recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aktiivista tyynylaavaa, jonka halkeamista hehkuu sulaa laavaa.
Tyynylaavaa Havaijilla.
**Tyynylaava** on laavamuodostuma, joka syntyy, kun kuumaa laavaa syöksyy veteen. Tyynylaava yhdistetään usein merten keskiselänteisiin ja merellisiin kuumiin pisteisiin, mutta tyynylaavaa voi muodostua myös makeassa vedessä. Tyynylaava on useimmiten basalttista, mutta tyynylaava on muodostunut myös ainakin andesiitistä, komatiitistä, boniniitistä, dasiitistä ja ryoliitistä.

Tyynylaavasta muodostuu usein pitkänomaisia valleja, sillä uutta tyynylaavaa syntyy vanhan päälle tai vierelle. Jäähtyneen laavan päälle syntyy lasimainen joustava pinta, jonka sisälle edelleen valuu sulaa laavaa. Tyynyn sisällä paine kasvaa, ja lopulta pinta halkeaa ja sulaa laavaa alkaa pursuta halkeamasta. Halkeamasta pursuava laava muodostaa jälleen uuden tyynylaavamuodostuman.

Vaikka tyynylaavaa syntyykin vedessä, sitä voi löytää myös maalta, mistä geologit pystyvät päättelemään alueen olleen aikooinaan veden pinnan alapuolella. Kyprosella tyynylaava on esimerkiksi varsin yleistä. Suomesta tyynylaavaa löytyy muun muassa Helsingin Vuosaaresta, Loviisan edustalla olevalta Tiiskerin kalliosaarelta ja Rukatunturin lähistöltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pillow lava *Mindat.org*. Hudson Institute of Mineralogy. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Pillow lava U.S. Geological Survey. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Pillow lava *Sandatlas*. Siim Sepp. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  Lähde tutustumaan Suomen jännittävimpiin kivikohteisiin  2.9.2019. STT Viestintäpalvelut Oy. Viitattu 16.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **tyynylaava** Wikimedia Commonsissa
**Tyyppi 201** oli Saksan laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, johon piti alun perin kuulua kaksitoista alusta.

Alukset
-------

Alukset valmistettiin antimagneettisesta teräksestä, mikä poisti magneettimiinojen aiheuttaman uhan. Materiaali oli kuitenkin puutteellisesti testattu ja osoittautui käytössä sopimattomaksi. Painerungon mikroskooppiset halkeamat pakottivat peruuttamaan suunnitelluista kahdestatatoista aluksesta yhdeksän ja poistamaan ennen aikaisesti palveluksesta kolme jo valmistunutta alusta. Luokan alukset korvattiin tyypin 205 sukellusveneillä, jotka valmistettiin normaalista teräksestä. Maaliskuussa 1959 tilatun alusluokan suunnittelusta ja valmistuksesta vastasi Ingenieurkontor Lübeck (IKL), jota johti Ulrich Gabler.

**Tyypin 201 sukellusveneet**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *U-1* | Howaldtswerke |  | 1962 | 20. maaliskuuta 1962 | poistettu palveluksesta 1967rakennettu uudelleen tyypin 205A aluksena |
| *U-2* | Howaldtswerke |  | 1962 | 3. toukokuuta 1962 | poistettu palveluksesta heinäkuussa 1963rakennettu uudelleen tyypin 205A aluksena |
| *U-3* | Howaldtswerke |  | 1962 | 20. kesäkuuta 1964 | romutettu 1971 |
| *U-4* | Howaldtswerke |  | 1962 | ei valmistunut |  |
|

*U-3* lainattiin 1962 koulutuskäyttöön Norjan laivastolle, jossa se oli nimellä *KNM Kobben*. Alus palautettiin kesäkuussa 1964 Saksalle, joka otti aluksen palvelukseensa koululaivana.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 146
...
**Isosimppu** (*Myoxocephalus scorpius*) on Itämeressä ja Pohjois-Atlantilla tavattava simppujen heimon pohjakala. Kuiville nostettu isosimppu voi kurnuttaa kuuluvasti.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Isosimppu on suuripäinen, kirjavan ja piikkisen oloinen kala. Päässä, kiduskansissa ja kyljissä on useita taaksepäin osoittavia piikkejä ja kyhmyjä. Erityisesti kiduskansien takareunan piikit ovat näyttäviä. Suu on leveä ja paksuhuulinen. Kala on selästä oliivinruskea, kyljissä on pari leveää tummaa poikkikuviota Rintaevät ovat suuret, piikkisiä selkäeviä on kaksi. Etumaista selkäevää lukuun ottamatta evissä on tummat raidat ja rintaevien yläpuolella on valkeat laikut. Koiraan alapuoli on punertava, etenkin kutuaikaan, naaraan oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia läikkiä.

Itämeressä isosimppu kasvaa noin 30 senttimetrin pituiseksi. Kala on nopeakasvuinen, jo parivuotiaana 20-senttinen, viisivuotisena 30-senttinen. Atlantista on tavattu jopa 60-senttisiä simppuja. Ulkonäöltään isosimppu muistuttaa suuresti pienempää, myös Itämeressä esiintyvää piikkisimppua.

Levinneisyys
------------

Isosimppu elää Pohjois-Atlantin molemmilla rannikoilla ja myös siihen rajoittuvilla Jäämeren rannoilla sekä Itämeressä. Euroopassa levinneisyys ulottuu Biskajanlahdelta Huippuvuorille ja Vienanmereen ja Novaja Zemljalle, Amerikassa New Yorkista Grönlantiin ja Hudsoninlahdelle.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Isosimppu elää yleensä kovilla kivi- ja hiekkapohjilla ja leväkasvillisuudens seassa. Se syö pikkukaloja ja äyriäisiä sekä muita pohjaeläimiä, esimerkiksi kilkkejä ja simpukoita.

Lisääntyminen
-------------

Isosimppu lisääntyy talvella. Naaras laskee joulu-helmikuussa mätinsä yhtenä möykkynä johonkin pohjan koloon, jossa koiras hedelmöittää sen. Mätimunia suurella naaraalla voi olla 30 000 kappaletta. Koiras jää vartioimaan mätiä, kunnes poikaset kuoriutuvat parin kuukauden kuluttua.

Kalastus ja käyttö
------------------

Isosimppua voi saada sivusaaliina verkoilla ja pilkillä, mutta sillä ei ole taloudellista merkitystä, eikä sen lihaa pidetä hyvänä.

Lähteitä
--------

* Hannu Lehtonen: *Iso kalakirja - Ahvenesta vimpaan*. WSOY, 2003. ISBN 951-0-28134-4.
* *Myoxocephalus scorpius* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Risto Väinölä: Isosimppu – *Myoxocephalus scorpius* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Isosimppu *Luontoportti*. Viitattu 30.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Isosimppu (*Myoxocephalus scorpius*)
* LuontoPortti: Isosimppu (*Myoxocephalus scorpius*)
* Riista - ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Isosimppu (*Myoxocephalus scorpius*) (Arkistoitu – Internet Archive)
* ITIS: Myoxocephalus scorpius (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1481591
* Wikispecies: Myoxocephalus scorpius
* ADW: Myoxocephalus\_scorpius
* BOLD: 59602
* CoL: 456LW
* FishBase: 1329
* GBIF: 2333785
* iNaturalist: 47639
* IRMNG: 10978337
* ITIS: 167318
* NatureServe: 2.105656
* NBN: NBNSYS0000188618
* NCBI: 8097
* WoRMS: 127203

 |

 |
**Isoseppelvarpu** (*Neillia tanakae*) on ruusukasvien heimoon ja neillioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Itä-Aasiasta.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Isoseppelvarpu on pysty ja leveäkasvuinen kesävihanta pensas, joka kasvaa noin 2 metrin korkuiseksi ja yhtä leveäksi; vuotuinen kasvunopeus on 50 senttimetriä. Oksat ovat tiheitä ja säännöllisiä, kummaltakin puolelta kasvaa ohuita versoja. Juurakko koostuu suhteellisen harvoista, karkeista pääjuurista, jotka ovat levinneet laajalle alueelle. Silloin, kun kasvia lisätään pistokkaista, juurakosta kasvaa puumaisempi kuin siementaimilla. Kuori on alkuvaiheessa tummanruskeaa ja sileää, mutta muuttuu myöhemmin tummanharmaaksi ja kuoriutuu lopulta pois pitkinä nauhoina. Silmut ovat hajanaisia, irtoavia, soikeita ja punaruskeita. Lehdet ovat tavallisesti soikeita; niissä on kolme osaa, karkeasti hammaslaitainen reuna ja pitkä kärki. Suuret lehtilavat ovat munanmuotoisia. Yläpinta on tummanvihreä ja taittunut, kun taas alapinta on vaaleanvihreä. Ruskaväri vaihtelee oranssista punaiseen.

Kesä-heinäkuussa puhkeavat kukat kasvavat tertuissa. Yksittäiset kukat ovat kermanvalkoisia ja säännöllisiä, mutta hyvin pieniä. Hedelmä on karvainen tuppilo, joka kypsyy harvoin Tanskan oloissa.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Isoseppelvarpu kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Kiinan, Korean ja Japanin kosteissa vuoristometsissä, joissa se kasvaa aluskasvillisuuden seassa kuivassa, mineraalirikkaassa laavamaassa. Samoilla kasvupaikoilla kasvaa usein jalohortensiaa (*Hydrangea macrophylla*), japaninaralehteä (*Eleutherococcus sieboldianus*), kiiltopensasta (*Aucuba japonica*), japaninkellovaiveroa (*Pieris japonica*), köynnössorvarinpensasta (*Euonymus fortunei* var. *vegetus*), isokohtalonpensasta (*Clerodendron trichotomum*), isonietospensasta (*Deutzia scabra*) ja idänvarjoyrttiä (*Pachysandra terminalis*).

Lähteet
-------

1. ↑  *Neillia tanakae* Franch. & Sav. *GBIF*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  *Neillia tanakae* (Franch. & Sav.) Franch. & Sav. ex S.H.Oh *Plants of the World Online*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  *Stephanandra tanakae* Franch. & Sav. *Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet*. Viitattu 17.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isoseppelvarpu (*Stephanandra tanakae*)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Stor kranstop 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2112984
* Wikispecies: Neillia tanakae
* CoL: 73VLD
* GBIF: 2987948
* GRIN: 419948
* IPNI: 726824-1
* IRMNG: 10853252
* NCBI: 190010
* Open Tree of Life: 949917
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:726824-1
* WFO: wfo-0000988262

 |

 |
**Ante Ćorić** (s. 14. huhtikuuta 1997 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän siirtyi italialaiseen AS Romaan vuonna 2018 Kroatian liigassa pelaavasta Dinamo Zagrebista mutta pelaa kauden 2019–2020 lainalla espanjalaisessa Almeríassa. Ćorić on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ćorić teki debyyttinsä Dinamon edustusjoukkueessa 17-vuotiaana huhtikuussa 2014. Hänen veljensä Josip Ćorić on myös ammattilaisjalkapalloilija.

Ćorić on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa neljä ottelua, ensimmäiset kolme vuonna 2016 ja neljännen maaliskuussa 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Ante Coric AS Roma. Viitattu 12.10.2018. (italiaksi)
2. 1 2 3   Viitattu 8.12.2019.

  

Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Vargić |
2 Vrsaljko |
3 Strinić |
4 Perišić |
5 Ćorluka |
6 Jedvaj |
7 Rakitić |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 L. Kalinić |
13 Schildenfeld |
14 Brozović |
15 Rog |
16 N. Kalinić |
17 Mandžukić |
18 Ćorić |
19 Badelj |
20 Pjaca |
21 Vida |
22 Čop |
23 Subašić |
Valmentaja Čačić
**Saint-Siméon** on vajaan 1 400 asukkaan kunta Québecin provinssiin kuuluvalla Charlevoix’n alueella. Se sijaitsee Saint Lawrencen estuaarin pohjoisrannalla ja Québeciin johtavan maantien varrella, noin 40 kilometriä La Malbaien kunnasta koilliseen. Saint-Siméonin pinta-ala on runsaat 280 neliökilometriä, ja sen maisemaa hallitsevat pohjoisessa lukemattomat pienet järvet ja etelässä Noirejoki sekä Taillisvuori. Kesällä sieltä on säännöllinen lauttayhteys Saint Lawrencen etelärannalla sijaitsevaan Rivière-du-Loupin kaupunkiin. Kunnan suurin työllistäjä on metsäteollisuus, ja siellä sijaitsee Les Palissadesin metsäntutkimuskeskus.

Saint-Siméon on saanut nimensä Pyhältä Simonilta, joka oli yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta. Kunnan historia juontaa juurensa vuoteen 1869, jolloin Saint-Siméonin maaseurakunta irrotettiin itsenäiseksi Saint-Fidèle-de-Mont-Murrayn seurakunnasta. Kymmenen vuoden kuluttua kylä sai oman postitoimiston. Vuonna 1911 keskuskylä ja maaseurakunta erotettiin toisistaan 90 vuoden ajaksi, kunnes ne vuonna 2001 yhdistettiin nykyiseksi Saint-Siméonin kunnaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Community Profiles from the 2006 Census Statistics Canada.  Arkistoitu 24.8.2020. Viitattu 25.1.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Saint-Siméon Commission de toponymie Québec. Viitattu 25.1.2011. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kunnan virallinen sivusto
**Turkoosipiikkimakrilli** (*Caranx crysos*) on piikkimakrillien (Carangidae) heimoon kuuluva subtrooppisissa vesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pieni turkoosipiikkimakrilli.
Turkoosipiikkimakrillin tavallinen pituus on 40 senttimetriä ja maksimissaan se yltää 70 senttimetrin mittaan. Suurin tavattu paino on 5,1 kilogrammaa. Ruumis on muodoltaan pitkänomainen ja kohtuullisen litistynyt. Kuono on hieman pyöreä. Selkäevässä on yhdeksän piikkiä, joista kahdeksan on sen etuosassa ja yksi takaosassa. Peräevässä piikkejä on kolme. Yläleuka päättyy silmän keskikohtaan. Kylkiviivan suorassa takaosassa on 45–56 suomua. Selkäpuolen väritys vaihtelee vaalean oliivinvärisestä sinertävänvihreään. Kylkien väritys on hopeanharmaan ja kultaisen välillä. Nuorilla kaloilla on kyljissään noin 7 tummaa poikkiviivaa.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Turkoosipiikkimakrillia tavataan Tyynenmeren itä- ja länsiosassa. Se elää tavallisesti veden pelagisella vyöhykkeellä eikä ui kaukana rannikosta. Nuoria kaloja tavataan usein *Sargassum*-levien yhteydessä, ja ne menevät monesti laguuneihin ja estuaareihin.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Aikuisten turkoosipiikkimakrillien ravintoa ovat kalat, katkaravut ja muut selkärangattomat. Niiden kutu tapahtuu merellä päin tammi-elokuussa. Turkoosipiikkimakrillin elinikä on korkeintaan 11 vuotta.

