recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Velallinen** on velkasuhteen osapuoli, jolla on oikeudellinen velvoite (velka) täyttää tietty varallisuusarvoinen suoritus toiselle osapuolelle eli velkojalle. Jos velallinen jättää suorituksen kokonaan täyttämättä tai täyttää sen virheellisesti, hänet voidaan velvoittaa korvaamaan velkojan kärsimä vahinko, suorittamaan puuttuva osuus tai myöntymään sopimuksen purkuun. Jos velallinen pahentaa maksukyvyttömyyttään ja näin vahingoittaa velkojan asemaa, hän syyllistyy velallisen epärehellisyydeksi nimitettyyn rikokseen. Velallisen petos on rikos, jossa velallinen pyrkii saamaan hyötyä antamalla vääriä tietoja. Velallisen vilpillisyydeksi nimitetään rikosta, jossa velallinen tekee petoksellisen teon ilman hyötymistarkoitusta. Velallisenkuulustelu on käräjäoikeudessa tapahtuva konkurssimenettelyn vaihe, jossa velallinen esittää näkemyksensä velkojan konkurssihakemukseen ja jossa hakemuksen kohtalo ratkaistaan. Konkurssivelallinen on oikeussubjekti, jonka kohdalla täyttyvät konkurssinedellytykset.

Yhteisvelalliset
----------------

Jos kaksi tai useampi henkilö, esimerkiksi puolisot, ottavat yhdessä velkaa, heitä kutsutaan *yhteisvelallisiksi*. Velkavastuu on tällöin lähtökohtaisesti *yhteisvastuullista* eli *solidaarista*. Velkoja voi vaatia koko velan maksua yhdeltäkin velalliselta.

Jos joku velallisista on maksanut velkaa omaa osuuttaan enemmän, hänelle syntyy takautumisoikeus. Sen perusteella hän voi vaatia muiden puolesta maksamaansa osuutta takaisin toisilta velallisilta.

Yhteisvelalliset vastaavat velasta kukin yhtä suurin osuuksin, jos muuta ei ole sovittu. Jos tasaosuuksista halutaan poiketa, on määräosaisvastuut mainittava velkakirjassa. Voidaan esimerkiksi sopia, että A vastaa 10 000 euron osuudesta ja B 20 000 euron osuudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, hakusanat velallinen ja velka.
2. ↑  *Spectrum,* WSOY 1976–1983, hakusana velkasuhteet, osa 13 sivu 208.
3. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* hakusanat velallisen epärehellisyys, velallisen petos ja velallisen vilpillisyys.
4. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 831.
5. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* osa IV palsta 181.
6. 1 2 3  Suojanen, Kalevi & Savolainen, Hanna: *Opi oikeutta*. Helsinki: KS-Kustannus Oy, 2013.
Selma Bacha Mestarien liigan ottelussa Wolfsburgia vastaan maaliskuussa 2019.
**Selma Bacha** (s. 9. marraskuuta 2000 Lyon) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa 26. heinäkuuta 2022 mennessä kymmenen ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Bacha edustaa kotimaassaan Olympique Lyonnais'ta. Hän on voittanut Mestarien liigan vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2022.

Bacha voitti Ranskan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran 26. marraskuuta 2021 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Hän teki maalin toisessa maaottelussaan 30. marraskuuta MM-karsintaottelussa Walesia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän on tullut vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja puolivälierässä Alankomaita vastaan sekä pelannut avauskokoonpanossa viimeisessä alkulohko-ottelussa Islantia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Selma Bacha Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 26.7.2022. (ranskaksi)
2. 1 2 3  S. Bacha *Soccerway*. Viitattu 26.7.2022. (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Durand |
2 Lakrar |
3 Renard |
4 Fazer |
5 De Almeida |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Matéo |
13 Bacha |
14 Toletti |
15 Dali |
16 Peyraud-Magnin |
17 Le Garrec |
18 Asseyi |
19 Feller |
20 Cascarino |
21 Bècho |
22 Périsset |
23 Picaud |
Valmentaja Renard
Sveitsin ilmavoimien Learjet 35A.
Suomen ilmavoimat Learjet 35A
Japanin meri-itsepuolustusvoimat Learjet U-36A
**Learjet 35** on kaksimoottorinen, kahdeksanpaikkainen yhdysvaltalainen liikelentokone. Se on Learjet 25 -koneen Garrett Airesearch TFE 731-2-2B -suihkumoottoreilla varustettu edelleenkehitetty versio, joka lensi ensilentonsa 22. elokuuta 1973. Yhdysvaltain ilmavoimat osti vuonna 1984 rahti- ja henkilökuljetuskoneiksi 84 Learjet 35:ttä, jotka saivat tunnuksen C-21A.

Learjet 36 on Learjet 35:n kuusipaikkainen, pidemmän kantaman malli. Vuonna 1976 koneisiin tehtiin suuremman lentoonlähtöpainon mahdollistavia parannuksia ja mallinimiksi tulivat 35A ja 36A, joita valmistettiin vuoteen 1994 asti. Yhteensä Learjet 35/36-koneita on valmistettu 676 kappaletta.

Learjet 31:ssä on yhdistetty 35/36:n runko ja moottorit 55/60 modernimpaan siipeen ja pyrstön alla oleviin siivekkeisiin. 31:n kehitysmalli lensi ensimmäisen kerran toukokuussa 1987 ja sai lentokelpoisuustodistuksensa elokuussa 1988. 

Nykyiset tuotantomallit ovat Learjet 31A ja 31A/ER.

Koneita valmistava Learjet Inc. on ollut vuodesta 1990 kanadalaisen Bombardier Inc:n omistuksessa.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimien tukilentolaivueessa on kolme Learjet 35A/S -konetta, joita käytetään muun muassa merivalvontaan, kartoituskuvauksiin, ilmanäytteenottoon, maalinhinaukseen ja henkilökuljetuksiin. Ensimmäinen koneista saapui Suomeen syyskuussa 1982.

Tekniset tiedot (Learjet 35A/S)
-------------------------------

### Yleiset ominaisuudet

* kärkiväli 12 m
* pituus 14,8 m
* korkeus 3,7 m
* siipipinta-ala 23,5 m²
* 8-paikkainen liikesuihkukoneesta modifioitu erikoisversio
* kahden hengen miehistö
* 2 × 1 588 kp puhallinturbiinimoottoria
* tyhjäpaino 4 500 kg
* suurin lentoonlähtöpaino 8 345 kg

### Suoritusarvot

* suurin matkalentonopeus 860 km/h
* suurin nopeus korkealla 0,8 machia
* pisin lentomatka 4 488 km
* lakikorkeus 13 700 m

### Varustus

* merivalvontatutka
* siipiripustimet

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: *Thulinista Hornetiin – 75 vuotta Suomen ilmavoimien lentokoneita*. s. 264–266. Tikkakoski: Keski-Suomen ilmailumuseo, 1992. ISBN 951-95688-2-4.

