recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Illja Aljaksandravitš Šynkevitš** (valkoven. Ілля Аляксандравіч Шынкевіч, ven. Илья Александрович Шинкевич, *Ilja Aleksandrovitš Šinkevitš*, s. 1. syyskuuta 1989 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa tällä hetkellä KHL:ssä pelaavaa Dinamo Minskiä.

Seurajoukkue
------------

Šynkevitš on läpi uransa edustanut kotimaansa seurajoukkueita. Debyyttinsä Valko-Venäjän pääsarjassa Šynkevitš teki kaudella 2007–2008 Keramin-Minskissa. Edellisellä kaudella hän oli pelannut alempaa sarjatasoa, Vyšeišaja ligaa HK Vitebskin kakkosjoukkueessa.

Keramin Minskissa Šynkevitš pelasi kaudella 2008–2009 vielä kymmenen ottelua ennen siirtoa samassa sarjassa pelaavaan H’K Šah’tsjor Salihorskin joukkueeseen. 

Šynkevitš pelasi kaudella 2009–2010 Šah’tsjorissa 46 ottelua, kunnes siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Dinamo Minskin. Otteluita ehti kertyä vain kolme. Dinamosta tie vei seuraavaksi kaudeksi Junost Minskin. Kuuden Junostissa pelatun ottelun jälkeen Šynkevitšin uudeksi joukkueeksi tuli Metallurg Žlobin.

Metallurg Žlobinissa Šynkevitš pelasi kolmen kauden aikana 131 Ekstraligan runkosarjaottelua, mikä on eniten hänelle yhdessä seurassa. Runkosarjan lisäksi hän pelasi yhteensä 30 pudotuspeliottelua, ja hän juhlikin kaudella 2011–2012 Valko-Venäjän mestaruutta. Kaudella 2012–2013 hän teki pääsarjatason piste-ennätyksensä, 16 pistettä.

Kausi 2012–2013 jäi Šynkevitšin viimeiseksi Metallurgissa ja hän palasi Dinamo Minskiin kahden vuoden sopimuksella.

Maajoukkue
----------

Šynkevitš pelasi Valko-Venäjän alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa vuoden 2009 nuorten 1. divisioonan MM-kisoissa, joissa Valko-Venäjä voitti hopeaa. Hänen ensimmäinen aikuisten arvokisaturnauksensa oli MM-kisat 2013, joissa Šynkevitš teki seitsemässä ottelussa yhden syötön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  EliteProspects – Ilya Shinkevich *eliteprospects.com*. www.eliteprospects.com. Viitattu 20.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Минское "Динамо" отсеяло трех хоккеистов по итогам сборов в Швейцарии и Казахстане *belta.by*.  16.8.2010. The Belarusian Telegraph Agency. Viitattu 20.1.2014. (venäjäksi)
3. ↑  КАЗНАДЕЙ И ШИНКЕВИЧ ЗАКЛЮЧИЛИ КОНТРАКТЫ С ХК «ДИНАМО-МИНСК» *hcdinamo.by*.  4.7.2013. хоккейный клуб «Динамо-Минск». Viitattu 20.1.2014. (valkovenäjäksi)
**Sandy Pearlman** (synt. **Samuel C. Pearlman**, 8. elokuuta 1943 Yhdysvallat – 26. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen musiikkiteollisuuden vaikuttaja. Hän toimi mm. managerina, tuottajana, lauluntekijänä, toimittajana sekä levy-yhtiön johtajana. Hän toimi myös professorina ja pitää luentoja yliopistoissa. 

Parhaiten Pearlman muistetaan Blue Öyster Cult -yhtyeen pitkäaikaisena managerina, sanoittajana sekä tuottajana. Monet yhtyeen kappaleista pohjautuvat Pearlmanin 1960-luvulla kirjoittamaan sci-fi-henkiseen *Imaginos*-runoteokseen. Pearlman manageroi myös Black Sabbath -yhtyettä (1979-1982) ja myös tuotti monia artisteja (esim. The Clash). 

Pearlman oli myös pioneerina ns. stadion-luokan usean yhtyeen megakiertueiden kehittämisessä, kun hän yhdisti Black Sabbathin ja Blue Öyster Cultin samalle kiertueelle vuonna 1980. Myöhemmin mm. Lollapalooza- ja Ozzfest-kiertueet ovat toimineet samalla periaatteella.

Pearlmanin on myös väitetty 1960-luvulla lanseeranneen termin "heavy rock", kun hän työskenteli Crawdaddy!-lehden toimittajana.

1990-luvulla Pearlman toimi digitaalisen musiikin teollisuudessa ja 2000-luvulla hän toiminut luennoitsijana yliopistoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eriksson, Anssi: Blue Öyster Cultia ja The Clashia tuottanut Sandy Pearlman on kuollut *soundi.fi*.  26.7.2016. Viitattu 27.7.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Urjalankylän ryhmäkylää Urjalassa 1920-luvulla ennen uusjakoa.
Someron Pitkäjärven vanhalla kylätontilla Pitkäjärven rannalla on vielä kaksi kylän taloista.
Someron Kärilän vanhalla kylätontilla Paimionjoen rannassa on vielä yksi kylän taloista.
Ypäjän Mannisten vanha kylätontti Loimijoen rannassa on tyhjentynyt.
**Kylätontti** on keskiajalta peräisin oleva kylärakenne, jossa on useita asuintaloja ja muita rakennuksia lähekkäin samassa ryhmässä. Ne voivat olla nykyisin asuttuja tai autioituneita. Kylät olivat alun perin asumakyliä, jotka muodostivat myöhemmin perustan lainsäädännölle.

Kylätontteja voi löytää vanhojen karttojen ja kyläluetteloiden avulla. Ne ovat arvokkaita muinaisjäänteiden ja -jäännösten löytöpaikkoja, joissa voi olla useita kerrostumia eri aikakausilta.

Sarkajaon aikana talot olivat tiiviissä ryhmässä kylätontilla ja yhteiset viljelymaat sijaitsivat tonttimaan ympärillä tai läheisyydessä. Kylän talot ovat saattaneet sijaita myös useilla tonttimailla, mikä voi periytyä sarkajakoa edeltävästä asutustyypistä. Kylätontit ovat usein sijainneet kylien peltoalueen reunoilla tai keskellä, usein paikoissa, joita ei ole voitu viljellä. Osa autioituneista historiallisista tonttimaista on otettu myöhemmin viljelykäyttöön.

Säännösteltyjä kylätontteja oli Suomessa vain Hämeenlinnan ympäristössä ja siitä Satakuntaan suuntautuvalla alueella. Säännöstelyllä kylätontilla kylän maat oli sarkajaossa jaettu talon varallisuuden mukaan, joka taas toimi verotuksen perustana.

Kylätontilla sijainnut kylä oli joko ryhmä-, rivi,- tai raittikylä. Talojen pihat olivat usein ahtaita umpipihoja, jolloin rakennusten väleihin muodostui kapeita kujia. Rakennusten sijoittelussa tonteille on kuitenkin ajallisia ja alueellisia eroja. 

Kylätontilla asuneet ihmiset muodostivat tiiviin yhteisön ja olivat sukua keskenään.*lähde?*

Kylätontilla sijainnut kylä tavallisesti hajosi isojaossa, jolloin talot siirrettiin omien viljelyksien keskelle kylän laidoille.

Suomen keskiaikaisia, myöhemmin autioituneita kylätontteja on 2000-luvulla tutkittu arkeologisesti etenkin Etelä-Suomessa. Laajasti kaivettuja kylätontteja ovat esimerkiksi Espoon Mankby ja Kauklahti sekä Vantaan Gubbacka.

Lähteet
-------

1. ↑  Niukkanen, Marianna: *Historiallisen ajan kiinteät muinaisjäännökset, tunnistaminen ja suojelu*, s. 28-32. Museovirasto, 2009. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Kylänpaikka *Arkeologisen kulttuuriperinnön opas*. Viitattu 9.3.2022.
3. ↑  Heikki K. Lähde: Isojako- ja torpparijärjestelmät (2 Sarkajako ja isojako) *mts.fgi.fi*.  2007. Lahti. Viitattu 23.10.2013. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Haggrén, Georg & Rosendahl, Ulrika: Archaeology on medieval village sites. From Wharram to Mankby.  *Mankby – A Deserted Medieval Village on the Coast of Southern Finland. Archaeologia Medii Aevi Finlandiae XXII.*, 2016, s. 12-13.  Suomen keskiajan arkeologian seura. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kylätontti** Wikimedia Commonsissa
**Kaarlo Kustaa Keihäs** (27. maaliskuuta 1868 Liminka – 15. elokuuta 1930 Liminka) oli suomalainen näyttelijä ja Kansallisteatterin näyttämösuunnittelija ja -järjestäjä.

Pikku-Kankaan torpassa Limingassa syntyneen Kaarlo Keihään isä Johan Spjut oli vanhaa sotilassukua. Johan Spjut kävi Mustialan maanviljelyskoulun ja oli Limingassa ensin maanviljelystöiden johtajana ja sittemmin rättärinä. Isä kuoli pian Kaarlon syntymän jälkeen.

Kaarlo Keihäs kävi kansakoulun jossa jo huomattiin hänen piirustus- ja maalaustaitonsa. Hän ei varojen puutteessa voinut mennä oppikouluun vaan hänet lähetettiin Ouluun oppilaaksi Kauniaisen maalausliikkeeseen. Keihäs valmistui myöhemmin Taideteollisuusyhdistyksen keskuskoulusta käsityöläiskoulujen opettajaksi. Hän sai yksityisopetusta piirustuksessa ja oli opettajana Helsingin räätäliopistossa. Oulussa Keihäs oli mukana raittiusseurassa, torvisoittokunnassa ja toimi myös seuranäyttelijänä. Syksyllä 1892 Keihäs esiintyi Topra-Heikkinä Minna Canthin näytelmässä Kovan onnen lapsia. Hänen suorituksensa herätti laajempaa huomiota ja itse Kaarlo Bergbom tuli esitystä seuraamaan. Bergbom toi sitten Keihään Helsinkiin Arkadia-teatteriin. 

Kaarlo Keihään näyttelijänura jäi vain muutaman vuoden mittaiseksi koska hän sairasti vaikean kurkkutaudin ja menetti äänensä. Hän ehti tätä ennen esiintyä Topra-Heikin osan lisäksi Koukin osassa J. H. Erkon Aino-näytelmässä, voutina Juho Vesainen-näytelmässä ja krouvarina Nummisuutarit-näytelmässä. Näyttelijänuransa päätyttyä Keihäs jatkoi Kansallisteatterissa näyttämösuunnittelijana ja järjestäjänä suunnitellen uusien näytelmäesitysten toteutusta yhdessä Kaarlo Bergbomin kanssa. Keihäs kävi myös ulkomailla tutustumassa miten siellä Kansallisteatteriin tulossa olleiden näytelmien esitys oli toteutettu. Keihäs suunnitteli ja maalasi kulisseja, huolehti näyttämötehosteista ja hankki ja harjoitutti näytelmiin statisteja.

Kaarlo Keihäs kuoli Limingassa elokuussa 1930, ja hänet haudattiin Limingan uudelle hautausmaalle. Keihäs lahjoitti laajan kirjastonsa Limingan kansanopistolle. Kirjastoon kuului useita suomalaisten kirjailijoiden omakätisen nimikirjoituksin varustettuja ja Keihäälle lahjoitettuja teoksia, lahjoittajina olivat muun muassa Minna Canth, Gustaf von Numers, K. A. Tavaststjerna, J. H. Erkko, Juhani Aho, Eino Leino, Kyösti Vilkuna ja Heikki Toppila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Näyttelijä lahjoittajana, Kansan kuvalehti, 18.11.1932, nro 47, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Kaarlo Keihäs, Helsingin Sanomat, 16.08.1930, nro 218, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Kaarlo Keihäs 30 v. teatterin palveluksessa, Suomen Kuvalehti, 23.09.1922, nro 38, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Sandy Nelson** (s. **Sander L. Nelson**, 1. joulukuuta 1938 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat – 14. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen rumpali. Nelson, yksi tunnetuimmista 1960-luvun alun rockrumpaleista, teki sooloinstrumentaaleja sekä toimi sessiorumpalina monilla hiteillä ja albumeilla. Hänen ensilevytyksensä oli kappale nimeltä "Geronimo" yhdysvaltalaisen The Renegades -yhtyeen kanssa. Vaikka se floppasi, se oli keskilännessä joissain paikoin melko suosittu. 

Nelsonin tunnetuin levytys on "Teen Beat" vuodelta 1959, mutta Nelson soitti useissa surfyhtyeissä vuoteen 1963 saakka, jolloin hän joutui moottoripyöräonnettomuuteen. Nelsonin jalka murskaantui ja se jouduttiin amputoimaan, mutta Nelson sai uuden jalan ja pystyy soittamaan edelleen rumpuja.

Lähteet
-------

* 

1. ↑  Noted drummer Nelson dies


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Sastamalan kylästä. Illo on myös Untovan vatjankielinen nimi. Myös Kemiönsaaren Vesterillon kylää kutsutaan Illoksi.*
**Illo** on kylä Sastamalan kaupungin kaakkoisosassa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee Sammun- eli Illonjoen varrella lähellä Punkalaitumen rajaa. Illo jakautuu epävirallisesti Illoon ja **Kiikan-Illoon**, joista jälkimmäinen on vuonna 1985 Illon yhteyteen liitetty alue. Illo lähikylineen muodostaa alueen, jossa asuu noin 500 asukasta.

Kylässä toimii aktiivinen kyläyhdistys ja vapaapalokunta, sekä urheiluseura Illon Jytinä.

Historia
--------

Illon seutu on kohonnut merestä noin 4000 vuotta sitten. Illonjoen varrella on ollut kivikautinen kylä, ja arkeologiset löydöt sijoittuvat vuosien 2000 eaa. ja 1200 eaa. välille. Kivikauden jälkeen Illon asutus katkesi, ja kylästä tuli sittemmin Tyrvään takamaita. Nykyasutus lienee peräisin 1750-luvulta, jolloin alueelle perustettiin ensimmäiset torpat. Vuonna 1800 Illossa oli noin 30 torppaa.

Illon ensimmäinen kauppa perustettiin vuonna 1881. Samana vuonna kylään tuli kiertokoulu. Seuraavalla vuosikymmenellä maaseutu alkoi teollistua ja kylään saatiin kuivurit ja meijeri. Kylä kasvoi vuosisadan vaihteessa vauhdilla ja Illoon rakennettiin muun muassa kansakoulu, rukoushuone, osuusmeijeri, pankki, postikonttori ja puhelinkeskus. Kylä kärsi tuhoja Suomen sisällissodassa kun punaiset vetäytyivät seudun halki. Sähköt vedettiin Illoon vuonna 1927.

1950-luvulla Illossa oli kahdeksan kauppaa, viisi pankkikonttoria, kolme koulua kirjastoineen ja neuvolatoiminta. Maanviljelyn lisäksi tärkeimmät työnantajat olivat Illon Osuusmeijeri, Kauniston saha ja Mäkisen kiitolinja. Tyrvää liitettiin Vammalaan vuonna 1973. Vuonna 1985 liitettiin niin sanottu Kiikan-Illo kunnanosaliitoksela Äetsästä Vammalaan. 1900-luvun lopun rakennemuutos pikkuhiljaa näivetti Illon, ja monet palvelut ja työpaikat ovat poistuneet kylästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kyläkortti - Illo (pdf) Sastamalan kylät ry. Viitattu 4.11.2015.
2. 1 2 3  Illon seudun kyläsuunnitelma 2003 (pdf) Sastamalan kaupunki.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 4.11.2015.
**Huovi** tarkoitti Ruotsin vallan aikana sotilasta tai ratsumiestä, varsinkin haarniskoitua ratsumiestä. Sana on vääntymä vanhasta ruotsin kielen sanasta *hofman*, hovimies. Myös ylimyksen henkivartijoita kutsuttiin huoveiksi. Vaikka monet huovit olivat suomalaisia, näiden ja suomalaisen maatalousväestön välit olivat usein huonot.

Huovit majailivat talonpoikien järjestämissä linnaleireissä, joissa talonpojat kuninkaan määräyksen mukaan ruokkivat huoveja. Talonpojille tämä oli suuri rasitus suurien verojen lisäksi ja talonpoikaistaloissa nähtiin usein nälkää.

Katso myös
----------

* Nuijasota

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen sotahistoria |
| --- |
|  |
| 
* Luettelo Suomen sodista
* Suomen aluemuutokset

 |
|  |
| 
* Asemies
* Asevelvollisuuden historia
* Hakkapeliitat
* Hevosasevelvollisuus Suomessa
* Huovi
* Linnaleiri
* Ratsupalvelus
* Ratsutila
* Ruotujakolaitos
* Sotilasnimi
* Sotilastorppa
* Säteriratsutila
* Upseerikoulutuksen historia

 |

 |
**Huppukeltayökkönen** (*Xanthia togata*) on loppukesän ja alkusyksyn yöperhosiin kuuluva erittäin yleinen yökköslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keskikokoinen, kirkkaan keltainen yökkönen. Etusiiven etureunassa on kaksi violetinpunertavaa laikkua ja ulomman poikkiviirun kohdalla on leveä violetinpunertava varjostuma. Siivillä on myös yksittäisiä violetinpunertavia pisteitä. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset ja niissä on harmahtava poikkiviiru. Ruumis on keltainen, mutta heti pään takaa kaulus on violetinpunertava. Siipiväli 28–37 mm.

Hieman samannäköinen on etenkin vyökeltayökkönen (*Tiliacea aurago*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Huppukeltayökköstä tavataan Euroopasta Kiinaan ja Koreaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa lajia tavataan etelärannikolta pitkälle Lappiin saakka, joskaan pohjoisempana se ei ole yhtä yleinen kuin etelässä. Perhoset ovat lennossa elokuun alkupuoliskolta syys-lokakuun vaihteeseen. Lennon huippu on elo-syyskuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Erittäin yleinen laji, joka on myös lentoaikansa huipussa yksi runsaslukuisimmista yöperhosista. Sitä tavataan erityisesti kosteissa pensaikoissa ja puistoissa, mutta myös sekametsissä ja niityillä. Perhoset lentävät öisin ja tulevat mielellään syötille, huonommin valolle. Toukka elää aluksi pajujen norkoissa, mutta siirtyy myöhemmin ruohovartisille kasveille. Kotelo on maassa löyhän kotelokopan sisällä. Muna on talvehtiva vaihe.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö aluksi pajuja (*Salix*), myöhemmin erilaisia ruohovartisia kasveja.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Huppukeltayökkönen – *Xanthia togata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1977. ISBN 951-1-04296-3 s. 204
5. 1 2
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303190
* Wikispecies: Xanthia (Xanthia) togata
* BAMONA: Xanthia-togata
* BioLib: 53883
* BOLD: 197768
* EoL: 477262
* EUNIS: 310618
* Fauna Europaea: 447787
* Fauna Europaea (new): 8c73e401-39c9-48a8-9b80-d1cf77bd7bdd
* GBIF: 1771698
* iNaturalist: 332316
* IRMNG: 11079138
* LepIndex: 261124
* LoB: 5036
* NBN: NBNSYS0000006368
* NCBI: 997532

 |

 |
Sandy Baltimore syyskuussa 2018.
**Sandy Madeleine Baltimore** (s. 19. helmikuuta 2000 Colombes) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa 26. heinäkuuta 2022 mennessä 17 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Baltimore edustaa kotimaassaan Paris Saint-Germainia. Hän voitti Ranskan-mestaruuden vuonna 2021.

Baltimore voitti Ranskan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019. Hän pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2020 EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Hän teki maalin tuossa ensimmäisessä ottelussaan ja huhtikuussa 2021 Englantia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa kolmannessa alkulohko-ottelussa Islantia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sandy Baltimore Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 26.7.2022. (ranskaksi)
2. 1 2 3  S. Baltimore *Soccerway*. Viitattu 26.7.2022. (englanniksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre
**Speedcore** on hardcore technon alalaji ja sitä on tehty ainakin vuodesta 1993. Speedcore on (useiden piirien mukaan) lähtöisin Ranskasta. Ranskalainen Gangstar Toons Industry julkaisi kokoelmia, joista puolet olivat heavy metallia ja hardcore technoa yhdistelevää soundia. Yksi ensimmäisistä tunnetuista speedcore biiseistä on Sorcererin vuonna 1993 julkaistu "Summer", joka käytti tuplabassorumpua.

Alussa speedcore oli päälle 230 iskua minuutissa (BPM), eikä nopeudella ollut niin väliä, mutta se on nykyään vakiintunut 350-1000 BPM:n tienoille. 90-luvulla speedcoreksi saatettiin kutsua 200-250 BPM:n biisejä, kun taas nykyään tämän nopeusluokan biiseistä käytetään yleensä laajempaa termiä hardcore techno. Tällä nopeudella tehdään nykyään mm. Hollannista lähtöisin olevaa terror-alalajia, Saksasta lähtöisin olevaa gabba-alalajia ja Ranskasta lähtöisin olevaa frenchcore-alalajia. Nykyspeedcoressa nopeutta haetaan usein tupla-/tripla-bassorummulla. 90-luvulla nopeampaa 600-1000 BPM:n "konekiväärispeedcorea" kutsuttiin nosebleediksi ja nykyään siitä käytetään termiä splittercore. Yli 1000-1200 BPM:n menevää speedcorea on alettu kutsua nimellä extratone.

Tunnetuin speedcore-tyyli on sen meluisin ja aggressiivisin muoto, mutta speedcore on todellisuudessa hyvin monimuotoinen tyyli, eikä rajoitu pelkästään yhteen skeneen. Speedcorea löytyy myös mm. juustoista (esim. m1dy ja joidenkin Bemani-pelien artistit), psykedeelistä (esim. DarkFreak ja Suomessakin vieraillut iGoA) ja kokeellisempaa (flashcore alalaji, jonka aloitti ranskalainen Hangars Liquides levy-yhtiö). Näistä osaa soitetaan myös muissa kuin perinteisissä hardcore techno -tapahtumissa.

Tunnettuja Speedcore-artisteja
------------------------------

* Frazzbass
* Komprex
* m1dy
* Gabba Front Berlin
* Disco Cunt
* Dj Plague
* Noisekick
* Interrupt Vector
* Dj Bonehead
* Passenger of Shit
* The Speed Freak
* Mental D-struction
* Kurwastyle Project
* Smilecythe
* DarkFreak
* iGoA
* Diabarha
* the quick brown fox

Katso myös
----------

* Hardcore techno
* Extratone
* Splittercore
* Flashcore
* Gabba
* Terrorcore
* Frenchcore

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälinen Speedcore-foorumi
**Lahonnut kauppala** (engl. *Rotten borough*) oli Englannissa käytetty nimitys ennen vuoden 1832 vaalipiiriuudistusta olemassa olleista mitättömistä tai lähes asumattomista vaalipiireistä. Ne olivat alueita, joiden asukasluku ja merkitys oli vuosisatojen saatossa laskenut, mutta jotka olivat säilyttäneet vanhat oikeutensa lähettää edustajia parlamentin alahuoneeseen. Esimerkiksi Wightsaarella sijainnut Newtown oli ollut kauppakaupunki keskiajalla, mutta kutistunut vuoteen 1832 mennessä 14 taloa käsittäväksi kyläksi. Sitä vastoin monilla uusilla, suurillakaan teollisuuskaupungeilla ei ollut parlamentissa lainkaan edustajia. "Lahonneet" vaalipiirit olivat yleensä yksittäisen vaikutusvaltaisen henkilön (usein lordin) hallinnassa, sillä niissä oli hyvin vähän äänestäjiä. Koska tuohon aikaan Englannissa ei ollut vaalisalaisuutta, äänestäjien ostaminen oli helppoa. Yksittäisen henkilön kontrolloimista vaalipiireistä käytettiin yleisesti nimitystä pocket borough ("taskukauppala").

Halventavan termin *rotten borough* ottivat käyttöön vaaliuudistuksen kannattajat 1800-luvun alussa. Ennen vuoden 1832 reformia alahuoneen 658 edustajasta yli 140 valittiin tällaisista vaalipiireistä ja 50:ssä niistä oli vähemmän kuin 50 äänestäjää. Jotkut vaalipiireistä olivat suorastaan surkuhupaisia tapauksia: Dunwich Suffolkissa oli eroosion seurauksena vajonnut lähes kokonaan mereen ja siellä asui vuonna 1831 vain 32 äänestäjää. Wiltshiren Old Sarumissa oli samaan aikaan vain kolme taloa ja 11 äänestäjää. Kaikilla mainituilla vaalipiireillä oli oikeus kahden edustajan lähettämiseen ja yksittäinen suojelusherra pääsi määräämään vaalien lopputuloksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso Fokus, 4. osa (Kr-Mn)*, s. 2160, art. Lahonneet kauppalat. Otava, 1973. ISBN 951-1-00388-7.
2. 1 2 3  John Simkin: Rotten Borough (englanniksi) Spartacus Educational. Viitattu 14.10.2013.
3. ↑  rotten borough (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.10.2013.
Alamgiri-portti
**Lahoren linnoitus** muodostaa suuren osan Lahoren vanhasta kaupungista Pakistanissa.
Sen alkuperäisestä rakentajasta tai muodosta ei ole tietoa; arkeologisten löytöjen perusteella se on ollut olemassa ainakin kauan ennen vuotta 1025. Vuosisatojen varrella mongolit ja muut valloittajat ovat vuoroin hajottaneet, vuoroin kohentaneet sitä. Nykyinen muoto on pitkälti Suurmogulien valtakunnan ajoilta. Linnoitus muistuttaa samanikäistä Agran linnoitusta, mutta on pienempi, noin 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. 

Mahtavin Intian suurmogulihallitsijoista, Akbar, piti Lahorea imperiuminsa pääkaupunkina 1584–1598. Hän rakensi nykyisen linnoituksen pääosat samalla paikalla sijainneen vaatimattomamman linnoituksen päälle. Akbarin poika ja pojanpoika Shah Jahan jatkoivat rakennustyötä.

Shah Jahan tunnetaan Taj Mahalin rakennuttajana, ja hän teetti upeita marmorirakenteita ja mosaiikkeja myös Lahoren linnoitukseen. 

Linnoitus on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1981 yhdessä Shalamarin puutarhan kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Archnet.org (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Edu.fi Maailmaperintökohteet (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lahoren linnoitus**.
**Sludge metal** on äärimetallin tyylilaji, joka on yhdistelmä doom metalia ja hardcore punkia. Lisäksi inspiraation lähteinä toimivat esimerkiksi industrial, noise rock sekä varsinkin varhaisessa sludge metallissa southern rock.

Kappaleet ovat usein doom metallin tapaan hitaita ja painostavia, mutta joskus mukana on nopeita hardcore punk-osuuksia. Kitarat ovat usein todella matalalle viritettyjä sekä äärimmäisen säröisiä ja kaikki soittimet vahvistettuja hyökkäävyyden korostamiseksi. Dissonanssin käyttö on yleistä ja tahtilajit ristiriitaisia muun soitannan kanssa.

Temaattisesti sludge metal on monimuotoista, mutta useimpien yhtyeiden sanoitukset pyörivät misantropian, kuoleman, fysiologisten sairauksien ja mielenterveysongelmien ympärillä, mutta myös yhteiskunnallinen kantaaottavuus sekä goottimaiset mielikuvat ovat yleisiä. Sanoitukset usein heijastelevat punkista omaksuttua kapinahenkeä sekä välinpitämättömyyttä vallitsevien normien suhteen. 

Vaikka washingtonilainen kokeellisen rockin yhtye Melvins sekä kalifornialainen hardcore punk-yhtye Black Flag ennakoivat tyylisuuntaa, monet genren varhaiset pioneerit olivat kotoisin Louisianasta.

Lista sludge metal -yhtyeistä tyylinsä mukaan
---------------------------------------------

### Perinteinen/Eteläinen sludge metal

Nämä yhtyeet ovat genren pioneereja tai voimakkaasti vaikutteita antaneita. Monet ovat eteläisistä Yhdysvalloista.

* Acid Bath
* Black Cobra
* Buzzov\*en
* Cavity
* Corrosion of Conformity
* Crowbar
* Down
* Dystopia
* Eyehategod
* Grief
* Iron Monkey
* Killdozer
* Melvins
* Rwake
* Type O Negative

### Stoner sludge metal

Nämä yhtyeet ovat yhdistäneet stoner rockia sludge metaliin.

* Big Business
* Bongzilla
* Boris
* Down
* Electric Wizard
* High On Fire
* Keelhaul
* Kylesa
* Mastodon
* Taint
* Torche
* Weedeater

### Post-metal

* Callisto (albumit *True Nature Unfolds* ja *Noir*)
* Cult of Luna
* Giant Squid
* Intronaut
* Isis
* Minsk
* Mouth of the Architect
* Neurosis
* The Ocean Collective
* Rosetta

Katso myös
----------

* Extreme metal

  

Metallimusiikin tyylilajit

* Alternative metal
* Avantgardemetalli
* Djent
* Black metal
* Death metal
* Doom metal
* Extreme metal
* Folk metal
* Funk metal
* Glam metal
* Goottimetalli
* Grindcore
* Hard rock
* Heavy metal
* Industrial metal
* Kristillinen metallimusiikki
* Metalcore
* Neoklassinen metalli
* Power metal
* Progressiivinen metalli
* Rapcore
* Sinfoninen metalli
* Stoner rock
* Thrash metal
* Viikinkimetalli
**Sosiologia** 

**Teoria** 

Diskurssianalyysi · Positivismi  
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria  
Rakenteellinen funktionalismi  
Sosiaalinen konstruktionismi

**Keskeisiä teoreetikkoja** 

Émile Durkheim  
Karl Marx · Max Weber



**Sosiologian alueita** 

Julkinen sosiologia  

Laki · Kasvatus  
Poikkeavuus · Rikollisuus  
Sosiaalinen verkosto  
Stratifikaatio · Talous · Tiede  
Tieto · Uskonto  
Väestö · Yhteiskuntaluokka  
Ympäristö · Armeija  
Kaupunki

**Keskeisiä käsitteitä** 

Habitus · Identiteetti · Normi  
Jälkimoderni · Myöhäismoderni  
Notkea moderni  
Sosiaalinen pääoma · Valta

**Tieteensosiologia** on sosiologian haara, joka tutkii tiedettä ja tiedeyhteisöjä inhimillisenä vuorovaikutuksena. Sen perusväittämiä on se, että tieteellinen, kuten muukin inhimillinen tieto on sosiaalisesti konstruoitua (= yhteisöllisesti synnytettyä). Siten ei ole olemassa mitään "puhdasta" tiedettä vaan kaikkiin tieteellisiin tuloksiin vaikuttavat tutkijan omat kokemukset ja maailmankuva, ympäröivän yhteiskunnan arvostukset ja eri tieteellisten koulukuntien ja tutkimusryhmien keskinäiset valtataistelut.

Keskeisiä tieteensosiologian teoreetikkoja ovat olleet Robert K. Merton  (1910–2003), Thomas Kuhn (1922–1996), Paul Feyerabend (1924–1994)

Katso myös
----------

* Tieteen etiikka
* Tieteenfilosofia

Lähteet
-------

1. ↑  Merton Robert K.: Science, Technology and Society in Seventeeth Century England, 1938.
2. ↑   Kuhn Thomas: Tieteellisten vallankumousten rakenne (The Structure of Scientific Revolutions, 1962).
3. ↑  Feyerabend, Paul K.: Against method: Outline of an anarchistic theory of knowledge. Fourth reprint 1986. London: NLB, 1975
**Tieteellisten seurain valtuuskunta** (**TSV**) on suomalainen tieteenharjoittamisen ja tiedepolitiikan asiantuntijaelin. Valtuuskuntaan kuuluu 298 jäsentä, joista 294 on tieteellisiä seuroja ja neljä akatemioita. Jäsenseurat edustavat laajasti tieteen eri tutkimusaloja, ja niihin kuuluu yli 260 000 henkilöjäsentä. Valtuuskunnan tehtävänä on edistää jäsenseurojen yhteistyötä ja toimintaedellytyksiä, kehittää tieteellisen tiedon välitystä ja julkaisutoimintaa sekä edistää tutkimustiedon tunnetuksi tekemistä ja käyttöä yhteiskunnassa.

Valtuuskunta perustettiin Keisarillisen Suomen Senaatin antaman määräyksen nojalla vuonna 1899. Vuonna 2007 tuli voimaan laki Tieteellisten seurain valtuuskunnasta (938/2006).

Tieteellisten seurain valtuuskunta julkaisee *Tieteessä tapahtuu* -lehteä. Valtuuskunta on mukana järjestämässä joka toinen vuosi yleisen tiedetapahtuman Tieteen päivät ja vuosittain Tieteiden yön. Valtuuskunta jakaa vuosittain Vuoden tiedekirja -palkinnon yhdessä Suomen tiedekustantajien liiton kanssa.

Valtuuskunta ylläpitää julkaisukeskusta, joka koostuu Tieteellisen kirjallisuuden vaihtokeskuksesta, julkaisuvarastosta, julkaisupalveluyksiköstä ja myyntinäyttely Tiedekirjasta. Tiedekirja - Vetenskapsbokhandeln sijaitsee Helsingin Snellmaninkadulla. Siellä myydään TSV:n jäsenseurojen julkaisuja. Vuodesta 2018 lähtien TSV on vastannut kansallisesta avoimen tieteen koordinaatiosta opetus- ja kulttuuriministeriön rahoituksella.

Valtuuskunnan yhteydessä toimivat Tutkimuseettinen neuvottelukunta, Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ja Julkaisufoorumi.

Valtuuskunta toimii Tieteiden talossa, Helsingissä, jonne se sai tilat vuonna 1997. Kirkkokadulla sijaitsevassa talossa pidetään luentoja, esitelmiä, vastaanottoja ja koulutustilaisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo: T Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 7.7.2023.
2. 1 2  Toiminta  19.5.2023 (päivitetty). Tieteellisten seurain valtuuskunta. Viitattu 7.7.2023.
3. 1 2  Historia  23.2.2023 (päivitetty). Tieteellisten seurain valtuuskunta. Viitattu 7.7.2023.
4. ↑  Tiedetapahtumat  11.1.2023 (päivitetty). Tieteellisten seurain valtuuskunta. Viitattu 7.7.2023.
5. ↑  Vuoden tiedekirja -palkinto nostaa esiin ansiokasta tutkimuskirjallisuutta  22.4.2021 (päivitetty). Tieteellisten seurain valtuuskunta. Viitattu 7.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteellisten seurain valtuuskunnan verkkosivut
* Avoin tiede
* Laki Tieteellisten seurain valtuuskunnasta Finlex.fi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vuohenpuksiokasvit** (Simmondsiaceae) on yhden lajin, vuohenpuksion eli jojoban (*Simmondsia chinensis*), käsittävä kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Caryophyllales-lahkoon. Lahkon tunnettuja heimoja ovat muun muassa tatar- (Polygonaceae), kohokki- (Caryophyllaceae) ja kaktuskasvit (Cactaceae).

Tuntomerkit
-----------

Vuohenpuksio on ainavihanta pensas, jolla on monisoluisia karvoja. Lehdet sijaitsevat vastakkaisina pareina, ja niiden ruoti on tyvestä nivelikäs. Lapa on melko paksu ja ehytlaitainen. Suonitus on lavan tyvestä sen kärkeä kohti nouseva. Pienet kukat ovat yksineuvoisia, ja hede- ja emikukat sijaitsevat eri kasveissa (kaksikotisuus). Kukassa ei ole mesiäistä. Hedekukinto on tavallisesti terminaalinen, verson päässä sijaitseva, ja viuhkomainen. Heteitä on kaksi kertaa niin monta kuin kehälehtiä, ja niiden ponnet ovat paljon palhoja pidempiä. Emikasvissa kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa, ja sikiäin muodostuu kolmesta yhteenkasvaneesta emilehdestä. Vartalot ovat kauttaaltaan nystypintaisia. Sikiäimessä on kolme riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on kota, jota siihen kiinni kasvanut verhiö suojaa; kodan keskipylväs jää jäljelle, kun seinämäliuskat putoavat pois. Siemenen suuri alkio sisältää nestemäistä vahaa. Kasvin kromosomiluku on n = 13.

Levinneisyys
------------

Vuohenpuksio kasvaa Pohjois-Amerikan lounaisosassa Sonoran autiomaassa.

* Vuohenpuksio-pensasVuohenpuksio-pensas
* Vuohenpuksion hedekukinto.Vuohenpuksion hedekukinto.

Luokittelu
----------

Vuohenpuksio on aikaisemmin tavallisesti liitetty puksipuukasveihin (Buxaceae) tai erillisenä heimona niiden yhteyteen. Takhtajan (1997) piti sitä Hamamelididae-alaluokkaan (norkkokasvit, mm. koivu- ja pyökkikasvit) kuuluvana omana lahkonaan (Simmondsiales).

Käyttö
------

Vuohenpuksion siemeniä on käytetty ravinnoksi ja lääkkeeksi sekä muun muassa kahvin korvikkeeksi. Vuohenpuksio on ainoa kasvi, jonka siemenissä on nestemäistä vahaa ja josta sitä voidaan ottaa helposti talteen. Se on korvannut kaskelotista saadun spermaseetin eli valaanrasveen, jota on käytetty moniin teollisuuden tarpeisiin. Vuohenpuksio on hyvin kuivankestävä ja pitkäikäinen pensas, ja sitä voidaan viljellä kuivimmillakin alueilla.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Kasvien maailma, osa 2, s. 567.

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vuohenpuksiokasvit (*Simmondsiaceae*)
* Kuvia:  (Arkistoitu – Internet Archive)
* ITIS: Simmondsiaceae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1191733
* Wikispecies: Simmondsiaceae
* CoL: 626XC
* EoL: 4275
* EPPO: 1SMMF
* FNA: 20284
* Fossilworks: 55445
* GBIF: 6702
* GRIN: 1037
* iNaturalist: 71423
* IPNI: 60459153-2
* IRMNG: 114309
* ITIS: 500079
* NCBI: 3997
* NZOR: 0b56923d-40cf-4424-a33d-fa392c1a7b0a
* Open Tree of Life: 864021
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60459153-2
* Tropicos: 42000234
* Watson & Dallwitz: simmonds
* WFO: wfo-7000000568

 |

 |
Vuohijärven työväentalo 5.3.1953
**Vuohijärven työväentalo** sijaitsee Kouvolan Valkealan Vuohijärven kylässä.

Historia
--------

Työväentalo on valmistunut vuonna 1947. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu pankkilainalla.

Rakennus
--------

Talo on rankorakenteinen ja vuorattu. Ulkoväri on ollut kellertävä. Alun perin talossa oli huopakate, joka on vuonna 1966 vaihdettu peltikatteeksi. Sisäkatto on vuorattu halltexlevyillä. Sisäseinissä on kipsoniittilevyt. Taloa on alkujaan lämmitetty puu-uuneilla, jotka vuonna 1968 vaihdettiin öljykamiinoihin. Vuonna 1975 taloon asennettiin vesijohto, viemäri ja wc. Ulkorakennuksessa on käymälät.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, neljä eteistä, huoneen ja keittiön asunto sekä varasto. Yläkerrassa on kaksi kokoushuonetta.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa järjestetään kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä, bingoa ja juhlia. Ravintola on ollut vuokrattuna vuodesta 1974 lähtien.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. ↑  Vuohijärven Työväentalo *seurantalot.fi*. Viitattu 16.02.2023.
**Julkaisuarkisto** (engl. *institutional repository*) on vakiintunut yleistermiksi, jolla tarkoitetaan tieteellisten julkaisujen tallentamiseen ja avoimeen verkkojulkaisemiseen soveltuvaa teknistä järjestelmää ja sen ympärille rakennettuja palveluita. Teknisen kehitystyön ja ylläpitotyön lisäksi julkaisuarkiston olemassaolo edellyttää mm. aineistojen tallentamiseen, kokoelmien hallinnointiin ja asiakaspalveluun liittyvien prosessien ja palvelujen järjestämistä. Julkaisuarkistot voivat olla
joko organisaatio- tai tieteenalakohtaisia. 

Vaikka julkaisuarkiston kaltaisia palveluita on ollut olemassa jo aiemmin, niiden rakentaminen ja toimintakonseptin muotoutuminen sai vauhtia kansainvälisen open access -liikkeen 2000-luvun alkuvuosina esittämien tavoitteiden myötä. Taustalla olivat tieteellisen julkaisemisen kustannuskriisi ja toiveet tieteellisten julkaisujen nykyistä vapaammasta saatavuudesta, joka tehostaisi sekä tutkijoiden että kansalaisten tiedonsaantia. Tätä päämäärää edistämään kehiteltiin ajatus tieteellisissä lehdissä julkaistujen artikkelien rinnakkaistallennuksesta. Alkuvaiheessa julkaisuarkistojen uskottiin rakentuvan tutkijoiden vapaaehtoisesti tekemän itsearkistoinnin myötä, mutta vähitellen havaittiin, että toiminnan yleistyminen edellyttää velvoittavampia ohjeita. Monet korkeakoulut ovat antaneet tutkijoilleen velvoitteen tallentaa tutkimusjulkaisunsa organisaation avoimeen julkaisuarkistoon. Käytännössä tallentamisen yleistyminen on kuitenkin edellyttänyt velvoitteiden lisäksi myös toimivien tukipalveluiden luomista.

Tieteellisten artikkelien lisäksi julkaisuarkistoihin on tallennettu mm. opinnäytteitä, sarjajulkaisuja, konferenssijulkaisuja, tutkimusdataa, digitoituja historiallisia aineistoja ja erilaisia kuva-aineistoja. Julkaisuarkistoilla on monissa korkeakouluissa ja tutkimuslaitoksissa yhteyksiä tutkimustietojärjestelmiin, joihin pyritään kokoamaan viitetiedot kaikista organisaation henkilökunnan tuottamista julkaisuista.

Julkaisuarkistot Suomessa
-------------------------

Kaikilla suomalaisilla korkeakouluilla ja monilla muilla organisaatioilla on julkaisuarkisto. Suurin osa julkaisuarkistoista sijaitsee Kansalliskirjaston keskitetysti ylläpitämässä infrastruktuurissa, mutta osa yliopistoista ylläpitää itsenäisesti omia palveluitaan.

Julkaisuarkisto-ohjelmistot
---------------------------

Julkaisuarkistojen tarpeisiin on kehitetty useita avoimen lähdekoodin ohjelmistoja, joista tunnetuimpia ovat DSpace, EPrints, Invenio sekä Fedora-julkaisuarkisto-ohjelmistoon perustuvat Islandora ja Samvera. DSpace on näistä maailmanlaajuisesti laajimmassa käytössä. Myös lähes kaikki suomalaiset julkaisuarkistot perustuvat siihen.

Julkaisuarkistojen listauksia
-----------------------------

* The Directory of Open Access Repositories - OpenDOAR
* Lista suomalaisista julkaisuarkistoista

Aiheesta muualla
----------------

* Jyrki Ilva: Suomalaiset julkaisuarkistot vuonna 2017: menestystä ja haasteita
**Julkaisu** on (useina kappaleina) julkaistu kirjallinen tuote, alkujaan joko lehden artikkelissa tai kirjan muodossa niin että artikkeli jää pysyvästi saataville. 1980-luvun lopulta alkaen julkaisuja on voinut tehdä myös Internetissä. Julkaisemisella voidaan tarkoittaa muunkinlaisen uuden asian, esineen, ohjelman, laitteen tai muun sellaisen julkistamista. Julkaisu (engl. release) voi olla myös tietokoneohjelman tai sen version (engl. *version* tai *release*) tuonti myyntiin. Jopa esimerkiksi autojen uusien vuosimallien lanseerausta voidaan kuvata sanalla julkaisu.

Dokumentin versionhallinta
--------------------------

Useamman ihmisen valmisteleman dokumentin (esimerkiksi rakennuspiirustus, tietokoneohjelma, raportti) eri versioiden muutosten hallinnassa käytetään myös termiä julkaisu (*release*) merkkinä dokumentin kypsyydestä. Kehittelyn yleensä tällöin alkanut luonnoksesta edeten luonnosversioina, joiden muutoksia seurataan, viralliseen dokumenttiin.

Referoitu julkaisu
------------------

Eri tieteenalan tutkimustuloksia julkaistaan tiedelehdissä, joista arvokkaampina pidetyt pyytävät kustakin julkaistavaksi lähetetystä artikkelista tieteenalan vertaisarvion ennen julkaisua. Referoitujen julkaisujen lukumäärä on tullut tieteissä merkittäväksi laadun ja määrän mittariksi. Referoitujen julkaisujen lukumäärästä lasketaan mittareita kuten julkaisua/maan populaatio ja julkaisua/euro, joilla eri maiden tieteen tasoa pyritään suhteuttamaan.

Pelkkä referoitujen julkaisujen määrä ei riitä kuvamaan tieteentekijän laatua, kun maailman tiedejulkaisujen määrä on noussut tuhansiin tai kymmeniin tuhansiin. Laatua on olettu mitata tutkijan artikkelin lainausten lukumääränä, jossa siinäkin on jouduttu poistamaan ristiinlainauksella vedätettyjä lukuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Julkaisu. Kielitoimiston sanakirja. Viitattu 19.12.2017.

Katso myös
----------

* Siteerausindeksi
Juliusz Paetz kesäkuussa 2012.
**Juliusz Paetz** (2. helmikuuta 1935 Poznań – 15. marraskuuta 2019 Pleszew) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Poznańin arkkihiippakuntaan Antoni Baraniak 28. kesäkuuta 1959. Hänet nimitettiin Łomżan hiippakunnan piispaksi 20. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.

Paetz sai 11. huhtikuuta 1996 nimityksen Poznańin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 28. maaliskuuta 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Ewa Pieczyńska: W Pleszewie zmarł abp Juliusz Paetz. Był oskarżony o molestowanie kleryków *wlkp24.info*.  15.11.2019. Viitattu 15.11.2019. (puolaksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Juliusz Paetz

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Julkaisufoorumi-hanke** on suomalainen tieteellisten julkaisukanavien luokitushanke. Hankkeesta vastaa Tieteellisten seurain valtuuskunta (TSV). Aloitteen siihen teki Suomen yliopistot UNIFI ry. Hanke rahoitettiin opetus- ja kulttuuriministeriön TSV:lle myöntämällä erityisavustuksella. Hanketta seuraa valmistuneen luokituksen ylläpitovaihe. 

Luokitus kattaa tieteelliset lehdet, konferenssi- ja kirjasarjat sekä kirjakustantajat kaikilla tieteenaloilla. Julkaisukanavat on luokitettu 23:ssa tieteenalakohtaisessa paneelissa, joissa on yhteensä n. 210 henkilöjäsentä, pääosin professoreita, dosentteja ja vastaavia.

Luokitus karsii julkaisukanavat kaksi- tai kolmiportaisesti. Ensimmäinen porras (*tieteelliset julkaisukanavat*) kattaa kaikki tarkastellut kanavat. Toiselle portaalle (*johtavat tieteelliset julkaisukanavat*) hyväksytään niistä tieteenaloittain korkeintaan 20 %. Kolmas porras (*korkeimman tason johtavat tieteelliset lehdet ja sarjat*) on vapaaehtoinen ja sille hyväksytään puolestaan n. 25 % toisen tason julkaisuista eli n. 5 % alkuperäisistä. Luokituksen ensimmäinen versio on valmistunut vuoden 2011 lopulla. Se kattaa noin 19 500 lehteä ja sarjaa sekä noin 1 200 kirjankustantajaa.

Katso myös
----------

* Julkaisufoorumi

Lähteet
-------

1. ↑  Julkaisufoorumi
2. 1 2  Julkaisufoorumi-hankkeen esittely
3. ↑  Julkaisufoorumi-hanke: Arviointipaneelien jäsenet

Kirjallisuutta
--------------

* Pölönen, Janne & Auranen, Otto: Julkaisufoorumi – työkalu tutkimuksen arviointiin.  *Acatiimi*, 2012, 14. vsk, nro 3, s. 22–23.  (suomeksi)
* Sintonen, Kirsti: Sopivatko hiihtosäännöt kymmenotteluun?.  *Acatiimi*, 2012, 14. vsk, nro 3, s. 24–25.  (suomeksi)
* Palonen, Emilia: Julkaisut konsensuspolitiikan pakkopaitaan?.  *Acatiimi*, 2012, 14. vsk, nro 3, s. 26–27.  (suomeksi)
* Niiniluoto, Ilkka: Julkaisufoorumi tiedepolitiikan välineenä. *Politiikka*, 2012, nro 1, s. 83–89.
* Patomäki, Heikki: Julkaisuluokittelun politiikkaa: teknologia ideologiana. *Politiikka*, 2011, nro 4, s. 295–302.
Majuri **Liu Yang** (kiinaksi kiin. 刘洋; s. 6. lokakuuta 1978 Linzhou, He'nan, Kiina) on Kiinan kansantasavallan ensimmäinen naistaikonautti, jonka ensimmäinen avaruuslento on 16. kesäkuuta 2012 alkanut Shenzhou 9 -lento.

Ura
---

Liu liittyi Kiinan kansan vapautusarmeijan ilmavoimiin vuonna 1997. Hän sai lentäjän koulutuksen ja johti majurina kuljetuslentoyksikköä. Lentotunteja hänellä on 1 680. Avaruuslentäjän koulutuksessa hän oli kaksi vuotta.

Liu valittiin Shenzhou 9 -avaruusaluksen miehistöön. Alus telakoituu Kiinan avaruusasemaan Tiangong 1:een. Avaruusasemalla Liu tekee avaruuslääketieteen kokeita. Mission laukaisupäivä oli tasan 49 vuotta myöhemmin kuin päivä, jona Neuvostoliitto laukaisi avaruuteen ensimmäisen naiskosmonautin, Valentina Tereškovan. Liu Yang on 56. naispuolinen avaruudessa käynyt avaruuslentäjä kaiken kaikkiaan yli 500:sta avaruudessa käyneestä avaruuslentäjästä.

Liu on Kiinan kommunistisen puolueen jäsen.

Muuta
-----

Liu on perheensä ainoa lapsi. Hän on naimisissa upseerin kanssa, perheessä ei ole vielä lapsia, mutta appivanhemmat odottavat lasta avaruuslennon jälkeen.

Katso myös
----------

* Luettelo naisavaruuslentäjistä

Lähteet
-------

1. ↑  China readies three taikonauts for station visit Planetary Society.  Arkistoitu 3.10.2012. Viitattu 18.6.2012.
2. ↑  "China prepares for launch, names female astronaut", *CNN News*, 15 June 2012. Luettu 2012-06-16.
3. ↑
4. 1 2  China launches space mission with first woman astronaut  16 June 2012. BBC. Viitattu 16 June 2012.
5. ↑
6. ↑  China Unveils Astronaut Crew, 1st Female Spaceflyer, for Saturday Launch  15.6.2012. Space.com. Viitattu 16.6.2012.
7. ↑  Just One Hitch in Choosing China's First Women Cosmonauts  10.3.2010. Space.com. Viitattu 16.6.2012.
8. ↑  For Liu Yang, sexism is still the final frontier *wantchinatimes.com*.  Arkistoitu joulukuu 13, 2014. Viitattu June 17, 2012.
9. ↑  Exclusive interview: Astronauts selection process *CCTV News*.  June 16, 2012. CNTV.  Arkistoitu joulukuu 13, 2014. Viitattu June 17, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Spacefacts biography of Liu Yang
* Kiinan ensimmäinen nainen avaruudessa – Liu Yang[vanhentunut linkki] gbtimes.com 18.6.2012
**Griscellin oireyhtymä** on perinnöllinen geneettinen oireyhtymä, jolle luonteenomaisia piirteitä ovat epätavallisen vaalea eli hypopigmentoitunut iho ja vaaleat, hopeisen harmahtavat hiukset. Oireyhtymä jakautuu kolmeen tyyppiin, jotka eroavat toisistaan geneettisiltä syiltään ja oirekuviltaan.

Kaikki Griscellin oireyhtymän tyypit aiheuttavat oireyhtymälle tunnusomaiset ulkoiset piirteet ihossa ja hiuksissa. Tyypin 1 Griscellin oireyhtymä aiheuttaa lisäksi vaikeita aivo-oireita. Siinä yleisiä ovat kehitysviive, kehitysvamma, epileptiset kohtaukset, hypotonia sekä silmien ja näön poikkeavuudet. Elejalden oireyhtymään kuuluu monia tyypin 1 Griscellin oireyhtymän piirteitä, ja osa tutkijoista onkin kyseenalaistanut näiden oireyhtymien erillisyyden. Tyypin 2 Griscellin oireyhtymään liittyy immuunijärjestelmän toimintahäiriö. Se aiheuttaa taipumuksen toistuviin infektioihin ja hemofagosyyttisen lymfohistiosytoosin, johon liittyy elinten ja kudosten vaurioitumista eri puolilla kehoa. Tyypin 2 Griscellin oireyhtymässä ei esiinny tyypin 1 Griscellin oireyhtymässä ilmeneviä neurologisia häiriöitä. Tyypin 3 Griscellin oireyhtymä aiheuttaa vain tyypilliset ihon ja hiusten ulkonäköpiirteet. Siihen ei liity neurologisia poikkeavuuksia eikä immuunijärjestelmän häiriöitä.

Griscellin oireyhtymä on harvinainen. Tyypin 2 Griscellin oireyhtymä näyttää olevan oireyhtymän tyypeistä yleisin. Griscellin oireyhtymän aiheuttavat mutaatiot ilmenevät geeneissä MYO5A (tyyppi 1), RAB27A (tyyppi 2) ja MLPH (tyyppi 3). Griscellin oireyhtymä periytyy peittyvästi autosomissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Griscelli syndrome MedlinePlus Genetics, viitattu 3.7.2023
Miguel Hidalgo kuvattuna seinämaalauksessa
El **Grito de Dolores** viittaa syyskuun 16. Päivään vuonna 1810, jolloin Miguel Hidalgo ja muut Meksikon itsenäisyysmieliset päättivät nousta kapinaan Espanjan imperiumia vastaan, kun Napoleon Bonaparten veli Joseph Bonaparte oli asetettu valtaan.

Hidalgo ryntäsi Doloresin kirkkoon 16.9.1810, jossa hän soitti kirkonkelloja ja kutsui seurakuntalaiset koolle. Hidalgo vetosi erityisesti intiaaneihin ja mestitseihin kutsuen heitä kapinaan espanjalaista riistoa vastaan. Hän määräsi Doloresin espanjalaisasukkaat pidätettäviksi. Kapinasta tuli verinen hallitsemattomien joukkojen hyökätessä espanjalaisia vastaan. Kapina laajeni lopulta sodaksi Espanjaa vastaan, jonka lopputuloksena Meksiko itsenäistyi. 16.9 vakiintui sittemmin Meksikon itsenäisyyspäiväksi. Hidalgon itsenäisyysjulistusta muistellaan Meksikossa joka vuosi 15.9 Meksikon presidentin soittaessa kelloja ja muistellen Meksikon itsenäisyyssodassa kuolleita.

Lähteet
-------

1. ↑  Castro, Iván A.: "Miguel Hidalgo", *100 Hispanics You Should Know*, s. 127. Libraries Unlimited, 2007. ISBN 9781591583271. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Robenalt, Jeffery: Father Miguel Hidalgo and the Mexican Revolution *TexasEscapes.com*.  1.8.2011. Viitattu 11.2.2016.
3. ↑  Whitman, Elizabeth: Mexican Independence Day 2015: Facts, Foods, Traditions, History And Events To Celebrate El Grito *International Business Times*.  15.9.2015. Viitattu 11.2.2016.