recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lotta Nieminen** (s. 1. helmikuuta 1986) on suomalainen graafinen suunnittelija ja kuvittaja, joka työskentelee freelancerina New Yorkissa. Talouslehti Forbes valitsi hänet vuoden 2014 alussa yhdeksi kolmestakymmenestä alle 30-vuotiaasta lahjakkuudesta Art & Style -kategoriassa. Hänet on palkittu myös Print-lehden palkinnolla sekä Art Director’s Clubin Young Guns -palkinnolla. Vuoden Huiput -kilpailussa 2012 hänet palkittiin vuoden juniorina ja vuonna 2019 hänet nimettiin vuoden graafikoksi.

Nieminen on työskennellyt aiemmin suomalaiselle Trendi-lehdelle sekä Pentagram Design- ja RoAndCo Studio -muotoilutoimistoille. Vuoden 2014 alkuun mennessä hänen freelance-asiakkaisiinsa Yhdysvalloissa lukeutuivat The New York Times, Volkswagen, United Airlines, Newsweek sekä muotitalo Hermès.

Nieminen valmistui vuonna 2009 taiteiden kandidaatiksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta. Hän oli lisäksi vaihto-opiskelijana Rhode Island School of Designissa Yhdysvalloissa.

Niemisen äiti on taidemaalari, lavastaja ja puvustaja Raija Malka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Savanna Saarikko: Graafikko Lotta Nieminen valloitti Amerikan, 26-vuotias kuvittaja Lotta Nieminen pani Yhdysvallat polvilleen  20.6.2012. City-lehti. Viitattu 7.1.2014.
2. 1 2  30 Under 30, Forbes. Viitattu 7.1.2014
3. ↑  Mari Kaislaniemi: Vuoden Junior Lotta Nieminen Forbesin listalle  7.1.2014. Markkinointi & Mainonta. Viitattu 29.12.2013.
4. ↑  Forbesin noteeraama Lotta Nieminen on Vuoden graafikko 2019 – "On tärkeää pysyä uteliaana" *Markkinointi & Mainonta*.  29.1.2019. Viitattu 29.1.2019.
5. ↑  Kaija Lähteenmaa: Suomalaislahjakkuus pääsi Forbesin listalle  7.1.2014. Kauppalehti.  Arkistoitu 7.1.2014. Viitattu 29.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Lotta Niemisen verkkosivusto
* Niemisen töitä Agent Pekka -sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Charlotte "Lotte" Brott** (o.s. *Goetzel*; 8. helmikuuta 1922 Mannheim – 6. tammikuuta 1998 Montreal) oli saksalaissyntyinen, kanadalaistunut sellisti. Hänen vanhempansa olivat yrittäjiä, jotka rohkaisivat häntä aloittamaan sellonsoiton opiskelemisen kahdeksan vuoden iässä. Hänet lähetettiin natseja pakoon Sveitsiin, jossa hän sai Zürichin konservatoriosta diplominsa vuonna 1939. Hänen opettajanaan oli Emanuel Feuermann.

Heinäkuussa 1939 Brott palasi yhteen vanhempiensa kanssa Montrealissa, Kanadassa. Häntä opetti Montrealissa Jean Belland ja Toronton yliopistossa Zara Nelsova. Molemmilla kerroilla hän opiskeli stipendin turvin. Hän oli Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen vuodesta 1941 ja seurasi vuonna 1942 Jean Bellandia McGill-jousikvartetin sellistinä. Myöhemmin kvartetti kasvoi McGillin kamariorkesteriksi. Brott meni vuonna 1943 naimisiin Alexander Brottin kanssa ja teki yhteistyötä muiden muassa John Newmarkin sekä Walter Joachimin kanssa. Myöhemmällä urallaan Brott toimi eri orkestereissa hallinnollisissa tehtävissä.

Vuonna 1988 Brottista tehtiin Maltan ritarikunnan *Dame of Grace* ja vuonna 1990 Kanadan ritarikunnan jäsen. Hän oli myös Québecin ritarikunnan ritari vuodesta 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Lotte Brott
**Tritopatreion** (m.kreik. Τριτοπατρείον) oli antiikin aikainen pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Kerameikoksen hautausmaa-alueella.

Tritopatreionin jäänteet.
Tritopatreionista tiedetään suhteellisen vähän. Se oli todennäköisesti omistettu esi-esille, ja sen nimi tulee sanasta *tritopator* (monikossa *tritopatores*), mikä viittaa esi-isiin kolmen sukupolven takaa. Erään tulkinnan mukaan nimi viittaa tuntemattomiin esivanhempiin tai kaukaisiin esivanhempiin, jotka vielä muistetaan suvussa. Pyhäkkö on ollut olemassa viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. mikä on päätelty sen muurista löytyneestä tuolle ajalle ajoitetusta piirtokirjoituksesta. Piirtokirjoitus viittaa paikkaan paitsi pyhäkkönä (*hieron*) myös nimityksellä *abaton*.

Pyhäkkö sijaitsi Kerameikoksen hauta-alueen keskellä Pyhän tien ja niin kutsutun Hautojen kadun risteyksessä kaupunginmuurin ja Dipylon-portin ulkopuolella. Pyhäkkö koostuu pienestä muurin ympäröimästä alueesta. Sen kulmissa on klassisella kaudella 400-luvun lopulla eaa. pystytetyt rajakivet (*horoi*). Pyhäkön sisäänkäynnit olivat länsi- ja itäsivuilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tritopatreion *Arachne*. University of Cologne – Archaeological Institute. Viitattu 15.3.2017.
2. 1 2 3 4  Antonaccio, Carla Maria: *An Archaeology of Ancestors: Tomb Cult and Hero Cult in Early Greece*, s. 264. Greek studies : interdisciplinary approaches. Rowman & Littlefield, 1995. ISBN 084767942X. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Kerameikos, Tritopatreion *Stoa.org*.  Arkistoitu 25.12.2015. Viitattu 15.3.2017.
4. ↑  Τριτοπατρείον (τέλος 5ου αι. π.Χ. ίσως σε χρήση από τον 6ο αι. π.Χ.) *Αρχαιολογία της πόλης των Αθηνών*. Viitattu 13.3.2017.
**Karjatse meri** (myös *Karjatsimeri, Karjase järv*; ruots. *Bäckesjoen*) on Virossa Lääne-Nigulan kunnassa Läänemaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. 
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 3,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 850 neliökilometriä ja sen suurin tulo-oja on Nurme kraavi. Sille ei ole piirretty karttoihin selvää laskuojaa mereen. Järven pohjoispuolella sijaitsee Möldri meri ja sen itärannan tuntumassa on vielä pieni lampi.

