recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toyota Prius C** on Toyotan vuosina 2011–2021 valmistama pieni hybridiautomalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Toyota Yaris. Japanissa mallia myytiin nimellä **Toyota Aqua**. Euroopan markkinoille autoa ei tuotu lainkaan, sillä Toyotalla oli eurooppalaisessa mallistossaan Yariksen hybridiversio.

Malli esiteltiin Aqua-nimisenä Tokion autonäyttelyssä marraskuussa 2011. Autossa on nelisylinterinen 1,5-litrainen (74 hv) bensiinimoottori sekä 61-hevosvoimainen sähkömoottori, joiden yhteisteho on 100 hevosvoimaa. Voimansiirtona on portaaton CVT-automaattivaihteisto ja etuveto.

Facelift-mallin (2014) Toyota Prius C.
Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Prius C. Uudistuksia tehtiin etusäleikköön sekä ajo- ja takavaloihin.

Facelift-mallin (2017) Toyota Prius C.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2017, jolloin malliin tehtiin muutoksia etupuskuriin, ajo- ja takavaloihin, etusäleikköön sekä konepeltiin. Autosta esiteltiin samalla myös crossover-versio, jossa on koria suojaavia mustia muoviosia, kattokaiteet ja perusmallista eroavia ulkonäöllisiä yksityiskohtia.

Toyota Prius C Crossover

Lähteet
-------

1. ↑  Live Photos of the New Toyota Aqua or Prius C from the Tokyo Motor Show *Carscoops*.  1.12.2011. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  2015 Toyota Prius C is still colorful, still gets 53 mpg *Autoblog*.  19.11.2014. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Toyota Aqua Aka The Prius C Gets A Facelift And A New Crossover Variant *Carscoops*.  21.6.2017. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toyota Prius C** Wikimedia Commonsissa
**Timo Isto Juhani Louna** (s. 8. helmikuuta 1965 Lahti) on Keuruun entinen kaupunginjohtaja ja Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän strategiajohtaja.

Timo Louna syntyi Erkki Lounan ja Viena Lounan (o.s. Kaivolainen) perheeseen. Hänen puolisonsa on maatalous- ja metsätieteiden maisteri, agronomi Sari Louna (o.s. Saarimäki). Louna kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1984 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi ja metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992. Hän oli Kuusamon elinkeinojohtaja 1995–2001. Keuruun kaupunginjohtajaksi Louna valittiin vuonna 2001. Hän irtisanoutui kesällä 2015 ja siirtyi Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän toimitusjohtajaksi, mutta irtisanoi itsensä tästä tehtävästä joulukuussa 2016 ja siirtyi hyvinvointiyhtymän strategiajohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 555. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Keuruun kaupunginjohtaja Timo Louna irtisanoutui. Keskisuomalainen, 3.8.2015. (Viitattu 5.3.2018)
3. ↑  Timo Louna irtisanoutui - siirtyy strategiajohtajaksi. Seutu4, 19.12.2016. (Viitattu 5.3.2018)
**Isojärvi** (ruots. *Storträsket*) on metsämaan ympäröimä järvi Myrskylän länsiosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 10,1 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 70 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Isojärven pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä. Saaria ei ole. Niemimaa jakaa järven eteläosan lounaiseen ja kaakkoiseen lahteen. Niiden pohjoispuolinen vähintään kuusi metriä syvä alue kattaa noin puolet järven pinta-alasta, syvin kohta sijaitsee järven pohjoisosassa. Rannat ovat paikoin jyrkät. Isojärvi laskee etelään Myrskylänjokeen, joka virtaa järven itäpuolitse.

Isojärven vesitilavuus on 573 000 kuutiometriä eli 573 miljoonaa litraa.

Isojärvi (16.005.1.008) kuuluu Myrskylänjoen valuma-alueeseen (16.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Isojärvi on kuudenneksi laajin Myrskylänjoen valuma-alueen kahdeksasta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isojärvi, vakavesi, Myrskylä
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.10.2021.
3. ↑  Isojärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
4. ↑  Myrskylänjoen valuma-alue (16.005). Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
Veitsisaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Jyväskylä (Korpilahti)Keski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
82,5 m  |
| Pinta-ala | 
1,4 ha  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Veitsisaari**  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylän Korpilahdella. Saari sijaitsee Päijänteen Vanhanselän pohjoispuolella olevassa saaristossa.

Maantietoa
----------

Saari on 260 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se sijaitsee Ryhinselän ja Korospohjan lahtien välisessä pienellä järvenselällä. Sitä ympäröi sellaiset saaret kuin Pärnäsaari idässä, Kumina ja Mustasaari etelässä, Ryhinsaari lännessä ja Iso Kaitasaari pohjoisessa. Saaren korkein huippu, joka sijaitsee keskellä saarta, yltää noin 82,5 metrin korkeuteen merenpinnasta. Se kohoaa silloin noin neljän metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saarella on kartan mukaan kuusi rakennusta, joista ainakin yksi on vapaa-ajan asunto.

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Veitsisaari, Jyväskylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
2. ↑  Veitsisaari, Jyväskylä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
3. ↑  Veitsisaari, Jyväskylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
4. Paikkatieto: Veitsisaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 10.9.2019
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Veitikka** oli Helsingissä vuosina 1871–1872 ilmestynyt pilalehti.

Ruotsinkielisestä *Kurresta* virikkeensä saanut *Veitikka* oli ensimmäinen suomenkielinen pilalehti. Sen vastaava toimittaja oli Oskar Gröneqvist, mutta käytännössä lehteä lienee toimittanut fennomaaneihin kuulunut C. G. Swan. Kahdesti kuukaudessa ilmestynyt *Veitikka* sai pilakuvansa aluksi puunkaivertaja Viktor Nordlingilta, mutta tämän kuoltua se joutui tyytymään satunnaiseen kuvitukseen.

*Veitikan* pilkan kohteita olivat ruotsinmieliset, liberaalit ja hallintobyrokratia. Lehti joutui jatkuvasti sensuurin hampaisiin ja yksi sen numeroista kiellettiin kokonaan. Kesällä 1871 Gröneqvist luovutti vetovastuun Gustaf Ticklénille. *Veitikan* ilmestyminen katkesi keväällä 1872. Seuraavana vuonna Ticklén yritti jatkaa lehden julkaisemista, mutta painoasiain ylihallitus peruutti sen julkaisuluvan sensori C. R. Lindbergin esityksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*, s. 302–303. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

Aiheesta muualla
----------------

* *Veitikka* digitoituna kansalliskirjastossa
Richard Blackwell vuonna 2008.
**Richard Blackwell**, tunnettu nimellä **Mr. Blackwell** (oik. *Richard Sylvan Selzer*, 29. elokuuta 1922 – 19. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen muotiasiantuntija, joka tuli tunnetuksi alettuaan laatia luetteloa huonoimmin pukeutuneista julkisuuden henkilöistä.

