recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hervan tauti** eli **synnynnäinen niveljäykistymäoireyhtymä** (LCCS, Lethal Congenital Contracture Syndrome) on  peittyvästi periytyvä oireyhtymä, jossa sikiöllä on nivelissä virheasennot. Kyynärnivelet jäykistyvät useimmiten koukkuun ja polvet ojennukseen. Sikiö menehtyy ennen syntymäänsä 32. raskausviikkoon mennessä, eikä elävänä syntyneitä ole todettu. Taudille on tyypillistä, että varhaisraskaudessa sikiöt liikkuvat niukasti tai eivät ollenkaan ja tämä havaitaan heti ensimmäisessä 11–13 raskausviikon ultraäänitutkimuksessa. Taudille ovat ominaisia myös turvotus ja sikiön raajojen vaikeat virheasennot. 

Nivelten virheasennot ovat seurausta sikiön liikkumattomuudesta. Liikkumattomuus taas johtuu selkäytimen etusarven motoristen neuronien lähes täydellisestä puuttumisesta. Syytä siihen, miksi kyseiset selkäytimen etusarven liikehermosolut tuhoutuvat, ei tiedetä.

Hervan taudin aiheuttaa geenivirhe, joka sijaitsee 9. kromosomissa GLE1-geenissä. Geenivirhe löydettiin vuonna 2007. Geeni koodittaa proteiinia, jota tarvitaan lähetti-RNA:n kuljetuksessa tumasta sytoplasmaan. Kaikilta toistaiseksi tutkituilta perheiltä on löytynyt suomalainen valtamutaatio ainakin toisesta alleelista, ja 98 % on valtamutaation suhteen  homotsygootteja. DNA-tutkimuksella voidaan selvittää sikiödiagnoosi sekä mahdollinen kantajuus.

Suomesta on diagnosoitu 70 tapausta. Taudin ilmaantuvuus eli insidenssi on noin 1 : 25 000. Tautimutaation kantajia on erityisesti Kainuussa ja Koillismaalla, ja Koillis-Suomessa kantajia on kaksi prosenttia väestöstä, kun muualla Suomessa yksi prosentti. Tapauksia, joissa taudin aiheuttava mutaatio on varmistettu, ei ole tavattu muualta kuin Suomesta.

Hervan tauti kuuluu suomalaiseen tautiperintöön. Sen hiukan lievemmästä muodosta käytetään nimitystä Vuopalan tauti.

Katso myös
----------

* Vuopalan tauti

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hervan taudin geenivirhe löydetty, Duodecim, sisältää tiivistelmän ja linkin artikkeliin, viitattu 22.1.2011
2. 1 2  Norio, Reijo: *Suomi-neidon geenit*. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-16884-3.
3. ↑  Leskinen, Marja: Geenivirhe yllätti kokeneet tutkijat.  *Kaleva*, 9.2.2008, s. 38.
4. ↑  Nousiainen, H. O. Kestilä, M. Pakkasjärvi, N. Honkala, H. Kuure, S. Tallila, J. Vuopala, K. Ignatius, J. Herva, R. Peltonen, L.: Mutations in mRNA export mediator GLE1 result in fetal motor neuron disease.  *Nat Genet*, 2008:40, s. 155-157.
**Thekla Levinia Andrietta Knös** (17. kesäkuuta 1815 Uppsala, Ruotsi – 10. maaliskuuta 1880 Växjö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, virsirunoilija ja kääntäjä.

Thekla Knösin isä oli Gustaf Knös, pappi ja itämaisten kielten professori, ja äiti oli Alida Knös, o.s. Olbers. 

Knösin kirjalliset ihanteet muotoutuivat Uppsalan kirjallisissa salongeissa, joissa olivat mukana muun muassa P. D. A. Atterbom, Erik Gustaf Geijer ja Malla Silfverstolpe. Joskin suunta oli ajan romanttisia virtauksia vastaan kohti realismia. Kun äiti ja tytär isän kuoleman jälkeen ajautuivat puutteeseen, kaikki keinot elannon hankkimiseksi olivat hyödyksi. Englannin-, ranskan- ja saksantaitoinen Knös aloitti kirjailijantyönsä ohella kääntäjänuran, joka tuotti pääosan tuloista. Lisäksi hän antoi kieltenopetusta.

Knösin ilmaisumuodoksi tuli runous, ja hän sai 1851 runosikermästään "Ragnar Lodbrok" Ruotsin akatemian suuren palkinnon, toistaiseksi ainoana naisena. Kohua herätti, että samalla kertaa hän sai pienen palkinnon runoista "Smärre skaldestycken". Hänen ensimmäinen proosateoksensa oli *Elfvornas qvällar* (1851). Tässä avainromaanissa hän käsitteli Uppsalan salonkikulttuuria.

Knösin ensimmäinen käännöstyö oli Charles Dickensin *Syrsan vid spiseln* (1847), ja sen julkaisi C. A. Bagge. Yhteistyö Baggen kustannustalon kanssa jatkui sitten usean teoksen verran. Hän käänsi myös jatkokertomuksia Svenska Dagbladetille. Sen jälkeen hän työskenteli muille kustantamoille. Hänen päälajinsa oli runous, mutta hän käänsi myös proosaa ja näytelmiä ja yhden oopperalibreton. Käännökset julkaistiin alkuun nimettöminä, kuten silloin oli tapana, joten tiedot niistä perustuvat hänen kirjeenvaihtoonsa ja päiväkirjoihinsa. Akatemian palkinto teki hänen nimestään niin tunnetun, että se alettiin liittää käännöksiin.

Knösin omia runoja on käännetty saksaksi. Näytelmät ja oopperalibretto ovat tilaustöitä. Tuotteliaisuus väheni, kun kirjoituskäsi kipeytyi niin että hän sai kirjoituskiellon. Lisäksi vuonna 1855 tapahtunut äidin kuolema ja sen aiheuttama masennus vaikuttivat niin, että vasta kymmenen vuoden kuluttua hän pääsi taas työn makuun.

Toisin kuin siihen aikaan oli yleisenä tapana, hän säilytti kunnioituksesta kirjoittajaa kohtaan nimet ja tapahtumaympäristöt alkuperäisinä. Hän keskusteli asiasta eri tavoin ajattelevien kollegoidensa kanssa kirjeenvaihdossa.

Knös sai aikanaan arvostusta, mutta Henrik Schüttistä alkaen hän on painunut unohduksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Elisabeth Mansén: Thekla Knös, 1815–1880 Svenskt översättarlexikon.  Arkistoitu 8.5.2019. Viitattu 8.5.2019. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Thekla Knös** on Wikiaineistossa
* Gösta Lundström: Thekla L A Knös, Svenskt biografiskt lexikon
* Thekla Knös, Nordisk Familjebok (Projekt Runeberg)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Gustavo Díaz Ordaz** (12. maaliskuuta 1911 Ciudad Serdán, Meksiko – 15. heinäkuuta 1979 México, Meksiko) oli meksikolainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuodet 1964–1970.

Díaz Ordaz luki lakia Pueblan yliopistossa ja valmistui vuonna 1937. Tämän jälkeen hän toimi yliopiston professorina sekä vararehtorina vuodet 1940–1941. Vuonna 1943 Díaz Ordaz valittiin Meksikon edustajainhuoneeseen ja vuonna 1946 senaattoriksi Pueblan osavaltiosta. Senaattorina hän oli vuoteen 1952. Presidentti Adolfo López Mateosin ministeriössä Díaz Ordaz oli vuodet 1958–1964. Partido Revolucionario Institucionalin presidenttiehdokkaaksi Díaz Ordaz nimitettiin 1. joulukuuta 1963. Hän voitti presidentinvaalit 8. syyskuuta 1964.

Presidenttiaikanaan Díaz Ordaz tunnettiin lähes autoritaarisesta johtajuudestaan. Hän kohteli tiukasti monia protesteja. Rautatietyöläisiä, opettajia ja lääkäreitä erotettiin heidän osallistuttuaan työtaisteluihin.

Yliopisto-opiskelijoiden protestointiin vuonna 1968 ennen Méxicon olympialaisissa Díaz Ordaz vastasi julmasti. Hän määräsi Universidad Nacional Autónoma de Méxicon valtauksen. Tlatelolcossa armeijan joukot tappoivat jopa 300 ihmistä murskatessaan opiskelijaprotestin. Meksikon hallitus väitti kuolonuhreja olleen noin 20, mutta todellinen lukema lienee noin kymmenkertainen.

Díaz Ordazin aikana Meksikon talous pysyi vakaana samalla kehittyen. Hän sai aikaan myös uudistuksia maanviljelyssä ja aloitti keinokasteluprojekteja sekä vaikutti maaseudun teollistumiseen. Díaz Ordaz oli aloittamassa lisäksi Méxicon metron rakentamista.

Presidenttiytensä jälkeen Díaz Ordaz perheineen katosi lähes kokonaan julkisuudesta. Hän antoi harvoin haastatteluita ja yleensä nähtiin vain vaalien yhteydessä. Vuonna 1977 hänet kuitenkin nimettiin suurlähettilääksi Espanjaan, minkä jälkeen sekä Espanjan että Meksikon media hyökkäsi hänen kimppuunsa presidenttiajan teoista. Muutaman kuukauden päästä Díaz Ordaz erosi suurlähettilään virastaan osaksi median käyttäytymisen takia ja osaksi terveydellisten seikkojen takia. Díaz Ordaz kuoli Méxicossa heinäkuussa 1979.

Lähteet
-------

1. ↑  Ecker, Ronald L.: The Tlatelolco Massacre in Mexico ("The Tlatelolco Massacre") *ronaldecker.com*.  15. elokuuta 2007.  Arkistoitu 31.7.2010. Viitattu 13. syyskuuta 2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gustavo Díaz Ordaz
**Edwin Jarvis** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä hahmo, joka tunnetaan varsinkin Kostajien pitkäikäisenä hovimestarina. Jarvisin ensiesiintyminen tapahtui *Tales of Suspense* -lehden numerossa 59 (joulukuussa 1964).

Historia
--------

Jarvis on hovimestari, joka aloitti uransa Howard ja Maria Starkin palveluksessa. Pariskunnan kuoleman jälkeen Jarvis huolehti näiden suuresta kartanosta. Ennen uraansa hovimestarina Jarvis palveli Royal Air Forcessa.

Starkien poika, Tony Stark, lahjoitti myöhemmin Kostajille vanhempiensa kartanon, josta tuli supersankariryhmän päämaja. Jarvis ryhtyi samalla pitämään huolta myös Kostajien taloudenpidosta. Hän on palvellut uskollisesti jo vuosien ajan ja toiminut isähahmona useille uusille Kostajille.

Työhön on kuitenkin sisältynyt myös vaaroja: Jarvis miltei menetti silmänsä Pahuuden Mestarien hyökättyä kartanoon ja Mister Hyden hakattua häntä julmasti. Jarvis on ainoa, joka on pysynyt Kostajissa koko ryhmän olemassaolon aikana.

Voimat & varusteet
------------------

Jarvisilla ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin palvellut useita vuosia RAF:ssa, jona aikana hän harrasti aktiivisesti nyrkkeilyä pitäen mestaruutta tappioitta itsellään kahden vuoden ajan.

Ultimate Edwin Jarvis
---------------------

Ultimate Marvel -universumissa Jarvis on avoimesti homoseksuaali ja palvelee ennen kaikkea Tony Starkin henkilökohtaisena hovimestarina. Tämä versio Jarvisista on myös huomattavasti paljon ivallisempi työnantajaansa kohtaan.

J.A.R.V.I.S.
------------

Marvel Cinematic Universessa, alkaen elokuvasta *Iron Man*, esiintyy hienostunut tekoäly **J.A.R.V.I.S.** (lyhenne nimestä **J**ust **A** **R**ather **V**ery **I**ntelligent **S**ystem), jonka ääninäyttelijänä elokuvassa toimi Paul Bettany. Tony Stark suunnitteli J.A.R.V.I.S.:n perustumaan edesmenneeseen palvelijaansa, Edwin Jarvisiin. J.A.R.V.I.S. huolehti aluksi vain kaikista Starkin kartanon kotiaskareista, mutta Starkin rakennettua Rautamiehen haarniskajärjestelmänsä hän lataa J.A.R.V.I.S.:n siihen auttamaan häntä. Elokuvassa *Avengers: Age of Ultron* Ultron tuhosi osan J.A.R.V.I.S.:ista, mutta Stark ja Bruce Banner latasivat selviytyneen osan hänestä Helen Chon luomaan ja Ultronilta varastettuun synteettisestä kudoksesta tehtyyn kehoon, josta tuli Vision.

J.A.R.V.I.S.:n esiintymisen johdosta elokuvissa, häntä on käytetty myös sarjakuvissa sekä animaatiosarjoissa.

Edwin Jarvis muissa medioissa
-----------------------------

* Jarvis esiintyy pienessä sivuosassa Marvel: Ultimate Alliance -pelissä, jossa hän toimii NPC-hahmona Stark-tornissa Tony Starkin hovimestarina. Hän esiintyy myös Marvel Agent Carter sarjassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Ihmeiden aika-sivuston osuus Jarvisista (Arkistoitu – Internet Archive)
Schalk Burger toisen buurisodan aikana.
**Schalk Willem Burger** (6. syyskuuta 1852 Lydenburg, Transvaal – 5. joulukuuta 1918) oli buuripoliitikko ja -sotilas, joka toimi Transvaalin tasavallan viimeisenä, virkaatekevänä presidenttinä vuosina 1900–1902.

Burger osallistui vuonna 1881 kenttäkornettina ensimmäiseen buurisotaan ja myöhemmin sotaretkeen ndebeleiden kuningasta Nyabelaa vastaan. Hänet valittiin vuonna 1886 parlamenttiin eli Volksraadiin. Burger suhtautui Transvaalissa asuviin ulkomaalaisiin eli *uitlandereihin* vähemmän vihamielisesti kuin presidentti Paul Kruger ja hän tuki Krugerin kilpailijana tunnettua Piet Joubertia. Burger valittiin 1895 Volksraadin puhemieheksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli toimeenpanevan neuvoston eli maan hallituksen jäsen. Burger oli vuoden 1898 presidentinvaaleissa Krugerin vastaehdokkaana, mutta hävisi vaalin. Vaikka Burger vastusti vastakkainasettelua Britannian kanssa, toisen buurisodan puhjettua syksyllä 1899 hän otti osaa sotatoimiin ja sai maaliskuussa 1900 ylennyksen kenraalikomendatiksi. Hänen katsottiin kuitenkin epäonnistuneen komentajana ja tappiollisen Spionkopin taistelun yhteydessä hän veti joukkonsa pakoon taistelukentältä.

Joubertin kuoltua maaliskuussa 1900 Burgerista tuli Krugerin varamies, ja kun Kruger kesäkuussa 1900 matkusti Eurooppaan, Burger jäi hoitamaan presidentin tehtäviä Transvaaliin. Hän alkoi pian tavoitella rauhaa. Burger oli yksi toukokuussa 1902 solmitun Vereenigingin rauhansopimuksen allekirjoittajista. Myöhemmin samana vuonna hän lähti vapaaehtoiseen maanpakoon Eurooppaan. Palattuaan hän osallistui vuonna 1905 Het Volk -puolueen perustamiseen ja hänet valittiin Kapmaan parlamenttiin. Myöhemmin hän tuki pääministeri Louis Bothaa ja toimi eteläafrikkalaisen puolueen (SAP) Transvaalin-osaston johtajana. Vuodesta 1913 kuolemaansa asti Burger kuului Etelä-Afrikan unionin senaattiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Schalk Burger (englanniksi) South African History Online. Viitattu 26.6.2017.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1905), s. 621 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 26.6.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schalk Burger** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Markku Siukonen** (2. helmikuuta 1948 – 14. toukokuuta 2016) oli suomalainen urheilukirjailija. Hän osallistui noin 140 kirjan toimitus- ja kirjoitustyöhön, joista yli 80 teoksessa päätoimittajana ja -kirjoittajana tai vastaavana toimittajana.

Näistä *Suuri Olympiateos* on valittu vuoden urheilukirjaksi 1988 sekä vuosikymmenen urheilukirjasarjaksi (Suomen Urheilumuseosäätiön kirjastotoimikunta) ja kaikkien aikojen urheilukirjaksi Suomessa (Suomen Urheilutietäjät, 1994). *Urheilun vuosikirja* taas on valittu vuoden urheilukirjaksi 2000 (Suomen Urheilukirjaston kirjastotoimikunta). *Kaikki urheilusta* sai Suomen Urheilumuseosäätiön palkintoraadin kunniamaininnan 2007.

Markku Siukoselle myönnettiin Kansainvälisen Olympiakomitean Olympic Movement Unity -palkinto 1995 ja Suomen Olympiakomitean ansioristi 2007. Suomen tietokirjailijat ry myönsi hänelle Tietokirjailijapalkinnon vuonna 2010.

Teoksia
-------

* Urheilutieto 1–2 (toim. Risto Rantalan kanssa, 1975–1976)
* Suuri Olympiateos 1–12 (toim. Helge Nygrénin ym. kanssa, 1978–2001)
* Urheilun vuosikirja 1–32 (1979–2011, Matti Aholan kanssa 1979–1993)
* Doping. Raportti lääkeaineiden väärinkäytöstä urheilussa (toim. 1982)
* Kaikki urheilusta (Risto Rantalan kanssa, 2006)
* Sukukirja Kaarnarinteen Kultaiset Vuosikymmenet, Huvilahistoriikki 1896–2008 (sukukirja, omakustanne, 2008)
* Suunnaton selitys (ajatelmia, omakustanne, 2009).

Lähteet
-------

1. ↑  Kanerva, Juha: Suomalaisen urheilukirjallisuuden suurhahmo kuollut *Ilta-Sanomat*.  18.5.2016.  Arkistoitu 19.5.2016. Viitattu 18.5.2016.
2. 1 2  Vuoden urheilukirjat 1980–2008 Suomen urheilumuseo.  Arkistoitu 21.2.2007. Viitattu 9.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Markku Siukosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
*Tämä artikkeli kertoo Itävalta-Unkarin ulkoministeristä. Itävallan sisäministeristä kerrotaan artikkelissa Agenor Gołuchowski (vanhempi).*
Agenor Gołuchowski.
**Agenor Maria Adam Gołuchowski** (25. maaliskuuta 1849 Skała, Galitsia – 28. maaliskuuta 1921 Lwów, Puola) oli puolalaissyntyinen itävaltalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1895–1906. Hänen kaudellaan Itävalta-Unkarin suhteet Venäjään lämpenivät.

Agenor Gołuchowskin isä Agenor Gołuchowski vanhempi oli Itävallan Galitsian kuvernööri. Gołuchowski nuorempi toimi vuodesta 1872 diplomaattina kunnes hänet nimitettiin toukokuussa 1895 ulkoministeri Gusztáv Kálnokyn seuraajaksi. Hän halusi palauttaa kaksoismonarkian hyvät suhteet Venäjään ja matkusti huhtikuussa 1897 keisari Frans Joosefin kanssa Pietariin, minkä seurauksena maiden välillä allekirjoitettiin yhteistyösopimus. Sopimuksen päätarkoituksena oli pitää muut suurvallat ulkona Balkanin asioista. Makedoniassa puhjenneen kapinan seurauksena Venäjä ja Itävalta-Unkari laativat lokakuussa 1903 myös yhteisen uudistusohjelman Osmanien valtakuntaa varten eli niin sanotun Mürzstegin ohjelman. Vuonna 1904 maat sopivat lisäksi puolueettomuudesta toisen joutuessa sotaa kolmatta osapuolta vastaan. Samalla Gołuchowski kuitenkin piti Itävalta-Unkarin myös uskollisena sen pääliittolaiselle Saksalle. Ensimmäisen Marokon kriisin aikana vuonna 1905 hän toimi Saksan ja Ranskan välisenä sovittelijana tavalla, joka miellytti Saksan johtoa.

Puolalainen Gołuchowski ei ollut suosittu Unkarissa. Hän joutui eroamaan ulkoministerin tehtävistä vuonna 1906, koska hänen väitettiin jarruttaneen unkarin hyväksymistä komentokieleksi kaksoismonarkian armeijassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agenor Maria Adam, Count Gołuchowski (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.6.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, (1908), s. 1453 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 28.6.2013.
3. ↑  Austria (foreign policy 1878–1908) (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agenor Gołuchowski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**George Arvid Winckelmann** (24. elokuuta 1884 Oulu – 15. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen lakimies ja diplomaatti.

Winckelmannin vanhemmat olivat pankinjohtaja, konsuli Henrik Winckelmann ja Jenny Boström.. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen yleisen hallintotutkinnon 1905 ja oikeustutkinnon 1906. Winckelmann sai varatuomarin arvon 1910.

Winckelmann toimi Helsingin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1912–1917ja ulkoasiainministeriössä 1. sihteerinä 1918 sekä osastopäällikkönä 1922–1929. Hän oli asiainhoitajana Tokiossa 1930–1933 sekä Madridissa ja Lissabonissa vuodesta 1933 alkaen. Espanjan sisällissodan aikana 1936–1939 Winckelmann oli Lissabonissa. Hän oli sitten lähettiläänä Madridissa 1940–1945 ja oli sen jälkeen Suomessa disponibiliteetissa vuodesta 1945 alkaen jääden eläkkeelle 1947. Winckelmann oli myös Helsingin seurakuntien kirkkohallintokunnan sihteerinä 1914–1929 ja kirkkovaltuutettuna 1924–1929. Hän sai 1929 erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon.

Winckelmann oli naimisissa vuodesta 1916 Gunhild Hilöa Lovisa Lagerströmin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1902, sivu 148
2. ↑  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
3. ↑  Suomen Madridin suurlähetystön historiaa : Suhteita Pyreneillä II: Insidentti ja politiikkaa

Aiheesta muualla
----------------

* Urho Kekkosen nimimerkillä Lautamies vuonna 1930 kirjoittama pakina *Lautamiehen lavitsalta* George Winckelmannin nimittämisestä Suomen asiainhoitajaksi Japaniin (Doria)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian historiallisesta poliittisesta suuntauksesta, Yhdysvalloissa toimi Whig-puolue vuosina 1828–1852.*

**Whigit** oli Britannian liberaalipuolue vuosina 1688–1859. Tuolloin puolueet olivat lähinnä ryhmittymiä ja toinen suuri ryhmittyvä oli konservatiivipuolue "toryt".

Whig-puolue voitti vuoden 1705 parlamenttivaalit ja sai enemmistön Englannin parlamentin alahuoneeseen. Huolimatta kuningatar Annan vastustuksesta whigien edustaja Sunderlandin jaarli Charles Spencer pääsi hallitukseen joulukuussa vuonna 1706. 1800-luvulla puolue vastusti orjuutta ja vaati vapaakauppaa, äänioikeuden laajentamista ja parlamentin valtaa yli monarkin. Se vastusti itsevaltiutta ja kannatti perustuslaillista hallintoa, klassista liberalismia, radikalismia ja laillisuusperiaatetta.

Loppuvaiheessa whigien kannatus tuli muun muassa liike-elämältä, toryjen muun muassa aatelisilta maanomistajilta ja hovin piiristä.

Viljalakien (1815–1846) vastaisen taistelun seurauksena konservatiivipuolue hajosi ja sen vapaakauppasiipi liittyi vähitellen whigien ja vapaakauppaa vaatineen radikaaliryhmittymän kanssa yhteen Liberaalipuolueeksi, josta käytettiin ensi kertaa tätä nimeä vuonna 1839, vaikka sen virallisen perustamisen lasketaan tapahtuneen vasta 1859.

Puolueen synty
--------------

Whig-puolue syntyi vuoden 1688 vallankumouksen aikana, kun Stuartit karkotettiin ja valtaistuimen viholliset saivat pilkkanimekseen *whig* – gaelin karjan- tai hevosenajajaa tarkoittavasta sanasta *whiggamor*, jota käytettiin eräästä Länsi-Skotlannin talonpoikaiskapinallisten ryhmästä.

Whigit halusivat Yorkin herttuan kieltämistä valtaistuimelta, koska hänet yhdistettiin yksinvaltiuteen. Toryt puolestaan vastustivat tätä. Whigit olivat etupäässä suuraatelia, rikkaita kauppiaita ja ei-anglikaaneja, kun taas toryt edustivat maa-aatelia ja Englannin kirkkoa.

Whigit olivat vallassa vuosien 1688–1689 mainion vallankumouksen jälkeen sekä Yrjöjen aikana 1714–1761.

Katso myös
----------

* whig-historia

Lähteet
-------

1. ↑  Grimberg, Carl: *Kansojen historia. Osa 15. Venäjä - Puola*, s. 83-84. WSOY, 1983. ISBN 951-0-09743-8.
Bewe Sportin logo
**Bewe Sport** on vuonna 1977 perustettu porvoolainen kaukalopalloilun erikoisseura. Sen nimi juontuu Beweshipistä, jonka työpaikkajoukkue Bewe Sport alkuaikoina oli. Bewe Sportilla on noin 90 joukkuetta eri kaukalopallosarjoissa ja pelaajia on yhteensä noin 1 700. Kauden 2011 alkaessa Bewe Sportin kaukalopallo yhdistyi porvoolaisen Hamarin Elon kanssa, ja nimeksi muuttui HElo&Bewe. Nykyisen joukkueen kotiottelut pelataan Porvoon jäähallissa.

Kesästä 2010 lähtien Bewessä on pelattiin myös jääkiekkoa.

Menestys
--------

Bewe Sport kuuluu Suomen menestyneimpiin kaukalopalloseuroihin. Bewe Sport on voittanut kaikkiaan 9 Suomen mestaruutta, vuosina 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003, 2007, 2008 ja 2010. Pronssia 2011, hopeaa -94, -98, -00, -04, 05,- 06, -09

Maineikkaita pelaajia
---------------------

* Sami Häppölä
* Sami Teiro
* Kai Westerback
* Pasi Heinistö
* Panu Siivikko
* Juha Kuusla
* Tero Ekman
* Ville Galle
* Patrik Lostedt
* Toni Häppölä
* Mikko Joensuu
* Olli Pelkonen

Ottelut
-------

Bewe Sport pelaa jääkiekkokotiottelunsa Helsingin jäähallin kakkoshallissa. Otteluissa on yleisöä tavallisesti 150–400 henkilöä. Halliin mahtuu yhteensä noin 800 katsojaa.
Kaukalopallo-ottelut Bewe pelaa syksystä 2011 lähtien Porvoon Jäähallissa, kun Hamarin Elo ja Bewe yhdistyivät, ja suuri osa Helsinkiläisjoukkueen pelaajista jatkoi pelaamistaan
edelleen HElo&Bewessä.

### Jääkiekko

Bewe Hockey on perusti jääkiekon edustusjoukkueen vuonna 2010 ja se nousi II-divisioonaan III-divisioonasta heti ensimmäisellä kaudellaan.

Seura lähti jääkiekkotoimintaan kovin tavoittein, tarkoituksena oli pelata Mestiksessä vuonna 2013. 

Edustusjoukkue ei kuitenkaan kovista vahvistuksista ja satsauksista huolimatta kyennyt nousemaan II-divisioonaa korkeammalle ja kaudelle 2012-13, seura aloitti yhteistyön KJT TuusKin kanssa. Seuran uudeksi nimeksi tuli Bewe TuusKi. Bewen joukkueessa pelasi useita liigataustaisia pelaajia mm. Patrik Lostedt, Toni Mäkiaho ja Toni Häppölä

Bewen viimeiseksi jääkiekkokaudeksi jäi kausi 2015-16 jonka jälkeen ilmoitettiin yhteistyön päättymisestä. Joukkue oli parhaimillaan kahdesti Suomi-Sarjassa kolmantena. 

Jääkiekon jälkeen seura on aloittanut yhteistyön Jääpalloseura Botnian kanssa, joka pelaa jääpallon Bandyliigaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bewe tulee kohisten kiekkoon  28.1.2011. Iltalehti. Viitattu 3.2.2011.
2. ↑  Bewe Sport satsaa nyt jääkiekkoon  16.3.2011. Helsingin Uutiset.  Arkistoitu 22.9.2016. Viitattu 16.9.2016.
3. 1 2  [ Bewen ja KJT:n yhteistyö päättyy
n]  16.9.2016. bewesport.fi.  Arkistoitu 19.9.2016. Viitattu 16.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Bewe Sportin viralliset sivut
* Bewe Sportin historia
Näyttelijä Liu Kuan-ting parhaasta miessivuosasta saatu Kultainen hevonen ‑palkinto käsissään vuoden 2019 palkintogaalassa Taipeissa.
**Kultainen hevonen** (kiin.: 金馬; pinyin: *Jīnmǎ*) on taiwanilainen elokuva-alan palkinto, joka jaetaan Taipein elokuvajuhlilla vuosittain. Palkinto on erittäin arvostettu kiinankielisen elokuvan saralla, ja palkintoa nimitetään tästä syystä "Aasian Oscariksi" tai "kiinankielisen maailman Oscareiksi".

Palkinnon nimi on peräisin Kinmenin (kiin.: 金門; pinyin: *Jīnmén*) ja Matsun (kiin.: 馬祖; pinyin: *Mǎzǔ*) saaristojen nimien ensimmäisistä merkeistä, jotka yhdessä muodostavat fraasin "kultainen hevonen". Palkinto nimettiin näiden kahden saariston mukaan, koska ne olivat ensiarvoisessa asemassa Taiwanin puolustuksessa Kiinaa vastaan ja elokuva-alaa haluttiin inspiroida työskentelemään samalla tavalla kansakunnan hyväksi.

Palkinto on perustettu vuonna 1962, ja se on tarkoitettu korkeana tunnustuksena muun muassa Taiwanissa ja Hongkongissa valmistetuille kiinankielisille elokuville. Mannerkiinalaisille elokuville palkintoa on voitu myöntää vuodesta 1996 lähtien. Kiinan ja Taiwanin väliset poliittiset kiistat ovat kuitenkin vaikuttaneet palkintojenjakotilaisuuden medianäkyvyyteen ja järjestelyihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Golden Horse Awards: The Oscars of Asia *BBC News*.  16.11.2018. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Golden Horse Awards: First wins for Chang Chen and Alyssa Chia *The Straits Times*.  28.11.2021. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Taiwan+ Original｜10 Fun Facts about the Golden Horse Awards, the Chinese-language "Oscars"  24.11.2021. TaiwanPlus. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)
4. ↑  Overview  2022. Taipei Golden Horse Film Festival. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)
5. ↑  Frater, Patrick: ‘Stonewalling’ and ‘Old Fox’ Take Honors at Taiwan’s Golden Horse Film Awards *Film*.  25.11.2023. The Variety. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
**Pentti Olavi Rautalahti** (24. lokakuuta 1925 Helsinki – 10. lokakuuta 2010 Espoo), vuorineuvos, oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.

Rautalahti valmistui 1949 paperi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän aloitti uransa A. Ahlströmin Karhulan tehtailla, vuodeta 1958 Enso Gutzeitin Summan tehtaan teknillinen johtaja. Hän työskenteli Ruotsissa Svenska Cellulosan yli-insinöörinä mutta palasi 1962 Suomeen Metsäliiton Kirkniemen tehtaan johtajaksi. Metsäliiton Teollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1973. Vuosina 1980–1990 hän oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.

Rautalahden ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa presidentit Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto. Jatkosotaan ja Lapin sotaan osallistunut Rautalahti osallistui sotainvalidien järjestötyöhön haavoituttuaan itse sodassa. Vuorineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Mönkkönen, Mauri: Vuorineuvos Pentti Rautalahti (1925–2010). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 25.10.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3  Pentti Sierilä, Metsäyhtiön luotsaaja kuului Kekkosen lähipiiriin, Helsingin Sanomat 23.10.2010 sivu C 11 (Verkkoversio)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Helny Bergbom.
**Helny Bergbom** (8. lokakuuta 1878 Pori – 21. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen sosiaalineuvos, naisjärjestöissä toiminut järjestöjohtaja ja Tanhuvaaran urheiluopiston toinen perustaja.

Bergbomin vanhemmat olivat pankinkomissaari Axel Gabriel Bergbom ja Selma Ingeborg Öberg. Hän opiskeli voimistelunopettajaksi Kööpenhaminassa 1909 ja kävi Helsingin teollisuuskoulun 1911.

Bergbom toimi Suomen Pankin Turun konttorin vaihtokasöörinä 1899–1908, ammattientarkastaja Viipurin piirissä 1912–1918, Helsingin ja Turun piirissä 1918–1947. Hän oli Sosiaalisen näyttelyn ja viikon pääsihteeri 1928 ja osallistui Sosiaalimuseon järjestämiseen. Hän julkaisi vuonna 1934 tutkimuksen, jossa hän kuvasi noin tuhannen teollisuustyöläisnaisen tilannetta.

Hän oli Voimistelukoti Tanhuvaaran perustaja yhdessä Lilli Vuorelan kanssa ja johtokunnan jäsen vuodesta 1920. Hän oli Suomen Naisten Kansallisliiton sihteeri 1933–1937 ja varapuheenjohtaja 1937–1943 sekä sen kansainvälisen pääliiton International Council of Womenin ammattikomitean edustaja Suomessa. Suomen naisjärjestöjen keskusliiton johtokunnan jäsen vuoteen 1952. Hän oli Sosiaalipoliittisen yhdistyksen ja Virkamiesliiton johtokunnan jäsen kuusi vuotta ja Naisliitto Unionin varapuheenjohtaja 1938–1949. Hän oli Kansainvälisen työtoimiston naistyökomitean kirjeenvaihtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 1970*, s. 1244. Helsinki 1970.
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954 s. 63–64 (Runeberg.org).
3. ↑  Työväenperinne. Viitattu 16.3.2016.
**Herbert Römer** (2. heinäkuuta 1924 Karkku – 18. toukokuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Rautatiehallituksen pääjohtaja vuosina 1980–1988.

Römer kirjoitti ylioppilaaksi Oulunkylän yhteiskoulusta vuonna 1943 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta vuonna 1951. Ensimmäisen kerran Römer työskenteli Valtionrautateillä insinöörioppilaana vuonna 1949, ja hänen vakituinen rautatieuransa alkoi seuraavana vuonna, jolloin hän aloitti siltainsinöörinä rautatiehallituksen rataosastolla. Vuosina 1960–1962 hän toimi Riihimäen ja vuosina 1962–1966 Oulun ratapiirin päällikkönä. Vuonna 1966 Römer nimitettiin rautatiehallituksen ratatoimiston ratainsinööriksi, vuonna 1967 saman toimiston yli-insinööriksi ja vuonna 1968 rataosaston johtajaksi. Vuosina 1973–1974 hän toimi liikenneosaston virkaatekevänä ylijohtajana, ja vuonna 1975 hänet nimitettiin liikenneosaston päällikkönä toimivaksi ylijohtajaksi. Römer työskenteli rautatiehallituksen virkaatekevänä pääjohtajana vuosina 1975–1976 ja 1977–1979 vakituksen pääjohtajan Paul Paavelan ollessa ministerinä. Paavelan kuoltua vuonna 1980 Römer nimitettiin hänen seuraajakseen.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 1978
* Kysy kirjastonhoitajalta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kysy kirjastonhoitajalta

### Viitteet

1. ↑  *Linja-auto-lehti 3/1984*, s. 48. Helsinki: Linja-autoliitto.
**Markus Suntila** (s. 24. lokakuuta 1978) on suomalainen salibandymaalivahti. Hän on pelannut urallaan yli 240 liigaottelua.

Ura
---

Suntila aloitteli salibandyn pelaamisen 1990-luvun alussa perustettuaan kavereiden kanssa MaMa-nimisen (Madagasgarin maajuusot) joukkueen. Sittemmin pelaaminen muuttui vakavemmaksi ja hän siirtyi myöhemmin Lahden NMKY:hyn ennen siirtymistään Salibandyliigassa pelanneeseen RuRuun kaudella 1998–1999, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 19 ottelua. Seuraavalla kaudella Suntila sai enemmän vastuuta ja pelasi 26 ottelua. Kahden kauden päätteeksi hän siirtyi Josbaan, jossa Suntila voitti pronssia ensimmäisellä kaudellaan uudessa joukkueessa. Menestystä riitti aina kauteen 2003–2004 asti, jonka jälkeen hän siirtyi vuodeksi Ruotsiin Storvretaan. Joukkue sijoittui Ruotsin Svenska Superligan runkosarjassa kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleihin, jossa se pääsi aina välieriin asti. Joukkue kuitenkin hävisi vastaan tulleelle AIK:lle voitoin 3-1. 

Kauden päätteeksi Suntila palasi takaisin Suomeen ja Josbaan, jossa hän voitti toisen kerran pronssia Suomen Salibandyliigassa. Suntila pelasi Josban paidassa aina kauteen 2006–2007 asti, jonka jälkeen hän siirtyi hämeenlinnalaisseuraan FT Trackersiin yhdeksi kaudeksi. Vuonna 2008 Suntila siirtyi TPS:ään vuoden sopimuksella.

Saavutukset
-----------

* SM-hopea: 2002, 2003, 2004
* SM-pronssi: 2001, 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Markus Suntila salibandy-TPS:n maalille *MTV3*.  23.4.2008.  Arkistoitu 25.6.2008. Viitattu 20.10.2008. (suomeksi)
2. ↑  Haastattelussa: Markus Suntila *salimania.fi*.  2003. Viitattu 20.10.2008.
3. ↑  Suntila ja Moilanen Ruotsin salibandyvälieriin *MTV3*.  22.3.2005. Viitattu 20.10.2008.
4. ↑  Jouni Kontio: TPS kaappasi Markus Suntilan *Turun Sanomat*.  23.4.2008. Viitattu 20.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Suntilan haastattelu
**Sirkka Eeva Aleksandra Kouki** (21. maaliskuuta 1917 Helsinki – 10. elokuuta 1989) oli suomalainen kotitalouden asiantuntija ja vaikuttaja, joka toimi muun muassa Marttaliiton toiminnanjohtajana ja maataloushallituksen ja ammattikasvatushallituksen osastopäällikkönä.

Henkilöhistoria
---------------

Sirkka Koukin vanhemmat olivat maanviljelijä Santeri Kouki ja Sandra Nieminen. Kouki tuli ylioppilaaksi 1936 ja valmistui talousopettajaksi 1940 ja maatalous- ja metsätieteen kandidaatiksi 1954. Hän oli Jokioisten kotitalouskoulun talousopettaja 1941, Itä-Hämeen maanviljelysseuran kotitalouskonsulentti 1942–1944, Marttaliiton kotitalouskonsulentti 1944–1947, Marttaliiton toiminnanjohtaja 1947–1957, maataloushallituksen kotitalousosaston päällikkö ja kotitalousneuvos 1958–1968 ja ammattikasvatushallituksen hoito- ja talousopetuksen osastopäällikkö ja ammattikasvatusneuvos vuodesta 1968 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Kouki toimi *Emäntälehden* toimitussihteerinä 1944–1947 ja päätoimittajana 1947–1952 sekä *Kotitalous*-lehden toimituskunnan puheenjohtajana 1958–1968. Koukilla oli useita alansa luottamustoimia, Helsingin yliopiston maatalous- metsätieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1984, Marttaliiton suuri kultainen ansiomerkki hänelle myönnettiin 1963 ja liiton kunniajäsen hänestä tuli 1977.

Julkaisuja
----------

* *Suunnittelua kotitaloustyöhön*, 1955
* *Perheenemäntä kodin raha-asioiden hoitajana*, 1957
* *Kodin talousoppi*, 1962
* *Kotitalous ja yhteiskunta*, 1968, kuvitus Osmo Omenamäki
* *Kodinhoidon opetuksen kurssi : 27.–31.10.1969, Helsinki*, 1969

Aiheesta muualla
----------------

* Nietosvaara Saara, 1989. *In memoriam: ammattikasvatusneuvos Sirkka Kouki 21.3.1917–10.8.1989*. Kotitalous 53(1989): 9, s. 40.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 435–436 (Viitattu 12.3.2019)
2. 1 2  Marttaperinne. Sirkka Kouki. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 12.3.2019)
3. ↑  Sirkka Kouki 60 vuotta tänään. Asiat etenevät vain ajaen. *Helsingin Sanomat*, 21.3.1977, s. 13.
**Kauno Kaarlo Rafael Wirtanen (Virtanen)** (25. huhtikuuta 1903 Helsinki – 29. joulukuuta 1974) oli suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi.

Kauno Wirtasen vanhemmat olivat lakiasioitsija Kaarlo Virtanen ja Ida Tiainen ja puoliso vuodesta 1935 Signe Kristina Salvén. Wirtanen kävi viisi luokkaa lyseota ja valmistui Helsingin musiikkiopistosta 1924. Musiikkia hän opiskeli myös Pariisissa vuosien 1925 ja 1931 aikana, saaden diplomin Schola cantorum -musiikkikorkeakoulusta 1926, ja Wienissä 1932. Pariisissa hän opiskeli myös itämaisia kieliä 1928–1929. Wirtanen toimi Helsingin konservatorion pianonsoiton opettajana vuodesta 1931, Sivistysjärjestöjen kansankonservatoriossa hän opetti 1931–1944. Wirtanen oli myös esiintyvä taiteilija, joka antoi useita konsertteja ja toimi solistina sekä kotimaassa että ulkomailla.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 986 (Viitattu 12.1.2019)
2. ↑  Hietaniemen vanha hautausmaa, Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 12.1.2019))
3. ↑  Kauno Wirtanen 60-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 25.4.1963, s. 20.
**Laureano Sanabria Ruiz** eli "Laure" (s. 22. maaliskuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hänen luontainen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja, mutta hän pystyy tarvittaessa pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.

Ura
---

Laure on Real Madridin kasvatti. Hän pelasi Real Madridin nuorisojoukkueessa, kunnes vuonna 2006 siirtyi Leganésiin. Joukkue pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Deportivo La Coruñan reservijoukkueeseen, jossa hän vakiinnutti paikkansa aikaisessa vaiheessa. Edustusjoukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotina huomasi myös pelaajan hyvät esitykset ja nosti hänet lopulta joukkueeseen loukkaantuneen Manuel Pablon paikalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Laure pelasi 13. tammikuuta 2008 Villarrealia vastaan. Kauden päätteeksi hänen sopimustaan jatkettiin vuoteen 2011 asti.

Kaudella 2009–2010 hän pelasi suurimman osan vasempana laitapuolustajana Filipe Luísin loukkaannuttua.

Lähteet
-------

1. ↑  El Deportivo ata a Laure para tres temporadas más Marca. Viitattu 23.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Deportivo La Coruñan kotisivustolla
* Tilastot BDFutbol -sivustolla

Deportivo – Primera División
1 Aranzubia |
2 Manuel Pablo |
3 Evaldo |
4 Álex |
5 Zé Castro |
6 Aythami |
7 Saúl |
8 André Santos |
9 Pizzi |
10 Juan Domínguez |
11 Riki |
12 Pinto |
13 Lux |
14 Aguilar |
15 Laure |
16 Gama |
17 Ayoze |
18 Camuñas |
19 Roderick |
20 Jesús Vázquez |
21 Valerón |
22 Salomão |
23 Bodipo |
24 Marchena |
25 Oliveira |
Valmentaja Oltra
Augusta Lundahl.
**Augusta Charlotta Lundahl-Wallenius** (21. syyskuuta 1811 Tampere – 14. kesäkuuta 1892 Tampere) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut runoilija.

Tamperelaisen kauppaneuvoksen Gustaf Lundahlin (1783–1846) tytär Augusta Lundahl pääsi ystävänsä Fredrika Runebergin avulla mukaan Lauantaiseuran toimintaan. Lundahl oli ystävystynyt Fredrikan kanssa kun he olivat samaan aikaan 1820-luvun alussa Turussa tyttöpensionaatissa. Fredrika ja Johan Ludvig Runeberg vierailivat Lundahlien luona Tampereella kahteen otteeseen 1833 ja 1834.

Ensimmäisen runonsa *Till Tammerfors* Augusta Lundahl kirjoitti 17-vuotiaana. Hän toimi 1832 perustetun Helsingfors Morgonblad-lehden avustajana ja julkaisi siellä runoja nimimerkillä *A-a*. Lundahlilla oli lyhyt ja onneton romanssi lehden toimittajan Johan Jakob Nervanderin kanssa. Vuonna 1833 hänen runokokoelmansa *Vinterblommor från Finland af Augusta* ilmestyi G. H. Mellinin kalenterissa *Vinterblommor* ja ne saivat hyvän vastaanoton Ruotsissa.

Augusta Lundahl meni naimisiin 5.1.1844 Pirkkalan rovastin Gabriel Jeremias Walleniuksen (1794–1862) kanssa. Hän jatkoi edelleen kirjallisuus- ja musiikkiharrastuksiaan sekä käänsi englannin kielestä uskonnollisia runoja. Lundahl ei kuitenkaan enää julkaissut näitä käännöksiä eikä myöskään omia runojaan.

Augusta Lundahl on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.

Lähteet
-------

* Augusta Lundahl SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Saran sisaret : Naiskirjallisuuden perinnettä Suomessa 1800-luvulta 1900-luvun alkuun : Runebergin varjossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kertomuksia Mansesta - Tampereen historian verkkojulkaisu : Gustaf Lundahl oli Tampereen mahtimiehiä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotivuori, Yrjö: Gabriel Jeremias Wallenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 6.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Tamperelainen runoilijatar, jonka runoihin J. L. Runeberg oli ihastunut, Aamulehti, 06.03.1938, nro 63, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Lauri Kuusanmäki : Muuan vanha tamperelainen koti, Aamulehti, 18.02.1934, nro 47, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Mario Ariel Bolatti** (s. 17. helmikuuta 1985 La Para, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Bolatti aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 kotimaansa Belgranosta. Joukkue nousi vuonna 2006 maan pääsarjaan, josta se kuitenkin tippui jo ensimmäisen kauden jälkeen. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Portoon nelivuotisella sopimuksella.

Kesällä 2009 Bolatti siirtyi kuuden kuukauden lainasopimuksella Huracániin. Hänet valittiin kevätkauden (Clausura) 2009 parhaaksi pelaajaksi. Hän kuului joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, kun se sijoittui lopulta toiseksi kauden toisella puoliskolla.

18. tammikuuta 2010 hän siirtyi italialaisseura Fiorentinaan.

Maajoukkueura
-------------

14. lokakuuta 2009 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan, Bolatti tuli vaihdosta kentälle ja teki ottelun ainoana maalin 84. peliminuutilla, joka toi Argentiinalle tärkeän voiton.

Lähteet
-------

1. ↑  Porto add Bolatti and Aguiar UEFA. Viitattu 25.5.2010.
2. ↑  OFFICIAL:Mario Bolatti Joins Fiorentina Goal. Viitattu 25.5.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Bolattin tilastot Guardianin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pozo |
2 Demichelis |
3 C. Rodríguez |
4 Burdisso |
5 Bolatti |
6 Heinze |
7 Di María |
8 Verón |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Garcé |
13 Samuel |
14 Mascherano |
15 Otamendi |
16 Agüero |
17 Gutiérrez |
18 Palermo |
19 Milito |
20 M. Rodríguez |
21 Andújar |
22 Romero |
23 Pastore |
Valmentaja Maradona
Aksel Leonard Åstrom lähettiläänä Yhdysvalloissa
**Aksel Leonard "Lenna" Åström** (7. maaliskuuta 1883 Oulu – 16. toukokuuta 1939 Bryssel, Belgia) oli suomalainen diplomaatti.

Åströmin vanhemmat olivat merikapteeni Axel Mikael Åström ja Maria Åström. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1909 ja maisteriksi 1910. 

Åström oli oululaisen sanomalehti Kalevan toimittajana ja osakkaana 1904–1906, kauppaoppilaitoksen opettajana Kotkassa 1910–1916 ja Tampereella 1916–1917 sekä Tampereen kauppakamarin asiamiehenä 1918. Hän toimi kauppa- ja teollisuushallituksen kauppaopetuksen ylitarkastajana 1919 ja ulkoasiainministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1919–1921. Tämä jälkeen Åström oli lähettiläänä Washingtonissa 1921–1934 ja samalla lähettiläänä Havannassa 1929–1934. Viimeksi Åström oli lähettiläänä Haagissa ja Brysselissä 1938–1939. Hän ampui itsensä Brysselissä toukokuussa 1939.

Teoksia
-------

Nimellä *L. Åström*:

* *Kauppamessun merkityksestä muualla ja meillä: alustus*. Tampereen kauppakamari, Tampere 1918
* *Painovapauden väärinkäyttö sosialistilehdissämme: yhteiskuntasielutieteellinen tutkielma*. Eripainos Tampereen Sanomista. Tampere 1918
* *Suomalaisten valtiollinen orienteeraus : suunnan muutos kansallinen kunnianasia*. Valtiollisia päivänkysymyksiä 9. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1918
* *Suomen kansan kuningasajatus: Suomen kansanvaltion luova henki. I, Valtiomuotokysymys järjestelykysymyksenä*. Ahjo, Helsinki 1918
* *Valtiollisia seikkailijoita: psykopatologista ja yhteiskuntasielutieteellistä valaisua punakaartiliikkeestä*. Kirja, Helsinki 1918

Lähteet
-------

1. ↑  Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1902, s. 147
3. ↑  Museoviraston kuvakokoelmat: Ministeri Axel Leonard Åström Washington, DC, U.S.A. lähettiläs Washingtonissa sittemmin Brysselissä (jossa ampui itsensä)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
| "Total Eclipse of the Heart"Bonnie Tyler |
| --- |
| Singlen "Total Eclipse of the Heart" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Faster Than the Speed of Night* |
|  Julkaistu | 1983 |
|  Formaatti | 7"- ja 12" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Jim Steinman |
|  Tuottaja(t) | Jim Steinman |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 06.59 (albumiversio)4:30 (singleversio) |
|  Levy-yhtiö | Columbia |
| Listasijoitukset |
| Suomi 6. (huhtikuu 1983) |
| Bonnie Tylerin muut singlet |
| "Sayonara Tokyo"1981 | "Total Eclipse of Heart"1982 | "Take Me Back"1983 |

**Total Eclipse of the Heart** (sanatarkka suomennos: *Täydellinen sydämenpimennys*) on yhdysvaltalaisen Jim Steinmanin säveltämä ja sanoittama voimaballadi. 

Steinman kertoo säveltäneensä kappaleen alun perin Nosferatun musikaaliversiota varten. Kappaleen nimi oli alkujaan "Vampires in Love" ja sen sanat kertovat vampyyreistä.

Sävelmä tallennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 walesiläisen Bonnie Tylerin tulkitsemana ja se antoi merkittävää lisäpotkua hänen laulajanuralleen. Siitä on tehty myöhemmin useita versioita, muun muassa musikaaliin *Tanz der Vampire*.

Tylerin alkuperäisversion on arvioitu myyneen viidestä kuuteen miljoonaan yksikköä maailmanlaajuisesti. Se on ollut listaykkösenä useissa maissa. Suomessa singlen korkein sijoitus on seitsemäs. Kappale soi edelleen suomalaisilla radiokanavilla.

*Total Eclipse of the Heart* julkaistiin Bonnie Tylerin albumilla *Faster Than the Speed of Night* (1983) seitsemän minuutin versiona, mutta radiosoitossa on käytetty viiden ja puolen minuutin lyhennettyä versiota. Kappaleen videoversion ohjasi australialainen Russell Mulcahy. Videossa on käytetty stereotyyppistä 1980-luvun saippuasarjaestetiikkaa. Tyler nähdään puettuna aidon saippuasarjatähden tyyliin.

Laulaja-tanssija Nicki French teki kappaleesta coverversion vuonna 1995, joka nousi monissa maissa listaykköseksi. 

Vicky Rosti levytti vuonna 1992 kappaleesta suomalaisen käännöskappaleen nimellä "Tunnen sen täysillä taas".

Lähteet
-------

1. ↑  Listalevyt: Bonnie Tyler
2. ↑  Rando, Steinman Talk About Dance of the Vampires at Press Preview, Sept. 18 - Playbill.com *web.archive.org*.  13.3.2014.  Arkistoitu 13.3.2014. Viitattu 4.9.2021.
3. ↑  Total eclipse of the heartArkistoitu kopio *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 14.12.2018. Viitattu 14.10.2016.
**Torsten Arvid Englind** (alkuaan Ekholm, 18. kesäkuuta 1882 Helsinki – 12. syyskuuta 1972 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän teki suurimman osan urastaan Ruotsissa.

Ura
---

Englindin vanhemmat olivat hovineuvos Carl Fredrik Ekholm ja Yolanda Strandberg. Hän aloitti työnsä Työväen Teatterissa vuonna 1903. Vuonna 1905 hän siirtyi Turun Ruotsalaiseen Teatteriin, jossa hän toimi ohjaajana 1907–1915. Vuodesta 1916 Englind toimi ohjaajana Göteborgin Suuressa Teatterissa.

Englindin rooleja olivat muun muassa *Daniel Hjortin* nimiosa, Vicinius näytelmässä *Quo vadis* ja Alonso näytelmässä *Preciosa*. Hän asetti näyttämölle muun muassa kappaleet *Daniel Hjort*, *Kustaa Vaasa* ja *Tukkijoella* sekä useita operetteja.

Englind näytteli elokuvassa *Högfjällets dotter* (1914) sekä ohjasi elokuvat *Patriks äventyr* (1915), *En förvillelse* (1915) ja *Brandsoldaten* (1916). Kahteen viimeksi mainittuun hän teki myös käsikirjoituksen.

Näyttämötyön lisäksi Englind käänsi näytelmiä ja toimi sanomalehtimiehenä.

Teaterförlag Arvid Englind
--------------------------

Englind perusti Tukholmaan Teaterförlag Arvid Englind AB:n vuonna 1920.

Perhe
-----

Arvid Englindin puoliso oli näyttelijä ja operettitaiteilija Lelly Englind (oik. Elena Wasiljewa), 1885–1958) vuodesta 1908 vuoteen 1958. Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954). Vuodesta 1959 hänen puolisonsa oli Inge Nordlöf.

Filmografia
-----------

### Ohjaajana

* Patriks äventyr (1915)
* En förvillelse (1915)
* Brandsoldaten (1916)

### Käsikirjoittajana

* En förvillelse (1915)
* Brandsoldaten (1916)

### Näyttelijänä

* Högfjällets dotter (1914)

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930

1. 1 2  Vem är vem / Arvid Englind *runeberg.org*. Project Runeberg. Viitattu 5.3.2015.
2. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 54
3. ↑  Svensk Filmdatabas / Arvid Englind *sfi.se*. Svenska Filminstitutet. Viitattu 5.3.2015.