recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vaahteraliigan kausi 1998** oli Vaahteraliigan 19. kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin kymmenen ottelua, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen putosi suoraan I-divisioonaan ja toiseksi viimeinen joutui karsimaan sarjapaikastaan.

Vaahteramaljassa Helsinki Roosters voitti Turku Trojansin pistein 42–26, ja voitti siten neljännen peräkkäisen mestaruuden. Pronssiottelua ei pelattu joten runkosarjan perusteella Arctic Circle Stars sai pronssia. Sarjanousijat Lappeenrannan Rajaritarit ja Vantaan TAFT jäivät runkosarjassa viimeisiksi. Karsintaottelussa Rajaritarit sai säilytti sarjapaikkansa.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Trojans | 10 | 10 | 0 | 375 | 98 | +277 | 20 |
| Roosters | 10 | 8 | 2 | 397 | 158 | +239 | 16 |
| Arctic Circle Stars | 10 | 7 | 3 | 272 | 210 | +62 | 14 |
| Crocodiles | 10 | 6 | 4 | 301 | 226 | +75 | 12 |
| Butchers | 10 | 4 | 6 | 245 | 245 | 0 | 8 |
| East City Giants | 10 | 3 | 7 | 222 | 296 | -74 | 6 |
| Rajaritarit | 10 | 2 | 8 | 153 | 296 | -143 | 4 |
| TAFT | 10 | 0 | 10 | 90 | 526 | -436 | 0 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |  |
|  |  **Trojans** | **62 (25)** |   |
|  |  Crocodiles | 0 (0) |   |
|  |   |
|  |  |  |
|  |   |   |  Trojans | 26 (20) |
|  |   |  **Roosters** | **42 (14)** |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |  |
|  |  **Roosters** | **48 (14)** |  |
|  |  Arctic Circle Stars | 36 (17) |   |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1998 SAJL. Viitattu 15.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1998 SAJL. Viitattu 15.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Vaahteraliigan kausi 1990** oli Vaahteraliigan 11. kausi. Liigan runkosarjassa yhdeksän joukkuetta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Sarjan viimeinen joutui karsimaan sarjapaikastaan I-divisioonan toiseksi tulleen kanssa.

Vaahteramaljassa pelasi ensimmäistä kertaa joukkue pääkaupunkiseudun ulkopuolelta kun Helsinki Roosters kohtasi Tampere Rocksin. Roosters voitti ottelun 21–9. Pronssia voitti Oulu Northern Lights. Hyvinkää Falcons hävisi karsintaottelunsa ja putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan.

Sarja pelattiin poikkeuksellisesti vain yhdeksällä joukkueella sillä Espoo Raiders yhdistyi keväällä East City Giantsin kanssa eikä Raidersin sarjapaikkaa täytetty. Uutena joukkueena sarjassa nähtiin Kannelmäki Whips, joka nousi sarjaan Porvoon Butchersin tilalle.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | T | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rocks | 8 | 7 | 0 | 1 | 129 | 69 | +60 | 14 |
| Roosters | 8 | 7 | 0 | 1 | 219 | 128 | +91 | 14 |
| Northern Lights | 8 | 5 | 0 | 3 | 136 | 109 | +27 | 10 |
| Colts | 8 | 4 | 1 | 3 | 124 | 118 | +6 | 9 |
| Trojans | 8 | 3 | 2 | 3 | 89 | 81 | +8 | 8 |
| East City Giants | 8 | 3 | 1 | 4 | 94 | 88 | +6 | 7 |
| Whips | 8 | 3 | 0 | 5 | 110 | 163 | -53 | 6 |
| TAFT | 8 | 1 | 0 | 7 | 84 | 144 | -60 | 2 |
| Falcons | 8 | 1 | 0 | 7 | 123 | 208 | -85 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |
|  |  **Rocks** | **31** |   |
|  |  Colts | 0 |   |
|  |   |
|  |  |  |
|  |   |   |  Rocks | 9 |
|  |   |  **Roosters** | **21** |
|  |   |
|  |   |
|  |  | Pronssiottelu |
|  |  |  |  |
|  |  **Roosters** | **21** |  |  **Northern Lights** |  **17** |
|  |  Northern Lights | 17 |   |  |  Colts |  0 |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1990 SAJL. Viitattu 6.1.2014.
2. 1 2  30 vuotta jenkkifutista Suomessa (pdf) (s. 18-19) SAJL. Viitattu 6.1.2014. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1990 SAJL. Viitattu 6.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Selviytymistaidot** ovat taitoja selviytyä erilaisissa olosuhteissa, kuten selviytyä luonnossa ilman perustarpeita tai tehdä tuli ilman tulentekovälineitä. Selviytymistaitoja ovat myös lääkintä- ja ensiaputaidot erilaisissa onnetomuuksissa, sekä suunnistaminen, suojan rakentaminen ja veden ja ruoan hankkiminen hätätilanteissa. Tarpeisiin on sovellettu selviytymistaitoja, kuten tuliporaa ja likaveden suodattaminen kasveilla ja hiekalla. Eri maiden armeijat ja erityisesti erikoisjoukot käyttävät eri selviytymismenetelmiä ja -taitoja luonnossa selviytymiseen. Myös partiossa harjoitellaan jonkin verran selviytymistaitoja.

Katso myös
----------

* Survivalismi

Lähteet
-------

1. ↑  *Selviytyjän opas*. Nemo.
2. ↑  Partio.fi - mitä partiossa tehdään? *partio.fi*. Viitattu 16.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Selviytymistaidot** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Survival skills
**Vaahteraliigan kausi 2001** oli Vaahteraliigan 22. kausi. Liigan runkosarja alkoi 26. toukokuuta 2001 ja Vaahteramalja XXII pelattiin 1. syyskuuta 2001. Runkosarjassa pelattiin yhdeksän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka kuusi parasta etenivät pudotuspeleihin.

Vaahteraliigan kokoa päätettiin nostaa täksi kaudeksi yhdeksään joukkueeseen. Arctic Circle Starsin luovuttua sarjapaikasta, kolme joukkuetta nousi sarjaan I-divisioonasta. Uudet joukkueet olivat Varkaus Steelers, Vaasa Vikings ja Helsinki Wolverines.

Vaahteramaljassa Seinäjoki Crocodiles sai revanssin Helsinki Roostersista, ja voitti mestaruuden pistein 15–13. Tämä katkaisi Roostersin kuusi vuotta jatkuneen mestaruusputken. Pronssia voitti Turku Trojans.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 8 | 8 | 0 | 383 | 76 | +307 | 16 |
| Crocodiles | 8 | 7 | 1 | 294 | 101 | +193 | 14 |
| Trojans | 8 | 5 | 3 | 232 | 174 | +58 | 10 |
| East City Giants | 8 | 4 | 4 | 192 | 189 | +3 | 8 |
| Wolverines | 8 | 4 | 4 | 165 | 204 | -39 | 8 |
| Northern Lights | 8 | 3 | 5 | 131 | 210 | -79 | 6 |
| Jaguaarit | 8 | 2 | 6 | 129 | 235 | -106 | 4 |
| Steelers | 8 | 2 | 6 | 102 | 220 | -118 | 4 |
| Vikings | 8 | 1 | 7 | 66 | 285 | -219 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät |   |   | Välierät |   |   | Finaalit |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   | 1 |  **Roosters** | **45 (45)** |   |
|   | 3 |  **Trojans** | **30 (16)** |   |   | 4 |  East City Giants | 0(0) |   |   |
|   | 6 |  Northern Lights | 9(9) |   |   |   |   | 1 |  Roosters | 13 (6) |
|   |   |   | 2 |  **Crocodiles** | **15 (13)** |
|   |   |   |   | 2 |  **Crocodiles** | **29 (17)** |   |   |
|   | 4 |  **East City Giants** | **42 (14)** |   |   | 3 |  Trojans | 7(7) |   |  | Pronssiottelu |
|   | 5 |  Wolverines | 0(0) |   |
|   |  | 3 |  **Trojans** | **48 (41)** |
|   |  | 4 |  East City Giants | 6(0) |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 2001 SAJL. Viitattu 19.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 2001 SAJL. Viitattu 19.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
Barbasio ja Sodano vuonna 1972 Lancia Fulvialla.
**Piero Sodano** (s. 3. heinäkuuta 1946) on italialainen entinen rallin kartanlukija.

Ura
---

Sodano aloitti uransa jo vuonna 1967 toimimalla mm. Bruno Ferrarisin kartanlukijana Italiassa ajetuissa rallin EM-sarjan kilpailuissa. Vuosina 1971 ja 1972 hän kiersi EM-sarjaa maanmiehensä Sergio Barbasion kartanlukijana.
Kaudella 1973 FIA lanseerasi automerkkien MM-sarjan ja Sodano osallistui Lancian tiimissä kartanlukijana kolmeen ralliin. Monte Carlossa hän toimi Simo Lampisen kartanlukijana, Ruotsin rallissa kuljettajana oli Ove Andersson ja Sanremossa jälleen Simo Lampinen. Seuraavana kahtena vuonna Sodano oli kartanlukijana MM- ja EM-ralleissa pääsääntöisesti Barbasiolle ja Mauro Pregliascolle. Vuoden 1975 RAC-rallissa Sodano istui kolmannen ja viimeisen kerran Simo Lampisen kartanlukijana.
Vuosina 1977 ja 1978 Sodanon pääasiallinen pari oli italialainen rallilegenda Sandro Munari. Viimeisen MM-rallinsa Sodano ajoi Sandro Munarin kanssa Keniassa vuonna 1981.

Kaikkiaan Sodano työskenteli kartanlukijana 21 MM-osakilpailussa. Voittoja ei kertynyt hänelle, mutta Sodano pääsi kahdesti palkintokorokkeelle Sandro Munarin kartanlukijana.

Lähteet
-------

*
**Vaahteraliigan kausi 1991** oli Vaahteraliigan 12. kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkuetta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Sarjan viimeinen putosi suoraan I-divisioonaan ja toiseksi viimeinen joutui liigakarsintaan.

Vaahteramaljassa East City Giants voitti Helsinki Roostersin 17–14. Turku Trojans voitti pronssia. Porvoon Butchers ja Rauma Admirals olivat uudet joukkueet sarjassa, ja Admirals putosi takaisin I-divisioonaan jäätyään runkosarjassa viimeiseksi.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 9 | 7 | 2 | 284 | 228 | +56 | 14 |
| East City Giants | 9 | 7 | 2 | 269 | 138 | +131 | 14 |
| Trojans | 9 | 6 | 3 | 163 | 138 | +125 | 12 |
| Ilves | 9 | 6 | 3 | 197 | 167 | +32 | 12 |
| Whips | 9 | 6 | 3 | 211 | 159 | +52 | 12 |
| Northern Lights | 9 | 5 | 3 | 180 | 145 | +33 | 10 |
| TAFT | 9 | 4 | 5 | 193 | 165 | +28 | 8 |
| Butchers | 9 | 2 | 7 | 82 | 159 | -77 | 4 |
| Colts | 9 | 1 | 8 | 103 | 292 | -189 | 2 |
| Admirals | 9 | 1 | 8 | 139 | 332 | -193 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |
|  |  **Roosters** | **21** |   |
|  |  Ilves | 7 |   |
|  |   |
|  |  |  |
|  |   |   |  Roosters | 14 |
|  |   |  **East City Giants** | **17** |
|  |   |
|  |   |
|  |  | Pronssiottelu |
|  |  |  |  |
|  |  **East City Giants** | **29** |  |  **Trojans** |  **36** |
|  |  Trojans | 14 |   |  |  Ilves |  14 |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1991 SAJL. Viitattu 7.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1991 SAJL. Viitattu 7.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Pierre-Ambroise Bosse** (s. 11. toukokuuta 1992 Nantes) on ranskalainen keskimatkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille. Bosse voitti matkan maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 1.44,67. Hän saavutti pronssia 800 metrillä Helsingin EM-kilpailuissa 2012 ajalla 1.48,83. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2011 ja alle 23-vuotiaissa 2013. Lisäksi hän on sijoittunut 800 metrillä seitsemänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, kahdeksanneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 sekä neljänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui välierissä.

Bosse voitti Lontoon MM-kisoissa elokuussa 2017 kultaa ajalla 1.44,67. Vielä saman kuun lopussa hän joutui kolmen miehen pahoinpitelemäksi Ranskassa ja joutui lopettamaan kilpailukautensa saatuaan murtumia kasvoihinsa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai 800 metrillä pronssia ajalla 1.45,30. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 800 metrin välierissä. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän oli 800 metrillä kuudes. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin välierissä.

Bosse juoksi 800 metrin Ranskan ennätyksen 1.42,53 Monacossa 18. heinäkuuta 2014. Sisäradoilla hän on juossut matkan ajassa 1.45,95 (2021). Hän juoksi 1 000 metrin alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 2.15,31 Ostravassa kesäkuussa 2014.

Lähteet
-------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Athletics - Pierre-Ambroise BOSSE *the-sports.org*. Viitattu 25.8.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Pierre-Ambroise Bosse Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  "Olo on kuin pikkulapsella" - Bosse juoksi ensimmäiseen arvokisavoittoonsa *yle.fi*. Viitattu 31.8.2017.
5. ↑  Juuri MM-kultaa voittanut juoksija joutui silmittömän väkivallan uhriksi - useita murtumia kasvoihin *iltalehti.fi*. Viitattu 31.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre-Ambroise Bosse** Wikimedia Commonsissa

Miesten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Willi Wülbeck |
1987: Billy Konchellah |
1991: Billy Konchellah |
1993: Paul Ruto |
1995: Wilson Kipketer |
1997: Wilson Kipketer |
1999: Wilson Kipketer |
2001: André Bucher |
2003: Djabir Saïd-Guerni |
2005: Rashid Ramzi |
2007: Alfred Kirwa Yego |
2009: Mbulaeni Mulaudzi |
2011: David Rudisha |
2013: Mohammed Aman |
2015: David Rudisha |
2017: Pierre-Ambroise Bosse |
2019: Donavan Brazier |
2022: Emmanuel Korir



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Vaahteraliigan kausi 1999** oli Vaahteraliigan 20. kausi. Liigan runkosarjassa oli tarkoitus pelata kymmenen kierrosta, mutta yhden joukkueen jättäytyessä sarjasta kauden kintaalla seitsemän joukkuetta pelasivat epätasaisen määrän otteluita. Runkosarjan neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, kun taas viimeiseksi jäänyt joutui karsimaan sarjapaikasta I-divisioonan toiseksi sijoittuneen kanssa.

Vaahteramaljassa kohtasivat viime kauden tapaan Helsinki Roosters ja Turku Trojans. Roosters voitti Trojansin toistamiseen ja voitti samalla viidennen peräkkäisen mestaruutensa. Arctic Circle Stars voitti pronssia. Sarjanousija Oulu Northern Lights jäi runkosarjassa viimeiseksi, mutta voitti karsintaottelunsa jäi säilytti sarjapaikkansa.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 9 | 9 | 0 | 511 | 44 | +467 | 18 |
| Arctic Circle Stars | 8 | 6 | 2 | 187 | 122 | +65 | 12 |
| Trojans | 8 | 6 | 3 | 196 | 116 | +80 | 12 |
| Crocodiles | 9 | 5 | 4 | 227 | 163 | +64 | 10 |
| Butchers | 9 | 2 | 7 | 131 | 333 | -202 | 4 |
| East City Giants | 8 | 1 | 7 | 104 | 328 | -224 | 2 |
| Northern Lights | 9 | 1 | 8 | 73 | 323 | -250 | 2 |

Pudotuspelit
------------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |
|  |  **Roosters** | **35 (14)** |   |
|  |  Croodiles | 0 (0) |   |
|  |   |
|  |  | Vaahteramalja XX 28.8. |
|  |   |   |  **Roosters** | **35 (14)** |
|  |   |  Trojans | 14 (7) |
|  |   |
|  |   |
|  |  | Pronssiottelu |
|  |  |  |  |
|  |  Arctic Circle Stars | 28 (14) |  |  **Arctic Circle Stars** |  **41 (21)** |
|  |  **Trojans** | **40 (21)** |   |  |  Croodiles |  27 (13) |

  

Karsintaottelu 29.8.
Northern Lights – Wolverines : 49 (0) – 6 (0)

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1999 SAJL. Viitattu 16.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1999 SAJL. Viitattu 16.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
Fécamp
**Fécamp** on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Alabasterirannikolla ja on tärkeä kalastussatama.

Pyhän kolminaisuuden kirkko
---------------------------

Pyhän kolminaisuuden kirkko
Fécampin tärkein nähtävyys on Fécampin luostariin kuulunut 1100-luvulla rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko (*Abbaye de la Trinité de Fécamp*).

Palais Bénédictine
------------------

Palais Bénédictine
Teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Lisäksi hän kehitteli tarinan, että likööri tehdään vanhan 1500-luvulta peräisin oleva munkkien keksimän reseptin mukaan. Sen jälkeen hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon, joka on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi. Palatsin suunnitteli Camille Albert. Palatsissa on näytteillä liköörinteon lisäksi huomattava määrä taideaarteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Normandia*. Suomentanut Ilkka Rekiaro, Päivi Rekiaro, Helena Rantasuo ja Katri Mäkinen. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-4102-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fécamp** Wikimedia Commonsissa
**Mämmensalmen lossi** oli Keiteleen Mämmensalmen ylittävä lossi Valtatiellä 4 Äänekoskella. Lossi aloitti toimintansa vuonna 1904 ja tuli myöhemmin osaksi nelostietä. Talvella liikenne kulki jäätietä pitkin.

Lossi veti liikenteen vaivatta sodanjälkeisinä kalusto- ja bensapulan vuosina mutta autoistumisen ja Keiteleen laivaliikenteen loppumisen myötä tilanne muuttui. Kesällä 1950 lossin ylitti 150 autoa päivässä mutta kesäkuussa 1951 ennätykseksi tuli 264 autoa. Siitä muodostui Keski-Suomen liikenteen pahin pullonkaula – autoilijat joutuivat jonottamaan pahimmillaan kolme tuntia. 273 metriä leveän Mämmensalmen ylittämiseen meni vain muutama minuutti mutta pienen, 12 tonnin kantokykyisen, lossin lastaus vei aikansa. Puutavara-auton kanssa lossiin ei muita autoja mahtunut. Linja-autoilla oli etuajo-oikeus ja niitä kulki noin 15 päivässä. Tilannetta helpotti uuden 20 tonnin lossin saaminen heinäkuussa 1952 vanhan lossin jatkaessä liikennöintiä. Kesällä tehtiin ennätykseksi 315 autoa päivässä. Syksyllä vanha lossi siirrettiin Kinnulan Saarensalmelle ja ruuhkat palasivat mutta aiempaa pienempinä. Lossi meni usein rikki ja katkokset kestivät pahimmillaan 10 tuntia. Pahimpina ruuhka-aikoina jotkut kiersivät Saarijärven tai Sumiaisten kautta.

Salmeen oli suunniteltu kiertotietä jo vuonna 1936 osana nelostiehanketta. Nelotien rakentamisen jatkuttua sodan jälkeen vanhoja suunnitelmia piti joskus muuttaa. Keski-Suomen tie- ja vesirakennuspiiri laati kiertotielle uuden suunnitelman 1940-luvun lopulla ja sen toteuttaminen alkoi vuonna 1950 työttömyystyönä. Työttömyystöinä tehdyillä hankkeilla oli tapana seistä pitkään – Mämmen lossille kävi juuri näin. Tietä tehtiin aluksi tammikuusta toukokuuhun vuonna 1950 kunnes työt keskeytyivät yli kahdeksi vuodeksi ja ne käynnistettiin uudelleen vuoden 1953 alussa mutta keskeyttettiin jälleen kesän alussa. Tietä anottiin toistuvaksi vapaaksi työmaaksi tuloksetta. Tammikuussa 1954 saatiin taas työttömyysvaroja, joiden turvin 200 miestä sai töitä kevääseen asti. Neljäs työvaihe käynnistyi vuoden 1955 alussa ja varat tien valmiiksi tekoon saatiin lokakuussa. Sillan rakentaminen kesti vielä vuoden. Se rakennettiin vesistön yli Ison Kivisaaren kohdalta, jossa salmi oli matalampi kuin lossipaikalla. Liikenne siirtyi uudelle 8 kilometriä pitkälle osuudelle joulukuussa 1956 ja lossi lopetti toimintansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kylähistoriaa *mammenkyla.fi*. Viitattu 4.11.2009. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Erkki Laitinen et al.: *KESKI-SUOMEN teillä : Keski-Suomen tiepiiri 50 vuotta*, s. 114–115. Jyväskylä: Keski-Suomen tiepiiri, 1997. ISBN 951-726-374-0.
**Piero Regnoli** (19. heinäkuuta 1921 Rooma – 27. huhtikuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.

Regnoli toimi Vatikaanin *L'Osservatore Romanon* elokuva-arvostelijana ja *L'Eco del Cinema* -lehden toimittajana sekä aloitti elokuvauransa Paolo Moffan assistenttina. Vuodesta 1951 lähtien hän työskenteli mitä erilaisimpiin tyylilajeihin kuuluvien elokuvien käsikirjoittajana, mainittavina *Maciste nelle miniere del re Salomone* ja *Burial Ground*. 1970-luvun alussa Regnoli erikoistui eroottisiin komedioihin ja pornoelokuviin. Hänen vuonna 1957 alkanut ohjaajanuransa käsittää joukon tavanomaisia viihde-elokuvia.

Lähteet
-------

1. ↑  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano. I registi: dal 1930 ai giorni nostri*, s. 356. Roma: Gremese, 2002. ISBN 88-8440-171-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Piero Regnoli (englanniksi)
* Elonet: Piero Regnoli

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vaahteraliigan kausi 1994** oli Vaahteraliigan 15. kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin kymmenen ottelua, minkä jälkeen kuusi parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen ja toiseksi viimeinen joutuivat kauden päätteeksi karsimaan sarjapaikasta I-divisioonaan kahden parhaan joukkueen kanssa.

Vaahteramalja XV oli kolmas peräkkäinen, jossa East City Giants ja Turku Trojans pelasivat. East City Giants voitti neljännen peräkkäisen mestaruutensa pistein 24–7. Helsinki Roosters voitti pronssia kolmannen kerran peräkkäin.

Uudet joukkueet sarjassa olivat Vantaan TAFT joka nousi sarjaan Kannelmäki Whipsin pudottua I-divisioonaan ja Kouvola Reds joka sai Espoo Coltsin jättämän sarjapaikan. Reds putosi samalla kaudella takaisin I-divisioonaan hävittyään karsintaottelunsa.

Runkosarja
----------


|   | OT | V | T | H | TE | PÄ | MS | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| East City Giants | 10 | 8 | 1 | 1 | 298 | 103 | +195 | 17 |
| Trojans | 10 | 8 | 0 | 2 | 248 | 148 | +100 | 16 |
| Roosters | 10 | 7 | 1 | 2 | 200 | 142 | +158 | 15 |
| Crocodiles | 10 | 6 | 0 | 4 | 233 | 135 | +98 | 12 |
| Butchers | 10 | 5 | 1 | 4 | 147 | 179 | -32 | 11 |
| Tigers | 10 | 2 | 1 | 7 | 127 | 174 | -47 | 5 |
| Reds | 10 | 1 | 0 | 9 | 144 | 324 | -180 | 2 |
| TAFT | 10 | 1 | 0 | 9 | 63 | 255 | -192 | 2 |

Pudotuspelit
------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät |   |   | Välierät |   |   | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |  |   |   |  |  **East City Giants** | **38 (21)** |   |
|   |  |  Crocodiles | 17 (0) |   |   |  |  Butchers | 28 (7) |   |   |
|   |  |  **Butchers** | **19 (0)** |   |   |   |   |  |  **East City Giants** | **24 (0)** |
|   |   |   |  |  Trojans | 7 (0) |
|   |  |   |   |  |  **Trojans** | **29 (7)** |   |   |
|   |  |  **Roosters** | **31 (14)** |   |   |  |  Roosters | 7 (7) |   |  | Pronssiottelu |
|   |  |  Tigers | 7 (7) |   |  |  |  **Roosters** | **33 (0)** |
|   |  |  |  Butchers | 32 (0) |

Lähteet
-------

1. ↑  Vaahteraliiga - Otteluohjelma 1994 SAJL. Viitattu 10.1.2014.
2. ↑  Vaahteraliiga - Sarjataulukko 1994 SAJL. Viitattu 10.1.2014.

Vaahteraliigan kaudet
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989  

1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999  

2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009  

2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019  

2020 |
2021 |
*2022*
**Dieter Kottysch** (30. kesäkuuta 1943 Gliwice – 9. huhtikuuta 2017 Hampuri) oli saksalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Kottysch osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968 mutta ei vielä menestynyt. Hän voitti välisarjan eli alle 67-kiloisten ensimmäisellä kierroksella suomalaisen Mauri Saarivainion kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä mutta hävisi toisessa ottelussaan neuvostoliittolaiselle Volodymyr Musalimoville.

Münchenin 1972 olympialaisissa Kottysch voitti kultaa kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa. Hän voitti kolumbialaisen B. Avilan kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä, kreikkalaisen E. Oikonomakosin pistein 5–0, tunisialaisen Mohamed Majerin pistein 5–0, brittiläisen Alan Minterin pistein 3–2 sekä loppuottelussa puolalaisen Wiesław Rudkowskin pistein 3–2.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 71, 277. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 197. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Dieter Kottyschin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 2.8.2009. Viitattu 6.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympiasieger Dieter Kottysch stirbt im Pflegeheim *abendblatt.de*.  9.4.2017. Viitattu 10.4.2017.
2. 1 2 3  Sports Reference LLC
3. 1 2  Kluge, s. 71
4. ↑  Wallechinsky, s. 197
5. 1 2  Kluge, s. 277

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dieter Kottysch** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Dieter Lehnhoff
**Dieter Lehnhoff** (s. 27. toukokuuta 1955 Guatemala) on guatemalalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.

Lehnhoff opiskeli yksityisesti viulunsoittoa José Santos Paniaguan johdolla vuosina 1964–72 sekä sävellystä ja pianonsoittoa yksityisesti Harold Blanchardin johdolla 1970–72. Tämän jälkeen hän opiskeli Salzburgin Mozarteumissa analyysiä Friedrich Hellerin sekä sävellystä ja elektronista musiikkia Klaus Agerin johdolla vuoteen 1976 saakka. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä Amerikan katolisessa yliopistossa, josta hän sai taiteiden maisterin arvon vuonna 1987 ja filosofian tohtorin arvon 1990.

Lehnhoff on säveltänyt pääasiassa orkesteri-, kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa elektroakustisia teoksia ja ooppera *Satuyé*, jonka libreton hän itse kirjoitti. Hänen musiikkiaan on esitetty Guatemalan lisäksi Argentiinassa, Itävallassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Saksassa, Japanissa, Meksikossa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Venezuelassa. Lehnhoff aloitti vuonna 1992 Ensemble Millenniumin johtamisen ja hän on lisäksi soittanut siinä viulua. Vuosina 1994–96 hän johti Guatemalan uutta filharmonista orkesteria. Lehnhoff on myös toiminut Orquesta Millenniumin ja Guatemalan kansalliskuoron musiikillisena johtajana.

Lehnhoff on julkaissut tutkijana useita artikkeleita ja musiikkikirjoja. Hän johti Universidad del Valle de Guatemalan musiikin laitosta vuosina 1991–98.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: Dieter Lehnhoff


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Miksotrofinen järvi** on limnologiassa järvi, joka täyttää sekä dystrofisen että eutrofisen järven tunnusmerkit. Sitä voidaan myös kutsua **dyseutrofiseksi järveksi** erotukseksi dysoligotrofisesta järvestä, jossa ravinteita on hyvin vähän (oligotrofinen järvi). Tällä järven limnologisella tyypillä on merkitystä järven ekologisessa luokittelussa, koska eräät siinä menestyvät planktonit osaavat hyödyntää veden hiilivarastoja suoraan sekä hiilidioksidista että suoraan humuksesta.

Miksotrofinen järvi saattaa alkujaan olla dystrofinen tai eutrofinen järvi. Dystrofiseen järveen on saattanut kohdistua ulkoista kuormitusta, kuten että siihen on johdettu esimerkiksi jätevesiä. Toisaalta eutrofiseen järveen on johdettu humusta sisältävää vettä esimerkiksi suo-ojien kautta. Molemmissa tapauksissa lopputuloksena saattaa syntyä tilanne, jossa järvi muuttuu miksotrofiseksi järveksi. Miksotrofisessa järvessä hapenkulutus on voimakkaampaa kuin eutrofisessa, koska siinä on ravinteiden lisäksi runsaasti happea kuluttavaa humusta. Järven kalaston biomassa on suuri ja se on lajistoltaan särkikalapainotteinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Orava, Jonna: Lopen Pernunnummen alueen järviympäristön nykytilaselvitys (PDF) (opinnäytetyö)  2011. Hämeenlinna:  Hämeen ammattikorkeakoulu. Viitattu 2.4.2017.
**Marianne Alice Johanna Thesleff** (14. heinäkuuta 1908 Viipuri – 31. maaliskuuta 1992 Tukholma) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut muistelmakirjailija.

Thesleffin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden kanslisti ja Viipurin kunnallispormestari Johannes Amatus Thesleff ja Sigrid von Wilcken. Hän oli naimisissa 1941–1945 insinööri Antti Osmo Johannes Kiikan (s. 1909) kanssa ja meni avioeron jälkeen 1945 uusiin naimisiin ruotsalaisen huolitsija Erik Helmer Hedströmin (s. 1886) kanssa. Marianne Thesleffin veli Aleksander Thesleff (s. 1907) toimi Suomen suurlähettiläänä Brysselissä 1959–1963 ja Argentiinassa 1966–1974.

Thesleffin perhe omisti Viipurin maalaiskunnassa sijoinneen Lavolan kartanon jonka hänen isoisänsä alikapteeni Alexander Kristian Thesleff oli ostanut 1881. Marianne Thesleff muutti 1920-luvulla Helsinkiin aloittaakseen opinnot Helsingin yliopistossa mutta pääkaupungin seuraelämä syrjäytti pian opiskelun. Hän palasi 1930-luvulla hoitamaan perheen maatilaa mutta perhe joutui evakoiksi talvisodan jälkeen koska tila sijaitsi luovutetulla alueella. Thesleffit pääsivät jatkosodan aikana Lavolaan josta kaikki rakennukset oli kuitenkin tuhottu. Syksyllä 1944 heidän oli lähdettävä siellä lopullisesti ja seuraavana vuonna Marianne Thesleff muutti Ruotsiin.

Marianne Thesleff julkaisi muistelmansa elämänvaiheistaan 1950-luvulle saakka vuonna 1977 ja suomeksi ne ilmestyivät 1980.

Teoksia
-------

* *Jag föddes till ett ljuvligt liv*. Schildt, Helsingfors 1977 (suomeksi nimellä *Ihana elämä*, Kirjayhtymä 1980)

Lähteet
-------

* Marianne Thesleff SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Ossian Mestertonin sukututkimussivut : Viipurilaisen porvari Pietari Juustenin (n. 1470 - n.1530) jälkeläistaulut, taulun nro 4175[vanhentunut linkki]
* Matti Kinnusen englanninkielinen kirja-arvostelu *Ihana elämä*-kirjasta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Juhani Paunu : Flapperin valituslaulu, Kahvi, Konjakki & Sikarintuhkaa-blogi 3.10.2009[vanhentunut linkki]

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Dominik Hrušovský** (1. kesäkuuta 1926 – 27. heinäkuuta 2016 Nitra) on slovakialainen roomalaiskatolinen piispa ja kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 23. joulukuuta 1950 ja nimitettiin Tubian titulaaripiispaksi 18. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.

Hrušovský sai 17. joulukuuta 1992 nimityksen Trnavan arkkihiippakunnan (myöh. Bratislava-Trnava) vihkipiispaksi, ja 15. huhtikuuta 1996 hänet ylennettiin Tubian titulaariarkkipiispaksi. Samalla hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Valko-Venäjälle; hän toimi tässä tehtävässä, kunnes jäi eläkkeelle 28. heinäkuuta 2001.

Hän kuoli 27. heinäkuuta 2016 Nitrassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Dominik Hrušovský
2. ↑  Úmrtie: Vo veku 90 rokov zomrel v Nitre arcibiskup Mons. Dominik Hrušovský *tkkbs.sk*.  27.7.2016. Viitattu 30.7.2016. (slovakiksi)
3. ↑  Умер бывший Апостольский нунций в Беларуси Доминик Грушовский *nn.by*.  28.7.2016. Naša Niva. Viitattu 30.7.2016. (venäjäksi, valkovenäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Bahman Ghobadi vuonna 2006.
**Bahman Ghobadi** (بهمن قبادی tai *Qobadi*, s. 1. helmikuuta 1969 Baneh, Iran) on iranilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja -tuottaja, syntyperältään kurdi. 

Ghobadi syntyi Iranin Kurdistanissa 1969 ja muutti pikkupaikkakunnalta maakunnan pääkaupunkiin perheensä kanssa Irakin–Iranin sotavuosina 1983. Hän kiinnostui valokuvauksesta ja lähti Teheraniin opiskelemaan elokuvaa. Hän kuuli Abbas Kiarostamin suunnittelevan Kurdistaniin sijoittuvaa elokuvaa, otti tähän yhteyttä ja pääsi toisen kuvausryhmän ohjaajaksi ja pieneen rooliin elokuvassa *Tuuli meitä kuljettaa* (Bad ma ra khahad bord, 1999). Myös Mohsen Makhmalbafin tytär Samira Makhmalbaf roolitti Ghobadin yhdeksi kiertokoulunopettajaksi Kurdistaniin sijoittuvaan elokuvaansa *Liitutaulut* (Takhté siah, 2000).

Ghobadi perusti oman Mij-tuotantoyhtiön edistämään kurdien elokuvakulttuuria. Hänen elokuviaan ovat orvoksi jääneestä sisarusparvesta kertova *Juopuneiden hevosten aika* (Zamani barayé masti asbha, 2000), joka sai Kultainen kamera -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla, ja *Puolikuu* (Niwemang, 2006).

Lähteet
-------

1. 1 2  Ghobadi, Bahman (1969–) (Arkistoitu – Internet Archive), Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa, Thomson Gale 2008. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 19.12.2015.
2. ↑  Bahman Ghobadi Elonetissä.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Inger Marianne Möller** (vuosina 1967–1983 **Korhonen**; s. 2. lokakuuta 1945 Tukholma) on suomalainen dramaturgi ja kulttuurialan konsultti.

Möller valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1970. Jo sitä ennen, vuonna 1968, hän oli aloittanut opintonsa myös Suomen Teatterikoulun korkeakouluosaston dramaturgilinjalla, jolta valmistui dramaturgiksi vuonna 1972. Möller on työskennellyt muun muassa tuottajana Yleisradiossa vuosina 1972–1976 ja 1989–1992, Svenska Teaterskolanin rehtorina 1974–1979, Teatterikorkeakoulun vararehtorina 1979–1986 sekä vt. rehtorina 1987–1989, Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajana 1992–1995, Suomen Tukholman-kulttuuri-instituutin johtajana 1996–1998 ja Pohjoismaisen ministerineuvoston kulttuuriosaston asiantuntijana Kööpenhaminassa 1999–2006. Lisäksi hän on toiminut 1990-luvulla Pohjoismaisen elokuva- ja televisiorahaston hallituksen puheenjohtajana.

Vuodesta 2006 lähtien Möller on työskennellyt freelance-konsulttina. Hän on osallistunut konsulttina muun muassa työ- ja elinkeinoministeriön Luovan talouden strategisen hankkeen työryhmän työhön vuonna 2011.

Vuonna 2011 Möllerille myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki ja vuonna 2017 Pro Finlandia -kunniamerkki.

Möllerin isä oli tunnettu televisio- ja radiotoimittaja Knud Möller.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2003*, s. 645. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X
2. 1 2 3  Inger Marianne Möller.[vanhentunut linkki] Svenska litteratursällskapet i Finland.
3. ↑  Möller, Marianne: Koulutuksella pitää olla visio tulevaisuudesta. *Teatterikorkea* 2/2012.
4. 1 2  Nordic Showcase Seminar 4.8.–8.8.2008 Tampere, Programme.
5. ↑  Teaterskolor hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
6. ↑  Nordisk Medie Nyt, 1994
7. ↑  Marianne Möller, dramaturgi, kulttuurialan konsultti, freelancer. Suomi-Venäjä-seura.
8. ↑  Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton myöntämät kultaiset kunniamerkit 2014–1947. (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto 2014 (PDF). Viitattu 27.2.2016.
9. ↑  Presidentti palkitsi Pirkka-Pekka Peteliuksen Pro Finlandialla *Iltalehti*. Viitattu 1.12.2017.
10. ↑  Möller, Knud hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
**Bahir Dar** on Amharan osavaltion pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Tanajärven etelärannalla ja se on oman alueensa tärkeä taloudellinen keskus.

Maantiede
---------

Tisissatin putoukset.
Bahir Dar sijaitsee Etiopian Amaharan osavaltiossa noin 578 kilometriä maan pääkaupunki Addis Abebasta luoteeseen Tanajärven etelärannikolla. Noin 3 kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Chara Charan katarakti, jolta Sininen-Niili (paikallisittain *Abay*) laskee Tanajärveltä. Vuotuinen sadanta Bahir Darin alueella on 1 409 mm ja keskimääräinen lämpötila 17,3 °C.

Historia
--------

Paikallinen kirkko.
Kahvila Tanajärven rannalla.
Katukuvaa.
Bahir Dar esiintyy historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Etiopian eri hallitsijoilla oli vaihtelevasti valtakeskuksia Tanajärven rannoilla myöhempinä vuosisatoina. Keisari Susinyusin kaudella 1600-luvulla katoliset lähetyssaarnaajat yrittivät juurruttaa alueelle katolilaisuutta tässä kuitenkin epäonnistuen. 1800-luvulla keisari Tewodros II:n valtakaudella aluetta mainitaan vaivanneen vakavan koleraepidemia.

Italialaiset miehittivät Bahir Darin toisen Italian–Etiopian sodan yhteydessä huhtikuussa 1937. Kaupunki oli myöhemmin italialaisten tärkeä tukikohta Gojjamissa, jota vastaan etiopialaiset sissit tekivät jatkuvia hyökkäyksiä. Brittiläis-etiopialaiset joukot valtasivat Bahir Darin italialaisilta toisen maailmansodan aikana huhtikuussa 1941. Sodan jälkeen 1950-luvulla keisari Haile Selassie ilmeisesti harkitsi Etiopian pääkaupungin siirtämistä Bahir Dariin. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. 1960-luvulla Neuvostoliitto rahoitti kaupunkiin uuden polyteknisen insittuutin rakennuttamisen ja vuonna 1970 alettiin rakentaa vesivoimalaa Tisissatin putouksille teollisuuden kehittämiseksi.

1980-luvulla Bahir Dar oli Etiopian sotilasdiktatuuri Dergin tärkeä tukikohta. Hallintoa vastaan taisteli EPRDF. Derg-jhallinnon armeija jätti lopulta asemansa kaupungissa kaoottisesti maaliskuussa 1990 kapinallisten vallatessa sen samassa kuussa. Nykyisin kaupunki on alueen tärkeä taloudellinen keskus ja se tunnetaan esimerkiksi alkupisteenä matkailijoille Siniselle-Niilille. Bahir Darin lentoasema on yksi maan tärkeimmistä ja keskisimmistä.

Väestö
------

Bahir Darin kaupungin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 155 428 ja sen "erikoisalueen" 180 174. Vuonna 1978 asukasluku oli 45 955, vuonna 1957 12 463 ja vuonna 1958 todennäköisesti aliarvioidun laskennan mukaan 2 080.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 64-65. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Bernhard Lindahl: Ba Lakmadobe - Bakyuje (pdf) (s. 12-26) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Population and Housing Census 2007 – Amhara Statistical (pdf) (s. 14) Central Statistics Agency. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bahir Dar** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Bahir Dar Wikivoyagessa (englanniksi)
**Andrea Leeds**, oik. **Antoinette Lees** (18. elokuuta 1914 Butte, Montana, Yhdysvallat – 21. toukokuuta 1984 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki lyhyen uran 1930-luvulla. Hän oli vuonna 1938 ehdokkaana parhaam naissivuosan Oscar-palkintoon. Hän jätti elokuva-alan mentyään vuonna 1939 naimisiin.

Elämä
-----

Andrea Leeds opiskeli Kalifornian Los Angelesin yliopistossa, kun elokuvaohjaaja Howard Hawks löysi hänet elokuva-alalle. Leedsin ensimmäinen Hawksin ohjaamassa, vuonna 1936 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *Tukkikuningas*. Leeds näytteli tämän jälkeen muun muassa elokuvissa *Hänen salaisuutensa*, *Me soittoniekat*, *The Last Frontier* ja *Swanee River*.

Leeds oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta *Suuri hetki*. Sen ohjaaja Gregory La Cava kutsui Leedsiä parhaaksi synnynnäiseksi näyttelijäksi, jonka kanssa on työskennellyt. Samuel Goldwyn Productions kutsui häntä "Hollywoodin suudelmamestariksi" ja järjesti miespääosaehdokkaille suutelutestejä Leedsin kanssa.

Leeds meni naimisiin vuonna 1939 Robert S. Howardin kanssa. Hän jätti tuolloin elokuva-alan ja halusi keskittyä perhe-elämään. Hänen miehensä oli autokauppias Charles S. Howardin poika. Howard omisti useita laukkahevosia, muun muassa Seabiscuitin. Leeds kiinnostui itsekin hevosurheilusta ja omisti myöhemmin useita laukkahevosia.

Robert Howard osti 1940-luvun lopulla hotellin Palm Springsistä, missä Leeds piti jalokivisalonkia kuolemaansa asti. Leeds kuoli syöpään vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrea Leeds, 70, Ex-actress *NYTimes.com*.  1984. The New York Times Company. Viitattu 16.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Actress Andrea Leeds dies at 69 *UPI.com*.  22.5.1984. United Press International, Inc. Viitattu 16.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrea Leeds** Wikimedia Commonsissa

* Andrea Leeds Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Andrea Leeds Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
William-Adolphe Bouguereau, *Pastoraali (Paimentyttö)*, 1889.
**Paimenrunous** (*bukolinen runous*, *pastoraalirunous*) on paimenelämää käsittelevän lyyrillisen, draamallisen ja romaanikirjallisuuden yhteisnimi. **Pastoraali** (< ital. *pastorale*) eli paimenidylli tarkoittaa paimenrunouden aiheisiin pohjautuvaa musiikkia, näytelmiä tai kuvataidetta. Nimitys on lähtöisin latinan sanasta *pastor* 'paimen'. Pastoraalilla tarkoitetaan myös samoissa aihepiireissä liikkuvaa maalausta.

Paimenrunous liittyi aluksi puhtaasti kansanomaiseen runouteen, mutta se sovinnaistui pian ja alkoi tulkita kaupunkilaistuneempien aikakausien pyrkimyksiä palata yksinkertaiseen maalaiselämään.

Wilhem von Gloeden, *Pastoraali-idylli*, noin 1902.
Vanhimmat rauhallista maalaiselämää ihannoivat paimenrunot ovat peräisin antiikin Kreikasta. Paimenrunouden luojana pidetään tavallisesti Theokritosta, jonka idyllit ovat vaikuttaneet Vergiliuksen eklogeihin. Bukolisten runoilijoiden ansiosta Kreikan Arkadiasta muodostui kuva paimenidyllinä. Keskiajalla paimenrunous oli unohduksissa ja heräsi renessanssiaikana uudelleen eloon. Vertauskuvallista eklogirunoutta sepitteli Petrarca.

Italiassa perinne elvytettiin 1400–1500-luvulla, ja tuolloin kehitettiin myös paimennäytelmä, joka sisälsi laulua ja tanssia. Paimennäytelmä, jolla Adam de la Hallen näytelmässä *Jeu de Bobin et de Marion* oli ollut edeltäjänsä, saavutti korkeimman kehityksensä Torquato Tasson *Amintassa* ja Giovanni Battista Guarini'n *Il pastor fidossa*. Paimenromaania, johon jo Longoksen antiikinaikainen *Dafnis ja Khloe* kuuluu, edustavat Giovanni Boccaccion *Ameto*, Jacopo Sannazaron *Arcadia*, Jorge de Montemayorin *Diana* sekä Honoré d'Urfén *Astrée*.

Katso myös
----------

* Maisemamaalauksen sanastoa
* Pastoraalidraama
* Pastoraalisinfonia
* Pastoraalitutkinnot

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Arkadia", *Antiikin käsikirja*, s. 57. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **pastoraali** Wikimedia Commonsissa

Estetiikka ja taidefilosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Aiheet | 
* Taidekäsitys
* Estetismi
* Esteettinen arvostelma
* Esteettinen kontemplaatio
* Esteettinen relativismi
* Maku
* Tyyli

 |
| Estetiikan teoriat | 
* Imitaatio
* Institutionaalinen taideteoria
* Mimesis
* Reseptioestetiikka
* Symptomaattinen taideteoria

 |
| Esteettiset kategoriat | 
* Kauneus
* Ylevä
* Pittoreski

 |
| Sovellettu estetiikka | 
* Clauden lasi
* Musiikkifilosofia
* Myyttikritiikki
* Ympäristöestetiikka
* Taidepsykologia

 |
| Taidefilosofit | 
* Alexander Gottlieb Baumgarten
* Arthur Danto
* George Dickie
* Nelson Goodman
* Hegel
* Yrjö Hirn
* Immanuel Kant
* Aarne Kinnunen
* Wilhelm Worringer

 |
| Artikkeleita aiheesta | 
* Abjektio
* Aihe
* Alkuperäisyys
* Appropriaatio
* Arvostelu
* Autenttisuus
* Arvostelija
* Esittävä taide
* Formalismi
* Kertomus
* Kitsch
* *Korkeasta tyylistä*
* Motiivi
* Pastissi
* Pastoraali
* Representaatio
* Reproduktio
* Samastuminen
* Taidemaailma
* Taidetta taiteen vuoksi

 |
John Mercer
**John Mercer** (21. helmikuuta 1791 – 30. marraskuuta 1866) oli englantilainen kemisti, kankaanpainaja ja värjäri. Mercer kehitti merseroinnin, prosessin, jonka avulla puuvillakuidut muuttuvat paksummiksi ja lyhyemmiksi. Merserointi lisää puuvillalankojen lujuutta ja kiiltoa.

Mercerin isä, Robert Mercer, oli kankuri ja maanviljelijä. Isä kuoli vuonna 1800, ja yhdeksänvuotiaana Johnista tuli puolaleikkuri ja myöhemmin kankaankutoja. Vuonna 1807 hän kiinnostui kankaiden värjäyksestä ja alkoi opetella värjäysmenetelmiä. Vuonna 1809 Mercer sai oppipojan paikan Fortin veljesten omistamassa kangaspainossa. Vuonna 1810 hän palasi kutomaan kankaita kangaspuilla ja keksi monia uusia kuvioita. Mercer toimi pitkään tavallisena kutojana ennen kuin hänen vanha kiinnostuksensa kankaiden värjäykseen heräsi uudelleen. Kipinä syntyi Mercerin kemian kokeiden myötä. Mercer teki kotilaboratoriossaan kokeita eri kemikaaleilla ja onnistui lopulta tuottamaan uuden oranssin värin, joka sopi täydellisesti kalikokankaiden värjäykseen. Mercer palasi Fortin veljesten palvelukseen, nyt väreihin erikoistuneena kemistinä. Hän keksi lukuisia keltaisen, oranssin ja indigon sävyisiä väriaineita, joita voitiin käyttää kankaiden värjäykseen. Vuonna 1825 hänestä tuli yrityksen osakas.

Mercer keksi merseroinnin vuonna 1844. Merseroinnissa puuvillaa käsitellään kaustisella soodalla, jolloin puuvilla muuttuu paksummaksi ja lyhyemmäksi. Merserointi lisää puuvillaan kiiltoa, lujuutta ja siliävyyttä, eikä puuvilla kutistu merseroinnin jälkeen yhtä paljon kuin ilman merserointia.Merseroitua puuvillaa oli myös helpompi värjätä. Mercer patentoi menetelmän vuonna 1850. Mercer kuoli vuonna 1866, sairasteltuaan sitä ennen kaksi vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mercer, John, 1791-1866 *SNAC - Social Networks and Archival Context*. Viitattu 22.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2  John Mercer Biography (1791-1866) *How Products Are Made - Inventor Biographies*. Advameg, Inc. Viitattu 22.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Päivi Hintsanen: John Mercer (1791-1866) *Coloria.net*. Viitattu 22.9.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |