recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kurt Vilja työnsä ääressä.
**Kurt Artturi Vilja** (1. helmikuuta 1914 Turku - 18. marraskuuta 1995 Helsinki) oli elokuvaäänityksen pioneereja Suomessa.

Vilja pääsi tekemisiin elokuva-alan kanssa 1930 turkulaisessa Lahyn-Filmissä, jossa jälkiäänitettiin Yrjö Nybergin johdolla musiikkia ja äänitehosteita Suomi-Filmin elokuvaan *Aatamin puvussa ja vähän Eevankin*. Samalla valmisteltiin yhtiön omaa elokuvaa *Sano se suomeksi*. Vilja toimi oli aluksi maalarina ja yleismiehenä, sitten valaisijana ja äänittäjän apulaisena. Yhtiön palveluksessa hän oli sen toiminnan loppumiseen saakka 1933. Tämän jälkeen hän tarjosi Nybergin (vuodesta 1935 Norta) kanssa elokuvantekijöille äänityspalveluja Suomessa ja Ruotsissa. Viimeksi mainitussa Vilja osallistui muun muassa elokuvien *Kärlek och landstorm* (1931) ja *Havets melodi* (1934) äänityksiin. Hän äänitti Nybergin kanssa Erkki Karun perustaman Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n ensimmäisen elokuvan *Meidän poikamme ilmassa – me maassa* (1934). Varsinaisen ensimmäisen pää-äänittäjän työn Vilja teki yhtiön elokuvaan *Syyllisiäkö?* (1938).

Norta siirtyi pois Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n palveluksesta 1942, mutta Vilja äänitti yhtiölle yli 80 elokuvaa, mukaan lukien sen tunnetuimpiin kuuluvat *Kulkurin valssi* (1941), *Valkoiset ruusut* (1943), *Tanssi yli hautojen* (1950) sekä *Tuntematon sotilas* (1955). Yhtiön palveluksessa Vilja oli sen lakkauttamiseen saakka 1965. Hän siirtyi sitten Suomi-Filmin palvelukseen, joka osti toimintansa lopettaneen Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n äänistudiolaitteet. Vilja suunnitteli Suomi-Filmille uuden äänittämön ja toimi yhtiön ääniosaston päällikkönä aina vuoteen 1975, jolloin hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke. 1960-luvulla Vilja osallistui vielä henkilökohtaisesti joidenkin elokuvien äänitykseen ja miksaukseen, mukaan lukien Mikko Niskasen *Käpy selän alla* (1966).

Viljan puoliso vuodesta 1942 oli Rauha Maria Tuominen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kimmo Laine: *Vilja, Kurt (1914-1995). Suomen Kansallisbiografia. Osa 10*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2.  Sivu 536.

Aiheesta muualla
----------------

* Kurt Vilja Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Joscelin II** (k. 1159) oli neljäs ja viimeinen hallinnut Edessan kreivi.

Nuorena Joscelin joutui sotavangiksi Azazin taistelussa vuonna 1125, mutta vapautui Jerusalemin kuninkaan Baldwin II:n maksettua hänen lunnaansa. Vuonna 1131 hänen isänsä Joscelin I haavoittui taistelussa danišmendeja vastaan, ja Edessa siirtyi Joscelin II:lle. Joscelin II kieltäytyi johtamasta pientä Edessan armeijaa danišmendeja vastaan, ja Joscelin kuoli pian ajettuaan vihollisensa karkuun. 

Joscelin hallitsi heikointa ja eristyneintä ristiretkivaltioista. Vuonna 1138 hän liittoutui Antiokian ja Bysantin keisarin Johannes II Komnenosin kanssa Aleppon kuvernööri Imad ad-Din Zengiä vastaan, mutta he eivät onnistuneet voittamaan tätä. Vuonna 1143 sekä Johannes II että Jerusalemin kuningas Fulk kuolivat, ja Joscelin jäi ilman vahvoja liittolaisia. Hän liittoutui Kara Aslanin kanssa ja johdatti suuren armeijan pohjoiseen auttaakseen muslimiliittolaistaan taistelussa Zengiä vastaan. Zengi kuitenkin yllätti Joscelinin kääntämällä hyökkäyksensä Edessaa vastaan ja valtasi heikosti miehitetyn kaupungin. Menetettyään pääkaupunkinsa Joscelin pakeni Turbesseliin.

Vain kaksi vuotta myöhemmin Zengi joutui orjansa murhaamaksi, ja Joscelin hyökkäsi Edessaan vallaten sen takaisin lokakuussa 1146. Hän ei kuitenkaan saanut apua muilta ristiretkivaltioilta ja menetti kaupungin marraskuussa Zengin pojalle Nur ad-Dinille. Vuonna 1150 Antiokiaan matkalla ollut Joscelin joutui roistojen vangiksi ja hänet myytiin Nur-ad-Dinille. Joscelin vietiin Aleppoon, missä hänet sokaistiin vihamielisen väkijoukon edessä. Hän vietti loput yhdeksän vuotta elämästään vankina ja kuoli Aleppon vankityrmässä vuonna 1159.

Joscelinin poika Joscelin III nimitettiin seuraavaksi Edessan kreiviksi, vaikka hän ei koskaan saanut haltuunsa muslimeille menetettyä kreivikuntaa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Joscelin I** | **Edessan kreivi**1131–1150 | Seuraaja:**Joscelin III** |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Joscelin II, Count of Edessa
Nälöala Paloniemestä Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
**Paloniemi** (ruots. *Fagernäs*) on Lohjan 28. kaupunginosa ja se sijaitsee noin 3-4 kilometriä luoteeseen Lohjan keskustasta. Alueella sijaitsee muun muassa uimaranta ja Paloniemen sairaala-alue, joka on rakennettu entisen Paloniemen kartanon ympäristöön.

Paloniemen kartano muodostettiin 1600-luvulla. Vuonna 1897 sen osti pietarilainen tehtailija Hendrik van Gilse van der Pals, joka rakennutti kartanolle uuden päärakennuksen Eliel Saarisen piirustusten mukaan vuotta myöhemmin. Rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1950, jonka jälkeen sen paikalle rakennettiin vanhainkoti ja sairaala. HUS sulki psykiatriseen hoitoon erikosituneen sairaalan 2010-luvulla.

Paloniemen entisellä kartanoalueella sijaitsee luonto- ja kulttuuripolku, joka esittelee alueen luontoa, kartanokulttuuria ja muinaismuistoja.

Lähteet
-------

1. ↑  L50 Paloniemi I *Lohja*. Viitattu 13.2.2022.
2. ↑  Paloniemen sairaala suljetaan Lohjalla *Yle Uutiset*.  29.4.2010. Viitattu 13.2.2022.
3. ↑  Paloniemen kartanon historiaa *www.sci.fi*.  Arkistoitu 30.3.2021. Viitattu 13.2.2022.
4. ↑  Paloniemen luonto- ja kulttuuripolku *Lohja*. Viitattu 13.2.2022.

Lohjan kaupunginosat
1. Anttila | 2. Ahtsalmi | 3. Pitkäniemi | 4. Hiidensalmi | 5. Pappila | 6. Moisio | 7. Myllylampi | 8. Neitsytlinna | 9. Ojamo | 10. Ojamonkangas | 11. Keskilohja | 12. Metsola | 13. Gunnarla | 14. Vienola | 15. Gruotila | 16. Pappilankorpi | 17. Jönsböle | 18. Kyrkstad | 19. Virkkala | 20. Maksjoki | 21. Vappula | 22. Routio | 23. Lempola | 24. Ventelä | 25. Perttilä | 26. Muijala | 27. Röylä | 28. Paloniemi | 29. Immula | 30. Kirkniemi | 31. Nummenkylä | 32. Karnainen | 101. Sammatti | 102. Karjalohja | 103. Nummi | 104. Pusula | 105. Saukkola
**Petrus Ekerman** (s. 1697 Vadstena, Ruotsi – 1. lokakuuta 1783 Uppsala) oli ruotsalainen professori, joka ohjasi väitöskirjan Ahvenanmaasta vuonna 1745.

Petrus (Per) Ekermanin vanhemmat olivat Maria Löfgren ja Länsi-Enebyn kirkkoherra Paulus Ekerman. Vuonna 1727 Ekerman nimitettiin Uppsalan yliopiston filosofian dosentiksi, seuraavana vuonna filosofian apulaiseksi eli adjunktiksi ja 1729 yliopiston sihteeriksi. Runouden ja kaunopuheisuuden professoriksi Ekerman nimitettiin 1737 ja hän pysyi virassa aina vuoteen 1779 asti, jääden silloin virkavapaalle.

Vuonna 1745 Ekerman ohjasi Christopher Tärnströmin väitöskirjan *Dissertatio Academica de Alandia Maris Baltici Insula*, missä herrat tekivät havaintoja Ahvenanmaasta ja muun muassa sen linnustosta.

Ekerman on jäänyt historiaan Ruotsin yliopistojen tuotteliaimpana väitöskirjojen tekijänä. Kaikkiaan hän laati 615 opinnäytetyötä. Ekerman ja Anna Törner, joka oli professorin tytär, menivät avioliittoon vuonna 1730. Heille syntyi ainakin neljä lasta, joista kaksi tytärtä kuoli jo alle vuoden ikäisinä. Kolmas tytär Eva Maria Ekerman (s. 1733, k. 1803) avioitui professori Carl Aurivilliuksen (s. 1717, k. 1786) kanssa vuonna 1764, ja heille syntyi tytär Eva Maria Aurivillius (s. 1758, k. 1844).

Lähteet
-------

* Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä. ISBN 978-952-5710-04-5
* Adelsvapen-wiki (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Zahra Ouaziz** (s. 20. joulukuuta 1969 Oulmes, Marokko) on marokkolainen entinen kestävyysjuoksija.

Ouaziz osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa 1995, joissa hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa seitsemänneksi. Samana vuonna hän oli maastojuoksun MM-kisoissa Durhamissa pitkällä matkalla kahdestoista ja Göteborgin MM-kisoissa 5 000 metrin juoksun kolmas ajalla 14.53,77. Hän päätti kautensa juoksemalla 3 000 metrillä kuudenneksi IAAF:n GP-finaalissa. Vuonna 1996 hän karsiutui Atlantan olympialaisissa 5 000 metrin alkuerissä. Vuonna 1997 hän karsiutui Ateenan MM-kisoissa jälleen 5 000 metrin alkuerissä, mutta juoksi GP-finaalissa neljänneksi. Vuonna 1998 hän voitti hopeaa maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissä lyhyellä matkalla. Samana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden 3 000 metrillä ja juoksi 1. syyskuuta Berliinissä 5 000 metrillä uuden Afrikan ennätyksen 14.32.08. Loppukaudella hän juoksi vielä toiseksi Kultaisen liigan GP-finaalissa sekä yleisurheilun maailmancupissa.

Ouaziz voitti hopeaa Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 3 000 metrillä. Saman vuoden Sevillan MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä toinen ajalla 14.43,15. Hän sijoittui toiseksi myös saman vuoden GP-finaalissa. Hän teki 11. elokuuta 1999 Afrikan ennätyksen 3 000 metrillä ajalla 8.26,48. Vuonna 2000 hän voitti lyhyen matkan MM-hopeaa maastojuoksun MM-kisoissa Vilamourassa. Vuonna 2003 hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja tämän jälkeen kahdenneksikymmenenneksiensimmäiseksi Lausannessa maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla. Pariisin MM-kisoissa hän oli kolmastoista. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 Ouaziz karsiutui 3 000 metrin välierissä. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa Brysselissä hän oli kahdestoista.

Lähteet
-------

* Zahra Ouaziz Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Henrik Mårteninpoika Österman** (n. 1718 Taivassalo – 25. elokuuta 1786 Tukholma) oli Tukholman nuotanvetäjien suomalainen oltermanni ja lahjoittaja.

Östermanin vanhemmat olivat ratsutilallinen Mårten Österman ja Saara Juhontytär. Östermanin suku oli tunnettuja suomalaisia nuotanvetäjiä Tukholmassa, ammatin harjoittajia kutsuttiinkin nimellä *notfinne* eli nuottasuomalainen. Hänen setänsä Johan Johaninpoika Österman oli ollut nuotanvetäjien johtajana eli oltermannina ja edustajana Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoneuvostossa. Österman seurasi setänsä jälkiä 1765. Hän tuki seurakuntaa taloudellisesti avustamalla kirkon sakariston rakentamistyössä ja lahjoittamalla kirkkoon saarnatuolin. Hänen ansiostaan kirkossa pidettiin myös ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia ja saatiin niistä seurakunnalle ns. penkkirahoja. Östermanin kuoltua 1786 hänen paikkaansa kirkkoneuvostossa pidettiin kaksi vuotta varattuna hänen saman nimiselle pojalleen, kauppias ja oluenpanija Henrik Östermanille. Tukholmasta joiksikin vuosiksi muualle muuttaneesta pojasta tuli isänsä tavoin kirkkoneuvos kuitenkin vasta parinkymmenen vuoden päästä.

Östermanin puoliso vuodesta 1749 oli Anna Matsintytär Naulin (s. noin 1729). Myös yksi perheen pojista, Johan (1751-1778), oli nuotanvetäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Tarkiainen: *Österman, Henrik (noin 1718-1786). Suomen Kansallisbiografia. Osa 10*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2.  Sivu 880.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Vigilia** op. 37 on Sergei Rahmaninovin kuoroteos vuodelta 1915. Teos kuuluu vuosille 1880–1917 osuneeseen venäläisen kuoromusiikin renessanssiin muun muassa Pjotr Tšaikovskin ja Pavel Tšesnokovin sävellysten ohella.

Teoksen teksti noudattaa ortodoksisen kirkon vigilia-palvelusta, joka koostuu ehtoo- ja aamu- ja ensimmäisen hetken palveluksesta, mutta se on luultavasti sävelletty enemmän konserttiesitystä kuin varsinaista jumalanpalveluskäyttöä varten. Rahmaninov käytti teoksensa viidestätoista osassa yhdeksässä alkuperäisiä venäläisiä kirkkomusiikkisävelmiä, muun muassa Znamenni-musiikkia, ja sävelsi loppuihin vanhoja melodioita jäljitteleviä sävelkulkuja.

Vigilian kesto on noin 55 minuuttia. Teos on sävelletty suurelle kuorolle, ja se esitetään ilman soittimia, *a cappella*. Rahmaninovin teos on teknisesti vaativa, esimerkiksi bassojen ääniala on yli kaksi ja puoli oktaavia. Teoksen ensiesityksen kuoronjohtaja kommentoikin sävellystä: "Mistä voin löytää tällaisia bassoja? Sama kuin etsisi parsaa jouluna!"

Lähteet
-------

1. ↑  Bertensson, Sergei – Leyda, Jay – Satina, Sophia: *Sergei Rachmaninoff: A Lifetime in Music*, s. 191. Indiana University Press, 2001. ISBN 0-253-33817-4. (Teoksen verkkoversio.)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work

 |

 |
Theodor Lessing
**Theodor Lessing** (8. helmikuuta 1872 Hannover – 31. elokuuta 1933 Marienbad) oli saksalainen juutalainen filosofi, joka oli saksalaisen elämänfilosofian (*Lebensphilosophie*) edustajia.

Lessing oli kulttuurikriitikko, filosofinen pessimisti ja tahdonmetafyysikko, joka kirjoitti Arthur Schopenhauerin, Friedrich Nietzschen, Oswald Spenglerin ja Ludwig Klagesin perinteessä. Hänen mukaansa ihmisten peruselämänkokemukset olivat hätä ja kärsimys. Päinvastoin kuin Schopenhauer, Lessing ei kuitenkaan reagoinut tähän kannattamalla vetäytymistä yksinäisyyteen, vaan kannattamalla aktiivista toiminnan filosofiaa.

Kansallissosialistinen salamurhaaja ampui Lessingiä 30. elokuuta 1933, ja hän kuoli vammoihin seuraavana päivänä.

Teoksia
-------

* *Europa und Asien* (1918)
* *Geschichte als Sinngebung des Sinnlosen* (1919)
* *Jäö oder wie ein Franzose auszog um in Hannover das "raanste" Deutsch zu lernen (Theodore le Singe)* (1919)
* *Haarmann. Die Geschichte eines Werwolfs* (1925)
* *Nietzsche* (1925)
* *Meine Tiere* (1926)
* *Blumen* (1928)
* *Der jüdische Selbsthaß* (1930)
* *Einmal und nie wieder* (1935)
* *Die verfluchte Kultur* (1981)

Aiheesta muualla
----------------

* Über den Mord an Lessing – Lessingin murhasta (saksaksi)
* Edition des Werks von Theodor Lessing[vanhentunut linkki], Universität Oldenburg (saksaksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Theodor Lessing
David Garibaldi

**David Garibaldi** (s. 4. marraskuuta 1946) on funk/soul -yhtyeen Tower of Powerin rumpali. Garibaldi syntyi Oaklandissa, Kalifornian osavaltiossa ja kasvoi San Franciscon itäosissa.

David aloitti soittamisen 10-vuotiaana. Ensimmäisen rumpusettinsä David sai lukioaikana vamhemmiltaan. Varsinaisen ammattilaisuran hän aloitti 17-vuotiaana vuonna 1966, mutta Vietnamin sota aiheutti epävarmuutta. Hän odotti kutsua armeijaan, mutta tulevaisuudensuunnitelmat muuttuivat kun häntä ehdotettiin värvättäväksi USA:n ilmavoimiin ilmavoimien orkesterin jäseneksi. Asepalveluksesta päästyään David palasi kotiseudulleen San Franciscoon ja liittyi Tower of Poweriin vuonna 1970.

Garibaldi on ollut mukana erinäisissä studio- ja tv-projekteissa ja muissa bändeissä, joista maininnan arvoisia ovat The Yellowjackets ja Wishful Thinking. David Garibaldi ei soittanut Tower of Powerissa vuosina 1978–1998, jonka jälkeen hän liittyi jälleen bändiin.

David on tehnyt myös muutamia kirjoja ja videoita rumpujen soitosta. Viime vuosina hän on ollut mukana Tower of Powerin baritonisaksofonistin Stephen "Doc" Kupkan projektissa The Strokeland Superband.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Katarina Peltola**, aiemmin **Kaisa Peltomäki**, myös **Kiikerin Kaisa** ja **Haka-Kaisa** (21. kesäkuuta 1804 Jalasjärvi – 30. kesäkuuta 1870 Ilmajoki) toimi suomenkielisen koulun pitäjänä 35 vuotta.

Peltolan vanhemmat olivat uudisasukas Juhani Antinpoika Peltomäki ja Juliana Tuomaantytär, hän syntyi viisilapsisen perheen kolmantena tyttärenä. Peltola muutti Ilmajoelle 1833, kun taas hänen äitinsä mainitaan kuolleen ns. loisleskenä 1846 eli uudistilalle ei Peltolan isän kuoltua löytynyt jatkajaa. Peltola oppi lukemaan varhain ja sai rippikoulusta hyvän osaamisensa palkinnoksi Raamatun. Vaikka hänellä ei ollut käytännön mahdollisuuksia jatkaa koulunkäyntiään, hän ei silti päätynyt piiaksi eikä myöskään mennyt naimisiin. Sen sijaan hän hoiti ystävänsä torpparin vaimon Leena Korpikosken lapsia ja opetti heitä lukemaan Kiikerin kylässä Ilmajoen Könnin alueella. Vähitellen hän sai opetettavakseen muitakin lapsia, enimmillään heitä oli jopa nelisenkymmentä samalla kerralla. Ilmajoen seurakunnan kirkkoherra, rovasti Carl Rudolf Forsman (1802-1882) otti Peltolan avuksi kouluopetuksen järjestämisessä 1852. Yhteensä Peltolan koulunpito kesti noin 35 vuotta. Piispalta hän sai elinaikanaan Raamatun huomionosoituksena työstään. Suomen Naisyhdistys noteerasi hänet matrikkelissaan 1896 jo edesmenneenä, mutta oman aikansa edelläkävijänä. Vastaavanlaiset koulut yleistyivät 1800-luvulla lähinnä vain kaupungeissa ja ruotsinkielisinä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anneli Mäkelä-Alitalo: *Peltola, Katarina (1804-1870). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 610-611.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Oğuz** (ven. Огуз, *Oguz*; vuoteen 1991 saakka Vartaşen, ven. Варташе́н, *Vartašen*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon etelärinteen juurella 268 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Oğuzin piirin keskus. Asukkaita on 7 000 henkeä (vuonna 2010, arvio).

Paikkakunta on saanut alkunsa Vartaşenin kylästä ja myöhemmin taajamasta, joka sai kaupunginoikeudet vuonna 1968. Vuoristo-Karabahin sotaan saakka siellä asui huomattava armenialaisista ja udeista muodostunut kristitty yhteisö. Nykyään suurin osa asukkaista on azereja, vuoristojuutalaisia ja lezgejä. Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1906 rakennettu synagoga ja vaatimattomamman näköinen moskeija.

Lähteet
-------

1. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 21.2.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Azerb.com: Oghuz (Oguz, Vartashen) *azerb.com*. Viitattu 21.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oğuz**.
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
* Tourism Portal of Azerbaidzhan: Oghuz city[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Johannes Philipp Wilhelm Erich Daubert** (8. kesäkuuta 1877 Braunschweig, Saksa - 11. joulukuuta 1947) oli saksalainen filosofi ja fenomenologi, joka kuului realistiseen Münchenin fenomenologiseen suuntaukseen.

Elämä ja ura
------------

Daubert opiskeli muun muassa filosofiaa, psykologiaa ja estetiikkaa Göttingenin yliopistossa Julius Baumannin, Georg Elias Müllerin ja Robert Vischerin kanssa, sekä Münchenin yliopistossa Theodor Lippsin oppilaana. Viimeksi mainitussa hän liittyi oppilaiden muodostamaan *Psychologischer Verein* -yhdistykseen. Daubert osallistui myös muun muassa Hans Corneliuksen ja Alexander Pfänderin luennoille. Hän sai vaikutteita myös John Stuart Millin ja David Humen empirismistä.

Vuonna 1902 Daubert tutustui Edmund Husserliin. Vuonna 1905 joukko opiskelijoita siirtyi Münchenistä Göttingeniin osallistuakseen Husserlin luennoille. Daubertin lisäksi heihin kuuluivat muun muassa Fritz Weinmann, Adolf Reinach ja Alfred Schwenniger. Tätä kautta Daubert sai muiden ohella vaikutteita fenomenologiasta.

Vuonna 1912 Husserl, Pfänder, Daubert ja Moritz Geiger saivat ajatuksen perustaa fenomenologinen vuosikirja *Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung*. Vuonna 1913 siinä ilmestyi Husserlin *Ideen*, joka esitteli tämän uuden transsendentaalisen fenomenologian.

Daubert oallistui ensimmäiseen maailmansotaan länsirintamalla, ja sai useita ylennyksiä ja kunniamerkkejä. Sodan jälkeen hän halusi vetäytyä yliopistomaailmasta maalaiselämään perheineen. Hän piti kuitenkin edelleen yhteyttä Husserliin ja Pfänderiin. Jälkimmäisen vaikutuksesta Daubert alkoi vähitellen suhtautua yhä kriittisemmin Husserlin transsendentalismiin.

Daubertin kuoltua vuonna 1947 hänen käsikirjoituksensa jäivät maatilalle, ja ne siirrettiin kirjastoihin vasta vuonna 1967. Daubertin käyttämän erikoisen pikakirjoituksen vuoksi vasta Karl Schuhmann kykeni vuonna 1976 tulkitsemaan hänen käsikirjoituksensa, ja niitä alettiin julkaista.

Teoksia
-------

Postuumit kriittiset laitokset:

* "Remarks on the Psychology of Apperception and Judgment (1902)", Karl Schuhmann (toim.), teoksessa *The New Yearbook for Phenomenology and Phenomenological Philosophy* II, 2002
* "Notes from Husserl’s Mathematical-Philosophical Exercises (1905)", Mark van Atten & Karl Schuhmann (toim.), teoksessa *The New Yearbook for Phenomenology and Phenomenological Philosophy* IV, 2004

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Johannes Daubert
Cəlilabadin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Cəlilabadin piirikunta** (azer. *Cəlilabad rayonu*, ven.  Джалилаба́дский райо́н, *Džalilabadski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1441 neliökilometriä. Asukkaita on 193 800 henkeä (vuonna 2010).

Cəlilabadin piiri sijaitsee Azerbaidžanin kaakkoisosassa Talyšvuorten reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Biləsuvarin, idässä Neftçalan ja etelässä Masallın ja Yardımlın piireihin sekä lännessä Iraniin.

Piirin keskus on Cəlilabadin kaupunki, josta on 210 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Göytəpən kaupunki. Kuntia on yhteensä 119 ja kyliä 117. Kaupunkiväestön osuus on 29,1 % (vuonna 2010).

Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (13,3 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.

Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan ja perunan viljelyyn sekä karjanhoitoon.

Paikallislehtenä ilmestyy *Yeni gün* ("Uusi päivä").

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 27.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Azerbaidžana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 30.6.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 27.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cəlilabadin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Helen Frances James** (22. toukokuuta 1956 Hot Springs, Arkansas) on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Jamesin vanhemmat olivat luonnontutkijoita, ekologeja, jotka ottivat Helenin ja tämän sisarukset mukaan lukuisille retkilleen ja matkoilleen eri puolille Yhdysvaltoja ja Meksikoa. Helen löysi intiaanikulttuurien muinaisesineitä ja hän kiinnostui arkeologiasta niin, että liittyi 12-vuotiaana Luoteis-Arkansasin arkeologiseen yhdistykseen. Kaksi vuotta myöhemmin hänen isänsä sai vuoden pituisen Fulbright-stipendiaatin Ghanaan ja Helen pääsi perehtymään täysin erilaiseen kulttuuriympäristöön. 16-vuotiaana Helen jätti lukion ja pääsi fuksiksi Arkansasin yliopistoon. 

James suoritti kandidaatin (B.A.) tutkinnon Arkansasin yliopistossa vuonna 1977 ja väitteli filosofian tohtoriksi (eläintiede) Oxfordin yliopistosta vuonna 2000. Väitöksen aiheena olivat (*Drepanidini*)-alaheimon havaijinpeippojen fylogenia ja vertaileva luututkimus. James toimii Smithsonian-instituutin lintuosaston kuraattorina. Hänen tutkimuksensa on suuntautunut eristyneiden saarten lintujen evoluutioon ja eliömaantieteeseen. Hän on perehtynyt erityisesti Havaijin lintufaunaan ja on kirjoittanut lukuisia tieteellisiä artikkeleita, muun muassa saarten lintufossiileista yhdessä puolisonsa Storrs L. Olsonin kanssa. James ja Olson avioituivat vuonna 1981 tehtyään sitä ennen useita vuosia yhdessä tutkimustyötä Havaijin lintufossiilien parissa. Heillä on kaksi poikaa, Travis ja Sydney. James tutkii myös varpuslintujen ja sorsalintujen muoto-opillista evoluutiota.

Lähteet
-------

* Tutkijasivu (englanniksi)
* Julkaisuluettelo (englanniksi)
* Elämäkerta, s. 167 (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vulcănești** (gagauzin kielellä *Valkaneş*, ven. Вулкане́шты, *Vulkanešty*) on kaupunki Etelä-Moldovassa sijaitsevan sirpaleisen Gagauzian autonomisen alueen eteläisessä osassa. Kaupunki sijaitsee valtatien M3 varrella, noin 83 kilometriä Gagauzian pääkaupunki Comratista ja runsas 180 kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta etelään. Ukrainan Odessan alueen raja on vain kahdeksan kilometriä kaupungin itäpuolella.

Vulcăneștissa on noin 16 700 asukasta, kun koko Gagausian asukasluku on 161 900 (2014). Vuonna 2004 kaupungissa oli 15 462 asukasta. Etniseltä taustaltaan enemmistö kaupungin väestöstä on gagauzeja, seuraavaksi eniten on moldovalaisia, venäläisiä, ukrainalaisia ja bulgaareja. Kaupungissa on käytössä kolme Gagauzian virallista kieltä: moldova (eli romania), gagauzia ja venäjä.

Paikkakunnasta tuli vuonna 1940 piirikeskus. Se sai kaupunkityyppin taajaman aseman vuonna 1965. Liitettiin osaksi Gagauziaa 23. joulukuuta 1993. Kaupungiksi se muutettiin vuonna 1995.

Kaupungissa on hotelli, jota käyttävät muun muassa Ukrainan ja Romanian väliä ajavat rekkakuskit. Lisäksi löytyy vaatimattomampi majoituspaikka pohjoiseen, Cahuliin johtavan R38-maantien varrella. Useat julkisen liikenteen linja-autot ja reittitaksit ajavat tätä maantietä pitkin.  Jonkinlaisina kaupungin nähtävyyksinä pidetään esimerkiksi neuvostoaikana ammoisen Venäjän ja Bessarabian sopimuksen muistoksi pystytettyä obeliskia, sotasankareiden muistomerkkiä ja Leninin patsasta. Pohjoisen johtavan tien varrella on Traian viinitila, jolla on tienvarsimyymälä. 

Suoria reittitaksivuoroja kulkee pääkaupunkiin viitisen kappaletta päivittäin ja Comratissa vaihtamalla löytyy vielä useampia vuoroja.

Seudun arkeologisilta kaivauksilta on tehty historiallisesti kiinnostavia löytöjä, esimerkiksi neoliittisen kauden patsas, joka muistuttaa ranskalaisen kuvanveistäjä Auguste Rodinin mestariteosta *Ajattelija*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vulkanešty vulcanesti.ucoz.com, viitattu 31.1.2015 (venäjäksi)
2. 1 2  Number of resident population in the Republic of Moldova as of 1st January 2014, in territorial aspect  17.3.2014. National Bureau of Statistics of the Republic of Moldova, statistica.md. Viitattu 27.1.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Pitkänen S. ja V.-J. Sutinen: *Moldova*, s. Sivuilla 372-374 Vulcăneștista. Turku: Savukeidas Kustannus, 2010. ISBN 978-952-5500-76-9. Kirjan kuvaus kustantajan sivulla (viitattu 27.1.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2  I. V. Kopylova (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Ukraina, Moldova* 1:1 250 000. Minsk, Valko-Venäjä: RUP Belkartografija, 2013.  (venäjäksi)
5. ↑  Population Census 2004 - Demographic, national, language and cultural characteristics (excel-taulukko) (Taulukko 2: Population by area, localities and sex, in territorial aspect) Chisinau, Republic of Moldova:  National Bureau of Statistics of the Republic of Moldova, statistica.md.  (englanniksi)
**Şamaxı** (ven. Шемаха́, *Šemaha*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon kaakkoisella reuna-alueella 122 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Şamaxın piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Tbilisiin johtava M1-valtatie. Asukkaita on 31 700 henkeä (vuonna 2010).

Şamaxı on yksi Azerbaidžanin vanhimmista kaupungeista. 800–1500-luvuilla se oli Širvan-šaahien valtakunnan pääkaupunki sekä merkittävä kaupan, käsityöammattien, arkkitehtuurin ja taiteen keskus. Mongolit valloittivat ja hävittivät kaupungin vuonna 1222. 1700-luvun puolivälissä siitä tuli Širvanin (Şamaxın) kaanikunnan pääkaupunki. Vuonna 1805 alue liitettiin Venäjään.

Vuonna 1840 kaupungista tuli Kaspian alueen ja vuonna 1846 Şamaxın läänin hallinnollinen keskus. Vuoden 1859 maanjäristyksen jälkeen lääninhallinto siirrettiin Bakuun. Myöhemmin kaupunki oli Bakun lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopussa sen asukkaista 79 % oli azereja, 18 % armenialaisia ja 3 % venäläisiä.

Nykyään Şamaxı on maatalousalueen keskus. Kaupungissa toimii opettajakorkeakoulun osasto, valistusteknikumi sekä teollisuus- ja talousopisto. Lähistöllä sijaitsevat Nasir al-Din Tusille nimetty observatorio ja Pirqulun luonnonpuisto. Kaupungin muinaiset rakennukset ovat tuhoutuneet lukuisissa maanjäristyksissä. Säilyneistä nähtävyyksistä huomattavimpia ovat 700–1400-luvuilla rakennettu perjantaimoskeija ja Yeddi gümbəzin mausoleumiryhmä. Kaupungissa on kotiseutumuseo ja runoilija Sabirin kotimuseo.

* Kaupungin perjantaimoskeija (perustettu 743-744 jaa.)Kaupungin perjantaimoskeija (perustettu 743-744 jaa.)
* Tähtitieteellinen observatorio.Tähtitieteellinen observatorio.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 29*, s. 378. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
2. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom)*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Şamaxı**.
* Azerb.com: Shemakha (Samaxi) (englanniksi)
* Tourism Portal of Azerbaidzhan: Shamakhy city (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
Ben Bot Pentagonissa 2005.
**Bernard Rudolf (Ben) Bot** (s. 21. marraskuuta 1937, Batavia) on hollantilainen poliitikko ja kristillisdemokraattisen CDA-puolueen (Christen-Demokratisch Appèl) jäsen. Hän oli Alankomaiden ulkoministeri 3. joulukuuta 2003 alkaen aina 22. helmikuuta 2007 saakka. 

Ben Bot opiskeli oikeustiedettä Leidenin yliopistossa ja Harvardin oikeustieteellisessä tiedekunnassa Cambridgessa Massachusettsissa. Hän väitteli tohtoriksi Leidenin yliopistosta 1968. 

Vuodesta 1963 lähtien Bot työskenteli Alankomaiden ulkoministeriössä. Hän kuului 1964–1970 Alankomaiden edustajistoon Euroopan yhteisöissä ja työskenteli sitten Alankomaiden suurlähetystöissä ensin Buenos Airesissa 1973 asti ja Itä-Berliinissä 1976 asti. Seuraavat kuusi vuotta hän oli ulkoasiainministeriössä Haagissa, jonka jälkeen neljä vuotta maansa pysyvän edustajan sijaisena Natossa Brysselissä. 1986 alkaen hän oli maansa suurlähettiläänä Turkin Ankarassa, ja sen jälkeen vuodesta 1989 ulkoministeriön pääsihteerinä. Vuodesta 1992 lähtien Bot oli Alankomaiden pysyvä edustaja Euroopan unionissa, kunnes jäi eläkkeelle 1. tammikuuta 2003. 

Botin 10 vuotta kestänyt edustajantoimi EU:ssa oli poikkeuksellisen pitkäaikainen. Jäätyään eläkkeelle hän liittyi kumppaniksi Brysseliläiseen konsulttitoimistoon Praaning Meines. Jo samana vuonna Jan Peter Balkenenden toinen hallitus vaihtoi ulkoministeriä, kun Jaap de Hoop Scheffer jätti paikkansa. Ben Bot seurasi häntä Alankomaiden ulkoministerinä 3. joulukuuta 2003. Hän jatkoi Balkenenden väliaikaisessa kolmannessa hallituksessa, muttei enää marraskuun 2006 ennenaikaisten vaalien jälkeisten neuvottelujen tuloksena syntyneessä Balkenenden neljännessä hallituksessa. Botia seurasi ulkoministerinä Maxime Verhagen myös kristillisdemokraateista 22. helmikuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ben Bot**.
* Regering.nl - CV
* Parlement.com - biografie
* Alankomaiden ulkoministeriö

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Biləsuvarin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Biləsuvarin piirikunta** (azer. *Biləsuvar rayonu*, ven. Билясуварский район, *Biljasuvarski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1358 neliökilometriä. Asukkaita on 88 900 henkeä (vuonna 2010).

Biləsuvarin piiri sijaitsee Azerbaidžanin kaakkoisosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa İmişlin, Saatlın ja Sabirabadin piireihin, idässä Salyanin ja Neftçalan piireihin, etelässä Cəlilabadin piiriin ja lännessä Iraniin.

Piirin keskus on Biləsuvarin kaupunki (vuoteen 1991 saakka *Puškino*), josta on 182 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 26, taajamia 11 ja kyliä 25. Kaupunkiväestön osuus on 22,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,9 % asukkaista on azereja.

Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon.

Historiallisiin nähtävyyksiin kuuluvat Şəhriyarin ja Ağdamin linnoitukset sekä muinaiset asuinpaikat ja kurgaanit.

Paikallislehtenä ilmestyy *Məhsul* ("Sato").

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 1.3.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 1.3.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Biləsuvarin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Harriet Harman.
**Harriet Ruth Harman** (s. 30. heinäkuuta 1950) on brittiläinen työväenpuolueen poliitikko, joka toimi vuoden 2007 kesäkuusta lähtien työväenpuolueen varajohtajana, alahuoneen johtajana sekä tasa-arvoministerinä. Hänellä oli myös Lord Privy Seal -arvonimi. Vuoden 2010 vaalitappion ja pääministeri Gordon Brownin eron jälkeen hänestä tuli Työväenpuolueen ja opposition väliaikainen johtaja.

Harman syntyi Lontoossa. Hänen isänsä toimi lääkärinä ja hänen äitinsä asianajajana. Hän opiskeli Yorkin yliopistossa ja saavutti sieltä politiikan tutkinnon. Tämän jälkeen Harman toimi asianajajana ihmisoikeuksia ajavassa The National Council for Civil Liberties -järjestössä vuosina 1978–1982, kunnes hänet valittiin parlamenttiin Peckhamin vaalipiiristä vuonna 1982. Vuosina 1992–1997 hän toimi erilaisissa tehtävissä varjohallituksessa, kunnes hänestä tehtiin Työväenpuolueen vaalivoiton myötä sosiaaliturvaministeri ja naisasiaministeri vuosiksi 1997–1998. Hän toimi vuosina 2001–2005 hallituksen ja kruunun neuvonantajana lakiasioissa. Vuonna 2007 hänet valittiin työväenpuolueen varajohtajaksi.

Harmania pidetään yleisesti pääministeri Gordon Brownin vankkumattomana tukijana. Häntä ollaan kuvailtu feministiksi ja hän on kampanjoinut mm. perheystävällisten poliitikoiden ja naiskansanedustajien lisäämisen puolesta.

Yksityiselämä
-------------

Harman on naimisissa ammattiliitto TGWU:ssa työskentelevän Jack Dromeyn kanssa. Heillä on kaksi poikaa ja tytär, joiden kaikkien sukunimi on Harman. Heillä on asunnot Suffolkissa ja Lontoossa

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Steve Angello** (oik. **Steve Angello Josefsson Fragogiannis** kreik. Στιβ Αντζελο Γιοσεφσον Φραγκογιαννης, s. 22. marraskuuta 1982 Ateena, Kreikka) on ruotsin-kreikkalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänellä on oma levy-yhtiö Size Records. Hän on naimisissa ruotsalaisen malli ja TV-persoona Isabel Adrianin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2010 ja 2012).

Biografia
---------

Angello syntyi vuonna 1982 Kreikan pääkaupungissa Ateenassa. Hänen isänsä on kreikkalainen ja äitinsä ruotsalainen. Hänen isänsä oli usein mukana erilaisissa rikoksissa ja hän kuoli Angellon ollessa teini-ikäinen. Hän muutti myöhemmin Tukholmaan, jossa hän tutustui DJ:nä toimimiseen. Hän aloitti muokkaamalla vanhoja hip hop- ja breakbeat-klassikoita, mutta siirtyi myöhemmin houseen. Angello kuului vuosina 2008–2013 Swedish House Mafia -nimiseen DJ-kokoonpanoon yhdessä Axwellin ja Sebastian Ingrosson kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Robert Bergen** (s. 8. maaliskuuta 1964 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Putte Possun ääniroolista useista animaatioista ja videopeleistä.

Elämäkerta
----------

Bergen halusi olla jo 5-vuotiaana Putte Possun äänenä ja vuosia myöhemmin hänen haaveensa toteutui. Bergen muutti Cincinnatista Los Angelesiin 14-vuotiaana, kun hänen isänsä uusi työpaikka sijaitsi kyseisessä kaupungissa. Se ei kuitenkaan ollut nuorelle Bergenille ongelma sillä hänen idolinsa Mel Blanc työskenteli myös Los Angelesissa. Bergenin unelmana oli tulla ääninäyttelijäksi ja erityisesti oppia imitoimaan Putte Possua. Hän harjoitteli hahmon ääntä päivittäin ja loi samalla omia hahmoja. Bergenin koulunkäynti jäi yhä vähemmäksi, kun hän alkoi tutkia ja kysellä useilta animaatiostudioilta siitä miten pääsisi ääninäyttelijäksi piirrettyihin. Lopulta Hanna-Barbera-yhtiö ilmoitti asiasta Bob Lloydille, joka omisti silloin ainoan ääniroolittajayhtiön Los Angelesissa nimeltä The Voicecaster. Lloyd puolestaan ilmoitti Daws Butlerille, joka on yksi tunnetuimmista ääninäyttelijöistä. Pian Bergen pääsi itse mestarin oppiin ääninäyttelemisessä muiden oppilaiden kanssa.

Ollessaan 18-vuotias Bergenin perheen hyvä ystävä Casey Kasem lähetti nimikirjoituksella varustetun kuvan high schoolin päättäjäisistä. Bergen lähetti takaisin kiitosviestin ja kertoi samalla haluavansa ääninäyttelijäksi piirrettyihin ja liitti viestiin puhelinnumeronsa. Myöhemmin Bergen sai yllättävän puhelun Kasemilta, joka pyysi häntä tekemään kotitekoisen demokasetin, jossa olisi kaikki Bergenin osaamat äänet. Hän lähetti kasetin, jossa oli yhteensä 85 eri ääntä. Kasem puolestaan antoi demon ääninäyttelijäagentille Don Pittsille, joka otti Bergenin asiakkaakseen. Pian hän saikin ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1982 animaatiosarjassa *Spider-Man and His Amazing Friends*. Samalla Bergen opiskeli vielä seuraavat viisi vuotta Daws Butlerin alaisuudessa ja täytettyään 23 vuotta hän valmistui täysiaikaiseksi ääninäyttelijäksi. Tämän myötä Bergenillä oli enemmän aikaa tehdä äänirooleja animaatiosarjoihin, mainoksiin ja videopeleihin.

Bergen teki ensimmäisen Putte Possun ääniroolin vuonna 1996 lyhytanimaatioon *Superior Duck*. Seuraavan kerran hänet kuultiin elokuvissa *Looney Tunes: Reality Check* ja *Looney Tunes: Taas kehissä* vuonna 2003. Samalla Bergen oli Putte Possun ääniroolissa animaatiosarjassa *Duck Dodgers*, josta hän sai Annie-ehdokkuuden vuonna 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Bob Bergen Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Bob Bergen TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |

 |
Philip Winchester huhtikuussa 2010.
**Philip C. Winchester** (s. 24. maaliskuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Elämäkerta
----------

Philip C. Winchester valmistui Belgraden High Schoolista Belgradessa, Montanassa vuonna 1999. Hän on tunnettu rooleistaan muun muassa elokuvissa ja tv-sarjoissa *Ministry of Mayhem*, *Patriootti*, *The Hi-Line*, *LD 50 Lethal Dose*, *Myrskylinnut*, *CSI: Miami*, *Kuningas Lear*, *Strike Back*, *Flyboys*, *In My Sleep*, *The Heart of the Earth,* *Shaking Dream Land ja Alice.*

Vuonna 2008 Winchester näytteli Robinson Crusoeta NBC:n seikkailudraamasarjassa *Crusoe,* jota Suomessa näytti Nelonen. 
Vuonna 2009 hän näytteli minisarjassa *Maneater*, jonka pääosassa oli Sarah Chalke.

Filmografia
-----------

* *Patriot* (1998)
* *Hi-Line* (1999)
* *Thunderbirds* (2004)
* *Shaking Dream Land* (2006)
* *Flyboys* (2006)
* *Crusoe* (2008)
* *In My Sleep* (2009)
* *Alice* (2009)
* *Strike Back (2010 - 2015)*

Aiheesta muualla
----------------

* Philip Winchester Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Jan Stenerud
**Jan Stenerud** (s. 26. marraskuuta 1942 Fetsundissa Norjassa) on norjalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi uransa aikana AFL:ssa ja NFL:ssa 20 kauden ajan. Hän pelasi 1967-69 AFL:n Kansas City Chiefsissa 1967-1969, samassa joukkueessa NFL:ssa 1970-1979. Lisäksi hän pelasi NFL:ssa Green Bay Packersissa 1980-1983 sekä Minnesota Vikingsissa 1984-85. Stenerud on ensimmäinen Euroopassa syntynyt ja kasvanut henkilö, joka on pelannut NFL:ssa.

Stenerud, joka oli Norjassa lupaava mäkihyppääjä, saapui Montanan yliopistoon hiihtolajien stipendillä. Norjalaisen toisena vuonna paikallinen baseball-valmentaja huomasi Stenerudin potkimassa jalkapalloa ilmeisen lahjakkaasti. Valmentaja välitti tiedon paikalliselle amerikkalaisen jalkapallojoukkueen valmentajalle, joka kosi Stenerudin mukaan joukkueeseen. Yliopistouransa aikana Stenerud potkaisi 59 jaardin pituisen potkumaalin, joka oli aikanaan yliopistosarjojen ennätys. 

Stenerud oli yksi ensimmäisistä pelaajista NFL:ssa, jonka vakituisena pelipaikkana oli potkaisija. Hänen erinomaisen tarkkuutensa ansiosta Stenerud sai maineen yhtenä liigan parhaista potkaisijoista. Kansas City Chiefs valitsi norjalaisen vuoden 1966 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Stenerud voitti kauden 1969 Super Bowl IV:n Kansas City Chiefsissa. Finaalissa kaatui Minnesota Vikings luvuin 23-7 ja Stenerud teki 9 pisteen arvoiset kolme potkumaalia, joista yksi oli 48 jaardin pituinen, Super Bowlin historian pisin potkumaali aina tammikuuhun 1994 asti.

Uransa aikana Stenerud teki 373 potkumaalia 558 yrityksestä (66 prosenttia) ja onnistui 580 lisäpisteyrityksessä 601:tä (96 prosenttia). Yhteensä Stenerud teki kokonaiset 1699 pistettä. Jan Stenerud nimettiin Pro Football Hall of Fameen 1991. Hän on edelleen Hall of Famen ainoa pelkästään potkaisijana uransa tehnyt pelaaja. Kansas City Chiefs poisti käytöstä Stenerudin pelinumeron 3 vuonna 1994.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pro Football Hall of Fame:* Jäsenkuvaus

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |