recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kohokuva Johann Heinrich Blasiuksesta Braunschweigin kasvitieteellisessä puutarhassa
**Johann Heinrich Blasius** (7. lokakuuta 1809 Eckerbach – 26. toukokuuta 1870, Braunschweig) oli saksalainen eläintieteilijä.

Blasius opiskeli luonnonhistoriaa Berliinissä. 1836 hänet nimitettiin Collegium Carolinumin, nykyisin Braunschweigin teknillinen yliopisto, luonnonhistorian professoriksi Braunschweigiin, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Hän oli perustamassa Braunschweigin kasvitieteellistä puutarhaa 1840. Hän perusti ja johti Braunschweigin luonnonhistoriallista museota 1859 alkaen. Hän matkusti Venäjän Euroopan puoleisessa osassa vuosina 1840 ja 1841 yhdessä Alexander Keyserlingin kanssa.

Blasiuksella oli ainakin kaksi poikaa, Rudolf Heinrich Paul Blasius ja Wilhelm August Heinrich Blasius, jotka molemmat olivat myös lintutieteilijöitä.

Johann Heinrich Blasius kuvaili ja nimesi muun muassa lapinuunilinnun.

Teoksia
-------

* Die Wirbeltiere Europas (1840), yhdessä Alexander Keyserlingin kanssa
* Reise im Europäischen Rußland in den Jahren 1840 und 1841. Braunschweig, George Westermann (1844)
* Fauna der Wirbeltiere Deutschlands (1857)

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kiipu** on noin 600 asukkaan kylä valtatien 2 tuntumassa Jänhijoen varrella Jokioisten kunnassa Kanta-Hämeessä. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä pohjoiseen Jokioisten keskustaajamasta, ja noin 15 kilometriä Forssasta luoteeseen. Vuonna 2003 Kiipu valittiin Kanta-Hämeen vuoden kyläksi.

Kiipun kylän kirjoitettu historia alkaa 1300-luvulta. Alueen ensimmäinen kartta piirrettiin 1710. Kylä levittäytyy laajalle alueelle Jänhijoen varsille, eikä varsinaista kyläkeskusta ole. Varsinainen Kiipun kylä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Minkiön asemalta. Kiipun kyläyhdistyksen kylätalo, vuonna 1953 ruotsalaisten lahjoitusvaroilla rakennettu entinen kunnan terveystalo, sijaitsee Jokioisten Museorautatien Minkiön aseman naapurissa. Kyläyhdistys ja museorautatie tekevät yhteistyötä eri tapahtumissa.

Kiipun kylän pohjoisosassa Humppilan rajalla on Kiipunjärvi, jonka rannalla sijaitsevat Jokioisten seurakunnan leirikeskus ja Jokioisten kunnan uimaranta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kanta-Hämeen vuoden kylä Hämeen kylät ry.  Arkistoitu 15.11.2007. Viitattu 27.8.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* LaunosNet: Kiipun kylä on satsannut tulevaisuuteen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kiipu ennen ja nyt – maiseman historiaa kuvin ja sanoin (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Jokioinen |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Jokioisten kirkonkylä (osa Forssan keskustaajamaa)
* Vaulammi

 |
|  |
| Rekisterikyliä | 
* Haapaniemi
* Jokioinen
* Jänhijoki
* Kiipu
* Lammi
* Latovainio
* Minkiö
* Niemi
* Ojainen
* Pellilä
* Rehtijärvi
* Saari
* Vaulammi

 |
|  |
| Koulupiirejä | 
* Luodesuo

 |

 |
Naisen olkavarsi
**Olkavarsi** (lat. *brachium*) on olkanivelen ja kyynärnivelen välinen osa yläraajasta. Niveliä yhdistää yksi luu, olkaluu. 

Olkavarren etuosassa on kolme lihasta (hauislihas, korppilisäke-olkaluulihas ja olkavarsilihas). Hauislihas on olkavarren alueen lihaksista suurin ja sen pääasiallinen tehtävä on kyynärnivelen koukistaminen. Sen muita tehtäviä ovat olkanivelen koukistus (käden nostaminen eteen) sekä kyynärvarren ulkokierto eli supinaatio. Olkavarsilihas koukistaa kyynärniveltä, korppilisäke-olkaluulihas ojentaa olkaniveltä.

Takaosan lihaksia eli ns. ojentajalihakset on vain kaksi (kolmipäinen olkalihas ja kyynärpäälihas). Näiden lihasten tehtävänä on ensisijaisesti kyynärnivelen ojentaminen. M. *triceps brachii* on myös olkanivelen ojentaja.

Olkaluun kehonpuolella kulkevat tärkeät kättä hermottavat hermot (n. *medianus*, n. *ulnaris*), sekä ravitsevat valtimot (a. *brachialis*). Lisäksi olkavarren läpi kulkee värttinähermo (n. *radialis*), joka hermottaa m. *triceps brachii*ta. N. *musculocutaneus* hermottaa olkavarren etuosan koukistajalihaksia.

Lihaksia ja hermoja ympäröi *fascia brachii*- sidekudoskerros. Fascia brachiin päällä on iho. Ihon ja fascian välissä kulkee kaksi suurta, pinnallista laskimoa: *v. basilica* kehon puolella olkavartta ja *v. cephalica* olkavarren ulkoreunalla.
Sudislavlin vaakuna.
**Sudislavl** (ven. Судисла́вль) on kaupunkimainen taajama Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Korba-joen rannalla 51 kilometriä Kostromasta koilliseen. Taajama on Sudislavlin piirin keskus. Viiden kilometrin päässä on Galitšin ja Jaroslavlin välisen rautatien Sudislavlin asema. Asukkaita on 5 000 henkeä (vuonna 2006).