### Viitteet

1. ↑  Learjet 30 Series Information Spectrajet.homestead.com. Viitattu 14.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Learjet 35**.
* Suomen ilmavoimat: Learjet 35 A/S (LJ) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ilmavoimat päivittää Learjet-kalustoa – elinkaari jatkuu 2020-luvulle
* Airliners.net: Learjet 35, 36 & 31
* Ken¨’s Aviation: Learjet 35/36
* C-21A Learjet
* Air Force Fact Sheets: C-21A (Arkistoitu – Internet Archive)
* C-21A Learjet
**Vihreät Vaivaiset** on järjestö, joka yhdistää vihreästi ajattelevia vammaisia ihmisiä. Sen tarkoitus on edistää vammaisten ihmisten osallistumista vihreään toimintaan. Vihreät Vaivaiset tukee vihreiden vammaisten ehdokkaiden vaalikampanjoita. Vaalien välillä se on vihreiden vammaisten valtuutettujen, kunnallisten lautakuntien jäsenten ja muiden vaikuttajien foorumi. Se järjestää myös tapahtumia ja koulutusta.

Vihreät Vaivaiset kuuluu Vihreään liittoon, mutta siihen voi kuulua myös kuulumatta puolueeseen. Järjestö perustettiin jo ennen Vihreää liittoa. Vuonna 2005 se uudisti oman vammaispoliittisen ohjelmansa ja oli jäsentensä kautta aktiivisesti mukana Vihreän liiton vammaispoliittisten tavoitteiden luomisessa.

Vihreät Vaivaiset -yhteisön perusti vammaisaktivisti Kalle Könkkölä vuonna 1986, ja se rekisteröitiin yhdistykseksi vuonna 1991. Yhdistyksen puheenjohtajina toimivat ensin perustaja Kalle Könkkölä, sitten Miro Reijonen. Amu Urhonen toimi yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2005–2020. Sen jälkeen puheenjohtajaksi valittiin helsinkiläinen vammaisaktiivi Jan Huopainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtakunnalliset yhdistykset Vihreät. Viitattu 13.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vihreä liitto |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä: Vihreä eduskuntaryhmä |
|  |
| Puoluejohto | 

|  |  |
| --- | --- |
| Puheenjohtajat | 
* Könkkölä
* Hautala
* Sauri
* Haavisto
* Brax
* Hassi
* Soininvaara
* Cronberg
* Sinnemäki
* Niinistö
* Aalto
* Haavisto
* Ohisalo
* Virta

 |
|  |
| Puoluesihteerit | 
* Helanen
* Pemberton
* Sauri
* Poskiparta
* Kuronen
* Heikkinen
* Laturi
* Miettinen
* Liikanen
* Moring

 |
|  |
| Eduskuntaryhmän puheenjohtajat | 
* Haavisto
* Pulliainen
* Hassi
* Nikula
* Brax
* Soininvaara
* Anttila
* Andersson
* Hautala
* Sinnemäki
* Niinistö
* Tynkkynen
* Alanko-Kahiluoto
* Mikkonen
* Kari
* Harjanne

 |

 |
|  |
| Presidenttiehdokkaat | 
* Hautala (2000, 2006)
* Haavisto (2012, 2018)

 |
|  |
| Organisaatio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Piirijärjestöt | 
* 01 Helsinki
* 02 Uusimaa
* 03 Varsinais-Suomi
* 04 Satakunta
* 05 Häme
* 06 Pirkanmaa
* 07 Kaakkois-Suomi
* 08 Savo-Karjala
* 09 Vaasa
* 10 Keski-Suomi
* 11 Oulu
* 12 Lappi

 |
|  |
| Jäsenliitot | 
* Vihreät Naiset
* Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto

 |
|  |
| Läheisjärjestöt | 
* Vihreä sivistysliitto
* Vihreä miesliike
* Vihreät Vaivaiset

 |
|  |
| Media | 
* *Vihreä Lanka*
* *Verde*

 |

 |
|  |
| Jäsenyydet: Euroopan vihreä puolue |

 |
**Vihreät niityt** (*Greenfields* tai *Green Fields*) on yhdysvaltalaisen yhtyeen Terry Gilkyson & The Easy Riders folk-tyylinen laulu vuodelta 1957. Sen tekijöiksi on merkitty kitaratrion kaikki kolme jäsentä Terry Gilkyson, Richard Dehr ja Frank Miller. Suosituimmaksi nousi The Brothers Four -yhtyeen levytys vuodelta 1960, joka pysyi Yhdysvaltojen Top 40:ssä yli 20 viikkoa.

Nostalginen molliballadi "Greenfields" nousi Suomessa suosituksi Reino Helismaan sanoituksena nimeltä "Vihreät niityt". Siitä tehtiin vuonna 1961 kolme levytystä, esittäjinä lauluyhtye Neloset, Eila Pellinen ja Olavi Virta. Myöhempiä levyttäjiä ovat olleet Fredi (1974), Esko Rahkonen (1975), Kari Kuuva (1980), Topi Sorsakoski (1986), Tapani Kansa (1991) ja Turmion Kätilöt (2019). Myös muutamat kuorot ovat levyttäneet sen, ja instrumentaaliversio on tallennettu saksofonisti Juhani Aaltoselta (1974), Hammond-urkuri Aarno Raniselta (1976) ja kitaristi Francis Goyalta (1982).

Kappaleen mukaan on nimetty Kiuruvedeltä vuonna 1999 alkanut kevyen musiikin kesätapahtuma Vihreät Niityt.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Vihreät niityt", *Suuri toivelaulukirja 2*, s. 222. Fazer Musiikki, Suuri suomalainen kirjakerho.
2. ↑  The Brothers Four ‎– Greenfields Discogs-levytietokanta. Viitattu 14.6.2018.
3. ↑  Eder, Bruce: The Brothers Four, Biography *Allmusic*. Viitattu 14.6.2018. (englanniksi)
4. ↑  Hakutulos kappaleelle Vihreät niityt Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 13.6.2018. Viitattu 14.6.2018.
Vihreä välähdys San Franciscossa
Vihreän ja sinisen välähdyksen syntymekanismi
**Vihreät välähdykset** ja **vihreät säteet** ovat harvinaisia optisia ilmiöitä, joita näkyy joko juuri auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua. Auringon yläosasta näkyy hieman taivaanrannan takaa, mutta vihreänä, tai auringon yläosasta osoittaa ylöspäin vihreä säde.

