recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hr.Ms. Noord Brabant** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Holland-luokan panssarikansiristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Holland-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, ja sen köli laskettiin 31. elokuuta 1897. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1899 ja se otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1900.

Palvelus
--------

Alus vieraili vuonna 1900 Kielissä osallistuen Kiel viikkoon, jossa Saksan keisari Wilhelm II vieraili aluksella useaan kertaan. Alus lähti 6. helmikuuta 1901 Flushingista Hollannin Itä-Intiaan ja se saapui Tanjung Priokiin 23. maaliskuuta. Alus lähti 16. huhtikuuta Melbourneen ja Albanyyn edustamaan Hollannin Itä-Intian hallintoa Australian parlamentin avajaisissa toukokuussa 1901.

Alus ja sen sisaralukset *Hr. Ms. Gelderland* ja *Hr. Ms. Utrecht* lähtivät 17. kesäkuuta 1905 paluumatkalle Alankomaihin. Matkalla alukset vierailivat Tanjung Priokissa, Mahéssa, Perimissä, Port Saidissa, Algerissa ja Tangerissa ja ne saapuivat Den Helderiin 30. elokuuta.

Alus lähti 1909 Surabayasta San Franciscoon. Se ylitti valtameren ensimmäisen kerran ilman purjeiden apua. Alus täydensi hiilivarastojaan Manadossa, Marshallin saarilla ja Havaijilla. Se saapui 12. lokakuuta määränpäähänsä, jossa aluksen miehistö osallistui vuoden 1906 maanjäristyksen muistoksi järjestettyyn Portola -juhlaan.

Alus ajoi karille 31. toukokuuta 1910 matkalla Surabayaan. Osa aluksen vesitiiviistä osastoista täyttyi vedellä, mutta se kykeni jatkamaan matkaa omin voimin. *Hr Ms. Hertog Hendrik* ja *Hr. Ms. Holland* saattoivat vaurioituneen aluksen Surabayaan.

Alus lähti 18. kesäkuuta 1914 Durresiin noutamaan majuri Lodewijk Thomson jäänteet takaisin Alankomaihin. Thomson oli saanut surmansa rauhanvalvontatehtävissä alueella. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene *HMS E17* ajoi matalikolle Alankomaiden rannikolla, mutta se kykeni pääsemään itse irti. Sukellusveneen päällikkö päätti myöhemmin upottaa aluksensa kansainvälisellä merialueella. *Noord Brabant* pelasi sukellusveneen miehistön merestä ja kuljetti heidät Den Helderiin.

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1920 ja se muutettiin majoitusalukseksi. Alus hinattiin Flushingiin lokakuussa 1926. Aluksen miehistö sytytti sen palamaan 17. toukokuuta 1940 estääksen sen joutumisen saksalaisten käsiin. Aluksen hylky romutettiin myöhemmin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hr. Ms. Noord Brabant (1899)**.
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  netherlandsnavy.nl
**Emil Kukkonen** (1. maaliskuuta 1908 Iisalmen maalaiskunta – 16. maaliskuuta 1940 Tampere) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti urallaan aluksi kotiseutunsa Iisalmen Visaa ja muutettuaan Helsinkiin vuodesta 1934 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja (HKV) ja saavutti HKV:n riveissä henkilökohtaisten SM-mitalien lisäksi viestimitaleja. 

Kukkonen kilpaili 1930-luvulla yleisurheilun SM-kisoissa ja saavutti ratajuoksijana 10 000 metrillä SM-hopeaa 1931 sekä pronssia 1932 ja 1935. Hän sijoittui vuonna 1933 neljänneksi ja 1934 viidenneksi. Hän oli mukana kesällä 1932 olympialaisten valintakilpailuissa Helsingissä sijoittuen toiseksi Jonne Torikan jäljessä ajalla 31.47,5, joka jäikin hänen uransa parhaaksi 10 000 metrin ajaksi. Häntä ei kuitenkaan valittu Los Angelesin olympiajoukkueeseen, sillä sinne valittiin katsastuksissa muita matkoja juosseet Volmari Iso-Hollo, Paavo Nurmi ja Lauri Virtanen. Myöhemmin hän sai vielä vuoden 1936 25 kilometrin maantiejuoksussa SM-pronssia.

Vuoden 1937 SM-rataviesteissä hän oli mukana HKV:n nelikossa, joka sijoittui toiseksi 4 x 1 500 metrillä.

Maastojuoksun SM-kisoissa 1934 hän saavutti SM-hopeaa 8 km:n pituisella matkalla. Vuoden 1937 SM-maastojen pitemmällä matkalla hän oli kolmas. Vuoden 1939 SM-maastoissa hän oli mukana joukkuemestaruuden voittaneessa HKV:n joukkueessa, jossa muina jäseninä olivat Matti Laihoranta ja Veikko Tuominen.

Kukkonen oli ennen sotavuosia kauppa-apulaisena. Hän haavoittui Talvisodan loppuvaiheessa 16. helmikuuta 1940 partioretkellä Kuolemajärven Muurilassa. Hän oli haavoittuessaan sotamies Jalkaväkirykmentti 11:ssa eli Ässärykmentissä. Hän kuoli kuukauden kuluttua eli 16. maaliskuuta sotasairaalassa Tampereella.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O. & Kasila, Markku & Peltola, Vesa-Matti: *He antoivat kaikkensa. Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*. Kustannusosakeyhtiö Auditorium. 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.

Viitteet
--------
**Peno** (ven. Пе́но) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Peno-järven rannalla 242 kilometriä Tveristä länteen. Taajama on Penon piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie (Penon asema). Asukkaita on 4 500 henkeä (vuonna 2009).

Taajama on saanut alkunsa 1900-luvun alussa perustetun rautatieaseman ympärille syntyneestä asutuksesta. Vuonna 1930 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään Penossa on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa toimii saksalaisten siellä teloittamalle naispartisaanille Liza Tšaikinalle omistettu museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peno**.
* Peno Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Penon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Hr. Ms. O 12** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 palvelukseenotettu O 12 -luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: O 12 -luokka*
Alus tilattiin 4. lokakuuta 1927 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 20. lokakuuta 1928. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1931.

Palvelus
--------

Alus lähti 10. syyskuuta laivastovierailulle Göteborgiin ja Osloon yhdessä *Hr. Ms. O 13*:n, *Hr. Ms. O 15*:n, *Hr. Ms. Hertog Hendrikin*, *Hr. Ms. Kortenaerin*, *Hr. Ms. Van Ghentin* ja *Hr. Ms. Z 5*:n kanssa. Osasto palasi kotisatamaansa 22. syyskuuta.

