan täysin avoimilla ja aurinkoisilla rinteillä 1200–2250 metrin korkeudella merenpinnasta.

Käyttö ja kasvatus
------------------

Vuorisyrikän osia kerätään luonnosta paikallisesti lääkinnällisiin tarkoituksiin ja puuainesta polttopuuksi. Vuorisyrikän lehdistä valmistettua juomaa on käytetty ehkäisemään ripulia ja punatautia. Mikäli juomaan on lisätty kuituherneisiin kuuluvan *Crotalaria alata* -kasvilajin lehtiä, on juomaa käytetty ehkäisemään kuumetta.

Vuorisyrikkää voi kasvattaa koristekasvina, jolloin se tarvitsee aurinkoisen kasvupaikan. Maaperän suhteen se menestyy useimmilla hyvin vettä läpäisevillä puutarhamailla, mutta laji suosii runsasravinteista ja savista maata. Lämpötilojen suhteen laji kestää pakkasta noin -5°C:n ja -10°C:n välille asti ja uusiutuu tyveltään, mikäli versot ovat kuolleet pakkasen myötä. Vuorisyrikkä on erinomainen laji mehiläisille ja perhosille.

Suhteellisen nopean kasvuvauhtinsa ja laajalle levittäytyvän juuristonsa myötä vuorisyrikkä sopii myös pioneerilajiksi ja eroosion torjuntaan rinnepaikoille.

Lähteet
-------

* Useful Temperate Plants: *Buddleja paniculata* (englanniksi)
Scott Pioli vuonna 2010**Scott Pioli** (s. 31. maaliskuuta 1965 Washingtonville, New York) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon johtohenkilö. Hän toimi NFL:n Kansas City Chiefsin toimitusjohtajana kausina 2009–2012. Tammikuussa 2014 Atlanta Falcons palkkasi Piolin varatoimitusjohtajaksi. Vuosina 2000–2008 Pioli toimi johtotehtävissä New England Patriotsin organisaatiossa ja oli voittamassa kolmea Super Bowlia.

New England Patriots
--------------------

Bill Belichick palkkasi Scott Piolin New England Patriotsin urheilutoimenjohtajaksi vuonna 2000. Belichick ja Pioli käytännössä jakoivat toimitusjohtajan tehtävät. Kaksikon johdolla Patriots nousi NFL:n "malliseuraksi", jonka joukkueesta löytyi laatua ja leveyttä. Tuloksena oli kolme Super Bowl -mestaruutta kausien 2001–2004 välillä.

Kansas City Chiefs
------------------

Scott Pioli siirtyi Kansas City Chiefsin toimitusjohtajaksi kaudelle 2009. Neljän kauden aikana menestys jäi vaatimattomaksi. Chiefs selvisi pudotuspeleihin vain kerran ja kaudella 2012 joukkue oli NFL:n huonoin pystyen voittamaan vain kaksi ottelua. Yhteistyö tulisieluisen valmentajan Todd Haleyn kanssa ei sujunut ja tuloksena oli potkut Haleylle kesken kauden 2011. Seuraaja Romeo Crennel ei saanut joukkuetta menestymään. Toimitusjohtajakautensa alussa Pioli hankki joukkueen pelinrakentajaksi Matt Casselin, joka oli loistanut Tom Bradyn varamiehenä New England Patriotsissa. Chiefsissä Cassel osoittautui epätasaiseksi pelaajaksi, joka kärsi loukkaantumisista. Hän ei koskaan ollut allekirjoittamansa 63 miljoonan dollarin sopimuksen arvoinen. Piolin kovaotteinen johtamistyyli ja puuttuminen pienimpiinkin yksityiskohtiin myrkytti organisaation ilmapiiriä. Esimerkiksi päävalmentaja Haley syytti Piolia salakuuntelusta. Kaudella 2012 Pioli joutui keskelle tragediaa, kun Chiefsin pelaaja Jovan Belcher teki itsemurhan Piolin ja päävalmentaja Crennelin silmien edessä.

Yksityiselämä
-------------

Pioli on naimisissa Bill Parcellsin tyttären Dallasin kanssa. Heillä on yksi tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Scott Pioli out as Chiefs GM (Arkistoitu – Internet Archive) Kansas City Star. Viitattu 5.1.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Pioli to join Chiefs ESPN. Viitattu 5.1.2013.
4. ↑  Great Scott ... Pioli's personnel wizardry the perfect complement to Belichick's coaching genius (Arkistoitu – Internet Archive) Lawrence Eagle-Tribune. Viitattu 5.1.2013.
5. ↑  Piecing the Patriots together USA Today. Viitattu 5.1.2013.
6. ↑  Chiefs linebacker Jovan Belcher kills girlfriend, then himself (Arkistoitu – Internet Archive) Kansas City Star 1.12.2012. Viitattu 2.1.2013.
**Mihail Fjodorovitš Larionov** (ven. Михаи́л Фёдорович Ларио́нов; 3. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1881 Tiraspol, Venäjän keisarikunta – 10. toukokuuta 1964 Fontenay-aux-Roses, Ranska) oli venäläinen avant-garde-taidemaalari.

Elämä
-----

Larionov syntyi Tiraspolissa lähellä Odessaa Venäjän keisarikunnassa. Vuonna 1989 hän aloitti opinnot Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa Isaak Levitanin ja Valentin Serovin alaisuudessa. Hänet erotettiin kolme kertaa liian radikaalien näkemystensä vuoksi. Vuonna 1900 hän tapasi Natalja Gontšarovan, jonka kanssa hän solmi elinikäisen suhteen.

Vuodesta 1902 alkaen hänen tyylinsä oli impressionismi. Vierailtuaan Pariisissa vuonna 1906 hän siirtyi kohti Jälki-impressionismia ja sen jälkeen kohti uusprimitiivistä tyyliä, joka oli kehittynyt venäläisistä niinipuupiirroksista. Vuonna 1908 hän järjesti Moskovassa näyttelyn *Kultainen talja*, jossa esiteltiin kansainvälisten avant-garde-taiteilijoiden, kuten Henri Matissen, André Derainin, Georges Braquen, Paul Gauguinin ja Vincent van Goghin, maalauksia. Muut hänen pitämänsä yhteisnäyttelyt esittelivät Vladimir Tatlinin, Marc Chagallin ja Kazimir Malevitšin teoksia.

Larionov oli kahden merkittävän venäläisen taiteilijaryhmän, Ruutusotamiehen (1909–1911) ja radikaalimman Aasinhännän, perustajajäseniä, ja hän antoi molemmille nimen. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli yhden päivän mittainen Moskovassa vuonna 1911. Georgialainen taiteilija Niko Pirosmani vaikutti Larionoviin.

Vuonna 1913 Larionov perusti rayonismin, joka oli ensimmäinen lähes abstrakti taidesuuntaus Venäjällä. Hän piti yhden miehen esityksen Omega-työpajassa. Vuonna 1915 hän jätti Venäjän ja työskenteli Pariisissa Sergei Djagilevin Ballets russes -seurueen produktioissa. Hän vietti loppuelämänsä Ranskassa, ja hän ja Gotšarova saivat Ranskan kansalaisuuden vuonna 1939. Hän kuoli 82-vuotiaana Pariisin esikaupungissa Fontenay-aux-Rosesissa.

Teoskuvia
---------

* Omakuva (1910)*Omakuva* (1910)
* Tanssijat liikkeessä (1915)*Tanssijat liikkeessä* (1915)
* Nainen viuhkan kanssa (1916)*Nainen viuhkan kanssa* (1916)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mihail Larionov**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mikhail Larionov