Kalastus ja käyttö
------------------

Turkoosipiikkimakrillia pyydystetään luonnosta ruoaksi, syötiksi ja akvaariokauppaa varten. Lajia pyydetään avovesi- ja pohjatrooleilla, pyörönuotilla, kurenuotilla, verkoilla ja siimoilla. Dominikaanisessa tasavallassa ja Yhdysvalloissa sen vuosittainen kokonaissaalis on jopa 1 000 tonnia. Turkoosipiikkimakrillia markkinoidaan sekä tuoreena, suolattuna että pakasteena. Sitä esiintyy myös julkisissa akvaarioissa. Sen vankeudessa kasvattaminen kattaa suurimman osan julkisten akvaarioiden tarpeista, eikä pyydystyksellä niihin ole merkittävää vaikutusta lajin kantoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Herdson, D.: *Caranx crysos* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Markku Varjo, Lauri Koli ja Harri Dahlström: *Maailman kalojen nimet*, s. 77. Suomen Biologian Seura Vanamo, 2004. ISBN 951-9108-13-0.
3. 1 2 3 4  *Caranx crysos* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 28.1.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2288528
* Wikispecies: Caranx crysos
* ADW: Caranx\_crysos
* BOLD: 84618
* CoL: R2NP
* FishBase: 1933
* GBIF: 2390762
* iNaturalist: 96740
* IRMNG: 11056550
* ITIS: 168612
* IUCN: 154807
* NatureServe: 2.104187
* NBN: NHMSYS0020755072
* NCBI: 173309
* Plazi: B0DC6656-74FC-F459-63FA-80DA47FB9BEB
* WoRMS: 126802

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Pohjois-Suomi** oli Oulussa vuosina 1876–1882 ilmestynyt sanomalehti.

Oulun liikemiespiirit ja virkamieskunta perustivat *Pohjois-Suomen* tehtailija Hemming Åströmin johdolla suomenmielisten *Oulun Wiikko-Sanomien* vastapainoksi. Sen mukana ilmestyi aluksi ruotsinkielinen ilmoitusliite, kunnes vuoden 1877 alusta lehden julkaisuyhtiö Uleåborgs Truckeri Ab alkoi julkaista myös *Uleåborgs Tidningiä*. Ruotsinmielisestä taustaryhmästään poiketen *Pohjois-Suomi* oli linjaltaan maltillisen suomenmielinen. Tiheämmästä ilmestymisestään huolimatta se ei pärjännyt kilpailussa K. F. Kivekkään vuonna 1878 aloittaman jyrkän fennomaanisen *Kaiun* kanssa. Oulun vuoden 1882 suurpalo tuhosi lehden kirjapainon ja se jouduttiin lopettamaan.

Kahdesti viikossa ilmestyneen *Pohjois-Suomen* levikki oli suurimmillaan 900 kappaletta vuonna 1878. Sen päätoimittajina työskentelivät Johan Albert Bergman (1876–1877) ja August Vilhelm Ervasti (1877–1882).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 259. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pohjois-Suomi* digitoituna kansalliskirjastossa
**Turku Animated Film Festival** (TAFF) on Turussa vuosittain järjestettävä animaatioelokuvafestivaali. Vuodesta 2016 alkaen järjestetty TAFF on Suomen suurin animaatioelokuvaan keskittyvä tapahtuma. Elokuun lopulla järjestettävällä festivaalilla on kansainvälinen kilpailusarja alle 30-minuuttisille animaatioelokuville. Festivaali jakaa Grand Prix'n lisäksi Tough Eye Awardin sekä joukon muita palkintoja.

Palkitut elokuvat
-----------------

**2017**

Grand Prix: (Yle Uusi Kino Award) Dolls Don’t Cry, o: Frédérick Tremblay

Tough Eye Award: Wednesday with Goddard o, Nicolas Ménard

Paras ammattilaiselokuva: The Empty, o:  Dahee Jeong

Paras opiskelijaelokuva: My Father's room, o: Nari Jang

Kunniamainnta: Volcano Island, o: Anna Katalin Lovrity

Yleisöpalkinto: Negative Space, o: Max Porter & Ru Kuwahata

**2016**

Grand Prix: Three Fitted Flies, o: María Álvarez & Elisa Morais

Tough Eye Award: Life with Herman H. Rott, o: Chintis Lundgren

Kunniamaininta: Chulyen, a Crow’s Tale, o: Cerise Lopez & Agnes Patron

Yleisöpalkinto: Superbia, o: Luca Tóth

Lähteet
-------

1. ↑  Turku Animated Film Festival paljasti kilpailuelokuvat *ts.fi*.  14.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

Tapahtuman kotisivut
**Turku Jazz Orchestra** (**TJO**) on Turussa toimiva big band, joka on perustettu keväällä 2012. Orkesterin vaihtuvaan jäsenistöön kuuluu kolmisenkymmentä Turun seudun ammattimuusikkoa, joista kootaan aina 17-henkinen kokoonpano. Orkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina toimii säveltäjä-sovittaja Vellu Halkosalmi. 

Syksyllä 2016 Turku Jazz Orchestra julkaisi esikoisalbuminsa *Sulle salaisuuden kertoa mä voisin*, joka koostuu suomalaisista elokuvamusiikin klassikoista. Levyllä soittavat myös Turun filharmoninen orkesteri ja saksofonisti Jukka Perko, ja laulusolistina on Johanna Iivanainen. Levyn sisältö perustuu TJO:n toukokuussa 2015 kantaesittämään ohjelmistoon, jonka kanssa se on konsertoinut myös muualla Suomessa.

Vuonna 2013 Turku Jazz Orchestra esitti Quincy Jonesin sävellyksiä ja sovituksia, joita Vellu Halkosalmi oli saanut Jonesilta käyttöönsä tai poiminut tämän levytyksiltä. TJO on soittanut myös muun muassa Thad Jonesin bigband-sovituksia.

Turku Jazz Orchestran bigbandopisto tarjoaa yhtyesoiton opetusta harrastajille. Se koostuu kahdesta periodityyppisesti toimivasta orkesterista, joista toinen on suunnattu aloittelijoille ja toinen edistyneemmille.

Turku Jazz Orchestra on osa Turkuun vuonna 2016 perustettua Jazz City Turku -hanketta, jonka piiriin kuuluvat myös ympärivuotinen konserttisarja Flame Jazz sekä elokuisin järjestettävä Turku Jazz Festival.

Muusikot
--------

* kapellimestari, taiteellinen johtaja: Vellu Halkosalmi

### Trumpetit

* Petter Järvi
* Vesa-Pekka Kopakkala
* Rami Koskinen
* Tero Lindberg
* Timo Mansikka-aho

### Saksofonit

* Kimmo Gröhn
* Jusu Heinonen
* Juha Järvinen
* Tane Kannisto
* Jaakko Martikainen
* Pekka Välimäki
* Harri Wallenius

### Pasuunat

* Antti Hermaja
* Onni Kaarle
* Pekka Laurikka
* Anna-Maija Laiho-Ihekweazu
* Anna-Liisa Lindberg
* Sakari Mäkimattila
* Harri Mäntynen
* Saara Kitunen

### Piano

* Timo Kajamies
* Ville Vihko

### Kitara

* Ilpo Murtojärvi
* Jarno Sipilä
* Joni Vierre

### Basso

* Vesa Saloranta
* Olli-Pekka Kankimäki

### Rummut ja muut lyömäsoittimet

* Taneli Korpinen
* Karri Kerkelä
* Antti Samuelsson

### Äänitekniikka

* Oskari Kailes

Lähteet
-------

1. ↑  Turku Jazz Orchestra, Turku Jazz Orchestra. Viitattu 20.9.2016.
2. ↑  Turku Jazz Orchestra, Turun filharmoninen orkesteri ja Johanna Iivanainen: Levynjulkaisukonsertti Sulle salaisuuden kertoa mä voisin, Turku Jazz Orchestra. Viitattu 20.9.2016.
3. 1 2  Turku Jazz Orchestran kevätkausi, Suomijazz.com-sivusto 9.1.2015. Viitattu 20.9.2016.
4. ↑  Talo-Oksala, Eija: Vellu Halkosalmi & TJO yhteistyössä Quincy Jonesin kanssa (Arkistoitu – Internet Archive), Jazzrytmit 14.05.2013. Viitattu 27.5.2015.
5. ↑  Big Band -Opisto (Arkistoitu – Internet Archive), Turku Jazz Orchestra. Viitattu 20.9.2016.
6. ↑  Jazz City Turku -hankkeen kevät sujui yli odotusten, *Turun Sanomat* 25.7.2016. Viitattu 20.9.2016.
**Pohjois-Savon aluetoimisto** oli Savo-Karjalan sotilasläänin esikunnan ja vuodesta 2010 Itä-Suomen sotilasläänin esikunnan alainen asevelvollisuusasioita hoitanut aluetoimisto Kuopiossa vuosina 2008-2014.

Historia
--------

Aluetoimisto perustettiin 1. tammikuuta 2008 Kuopiossa toiminta-alueenaan Pohjois-Savon maakunta. Tehtävät aluetoimistolle luovutti lakkautettu Kuopion sotilasläänin esikunta, joka oli vastannut Pohjois-Savon maakunnasta vuoden 2007 loppuun.

Vuoden 2015 puolustusvoimauudistuksessa päätettiin supistaa aluetoimistojen lukumäärää ja samalle jäljelle jäävät liitetään sotilasläänien lakkauttamisen myötä joukko-osastojen alaisuuteen. Pohjois-Savon aluetoimisto liitettiin 31. joulukuuta 2014 osaksi Kainuun prikaatia.

Päälliköt
---------

Aluetoimiston päälliköinä olivat:

* eversti Jukka Hyttinen 1. tammikuuta 2008 - 31. joulukuuta 2009
* eversti Asko Muhonen 1. tammikuuta 2010 - 31. joulukuuta 2011
* majuri Pekka Ahonen 1. tammikuuta - 28. helmikuuta 2012
* everstiluutnantti Ensio Palosaari 1. maaliskuuta 2012 - 31. joulukuuta 2014

Lähteet
-------

* Tynkkynen, Pekka: Itä-Suomen sotilaslääni 2008-2014 - Idän lukko historiikki ISBN 978-951-25-2609-3

### Viitteet

1. ↑  Tynkkynen 2014 s.130-131
2. ↑  Tynkkynen 2014 s.134
3. ↑  Tynkkynen 2014 s.130
Näkymä Saint-Saturninin kylään.
**Saint-Saturnin** on kunta Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Puy-de-Dômen departementissa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 1 118. 

Saint-Saturnin sijaitsee Monne-joen laaksossa parikymmentä kilometriä etelään Clermont-Ferrandin kaupungista ja kuuluu sen esikaupunkialueeseen. Pohjoisessa kunnan rajanaapuri on Chanonat, koillisessa Saint-Amant-Tallende, kaakossa Saint-Sandoux, etelässä Olloix, lounaassa Cournols, lännessä Aydat ja luoteessa Saint-Genès-Champanelle.

Saint-Saturnin oli aiemmin kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Saturnin (Puy-de-Dôme)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Saint-Saturnin (Puy-de-Dôme)
**Turku Soundcheck** on vuodesta 2008 asti toiminut hiphop- ja reggaemusiikkiin, sekä näihin liittyviin muihin kulttuuri-ilmiöihin keskittyvä tapahtumasarja. Päätapahtuma järjestetään kesäkuun ensimmäisenä viikonloppuna Turun Klubilla ja Ravintolalaiva Katarinalla aurajokirannassa. Tämän lisäksi vakio-ohjelmaan kuuluu helmikuinen Turku Snowcheck.

Järjestettyjä tapahtumia
------------------------

### Turku Soundcheck esittää: Looptroop Rockers 20.4.2011

Looptroop Rockers (Swe), Turku Soundcheck DJs

### Turku Snowcheck 26.2.2011

Kemmuru vs Loost Koos, Nopsajalka vs Superjanne, Haamu vs Vieläki Lepposaa, Turku Deep Funk feat. Didier, Piitu, Tipa Hiihtopipo & Lauri Kavallus, Black Bear Sound, VJ Mattir, DJ Chuck Main, DJ Kujis, DJ Jürgen Macho

### Turku Soundcheck esittää: Kova Paketti 18.12.2010

Jukka Poika, Hannibal & Joku Roti Mafia, Turku Soundcheck DJs

### Turku Soundcheck 4.6.-6.6.2010

Devin The Dude (USA), Joey Fever (Swe), Ritarikunta, Kapteeni Ä-ni, Kemmuru, Joku Roti Mafia feat. Hannibal, Stepa, Edorf & Tykopaatti, Identical Cousins Hank’n'Frank, How To Make A Windmill feat. TKUG, Komposti Sound, Voltti Selectors, djsucks!, Black Bear Sound, DJ Sammy Jam & DJ Ink, DJ Supertyyli, DJ Double M, Graffiti workshop

### Turku Snowcheck 20.2.2010

Oi Pojat! (Asa, Puppa J,Raappana & Laineen Kasperi), DJ Leo Luxxxus & Kesken (Saurus), Black Bear Sound & Double M, djsucks!, DJ Beha, DJ Magnus 44

### Turku Soundcheck 5.6.-6.6.2009

Million Stylez (Swe), DJ Flash (Swe), DJ Flip (Irl), Marc Stretch (US), DJ Jon Kennedy (UK), Slow Hand Motëm (Can), Michael Black Electro & RPK, Kaikukasti, Puppa J, Bongo Rhino & Enrico, Thono Slowknow, Suhinators feat. Puppa J, Papa Zai, Renegade & Nestori, Ronskibiitti feat. TKUGStarz, The Gambit, Pouta Sound, Black Bear Sound, DJ Double M, Propah Riddim, DJ Leijonamieli, DJ Kiilo, DJ Nätti-Matti, djsucks!, Graffiti workshop

### Turku Snowcheck 20.2.2009

Punky Reggae Band featuring CStar + Puppa J, Raappana, Stepa + Herra Soppa, DJ J-Laini, Selektoni, Black Bear Sound, Haamu, Vieläki Lepposaa, djsucks!, DJ Double M, DJ Kelloggs, DJ Sammy Jam, DJ Magnus44

### Turku Soundcheck 6.6.-7.6.2008

Asa feat. Puppa J, Jukka Poika, Saurus, Serkkupojat, Pahat Viinit Orkesteri, Black Bear Sound, Pouta Sound, Rootfellas Sound, DJ Kelloggs, Ritarikunta, Nopsajalka, DJ Hank Holiday, MPV Sound, Superjanne, DJ Polarsoul, DJ Ionik, djsucks!, Graffiti workshop

Aiheesta muualla
----------------

* Turkusoundcheck.com (Arkistoitu – Internet Archive)
**Azadin torni** (pers. ‏برج آزادی‎, *Borj-e Azadi* 'Vapauden torni'; entinen nimi pers. ‏شهیاد آریامهر‎, *Šahyād Āryāmehr*, 'Kuninkaan torni') on Iranin suurimpia nähtävyyksiä. Torni sijaitsee Teheranissa, muutaman kilometrin päässä lentoasemalta. Azadin tornista on tullut Teheranin symboli samaan tapaan kuin Pariisissa Eiffel-tornista, Lontoossa Westminsterin palatsista ja New Yorkissa Vapaudenpatsaasta.

Rakennustyöt
------------

Torni rakennettiin vuonna 1971 Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhlapäivän kunniaksi. Tämä Iranin portiksi kutsuttu torni sai nimekseen *Šahyād Āryāmehr*, mutta islamilaisen vallankumouksen jälkeen vuonna 1979 se nimettiin Azadi-torniksi, joka tarkoittaa persiaksi vapautta. Torni on 50 metriä korkea, ja se on valmistettu valkoisesta marmorista, joka tuotiin Eṣfahānin provinssista. Torniin on käytetty yli 8 000 marmoripalaa. 2010-luvun alulla kiinnitettiin huomiota rakennuskompleksin rapistuneeseen kuntoon ja vaadittiin sen kunnostamista. Osasyyksi vioittumiseen mainittiin vuonna 2010 tehdyn muutostyöt, jossa sadeveden viemäröintiä poistettiin.

Tornin arkkitehtina oli iranilainen Hossein Amanat, joka oli vain 24-vuotias voittaessaan arkkitehtuurikilpailun. Hän on vähemmistöihin kuuluva bahai. Rakennusurakan sai Ghaffar Davarpanah Varnosfaderani, joka on Iranin suurin kivi- ja marmoriurakoitsija. Azadin tornin rahoituksesta huolehti viisisataa iranilaista teollisuusyrittäjää. Rakennustyöt alkoivat 16. lokakuuta 1971.

Tornissa yhdistyvät sassanistinen ja islamilainen arkkitehtuuri. Azadin torni on osa Azadin kulttuurikeskusta, ja se sijaitsee Teheranissa Azadin aukiolla.

Azadin aukio
------------

Azadin torni sijaitsee keskellä Azadin aukiota (persiaksi میدانِ آزادی eli 'Vapauden aukio'), joka on kuuluisa aukio Teheranissa. Aukiolla järjestetään usein mielenilmaisuja hallituksen puolesta. Aukio tunnettiin ennen nimellä *Šahyād* (persiaksi شهیاد eli 'Kuninkaan aukio'). Alueen pinta-ala on noin 50 000 m².
  

* Näkymä aukiolle 1971.Näkymä aukiolle 1971.
* Vuosien 2009–2010 vaaliprotestien aikana.Vuosien 2009–2010 vaaliprotestien aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hossein Amanat with Benjamin Tiven Bidoun, bidoun.org. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Azadi Tower (Borj-e Azadi) lonelyplanet.com. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Torbati, Yeganeh: Tehran's Azadi Tower, witness to history, victim of neglect  20.2.2013. Reuters.  Arkistoitu 23.7.2015. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Azadin torni** Wikimedia Commonsissa

* Tornin sivusto (persiaksi)
**Kelontekemän työväentalo** sijaitsee Kittilän kunnassa Kelontekemän kylässä ja on rakennettu vuonna 1950. Talon omistaa Kelontekemän Työväenyhdistys.

Rakennus
--------

Rakennus on kyläläisten itsensä suunnittelema, ja se on suurimmaksi osaksi rakennettu talkoilla. Talon hirsityöt teetettiin ammattityönä.

Alkuaan talossa oli pärekatto, mutta se on muutettu peltikatoksi vuonna 1970. Talon nurkkakivet korvattiin betonisokkelilla vuonna 1974. Rakennusta laajennettiin vuonna 1975 kahvilaosalla. Laajennus tehtiin puurunkoisena ja lautaverhoiltuna. Kaikki muutokset on tehty talkoovoimin.

Alkuaan talossa ei ollut sähköä. Myöhemmin taloon kustannettiin sähkö tanssien tuotoilla. Talon lämmittämiseen käytetään liikuteltavaa kuumailmapuhallinta, ja kahvilassa on sähköpatterit.

Talon huoneistoala on 209 m², salin koko on 88 m², näyttämö 43 m² ja ravintola 53 m².

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Taloa on käytetty yhdistyksen kokouksiin ja tanssitilaisuuksiin. Käyttö on ympärivuotista ja sitä vuokrataan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kelontekemän Työväenyhdistys ry Viitattu 11.10.2022
2. 1 2  Kittilän kylät *kittilankylat.fi*. Viitattu 11.10.2022.
3. 1 2  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 58. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
**Odobenocetops** on sukupuuttoon kuollut pienten hammasvalaiden suku plioseenilta. Fossiileja on löydetty Perun eteläosista. Kahden pitkän syöksyhampaan ansiosta se näytti mursun ja manaatin sekoitukselta.

Syöksyhampaat
-------------

Kolme *Odobenocetopsia*
*Odobenocetops* on ollut tutkijoiden mielenkiinnon kohteena suurten syöksyhampaidensa vuoksi. Koiraan oikeanpuoleinen hammas saattoi kasvaa jopa 1,35 metriä pitkäksi, kun taas vasen hammas ei yleensä kasvanut 25 senttiä pidemmäksi. Koiraat ovat saattaneet käyttää melko hauraita syöksyhampaitaan taistellessaan naaraista. Naaraiden syöksyhampaat olivat paljon pienemmät. Eläimellä ei ollut syöksyhampaiden lisäksi muita hampaita.

Elintavat
---------

*Odobenocetops* liikkui matalassa vedessä ja pysytteli lähellä merenpohjaa. Eräällä yksilöllä oli samankaltainen kaikuluotauselin kuin nykyisillä delfiineillä, jonka ansiosta se tuli toimeen myös täydellisessä pimeydessä. Merenpohjaa tonkimalla se löysi simpukoita, äyriäisiä ja kotiloita, joita se käytti ravintonaan. Lihaksikkaat huulet mahdollistivat sen, että se pystyi imemään simpukoita ulos kuoristaan.

*Odobenocetops* oli erinomainen uimari, mutta hengitti kaikkien nisäkkäiden tapaan ilmaa, joten se joutui nousemaan pinnalle sukellusten välissä. Se käytti voimakasta pyrstöään uidessaan. *Odobenocetopsilla* oli hyvä näkökyky, mutta kokonsa takia sillä ei ollut paljon vastusta haille, kuten jättimäiselle megalodonille. Syöksyhampaat eivät olleet tarpeeksi vahvat, että niitä olisi voinut käyttää taistelussa.

Luokittelu
----------

*Odobenocetops* kuului delfiininsukuisten valaiden yläheimoon, ja sen läheisimmät elävät sukulaiset ovat maitovalas ja sarvivalas.

Löydöt
------

*Odobenocetopsin* fossiileja tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 1993, ja siitä tunnetaan vieläkin vain muutama kallon ja luiden jäänne.

Katso myös
----------

* Valaiden evoluutio

Lähteet
-------

* Haines, Tim & Chambers, Paul: *Esihistoriallinen eläinmaailma*. Suomentanut Kaaro, Jani. Helsinki: Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.
* BBC - Science & Nature - Sea Monsters - Fact File: Odobenocetops Viitattu 8.4.2017 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 3D malli *Odobenocetopsin* tyyppiyksilöstä: Walrus whale (*Odobenocetops*) Smithsonian X 3D.  Arkistoitu 19.7.2014. Viitattu 8.4.2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131657
* Wikispecies: Odobenocetops
* BioLib: 38245
* EoL: 4528952
* Fossilworks: 62922
* GBIF: 4832373
* IRMNG: 1050896

 |

 |
**Odoardo Beccari** (1843–1920) oli italialainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hänet tunnetaan erityisesti jättipökkövehkan (*Amorphophallus titanum*) löytäjänä. Beccari löysi kasvin lyhyellä tutkimusmatkallaan Sumatran keskiosiin vuonna 1878.

Beccari syntyi marraskuussa 1843 Firenzessä. Hän opiskeli ensin Pisan ja Bolognan yliopistoissa, mutta lähti sitten Lontooseen, jossa hän opiskeli luonnonhistoriaa Kewin kasvitieteellisellä puutarhalla. Siellä ollessaan Beccari tapasi tunnettuja brittiläisiä luonnontieteilijöitä Hookereista Darwiniin. Erityisesti James Brookesta ja Beccarista tuli läheiset ystävät, ja Brooke järjesti Beccarin tutkimusmatkalle Malaijien saaristoon.

Vuonna 1865 Beccari lähti Sarawakin alueelle yhdessä italialaisen kollegansa Giacomo Dorian kanssa ja kaksikko matkaili alueella seuraavien kolmen vuoden ajan keräten näytteitä alueen kasveista ja eläimistä.

Beccari lähti Sarawakista 1868 ja palasi lyhyeksi ajaksi Eurooppaan, kunnes hän matkusti Etiopiaan, jossa hän avusti Italian siirtomaahallintoa hankkimaan nykyisen Eritrean alueen hallintaansa.

Vuonna 1877 Beccari palasi Malaijien saaristoon ja teki siellä uusia tutkimusmatkoja. Malaijien saariston lisäksi Beccari teki tutkimusmatkoja Intiassa, Malesiassa ja Uudessa-Seelannissa yhdessä ornitologi Luigi d’Albertisin kanssa. Vuonna 1902 Beccari julkaisi tutkimusmatkoistaan kokoomateoksen *Nelle Foreste di Borneo – Viaggi e Richerche di un Naturalista*. Teos sisälsi kuvauksia alueen kasveista ja eläimistä, minkä lisäksi siinä oli mustavalkokuvia alueen alkuperäisasukkaista. Kuvia on myöhemmin kritisoitu rasistisiksi, sillä alkuperäisasukkaita käsitellään teoksessa tutkimuskohteina kasvi- ja eläinlajien tapaan.

Vuonna 1878 tekemänsä tutkimusmatkan jälkeen Beccari palasi Firenzeen ja toimi vähän aikaa Firenzen kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Lopun elämänsä Beccari vietti Italiassa ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita Kaakkois-Aasian kasveista, erityisesti palmuista. Beccari kuoli lokakuussa 1920.

Lähteet
-------

* Linda Hall Library: Odoardo Beccari (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Odoardo Beccari** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kelsey Plum** (s. 24. elokuuta 1994 Poway, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. Hän on voittanut yhden maailmanmestaruuden ja pelannut WNBA:ssa kaudesta 2017.

Plum voitti Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden Espanjassa 2018. Vuonna 2015 hän saavutti hopeaa Pan-Amerikan kisoissa. Vuonna 2013 hän voitti kultaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa.

Plum edusti yliopistosarja NCAA:ssa Washingtonin yliopiston Huskies-joukkuetta vuosina 2013–2017. San Antonio Stars varasi hänet ensimmäisellä varausvuorolla WNBA:han vuonna 2017. Vuonna 2018 seuran nimeksi vaihtui Las Vegas Aces. Plum valittiin ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan tulokkaiden tähdistökentälliseen.

Talvikausina Plum on pelannut Turkissa Fenerbahçen joukkueessa. Kaudella 2017–2018 hän voitti Turkin mestaruuden ja hänet valittiin liigan loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Vuonna 2021 Plum oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti Tokion olympialaisissa naisten 3x3-koripallon ensimmäisen olympiakullan.

Lähteet
-------

1. ↑  PLUM Kelsey Tokyo 2020.  Arkistoitu 2.8.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Kelsey Plum WNBA. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kelsey Plum *Women's Basketball World Cup – Tenerife Spain 2018*. FIBA. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Kelsey Plum  12.2.2019. USA Basketball. Viitattu 21.4.2019. (englanniksi)
5. 1 2  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 40*, s. 245. Urheilumuseo, 2019. ISBN 978-952-6644-14-1.
6. ↑  Taranto, Steven: Tokyo Olympics 2020: Team USA wins gold medal in inaugural women's 3x3 Basketball tournament  28.7.2021. CBS Sports. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Sinun käskystäsi** on alkujaan kankaanpääläisen The Road -yhtyeen tekemä, järjestyksessään yhdeksäs studiolevy. Lukuun ei sisälly kahden ensimmäisen levyn remasteroitu Tupla-CD-julkaisu. Edellisten levyjen tapaan tämäkin on omakustanne.