Alus lähti 14. tai 16. huhtikuuta 1937 Nieuwedieoistä Den Helderistä sisaraluksensa *Hr. Ms. O 14*:n kanssa. Alukset matkasivat Azorien Ponta Delgadan ja Puerto Ricon San Juanin kautta Curacaoon, jonne ne saapuivat 6. toukokuuta. Alukset jatkoivat matkaansa Curacaosta Port of Spainin kautta Surinameen, jonne ne saapuivat 8. elokuuta. Curacaosta alukset aloittivat 24. marraskuuta kotimatkan Den Helderiin, jonne ne saapuivat San Juanin kautta 24. joulukuuta. Alus teki 20. syyskuuta - 13. joulukuuta 1938 uuden vierailun Curacaossa yhdessä *Hr. Ms. O 15*:n kanssa.

### Toinen maailmansota

Saksa hyökkäsi 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin. Alus oli 14. toukokuuta Den Helderissä telakalla vuosihuollossa ja sen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen saksalaisille. Saksalaiset nostivat kesäkuussa hylyn ja korjauttivat sen Wilton-Fijenoordin telakalla. Alus liitettiin Saksan laivastoon nimellä *UD-2*.

Alus otettiin palvelukseen 30. tammikuuta 1943 päällikkönään korvetten kapitän F. Venier. Alus kuului sukellusvenekoulutuskeskuksessa Bergenissä Norjassa ja se poistettiin palveluksesta 6. heinäkuuta 1944 Kielissä. Alus upotettiin 3. toukokuuta 1945 Kielin satamaan. Myöhemmin aluksen hylky nostettiin romutettavaksi.

Aluksen päälliköt
-----------------

*UD-2*:n päälliköinä toimivat:

* korvettenkäpitan Franz Venier tammikuu 1943 - huhtikuu 1944
* eversti Günther Scholz huhtikuu - heinäkuu 1944

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gröner, Erich; Jung, Dieter;Maass, Martin: *German Warships 1815–1945: U-boats and Mine Warfare Vessels*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1991. ISBN 0-85177-593-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  dutchsubmarines.com
2. 1 2  uboat.net

 *O 12*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. O 12* - *Hr. Ms. O 13* - *Hr. Ms. O 14* - *Hr. Ms. O 15* |
| Edeltäjä: *O 9 -luokka* – Seuraaja: *Hr. Ms. O 16* |
*Tämä artikkeli käsittelee sanomalehteä. Ranskan historian tapahtumaa käsittelee artikkeli Fronde (kapina).*
Lehden etusivu vuodelta 1898
**La Fronde** ('Linko') oli ranskalainen feministinen sanomalehti, jota alkoi julkaista Pariisissa 9. joulukuuta 1897 aktivisti Marguerite Durand (1864–1936). Durand oli tunnettu näyttelijä ja toimittaja, ja hän käytti julkisuutta hyväkseen houkutellakseen merkittäviä pariisilaisia naisia kirjoittamaan julkaisemaansa päivälehteen, jonka toimittamisesta ja juttujen kirjoittamisesta huolehtivat yksinomaan naiset. Edistääkseen tasa-arvon asiaa lehti esitti päivämäärän erilaisten kalentereiden mukaan, kuten vallankumouskalenterin, juutalaisen kalenterin ja gregoriaanisen kalenterin mukaan.

Lehti käsitteli feministisiä asioita hyvin laajasti ja toi esille muun muassa Jeanne Chauvinin vaatimuksen, että Ranskan hallituksen pitäisi myöntää hänelle oikeus toimia asianajajana ja Madeleine Pelletierille tämän vaatima oikeus toimia psykiatrina.

La Fronden levikki nousi lyhyeksi aikaa 50 000 kappaleeseen, mutta syyskuussa 1903 taloudelliset vaikeudet pakottivat lehden supistamaan ilmestymistään yhteen kertaan kuukaudessa, ja kokonaan se jouduttiin lopettamaan maaliskuussa 1905.

Lähteet
-------

* M.net, ICT Business news and information[vanhentunut linkki]
* Durandin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Penny Pritzker** (s. 2. toukokuuta 1959) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, poliitikko, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hän oli keskeinen varainkerääjä Barack Obaman vuoden 2008 presidenttikampanjassa. Vuosina 2013–2017 hän toimi Yhdysvaltain kauppaministerinä presidentti Obaman toisella virkakaudella. Penny Pritzker on Pritzkerin miljardöörisukua, johon kuului alkuvuonna 2018 yhteensä 11 dollarimiljardööriä.

Hänen isoisänsä oli kiinteistö- ja sijoitustoiminnalla rikastunut lakimies A. N. Pritzker, joka loi pohjan kolmen poikansa sittemmin perustamalle Marmot-teollisuuskonsernille (nyttemmin myyty osaksi miljardööri Warren Buffettin Berkshire Hathawaytä) ja Hyatt-hotellikonsernille. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Penny Pritzkerin omistusten arvoksi 2,8 miljardia dollaria.

Pritzker valmistui ensin Harvardin yliopistosta, ja opiskeli Stanfordin yliopistossa oikeustieteen tohtorin (J.D.) ja MBA-pätevyyden. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

*(Artikkeli on keskeneräinen, alussa)*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Penny Pritzker (Maailman dollarimiljardöörien lista 2018)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Melissa Harris & Julie Wernau: The Pritzker family tree  18.12.2011. Chicago Tribune, chicagotribune.com. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Caught a Good Break (jpg)  2013. The Wall Street Journal,wsj.net. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Philip Rojc: So Many Pritzkers, So Much Philanthropy: Meet This Top Family of Givers  23.8.2016. insidephilanthropy.com. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)
5. 1 2  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 26.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Penny Pritzker**.
* Billionaire Bankster Penny Pritzker Breaks into Obama’s Cabinet (2.5.2013) (englanniksi) (gregpalast.com)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Penny Pritzker 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1903. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1904 ja se otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1906.

Alus oli 100,78 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 5 210 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli hiiltä 722 tonnia.

Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli neljä viidentoista ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi neljä yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.

Palvelus
--------

Alus teki 25. kesäkuuta 1906 laivastovierailun Norjaan, jossa kuningas Haakon VII tarkasti aluksen. Se lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta *Hr. Ms. Koningin Regentesin* ja *Hr. Ms. De Ruyterin* kanssa esittelemään Alankomaiden lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä. 

Alus lähti 2. maaliskuuta 1920 *Hr. Ms. Hertog Hendrikin* kanssa Den Helderistä neljän kuukauden purjehdukselle Aasiaan. Matkalla alukset vierailivat Singaporessa, Saigonissa, Hong Kongissa, Shanghaissa, Kobessa ja Manilassa.

Alankomaalainen rahtialus *SS Rijperkerk* paloi 17. marraskuuta 1923 Bastiassa. *Tromp* upotti palavan aluksen.

Alus lähti 21. kesäkuuta 1926 *Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin*, torpedoveneiden *Z7* ja *Z8* sekä sukellusveneiden *O9* ja *O11* kanssa Den Helderistä Itämeren purjehdukselle. Matkalla osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissa ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta.

Alus poistettiin vuonna 1927 alusluettelosta ja se romutettiin 1932.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)**.
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 375
2. ↑  Gardiner, Robert 1906-1920 s. 365


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Koningin Regentes -luokka** | **Alankomaiden laivaston rannikkopanssarilaivat** | Seuraaja:**Hr. Ms. Jacob van Heemskerck** |
José Goméz (Joselito) ja Juan Belmonte.
**Juan Belmonte** (14. huhtikuuta 1892 – 8. huhtikuuta 1962) oli kuuluisa espanjalainen matadori eli härkätaistelija.

Belmonte syntyi Trianassa, lähellä Sevillaa, ja aloitti härkätaistelut jo 10-vuotiaana 1908. Hän kuului lasten härkätaisteluryhmään nimeltään *Los Niños Sevillanos*. Hän tappoi ensimmäisen härkänsä 1910, missä yhteydessä hän aloitti oman, ainutlaatuisen härkätaistelutyylinsä kehittämisen. Hän seisoi pystyasennossa aivan paikallaan viimeiseen asti eikä pelännyt sarvia niin kuin muut taistelijat. Tämä tyyli aiheutti Belmontelle lukuisia vammoja.

Belmonten kilpailija José Goméz (Joselito) kehitti härkätaistelua Belmonten kanssa vuoteen 1920 asti, jolloin hän menehtyi härän runtelemana. Belmonte jäi yksin kehittämään härkätaistelua, jonka suosio oli huipussaan hänen jäädessään eläkkeelle. Hän saavutti urallaan ennätykselliset 109 taistelua, jonka on pystynyt rikkomaan vain Manuel Benítez Pérez ("El Cordobés") vuonna 1965.

Uransa jälkeen hän kirjoitti Manuel Chaves Nogalesin kanssa omaelämäkerran *Juan Belmonte, matador de toros: su vida y sus hazañas*, joka käännettiin myös englanniksi. Hän oli myös Ernest Hemingwayn hyvä ystävä ja onkin hänen kahdessa kirjassaan (*Ja aurinko nousee* ja *Kuolema iltapäivällä*) sivuhahmona. Belmonte teki itsemurhan Hemingwayn tavoin ampumalla itsensä.

Lähteet
-------

1. ↑  The One Who Lived. Sports Illustrated, 15.8.1955, viitattu 25.9.2017, arkistoitu: Wayback Machineen


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Samuel Lizelius** (5. marraskuuta 1755 Pöytyä – 14. toukokuuta 1830 Ristiina) oli Ristiinan kirkkoherra ja Suomen ensimmäisten aikakauslehtien toimittaja.

Samuel Lizeliuksen isä oli Pöytyän ja Mynämäen kirkkoherra ja ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden toimittaja Anders Lizelius. Samuel valmistui ylioppilaaksi vuonna 1772 ja opiskeli sen jälkeen Turun akatemiassa. Vuonna 1778 hän muutti Tukholmaan.

Lizelius oli mahdollisesti Suomen ensimmäisen aikakauslehden, vuonna 1782 ilmestyneen *Om Konsten at rätt behagan* toimittaja. Seuraavana vuonna hän toimitti *Angenäma Sjelfswåld* -nimistä lehteä. Noihin aikoihin Lizelius lienee saanut valmiiksi myös opintonsa, sillä kesällä 1784 hän toimi isänsä sijaisena Mynämäellä ja seuraavana syksynä hänet nimitettiin Turun jalkaväkirykmentin saarnaajaksi.

Vuonna 1789 Lizelius nimitettiin Ristiinan kirkkoherran virkaan. Riitaisana ja omavaltaisena hän joutui pian seurakuntalaisten ja tuomiokapitulin epäsuosioon. Lukuisten valitusten ja huomautusten jälkeen Lizelius pantiin viralta vuonna 1815. Loput elämäänsä hän vietti maatilallaan Ristiinan Mieluanniemellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wirilander, Hannele: Lizelius, Samuel (1755 - 1830): Ristiinan kirkkoherra, aikakauslehden toimittaja *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  2005. Viitattu 18.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Gulin, Lennart. *Ristiinan kirkkoherra Samuel Lizelius: ajankuvaus seurakuntaelämästä Savossa 1700-1800-lukujen vaihteessa*. Omakustanne, 1993.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
La Gonâve

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ouest Haiti |
| Korkein kohta | 
764 |
| Pinta-ala | 
694,9 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

La Gonâve Haitin kartalla
**La Gonâve** on Haitille kuuluva saari Hispaniolan saaren vieressä. La Gonâven pinta-ala on 69490 hehtaaria se on Hispaniolaa ympäröivistä pienemmistä saarista suurin. La Gonâve on varsin alavaa maata ja saaren korkein kohta sijaitsee vain 764 metriä merenpinnan yläpuolella.

Luonto
------

La Gonâven metsät on suurelta osin kaadettu ja saari on nykyisin Haitin puuttominta aluetta. Saaren metsistä on nykyään jäljellä vain joitakin pieniä laikkuja, joskin hallinnon ulkopuoliset järjestöt ovat koettaneet hieman metsittää saaren alueita uudelleen. Saarella elää ainutlaatuisia eliölajeja, jotka ovat kehittyneet saarella eristyksissä. Vuonna 2011 saarella vieraillut biologiryhmä löysi sieltä yhden tieteelle uuden sammakkolajin sekä 19 tieteelle uutta matelijalajia.

Lähteet
-------

1. 1 2  La Gonâve *Haiti National Trust*. Viitattu 4.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Gonâve** Wikimedia Commonsissa
**Hr. Ms. K Iv** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston K III -luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: K III -luokka*
Alus tilattiin 1. lokakuuta 1915 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 30. joulukuuta 1915. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1920 ja se otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1921.

Palvelus
--------

Alus lähti 3. syyskuuta 1921 Vlissingenistä merelle ja se matkasi Algerin, Suezin kanavan, Adenin ja Colombon kautta Tandjong Priokiin, jonne se saapui 23. joulukuuta. Aluksen etummaisessa akkuhuoneessa tapahtui räjähdus Colombossa 9. marraskuuta, jolloin kaksi miestä sai surmansa ja yksi loukkaantui.

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1936.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hr. Ms. K IV**.}

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  dutchsubmarines.com

*K III* -luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. K III* - *Hr. Ms. K IV* |
| Edeltäjä: *Hr. Ms. K II* – Seuraaja: K V -luokka |
**Njandža** on bantukieliin kuuluva kieli, joka on Malawissa virallisen kielen englannin ohella yleisesti puhuttu kieli. Njandžalla eli chichewalla oli Malawissa virallisen kielen asema vuosina 1968–1994.

Njandžaa puhutaan laajalti Afrikan eteläisissä keskiosissa. Malawin lisäksi sitä puhutaan Mosambikissa, etenkin Teten ja Niassan maakunnissa, Sambian Itäisessä maakunnassa sekä pääkaupungissa Lusakassa ja Zimbabwen pohjoisosissa. Se on Sambian toiseksi puhutuin kieli bemban jälkeen. Noin viidennes väestöstä puhuu sitä äidinkielenä ja noin neljännes opittuna kielenä. Zimbabwessa se on joidenkin arvioiden mukaan maan toiseksi tai kolmanneksi puhutuin paikallinen kieli šonan ja pohjoisndebelen jälkeen.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.

Historia
--------

Puhuttua njandžaa
Njandžan juuret ovat Maravi-valtakunnassa, joka hallitsi nykyistä Malawia ja osia Mosambikista ja Sambiasta 1400-luvulta 1700-luvulle. Kieli säilyi kuitenkin hallitsevana valtakunnan hajoamisesta huolimatta, ja kristityt lähetyssaarnaajat omaksuivat njandžan siirtomaa-ajan alussa. Ensimmäinen kielioppi kirjoitettiin vuonna 1880. Raamattu saatiin käännettyä osittaisesti kielelle 1880-luvulla ja kokonaan 1900-alussa. Johannes Rebmann laati 1850-luvulla njandžan sanakirjan, joka julkaistiin vuonna 1877.

Fonologia
---------

### Konsonantit

|  | Labiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Retrofleksi | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nasaali** | m |  | n |  |  | ŋ |  |
| **Klusiili** | **Norm.** | p | b |  | t | d |  |  | k | g |  |
| **Asp.** | pʰ |  | tʰ |  |  | kʰ |  |
| **Affrikaatta** | **Norm.** |  |  |  |  | ʧ | ʤ | ŋg |  |
| **Asp.** |  |  |  |  | ʧʰ |  |  |
| **Frikatiivi** | β | f | v | s | z |  |  |  | h |
| **Lateraali** |  |  | l ~ ɫ |  |  |  |  |
| **Tremulantti** |  |  |  | ɽ |  |  |  |
| **Puolivokaali** | w |  |  |  |  |  |  |

Lähde:

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Avoin** |  | a |  |

Lähde:

Lähteet
-------

1. ↑  Malawi Government Official Website *malawi.gov.mw*. Viitattu 29.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  Chichewa (pdf) National African Language Resource Center (NALRC), nalrc.indiana.edu. Viitattu 28.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Glottolog 4.3 – Nyanja *glottolog.org*. Viitattu 26.12.2020.
4. ↑  Sam Mchombo: Chichewa – Background and history University of California
5. ↑  ScriptSource – Chichewa written with Latin script *scriptsource.org*. Viitattu 26.12.2020.
6. ↑  Nyanja, Chewa in Malawi *joshuaproject.net*.  2020. Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
7. ↑  Rebman, John; toim. Krapf, L.: *Dictionary of the Kiniassa Language*. Lontoo: Church Missionary Society, 1877. Internet Archive (viitattu 24.1.2018).
8. 1 2  Chichewa alphabet, prounciation and language *omniglot.com*. Viitattu 26.12.2020.

Bantukielet
eteläsotho | ganda | herero | kiga | kongo | luhya | mwani | njandža | nyankole | oshivambo | pohjoissotho | ruanda | swahili | swazi | tswana | xhosa | zulu
**Samuel Ivanič** (s. 31. maaliskuuta 1996 Banská Bystrica, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Hockeyettan-joukkue Kiruna IF:ssä. Hän laukoo oikealta.

Ura
---

### Seuraura

Ivanič on HC Banská Bystrican kasvatti. Hän pelasi juniorina myös HC Lučenecissa, josta Ivanič pelasi 15-vuotiaana Banská Bystricaan kaudeksi 2011–2012. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Ruotsiin ja Djurgårdens IF:n junioreihin. Ivanič voitti siellä seuraavan kauden 2014–2015 päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden.

Kaudeksi 2015–2016 Ivanič palasi kotimaahansa. Hän pelasi HK Orange 20:n paidassa Slovakian pääsarja Extraligaa sekä sarjatasoa alempana 1. hokejová liga SR:ssä. Hän pelasi Extraligassa tulokaskautensa aikana 20 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kesken kauden, helmikuussa 2016 Ivanič siirtyi loppukauden sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan.

Ivanič palasi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa HC Banská Bystricaan pelaamaan Extraligaa.

### Maajoukkueura

Ivanič pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |   | Arvokisat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM | Turnaus | O | M | S | Pist. | RM |
| 2015–2016 | HK Orange 20 | Slovakia I | 11 | 1 | 2 | 3 | 8 | - | - | - | - | - | JMM | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  | HK Orange 20 | SloEL | 20 | 0 | 0 | 0 | 18 | - | - | - | - | - |
|  | JYP-Akatemia | Mestis | 8 | 1 | 0 | 1 | 35 | - | - | - | - | - |
| 1 kausi | yhteensä | SloEL | 20 | 0 | 0 | 0 | 18 | - | - | - | - | - |
| 1 kausi | yhteensä | Mestis | 8 | 1 | 0 | 1 | 35 | - | - | - | - | - |

Lähteet
-------

* Samuel Ivanič The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Samuel Ivanič *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Samuel Ivanič *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Samuel Ivanic vahvistamaan JYP-Akatemian alakertaa *Jatkoaika.com*.  16.2.2016. Jatkoaika r.y. Viitattu 17.2.2016.
**Hr. Ms. K VII** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston K V -luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: K V -luokka*
Alus tilattiin Wilton-Fijenoordilta Schiedamista ja sen köli laskettiin 25. heinäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1921 ja se otettiin palvelukseen 5. syyskuuta 1922.

Palvelus
--------

Alus lähti 18. syyskuuta 1923 puoli kaksitoista Den Helderistä Hollannin Itä-Intiaan emälaiva *Hr. Ms. Pelikaanin* ja sukellusvene *Hr. Ms. K II*:n kanssa. E. M. Wissmannin johtama osasto ankkuroitui tunniksi sataman edustalle ennen kuin se jatkoi matkaansa Gibraltarille, jonne osasto saapui 28. syyskuuta. Pohjanmerellä osastoon liittyi vielä sukellusvene *Hr. Ms. K VIII*, joka saapui joko Vlissingenistä tai Rotterdamista.

Gibraltarilta osaston matka jatkui 3. lokakuuta Tunisin, jonne se saapui 7. lokakuuta. Osaston piti jatkaa matkaansa Aleksandriaan 11. lokakuuta kello yksi, mutta Pelikaanin konevika viivästytti osaston lähtöä. Konevian korjaamisen jälkeen ankkurivinssi ei toiminut. Sukellusveneet lähtivät satamasta, mutta *Pelikaan* pääsi lähtemään vasta kello 19.

Satamasta lähdettäessä *Pelikaan* ajoi karille ja 12. lokakuuta *Hr. Ms. K II* yritti tuloksetta vetää emälaivan irti karilta. Osaston alukset tankattiin *Pelikaanilta*, jolloin alus keveni 80 000 tonnia. Aluksen veti karilta ranskalainen hinaaja. Sukellusvenemiehistöt harjoittelivat matkalla Alkesandriaan, jonne osasto saapui 18. lokakuuta.

Aleksandriasta matka jatkui 25. lokakuuta Port Saidiin, jonne osasto saapui vuorokautta myöhemmin. Suezin kanavan läpäistyään osasto jatkoi matkaansa Punaisellamerellä, jossa *K II*:n moottori ylikuumeni. Osasto oli 6.-13. marraskuuta Adenissa, mistä matka jatkui Colombon. *Pelikaanin* konevikojen vuoksi osasto saapui Colomboon kolme vuorokautta myöhässä 27. marraskuuta ja se jatkoi matkaansa Sabangiin 5. joulukuuta. Sabangista osasto lähti 17 joulukuuta uuteen tukikohtaansa Tandjong Priokiin, jonne se saapui 24. joulukuuta.

Alus lähti 25. maaliskuuta 1926 sukellusveneosaston mukana vierailulle Tarakanista Manilaan.

Saksa hyökkäsi Alankomaihin 10. toukokuuta 1940 ja Yhdysvallat ja Alankomaat julistivat sodan Japanille Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. *K VII* oli reservissä Surabayassa.

Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat pommitti 14. joulukuuta Tarempahia ja japanilaiset nousivat maihin 27. joulukuuta Borneon ja Singaporen välissä sijaitsevalla Tambelanilla.

*K VII* tuhoutui 18. helmikuuta 1942 Surabayan satamassa japanilaisten ilmapommituksessa. Alus oli sukelluksissa satama-altaassa, kun sille oli annettu käsky suojautua. Valitettavasti suunnitelma ei toiminut ja kaikki aluksella olleet kolmetoista merisotilasta saivat surmansa.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  dutchsubmarines.com

*K V* -luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. K V* - *Hr. Ms. K VI* - *Hr. Ms. K VII* |
| Edeltäjä: K III -luokka – Seuraaja: K VIII -luokka |
**Samuel Hartman** (1606 Helsinki – 11. heinäkuuta 1653 Turku) oli järjestyksessä toinen Turun akatemian kaunopuheisuuden eli latinan professori ja Turun tuomiokirkon musiikin johtaja ja kirkkomuusikko.

Hartmanin vanhemmat olivat Lyypekissä syntynyt kauppias Georgius (Jöran) Hartman ja Katarina Larsintytär ja puoliso vuodesta 1638 Justina Olofintytär. Hartman opiskeli ensin kotona ja sitten Saksassa vuodesta 1623, aluksi kymnaaseissa ja kollegioissa. Vuodesta 1625 hän luki Greifswaldin yliopistossa teologiaa ja lainoppia, joista ei kuitenkaan suorittanut loppututkintoa. Palattuaan Suomeen 1635 Hartman toimi ensin maaherra Broder Andersson Rålambin perheessä kotiopettajana, mutta 1640 hänestä tuli Turun katedraalikoulun rehtori. Hänet vihittiin samana vuonna papiksi. Hartman toimi Turun tuomiokirkon musiikin ohjaajana ja johtajana, soittaen itse lyyraa. Opintojaan Hartman jatkoi Turun akatemiassa, maisterin arvoa varten laati 1643 teoksen *De virtutibus homileticis in genere et de veritate in specie* eli *Sosiaalisista hyveistä yleisesti ja totuudellisuudesta erityisesti*. Kaunopuheisuuden professoriksi hän oli ehdolla jo 1644, mutta tuli nimitetyksi virkaan vakinaisesti vasta 1649 Johannes Terseruksen jälkeen, eli ehti toimia professorina neljä vuotta. Vuonna 1650 virkaan yhdistettiin myös runouden opetus. Hartman laati viitisentoista onnittelutekstiä ja hautajaisrunoa sekä Turun akatemian ensimmäiseen promootioon 1643 runopuheen, joka on kadonnut. Samalta vuodelta on säilynyt hänen puheensa *Trivialis praeceptor bonus* eli *Hyvä triviaalikoulun opettaja*, pappeinkokouksesta 1651 taas synodaaliväitöskirja *De peccato originali* eli *Perisynnistä*. Professuurinsa aikana Hartman ei laatinut yhtään varsinaista akateemista opinnäytettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kajanto, Iiro: "Samuel Hartman", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 585–586. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Samuel Hartman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 2.11.2015.
* Aaltonen-Eloranta, Marja 1994. Samuel Hartman - musicus et poeta. Sukuviesti, no. 2, ss. 4–6.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
La Giralda
**La Giralda** on Sevillan katedraalin 104 metriä korkea kellotorni ja yksi tunnetuimpia maamerkkejä Espanjan Sevillassa. Vuosina 1184-96 pystytetty *La Giralda* rakennettiin alun perin viereisen moskeijan minareetiksi ja vartiotorniksi. Se edusti almohadien arkkitehtuuria. Kristityt valloittivat kuningas Alfonso X:n johdolla Sevillan takaisin muslimeilta vuonna 1248. Moskeija purettiin ja sen paikalle rakennettiin katedraali. Minareetti muutettiin sen kellotorniksi.

Vuonna 1356 tornia ravisteli voimakas maanjäristys, joka tuhosi tornin kuparikupolit. Tornia uudistettiin vuosina 1560-1568, jolloin sitä muun muassa korotettiin neljällä kerroksella. Kupolien tilalle pystytettiin italialainen *Faith* -pronssipatsas.

Kelloja La Giraldassa.
La Giralda lisättiin yhdessä Sevillan katedraalin kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sacred Destinations: La Giralda, Seville
2. ↑  a view on cities: Sevilla - Giralda
3. 1 2 3  donQuijote: Giralda (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Giralda**.
* Sevillan katedraalin kotisivut (espanjaksi)
**Pedro Aibéo** (s. 1979, Portugali) on portugalilaissyntyinen arkkitehti, joka asuu Suomessa. Hän on kotoisin Portosta. Hän toimii vierailevana professorina Meksikon UNAM-yliopistossa ja tutkijana Wuhanin teknillisessä yliopistossa Kiinassa.

Aibéo tuli Suomeen ensimmäisen kerran Erasmus-ohjelman avulla vuonna 2001, jolloin hän opiskeli puoli vuotta Seinäjoen ammattikorkeakoulussa. Sen jälkeen hän valmistui rakennusinsinööriksi vuonna 2002, minkä jälkeen hän muutti Saksaan ja opiskeli Darmastadtin yliopistossa arkkitehdiksi.

Aibéo on osallistunut moniin projekteihin Lähi-idässä, Saksassa, Sveitsissä ja Venäjällä ja suunnitellut yli 50 rakennusta 15 maassa, mm. tiedekeskuksen Omanin pääkaupunkiin Masqatiin. Hän on asunut ja työskennellyt yli kymmenessä maassa.

Suomessa hän tekee väitöskirjaa Aalto-yliopistossa arkkitehtuurin ja demokratian välisestä suhteesta ja remontoi vanhaa Nummen Hyrsylän vanhaa ala-astetta asunnoiksi ja työtiloiksi.

Aibéo oli sitoutumattomana ehdokkaana vasemmistoliiton listalla vuoden 2017 kuntavaaleissa Helsingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vahvistetut ehdokkaat Helsingin Vasemmistoliitto.  Arkistoitu 2.9.2019. Viitattu 2.9.2019.
2. 1 2 3 4 5  Helen Partti: Suunnitelma Suomessa. Portugalilainen arkkitehti Pedro Aibéo on suunnitellut kymmeniä rakennuksia ympäri maailmaa. Mikä saa palkitun tutkijan ja luennoitsijan Suomeen remontoimaan Hyrsylän vanhaa koulua.  *Helsingin Sanomat*, 31.8.2019, s. D 2–3. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 2.9.2019.
3. ↑  Koskinen, Sirpa: "Kuntavaalit on hauska asia" *Kansan Uutiset*.  9.4.2017. Kansan Uutiset. Viitattu 2.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* aibeo.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar

 |

 |
Michael Umaña
**Michael Umaña** (s. 16. heinäkuuta 1982 San José) on costaricalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Umaña siirtyi yhdysvaltalaiseen Los Angeles Galaxyyn alkuvuodesta 2005 kotimaansa Club Sport Heredianosta. 2005/2006 kauden jälkeen Umaña siirtyi takaisin kotimaahansa Brujasiin.

Umaña pelasi Costa Rican joukkueessa vuoden 2004 olympiajoukkueessa ja vuoden 2006 MM-kisoissa. MM-kisoissa 2006 hän pelasi kaikki Costa Rican kolme ottelua alusta loppuun. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli 4. kesäkuuta 2004 Nicaraguaa vastaan. Umaña on pelannut 21 maaottelua (tilanne 20. kesäkuuta 2006).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 23. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
2. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 20–21, 23. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.

  

Costa Rican joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Mesén |
2 Drummond |
3 Marín |
4 Umaña |
5 Martínez |
6 Fonseca |
7 Bolaños |
8 Solís |
9 Wanchope |
10 Centeno |
11 Gómez |
12 González |
13 Bernard |
14 Azofeifa |
15 Wallace |
16 Hernández  |
17 Badilla |
18 Porras |
19 Saborío |
20 Sequeira |
21 Núñez |
22 Rodríguez |
23 Alfaro |
Valmentaja Guimarães

Costa Rican joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Navas |
2 Acosta |
3 González |
4 Umaña |
5 Borges |
6 Duarte |
7 Bolaños |
8 Myrie |
9 Campbell |
10 Ruiz |
11 Barrantes |
12 Francis |
13 Granados |
14 Brenes |
15 Díaz |
16 Gamboa |
17 Tejeda |
18 Pemberton |
19 Miller |
20 Calvo |
21 Ureña |
22 Cubero |
23 Cambronero |
Valmentaja Pinto
Malli *Methanocaldococcus jannaschii*-arkeonin arginiinidekarboksylaasin rakenteesta
**Arginiinidekarboksylaasi** on entsyymi, joka katalysoi agmatiinin muodostumista arginiinista. Entsyymi osallistuu argeniinin ja eräiden polyamiinien kuten putreskiinin aineenvaihduntaan. Entsyymiä tavataan niin arkeoneissa, bakteereissa kuin eukaryooteissakin. Arginiinidekarboksylaasin EC-numero on EC 4.1.1.19.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Arginiinidekarboksylaasia esiintyy lukuisissa eliöissä. Bakteereissa ja eukaryooteissa entsyymi on rakenteeltaan tetrameeri ja molekyylimassaltaan 296 kDa. Entsyymi tarvitsee koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Kasveissa entsyymistä on kaksi erilaista muotoa, joista toinen osallistuu arginiinin hajottamiseen ja toinen polyamiinien biosynteesiin. Nisäkkäillä arginiinidekarboksylaasi on aktiivinen erityisesti aivoissa, astrosyyteissä, munuaisissa, maksassa, lisämunuaisissa ja suolistossa. Erityisesti termofiilisillä arkeoneilla entsyymin koentsyyminä toimii pyridoksaalifosfaatin sijaan pyruvoyyliryhmä. 

Pyridoksaalifosfaattia koentsyyminään käyttävän arginiinidekarboksylaasin katalysoivan reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa muodostuu imiini eli Schiffin emäs arginiinin ja pyridoksaalifosfaatin välille. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu dekarboksyloituminen ja agmatiinin vapautuminen. Entsyymin substraattina voi toimia myös kanavaniini, josta muodostuu guanidinoksipropyyliamiinia. Arginiinidekarboksylaasin inhibiittoreita ovat muun muassa agmatiini, putreskiini ja spermidiini. Entsyymille optimaalinen pH on noin 5.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  EC 4.1.1.19 - Arginine decarboxylase Brenda. Viitattu 11.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Daniel L. Purich, R. Donald Allison: *The Enzyme Reference*, s. 91. Academic Press, 2003. ISBN 9780080550817. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.8.2015). (englanniksi)
3. 1 2 3  Georges N. Cohen: *Microbial Biochemistry*, s. 374-376. Springer, 2014. ISBN 978-94-017-8907-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.8.2015). (englanniksi)
4. 1 2 3  Tomonobu Kusano,Hideyuki Suzuki: *Polyamines*, s. 6, 19. Springer, 2015. ISBN 978-4-431-55211-6. [978-4-431-55211-6 Kirja Googlen teoshaussa] (viitattu 11.8.2015). (englanniksi)
5. 1 2 3 4  Larry Barton: *Structural and Functional Relationships in Prokaryotes*, s. 358. Springer, 2005. ISBN 978-0-387-20708-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.8.2015). (englanniksi)
6. ↑  Louis J. Ignarro: *Nitric oxide*, s. 195. Academic Press, 2000. ISBN 978-0-12-370420-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.8.2015). (englanniksi)
Michael Turner vuonna 1999.
**Michael Layne Turner** (21. huhtikuuta 1971 Crossville, Tennessee – 27. kesäkuuta 2008 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, käsikirjoittaja ja julkaisija. Hänet muistetaan parhaiten työstään Witchblade-, Black Panther -ja Fathom -sarjakuvissa. Turner työskenteli pitkään amerikkalaiselle Top Cow Productions -yhtiölle, mutta erosi vuonna 2002 ja perusti oman sarjakuvien julkaisuyhtiön Aspen MLT Inc:in. Hän on myös kuvittanut monia sarjakuvalehtien kansia DC Comics - ja Marvel Comics -yhtiöille.

Turner kuoli syöpään ollessaan 37-vuotias.

Turnerin piirtämiä sarjakuvasarjoja
-----------------------------------

* Codename: Stryke Force
* Ballistic
* Witchblade
* Tomb Raider / Witchblade
* Fathom
* Superman / Batman
* Soulfire

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Japanin itsepuolustuksen meri-ilmavoimien (JSDAF) vesitaso US-1A.
**ShinMaywa US-1A**, aik. *Shin Meiwa* on japanilainen vesitaso ja amfibiolentokone, joka on nelimoottorinen sekä ylätasoinen. Konetyyppi lensi ensi lentonsa vuonna 1967, ja se hyväksyttiin palveluskäyttöön vuonna 1971. Meripelastus-käyttö on ollut eräs keskeisimpiä aihepiirejä, meritoiminnan tarkkailun ohella sille. Sittemmin syrjäytetty konetyyppi sai seuraajan PS-2. US-1A poistettiin käytöstä vuonna 2018.

Tätä konetyyppiä valmistettiin suhteellisen vähäisesti; vain 43 koneyksilöä eri versioista. Ne suorittivat meripartiointia, yhdessä Lockheed P-3 Orionin kanssa. Tämän tyypin vakioitu kantama oli noin 3 820 km. Konetyypin kehitys pohjautuu kuuluisiin Kawanishin lentoveneisiin.

PS-1 oli sukellusveneiden torjuntakone (ASW) joka kykenee nk. *suto-toiminta*an eli etsimään, paikantamaan sekä tuhoamaan sukellusveneitä monipuolisten laitteistojensa ja paikantimiensa avulla. Konetyypissä on sisäinen pommikuilu sekä ulkopuoliset 2x ripustuspisteet siiven kärjissä sekä 2x tasojen alla joko laukaistavaa taikka pudotettavaa aseistusta varten. Asekuormaa PS-1 kykeni kantamaan 2 000 kg.

Konetyypin huippunopeus oli noin 510-520 km/h ja lakikorkeus noin 7 200 metriä. Moottorit (4x) ovat Ishikawajima-Hariman potkuriturbiineja. Kone on ollut aktiivikäytössä, eri versioineen (PS-1 & SS-2) 70-luvulta asti, aina siihen korvanneeseen PS-2 -konetyyppiin ja sillä on voitu kuljettaa, niin sanotussa hätäkäytössä jopa 70 matkustajaa.

ShinMaywa US-1A, japanilainen lentovene.

Lähteet
-------

* 
* Superhävittäjät & Taistelukoneet, IMP Nordic / Amber Books Ltd. 2009. ISBN 978-951-575-026-6. Alkuteos (englanniksi): *Superfighters and attack aircraft*. Suom. Markus Lång. (s. 164-165.)

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 17.6.2023.
2. ↑   Viitattu 15.6.2023.
3. ↑   Viitattu 15.6.2023.
4. ↑  Superhävittäjät & Taistelukoneet, 2009: s. 164.
5. ↑   Viitattu 17.6.2023.
6. ↑  Superhävittäjät & Taistelukoneet, 2009: s. 164.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Pedosfääri** on käsite, joka sisältää maan kuoren ja maan muodostumiseen vaikuttavat tekijät.

Tulivuorten purkautuessa laavasta syntyy uutta maaperää tai merenpohjaa. Uutta merenpohjaa syntyy muun muassa Keski-Atlantin selänteellä. Maapallolla on myös niin sanottuja kuumia pisteitä, joissa on tulivuoria. Valtameren pohjassa sijaitsevassa kuumassa pisteessä tulivuoren purkauduttua lukuisia kertoja syntyy saari. Monet Tyynenmeren saarista ovat syntyneet tällä tavoin.

Maannostuminen eli pedogeneesi alkaa tapahtua, kun kallioperästä on rapautunut jonkin verran kiviainesta. Maannostumiseen vaikuttavat muun muassa humuksen muodostuminen, maa-aineksen tasajakoistuminen ja podsoloituminen. Maannostumisprosessiin vaikuttavat myös ilmasto-olot ja paikalliset maan pinnanmuodot. Myös rapautuneen kiviaineksen, josta maannos muodostuu, kemiallinen koostumus vaikuttaa maannoksen syntyyn.

Mineraalit muuntuvat pitkien aikojen kuluessa siten, että puhutaan kivien kiertokulusta. Tulivuorista purkautuva laava kiteytyy ensin tuliperäisiksi kiviksi. Laava voi kiteytyä myös maan sisällä. Tuliperäisten kivien ollessa tai joutuessa syvälle maan sisään ne metamorfoituvat ja syntyy metamorfisia kivilajeja. Metamorfiset kivet puolestaan muuttuvat sedimenttikiviksi, jotka sulavat ja muuttuvat sulaksi magmaksi. Toisaalta tuliperäiset kivet voivat muuttua sedimenttikiviksi, sedimenttikivet voivat metamorfoitua ja metamorfiset kivet voivat sulaa magmaksi.

Katso myös
----------

* Litosfääri
* Biosfääri
* Ilmakehä
* Geologia

Lähteet
-------

1. ↑  Kalle Taipale, Matti Saarnisto: "Laajeneva merenpohja, Kuumat pisteet", *Tulivuorista jääkauteen*, s. 28-29,33-34. WSOY, 1991. ISBN 951-0-16048-2.
2. ↑  Veikko Okko: "Maaperän ja maannoksen synty", *Geo, Maantiedon suuri tietosanakirja, osa 5*, s. 328-329. Weilin+Göös, 1983. ISBN 951-35-1919-8.
3. ↑  Arthur B. Brusbey III, Robert R. Coenraads, David Roots, Paul Willis: "Kivien kiertokulku", *Ihmeellinen Luonto: Kivet & Fossiilit*, s. 54-55. Suomentanut Jarmo Hakanen. Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5347-0.

Aiheesta muualla
----------------

* (englanniksi)
* (englanniksi)
**Cativa-prosessi** on etikkahapon valmistamiseen käytetty menetelmä. Menetelmässä lähtöaineena käytetään metanolia ja hiilimonoksidia. Cativa-prosessin kehittivät BP:n tutkijat 1990-luvulla ja nykyään se on tärkein teollisen mittakaavan etikkahapon valmistusmenetelmä ja se on suurelta osin korvannut aikaisemmin käytetyn Monsanto-prosessin.

Mekanismi
---------

Cativa-prosessi muistuttaa reaktiomekanismiltaan Monsanto-prosessia. Erona on, että katalyyttinä reaktiossa käytetään Monsanto-prosessissa käytetyn rodiumkompleksin sijaan iridiumkompleksia esimerkiksi dijododikarbonyyli-iridaatti(I)a ([Ir(CO)2I2]−). Iridiumkompleksi on rodiumkompleksia halvempi ja katalyyttinä noin viisi kertaa tehokkaampi.

Cativa-prosessin yksinkertaistettu mekanismi on seuraava. Ensimmäisessä vaiheessa metanoli reagoi vetyjodidin kanssa muodostaen jodimetaania. Jodimetaani reagoi hapettavalla additiolla iridiumkompleksin (alla olevassa kuvassa **1**) kanssa, jolloin iridium hapettuu hapetusluvulta +I hapetusluvulle +III. Tällöin muodostuu kompleksi **2**. Hiilimonoksidi korvaa tästä kompleksista yhden jodoligandin ja muodostuu uusi kompleksi **3**. Tämä kompleksi hajoaa iridiumin katalysoimana muodostaen asetyylikompleksin **4**. Reaktio on tyypiltään insertioreaktio. Tämä kompleksi reagoi pelkistävällä eliminaatiolla, jolloin muodostuu asetyylijodidia. Asetyylijodidi hydrolysoidaan, jolloin muodostuu etikkahappoa ja vetyjodidia. Etikkahappo erotetaan ja vetyjodidi voidaan käyttää edelleen jodimetaanin valmistamiseen metanolista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carole Le Berre, Philippe Serp, Philippe Kalck & G. Paull Torrence: *Acetic Acid, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 13.2.2018
2. 1 2  Frank S. Wagner: *Acetic acid, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 13.2.2018.
3. 1 2 3  John Hartwig: *Organotransition Metal Chemistry*, s. 749–751. University Science Books, 2010. ISBN 978-1-891389-53-5. (englanniksi)
4. ↑  Jacob A. Moulijn,Michiel Makkee,Annelies E. van Diepen: *Chemical Process Technology*. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9781118570753. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.2.2018). (englanniksi)
**Catius** (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli roomalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Gallia Transpadanasta.

Catius kirjoitti neljää kirjaa käsittäneen tutkielman olevaisen luonteesta ja korkeimmasta hyvästä (*De rerum natura et de summo bono*). Cicero kirjoitti vuonna 45 eaa. kirjoitetussa kirjeessä, että Catius oli juuri kuollut. Cicero pilkkasi kirjeessä ajatusta jota kutsui nimellä "spectra Catiana" — Catiuksen ajatukset esittivät epikurolaisen ajatuksen materiaalisista kuvista (ειδωλα), joiden he ajattelivat esittäytyvän mielelle ja herättävän näin aistimuksen poissaolevista kappaleista.

Vanhat Horatiuksen kommentaattorit ovat katsoneet, että tämän toisen kirjan neljännessä satiirissa esiintyvä Catius, joka pitää mahtipontisen ja paatoksellisen luennon erilaisista ruokapöydän nautinnoista, on tämä sama epikurolainen Catius. Ciceron todistuksen perusteella vaikuttaa kuitenkin siltä, että satiiri on kirjoitettu useita vuosia Catiuksen kuoleman jälkeen, ja näin Horatius on saattanut viitata nimellä johonkin hovin mässäilijään.

Lähteet
-------

* Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 634. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Cicero: *ad Fam*. xv.16

Antiikin filosofia – Epikurolainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Epikuros · Metrodoros · Polyainos · Leontion · Karneiskos · Hermarkhos · Idomeneus · Leonteus · Themista · Kolotes · Polystratos · Dionysios Lamptrailainen · Basileides · Diogenes Tarsoslainen · Demetrios Lakonialainen · Filodemos · Apollodoros · Zenon Sidonlainen |
| Roomalainen aika | Amafanius · Titus Albucius · Lucretius · Faidros · Patron · Siron · Diogenes Oinoandalainen · Catius |