recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kinnarin kotimuseo** on Akaalla sijaitseva kotimuseo, joka koostuu 1800-luvun alun hämäläisen maalaistalon pihapiiristä ja sen rakennuksista. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1815, mutta tilan isäntäluettelo on tiedossa vuodesta 1539. Kinnarin suku on asunut tilalla vuodesta 1856, museona pihapiiri ja sen rakennukset ovat toimineet 1988 lähtien. Kinnarin kotimuseossa pääsee tutustumaan entisajan sisustukseen, maalaiselämään ja perinnerakentamiseen, kotimuseossa onkin esillä maalaistalon arkeen liittyviä käyttöesineitä, työ- ja tarvekaluja, astiakokoelmia, hevosvetoisen kauden maatalouskalustoa ja runsas kokoelma suksia, puulapioita ja paljon muuta esineistöä. Yli 200-vuotiaan talon puutarhasta ja pihapiiristä löytyy myös paljon vanhoja perinnekasveja nimikyltteineen.

Lähteet
-------

1. ↑  Museoraitti *museoraitti.fi*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kinnarin kotimuseo (Q115730033)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Akaa |
|  |
| koordinaatit | 61°08′16″N 23°47′32″E﻿ / ﻿61.13779°N 23.79234°E﻿ / 61.13779; 23.79234 |
|  |
|  |

 |
**Pirak** on muinainen asutuskeskus Pakistanin Balochistanissa. Paikka on 20 km Sibistä etelään.
Paikan ala on noin 6 ha. Täältä on löydetty jälkiharappalaista asutusta: merkkejä hevosella ratsastamisesta ja varhaisia rautaesineitä.

Historia
--------

Siellä asuttiin noin 1800–800 eaa. Paikka edustaa jälkiharappalaista kulttuuria, luultavasti indoiranilaisten valloittajien tuomaa. Ensimmäisestä kerrostumasta on löydetty tasanne ja 
kamelien ja hevosten savikuvia. Tällöin n. 1700 eaa. lienee hevonen kesytetty. Kaudella tehtiin terakottasinettejä: pyöreitä, neliömäisiä ja käyrämäisiä. Noin 1300/1200 alkoi toinen vaihe, jossa
tehtiin eläinten kuvien lisäksi myös ihmiskuvia, mm ratsastajia. Rauta ilmaantui pronssin ja kuparin rinnalle. III vaiheessa noin 1000–800 eaa. rauta yleistyi. Riisi ja sorghum ilmaantuivat tänne ensi kertaa viljeltyjen viljojen joukkoon.

Aikajako
--------

* Pirak I n. 1700 – varhaiset ratsut
* Pirak II n. 1300/1200 varhaisin rauta
* Pirak III n. 1000-800 rautakausi
*Tämä artikkeli käsittelee jokea.* Kolimbiné *on myös kunta Malissa.*

**Kolimbiné** (myös *Kolinbiné*) on Senegalin sivujoki Malissa ja Mauritaniassa. Sen pituus on 450 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 20 000–50 000 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Ouadou-nimisenä Nioron kaakkoispuolelta. Se virtaa hiekkaisella tasangolla muodostaen useita tulvajärviä, joista huomattavin on Magui. Kolimbiné laskee Senegaliin vähän ennen Kayesin kaupunkia.

Kolimbinén virtaus on heikko seudun kuivan ilmaston takia. Alajuoksullaan Kabatén mittausasemalla se on vuosittain neljästä kahdeksaan kuukautta kokonaan vailla vettä. Valuma-alueen arviointia vaikeuttaa pohjoisen autiomaaluonne.

Lähteet
-------

1. ↑  Rochette, C.: *Le Bassin du fleuve Sénégal*, s. 22. Paris: ORSTOM, 1974. ISBN 2-7099-0344-X. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Maïga, Mahamadou: *Le bassin du fleuve Sénégal: De la traite négrière au développement sous-régional auto-centré*, s. 15. Paris: L’Harmattan, 1995. ISBN 2-7384-3093-7.
3. 1 2  Bader, Jean-Claude & Cauchy, S.: *Actualisation de la monographie hydrologique du fleuve Sénégal: rapport final*, s. 11, 329. Dakar: OMVS, 2013. Teoksen verkkoversio.
**Heterostraci** on hävinnyt lahko, joka kuului Pteraspidomorphi-luokkaan. Siihen kuuluvat leuattomat kalat olivat varhaisimpia selkärankaisia ja ne elivät siluurikauden alusta devonikauden lopulle noin 440–359 miljoonaa vuotta sitten. Lahkoon kuului ainakin noin 300 lajia. Ne olivat yleensä vain 5-30 cm pitkiä, mutta ryhmään Psammosteidae kuuluvat lajit olivat noin 1,5 metriä pitkiä. Niiden pään ympärillä oleva panssari oli usein reunoilta suipentuva ja niiden pyrstö oli yleensä viuhkamainen. Pään ympärillä oleva panssari oli jakautunut useaan osaan, joiden välissä oli aukko. Joillakin ryhmillä panssarin etuosa oli jakautunut moneen osaan. Lahkon lajit elivät meren lahtien hiekkaisilla matalikoilla ja niitä esiintyi Pohjois-amerikassa, Euroopassa ja Siperiassa. Lahkon Heterostraci luokituksesta on käyty keskustelua, mutta yleisesti se jaetaan kahteen ryhmään, jotka ovat Cyathaspidiformes ja Pteraspidiformes. Nämä jaetaan edelleen ryhmiin Psammosteidae, Protaspididae, Pteraspididae, Protopteraspididae, Anchipteraspididae, Cyathaspidida, Amphiaspidida, Tolypelepidida, Traquiraspidiformes ja *Lepidaspis*.

Lähteet
-------

1. ↑  Janvier, Philippe: Heterostraci  1.1.1997. Tree of Life Project. Viitattu 27.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Joseph N. Keating: Fossil Focus: Heterostraci *Paleontology (Online)Volume 3, Article 11, 1-9*.  1.11.2013.  (englanniksi)
3. ↑  Barry Cox, Brian Gardiner, R. J. G. Savage Dougal Dixon: "Order Heterostraci", *Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals*, s. 24. Lontoo: Macmillan, 1988. ISBN 0-333-48699-4. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pteraspidomorphi: Heterostraci (palaeos.com)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2309785
* Wikispecies: Heterostraci
* EoL: 3014431
* Fossilworks: 117963

 |

 |
**Philadelphia Atoms** oli yhdysvaltalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelasi North American Soccer Leaguessa vuosina 1973–1976.

Atomsin perusti philadelphialainen rakennusyrittäjä Tom McCloskey NASL-seura Dallas Tornadon ja NFL-seura Kansas City Chiefsin omistajan Lamar Huntin innoittamana. Yhdysvaltalaisista ja brittiläisistä pelaajista koostunut ja Al Millerin valmentama Atoms saavutti NASL:n mestaruuden heti esikoiskaudellaan 1973 voitettuaan loppuottelussa Huntin Dallasin maalein 2–0. Loppuottelussa Atomsin avauskokoonpanossa oli kuusi yhdysvaltalaissyntyistä pelaajaa, mikä oli poikkeuksellista, sillä suurin osa liigan pelaajista oli ulkomaalaisia. Urheilulehti *Sports Illustrated* nosti tapauksen kansikuvaansa otsikolla "Soccer goes American", ja Atomsin maalivahdista Bob Rigbystä tuli ensimmäinen lehden kannessa esiintynyt jalkapalloilija.

Atoms ei kyennyt ylläpitämään menestystään mestaruuskauden jälkeen, eikä yltänyt enää pudotuspeleihin. Myös liigan huippua olleet yleisömäärät kääntyivät laskuun kolmannella kaudella, jonka jälkeen McCloskey myi Atomsin neljän meksikolaisseuran muodostamalle sijoittajaryhmälle. Atomsin viimeisellä kaudella 1976 joukkue koostui lähinnä meksikolaispelaajista. Uusien omistajien oli tarkoitus siirtää seura lähemmäs Meksikoa Texasin San Antonioon, jossa se olisi korvannut juuri Havaijille siirtyneen San Antonio Thunderin, mutta suunnitelma ei toteutunut. Liiga asetti Atomsin konkurssihallintoon, josta se lunastettiin vuoden 1977 lopulla, kun uusi seura Philadelphia Fury aloitti toimintansa.

Atomsin kotistadioneina toimivat Veterans Stadium (1973–1975) ja Franklin Field (1976).

Lähteet
-------

1. ↑  The Beginnings of Something Big Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
2. 1 2  North American Soccer League Rosters North American Soccer League Jerseys. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
3. 1 2  The ’70s: 1973 Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
4. ↑  Covers Sports Illustrated. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
5. ↑  The ’70s : 1974 Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
6. 1 2  The ’70s : 1975 Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
7. 1 2 3 4  The ’70s : 1976 Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011. (englanniksi)
8. ↑  The 70’s : The "Pseudo-Atoms" Philadelphia Union.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 25.8.2011.
**Rjažsk** (ven. Ряжск) on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kupta-joen rannalla 117 kilometriä Rjazanista etelään. Kaupunki on Rjažskin piirin keskus. Siellä risteytyvät Rjazaniin, Tulaan, Penzaan ja Mitšurinskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 21 700 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1502 nimellä *Rjassk*. Siellä sijaitsi Okan ja Donin välistä kannasta valvonut linnoitus. 1500–1600-luvulla se suojeli Venäjän etelärajaa Krimin ja Nogain tataarien hyökkäyksiltä. Vuonna 1778 Rjažskista tuli Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopussa siitä muodostui tärkeä rautateiden risteysasema. Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 387–388. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Rjažskin piirin sivusto (venäjäksi)

Coat of arms of Ryazan oblastRjazanin alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Rjazan**  

Kasimov | Korablino | Mihailov | Novomitšurinsk | Rybnoe | Rjažsk | Sasovo | Skopin | Spas-Klepiki | Spassk-Rjazanski | Šatsk
Digitaalinen vesivärimaalaus loppuunmyydystä Citizens Bank Parkista. Meneillään ottelu Phillies–Mets, 2. toukokuuta 2009.
**Philadelphia Phillies** on baseballseura Philadelphiasta Pennsylvaniasta. Sen joukkue kuuluu Major League Baseballin National Leaguen itäiseen divisioonaan.

Seura perustettiin lakkautetun Worcester Worcestersin tilalle vuonna 1883. Se tunnettiin alun perin rinnakkaisnimillä Quakers ja Phillies (lyhenne sanasta Philadelphians, "philadelphialaiset") kunnes jälkimmäisestä tuli virallinen nimi vuonna 1890. Phillies on pisimpään samalla nimellä ja samassa kaupungissa toiminut urheilufranchise Yhdysvaltain ammattilaisurheilun historiassa. Seura on voittanut seitsemän National Leaguen mestaruutta ja kaksi World Seriesiä (1980, 2008).

Phillies voitti ensimmäisen National Leaguen mestaruutensa vuonna 1915. Se pääsi World Series -loppuotteluun, jonka se kuitenkin hävisi Boston Red Soxille otteluvoitoin 1–4.

Philliesin perinteinen kilpakumppani on New York Mets. Seuralla oli vuosina 1901–1954 paikallisvastustaja Philadelphia Athletics, joka pelaa nykyään Kalifornian Oaklandissa nimellä Oakland Athletics.

Philliesin kotistadion on South Philadelphian urheilukompleksiin kuuluva Citizens Bank Park, jolla on 43 500 katsojapaikkaa. Aikaisempia stadioneja ovat Recreation Park (1883–1886), Baker Bowl (1887–1938), Shibe Park (1938–1970) ja Veterans Stadium (1971–2003).

Lähteet
-------

1. ↑  Standings Major League Baseball. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Timeline Philadelphia Phillies. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Philadelphia Phillies Encyclopædia Britannica. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
4. ↑  Postseason Results Philadelphia Phillies. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
5. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 146. Otava, 1970.
6. ↑  Mets-Phillies rivalry looking like what Mets-Braves used to be  11.4.2008. NY Daily News.  Arkistoitu 22.3.2018. Viitattu 19.6.2010.
7. ↑  Ballparks Philadelphia Phillies. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Philadelphia Phillies** Wikimedia Commonsissa

* Philadelphia Philliesin sivusto (englanniksi)
**Kulttuuriympäristökasvatus** on kasvatuksen osa-alue, jonka avulla edistetään ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista.

Tavoitteet
----------

Kulttuuriympäristökasvatuksen tavoitteena on edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista. Myös kulttuuristen oikeuksien toteuminen on osa kulttuuriympäristökasvatuksen periaatteita. Kulttuuriympäristökasvatus auttaa myös tulkitsemaan rakennuksia kysymällä miksi ja miten ne on rakennettu ja mitä ne voivat menneisyydestä kertoa. Rakennusperinnön ymmärtämisen avulla tuetaan etenkin lapsia ja nuoria vastuulliseen aikuisuuteen ja lisätään kykyä ottaa kantaa ympäristön suunnitteluun.

Käsitteet
---------

Kulttuuriympäristökasvatus on käsitteenä alisteinen ympäristökasvatukselle. Se liittyy käsitteenä myös kestävän kehityksen kasvatukseen, jonka yksi ulottuvuus on kulttuurisesti kestävä kehitys. Lähikäsitteitä kulttuuriympäristökasvatukselle ovat mm. kotiseutukasvatus, kulttuurisesti kestävä kasvatus sekä kulttuuriperintökasvatus. Arkkitehtuurikasvatus on kulttuuriympärisökasvatuksen osa-alue.

Toimijat
--------

Kulttuuriympäristökasvatusta toteuttavat useat tahot kuten päiväkodit, koulut ja oppilaitokset, museot, kerhot ja vapaat harrastusryhmät sekä erilaiset yhdistykset ja verkostot. 
Kulttuuriympäristökavatuksen alalla toimivia järjestäytyneitä tahoja ovat mm. Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. ja Suomen Ympäristökasvatuksen seura ry.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuuriperintökasvatus.fi
* Kulttuuriympäristökasvatus (Rakennusperintö.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee Vaalassa sijaitsevaa järveä. Paatinjärvi on myös Oterman kylän osa ja järvi Pudasjärvellä.*

**Paatinjärvi** on Oulujoen vesistöön kuuluva järvi Oterman kylässä Vaalan kunnan pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järvi sijaitsee noin 25 kilometriä koilliseen Vaalan kuntakeskuksesta. Sen rannalla sijaitsevat Oterman kylän osa-alueet Paatinjärvi ja Velholanperä.

Paatinjärvi on neljä kilometriä pitkä ja kolme kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 9,16 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 17,0 kilometriä. Järvi on matala, ja sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja syvin kohta 2 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa. Järven tilavuudeksi on laskettu 10,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0108 kuutiokilometriä. Järvellä ei ole saaria.

Järven rannat ovat pääosin metsämaata tai soistunutta metsämaata. Järven itärannalle painottuneen asutuksen yhteydessä on lisäksi peltoja. Seututie 800 kulkee järven kaakkoispuolelta.

Paatinjärvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ylä-Oulujoen alueen (59.2) Otermanjärven alueella (59.26), jonka Paatinjärven valuma-alueella (59.265) se sijaitsee. Vedenpinnan korkeus on 141,2 mpy. Järveen laskee lukuisia suo-ojia. Niiden lisäksi Susilampi ja Tervalampi laskevat järveen Susipuroa ja Tervapuroa pitkin. Paatinjärvi laskee sen eteläpäästä lähtevää Paatinjokea pitkin Otermanjärveen. Paatinjoki on kolme kilometriä pitkä, ja sen pudotus on 0,6 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Paatinjärvi (59.265.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 3.7.2022.
2. 1 2 3 4  Paatinjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 3.7.2022.

Vaala

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | 
* Enonlahti
* Jaalanka
* Jylhämä
* Järvikylä
* Kangaskylä
* Kankari
* Liminpuro
* Manamansalo
* Neittävä
* Nimisjärvi
* Nuojua
* Oterma
* Pelso
* Salmenranta
* Suutarinkylä
* Säräisniemi
* Veneheitto

 |
| Muuta Vaalaan liittyvää | 
* Alassalmen lossi
* Jylhämän vesivoimalaitos
* Nuojuan rautatieasema
* Nuojuan vesivoimalaitos
* Rokua
* Rokuan kansallispuisto
* Rautatieasema
* Siikajoen uittokanava
* Säräisniemen kirkko
* Säräisniemen kotiseutumuseo
* Vaalankurkun rautatiesilta

 |
| Järvet ja joet | 
* Järvenjärvi
* Kutujoki
* Nimisjärvi
* Oulujärvi
* Paatinjärvi
* Neittävänjoki
* Oulujoki

 |
**Tomas Westerlund** (s. 28. tammikuuta 1992 Heinola) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii Mestis-joukkue Kiekko-Espoon päävalmentajana.

Ura
---

### Pelaajana

Westerlund on edustanut pelaajaurallaan Kouvolan KooKoota ja Forssan Palloseuraa.

### Valmentajana

Westerlund toimi kausilla 2014–2016 videovalmentajana Helsingin Jokereissa. Tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 apuvalmentajaksi Jokereiden A-junioreihin.

Kaudella 2017–2018 Westerlund toimi KHL-joukkue Salavat Julajev Ufan videovalmentajana.

Vuosina 2018–2022 Westerlund valmensi ja toimi pelaajakordinaattorina Mestis-joukkue KeuPa HT:ssa. Kaudella 2018–2019 Keupa HT voitti hopeaa ja kaudella 2020–2021 Westerlund palkittiin vuoden valmentajaksi.

Tammikuussa 2022 Westerlund valittiin Kiekko-Espoon päävalmentajaksi.

Perhe
-----

Tomas on jääkiekkovalmentaja Erkka Westerlundin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tomas Westerlund Elite Prospects. Viitattu 11.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Tomas Westerlund Elite Prospects. Viitattu 11.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  KeuPa HT:n jäsenille useita palkintoja - Westerlund vuoden valmentaja, Larinmaa paras hyökkääjä ja Aitola tehotilaston ykkönen KauPa HT. Viitattu 11.7.2022.
4. ↑  Huttunen, Sasha: Kiekko-Espoo kaappasi uuden päävalmentajan – leijonalegendan 29-vuotias poika saa pestin *Ilta-Sanomat*.  24.1.2022. Viitattu 11.7.2022.
5. ↑  Westerlundin poika tekee Jokereissa tärkeitä huomioita *mtvuutiset.fi*.  17.9.2015. Viitattu 11.7.2022.
**Jan Leopoldovitš Larri** (ven. Ян Леопо́льдович Ла́рри, 15. helmikuuta 1900 Riika – 18. maaliskuuta 1977 Leningrad) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Jan Larri jäi varhain orvoksi. Hän kasvoi opettajaperheessä, suoritti lukion ja vietti kiertelevää elämää. Larri osallistui Venäjän sisällissotaan, suoritti biologian tutkinnon Harkovan yliopistossa ja työskenteli toimittajana Harkovassa ja Leningradissa. 1930-luvulla hän harjoitti jatko-opintoja kalatalouden tutkimuslaitoksessa.

Larri kirjoitti lapsille tarkoitettua tieteisfiktiota 1920-luvun lopulta lähtien. Hänen utopistinen pienoisromaaninsa *Strana stšastlivyh* ("Onnellisten maa", 1931) joutui kiellettyjen kirjojen joukkoon. Larrin tunnetuin teos oli Samuil Maršakin tuella julkaistu *Helvin ja Heikin ihmeelliset seikkailut* (*Neobyknovennyje prikljutšenija Karika i Vali*, 1937), jossa pienoiskokoiset lapset tekevät jännittävän matkan kasvien ja hyönteisten maailmaan.

Joulukuussa 1940 Larri alkoi lähettää Josif Stalinille lukuja pienoisromaanistaan *Nebesnyi gost* ("Taivaallinen vieras"), joka kertoi Neuvostoliittoon tutustuvan marsilaisen kielteisistä kokemuksista. Salanimellä kirjoittanut Larri pidätettiin huhtikuussa 1941 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956. Vankileiriltä palattuaan Larri julkaisi vielä kaksi lastenkirjaa.

Suomennettu teos
----------------

* *Helvin ja Heikin ihmeelliset seikkailut* (*Neobyknovennyje prikljutšenija Karika i Vali*). Suom. Johannes Kokkonen. Porvoo: WSOY, 1945.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jevgeni Haritonov: Jan Leopoldovitš Larri: Prikljutšenija pisatelja-fantasta v "Strane stšastlivyh" *lib.ru*. Viitattu 22.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Soivionjärvi** on matala ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 7,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 197 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Soivionjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,6 kilometriä, järven keskiosan leveys lounaasta koilliseen on noin kaksi kilometriä. Järvi koostuu keskisestä selkävedestä, eteläosan Isolahdesta ja Soivionlahdesta, itäosan Mustalahdesta, länsiosan Tielahdesta, Puronlahdesta ja Laajalahdesta sekä luoteeseen työntyvästä Pitkäperästä. Niemimaita ovat Kontiopalo, joka erottaa Mustalahtea pääaltaasta sekä Vitikkoniemi, Vihtaniemi ja Savikonniemi luoteessa. Syvin kohta, 12 metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Vain kahdeksan prosenttia Soivionjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä.

Soivionjärven saariluku on kuusi. Laajimmat saaret ovat Vuovaussaari kaakossa ja Lehtosaari luoteessa. Järven keskellä sijaitsee Selkäsaaret. Soivionjärven niemillä on asutusta ja peltomaata.

Soivionjärveen laskee Poussunjärvi (250,3 metriä mpy) pohjoisesta ja Ala-Rikinjärvi (257,3 metriä mpy) kaakosta. Lännestä virtaa Tussunpuro Tussunjärveltä (251,5 metriä mpy) ja idästä Luokanjärvi (248,2 metriä mpy) Luokansalmen kautta. Soivionjärvi laskee Vitikkoniemen kohdalta etelään Raakunjärveen, jonka korkeustaso on metrin Soivionjärveä alempi.

Soivionjärven vesitilavuus on 21 050 000 kuutiometriä.

Soivionjärvi (61.332.1.001) kuuluu Soivionjärven lähialueeseen (61.332), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Soivionjärven alue (61.33) ja ensimmäinen jakovaihe Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Soivionjärvi on Soivionjärven lähialueen laajin järvi. Valuma-alueeseen kuuluu 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista toiseksi laajin on Ala-Rikinjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Soivionjärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.2.2022.
3. ↑  Soivionjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.2.2022.
4. ↑  Soivionjärven lähialue (61.332). Järviwiki. Viitattu 14.2.2022.
Viiniviljelmien ympäröimää Riquewihrin kylää.
**Riquewihr** [ʁik(ə)viːʁ] on kunta Ranskan koilliskulmassa Grand Estin hallintoalueella Haut-Rhinin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 136. Se kuuluu departementissaan Sainte-Marie-aux-Minesin kantoniin Colmar-Ribeauvillén arrondissementissa. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen departementin pääkaupungista Colmarista. 

Riquewihr kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*, johon kuuluu myös pari kilometriä Riquewihristä koilliseen sijaitseva Hunawihr.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riquewihr** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Riquewihr
**Saamainen** on järvi Leppävirran pohjoisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 29 kilometriä eteläkaakkoon.

Maantiede
---------

Saamainen kiertyy noin 80-hehtaarisen saaren ympärille. Saaren länsipuolella sijaitsee noin 400 metriä leveä salmi ja itäpuolella 200–300 metriä leveä salmi. Järven lounaisosan muodostaa noin puolitoista kilometriä pitkä Karhulahti ja kaakkoisosan noin puoli kilometriä pitkä Pajulahti. Etäisyys Karhulahden etelärannalta järven pohjoisrannalle on 4,6 kilometriä. 80-hehtaarisen saaren pohjoispuolella sijaitsee useita pienempiä saaria, joista laajin on noin kolmehehtaarinen Niittysaari. Vesialue suuren saaren ja järven pohjoisrannan välissä on hyvin matalaa. Niittysaaren itäpuolella on Saamaisten syvin kohta, 27 metriä. Myös muissa järvenosissa on useita vähintään kymmenmetrisiä syvänteitä, järven luoteinen osa on kuitenkin kauttaaltaan matala.

Saamaisten länsirannalla on savolaista kulttuurimaisemaa, itäranta on metsäisempää. 80-hehtaarinen saari on asuttu. Järven itäpuolinen maasto kohoaa noin 150 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä järven pintaa korkeammalle.

Saamaisten pohjoispuolella sijaitsee Pieni-Saamainen (82,2 metriä mpy), järvien välissä on Viuhkalanniemi. Saamaisten luoteisrannalta virtaa noin 400 metriä pitkä laskuoja länteen Kallaveteen (81,8 metriä mpy).

Saamaisten vesitilavuus on 15 592 000 kuutiometriä. Kymmenesosa vesitilavuudesta on yli 12 metrin syvyydessä.

Saamainen (04.272.1.034) kuuluu Kallaveden alueeseen (04.272), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Saamainen on suurjärvi Kallaveden jälkeen laajin Kallaveden alueen 127:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat, eli Pieni-Saamainen ja Hepojärvi, ovat alle neliökilometrin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saamainen, vakavesi, Leppävirta
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.4.2022.
3. ↑  Saamainen. Järviwiki. Viitattu 15.4.2022.
4. ↑  Kallaveden alue (04.272). Järviwiki. Viitattu 15.4.2022.
**Kubanin kansantasavalta** (ven. Кубанская Народная Республика, *Kubanskaja Narodnaja Respublika*, ukr. Кубанська Народна Республiка, *Kubanska Narodna Respublika*) oli bolševikkivastainen valtio Venäjän sisällissodan aikana. Kubanin kansantasavalta käsitti Kubanin alueen.

Kubanin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi 16. helmikuuta 1918. Kuban oli Ukrainan kansantasavallan liittolainen kunnes neuvostojoukot miehittivät sen. Kubanin kansantasavalta murskattiin 7. marraskuuta 1919, jolloin se oli ollut olemassa 21 kuukautta.

Historia
--------

Helmikuun vallankumouksen seurauksena Venäjän väliaikainen hallitus päätti jatkaa taistelua epäsuositussa Ensimmäisessä maailmansodassa. Päätöksen tuloksena Venäjän armeija alkoi hajota. Kubanin kasakat lähtivät rintamalta ja palasivat kotimaahansa suojelemaan sitä Turkin hyökkäykseltä. 

Venäjän keisarikunnan aikana Kubanin kasakoiden aluetta johti Tsaarin nimittämä Ataman. Maaliskuussa 1917 Kubanin Rada julisti itsensä ainoaksi johtoelimeksi. Kubanin Rada ilmoitti aikovansa perustaa sotilashallituksen, joka ottaisi Kubanin haltuunsa ja 17. kesäkuuta Kubanin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi.

6. marraskuuta 1919 Anton Denikin määräsi Radan toiminnan lopetettavaksi ja pidätti atamaani Alexander Filimonovin avustuksella kymmenen sen jäsentä. Pariisin rauhankonferenssin valtuuskunnan jäsen hirtettiin julkisesti syytettynä maanpetoksesta. Suurin osa kasakoista liittyi Etelä-Venäjän asevoimiin. Joulukuussa 1919 Denikin lyötiin ja oli selvää että Bolševikit valtaisivat Kubanin. Rada onnistuttiin kokoamaan uudelleen, mutta vuonna 1920 Puna-Armeija valtasi suurimman osa Kubanista ja Rada sekä valkoinen armeija häädettiin.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kuban People's Republic 

1. Minahan, James (2000). One Europe, Many Nations: A Historical Dictionary of European National. Greenwood Press. ISBN 0-313-30984-1.

2. 

3.As stated by Khoyski, Official Azerbaijan Archives, folio.895, list.1, w. 288, pp.28-49

4.Kubijovyč, Volodymyr (1963). Ukraine: A Concise Encyclopedia. Toronto: University of Toronto Press. pp. 790–793.

5.

6.
**Levern Donaline Spencer** (s. 23. kesäkuuta 1984) on saintlucialainen korkeushyppääjä.

Spencer on opiskellut ja kilpaillut Yhdysvalloissa Georgian yliopiston yleisurheilujoukkueessa. Hänet on myös nähty useasti Suomessa kilpailemassa Eliittikisoissa.

Spencer voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 2015 tuloksella 194 ja 2019 tuloksella 187 sekä sai pronssia 2007. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 2018 tuloksella 195 sekä pronssia 2010 ja 2014. Hän sijoittui kolmanneksi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 sekä maanosien cupissa 2010 ja maanosien cupissa 2018. Hän voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 2001, 2005, 2008, 2009, 2011 ja 2013 sekä kultaa Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa 2018. MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi Moskovassa 2013 ja 12:nneksi Pekingissä 2015. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 2014, viides 2016 ja kymmenes 2018. Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 ja sijoittui finaalin kuudenneksi. Kyseessä on Saint Lucian kaikkien aikojen paras olympiasijoitus.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF

Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 24,22 (2005)
* Pituushyppy: 608 (2014)
* **Korkeushyppy: 198 (2010)**

Sisäradat
* Korkeushyppy: 195 (2014)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Levern Spencer Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Women's High jump - 22th July *the-sports.org*. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Levern Spencer Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Leveysaste** ilmaisee pisteen pohjois–etelä-suuntaisen sijainnin Maan pinnalla. Sen arvo vaihtelee päiväntasaajan 0°:sta napojen 90°:een. Leveysastetta käytetään yhdessä pituusasteiden kanssa määritettäessä pisteen tarkkaa sijaintia.

Mittaaminen
-----------

Leveysastetta (φ) mitataan astein (°) kulmamittana päiväntasaajan 0°:sta (matalat leveysasteet) napojen 90°:seen (korkeat leveysasteet). Leveyspiirin sijainnilla on absoluuttinen arvo, mutta leveysaste on arvojen vaihteluväli. Leveysaste (°) voidaan jakaa 60 minuuttiin (′) ja edelleen 60 sekuntiin (″). Nämä minuutit ja sekunnit ilmoitetaan maapallon navan puolelta, eli esim. leveyspiiri 23° 26′ 22″ S on kauempana päiväntasaajalta kuin leveyspiiri 23° 00′ 00″ S.

Merkitseminen
-------------

Pohjoista leveyttä merkitään yleensä kirjaimella N, eteläistä kirjaimella S. Joskus eteläinen leveys annetaan negatiivisena, pohjoinen positiivisena. Esimerkiksi Suomen mantereen pohjoisin kohta Utsjoen Nuorgamissa sijaitsee leveyspiirillä 70° 05′ N ja eteläisin Hangon Tulliniemessä vastaavasti kohdalla 59° 48′ N.

Leveysasteet muissa koordinaatistoissa
--------------------------------------

Ekliptisessä koordinaatistossa, jonka pohjana on eläinrata, määritellään ekliptinen latitudi. Galaktinen latitudi on leveysaste galaktisessa koordinaatistossa. Galaktinen 0-leveysaste seuraa Linnunradan tasoa.

Katso myös
----------

* Leveyspiiri

Lähteet
-------

1. ↑  Paikallissään asemakuvaukset Ilmatieteen Laitos. Viitattu 21.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leveysaste** Wikimedia Commonsissa
**Leveäevämolli** (*Poecilia latipinna*) on hammaskarppien (Poeciliidae) heimoon kuuluva subtrooppisissa vesissä elävä kalalaji. Kalan tieteellinen lajinimi *latipinna* tulee latinan kielen sanoista *latus*, joka merkitsee leveää tai laajaa ja *pinna*, joka merkitsee evää.

Luonnossa leveäevämollit ovat väriltään hopeanhohtoisen vihreitä, mutta akvaarioissa pidettävät kannat ovat usein mustia. Lajin suu on ylöspäin suuntautunut. Huomattavin ominaisuus on urosten suuri purjemainen selkäevä. Leveäevämollin pituus on luonnossa tavallisesti 3,4 senttimetrin luokkaa. Naaraiden maksimipituus on 10 ja urosten 15 senttimetriä. Akvaario-olosuhteissa laji kasvaa tavallisesti 10 senttimetrin mittaiseksi.

Leveäevämollia tavataan Yhdysvalloissa alueella Pohjois-Carolinasta Teksasiin ja Jukatanin niemimaalle Meksikossa. Sitä tavataan myös vieraslajina useilla alueilla, kuten Kaliforniassa, jossa se on verottanut aavikkokillin (*Cyprinodon macularius*) populaatioiden kokoa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen LC.

Luonnossa leveäevämolli saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 6,7 senttimetrin mittaisena, mutta tämä voi vaihdella 5 ja 9,5 senttimetrin välillä. Leveäevämollin peräevä on kehittynyt sauvamaiseksi eväsiittimeksi, ja siittiöt siirtyvät parittelussa sitä pitkin. Naaras synnyttää noin 28 päivän kantoajan jälkeen 10–100 poikasta. Luonnossa leveäevämollit elävät enimmäkseen murtovesissä, joten niiden akvaarion veteen voi lisätä hiukan suolaa. Tämä voi auttaa sieni-infektioiden torjumisessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  NatureServe: *Poecilia latipinna* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  *Poecilia latipinna* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  David Alderton: *Värikäs akvaario*, s. 96. Tammi, 1998. ISBN 951-31-1170-9.
4. ↑  Poecilia latipinna *Florida Museum*. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q906572
* Wikispecies: Poecilia latipinna
* AFD: Poecilia\_latipinna
* BOLD: 140668
* CoL: 7855L
* EoL: 211989
* FishBase: 3226
* GBIF: 5203752
* iNaturalist: 109885
* IRMNG: 10572431
* ISC: 68203
* ITIS: 165898
* IUCN: 191748
* NAS: 858
* NatureServe: 2.102340
* NCBI: 48699
* NZOR: 42c7cd72-e94e-4e56-a739-0d40832442bf
* WoRMS: 275348

 |

 |
**Roger Bourdin** (14. kesäkuuta 1900 Levallois-Perret, Ranska – 14. syyskuuta 1973 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Bourdin opiskeli Pariisin konservatoriossa André Gressen ja Jacques Isnardonin johdolla. Hän teki debyyttinsä Opéra-Comiquessa vuonna 1922 Lescaut’n roolissa Jules Massenet’n oopperassa *Manon*. Hän lauloi Opéra-Comiquessa säännöllisesti 1960-luvun puoleenväliin saakka. Bourdin teki ensimmäisen esiintymisensä Pariisin oopperassa tulkitsemalla Henri Rabaud’n *Mârouf, savetier du Cairen* nimiroolin vuonna 1942. Hän loi Pariisin oopperassa Darius Milhaud’n oopperan *Bolívar* nimiroolin vuonna 1950. Bourdin loi rooleja myös Gabriel Piernén, Jacques Ibertin ja Marcel Bertrandin oopperoissa.

Ainoan esiintymisensä Covent Gardenissa Bourdin teki vuonna 1930 Claude Debussyn *Pelléas et Mélisande* -oopperan Pelléasin roolissa Maggie Teyten tulkitessa toisen nimiosan. 1940-luvulla Bourdin esiintyi Pariisin oopperassa Athanaëlina vaimonsa, sopraano Géori Bouén esiintyessä nimiroolissa Jules Massenet’n *Thaïsissa*. Bourdin tulkitsi myös muita kuin ranskalaisia rooleja, esimerkiksi Beckmesserin (*Nürnbergin mestarilaulajat*), Scarpian (*Tosca*) ja Figaron (*Figaron häät*). Kirjailija Françoise Bourdin oli Roger Bourdinin ja Géori Bouén tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Williams Macy, The Grove Book of Opera Singers Oxford University Press 2008, viitattu 15.2.2023
2. ↑  The death of Françoise Bourdin, popular novelist with a singular universe News in France 2022, viitattu 15.2.2023

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**This Morning with Richard Not Judy** eli **TMWRNJ** (epämuodollinen akronymi) oli pääosina esiintyneiden Stewart Leen ja Richard Herringin käsikirjoittama ja BBC Two kanavan esittämä brittiläinen tv-komediasarja, jota on esitetty kaksi tuotantokautta 1998–1999.

Ohjelma koostui Leen ja Herringin luomien uusien hahmojen ja edellisestä yhteistyöstä syntyneiden hahmojen yhdistelmästä. Se kuvattiin keskusteluohjelman kaavalla studioyleisön edessä. Sketsit ei olleet tyypillisiä ja usein keskittyivät Richard Herringin outoihin pakkomielteisiin ja hahmoihin. BBC itse luonnehtii ohjelmaa "haaveelliseksi" ja sanoo, että "kaikki osat olivat ainakin osittain kummallisia ja tosiaan enimmäkseen hyvin outoja".

**TMWRNJ** oli monien valitusten aihe johtuen siitä, että se esitettiin sunnuntaisin lounasaikaan sen aikuissisällöstä välittämättä. Esimerkiksi *The Sunday Heroes* nimisessä sketseissä esiintyi Stewart Lee Jeesuksena ja vastasi opetuslastensa kysymyksiin—etenkin tämä sketsi loukkasi uskovaisia ympäri Britanniaa. Vasta 18 jakson ja hieman yli vuoden verran esittämisajan jälkeen ohjelma peruttiin ja se jäi faniensa kiintyneesti muistamaksi kulttisarjaksi.

Toistuvia hahmoja ja aiheita ovat mm. jättiläinen puhuva appelsiini *The Curious Orange* (jonka nimi viittaa Utelias Vilin englanninkieliseen nimeen, *Curious George*), *Unusual Priest* niminen epätavallinen pappi, joka esittää eettisiä ongelmia ja keksii niille yhä naurettavampia ratkaisuja, ja sisäelimien lastenohjelma *The Organ Gang*.

Lähteet
-------

1. ↑  This Morning With Richard Not Judy BBC.   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lee and Herring komediakaksikon virallinen sivu
* Stewart Leen linkit jokaiseen jaksoon Google Videolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Thismiaceae** on yksisirkkaisten Dioscoreales-lahkoon kuuluva kasviheimo.

Tuntomerkit
-----------

Kasvit ovat pienikokoisia, sienijuuren varassa eläviä, ja siten lehtivihreättömiä marraskasveja, joiden juuret ovat korallimaisia, matomaisia tai mukulamaisia; juurikarvat puuttuvat. Lehdet ovat surkastuneet suomuiksi. Kukinto on toisinaan haarainen, ja ainakin suvussa *Haplothismia* viuhkomainen, tai kukat sijaitsevat yksittäin. Kukat ovat tavallisesti säteittäisiä, joskus vastakohtaisia ja ulkonäöltään luonteenomaisia, usein pientä meduusaa tai sientä muistuttavia. Tavallisesti kehätorven suulla on lyhyiden ulokkeiden muodostama kiehkura, ja kehätorvi on hyvin kehittynyt, alaosasta laajentunut. Heteet ovat enemmän tai vähemmän yhtyneet toisiinsa ja kiinnittyvät kehätorven kärkeen. Ponsissa on pidentyneet lokerositeet, ja palhot ovat eri tavoin kuviollisia. Kehänalaisessa sikiäimessä istukat ovat erillisinä pylväinä ja usein erillään sikiäimen seinämästä. Vartalo on lyhyt ja tavallisesti haarainen. Luotit ovat pallomaisia tai pitkänomaisia. Hedelmä avautuu epäsäännöllisesti ja sisältää vähäpätöisiä siemeniä, joissa on erilaistumaton alkio.

Levinneisyys
------------

Heimo on levinnyt hyvin laikuttaisesti pääasiassa tropiikkiin ja subtropiikkiin.

Luokittelu
----------

Heimossa on viisi sukua ja 55 lajia, joista enin osa on suvussa *Thismia* (45 lajia). Lähin sukulaisheimo on Taccaceae (viiksikit).

Suvut:

* *Afrothismia* (Engl.) Schlechter
* *Geomitra* Beccari
* *Haplothismia* Airy Shaw
* *Oxygyne* Schltr.
* *Thismia* Griffith
* *Tiputinia* P.Berry & C.Woodward

*Afrothismia*-suvun systemaattinen asema on epävarma. Siihen kuuluu 16 länsi- ja itäafrikkalaista lajia, joiden juurakossa on pieniä itusilmuja (bulbilleja), kukinto on viuhkomainen, kukat usein vastakohtaisia, kehäkiehkurat erilaistumattomia, kehäputki tavallisesti kuroutunut kahteen osaan, lokerositeet laajentuneet ja yhtyneet luotiin ja hedelmä kansiluomainen.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001, viittaus 17.12.2014
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuvia:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134352
* APNI: 165007
* ATRF: Thismiaceae
* BioLib: 100031
* GBIF: 4923788
* GRIN: 1121
* iNaturalist: 71646
* IRMNG: 115483
* ITIS: 955080
* NCBI: 1898023
* Open Tree of Life: 6017428
* Tropicos: 50304863
* uBio: 1864408
* VicFlora: e25d3dd9-65e6-47c3-acda-2037122418a2
* Watson & Dallwitz: thismiac

 |

 |
Nelimastoparkki Loch Torridon
Loch Torridon
**Loch Torridon** oli suomalainen nelimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1881. Parkki oli uusikaupunkilaisen varustamon omistuksessa 1912-1915. Laiva vaurioitui pahoin myrskyssä joulukuussa 1914 Pohjois-Atlantilla ja sen hylky sytytettiin tuleen miehistön poistuttua laivasta tammikuussa 1915.

Parkki Loch Torridonin rakensi Barclay, Curle & Co. Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1881 glasgowilaiselle General Shipping Company (Aitken, Lilburn & Co.)-varustamolle villankuljetukseen Australian reitille. Laivan vetoisuus oli 1 999 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 200 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,57 metriä, leveys 12,95 metriä ja syväys 7,31 metriä. Laiva oli onnistuneen suunnittelun ansiosta nopea ja helposti ohjattava. Robert Pattman (1851-1912) oli laivan kapteenina 1882-1909 ja hänen johdollaan laiva purjehti 25 kertaa maapallon ympäri ja teki lukuisia nopeusennätyksiä.

Suomeen parkki ostettiin Aitken & Lilburn Co.-varustamolta Glasgowista vuonna 1912. Loch Torridon lähti viimeiselle matkalleen puutavaralastissa Norjan Fredrikstadista kohti Australian Geelongia 11. joulukuuta 1914. Laiva menetti Pohjois-Atlantilla osan rikistään myrskyssä juoulukuun 1914 lopulla ja laivan ruumaan ja kajuuttaan tunkeutui vettä rikkoutneen skailettin kautta. Englantilainen matkustaja-alus S/S Orduna pelasti laivan 23 hengen miehistön 24. tammikuuta 1915 Irlannin länsipuolella. Miehistön poistuttua parkin luukut avattiin ja sen lasti sytytettiin tuleen jotta laivan hylky ei olisi vaaraksi merenkululle. Loch Torridonin sisaralus oli nelimastoparkki Loch Moidart.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Loch Torridon (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Nelimastoinen rautaparkki Loch Torridon (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Loch Torridon (Arkistoitu – Internet Archive)
Lakonialainen lakaina, 500-luku eaa.
**Lakaina** (m.kreik. λάκαινα, ’lakonialainen malja’) on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona kreikkalaisesta keramiikasta.

Lakainan alkuperä oli sen nimen mukaisesti Spartassa ja muualla Lakoniassa. Vaasityypin nimi on feminiini sanasta *Lakōn* (Λάκων), ’lakonialainen’, ja tarkoittaa maljatyypin lisäksi myös lakonialaista naista. Lakaina-tyyppi jäi pois käytöstä 400-luvun eaa. alkupuolella.

Lakaina on muodoltaan korkea, sylinterimäinen juomamalja, jossa on korkea reuna ja kaksi vaakasuuntaista kädensijaa. Alaosa kädensijoineen muistuttaa jossakin määrin kyliksiä. Lakainassa ei kuitenkaan ole varrellista jalkaa.

* Lakainan muoto.Lakainan muoto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Λάκαινα, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Λάκων, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. ↑  Schierup, Stine: *The Regional Production of Red Figure Pottery: Greece, Manga Graecia and Etruria*, s. 142. ISD LLC, 2014. ISBN 8771243941. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **lakainat** Wikimedia Commonsissa
**Eila Helena Futtari** (19. lokakuuta 1919 Kokemäki – 22. syyskuuta 1973 Porvoo) oli suomalainen näyttelijä, lausuntataiteilija ja lausunnanopettaja.

Elämä ja ura
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| "Tummanuhkeassa Helena Futtarissa ruumiillistuu kypsän naisen kuuma seksuaalisuus, joka etsii tyydyttämistään. Sillankorvan haulikko on yhtä varmoissa käsissä kuin kaulinkin." | "|
| **– *Kansan Uutisten* arvostelija luonnehtii Futtarin suoritusta *Sillankorvan emännässä*** |

Helena Futtarin vanhemmat olivat maanviljelijä Hannes Futtari ja Elina Turro. Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen Futtari teki opintomatkoja Euroopan taidekeskuksiin. Hän toimi lausunnanopettajana Kuopiossa, Helsingissä ja Kotkassa. Vuosina 1956–1960 hän oli kiinnitettynä Intimiteatteriin. Futtari työskenteli vierailevana näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa ja Kotkan kaupunginteatterissa.

Futtarin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Herrojen Eeva (kappaleessa *Kihlaus*), rouva Tabret (*Pyhä liekki*), rouva Vuorinen (*Kunnioittaen*), Ama (*Suezin itäpuolella*) ja Varja (*Kirsikkapuisto*). Näytelmässä *Niskavuoren Heta* hän tulkitsi nimiosan.

Valkokankailla Futtari nähtiin kolmeen otteeseen. Kolmiodraamassa *Sillankorvan emäntä* hän teki vahvan roolitulkinnan maalaistalon
valtiattarena. Lisäksi hänellä oli radio- ja televisiotehtäviä.

Helena Futtarin puoliso oli hovioikeudenneuvos Hannes Hartikainen. Hänellä on tytär, Elina Maaria (s. 1961).

Filmografia
-----------

### Elokuvat

* *Sillankorvan emäntä* (1953)
* *Herrojen Eeva* (1954)
* 'Taas tyttö kadoksissa! *(1957)*

### Televisiotuotannot

* *Rippiaita* (1959)
* *Kuopion takana* (1959)
* *Juomalasi* (1960)
* *Ei koskaan pilanpäiten* (1964)
* *Lapsuuteni* (1967)
* *Teatterituokio* (1969)

Lähteet
-------

* Elonet
* IMDb

### Viitteet

1. 1 2
2. 1 2 3 4 5  Verneri Veistäjä (toim.): *Teatterin maailma 1965, Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*, s. 148. Helsinki: Tammi, 1965.

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Futtari Elonetissä.
* Kuvakokoelmat.fi[vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Helena Kuivaniemi** (s. 7. lokakuuta 1959 Kärsämäki) on suomalainen lääketieteen tohtori ja kansainvälistä uraa tehnyt geenitutkija, joka on erikoistunut perinnöllisiin sairauksiin. Vuodesta 2015 hän on toiminut eteläafrikkalaisen Stellenboschin yliopiston professorina.

Kuivaniemi väitteli 25-vuotiaana tohtoriksi Oulun yliopistossa toukokuussa 1985 ja lähti luomaan tutkijanuraa Yhdysvaltoihin. Hän opetti vuoden verran Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä ja työskenteli sitten 1986–1995 Thomas Jeffersonin yliopistossa Pennsylvaniassa muun muassa tutkijaryhmässä, joka löysi aortan aneurysmaa aiheuttavan geenin. Vuonna 1992 hän oli vierailevana tutkijana MeiKai-yliopistossa Japanissa, ja vuonna 1992 hänet nimitettiin Oulun yliopiston dosentiksi.

Kuivaniemi toimi Waynen osavaltionyliopiston apulaisprofessorina Michiganissa vuodesta 1995 ja professorina vuodesta 2004 vuoteen 2009. Tuolloin hän kuului tutkijaryhmään, joka selvitti aivovaltimoaneurysman periytyvyyttä yhteistyönä Waynen ja Kuopion yliopiston kesken.

Vuosina 2010–2015 hän toimi Philadelphiassa Temple Universityn apulaisprofessorina ja sai sitten professuurin eteläafrikkalaisesta Stellenboschin yliopistosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Helena Kuivaniemi, Faculty of Medicine and Health Sciences, Stellenbosch University *Researchgate*. Viitattu 28.4.2022.
2. ↑  Vehkakoski, Vellamo: Vain työpaikka saisi palaamaan.  *Helsingin Sanomat*, 29.6.1993, s. 5. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Varteva, Risto: Tutkijan ura on kova.  *Helsingin Sanomat*, 1.10.1985, s. 43. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Salo, Maisa: Suomalais-amerikkalainen ryhmä löysi valtimon pullistajageenin.  *Helsingin Sanomat*, 3.11.1990. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 28.4.2022.
5. 1 2  Kuivaniemi, S Helena. (2015). In T. Moy (Ed.), *American Men & Women of Science: A Biographical Directory of Today’s Leaders in Physical, Biological and Related Sciences* (33rd ed. Vol. 8, p. 4841). Gale. Artikkelin maksullinen verkkoversio, viitattu 28.4.2022.
6. ↑  Aivovaltimopullistumaan liittyvä geeni paikannettiin *Turun Sanomat*.  22.3.2004. Viitattu 28.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |