recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adolf Abraham Berman** (1906–1978) oli Puolassa syntynyt sosialisti ja sionisti. Berman vaikutti aluksi toisen maailmansodan puolalaisessa maanalaisessa liikkeessä ja asui kotimaassaan vuoteen 1950. Muutettuaan Israeliin Berman jatkoi uraansa poliitikkona Mapamin ja kommunistisen puolueen riveissä.

Elämäkerta
----------

Berman perheineen.
Adolf Berman syntyi Varsovassa vuonna 1906 keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli siionistina tunnetuksi tullut Isser Berman. Hänen veljensä oli puolestaan Jakub Berman. Opiskeluaikoinaan Berman liittyi vasemmistolaiseen Po'alei Zion-järjestöön toimittaen sen puolankielistä lehteä, sekä jiddišinkielistä lehteä *Arbeter Tsaytung*.

Toisen maailmansodan puhjettua Berman toimi Puolan maanalaisessa liikkeessä ja sosiaalihuoltojärjestö Centosin johtajana Varsovassa. Vuonna 1942 hänestä tuli yksi antifasistisen blokin johtohahmoista. Berman toimitti sen *Der Ruf*-nimistä lehteä. Varsovan gettoon joutunut Berman pakeni saksalaisten aloitettua geton juutalaisten joukkokyyditykset Treblinkan tuhoamisleirille kesällä 1942. Hänen onnistui päästä Varsovan niin sanottuun arjalaiseen osaan geton ulkopuolella, jossa hän teki yhteistyötä vasemmistolaisten järjestöjen kanssa. Berman nousi juutalaisten kansallisen komitean johtoon ja oli sen edustaja Puolan maanalaisessa liikkeessä. Varsovan kansannousun puhjettua vuonna 1944 Berman otti osaa kansannousun taisteluihin ja hänestä tuli Puolan väliaikaisen parlamentin jäsen.

Bermanista tuli vuonna 1947 Puolan juutalaisten keskuskomitean johtaja. Kuitenkin vuonna 1950 hän muutti Puolasta israeliin. Israelissa Berman valittiin Mapamin edustajana Knessetiin, Vuonna 1954 hän liittyi kommunistiseen puolueeseen. Berman oli puolueen keskuskomitean jäsen ja toimitti sen jiddišinkielistä lehteä *Frei Israel*. Berman kuoli vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 03 Ba-Blo*, s. 461-462. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Praveen Chithravel** (tamiliksi பிரவீன் சித்திரவேல், *Piravīṉ Cittiravēl*; s. 5. kesäkuuta 2001) on intialainen kolmiloikkaaja.

Chithravel sijoittui Buenos Airesin nuorten olympialaisten 2018 kahdessa kolmiloikkakilpailussa kolmanneksi ja viidenneksi. Hän jäi Dohan Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 loppukilpailussa ilman tulosta. Napolin universiadeissa hän oli samana vuonna kahdeksas. Hän hyppäsi ensimmäisen kerran yli 17 metriä kesäkuussa 2022 Chennaissa tuloksella 17,18. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän oli neljäs tuloksella 16,89.

Chithravel saavutti Astanan sisäratojen Aasian-mestaruuskilpailuissa 2023 hopeaa Intian halliennätyksellä 16,98. Hän hyppäsi ulkoratojen Intian ennätyksen 17,37 Havannassa 6. toukokuuta 2023, mutta karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa.

Chithravel on voittanut kolmiloikan Intian-mestaruuden 2022 ja 2023. Pituushyppyennätyksensä 758 cm hän hyppäsi Thiruvanthapuramissa maaliskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Praveen Chithravel Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Praveen Chithravel Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Leo Leandros** (oik. *Léandros Papathanasíou*, kreik. Λέανδρος Παπαθανασίου, s. 23. elokuuta 1923 Astakós) on kreikkalainen kevyen musiikin laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän teki aktiiviuransa valtaosin Saksassa 1950–1980-luvuilla.

Ura
---

Leo Leandros muutti 1950-luvulla Saksan liittotasavaltaan, missä hän menestyi laulajana etenkin 1960-luvulla. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi tuottajaksi, ja toimi ennen kaikkea tyttärensä Vasilikín taustavoimana tämän noustessa suosioon. Leo Leandros tuotti 1970-luvulla myös Julio Iglesiasin, Nána Moúschourin, Demis Roussoksen ja useiden muiden artistien kappaleita. Hän lopetti tuottajan uransa 1980-luvulla ja palasi Kreikkaan.

Leo Leandros perusti 1964 yhtyeen Five Tops, joka menestyi joitakin vuosia. Hänen soolouransa menestyskappaleita ovat muun muassa "Komm Mr. Tallimann" (1957), "Tum Balalaika" (1960) ja "Bananas" (1961).

Lähteet
-------

1. 1 2  Leo Leandros *Discogs.com*. Viitattu 10.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2  LEO LEANDROS - A GREEK BY HEART AND BY SOUL *home.wxs.nl*. Viitattu 10.9.2022. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Leo Leandros 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Leo Leandros 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Teemu Toppinen** (s. 1977) on suomalainen metaeetikko ja filosofian apulaisprofessori Tampereen yliopistossa sekä käytännöllisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on työskennellyt myös vierailevana tutkijana North Carolina/Chapel Hill:n, Edinburghin ja Tukholman yliopistoissa. Toppinen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2014 artikkeliväitöskirjalla *Essays on Expressivism*, jossa hän puolustaa ekspressivististä teoriaa normatiivisten lauseiden merkityksestä sekä normatiivisen ajattelun luonteesta. Metaetiikan lisäksi hän on tutkinut mm. normatiivista etiikkaa, epistemologiaa, toiminnan filosofiaa, kielifilosofiaa ja mielenfilosofiaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Toppinen, Teemu *kansalliskirjasto.finna.fi*. Viitattu 2.8.2023.
2. ↑  Teemu Toppinen *Tampere University Research Portal*. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  
Teemu Mauno Matias Toppinen *Helsingin yliopisto*. Viitattu 8.6.2022.
4. ↑  Toppinen, Teemu: Essays on Expressivism.  *Väitöskirja*, 2014.  Helsingin yliopisto. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Teemu Toppinen (University of Helsinki) - PhilPeople *philpeople.org*. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
**845 Naval Air Squadron (NAS)** on Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien RNAS Yeoviltoniin Somersetiin sijoitettu lentolaivue, jonka kalustona ovat Westland Sea King HC.4 -helikopterit. Laivueen tehtävänä on tarjota joukkojen ja materiaalin kuljetuksia merijalkaväen 3. kommandoprikaatille.

Historia
--------

Laivueen henkilöstö koottiin ensimmäisen kerran 1. tammikuuta 1943 Lee-on-the-Solentissa, josta se nousi 19. tammikuuta *HMT Queen Elizabetille* kuljetettavaksi Yhdysvaltoihin. Henkilöstö purettiin viikkoa myöhemmin New Yorkissa Astbury Parkin siirtoleirille. He saapuivat 29. tammikuuta Quonset Pointiin, jossa laivue virallisesti perustettiin 1. helmikuuta torpedopommitustiedustelulaivueena kahdellatoista Grumman Avenger I:llä varustettuna.

Koulutuksen jälkeen laivue siirtyi kesäkuussa *HMS Chaserille* siirrettäväksi Britteinsaarille. Matkan aikana laivue lensi sukellusveneentorjuntalentoja ja suojasi siten saattuetta. Laivue purettiin heinäkuussa Hatstonissa ja sen vahvuus pienennettiin yhdeksään koneeseen syyskuussa, mutta jo marraskuussa vahvuus palautettiin kahteentoista. Laivue siirrettiin tammikuussa 1944 Machrihanishiin, jossa se liitettiin *HMS Victoriousin* 31. laivaston torpedopommittajalennostoon. Siirto kuitenkin peruuntui, ja neljä 1832 laivueen Wildcattia liitettiin laivueeseen 18. helmikuuta Eglintonissa. Pian tämän jälkeen laivue siirrettiin *HMS Athelingille*, *HMS Engadinelle* ja *SS Strathnaverille*, joiden mukana laivue saapui huhtikuussa Ceylonille. Perille saavuttuaan hävittäjälentue lakkautettiin ja Wildcatit siirrettiin 890 laivueelle.

Toukokuussa 1944 laivue liitettiin *HMS Illustriousille*, jonka kannelta se osallistui Jaavalla Surabayan öljynjalostamojen ja satamien syöksypommituksiin. Heinäkuussa laivue siirtyi kolmeksi kuukaudeksi *HMS Ameerille* Intian valtamerelle sukellusvenepartioon, joka päättyi tuloksettomana. Laivueeseen liitettiin neljän Wildcat V:n muodostama lentue uudelleen 16. elokuuta, mutta laivueen Avenger-vahvuus laskettiin lokakuussa kahdeksaan. Helmikuussa 1945 Wildcat-lentue lakkautettiin.

Laivue oli mukana Falklandin sotatoimissa osana 3. kommandoprikaatia.

Lähteet
-------

* Finnis Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant Ray & Cronin Dick: *Fleet Air Arm Aircraft, Units and Ships 1920 to 1939*. UK: An Air-Britain Publication, 1998. ISBN 0-85130-271-8. (englanniksi)
* Jackson A J: *Blackburn Aircraft since 1909*. England: Funk & Wagnalls, 1968. (englanniksi)
* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Kay Anthony L & Smith J R: *German Aircraft of the Second World War*. Lontoo: Putnam, 2002. ISBN 0-85177-920-4. (englanniksi)
* Polmar Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)
Herman Mathias Gisiko (1874)
**Herman Mathias Gisiko** (26. toukokuuta 1850 Raisio – 25. elokuuta 1912 Sauvo) oli suomalainen Sauvossa vaikuttanut maanviljelijä ja kunnallismies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1896. Gisiko viljeli Ruonankartanon maita neljä vuosikymmentä.

Gisikon vanhemmat olivat Mynämäen kihlakunnan henkikirjuri, Turun meritullikamarin pakkahuoneentarkastaja Herman Otto Gisiko ja Emilia Rosendal ja puoliso vuodesta 1874 Sigrid Jolanda Tötterman. Gisikon isä Herman Otto Gisiko oli syntynyt Tukholmassa Preussista tulleeseen juutalaisperheeseen, mutta hänet oli kastettu luterilaiseksi perheen muutettua Helsinkiin.

Mathias Gisiko aloitti lyseon Turussa, mutta siirtyi Alexander Jakob von Wendtin omistaman Palikaisten kartanon pehtooriksi ja vuonna 1872 Ruonankartanon kruununvirkatalon isännäksi. Gisiko ei omistanut Ruonankartanoa, vaan se oli hänellä vuokralla. Gisiko perusti Ruonaan meijerin vuonna 1881 ja pienen meijerikoulun muutamaa vuotta myöhemmin. Karjanpidon lisäksi Gisiko viljeli muun muassa sokerijuurikasta.

Gisiko osallistui aktiivisesti Suomen Talousseuran ja Varsinais-Suomen maanviljelysseuran toimintaan ja maanviljelysnäyttelyihin. Hän toimi Peksalan kartanon ruotsinkielisen maanviljelyskoulun johtokunnassa ja oli Peksalan karjanhoitokoulun perustajia. Gisiko toimi Sauvon kuntakokouksen puheenjohtajana vuodesta 1884 vuoteen 1892 saakka, vaikkakin kunnan suomenkielinen johto syytti häntä ruotsin kielen suosimisesta. Gisiko toimi myös Suomen Hypoteekkiyhdistyksen arviomiehenä vuodesta 1894 lähtien, Turun ja Porin läänin virkatalojen tarkastajan sijaisena ja Turku–Karjaa-rautatien pakkolunastuslautakunnan puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mathias Gisiko *Biografiasampo*. Viitattu 9.8.2022.
2. 1 2 3 4  Maanviljelysneuvos H. M. Gisiko.  *Turun Sanomat*, 27.08.1912, nro 2302, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 09.08.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**847 Naval Air Squadron (NAS)** on Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien RNAS Yeoviltoniin Somersetiin sijoitettu lentolaivue, jonka kalustona ovat maavoimilta lainatut Westland Lynx AH.7 helikopterit. Laivueen tehtävänä on tarjota tiedustelutietoja ja lähitulitukea merijalkaväen 3. kommandoprikaatille. Laivue tunnettiin alun perin nimellä 3. kommandoprikaatin lentolaivue, kunnes se muodostettiin uudelleen 1. syyskuuta 1995.

Historia
--------

Laivue tuki 1960-luvulla merijalkaväkeä Kauko-Idässä kalustonaan Whirlwind HAS.7 ja Wessex HU.5 -helikopterit.

Laivue perustettiin uudelleen Falklandin sodan vuoksi 1982 kalustonaan 14 Westland Wessex HU.5 helikopteria ja lentäjineen pääasiassa RNAS Yeoviltonista värvättyjä laivaston lentäjiä. Kalusto siirrettiin Etelä-Atlantille *RFA Engadinella* sekä *SS Atlantic Causewayllä*.

Siirryttyään maihin huhtikuussa laivue aloitti toimintansa San Carlosissa tarjoten maavoimille niiden tarvitseman ilmatuen. Argentiinan alueella olevien joukkojen antauduttua laivue siirrettiin Navy Pointiin eli Port Stanleya vastapäätä olevaan niemeen majoittuen tutkimusaseman tiloihin. Laivue viipyi Falklandeilla syyskuuhun. Laivue lakkautettiin sen palattua Britteinsaarille.

Laivue perustettiin 1. syyskuuta 1995 uudelleen RNAS Yeoviltonissa 3. kommandoprikaatin lentolaivueesta. Laivueen tehtävänä oli kommandojen tukeminen ja sen kalustona oli Lynx ja Gazelle -helikopterit. Se osallistui Kosovon ja Sierra Leonen operaatioihin.

Laivueen merkittävin tehtävä on ollut operaatio Telic Irakissa, jossa se on menettänyt toukokuussa 2006 Basrassa alasammuttuna Lynxin. Tuhossa sai surmansa viisi henkeä muun muassa laivueen silloinen päällikkö komentajakapteeni Darren Chapman.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:847 Naval Air Squadron

Lähteet
-------

* Finnis Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant Ray & Cronin Dick: *Fleet Air Arm Aircraft, Units and Ships 1920 to 1939*. UK: An Air-Britain Publication, 1998. ISBN 0-85130-271-8. (englanniksi)
* Jackson A J: *Blackburn Aircraft since 1909*. England: Funk & Wagnalls, 1968. (englanniksi)
* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Kay Anthony L & Smith J R: *German Aircraft of the Second World War*. Lontoo: Putnam, 2002. ISBN 0-85177-920-4. (englanniksi)
* Polmar Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)
**Kello-pasianssi** on yksi pasianssipelin muotoja.

Säännöt
-------

### Alkuasetelma

Tavallinen 52 kortin korttipakka sekoitetaan ja jaetaan sitten 13 eri pinoon, joista jokaisessa on neljä korttia. Korttien on tällöin oltava ylösalaisin niin, etteivät niiden tunnukset näy. Yksi pinoista asetetaan keskelle ja muut ympyrään sen ympärille. Viimeksi mainituista jokainen vastaa sijainniltaan jotakin kellotaulun numeroa, esimerkiksi suoraan "ylhäällä", edessäpäin oleva numeroa 12, siitä oikealle olevat numerota 1, 2 jne. 

### Aloitus

Keskelle asetetusta pinosta nostetaan päällimäinen kortti ja katsotaan, mikä numero siinä on. Ässä vastaa numeroa 1, jätkä (sotilas) numeroa 11 ja kuningatar (rouva) numeroa 12. Nostettu kortti siirretään kuvapuoli ylöspäin käännettynä sen pinon alimmaksi, jota sijaitsee ympyrässä vastaavassa kohdassa kuin kortin numero kellotaulussa. Jos nostettu kortti on kuningas, se sijoitetaan keskimmäisen pakan alimmaksi kuvapuoli ylöspäin käännettynä.

### Jatko

Ensimmäisen kortin jälkeen jokainen kortti nostetaan aina siitä pinosta, jonka alimmaksi edellinen kortti vietiin. Muuten menetellään samoin kuin edellä.

### Läpimeno tai pelin päättyminen

Peli päättyy, kun kaikki neljä kuningasta on nostettu ja käännetty.
Pasianssi on mennyt läpi, jos tällöin kaikki kortit ovat kuvapuoli ylöspäin.
Pasianssi ei ole mennyt läpi, jos yksikin kortti on tällöin jäänyt johonkin pinoon ylösalaisin.

Lähteet
-------

* Heinz Sosna: *24 uutta pasianssia*. WSOY, 1989. ISBN 951-0-15786-4.

 Aiheesta muualla
-----------------

* Pasianssi.com – Kello-pasianssin tavoite, kulku, ohjeet ja vinkkejä.
**836 Naval Air Squadron** (**835 NAS**) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin maaliskuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945.

Palvelus
--------

Laivue koottiin 1. helmikuuta 1942 Eastleighissä ja se perustettiin virallisesti torpedopommittajatiedustelulaivueena Jamaikalle siirron jälkeen Palisadoesissa 1. maaliskuuta kalustonaan kuusi Fairey Swordfish I -lentokonetta. Kesäkuussa laivue siirtyi *HMS Biterillä* Britteinsaarille, missä sen koulutus jatkui. Tammikuussa 1943 laivue liitettiin rannikkojoukkoihin toimimaan yölentoyksikkönä Kanaalin alueella. Maaliskuussa laivue varustettiin Swordfish II -konein ja se siirrettiin Machrihanishiin, jossa se oli operatiivisena reservinä. Laivueen esikunta siirtyi kesäkuussa Maydowniin.

Laivue osoittautui tehokkaaksi torjuttaessa Saksan laivaston sukellusveneiden aiheuttamaa uhkaa saattueille ja 13. elokuuta laivueen vahvuus nostettiin 27 Swordfishiin ja kahteen Walrus-lentoveneeseen liittämällä siihen 833 ja 834 laivueet, jotka olivat olleet Machrihanishissa. Walrusit poistettiin pian laivueen vahvuudesta ja laivue vastasi sen jälkeen pääasiassa MAC-alusten lentueista, joissa oli yleensä kolme tai neljä lentokonetta.

Tammikuussa 1944 loppuosa 833 laivueesta oli sulautettu ja laivue johti yhdessä Alankomaiden 860 laivueen kanssa 83 lentokonetta, jotka oli pääosin sijoitettu yhdeksälletoista MAC-alukselle. Alusten ollessa Kanadassa lentokoneet olivat Dartmouthissa. New Yorkissa koneet eivät siirtyneet maihin. Sukellusveneiden aiheuttaman uhan pienentyessä laivueen vahvuus rupesi laskemaan ja helmikuussa 1945 siihen kuului ainoastaan 30 lentokonetta. Saman aikaisesti laivueen vahvuuteen saapuivat ensimmäiset Swordfish III -koneet, mutta Euroopan sotatoimien päätyttyä laivueen merkitys oli olematon. Laivueen koneet siirrettiin Bartoniin romutettavaksi. Laivue lakkautettiin 29. heinäkuuta 1945 Maydownissa.

Päälliköt
---------

Laivueen päällikköinä olivat:

* Crawford, J. A. 1. maaliskuuta - 9. heinäkuuta 1942
* Slater, R. W. 9. heinäkuuta 1942 - 29. kesäkuuta 1944
* Callander, J. R. C. 29. kesäkuuta 1944 - 5. maaliskuuta 1945
* Sheffield, F. G. B. 5. maaliskuuta - 29. heinäkuuta 1945

Lähteet
-------

* Finnis, Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg, David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant, Ray & Ballance, Theo: *The Squadrons of the Fleet Air Arm*. Tornbridge, Kent: An Air-Britain Publication, 1994. ISBN 0-85130-223-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 247
2. ↑  Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 251
"**Taking a Chance on Love**" on Vernon Duken säveltämä ja Ted Fetterin ja John Latouchen sanoittama musiikkikappale vuoden 1940 Broadway-näytelmästä *Cabin in the Sky*. Kappaleen lauloi näytelmässä Ethel Waters.

Kappaleen sanoittajaksi merkittiin sekä Fetter että Latouche, mutta tosiasiassa Fetter kirjoitti aikaisemman sanoituksen ja uusi versio oli kokonaan Latouchen kirjoittama.

Kappale on suosittu jazzstandardi ja yksi Duken levytetyimmistä sävellyksistä. Sen levyttivät vuonna 1940 Benny Goodmanin orkesteri ja laulaja Helen Forrest. Vuonna 1943 julkaistu Ethel Watersin tähdittämä elokuvaversio *Cabin in the Sky* -näytelmästä (suomeksi *Tupa taivaassa*) nosti kappaleen listaykköseksi kolmeksi viikoksi. Samana vuonna singlelistoille nousi Sammy Kayen levytys vuodelta 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sandra Burlingame: Taking a Chance on Love *JazzStandards.com*. Viitattu 3.12.2010. (englanniksi)
2. ↑  Cynthia J. Miller: Popular Music in the Mercer Era, 1910–1970 Emerson College, Canton, Massachusetts. Viitattu 3.12.2010. (englanniksi)
**Koiteli elää** on vuotuinen musiikkitapahtuma Oulun Kiimingissä. Koiteli ja Koitelinkosket tunnetaan Oulun alueen nähtävyytenä ja vapaana virtaavan Kiiminkijoen virkistysalueena. Tapahtuman alkuperäinen nimi oli Koiteli Elää Acoustic Music Festival. Tapahtuman päälava sijaitsee Koitelinkoskien Sahasaaressa kahden kosken välissä. Koiteli elää -festivaali on osa Oulun Juhlaviikkoja.

Taustayhdistys
--------------

Tapahtumaa järjestävä voittoa tavoittelematon Koiteli elää ry perustettiin vuonna 2010 Kiimingissä Koitelin koskialueen kulttuurielämän elävöittämiseksi. Yhdistyksellä on noin 30 jäsentä, joista suurin osa osallistuu vuotuiseen talkootyöskentelyyn festivaalin ja muiden tapahtumien aikaansaamiseksi. Yhdistyksen perustivat aikanaan Lauri Tuohimaa, Sirpa Eskola, Markku Ojala ja Kirsi Eskola. 

Yhdistyksen muut vuotuiset tapahtumat ovat kesäiset lauluillat kesä- ja heinäkuussa, Koiteli elää lapsille -tapahtuma elokuussa ja Valoa Koiteli -tapahtuma marraskuussa.

Esiintyjät vuosittain
---------------------

### Koiteli elää 2017

Koskilavalla: Egotrippi, Erin, Mokoma Acoustic, Suvi Teräsniska, Kalle Ahola

Trubaduuri Terassi: Samae Koskinen ja lisäksi kolme artistihaun (keväällä 2017) kautta valittavaa oululaista artistia

### Koiteli elää 2016

Koskilavalla: J.Karjalainen, Raappana, Anna Puu, Club for Five, Pave Maijanen

Klubilavalla: Sola, Juuni & Olkimaa, Mela

Vuoden 2016 pääsyliput myytiin loppuun ennätyksellisessä kuudessa päivässä

### Koiteli elää 2015

Koskilavalla: CMX, Atomirotta, Tuohimaa, Anssi Kela, Heikki Silvennoinen Band, Esa Eloranta

Klubilavalla: Aurora, Vuoksi, Marko Siekkinen Band, Rommakko, Laura Ainali

### Koiteli elää 2014

Koskilavalla: Samuli Putro Band, Redrama, Sir Elwood Duo, Kotipelto&Liimatainen Duo, Kaija Kärkinen ja Ile Kallio, Aki Louhela, Stache, Dimi Band

Klubilava: Muistijälki, Lauri Tuohimaa, Tiia Erämeri, Dimi soolo, Julia Väyrynen

### Koiteli elää 2013

Koskilavalla: 22 Pistepirkko, Freud, Marx, Engel & Jung, Pauli Hanhiniemi & Ville Rauhala Duo, Eva&Manu, Samae Koskinen, Maarit ja Sami Hurmerinta

### Koiteli elää 2012

Koskilavalla: Jonna Tervomaa ja Jussi Jaakonaho Sähköduo, Pelle MIljoona, Timo Rautiainen, Kauko Röyhkä, Timo Stenfors, Mutafunkers, Lotta, Väinö Tuonela & Kerettiläiset

### Koiteli elää 2011

Koskilavalla: Mariska ja Pahat Sudet, Mikko Alatalo, Jarkko Martikainen, Jukka Takalo, Mirel Wagner, Trio TKO, Lotta

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman verkkosivut
* Taustayhdistys Facebookissa
**Pekingin taistelu** oli Mongolivaltakunnan ja pohjoista Kiinaa hallinneen Jin-dynastian välinen taistelu, joka käytiin vuonna 1215.

Mongolien ja Jin-dynastian välinen sota alkoi vuonna 1211. Tuolloin Jin-dynastia oli hyvin voimakas ja kykeni estämään Tšingis-kaanin johtamien mongolien etenemisen sodan kahtena ensimmäisenä vuotena. Tänä aikana Tšingis-kaani kuitenkin jatkoi joukkojensa kasvattamista ja vuonna 1213 hänen armeijansa oli niin voimakas, että sen onnistui valloittaa Jinin alueen Kiinan muurille saakka.

Tässä strategisessa kohdassa Tšingis-kaani päätti jakaa joukkonsa kolmeen pienempään armeijaan, joista jokainen murtautuisi eri kohdasta muurin läpi ja he voisivat jatkaa Kiinan valloittamista. Hän lähetti veljensä, Kasarin, johtamaan yhtä armeijoista Mantšuriaan. Toisen armeijan hän antoi kolmen vanhimman poikansa johdettavaksi ja lähetti nämä etelään kohti Shanxia. Kolmas armeija jäi puolestaan Tšingis-kaanin ja Tulin johdettavaksi ja he suuntasivat kohti Shandongia. Suunnitelma onnistui ja kaikki kolme armeijaa murtautuivat muurin läpi.

Taistelu Pekingistä oli pitkä ja rasittava, mutta mongolit osoittautuivat vahvemmiksi ja saivat kaupungin haltuunsa 1. kesäkuuta 1215. Tämän myötä Jinin keisari Xuanzong joutui siirtämään valtakunnan pääkaupungin Kaifengiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Beijing
Virolaista metsää sateen jäljiltä.
**Viron metsät** käsitävät maan maapinta-alasta noin 50%. Yksityisomistuksessa on 33%, julkisen sektorin omistuksessa 44%, yritysten omistuksessa on 15% ja muuiden yhteisöjen omistuksessa on 11%. Yleisimpiä puulajeja Viron metsissä ovat mänty, kuusi ja koivu. Virossa tehdään kymmenen vuoden välein metsätaloutta koskeva kehittämissuunnitelma, joka koskee metsien käyttöä, uudishakkuita, metsien uudistamista ja metsäluonnon monimuotoisuuden turvaamista. Yksityisten metsänomistajien yhtymistä merkittävimpinä ovat eräänlaiset yksityismetsäliitto ja metsäteollisuusjärjestö. Virossa tehdyistä metsähakkuista saadaan vuosittain noin 8 kuutiometriä puuta. Raakapuusta viedään ulkomaille noin kolmannesosa ja siitä suurin osa on kuitupuuta. Eniten puutavaraa viedään Saksaan, Suomeen ja Ruotsiin. Viron metsäalasta on kolmasosa viimeisen 70 vuoden aikana uusiutunutta metsää. Metsäpuuston ikä vaihtelee huomattavasti eri metsäalueiden välillä. Alle 30 vuotiaita metsiä on noin 27&, yli 60 vuotta vanhoja metsiä on noin 40& ja yli 100 vuotta vanhoja metsiä on noin 7%.

Viron metsistä vain noin 2% on luonnontilaista vanhaa metsää. Luonnonsuojelualueidenkin metsistä merkittävä osa on nuorta metsää. Metsistä kuitenkin löytyy lahopuuta ja metsäluonto on suhteellisen monipuolinen. Viron luonnossa on paljolti petoeläimiin kuuluvia nisäkkäitä, kuten susia ja karhuja. Soomaan kansallispuistossa on keväisin oivalliset mahdollisuudet lintujen tarkkailuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Mika Mustonen: Viron metsäsektori  21.11.2016. Luonnonvarakeskus. Viitattu 2.8.2023.
2. ↑  Virosta on puolet metsää *Puunvuoro*.  8.12.2022.
3. ↑  Huoli Viron metsistä *Tuglas-seura*.  10.9.2018. Viitattu 2.8.2023.
4. ↑  Viron luonto ja eläimet *Visit Estonia*.  14.2.2023. Viitattu 2.8.2023.
Carl Emil Cedercreutz ja hänen vaimonsa Emilia 1860-luvulla
**Carl Emil Cedercreutz** (2. toukokuuta 1806 Pori – 10. helmikuuta 1869 Pietari) oli suomalainen juristi, vapaaherra ja senaattori, joka kuului aateliseen Cedercreutz-sukuun. Hän työskenteli muun muassa Turun ja Viipurin hovioikeuksissa sekä Suomen valtiosihteerinviraston arkistonhoitajana Pietarissa. Cedercreutz oli Senaatin oikeusosaston jäsen vuosina 1856–1857, josta hän siirtyi Pietarissa toimineeseen Suomen asiain komiteaan. Vuosina 1854–1856 Cedercreutz oli Mikkelin läänin kuvernöörinä. Hovioikeudenneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1854.

Perhe
-----

Cedercreutzin isä oli Ruotsista vuonna 1801 muuttanut Köyliönkartanon isäntä ja hovijahtimestari Axel Reinhold Cedercreutz, jolta Carl Emil peri kartanon hallintaansa tämän kuoltua 1859. Hänen veljensä oli kenraalimajuri ja valtiopäivämies Johan Axel Cedercreutz, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin kuvernöörinä. Carl Emil Cedercreutz avioitui vuonna 1844 viipurilaisen Emilia Hackmanin kanssa.

Poika Emil Waldemar Cedercreutz, 16.5.1878
Heidän poikansa, lääkäri Emil Waldemar Cedercreutz tunnettiin kirjailija Nanny Cedercreutzin puolisona. Tytär Sofia Maria Cedercreutz puolestaan avioitui vuonna 1868 Ateenassa amiraali Johan von Kraemerin kanssa.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Carl Emil Cedercreutz. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

### Viitteet

1. ↑  von Kraemer, Johan Fredrik Oskar Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Biografiakeskus. Viitattu 14.6.2014.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Fabian Langenskiöld** | **MIkkelin läänin kuvernööri**1854–1856 | Seuraaja:**Bernhard Indrenius** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Don Lee Stroud** (1. syyskuuta 1943 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Stroud on näytellyt kahdessa elokuvassa, joissa pääosaa näyttelee Clint Eastwood, ensin *Rautainen Coogan* -elokuvassa vuonna 1968 ja sitten *Joe Kidd* -elokuvassa vuonna 1972. Lisäksi hän on näytellyt pienessä roolissa James Bond -elokuvassa *007 ja lupa tappaa*, *Luojan tähden, paetkaa!* -elokuvan pastorina sekä televisiosarja Ihmemies MacGyverin kahdesta jaksossa: *Renegade (Luopio)*- jaksossa tiukkana komentaja Hilliardina ja *High Control (Valvontatehtävä)*- jaksossa Jerry Kluge -nimisenä moottoripyöräjengin armottomana johtajana. Jaksossa näyttelee myös jalkapalloilija Dick Butkus. Muita televisiorooleja muun muassa sarjoissa *Murhasta tuli totta*, *Ritari Ässä*, *Charlien enkelit*, *Gunsmoke*, *Cannon*, *Virginialainen*, *Seikkailujen saari* ja *Walker, Texas Ranger*. 

Vuonna 2012 Stroud nähtiin pienessä osassa Quentin Tarantinon ohjaamassa elokuvassa *Django Unchained*. Hän esitti elokuvassa sheriffiä nimeltä Bill Sharp.

Yksityiselämä
-------------

Stroud joutui vuonna 1990 puukotetuksi, kun hän puuttui erääseen kahakkaan. Hän sai kymmenen iskua, joista osa osui oikeaan silmään niin että hän sokeutui pysyvästi ja sai näkyvän vamman.

Vapaa-aikanaan Stroud harrastaa surffausta. Hänellä on musta vyö karatessa.

Don Stroudin veli Duke Stroud on niin ikään näyttelijä ja on esiintynyt muun muassa menestyselokuvassa *Top Gun – lentäjistä parhaat*.

Stroud muutti vuonna 2005 asumaan Havaijille Kain saarelle vaimonsa Terin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Don Stroud Biography (1943-) *Film Reference*. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Don Stroud. *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
* Don Stroud Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Don Stroud Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kahuzi-Biegan kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kongon demokraattinen tasavalta |
| Pinta-ala | 
6 000,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Parc national de Kahuzi-BiegaView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1970View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

.

Puiston sisäänkäynti.
**Kahuzi-Biegan kansallispuisto** sijaitsee Kongon demokraattisessa tasavallassa itäisessä Etelä-Kivun maakunnassa, 50 km Bukavun kaupungista länteen, lähellä Ruandan rajaa. Se on erityisesti tunnettu gorilloistaan.

Puisto
------

Kansallispuisto käsittää noin 6 000 neliökilometriä trooppista aarniometsää. Puiston itäosaa hallitsee kaksi sammunutta tulivuorta, Kahuzi (3 400 metriä) ja Biega. Puiston länsiosa on kumpuilevaa sademetsäaluetta, joka ulottuu alimmillaan 1 800 metrin tasolle. Mosaiikkimaisesti vaihtelevat biotoopit tekevät alueen gorilloille erittäin sopivaksi. Gorillat elävät osittain vuorten rinteillä 2 100–2 400 metrin korkeudessa, osittain alempana sademetsässä. Nykyisten tietojen mukaan puistossa on 2 000–3 000 gorillaa, niistä noin 250 puiston itäosan vuorilla. Kazuhi-Biegan gorillat ovat itäisiä tasankomaagorilloja (*Gorilla beringei graueri*), joka on *Gorilla beringei* -lajin alalaji.

Puisto perustettiin vuonna 1970 vuorten ympärille erityisesti gorillojen suojelemiseksi noin 75 neliökilometrin laajuisena. Länsiosa liitettiin siihen vuonna 1975. Alue otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1980.

Vuonna 1997, ennen Kongon toista sisällissotaa, joka käytiin vuosina 1998–2002, puisto kirjattiin uhanalaisen maailmanperinnön listalle.

Merkittävää eläimistöä
----------------------

Mustavalkoinen apina, guaretsa (*Colobus guereza*).
* Itäinen tasankomaagorilla (*Gorilla beringei graueri*)
* Simpanssi (*Pan troglodytes*)
* Hamlyninmarakatti (*Cercopithecus hamlyni*)
* Gueretsa (*Colobus guereza*)
* Guineanruostegueretsa (*Piliocolobus badius*, synonyymi *Colobus badius*)
* Metsänorsu (*Loxodonta cyclotis*)
* Kafferipuhveli (*Syncerus caffer*)
* Jättiläismetsäkarju (*Hylochoerus meinertzhageni*)
* Kivuvuorenmedestäjä (*Nectarinia rockefelleri*, synonyymi *Cinnyris rockefelleri*)
* Kongonharlekiini (*Pseudocalyptomena graueri*)
* Kongonmetsäkerttunen eli zairenmetsäkerttunen (*Bradypterus graueri*)

Paikallinen asujaimisto
-----------------------

Kansallispuistossa asuu nykyisin pääasiassa pakolaisia. Heidän lisäkseen on alueelle asettunut sekä kullanetsijöitä että koltaanin etsijöitä.

Aiheesta muualla
----------------

* Unescon kuvaus alueesta (englanniksi)
* Unescon arviointiraportti (englanniksi)
* Tietoa Kazuhi-Biegan gorilloista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kongon luonnonsuojeluinstituutti (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Tietoja UNEP-WCMC-sivulla (englanniksi)
Carl Clemens Bücker
**Carl Clemens Bücker** (11. helmikuuta 1895 Koblenz-Ehrenbreitstein, Saksa – 3. maaliskuuta 1976 Mölln, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentäjä ja lentokonesuunnittelija. Hän oli maailmanlaajuisesti tunnettu*lähde?* 1930-luvulla koululentokoneistaan ja taitolentokoneistaan Bücker Bü 131 ja Bücker Bü 133.

Elämä
-----

Carl Bücker syntyi vuonna 1895 sotilaslääkäri Georg Bückerin perheeseen. Hän aloitti koulunkäynnin vasta 12-vuotiaana. Vuonna 1912 hän liittyi kadettina keisarilliseen laivastoon palvellen *Kaiser Karl der Große* -linjalaivalla. Vuonna 1914 hän pääsi laivaston lentäjäksi. Tämä johti hänet Ernst Heinkelin tuttavuuteen vuonna 1918. Vuonna 1919 hän jätti asevoimat ja toimi Itämerellä laivojen huolitsijana. 

Vuonna 1920 hän muutti Ruotsiin. Hän sai pian Ruotsin kansalaisuuden ja perusti Ernst Heinkelin avustuksella Lidingöön Svenska Aero AB -yhtiön, joka valmisti lisenssillä Heinkelin lentokoneita. 

Joulukuussa 1932 Svenska Aero meni konkurssiin, jolloin Bücker palasi Saksaan. Saksassa oli jo alkamassa Luftwaffen varustelu joka selitti paluun osaltaan. Hän perusti Berliinin Johannisthaliin 3. lokakuuta 1933 Bücker Flugzeugbau GmbH-yhtiön. Sen pääsuunnittelija oli ruotsalainen Anders J. Anderson, joka suunnitteli muun muassa Bücker Bü 131 Jungmann ja Bücker Bü 181 Bestmann-koneet. 

Vuonna 1935 Bückerin yhtiö oli osa Saksan varusteluteollisuutta. Se alkoi valmistaa muitakin konetyyppejä, esimerkiksi Focke-Wulf Fw 44 Stieglitz, ja korjata muun muassa Heinkel He 46 -koneita. Kuten lähes kaikki tehtaat se rakensi osia Junkers Ju 87 ja Messerschmitt Bf 109 -koneisiin.

Huhtikuussa 1945 Bücker pakeni venäläisiä Bonniin, jossa hän toimi Saabin asiamiehenä. Ruotsalaisen Andersonin suunnittelema Saab Safir saatiin myytyä hänen aloitteestaan Lufthansalle koulukoneeksi. 

Hänen vaimonsa Hermine kuoli vuonna 1965. Bücker kuoli 3. maaliskuuta 1976.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Fabrizio Donato** (s. 14. elokuuta 1976 Latina, Italia) on italialainen kolmiloikkaaja.

Donato voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Torinossa 2009 uudella kisaennätyksellä ja Italian halliennätyksellä 17,59. Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 hän sijoittui toiseksi Italian ennätyksellä 17,73 m. Kilpailun voitti Teddy Tamgho maailmanennätystuloksella 17,92 m. Hän sai hopeaa EM-hallikilpailuissa myös Belgradissa 2017 tuloksella 17,13. Wienin EM-hallikisoissa 2002 hän sijoittui neljänneksi ja Gentissä 2000 kuudenneksi. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän on ollut neljäs Valenciassa 2008 ja Istanbulissa 2012, viides Dohassa 2010 sekä kuudes Lissabonissa 2001.

Lontoon olympialaisissa 2012 Donato sijoittui kolmanneksi tuloksella 17,48 m. Hän on karsiutunut olympialaisten loppukilpailusta Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004, Pekingissä 2008 ja Rio de Janeirossa 2016. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli kymmenes. Hän on karsiutunut ulkoratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 2003, Osakassa 2007, Berliinissä 2009 ja Moskovassa 2013. Hän voitti kultaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 17,63 m. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 17,15. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli seitsemäs ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 yhdeksäs. Göteborgin 2006 ja Berliinin 2018 EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Donato on voittanut Euroopan cupin kolmiloikkakilpailun 2003 ja 2006 sekä Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015. Välimeren kilpailuissa hän sai kultaa kolmiloikassa 2001. Lisäksi hän on voittanut useita Italian mestaruuksia.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituushyppy | 800 | Busto Arsizio | 24. syyskuuta 2006 |
| Kolmiloikka | 17,60 | Milano | 7. kesäkuuta 2000 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituushyppy | 803 | Ancona | 19. helmikuuta 2011 |
| Kolmiloikka | 17,73 | Pariisi | 6. maaliskuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Fabrizio Donato Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Saturday afternoon fever hits Torino *european-athletics.org*. Viitattu 26.11.2009. (englanniksi)
3. ↑  Ramsak, Bob: Tamgho twice (!) triples 17.92m World record twice in Paris as European Indoor Champs conclude  6.3.2011. IAAF. Viitattu 7.3.2011. (englanniksi)
4. ↑  European Indoor Championships - Result database *european-athletics.org*. Viitattu 26.11.2009. (englanniksi)
5. ↑  Fabrizio Donato Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Säilynyt autonkuljettajan talo (1920–1922), rakennutti vuonna 1956 Carl Bassen **Sommerfeld-talo** Limonenstrasse 30, Berliinissä Lichterfelden alueella oli Bauhaus-koulun ensimmäinen yhteishanke.

Se on suunniteltu Walter Gropiuksen ja Adolf Meyerin rakennusurakoitsijalle Adolf Sommerfeldille 1920/1921 Bauhaus-opiskelijoiden avulla. Sommerfeldin sahan ostamasta ja romuttamasta sota-aluksesta sahattua puuta käytettiin rakennusmateriaalina. 

Tiikkinen hirsirakennus on rakennettu kalkkikivisokkelille. Siinä oli nelilapekatto ja edistyksellinen keskussisäänkäynti. Gropius oli saanut inspiraationsa Frank Lloyd Wrightin työstä. Joost Schmidt veisti palkit asiakkaan toivomien aiheiden pohjalta tiikin kovuuden rajoittaessa tyylillisiä elementtejä. Josef Albers loi lyijylasi-ikkunat. Koko sisustus matoista istuimiin tehtiin Bauhaus-työpajoissa. Ekspressionistinen rosoinen tyyli hallitsi työtä edelleen, mutta seuraavien vuosien funktionalismia voidaan nähdä jo Marcel Breuerin konstruktivistisissa istuimissa.

Talo tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa. Fred Forbátin suunnittelema autotalli ja kuljettajan asunto pysyivät ennallaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Winfried Nerdinger, Walter Gropius, Busch-Reisinger Museum, Bauhaus-Archiv, Museum für Gestaltung: *Walter Gropius: der Architekt, Zeichnungen, Pläne und Fotos aus dem Busch-Reisinger Museum der Harvard University Art Museums, Cambridge/Mass. und dem Bauhaus-Archiv, Berlin : mit einem kritischen Werkverzeichnis*, s. 316. 2. painos. Mann, 1996.
* Neumann, Eckhard.: *Bauhaus und Bauhäusler : Erinnerungen und Bekenntnisse*, s. 188. Basil Gilbert: Haastattelu Helene Nonné-Schmidtin kanssa. Köln: DuMont, 1985. 14815762. ISBN 3-7701-1673-9, 978-3-7701-1673-7. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.1.2020).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva talosta sivustolla bauhaus100.de (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bauhaus-arkiston projektisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Merkintä Berliinin osavaltion monumenttiluettelossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sommerfeld-talo ArchINFORM-tietokannassa

Lähteet
-------

1. 1 2  Seemann, Annette, 1959-: *Aus Weimar in alle Welt : die Bauhausmeister und ihre Wirkung*, s. 16. Leipzig: Seemann, 2009. 310156744. ISBN 978-3-86502-183-0, 3-86502-183-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.1.2020).
**Vilho Kalervo Osonen** (26. toukokuuta 1884 Tampere – 22. syyskuuta 1952 Tampere) oli suomalainen opettaja ja Aamulehden päätoimittaja.

Ososen vanhemmat olivat kauppias Gustavi Wilhelm Osonen ja Zuleima Gustava Savander. Ylioppilaaksi hän tuli Tampereen lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Kansallistunteen innoittamana Osonen teki opiskeluaikana perinnetiedon ja runojen keruumatkat Aunukseen 1908 ja Värmlannin metsäsuomalaisten pariin 1909. Myöhemmin hän toimi Tampereella Turun Suomalaisen Yliopistoseuran paikallisena asiamiehenä ja keräsi huomattavan summan perustettavalle yliopistolle. Ososen isä oli Aamulehteä julkaisevan Tampereen Kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen ja historian opettajana toiminut poika jatkoi isänsä jälkeen johtokunnassa vuodesta 1924. Jo aiemmin hän oli ollut hetken lehden isännöitsijänä ja toimittajana. Seuraavana vuonna Ososen oli sairastuneen päätoimittaja Eetu A. Alhan sijainen ja vuodesta 1926 lehden vakinainen päätoimittaja. Maltillinen Osonen ajautui 1930-luvun alkuun mennessä ristiriitaan lehden johtokunnassa vähemmistönä olleiden Isänmaallisen Kansanliikkeen jäsenten kanssa, erosi tehtävästään vuoden 1931 alussa ja palasi opettajaksi. Aamulehden johtokunnan jäsen hän oli silti kuolemaansa saakka.

Ososen ensimmäinen puoliso 1909–1922 oli Elina Vartiainen. Avioliiton päätyttyä eroon Osonen avioitui 1923 Else Martinin kanssa.

Toimitustöitä
-------------

* *Tampereen lyseo 1884-1934. Muistojulkaisu* ; toimituskunta K. A. Niinikoski, Kaapo Murros, Vilho Osonen, Kaarlo Nieminen, H. J. Linna, Yrjö Kulovesi, Aarne Rekola, Väinö Vartio, Lauri Kivekäs, Erkki Salminen. Helsinki 1934

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Raimo Seppälä: *Osonen, Vilho (1884-1952). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 379-380.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Snellu** on Helsingin seurakuntayhtymän erityisnuorisotyön keskus.

Snellun toiminta
----------------

Snellu on Helsingin evankelisluterilaisen seurakuntayhtymän erityisnuorisotyön keskus, jonka toiminnan tarkoitus on tukea lapsia, nuoria ja heidän perheitään elämän eri tilanteissa. Snellu on osa Helsingin seurakuntien yhteisiä palveluita ja siellä yhteistä diakoniaa. Toiminta on laaja-alaista kohtaamista eri toimintaympäristöissä yksilö- ja pienryhmätyöskentelyn keinoin. Lisäksi Matteuksenkirkolla toimii lounasravintola Snellu Cafe, joka työllistää vaikeassa työmarkkinatilanteessa olevia nuoria. Snellun asiakkaita voivat olla kaikki alle 29-vuotiaat ja heidän perheensä.

Snellun toimintamuotoja ovat mm. kriminaalityö, sateenkaarityö, etsivä nuorisotyö, työllistämistoiminta, erilaisten ryhmien järjestäminen sekä suora asiakastyö.

Kriminaalityötä tehdään nuorten vankien parissa eri vankiloissa. Myös vankiperheiden lapsille järjestetään vertaistukiryhmiä. Etsivä nuorisotyö on osa lähes kaikkea erityisnuorisotyön toimintaa, mutta näkyvimmillään se on kaduille jalkautuvassa työssä.

Jalkautuva työmuoto **Palveluoperaatio Saapas** on ollut alusta saakka Snellun toimintamuotoja jo lähes 40 vuoden ajan. Saapas toimii myös verkossa ja festareilla tarjoten tukea ja luotettavan aikuiskontaktin nuorille.

Snellu tukee nuoria erilaisissa elämäntilanteissa ja elämänkysymyksissä. Se neuvoo ja auttaa esimerkiksi:

* itsenäistymisessä
* päihdeasioissa
* ihmissuhdeasioissa
* hengellisissä kysymyksissä
* kriiseissä
* seksuaalisuuteen ja
* sukupuoleen liittyvissä kysymyksissä
* työllistymisen ongelmissa

Työssä käytetään sielunhoidollisia, ratkaisukeskeisiä, yksilö- ja perheterapeuttisia sekä kehollisia ja luovia menetelmiä.

Henkilökunta koostuu erityisnuorisotyönohjaajista, kokista, vahtimestareista ja psykologista. Palvelut ovat nuorille maksuttomia.

Snellu löytyy myös Facebookista, Twitteristä ja Instagramista.

Snellu on saanut nimensä ensimmäisen toimipisteensä, Snellmanin­­kadun mukaan.

Katso myös
----------

* Kirkon erityisnuorisotyö Suomessa

Aiheesta muualla
----------------

* Snellu – Helsingin seurakuntayhtymän Erityisnuorisotyön keskus Helsingin seurakuntayhtymä

* Snellun omat nettisivut
**Pudasjärvi–Syväjärvi** on kaksiosainen järvi Kannonkosken kirkonkylän kaakkoispuolella Keski-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 7,9 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 83 kilometriä pohjoisluoteeseen. Kannonkosken kuntakeskus sijaitsee Syväjärven ja Kivijärveen kuuluvan Kuivaselän välisellä kannaksella.

Maantiede
---------

Pudasjärvi–Syväjärven suurin ulottuvuus lännestä itään on 5,2 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 4,5 kilometriä. Pudasjärvi sijaitsee Syväjärven koillispuolella. Se on noin kaksi kertaa Syväjärveä laajempi ja huomattavasti matalampi. Noin kahdeksasosa Pudasjärvi–Syväjärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Syväjärven pohjoispuoliskolla. Suurilta osin erittäin matalan Pudasjärven länsiosassa sijaitsee etelä–pohjoissuuntaisesti 1,7 kilometriä pitkä syvähkö alue, jonka syvin kohta on 16 metriä. Pudasjärveä ja Syväjärveä yhdistää Luukonsalmi.

Pudasjärvi–Syväjärven saariluku on seitsemän. Yksi saari on yli hehtaarin laajuinen. Pudasjärven pohjoisosassa sijaitsee Honkasaari, Kalmosaari ja Pajusaari. Niemimaista suurimpia ovat järvenosia erottava Oravanniemi sekä Kurjenniemi, joka erottaa Syväjärveä sen lounaispuoleisesta Potmonjärvestä. Pudasjärven itäosassa sijaitsee laaja haarautuva niemimaa. Pudasjärvi–Syväjärven rannoilla on sekä peltoa että metsämaata.

Syväjärveen virtaa Naisvirta Potmonjärvestä (129,4 metriä mpy), joka sijaitsee Syväjärven ja Kivijärveen (130,8 metriä mpy) kuuluvan Saarimainen-nimisen vesialueen välissä. Pudasjärven itärannalta alkaa noin viiden kilometrin mittainen Hilmonjoki, joka virtaa pohjoiseen ja laskee Vuosjärven (107,2 metriä mpy) Hilmonlahteen.

Pudasjärvi–Syväjärven vesitilavuus on 34 939 000 kuutiometriä.

Pudasjärvi–Syväjärvi (14.442.1.001) kuuluu Pudasjärven alueeseen (14.442), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44) ja ensimmäinen on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4). Pudasjärvi–Syväjärvi on laajin Pudasjärven alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Pitkäjärvi.

Pudasjärvi–Syväjärvi on neljänneksi laajin Kannonkosken noin 80:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kivijärvi, Vuosjärvi ja Kannonjärvi. Syvempiä ovat Kivijärvi, Lakojärvi ja Ylimmäinen Vuorijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pudasjärvi–Syväjärvi, vakavesi, Kannonkoski
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.1.2022.
3. ↑  Pudasjärvi–Syväjärvi. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
4. ↑  Pudasjärven alue (14.442). Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
5. ↑  Kannonkoski. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.