Blackwell esiintyi televisiossa ja laati katsauksen Oscar-juhlien pukeutumisesta. Aiemmin hän oli myös muotisuunnittelija ja suunnitteli muotihuoneensa "House of Blackwell" nimissä juhlapukuja Yvonne DeCarlolle, Jayne Mansfieldille, Dorothy Lamourille, Jane Russellille ja Nancy Reaganille. Hän aloitti näyttelijänuran jo lapsena ja esiintyi ajoittain nimellä *Dick Ellis*.

Blackwell kirjoitti kaksi kirjaa *Mr. Blackwell: 30 Years of Fashion Fiascos* ja omaelämäkerran *From Rags to Bitches*.

Hänen pitkäaikainen seuralaisensa oli Robert Spencer.

Lähteet
-------

1. ↑  Out in Hollywood, Greg Hernandez (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 21.10.2008

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Blackwellin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Mr. Blackwellin haastattelu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Filosofisia aikakausjulkaisuja** eli filosofiaa käsitteleviä tiedejulkaisuja on ilmestynyt laajemmin 1800-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta saakka. Niiden kulta-aikaa ovat olleet erityisesti vuodet 1890–1960. Nykyisin julkaisut toimivat usein ennen kaikkea nousevien filosofien julkaisuareenana.

Historiaa
---------

Ensimmäisiä tieteellisiä aikakausjulkaisuja alettiin julkaista 1600-luvulla. Näihin lukeutuvat *Journal des savants* (1655) ja *Acta eruditorum* (1682). Myös Royal Society (*Philosophical Transactions of the Royal Society*, 1665) ja Ranskan akatemia alkoivat julkaista omia julkaisujaan pian perustamisensa jälkeen.

Ensimmäisiä varsinaisia filosofisia julkaisuja olivat William Torrey Harrisin perustama *Journal of Speculative Philosophy* (1867–1893), Alexander Bainin perustama *Mind* (1876–), Théodule Ribotin perustama *Revue philosophique* (1876–) sekä Ludwig Steinin perustama *Archiv für Geschichte der Philosophie* (1888–). Hieman myöhemmin alkoivat ilmestyä *Monist* (1888–), *Ethics* (1890–), *Proceedings of the Aristotelian Society* (1891–), *Philosophical Review* (1892–), *Revue de métaphysique et de morale* (1893–) ja *Kant-Studien* (1896–).

1900-luvulla perustetuista julkaisuista merkittävimpiä ovat *Journal of Philosophy* (1904), *Philosophy* (1926), Wienin piirin *Erkenntnis* (1930–1940), *The Journal of Symbolic Logic* (1936–) ja *Review of Metaphysics* (1947–).

Merkittävimmät suomalaiset filosofiset aikakausjulkaisut ovat olleet Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirjat *Ajatus* (1926–) ja *Acta Philosophica Fennica* (1935–), sekä filosofinen aikakauslehti *Niin & näin* (1994–). Filosofiaa on julkaistu myös *Königsberg*-lehdessä (1996/97). Filosofisina keskustelufoorumeina ovat toimineet myös mm. *Ateneum*, *Aika*, *Euterpe* (1901–1905), *Finsk Tidskrift* (1876–), *Genesis*, *Nykyaika* (1898–1899), *Teologinen aikakauskirja*, *Valvoja* (1881–) ja *Vartija* (1888–).

Katso myös
----------

* Luettelo filosofisista aikakausjulkaisuista
* Filosofiset tietosanakirjat

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Quinton, The Rt. Hon. Lord: "Journals of philosophy". Teoksessa Honderich, Ted (toim.): *The Oxford Companion to Philosophy. New edition*. New York: Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-926479-1.
2. ↑  XVII. Later Philosophy. – § 14. The Journal of Speculative Philosophy (VOLUME XVII. Later National Literature, Part II.) *The Cambridge History of English and American Literature in 18 Volumes (1907–21)*. Viitattu 27. syyskuuta 2007.
3. ↑  Revue philosophique de la France et de l'étranger *pedagogie.ac-toulouse.fr*.  Arkistoitu 2.11.2007. Viitattu 27. syyskuuta 2007.
4. ↑  Archiv für Geschichte der Philosophie / Archives of History of Philosophy *Genamics JournalSeek*. Viitattu 27. syyskuuta 2007.
5. ↑  Suomalaisen filosofian kronikka Niin & näin.  Arkistoitu 15.11.2012. Viitattu 27. syyskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Philosophy Journals (englanniksi)
* Philosophy Journals (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* On-line information about journals in philosophy and related disciplines (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Andrés Escobar Saldarriaga** (13. maaliskuuta 1967 Medellín, Kolumbia – 2. heinäkuuta 1994 Medellín, Kolumbia) oli kolumbialainen jalkapalloilija.

Escobar teki Kolumbian paidassa oman maalin tärkeässä 1994 MM-kilpailujen ottelussa. Hänet murhattiin kotimaassaan kymmenen päivää myöhemmin.

Ura
---

Escobaria pidettiin yhtenä sukupolvensa parhaista kolumbialaisista pelaajista. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.

Escobar edusti seuratasolla kotimaassaan Atlético Nacionalia vuosina 1987–1989 ja 1990–1994 sekä Sveitsissä Young Boysia vuosina 1989–1990. Hän voitti Atlético Nacionalin riveissä Copa Libertadoresin vuonna 1989 ja Kolumbian-mestaruuden vuonna 1991. Kolumbian maajoukkueessa Escobar pelasi 50 ottelua vuosina 1988–1994 ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Kolumbiaa MM-kilpailuissa vuosina 1990 ja 1994 sekä Copa Américassa vuosina 1989 ja 1991.

Kuuluisan oman maalinsa Escobar teki 22. kesäkuuta 1994 alkulohkovaiheen toisen kierroksen ottelussa isäntäjoukkue Yhdysvaltoja vastaan. Hän yritti katkaista Yhdysvaltain John Harkesin keskityksen ja ohjasi pallon omaan maaliin. Maali oli Yhdysvaltain 2–1-voittoon päättyneen ottelun avausmaali. Tappion seurauksena Kolumbia jäi turnauksessa alkulohkoonsa.