"Sinun käskystäsi -albumi on The Roadia parhaimmillaan. Levy tarjoaa vajaan neljänkymmenen minuutin verran toinen toistaan tarttuvampia melodioita ja energisyyttä. Melodioista löytyy myös lempeyttä.

Kitarointi on jykevää ja rumpumättö kiivasta, koskettimet tuovat kuulautta. The Road on ollut samassa kokoonpanossa vuodesta 1985; soitto on tälläkin levyllä saumatonta. Raikka Hakamäen särmikäs rock-ääni tuo kokonaisuuteen ratkaisevan tärkeän lisän."

Kappaleet
---------

Kappaleiden sanoituksista on vastannut Antti Saarenketo, sävellyksistä Raikka Hakamäki ja sovituksista Raikka Hakamäki ja Jussi Pyysalo.

1. Tie – 3.50
2. Petetty – 3.27
3. Sinun käskystäsi – 3.50
4. Lahja – 2.41
5. Kuiskaus – 4.11
6. Rakkauden liekki – 3.45
7. Hän saapui – 3.45
8. Vasten tuulta – 4.15
9. Maailman tuulet – 4.15
10. Tuolla puolen – 4.36

Kokoonpano
----------

* Raikka Hakamäki ‎– kitara ja laulu
* Timo Vettenranta ‎– basso
* Ari Vettenranta ‎– rummut
* Jussi Pyysalo‎ – kosketinsoittimet ja taustalaulu
* Minna Pyysalo ‎– taustalaulu
* Sami S. Asp ‎– taustalaulu

Arvostelut
----------

* Keskisuomalainen: *positiivinen*

Lähteet
-------

1. 1 2  Unkuri, Juhana: The Road - Sinun käskystäsi  14.10.2011. Keskisuomalainen.  Arkistoitu 6.6.2014. Viitattu 3.6.2014.
Lena Olin ja hänen avio­miehensä Lasse Hallström vuonna 2013.
**Lena Maria Jonna Olin** (s. 22. maaliskuuta 1955 Tukholma) on kansain­välisen uran luonut ruotsalainen näyttelijä.

Varhainen elämä
---------------

Olinin molemmat vanhemmat olivat näyttelijöitä. Hänen isällään Stig Olinilla oli pää­osa useissa Ingmar Bergmanin varhais­kauden elo­kuvissa.

Ura
---

Ennen näyttelijä­uraansa Olin työskenteli mallina, ja hänet valittiin Miss Skandinaviaksi 1974. Hän opiskeli Tukholman teatterikorkeakoulussa 1976–1979, minkä jälkeen hänellä oli kiinnitys Dramateniin aina vuoteen 1991 asti. Yksi hänen ensimmäisistä elo­kuva­rooleistaan oli Tage Danielssonin elo­kuvassa *Picasson seikkailut* (1978). Ingmar Bergman ohjasi Olinia muun muassa elo­kuvassa *Fanny ja Alexander* (1982) ja televisio­elo­kuvassa *Harjoitusten jälkeen* (1984), jossa hänellä oli pää­rooli Erland Josephsonin vasta­näyttelijänä.

Olinin kansain­välinen läpi­murto­rooli oli Sabina Philip Kaufmanin ohjaamassa, Milan Kunderan saman­nimiseen romaaniin perustuvassa elo­kuvassa *Olemisen sietämätön keveys* (1988), jossa hänen vasta­näyttelijöinään olivat Daniel Day-Lewis ja Juliette Binoche. Paul Mazurskyn Singer-kuvausta *Vihassa ja rakkaudessa* (1989) hän sai parhaan nais­sivu­osan Oscar-ehdokkuuden. Olin on näytellyt myös muun muassa Mike Figgisin *Mr. Jonesissa* (1993) Richard Geren kanssa, Roman Polańskin *Yhdeksännessä portissa* (1999), puolisonsa Lasse Hallströmin ohjaus­työssä *Pieni suklaa­puoti* (2000), joka perustuu Joanne Harrisin menestys­romaaniin, sekä televisio­sarjassa *Alias*.

Yksityiselämä
-------------

Lena Olin on ollut naimisissa ohjaaja Lasse Hallströmin kanssa vuodesta 1994. He asuvat New Yorkissa. Olinilla ja Hallströmillä on yksi tytär, ja Olinilla on poika aiemmasta suhteesta näyttelijä Örjan Rambergin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lena Olin  22.12.2012. Ingmar Bergman Foundation. Viitattu 24.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  Stig Olin  20.12.2012. Ingmar Bergman Foundation. Viitattu 24.10.2015. (englanniksi)
3. ↑  Andersson, Jan-Olov: Lena Olin: "Jag gick på alla fyra och skällde som en hund" *Aftonbladet*.  29.9.2012. Tukholma:  Schibsted ASA & LO.  Arkistoitu 26.3.2019. Viitattu 26.3.2019. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lena Olin *Nationalencyklopedinissa*
* Lena Olin. *Ingmar Bergman Face to Face* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lego City** on yksi Lego-yhtiön vanhimmista tuotesarjoista. Siihen kuuluvat kaikki kaupunkiin liittyvät Lego-rakennussarjat, kuten erilaiset autot ja lentokoneet. Lähes kaikissa tuotesarjan tuotteissa on minihahmoja.

Historia
--------

Ensimmäiset Lego City -sarjan setit ilmestyivät **Lego Town** -nimellä 1970-luvun aikana. Alun alkaen nämä setit sisälsivät yleensä pohjalevyn päällä olevan rakennuksen ja siihen liittyviä kulkuneuvoja, kuten autoja tai helikoptereita. Mittakaava oli pienempi kuin nykyisissä seteissä. Minihahmojen keksimisen (1975) jälkeen mittakaavaa suurennettiin vuonna 1980 jotta hahmot saisivat uuden kodin Lego Town -sarjan seteistä. Alkuaikojen minihahmot eivät mahtuneet autojen sisälle, mikä vähensi paljon mahdollisuuksia leikkeihin.

Minihahmojen ilmestyminen auttoi paljon sarjan kehittämisessä. Kun autojen rakennustapa yhtenäistettiin, niiden lukumäärä suureni todella paljon. Myös rakennusten rakenne muuttui entistä suuremmaksi, samalla tosin palikkamäärää vähennettiin hieman.

Seuraavat suuret muutokset tapahtuivat 1980-luvun keskivaiheilla kun sen aikaisen **Lego Town** -teemaan alettiin kehittämään tuotteita, jotka olivat selkeästi erilaisia kuin tavanomaiset autot ja talot. Esimerkiksi vuonna 1985 Town-teemaan ilmestyi ensimmäinen lentokenttä-tuote  ja muutama muu ilmailuun liittyvät tuote. Town-teema kehittyi ja laajeni paljon tulevina vuosina kunnes vuonna 1992 ilmestyi ensimmäinen selkeästi oma aihekokonaisuus, tytöille suunnattu Paradisa-tuotesarja. Vaikka tuotesarja oli selvästi omanlaisensa, se silti kuului Town-teemaan erillisenä alateemana. Paradisan jälkeen tuli lukuisia muitakin alateemoja ja vielä nykyisestä **City**-teemasta löytää selviä alateemoja.

Alateemat
---------

Vaikka Lego Town -sarja sisältää useita näennäisesti erilaisia "teemoja" kuten ilmailu, poliisien toiminta sekä rakennustyömaa, ensimmäinen aito alateema oli vuodesta 1992 vuoteen 1997 ilmestynyt Paradisa. Sarjan setit olivat "tyttöjen makuun" tehtyjä rakennelmia, joiden aiheet vaihtelivat rantaelämästä hevosiin. Myös värit poikkesivat totutusta. Tavanomaisten Lego-settien värien tilalle olivat tulleet erilaiset pehmeät värit kuten pinkki ja valkoinen.

Lego City -sarjan sivusarjoja ovat:

* Space (2011)
* Paradisa (1992–1997)
* Sukeltajat (1997)
* Time Cruisers (1997–1998)
* Extreme Team (1998–1999)
* Res-Q (1998–1999)
* Space Port (1999–2000)
* City (1999–?)
* Arctic (2000)

Lähteet
-------

1. ↑  Setti 6392 Airport Bricksetissä

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjan virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bricksetin listaus Lego City -rakennussarjoista
**Blaze the Cat** on fiktiivinen hahmo *Sonic the Hedgehog* -sarjan videopeleistä. Hän on prinsessa toisesta ulottuvuudesta.

Hahmo
-----

Blaze muistuttaa monessa asiassa Sonicia. Blazen voimat perustuvat tulen käyttöön. Hän pystyy tulta ympärillään pyörittämällä suorittamaan samantyyppisiä hyökkäyksiä kuin Sonic. Blaze on voimakkaiden Solsmaragdien suojelija, kuten Knuckles the Echidna on Mestarismaragdin suojelija Sonicin ulottuvuudessa. Sol smaragdeilla on samoja voimia kuin Kaaossmaragdeilla, joten ne kiinnostavat muitakin. Kun Blaze saa kerättyä kaikki seitsemän Sol smaragdia, hänestä tulee entistä voimakkaampi Burning Blaze. Blazen arkkivihollinen on samasta ulottuvuudesta kotoisin oleva Eggman Nega. Blazen ystäviä ovat Silver the Hedgehog, Cream the Rabbit, Sonic the Hedgehog, Miles "Tails" Prower sekä Marine the Raccoon.

Blazen ensiesiintyminen on *Sonic Rush* -pelissä. Tri. Ivo "Eggman" Robotnik saapuu Blazen ulottuvuuteensa ja vie hänen vartioimansa Solsmaragdit, jolloin Blazen ja Sonicin maailmat eivät ole enää tasapainossa ja alkavat sulautua yhteen. Blaze seuraa Eggmania Sonicin maailmaan, jossa hän kohtaa Creamin. Hänellä ei ole oikeita ystäviä omassa maailmassaan, minkä vuoksi hän aluksi haluaa toimia yksin ja ilman apua. Sonic ja Blaze taistelevat pelissä kerran toisiaan vastaan, mutta tajuavat olevansa samalla puolella. He kukistavat Eggmanin ja Eggman Negan ja palaavat sitten omiin ulottuvuuksiinsa.

Blazella on ystävä nimeltä Silver the Hedgehog. Silverin erikoiskykynä on telekineesi, jota hän käyttää eniten ystäviensä ja erityisesti Blazen suojelemiseen. Vaikka Silver on naiivi, Blaze tavallaan pitää hänestä. Kaiken sen lisäksi *Sonic the Hedgehog* (2006) -pelin Silver tarinan lopussa, kun Silver yrittää imeä Solarista sieluunsa, muttei kykene tähän, sen sijaan Blaze, jonka sielu on tulessa, pystyy.*selvennä* Blaze onnistuu sulkemaan Solariksen sieluunsa, ja hän pyytää Silveria suorittamaan Chaos Controllin (siirtääkseen itsensä toiseen ulottuvuuteen). Silver epäröi. Hän sanoo, ettei pysty tekemään hänelle pahaa ja että Blaze on tämän ystävä. Blaze hymyilee ja kääntyy Silveriin päin. Hän sanoo "Olet niin naiivi, mutta juuri siitä sinussa pidän." Sitten Blaze imee Solarisin täysin itseensä ja alkaa haihtua. Silver huutaa "Blaze!" Blaze hymyilee ja sanoo "Onnea matkaan Silver!" minkä jälkeen Blaze lentää taivaaseen, ja tumma taivas muuttuu kauniiksi taivaaksi. Sen jälkeen Silver jää suremaan parasta ystäväänsä ja jatkaa eteenpäin.

Pelit joissa Blaze esiintyy
---------------------------

* *Sonic Rush*
* *Sonic the Hedgehog* (2006)
* *Sonic Rush Adventure*
* *Sonic and the Secret Rings* (avattavana hahmona)
* *Sonic Riders: Zero Gravity* (avattavana hahmona)
* *Mario & Sonic at the Olympic Games*
* *Super Smash Bros. Brawl* (avattavana figuurina)
* *Mario and Sonic at the Olympic Winter Games*
* *Sonic and the Black Knight*
* *Sonic Generations*
* *Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games*

Muut esiintymiset
-----------------

* *Sonic Archie* -sarjakuva
* *Sonic Universe* -sarjakuva

Aiheesta muualla
----------------

* Mobius Encyclopaedia (englanniksi)
* Sonic Retro (englanniksi)
**Legnica** (saks. *Liegnitz*) on kaupunki Ala-Sleesian voivodikunnassa Lounais-Puolassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 99 350 asukasta.

Historia
--------

Vuonna 1241 käydyssä Legnican taistelussa Henrik Hurskaan johtamat joukot kukistuivat mongolien hyökkäyksen alla.

Legnicaa ovat hallinneet germaaniset ja slaavilaiset heimot, Böömin kuningas, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta ja Habsburgit. Viimeksi mainittujen valtakaudella kaupungista tuli vahvasti saksalaisenemmistöinen, ja se tunnettiin saksankielisellä nimellä *Liegnitz*. Liegnitz kuului Saksaan vuoteen 1945 saakka, jolloin kaupunki luovutettiin toisen maailmansodan päätyttyä Puolalle. Saksalaiset asukkaat karkotettiin ja tilalle tuotiin puolalaisia asukkaita Neuvostoliittoon liitetystä Itä-Puolasta.

Kylmän sodan aikana 1945–1993 Neuvostoliiton Puolan-joukkojen päämaja oli Legnicassa, kaupungista noin kolmannes oli neuvostoarmeijan hallussa.

Kaupungissa alettiin 1950- ja 1960-luvuilla jalostaa lähialueilta louhittua kuparia ja nikkeliä.

Legnica oli vuosina 1975–1998 Legnican voivodikunnan hallinnollinen keskus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brinkhoff, T.: Legnica *citypopulation.de*. Viitattu 21.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Legnica Encyclopedia Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Legnica** Wikimedia Commonsissa