recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Homoseksuaalien Jumala Tu’er Shen.
**Tu’er Shen** (kiin.: 兔兒神; pinyin: *Tù’ér Shén*) on kiinalaisessa mytologiassa esiintyvä taolainen jumala. Hänet kuvataan jäniksenä, joka on myös perinteisesti ollut kiinalainen kiertoilmaus homoseksuaaleille miehille.

Ensimmäiset maininnat Tu’er Shenistä tulevat runoilija Yuan Mein kokoelmista. Hän keräsi kiinalaisia satuja ja kummitustarinoita *Zi bu yu* -nimiseen kirjaansa. Tarinan mukaan Tu’er Shen oli sotilas nimeltä **Hu Tianbao**, joka ihastui keisarin lähettilääseen. Hu jäi kiinni tirkisteltyään tämän kylpyhuoneeseen ja hänet määrättiin teloitettavaksi pieksemällä. Noin kuukausi tämän jälkeen Hu ilmestyi lähettiläälle unessa jäniksen muodossa ja kertoi kuinka manalan kuningas oli korottanut Hun jumalaksi, jonka tehtävänä oli suojella miehiä, jotka rakastavat toisia miehiä..

Taipein Yonghen kaupunginosassa sijaitsee Tu’er Shenille pyhitetty temppeli. Kyseessä on maailman ainoa homoseksuaalien suojelijalle pyhitetty temppeli, jossa ihmiset voivat rukoilla rakkauden ja kumppanin löytämiseksi. Lisäksi temppelissä järjestetään hääseremonioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taiwan's gays pray for soul mates at 'Rabbit' temple *Reuters*.  19.1.2015. Viitattu 25.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  Taoist homosexuals turn to the Rabbit God *Taipei Times*.  21.10.2007. Viitattu 25.10.2021.
3. ↑  David Volodzko: How Fujian was once an LGBT mecca (where people worshipped a rabbit god) *SupChina*.  9.10.2020. Viitattu 25.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  10 Most gay friendly countries in Asia *Nomadic Boys*.  2.6.2019. Viitattu 25.10.2021. (englanniksi)
**Enevaldus Svenonius** (käytti opiskeluaikanaan sukunimeä **Pontanus**; 24. joulukuuta 1617 Annerstad, Småland – 18. huhtikuuta 1688 Turku) oli Turun akatemian teologisen tiedekunnan primarius eli ensimmäinen professori vuosina 1664–1688. Hänen toimintansa pakotti Turun piispan Terseruksen eroamaan virastaan vuonna 1664.

Svenonius oli kotoisin Ruotsin Smålandista. Hän siirtyi Suomeen Turun akatemian perustamisen jälkeen vuonna 1640 yhdessä Växjön katedraalikoulun rehtorin Mikael Wexioniuksen kanssa, joka toimi akatemiassa hänen professorinaan. Svenonius myös nai Wexioniuksen tyttären Susannan vuonna 1657. Svenoniuksesta tuli Turussa piispa Isaacus Rothoviuksen suosikki ja tämän lasten kotiopettaja.

Kolmikymmenvuotinen sota oli taittanut aiemmin vuolaan opiskelijavirran Wittenbergin yliopistoon, ja Svevonius oli ainoa merkittävä sodanjälkeinen ruotsalaisteologi, joka haki oppinsa sieltä. Terseruksen 1662 julkaistu katekismus sisälsi muiden kristillisten kirkkokuntien oppeja hyväksyviä piirteitä, ja tätä käsitystä vastaan Svenonius hyökkäsi voimallisesti. Kun Terserus joutui näkemyksineen tappiolle vuoden 1664 valtiopäivillä, hänen oli erottava toimestaan Turussa. Palkkioksi Terserusta vastaan käymästään taistelusta Svenonius sai vuonna 1664 ensimmäisen professorin viran, ja sankarin sädekehä toi hänelle Turussa loppuelämäksi määräävän teologisen vallan.

Lähteet
-------

* Laasonen, P.: *Suomen kirkon historia*. 2 vuodet 1593–1808. Porvoo: WSOY, 1991. ISBN 951-0-16492-5.
* Parvio, M.: *Isaacus Rothovius Turun piispa*. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 60. Helsinki: Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1959.

### Viitteet

1. 1 2  Svenonius, Enevaldus Svenonis (1617–1688) Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721, Biografiakeskus 19.1.2011. Viitattu 2.2.2019.
2. ↑  Laasonen, s. 111
3. ↑  Laasonen, s. 110
4. ↑  Parvio, s. 76
5. ↑  Parvio, s. 329
6. ↑  Laasonen, s. 134
7. ↑  Laasonen, s.135


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tve5** on VR:n käyttämä, kumipyörillä varustettu pienveturi. Veturi kykenee siirtymään raiteelta toiselle poikittaissuuntaisten kumipyöriensä avulla. Tämän rakenteen johdosta veturia kutsutaan joskus lempinimellä *"Hourimo"**lähde?*.

Historia
--------

1970-luvun puolivälissä Valtionrautatiet tilasi Insinööritoimisto Saalastilta kymmenen pientä vaihtoveturia. Ne olivat valmistajan mallia *Nalle* ja saivat numerot 601–610. Kaksi ensimmäistä veturia valmistuivat koeajoihin keväällä 1978, ja loput veturit toimitettiin vuoden 1979 aikana. Veturit valmistettiin Saalastin tehtaalla Kirkkonummella.

Tekniikka
---------

Tve5 muistuttaa ulkoisesti tavallista pienveturia, ja tällainen se onkin perusrakenteeltaan. Ohjaamo on veturin takaosassa, ja sen edessä on konesuoja. Sisäänkäynti ohjaamoon tapahtuu konesuojan viereisiltä käyntisilloilta. Poikkeuksellisen tästä veturista tekee se, että siinä on neljä pituusakseliin nähden poikittain asennettua kumirenkain varustettua pyörää, jotka saavat käyttövoimansa kahdesta hydraulimoottorista. Niiden avulla veturi pystyy siirtymään raiteelta toiselle sivuttaissuunnassa. Kumipyörien akseliväli on valittu niin, että kaikkien pyörien ollessa kiskojen ulkopuolella veturi alas laskettaessa asettuu automaattisesti kiskoille. 

Tve5:n voimanlähteenä on 6-sylinterinen Scania D11-dieselmoottori. Voimansiirto tapahtuu hydrodynaamisesti. Veturin ajosuuntaa on mahdollista vaihtaa kesken ajon pysähtymättä. Tve5:n huippunopeus on 20 kilometriä tunnissa.

Käyttö
------

Vaikka veturi vaikuttaa kumipyöriensä ansiosta kätevältä käytettäväksi ahtailla varikoilla ja ratapihoilla, on kumipyörien käyttö kuitenkin jäänyt olemattomaksi. Nykyään vetureiden käyttö on kokonaisuudessaan varsin vähäistä. Niitä käytetään pääasiassa kevyeen vaunujen ja vetureiden siirtelytyöhön ratapiha-alueella.

