recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Antoni Comín
**Antoni Comín i Oliveres** (s. 1971 Barcelona) on katalonialainen poliitikko. Hän edustaa Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa ja toimi Katalonian aluehallinnon terveysministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Comín lähti Puigdemontin ja kolmen muun ministerin (Meritxell Serret, Lluís Puig ja Clara Ponsatí) kanssa Belgiaan maanpakoon Espanjan nostettua kansanäänestyksen järjestämisen takia heitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanja antoi heistä myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta perui sen myöhemmin 5. joulukuuta 2017. Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 yhä maanpaossa ollut Comín valittiin uudelleen parlamenttiin.

Espanja uusi 23. maaliskuuta 2018 aiemmin jäädytetyn eurooppalaisen pidätysmääräyksen Puigdemontista ja useasta muusta maanpaossa olevasta katalaanipoliitikosta, mukaan luettuna Comín, joka ilmoittautui itse poliisille Belgiassa 5. huhtikuuta 2018 yhdessä muitten Belgiassa yhä olleitten eli Puigin ja Serretin kanssa. Heitä ei kuitenkaan pidätetty ja he saivat odottaa Espanjan vaatiman luovutuksen oikeuskäsittelyä Belgiassa vapaana. Heille ei myöskään määrätty takuita, eikä passeja takavarikoitu, vaikka heiltä kiellettiinkin Belgiasta poistuminen.

Katalonian parlamentin puhemiehistö hyväksyi 24. huhtikuuta 2018 Comínin anomuksen saada valtuuttaa toinen henkilö äänestämään puolestaan parlamentin istunnoissa ilman, että Comínin tarvitsisi luopua parlamenttipaikastaan. Ciutadans-puolue ja Kansanpuolue valittivat puhemiehistön päätöksestä Espanjan perustuslakituomioistuimeen, mutta tuomioistuin ei muuttanut päätöstä. 16. toukokuuta 2018 Belgian oikeus ilmoitti, että Comínia, Puigia ja Serretiä ei luovuteta Espanjaan.

Katalonian vastavalittu uusi pääministeri Quim Torra esitti 19. toukokuuta 2018, että vanhasta hallituksesta nimitettäisiin uudenkin hallituksen ministereiksi maanpaossa olevista Comín ja Puig sekä tutkintavankeudessa olevista Jordi Turull ja Josep Rull. 29. toukokuuta 2018 Torra ilmoitti kuitenkin luopuvansa yrittämästä maanpaossa ja vankilassa olevien nimittämistä Espanjan keskushallinnon asetuttua vastustamaan sitä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. 1 2
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
15. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antoni Comín** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kuva Karl-Mark-Stadtissa toukokuussa 1980 käydystä maratonkisasta. Vasemmalla kisan voittaja Itä-Saksan Waldemar Cierpinski, kärjessä kisan kakkonen Norjan Øyvind Dal, Takana vasemmalla neljänneksi sijoittunut Jouni Kortelainen ja hänen vierellään toinen itäsaksalainen, kolmanneksi tullut Joachim Truppel.
**Jouni Ensio Kortelainen** (s. 9. kesäkuuta 1957 Polvijärvi) on suomalainen, erityisesti maratonmatkoilta tunnettu kestävyysjuoksija. Kortelainen edusti uransa aikana Joensuun Katajaa, Juuan Jännettä ja Nurmeksen Seppoja.

Jouni Kortelainen on juossut maratonin aikaan 2.12.09, joka on Suomen historian kuudenneksi paras aika kyseisellä matkalla. Hän juoksi ennätyksensä toukokuussa 1980 Itä-Saksan Karl-Marx-Stadtissa.

Kortelainen edusti Suomea Moskovan olympialaisissa 1980, jossa joutui kuitenkin keskeyttämään. Keskeytys toistui myös 1986 EM-kisoissa Stuttgartissa.

Kansainvälisistä kisoista hän on voittanut urallaan muun muassa Lidingöloppet-maastojuoksukilpailun vuonna 1977 ja Košicen maratonin 1979. Kortelainen voitti Helsinki City Marathonin vuonna 1989 ja on viimeisin kilpailun voittanut suomalaismies. Urallaan Kortelainen kilpaili maratonilla muun muassa Bostonissa, Tokiossa ja Hampurissa.

Kortelainen lopetti juoksijauransa 1990-luvun alussa. Uransa jälkeen Kortelainen on työskennellyt maatalouslomittajana. Hän pitää omaa blogiaan "*Jounin päivän jutut*".

Lähteet
-------

1. 1 2  Jouni Kortelainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2 3 4  Poissa parrasvaloista: Jouni Kortelainen - Oman tiensä juoksija uskoi pystyvänsä voittamaan Moskovan olympiamaratonin..  *Urheilulehti*, 15.5.2019, nro 20, s. 49.
3. ↑  Jouni Kortelainen *Olympedia*.  (englanniksi)
4. ↑  Noin kuusituhatta juoksee Helsingin maratonilla *Keskisuomalainen*.  14.8.2009. Viitattu 10.10.2015. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Tulokset – Helsinki City Marathon *helsinkicitymarathon.fi*. Viitattu 10.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Blogi: Jounin päivän jutut
Dommen elektronisen tiedustelun keskus Perigordissa.
**Direction générale de la Sécurité extérieure** (DGSE) (vuosina 1947–81 **Service de documentation extérieure et de contre-espionnage**, SDECE) on Ranskan ulkoinen tiedustelupalvelu, joka toimii puolustusministeriön alaisuudessa.

Kenraali Charles de Gaullen Vapaassa Ranskassa muodostettiin vuonna 1942 tiedustelupalvelu BCRA. Se siirtyi vuonna 1943 Algeriaan liittoutuneiden valloitettua sen marsalkka Petainin saksalaisten kanssa yhteistyössä olleelta Pierre Lavalin hallitukselta DGSS:nä, erikoispalvelujen päähallintona.*selvennä*

De Gaullen johtama Ranskan neljäs tasavalta laajensi palvelua vastavakoilulla SDECE:ksi vuonna 1946, joka menestyi hyvin Algeriassa. Vuonna 1962 SDECE siirrettiin pääministerin alaisuudesta puolustusministerin alaisuuteen Mehdi Ben Barkan katoamistapauksen jälkeen.

