recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ensimmäisen *Psyko*-elokuvan juliste.
**Psyko** on yhdysvaltalainen kauhuelokuvasarja, joka pohjautuu Robert Blochin romaaniin *Psyko*. Sarjan ensimmäisen elokuvan ohjasi Alfred Hitchcock vuonna 1960. Elokuva sai kolme jatko-osaa, *Psyko II* (1982), *Psyko III* (1986) ja *Psyko IV* (1990). Lisäksi sarjan ensimmäinen elokuva uudelleenfilmatisoitiin vuonna 1998.

Elokuvat keskittyvät fiktiivisen henkisesti sairaan sarjamurhaajan Norman Batesin ympärille.

Elokuvat
--------

### *Psyko (1960)*

*Pääartikkeli: Psyko (vuoden 1960 elokuva)*
Marion Crane lähtee pakomatkalle anastettuaan työnantajaltaan $40 000 dollaria. Hän päättää majoittautua yöksi Batesin motelliin, joka oli osunut tämän tielle kuin pelastavana ilmestyksenä. Motellin ujo ylläpitäjä Norman Bates pyytää Cranea syömään kanssaan, ja tämä suostuu. Marion menee suihkuun, jossa veitsellä aseistautunut vanha nainen puukottaa hänet kuoliaaksi. Marionin kadottua Marionin sisko Lila Crane ja rakastaja Sam Loomis alkavat selvittää asiaa. Marionin jäljillä on myös yksityisetsivä, joka jäljittää rahoja työnantajan lukuun. Tämä pääseekin pian Batesin jäljille ja kovistelee motellinomistajaa mutta kuolee veitsihyökkäyksen uhrina tunkeuduttuaan Batesin asuintaloon tapaamaan tämän äitiä, jonka Bates on kertonut olevan invalidina sisätiloissa. Lila ja Sam jatkavat etsintäänsä, ja katoamisen syyksi ja Marionin todelliseksi murhaajaksi paljastuu  dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivä, äidikseen pukeutunut Norman Bates. Bates vangitaan ja hänet todetaan mielisairaaksi.

### *Psyko II (1983)*

*Pääartikkeli: Psyko II*
Bates vapautetaan 22 vuoden päästä, kun hänet ollaan todettu "parantuneeksi". Hän palaa motellilleen. Pian hänen palattuaan menneisyys alkaa kuitenkin vaivata hänen mieltään, ja hän saa vuosikymmeniä aiemmin kuolleelta äidiltään kirjeitä ja näkee hänet talon ikkunassa. Motellin ympäristössä alkaa tapahtua myös murhia, joiden tekijänä vaikuttaisi olevan vanha nainen. Murhaajaksi paljastuu myöhemmin Normanin äidin sisko, Normanin täti Emma Spool.

### *Psyko III (1986)*

*Pääartikkeli: Psyko III*
### *Psyko IV (1990)*

Lähteet
-------

1. ↑  From Split to Psycho: why cinema fails dissociative identity disorder *theguardian.com*.  12.01.2017. Viitattu 19.03.2023.
**Hermogenes** (m.kreik. Ἑρμογένης, *Hermogenēs*; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Hipponikos III:n poika ja Kallias III:n veli.

Hermogenes esiintyy yhtenä keskustelijana Platonin dialogissa *Kratylos*, edustamassa kantaa, jonka mukaan kielen sanat ovat syntyneet ihmisten välisestä sopimuksesta. Vaikka Hermogenes kuului varakkaaseen Kalliasten ja Hipponikosten sukuun, Ksenofon mainitsee hänen itsensä olleen melko varaton; tämä voisi tarkoittaa, että Hermogenes olisi ollut Hipponikoksen avioton poika. Platon puolestaan antaa ymmärtää, että Kallias olisi riistänyt epäoikeudenmukaisesti hänen varansa itselleen.

Diogenes Laertioksen mukaan Hermogenes oli omaksunut Parmenideen ajattelun. Diogenes sanoo Hermogeneen toimineen yhtenä Platonin opettajista, mutta tätä ei mainita missään muussa antiikin ajan lähteessä, eikä hän vaikuta *Kratyloksen* perusteella olleen erityisen oppinut tai kyvykäs filosofian suhteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Hermogenes (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Platon: *Kratylos* 391c; Ksenofon: *Muistelmia* II.10.3. Vertaa: Ksenofon: *Pidot* I.3, *Sokrateen puolustuspuhe* 2.
3. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* III.6.
**Metsäalueen kansakoulu** oli Kempeleessä vuosina 1952–1970 toiminut kansakoulu.

Historia
--------

Vuonna 1926 hyväksytyssä Kempeleen koulupiirijaossa muodostettiin Metsäalueen, kunnan itälaidan käsittänyt koulupiiri. Tuolloin kuitenkaan ei alueelle ollut vielä tarpeellista perustaa omaa koulua, eli koulupiiri oli toistaiseksi täysin tekninen, koska kouluviranomaiset edellyttivät myös harvaan asuttujen ja asumattomien seutujen sisällyttämistä piirijakoon. Vuosia myöhemmin Juurussuon asutusalueelle muodostuessa tiheämpää asutusta, ehdottivat juurussuolaiset asukkaat oman koulun perustamista. Aikaisemmin Juurussuolla asuvat lapset olivat käyneet koulua Oulujoen kunnan puolella Pikkaralan kansakoulussa, jonne kuitenkin katsottiin olevan kohtuuttoman pitkä koulumatka.

Juurussuon alue oli tuolloin suurimmalta osin Oulujoen kunnan puolella, joka ulottui myös Kempeleen ja Tyrnävän kuntien puolelle. Kempeleen, Oulujoen ja Tyrnävän koululautakuntien edustajat alkoivat neuvottelemaan yhteistyöstä. Neuvotteluna tuloksena päätettiin perustaa Metsäalueen koulupiiriin supistettu koulu, joka sijaitsisi Kempeleen kunnan puolella. Kempeleen kunnanvaltuusto hyväksyi vuonna 1952 perustaa Metsäalueen kansakoulun, jonka toiminta aloitettiin syksyllä 1952. Koulun pitämiseen vuokrattiin tarvittavat tilat, perustettiin yksi yläkoulun opettajan virka, ja nimettiin koululle johtokunta. Koulu toimi ensimmäisinä vuosina Yrjö Puumaselta vuokratuissa tiloissa. Vuosina 1957–1968 koulun toiminta siirtyi Peltokorven taloon.

Vuoden 1964 lopussa Oulujoen kunta lakkautettiin, jolloin Juurussuo liitettiin suurimmalta osin Kempeleen kuntaan. Peruskoulujärjestelmään asteittaisen siirtymisen seurauksena Kempeleen kunta joutui supistamaan koulujen määrää 1960-luvun lopulla. Tämän seurauksena Metsäalueen koulupiiri päätettiin siirtää Ketolanperän kouluun. Koulu lakkautettiin ja toimi vuoteen 1970 asti. Kunnanvaltuusto oli tosin 1960-luvulla alussa hyväksynyt Metsäalueen piiriin oman koulun rakentamisen, mutta tämä jäi toteutumatta.