Järven suurin syvyys on noin metrin. Järven rantaviivan pituus on 4,2 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa ruovikkoa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. *rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)*).

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. *halotroofne tai soolatoiteline*, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.8.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Karjatse meri (vee2039000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 23.8.2017. (viroksi)
**Triumph TR7** oli vuonna 1975 esitelty urheiluauto. Kori oli kiilamainen ja muotoilu jakoi mielipiteet. Moottori oli 2,0-litrainen. Auton muodot oli suunnitellut Harris Mann, joka suunnitteli myös Leyland Princessin. Autoa valmistettiin 112 368 kappaletta ja tehokkaampaa TR8-mallia 2 722 kappaletta.

Kehitys
-------

Vuonna 1979 esiteltiin avomalli **TR7 Drophead**, joka tuli ensin myyntiin Yhdysvalloissa ja myöhemmin myös Britanniassa vuonna 1980.

Vuonna 1980 tuli vientimarkkinoille malli **TR8**, joka oli TR7:n Rover V8 -moottorilla varustettu versio.

Autosta kehitettiin myös nelosryhmän ralliauto, jossa käytettiin aluksi Dolomite Sprintin 16-venttiilistä kahden litran moottoria. Myöhemmin moottoriksi vaihdettiin viritetty Rover V8.
Mielenkiintoinen yksityiskohta on, että autoon saatiin kilpailuluokitus, vaikka mallia ei ollut valmistettu vielä koskaan katuliikenteeseen V8-moottorilla. 
Kilpailumenestystä ei juurikaan soraralleissa tullut, mutta asfaltilla auto oli erittäin nopea. Kuuluisimpia kuljettajia olivat muun muassa Tony Pond, Per Eklund ja Simo Lampinen.

Moottorit
---------

* **2.0** (1998 cm3) - 107 hv, paino 131 kg
* **3.5** - 157 hv (TR8), paino 144kg

Mitat
-----

* Pituus: 4060 mm
* Leveys: 1680 mm
* Korkeus: 1260 mm
* Akseliväli: 2160 mm
* Omamassa: 1000 kg (coupé)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*

Triumph Motor Companyn aikajana, 1946 – 1984

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Luokka** | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| Omistaja | Standard Motor Companyn tytäryhtiönä | Standard-Triumphin omistajanaLeyland Motors | British Leylandin divisioona |
| Alempi keskiluokka |  | Mayflower |  | Herald |  |  |
|  |  |  | Toledo |  | Acclaim |
|  |  | TR-10 |  | 1300 | 1500 | 1500 TC |  |
|  |  |  | Vitesse | Dolomite |  |
| Ylempi keskiluokka | 1800 Town & Country | 2000 Saloon | Renown |  |  | 2000 / 2.5 PI | 2000 / 2.5 PI / 2500 |  |  |
| Convertible |  |  |  | Stag |  |  |
| Coupé |  |  | Italia |  | GT6 |  |  |
| Urheiluauto |  |  |  | Spitfire |  |
| Roadster |  | TR2 | TR3 | TR3A | TR3B |  |  | TR7 |  |
|  |  |  | TR4 | TR4A |  |  |  |
|  |  |  | TR5 | TR6 |  | TR8 |  |
| TR250 |  |  |
| Prototyypit | TR-X · 20TS · Fury · TR7 Sprint |
**Charles "Pete" Conrad Jr.** (2. kesäkuuta 1930 Philadelphia, Pennsylvania – 8. heinäkuuta 1999 Ojai, Kalifornia) oli kolmas Kuun pinnalla käynyt yhdysvaltalainen astronautti.

Conrad syntyi vuonna 1930 Philadelphiassa Yhdysvalloissa varakkaaseen pankkiiriperheeseen. Hänen perheensä menetti kuitenkin omaisuutensa talouslamassa vuonna 1942 ja perhe joutui muuttamaan pois kartanostaan pienempään taloon. Nuorena Conrad oli kesätöissä Paolin lentokentällä. Aluksi hän leikkasi ainoastaan ruohoa mutta aikaa myöten hän oppi lentokentällä myös lentokoneen korjausta. Autettuaan erästä lentäjää korjaamaan lentokoneensa, Conrad sai lentäjältä virallista lento-opetusta. Conrad valmistui 1953 ilmailutekniikan linjalta yliopistosta ja siirtyi sen jälkeen laivastoon, jossa hänestä tuli sotilaslentäjä.

Vuonna 1959 Conrad kutsuttiin psykologisiin testeihin, joissa valittiin Mercury-astronautteja. Conrad oli ainoa joka kapinoi testeissä avoimesti testaajia vastaan mutta hänet valittiin silti mukaan ohjelmaan.

Conrad lensi Gemini 5 -lennolla maan ympäri, Apollo 12 -lennolla Kuuhun ja oli mukana toisella Skylab-avaruusasemalle tehdyllä lennolla. Gemini 5-lennolla Conrad oli 10:s amerikkainen avaruuslentäjä, ja 20:s avaruuslentäjä koko maailmassa. Conrad kuoli moottoripyöräonnettomuudessa noin kaksi viikkoa ennen ensimmäisen kuulennon 30-vuotisjuhlaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Biographical Data – Charles Conrad Jr. (pdf)  7/1999. Nasa. Viitattu 28.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Third Man to Walk on Moon Dies in Motorcycle Accident  9.7.1999. Nasa. Viitattu 28.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Conrad** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
Brother Ali vuonna 2010.
**Ali Newman** (synt. **Jason Newman**), paremmin tunnettu nimellä **Brother Ali**, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Hän syntyi Madisonin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa ja muutti 15 vuoden ikäisenä Michiganiin. Hän vaihtoi uskontonsa kristitystä muslimiksi, ja samalla nimensä Ali Newmaniksi. Hän kuuluu nykyään Rhymesayers Entertainment -levy-yhtiöön. Hänellä on poika nimeltä Faheem, josta hän kertoo levyllään *The Undisputed Truth*.

Brother Alin ensimmäinen albumi, omakustanteinen kasetti *Rites of Passage* ilmestyi vuonna 2000. Sen jälkeen hänen albuminsa *Shadows on the Sun*, *Champion EP* ja *The Undisputed Truth* ovat Ant:in tuottamia CD-levyjä.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Rites of Passage* (2000)
* *Shadows on the Sun* (2003)
* *Champion EP* (2004)
* *The Undisputed Truth* (2007)

### Mixtapet

* *Brother Ali & BK-One present: Off The Record* (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Brother Alin viralliset sivut (englanniksi)
* Myspace-sivu (englanniksi)
* Rhymesayers (englanniksi)

Lähteet
-------

* Rhymesayers – Brother Ali (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Karjan kirkko** on keskiaikainen kirkko Linnakan kylässä Viron Saarenmaan saarella. Kirkko on valmistunut 1200- tai 1300-luvuilla ja se on Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkko tunnetaan etenkin goottilaisista kiviveistoksistaan.

Historia
--------

kirkon alttari.
Karjan keskiaikaisen kirkon rakennuttamisen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta. Rakennustyöt aloitettiin 1200-luvun aikana ja mahdollisesti ne kestivät 1300-luvun puolelle. Kirkko omistettiin Katariina Aleksandrialaiselle ja Pyhälle Nikolaokselle ja se oli etappi Skandinavian ja Gotlannin kautta Vanhalle-Liivinmaalle saapuville pyhiinvaeltajille. Kirkko kärsi huomattavia vahinkoja Viron Yrjönyön kapinassa vuonna 1343, jossa osa sen rakenteista tuhoutui. Helge Kjellin johti kirkon kunnostustöitä vuosina 1923–1925.

Rakennus
--------

Kirkon eteläportaalin Golgata-reliefi.
Karjan kirkko on kooltaan Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkkorakennus on yksilaivainen ja siltä puuttuu kellotorni. Kirkon holvit ovat sen seiniä kaksi kertaa korkeammat.

Kirkko tunnetaan etenkin suuresta määrästä kiviveistoksiaan. Monia kiviveistoksista on pidetty goottilaisen kivenveiston huippusaavutuksina. Saarenmaalta saatiin dolomiittia, jonka työstäminen veistäen oli helppoa. Kirkon ornamentiikka esittää esimerkiksi kasviaheita ja kristillisä aiheita. Kirkon eteläportaalia korsitaa Golgata-reliefi, joka kuvaa Jeesusta ristiinnaulittuna Marian ja Johanneksen ympäröimänä. Jeesuksen kanssa ristiinnaulittuna ovat myös kaksi ryöväriä. Reliefissä tekojaan katuneen ryövälin sielun vastaan ottaa enkeli, kun taas Jeesukselle nauraneen perii paholainen. Kirkon alttarin yllä on säilynyt joitakin rakennuksen rakennusvaiheen aikaisia pakanallisia ja maagisia aiheita esittäviä kattomaalauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karja kirik *Kultuurimälestiste register*. Muinsuskaitseamet. Viitattu 3.8.2019. (viroksi)
2. ↑  Karja Katariina kirik *Saaremaa.ee*. Viitattu 3.8.2019. (viroksi)
3. 1 2 3  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 146-147. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
4. 1 2  Karjan Katariinan kirkko *visit estonia*. Estonian Convention Bureau. Viitattu 3.8.2019.
**Brotherhood of Murder** on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Martin Bell. Elokuva kertoo Yhdysvaltain uusnatsiliikkeen toiminnasta 1980-luvulla.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tom Martinez (William Baldwin) on armeijan keskeyttänyt, joka palaa kotiin Philadelphiaan raskaana olevan vaimonsa Susan Martinezin (Kelly Lynch) luokse. Hän menee töihin leipomoon, mutta menettää työnsä ja tekee sen jälkeen töitä talonmiehenä. Mustat lapset pilkkaavat häntä hänen työstään talonmiehenä ja hän alkaa uskoa että häntä kohdellaan epäoikeudenmukaisesti.

Martinez tapaa baarissa Walterin (Stephen E. Miller) joka puhuu hänelle valkoisen miehen epäoikeudenmukaisesta kohtelusta, ja Martinez liittyy äärioikeistolaiseen liikkeeseen joka uskoo valkoiseen ylivaltaan. Ryhmän johtaja Bob Mathews (Peter Gallagher) ottaa hänet suojelukseensa. Liike rahoittaa toimintaansa videvuokraamoiden ja panssaroitujen rahankuljetusautojen ryöstöillä. Kun Walter joka Tomin värväsi tapetaan petturina alkaa Tom saada tarpeekseen liikkeestä. Hän joutuu myöhemmin FBI:n kanssa tekemisiin ryhmän rikollisesta toiminnasta ja hän alkaa tekemään yhteistyötä sen agenttien kanssa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Elokuva perustuu löyhästi tositapahtumiin jotka liittyvät Yhdysvaltain uusnatsiliikkeen toimintaan 1980-luvulla. Niistä saman nimisen kirjan kun elokuva, on kirjan päähenkilö Thomas Martinez on kirjoittanut yhdessä John Guintherin kanssa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  William Baldwin  | … |  Tom Martinez, köyhä sotaveteraani
  |
|  Peter Gallagher  | … |  Bob Mathews, äärioikeistolaisen liikkeen johtaja
  |
|  Kelly Lynch  | … |  Susan Martinez, Martinezin vaimo
  |
|  Joel Keller  | … |  Larry Martin
  |
|  Zack Ward  | … |  Charles Higgins
  |
|  Vincent Gale  | … |  Richard Parker
  |
|  Hrothgar Mathews  | … |  Robert Maxim
  |
|  Stephen E. Miller  | … |  Walter West
  |
|  Mikela J. Mikael  | … |  Elizabeth Piercy
  |
|  Karen Elizabeth Austin  | … |  Jean Craig
  |

Lähde:

Katso myös
----------

Talk Radio, Oliver Stonen filmi samaan aiheeseen liittyen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fries, Laura: Brotherhood of Murder *Variety*.  8.12.1999. Viitattu 2.6.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Brotherhood of Murder : Thomas Martinez, Author, John Guinther *PublishersWeekly.com*. Viitattu 2.6.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Brotherhood of Murder *Letterboxd*. Viitattu 2.6.2021. (englanniksi)
**Oskar Johannes von Hellens** (23. toukokuuta 1867 Turku – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomenruotsalainen hygienian ja eläinlääketieteen tutkija.

Von Hellensin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, vapaaherra Lars Teodor von Hellens ja Johanna Maria Augusta af Heurlin ja puoliso vuodesta 1899 Anna Wilhelmina Nyberg. Von Hellens tuli ylioppilaaksi 1885, valmistui filosofian maisteriksi 1890, eläinlääkäriksi Kööpenhaminassa 1890 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1896. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1899. Hän oli lääkintöhallituksen ylimääräinen eläinlääkäri 1891–1903, ylimääräinen lääkäri 1899–1903, eläinlääkintäasessori 1906–1819, Helsingin yliopiston hygienian dosentti 1904–1908 ja 1911–1919 ja yliopiston hygienian professori 1919–1934. Von Hellensillä oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä.

Von Hellens oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 171. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 13.4.2021.
3. 1 2  Biografiasampo: Oskar von Hellens Viitattu 13.4.2021.
4. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 3, palsta 554. Otava 1966.
5. ↑  *Helsingin yliopisto: opettajat ja virkamiehet vuodesta 1828. 1, A - K / Tor Carpelan ja L. O. Th. Tudeer.*, s. 344. Oskar Johannes von Hellens. Tuntematon, 1925. Kansalliskirjasto (viitattu 13.04.2021).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Pelham Humfrey** (1647 tai 1648 – 14. heinäkuuta 1674 Windsor) oli englantilainen säveltäjä ja luutisti, joka tunnetaan hymneistään ja hengellisistä soololauluistaan. Hän toimi aluksi kuoropoikana hovikappelissa Henry Cooken johdolla. 17-vuotiaana hänet lähetettiin opintoja varten Ranskaan ja Italiaan. Hän sai kuninkaallisen luutistin ja hovikappelin *gentlemanin* (aikuinen mieslaulaja) arvot ollessaan vielä ulkomailla. Hän palasi Englantiin vuonna 1667 ja seurasi myöhemmin Cookea kuoropoikien opettajana; yksi hänen oppilaistaan oli Henry Purcell.

Humfrey oli yksi monodisen tyylin englantilaisista mestareista. Ranskalaisten, etenkin Jean-Baptiste Lullyn vaikutus kuuluu hänen soitinsävellystyylissään; italialaiset vaikutteet puolestaan korostuvat lauluosuuksissa. Onkin mahdollista, että Humfrey pääsi Ranskassa ollessaan Lullyn oppilaaksi. Hän todennäköisesti oli yhteydessä sekä tähän että Giacomo Carissimiin.

Humfrey sävelsi myös näyttämömusiikkia William Wycherlyn ja John Drydenin näytelmiin sekä William Shakespearen *Myrskyyn*. Monet Humfreyn lauluista ilmestyivät John Playfordin julkaisemissa kokoelmissa. Vuoden 1674 alussa Humfrey kärsi heikosta terveydentilasta, mihin viittaa myös 23. huhtikuuta päivätyn testamentin laatiminen. Hän kuoli heinäkuussa 26 vuoden iässä. Hän sai hautapaikan Westminster Abbeysta.

Samuel Pepys tapasi Humfreyn yhteisen päivällisen merkeissä marraskuussa 1667 ja luonnehti tämän jälkeen nuorta säveltäjää turhamaiseksi ja muiden kykyjä vähätteleväksi. Pepys kuitenkin samalla osoitti ihailua Humfreyn musiikkia kohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Britannica: Pelham Humfrey
2. 1 2 3  AllMusic: Pelham Humfrey
3. ↑  HOASM: Pelham Humfrey
4. ↑  Westminster Abbey: Pelham Humfrey

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Pelham Humfrey: nuotteja
* ChoralWiki: Pelham Humfrey

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kappeliranta** (ruots. *Kapellstrand*) on kylä Kirjalansaaressa Paraisten kaupungin alueella. Kappeliranta sijaitsee saaren itälaidalla pahasti umpeen kasvanen Nilsbynsalmen rannalla nykyisen Lielahdentien (mt 1805) varressa. Viereisen Lillbyn kylän nimi oli aiemmin Lillkapellstrand.

Kylä on saanut nimensä 1400-luvulla perustetusta Kapellstrand-nimisestä kartanosta. Vanha 1700-luvulla rakennettu puurakenteinen kartano paloi 1980-luvulla. Palaessaa kartanon ulkoasu oli vuodelta 1827. Myöhemmin purettiin kartanon talousrakennus, navetta ja aitta. Vanha vihreäksi maalattu renkitupa on edelleen pystyssä, joskin heikkokuntoisena. Pihapiirin keskellä on säilynyt myös ikivanha holvattu harmaakivikellari. Tontin laidalla aivan Lielahdentien vieressä sijaitsee yksi Suomen suurimmista tammista, jota on kutsuttu Pietari Brahen tammeksi.

Palaneen kartanon viereen valmistui 2000-luvulla uusi, ensisijaisesti juhla- ja kokoustilaisuuksia varten suunniteltu Juhlakartano Kappelinranta. Juhlakartano on suosittu häiden pitopaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Karttapalvelu *karta.pargas.fi*. Viitattu 19.3.2023.
2. ↑  Högmander, Jouko: "Kulttuurihistorialliset arvokkaat miljööt ja rakennukset", *Paraisten luonnoninventointi*, s. 277. Suomen Talousseura, 1978.
3. ↑  Kappelinranta – Luonnonläheinen juhlapaikka Paraisilla. *kappelinranta.fi.www18.zoner-asiakas.fi*. Viitattu 19.3.2023.
4. ↑  Juhlakartano Kappelinranta *www.facebook.com*. Viitattu 19.3.2023.
**Oskar August Toppelius** (31. tammikuuta 1828 Oulu – 30. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjallisuudentutkija.

Toppeliuksen vanhemmat olivat Oulun kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppelius (1786–1864) ja Maria Calamnius. Hänen isoisänsä oli kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Toppelius pääsi ylioppilaaksi vuonna 1843. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1850 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1857. Hän toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1861–1869 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1867–1869. Viimeksi Toppelius oli Vaasan lukion ja myöhemmin lyseon kreikan kielen lehtori 1869–1892.

Toppelius oli innokas teatterin harrastaja ja hän toimi muun muassa teatterikriitikkona. Hän oli lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran runoustoimikunnan jäsen 1865−1870 sekä 1897−1902.

Toppelius, joka kuoli naimattomana, testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan Pohjois-Suomen kouluille, varsinkin suomenkielisille.

Teoksia
-------

* *Ludvig Holbergs komedier*, väitöskirja. 1856
* *Folkvisorna om marsk Stig*, väitöskirja. 1861
* *Achilleus i 9. sången af Iliaden*. 1867

Toppeliuksen kirjoittamaa viisinäytöksistä *Konungens läkäre* -huvinäytelmää, jota esitettiin Helsingissä ja Tukholmassa, ei koskaan painettu.

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat -tietokanta[vanhentunut linkki]
* Kotivuori, Yrjö: Oskar August Toppelius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 773.
* Backmanin Sukuseura ry sukutaulut: Oskar August Toppelius[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Ruskealan marmorilouhokselle noussut turistikohde toukokuussa 2016
Ruskealan marmorilouhos on nykyisin suosittu turistikohde (2016)
Ruskealan eläintarha 24.10.2016
**Ruskeala** on Karjalan tasavallan Sortavalan piirin Kaalamon maalaiskunnassa sijaitseva maaseututaajama Venäjällä. Taajama on entinen Suomen Ruskealan kirkonkylä, joka sijaitsee noin 30 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. 
Kansainvälinen matkailutie, Sininen tie, Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjälle Äänisen rannalle, kulkee Ruskealan kautta. 

Ruskeala-kauppaliike Ruskealassa vuonna 2008

Eläintarha
----------

Ruskealassa on eläintarha, jossa on jo yli 45 eläinlajia. Eläintarhan erikoisuuksia ovat esimerkiksi kissaeläimiin lukeutuva servaali, Afrikasta peräisin oleva antilooppi ja koiran kokoinen hirvieläin kiinanmuntjakki.

Luterilaisen kirkon toiminta
----------------------------

Ruskealan vanha kirkko tuhoutui tulipalossa 1940. Rauniot ovat nykyisen kirkon vieressä.
Ruskealan uusi kirkko valmistuu taas toukokuussa 2016. Edellinen tuhoutui tulipalossa 2013.
Ruskealassa toimii luterilainen seurakunta, joka kuuluu Inkerin kirkkoon. Vanhan, 1940 palaneen kirkon raunioiden viereen on rakennettu uusi 150-paikkainen kirkko, joka vihittiin kesällä 2010. Seurakunta on jo 1990-luvulta asti ylläpitänyt myös majoitus- ja ruokalatoimintaa vanhassa pappilassa puuhamiehensä ja pappinsa Kalevi Keinosen johdolla. Kirkko tuhoutui tulipalossa 18. maaliskuuta 2013.

Ruskealan kyläneuvostoalue
--------------------------

Aiemmin Ruskeala oli Sortavalan kaupunkihallinnon alaisuuteen kuulunut kyläneuvostoalue, joka käsitti suunnilleen entisten Ruskealan ja Pälkjärven kuntien alueet Jänisjärven ja Suomen rajan välisellä alueella. Tämän Ruskealan asukasluku vuonna 1987 oli noin 3 000. Kuntauudistuksen jälkeen alueella on Kaalamon maalaiskunta.

### Ruskealan kyläneuvostoalueen kylät

* Ruskeala (keskuskylä, 869 asukasta 1996)
* Alalampi
* Kaalamo (1500 asukasta 1996)
* Kekoselkä
* Kirkkolahti (18 asukasta vuonna 1996)
* Kontiolahti (4 asukasta vuonna 1996)
* Matkaselkä
* Otrakkala
* Pirttipohja
* Puikkola (entinen Pälkjärvi, 580 asukasta vuonna 1996)
* Sahankoski
* Hanki
* Hannukkalanmäki
* Jakkima.

Pääosa asukkaista asui Kaalamossa, Matkaselässä, Ruskealassa ja Puikkolassa. Muut alueet ovat autioituneet ja jääneet asumattomiksi.

Lähteet
-------

* Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6

### Viitteet

1. ↑  Karjalainen: Rajan taakse on perustettu iso eläintarha (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Ruskealan kirkossa kulttuurit kohtaavat. Pielisjokiseutu 30.12.2010
3. ↑  Karjala Suomalainen matkaopas, Lehtipuu Markus. Suomalainen Matkaopas Finnish Guidebooks Oy, Keuruu 2001. ISBN 952-9715-13-7
4. ↑   Yle Pohjois-Karjalan radio 18.3.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Ruskealan marmoria-järvi lennokilla kuvattuna
Ranskalainen punnerrus käsipainoilla. Kuvassa alku- ja loppuasento.
**Ranskalainen punnerrus** on lihaskuntoharjoite, jolla harjoitetaan ojentajalihaksia. Se harjoittaa ojentajia kyynärpäästä leveään selkälihakseen asti.

Suoritus
--------

Ranskalainen punnerrus levytangolla, joka tyyppi on mutkatanko
1. Makaa vaakatasossa olevalla penkillä jalat maassa ja pää vain hieman penkin reunan yli.

2. Ota käsipainot tai levytanko myötäotteella (kämmenet pois päin vartalosta) ja pidä sitä suorilla käsillä. Kaiken painon pitäisi olla ojentajilla.

3. Koukista käsiä kyynärpäistä tuomalla tanko lähelle otsaa. Kyynärpäiden ei ole syytä liikkua mihinkään suuntaan koukistuksesta huolimatta.

4. Pidä kyynärpäät samassa asennossa, älä anna niiden levitä ulospäin.

5. Suorista kädet takaisin ylös. Kädet on syytä ojentaa aivan suoriksi, jotta ojentajalihas supistuu täysin.

Ei ole käytännön merkitystä tehdäänkö ranskalainen punnerrus suoralla tangolla vai mutkatangolla. Mutkatanko voi rasittaa suoraa tankoa vähemmän ranteiden sekä kyynärpäiden niveliä. Toisaalta suora tanko voi saada aikaan paremman lihastuntuman, ja se voi hyödyttää, kun harjoitetaan suurempia punnerrusliikkeitä.

Muunnokset
----------

Liikkeen voi tehdä myös käsipainoilla.

### Ranskalainen punnerrus seisten

Tässä muunnelmassa liike tehdään seisten tai istuen selkänojattomalla istuimella. Liike tehdään samalla tavalla kuten selinmakuullakin, mutta tankoa pidetään pään yläpuolella kasvojen sijasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  jhulmi: Ojentajat kasvuun treenaamalla – Tikka *Lihastohtori*.  9.10.2014. Viitattu 20.9.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lying triceps extensions
**Mahina** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee Bafingjoen varrella 6 kilometriä Bafoulabésta etelään. Kunnassa on 25 900 ja keskuskylässä 7 400 asukasta (vuonna 2009, väestölaskenta).

Mahinan kunnan pinta-ala on 2 066 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Bafoulabén, idässä Oualian, etelässä Diokélin ja Koundianin, lännessä Gounfanin ja Niambian sekä luoteessa Kayesin piirin Diamoun kuntiin. Kunnan alueella virtaavat Bafing- ja Bakoyejoet.

Kuntaan kuuluu 25 kylää. Asukkaat ovat mandinkoja, khasonkoja, bambaroita, fulbeja ja bozoja.

Mahinan kautta kulkee Bamakon ja Dakarin välinen rautatie. Sieltä on uusi päällystetty maantieyhteys Manantaliin.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Mahinan tori on syrjäyttänyt kaupallisena keskuksena Bafoulabén. Siellä myydään varsinkin maataloustuotteita ja kalaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 24.1.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Mahina 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 24.1.2018. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.1.2018.
4. 1 2  Milet, Eric: *Mali: Magie d'un fleuve aux confins du désert*, s. 182. Genève: Olizane, 2007. ISBN 978-2-88086-351-7.
5. 1 2  Cisse, Coumba: "Vivre à l’ombre proche" du barrage de Manantali: les formes de représentations sociales des impacts dans les campements et les villages environnants *theses.fr*.  2016. Viitattu 24.1.2018.
**Pelikonepeijoonit** on videopelejä ja pelikonsoleita keräilevä suomalainen ryhmittymä, jonka jäseniä ovat Mikko Heinonen, Ville Heinonen ja Manu Pärssinen. Ystävykset perustivat samannimisen verkkosivuston vuonna 1999, ja alkoivat listata sivustolle kokoelmaansa.

Pelikonepeijoonit luovuttaa satojen pelikonsolien ja tuhansien pelien kokoelmansa tammikuussa 2017 avautuvan Suomen pelimuseon käyttöön. Pelikonepeijoonien kokoelman osia on ollut aiemmin esillä muun muassa Mediamuseo Rupriikissa ja Salon taidemuseon Pelaa!-näyttelyssä.

Pelikonepeijoonien kolme perustajajäsentä ja neljä muuta osakasta perustivat Alasin Media Oy:n Peliplaneetta.net-sivuston ylläpitämiseksi. Nykyään yritys ylläpitää perustamaansa V2.fi-sivustoa.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3  Nieminen, Anna-Sofia: Nostalgikosta tosikeräilijäksi – tamperelainen Mikko Heinonen on kerännyt pelikoneita 90-luvulta lähtien *Helsingin Sanomat*.  26.8.2015. Viitattu 13.7.2016.
2. ↑  Peltokangas, Leena: Pelikonekeräilijä avasi aarreaittansa – katso video *Yle Uutiset*.  4.9.2015. Viitattu 13.7.2016.
3. ↑  Kauppinen, Jukka O.: Pelikonepeijoonit -näyttely avautui - pelaamisen historiaa esillä Tampereella *Dome.fi*.  24.4.2008. Viitattu 13.7.2016.
4. ↑  Saarikoski, Petri: Peleistä taiteeksi: digitaaliset pelit taidemuseossa.  *Pelitutkimuksen vuosikirja*, 2010. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelikonepeijoonien verkkosivusto
**Normaalibiografialla** tarkoitetaan yleisesti hyväksyttyä ja "normaalina" pidettyä ihmisen elämänkaarta. Normaalibiografia on vaihdellut ajasta ja kulttuurista riippuen.
Teollisen ajan länsimaisena normaalibiografiana pidetään yleisesti seuraavaa mallia:

* Nuoruus - Opiskelu
* Varhaisaikuisuus - Perheen perustaminen ja työnteon aloittaminen
* Keski-ikä - Työnteko
* Vanhuus - Eläkkeelle siirtyminen ja rauhoittuminen

Peter Büchner on kuvannut muuttunutta saksalaista lapsuutta normaalibiografiakäsitteen avulla (Normalbiographie). Normaalibiografia on historiallisesti spesifi elämäkerrallinen malli, jolla voidaan kuvata jonkun sukupolven edustajien elämänkaaren yhteisiä piirteitä. Malli ei ole mitenkään universaali; esimerkiksi luokka-asemaltaan erilaisten perheitten lapsilla voi olla hyvinkin erilainen lapsuus. Normaalibiografian avulla pyritään yleisten tendenssien kuvaukseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Lasten soittoharrastus - iloa ja riemua vai itkua ja hammasten kiristystä?
* Koulutusyhteiskunnan marginaalissa - Ammattikouluopinnot keskeyttäneiden nuorten yhteiskuntaan kiinnittymisen polut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mehiläismyrkky** on mehiläisen tuottamaa myrkkyä, jota se erittää takaruumiinsa myrkkyrauhasesta ja pistää pistimellään. Mehiläismyrkky on hajutonta ja kirkasta nestettä, joka koostuu vedestä, entsyymeistä, proteiineista, amiineista, orgaanisista hapoista ja kymmenistä muista yhdisteistä. Mehiläismyrkyn pääkomponentti on melittiini, joka stimuloi kortisolin vapautumista elimistöstä.

Mehiläisen pistos aiheuttaa ihmisille herkkyydestä ja pistojen määrästä riippuen erilaisia oireita hyttysenpiston kokoisesta patista yliherkän ihmisen anafylaktiseen sokkiin.

Mehiläismyrkkyä käytetään terapeuttisiin tarkoituksiin pistättämällä sitä mehiläisellä, injektoimalla kerättyä myrkkyä tai voiteessa. Myrkkyä on käytetty ihon, reumatismin, niveltulehdusten ja kiputilojen hoidossa. Kiinassa mehiläismyrkkyterapiaa on yhdistetty akupunktioon.

Mehiläismyrkkyä kerätään mehiläispesän lentolaudan etupuolelle laitettavalla sähköä johtavalla metalliverkolla. Mehiläiset kävelevät sen päällä, saavat sähköiskuja ja pistävät verkkoa kimpaantuneina. Myrkky kerääntyy verkon alle lasilevylle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Savolainen, Tero H.: *Mehiläisten maailma: tunne, hoida, harrasta*, s. 24, 60−62. Helsinki: Tammi, 2016. ISBN 978-951-31-8496-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin yliopisto: Hunajamehiläisen myrkky
Peleus, Akhilleus ja Kheiron
**Peleus** (m.kreik. Πηλεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aiginan kuningas Aiakoksen ja Endeiksen poika ja Akhilleuksen isä.

Tapettuaan veljensä Telamonin kanssa velipuolensa Fokoksen hänen täytyi paeta Aiginasta.[1] Fthiassa kuningas Eurytion puhdisti hänet synnistään ja antoi hänelle hänen tyttärensä Antigonen vaimoksi. Kalydonin metsäkarjun metsästyksen yhteydessä Peleus kuitenkin vahingossa osui keihäällään Eurytioniin tappaen tämän ja joutui taas pakenemaan – tällä kertaa Iolkokseen.[2]

Iolkoksessa Peleuksen vapahti murhastaan Akastos. Akastoksen puoliso Astydameia rakastui Peleukseen, joka kuitenkin torjui tämän. Tästä katkeroituneena Astydameia lähetti Antigonelle viestin, jossa hän väitti Peleuksen aikovan naida Akastoksen tyttären Steropen; tästä murtuneena Antigone hirtti itsensä. Lisäksi Astydameia kertoi miehelleen Peleuksen aikoneen viedä hänen kunniansa. Tästä suuttuneena tämä päätti tappaa kerran puhdistamansa miehen ja kutsui Peleuksen metsästysretkelle. Kun Peleus oli nukahtanut metsästyksen jälkeen, Akastos kätki tämän miekan ja hylkäsi tämän. Aamun valjetessa Peleuksen yllätti joukko kentaureja, ja hän olisi kohdannut loppunsa, ellei Kheiron olisi säästänyt häntä. Kheiron jopa palautti Peleukselle hänen miekkansa, jonka oli löytänyt.[3] Myöhemmin Peleus palasi Iolkokseen Iasonin ja dioskuurien kanssa ja kosti Astydameialle revityttämällä tältä raajat irti ja marssituttamalla armeijansa kaupunkiin hänen lävitseen.[4]

Antigonen kuoltua Peleus nai meri-nymfi Thetiksen, ja tämä synnytti hänelle Akhilleuksen. Häälahjaksi Peleus sai Poseidonilta kaksi kuolematonta hevosta: Ksanthos ja Balios.[5] Heidän häistänsä sai myös alkunsa riita, joka johti Pariksen tuomioon ja myöhemmin Troijan sotaan.[6]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.12.6 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.13.1-2 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.13.3 (engl. käännös).
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.13.7 (engl. käännös).
5. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.13.5 (engl. käännös).
6. ↑  Hyginus: *Fabulae* xcii (engl. käännös).
**Norlannin yliopistollinen sairaala** (ruots. *Norrlands universitetssjukhus*, Nus) on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva sairaala. Siellä työskentelee 5 600 ihmistä.

Norlannin yliopistollinen sairaala toimii myös Uumajan yliopiston opetussairaalana, jossa lääketieteellisen tiedekunta on vastuullinen viranomainen. Tiedekunnassa on noin 2 860 perustutkinnon suorittajaa, 450 jatko-opiskelijaa ja 1 020 henkilöstön jäsentä, heidän joukossaan noin 500 opettajaa/tutkijaa.

Historia
--------

Se perustettiin lasarettina vuonna 1784, joka tunnettiin nimellä *Gula huset* osoitteessa Storgatan 28, Uumaja. Siellä oli kahdeksan hoitopaikkaa. Rakennus on yhä olemassa, mutta sitä ei enää käytetä sairaalana.

Norlannin yliopistollinen sairaala, jossa vasemmassa yläkulmassa osa Uumajan yliopiston kampusta ja alhaalla Uumajan itäinen rautatieasema.
Kun Uumaja laajeni, uusi sairaala rakennettiin Ålidbackeniin, Uumajan keskustaan. Sen toiminta käynnistettiin vuonna 1907, sairaala vietti satavuotisjuhlaa vuonna 2007. Siellä oli 134 hoitopaikkaa.

Vuonna 1918 sairaalaa laajennettiin jälleen. Vuonna 1926 valmistui silmäklinikka, vuonna 1937 avattiin uusi pediatria-osasto, ja vuonna 1957 avattiin gynekologinen ja synnytysoppi-osastot.

Nykyisin kaikki alkuperäiset Ålidbackenilla sijainneet rakennukset on purettu ja korvattu nykyisellä sairaalalla.

Vuonna 2011 Västerbottenin läänin maakäräjät otti voimaan valokuvauskiellon, vedoten potilaiden ja henkilöstön rikkomattomuuteen. Kielto ei kuitenkaan rajoittunut sairaalaan, vaan sisälsi kaikki maakäräjäkunnan tilat. Kielto on saanut aikaan protesteja ruotsalaismedian, kuten SVT:n, TV4:n ja Västerbottens-Kurirenin, keskuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Om Nus *vll.se*. Västerbottens läns landsting.  Arkistoitu 12.5.2014. Viitattu 10.5.2014. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Medicinska kliniken och medicinska institutionen vid NUS- en kort historik *phmed.umu.se*. Umeå universitet.  Arkistoitu 7.8.2011. Viitattu 10.5.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Nya regler för filminspelning, fotografering och ljudupptagning i landstinget *vll.se*.  18.10.2011. Västerbottens läns landsting.  Arkistoitu 14.11.2011. Viitattu 10.5.2014. (ruotsiksi)
4. ↑  Engström, Monica: Fotoförbud införs inom vården *vk.se*.  18.10.2011. Västerbottens-Kuriren.  Arkistoitu 13.5.2014. Viitattu 10.5.2014. (ruotsiksi)
5. ↑  Protest mot fotoförbudet *vk.se*.  28.10.2011. Västerbottens-Kuriren.  Arkistoitu 13.5.2014. Viitattu 10.5.2014. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Norlannin yliopistollinen sairaala** Wikimedia Commonsissa

* Norlannin yliopistollisen sairaalan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Norrland's University Hospital
Mehdi-Selim Khelifi Vancouverin olympialaisten avajaisissa vuonna 2010.
**Mehdi-Selim Khelifi** (arab. مهدي سليم خليفي‎, *Mahdī Salīm Ḫalīfī*; s. 1. syyskuuta 1992) on algerialainen entinen maastohiihtäjä.

Khelifi osallistui Vancouverin olympialaisiin vuonna 2010 maansa ainoana edustajana. Hän sijoittui 84:nneksi vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä. Khelifi oli saanut osallistumisoikeuden Sotšin olympialaisiin, mutta Algeria päätti olla lähettämättä häntä kisoihin. Maailmancupiin Khelifi osallistui helmikuussa 2013 Davosissa, jossa hän oli sprintissä 72:s ja vapaan 15 kilometrillä 86:s. Hän sijoittui molemmissa kilpailuissa maaliintulleista viimeiseksi.

Lähteet
-------

* Mehdi-Selim Khelifi Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The African Athletes Participating in the Olympic Games in Sochi  16.1.2014. Africa Up Close. Viitattu 26.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Nuss, Robin: Lonesome Warriors. About Africa at the Olympic Winter Games  26.2.2014. Buala. Viitattu 26.11.2018. (englanniksi)
**Kapolondougou** on maalaiskunta Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Kourala sijaitsee 50 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 14 700 ja kylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).

Kapolondougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Kofanin ja Doumanaban, idässä Gongasson ja Farakalan, etelässä Kolokoban, Finkolo Ganadougoun ja Zanférébougoun ja lännessä Niénan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja miniankoja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.

N’Kouralan kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja juureksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 29.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.5.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Kapolondougou 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 29.5.2018.
**KappAhl** on ruotsalainen muotiketju, joka myy pukeutumisen tuotteita naisille, miehille ja lapsille. KappAhlilla on myymälöitä Ruotsin lisäksi Norjassa, Suomessa ja Puolassa.

Alun perin yrityksen perusti Per-Olof Ahl Göteborgiin vuonna 1953. Tuolloin liikkeen nimi oli *Kappaffären,* ja päämyyntituoteena olivat edulliset naisten päällystakit (ruots. *kappa*). Suomessa KappAhl aloitti vuonna 1990. Osuustoiminnallinen KF osti KappAhlin vuonna 1990. Raskasta tappiota tehnyt yritys päätyi lopulta pääomasijoittajien omistukseen vuonna 2004 Nordic Capitalin ja Accent Equityn hankittua sen KF:ltä. Toiminta saatiin tämän jälkeen pian taas voitolliseksi ja KappAhl listattiin Tukholman pörssiin vuonna 2006.

Maatalous- ja sijoitusyhtiö Mellby Gård teki ostotarjouksen KappAhlista heinäkuussa 2019 tarkoituksenaan vetää yhtiö pois pörssistä. Jo ennen ostotarjousta Mellby Gård oli ollut KappAhlin suuromistaja noin 29,5 prosentin osuudellaan yhtiöstä. Lokakuussa Mellby Gårdin omistusosuus ylitti 90 prosenttia ja lunastusrajan, minkä jälkeen KappAhlin noteeraus pörssissä päättyi 30. lokakuuta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Annual Report 2013 KappAhl.  Arkistoitu 31.3.2014. Viitattu 31.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  KappAhl in brief KappAhl.  Arkistoitu 31.3.2014. Viitattu 31.3.2014. (englanniksi)
3. ↑  60 vuotta muotia KappAhl. Viitattu 31.3.2014.
4. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 93–94. Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
5. 1 2  Då avnoteras Kappahl *Privata Affärer*.  15.10.2019. Viitattu 21.12.2019. (ruotsiksi)
6. ↑  Kurki-Suonio, Ossi: Ruotsalaisyhtiö haluaa ostaa KappAhlin pois pörssistä – osake nousukiidossa *Talouselämä*.  29.7.2019. Viitattu 17.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* KappAhl Suomi
Naftali Aronovitš Frenkel
**Naftali Aronovitš Frenkel** (ven. Нафта́лий Аро́нович Фре́нкель, 1883–1960) oli neuvostokansalainen, joka vaikutti useiden suurten, Gulag-järjestelmään kuuluneiden työleirien johdossa, ensin Solovetskin saarilla, sitten Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustyömaalla ja edelleen Baikalin–Amurin rautatien rakennustyömailla.

Syntyperä
---------

Frenkelin taustasta ja syntyperästä on ollut erilaisia käsityksiä. Aleksandr Solženitsynin mukaan hän oli Konstantinopolissa syntynyt turkinjuutalainen, mutta hänen syntymäpaikakseen on mainittu myös Haifa Ottomaanien Palestiinassa tai Odessa Ukrainassa, ja hänellä on myös arveltu olleen juuria Itävalta-Unkarissa. Frenkelin vuonna 1933 tavanneen Arvo "Poika" Tuomisen mukaan hän kuului suomenruotsalaiseen Frenckell-sukuun ja puhui ruotsia.

Ura
---

GPU vangitsi Frenkelin vuonna 1923 ja hänet passitettiin Solovetskiin kärsimään tuomiotaan. Siellä hän arvoituksellisella tavalla kohosi nopeasti rivivangista leirin johtotehtäviin. Vuonna 1927 hän vapautui ja siirtyi GPU:n palvelukseen. Vuosina 1931–1932 hän oli pahamaineisen Stalinin kanavan työmaan organisoija. Hän oli sinänsä kaoottisen Baikalin–Amurin radan pakkotyöleirin johdossa 1930-luvun lopussa, mutta onnistui itse välttämään Stalinin vainot. Vuosina 1937–1945 Frenkel oli valtakunnallisen radanrakennuksen päähallinnon johtajana.

Kuollessaan Moskovassa 1960 Frenkel oli arvoltaan kenraaliluutnantti. Hän oli sosialistisen työn sankari ja sai kolmesti Leninin kunniamerkin.

Lähteet
-------

* Aleksandr Solženitsyn: *Vankileirien saaristo:(Arhipelag GULAG) 1918-1956 Taiteellisen tutkimuksen kokeilu*. Tampere: Kustannuspiste Oy, 1976. ISBN 951-95191-5-7.

### Viitteet

1. ↑   Vankileirien saaristo, osa III, s. 59
2. ↑  Arvo Tuominen: *Kremlin kellot, muistelmia vuosilta 1933-1939*. Helsinki: KK:n laakapaino, 1957. s. 40.
3. ↑  Vankileirien saaristo, osa III, s. 114


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Keinutien ala-asteen koulu** (tai **Keinutien koulu**) on peruskoulu Kontulassa Itä-Helsingissä.Lukuvuonna 2019–2020 on luokkia 33 ja oppilaita noin 600. Koulun rehtorina toimii Maria Kokkonen.

Joulukuussa 1973 suomenkielisten kansakoulujen johtokunta hyväksyi Keinutien ala-asteen rakennussuunnitelman, jonka mukaan koulu mitoitettaisiin 20 oppilasryhmälle eli 600 oppilaalle. Lisäksi rakennettaisiin tilat kouluterveydenhoitajalle, koululaisten päiväkodille, ja yleiselle hammashoitolalle. Lisäksi kouluun tehtiin kirjastotilat. Maaliskuussa 1974 kaupunginvaltuusto hyväksyi rakennusohjelman. Rakennuttajana toimi Helsingin kaupungin rakennusvirasto. Koulu valmistui 29. kesäkuuta 1978 ja koulutyö aloitettiin saman vuoden syyslukukaudella. Osa opettajista Vesalan ala-asteelta siirtyi työskentelemään Keinutien kouluun. 

Koulun ensimmäisenä rehtorina toimi Rauno Tarkkala vuoteen 1991 asti. Tämän jälkeen rehtorina toimi Jaakko Junkkila vuoteen 2002 asti, minkä jälkeen Timo Mustonen ryhtyi johtamaan koulua. Hammashoito- ja päiväkotitiloja ei enää ole.

Lukuvuonna 2015–2016 Keinutien koulussa oli oppilaita 245 ja Nallin sivukoulussa Kivikossa 110 ja remontin aikaisessa väistötiloissa Vesalassa 215.

Lähteet
-------

* Keinutien ala-asteen koulu 1978–2003-lehtinen
* Keinutien ala-asteen kotisivut
* Nallin sivukoulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Meidän koulu. Keinutien ala-aste. Viitattu 29.2.2020
2. ↑  Keinutien ala-asteen koulu. Viitattu 16.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keinutien ala-aste** Wikimedia Commonsissa