Vihreitä välähdyksiä ja säteitä näkee yleensä matalilla paikoilla, joista näkyy taivaanranta, esimerkiksi merellä tai rannalla. Vihreä hetki kestää sitä kauemmin, mitä hitaammin Aurinko laskee. Keskileveysasteilla päiväntasaajan ympärillä vihreä välähdys kestää korkeintaan sekunnin tai kaksi. Etelänavalla vihreää välähdystä on havainnoitu jopa 20 tunnin ajan.

Vihreät välähdykset ja säteet johtuvat valon siroamisesta ilmakehässä. Laskevan auringon yläosa vihertyy tavallisestikin hieman, mutta vihreä välähdys edellyttää kangastuksen, joka laajentaa vihreää aluetta tai kadottaa muunväriset näkyvistä. Ennen kuin vihreät välähdykset osattiin selittää optiikan avulla, niitä pidettiin pelkkänä uskomuksena. Vihreän hetken näkemisen on esimerkiksi ajateltu tuovan onnea.

### Sininen välähdys

Ilmakehän taittumisilmiö aikaansaa yleensä vain vihreitä välähdyksiä. **Sininen välähdys** näkyy vain, jos ilmakehän olosuhteet ovat lähellä täydellistä, jolloin ero sinisen ja vihreän valon taittumisessa on mahdollisimman voimakas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmakehä-ABC Ilmatieteenlaitos. Viitattu 18.6.2014.
2. 1 2 3  Tähtitieteilijä kuvasi huippuharvinaisen sinisen välähdyksen (kuva) *Uutiset*.  14.5.2008. Tekniikka ja talous. Viitattu 18.6.2014.
3. ↑  Glen E. Liston: Green flash observations on 24/25 March 1983 at the South Pole, Antarctica *Weather*.  1/2001.  Arkistoitu 5.6.2019. Viitattu 5.6.2019.
4. ↑  Gulick, Amy: Green Flashes Demystified *Library*. Dive Training. Viitattu 18.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vihreä välähdys**.
* Vihreä välähdys kuvattuna Suomessa NASA (englanniksi)
* A Green Flash Page, Andrew T. Young's page with comprehensive explanations and simulations.
* Straight Dope Article on the Green Flash (Arkistoitu – Internet Archive) from Cecil Adams
* Green flash photos
* A Green Flash Gallery (Arkistoitu – Internet Archive)
* *Le rayon vert* Internet Movie Databasessa. (englanniksi), Éric Rohmerin elokuva
* Hyperphysics
* Fact Monster
**Vihreä säde** (*Le Rayon vert*) on Éric Rohmerin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1986. Se on viides Rohmerin kuuden novellimaisen elokuvan sarjassa "Komedioita ja sananlaskuja" (*Comédies et proverbes*). Sarjan muut elokuvat ovat *Lentäjän nainen* (1981), *Ihana avioliitto?* (1982), *Pauline rantatyttö* (1983), *Täysikuu Pariisissa* (1984) ja *Ystävättäreni poikaystävä* (1987). Niissä kaikissa päähenkilönä on nuori, rakkautta etsivä ja etsinnässään epäonnistuva nainen.

Elokuvan nimi tulee auringonnousun ja -laskun yhteydessä joskus nähtävästä valoilmiöstä nimeltä vihreä välähdys, jota päähenkilöt tarinassa yrittävät nähdä.

Vastaanotto
-----------

*Vihreä säde* voitti Venetsian elokuvajuhlilla 1986 Kultaisen leijonan.

*Helsingin Sanomien* Helena Yläsen mielestä *Vihreä säde* on apein "Komedioita ja sananlaskuja" -sarjan elokuvista. Sen teemoina ovat itseinho, toivottomuus ja yllättävä toivo. "*Vihreä säde* ei puutu muissa sarjan filmeissä keskeiseen nykyelämän ulkonaiseen väliaikaisuuteen. Se tyytyy vain toteamaan ihmisten lomanviettotavat hyvin ilottomiksi."

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylänen, Helena: Yksinäisen naisen kesäloma.  *Helsingin Sanomat*, 30.1.1988, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 30.1.2022. (englanniksi)
**Puolan kuningaskunnan valtionhoitajaneuvosto** (puolaksi: Rada Regencyjna tai Rada Regencyjna Królestwa Polskiego) oli tilapäinen korkeimman vallan käyttäjä ensimmäisen maailmansodan aikana miehittäjävaltioiden Saksan ja Itävalta-Unkarin luotua Puolan kuningaskunnan nukkevaltion. 

Saksalainen kenraalikuvernööri von Beseler julkaisi Saksan ja Itävallan keisarien nimissä 5. marraskuuta 1916 sopimuksen, jossa hän lupasi Puolan valtion perustamisen kuitenkaan määrittelemättä tarkemmin, kuka on valtionpäämies, mitkä on maan rajat tai mikä on hallintojärjestelmä.

Koska kuningaskunnalla ei ollut vielä hallitsijaa, tehtäviä hoiti valtionhoitajaneuvosto. Syyskuun 18. siihen nimettiin:

* Aleksander Kakowski, Varsovan arkkipiispa,
* Zdzisław Lubomirski, puolalaisylimys, prinssi, Varsovan pormestari,
* Józef Ostrowski, liikemies, suurmaanomistaja ja sotaa edeltävän ajan Venäjän duuman puolalaisjäsen.

Valtionhoitajaneuvosto nimitettiin seremoniallisesti Tadeusz Kościuszkon kuoleman vuosipäivänä 15. lokakuuta virkaansa. Se nimitti edelleen lakimies Jan Kucharzewskin pääministeriksi. Kaikesta luodusta Puolan kuningaskunnan puolalaishallinnosta huolimatta valta oli saksalaisviranomaisten käsissä.