Tve5 603 on romutettu 2005, joten VR:llä on tällä hetkellä yhdeksän kappaletta Tve5-vetureita sijoiteltuna kuudelle varikolle ympäri Suomea:

|  |  |
| --- | --- |
| Kouvola | 605, 608 |
| Joensuu | 609, 610 |
| Pieksämäki | 606 |
| Oulu | 601, 607 |
| Kokkola | 602 |
| Imatra | 604 |
|

Lähteet
-------

* Eonsuu, Honkanen & Pölhö: *Suomen veturit osa 2; Moottorikalusto*. , 1995.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tve5** Wikimedia Commonsissa

  

Suomalaiset veturit ja junayksiköt

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dieselveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Dm12 · Dv12 · Dr14 · Dr16 · Dr18 · Dr19 · Dr20 · Dr21 |
|  Entiset | Hr11 · Dm3/Dm4 · Dm6/Dm7 · Dm8 · Dm9 · Dv11 · Dr12 · Dr13 · Dv15 · Dv16 |

 |
| Sähköveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Sr1 · Sr2 · Sr3 · Sm2 · Sm3 · Sm4 · Sm5 · Sm6 · M100 · M200 · M300 |
|  Entiset | Sm1 |
|  Tulevat | *Sm7* |

 |
| Höyryveturit | A1 · A2 · B1 · C1 · Hr1 · Hv1 · Hv2 · Hv3 · Hv4 · Pr1 · Tr1 · Tr2 · Tk3 · Tv1 · Vr1 · Vr2 · Vr3 · Vr4/Vr5 · Vk4 |
| Ratatyökoneet ja pienveturit | Tve1 · Tve2 · Tve3 · Tve4 · Tve5 · Tka6 · Tka7 · Tka8 · Tka9 · Ttm1 · Ttr1 51 · Ttr |
| Koeveturit ja ‑kiskobussit | Dr15 · Sv1 · Dm10 · Dm11 |
**Jylhä** (**J 1**) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene jatkosodassa. Vene oli alun perin Italian kuninkaallisessa laivaston MAS 526 -luokan moottoritorpedovene *MAS 526*, joka oli valmistettu 1939 Bagliettossa.

Regia Marina MAS526
-------------------

*MAS526* oli torjumassa laivueensa mukana 13.-14. kesäkuuta 1940 Italian Rivieralle tunkeutuneita Ranskan merivoimien aluksia, jolloin ne yrittivät tuloksetta torpedoida hävittäjät *Guépardin*, *Valmyn* ja *Verdunin*. Ranskalaisalukset eivät edes havainneet hyökkääjiä.

Saksan merivoimat pyysivät 21. huhtikuuta 1942 Italian laivastolta tukea taisteluun Laatokalla operoivia Neuvostoliiton laivaston yksiköitä vastaan. Operaatiolla oli tarkoitus vahvistaa Leningradin piiritystä. Italian laivasto määräsi lähetettäväksi capitano di corvetta Emilio Bianchin XII Squadriglian, johon kuuluivat moottoritorpedoveneet *MAS 526* - *MAS 529*. Veneet siirrettiin Itämerelle kuorma-autoilla ja siitä edelleen laivalla Suomeen. Ne ajoivat omin konein Saimaan kanavaa pitkin Saimaalle, josta ne siirrettiin rautateitse Punkasalmen asemalta Lahdenpohjaan. Alukset saapuivat lopulta 22. kesäkuuta Laatokalle.

Alus lähti 29. lokakuuta Laatokan jäätyessä laivueen mukana samaa reittiä Suomenlahdelle ja edelleen Tallinnaan, jossa laivue talvehti. Seuraavana keväänä laivue operoi Suomenlahdella Leningradin edustalla, kunnes 5. toukokuuta 1943 Välimeren tilanne pakotti Italian luopumaan veneistään ja siirtämään henkilöstönsä takaisin kotimaahan.

Suomen laivaston Jylhä
----------------------

Suomen merivoimat osti kaikki nämä alukset 5. toukokuuta 1943 Tallinnassa ja ne kuljetettiin Helsinkiin. Alusten vastaanottoa johti Suomen merivoimien puolesta kapteeniluutnantti Heikki Herlevi. 

Alusten heikkotehoiset 350 millimetrin torpedot vaihdettiin 450 millimetrin torpedoiksi. Alus muutettiin jatkosodan päätyttyä tykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen kieltäessä torpedoveneet.

Luokan alukset poistettiin käytöstä 1961, jonka jälkeen alukset laitettiin myyntiin.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*, s. 82. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Peuranheimo, Orvo - Pirhonen, Jouko - Killinen, Kullervo: *Laivat puuta, miehet rautaa - Moottoritorpedoveneiden taistelut Suomenlahdella 1941-1944*. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1956.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the Fighting Ships 1922-1946*, s. 366. Lontoo: Conway Maritime Press, 2006. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Conway's Warships 2009 s. 67
2. 1 2  Conway's Warships 2009 s. 72
3. ↑   *Laivat puuta, miehet rautaa* luku **Moottoritorpedoveneosaston toiminta vuonna 1943**, kuvaliitteen toinen kuva, s. 160; luku *Moottoritorpedoveneosaston perustaminen, s. 134*

Jymy-luokan moottoritorpedoveneet

|  |
| --- |
| *Jylhä* (J 1) - *Jyry* (J 2) - *Jyske* (J 3) - *Jymy* (J 4) |
| Edeltäjä: Nuoli-luokka – Seuraaja: Hurja-luokka |
Quanah Parker
**Quanah Parker** (noin 1848 – 23. helmikuuta 1911, intiaaninimeltään *Puthnoconi*) oli yksi comanche-intiaanien viimeisistä sotapäälliköistä Keski-Texasissa. Hän oli valkoisen naisen Cynthia Ann Parkerin ‎ja comanche-päällikkö Peta Noconan lapsi. Parkerin elämään tuli käänne, kun hänen isänsä sai surmansa 18. joulukuuta 1860 valkoisten kostoiskussa. Samalla hänen äitinsä vietiin valkoisten puolelle, koska valkoiset halusivat vapauttaa tämän. Quanah nousi heimon päälliköksi ja johti heimon ankaraa vastarintaa valkoisia uudisasukkaita vastaan.

Vuonna 1875 comanche-joukko laski aseensa ja muutti reservaattiin Oklahomaan. Toisin kuin monet muut intiaanit, Quanah Parker sopeutui sinne hyvin. Hänellä oli liikemiesvainua ja poliittista taitoa, ja hänestä tuli vaikutusvaltainen intiaanijohtaja. Niinpä hän oli luomassa intiaaniuskontoja ja kristinuskoa sekoittavaa Amerikan alkuperäiskansojen kirkkoa. Hän kuvasi intiaanien uskontoa sanoen, että valkoinen mies menee kirkkoon puhumaan Jumalasta, mutta intiaani menee tiipiihinsä puhumaan Jumalalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ida Buhl: Comanchien vaalea vanki.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2011, nro 4, s. 24–27. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Máximoksen palatsi** (joskus *Máximoksen huvila/kartano*; kreik. Μέγαρο Μαξίμου, *Mégaro Maxímou*) on Kreikan pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Iródou Attikoú -kadulla Anáktoran kaupunginosassa Ateenan keskustassa. Sen lähellä sijaitsevat presidentinpalatsi, parlamenttitalo sekä Kansallispuutarha.

Rakennus on kaupunkipalatsi, joka edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Sen on suunnitellut Anastásios Chélmis, ja sen alkuperäinen omistaja oli Aléxandros Michalinós. Palatsin rakentaminen aloitettiin vuonna 1912, ja se valmistui vuonna 1921. Rakennus on saanut nimensä Dimítrios Máximoksesta, joka saattoi rakentamisen loppuun ja asui palatsissa 1920-luvun alusta lähtien. 1940-luvun alun saksalaismiehityksen aikana rakennus toimi Saksan Egeanmeren amiraalin asuntona ja sodan jälkeen jonkin aikaa Yhdysvaltojen suurlähettilään asuntona.

Máximos toimi Kreikan pääministerinä vuonna 1947. Vuonna 1952 hän myi rakennuksen huokeaan hintaan Kreikan valtiolle. Se jäi kuitenkin käyttämättä vuoteen 1982, jolloin se kunnostettiin pääministerin virka-asunnoksi. Rakennuksessa toimii myös pääministerin kanslia.

Kreikkalaisessa kielenkäytössä esimerkiksi mediassa termi "*Mégaro Maxímou*" viittaa yleisesti pääministeriin tai koko hallitukseen samaan tyyliin kuin "Valkoinen talo" Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Το Μέγαρο Μαξίμου Πρωθυπουργός της Ελληνικής Δημοκρατίας. Viitattu 24.5.2023.
2. 1 2 3  Pietilä-Castrén, Leena: *Kävelyretkillä Ateenassa*, s. 110–111. Otava, 2013. ISBN 9511219499.
3. 1 2  Δαμιανός, Γιώργος: Μέγαρο Μαξίμου. Ο Δημήτριος Μάξιμος ήταν ευεργέτης *Ιστορίες της Αθήνας. 24grammata.com*. Viitattu 23.2.2015. (kreikaksi)
4. ↑  Esim.: 1) «Φρένο» στα σενάριααλλαγής του εκλογικού νόμου *Το Βήμα*.  30.1.2022. Viitattu 24.5.2023.  2) Το Μαξίμου απαντά στα σχόλια για τα μπάνια του πρωθυπουργού με το Μάτι… *Militaire*.  1.8.2021. Viitattu 24.5.2023.  3) Κάντε πως δεν ακούτε τον Τατούλη *Τα Νέα*.  16.4.2008. Viitattu 24.5.2023.
CD-asema
**Optinen asema** tarkoittaa tietokoneeseen kytkettävää lukulaitetta, joka kykenee lukemaan optiseen mediaan tallennettua tietoa. Toiset optiset asemat kykenevät myös tallentamaan ja pyyhkimään tietoa. Optisen aseman toiminta perustuu tiedonlukuun valon avulla. Valona käytetään laservaloa joka voidaan kohdistaa riittävän tarkasti ja riittävän kapealle alueelle. 

Magneettisoptinen asema pystyy lukemaan magneettiselle medialle tallennettua tietoa. Tästä on hyötyä, sillä magneettisen aineen valoa polarisoivaa tilaa voidaan muuttaa lukemattomia kertoja, optisen lukumenetelmän antaessa korkean tarkkuuden.

Optiset asematyypit
-------------------

* CD-ROM (Compact Disk Read Only Memory)-asema

CD-ROM-asema kykenee ainoastaan lukemaan levyllä olevaa dataa. Yleisimmin tällaisilla asemilla luetaan CD-ROM levyjä, jotka valmistetaan puristamalla. Esimerkiksi kaupasta ostettavat tietokoneohjelmat ja musiikkilevyt ovat tällaisia levyjä. "Multiread" merkinnällä varustetut CD-ROM-asemat kykenevät lukemaan myös CD-R ja CD-RW-levyjä.

* CD-R-asema (Compact Disk Recordable)

Asema toimii samalla tavalla kuin CD-ROM-asema, ja lukee CD-R, sekä CD-RW-levyjä, mutta kykenee myös kirjoittamaan tietoa CD-R levylle.

* CD-RW-asema (CD ReWrite)

CD-RW-asema kykenee lukemaan kaikkia aiemmin mainittuja levytyyppejä, sekä pyyhkimään ja uudelleen kirjoittamaan tähän soveltuvaa CD-RW-levyä.

* CD-RW/DVD (CD ReWrite/Digital Versatile Disk tai Digital Video Disc)

CD-RW/DVD-, eli Combo-asema kykenee CD-RW-aseman ominaisuuksien lisäksi lukemaan myös DVD-levyjä.

Muita optisia asemia ovat DVD-asemat:

* DVD-ROM-asema
* DVD-R ja DVD+R
* DVD-RW ja DVD+RW
* HD-DVD
* Blu-ray

CD-asemien nopeudet
-------------------

CD-asemia on useita eri nopeuksisia. Asemien nopeutta on jatkuvasti kasvatettu tekniikan kehittyessä. Ensimmäisen CD-ROM-aseman tiedonsiirtonopeus oli 150 kilotavua sekunnissa. Kun tästä kehitettiin nopeampi malli, joka siirsi 300 kB/s, alettiin kutsua näitä tuplanopeusasemiksi (2x150 kB/s). Eri nopeuksille käytettiin numeroa, kuvaamaan monikokertainen nopeusero asemalla on alkuperäiseen 150 kB/s siirtävään asemaan. 

CD-RW-asemien nopeus ilmoitetaan yleensä muodossa 48X-16X-48X. Ensimmäinen numero tarkoittaa CD-R-kirjoitusnopeutta, toinen CD-RW-kirjoitusnopeutta ja kolmas lukunopeutta. Nopeudet suhteutetaan alkuperäiseen 150 kB/s nopeuteen.

CD-asemien todelliseen nopeuteen vaikuttavat myös CD-aseman liitäntätyyppi ja CD-aseman välimuistin koko. Liitäntätyyppejä ovat rinnakkaisportti, IDE, SATA ja ulkoisien asemien myötä yleistymässä olevat USB ja FireWire, sekä SCSI.

Kirjallisuutta
--------------

* Lähteinen, Olavi; Pietikäinen, Ville; Kosonen, Harri: *Uusi PC-tekniikan käsikirja*, s. 377–396. 6. painos. Helsinki Media Erikoislehdet, 2000 (1997). ISBN 951-832-015-9.
**Moottoritorpedovene Nuoli** (**MTV 5**) oli Suomen merivoimien Nuoli-luokan moottoritorpedovene, joka ostettiin 1928 Britanniasta.

Valmistus
---------

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Britanniasta. Se otettiin merivoimien palvelukseen 1928 nimellä *MTV-5*. Aluksen torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.

Palvelus
--------

Talvisodassa vene oli sisaraluksineen Koivistolla, jossa niitä yritettiin käyttää Neuvostoliiton laivastoa vastaan. Meren jäätyminen kuitenkin esti suunnitellun toiminnan, joten alukset laskivat 12.-13. joulukuuta 1939 Koiviston eteläpuolelle 12 miinaa. Pian miinoituksen jälkeen vene siirrettiin sisaraluksineen telakoitavaksi Helsinkiin.

Alus upotti ainakin yhden venäläisen raivaajan Suursaaren edustalla syyskuussa 1941, jolloin *Nuolen* päällikkönä oli luutnantti, myöhemmin Mannerheim-ristin ritariksi nimitetty Kaarlo Kajatsalo. Vene siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla. Välirauhan jälkeen alus palautettiin Suomenlinnaan, jossa se makasi telakoituna muutamia vuosia, kunnes romutettiin muiden mukana.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Peuranheimo, Orvo - Pirhonen, Jouko - Killinen, Kullervo: *Laivat puuta, miehet rautaa - Moottoritorpedoveneiden taistelut Suomenlahdella 1941-1944*. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1956.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2006. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 59
2. ↑  *Laivat puuta, miehet rautaa*, s.228

Nuoli-luokan moottoritorpedoveneet

|  |
| --- |
| *Syöksy* (MTV 4) - *Nuoli* (MTV 5) - *Vinha* (MTV 6) - *Raju* (MTV 7) |
| Edeltäjä: *Isku* – Seuraaja: Jymy-luokka |
*Tämä artikkeli käsittelee saksalaista säveltäjää. Samaa nimeä käyttävästä pop-laulajasta katso Engelbert Humperdinck (laulaja).*
Engelbert Humperdinck
**Engelbert Humperdinck** (1. syyskuuta 1854 – 27. syyskuuta 1921) oli saksalainen myöhäisromantiikan ajan säveltäjä.

Humperdinck syntyi Siegburgissa ja pääsi vuonna 1872 Kölnin konservatorioon opiskelemaan Ferdinand Hillerin johdolla. Vuonna 1876 hän pääsi stipendinsä turvin Müncheniin, jossa häntä opettivat Franz Paul Lachner ja myöhemmin Josef Rheinberger. Hän toimi opettajana Barcelonan ja Frankfurtin konservatorioissa ja Berliinin akatemiassa. Humperdinck tutustui henkilökohtaisesti Richard Wagneriin, jonka tuotannosta hän sai vaikutteita omiin teoksiinsa, mutta käsitteli aiheitaan lyyrisemmin ja yksinkertaisemmin. Hän kuoli Neustrelitzissä 1921. 

Engelbert Humperdinckin maine perustuu pääosin hänen oopperaansa *Hannu ja Kerttu* (1893), joka pohjautuu samannimiseen Grimmin satuun. Hän sävelsi myös muuta näyttämömusiikkia, orkesteriteoksia, kamarimusiikkia ja lauluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen, Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 840. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Muuta
-----

* Deutsche Post juhlisti vuonna 2004 Humperdinckin 150-vuotispäivää julkaisemalla säveltäjän kunniaksi oman postimerkin.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Engelbert Humperdinck**.
* Engelbert Humperdinck International Music Score Library Project (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee oikeustiedettä. Rap-artisti Palefacen albumista katso Maan tapa (albumi).*
**Maan tapa** on toissijainen oikeuslähde, jota sovelletaan silloin kun ensisijaista oikeuslähdettä eli kirjoitettua lainsäädäntöä ei ole käytettävissä. Jatkuvasti käytössä oleva ja vakiintunut maan tapa saattaa muodostua tapaoikeudeksi ja se saatetaan omaksua oikeudellisten ratkaisujen perustaksi. Maan tavan tulee olla kauan noudatettu ja yleisesti velvoittavaksi koettu käytäntö, joka koetaan asianosaisia kohtaan kohtuulliseksi. Vaikka jokin toiminta olisi yhteiskunnassa yleinen käytäntö, ei se kuitenkaan muutu sallituksi, jos se on lainsäädännöllä kielletty.

Prosessioikeudessa maan tavan käyttö oikeuslähteenä on kehittynyt erityisesti tuomioistuinkäytännön perusteella. Olaus Petrin tuomarinohjeiden mukaan maan tapaa oli pidettävä lakina, jos se ei ollut kohtuuton. Vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 1 luvun 11 pykälä antaa maan tavan tuomitsemisohjeeksi, jos se ei ole kohtuuton ja jos säädettyä lakia ei ole. Ruotsalainen 1700-luvun oikeuslähdeoppi piti tapaoikeutta vähäarvoisena ja asetti tiukat ehdot maan tavan käytölle. Sitä oli pitänyt noudattaa pitkän ajan, sille vaadittiin lainsäätäjän hiljainen hyväksyntä, eikä se saanut olla lain tai luonnonoikeuden vastainen. Oikeuskirjallisuudessa tapaoikeuden katsottiin kuitenkin voivan muuttaa kirjoitettua lakia.

Yleiskielessä maan tapa tarkoittaa usein laajasti hyväksyttyä menettelytapaa, joka kuitenkin on lain tai moraalin kannalta arveluttava.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
2. ↑  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1963
3. ↑  Iso tietosanakirja, WSOY 1996, ISBN 951-0-20153-7
4. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 422
5. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, osa VII palsta 1047
6. ↑  Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4, hakusana tapa
**Optiolaina** on osakeyhtiön liikkeeseen laskema joukkovelkakirjalaina, merkintäoikeuslaina, johon liittyy optiotodistuksia. Merkitsijät saavat lainan pääoman ja koron takaisinmaksun lisäksi oikeuden merkitä yhtiön osakkeita tiettyyn hintaan tiettyinä aikoina. Pörssissä optiolaina noteerataan sekä optiotodistusten kanssa että ilman niitä.

Optiolainat tulivat Suomeen 1980-luvun kasinotalousvuosina. Suomen pörssihistorian ensimmäinen optiolaina oli Skop-rahoituksen optiolaina vuonna 1986. Optiolainaa mainostettiin sanoilla "varma perustuotto, tilaisuus kurssivoittoihin, riskittömästi!". Optiolainoista tuli nopeasti suosittuja. Esimerkiksi Tampellan optiolainaa ehdittiin myydä 162 sekuntia. Muita suosittuja optiolainoja 1987 olivat SP-sijoituksen, Amerin ja Leipurien Tukun lainat. Nokian optiolainasta 1987 sai parhaimmillaan 100 % voiton.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiilamo, Heikki: *SKOP. Lyhyt historia*, s. 106. Helsinki: Herner Söderström Osakeyhtiö, 1995. ISBN 951-0-20726-8.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Maan päivä** on 22. huhtikuuta vietettävä kansainvälinen vuosipäivä. Sitä kutsutaan toisinaan myös **Maailman päiväksi**. Päivää on vietetty vuodesta 1970, ja tarkoituksena on järjestää kansalaistoimintaa puhtaan veden ja ilman sekä koko elinympäristön hyväksi. Vuonna 2009 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous nimitti päivän kansainväliseksi maaemon päiväksi.

Maan päivän epävirallisessa lipussa on Apollo 17:n miehistön ottama kuva maapallosta, Sininen marmorikuula.

Syyskuussa 1969 amerikkalainen senaattori Gaylord Nelson julisti Seattlessa, että keväällä 1970 tulisi järjestää ruohonjuuritason toimintaa ympäristön hyväksi. Ensimmäistä Maan päivää vietettiin 22. huhtikuuta 1970. Tuolloin noin 20 miljoonaa amerikkalaista osallistui Maan päivän tapahtumiin.

Ajatus huhtikuun 22. päivän maailmanlaajuisesta ympäristöpäivästä levisi nopeasti ympäri maailmaa. Vuonna 1990 yhteisenä puheenaiheena oli kierrätys. Tuona vuonna järjestettyjen ympäristötapahtumien katsotaan osaltaan edistäneen vuoden 1992 Rio de Janeiron YK:n ympäristökokouksen onnistumista. Vuoden 1990 Maan päivän tapahtumiin osallistui jopa 200 miljoonaa ihmistä 141 maasta.

Vuosituhannen vaihtuessa Maan päivän puheenaiheiksi tulivat ilmaston lämpeneminen ja puhdas energia. Myös internet yhdisti toimintaryhmiä eri puolilta maailmaa. Vuonna 2000 arvioitiin jopa 5 000 Maan päivän toimintaryhmän olleen yhteydessä keskenään internetissä. Kaikkiaan osallistujia lienee ollut satoja miljoonia ainakin 184 maasta.

Vuonna 2007 Maan päivä oli tähän mennessä vietetyistä laajin. Tapahtumia oli ympäri maailmaa Lontoosta, Madridista ja Kiovasta Euroopassa aina Manilaan Filippiineille ja Togon tasavaltaan Länsi-Afrikassa.

Vuonna 2008 myös Suomessa järjestettiin 22. huhtikuuta useita Maan päivän tempauksia. Tapahtumia oli laidasta laitaan, esimerkiksi Helsingissä eri maiden diplomaatit keräsivät roskia Kaivopuistosta.

Jotkut viettävät Maan päivää kevätpäiväntasauksena, jonka ajankohta vaihtelee vuosittain maaliskuun 20. päivän paikkeilla.

Lähteet
-------

1. ↑  International Mother Earth Day *un.org*. Viitattu 6.1.2020.
2. ↑  Leipola, Lasse: Miksei Suomessa vietetä Maan päivää? *Vihreä lanka*.  22.4.2009. Viitattu 22.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maan päivä** Wikimedia Commonsissa

* Earthday.org (englanniksi)
* Earthsite.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Tyrone Kent** (s. 23. heinäkuuta 1986 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan swingman. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Suomessa, Ranskassa, Israelissa ja Kyproksella.

Pelaajaura
----------

Kent aloitti koripallon kolmevuotiaana. Vuodet 2005–2009 Kent pelasi yhdysvaltalaisessa Toledon yliopistossa. Vuonna 2010 hän pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Kyproksen pääsarjaan. Seuraavan kauden Kent edusti NBA:n kehityssarjajoukkue Canton Chargea, ja kauden 2012–2013 hän esiintyi Israelin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden 2013–2014 Kent palloili kotimaansa ABA-sarjassa 26,7 pisteen ja 9,8 levypallon keskiarvoilla.

Syksyksi 2014 Kentillä oli tehtynä sopimus israelilaisjoukkueen kanssa, mutta kyseinen seura myytiin, ja Kent jäi työttömäksi. Marraskuussa 2014 hän siirtyi ulkomaalaispelaajiensa vaihtuvuudesta kärsineeseen suomalaiseen Tampereen Pyrintöön. Kent pelasi Pyrinnössä Korisliigan ohella Baltian liigaa, jossa oli joukkueen parhaita pisteidentekijöitä. Pyrinnön joukkue koki edelleen muutoksia, ja helmikuun alussa Kent siirtyi Pyrinnön toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen reservijoukkueeseen jossa pelasi kauden loppuun.

Pelityyli
---------

Toledon yliopiston pelaajaprofiilissa Kentiä kutsuttiin joukkueensa lahjakkaimmaksi pelaajaksi, jonka luontaisena pelipaikkana pidettiin laituria, vaikka Kent pelasikin yliopistossa myös pelintekijänä. Kent on yliopistoprofiilinsa mukaan tunnettu donkeistaan ja voitti Israelissa pelatessaan tähdistöottelun donkkikilpailun. Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikola kehui pelaajasopimuksen julkistamisen yhteydessä Kentin puolustuspelaamista.

Kent luonnehti Aamulehden haastattelussa itseään luonnostaan kimmoisaksi pelaajaksi, joka on hyvä ottamaan levypalloja. Hän kuvaili itseään myös hyväksi joukkuepelaajaksi ja puolustajaksi.

Yksityiselämä
-------------

Kentin isä on myös nimeltään Tyrone Kent, ja hänellä on äitipuoli Debra Kent sekä isoveli Larkey Goodwin. Yliopistossa Kent opiskeli pääaineinaan teknologiaa ja recreational therapya.

Lähteet
-------

* Tyrone Kent (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Tyrone Kent Biography (Arkistoitu – Internet Archive) University of Toledo Rockets Athletics Official Site (englanniksi)
* Tyrone Kent basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
* Tyrone Kent Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Tyrone Kent D-League Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Tyrone Kent Baltic Basketball League (englanniksi)
* Tyrone Kent lnb.fr (englanniksi)
* Tyrone Kent (Arkistoitu – Internet Archive) fiba.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Maaranen, Esa: Pyrintö sai Pyynikille pomppuihmeen Chicagosta – Katso video (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti.fi 18.11.2014
2. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
3. 1 2 3  University of Toledo Rockets Athletics Official Site
4. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo potkurirannikkohöyrylaivasta. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**S/S Ahkera** oli laivanvarustaja Carl Johan Korsmanin rakennuttama Suomen ensimmäinen potkurirannikkohöyrylaiva. Laiva rakennettiin Bergsunds Mekaniska Verkstadissa Tukholmassa. Laiva aloitti liikennöinnin 1869 Salon ja Turun sekä Turun ja Uudenkaupungin välillä. Sittemmin se liikennöi 70 vuoden ajan useilla eri reiteillä Suomen rannikko- ja järviliikenteessä. 

Vuonna 1889 alusta pidennettiin 4,5 metrillä ja siihen asennettiin tehokkaampi 175 hv:n kone. Venäjän keisarillinen laivasto otti aluksen käyttöönsä heti ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914. Se palveli palontorjunta-aluksena sekä hinaajana. Alus jäi venäläisten poistuessa Suomesta 1918 Helsinkiin, mistä se palautettiin omistajalleen Ångfartyg Ab Kustenille Turkuun. Alus palasi kunnostustöiden jälkeen matkustajaliikenteeseen.

28. elokuuta 1940 *Ahkera* ajoi karille upoten Turun Järvistensaaren edustalla. Alus kuitenkin nostettiin ja kunnostettiin vuonna 1943 diesel-käyttöiseksi moottorilastialukseksi sahatavaraliikenteeseen. Alus sai uuden nimen **M/S Artfago**. Laiva upposi uudestaan 1964 Hangon Tulliniemen lähellä Koppnäsuddenin rantaan. Sen hylky on sittemmin peitetty täyttömaalla satama-alueen laajennustöissä.

Lähteet
-------

* Lasse Sjöström: www.turkusteamers.com *turkusteamers.com*. Viitattu 30.6.2007.
* Eeva Järvenpää: Laivanvarustaja maalautti laivansa porttiholvin seinille.  *Helsingin Sanomat*, 30.6.2007, s. A13.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Omistajan Ångfartygs Ab Kustenin yhtiöesitys Pörssitiedossa
Heri Joensen
**Heri Joensen** (s. 21. helmikuuta 1973 Tórshavn, Färsaaret) tunnetaan parhaiten folk/viking metal -yhtye Týrin kitaristina ja vokalistina. Hän on myös yhtyeen pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja. Hänellä on Týrin lisäksi myös toinen yhtye, Heljareyga.

Joensen aloitti musiikkiharrastuksensa 14-vuotiaana nähdessään kitaran kaupan näyteikkunassa. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän osti kitaran ja vahvistimen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli nimeltään Wolfgang (entiseltä nimeltään Cruiser). Myös Týrin tulevat jäsenet, basisti Gunnar H. Thomsen sekä rumpali Kári Streymoy soittivat samaisessa kokoonpanossa. Streymoy kuitenkin lähti yhtyeestä opiskelun ja töiden takia.

Vuonna 1997 Joensen muutti Kööpenhaminaan opiskellakseen musiikkia. Eräänä iltana seuraavana vuonna hän tapasi vanhan bändikaverinsa Streymoyn jälleen juhlissa, ja he päättivät alkaa soittaa yhdessä. Näin Týr syntyi, ja Thomsen liittyi pian heidän joukkoonsa. Mukaan laulajaksi yhtyeeseen tuli Pól Arni Holm, mutta hän lähti ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen. Tämän jälkeen jäsenten vaihduttua usein Joensen päätti lopulta itse hoitaa myös laulajan tehtävät kitaransoiton ohella.

Vuonna 2001 Týr osallistui paikalliseen bändikilpailuun. Kilpailussa oli mukana myös yhtye nimeltään Flux, jonka kitaristiin Terji Skibenæsiin hän tutustui. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän ottikin Skibenæsiin yhteyttä ja pyysi tätä liittymään yhtyeeseen.

Joensen valmistui musiikkiopisto D.A.R.K.:sta (Det Alternative Rytmiske Konservatorium) tammikuussa 2003, mistä hänellä on tutkinto kitaran ja musiikin teoriasta. Hän on itse ajoittain toiminut myös kitaransoiton opettajana useissa kouluissa.

Musikaalisuutensa lisäksi Joensen on myös erittäin kielitaitoinen, etenkin skandinaavisten kielten kohdalla. Hän puhuu fääriä, islantia, norjaa, ruotsia, tanskaa, saksaa ja englantia.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heri Joensen**.
* Heri Joensen MySpacessa
* Týr MySpacessa
* Heljareyga MySpacessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**S/S Betty H** oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 26. lokakuuta 1942 venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi Ahvenanmerellä lähellä Nyhamnin majakkaa ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä 12 selvisi hengissä.

*Betty H* oli ostettu Englannista vuonna 1932, ja sen omisti Porin Laiva Oy*,* jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Laiva sai uuden nimensä Hacklinin vaimon Elisabethin mukaan. *Betty H* kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä. 

*Betty H* lähti torstaina 22. lokakuuta 1942 Kotkasta kohti Ruotsin Oskarshamnia. Laivan lastina oli Outokummun kaivoksesta louhittua rikkikiisua. Päällikkönä oli merikapteeni Ruben Ceder.

Nyhamnin luotsiaseman ohitettuaan *Betty H* liittyi aamupäivällä 26. lokakuuta mukaan saattueeseen, jota suojasivat merivoimien neljä saattajaa: *Uisko*, *Louhi*, *Aura* ja *VH1*. Saattueessa oli *Betty H:n* lisäksi neljä muutakin rahtilaivaa: *Henry John*, *Monsun*, *Corona* ja *Grundsee*. Kello 11.10 *Betty H:n* peräosaan osui torpedo, kun se oli noin 10 meripeninkulman päässä Nyhamnin majakasta. Laiva upposi hyvin nopeasti tämän jälkeen, eikä pelastusveneiden vesillelasku onnistunut enää. Veteen joutuneet miehistön jäsenet pysyttelivät pinnalla kelluvan puutavaran varassa, ja osa onnistui myös uimaan kahdella pinnalle jääneelle pelastuslautalle. Saattaja *Aura* saapui uppoamispaikalle noin 20 minuutin kuluttua ja pelasti *Betty H:*n 12 miehistöön kuulunutta jäsentä. Saattue jatkoi matkaansa Ruotsin aluevesirajalle, ja tämän jälkeen saattajina toimineet sotalaivat suuntasivat Maarianhaminaan *Betty H:n* pelastunut miehistö mukanaan.

*Betty H:n* upottanut sukellusvene oli *SC-307* (*Treska*) (3. luokan kapteeni N.O. Momot), joka kuului syksyllä 1942 Kronstadtista liikkeelle lähteneeseen 16 sukellusveneen ryhmään. Ammuttuaan torpedonsa vene onnistui pakenemaan paikalta välttäen suomalaisten suorittaman syvyyspommituksen. Vene palasi Kronstadtiin, mutta se ei enää seuraavina vuosina onnistunut upottamaan muita laivoja. Sukellusvene romutettiin Kronstadtissa vuosina 1958–1959, ja sen komentotorni on nykyisin muistomerkkinä sukellusvenekoulun pihalla.

S/S *Betty H* oli rakennettu vuonna 1902 Whitbyssä Englannissa *Kirktown*-nimisenä. Ennen Suomeen myyntiä laivan omisti essexiläinen laivanvarustaja Alfred Smith. Laivan pituus oli 94,7 metriä, leveys 13,4 metriä ja ruuman korkeus 6 metriä. Laivan kantavuus oli 2 478 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisuntahöyrykoneen teho oli 1 120 hevosvoimaa. 

Porin Reposaaressa sijaitsee *Betty H:n* ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan *Jussi H:n* muistomuuri.

Lähteet
-------

* Seppo Salosen merihistoriasivut: Vaara vaanii saattueessa. Betty H:n tuho Ahvenanmerellä.
**Rauno Vesa Ruuhijärvi** (4. syyskuuta 1930 Hankasalmi – 18. kesäkuuta 2022 Vantaa) oli suomalainen kasvitieteen apulaisprofessori ja luonnonsuojelija. Hän opetti Helsingin yliopistossa kasviekologiaa ja ympäristönsuojelua vuosina 1963–1994. Ruuhijärvi toimi Lammin biologisen aseman esimiehenä yli 30 vuoden ajan.

Ruuhijärvi valittiin Suomen luonnonsuojeluliiton puheenjohtajaksi vuonna 1978, ja hän jatkoi tehtävässä kahdentoista vuoden ajan.

Ruuhijärvi osallistui useisiin valtion korkeakoulutuksen suunnittelu- ja opintouudistuskomiteoihin ja hänellä oli lukuisia tehtäviä tiede- ja muissa yhteisöissä. Hän on julkaissut yli 100 teosta Pohjois-Suomen soista, kasviekologiasta ja luonnonsuojelusta. Vuonna 1991 hän sai professorin arvonimen ja vuonna 1989 hänelle myönnettiin Joensuun yliopiston kunniatohtorin arvo. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Suomen Tiedeakatemian jäseneksi. Ruuhijärvi sai Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnon vuonna 1994 ja Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 24.7.2022, s. B 24
2. ↑  Tuomas Manninen: Luonnon­suojelun legenda Rauno Ruuhijärvi on kuollut *Ilta-Sanomat*.  18.6.2022. Suomen Luonto. Viitattu 18.6.2022.
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 615–616. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
4. ↑  Helsingin yliopiston keskusarkisto. (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Jääskinen, Niilo: Palkintojen jakopuhe Suomen kulttuurirahasto.
6. ↑  Promootio *Itä-Suomen yliopisto*. Viitattu 19.6.2022.
7. ↑  Varsinaiset jäsenet *Tiedeakatemia*. Viitattu 19.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sitaatteja aiheesta **Rauno Ruuhijärvi** Wikisitaateissa
* Ruuhijärvi, Rauno hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Suomies Rauno Ruuhijärvi  2016. Yle Areena. Viitattu 27.7.2022.
* Rauno Ruuhijärven muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**S/S Aavasaksa** oli suomalainen kuunariksi takiloitu rautarunkoinen matkustajahöyrylaiva. 

Aavasaksa rakennettiin 1871 *Hisingen Mekaniska Verkstadin* telakalla Göteborgissa. Sen tilasi *Torneå Ångbåts Aktiebolag* ja laivan kotipaikaksi tuli Oulu. Laiva liikennöi Tornio – Turku – Pietari ja Tornio – Turku – Lyypekki-linjoilla sekä myöhäissyksyisin ja keväisin Pietari – Helsinki – Turku – Tukholma -linjalla.

Aavasaksa myytiin 1888 helsinkiläiselle *Ångfartygs Aktiebolaget Trafik*-varustamolle joka liikennöi sillä Suomenlahden rantakaupunkien kautta Pietariin. Laiva oli 1900-luvun alussa myös Helsinki – Tallinna -linjalla. Se myytiin 1911 Riikaan Latviaan. S/S Aavasaksan upotti ensimmäisen maailmansodan aikana 1915 saksalainen V28 hävittäjä Riianlahdella lähellä Kihnun saarta.

S/S Aavasaksan pituus oli 45,5 metriä ja leveys 7,4 metriä. Sen vetoisuus oli 90 lästiä ja nopeus 11 solmua. Laivassa oli kaksi 80 hevosvoiman höyrykonetta ja siinä oli 50 lämmitettyä hyttipaikkaa matkustajille.

Lähteet
-------

* Turun matkustajahöyrylaivat - S/S Aavasaksa
**Rausjärvi** on humuspitoinen metsäjärvi Lohjan koillisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 62 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 29 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilasta kuusi kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Rausjärven lounais–koillissuuntainen pituus on 1,6 kilometriä, mukaan luettuna järven eteläosan pitkulainen Ruuhilahti. Järvi on saareton ja sen rantaviiva on mutkainen. Järven keskiosassa Saarennokan niemen kohdalla altaan leveys on 200 metriä. Niemen etelä- ja pohjoispuolella leveys on 500–700 metriä. Rausjärven syvin kohta sijaitsee altaan eteläosassa. Rausjärven ympäristö on kangasmetsää, asutusta on vähän. Lähistöllä sijaitsee useita pieniä järviä, kuten Alimmainen, Kahilainen ja Koiralampi.

Rausjärven pohjoisosaan virtaa laskuoja koillisesta Murhalammelta, jonka pinta-ala on noin 80 aaria ja korkeustaso 98,6 metriä mpy. Rausjärven lounaisrannalta lähtee laskuoja etelään.

Rausjärven kuormitus on arvioitu vähäiseksi, järven ekologinen tila on hyvä. Tilavuus on 3 689 000 kuutiometriä.

Rausjärvi (23.067.1.014) kuuluu Hirvijoen valuma-alueeseen (23.067), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Rausjärvi on suurin Hirvijoen alueen 24:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä; se on Hirvijoen alueen pohjoisia järviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rausjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 4.5.2021.
3. 1 2 3 4  Rausjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 4.5.2021.
4. ↑  Rausjärvi. Järviwiki. Viitattu 4.5.2021.
5. ↑  Hirvijoen valuma-alue (23.067). Järviwiki. Viitattu 4.5.2021.
***S/S Albertina*** (vuodesta 1950 **S/S Kotka**) oli rahtihöyrylaiva, joka oli suomalaisomistuksessa 1948–1956. Laiva oli Suomen suurin mäntähöyrykoneella varustettu kuivarahtilaiva.

Laiva valmistui marraskuussa 1913 Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalta Flensburgissa Saksassa. Laivan nimeksi tuli *Cannstatt*, ja se asetettiin Saksan ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 Australian viranomaiset takavarikoivat laivan Brisbanessa. Laivan nimeksi tuli *Bakara*, ja se oli aluksi sota-ajan kuljetuksissa, ja toukokuusta 1918 alkaen se oli Commonwealth Government Linesin käytössä. Vuonna 1925 laivan omistajaksi tuli bremeniläinen Roland-Linie AG varustamo, ja nimeksi muuttui *Witell*. Seuraavana vuonna omistajaksi vaihtui bremeniläinen Norddeutscher Lloyd. Vuonna 1937 vaihtui omistajaksi Hamburg Südamerikanische DG ja laivan nimeksi tuli *Rosario*. 

Laiva upposi toisen maailmansodan aikana Norjassa, mutta se nostettiin ylös ja korjattiin. Vuonna 1945 se vaurioitui pahoin Hampurin satamassa liittoutuneiden pommituksessa. Englantilaiset ottivat laivan sodan jälkeen haltuunsa, se siirrettiin tanskalaisten käyttöön ja korjattiin. Huhtikuussa 1948 laivan osti suomalainen O. S. Nylundin omistama Pargas Rederi och Varvs Ab varustamo. Laiva asetettiin Nylundin ja Henry Nielsenin yhteisesti omistaman Oy Finland - Afrika & Australia Line Ltd varustamon liikenteeseen. Nylund luopui osuudestaan yhteisvarustamossa vuonna 1950, ja lokakuussa 1950 laivan osti Henry Nielsenin omistama Ab Helsingfors Steamship Co. Ltd. Laivan uudeksi nimeksi tuli *Kotka*. Englannin kuljetus- ja siviili-ilmailuministeriö osti laivan helmikuussa 1956. Se lastattiin täyteen pommeja, arsenikkia ja muuta sotilaallista ongelmajätettä ja upotettiin lasteineen 23. heinäkuuta 1956 keskelle Atlanttia.

Laivan pituus oli 143,15 metriä, leveys 17,81 metriä ja syväys 7,31 metriä. Kuollut paino oli 9 120 tonnia ja höyrykoneen teho 4 000 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Äänimeri-sivusto: Kuvia laivoista ja merenkulkijoista: O. S. Nylund: Albertina (Arkistoitu – Internet Archive)
**Irinel Anghel** (s. 14. toukokuuta 1969 Bukarest) on romanialainen säveltäjä. Hän sai Bukarestin kansallisesta musiikkiyliopistosta sävellyksessä taiteiden maisterin arvon vuonna 1997 ja filosofian tohtorin arvon 2003. Anghelin saamiin tunnustuksiin kuuluu Radio Românian kilpailun ensipalkinto (1998) orkesteriteoksesta *Mondes Impossibles I*. Sama teos sai vuonna 1999 suosituksen Unescon Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa.

Anghelin musiikkia on esitetty Romanian lisäksi Albaniassa, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Israelissa, Italiassa, Japanissa, Moldovassa, Alankomaissa, Puolassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.

Anghel perusti vuonna 1990 Bukarestissa Pro Contemporania -yhtyeen, jossa hän toimii taiteellisena johtajana ja soittaa monia soittimia. Hän on myös toiminut improvisoijana, tutkijana ja *Muzica*-lehden toimittajana. Hän julkaisi kirjan 1900-luvun jälkipuoliskon romanialaisesta musiikista ja perusti MultiSonicFest-nimisen festivaalin Bukarestissa vuonna 2004. Anghel on naimisissa sellisti ja säveltäjä Andrei Kivun kanssa.

Anghel on monissa teoksissaan käyttänyt soittimia, jotka kuuluvat muihin kuin länsimaalaisiin musiikkiperinteisiin. Näiden joukossa ovat khene, shamisen, zheng, nigerialainen lyömäsoitin udu ja shō. Anghel sävelsi lisäksi lasiharmonikalle palkitun *Glassrope*-teoksen. Hänen muuhun tuotantoonsa lukeutuu kuoroteos *Assemblages* (tekstinä käytetään keksityn kielen sanoja) ja näyttämömusiikkia sekä *Divers(ion)* kontrabassosaksofonille ja *Divers(ion) II* kontrabassosaksofonille, viululle, alttoviululle, sellolle ja pianolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: Irinel Anghel


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Herkuleen–Pohjan kruunun galaksimuuri** (Her-CrB GW) on marraskuussa 2013 löydetty galaksimuuri, joka on löytöhetkellään suurin tunnettu maailmankaikkeuden rakenne. Rakenne on pituudeltaan 10 miljardia valovuotta tai kolme gigaparsekia, mikä on noin yhdeksäsosa näkyvän maailmankaikkeuden halkaisijasta, ja leveydeltään 900 miljoonaa valovuotta (300 Mpc). Sen punasiirtymä on 1,6–2,1, mikä vastaa 9,6–10,5 miljardin valovuoden etäisyyttä.

Galaksimuurin löysivät István Horváth, Jon Hakkila ja Zsolt Bagoly SWIFT- ja GLAST-teleskooppien avulla kartoittamalla gammapurkauksia.

Kosmologisen periaatteen mukaisesti maailmankaikkeuden pitäisi olla suhteellisen homogeeninen. Her–CrB GW on yli kahdeksan kertaa suurempi kuin ovat*selvennä* laskeneet suurimmaksi maailmankaikkeuden rakenteen kooksi, ja siten sen kaltaiset massiiviset rakenteet kyseenalaistavat nykyisen kosmologisen mallin.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Yadav, Jaswant K. & Bagla, J. S. & Khandai, Nishikanta: Fractal Dimension as a measure of the scale of Homogeneity.  *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society*, 2009, 2010, 405. vsk.  Royal Astronomical Society. doi:10.1111/j.1365-2966.2010.16612.x. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.1.2019.
**Rauta(II)oksidi** eli **ferro-oksidi** (FeO) on rauta- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lasin värjäykseen ja katalyyttinä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Rauta(II)oksidi on väriltään mustaa kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste ei liukene veteen eikä orgaanisiin liuottimiin, mutta liukenee happoihin. Yhdiste on stabiili ainoastaan yli 575 °C:n lämpötilassa ja tätä alemmissa lämpötiloissa sillä on taipumus disproportioitua metalliseksi raudaksi ja rauta(II,III)oksidiksi. Yhdiste voi myös olla pyroforista. Rautaoksidista tunnetaan huoneenlämpötilassa metastabiili muoto. Rautaoksidi on usein epästoikiometrista johtuen Fe2+-ionien helposta hapettumisesta Fe3+-ioneiksi. Tyypillinen koostumus on Fe0,84O–Fe0,95O.

Rauta(II)oksidia voidaan valmistaa kuumentamalla rautajauhetta matalassa paineessa yli 560 °C:n lämpötilaan tai kuumentamalla rauta(II)oksalaattia alhaisessa paineessa. Tuotteen nopea kuumentaminen johtaa kiteytymiseen metastabiiliin muotoon. Rauta(II)oksidia voidaan käyttää lasin värjäämiseen vihreäksi ja muun muassa ammoniakin valmistuksessa katalyyttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–68. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.2.2019). (englanniksi)
2. ↑  Iron(II) oxide (Rauta(II)oksidi) *Käyttöturvallisuustiedote*.  7.3.2020. Sigma Aldrich/Merck. Viitattu 15.12.2020.
3. 1 2  Alan M. Stolzenberg: *Iron Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 22.2.2019
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 555. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1446. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.2.2019). (englanniksi)

Katso myös
----------

* Rauta(III)oksidi