Vuonna 1360 ensimmäisen kerran mainittu Sudislavl toimi kaupunkilinnoituksena 1500-luvulle saakka. 1700-luvulla se oli kauppakaupunki, josta vuonna 1719 tuli Kostroman provinssiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1778 kihlakunnan hallinto siirrettiin Buihin. Vuonna 1925 Sudislav alennettiin kyläksi ja vuonna 1963 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Nykyään Sudislavlissa on mm. puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1758 rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali, Vladimirin jumalanäidin kirkko, 1800-luvun kauppahalli ja kauppiastalot. Taajamassa toimii kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 251. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sudislavl**.
* Sudislavlin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Olkileipä** oli viljan oljista leivottua hätäleipää eli leivän muodossa nautittavaa hätäruokaa. Olkileipä oli huonointa mahdollista hätäleipää. Sen valmistus aloitettiin pilkkomalla oljet silpuksi huhmaressa ja kuivaamalla säkkeihin pantu silppu uunin luona. Kuiva olkisilppu jauhettiin käsikivien avulla, mutta paraskaan mylly ei saanut aikaan hienoa jauhoa, vaan tuotoksena oli liukkaita ja pisteleviä kuituja. Olkijauho ei liuennut kunnolla taikinaan, joten siitä oli mahdotonta muotoilla kunnon leipiä. Siksi taikina levitettiin päreistä tehtyjen vanteiden sisään, paistettiin vanteiden kera ja syötiinkin vanteiden sisältä, sillä leipänäkään leipomukset eivät pysyneet koossa. Olkileipä vahingoitti syöjänsä suolistoa ja pidempään käytettynä altisti huonon ravintosisältönsä vuoksi taudeille.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 4, palstat 1263–1265, hakusana hätäleipä. Helsinki: Otava, 1932.
2. ↑  Vuorela, Toivo: *Suomalainen kansankulttuuri*, s. 280. 3. painos. Helsinki: WSOY, 1983. ISBN 951-0-07191-9.
**Suellen "Sue" Myrick** (o.s. **Wilkins**, s. 1. elokuuta 1941 Tiffin, Ohio) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 1995–2013 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Pohjois-Carolinasta.

Ura
---

Myrick toimi ennen poliittista uraansa muun muassa itse perustamansa Myrick Advertising and Public Relations -yrityksen toimitusjohtajana Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Vuonna 1983 hänet valittiin Charlotten kaupunginvaltuustoon, jonka jäsen hän oli vuoteen 1985, ja vuonna 1987 ensimmäisenä naisena Charlotten pormestariksi. Hän voitti tuolloin istuvan pormestarin, demokraatti Harvey Ganttin. Gantt oli kaupungin ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari.

Myrick toimi Charlotten pormestarina kaksi kaksivuotiskautta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän pyrki Yhdysvaltain senaattiin Pohjois-Carolinasta, mutta jäi republikaanien esivaaleissa toiseksi Lauch Fairclothin jälkeen. Vuonna 1994 hän pyrki onnistuneesti Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen perinteisesti konservatiivisesta Pohjois-Carolinan yhdeksännestä vaalipiiristä. Hän voitti ensin republikaanien esivaaleissa Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen vähemmistöjohtajan David Balmerin ja myöhemmin varsinaisissa vaaleissa demokraatti Rory Blaken. Myrick sai tuolloin 65 prosenttia annetuista äänistä ja kaikissa myöhemmissä vaaleissaankin vähintään 63 prosenttia.

Myrick toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä yhdeksän kaksivuotiskautta, tammikuusta 1995 tammikuuhun 2013. Hän ei ollut ehdolla kymmenennelle kaudelle vuoden 2012 vaaleissa. Myrick oli edustajainhuonevuosinaan yhteensä kuuden eri valiokunnan jäsen, budjettivaliokunnan, energia- ja kauppavaliokunnan, pienyritysvaliokunnan, sääntövaliokunnan, tiedevaliokunnan ja tiedusteluvaliokunnan. Hän toimi myös yhden tiedusteluvaliokunnan alivaliokunnan (Subcommittee on Terrorism, Human intelligence, Analysis and Counterintelligence) puheenjohtajana.

Myöhemmin Myrick on muun muassa toiminut Footwear Distributors and Retailers of America -järjestön ja The Inspiration Networks -televisioyhtiön lobbarina.

Yksityiselämä
-------------

Sue Myrick on ollut kahdesti naimisissa, ensin Jim Forestin ja vuodesta 1977 Ed Myrickin kanssa. Hänellä on kaksi poikaa ensimmäisestä liitostaan. Toinen pojista, Dan Forest, valittiin vuonna 2012 Pohjois-Carolinan varakuvernööriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  MYRICK, Sue *Women in Congress, 1917 to present*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Sue Myrick *Archives of Women's Political Communication*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Funk, Tim: Why Sue Myrick dumped Robert Pittenger to back his opponent *The Charlotte Observer*.  2.6.2016. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Laura Kuulasmaa** (KTM) on suomalainen digitaalisen kaupan ammattilainen ja järjestöjohtaja.

Kuulasmaan Kauppakorkeakoulun maisteritutkielma käsitteli teleoperaattorin roolia digitaalisen musiikin jakelussa.

Kuulasmaa työskenteli vuodesta 2000 Elisalla eri tehtävissä. Kuulasmaa on ollut perustamassa Elisalle digitaalisen musiikin kauppaa ja *Elisa Kirjassa* lanseeraamassa ensin *Elisa Äänikirjaa* 2010 ja sitten *Elisa Kirjaa*.

Vuodesta 2013 Kuulasmaa oli Elisa Viihde -palvelussa tuottajana ja tilaajana. Elisasta tuli suomalaisten av-tuotantojen toiseksi suurin ostaja heti Yleisradion jälkeen. Kuulasmaa hankki *Elisa Viihteelle* yli 50 kotimaista sarjaa ja yli 150 pitkää elokuvaa.

Kuulasmaa valittiin Audiovisual Producers Finland – APFI ry:n toiminnanjohtajaksi 2021. APFI:n tehtäviin kuuluu suomalaisten elokuva- ja tv-tuottajien edunvalvonta, kansainvälistymisen edistäminen ja tekijänoikeuksien kollektiivinen hallinnointi.

Lähteet
-------

1. 1 2  "En sano, että mainostajat sanelisivat sarjojen sisältöä, mutta mainospaikat pitää myydä" | Image *www.apu.fi*.  19.12.2020. Viitattu 7.6.2022.
2. ↑  "Aina voi ja kannattaa oppia uutta" *Elisa Ideat*.  9.6.2016. Viitattu 7.6.2022.
3. ↑  Laura Kuulasmaa *Göteborg Film Festival*. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
4. 1 2  7 Lokakuun, 2021- Ajankohtaista: Laura Kuulasmaa APFI:n uudeksi toiminnanjohtajaksi *APFI*.  7.10.2021. Viitattu 7.6.2022.
5. ↑  Toiminta *APFI*. Viitattu 7.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Laura Kuulasmaa Elonetissä.
**Malaja Purga** (ven. Ма́лая Пурга́, udmurtiksi Пичи Пурга, *Pič́i Purga*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Iževskistä lounaaseen. Kylä on Malaja Purgan piirin keskus. Asukkaita on 6 900 henkeä (vuonna 2002).

Kylä on perustettu Kazanin kaanikunnan valloituksen aikaan 1500-luvun puolivälissä. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä, tataareja ja mareja.

Malaja Purgan kautta kulkee Iževskin ja Možgan välinen maantie. Lähistöllä sijaitsee Agryzin rautatieasema. Kylässä toimii elintarviketeollisuutta sekä maatalouden ja öljyntuotannon tukipalveluja. Siellä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, musiikkikoulu, kirjasto ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 469. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Malaja Purgan piirin sivusto (venäjäksi)
**Jusupovin palatsi** (ven. Юсу́повский дворе́ц, *Jusupovski dvorets*) on Pietarin keskustassa Moikan rannalla sijaitseva klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki.

Rakennuksen pohjana on 1700-luvun puolivälissä rakennettu kaksikerroksinen kreivi Pjotr Šuvalovin talo. 1770-luvun alussa arkkitehti Jean-Baptiste Vallin de la Mothe rakensi sen uudelleen Andrei Šuvalovia varten. Palatsin askeettista julkisivua koristaa doorilainen pylväikkö. Huomion arvoinen on myös ankaran monumentaalinen sisäpiha. 1830-luvulla rakennus siirtyi ruhtinas Nikolai Jusupoville. Hän rakennutti palatsiin siiven, johon kuuluu suuri valkoinen pylvässali (arkkitehti Andrei Mihailov). Sisätilojen uudistaminen jatkui 1910-luvulle saakka. Niistä näyttävin on rokokootyylinen teatterisali.

Vuoteen 1917 saakka palatsi kuului Jusupovin perheelle. Joulukuun 29. päivän vastaisena yönä 1916 (gregoriaanisen kalenterin mukaan) Feliks Jusupovin johtamat salaliittolaiset murhasivat siellä tsaariperheen suosioon päässeen seikkailijan Grigori Rasputinin. Rakennuksen pohjakerroksessa toimii tapahtumalle omistettu näyttely. Lokakuun vallankumouksen jälkeen palatsi toimi museona, ja vuonna 1925 siitä tuli valistustyöntekijöiden kulttuuritalo ("Opettajien talo"). Rakennus vaurioitui pahasti toisen maailmansodan pommituksissa, mutta on sen jälkeen restauroitu.

Jusupovin palatsin osoite on Moikan rantakatu 94. Lähimmät metroasemat on Sennaja ploštšad ja Sadovaja.

Pietarissa Fontankan rannalla on myös toinen, 1700-luvun puolivälissä rakennettu Jusupovin palatsi. 1790-luvulla sen uudisti arkkitehti Giacomo Quarenghi. Tämän palatsin osoite on Fontankan rantakatu 115.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 682. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. ↑  Kirikov, Boris: *Arhitekturnyje pamjatniki Sankt-Peterburga*, s. 128–130. Sankt-Peterburg: Kolo, 2005. ISBN 5-901841-33-6.
3. ↑  Nironen, Jarmo: *Suomalainen Pietari*, s. 72. Vantaa: Novomedia, 1999. ISBN 951-98381-0-4.
4. ↑  Vitjazeva V.A. & Kirikov, B.M.: *Leningrad: Putevoditel*, s. 168. Leningrad: Lenizdat, 1987.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jusupovin palatsi**.
* Jusupovin palatsin sivusto (venäjäksi), (englanniksi)
* Jusupovin palatsi Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Malaja Purgan piiri Udmurtian kartalla.
**Malaja Purgan piiri** (ven. Малопурги́нский райо́н, *Malopurginski raion*, udmurtiksi Пичи Пурга ёрос, *Piči Purga joros*) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 223 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 33 058 henkeä.

Malaja Purgan piirin vaakuna
Piiri sijaitsee Udmurtian eteläosassa. Idässä se rajoittuu Možgan, luoteessa Uvan, pohjoisessa Zavjalovon, idässä Sarapulin ja kaakossa Kijasovon piireihin sekä etelässä Tatarstanin Agryzin piiriin. Hallinnollinen keskus on Malaja Purgan kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa.

Seudun länsiosa sijaitsee Možgan ylängöllä ja itäosa Sarapulin ylängön länsireunalla. Keskiosan kautta virtaa Ižjoki. Pinta-alasta noin 30 % on metsää. 

Piirin kautta kulkee Kazanin ja Iževskin välinen rautatie sekä Iževskin ja Jelabugan välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 37 kilometriä.

Väestöstä 78,1 % on udmurtteja, 17,8 % venäläisiä ja 2,4 % tataareja.

Seudulla on öljynporausta sekä koneenrakennus-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn.

Ohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä näyttelijä Ville Haapasalo vierailee kuvausryhmineen Malaja Purgan piirissä kahdesti. Ensin käydään piirin itäosissa Buranovon kylässä Euroviisuissa 2012 hyvin menestyneen Buranovskije babuški-ryhmän jäsenten kotona. Myöhemmässä jaksossa tutustutaan udmurttilaisiin kansanparantajiin Sundukovon kylässä (Сундуково), joka sijaitsee linnuntietä vajaa kilometriä Buranovosta etelään.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 30.7.2014. (venäjäksi)
2. ↑  V.H. Peihvasser: *Novyi Atlas avtomobilnyh dorog 2006–2007. Rossija – Strany SNG – Pribaltika* 1:750 000, 1:1 500 000 (+ 1:4000 000). Minsk: Tribum, 220053 g. Minsk.  ISBN 985-409-072-8.  (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malaja Purgan piiri**.
* Malaja Purgan piiri Udmurtian tasavallan sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Malaja Purgan piiri Udmurtian valtioneuvoston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Malaja Purgan piiri Den-uutistoimiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |
**Voitonjako** tarkoittaa yrityksen tekemän voiton jakamista yrityksen omistajille. Voitonjaon tavat riippuvat yrityksen yhtiömuodosta. 

Osakeyhtiön voitonjako tapahtuu tavallisimmin osinkoina. Muita voitonjakotapoja ovat mm. pääoman palautus*selvennä* ja omien osakkeiden ostaminen.

Osuuskunnan voitonjako tapahtuu ylijäämän palautuksena, asiakashyvityksenä (bonus) tai osuuskorkona.

Avoimen yhtiön ja kommandiittiyhtiön voitonjako tapahtuu yksityisottoina ja voitto-osuuksien maksuina. Kommandiittiyhtiössä yksityisoton voi tehdä vain vastuunalainen yhtiömies.

Yksityisen elinkeinonharjoittajan voitonjako tapahtuu yksityisottojen muodossa. Yksityisotto tarkoittaa, että yrittäjä ottaa yrityksestä itselleen rahaa tai muuta omaisuutta.

Lähteet
-------

* Taloustiedon taloussanasto, Taloustieto r.y. 1987, ISBN 951-628-145-1.

### Viitteet

1. 1 2  Varojen siirto yrittäjän yksityiskäyttöön - YRITYSTOIMINTA *www.tieto.osaavayrittaja.fi*.  Arkistoitu 8.8.2018. Viitattu 8.8.2018.
2. ↑  Miten saat liikuttaa rahaa oman taskun ja firman välillä? - Talousverkko *Talousverkko*.  16.1.2017. Viitattu 8.8.2018.
**Juha Kere** (s. 28. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen geenitutkija ja professori. Hän on ollut Tukholmassa Karoliinisen instituutin molekyyligenetiikan professori vuodesta 2001 ja on sen biopankin tieteellinen johtaja vuodesta 2003. Hän on vuodesta 1992 ollut Helsingin yliopiston molekyyligenetiikan dosentti.

Kere väitteli tohtoriksi leukemiasta 1989. Sen jälkeen hän toiminut tutkijana Yhdysvalloissa 1990–1993 ja eri tehtävissä Turun ja Helsingin yliopistoissa. Hän oli perustamassa Suomen genomikeskusta ja oli sen johtaja 1998–2001, jolloin hän siirtyi Tukholmaan. Hän on tutkinut kainuulaista geeniperimää ja nousi julkisuuteen "kaljugeenin" löytäjänä. *lähde?*

Kere on ryhmässä, joka valmistelee lääketieteen Nobel-palkinnon valintaa ja on myös varsinaisessa valintatoimikunnassa. Kere sai vuonna 2011 Matti Äyräpään palkinnon.

Keren edesmennyt puoliso oli ihotautiopin professori Ulpu Saarialho-Kere. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kainuu on aarreaitta kaljugeenin keksijälle.  *Helsingin Sanomat*, 28.8.2008. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.1.2011.
2. ↑  Matti Äyräpää -palkinto geenitutkija Kerelle  7.1.2011. YLE. Viitattu 7.1.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Lukihäiriögeeni tunnistettu[vanhentunut linkki]
* Dysleksian (luki-häiriön) biologinen tausta[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Malaise-pyydys
**Malaise-pyydys** on iso telttamainen rakennelma, jota käytetään lentävien hyönteisten kiinni ottamiseen. Pyydys on yleensä materiaaliltaan teryleeniverkkoa erivärisenä.*selvennä* Hyönteiset lentävät pyydyksen sisällä seinään ja torven muotoisena se supistuu päätyen keräysastiaan pyydyksen huipulla. Astiassa on ainetta, joka huumaa tai tappaa sen vaikutusalueelle joutuneen hyönteisen. Pyydyksen kehitti René Malaise vuonna 1934.
Pyydyksen sijoittelussa on huomioitava sijainti, maanmuodot, kasvillisuus ja veden läheisyys. Ideaalisia paikkoja pyydykselle ovat metsässä sijaitsevat avoimet käytävät, aukiolla kasvavat korkeat kasvit, ja purojen ja metsien reunoilla. 

Pyydyksellä voidaan ideaalisena päivänä saada pyydystettyä jopa 1000 hyönteistä.
Pyydyksen toimintaan ei huomattavasti vaikuta edes sade. Malaise-pyydykseen voidaan liittää lamppu, jonka avulla se toimii valoansana. Valo houkuttelee pimeässä hyönteisiä pyydykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Malaise, Rene. 1937. A new insect-trap. Entomologisk Tidskrift, Stockholm. 58: 148—60, figs.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malaise-pyydys**.
* Suomen kukkakärpäset: Malaise-pyydyksen teko-ohjeet *poutaa.net*. Viitattu 10.3.2013. (suomeksi)
**Gordon Arthur Delamont** (27. lokakuuta 1918 Moose Jaw, Saskatchewan – 16. tammikuuta 1981 Toronto, Ontario) oli kanadalainen musiikkipedagogi, kirjailija, säveltäjä ja trumpetisti. Delamont oli johtava musiikkikasvattaja ja teoreetikko, josta tuli vaikutusvaltainen hahmo taidemusiikkia ja jazzia yhdistäneessä liikkeessä. *Canadian Encyclopedia* nimeää Delamontin tunnetuimmaksi saavutukseksi toimimisen opettajana useille Kanadan huomattavimmista jazzmuusikoista.

Delamontin johdolla opiskelivat muiden muassa Peter Appleyard, Gustav Ciamaga, Ron Collier, Jimmy Dale, Hagood Hardy, Paul Hoffert, Moe Koffman, Rob McConnell, Ben McPeek, Birnie Piltch, Fred Stone, Norman Symonds ja Rick Wilkins.

Delamont kirjoitti muun muassa useita teoksia jazzsäveltämisestä ja -sovittamisesta. Näistä teoksista on tullut eri yliopistokursseilla vaadittuja tekstejä, ja niitä on käännetty japaniksi ja italiaksi. Säveltäjänä Delamontin tunnetuin teos on *Canadian Encyclopedian* mukaan *Three Entertainments for Saxophone Quartet* (1969, 1970), jota on esitetty laajalti Atlantin valtameren molemmilla puolilla ja jonka levytti New Yorkin saksofonikvartetti. Muihin Delamontin sävellyksiin kuuluvat *Allegro and Blues* (jazzorkesterille, 1962), *Portrait of Charles Mingus* (oktetille, 1963), *Ontario Suite* (sopraanolle ja orkesterille, 1965, 1967), *Centum* (1966, yhtyeelle), *College No. 3* (1967, 1970), *Song and Dance* (1967, 1970), *Moderato and Blues* (vaskikvintetille, 1973, 1974) sekä *Conversation for Flugelhorn and Alto Saxophone* (1977).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Gordon Delamont


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Metro International** on ruotsalainen mediatalo, jonka pääkonttori sijaitsee Luxemburgissa. Metro julkaisee ilmaisjakelulehtiä arkipäivisin ympäri maailman. Metro perustettiin Tukholmassa vuonna 1995. Pääkonttori siirrettiin Lontooseen vuonna 1998 ja sittemmin Luxemburgiin. 

Metroa on julkaistu pääkaupunkiseudulla vuodesta 1999 alkaen. Lehden Helsingin-painos siirtyi Sanoman omistukseen 1. syyskuuta 2006. Samaan konserniin kuului jo ennestään Uutislehti 100. Uutislehti 100 ja Metro jatkoivat aluksi ilmestymistään rinnakkain profiloituen hieman eri kohderyhmiin ja jakelualueisiin. Myöhemmin Uutislehti 100 lakkautettiin ja muutamia sen osastoja, kuten suosittu tekstiviestipalsta, siirrettiin Metroon. Metro-lehden nimeksi muutettiin *HS Metro* vuonna 2016. Keväällä 2020 ilmoitettiin HS Metro-lehden lopettamisesta. Viimeisen numeron ilmestymispäivä oli 17. huhtikuuta 2020.

Historia
--------

Metro-konseptin loi ruotsalainen mediayhtiö Modern Times Group. Ensimmäinen Metro-lehti näki päivänvalon Tukholmassa helmikuussa 1995. Metro irrottautui Modern Times Groupista omaksi yhtiökseen Metro International S.A:ksi elokuussa 2000 ja se on listattu Tukholman pörssiin. Metro laajenee voimakkaasti uusille markkinoille ja on maailman suurin ja nopeimmin kasvava kansainvälinen kaupunkilehti. Tällä hetkellä Metro ilmestyy 21 maassa ja yli 100 suurkaupungissa. Lukijoita on päivittäin yli 21 miljoonaa.

Metron julkaisukaupungit
------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Alicante
* Amsterdam
* Ateena
* Barcelona
* Bordeaux
* Boston
* Bologna
* Budapest
* Busan
* Castilla-La Mancha
* Chillán
* La Coruña
* Ciudad de México
* Concepción
* Curicó
* Dublin
* Elche
* Firenze
* Galicia
* Genova
* Göteborg
* Hongkong
 | * Kööpenhamina
* Lille
* Lissabon
* Lyon
* Madrid
* Málaga
* Marseille
* Milano
* Monterrey
* Montreal
* Nantes
* New York
* Ottawa
* Pariisi
* Philadelphia
* Pietari
* Porto
* Porto Alegre
* Praha (1997–)
* Rancagua
* Rennes
* Rooma
* Rotterdam
* Santiago
 | * Sevilla
* Skåne
* Soul
* Strasbourg
* Talca
* Talcahuano
* Torino
* Toronto
* Toulouse
* Tukholma
* Valencia
* Valparaíso
* Vancouver
* Varsova
* Venetsia
* Viña del Mar
* Århus
* Zagreb
* Zaragoza
 |

Maat, joissa Metro ilmestyy (merkitty vihreällä).

Lähteet
-------

1. ↑  Joukkoliikennelehti Metro Sanomalle  11.8.2006. Sanoma Oyj.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 12.1.2016.
2. ↑  Metro-lehden 21-vuotinen taival päättyy – Viimeinen numero ilmestyy pääsiäisen jälkeen *HS*.  9.4.2020. Viitattu 7.7.2020.
3. ↑  Facts & Figures *Metro*. Viitattu 26.11.2017.
**Francisco Kröpfl** (26. helmikuuta 1931 Temesvár – 15. joulukuuta 2021 Palermo, Buenos Aires) oli argentiinalainen säveltäjä.

Kröpfl syntyi silloisella Unkarin (nykyisen Romanian) alueella, mutta muutti Argentiinaan 1-vuotiaana. Hän sai pianonsoiton opetusta 6-vuotiaasta sekä harmonian ja kontrapunktin opetusta 10-vuotiaasta asti. Hän teki varhaisesta saakka työtä jazzin parissa. Kiinnostus jazzia kohtaan osoittautui pysyväksi. Avantgardistiseen musiikkiin Kröpflin perehdytti Juan Carlos Paz. Hän tutustui myös Pierre Bouleziin, joka vaikutti vahvasti hänen myöhempään uraansa. Kröpfl itse vaikutti oleellisesti elektroakustisen musiikin kehitykseen Argentiinassa. Musiikkikriitikko Federico Monjeau luonnehtikin häntä "elektroakustisen musiikin patriarkaksi". Hän perusti musiikkialan instituutioita, joihin kuuluvat Federación Argentina de Música Electrocústica ja Estudio de Fonología Musical. Lisäksi Kröpfl työskenteli opettajana Buenos Airesin yliopistossa ja opetti lukuisia yksityisoppilaita. Hän kehitti itse omat sävellyksen ja musiikkianalyysin metodologiansa.

Kröpfl ei koskaan jättänyt akustisen musiikin säveltämistäkään vaan laati myös orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia sekä oopperoita. Hän oli kiinnostunut audiovisuaalisuudesta ja teki poikkitaiteellista yhteistyötä muiden muassa Ricardo Aronovichin ja Aldo Persanon kanssa. Gustavo Beytelmannin kanssa hän sävelsi musiikin elokuvaan *Quebracho*. Kröpfl kuoli kotonaan 90 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Murió el compositor Francisco Kröpfl Clarín

Aiheesta muualla
----------------

* Francisco Kröpfl Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sampo** on osakeyhtiö F. Tilgmannin vuonna 1904 julkaisema suomalainen lautapeli, joka sijoittuu *Kalevalan* maailmaan.

Peli on tyypiltään noppapeli, jossa pelaajat heittävät vuorollaan noppaa ja siirtävät pelinappuloitaan pelilaudalla. Se on puhtaasti noppaonneen perustuva eikä siinä ei ole lainkaan taitoelementtiä. Saavuttuaan eri ruutuihin pelaajat seuraavat niissä annettuja ohjeita ja kuvauksia. Tarinallisten ohjeiden avulla pelaaja voi tutustua *Kalevalaan* ja sen taustoihin. Pelin alaviitteissä avataan *Kalevalan* keskeisiä paikkoja ja henkilöitä.

*Kalevala*-aiheinen taide oli suosittua 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa ja Kalevala-aiheet vaikuttivat koko visuaalisen kulttuurin kenttään. Sammon pelilaudan kuvitusta on pidetty hyvin taidokkaana aiheensa edustajana. Suomen pelimuseon mukaan pelin kansallisromanttinen taide on Samuel von Bellin käsialaa. Von Bell tunnetaan myös muista *Kalevala*-aiheisista kuvituksistaan, kuten postikorteista ja opetustauluista.

*Sampo*-pelin voittaa se, joka pääsee ensimmäisenä kotiin, eli Suomen rantaan, Pohjolaan suuntautuneen ryöstöretken jälkeen. *Sampo* seuraa muutenkin näkökulmansa puolesta *Kalevalan* sankareita ja kamppailevat Pohjolan vaaroja vastaan. Pohjolaa kuvataan erittäin negatiivisesti ja sen todetaan olevan ″Pohjanväen pimeä, kolkko asunto″. Peli seuraa muillakin tavoin 1800- ja 1900-lukujen taitteessa vakiintuneita *Kalevalan* kansallisromanttisia tulkintoja.

*Sampo* on esimerkki varhaisesta suomalaisesta lautapelikustantamisesta. Alkuperäinen peli löytyy muun muassa Kansalliskirjaston kokoelmista. Peli on esillä myös Suomen pelimuseon perusnäyttelyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pelit - Museokeskus Vapriikki *Museokeskus Vapriikki*. Viitattu 21.1.2017.
2. 1 2  Kansakunta pelissä. Nationalismi ja konfliktit 1900-luvun alun suomalaisissa lautapeleissä | Ennen ja nyt *www.ennenjanyt.net*. Viitattu 21.1.2017.
3. ↑  Doria.fi: Sampo *urn.fi*. Viitattu 21.1.2017.
**Impuzamugambi** oli toinen vuoden 1994 Ruandan kansanmurhaan osallistuneista puolisotilaallisista äärihutujen joukoista. Tämän militian nimi kirjoitetaan joskus **Impuza Mugambi**, 'mp' äännetään 'mh' eli silloin sana lausutaan *Imhuzamugambi*. *Impuzamugambi* on kinyarwandan kielellä "Ne jotka pyrkivät samaan päämäärään" tai "Ne jotka pyrkivät yhteen päämäärään".
Toinen tutseja ja maltillisia hutuja tappaneista oli suurempi Interahamwe. Molemmat joukot olivat alkujaan Ruandan armeijan ja presidentti Juvénal Habyarimanan henkivartiokaartin kouluttamia. 

Impuzamugambi perustettiin vuonna 1992, ja sitä johti pieni hutupuolue CDR, kun taas Interhamwea johti pääpuolue MRND. CDR oli MNRD:tä jyrkempi tutsivastaisuudessaan ja hutujen puolustamisessa. Impuzamugambi oli huonommin järjestetty kuin Interhamwe, mutta murhasi enemmän tutseja kuin tämä.
Intarhamwe ja Impuzamugambi toimivat kansanmurhassa yhteistyössä ja laajalti yhdistivät johtamisrakenteensa ja toimintansa. Silti pieniä eroja säilyi vaatetuksessa. Impuzamugambia johtivat CDR-puolueen johtajat Hassan Ngeze ja Jean Bosco Barayagwiza. Molemmat on tuomittu vankeuteen vuonna 2003 Ruandan sotarikoksia käsittelevässä kansainvälisessä tuomioistuimessa.
| "Man on the Moon"R.E.M. |
| --- |
| Singlen "Man on the Moon" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Automatic for the People* |
|  Julkaistu | 16. marraskuuta 1992 (UK)2. helmikuuta 1993 (USA) |
|  Tuottaja(t) | Scott Litt ja R.E.M. |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 05.12 |
|  Levy-yhtiö | Warner Bros. |
| R.E.M:n muut singlet |
| "Drive"1992 | "Man on the Moon"1992 | "The Sidewinder Sleeps Tonite"1993 |

**Man on the Moon** on rock-yhtye R.E.M:n kappale ja single albumilta *Automatic for the People*. Se sijoittui Isossa-Britanniassa sijalle 18 ja Yhdysvalloissa sijalle 30.

Man on the Moon oli Bill Berryn säveltämä, viimeisenä Automatic for the Peoplelle tehty laulu. Se kulki aluksi työnimellä "C to D Slide". Yhtye oli halunnut Stipen kirjoittavan sanat kappaleeseen jo pitkään, mutta sitä ei tapahtunut kuin vasta viime hetkillä. Sanat kirjoitettiin ja kappale äänitettiin äänityssessioiden viimeisinä päivinä. 

*Man on the Moon* on myös Milos Formanin ohjaama elokuva amerikkalaiskoomikko Andy Kaufmanista. Elokuvan nimi juontuu R.E.M:n kappaleen sanoista.

*Now Andy did you hear about this one? Tell me, are you locked in the punch?*
*Andy are you goofing on Elvis? Hey, baby. Are we losing touch?*
R.E.M. sävelsi myös elokuvan musiikin. "Man on the Moon" on myös elokuvan soundtrack-levyllä.

Vuodesta 2004 lähtien R.E.M. on soittanut "Man on the Moonin" viimeisenä kappaleena useimmilla keikoillaan.
**Metro 2035** (ven. Метро 2035) on venäläisen kirjailijan Dmitri Gluhovskin *Metro*-trilogian viimeinen osa vuodelta 2015.

Juoni
-----

On kulunut 22 vuotta maailman tuhonneesta ydinsodasta. Noin 40 000 moskovalaista onnistui pakenemaan turvaan Moskovan metrotunneleihin, joiden eri asemat ovat sittemmin muuttuneet kymmenien tuhansien ihmisten kodeiksi. Nuori, juuri ennen maailmansotaa maan kamaralla syntynyt Artjom laukaisi kaksi vuotta sitten ohjukset Moskovan TV-tornista kohti Mustia, ihmisen pahimpia vihollisia. 

Artjom vannoi kuulleensa juuri ennen laukaisua lyhytaaltoradiostaan äänen, jota hän yrittää kuumeisesti jäljittää päivästä toiseen. Kaikki kyllästyvät Artjomin maanpäällisiin vierailuihin ja yrittävät kertoa hänelle, että vain moskovalaiset selvisivät ydintuhosta. Pian Artjomin luo löytää historioitsija nimeltään Homeros, joka 
kertoo kuulleensa vuosia sitten radistilta että Kuolan niemimaalla on kaupunki joka kukoistaa ihmiselämää. Artjom päättää jättää asemansa ja lähtee Homeroksen kanssa etsimään miestä, joka saattaisi mullistaa koko Metron elämän.
**Metro Station** oli vuonna 2006 perustettu pop/rock-yhtye Los Angelesista. He saavuttivat suuren suosion MySpace-sivustolta. Metro Stationilla oli levytyssopimus Columbia Recordsin kanssa. Vuonna 2007 debyyttialbumi *Metro Station* myi 87 000 kappaletta. Metro Station on kiertänyt maailmaa mm. Panic at the Discon, Good Charlotten ja Boys Like Girlsin kanssa. Yhtyeen laulaja-kitaristit Trace Cyrus ja Mason Musso ovat Disney-tähtien Miley Cyruksen ja Mitchel Musson isoveljiä.

Metro Station esiintyi Helsingin Nosturissa 17. ja 18. kesäkuuta 2009.

Historia
--------

Yhtye sai alkunsa, kun Trace Cyrus tutustui nykyiseen yhtyeen jäseneen Mason Mussoon heidän vanhempiensa ehdotuksesta. Trace tunsi jo ennestään siskonsa sarjassa (Hannah Montana) näyttelevän Mitchel Musson. Sarja oli myös syy Tracen ja Masonin perheiden muuttoon Kaliforniaan. 

Eräänä päivänä Miley antoi Tracelle Masonin CD:n ja hän rakastui tämän musiikkiin, he alkoivat viettää aikaa yhdessä ja juttelivat musiikista. Pian Trace meni Masonille kylään ja he tekivät ensimmäisen yhteisen kappaleensa.

Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat *Shake it*, *Seventeen Forever*, *Tell Me What To Do*, *Control*, *California*, *Kelsey*, *Wish We Were Older*, *Now That We're Done* ja *Disco*.

Vuoden 2009 lopussa yhtyeen rumpali (Anthony Improgo) ja basisti (Blake Healy) jättivät yhtyeen. Yhtye vietti hiljaiseloa koko 2010 alkuvuoden, jatkaen vain kahden perustajajäsenen voimin. Trace Cyrus julkaisi 25.3.2010 Twitterissä virallisen tiedon siitä, ettei yhtyettä enää ollut olemassa. Hän kiitti kaikkia faneja tuesta, ja lupasi jatkavansa musiikin tekemistä itsenäisesti. Mason Musso jatkoi musiikki-uraansa Metro Station-nimellä ilman yhtyeen toista perustajajäsentä vuoteen 2014 asti. 

Elokuussa 2014 Metro Station julkaisi uuden musiikkivideon, Love & War, jossa oli mukana myös yhtyeeseen palannut Trace Cyrus. Vuonna 2015 yhtye julkaisi toisen albuminsa Savior.

Toisen levynsä ja vuosien 2014-2016 kiertueidensa jälkeen yhtye ilmoitti tekevänsä uutta akustista levyä. Kuitenkin vuonna 2017 yhtye ilmoitti ettei jatka enää.

Jäsenet
-------

* Mason Musso - kitara, laulu
* Trace Cyrus - kitara, laulu

Julkaisut
---------

* *Metro Station*, 2007
* *The Questions We Ask at Night*, 2006 (Omakustanne)
* *Savior*, 2015 (Omakustanne)

Lähteet
-------

1. ↑  Music Mayhem Magazine: Metro Station Announces Band Breakup and Farewell Tour *Music Mayhem Magazine*. Viitattu 15.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Metro Stationin virallinen fanisivu
* Metro Station MySpacessa
**Imponderabiliat** olivat oletettuja painottomia tai ainakin äärimmäisen kevyitä aineita, joiden avulla tieteessä vielä 1800-luvun alussa selitettiin lämpö-, valo-, sähkö- ja magneettiset ilmiöt.. Valoa pidettiin Newtonin käsityksen mukaisesti aineellisten hiukkasten virtana, kun taas lämmön ja sähkön johtuminen samoin kuin hankaussähkö selitettiin olettamalla, että lämpö- ja sähköaine siirtyisi kappaleesta toiseen. Antoine Laurent Lavoisier sisällytti lämpöaineen eli kalorikin samoin kuin valon alkuaineiden luetteloonsa. Myöhemmin Berzelius oletti, että varsinaisten alkuaineiden ja niiden yhdisteiden lisäksi oli viisi painotonta "ainesta": positiivinen ja negatiivinen sähkö, magnetismi, valo ja kalorikki. Toisen käsityksen mukaan magnetoituvat aineet sisälsivät kahta "magneettista nestettä", joista aineen magnetoituessa toinen keskittyi magneetin pohjois- ja toinen etelänapaan.

Jo 1600-luvulla Francis Bacon oli esittänyt vaihtoehtoisen hypoteesin, jonka mukaan lämpö ei ole erityinen aine vaan aineen pienimpien osien liikettä. Samoin jo Christiaan Huygens oli selittänyt valon aaltoliikkeeksi. Nämä käsitykset tulivat kuitenkin yleisesti hyväksytyksi vasta 1800-luvun alkupuolella. Vuonna 1820 Hans Christian Ørsted havaitsi, että sähkövirta vaikuttaa lähellä oleviin magneetteihin, ja pian tämän jälkeen André Marie Ampère selitti, että myös kestomagneettien magnetismi johtuu aineessa olevista alkeisvirtasilmukoista Paljon myöhemmin sähkövaraus osoittautui erääksi alkeishiukkasten perusominaisuudeksi, mutta makroskooppisessa aineessa esiintyvät sähkövaraukset johtuvat nimenomaan elektronien siirtymisestä kappaleesta toiseen. Elektronit ovat tosin massallisia hiukkasia, mutta niiden massa on vain noin 1/1800 nukleonien massasta.

Kuvaannollisesti imponderabilioilla tarkoitetaan joskus asioita, joiden vaikutuksia on vaikea selvittää.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan suuri ensyklopedia, 22. osa (Ensyklopedia ja hakemisto, Hano–L*, s. 8579, hakusana Imponderabilia. Otava, 1982. ISBN 951-1-05085-0.
2. ↑  John Hudson: *Suurin tiede – kemian historia*, s. 116. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Art House, 2002. ISBN 951-884-346-5.
3. 1 2  Hans Christian von Baeyer: *Maxwellin demoni*, s. 21. Suomentanut Hannu Karttunen. Art House, 2000. ISBN 941-884-321-X.
4. ↑  Kaarle ja Riitta Kurki-Suonio: *Vuorovaikutuksesta kenttiin, sähkömagnetismin perusteet*, s. 12. Limes ry, 1991. ISBN 951-745-140-7.
5. ↑  Baeyer, s. 23
6. ↑  Kurki-Suonio, s. 14
**Jorma Iisakki Koskela** (24. elokuuta 1920 Kankaanpää – 11. joulukuuta 1981 Harjavalta) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Koskelan vanhemmat olivat maanviljelijä, jalkinetehtailija Isak Koskela ja emäntä Hilma Mattila, Kankaanpään Vihteljärveltä. Osallistuttuaan jatkosotaan ja palattuaan sieltä vääpelinä Koskela meni 1944 myyntitehtäviin isänsä omistamaan yritykseen, mutta viljeli samalla kotitilaansa. Veljensä kanssa hän siirtyi vähitellen kehittämään yrityksen toimintaa, jalkineiden teollinen tuotanto Koskelan Kenkätehtaassa aloitettiin vuonna 1956. Isän kuoltua Koskelasta tuli yrityksen toimitusjohtaja. Yrityksen toiminta kasvoi merkittävästi ja sen tuotteita meni myös vientiin. Laviaan perustettiin toinen tehdas. Yritys oli 1970-luvulla Suomen suurimpia jalkineiden valmistajia, mutta Neuvostoliiton romahdus vaikutti siihen merkittävästi, samoin kuin osaltaan myös Koskelan kuolema jo vuonna 1981.

Koskela osallistui alansa ja alueelliseen yhteistyöhön ja entisenä pesäpalloilijana toimi myös muun muassa Kankaanpään Mailan johtokunnassa. Ansioistaan urheilun piirissä hän sai Suomen Valtakunnan Urheiluliiton hopeisen plaketin. Teollisuusneuvoksen arvonimi Koskelalle myönnettiin vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jorma Koskela *Biografiasampo*. Viitattu 23.1.2022.
2. 1 2  Kuolleita. Teollisuusneuvos Jorma Koskela. *Helsingin Sanomat*, 20.12.1981, s. 14.
**Acrocanthosaurus** (lajinimi **atokensis**) oli noin 125–110 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella elänyt teropodi ja sukua muun muassa *Allosaurukselle*. *Acrocanthosauruksen* pään pituus oli noin 1,4–1,7 metriä, pituus noin 11–12 metriä ja paino suunnilleen 6,0–6,5 tonnia. *Acrocanthosauruksen* fossiileita on löydetty enimmäkseen Teksasin ja Oklahoman osavaltioista Yhdysvalloissa.

*Acrocanthosauruksen* erikoisena tuntomerkkinä oli kaikista selkänikamista kohoavien luupiikkien varassa oleva matala nahkaharja, joka oli suhteessa paljon matalampi kuin esimerkiksi *Spinosauruksella*. Tämä harja oli koko selkärangan pituinen. *Acrocanthosauruksen* kaula ja eturaajat olivat lihaksikkaat ja vahvat. Takaraajat olivat tukevat, eivätkä ne soveltuneet juoksemiseen, minkä johdosta *Acrocanthosaurus* käveli hitaasti. Reisiluun merkittävästi sääriluutta suurempi pituus osoittaa lisäksi, ettei se pystynyt juoksemaan lujaa. Häntä oli pitkä ja sillä *Acrocanthosaurus* pystyi tasapainottamaan itseään lantion seudun kohdilla.

*Acrocanthosaurus* kulttuurissa
-------------------------------

*Acrocanthosaurus* esiintyy videopeleissä *Jurassic Park: Operation Genesis* sekä *Primal Carnage: Exctinction*.

Katso myös
----------

* *Carcharodontosaurus*
* *Concavenator*
* *Giganotosaurus*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Acrocanthosaurus dinosaur *Dinosaur Fact*. Viitattu 26.6.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Acrocanthosaurus *Prehistoric Wildlife*.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131021
* Wikispecies: Acrocanthosaurus
* EoL: 4433599
* Fossilworks: 38597
* GBIF: 4822586
* iNaturalist: 704564

 |

 |
**Kollenkyymi** (engl. *collenchyma*) on kasveissa olevaa tukisolukkoa, jonka solut ovat eläviä. Kollenkyymi on tyypillistä tukisolukkoa etenkin nuorissa ja kasvavissa kasvinosissa, mutta sitä voi kuitenkin esiintyä kasvista riippuen vaihtelevia määriä eri osissa täysikokoistakin kasvia. Kollenkyymisolut kehittyvät tavallisista parenkyymisoluista syntetisoimalla soluseiniinsä parenkyymisolukon soluja enemmän selluloosaa ja pektiiniä. Kollenkyymin solujen soluseinät ovat paksuuntuneet usein epätasaisesti, minkä myötä kollenkyymisolut voi tunnistaa mikroskooppileikkeestä. Kollenkyymistä erotetaan solujen muodon ja soluseinän paksuuntumisen perusteella eri tyyppejä, kuten soppikollenkyymi ja laguunikollenkyymi.

* Kollenkyymisolukkoa.Kollenkyymisolukkoa.
* 40×1 suurennos kollenkyymisolukosta.40×1 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 40×2 suurennos kollenkyymisolukosta.40×2 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 100×6 suurennos kollenkyymisolukosta.100×6 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 100×5 suurennos kollenkyymisolukosta.100×5 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 400×1 suurennos kollenkyymisolukosta.400×1 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 400×3 suurennos kollenkyymisolukosta.400×3 suurennos kollenkyymisolukosta.
* 400×5 suurennos kollenkyymisolukosta.400×5 suurennos kollenkyymisolukosta.

Katso myös
----------

* tukisolukko
* sklerenkyymi

Lähteet
-------

1. ↑  v. Sengbusch, Peter: Supporting Tissues – Vascular Tissues *Botany online*.  1996–2004. Viitattu 30.03.2018. (englanniksi)
2. ↑  Michael Hoppert: *Microscopic Techniques in Biotechnology*, s. 18–. John Wiley & Sons. ISBN 978-3-527-60523-1. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kollenkyymi** Wikimedia Commonsissa
**Act of Uniformity (1662)** (suom. *Yhtenäisyyslaki*) on Englannin parlamentin laki, joka määräsi Englannin kirkon julkisten rukousten muodon, sakramenttien jaon ja muut riitit yhteisessä rukouskirjassa (*Book of Common Prayer*) määrättyjen rituaalien ja seremonioiden mukaisesti. Tämän lain koko nimi on "Laki julkisten rukousten ja sakramenttien ja muiden rituaalien ja seremonioiden yhtenäisyydestä sekä piispojen, pappien ja diakonien vihkimisen muodon vahvistamisesta Englannin kirkossa."

Historia
--------

Kaarle II:n hallituskauden alussa vuonna 1660 kuninkaanvalta palautettiin. Valtaan päässeet rojalistit halusivat myös anglikaanisen kirkon yhtenäisyyden palauttamista. Vuonna 1662 tätä varten säädettiin yhtenäisyyslaki, jolla koko anglikaaninen papisto pakotettiin 24. elokuuta mennessä hyväksymään yhteinen rukouskirja kokonaisuudessaan tai heidät häädettäisiin anglikaanisesta kirkosta. Konventtilaki määräsi rangaistuksia niille, jotka osallistuivat sellaiseen jumalanpalvelukseen, jossa ei noudatettu yhteisen rukouskirjan kaavaa. Vuonna 1665 säädetty Five Mile Act esti lakia noudattamattomia saarnaajia asumasta tai vierailemasta paikassa, jossa he olivat aiemmin palvelleet pappeina.

Lain välittömänä seurauksena oli, että yli 2 000 pappia kieltäytyi vannomasta valaa, joten vuonna 1662 heidät erotettiin Englannin kirkosta. Tapahtumaa kutsuttiin suureksi karkotukseksi. Vaikka kirkon ulkopuolella oli muutenkin pappeja, tämä leimasi kaikki erotetut kerettiläisiksi. Niinpä huomattava osa englantilaista yhteiskuntaa oli tästä alkaen puolentoista vuosisadan ajan suljettuna ulos julkisista tehtävistä ja päätöksenteosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Act of Uniformity 1662 (The Diary of Samuel Pepys) *The Diary of Samuel Pepys*. Viitattu 23.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Act of Uniformity 1662 *parliament.uk*. Viitattu 23.12.2021.
3. 1 2  Hinckley Historian - The Act of Uniformity 1662 *www.hinckleypastpresent.org*. Viitattu 23.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Charles II, 1662: An Act for the Uniformity of Publique Prayers and Administracion of Sacraments & other Rites & Ceremonies and for establishing the Form of making ordaining and consecrating Bishops Preists and Deacons in the Church of England (englanniksi)
* Uniformity, Act of 19 May 1662 (englanniksi)
* An Act for the Uniformity of Public Prayers (englanniksi)