Oppilasmäärät
-------------

| Lukuvuosi | Oppilasmäärä |
| --- | --- |
| 1952–1953 | 26 |
| 1953–1954 | 38 |
| 1954–1955 | 39 |
| 1955–1956 | 51 |
| 1956–1957 | 46 |
| 1957–1958 | 44 |
| 1958–1959 | 40 |
| 1959–1960 | 46 |
| 1960–1961 | 49 |
| 1961–1962 | 40 |
| 1962–1963 | 41 |
| 1963–1964 | 38 |
| 1964–1965 | 29 |
| 1965–1966 | 25 |
| 1966–1967 | 26 |
| 1967–1968 | 25 |
| 1968–1969 | 19 |
| 1969–1970 | 22 |
|

Koulun johtajat ja rehtorit
---------------------------

* Anneli Valkama (johtajaopettaja, 1960–1970)

Lähteet
-------

* Hiltunen, Mauno: *Kempeleen historia*. Oulu: Kempeleen kunta ja seurakunta, 1982. ISBN 951-99398-1-4.
* Hiltunen, Mauno: *Kempeleen koululaitoksen historia 1882–1982*. Oulu: Kempeleen kunta, 1983. ISBN 951-99483-4-1.
* Paakki, Timo: *Lakeuden äärellä, kaupungin naapurina*. Oulu: Kempeleen kunta, 2008. ISBN 978-952-67120-0-0. Julkaisun verkkoversio.

### Viitteet

1. 1 2  Hiltunen 1983, s. 193.
2. 1 2 3  Hiltunen 1983, s. 115.
3. ↑  Hiltunen 1983, s. 114.
4. 1 2  Hiltunen 1982, s. 34.
5. ↑  Hiltunen 1983, s. 148.
6. ↑  Paakki 2008, s. 30.
7. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Hiltunen 1983: s. 186.
**Jyrise** (oikealta nimeltään **Rauno Jürise** s. 23. huhtikuuta 1989 Paide, Viro) on suomenvirolainen rap-artisti.

Musiikin tekemisen Jyrise aloitti vuonna 2006. Vuonna 2007 Jyrise vieraili NRJ:n Aamupoikien "Pannaax Menee" -singlellä, joka sai paljon soittoaikaa kesällä 2007. Jyrise teki musiikkia ennen kuin katsoi olevansa valmis tekemään ensimmäisen albuminsa.

Vuonna 2010 Jyrise teki Amazing -kappaleen virolaisen B2H-artistin kanssa. Kappaleessa räpättiin niin suomeksi, englanniksi kuin viroksikin. Kappale sai paljon soittoaikaa Virossa, ja siellä kiinnostuttiin myös suomalaisesta hip-hopista.

Vuonna 2010 Jyrise julkaisi tulevalta albumilta ensimmäisen singlen, joka kantoi nimeä *Parempaa et saa*.
Kappale sai nopeasti 100 000 hittiä*selvennä* YouTubessa ja paljon soittoaikaa radioissa ja oli muun muassa NRJ:n Top10-listalla. Kappaleen musiikkivideo aiheutti mediassa myös keskustelua*selvennä*. Vuonna 2010 Jyrise oli päivittäin nuorisoasiainkeskuksessa nauhoittamassa tulevaa albumiaan ja samalla hän keikkaili. Ensimmäinen levy, *Ensi-ilta*, julkaistiin vuonna 2011. Levyn julkaisua juhlittiin Helsingin Circusissa. Albumin julkaisi Helsinki Freedom Records. Albumilta julkaistiin myöhemmin singlet *Nyt*, *MHz* sekä *Täyskäsi*. Albumilla vierailivat muun muassa Mila, Flowboysfam, Mia sekä OP. *Ensi-iltaa* olivat tuottamassa Mats Takila sekä Olli-Pekka "OP Beats" Vuorinen.*lähde?*

Jyrise julkaisi epävirallisen*selvennä* singlen *Sairasloma* kesällä 2013. Jyrise on myös esiintynyt Kalajoen juhannuksessa 2010-luvulla.

Jyrise ilmoitti keväällä 2020, että aikoo jatkaa musiikin tekemistä myös viroksi. Hän on sanonut, että ei lopeta musiikin tekemistä suomeksi, mutta keskittyy tällä hetkellä Viron musiikkimarkkinoihin. Jyrise julkaisi tammikuussa 2020 ensimmäisen kappaleensa viroksi nimellä "Kesklinn" ja maaliskuussa toisen kappaleen nimeltä "Safari", jossa oli mukana vierailemassa näyttelijä Sampsa Tuomala.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Rauno Jyrise räppäsi itelleen sauman Hartwall.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 21.1.2014.
2. ↑  Artistit Kalajoen Juhannus.  Arkistoitu 1.2.2014. Viitattu 21.1.2014.
**Tuomas Rimpiläinen** (s. 1980 Turku) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee Yleisradion rikos- ja oikeustoimittajana. Aiemmin Rimpiläinen on työskennellyt rikostoimittajana ja kriisialueilta raportoivana ulkomaantoimittajana Aamulehdessä. Rimpiläinen on työskennellyt myös Turun Sanomissa uutistoimittajana sekä palvellut rauhanturvaajana Kosovossa ja Tšadissa. Koulutukseltaan Rimpiläinen on valtiotieteen maisteri poliittisesta historiasta Turun yliopistosta.

Toukokuussa 2015 ilmestyi Rimpiläisen esikoisteos *Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta* Gummeruksen kustantamana. Rimpiläinen on tehnyt myös kuusiossaisen Storytel Original -äänikirjasarjan *Motiivi murhaan*. Maaliskuussa 2023 Tammi julkaisi hänen true crime -kirjansa *Viking Sallyn veriteko*.

Vuonna 2017 Rimpiläinen oli ehdolla Vuoden journalistiksi Bonnierin Suuri journalistipalkinto -gaalassa. Hänet on aiemmin palkittu useilla journalistipalkinnoilla.

Teokset
-------

* *Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta*. Gummerus, 2015. ISBN 978-951-20-9860-6.
* *Motiivi murhaan*. Storytel, 2019–2020.
* *Viking Sallyn veriteko*. Tammi, 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomas Rimpiläinen Gummerus.  Arkistoitu 9.12.2022. Viitattu 1.10.2022.
2. ↑  Tuomas Rimpiläinen Suomen Tietokirjailijat. Viitattu 1.10.2022.
3. ↑  Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta Gummerus. Viitattu 1.10.2022.
4. ↑  Motiivi murhaan Storytel. Viitattu 1.10.2022.
5. ↑  Viking Sallyn veriteko Tammi. Viitattu 21.3.2023.
6. ↑  Aamulehden Rimpiläiselle ensimmäinen palkinto uutisjuttusarjassa Aamulehti.  Arkistoitu 18.7.2015. Viitattu 1.2.2016.
7. ↑  Vuoden parhaat jutut 2006-2015 Sanomalehtien liitto.  Arkistoitu 15.2.2016. Viitattu 1.2.2016.
**Johan Wilhelm Stjernschantz (Blidberg)** (2. kesäkuuta 1825 Helsinki – 30. maaliskuuta 1886) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.

Stjernschantzin vanhemmat olivat Gustaf Wilhelm Blidberg ja Eva Vilhelmina Stiernschantz ja puolisot Natalia Kavaleff ja Alma Charlotta Sirén. Intendentti Torsten Stjernschantz, everstiluutnantti Wilhelm Stjernschantz ja taidemaalari Beda Stjernschantz olivat hänen lapsiaan toisesta avioliitosta. Stjernschantz palveli ensin sotilaana, saaden alikapteenin arvon, kunnes siirtyi 1868 rautateiden palvelukseen. Hän toimi siellä useissa eri tehtävissä, yleten valtionrautateiden liikennejohtajaksi.

Stjernschantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1877–1878.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Johan Wilhelm Stjernschantz (Blidberg) Viitattu 8.8.2021.
2. ↑  Dödsfall.  *Åbo Tidning*, 1.4.1886, nro 88, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.0.2021.
3. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagens öppnande den 18 September 1863. Protokoll hållna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Landtdagen i Helsingfors åren 1863—1864. Första Häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets tryckeri, 1864, s. 1-6.
4. ↑  Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, ss. 1903-1907.
Keisari Shōmun muotokuva 1200-luvulta.
**Shōmu** (jap. 聖武天皇, *Shōmu-tennō*, 701 lähellä Naraa – 21. kesäkuuta 756 Nara) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 45. keisari. Hänet muistetaan erityisesti buddhalaisen uskonnon suojelijana: hänen hallituskaudellaan maahan rakennettiin suuria buddhalaisia temppeleitä ja buddhalaisuudesta tuli käytännössä maan valtionuskonto.

Shōmu oli keisari Mommun ja Fujiwara no Miyakon, Fujiwara no Fuhiton tyttären poika. Hän oli vielä lapsi isänsä kuoleman aikaan, minkä vuoksi keisarinnat Gemmei ja Genshō hallitsivat ennen häntä. Shōmun täti ja edeltäjä, keisarinna Genshō, luovutti valtaistuimen hänelle vuonna 724.*lähde?* Hänen puolisonsa Kōmyō kuului Fujiwara-klaaniin, joten hän oli ensimmäinen keisari, jonka puoliso ei syntynyt keisarilliseen perheeseen.

Shōmu ja hänen vaimonsa olivat hurskaita buddhalaisia, ja keisari käyttikin suuria summia rahaa buddhalaisten temppelien ja luostarien rakennuttamiseen. Hänen tavoitteenaan oli luoda buddhalainen hallintojärjestelmä, joka voisi kilpailla maallisen byrokratian kanssa. Vuonna 741 hän määräsi perustettavaksi luostarin jokaiseen Japanin provinssiin (provinssitemppelit). Erityisesti hänet tunnetaan maan silloiseen pääkaupunkiin Naraan rakennetusta Tōdai-jin temppelistä, jonka Daibutsuden-halli on edelleen alkuperäistä pienempänäkin maailman suurin puurakennus, ja sen sisälle valetusta valtavasta Vairocana-buddhan patsaasta. Patsaan rakennustyöt aloitettiin vuonna 743 ja se valmistui vuonna 752; patsas on 16 metriä korkea ja painaa 500 tonnia. Kalliit rakennushankkeet tyhjensivät keisarillisen aarrekammion. Patsaan pyhitysseremoniassa käytetyt rituaaliesineet ja keisarille kuuluneet esineet ovat säilyneet hyvin, ja niitä pidetään temppelin Shōsō-in-hallissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Shōmu Encyclopædia Britannica. Viitattu 20.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shōmu** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Genshō** | **Japanin keisari**(724–749) | Seuraaja:**Kōken** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Natalia Stjernschantz** (os. **Kavaleff** 1. heinäkuuta 1831, Helsinki–1858), on Jacob Alexejevitsch Kavaleffin (1799–1912) ja Natalia Kavaleffin (1809–1888) tytär. Hänet tunnetaan Helsingissä Valkea rouva -nimisenä kummituksena. Natalia Kavaleff syntyi kauppiasperheeseen Helsingissä 1.heinäkuuta 1831. Vaikutusvaltaisen Kavaleff-suvun tytär meni 25-vuotiaana naimisiin aatelismies Johan Stjernschantzin kanssa. Häät pidettiin Tuomarinkylän kartanossa. Kartanonomistajan tyttären Natalia Kavaleffin ja Johan Stjernschantzin esikoispoika Johan Gustaf syntyi 1857 ja kuoli vain neljän päivän ikäisenä. Pienelle pojalle pystytettiin kartanon kivisen piha-aidan kupeeseen muistokivi, jossa lukee G. Stjernschantz sekä vuosiluku 1857. Vain vuosi tapahtumasta Natalia kuoli synnytettyään kaksostyttäret.

Kummitustarina
--------------

Tarinoiden mukaan Natalia ei saanut rauhaa kuoltuaan, vaan vaeltaa edelleen kartanossa kummituksena. Ullakolla ja puistossa on nähty valkoasuinen rouva vaeltamassa ja vanhasta lastenhuoneesta kuultu hiljaista kehtolaulun hyräilyä. Hänet on nähty myös työntämässä lastenvaunuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Karvonen, Pekka: Hu-huu, hu-huu, Natalia tulee läpi oven!  30 Kesäkuuta 1994. Helsingin Sanomat. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
2. ↑  Pajari, Katriina: Valkea rouva ei olekaan Tuomarinkylän kartanon ainoa aave  16 elokuuta 2008. Helsingin sanomat. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
3. ↑  Suvut ja vaakunat Ritarihuone. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
4. ↑  Stadissa, Varjojen Helsinki – Helsingin kummitustarinat ja kummitukset Stadissa. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
5. ↑  Leppänen, Marko: Nainen joka tuntee kummitukset  5 marraskuuta 2011. Helsingin sanomat. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
6. ↑  Wilander, Susan: Kaunpingosat, Oulunkyläinen Pohjoiset esikaupungit  17 lokakuuta 2018. Oulunkyläinen Pohjoiset esikaupungit 5/18. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
7. ↑  Huttunen, Antti: Helsinki’s most chilling places and stories Myhelsinki. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
8. ↑  6 Scary Places to Visit in Helsinki  20 June 2018. Lets travel More. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
9. ↑  Mtvuutiset: Helsingissäkin kummittelee – tiedätkö missä? *mtvuutiset.fi*.  16 lokakuuta 2008. Viitattu 11 maaliskuuta 2024.
| Jalkapalloolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Jalkapallossa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 28:tta kertaa 24. heinäkuuta – 10. elokuuta 2024. Olympialaisissa on omat turnaukset naisille ja miehille. Miesten turnaukseen osallistuu 16 joukkuetta, ja naisten turnaukseen 12 joukkuetta. Ottelut pelataan Pariisin lisäksi Marseillessa, Décines-Charpieussä, Bordeaux’ssa, Nantesissa, Nizzassa ja Saint-Étiennessä. Miesten joukkueet on rajoitettu alle 23-vuotiaisiin pelaajiin, jotka ovat syntyneet 1. tammikuuta 2001 tai sen jälkeen ja niissä saa olla enintään kolme yli-ikäistä pelaajaa, kun taas naisten joukkueissa ei ole ikärajoituksia.

Aikataulu
---------

Lähde:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | Alkulohko | PE | Puolivälierät | VE | Välierät | PO | Pronssiottelu | LO | Loppuottelu |

|  | Ke 24 | To 25 | Pe 26 | La 27 | Su 28 | Ma 29 | Ti 30 | Ke 31 | To 1 | Pe 2 | La 3 | Su 4 | Ma 5 | Ti 6 | Ke 7 | To 8 | Pe 9 | La 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet | AL |  |  | AL |  |  | AL |  |  | PE |  |  | VE |  |  | PO | LO |  |
| Naiset |  | AL |  |  | AL |  |  | AL |  |  | PE |  |  | VE |  |  | PO | LO |
|

Areenat
-------

Lähde:

| Marseille | Décines-Charpieu | Pariisi |
| --- | --- | --- |
| Stade Vélodrome | Stade de Lyon | Parc des Princes |
| Kapasiteetti: **67 394** | Kapasiteetti: **59 186** | Kapasiteetti: **47 929** |
|  |  |  |
| Marseille
Décines-Charpieu
Pariisi
Bordeaux
Saint-Étienne
Nizza
Nantes | Bordeaux |
| Stade de Bordeaux |
| Kapasiteetti: **42 115** |
|  |
| Saint-Étienne | Nizza | Nantes |
| Stade Geoffroy-Guichard | Stade de Nice | Stade de la Beaujoire |
| Kapasiteetti: **41 965** | Kapasiteetti: **36 178** | Kapasiteetti: **35 322** |
|  |  |  |

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet*tiedot* |  |  |  |
| Naiset*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

JalkapalloJalkapallo olympialaisissa
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Odoo** on avoimen lähdekoodin yritysohjelmisto, joka koostuu erilaisista liiketoimintasovelluksista. Odoon liiketoimintasovellukset kattavat muun muassa CRM:n, myynnin, verkkosivut, verkkokaupan, laskutuksen, kirjanpidon, valmistuksen, varastonhallintan ja projektinhallinnan. Liiketoimintasovellukset on integroitu toisiinsa ja toimivat saman käyttöliittymän alla. Odoohen liittyy sovelluskauppa Odoo Apps, josta voi hankkia lisämoduuleita.

Odoo tarjoaa kolme eri versiota: Odoo Enterprise, Odoo Online SaaS (Software as a Service) ja Odoo Community. Enterprise-versio sisältää kaikki sovellukset ja sitä ylläpidetään itse (yleensä toimittaja ylläpitää). Enterprise-versiota tarjoavat Odoon viralliset kumppanit. Online SaaS -versio on pilvipalvelu, joka on nopea ja helppo ottaa käyttöön, mutta siihen ei voi tehdä asiakkaan haluamia sovituksia ja muutoksia - vain Studiolla tehtävät muutokset ovat mahdollisia SaaS-versioon. Community-versio on täysin avointa lähdekoodia, josta ei makseta erillistä lisenssimaksua, vaan palvelumaksu koostuu lähinnä toimittajan tuki- ja ylläpitopalveluista sekä itse pilvipalvelimesta.

Lähdekoodin kehitystä johtaa belgialainen Odoo S. A. jolla oli vuonna 2023 vajaat 4 000 työntekijää. Sen liikevaihto on runsaat 400 miljoonaa euroa vuodessa. Odoo on suosituin avoimen lähdekoodin ERP-järjestelmä ja sitä käyttää maailmanlaajuisesti 19 000 yritystä.

Ohjelmisto ja arkkitehtuuri
---------------------------

Odoon palvelinpuoli on koodattu Python-ohjelmointikielellä ja käyttää Postgresql-tietokantaa. Lisäksi raportit on tehty Odoon kehittämällä QWEB-kielellä (XML-pohjainen) sekä front-end puolella käytetään myös JavaScriptia. Odoo on kehittänyt käyttöliittymien käsittelyyn React-tyyppisen OWL-kirjaston

Odoo on avoimen lähdekoodin ohjelmisto ja sen kehitystä voi seurata GitHubissa.

Odoo-partnerit Suomessa
-----------------------

Suomessa oli tammikuussa 2024 kahdeksan virallista Odoo-partneria, joista yksi oli korkeimman tason Gold-kumppani.

Lähteet
-------

1. ↑  Odoo About Us *odoo.com*. Viitattu 25.1.2017.
2. ↑
3. ↑  Odoo Pricing *odoo.com*. Viitattu 25.1.2017.
4. ↑  ERP Systems - Popularity Ranking Open Source *erp-systems.zone*.  Arkistoitu 3.11.2016. Viitattu 26.11.2016.
5. ↑
6. ↑  Resellers *Odoo S.A.*. Viitattu 23.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Odoo** Wikimedia Commonsissa
**Lauri Antero Mela**, vuoteen 1906 **Melander** (4. elokuuta 1903 Suomusjärvi – 1. huhtikuuta 1987 Nummi-Pusula) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Melan vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Elias Mela ja Amanda Sofia Eliasson ja puoliso vuodesta 1934 Irja Mirjam Airaksinen.
Mela tuli ylippilaaksi Lohjalla vuonna 1923 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1930. Hän oli valmistuttuaan maanviljelyskonsulentti Pohjois-Karjalan maanviljelysseurassa ja sitten 1932–1937 Pohjois-Karjalan tietopuolisen karjanhoitokoulun karjatalousopettaja ja oppilaitoksen johtaja Hammaslahdessa. Itä-Hämeen tietopuolisen karjanhoitokoulun karjatalousopettajaksi ja johtajaksi Mela siirtyi vuonna 1932. Mela osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan.

Mela oli ollut muun ohella maanviljelijä jo 1920-luvun lopulta ja ryhtyi harjoittamaan maanviljelystä kokopäivätoimisesti vuonna 1945. Hänellä oli lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, kuten maitojauhetta vuodesta 1952 valmistaneen Maitopulveri Oy:n, sittemmin Kuivamaito Oy, hallituksen puheenjohtajuus yhtiön perustamisesta aina vuoteen 1979 asti. Tässä tehtävässä hän toimi läheisessä yhteistyössä yhtiön pitkäaikaisen toimitusjohtajan maanviljelysneuvos Urho Heikkilän kanssa. Mela oli myös muun muassa MTK:n Säätiön jäsen ja puheenjohtaja sekä Nummen kunnanvaltuutettu 1948–1957. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Mela sai vuonna 1959. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lauri Mela *Biografiasampo*. Viitattu 1.5.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1954, s. 523. Viitattu 1.5.2022
3. ↑  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 23.4.1987, nro 46, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.5.2022.
Kuningas Gétzon antopomorfinen patsas on elokuvan eräs kuvitteellinen kertoja. 
**Dahomey** on vuonna 2024 valmistunut, ranskalais-senegalilaisen Mati Diopin ohjaama elokuva, joka on nimetty muinaisen länsiafrikkalaisen valtakunnan (nykyinen Benin) mukaan. Ranskalaiset miehittivät Dahomeyn 1800-luvun lopulla, jolloin sieltä ryöstettiin paljon taide-esineitä. Elokuva kertoo vuonna 2021 Pariisista Beniniin palautetuista 26 esineestä yhdistelemällä fiktiota ja dokumenttia, sekä beniniläisten reagoinnista niihin.

Elokuva valmistui ranskalaisen ja senegalilaisen tuotantoyhteistyön tuloksena. Sen ensiesitys Ranskassa on 25. syyskuuta.2024.

Elokuvan ensi-ilta oli 18. helmikuuta 2024 Berliinin elokuvajuhilla, jossa se voitti pääpalkinnon, Kultaisen karhun.

Vastaanotto
-----------

Mati Diop Berliinissä
Peter Bradshaw kirjoitti *The Guardianissa*, että elokuvan kerronta on osittain ryöstetyn esineen näkökulmasta, ja joissakin kohtauksissa nähdään kiireettömään dokumentaariseen tyyliiin museonhoitajat pakkaamassa tavaroita ja toiset purkamassa niitä toisessa päässä. "Elokuva herää eloon yliopiston kampuksen opiskelijoiden keskusteluissa esineiden paluusta." Bradshawn mukaan siinä on energiaa jostain Godardin elokuvasta 1960-luvulta, sekä virkistävällä ja elävöittävällä elokuvalla on selvä yhteys Elginiin/Parthenonin marmoreihin British Museumissa.

Nicolas Bardot kirjoitti *Le Polyesterissä,* että *Dahomey* avaa kiehtovia ovia älyllisyyteen, mutta myös mielikuvitukseen. "...Mati Diop sekoittaa kunnianhimoisesti poliittista ja runollista. Hänen tarinansa ulottuvat aina pidemmälle kuin silmiemme edessä näkyvät tosiasiat. Niinpä *Dahomeyssa* menneisyys ei löydä vain nykyisyyttä, vaan myös tulevaisuutta."

Shubhra Gupta kirjoitti *The Indian Expressissä*, että 67 minuuttia kestävä elokuva käyttää ainutlaatuista dokumentaarista lähestymistapaa. "*Dahomey* haastaa voimakkaasti postkolonialistiset käsitykset hyvityksistä ja korvauksista: kuten nuori nainen elokuvassa sanoo: 'Puhun ranskaa, mutta en ole ranskalainen'."

Lähteet
-------

1. ↑  Dahomey de Mati Diop (2023) - Unifrance *en.unifrance.org*. Viitattu 13.3.2024.
2. ↑   "Dahomey". AlloCine (käsikirjoitus). fr
3. ↑  Scott Roxborough: Mati Diop Doc ‘Dahomey’ Wins Berlin Golden Bear *The Hollywood Reporter*.  24.2.2024. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Zac Ntim: Berlin Reveals 2024 Competition Lineup: Rooney Mara, Mati Diop, Isabelle Huppert, Abderrahmane Sissako Movies Among Selection *Deadline*.  22.1.2024. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
5. ↑  Peter Bradshaw: Dahomey review – interrogative reverie about looted African sculptures *The Guardian*.  23.2.2024. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  admin: Berlinale | Critique : Dahomey *Le Polyester*.  18.2.2024. Viitattu 13.3.2024. (ranskaksi)
7. ↑  From Hilde, With Love to Dahomey: The undead memories of Holocaust, colonialism *The Indian Express*.  20.2.2024. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
Rembrandt: *Bataavien uskollisuudenvala*. Julius Civilis on kuvattu kruunu päässä.
**Bataavit** (lat. *Batavi*) olivat germaaniheimo, joka asui Reinin, Waalin ja Pohjanmeren välimaastossa. Bataavit olivat roomalaisten liittolaisina vuodesta 15 eaa. lähtien, ja he auttoivat Drususta tämän sotaretkellä muita germaaniheimoja vastaan.

Kun Roomassa syttyi sisällissota, käyttivät bataavit kuitenkin tilannetta hyväkseen ja nousivat vuonna 69 kapinaan roomalaistuneen bataaviylimyksen Julius Civiliksen johdolla. Civilis yritti synnyttää gallialaisen valtakunnan, ja saikin liittolaisikseen treverit ja joitain germaanijoukkoja. Bataavit onnistuivat tuhoamaan useita roomalaisleirejä, mutta heidän onnensa kääntyi Vespasianuksen noustua valtaan Roomassa. Keisari lähetti suuren roomalaisarmeijan kukistamaan kapinan, ja Civilis joutui antautumaan vuonna 71.

Bataavit menettivät verovapautensa ja joitain muita etuoikeuksia. He myös palasivat Rooman liittolaisiksi ja toimittivat sotilaita Rooman armeijaan. Bataavit sulautuivat 300-luvulla frankkeihin.

Lähteet
-------

* Risto Kari: Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot. Osa 1. Kustannusosakeyhtiö Tammi 2000. ISBN 951-31-1093-1.
* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja 2000, s. 80
2. ↑  Kari: Historian ABC 2000, s. 149
**Maria Eufrosyne Andersson** (väitetään syntyneen 24. joulukuuta 1828 Viipuri – 24. elokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen palvelijatar, jonka on väitetty saavuttaneen peräti 117 vuoden iän. Tällä saavutuksella hän olisi pitkäikäisin tunnettu suomalainen ja pohjoiseurooppalainen. Anderssonin syntymäajasta ja poikkeuksellisen korkeasta iästä ei kuitenkaan ole esitetty luotettavia todisteita.

Maria Anderssonin isä oli sotilassoittaja ja myöhemmin vahtimestari. Andersson aloitti työnteon jo lapsena ja työskenteli palvelijattarena herrasväen perheissä. Hänen on sanottu matkustaneen isäntäväkien mukana ulkomaita myöten ja puhuneen suomea, ruotsia sekä venäjää. Myöhemmällä iällä hän myi kukkia kadulla Helsingin keskustassa. Andersson oli naimaton ja lapseton. Kun hän täytti (tiettävästi) 110 vuotta, häntä muistettiin juhlatervehdyksin ja Helsingin kaupunki myönsi hänelle kunnianosoituksena 500 markan kuukausieläkkeen. Anderssonin on väitetty asuneen Helsingissä 110 vuotta, viimeiset vuotensa Kivelän sairaalassa. Hänen kuoltuaan kaupunki järjesti hänelle juhlavat hautajaiset. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle. Hautakivessä lukee "*Helsingin vanhimman asukkaan muistolle Helsingin kaupunginhallitus pystytti*". Nykyään Anderssonin ennätysikää pidetään kuitenkin kiistanalaisena.

Mikäli Anderssonin kuolinikä pitäisi paikkansa, hän kuuluisi maailman kaikkien aikojen vanhimpien ihmisten joukkoon. 117 vuoden iän ovat tiettävästi saavuttaneet ainoastaan Jeanne Calment (122), Sarah Knauss (119), Kane Tanaka (119), Lucile Randon (118), Violet Brown (117), Lucy Hannah (117), Marie-Louise Meilleur (117), Emma Morano (117), Misao Ōkawa (117), Nabi Tajima (117) ja Chiyo Miyako (117).

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen pitkäikäisin olikin helsinkiläinen Maria Andersson.  *Helsingin Sanomat*, 3. tammikuuta 2006. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.8.2010.
2. ↑  Voitto Viro: *Vanha hautausmaa: Helsingin Hietaniemen hautausmaan opas*, s. 38. Otava 1993.

Aiheesta muualla
----------------

* Maria Anderssonin Helsinki -ohjelmassa haastatellaan Maria Anderssonia vuonna 1939
* Suomen vanhin nainen 105-vuotias Maria Andersson, on asunut toistasataa vuotta Helsingissä, Kansan kuvalehti, 17.03.1934, nro 11, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Nykyajan naiset kuin pelättimiä pellolla arvelee 107-vuotias Maria Andersson, Suomen Kuvalehti, 21.03.1936, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Maria Andersson 110-vuotias. Suomen vanhin asukas elää pirteänä ja hyvissä voimin Helsingissä, Helsingin Sanomat, 24.12.1938, nro 347, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Oikeistopopulismi** on poliittinen suuntaus, joka yhdistää nationalismia ja populistista retoriikkaa. Ulkomaalais- ja maahanmuuttokysymys on ollut keskeinen tekijä nykyisen oikeistopopulismin nousussa.

Kuvaus
------

Oikeistopopulismia edustavat muun muassa Donald Trump, Sveitsin kansanpuolue, Hollannin vapauspuolue, Itävallan vapauspuolue ja Perussuomalaiset.

Kirjoituksessaan Helsingin Sanomissa dosentti Arttu Saarinen ja tutkimusavustaja Anna Kuusela analysoivat oikeistopopulistien mediasuhdetta. Oikeistopopulisteilla yleensä ja siten myös perussuomalaisilla on kriittinen suhtautuminen mediaan, johon ne ei eivät luota kovin vankasti. Se on näille liikkeille keskeinen voimavara, joka näyttäytyy kertomuksena median epätasapuolisuudesta suhtautumisessa populistisiin liikkeisiin. Tutkimusten perusteella perussuomalaisten jäsenet ja kannattajat toimivat aktiivisesti sosiaalisessa mediassa ja käyttävät hyväkseen perinteisen median analyysejä vahvistaakseen omaa eliittikriittistä tarinaansa ja leimatakseen median eliitin äänitorveksi, jonka perussuomalaisia käsittelevä aineisto on epäluotettavaa. Saarisen ja Kuuselan mukaan kuitenkin juuri sosiaalisen median informaation laatu on kirjavaa, ja ellei sen rinnalla ole muuta informaatiota, syntyy kuplaantuminen, samanmielisten kertyminen vahvistamaan omia näkökulmia.

Katso myös
----------

* Oikeisto
* Radikaali oikeisto
* Vasemmistopopulismi
* Äärioikeisto

Lähteet
-------

1. ↑  Betz, Hans-Georg: *Radical Right-wing populism in Western Europe*. Basingstoke: Macmillan, 1994. ISBN 0-333-61966-8. (englanniksi)
2. ↑  Astikainen, Arto: Professori Martikainen: Oikeistopopulismi teki läpimurron Suomeen *Helsingin Sanomat*.  27.10.2008. Viitattu 28.3.2010.
3. ↑  Kansainvälinen tutkija tietää, mistä populismi kumpuaa ja varoittaa nyt perussuomalaisten kehityksestä: "Yhä selvemmin radikaalioikeiston puolue" *Helsingin Sanomat*.  15.10.2017.
4. ↑  Arttu Saarinen, Anna Kuusela: Perussuomalaisilla on mutkikas mediasuhde.  *Helsingin Sanomat, Vieraskynä*, 17.1.2020, s. A 5.

Kirjallisuutta
--------------

* Bjurwald, Lisa: *Euroopan häpeä. Rasistien voittokulku*. (Europas skam. Rasister på frammarsch, 2011.). Suomentanut Taru Laiho. Helsinki: Art House, 2011. ISBN 978-951-884-484-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Seppo Hentilä: Globalisaatio antaa vauhtia ääriliikkeille. *Tiede* 8/2002.
* Marika Honkatukia: Voiko julkisista kirjoituksistaan sanoutua irti? *Yle uutiset* 19.9.2011.
* Liikkeitä laidasta laitaan – Populismin nousu Euroopassa, raportti poliittisesta populismista Euroopassa. ajatuspaja e2, Magma ajatuspaja & Vihreä sivistysliitto 2011. (PDF) (Archive.org)
**Tyttö tuulesta, poika pimeästä** on Sinikka Laineen nuortenkirja vuodelta 1986. Romaani ilmestyi WSOY:n kustantamana ja oli ilmestyessään Laineen kolmas romaani.

Kirja kertoo lukiolaisen Annan ja työttömän Mikan seurustelusta ja heidän rikkinäisistä perhesuhteistaan. Siitä huolimatta, että Annan ja Mikan suhteeseen liittyykin monenlaisia ongelmia he ovat erittäin rakastuneita toisiinsa. Laineen luomaa enkelimäistä Annan henkilöhahmoa on pidetty hyvänä esimerkkinä 1990-luvun tyttökulttuuritutkimuksen esittelemästä uudesta tytöstä, jonka toimintaa ohjaa altruistinen individualismi.

*Tyttö tuulesta, poika pimeästä* sai Valtion kirjallisuuspalkinnon vuonna 1986.

Kirjallisuus
------------

* Laine, Sinikka: *Tyttö tuulesta, poika pimeästä*. 1987. Helsinki: WSOY, 1986. ISBN 951-0-13861-4.

Lähteet
-------

* Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto: Kirjailijat Oulussa - Sinikka Laine - Tyttö tuulesta, poika pimeästä (1986)[vanhentunut linkki]
* Tampereen kaupunginkirjasto-Pirkanmaan maakuntakirjasto: Valtion kirjallisuuspalkinto
**Mikael Forsby** on suomalainen kosketinsoittaja, tuottaja ja yrittäjä.

Ura
---

Mikaelin ura alkoi Rion-taiteilijanimellä, kun hän opiskeli Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa musiikkituotantoa. Samoihin aikoihin hän oli mukana perustamassa Dacia-yhtyettä ja lisäksi julkaisi Mikseri.netissä joitakin biittejä.

Nykyään Mikael toimii kosketinsoittajana ja biisintekijänä Portion Boys -yhtyeessä. Omien projektiensa lisäksi Mikael on tehnyt kappaleita myös muille artisteille ja yhtyeille, esim. Eini ja Movetron.

Mikael on mukana pyörittämässä Saumaa Records -levymerkkiä, ja työskentelee Oulussa omassa kotistudiossaan. Mikael osallistui Tähdet tähdet -ohjelman 7. tuotantokaudelle syksyllä 2022. Ohjelma esitettiin televisiossa keväällä 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikseri.net - Rion *mikseri.net*. Viitattu 22.5.2020.
2. ↑  Mikael Forsby lauluntekijänä *fono.fi*. Viitattu 22.5.2020.
3. ↑  Mikael Forsby *discogs.com*. Viitattu 22.5.2020.
4. ↑  Saumaa - Staff *saumaa.fi*.  Arkistoitu 3.8.2020. Viitattu 22.5.2020.
5. ↑  Forsby Mikael Productions Tmi *finder.fi*. Viitattu 22.5.2020.
6. ↑  Saumaa Records – nykyajan meininkiä *riffi.fi*.  21.10.2018. Viitattu 22.5.2020.
**Hanna Räihä-Mäntyharju** (s. 9. joulukuuta 1969) on suomalainen asianajaja. Hän on toiminut Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana vuodesta 2020 alkaen.

Räihä-Mäntyharju valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1995, ja hänellä on myös varatuomarin arvo. Asianajajana hänen erikoistumisalueitaan ovat perhe- ja perintöoikeus, sopimusoikeus sekä sovittelu, välimiesmenettelyt ja oikeudenkäynnit. Hän on toiminut asianajajana Kajaanissa, Helsingissä ja Tampereelle ja on ollut tamperelaisen Asianajotoimisto Tempo Oy:n osakas vuodesta 2014 lähtien. Räihä-Mäntyharju on toiminut useissa luottamustehtävissä Asianajajaliitossa, kuten menettelytapavaliokunnan jäsenenä 2004–2008, oikeuspoliittisen valiokunnan jäsenenä 2005–2007, hallituksen jäsenenä 2010–2013, eettisen valiokunnan jäsenenä 2007–2016, asianajajatutkintolautakunnan jäsenenä 2014–2016, Hämeen paikallisosaston puheenjohtajana 2015–2017 ja Asianajajaliiton varapuheenjohtajana 2016–2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johdon CV:t *Asianajajaliitto*. Viitattu 2.2.2024.
2. ↑  Asianajajaliiton puheenjohtajaksi Hanna Räihä-Mäntyharju *Asianajajaliitto*.  12.6.2020. Viitattu 2.2.2024.
3. ↑  Laukkanen, Janne: Hanna Räihä-Mäntyharju: Etäyhteydet antavat uusia mahdollisuuksia *Juristiuutiset*.  22.9.2020. Viitattu 2.2.2024.


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Jarkko Ruohola** | **Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja**2020–

 |
Kuvassa saksalaisvalmisteinen taskuase vuodelta 1972, Walther PP.
**Taskuase** on pienikokoinen pistooli, jota on kutsuttu myös *Derringeriksi* ja *taskurevolveriksi*. Nimensä mukaisesti se on taskuun mahtuva, vakiopistooliin nähden kevyt ja helposti piilotettava tuliase. Taskuaseita voivat yleisimmin laillisesti käyttää erilaiset valtion virkamiehet, poliisihenkilöstö sekä henkivartijat. Myyttisenä käsitteenä taskuase voidaan liittää salaiseen tiedustelutoimintaan ja vakoilutoimiin, missä sitä kuitenkaan harvoin on tarvittu. Italialainen Beretta on eräs tunnettu taskuaseitten valmistaja. Taskuaseita voidaan käyttää ampumaurheilussa.*lähde?*

Määritelmä Suomen lainsäädännössä
---------------------------------

Suomen aselain mukaan taskuaseella tarkoitetaan sellaista ampuma-asetta, ei kuitenkaan kaasuasetta, joka mahtuu suorakulmaiseen, sisämitoiltaan 130 × 180 millimetrin suuruiseen laatikkoon siten asetettuna, että aseen piippu ja perä ovat laatikon pohjan tason suuntaisina. Lain mukaan ampuma-asetta laatikkoon asetettaessa aseen lippaan tulee olla irrotettuna ja aseen olla varustettuna sen tavanomaisella tähtäinlaitteella ja kahvalla tai perän sivulevyillä sekä ilman aseen ulkoisia mittoja lisääviä osia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ajantasainen lainsäädäntö: Ampuma-aselaki 1/1998 *finlex.fi*. Edita.  Arkistoitu 30.4.2019. Viitattu 29.7.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**SMS Derfflinger** oli Saksan keisarikunnan laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. Alus nimettiin kolmikymmenvuotisessa sodassa palvelleen brandenburgilaisen sotamarsalkka Georg von Derfflingerin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Derfflinger-luokka*
Alus tilattiin Blohm & Vossilta, missä köli laskettiin tammikuussa 1912. Alus laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1914.

Palvelus
--------

Lähes koko ensimmäisen maailmansodan 1. tiedusteluryhmään kuulunut alus osallistui Doggermatalikon taisteluun, jossa siihen osui kolme 13,5 tuuman kranaattia. Osumat eivät kuitenkaan aiheuttaneet merkittäviä vaurioita. Skagerrakin taistelussa aluksen tykistö ampui yksitoista täyslaidallista Britannian kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijä *HMS Queen Maryyn* tuhoten sen. Alus kärsi myös itse mittavia vaurioita, kun siihen osui kymmenen 15 tuuman, yksi 13,5 tuuman ja kymmenen 12 tuuman kranaattia. Aluksen taaemmat tykkitornit muuttuivat käyttökelvottomiksi *HMS Revengen* ampumien 15 tuuman kranaattien sytytettyä torneissa olleet ajopanokset tuleen. Aiemmin alukseen osuneet 15 tuuman kranaatit olivat aiheuttaneet vuodon aluksen etuosastoissa. Taistelun loppuessa alukseen oli vuotanut 3 350 tonnia vettä, mistä määrästä 1 020 tonnia oli tarkoituksella laskettu alukseen sammutettaessa takatornien tulipaloja ja 206 tonnia vakauttamaan aluksen kallistumaa.

Sodan päättyessä laiva internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 1934, minkä jälkeen hylky romutettiin.

Päälliköt
---------

Aluksen päälliköinä olivat:

* Kommodori Ludwig von Reuter (syyskuu 1914–syyskuu 1915)
* Kommodori Heinrich (syyskuu 1915–huhtikuu 1916)
* Kommodori Johannes Hartog (huhtikuu 1916–joulukuu 1917)
* Komentaja/kommodori von Schlick (joulukuu 1917–marraskuu 1918)
* Kommodori Walter Hildebrand (marraskuu 1918–joulukuu 1918)
* Komentajakapteeni Pastuszyk (internoinnin ajan)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Staff, Gary: *German Battlecruisers 1914–1918*. Oxford, Englanti: Osprey Publishing, 2006. ISBN 978-1846030093. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Conway's s. 154
2. ↑  Staff 2006, s. 38

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SMS Derfflinger**.
* Valokuvia SMS Derfflingeristä MaritimeQuest-sivustolla (englanniksi)
* Kuvia Thomas L. Tannerin sivustolla (englanniksi)
* Dodson, Aidan: Warship Notes: *Derfflinger*: An Inverted Life. (Aluksen romutus) *Warship 2016*, 2016, s. 175-178. London:  Conway. ISBN 978-1-84486-326-6.   (englanniksi)
**ARA Sarandí** (runkonumero D-13) on Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan hävittäjä. Se oli Argentiinan laivaston neljäs ja viimeinen valmistuneista MEKO 360H2 tyypin fregateista, jotka luokiteltiin hävittäjiksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Almirante Brown -luokka*
Alus tilattiin Hampurista Saksasta Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1982. Alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 31. elokuuta ja luovutettiin tilaajalle 23. huhtikuuta 1984. Se saapui 21. kesäkuuta Puerto Belgranoon.

Palvelus
--------

Alus osallistui 2003 Välimerellä Solid Step -harjoitukseen, jossa se kuului Yhdysvaltain laivaston lentotukialus *USS Enterprisen* osastoon ja sen hävittäjälaivue 18. Harjoitus oli samalla ensimmäinen kerta, kun Argentiinan laivaston alus kuului Yhdysvaltain laivasto-osastoon.

Aluksen kotisatamana on Puerto Belgrano, missä se on sisaraluksistaan kootun 2. hävittäjäviirikön johtoaluksena.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 8
**Slade School of Fine Art** on tunnettu englantilainen taidekoulu, joka sijaitsee Bloomsburyn alueella Lontoon keskustassa. Vuonna 1871 perustettu koulu on osa University College Londonia ja yksi Englannin arvostetuimmista taidekouluista.

Koulun historia alkaa vuodesta 1868, jolloin Felix Slade (1788–1868) testamenttasi varoja kolmen oppituolin perustamiseen kuvataiteessa. Ne oli määrä sijoittaa Oxfordin yliopistoon, Cambridgen yliopistoon ja University College Londoniin. Tunnettuja opettajia ovat olleet Lucian Freud, Reg Butler ja Roger Fry. 

Koulussa on 260 opiskelijaa. Koulun rehtorina toimii John Aiken. Vuosina 2005–2006 koulua ja sen tiloja uudistettiin, jolloin saatiin muun muassa täysin varustettu digitaalinen studio ja uudistetut kuvaveiston sekä taidegrafiikan tilat. Koulussa avattiin 1995 *The Slade Centre for Electronic Media in Fine Art*.

Tunnettuja entisiä opiskelijoita
--------------------------------

* Pauline Baynes, kuvittaja
* Raymond Briggs, kuvittaja, sarjakuvantekijä
* Dora Carrington
* G. K. Chesterton, kirjailija
* John Collier
* Martin Creed
* Douglas Gordon
* Antony Gormley, kuvanveistäjä
* Duncan Grant, Bloomsburyn ryhmään kuulunut taidemaalari
* Eileen Gray, muotoilija ja arkkitehti
* Richard Hamilton
* Derek Jarman, elokuvaohjaaja
* Evelyn De Morgan, prerafaeliittimaalari
* Paul Nash
* Ben Nicholson
* Eduardo Paolozzi
* Paula Rego, kuvittaja ja taidegraafikko
* Ethel Walker, taidemaalari
* Rachel Whiteread, Young British Artists -ryhmän jäsen
* Edward Wadsworth

Lähteet
-------

1. ↑  Timesonline.co.ukViitattu 15.5.2010
2. ↑  Slade School of Artin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Slade School of Fine Art, kotisivut
* The Slade Centre for Electronic Media in Fine Art
| "Neekerin poika"Mikko Alatalo |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Puutarha* |
|  Äänitetty  | 1993 |
|  Julkaistu | 1993 |
|  Tekijä(t) | Mikko Alatalo, Harri Rinne |
|  Tyylilaji | iskelmä, huumorimusiikki |
|  Kesto | 03.15 |
|  Levy-yhtiö | Audiovox Records |

**Neekerin poika** on Mikko Alatalon vuonna 1993 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Mikko Alatalo ja Harri Rinne.

Neekerin poika -kappaleessa kappaleen kertoja on Lestijärven Discolandissa kuuntelemassa tummaihoisten muusikoiden musiikkia, joka tekee kertojaan huomattavasti suuremman vaikutuksen kuin paikallisen bändin soitanta. Alatalo kuvaa kappaletta satiiriksi, ja poliittisesti värittymättömäksi kannanotoksi "svengaavan musiikin puolesta svengaamatonta vastaan". Kappale oli Harri Rinteen idea, joka syntyi vuonna 1993 ilmestyneelle albumille *Puutarha*, joissa muita albumin kappaleiden aiheita kuvaillaan sanoilla "täynnä tuskaa ja kaipausta". Alatalon mukaan kappale tehtiin hyvin nopeasti, ja jätettiin levylle.

*Neekerin poika* oli Alatalon soitetuin kappale vuonna 2016 musiikkisuoratoistopalvelu Spotifyssa. Nykyään kappale ei ole enää Spotifyn valikoimassa. 
kyseisen pojan nimeksi on todettu Gabriel Nzolantima sillä laulu on tositarina

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Neekerin poika *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
2. 1 2  Myllymäki, Iiro: Mikko Alatalo, mitä ajattelet neekerilauluistasi nyt? *Voice*.  9.10.2016. Viitattu 20.6.2023.
3. ↑  Puutarha *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 20.6.2023.
4. ↑  Mikko Alatalon albumi Puutarha *Spotify*. Viitattu 20.6.2023.
Marie Byrdin maa (engl. *Marie Byrd Land*) Etelämantereen kartalla.
**Marie Byrdin maa** on Etelämantereella oleva alue, joka sijaitsee Tyynenmeren eteläpuolella sekä Rossin jäälautan ja Rossinmeren itäpuolella. Alueen itäraja kulkee suunnilleen Rossin jäälautan pohjukasta Eights Coast -rannikolle. Marie Byrdin maan nimesi tutkimusmatkailija ja kontra-amiraali Richard E. Byrd vaimonsa kunniaksi vuonna 1929 tutkiessaan alueen luoteisosaa.

Marie Byrdin maata lentokoneesta nähtynä vuonna 2011.
Marie Byrdin maa on karu jopa Etelämantereen olosuhteisiin nähden, mistä johtuen suurinta osaa alueesta ei ole mikään valtio vaatinut itselleen. Pinta-alaltaan 1 610 000 km² laajuinen Marie Byrdin maa on suurin tällainen alue maapallolla. *lähde?*

Etelämantereen korkein tulivuori, 4 285 metriä korkea Mount Sidley sijaitsee Marie Byrdin maalla. Se on kilpitulivuori, joka kuuluu lähes täysin jäätikön peittämään Executive Committee Range -vuorijonoon. Vuonna 2013 julkaistun tutkimuksen mukaan Mount Sidleyn lähellä, 1,2 kilometrin paksuisen jääkerroksen alla on aktiivinen tulivuori. Se huomattiin ensimmäisen kerran vuosina 2010 ja 2011, kun jään alla havaittiin seismistä toimintaa.

Tutkimusasemat
--------------

Antarktisista tutkimusasemista alueella toimivat Neuvostoliiton Russkaja vuosina 1980–1990 sekä Yhdysvaltojen Byrd, joka oli toiminnassa 1957–1972, mutta jonka lähistöllä sijaitsee 2000-luvulla avattu kesäisin toimiva tutkimusasema Byrd Surface Camp. Russkaja sijaitsee Amundseninmeren rannikolla (koordinaatit 74°46′00″S, 136°52′00″W) ja Byrd sisämaassa (koordinaatit 80°00′00″S, 120°00′00″W). Byrdin asemalla suoritettiin vuonna 1968 ensimmäinen koko Etelämantereen jääkuoren läpäissyt kairaus.

Lähteet
-------

1. ↑  Antarctica Detail *geonames.usgs.gov*.  Arkistoitu 1.11.2018. Viitattu 11.7.2020.
2. ↑  Marie Byrd Land *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Antarctica Ultra-Prominent Summits - peaklist.org *www.peaklist.org*. Viitattu 11.7.2020.
4. ↑  Amanda C. Lough, Douglas A. Wiens, C. Grace Barcheck, Sridhar Anandakrishnan, Richard C. Aster, Donald D. Blankenship: Seismic detection of an active subglacial magmatic complex in Marie Byrd Land, Antarctica.  *Nature Geoscience*, 2013-12, nro 12, s. 1031–1035. doi:10.1038/ngeo1992. ISSN 1752-0908. Artikkelin verkkoversio.  en
5. ↑  Active Volcano Discovered Under Ice Sheet in West Antarctica | Geophysics | Sci-News.com *Breaking Science News | Sci-News.com*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Byrd Camp resurfaces United Stated Antarctic Program. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
7. ↑  Station Russkaya *aari.aq*. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marie Byrdin maa** Wikimedia Commonsissa