SDECE osallistui peiteoperaatioihin, muun muassa "Ascotiin", Québecissä Kanadassa ja tuki öljyrikkaan Biafran itsenäisyyttä Nigeriasta vuonna 1968. Biafran itsenäistymisyrityksessä kuoli puoli miljoonaa ihmistä.

Presidentti François Mitterrandin aikana Pariisin lentokentän toimitusjohtaja nimitettiin SDECE:n johtajaksi vuonna 1981 ja vuonna 1982 palvelusta tuli DGSE, joka jakautui tiedustelu-, hallinto-, vastavakoilu- ja operatiiviseksi osastoksi. Epäonnistuminen terrorin vastaisessa kampanjassa aikaansai amiraali Lacosten nimittämisen DGSE:n johtajaksi vuonna 1982. Vuonna 1996 alkaen DGSEn johtajaksi tuli Jacques Dewatre.

Ranskalaiset agentit asettivat kaksi pommia 10. heinäkuuta 1985 Greenpeacen Rainbow Warrior -nimiseen alukseen Aucklandin satamassa, Uudessa-Seelannissa. Kahdestatoista aluksella olleesta valokuvaaja Fernando Pereira kuoli yrittäessään pelastaa valokuvausvarusteitaan. Kuudesta tekijästä saatiin kaksi kiinni ja tuomittiin vankeuteen. Ranska yritti estää Greenpeacea häiritsemästä ydinkokeitaan.

DGSE:n johtajat
---------------

* Pierre Marion (7. kesäkuuta 1981 – 10. marraskuuta 1982)
* Pierre Lacoste (10. marraskuuta 1982 – 19. syyskuuta 1985)
* René Imbot (20. syyskuuta 1985 – 1. joulukuuta 1986)
* François Mermet (2. joulukuuta 1986 – 23. maaliskuuta 1989)
* Claude Silberzahn (23. maaliskuuta 1989 – 7. kesäkuuta 1993)
* Jacques Dewatre (7. kesäkuuta 1993 – 19. joulukuuta 1999)
* Jean-Claude Cousseran (19. joulukuuta 1999 – 24. heinäkuuta 2002)
* Pierre Brochand (24. heinäkuuta 2002 – 10. lokakuuta 2008)
* Erard Corbin de Mangoux (10. lokakuuta 2008 – 10. huhtikuuta 2013)
* Bernard Bajolet (10. huhtikuuta 2013 –)

Katso myös
----------

* Luettelo tiedustelupalveluista
* Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)

Lähteet
-------

1. ↑  DGSE *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  France DGSE: Spy service sets school code-breaking challenge *bbc.com*. Viitattu 8.2.2020.
3. ↑  The original Rainbow Warrior  12.9.2011. Greenpeace. Viitattu 11.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DGSE** Wikimedia Commonsissa
**Jacobus Petri Chronander** (n. 1620 Skara, Länsi-Götanmaa – 20. huhtikuuta 1694 Visby, Gotlanti) oli ruotsalainen Turun akatemiassa opiskellut tuomari, joka tunnetaan kahdesta Turussa kirjoittamastaan ylioppilaskomediasta, jotka olivat Suomen ensimmäiset tunnetut näytelmät.

Chronander kävi Skaran lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1643. Hän opiskeli Turun akatemiassa valmistuen lakitieteen lisensiaatiksi 1651. Chronander toimi myöhemmin oikeushallintomiehenä Pommerissa, Gotlannin kihlakunnan tuomarina 1660–1689 sekä Gotlannin eteläisen kihlakunnan tuomarina 1692–1694. Hän oli myös Visbyn kaupungin pormestarina 1661–1667.

Chronander kirjoitti Turussa ollessaan kaksi ylioppilaskomediaa *Surge eller Flijt och oflitighetz Skodespegel, författar vthi Een lustigh Comoedie* (1647) ja *Bele-Snack eller een Ny Comoedia, Innehållandes om Gifftermåhl och Frijerij åthskilleliga Lustige Discurser och Domar* (1649). Chronanderin Surge-näytelmä esitettiin Turussa 1647 maisteripromootion kunniaksi, ja Chronander esitti itse siinä Circeius-nimistä laiskaa ylioppilasta.

Chronander oli naimisissa Turun hovioikeuden asessorin Petrus Laurenti Vigelius Ekenbergin tyttären Anna Ekenbergin kanssa.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Jakob Chronander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.11.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Chronanderin elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Jacob Holmstén** (13. syyskuuta 1770 Porvoo – 15. helmikuuta 1814 Loviisa) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies.

Holmsténin vanhemmat olivat pellavankutoja Johan Holmsten ja Lena Balck ja puoliso vuodesta 1801 Margaretha Sophia Stenius. Porvoossa syntynyt Holmstén muutti Loviisaan 1800-alkuun mennessä. Kauppiaana hän harjoitti tuonti- ja vientikauppaa ja alkoi Suomen sodan sytyttyä taloudelliseen yhteistyöhön venäläisten kanssa. Hän oli toinen kahdesta kauppiaasta, jotka saivat oikeuden myydä Suomessa Venäjältä tuotuja tuotteita. Holmstén oli porvarissäädyssä valtiopäiväedustaja Porvoon valtiopäivillä 1809, tehden siellä taloudellisia aloitteita ja toimien talousvaliokunnan jäsenenä. Valtiopäivien jälkeen hän oli jäsen hallituskonseljin asettamassa kauppa- ja tullikomiteassa, jonka työn perusteella Suomeen valmistui 1812 uusi kauppamanifesti. Holmstén itse oli tosin tuonut Loviisaan siirtomaatavaroita osin laittomasti Ruotsin kautta ja vienyt lainvastaisesti sokeria Pietariin. Holmstén sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1812.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Jacob Holmstén Viitattu 31.12.2020.
Korkokuva Banteay Chmarissa. Kuvan voi tulkita esittävän pradal sereytä.
**Pradal serey** on perinteinen Kambodžassa harjoitettu nyrkkeilylaji, josta on todisteita jo 800-luvulta. Se on nykyäänkin suosittu urheilumuoto, ja siinä voittaja selviää joko tyrmäyksellä tai tuomariäänin. Khmerien perinteinen paini on kolmieräinen, ja ottelun voi voittaa selätyksellä. Perinteisiä kamppailuja järjestetään kambodžalaisena uutenavuotena ja muina perinteisinä juhlapäivinä.

Punaisten khmerien valtakaudella Pradal serey unohdettiin lähes täysin, mutta vuodesta 1979 sen opetus on jälleen hitaasti lisääntynyt. Opetusta annettiin aluksi yksityiskouluissa, ja vuodesta 2003 alkaen hallitus on tukenut lajia osana kansallista kulttuuriperintöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Swann, Win: *21st century Cambodia: view and vision*, s. 213-214. Global Vision Publishing, 2009. ISBN 8182202787. Google-kirjat (viitattu 7.1.2011). (englanniksi)
2. ↑  Pradal Serey, the ancient fighting style of the Khmers (Arkistoitu – Internet Archive) Muay Thai Equipment
**David Skogman**, nimi alun perin *Taave Mikkola* (10. marraskuuta 1840 Mouhijärvi – 26. toukokuuta 1867 Suodenniemi) oli suomalainen kansatieteilijä ja pappi.

Skogmanin vanhemmat olivat torppari Mikael Mikkola ja Saara Stiina Juhontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1860, suoritti teologian erotutkinnon 1862 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1863, minkä jälkeen hän toimi väliaikaisena pappina useissa Satakunnan seurakunnissa. Viimeksi Skogman toimi vuodesta 1865 alkaen Suodenniemen pitäjänapulaisena.

Suomalaisen kirjallisuuden seuran stipendiaattina Skogman kiersi Satakunnassa vuonna 1861, keräten kansanperinnettä. Keruumatkansa tulokset hän julkaisi vuonna 1864 Suomi-kirjan kirjoituksessa *Kertomus matkoiltani Satakunnassa muisto-juttuja keräilemässä*. Vuonna 1865 hän oli toistamiseen seuran apurahan turvin keräämässä perinnetietoa, mutta nyt Pohjois-Norjan ja Pohjois-Ruotsin suomalaisten keskuudessa. Matka sai sikäläisessä lehdistössä aiheettomasti valtiollisen leiman.

Skogmanin kuoltua vuonna 1867 keuhkotautiin tämän keruumatkan tulokset julkaistiin postuumisti vuonna 1870 Suomi-kirjassa keskeneräisenä kirjoitelmana *Suomalaiset Ruotsissa ja Norjassa*.

Skogmanin puoliso vuodesta 1866 oli Emmy Fredrika Böcker (k. 1923).

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 694.
* SKOGMAN David. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Merkkihenkilöitä Suodenniemellä : David Skogman

Aiheesta muualla
----------------

* Skogmanin Kertomus matkoiltani Satakunnassa muisto-juttuja keräilemässä, Suomi 1864, nro 2, s. 125 Kansalliskirjaston Historiallisessa Sanomalehtikirjastossa
* Suomalaiset Ruotsissa ja Norjassa, Suomi 1870, nro 8, s. 131 Kansalliskirjaston Historiallisessa Sanomalehtikirjastossa
* David Skogmanin elämä, osa 1 ja osa 2. Sukelluksia Suodenniemen historiaan -blogi.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***David Skogman*** 

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***David Skogman***. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
David Steel
**David Martin Scott Steel** (s. 31. maaliskuuta 1938) on brittiläis-skotlantilainen poliitikko, liberaalidemokraattisen puolueen jäsenenä ylähuoneessa. Hän oli liberaalipuolueen johtaja 1976–1988, jolloin se yhdistyi sosiaalidemokraattien kanssa liberaalidemokraattiseksi puolueeksi ja oli hetken vielä sosiaali- ja liberaalidemokraattisena puolueena tunnetun puolueen väliaikaisena johtajana. Hän oli Skotlannin parlamentin ensimmäinen puhemies 1999–2003. Hänet aateloitiin 1997 hänen jätettyään Britannian parlamentin ja vuonna 2004 hän sai Thistlen ritarikunnan ritarin arvon, Skotlannin korkeimman tunnustuksen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Taiteen elämä ja kuolema – Kirjoituksia kahdesta modernista taidekäsityksestä** on Veli-Matti Saarisen kirjoituskokoelma, joka pohjautuu hänen luentoihinsa eri korkeakouluissa. Hänen tavoitteensa on tuoda esille ajatuksia, jotka kommunikoisivat keskenään, eikä niinkään kertoa mitä moderni taidekäsitys on. Hän haluaa esittää suuria linjoja ja osallistua siten modernin taiteenkäsittelyn määrittelyyn. Kirjan on julkaissut Kuvataideakatemia vuonna 2011.

Teoksessa Saarinen kumoaa käsityksen, että moderni taidekäsitys olisi yhtenäinen kokonaisuus. Hänen mukaansa niitä on ainakin kaksi, toisilleen vastakkaisia.

Saarinen on väitellyt saksalaisesta varhaisromantiikasta Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen laitoksella, ja hän opettaa filosofiaa Kuvataideakatemiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Saarinen s. 11-12
2. 1 2  Filosofia.fi (Arkistoitu – Internet Archive), julkaistu alun perin Kuvataideakatemian sivustolla.

Aiheesta muualla
----------------

* Miettinen, Laura: Raunioiden houkutus. Varhaisromantikon taidekäsitys postmodernissa ajassa. Opinnäytetyö, jossa Saarisen teos on päälähteenä. Turun ammattikorkeakoulu.
**Dave Van Ronk** (30. kesäkuuta 1936 Brooklyn, New York – 10. helmikuuta 2002 New York) oli yhdysvaltalainen folk- ja blueslaulaja, lauluntekijä ja kitaristi.

Elämä ja ura
------------

Van Ronk syntyi suuren laman aikana yksinhuoltajaäidin työläisperheeseen. Hän vietti lapsuutensa Brooklynissa New Yorkissa, ja vuonna 1945 hän muutti äitinsä kanssa Queensiin. Hän jätti lukion kesken ja ryhtyi seitsemäntoistavuotiaana ansaitsemaan elantonsa jazz-kitaristina ja laulajana. Kun muusikonura ei lyönyt leiville, hän lähti merille pariksi vuodeksi.

Palattuaan New Yorkiin Van Ronk muutti Greenwich Villageen ja löysi folkmusiikin. Hän julkaisi ensimmäisen soololevynsä vuonna 1958. Hän julkaisi 1950- ja 1960-luvuilla yhteensä kymmenen levyä, ja hänestä tuli tunnettu myös folkfestivaalikiertueiden esiintyjänä.

Van Ronk oli merkittävä henkilö 1960-luvun alun folkmusiikkipiireissä myös sen vuoksi, että hän tuki henkilökohtaisesti monia nuoria ja nousevia folklaulajia kuten Bob Dylania ja Joni Mitchelliä. Vuoden 2013 elokuva *Inside Llewyn Davis* perustuu osin Van Ronkin elämään tuolta ajalta.

Van Ronkin musiikissa folkiin yhdistyi blues, jazz ja ragtime. Hänen kitaransoittonsa sai vaikutteita pianotekniikoista. Kuten moni muukin ajan folkesiintyjä, hänkin siirtyi välillä sähköiseen musiikkiin 1960-luvulla.

Yksityiselämä
-------------

Poliittisesti Van Ronk oli vasemmistolainen. Hän oli naimisissa kahdesti. Hän kuoli vuonna 2002 sydänkohtaukseen sairastettuaan suolisyöpää. Hänen mukaansa on nimetty Sheridan Square -aukion osa Greenwich Villagessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jacobs, Ron: *Musicians and Composers of the 20th Century*, s. 1543–1545. (toim. Cramer, Alfred William). Pasadena: Salem Press, 2009. ISBN 9781587655128.
2. ↑  It Takes a (Greenwich) Village: How Folkie Dave Van Ronk Inspired 'Inside Llewyn Davis'  12.6.2013. Hollywood Reporter. Viitattu 13.3.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* *The Mayor of MacDougal Street*, Elijah Wald, 2005 (Dave Van Ronkin elämäkerta)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Museon sisätiloja.
**National Portrait Gallery** on lontoolainen taidemuseo, jonka kokoelmissa on noin kymmenentuhatta muotokuvaa historiallisesti merkittävistä ja kuuluisista englantilaisista. Se oli avautuessaan vuonna 1856 maailman ensimmäinen muotokuvamuseo.

Museo sai nykyiset tilansa vuonna 1896 Trafalgar Squaren, National Galleryn ja Charing Crossin metroaseman lähellä. Tiloja on laajennettu kahdesti, ja museolla on myös alaosastoja muualla Englannissa. Edinburghissa sijaitseva Scottish National Portrait Gallery on kuitenkin oma museonsa.

Kokoelmat
---------

Kokoelman maalaukset on valittu enemmänkin kohteen kuin taiteilijan tai maalauksen merkityksen vuoksi. Kokoelmiin kuuluu maalausten, piirustusten ja veistosten ohella myös valokuvia ja karikatyyrejä.

Museon tunnetuimpia teoksia on William Shakespearen muotokuva, vaikka ei olekaan varmaa, esittääkö maalaus todella Shakespearea.

Kaikki kokoelman muotokuvat eivät ole taiteellisesti kiinnostavia, joskin mukana on omakuvia muun muassa William Hogarthilta, Joshua Reynoldsilta ja muilta tunnetuilta englantilaisilta taiteilijoilta. Monilla muotokuvilla on merkitystä historiallisina dokumentteina tai kuriositeetteina, kuten Branwell Brontën maalauksilla sisaristaan Charlottesta, Emilystä ja Annesta.

Elävien aikalaisten muotokuvia alettiin hyväksyä kokoelmaan vuodesta 1969 lähtien. Museo järjestää myös eri taiteilijoiden muotokuvien näyttelyitä ja vuosittaista muotokuvakilpailua.

Vuonna 2009 National Portrait Gallery valitti Wikimedia Foundationille, koska Wikimedia Commonsiin oli siirretty tuhansia korkean resoluution kuvia museon verkkosivuilta.

* Branwell Brontën maalaus sisaristaan noin vuodelta 1834.Branwell Brontën maalaus sisaristaan noin vuodelta 1834.
* Kokoelman kuriositeetteja: William Scrotsin maalaama perspektiivisesti vääristetty Edvard VI:n muotokuva, 1546.Kokoelman kuriositeetteja: William Scrotsin maalaama perspektiivisesti vääristetty Edvard VI:n muotokuva, 1546.
* William Shakespearen kuvaksi uskottu maalaus.William Shakespearen kuvaksi uskottu maalaus.

Lähteet
-------

1. ↑  National Portrait Gallery director Sandy Nairne to step down, 12. kesäkuuta 2014. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  DR NICHOLAS CULLINAN APPOINTED NEW DIRECTOR OF THE NATIONAL PORTRAIT GALLERY, LONDON, National Portrait Gallery, 6. tammikuuta 2015. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Appointment of a New Director, National Portrait Gallery. Tieto on haettu Wikidatasta.
4. ↑
5. ↑  Every great country must have its portrait gallery (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  National Portrait Gallery | What's on? | Searching for Shakespeare
7. ↑  Higgins, Charlotte: The only true painting of Shakespeare - probably *The Guardian*.  2.3.2006. Viitattu 19.5.2010. (englanniksi)
8. ↑  "Gallery in Wikipedia legal threat", *BBC News*, British Broadcasting Corporation, July 15, 2009. Luettu 2009-07-27.
9. ↑  National Portrait Gallery bitchslaps Wikipedia  July 13, 2009. The Register. Viitattu 27.7.2009.

Kirjallisuutta
--------------

* Hulme, Graham: *The National Portrait Gallery: An Architectural History*. National Portrait Gallery Publications, 2000. ISBN 1855142937.
Esimerkkejä taiteilijakirjoista.
**Taiteilijakirja** (artists’ books, livres d’artistes) on itsenäinen taideteos, yleensä käsin tehtyä kirjaa muistuttava esine. Taiteilijakirjat eivät ole varsinaisesti kirjallisuutta, vaikka ne sangen usein ovat kirjan muotoisia, tai joskus myös laatikoita. Ne eivät myöskään ole taiteesta kertovia kuvateoksia. Usein puhutaan myös kirjataiteesta tai kirjaesineestä (*book art, book object*). 

Marcel Duchampin määrittelee taiteilijakirjan (*livre d’artiste*) seuraavasti: "Taiteilijakirja on sellainen, jonka taiteilija on tehnyt tai sellainen, jota taiteilija sanoo taiteilijakirjaksi." Se on kirjan ja taideteoksen yhdistelmä, joka on yleensä uniikkikappale tai pienpainate. Toisinaan taiteilijakirjat ovat käsitetaidetta siinä mielessä, että niissä saatetaan pohtia kirjan ideaa tai korostaa kirjan materiaalisuutta ja esineluonnetta. 

Taiteilijakirjan edelläkävijöinä voidaan pitää dadaistien ja surrealistien kokeilevaa taidetta sekä Apollinairen ja Mallarmén typografisia runoja, joissa korostetaan runojen visuaalisuutta. 

Nykyisessä muodossaan tunnetun taiteilijakirjan kukoistuskausi alkoi 1960-luvulla varsinkin Fluxus-liikkeen myötä, johon kuuluivat muun muassa Dick Higgins, Robert Filliou, Claes Oldenburg ja George Brecht. Taiteilijakirja oli vastareaktio kalliita taidekirjoja ja taidekaupan elitismiä vastaan. 

Useissa maissa toimii taiteilijakirjoihin erikoistuneita kustannusyhtiöitä, kirjakauppoja ja kirjastoja.

Helsingin Rikhardinkadun kirjastoon on koottu yli 300 teosta käsittävä taiteilijakirjakokoelma, ja siellä järjestetään myös vaihtuvia näyttelyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakko Lintinen: Taiteilijakirjoja Suomesta ja muualta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  RikArt-verkkogalleria (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taiteilijakirja**.
* Rikhardinkadun kirjaston taiteilijakirjakokoelma (Arkistoitu – Internet Archive)
* Emmi Martin kertoo taiteilijakirjoista Kirjastokaista-video
* Galleria.net (Arkistoitu – Internet Archive)
* Juha Joron taiteilijakirjoja[vanhentunut linkki]
* Biblio teko (Arkistoitu – Internet Archive)
* Gwen Penner: Discovering Artists Books: The art, the artists and the issues (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bookarts
* Center for Book Arts (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jevgeni Ilgizovitš Barejev** (ven. Евгений Ильгизович Бареев, s. 21. marraskuuta 1966) on venäläinen shakin suurmestari. Lokakuussa 2003 hän oli maailman neljänneksi parhaiten sijoittunut pelaaja ELO-luvulla 2739.

Barejev oli alle 16-vuotiaiden mestari vuonna 1982, kun hänen kykynsä huomioitiin ensimmäistä kertaa maailmanlaajuisesti. Hän oli mukana Venäjän joukkueessa shakkiolympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1994 ja 1996. Hänen uransa isoin menestys oli voitto Corus-shakkiturnauksessa Wijk aan Zeessä vuonna 2002. Hän voitti turnauksen tuloksella 9/13 jättäen monet muut suurmestarit taakseen. Barejev voitti myös Enghien-les-Bains-turnauksen Ranskassa 2003.

Barejev pääsi myös shakin maailmanmestaruusottelun ehdokasturnauksessa 2002 välieriin asti, mutta hävisi ottelunsa Veselin Topalovia vastaan.

Vuoden 2005 shakin maailmancupissa Barejev pärjäsi hyvin ja pääsi vuoden 2007 maailmanmestaruusottelun ehdokasturnaukseen. Hän voitti ensimmäisen kierroksen ottelunsa Judit Polgaria vastaan, mutta putosi hävittyään seuraavan ottelunsa Péter Lékólle.

Barejev toimi Vladimir Kramnikin avustajana tämän MM-otteluissa Kasparovia vastaan vuonna 2000 ja Lékóta vastaan vuonna 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  FIDE Chess Profile FIDE. Viitattu 7.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* FIDE-kortti: Jevgeni Barejev (englanniksi)
* Jevgeni Barejev ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |
**Djidian** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 16 400 ja kylässä 4 400 asukasta (vuonna 2009).

Djidianin kunnan pinta-ala on noin 400 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Souransan Tomoton ja Namala Guimban, idässä Sébékoron, etelässä Kita Nordin ja Boudofon ja lännessä Saboulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Tärkein vesistö on sadekauden jälkeen kuivuva Baoulén sivujoki Badinko. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, diawandoja, fulbeja ja soninkeja.

Djidianin kautta kulkee Kitasta pohjoiseen johtava paikallistie RR5. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 6.7.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Djidian 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 6.7.2018.
3. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 6.7.2018.
**Davenda** (ven. Давенда́) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Mogotšan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkan vesistöön kuuluvan Davendajoen varrella 52 kilometriä Mogotšasta lounaaseen. Asukkaita on 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt 1930–1940-lukujen vaihteessa avatun molybdeenikaivoksen yhteyteen. Aluksi sen nimenä oli *Ivatšiha*. Vuonna 1951 Davenda sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Kaivos suljettiin vuonna 1992 ja sen jälkeen taajaman väkiluku on nopeasti vähentynyt. 1990-luvun alussa aloitettiin kullan huuhdonta. Davendassa on keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja sairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 8.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Davenda Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Jevaughn Minzie** (s. 20. heinäkuuta 1995) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän edustaa Bog Walk High -seuraa ja on pituudeltaan 173 cm.

Minzie saavutti alle 18-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2012 kultaa 100 metrilä ja 4 × 100 metrin viestissä sekä hopeaa 200 metrillä. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa hän juoksi kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Hän sai alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2013 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä, oli viides 100 metrillä ja kuudes 200 metrillä.

Minzie juoksi Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 ankkuriosuuden pronssia saaneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. 100 ja 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Hän sai Jamaikan-mestaruuskilpailuissa 2016 pronssia 100 metrillä. Saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa hän juoksi alkuerissä 4 × 100 metrin viestissä. Loppukilpailussa Jamaika voitti toisella kokoonpanolla kultaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,02 | Kingston | 1. heinäkuuta 2016 |
| 200 m | 20,37 | Kingston | 27. maaliskuuta 2014 |
| 400 m | 48,83 | Kingston | 13. helmikuuta 2016 |

Lähteet ja huomautukset
-----------------------

1. ↑  juoksi vain alkuerissä
2. 1 2 3 4  Jevaughn Minzie JAM *tilastopaja.net*. Viitattu 28.8.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Jeu de paumeJeu de paume
**Vuoden 1908 kesäolympialaisten jeu de paume** järjestettiin 18.–23. toukokuuta 1908 Queen's Clubilla, Länsi-Kensingtonissa, Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 11 osanottajaa kahdesta eri maasta. Tapahtumia oli yksi.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksilökilpailu |  YhdysvallatJay Gould II |  Yhdistynyt kuningaskuntaEustace Miles |  Yhdistynyt kuningaskuntaNeville Bulwer-Lytton |

Lopputulokset
-------------

| Sija | Nimi | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jay Gould II |  Yhdysvallat |
| 2. | Eustace Miles |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 3. | Neville Bulwer-Lytton |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 4. | Arthur Page |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 5. | Edwin Biedermann |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Evan Noel |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Arthur Palmel |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Vane Pennell |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 9. | William Cazalet |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Charles Tatham |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Charles Sands |  Yhdysvallat |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 1 | 1 | 2 |

Lähteet
-------

1. ↑  Rolf Potts:Jurassic Tennis 30.11.2007 englanniksi

Jeu de paumeJeu de paume olympialaisissa
1908 |
1912–1920 |
1924 (*Näytöslaji*)

Kesäolympialaisten 1908 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo | Jalkapallo | Jeu de paume | Jousiammunta | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Moottoriveneily | Nyrkkeily | Paini | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Racquets | Rugby | Soutu | Taitoluistelu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jeu de paume at the 1908 Summer Olympics
**Rieko Kodama** (jap. 小玉 理恵子, 23. toukokuuta 1963 Kanagawa, Japani – 9. toukokuuta 2022) oli japanilainen uraauurtava videopelien taiteilija, ohjaaja ja suunnittelija.
Hän on tunnettu myös nimellä **Phoenix Rie**, jota hän käytti pelien tekijänä vuoteen 1993 saakka.

Rieko opiskeli taidetta mainossuunnitteluun ja tapasi vuonna 1984 Segalle työskennelleen opiskelijan, joka toi hänet yhtiöön. Hän aloitti hahmojen suunnittelijana ensimmäisiä pelejä, joissa oli hänen töitään olivat *Champion Boxing* (1984) ja *Ninja Princess* (1984). Kodama työskenteli useiden pelien parissa samaan aikaan ja työskenteli viiden tai kuuden pelin parissa vuoden aikana. Hänen merkittäviin töihinsä kuuluvat muun muassa *Phantasy Star* -sarja, joka oli merkkipaalu ja käynnisti myös Yūji Nakan ja Tokuhiko Uwabon urat. Rieko oli tuottajana kulttiklassikoksi muodostuneelle *Skies of Arcadia* -pelille. Hänen taidettaan oli muun muassa peleissä *Alex Kidd in Miracle World* ja *Sonic the Hedgehog*. Hän toimi ohjaajana *Phantasy Star IV* ja *Magic Knight Rayearth* -peleille.

Rieko sai Game Developers Conferencen pioneeripalkinnon vuonna 2019.

Rieko on sanonut, että ei ole kokenut tulleensa kohdelluksi eri tavoin kuin miehet ja hänen mukaansa ei ole epätavallista, että naiset pelaavat videopelejä. Hän on huomannut, että tytöt usein pelaavat roolipelejä ja hänen kehittämänsä *Phantasy Star* oli harvinainen, koska siinä oli naispuolinen päähenkilö. Rieko mielellään suunnitteli hahmoja, joihin voi samaistua sukupuolesta riippumatta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ken Horowitz: Sega Stars: Rieko Kodama *sega-16.com*.  6.8.2004. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Yuji Naka: Tweet *twitter.com*.  27.10.2022.  Arkistoitu 28.10.2022. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Bryant Francis: Obituary: Rieko Kodama has died at age 58 *gamedeveloper.com*.  27.10.2022. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Kat Bailey: Sega Confirms Rieko Kodama Has Died After Fans Spot Tribute *nordic.ign.com*.  27.10.2022. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Heather Alexandra: 'My Childhood Dream Had Come True': A Belated Interview With Skies Of Arcadia's Producer *kotaku.com*.  26.4.2019. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
6. ↑  Jeffrey Rousseau: Sega veteran Rieko Kodama has died *gamesindustry.biz*.  27.10.2022. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
7. ↑  Trailblazing Sega dev Rieko Kodama to be honored with Pioneer Award at GDC 2019! *gamasutra.com*.  17.1.2019. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
* Rieko Kodama Sega Retro -sivustolla (englanniksi)
* Rieko Kodama GDC Pioneer Award Interview (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Anj Smith** (s. 1978 Blackham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen kuvataiteilija, joka on keskittynyt öljymaalaukseen. Taiteiden maisteriksi hän valmistui vuonna 2005, ja hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ympäri maailmaa. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 2004 Bangkokissa. Smith yhdistää maalauksissaan perinteistä öljyvärimaalausta nykytaiteen käsitteisiin.

Elämäkerta
----------

Anj Smith syntyi vuonna 1978 Blackhamin kylässä. Hän oli yksi perheen viidestä tyttärestä. Hän muutti kotoaan opiskelemaan Lontooseen. Smith opiskeli Slade School of Fine Artissa, jossa hän suoritti vuonna 2002 maalaustaiteesta alemman korkeakoulututkinnon. Hän jatkoi opiskeluitaan Goldsmiths’ Collegessa ja sai kaunotaiteiden maisterin tutkinnon vuonna 2005.

Smithin töitä oli jo hänen opiskeluaikanaan esillä useissa näyttelyissä. Bangkokista hän sai vuodeksi 2004 residenssin ja piti siellä samana vuonna yksityisnäyttelyn. Sen jälkeen hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Vilnassa, Lontoossa, New Yorkissa, Mumbaissa ja Zürichissä. Smithin ensimmäinen yksityisnäyttely Suomessa avautui syyskuussa 2018 Sara Hildénin taidemuseossa.

Tyyli ja teemat
---------------

Smith tekee öljymaalauksia, joissa hän yhdistää Sara Hildénin museon johtajan Päivi Loimaalan mukaan perinteistä öljyvesimaalausta käsitteelliseen nykytaiteeseen. Smithin teoksissa on mukana elementtejä monista perinteisistä maalaustaiteen alalajeista, kuten maisema-, muotokuva- ja asetelmamaalauksesta. Öljyvärejä Smith hän käyttää monipuolisesti ja luo läpikuultavia ja paksuja maalikerroksia, ohuilla siveltimillä yksityiskohtia ja puristaa paikoin väriä myös suoraan tuubista. Smithin maalaukset ovat yksityiskohtaisuuden lisäksi pieniä.

Smith on tutkinut töissään identiteettiä, eroottisuutta, kuolevaisuutta ja herkkyyttä. Hän on käyttänyt lähteinään muun muassa taiteen historiaa, kirjallisuutta, muodin alakulttuureja sekä kasvi- ja eläinkunnan salaperäisyyksiä. Hänen töissään onkin villejä maisemia, moniselitteisiä hahmoja, tekstiilejä sekä harvinaisia ja eksoottisia kasveja sekä eläimiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wright, Karen: Anj Smith, artist: 'I get through a brush a day. By the end of the day they are knackered' *Independent*.  17.3.2016. Viitattu 25.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Anj Smith Hauser & Wirth. Viitattu 25.9.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Kauramäki, Anne: Anj Smithin näyttely Sara Hildénin taidemuseossa  12.9.2018. Sara Hildénin taidemuseo. Viitattu 25.9.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Anja Aho** (o.s. *Virtanen*, 13. kesäkuuta 1931 Merimasku – 20. joulukuuta 1992 Salo) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Suihkukaivoveistos *Lapset*, 1959, Turku.

Ura
---

Anja Aho opiskeli taidemaalariksi Turun piirustuskoulussa, hän aloitti opintonsa vuonna 1947. Aho olisi halunnut aloittaa piirustuskoulussa jo kahta vuotta aikaisemmin, mutta joutui liian nuorena odottamaan iän karttumista. Hän oli tehnyt ensimmäiset puuveistoksensa jo 14-vuotiaana. Kuvanveisto ei tuolloin vielä kuulunut piirustuskoulun opetusohjelmaan. Aho opiskeli vuosina 1950–1952 Wäinö Aaltosen yksityisoppilaana ja hiukan myöhemmin vuosina 1954–1956 Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Aho ei pitänyt yksityisnäyttelyitä, mutta osallistui yhteisnäyttelyihin.

Vuonna 1957 Aho osallistui ja voitti Rakennus Oy:n ja sen omistajan, teollisuusneuvos Uno Pikarlan järjestämän kutsukilpailun kolmea lasta kuvaavalla veistoksella *Lapset*. Pikarla lahjoitti pronssiin valetun veistoksen Turun kaupungille. Veistos paljastettiin vuonna 1959 Yliopistonkadun varrella olevan kerrostaloyhtiön eteen. Veistos on ensimmäinen naistaiteilijan tekemä julkinen veistos Turussa. Aho urallaan myöhemminkin lapsiveistoksia, jotka siihen aikaan olivat merkkimiespatsaiden joukossa harvinainen aihe.

Vuonna 1959 Aho meni naimisiin ja muutti Saloon. Myöhemmin hän käytti lapsiveistostensa mallina vuonna 1967 syntynyttä poikaansa Veikkoa. Salossa Aho opetti kuvataidetta kansalaisopistossa ja teki muun muassa tilausmuotokuvia. Hän teetti tilaustöistä usein itselleenkin valoksen, koska hänen oli vaikea luopua töistään. Ahon veistoksista ei kovinkaan montaa ole valettu pronssiin. Terveyssyistä Aho siirtyi melkein pelkästään puuveistoksiin 1970-luvun lopulla; lapset pysyivät edelleen veistosten aiheena. Ahon puoliso lahjoitti Salon taidemuseolle kokoelman vaimonsa tekemiä veistoksia vuonna 2016.

Anja Aho oli Salon taiteilijaseuran perustajajäseniä, yhdistys on perustettu vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaukovirta, Kaisa: Anja Ahon Lapset-veistos vuodelta 1959 on Turun kaupungin ensimmäinen naistaiteilijan toteuttama ulkoveistos – minne päätyi sen tekijä? *Turun Sanomat*.  17.2.2018. Viitattu 30.4.2019.
2. ↑  Anja Aho: Lapset Turun kaupunki. Viitattu 30.4.2019.
3. 1 2  Salon Taiteilijaseura 50 vuotta: Anja Ahon (1931-1992) muistonäyttely sekä nykytaidetta Salon kaupunki.  Arkistoitu 30.4.2019. Viitattu 30.4.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Areva, Mari et al.: *Kuva elää: kuvanveistäjä Anja Aho (1931-1992); Salon Taiteilijaseura 50 vuotta*. Salo: Salon taidemuseo Veturitalli, 2018. ISBN 978-952-5830-22-4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Antoni Baraniak.
**Antoni Baraniak** (1. tammikuuta 1904 Sebastianowo – 20. elokuuta 1977) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki salesiaanien papiksi Adamo Stefano Sapieha 3. elokuuta 1930. Hänet nimitettiin Gnieznon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Theodosiopolis in Armenian titulaaripiispaksi 26. huhtikuuta 1951, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Tadeusz Pawel Zakrzewski ja Lucjan Bernacki.

Baraniak sai 30. toukokuuta 1957 nimityksen Poznańin arkkipiispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Antoni Baraniak, S.D.B.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antoni Baraniak** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |

 |
**Anton Pavlovitš Škarin** (ven. Антон Павлович Шкарин, s. 15. marraskuuta 1982 Gižiga) on venäläinen beachfutispelaaja, joka edustaa Venäjän beachfutismaajoukkuetta ja Lokomotiv Moskovaa. Pelipaikaltaan 179 senttimetriä pitkä ja 78 kilogrammaa painava Škarin on puolustaja.

Škarin on voittanut Venäjän paidassa kaksi MM-kultaa vuosilta 2011 ja 2013. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa pronssia. Škarin on osallistunut kuusiin MM-kilpailuihin. Vuonna 2015 hän voitti kultaa myös Euroopan kisoista Bakusta. Maajoukkueen kanssa Škarin on saavuttanut myös neljä Euro Beach Soccer Leaguen voittoa ja kaksi Euro Beach Soccer Cupin voittoa. 

Škarin on edustanut Lokomotiv Moskovaa vuodesta 2010 asti. Sitä ennen hän pelasi FC Stroginossa. Škarin on saavuttanut seurajoukkuetasolla muun muassa viisi Venäjän mestaruutta ja kaksi seurojen maailmanmestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
**Jouni Mäki** (s. 24. lokakuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa kaudella 2021 Superpesis-joukkue Kankaanpään Mailassa. 

Mäki aloitti pesäpallouransa Koskenkorvan Urheilijoissa. Superpesis-debyyttinsä Mäki teki kaudella 2012 Koskenkorvan paidassa. Tällä kaudella hän ei vielä kerännyt kärkilyöntejä. Kaudella 2013 Mäki pelasi pääosin poikien Superpesistä Koskenkorvassa ja Ykköspesistä Puna-Mustissa. Kauden aikana hän pelasi myös kaksi Superpesis-ottelua Koskenkorvan Urheilijoissa ja löi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä. Vuoteen 2017 saakka Mäki edusti eri seuroja Ykköspesiksessä, poikien Superpesiksessä ja miesten Superpesiksessä. Varsinainen läpimurto Superpesikseen tapahtui vuonna 2017 Kiteen Pallossa, jossa Mäki pelasi 22 ottelua lyöden kolme juoksua.

Kaudeksi 2018 Mäki siirtyi Oulun Lippoon. Mäki löi 23 ottelussa kaksi kunnaria ja 21 tavallista juoksua ja toi seitsemän juoksua. Kauden jälkeen hän siirtyi Alajärven Ankkureihin, mutta palasi jälleen kaudeksi 2020 Koskenkorvan Urheilijoihin. Hän ei kuitenkaan pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaa ja siirtyi kaudeksi 2021 Kankaanpään Mailaan. Kaudella 2021 Mäki saikin enemmän sisäpelivastuuta jopa numerolla 4, ja hän on pelannut myös jokerina. Kauden päätteeksi Kankaanpää karsii paikasta Superpesiksessä Jyväskylän Lohea vastaan. Mäki ratkaisi ensimmäisen ottelun supervuoroparissa. 

Miesten Superpesiksen runkosarjassa Mäki on pelannut 151 ottelua ja lyönyt niissä 5 kunnaria ja 60 tavallista juoksua. Hän on tuonut 26 juoksua. Kärkilyöntejä Mäki on kerännyt 273 kappaletta.

Ulkopelissä Mäki pelaa kopparina.

Lähteet
-------

1. ↑  Jouni Mäki (XLSX-tiedosto) *pesis.fi*. Viitattu 9.9.2021.
2. 1 2 3  Pelaajakortit : Jouni Mäki *Pesiksen Maailma*. Viitattu 9.9.2021.
3. ↑  Karsintapuristus riivasi, mutta piina kääntyi voitoksi *Kankaanpään Seutu*.  8.9.2021. Viitattu 9.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Jouni Mäki Pesiksen Maailma -sivustolla
**DJK Würzburg e.V.** on würzburgilainen urheiluseura, joka tunnetaan parhaiten koripallojaostostaan. Seuran tunnetuin urheilija on Dirk Nowitzki.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1920 Würzburgissa. Natsi-aikana seuran toiminta kiellettiin, mutta vuoden 1948 jälkeen seuran toiminta jatkui taas. Seuran suurinta kasvuaikaa oli 1960–luku, jolloin siitä kehittyi Saksan suurin DJK-urheiluliittoon kuulunut seura. DJK Würzburgin yleisurheilujaosto saavutti myös paljon kansallista menestystä. 1990–luvulla seuran nais- ja miesjoukkueet nousivat koripallon pääsarjaan. Miesten joukkue pelasi Basketball-Bundesligassa kauteen 2004–2005 saakka, jolloin se putosi talousvaikeuksien rasittamana pääsarjasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Geschichte DJK Würzburg. Viitattu 25.2.2010. (saksaksi)
2. ↑  Drohende Insolvenz des DJK Würzburg  18.2.2005. rp-online. Viitattu 25.2.2010. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
* Würzburgin kotisivu (saksaksi)
Matematiikassa algebrallisen lukukunnan **Dedekindin zeetafunktio** ζ*K*(*s*) on yleistys Riemannin zeeta-funktiosta, joka on erikoistapaus jolloin *K* on rationaalilukujen joukko **Q**. Dedekindin zeetafunktiolla on paljon yhteistä Riemannin zeetafunktion kanssa: se määritellään Dirichlet'n sarjana, se voidaan kirjoittaa Eulerin tulona, sillä on funktionaaliyhtälö, se voidaan jatkaa analyyttisesti meromorfiseksi funktioksi kompleksitasoon **C** yksinkertaisella navalla arvolla *s* = 1. Se antaa aritmeettista informaatiota kunnasta *K*. Laajennettu Riemannin hypoteesi sanoo että jos *ζ**K*(*s*) = 0 ja 0 < Re(*s*) < 1, niin Re(*s*) = 1/2.

Zeetafunktio on nimetty Richard Dedekindin mukaan.

Määritelmä
----------

Olkoon *K* algebrallinen lukukunta. Tällöin sen Dedekindin zeetafunktio kompleksiluvuille *s* niin että Re(*s*) > 1 määritellään Dirichlet'n sarjana

{\displaystyle \zeta \_{K}(s):=\sum \_{\mathfrak {a}}{{\mathfrak {N}}({\mathfrak {a}})}^{-s}}
missä {\displaystyle {\mathfrak {a}}} kulkee kaikkien kunnan K kokonaislukuideaalien läpi ja {\displaystyle {\mathfrak {N}}({\mathfrak {a}})} on niiden absoluuttinormi. Se voidaan kirjoittaa Eulerin tulona

{\displaystyle \zeta \_{K}(s)=\prod \_{\mathfrak {p}}{\frac {1}{1-{{\mathfrak {N}}({\mathfrak {p}})}^{-s}}}}
missä {\displaystyle {\mathfrak {p}}} kulkee kaikkien kunnan K alkuideaalien yli.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dedekind zeta function