Murha
-----

Escobar murhattiin 2. heinäkuuta 1994 baarin edustalla kotikaupungissaan Medellínissä. Hänet ampui Humberto Muñoz Castro. Castro sai teostaan alun perin 43 vuoden vankeustuomion vuonna 1995. Hän kuitenkin vapautui hyvän käytöksen vuoksi jo vuonna 2005.

Murhan tarkka motiivi on jäänyt epäselväksi. Joidenkin arvioiden mukaan murha oli kosto omasta maalista. Toisten arvioiden mukaan taas se oli vain seurausta baarin ulkopuolella sattuneesta sanaharkasta. Medellín tunnetaan väkivaltaisena kaupunkina. Escobarin ampuja oli hävinnyt rahaa vedonlyönnissä oman maalin vuoksi. Ampuja oli huutanut jokaisen ampumansa laukauksen jälkeen: *Maali!*. Myös huumekartellien arvellaan veikanneen suurilla summilla Kolumbian menestyksen puolesta. Keskikenttäpelaaja Gabriel Gómez oli lähtenyt turnauksesta jo aiemmin, kun hänen perhettään oli uhkailtu.

Lähteet
-------

1. ↑  E-lohko ratkeaa päätösotteluissa  21.6.2006. MTV3 Internet. Viitattu 9.4.2012.
2. ↑  Escobar killer is free after 12 years in prison Yahoo.  Arkistoitu 24.6.2006. Viitattu 9.4.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Mikko Partanen: "Oma maali Escobarin kohtalona", *Kuningas jalkapallo*, s. 176. Vantaa: Intereuropean publications, 2003. ISBN 951-97920-7-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Dol Amroth** on Gondorin alaisuuteen kuuluva suuriruhtinaskunta J. R. R. Tolkienin kehittämässä Keski-Maan fantasiamaailmassa. *Tarussa sormusten herrasta* esiintyy Dol Amrothin kahdeskymmenestoinen suuriruhtinas, Imrahil, joka on yksi Gondorin armeijan päälliköistä.

Dol Amrothin satamakaupunki sijaitsee Belfalasin niemimaan länsirannikolla Suuren Meren rannalla. Suuriruhtinaiden hallitsemaa aluetta Ringló- ja Sernijokien välillä kutsutaan myös **Dor-en-Erniliksi**, "Ruhtinaan maaksi". Jossakin Dol Amrothin lähistöllä Morthondin suiston tuntumassa on Lórienin haltioiden muinainen satama Edhellond, joka hylättiin Kolmannen ajan toisen vuosituhannen lopulla, kun Lórienin viimeinen kuningas Amroth hukkui Belfalasin lahteen. Dol Amroth on nimetty Amrothin mukaan.

Tolkien luonnosteli Dol Amrothin ja sen suuriruhtinaiden alkuperästä kaksi toisistaan olennaisesti eroavaa versiota. Toisen mukaan suuriruhtinaat polveutuvat Belfalasissa asuneesta korkea-arvoisesta suvusta, joka oli saapunut Númenorista jo ennen sen häviötä. Kuningas Elendil, jolle he olivat sukua, antoi heille suuriruhtinaan arvonimen jo Toisen ajan lopulla ennen Viimeisen liiton sotaa. Toinen, yksityiskohtaisempi versio ajoittaa suuriruhtinaskunnan perustamisen vasta Kolmannen ajan 2000-luvun alkuun. Tällöin syntyi Belfalasissa asuneen Imrazôr Númenorilaisen ja salohaltia Mithrellasin liitosta poika Galador, josta tuli Dol Amrothin ensimmäinen suuriruhtinas ja josta kaikki myöhemmät suuriruhtinaat polveutuivat suoraan alenevassa polvessa.

Jälkimmäiseen tarinaan liittyy luettelo Dol Amrothin suuriruhtinaista, joskin toisesta kahdeksanteentoista heidät tunnetaan vain elinvuosiltaan. Vuosiluvut viittaavat Kolmanteen aikaan lukuun ottamatta kolmen viimeisenä luetellun suuriruhtinaan kuolinvuosia Neljännellä ajalla.

1. **Galador** (2004–2129)
2. (2060–2206)
3. (2120–2254)
4. (2172–2299)
5. (2225–2348)
6. (2274–2400)
7. (2324–2458)
8. (2373–2498)
9. (2418–2540)
10. (2463–2582)
11. (2505–2623)
12. (2546–2660)
13. (2588–2701)
14. (2627–2733)
15. (2671–2746; Umbarin merirosvot surmasivat hänet)
16. (2709–2799; kuoli taistelussa)
17. (2746–2859)
18. (2785–2899)
19. **Aglahad** (2827–2932)
20. **Angelimir** (2866–2977)
21. **Adrahil** (2917–3010)
22. **Imrahil** (2955–34 NA)
23. **Elphir** (2987–67 NA)
24. **Alphros** (3017–95 NA)

Lähteet
-------

1. ↑  Tolkien, J. R. R. (toim. Christopher Tolkien): *Keskeneräisten tarujen kirja*, s. 429–430. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-13429-5.
2. ↑  Tolkien, J. R. R. (toim. Christopher Tolkien): "The House of Dol Amroth", *The Peoples of Middle-earth (The History of Middle-earth, osa 12)*, s. 220–222. HarperCollins, 2002. ISBN 0-261-10348-2.
3. ↑  Tolkien, J. R. R. (toim. Christopher Tolkien): "The House of Dol Amroth", *The Peoples of Middle-earth (The History of Middle-earth, osa 12)*, s. 222–223. HarperCollins, 2002. ISBN 0-261-10348-2.
**Ibn Tulunin moskeija** on Egyptiä hallinneiden tulunidien hallitsijasuvun perustaja Ahmad ibn Tulunin rakennuttama moskeija nykyisessä Kairossa. Rakennuskompleksi on valmistunut vuonna 876 ja se tunnetaan esimerkiksi spiraalin muotoisesta minareetistaan. Nykyisin moskeija on Egyptin vanhin alkuperäisessä ulkomuodossaan säilynyt moskeija.

Historia
--------

Moskeijan minareetti.
Ibn Tulunin moskeijan rakennutti sen nimen mukaisesti Ahmad ibn Tulun, Egyptin tulunidien hallitsijasuvun perustaja. Ahmad ibn Tulun oli syntynyt nykyisessä Irakissa, joka tuolloin kuului abbasidien kalifaattiin. Abbasidikalifi al-Muttawakkil oli rakennuttanut valtakuntansa pääkaupunki Samarraan moskeijan, jolla oli omintakeinen spiraalin muotoinen minareetti. Minareetti Samarrassa toimi Ibn Tulunin moskeijan minareetin esikuvana. Minareetin alkuperään on tosin myös liitetty jälkipolvien tarina, jonka mukaan se sai alkunsa ibn Tulunin rullattua ajatuksissaan paperin sormensa ympärille. Kun virkamiehet ihmettelivät mitä hallitsija teki, hän selitti nolostuneena suunnittelevansa minareettia.

Moskeija rakennettiin uuteen al-Qattain kaupunkiin, jonka Ahmad ibn Tulun oli rakennuttanut al-Fustatin yhteyteen nykyisen Kairon kaupungin alueella. Moskeija valmistui vuonna 876 ja se on nykyisin Egyptin vanhin alkuperäisessä asussaan säilynyt moskeija. Al-Qattai tuhoutui miltei kokonaan abbasidien murskatessa tulunidien vallan Egyptissä sotaretkellä 900-luvun alussa. Moskeija säästyi kuitenkin lähes koko muun kaupungin tuhonneilta hävityksiltä. Moskeijaan tehtiin huomattavia korjaustöitä vuosina 1296 ja 1299. 1700-luvulla moskeijan tiloista tehtiin tehdas ja vuonna 1814 tilat jaettiin kauppiaille. Suojeltu historiallinen kohde rakennuksesta tuli vuonna 1890.

Rakennukset
-----------

Ibn Tulunin moskeijan rakennuskompleksi käsittää itse moskeijan ja sen ympärillä olevat kolme ulkopihaa. Rakennusten suunnittelu ja koristelu ovat saaneet innoituksensa abbasidien aikaisen Irakin arkkitehtuurista. Moskeijan pihoja halkovat stukkolla koristellut arkadit. Moskeijan spiraalin muotoisessa minareetissa on kolme kerrosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrei Sergejeff: "6. Autonomisen Egyptin aika", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-573-3.
2. 1 2 3  Mosque of Aḥmad ibn Ṭūlūn Encyclopaedia Britannica. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ibn Tulunin moskeija** Wikimedia Commonsissa
Lojan kaupungintalon seinässä Granadassa on muistolaatta, jossa mainitaan Ibn al-Khatib. 
**Ibn al-Khatib** tai **Muhammad ibn Abd Allah ibn Said ibn Ali ibn Ahmad al-Salmani** (16. marraskuuta 1313 Loja, Granada – 1374 Fès, Marokko) oli runoilija, kirjailija, historioitsija, filosofi, lääkäri ja poliitikko Granadan emiraatista. Hänen muwaššah- mittaiset runonsa koristavat Alhambran palatsin seiniä ja niitä sävelletty lauluiksi.

Elämä
-----

Ibn al-Khatib palveli Yusuf I:n hovissa ja nimitettiin kuninkaallisen kanslian päälliköksi visiirin arvonimellä vuonna 1349, kun hänen edeltäjänsä oli kuollut ruttoon. Tehtävä jatkui Mohammed V:n palveluksessa tämän tullessa valtaan vuonna 1354. Kun Mohammed V syrjäytettiin 1362 Ibn al-Khatib vangittiin, mutta hänen vapautettiin ja hän sai seurata syrjäytettyä emiiriä maanpakoon Marokkoon. Vuonna 1362 Mohammed V palasi valtaan, jolloin Ibn al-Khatib sai takaisin visiirin arvonsa.

Ibn al-Khatib jatkoi visiirinä vuoteen 1372, jolloin hän pakeni salaa Ceutaan Marokkoon hovijuonittelujen takia. Häntä syytettiin harhaopeista ja muista rikoksista valtiota vastaan. Muutaman vuoden kuluttua hänet vangittiin siellä ja palautettiin Granadaan, missä hänet kuristettiin salaa kuoliaaksi vankilasellissään 1374.

Teoksia
-------

Ibn al-Khatibin teoksiin kuuluvat Granadan historiaa koskeva A*l-Ihata fi akhbar Gharnata*, runokokoelma Djaysh al-tawshih sekä ruttoepidemiaa koskeva *Muqni'at as-sa'il 'an marad al-ha'il*. Ruttoa koskevassa teoksessaan Ibn al-Khatib esitti teorian, että vitsaus eteni tartuntojen avulla. Teoria ennakoi myöhemmin oikeaksi osoittautuvaa selitystä. Silloisen uskomuksen mukaan ruton eteneminen tapahtui kuitenkin myrkyttyneen ilman eli miasman välityksellä. Miasmateoria sopi Galenoksen humoraalioppiin, joka säilyi valtateoriana 1600-luvulle asti sekä islamilaisessa että kristillisessä maailmassa.

Lähteet
-------

* W. B. Ober, W.B. & Aloush, N.: The plague at Granada, 1348-1349: Ibn Al-Khatib and ideas of contagion.  *Bulletin of the New York Academy of Medicine*, 1982, 58. vsk, nro 4, s. 418–424. Artikkelin verkkoversio.

### Viitteet

1. 1 2 3  Ober & Aloush 1982


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ibn al-Khatib
**Kantoni 10** (bosn. *Kanton 10*, serb. Кантон 10, kroatiaksi *Županija 10*) tai **Hertseg-Bosnian kantoni** (kroatiaksi *Hercegbosanska županija*) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan länsiosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan, Una-Sanan, Keski-Bosnian, Hertsegovina-Neretvan ja Länsi-Hertsegovinan kantoneihin sekä Kroatiaan. Kantoni 10:n pinta-ala on 4 934 neliökilometriä ja siellä on 90 727 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu kuuteen kuntaan: Bosansko Grahovo, Drvar, Glamoč, Kupres, Livno ja Tomislavgrad. Kantonin pääkaupunkeina toimivat Livno ja Tomislavgrad.

Paikallishallitus käyttää kantonista nimeä *Hercegbosanska županija*, mikä viittaa Bosnian kroaattien Jugoslavian hajoamissotien aikaiseen laillisuudeltaan kyseenalaiseen Hertseg-Bosnian valtiomuodostelmaan. Tämä vuoksi siitä on käytetty eri nimiä kuten Länsi-Bosnian kantoni (Западнобосански кантон) tai Livnon kantoni (Livanjski kanton). Federaation perustuslaillinen oikeus tuomitsi paikallishallituksen nimen olevan perustuslain vastainen. Oikeus on lisäksi kieltänyt kantonin perustuslaissa määritellyn lipun ja vaakunan.

Lähteet
-------

1. ↑  Bosnia and Hercegovina Citypopulation.de. Viitattu 4.9.2015.
2. ↑  Western Bosnia Canton / Livno Citypopulation.de. Viitattu 4.9.2015.
3. ↑  Ustavni sud Federacije Bosne i Hercegovine, na osnovu člana IV. C. 10 (2) b) Ustava Federacije Bosne i Hercegovine i čl. 13, 18, 28. i 29. Zakona o postupku pred Ustavnim sudom Federcije Bosne i Hercegovine ("Službene novine Federacije BiH", broj 6/95), na sjednicama održanim 20. novembra 1997. i 19. februara 1998. godine

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kantoni 10** Wikimedia Commonsissa

Bosnia ja HertsegovinaBosnia ja Hertsegovinan federaation kantonit

* Una-Sana
* Posavina
* Tuzla
* Zenica-Doboj
* Bosnian Podrinje
* Keski-Bosnia
* Hertsegovina-Neretva
* Länsi-Hertsegovina
* Sarajevo
* Kantoni 10
**Ileana Salvador** (s. 16. tammikuuta 1962 Noale) on italialainen kilpakävelijä. Hän on 10 kilometrin kävelyn hopeamitalisti maailmanmestaruuskilpailuista ja pronssimitalisti Euroopan-mestaruuskilpailuista. Lisäksi hänellä on useita sisäratojen arvokisamitaleita 3 000 metrin kävelystä.

Salvador nousi maailman huippukävelijöiden joukkoon vuonna 1989. Tuolloin hän saavutti 3 000 metrin kävelyssä pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa ja hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa, sijoittui kolmanneksi maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja voitti kultaa universiadien 5 kilometrillä. Vuonna 1990 hän saavutti hopeaa 3 000 metrillä sisäratojen EM-kilpailuissa ja pronssia 10 kilometrillä ulkoratojen EM-kilpailuissa. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa hän saavutti sisäradoilla hopeaa ja sijoittui seitsemänneksi ulkoradoilla.

Vuonna 1992 Salvador saavutti kolmannen hopeamitalinsa sisäratojen EM-kilpailuissa. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hän tuli 10 kilometrin kävelyssä maaliin neljäntenä juuri ennen Kiinan Li Chunxiuta, mutta sekä Salvador että ensimmäisenä maaliin tullut, IVY:ä edustanut Alina Ivanova hylättiin. Vuonna 1993 Salvador saavutti kolmannen hopeamitalinsa sisäratojen MM-kilpailuissa. Kesällä 1993 ulkoratojen MM-kilpailuissa hän saavutti 10 kilometrillä hopeaa yhdeksän sekuntia Suomen Sari Essayahille hävinneenä. Pari viikkoa MM-kilpailujen jälkeen Salvador käveli Padovassa 3 000 metrin maailmanennätyksen 11.48,24. Ulkoratojen EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui 10 kilometrillä 11:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ileana Salvador *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ileana Salvador Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  10 kilometres Race Walk, Women *Olympedia*. Viitattu 2.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 14*, s. 47–48. Sporttikustannus Oy, 1993. ISBN 951-8920-18-4.
5. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 47, 54, 133. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.
6. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 142. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kantoli** oli historiallinen hindulais-buddhalainen kuningaskunta 400-luvulla aaj. Sen arvellaan sijainneen Etelä-Sumatralla jossain Jambin ja Palembangin kaupunkien lähettyvillä. Kiinalaisten kronikoista voidaan lukea: "Sanfotsi, joka ennen oli Kantoli." Tästä ja Kantolin sijainnista on päätelty, että Kantoli oli Srivijayan edeltäjä.  Kiinalaiset käyttivät Srivijayasta nimeä Sanfotsi.

Liu-Song-dynastian aikana Kantoli lähetti useita lähetystöjä Kiinaan. 
Kuningaskunnat solmivat kauppasuhteet, mikä toi Kantoliin huomattavaa vaurautta. Kantoli oli tosin riippuvainen Kiinan-kaupasta. Kun Sui-dynastia kaappasi vallan Liu-Song-dynastialta, kaupankäynti romahti uuden hallitsijan ankaruuden takia. Keisari kielsi hovissa luksustavarat, joita muun muassa Kantoli oli toimittanut.

Lähteet
-------

* Munoz, Paul Miche: *Early Kingdoms of the Indonesian Archipelago and the Malay Peninsula*. Singapore: Editions Didier Millet, 2006. ISBN 9814155675. (englanniksi)
* Nilakanta Sastri, K. A.: Sri Vijaya.  *Bulletin de l'Ecole française d'Extrême-Orient*, 1940, 40. vsk, nro 2, s. 239-313. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 1.10.2010.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Munoz 2006, 102-103
2. ↑  Munoz 2006, 114
3. ↑  Nikalanta Sastri 1940, 242
Vuonna 2000 perustettu FIBS eli Finnish Business & Society on suomalainen yritysvastuuasioihin keskittyvä yhdistys, jonka jäseninä on mm. yrityksiä, oppilaitoksia, edunvalvonta- ja kansalaisjärjestöjä ja yhdistyksiä. 

FIBSin tavoitteena on saada yhä useammat suomalaisyritykset kehittämään tuottavia ratkaisuja paikallisiin ja maailmanlaajuisiin ongelmiin yhteistyössä muiden yritysten ja organisaatioiden kanssa ja nousemaan näin kestävän liiketoiminnan huipulle. 

FIBS on nostanut yritysten agendalle vastuullisuusteemoja monimuotoisuuden johtamisesta luontopääomaan, ihmisoikeuksista YK:n kestävän kehityksen tavoitteisiin. FIBS on myös tehnyt yhteistyötä alan kansainvälisten toimijoiden kanssa, näiden joukossa mm. CSR Europe sekä World Business Council for Sustainable Development (WBCSD).

FIBS tarjoaa räätälöityä palvelua eri jäsenryhmilleen ja järjestää vuosittain vastuullisuusteemoja käsitteleviä tilaisuuksia webinaareista työpajoihin. FIBSin palveluihin sisältyvät myös mm. tutkimukset ja uutiskirjeet.

FiBSin jäseneksi voivat liittyä kaikki yritykset ja yhteisöt, jotka pyrkivät edistämään kestävää ja vastuullista liiketoimintaa. FIBSillä on yli 350 jäsentä (elokuu 2020), joista valtaosa on yrityksiä. Yritysten lisäksi verkostossa on mukana myös mm. kansalaisjärjestöjä, yliopistoja sekä julkisen sektorin toimijoita.

Aiheesta muualla
----------------

* FIBSin kotisivut

Lähteet
-------

1. ↑
**Kantojärvi** on ylänköjärvi Kuusamon pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 80 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 217 kilometriä koilliseen ja Kuusamon keskustasta noin 28 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Kantojärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on 2,3 kilometriä. Järven pohjoinen osa on eteläistä osaa huomattavasti kapeampi. Järvessä on useita 20–25-metrisiä syvänteitä, mutta sen keskiosaa halkoo matalikko, josta kohoaa paikka paikoin saaria. Laajin saari on järven eteläosan Niskasaari, jonka eteläpuolinen vesialue on matalaa. Noin kolmasosa Kantojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä.

Kantojärven rannat ovat rakennusten täplittämää metsämaata. Järven länsipuolitse kulkee valtatie 5, josta erkanee itään yhdystie 18897, joka kulkee järven pohjoispuolitse.

Kantojärveen laskee Purnujoki kaakosta Purnujärveltä. Järvien välinen kannas on noin 400 metriä leveä. Kantojärven luusua sijaitsee järven eteläkolkassa, josta se laskee Kantojokea länteen Ala-Kitkan (240,4 metriä mpy) Kantolahteen. Kantojoen pituus on yli viisi kilometriä. Ala-Kitkan itäisimmät lahdet ovat lähimmillään vain noin 400 metrin päässä Kantojärven pohjoisrannalta.

Kantojärven vesitilavuus on 6 499 000 kuutiometriä.

Kantojärvi (73.026.1.001) kuuluu Kantojoen valuma-alueeseen (73.026), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Kantojoen valuma-alueeseen kuuluu 33 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kantojärvi ja Purnujärvi ovat ainoat yli puolen neliökilometrin laajuiset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kantojärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 22.2.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.2.2023.
3. ↑  Kantojärvi (73.026.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 22.2.2023.
4. ↑  Kantojoen valuma-alue (73.026) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 22.2.2023.
**Ile Kallio Big Rock Band** on suomalainen rock - yhtye, jonka Ile Kallio, Okko Laru ja Patrik Eriksson perustivat keväällä 2013. Yhtyeen esikoisalbumi Shook Up! julkaistiin keväällä 2015.

Uusi kokoonpano
---------------

Ile Kallio Big Rock Band vuonna 2016.
Yhtyeen nettisivujen mukaan vuosina 2013–2015 yhtyeessä tenorisaksofonia soittanut Panu Syrjänen, trumpettia Mikko Koponen sekä baritonisaksofonia soittava Markus Holkko eivät myöhemmin enää olleet mukana kokoonpanossa, vaan torvisektiosta vastasi tenorisaksofonia soittava Esa Niiva.
IKBRB julkaisi toisen studioalbuminsa *Right Now* 2. syyskuuta 2016. Yhtyeen viimeisenä keikkana pidetään esiintmistä On The Rocks -ravintolassa 17. marraskuuta 2018.

Jäsenet
-------

* Ile Kallio – kitara
* Patrik Eriksson – laulu
* Aleksi Kallio – rummut
* Masa Maijanen – basso
* Puke Kataja – koskettimet
* Esa Niiva - tenorisaksofoni

### Entiset jäsenet

* Panu Syrjänen – tenorisaksofoni (2013–2015)
* Mikko Koponen – trumpetti (2013–2015)
* Markus Holkko – baritonisaksofoni (2013-2015)
* Okko Laru – rummut (2013–2017)

Diskografia
-----------

* *Shook Up!*  (2015)
* *Right Now*  (2016)

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Levykauppa X: Right Now
**Savastvere järv** on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Savastveren kylässä sijaitseva järvi. Järvi on mainittu luonnolliseksi järveksi, vaikka sen luusuassa sijaitsee pato.

Maantietoa
----------

Järvi on 640 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, joka sisältää myös saaren pinta-alan. Saari sijaitsee pitkänomaisen järven eteläpäässä luusuansa edustalla. Saari on pituudeltaan 30 metriä. Järvi on muodostunut Savastveren kylään kapeassa laaksossa sijaitsevan suon viereen. Se on yksi kylässä olevasta kolmesta järvestä. Muut järvet ovat Kuningvere järv ja Mustjärv. Järven etelärannan poikki kulkee kylän tie ja sen varrella sijaitseva kylän asutus ylettyy etelärantaan asti.

Luontoarvoja ja luokittelu
--------------------------

Järvi on koillisrannastaan suomaata ja järvi on soistumassa umpeen. Se luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi sanotaan silloin olevan rehevöitynyt.

Vesistösuhteita
---------------

Savastvere järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Joki laskee siihen Mustjärvestä tavallista leveämpää uomaansa pitkin. Pudostusta siihen tulee tällä osuudella 0,3 metriä. Joki jatkaa alajuoksulle päin (sitä kutsutaan myös Kuuseojaksi), jossa siihen yhtyy Kuningveren järven laskuoja. Seuraava pääuoman järvi on kolmen kilometrin päässä sijaitseva Alatskivi järv. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Savastvere järv (VEE2058900) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 1.10.2020. (viroksi)
2. 1 2  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 1.10.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Savastvere küla, eestigiid.ee, viitattu 2.10.2020
**Johann *Heinrich* Christoph Holzschuher** (11. helmikuuta 1798 Wunsiedel, Oberfranken, Saksa - 30. joulukuuta 1847 Schloss Burg, Hof/Saale) oli saksalainen lakimies, sosiaalityöntekijä, pedagogi ja runoilija.

Holzschuer kasvoi vaikeissa olosuhteissa. Hän oli 13-vuotias, kun hänen isänsä ampui itsensä taloudellisten vaikeuksien takia ja poika joutui jättämään koulunkäyntinsä. Tämä kannusti häntä työskentelemään epäoikeudenmukaisuuksia vastaan.

Holzschuher tutustui Weimarissa Johannes Falkiin ja hänen innoittamanaan perusti koulun nuorille vangeille, jossa hän seurasi Falkin kasvatusmenetelmiä. Vuonna 1827 Holzschuher siirtyi Erfurtiin lastenkotiin ja toimi lakimiehenä eri tehtävissä, mm. Baijerin säätykokouksen kirjurina vuosina 1931–1932 sekä julkaisi useita kirjoituksia, joissa hän osoitti yhteiskunnallisia epäkohtia ja ehdotuksia niiden korjaamiseksi.

Holzschuer tunnetaan joululaulun "O Du fröliche" tekijänä. Laulu on alkuaan Johannes Falkin kirjoittama "kolmen juhlan laulu" (joulu, pääsiäinen, helluntai), jonka joulusta kertovan säkeistön jatkoksi Holzschuer kirjoitti vuonna 1827 kaksi lisäsäkeistöä joulunäytelmää "Die Kinder an der Kribbe" (Lapset seimen äärellä) varten ja loi siten yhden eniten levinneitä joululauluja. Laulu tunnetaan suomeksi nimellä "Oi sä riemuisa".

Lähteet
-------

1. 1 2  Heinrich Holzschuher *deutsche-biographie.de*. Viitattu 23.3.2022. (saksaksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen*, s. 334. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Jade Picon Froes** (s. 24. syyskuuta 2001*lähde?*) on brasilialainen näyttelijä, liikenainen, sosiaalisen mediaan vaikuttaja ja malli, joka nousi julkisuuteen sosiaalisen mediaan avulla.

Picon osallistui 2022 Brasilian Big Brother-sarjan tuotantokaudelle 22. Hän oli yksi valmiiksi tunnetuista osallistujista, jotka ohjelman tuotanto kutsui mukaan ohjelmaan. Hän putosi ohjelmasta seitsemäntenä, tullen näin sijalle 14. 

Myöhemmin samana vuonna Picon teki näyttelijädebyyttinsä saatuaan Chiara Guerran roolin *Travessia*-telenovellassa. Piconin palkkaaminen aiheutti kritiikkiä, sillä hänellä ei ollut kokemusta näyttelijänä.

Filmografia
-----------

| vuosi | Otsikko | Rooli | arvosanat | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | *Isoveli Brasilia* | Kilpailija (14. sija) | Kausi 22  |  |
| *Travessia* | Chiara Guerra | - |  |

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Jade Picon é participante do BBB22; conheça! *gshow.globo.com*.  15 October 2022.
3. ↑  'Em Travessia, Jade Picon *.folha.uol.com.br*.  15 October 2022.
4. ↑  'Jade Picon revela como escondeu ida ao BBB de família *caras.uol.com.br*.  15 October 2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Jade Picon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Heinrich** (k. 1158 Ravenna) oli Mainzin arkkipiispa vuosina 1142–1153.

Arkkipiispankauden alkuaikoina häntä avusti Anselm Havelbergilainen. Hän kannatti Fredrik IV:ttä Konrad III:n seuraajaksi.

Toisen ristiretken aikana hän yritti estää Mainzin juutalaisiin vuonna 1096 kohdistuneiden väkivaltaisuuksien toistumista. Hän kutsui Bernard Clairvauxlaisen vastaamaan munkki Radulf Sistersiläisen kiihotuspuheisiin.

Hän oli Hildegard Bingeniläisen kannattaja ja oli tämän kanssa kirjeenvaihdossa. Hän siunasi Hildegardin luostarin kirkon Rupertsbergissa 1152. Hänet on kuvattu viemässä Hildegardin teoksia paavi Eugenius III:lle ja Bernard Clairvauxlaiselle.

Hän oli Saksan arkkikansleri, *ex officio*, mutta myös Burgundin elämänsä lopulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Jay Terry Lees, *Anselm of Havelberg: Deeds Into Words in the Twelfth Century* (1998), p. 60.
2. ↑  Saksa, Kuninkaat
3. ↑  St. Bernard of Clairvaux
4. ↑  History: Woman under monasticism: chapters on saint-lore and convent life between A.D. 500 and A.D. 1500: Browse Text
5. ↑  Keith C. Sidwell, *Reading Medieval Latin* (1995), s. 286.
6. ↑  The Rupertsberg
7. ↑  St. Rochus' Chapel near Bingen
8. ↑  De doctrina privilegiorum 3



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Markholf** | **Mainzin arkkipiispa**1142–1153 | Seuraaja:**Arnold** |
Heinrich Rickert
**Heinrich John Rickert** (25. toukokuuta 1863, Gdańsk – 25. heinäkuuta 1936, Heidelberg) oli saksalainen uuskantilainen filosofi, joka kuului Badenin koulukunnan johtajiin Wilhelm Windelbandin ohella.

Rickert tunnetaan näkemyksestään, jonka mukaan historiallisilla ja tieteellisillä faktoilla oli laadullinen ero. Päinvastoin kuin sellaiset filosofit kuin Nietzsche ja Bergson, Rickert painotti, että arvot vaativat etäisyyttä elämään, eivätkä Bergsonin, Diltheyn ja Simmelin "elämänarvot" olleet todellisia arvoja.

Rickertin filosofia vaikutti merkittävästi sosiologi Max Weberiin. Weberin sanotaan lainanneen suuren osan metodologiastaan, kuten ideaalityypin käsitteensä, Rickertin töistä.

Charles R. Bambach kirjoittaa:

> »Teoksissaan Rickert, kuten Dilthey, pyrki esittämään yhtenäisen tietoteorian joka, vaikka hyväksyikin eron tieteen ja historian tai 'Naturin' ja 'Geistin' välillä, voitti tämän eron uudelle filosofisella menetelmällä. Diltheylle menetelmä oli naimisissa hermeneutiikan kanssa; Rickertille se oli Kantin transsendentaalinen menetelmä.»   
> (*Heidegger, Dilthey and the Crisis of Historicism* (1995), s. 30)
> 
>

Teoksia
-------

* *Der Gegenstand der Erkenntnis* (1892)
* *Die Grenzen der naturwissenschaftlichen Begriffsbildung* (1896–1902)
* *Kulturwissenschaft und Naturwissenschaft* (1898)
* *Zwei Wege der Erkenntnistheorie* (1909)
* *Die Philosophie des Lebens* (1920)
* *System der Philosophie* (1921)

Aiheesta muualla
----------------

* Staiti, Andrea: Heinrich Rickert *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Heinrich Kayser
**Heinrich Gustav Johannes Kayser** (1853–1940) oli saksalainen fyysikko ja professori Bonnissa. Hän oli merkittävä spektrien tutkijana ja spektrianalyysin kehittäjänä ja julkaisi spektrianalyysiin liittyviä teoksia. Carl Rungen kanssa yhdessä tutkiessaan alkuaineitten spektrejä hän onnistui näyttämään, että nämä ryhmittyvät sarjoiksi, jotka vastaavat alkuaineiden jaksollisen järjestelmän ryhmiä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 4*, s. 695. Helsinki: Otava, 1962.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 6*, s. 443. Helsinki: Otava, 1934.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Suolirock** on Sumiaisissa vuosittain järjestettävä yksipäiväinen musiikkifestivaali.

Suolirock järjestetään talkoohengessä, eikä sen järjestäjillä ole tarkoitus kerätä itselleen voittoa. Pääasiallisesti tapahtumassa esiintyy aloittelevia sekä pieniä paikallisia yhtyeitä.

Ensimmäinen Suolirock järjestettiin vuonna 2003 Sumiaisten Harjulassa ja sisäänpääsymaksun maksoi noin 200 henkeä. Kävijämäärä ja festivaalin luonne pysyivät seuraavat viisi vuotta samanlaisina. Kävijämäärän hipoessa jo 400 vuonna 2007 kävi Harjula liian pieneksi. 2008 tapahtuma siirtyi ulkoilmaan ja kävijämäärät jatkoivat vuosi vuodelta tasaista nousua. 2010 rikkoutui ensimmäistä kertaa 500 kävijän raja.

Vuonna 2011 esiintyjinä olivat mm. Pelle Miljoona United sekä Problems?.

Vuoden 2014 Suolirockin tapahtumapaikkana 5. heinäkuuta 2014 oli Suolahden ostoskeskuksen piha. Esiintyjiä olivat Dave L. B. Inventive, Jesus Chrüsler Supercar, Red Eleven, Rikoslaki, Kaupungin Valot, Vehkala & Quomat, Not So Perfect Strangers, Behind Dead Eyes sekä Kymmenes legioona.

Aiheesta muualla
----------------

* Suolirockin viralliset kotisivut[vanhentunut linkki]
Heinrich Isaacin *Chansonnier*.
**Heinrich Isaac** (noin 1450 – 26. maaliskuuta 1517) oli alankomaalainen säveltäjä.

Elämä
-----

Isaacin lapsuudesta ja nuoruudesta ei ole kovin paljoa tietoa. Hänen tiedetään aloittaneen säveltäminen viimeistään 1470-luvulla. 1480-luvun alkupuolella hän toimi hovisäveltäjänä Innsbruckissa. Vuonna 1485 hän lähti Firenzeen urkuriksi, kuoromestariksi ja opettajaksi Lorenzo de’ Medicin lapsille. Vuonna 1497 Isaacin tiedetään toimineen keisari Maximilian I:n palveluksessa. Hän matkusteli myös Saksassa, jossa useat säveltäjät ottivat vaikutteita hänen musiikistaan. Vuonna 1514 Isaac palasi Firenzeen ja kuoli siellä kolme vuotta myöhemmin.

Musiikki
--------

Isaac sävelsi monenlaista musiikkia, kuten messuja, motetteja, erilaisia lauluja sekä soitinmusiikkia. Hän oli yksi aikansa arvostetuimmista säveltäjistä. 

*Innsbruck, ich muss dich lassen*MIDI-tiedostoÄänitiedostojen kuunteluohjeet

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
	+ 2
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Toivo Petter Koljonen** (16. syyskuuta 1890 Kerimäki – 29. heinäkuuta 1937 Kirkkonummi) oli suomalainen sähköinsinööri.

Koljonen päätti koulunsa Savonlinnassa 1910 ja hän valmistui insinööriksi Saksassa Wismarin Ingenieur-Akademiesta vuonna 1913. Koljonen oli valmistuttuaan Verden-Hoya vesivoimalaitoksen ja sen johdinverkkojen rakennustöissä kahden vuoden ajan ja vuosina 1914–1919 insinöörinä Brown, Boveri & Co:n muuntaja-, voimajakelu-, höyryturpiini- ja suunnitteluosastossa Sveitsissä. Palattuaan Suomeen Koljonen hoiti G. Hartmannin Koneliikkeen sähköteknillistä osastoa vuoteen 1931 saakka, jolloin hän perusti Helsinkiin oman insinööritoimistonsa.

Koljonen laati koti- ja ulkomaisiin ammattilehtiin kirjoituksia sähkötekniikan kysymyksistä. Hän julkaisi teoksen *Sähkötekniikan perusteet*, kirjoitti suureksi osaksi teoksen *Sähköistetty maatila* sekä suomensi joitakin sähkötekniikan alan kirjoja. Hän hoiti myös kunnallisia luottamustehtäviä Munkkiniemessä.

Koljonen kuoli 46-vuotiaana pitkällisen sairauden jälkeen kesäasunnollaan Kirkkonummen Haapajärvellä heinäkuun lopulla 1937. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Julkaisuja
----------

Nimellä *T. Koljonen*:

* *Sähkötekniikan perusteet*. WSOY 1926
* *Sähköistetty maatila eli mitä maamiehen tulee tietää sähköstä*; kirj. T. Koljonen ja A. Kivialho. WSOY 1935

Suomennoksia
------------

* Julius Körner : *Sähkömoottorit ja niiden käyttö: käytännöllinen käsikirja*. WSOY 1930

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 31.07.1937, nro 202, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 31.07.1937, nro 202, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  BillionGraves : Toivo Petter Koljonen
**Toivo Feliks Rinne**, vuoteen 1906 **Rosenberg** (3. helmikuuta 1895 Helsinki – 22. huhtikuuta 1968 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rinteen vanhemmat olivat varastonhoitaja Kustaa Feliks Rinne, aiemmin Gustaf Felix Rosenberg, ja Ida Vilhelmina Rinne ja puoliso vuodesta 1918 Jenny Elina Niemi. Rinne kävi viisi luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1905–1910 ja Helsingin yksityisen kauppakoulun. Hän oli Ab Gottfrid Strömberg Oy:n konetehtaan oppilas, tuntikirjuri ja urakkahinnoittelija 1910–1916, Pajayhtiö Kaski & Kumpp:n konttoristi ja apulaistyönjohtaja 1916–1918, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan tullaaja, lähettäjä, konttoristi ja teollisuus- ja lyhyttavaraosaston hoitaja 1918–1923 ja Osuustukkukaupan lyhyttavaraosaston, vuodesta 1946 kangas- ja lyhyttavaraosasto, hoitaja 1923–1946 ja kaupallinen johtaja 1946–1959. Rinne oli myös vuodesta 1953 Osuustukkukaupan johtokunnan varapuheenjohtaja ja hänellä useita muita osuustoiminnan ja liike-elämän luottamustehtäviä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1955.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toivo Rinne *Biografiasampo*. Viitattu 18.9.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Toivo Rinne 70-vuotias.  *Uusi Suomi*, 3.2.1965, nro 32, s. 17. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.9.2022.