Kenraali von Beseler luovutti vallan 6. lokakuuta 1918 Puolan siviiliviranomaisille neuvoteltuaan ensin sotamarsalkka von Hindenburgin kanssa. Puolalaiset sotilaat, jotka olivat olleet osa Itävalta-Unkarin armeijaa ja Puolan Wehrmachtissa, siirrettiin puolalaisen valtionhoitajaneuvoston alaisuuteen 10. lokakuuta 1918. Useat puolalaistahot olivat vaatineet saksalaisia vapauttamaan kenraali Piłsudski, joka oli vankina Saksan Magdeburgissa. Tilanne ratkesi 11. marraskuuta 1918, kun Saksa antautui. Valtionhoitajaneuvosto luovutti valtansa Józef Piłsudskille. Valtionhoitajaneuvosto erosi kolme päivää myöhemmin. Näin Puolan kuningaskunnan taru oli päättynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  Proclamation of the German Emperor and the Emperor of Austria, respecting the establishment of a Kingdom of Poland (html)  6.11.1916. PSM Data Geschichte. Viitattu 13.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Biskupski 2000 s. 51. (englanniksi)
**Vuorikaijanen** (*Micropsitta bruijnii*) on pienikokoinen melanesialainen kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vuorikaijanen on noin 9 cm pitkä ja 12–16 grammaa painava lintu. Koiras ja naaras ovat erivärisiä. Naaraan höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleamman vihreä, sen päälaki on tummansininen, otsa ja posket himmeän oranssit, pyrstön alapuoli on keltainen ja silmän ympärys siniharmaa. Koiras on selkäpuolelta vihreä, alapuolelta, päälaelta ja poskista punertava, rinnassa ja kaulan sivuilla on sinistä ja silmän ympärys on vaaleanpunainen. Nokka on sarvenvärinen, iiris ruskea ja koivet harmaat.

Esiintyminen
------------

Vuorikaijanen elää Papua-Uuden-Guinean vuoristoalueilla, Länsi-Irianin saarilla sekä Uuden-Guinean itäpuolella olevilla Salomonsaarilla ja Bismarckinsaarilla. Lajista tunnetaan viisi alalajia: nimialalaji *bruijnii* sekä alalajit *pileata*, *necopinata*, *rosea* ja *buruensis*. Sen populaatio lienee kooltaan yli 100 000 yksilöä, ja sen elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Vuorikaijaset elävät vuoristossa 500–2 300 metrin korkeudella. Kuivan kauden alkaessa loka–marraskuussa ne muuttavat alemmaksi. Ne liikkuvat tavallisesti pareittain tai muutaman yksilön parvissa.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan huonosti. Pesä voi olla lahossa puussa tai kannossa, johon emot kaivavat tunnelin perällä olevan pesäkolon, tai puussa olevassa termiittipesässä. Munia on kahdesta neljään.

Ravinto
-------

Vuorikaijanen syö ainakin siemeniä, sieniä ja jäkälää, mahdollisesti myös hedelmiä sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Se liikkuu puun rungolla kuinka päin haluaa, etsien ruokaa kaarnasta ja kaarnan raoista.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust
* ITIS

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Micropsitta bruijnii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1265522
* Wikispecies: Micropsitta bruijnii
* ADW: Micropsitta\_bruijnii
* Avibase: A73295FF06AAD12C
* BirdLife: 22684871
* CoL: 434X4
* BOW: rbppar1
* eBird: rbppar1
* GBIF: 2479251
* iNaturalist: 19295
* IRMNG: 10205121
* ITIS: 554854
* IUCN: 22684871
* NCBI: 458119
* Species+: 5409
* Xeno-canto: Micropsitta-bruijnii

 |

 |
Vuonna 2011 valmistunut KOAS:n asuintalo Laajavuoressa.
KOASin kirjaimet Letkutie 2A:n seinässä
**Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiö** (KOAS) rakennuttaa, vuokraa ja ylläpitää asuntoja opiskelijoille Jyväskylässä. Säätiö on voittoa tavoittelematon. 

Säätiön taustalla ovat Jyväskylän kaupunki, Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta (JYY) ja Jyväskylän ammattikorkeakoulun opiskelijakunta Jamko ry.

Organisaatio
------------

Säätiön hallintoelimiä ovat valtuuskunta ja hallitus. Valtuuskuntaan kuuluu 20–40 jäsentä. Jyväskylän kaupungilla ja JYY:llä on kahdeksan edustajaa, Jamkolla viisi edustajaa ja muilla oppilaitosten edustajilla yksi paikka. Lisäksi asukastoimikunnat valitsevat valtuuskuntaan kaksi edustajaa.

Valtuuskunta valitsee yhdeksänhenkisen hallituksen kahdeksi vuodeksi siten, että vuorovuosin vaihtuu neljästä viiteen jäsentä. Vähintään kahden jäsenen on oltava asukastoimikuntien esittämiä asukasedustajia. Vuonna 2016 hallituksen puheenjohtajana toimii Esa Salokorpi.

KOAS:in toimitusjohtajana toimii Matti Tanskanen.

Asunnot
-------

Vuoden 2013 lopussa KOAS:illa oli eri puolilla Jyväskylää 70 kerrostaloa, joissa oli 2 356 asuinhuoneistoa ja 4 154 asuntopaikkaa. Asunnoista soluasuntoja oli 41 %, yksiöitä 32 % ja perheasuntoja 27 %.

Säätiön liikevaihto oli vuonna 2013 oli 15,6 miljoonaa euroa ja taseen loppusumma 101,4 miljoonaa euroa. Säätiö kerää rakennusrahastoa kohteiden korjaus- ja peruskorjauksia varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiö *Koas.fi*. Viitattu 23.11.2021.
2. 1 2  Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiö: Säännöt *Koas.fi*.  Arkistoitu 26.10.2014. Viitattu 26.10.2014.
3. ↑  KOAS hallitus vuonna 2016 *Koas.fi*.  Arkistoitu 24.11.2016. Viitattu 23.11.2016.
4. ↑  Henkilöiden yhteystiedot *Koas.fi*.  Arkistoitu 24.11.2016. Viitattu 23.11.2016.
5. 1 2  Toimintakertomus ja tilinpäätös 2013 (pdf)  2007. Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiö.  Arkistoitu 26.10.2014. Viitattu 26.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiö** Wikimedia Commonsissa

* KOASin verkkosivut
**Keski-Suomen sosiaalialan osaamiskeskus (Koske)** on yksi Suomen yhdestätoista sosiaalialan osaamiskeskuksesta. Sen toimialueena on Keski-Suomen maakunta. Koske on perustettu vuonna 2002, kun laki sosiaalialan osaamiskeskuksista (1230/2001) tuli voimaan. Ilmoituksensa mukaan Koske toimii Keski-Suomen sosiaalialan osaamista vahvistavana ja kehittävänä maakunnallisena organisaationa ja verkostona, joka tukee sosiaalialan pitkäjänteistä kehittämistyötä, kokoaa sekä välittää tieteellistä ja kokemuksellista tietoa ja vahvistaa ammattitaitoa alalla. Koskea pitää yllä kannatusyhdistys, jonka jäseninä on kuntia, oppilaitoksia ja järjestöjä.

Koske tuottaa sosiaaliasiamiehen, lastensuojelun erityissosiaalityöntekijän, konsultoivan varhaiserityisopettajan ja lastensuojelun moniammatillisen asiantuntijaryhmän palveluja. Kosken toimintaan kuuluu myös maakunnallisten työryhmien koordinointi ja työkokousten järjestäminen eri sosiaalialan ammattiryhmille.

Lähteet
-------

1. ↑  Kannatusyhdistys *Keski-Suomen sosiaalialan osaamiskeskus*.  10.12.2013.  Arkistoitu 11.7.2019. Viitattu 11.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kosken kotisivut
* Sosiaali- ja terveysministeriön tietopaketti osaamiskeskuksista
Lenkkimakkara
Makkarangrillausta Saksan Thüringenissä
**Lenkkimakkara** on vaalea homogeenisen makkaramassan muodostama ruokamakkara, paksumpi kuin nakki. Se on usein lenkin muotoinen, koska se on aikoinaan kypsennetty vartaaseen pujotettuna. Muoto on antanut makkaralle nimen. Lenkkimakkaraa käytetään enimmäkseen ruoanvalmistukseen palasina, esimerkiksi makkarakastikkeeseen tai makkarakeittoon. Sitä voi myös grillata tai valmistaa uunimakkaraksi, mutta toisin kuin grillimakkaran kuori, lenkkimakkaran kollageeni- tai muovikuori ei ole tarkoitettu syötäväksi. Lenkkimakkaraa voi käyttää myös kylmänä arkisiin voileipiin tai salaattiin.

Lenkki- ja grillimakkaroita tavataan lämmittää hiili-, kaasu- ja sähkögrilleissä. Lenkkimakkaraa valmistetaan usein myös uunissa tai saunan kiukaalla lämmittämällä, jolloin makkara usein kiedotaan folioon. Makkaraa lämmitetään syötäväksi toisinaan myös mikroaaltouunissa tai paloiteltuna paistinpannulla.

Kesäisin makkaroiden grillaaminen grillissä on suosittua. Makkaroita voidaan paistaa nuotiolla tai sisätiloissa takassa. Erityisesti juhannus on Suomessa makkaran sesonkiaikaa.

Katso myös
----------

* Falukorv
* HK Sininen Lenkki
* Suomimakkara

Lähteet
-------

1. ↑  Lenkkimakkara (Arkistoitu – Internet Archive) Rahola
2. ↑  Makkarat ja niiden valmistus Ruokatieto
3. ↑  Juhannus Sesonkien maut. Ruokatieto

Kirjallisuutta
--------------

* Vuorela, Toivo 1961. Die finnischen Würste (Studia Fennica, Revue de linguistique et d'ethnologie finnoises, Tome IXe) Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura

Aiheesta muualla
----------------

* Rahola, Jaakko: Makkarasanoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Trevor Bayne vuonna 2015.
**Trevor Bayne** (s. 19. helmikuuta 1991 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajaa tällä hetkellä Amerikan suurimmassa moottoriurheilusarjassa NASCARissa Wood Brothers Racing -tallin riveissä, kilpailunumerolla 21.

Bayne voitti vuonna 2011 kaikkien aikojen nuorimpana kuljettajana NASCAR:in arvostetuimman kilpailun, Daytona 500:n. Kyseessä oli juuri 20 vuotta täyttäneen Baynen uran toinen kilpailu ylimmällä tasolla, Sprint Cupissa.

Bayne kertoi marraskuussa 2013 sairastavansa MS-tautia. Hänen aikomuksensa on kuitenkin jatkaa kilpailemista korkeimmalla tasolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilson, Jacque: NASCAR driver Trevor Bayne diagnosed with multiple sclerosis *CNN*.  12.11.2013. Turner Broadcasting System, Inc.. Viitattu 12.11.2013. (englanniksi)
2. ↑  Bernstein, Viv: Trevor Bayne Captures Daytona 500 *New York Times*.  20.2.2011. Arthur Ochs Sulzberger Jr.. Viitattu 10.1.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Pekka Juhani Kilkki** (7. lokakuuta 1939 Mikkeli – 8. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen professori, joka uudisti metsätalouden suunnittelumenetelmiä sekä puun- ja metsänmittausmenetelmiä.

Henkilöhistoria
---------------

Kilkin vanhemmat olivat ylikonduktööri Viljo Johan Kilkki ja Helmi Loviisa Silaste. Hän tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1958 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965 pääaineenaan metsänarvioimistiede. Jatko-opintoja Kilkki suoritti muun muassa Kalifornian Forestry University -yliopistossa ja tohtoriksi hän väitteli tulotavoitteeseen perustuvasta hakkuulaskelmasta 1968. Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen apulaisprofessorina Kilkki toimi vuodesta 1969. Vuodesta 1975 hän toimi ensin Suomen Akatemian vanhempana tutkijana ja sitten tutkijaprofessorina, kunnes siirtyi 1982 Joensuun korkeakouluun, joka on nykyisin osa Itä-Suomen yliopistoa. Metsäntutkimuslaitoksen metsänarvioimisen tutkimusosaston professoriksi Kilkki tuli toimittuaan Joensuussa vuoteen 1988 asti. Hän työskenteli tässä tehtävässä aina kuolemaansa asti. Suomen Metsätieteellisen Seuran vuonna 1991 perustaman Werner Cajanuksen rahaston peruspääoma muodostui Kilkin testamentin turvin.

Teoksia
-------

* *Income-oriented cutting budget: Tulotavoitteeseen perustuva hakkuulaskelma*, 1968. Suomen Metsätieteellinen Seura, Acta Forestalia Fennica 91.
* *Metsätalouden suunnittelu*, 1976. Helsingin yliopisto, Metsänarvioimistieteen laitos.
* *Metsänmittausoppi*, 1984. Joensuun yliopisto, Metsätieteellinen tiedekunta. ISBN 951-696-512-1
* *Werner Cajanus 1878–1919: Suomalainen metsäntutkija ja diplomaatti*, 1988. Otava. ISBN 951-1-10216-8

Lähteet
-------

1. 1 2  Pohtila, Eljas: "Kilkki, Pekka (1939–1990)", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 143–144. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 293. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.

Kirjallisuutta
--------------

* Korpilahti, Eeva: Hakkuulaskelmista uuteen metsäsuunnitteluun. (Arkistoitu – Internet Archive) *Metsätieteen aikakauskirja* 1/2006, s. 3–4. (Viitattu 5.12.2015.)
* Pohtila, Eljas: Pekka Kilkki 7.10.1939–8.9.1990 (Muistokirjoitus.) *Metsänhoitaja* 4/1990, s. 36–37.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Valtion tieteellinen Itä-Karjalan toimikunta** oli Suomen opetusministeriön vuonna 1941 perustama toimikunta. Sen tarkoituksena oli koordinoida ja hallita jatkosodan aikana valloitetussa Itä-Karjalassa tehtävää tieteellistä tutkimustyötä. Toimikunnan työtä leimasivat heimo- ja Suur-Suomi-aatteet, jotka myös yhdistivät ideologisesti sen jäseniä. Toimikunnassa vaikutti useita Suomen johtavia tutkijoita eri aloilta.

Aloitteen Tieteellisen Itä-Karjalan toimikunnan perustamisesta teki Suomen Maantieteellinen Seura syyskuussa 1941. Toimikunta aloitti toimintansa 11. joulukuuta samana vuonna. Sen puheenjohtajaksi valittiin Helsingin Yliopiston rehtori Kaarlo Linkola. Hänen kuoltuaan seuraavana keväänä uudeksi puheenjohtajaksi nimitettiin geologi Väinö Auer. Toimikunta työskenteli läheisessä yhteistyössä Itä-Karjalan sotilashallinnon kanssa. Tutkijat joutuivat muun muassa jättämään tuloksistaan selonteon sotilashallinnolle ennen niiden julkistamista. Toimikunnan hankkeita toteuttivat myös stipendiaatit, joita kolmen vuoden aikana työskenteli Itä-Karjalassa yhteensä 125. Heistä 80 oli luonnontieteilijöitä, kansatieteilijöitä ja muita humanististen tieteiden edustajia oli 40.

Tieteellisen Itä-Karjalan toimikunnan tutkimustyön johtavana ajatuksena oli koko Karjalan liittäminen Suomeen. Sille haettiin oikeutusta muun muassa luonnontieteellisellä tutkimuksella, joka vahvisti Itä-Karjalan ja Suomen samankaltaisuutta. Itä-Karjalassa tehtyjen geologisten tutkimusten tarkoituksena oli miehitettyjen alueiden luonnonvarojen hyödyntäminen. Merkittävää työtä toimikunnassa tekivät geologien lisäksi erityisesti arkeologit ja kansatieteilijät sekä Karjalan rakennushistorian tutkijat. Toimikunnan hankkeet saivat huomattavia summia valtion rahoitusta sekä resursseja, ja niiden tuloksia julkaistiin vielä pitkään sodan päättymisen jälkeenkin.

Toimikunnassa vaikuttaneita tutkijoita
--------------------------------------

* Väinö Auer, maantieteilijä ja geologi
* Reino Castrén, tekniikan tohtori, Akateemisen Karjala-Seuran varapuheenjohtaja
* Pentti Eskola, geologi
* Ella Kivikoski, arkeologi
* Kaarlo Linkola, kasvitieteilijä, Helsingin Yliopiston rehtori
* Ville Luho, arkeologi
* Eino Nikkilä, kansatieteilijä ja valokuvaaja
* Lars Pettersson, taidehistorioitsija
* Sakari Pälsi, arkeologi ja kansatieteilijä
* Matti Sauramo, geologi
* Kustaa Vilkuna, historioitsija ja kielitieteilijä
* Aarne Äyräpää, arkeologi ja historioitsija
* Tyyni Vahter, etnologi
* Harry Waris, kasvitieteilijä

Lähteet
-------

* Samuli Helama: *Professori Matti Sauramo Äänislinnassa* (Arkistoitu – Internet Archive) PDF, Geologi-lehti 272012
* Kerkko Nordqvist & Oula Seitsonen: *Finnish Archaeological Activities in the Present-Day Karelian Rapublic until 1944* PDF Academia.edu (pääsy vain rekisteröityneille käyttäjille)

### Viitteet

1. 1 2 3  Raimo Lehti: *Suomen tieteen edellytyksiä ja ehtoja* (s. 6).[vanhentunut linkki] Viitattu 24.1.2013.
**Striimaaja** (engl. *streamer* tai *live streamer*) on henkilö, joka lähettää videokuvaa verkossa suorana lähetyksenä katsojille suoratoistopalvelun kautta. Pääosa pelistriimaajista lähettää videota Twitch-palveluun, mutta osa käyttää myös pienempiä alustoja, kuten Youtube Gaming ja Mixer.

Suosituimmat striimaajat elättävät itsensä pelkällä striimaamisella. Heidän toimeentulonsa koostuu sponsoreista, mainostuloista ja katsojatuloista. Katsojat voivat tukea striimaajia lähettämällä heille lahjoituksia tai tilaamalla heidän kanavan, mikä maksaa noin viisi euroa kuussa riippuen palvelusta. Tilaamisella katsoja saa haltuunsa erikoismerkin nimensä viereen ja mahdollisuuden käyttää striimaajan itseluomia hymiöitä.

Tunnettuja striimaajia
----------------------

* Cloakzy
* Daequan
* Dakotaz
* DrDisrespect
* Loltyler1
* Ninja
* Shroud
* Summit1g
* Tfue
* Timthetatman

Lähteet
-------

1. ↑  What live streaming platform should I use? *Lightstream*.  7.3.2018.  Arkistoitu 7.2.2019. Viitattu 15.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  How exactly do Twitch streamers make a living? Destiny breaks it down *Dot Esports*.  21.4.2015. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Adriyan King: Get Rich with Twitch: Tips on How to Make Money Streaming *Medium*.  22.1.2018. Viitattu 6.2.2019.
4. ↑  Top 50 Twitch Streamers Sorted by Followers - Socialblade Twitch Stats | Twitch Statistics *socialblade.com*. Viitattu 6.2.2019.
**The Clements Checklist of Birds of the World** on kuudes painos James F. Clementsin vuonna 2000 julkaisemasta teoksesta *The Birds of the World. A Check List*.

Kuudennen painoksen julkaisi Cornell University Press Clementsin lähes valmiin käsikirjoituksen pohjalta. Clements kuoli vuonna 2005 ja kuudes painos ilmestyi 2007. Kirjassa esitellään kaikki ne maailman yli 9 930 lintulajia, jotka tiedeyhteisö ja lintutieteelliset järjestöt ovat tunnustaneet. Luokittelun lisäksi kirjassa kerrotaan lajin tieteellinen ja englanninkielinen nimi, sekä lajin ja alalajien esiintyminen maapallolla.

Teoksen viisi edellistä laitosta kustansi Clementsin oma kustantamo Ibis Publishing Company. Cornell siirsi lajiluettelon internetiin marraskuussa 2008, ja se päivitettiin joulukuussa 2009. Exceltiedosto on ladattavissa The Cornell Lab of Ornithologyn websivulta.

Clementsin lajiluetteloa käytetään yleisesti. Muun muassa Lynx Edicionsin kustantama Handbook of the Birds of the World ja The Internet Bird Collection käyttävät sitä, sekä myös American Birding Association ja eBird Taxonomy BirdLife käyttää luokittelussa *The Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World*in kolmatta painosta vuodelta 2003.

Katso myös
----------

* Luettelo lintukirjoista

Lähteet
-------

1. ↑  Downloadable Clements Checklist (englanniksi)
2. ↑  eBird Taxonomy (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

* The Clements Checklist (englanniksi)
Sofia Boutella vuonna 2014.
**Sofia Boutella** (s. 3. huhtikuuta 1982 Bab El Oued) on Algeriassa syntynyt ranskalainen hip-hop-tanssija, malli ja näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Niken mainoksissa. Hänen isänsä on säveltäjä ja koreografi Safy Boutella.

Boutella on näytellyt muun muassa elokuvissa *Kingsman: Salainen palvelu* (2015), *Star Trek Beyond* (2016), *Atomic Blonde* (2017), *The Mummy* (2017) ja *Climax* (2018).

Elämäkerta
----------

Boutella syntyi Algeriassa, josta hän muutti 10 vuoden ikäisenä perheensä kanssa Ranskaan. Ennen muuttamista hän oli aloittanut tanssin opiskelun. Heti Ranskaan muutettuaan hän aloitti GRS-tanssin opiskelun. Myöhemmin hän vaihtoi tanssityylin hip-hopiin.

Hänet "löysi" Blanca Li, tunnettu koreografi, joka työskenteli muun muassa Daft Punkin kanssa. Sittemmin hän teki erilaisia rooleja elokuviin ja televisiosarjoihin, kuten "Sous le soleil" ja "Les Cordier, juge et flic". 

Sofia tanssi myös Vagabond Crewn rinnalla, oli mukana luomuksessa nimeltä "Chienne de vie" ja Aphrodite-ryhmässä, jonka oli perustanut Vagabond Crewn Momo. 

Nike teki hänestä mainoskasvonsa tarkoituksenaan saada julkisuuskuvaansa lisää hip-hoppia ja naisellisuutta, mikä tarjosi hänelle tilaisuuden tehdä yhteisytyötä koreografi Jamie Kingin kanssa. Sittemmin hän on tehnyt töitä monien tähtien kanssa kuten Madonna, Jamiroquai ja Rihanna. Hän osallistui Madonnan The Confessions Tour -kiertueelle vuonna 2005 ja "Sweet and sticky" -kiertueelle vuosina 2008-2009.

Musiikkivideoita
----------------

* Axwell - Feel the vibe
* Madonna - Hung up ja Sorry
* Michael Jackson - Hollywood Tonight.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sofia Boutella biography Boutellan kotisivut. Viitattu 12.2.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sofi Häkkinen: Luuranko (2020) Materiaali: makaronit ja kuumaliima. Koko: n. 170cm. Kuvaaja: Iida-Liina Linnea
**Sofi Häkkinen** (s. 24. tammikuuta 1990 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija ja ohjaaja. Häkkinen oli Seinäjoen Taidehallin Kesäkuvataiteilija vuonna 2020.  Häkkinen asuu ja työskentelee Helsingissä.

Häkkinen on valmistunut kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2016 ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2018. Hän on opiskellut kuvataidetta myös Lapin yliopistossa ja Saksassa Universität der Künste Berlinissä (UdK). Häkkinen kirjoitti gradunsa Aalto-yliopistolle huumorista nykytaiteessa. 

Häkkinen on tehnyt veistoksia mm. makaroneista. Hän on ollut toteuttamassa useita kuvanveistäjä Hanna Vihriälän teoksia sekä Viikin tekniikan museossa olevaa Taina Väisäsen suunnittelemaa Hehkulamppupilveä.
Häkkinen on myös monitaideryhmä Recover Laboratoryn perustaja ja toinen ohjaaja. Häkkinen toimii myös videotaiteilijana, ja hänen liveprojisointejaan on nähty muun muassa muusikko Maija Vilkkumaan, rap-artisti Pyhimyksen konserteissa sekä Penkinlämmittäjät-televisiosarjassa. Monitaiteen alalla  toimiva Häkkinen on tehnyt erilaisten poikkitaiteellisten performanssien lisäksi esimerkiksi kuvataidenäyttelyitä näyttelijä Riku Niemisen kanssa.

Lähteet
-------

* Tiia Rantanen: Sirkusperformanssi jätevedenpuhdistamossa on suurenmoinen kokemus *City-lehti*.  16.9.2016.

### Viitteet

1. ↑   Antti Lähde: Kannattaa käydä katsomassa tää näyttely, taiteilija neuvoo – "Groteskeja ja patologisia metaforia" *Aamulehti*.  14.6.2017. Viitattu 17.7.2021.
2. ↑  Kesäkuvataiteilija *Seinäjoen Taidehalli*.  21.7.2020. Viitattu 16.7.2021.
3. ↑  Rosa Kuosmanen: Uudistunut taidehalli teki Seinäjoesta kuvataidekaupungin *Taiteilija-lehti*.  17.3.2021. Viitattu 17.7.2021.
4. ↑  Anesthesia of the Heart and Other Funny Things in Art
5. ↑  Emma Vainio: Yökävely vie mielensisäisiin labyrintteihin *Helsingin Sanomat*.  5.6.2021. Viitattu 17.7.2021.
6. ↑  Laura Kytölä: Helsingin maan alle on rakennettu labyrintti, jonka tarkoituksena on opettaa jotain ihmisestä itsestään *Helsingin Sanomat*.  4.10.2018. Viitattu 17.7.2021.
7. ↑  Sari Jaatinen: Näyt­te­li­jä Riku Nie­mi­nen yl­lät­tää Raa­hes­sa va­lo­ku­vil­laan: "En ole kui­ten­kaan va­lo­ku­vaa­ja" *Raahen Seutu*.  4.10.2019. Viitattu 17.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Sofi Häkkisen verkkosivut
Zielona Góran voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Zielona Góran voivodikunta** (puol. *województwo zielonogórskie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Zielona Góra. Zielona Góran voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Lubuszin voivodikuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zielonogórskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
**Ágios Konstantínos** (kreik. Άγιος Κωνσταντίνος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Vathýn kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sámoksen kunnan Vathýn kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 368 (vuonna 2011).

Vanha talo Ágios Konstantínoksessa.
Ágios Konstantínoksen kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisrannikolla noin 20 kilometriä länteen saaren pääkaupungista Sámoksen kaupungista ja noin 12 kilometriä itään Karlóvasista. Kylä on nimetty Pyhän Konstantinuksen mukaan. Kylä koostuu kahdesta osasta, alakylästä *Káto Ágios Konstantínos*, joka levittäytyy pitkin merenrantaa, sekä yläkylästä *Páno* (tai *Áno*) *Ágios Konstantínos*.

Ágios Konstantínos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Κωνσταντίνου, *Topikí Koinótita Agíou Konstantínou*), johon kuuluu varsinaisen Ágios Konstantínoksen kylän lisäksi kylä Valeontádes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 369.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Agios Konstantinos *Samos In*. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Konstantínos** Wikimedia Commonsissa
**Gustaf Rancken** (14. helmikuuta 1837 Maaria – 17. heinäkuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen pappi ja Suomen senaatin esittelijäsihteeri.

Ranckenin vanhemmat olivat kirkkoherra Fredrik Wilhelm Rancken ja Johanna Elisabet Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1857 Turun lukiosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864 sekä teologian kandidaatiksi 1875. Rancken vihittiin papiksi 1875. Hän teki opintomatkan Saksaan ja Sveitsiin 1878–1879.

Rancken toimi Helsingin normaalikoulun opettajana 1865–1867, Helsingin yliopiston konsistorin amanuenssina 1868–1881 ja samalla kouluasiain ylihallituksen vt. notaarina 1870–1872, Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon uskonnon opettajana 1873–1876 sekä Suomen kaartin pataljoonan pastorina 1876–1881. Viimeksi Rancken toimi Suomen senaatin kirkollistoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1882–1895. Rancken osallistui Suomen kaartin mukana Venäjän–Turkin sotaan 1877–1878, ja hän sai sotarovastin arvon 1880.

Gustaf Rancken oli naimisissa vuosina 1869–1884 Fanny Wilhelmina Charlotta Jägerhornin (k. 1884) kanssa. Heillä oli seitsemän lasta, joista kaksi kuoli pieninä.

Lähteet
-------

* Gustaf Rancken SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* RANCKEN Gustaf. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Helsingin yliopiston opettaja– ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P–Ö
* Åke Backström : Suomen Kaarti Balkanin sotaretkellä 1877-1878, Genos 62(1991), s. 106–110, 122 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Gustaf Selin** (14. lokakuuta 1830 Sääksmäki – 24. toukokuuta 1905 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias ja kunnallismies.

Metsä-Paavolan talossa Sääksmäen Tarttilassa syntynyt Selin muutti 31-vuotiaana Tampereelle ja aloitti siellä ruokatavarakauppiaana vuonna 1861. Hän lajensi pian liiketoimiaan viljakaupan puolelle ja menestyi siinä niin hyvin, että saattoi vuonna 1885 rakentaa Tampereen Kauppatorin eteläreunalle kolmikerroksisen Selinin talon. Selin toimi myös sekatavarakauppiaana.

Selin oli mukana Tampereen kunnallispolitiikassa ja oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1893. Hän oli myös kaupungin rahatoimikamarin jäsen 1875–1878 ja 1883–1885 sekä puheenjohtaja 1885 ja 1889–1901. Selin oli myös mukana perustamassa Aamulehteä ja kuului Suomalaisen klubin johtokuntaan. Hänet valittiin myös Tampereen edustajana säätyvaltiopäiville mutta ruotsinmielisten valitus kumosi valinnan. 

Gustaf Selin oli naimisissa Vivika Karlundin kanssa. Heidän poikansa Frans Salmus, ent. Selin (1866–1940) oli Aamulehden (Tampereen Kirjapaino Oy) isännöitsijänä 1894–1906 ja lehden johtokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän omisti vuodesta 1907 alkaen Lempäälässä Lopen kartanon. Toinen poika Gustaf Alfred Selin (1865–1916) kävi Turun kauppaopiston ja omisti vuodesta 1896 oman puutavaraliikkeen sekä vuodesta 1905 Pyhäjärven höyrysahan, jonka yhteydessä oli sahatavaran kuivaamo ja höyläämö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Menneiltä päiviltä - kauppias Gustaf Selin, Viikko-Sanomat 02.10.1926 nro 39, s. 6, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
2. 1 2 3  G. Selin, Aamulehti 25.05.1905 nro 120, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
3. ↑  Niina Ketonen: Selinin talo, Koskesta voimaa -sivusto
4. ↑  Frans Selin 60-vuotias, Aamulehti 06.11.1926 nro 298, s. 5, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
5. ↑  Kuolleita, Uusi Suometar 30.04.1916 nro 116, s. 7, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Linji Yixuan (Rinzai Gigen), japanilainen maalaus.**Linji Yixuan** (臨済義玄 pinyin: Línjì Yìxuán; Wade-Giles: Lin-chi I-hsüan; japani: Rinzai Gigen; k. 866) oli kiinalaisen chán-buddhismin *Linjin koulukunnan* perustaja, joka eli Tang-dynastian aikana. Linji syntyi Caozhoussa (nykyinen Heze), Shandongin maakunnassa. Hänen perheensä nimi oli Xing (邢).

Linji lähti kotoaan nuorena ja opiskeli buddhalaisuutta useissa paikoissa. Yksi Linjin opettajista oli chán-mestari Huangbo Xiyun (黃蘗希運 pinyin: Huángbò Xīyùn; Wade-Giles: Huang-Po Hsi-Yun). *Linjin muistiinpanojen* mukaan Linji saavutti valaistuksen keskustellessaan erakkomunkki Dayun (大愚 Dàyú) kanssa Huangbon opetuksista. Valaistumisen saavutettuaan hän palasi Huangbon luo jatkamaan opiskeluaan.

Linjin temppeli, Zhengding Hebei, Kiina.Vuonna 851 Linji siirtyi Linjin temppeliin Hebeissä. Hän otti itselleen temppelin nimen ja sen mukaan nimettiin myös hänen perustamansa chán-buddhismin koulukunta. Linjin koulukunnasta tuli lopulta menestynein ja levinnein "chánin viidestä talosta".

Aiheesta muualla
----------------

* 臨濟録 *Linjilu* (Linjin muistiinpanot) (Arkistoitu – Internet Archive) The Chinese Buddhist Electronic Text Association

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |