recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Puuruunjärvi** on matala ja rantaviivaltaan mutkainen järvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 103 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Puuruunjärven pituus kaakosta luoteeseen on neljä kilometriä. Sen epäyhtenäisen rantaviivan pituus on 21 601 metriä. Järven eteläisimmän osan muodostaa Kellolahti, jonka itäpuolella sijaitsee pääaltaasta erillinen Säyneenlampi. Järven pohjoisosaan kuljetaan Sijaissalmea. Pohjoisessa on Pitkälahti ja Rajalahti. Suurin niemimaa on järven pohjoisosaa jakava Pitkäniemi. Vain 2,5 hehtaaria Puuruunjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, yhdeksän metriä, sijaitsee Sijaissalmen luoteispuolella.

Puuruunjärven saariluku on yksitoista. Laajin saari on järven eteläosassa sijaitseva usean hehtaarin laajuinen Jylmäkänsaari, jolta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Puuruunjärven rannat ovat suurimmalta osin metsää. Luoteisrannalla on asutusta ja peltotilkkuja. Järven tuntumassa on useita metsälampia, kuten Kalaton, Myllylampi ja Miinanlampi. Länsipuolella sijaitsee Nurmijärvi-niminen vakavesi ja saman niminen kylä.

Puuruunjärveen laskee Huotarinpuro kaakosta Hymmä-järveltä (116,7 metriä mpy). Idästä Sammaleensuolta virtaa Sammalpuro. Puuruunjärven luusua sijaitsee altaan luoteiskolkassa, josta alkaa lyhyt ja mutkainen Puuruunjoki, joka yhtyy Nurmijärven kulttuurimaisemaa halkovaan Jongunjokeen.

Puuruunjärven vesitilavuus on 3 510 000 kuutiometriä.

Puuruunjärvi (04.431.1.016) kuuluu Hämeenjärven alueeseen (04.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijärven alue (04.43) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Hämeenjärven alueeseen kuuluu 34 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista laajimmat ovat Puuruunjärvi, Hämeenjärvi, Sauvonjärvi ja Nurmijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Puuruunjärvi, vakavesi, Lieksa
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.9.2022.
3. ↑  Puuruunjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.9.2022.
4. ↑  Hämeenjärven alue (04.431). Järviwiki. Viitattu 21.9.2022.
**Lintu ja ääni – Kotoiset lintumme solisteina** on lintujen ääntelyä esittelevä kirja, jonka Moreeni on julkaissut 2013. Kirjaan ja cd-levylle on koottu 75 Suomessa esiintyvästä linnusta valokuvat, kuvaukset ja ääninäytteet. Tekstit on kirjoittanut biologi ja luontotoimittaja Riku Cajander, ja äänitykset on tehnyt Lauri Hallikainen, joka on vuodesta 1996 lähtien kerännyt ääniarkistoonsa 6 330 näytettä, joiden joukossa on jopa lintujen siipiääniä.

Cajander on koonnut teksteihin lintuja käsittelevää perimätietoa. Kunkin linnun kohdalla on myös levinneisyyskartta. Linnut ovat aakkosjärjestyksessä.

Arviot
------

William Velmala kirjoittaa Linnut-lehdessä, että *Lintu ja ääni* on "hauska kirja", tarinat viihdyttäviä ja silti asiapitoisia. Hän toteaa, että kirja on erinomainen valinta ensimmäiseksi lintukirjaksi, ja kiittää korkeatasoisia ja riittävän pitkiä ääninäytteitä. Valokuvista hänellä on moitittavaa: kaikki eivät ole erityisen edustavia.

Lähteet
-------

1. ↑  Riku Cajander, Lukijalle. Linnut ja ääni, s. 5
2. ↑  Lauri Hallikainen, Lukijalle. Linnut ja ääni, s. 6
3. ↑  William Velmala, Ensimmäiseksi lintukirjaksi. Linnut 3/2014 sivu 41
**Sokółkan piirikunta** (puol. *powiat sokólski*) on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 66 686. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Dąbrowa Białostocka, Janów, Korycin, Krynki, Kuźnica, Nowy Dwór, Sidra, Sokółka, Suchowola ja Szudziałowo.

Sokółkan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,4 prosenttia ja eläkeikäiset 22,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 494 lasta. Sokółkan piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 48 387 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat sokólski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 29.8.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Podlasian piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Białystok (hallintokeskus)
* Łomża
* Suwałki

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Augustów
* Białystok
* Bielsk
* Grajewo
* Hajnówka
* Kolno
* Łomża
* Mońki
* Sejny
* Siemiatycze
* Sokółka
* Suwałki
* Wysokie Mazowieckie
* Zambrów

 |

 |
**Mikko-Ville Luolajan-Mikkola** (23. helmikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen viulisti, joka on tehnyt mittavan uran sekä taidemusiikin että jazzin saroilla.

Tausta
------

Säveltäjä Vilho Luolajan-Mikkolan musiikkiperheeseen syntynyt Mikko-Ville opiskeli viulunsoittoa muun muassa Leena Siukonen-Penttilän, Riccardo Odnoposoffin, Max Rostalin sekä Sándor Véghin johdolla. Hänen nuorempi veljensä on diplomisellisti Markku Luolajan-Mikkola (1957) ja isosiskonsa pianisti Anu Saikko (s. 1950).

Ura
---

Kansainvälisen kilpailumenestyksen jälkeen Luolajan-Mikkola ryhtyi freelance-muusikoksi ja soitti eri sinfoniaorkestereissa vuodesta 1977. Hän oli Suomen Kansallisoopperan orkesterin konserttimestari 1978–1981 ja Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa samassa tehtävässä alkaen vuodesta 1989. Vuosina 1981–1985 hän soitti New Yorkin Metropolitan-oopperan orkesterissa.

Jazz-muusikkona Luolajan-Mikkola soitti 1970-luvun puolivälistä alkaen Wasama-kvartetissa. Hän on Hot Club -trion perustajajäsen sekä toiminut myös viihdemusiikin parissa, teatterimuusikkona ja kontrabasistina.

Palkinnot
---------

* Tukholman-Helsingin nuorisokilpailun voitto 1969
* Jaettu 1. palkinto Kuopion viulukilpailussa 1973 (Jouko Heikkilän kanssa)
* Emily Anderson -kilpailun 2. palkinto Lontoossa 1975.

Lähteet
-------

1. ↑  Syntymäpäivät, Suomen Kuvalehti nro 7/15.2.2013sivu 69
2. 1 2 3 4 5  *Suuri Musiikkitietosanakirja 4 Kuul-N*, s. 93. Weilin + Göös, 1991. ISBN 951-35-4728-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Lintharju-Kirjosuo sekä Vakkarsuo** on Natura 2000 -alue, joka sijaitsee Suonenjoen ja Rautalammin alueella Pohjois-Savossa. 
Alueella on Lintharjun moniosainen pitkittäinen harjumuodostelma, josta etelään sijaitsee Kirjosuo ja siitä hieman lännempänä, Koskeloveden etelärannalla on Vakkarsuo. Lintharjulla pinnanmuodot vaihtelevat matalista kumpareista jyrkkiin suppiin. Siellä on myöskin pieniä soita ja lampia. Lintharjulla ja sen ympäristössä on kuivaa kangasmetsää, jossa on tyypillisimmillään puolukkaa ja kanervaa. Yksi alueen lammista on Onkilampi, jonka ympärillä on suo ja länsipuolella on tervaleppälehto.

Kirjosuon alue alkaa Suonenjoelta Jyväskylään menevän tien varrelta. Siellä on rämeitä, joilla kasvaa pitkää varpukasvillisuutta ja nevoja, joissa kasvaa lyhyttä ruohovartista kasvillisuutta.

Vakkarsuo on karu ja vähäpuustoinen suo. Se koostuu lähinnä tupasvillatyyppisestä rämeestä ja lyhytkorsinevasta.

Luonnonsuojelun perusteet
-------------------------

Luonnonsuojelun tavoitteena on turvata alueen lajien ja niiden elinympäristöjen tilaa. Tähän pyritään alueen käytön ohjauksella sekä hoito- ja ennallistamistoimenpiteillä. Suurin osa
Kirjosuosta ja Vakkarsuosta koostuvat yksityisistä luonnonsuojelualueista.

Lintharju kuuluu harjujensuojeluohjelman alueisiin. Siellä esiintyvä kasvillisuus on maakunnan erityisintä harjukasvillisuutta. Erityinen suojeluperuste ovat karut paahderinteet, jotka ovat tärkeitä monille eliölajeille. Osa Lintharjun alueesta on kuulunut Metso-ohjelmaan vuodesta 2011.

Luonnonsuojelun toteuttaminen
-----------------------------

Lintharju-Kirjosuo sekä Vakkarsuo on SCI-alue, jollaiset on määritetty EU:n direktiivissä. Aluueella on jonkinlaista tarvetta joihinkin toimiin, kuten maankäyttöön, virkistyskäyttöön
ja vesihuoltoon. Nämä seikat pyritään sovittamaan luoononsuojeluarvojen kanssa.

Virkistyskäyttö
---------------

Alueella on Lintharjun luontopolku ja ulkoilualue. Ulkoilualueella voi patikoida tai ajaa maastopyörällä. Talvella alueella on hiihtolatuja. Alueella on myös useita laavuja, joihin retkeilijät voivat pysähtyä.

Muita lähialueiden luontokohteita
---------------------------------

Muita luontokohteita Sisä-Savossa ovat Suonenjoen Keurunmäki-Haavikkolehto, Rautalammin Asikaisen aitta ja Vesannon Ilveskolo.

Lähteet
-------

1. ↑  Lintharju-Kirjosuo sekä Vakkarsuo *Ympäristö.fi*.  19.2.2020. Pohjois-Savon ELY-keskus. Viitattu 17.4.2022.
2. ↑  Paahde life *Etelä-Suomen luontopalvelut 2016*.  2016. Metsähallitus. Viitattu 21.4.2022. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Anne Grönlund, Jari Julkunen, Jorma Knuutinen, Ari Tossavainen: Suonenjoen Lintharjun Natura-2000-alueen hoito- ja käyttösuunnitelma  20.2011. Pohjois-Savon elinkeino, liikenne ja ympäristökeskus. Viitattu 21.4.2022.
4. ↑  Antti Huttunen: Lintharjun luontopolku, Suonenjoen salainen helmi  12.6.2016. Retkipaikka. Viitattu 17.4.2022.
Linssikeittoa ja leipää.
Linssikeittoa
**Linssikeitto** on linsseistä tehty keitto. Lähi-idässä linssikeitto on peruselintarvike.

Historia
--------

Linssejä on kaivettu Kreikassa esiin kivikautisista kerroksista Fránchthin luolasta (ajalta noin 9 500–13 000 vuotta sitten).*lähde?* Linssikeitto oli tärkeä perusruoka myöhemminkin antiikin kreikkalaisessa keittiössä.

Muunnelmia
----------

Linssikeitto voi sisältää kasviksia, kuten porkkanaa, perunaa, selleriä, persiljaa, tomaattia, kurpitsaa, ruokabanaania ja sipulia.

Maustamiseen voi käyttää esimerkiksi valkosipulia, pippuria ja korianteria, mutta sen silputtuja lehtiä pitää varoa kuumentamasta, sillä lämpö tuhoaa aromin nopeasti.

Ravintosisältö
--------------

Linssikeitto luokitellaan hyvin ravitsevaksi. Siinä on runsaasti proteiinia ja ravintokuitua, rautaa ja kaliumia. Hippokrates suositteli linssejä maksasairaille.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linssikeitto** Wikimedia Commonsissa

* Vihreät linssit Sydänmerkki
* Resepti, Valio.fi
| "No voy a llorar por ti"Norlan "El Misionario" |
| --- |
| Singlen "No voy a llorar por ti" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 14. tammikuuta 2015 |
|  Kesto | 03.07 |
| Norlan "El Misionarion" muut singlet |
|  | "No voy a llorar por ti"2015 |  |

**"No voy a llorar por ti"** (suom. *En itke vuoksesi*) on kuubalais-suomalaisen Norlan "El Misionario"n kappale, jolla hän kilpailee vuoden 2015 Uuden Musiikin Kilpailussa. Kappaleen on säveltänyt Oldrich González ja sanoittanut Norlan itse. Kappale lauletaan UMK:n historiassa ensimmäistä kertaa espanjaksi ja sen kesto on kolme minuuttia ja 7 sekuntia.

"No voy a llorar por ti" selviytyi 7. helmikuuta UMK:n finaaliin, jonka voittaja edustaa Suomea vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Wienissä. Finaalissa kappale sijoittui seitsemännelle sijalle 4,1% ääniosuudella. 

Norlan on sanonut, että hän on tehnyt kappaleen kuolleen isänsä muistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Norlan El Misionario Yle. Viitattu 20.2.2015.
2. ↑  No voy a llorar por ti *Last.fm*. Viitattu 20.2.2015. (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Jacques-Louis David: *Sokrateen kuolema* (1787).
**Sokrateen kuolema** (ransk. *La Mort de Socrate*) on ranskalaisen Jacques-Louis Davidin tunnettu historiamaalaus vuodelta 1787. Se esittää antiikin kreikkalaisen filosofin Sokrateen viimeisiä hetkiä ennen kuin hän kuolemaantuomittuna juo myrkkymaljan.

Sokrates oli määrätty valitsemaan joko opetustensa kieltäminen tai kuolema juomalla myrkkykatkosta valmistettua myrkkyä. Maalauksessa Sokrates valmistautuu tyynesti kuolemaansa surevien oppilaittensa keskellä. Maalaus perustuu löyhästi Platonin dialogissa *Faidon* olevaan kuvaukseen Sokrateen kohtalosta. David kuitenkin yhdisteli siihen ideoita monesta eri lähteestä, muun muassa André Chénier’n runoista ja Diderot’n runoutta käsittelevästä tutkielmasta.[1]

Maalaus on 196 senttimetriä leveä ja 130 senttimetriä korkea. Se kuuluu nykyään New Yorkin Metropolitan Museum of Art -taidemuseon kokoelmiin.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  The Death of Socrates (englanniksi) The Metropolitan Museum of Art. Viitattu 5.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sokrateen kuolema** Wikimedia Commonsissa
**Noah Ngeny** (s. 2. marraskuuta 1978 Kabenas, Kenia) on kenialainen entinen maileri, 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.

Noah Ngeny pääsi ensimmäistä kertaa kovatasoisessa Kenian maajoukkueessa kansainvälisiin edustustehtäviin vasta 1999 Sevillan MM-kisoissa, joissa hän eteni 1 500 metrillä loppukilpailuun ja sijoittui lopulta hopealle voiton mennessä Marokon Hicham el-Guerroujille. 

Vuosi Sevillan jälkeen, Sydneyn olympialaisissa, Ngeny ja el-Guerrouj kohtasivat jälleen. Marokkolainen Hicham el-Guerrouj, joka oli voittanut kaikki kilpailunsa sitten edellisten, 1996 Atlantan olympialaisten, oli ennakkosuosikki. 1 500 metrin loppukilpailussa Ngeny ja Hicham el-Guerrouj johtivat kilpailua viimeiselle kierrokselle tultaessa. Marokkolainen piti kärkipaikkaa ja Ngeny peesasi iskuetäisyydellä, kunnes 100 metriä ennen maalia aloitti kirin, ja lopulta 15 metriä ennen maalilinjaa ohitti el-Guerroujin ja saavutti olympiakultaa.

2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa Ngeny sijoittui pronssille. Sittemmin hän joutui auto-onnettomuuteen jossa mursi lonkkansa, eikä enää palannut entiselle tasolleen. Marraskuussa 2006 Ngeny ilmoitti lopettavansa uransa auto-onnettomuudessa syntyneen lonkkavaivan vuoksi. Hän ei päässyt puolustamaan olympiavoittoaan 2004 Ateenassa karsiuduttuaan Kenian kovatasoisissa olympiakarsinnoissa.

Vuonna 1999 Ngeny rikkoi lähes kaksi vuosikymmentä vanhan, Sebastian Coen nimissä olleen 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 2.11,96, mikä on yhä voimassa. 7. heinäkuuta 1999 Lontoon Crystal Palacessa juostussa mailin juoksussa, jossa el-Guerrouj teki uuden maailmanennätyksen 3.43,13, juoksi myös Ngeny alle vanhan maailmanennätyksen aikaan 3.43,40, mikä on yhä maailmantilaston toiseksi paras aika.

Noah Ngenyn veli Philipp Kibitok on myös keskimatkojen juoksija, joka vuonna 1996 taittoi 800 metriä aikaan 1.43,55.

Aiheesta muualla
----------------

* Noah Ngeny Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Sebastian Coe, Iso-Britannia** | **Miesten 1 000 metrin maailmanennätyksen haltija**5. syyskuuta 1999 –

 |

  

Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Edwin Flack |
1900: Charles Bennett |
1904: James Lightbody |
1908: Melvin Sheppard |
1912: Arnold Jackson |
1920: Albert Hill |
1924: Paavo Nurmi |
1928: Harri Larva |
1932: Luigi Beccali |
1936: John Lovelock |
1948: Henry Eriksson |
1952: Joseph Barthel |
1956: Ronald Delany |
1960: Herb Elliott |
1964: Peter Snell |
1968: Kipchoge Keino |
1972: Pekka Vasala |
1976: John Walker |
1980: Sebastian Coe |
1984: Sebastian Coe |
1988: Peter Rono |
1992: Fermín Cacho |
1996: Noureddine Morceli |
2000: Noah Ngeny |
2004: Hicham el-Guerrouj |
2008: Asbel Kipruto Kiprop |
2012: Taoufik Makhloufi |
2016: Matthew Centrowitz |
2020: Jakob Ingebrigtsen |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sokoura** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bankassin piirissä Malissa. Se sijaitsee Souroun tasangolla 90 kilometriä Bankassista maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 38 600 asukasta (vuonna 2009).

Sokouran kunnan pinta-ala on 927 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Bankassin piirin Séguén ja Torin, idässä Bayen ja etelässä Ouonkoron sekä lännessä Ségoun alueen Tominianin piirin Timissan kuntiin. Kunnassa ei ole pysyviä vesistöjä. Etelässä sijaitsee Samorin metsäsavannialue.

Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat etupäässä markoja, dogoneja, fulbeja, samoja ja moseja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 25.6.2015. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sokoura 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 25.6.2015. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Bankass - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 25.6.2015. (ranskaksi)
4. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 25.6.2015. (ranskaksi)
**Vesa Peipinen** on suomalainen yhteisöpedagogi, nuorisotutkija ja kaupunkiaktiivi. Kansalaisaktivistina Peipinen on toiminut erityisesti rakennetun ympäristön suojeluun, kaupunkikulttuuriin ja nuorisokulttuureihin liittyvien kysymysten parissa. Hän on nuorten talonvaltausliikkeenä 1990-luvun alussa syntyneen Oranssi ry:n perustajajäsen ja pitkäaikainen aktiivi. Hän toimi Oranssin toiminnanjohtajana vuoteen 2012 saakka. Peipinen on ollut aktiivinen mm. Makasiinien, nykyään Teatterikorkeakouluna toimivan Kookostehtaan, Tennispalatsin ja Tehtaankadun puutalojen suojeluliikkeissä. Yhteisöpedagogina Peipinen on perustanut nuorten toimintakeskuksia, kehittänyt nuorten omatoimista asumistoimintaa ja vanhojen rakennusten tilapäiskäyttöä. Nuorisotutkijana hän on tehnyt kansalaisaktivismiin ja nuorten alakulttuureihin liittyvää tutkimustyötä. Vuodesta 2016 lähtien Peipinen on toiminut Vantaalla sijaitsevan Kulttuuritehdas Vernissan johtajana. Koulutukseltaan Peipinen on yhteiskuntatieteen maisteri, pääaineena nuorisotutkimus. Peipinen on toiminut kaupunkipolitiikassa Helsingin Vihreissä mm. asuntolautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksessa vuosina 2009–2012. Peipinen on soittanut lyömäsoittimia mm. Kadotetut-yhtyeessä.

Julkaisuja
----------

* "Kill Citystä Satamaan – nuorten omaehtoisten tilojen helsinkiläinen perinne"
* Nuorten oma asuntotuotanto. Ympäristöministeriö. Rakennustieto Oy, Ekotieto-sarja. Helsinki.[vanhentunut linkki]

Lähteet
-------

* ]
*
**Veselin Tsinzov** (bulg. Веселин Цинзов; s. 29. heinäkuuta 1986 Samokov) on bulgarialainen maastohiihtäjä. Tsinzov edustaa seuratasolla Alexander Logisticsia.

Tsinzov debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2007 Rukalla ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 84. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 Rybinskin 30 kilometrin kilpailusta sijoituttuaan sijalle 21. Tsinzovin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. sija, jonka hän saavutti Szklarska Poreban 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta tammikuussa 2014.

Tsinzov on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 41. sija vuoden 2015 kisojen 15 kilometriltä Sotšista. Samojen kisojen joukkuesprintissä hän oli 19. Tsinzov on osallistunut myös viisiin MM-kilpailuihin, jossa hänen paras sijoituksensa on niin ikään 41. sija vuoden 2009 MM-kisojen 50 kilometriltä.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Esko Hannu Kairesalo** (s. 5. maaliskuuta 1957 Kangasala) on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja.

Kairesalo kirjoitti ylioppilaaksi 1976 ja valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1982. Työuransa hän aloitti Hämeen lääninhallituksen läänin- ja piirihallintoviranomaisten neuvottelukunnan sihteerinä ja jatkoi tutkijana 1982–1983. Hän toimi Säkylän kunnansihteerina 1983–1989, Vihdin kunnan talousjohtajana 1989–1993, Vihdin perusturvajohtajana 1993–1994 ja Mäntsälän kunnanjohtajana hän on toiminut vuodesta 1994.

Mäntsälä on Suomen kunnista yhtiöittämispolitiikassaan pisimmällä. Kairesalo on pohtinut mahdollisuuksia myös vanhusten hoivapalvelujen, päiväkotien ja työterveyshuollon yhtiöittämiseen. Kairesalon puolue on kokoomus.

Kairesalo asuu vaimonsa kanssa Lahdessa. Heillä on vuonna 1984 syntynyt poika ja 1986 syntynyt tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 295. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Mölsä, Ari: Mäntsälä yhtiöittää toimintojaan veronkiertoyhtiöiden malliin  18.3.2013. Yleisradio. Viitattu 21.12.2017.
3. ↑  Jämsä, Augustina: Saavatko kunnatkin kiertää veroja?  18.3.2013 (päivitetty 18.2.2015). Yleisradio. Viitattu 21.12.2017.
4. ↑  Liikunta purkaa työpaineet – Mäntsälän kunnanjohtaja 60 vuotta  5.3.2017. Mäntsälän Uutiset. Viitattu 21.12.2017.
**Weymouth Quayn rautatieasema** on käytöstä poistettu rautatieasema Weymouthissa, Dorsetissa. Se on Weymouthin rautatieasemalta lähtevän Weymouthin satamaradan pääteasema. Se avattiin 1. heinäkuuta 1889, ja sitä käyttivät Lontoon Waterloon asemalle liikennöivät laivajunat. Satamarata Weymouthista Weymouth Quaylle kulki pitkin kaupungin katuja.

Säännöllinen matkustajaliikenne Weymouthin satamaradalla ja siten myös Weymouth Quayn asemalla loppui 26. syyskuuta 1987. Satamarataa käytettiin sen jälkeen kertaluontoisesti tilausliikenteeseen. Viimeisen kerran Weymouth Quayn asemalla kävi juna 30. toukokuuta 1999.

Satamarata oli "väliaikaisesti pois käytöstä" vuoteen 2015 asti. Weymouthin ja Portlandin borough’n hallitus ehdotti radan virallista sulkemista, koska se oli turvallisuusriski liikenteelle ja esteenä kaupungin kehittämiselle. Linjan säilyttämistä kuitenkin puollettiin sen historiallisen arvon vuoksi, ja sitä pidettiin mahdollisena vetonaulana turisteille. Radan säästämiseksi tehtiin adressi, johon kerättiin yli 4 000 nimeä, mutta Dorsetin valtuuston ja National Railin mukaan radan kunto oli niin huono, ettei sitä voitu enää ottaa uudelleen käyttöön. Yhdistyneen kuningaskunnan liikenneministeriö myönsi radan purkamista varten 1,1 miljoonaa puntaa alkuvuodesta 2020, ja purkutyöt alkoivat saman vuoden maaliskuussa.

Lähteet
-------

* Butt, R. V. J.: *The Directory of Railway Stations – Details every public and private passenger station, halt, platform and stopping place, past and present*. Patrick Stephens Limited, 1995. ISBN 1-85260-508-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Butt 1995, s. 247
2. ↑  Freedom of Information Act response (PDF) *Britannian kansallisarkisto*.  13.5.2009. Department for Transport. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Hindley, Meghan: Weymouth Tramway to be put into permanent out-of-use status  3.2.2016. Dorset Echo. Viitattu 5.6.2017. (englanniksi)
4. ↑  Disused Weymouth railway line removal plans win £1m  28.2.2020. BBC News. Viitattu 2.12.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Weymouth Quay railway station
**Esko Ilmari Kuusela** (12. kesäkuuta 1942 Kuusjärvi – 1. toukokuuta 2016 Salo) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kuuselan vanhemmat olivat kaivosesimies Walde Kuusela ja Helmi Marja Anttila ja puolisot vuodesta 1963 Anneli Wahlroos ja vuodesta 1982 Marja Hirvonen. Kuusela kävi keskikoulun Perniön yhteiskoulussa 1960, valmistui merkonomiksi Salon kauppaoppilaitoksesta 1966, suoritti useita ammatillisia ja liikkeenjohdon kursseja ja opintokokonaisuuksia sekä kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa 1998. Hän oli Outokumpu Oy:n Aijalan kaivoksen rakennusmies, Fagersta Bruks Ab:n kapearaidekuljetusosaston vaihdemies Ruotsissa 1960–1961, Oy Vuoksenniska Ab:n Jussarön kaivoksen palveluksessa ja Outokumpu Oy:n Aijalan kaivoksen varastomies ja varastonhoitajan sijainen 1965.

Liikkeenjohdon tehtäviin Kuusela suuntautui oltuaan liikkeenjohdollisessa kenttäkoulutuksessa Osuuskauppa Yhtymässä Lappeenrannassa 1966–1967. Hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan Kotkan konttorin apulaisluottotarkastaja 1968, luottotarkastaja 1968–1972, apulaisjohtaja vuodesta 1972, johtaja 1976–1979, Kouvolan konttorin johtaja 1979–1982 ja aluejohtaja 1983, Osuuskauppa Tuotannon toimitusjohtaja Tampereella 1983–1984 ja Pirkanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1984–2000. Kuuselalla oli myös useita osuustoiminnallisia, liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1994). Kauppaneuvoksen arvonimen Kuusela sai 1997. Taiteilija Anja Ikonen maalasi hänen muotokuvansa 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Esko Kuusela *Biografiasampo*. Viitattu 24.10.2022.
2. ↑  Muistot. Kuolleet. Esko Kuusela. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  13.6.2016. Viitattu 24.10.2022.
**Vesiheinikon jako** oli ennen vuotta 1903 usein tarpeelliseksi katsottu toimi, jossa vesialueeseen kuuluvat heinikot ja kaislikot jaettiin osakkaiden kesken. Näin toimittiin siitä huolimatta, että vesialueet isojakoa toimitettaessa jäivät yhteisiksi. Tavallisesti vesiheinikon jako oli tarkoitettu toistaiseksi voimassa olevaksi, eikä sillä haluttu vaikeuttaa myöhemmin suoritettavaa vesialueen lopullista jakoa. Myös suonkuivaushankkeen tai järvenlaskun avulla muodostuneet heinikot jaettiin usein ensin väliaikaisesti ennen lopullista vesijätön jakoa. Väliaikaisesta vesiheinikon jaosta säädettiin vuoden 1848 maanmittausohjesäännössä. Säädös mahdollisti myös lopullisen jaon suorittamisen heti, jolloin jaon tuli tapahtua isojaosta säädetyllä tavalla. Vuoden 1902 vesioikeuslaki ei enää sisältänyt säännöstä vesiheinikon jaosta, vaan se määräsi, että vesialuetta jaettaessa järvirehut otettiin huomioon etuna ja niiden hallinta siirtyi alueen mukana. Isojaon tai halkomisen yhteydessä voitiin vesialue ja vetinen maa jättää myös toistaiseksi jakamatta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 15, palstat 355–356, hakusana vesiheinikkojen jako. Helsinki: Otava, 1939.
2. ↑  *Tietosanakirja*. Osa 10, hakusana vesiheinikkojen jako. Helsinki: Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1919. Tietosanakirjan verkkoversio (viitattu 31.12.2015).
Lemun vaakuna (1966–2008)
**Lemun kunnan vaakuna** perustuu vanhaan paikalliseen kansantarinaan. Tarinan mukaan pitäjän asukkaat halusivat siirtää Lemun kirkon uuteen paikkaan. Kirkon rakennukseen tarvittavat hirret varastettiin Nousiaisista. Kirkko rakennettiin tarinan mukaan paikalle, johon kirkkohirsikuorma sattui kaatumaan. Kirkon mäellä olevaan muistokiveen onkin kirjattu tarinan säe:

> »Lemun Kempit keltakontit veit kirkon, varastit kirkon päältä Nummen Nousiaisten, toit Toijoisten mäelle» 
> 
> 

Lemun vaakunassa on punaisessa kentässä nelipuolainen hopeinen pyörä, josta nousee hopeinen apilaristi. Vaakunan apilat viittaavat maatalouteen ja risti ja pyörä puolestaan tarinan kirkkohirsikuormaan. Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander. Se on vahvistettu käyttöön 11. lokakuuta 1966. Se muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi kunnan liityttyä Maskuun vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taru Lehtinen: Vaakunat kertovat kotipitäjästään paljon.  *Rannikkoseudun sanomat*, 1.8.2006. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.3.2008.
2. ↑  Erja Hyytiäinen: Trivial tietää enemmän kuin lemulaiset.  *Turun Sanomat*, 12.2.2006. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.3.2008. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Suomen kuntavaakunat Lahti - Luvia (Sivun arkistoitu versio archive.org -sivustolla.)  21.2.2007. Suomen Kuntaliitto.  Arkistoitu 24.2.2007. Viitattu 20.2.2010. *tarvitaan parempi lähde*
4. ↑  Risto Parjanne & Heikki Harjula: Kunnanvaakunat kuntajaon muutoksissa  23.2.2007. Suomen Kuntaliitto. Viitattu 20.2.2010.
**Esko Kivisaari** (s. 8. syyskuuta 1957 Turku) on ollut Finanssiala ry:n varatoimitusjohtaja vuodesta 2007. Hän on filosofian maisteri.

Kivisaari oli Eläke-Varman matemaatikko vuosina 1985–1987, osastopäällikkö vuosina 1987–1995, sijoitusaktuaari vuosina 1995–1998, Varma-Sammon tutkimusjohtaja vuosina 1998–2001 sekä Suomen vakuutusyhtiöiden keskusliiton toimitusjohtaja vuosina 2001–2006. Vuodesta 2014 lähtien hän on ollut Insurance Europen (aikaisemmin Comité Européen des Assurances) hallituksen jäsen. Hän oli Euroopan komission asettaman kestävää rahoitusta selvittävän korkean tason asiantuntijaryhmän jäsen vuosina 2017–2018. Vuosina 2019–2021 hän oli Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen asettaman tekoälyn käytön etiikkaa vakuutustoiminnassa selvittävän asiantuntijaryhmän jäsen.

Kivisaari toimi vuonna 2019 Actuarial Association of Europen (AAE, aikaisemmin Groupe Consultatif) puheenjohtajana ja vuonna 2018 järjestön varapuheenjohtajana. Hän on puheenjohtaja AAE:n tekoälyn ja datatieteen työryhmässä ja puheenjohtaja järjestön neuvoa-antavassa paneelissa. Kivisaari on aiemmin ollut AAE:n vakuutuskomitean puheenjohtaja. Kivisaari on jäsen International Actuarial Associationin (IAA) nimityskomiteassa ja IAA:n tilintarkastus- ja talouskomiteassa. Vuosina 1996–2002 Kivisaari oli International Acturial Associationin pensions and employee -komitean jäsen ja vuosina 2003–2004 tämän varapuheenjohtaja, ja vuosina 2005–2011 hän on ollut tämän puheenjohtaja. Vuosina 2000–2001 Kivisaari oli Suomen aktuaariyhdistyksen sihteeri ja vuosina 2001–2003 tämän varapuheenjohtaja ja vuosina 2004–2005 puheenjohtaja. Vuosina 1997–2004 hän oli SHV-tutkintolautakunnan jäsen.

Kivisaari on yhdessä Jukka Rantalan kanssa kirjoittanut kirjan *Vakuutusoppi*, ja yhdessä Marja-Liisa Kaholan kanssa kirjan *Vakuutustalous*. Hänen harrastuksenaan ovat kitaransoitto ja kompostointi.

Lähteet
-------
**Mountain Village** on kaupunki Alaskassa Yukonjoen pohjoisrannalla noin 32 kilometriä länteen St. Mary's:n kaupungista. Mountain Village sijaitsee 158 metriä korkean (517 jalkaa) Azachorok-kukkulan juurella.

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Mountain Villagen asukukasluku oli 755, joista 90,46 % oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. Siellä on liittovaltion tunnustama jupik-eskimoiden heimoyhteisö Asa'carsarmiut Tribal Council.

Historiaa
---------

Mountain Village oli lähinnä kesäaikaan käytetty kalastusleiri, kunnes sinne avattiin sekatavarakauppa vuonna 1908 ja myöhemmin samana vuonna lähetysaseman koulu. Se sai Liberty Landingin ja Johnny's Placen asukkaat muuttamaan paikalle. Postitoimisto avattiin vuonna 1923, lohisuolaamo 1956 ja kalanpakkaamo 1964. Sittemmin kaikki kolme ovat lopettaneet toimintansa. Kaupunkioikeudet Mountain Village sai vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
**Moussa Balla Coulibaly** (19. syyskuuta 1933 Tenkodogo – 17. kesäkuuta 2019 Bamako) oli malilainen poliitikko.

Coulibaly syntyi siirtomaavirkailijan perheeseen. Hän vietti lapsuutensa Ségoussa. Coulibaly valmistui Bamakon teknikkokoulusta ja jatkoi opintojaan Pariisin tilastokorkeakoulussa.

Coulibaly työskenteli vuosina 1960–1973 muun muassa Malin tilasto- ja suunnittelujohtajana, teollisuus- ja energiahallinnon pääsihteerinä ja Société d’equipement du Mali -yhtiön johtajana. Hän siirtyi yksityissektorille vuonna 1973 toimien muun muassa Kulibali IKSA -teollisuusryhmän johtajana. Coulibaly perusti johtamansa Malin työnantajaliiton vuonna 1975.

Coulibaly toimi lähes kahdenkymmenen vuoden ajan perustamansa Union pour la démocratie et le développement (UDD) -puolueen johtajana. Hän osallistui vuoden 2002 presidentinvaaleihin saaden 3,21 prosenttia äänistä. UDD:n nykyinen johtaja Tiéman Hubert Coulibaly on Moussa Balla Coulibalyn poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Obsèques de Moussa Balla Coulibaly: Les hommages mérités de la nation *Malijet*. Viitattu 30.11.2019.
2. 1 2 3  Portrait de Moussa Balla Coulibaly *Malijet*. Viitattu 30.11.2019.
3. 1 2 3  Une figure emblématique du Mali nous quitte: Moussa Balla Coulibaly repose désormais au cimetière de Sabalibougou *Mali-Web*. Viitattu 30.11.2019.
4. ↑  Elections in Mali *African Elections Database*. Viitattu 30.11.2019.
Kaksikerroksinen vertep-talo.
**Vertep** (ukr. вертеп) on vanha ukrainalainen nukketeatteriperinne, jonka katsotaan olevan erillinen puolalaisesta szopkasta, valkovenäläisestä betleikasta ja venäläisestä Petruškasta. Vertepissä on 10–40 hahmoa. Käsinukkeja käyttää yleensä yksi henkilö, vertepnyk. Vertepissä on kaksitasoinen talon muotoinen näyttämö. Uskonnollinen osuus tapahtuu ylätasolla, maallinen alhaalla.

Vertep-esitysten historia ulottuu 1500-luvulle. Suosituimmillaan ne olivat 1700-luvun jälkipuoliskolla. Kiovan Mohyla-akatemian opiskelijat kehittivät vertep-nukketeatteria. Kaksiosainen esitys kuvastaa akatemian teatteriesitysten tyyliä. Kiertelevät esiintyjät veivät esityksiä myös kansan pariin. Aikaa myöten kaikki esityksiin liittyvä sai vakiintuneen muodon. Parhaat kyläteatterit olivat Sokyryntsissä, Baturynissä ja Mižhiriassa. Esityksen maalliseen osaan sisältyi usein viittauksia ajankohtaisiin tapahtumiin.

Teatteriperinne hiipui 1800-luvun puolivälissä, mutta vertauskuvallisen arvonsa se on säilyttänyt kotona esitettävissä joulunäytelmissä ja jouluisissa lauluesityksissä, joissa esiintyjät pukeutuvat vertep-hahmoiksi. Vertep-teatteria on elvytetty 1900-luvulla *zhyvyi vertepinä*, jossa näyttelijät noudattavat Les Kurbasin Molodyi Teatrin kyläteatterin perinnettä, esimerkkinä Lvivin ukrainalainen draamateatteri.

Vertep-naamioita

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valerian Revutsky: Vertep *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vertep** Wikimedia Commonsissa
**Eric Michael Griffin** (s. 28. helmikuuta 1976 Boston) on yhdysvaltalainen rockkitaristi. Parhaiten hänet tunnetaan Murderdollsin ex-basistina. Nykyään hän soittaa kitaraa Genitorturersissä. Hän asuu Los Angelesissa.

Musiikkitausta
--------------

Eric aloitti soittamaan kitara 12-vuotiaana. Hänen suurimpina vaikuttajinaan toimivat KISS ja Mötley Crüe. Hän on myös soittanut Synicalissa muun muassa Ben Gravesin ja Brent Ashleyn kanssa. Murderdollsin kitaristi Joey Jordisonin palattua pääosittaiseen bändiinsa, Griffin on soittanut useissa kokoonpanoissa mukaan lukien Synical ja New Rising Son. Hän on myö ollut väliaikaisena jäsenenä Faster Pussycatissa. Tosin vuonna 2006 Griffin palasi noin vuodeksi Murderdollsiin. Vuonna 2009 Griffin liittyi Genitorturersin soolokitaristiksi ja vuonna 2011 samanlaiseen pestiin The Dreamingissa, Griffin äänitti myös kitarat loppuun yhtyeen kakkosalbumilla.

Instrumentit
------------

* BC Richin Mockingbird-bassot.
* Gibson Les Paul-bassot.
* Gibson Blackbird.
* Marshall VBA400x2, Marshall VBA810x2
* Schecterin kitarat

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Pamela Dutkiewicz** (s. 28. syyskuuta 1991 Wattenscheid, Saksa) on saksalainen 100 metrin aitajuoksun MM-mitalisti. Hän edustaa TV Wattenscheid -seuraa ja on pituudeltaan 170 cm.

Dutkiewicz keskeytti 100 metrin aitajuoksun loppukilpailun Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Hän saavutti Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,95. Hän voitti 100 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia ajalla 12,72. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa niin ikään ajalla 12,72.

Dutkiewicz juoksi 100 metrin aitajuoksuennätyksensä 12,61 Weinheimissa 27. toukokuuta 2017. 60 metrin aidat hän on juossut hallissa aikaan 7,79 Leipzigissa 18. helmikuuta 2017. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa 2017 ja 2018 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa 2017 ja 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pamela Dutkiewicz *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Pamela Dutkiewicz Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Pamela Dutkiewicz Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kartta kaikkien vuoden 2018 hurrikaanien ja myrskyjen radoista, väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden avulla esitetään trooppinen myrsky ja tummansinisten avulla trooppinen matalapaine.
**Vuoden 2018 Atlantin hurrikaanikausi** käsitti hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 2018. 

Nimet valittiin esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta. Kauden aikana nimettiin 15 myrskyä, joista kahdeksan luokiteltiin hurrikaaneiksi. Keskimääräisellä kaudella on kuusi hurrikaania ja 12 nimettyä myrskyä.

**Vuoden 2018 nimetyt myrskyt**| nimi | aktiivinen | luokka |
| --- | --- | --- |
| Trooppinen myrsky Alberto | 25.-31. toukokuuta | 0 |
| Hurrikaani Beryl | 4.-15. heinäkuuta | 1 |
| Hurrikaani Chris | 6.-12. heinäkuuta | 2 |
| Trooppinen myrsky Debby | 7.-9. elokuuta | 0 |
| Trooppinen myrsky Ernesto | 15.-17. elokuuta | 0 |
| Hurrikaani Florence | 31. elokuuta - 17. syyskuuta | 4 |
| Trooppinen myrsky Gordon | 3.-6. syyskuuta | 0 |
| Hurrikaani Helene | 7.-16. syyskuuta | 2 |
| Hurrikaani Isaac | 7.-15. syyskuuta | 1 |
| Trooppinen myrsky Joyce | 12.-18. syyskuuta | 0 |
| Trooppinen myrsky Kirk | 22.-28. syyskuuta | 0 |
| Hurrikaani Leslie | 23. syyskuuta - 13. lokakuuta | 1 |
| Hurrikaani Michael | 7.-11. lokakuuta | 4 |
| Trooppinen myrsky Nadine | 9.-12. lokakuuta | 0 |
| Hurrikaani Oscar | 26.-31. lokakuuta | 2 |
|

Luokan 4 hurrikaani Florencen reitti.
Toisen luokan 4 hurrikaanin, Michaelin, reitti.
Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillisistä rintamarakennetta ja se silti elää yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Sitä sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos tuulen nopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 17 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuuli ylittää 33 m/s.

Lähteet
-------

1. ↑  Atlantic Names *National Hurricane Center / NOAA*. Viitattu 7.1.2019.
2. ↑  Destructive 2018 Atlantic hurricane season draws to an end *NOAA*.  28.11.2018. Viitattu 28.11.2018.
3. ↑  What is a tropical disturbance, a tropical depression, or a tropical storm ? *Frequently Asked Questions*. NOAA AOML

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuoden 2018 Atlantin hurrikaanikausi**.
* Why Experts Just Changed Their Forecasts About 2018 Hurricane Season Activity *Forbes*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Vuoden 2017 Atlantin hurrikaanikausi** | **Hurrikaanit Atlantilla** | Seuraaja:**Vuoden 2019 Atlantin hurrikaanikausi** |
John Squire.
**John Squire** (s. 24. marraskuuta 1962) on brittiläinen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten 1990-luvun rockyhtye The Stone Rosesin kitaristina ja keulakuvana. Squire joutui lähtemään yhtyeestä vuonna 1996 rajun kokaiininkäyttönsä takia. Yhtye hajosi myöhemmin samana vuonna. Squiren soittotyyli on saanut paljon vaikutteita muun muassa Jimmy Pagen bluesvaikutteisista hard rock -riffeistä ja -sooloista sekä Jimi Hendrixin funktyyppisestä riffittelystä. Squire käyttää myös paljon wah-wah-efektiä esimerkiksi kitarasooloissaan.

Squire perusti The Seahorses -yhtyeen, joka hajosi pari vuotta debyyttialbuminsa jälkeen vuonna 1999. Oasis-yhtyeen laulaja Liam Gallagher teki Squiren kanssa yhden kappaleen yhdessä kyseisellä albumilla. Nykyään Squire on soolouralla ja maalailee tauluja. Hän maalasi kannen The Stone Rosesin debyyttialbumiin *The Stone Roses* ja moniin muihin yhtyeen julkaisuihin.

Albumit
-------

### The Stone Roses

* *The Stone Roses* (1989)
* *Second Coming* (1994)

### The Seahorses

* *Do It Yourself* (1997)

### Sooloura

* *Time Changes Everything* (2002)
* *Time Changes Everything Live EP* (2003) (julkaistu ainoastaan Japanissa)
* *Marshall’s House* (2004)

Aiheesta muualla
----------------

* John Squiren virallinen verkkosivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Auld Lang Syne** on Robert Burnsin (1759–1796) kirjoittama laulu. Vaikka "Auld Lang Syne" tunnettiin kansanlauluna jo ennen Robert Burnsin syntymää, hän kirjoitti sen sanat muistiin ja todennäköisesti muokkasi laulua samalla huomattavasti. Sen takia Burnsin yleisesti katsotaan tehneen laulun. 

Laulu on erittäin suosittu englanninkielisissä maissa, joissa sitä lauletaan etenkin keskiyöllä vuodenvaihteessa. Japanissa ja Taiwanissa sitä on tapana laulaa valmistujaisissa ja Taiwanissa myös hautajaisissa, Filippiineillä taas niin valmistujaisissa, uutenavuotena kuin joulupäivänäkin. Brasiliassa, Portugalissa, Ranskassa, Espanjassa, Kreikassa, Puolassa ja Saksassa se on yleisessä käytössä hyvästeltäessä.

Useiden maiden partiolaiset käyttävät laulua hyvästellessä toisensa. Myös Suomessa tämä käytäntö on käytössä joissakin lippukunnissa.

Laulun sanat
------------

### Skotiksi

**Auld Lang Syne**
*Should auld acquaintance be forgot and never brought to mind?*
*Should auld acquaintance be forgot and days of auld lang syne?*
*For auld lang syne, my jo, for auld lang syne,*
*we’ll tak' a cup o' kindness yet for auld lang syne.*
### Skotiksi (nykyaikaisella oikeinkirjoituksella)

**Auld Lang Syne**
*Shoud auld acquentance be forgot an niver brocht tae mind?*
*Shoud auld acquentance be forgot an auld lang syne* 
*For auld lang syne, my jo, for auld lang syne,*
*we’ll tak' a cup o kindness yet for auld lang syne.*
### Englanniksi

**Auld Lang Syne**
*Should auld acquaintance be forgot and never brought to mind?*
*Should auld acquaintance be forgot and days of auld lang syne?*
*For auld lang syne, my dear, for auld lang syne,*
*we’ll take a cup of kindness yet for auld lang syne.*
### Suomeksi

**Tää ystävyys ei raukene**
*Tää ystävyys ei raukene, vaan kestää ainiaan.*
*On suuri silloin riemumme, kun jälleen kohdataan.*
*Tiet kauas voivat loitota, jää muistot sydämiin.*
*Siis vielä kiitos kaikesta ja terve näkemiin.*
**Hyvää yötä**
*Hyv' yötä jää nyt rakkahin. Eron hetki jälleen on.*
*Mut kerran vielä pyytää saan sinut valssiin kiehtovaan.*
*Kuin aivan ensi kerralla sinut tavata mä sain*
*näin silloin peitti sataman sumu harmaa, kosteinen*.
*On päivät, yöt ja vuodetkin ne taakse jäänehet,*
*Mut unhoittaa en koskaan voi, miten valssi meidän soi*.
*Muistaen kuulen sun kertovan näin*
*muistoissa kanssasi käyn.*
*Suudelmasi silloin unhoon ei jää milloin*
*viimeiset lyhdyt nuo ne sammuu hehkuen.*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auld Lang Syne**.
* "Auld Lang Syne" from The Burns Encyclopedia
**Matthew "Matt" Le Tissier** (s. 14. lokakuuta 1968 Guernsey) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Le Tissier pelasi koko ammattilaisuransa ajan Southamptonissa ja hän on yksi seuran suurimmista ikoneista. 

Le Tissier tunnettiin urallaan myös poikkeuksellisen taidokkaana pelaajana ja lukuisten komeiden maalien tekijänä. Hän oli lisäksi loistava rangaistuspotkujen vetäjä, ja epäonnistui uransa 48 rangaistuspotkussa ainoastaan kerran Mark Crossleyn torjuttua vedon 1992.

Pelaajaura
----------

Le Tissier syntyi Guernseyssa Kanaalisaarilla ja aloitti uransa paikallisessa juniorijoukkueessa. Hän kävi Oxford Unitedin testissä, mutta ei saanut sopimusta. Lopulta Le Tissier siirtyi Southamptoniin keväällä 1985.

Le Tissier nousi Southamptonin edustusjoukkueeseen 1986 ja vakiinnutti pian paikkansa joukkueessa. Hänet valittiin PFA:n vuoden nuoreksi pelaajaksi kaudella 1989–1990. Parhaalla kaudellaan 1993–1994 Le Tissier teki Southamptonille eri kilpailuissa yhteensä 30 maalia. Le Tissierin taidoista huolimatta Southampton ei menestynyt kovinkaan hyvin. Parhaimmillaan se ylsi Valioliigassa kymmenenneksi. Menestyksen puutteesta huolimatta Le Tissier halusi edustaa Southamptonia, sillä hän kieltäytyi esimerkiksi siirroista Tottenhamiin 1990 ja Chelseaan 1996. Uransa päätyttyä Le Tissier totesi että hän halusi mieluummin olla tähti keskinkertaisessa seurassa ja pelata omanlaista peliä kuin siirtyä isompaan seuraan, missä hän ei olisi päässyt toteuttamaan itseään. Le Tissier päätti uransa Southamptonissa 2002. Hän on seuran historian toiseksi paras maalintekijä saavutettuaan 162 maalia 444 liigaottelussa. Kaikki kilpailut mukaan lukien hän teki 209 maalia 541 ottelussa.

### Maajoukkueura

Taidoistaan huolimatta Le Tissier ei koskaan onnistunut täysin Englannin maajoukkueessa. Hän pelasi vuosien 1994 ja 1997 välillä ainoastaan kahdeksan ottelua onnistumatta maalinteossa. Tosin B-maajoukkueessa hän onnistui hattutempussa Venäjää vastaan. Halutessaan Le Tissier olisi voinut Englannin sijaan edustaa maajoukkuetasolla Walesiä, Skotlantia tai Pohjois-Irlantia, sillä hän on kotoisin brittiläiseltä erillisalueelta Guernseyn saarelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Adams, Tom: Le Tissier: Le God  10.9.2009. ESPNsoccernet.com.  Arkistoitu 14.9.2009. Viitattu 12.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  Matthew Le Tissierin pelaajatilastot Soccerbase.  Arkistoitu 28.5.2009. Viitattu 12.9.2009. (englanniksi)
3. ↑  Matthew Le Tissierin maajoukkuetilastot englandstats.com. Viitattu 12.9.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Peter Paul Rubens: Vertumnus ja Pomona (1617-1619).
**Vertúmnus** (myös **Vortumnus**) oli alun perin etruskien jumala nimeltään Voltumna, jonka roomalaiset omaksuivat omien jumaltensa joukkoon. Vertumnuksella oli temppeli Aventinuksella ja patsas Vicus Tuscuksen vilkkaan kauppakadun varrella. Varron mukaan Vertumnus oli yksi Titus Tatiuksen mukanaan tuomista jumalista. Toisaalta Vertumnuksen sanotaan olevan peräisin Volsiniin kaupungista, ja Vertumnuksen luonne jumalana johdetaan usein *vertere*-verbistä, joka tarkoittaa "kääntää". Vertumnusta pidettiinkin vuodenaikojen vaihtelun ja kauppatavaroiden vaihdon suojelusjumalana. Vertumnuksen juhlaa Vortumnaliaa juhlittiin 13. elokuuta. Vertumnuksen vaimo oli hedelmien ja hedelmällisyyden jumalatar Pomona.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Lurker 1987, s. 197
2. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 623