recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gennadi Ivanovitš Janajev** (ven. Генна́дий Ива́нович Яна́ев, 26. elokuuta 1937 – 24. syyskuuta 2010) oli neuvostoliittolainen ja venäläinen poliitikko. Hän toimi Neuvostoliiton ainoaksi jääneenä varapresidenttinä vuosina 1990–1991 ja johti niin sanottua Janajevin junttaa, joka yritti elokuussa 1991 kaapata vallan presidentti Mihail Gorbatšovilta.

Janajev työskenteli Komsomolissa, NKP:n nuorisoliitossa, vuodesta 1963. Vuodet 1968–1970 hän oli nuorisoliittojen komitean puhemies. Vuodet 1986–1990 Janajev oli ammattiyhdistysten ylimmän neuvoston puhemies, sihteeri ja varapuhemies. Heinäkuussa 1990 hänet valittiin NKP:n politbyroohon ja keskuskomitean sihteeriksi. Joulukuusta 1990 elokuuhun 1991 Janajev oli Neuvostoliiton varapresidentti.

Janajevin ja muiden vanhoillisten joukkio, valtion hätätilakomitea, yritti vallankaappausta 19. elokuuta 1991 presidentti Mihail Gorbatšovin ollessa lomalla. Janajev nimitettiin Neuvostoliiton virkaa tekeväksi presidentiksi. Venäjän SFNT:n presidentti Boris Jeltsin ryhtyi kuitenkin toimiin kaappaajia vastaan, joiden suunnitelma romahti parissa päivässä ensimmäisiin vastoinkäymisiin. Yrityksellä oli kuitenkin kauaskantoisia seurauksia, kun Jeltsin kielsi Neuvostoliiton ja Venäjän kommunistiset puolueet ja niiden varat takavarikoitiin. Gorbatšov joutui näin eroamaan kaikista viroistaan puolueessa.

Janajev ja 11 muuta tuomittiin vallankaappausyrityksestä, mutta armahdettiin helmikuussa 1994. Tämän jälkeen Janajev toimi yhteiskunnallisissa järjestöissä ja työskenteli Venäjän kansainvälisessä matkailuakatemiassa.

Janajev kuoli moskovalaisessa sairaalassa keuhkosyöpään 24. syyskuuta 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Умер Геннадий Янаев  24.9.2010. lenta.ru uutispalvelu. Viitattu 24.9.2010.
2. ↑  Vallankaappausta NL:ssä yrittänyt Gennadi Janajev kuoli  24.9.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 24.9.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Gennadi Janajevin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Black Brant XII-raketin laukaisu Yhdysvaltain Wallops-saarilta.
**Luotainraketti** on tutkimusraketti, joka laukaistaan korkealle ilmakehään tai avaruuteen, josta se yleensä putoaa maahan. 

Rakettien ajoaine on yleensä kiinteää. Raketissa on mukana tieteellisiä mittalaitteita. Se laskeutuu laskuvarjolla maahan ja on osin uudelleenkäytettävä. Lentokorkeus on 50–1500 km ja mittaukset ylittävät kaasupallojen lakikorkeuden, joka on vain 40 km. 

Ensimmäinen luotainraketti oli natsi-Saksassa kehitetty V-2, jota etenkin Yhdysvallat käytti 1940-luvun lopun luotainrakettina. Mutta varsinaisia luotainraketteja kehitettiin kaikissa suurissa – tulevissa – avaruusmaissa ja luotainraketti eriytyi pian sotilaallisista ohjuksista, esimerkiksi ESAn Texus- ja Maxus-luotainraketit. Luotainrakettilaukaisuja varten kehittyi omat toimintakeskuksensa, joista EU:n suurin on Esrangen rakettikeskus Kiirunassa. Tieteelliseen kokeeseen rakettia käytettiin ilmeisesti ensi kerran vuonna 1822, jolloin ilmassa räjäytetyn raketin suunta havaittiin Wienistä ja Neustatdista. Havainnoinnista voitiin määrittää paikakuntien pituusaste-ero.

Suomi ja luotainraketit
-----------------------

Suomi – lähinnä Sodankylän geofysiikan observatorio ja Oulun yliopisto – on 1960-luvun lopusta alkaen ottaneet osaa joihinkin luotainrakettikampanjoihin. Suomalainen instrumentaatio on tällöin ollut magnetometri. Tällaisia raketteja on laukaistu sekä Poker Flatsistä Alaskasta että Norjan Andoijasta vielä 2000-luvullakin.

Vuonna 2008 tamperelaiset opiskelijat ovat saaneet "Itikka"-nimisen instrumentin ESAn tulevaan luotainrakettiin.

Oulun ja Helsingin yliopistojen opiskelijat osallistuvat norjalaisvetoiseen NISSE-kokeeseen (Nordic Ionospheric Sounding rocket Seeding Experiment), joka lentää ESAn REXUS-luotainraketin mukana maaliskuussa 2009. Kokeessa luodaan jääpilvi 95 kilometrin korkeuteen, jota tutkitaan EISCAT-tutkalla.

Katso myös
----------

* ARCA Helen
* Nike-Cajun
* Norjan rakettitapahtuma

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luotainraketti**.
* ESA article on sounding rockets
* 30 years of sounding rocket launches at Esrange in Kiruna, Sweden
* NASA Sounding Rocket Program
* NASA Sounding Rocket Operations Contract
* *NASA Sounding Rockets, 1958-1968: A Historical Summary* (NASA SP-4401, 1971)
* Australian Space Research Institute Small Sounding Rocket Program
* UP Aerospace (Arkistoitu – Internet Archive)
* German, Swedish and EADS-ST Programmes (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuoli 8 Forum Marinumissa.
**Nuoli-luokka** oli Suomen merivoimien 13 tykkiveneen muodostama alusluokka. Veneet luokiteltiin moottoritykkiveneiksi, koska niissä oli aseistuksena kaksi tykkiä, mutta tarvittaessa kriisitilanteissa niihin voitiin asentaa torpedot. Torpedojen käyttöä harjoiteltiin torpedokoeasemilla ja kahdella Neuvostoliitosta hankitulla alkujaan Riga-luokan fregatilla, jotka Suomessa luokiteltiin Hämeenmaa-luokan saattajiksi. Vuoden 1947 Pariisin rauhansopimus kielsi Suomen merivoimilta torpedoveneet, mutta torpedojen omistamista ei kielletty.

Laivateollisuuden Turun telakka valmisti veneet 1960-luvun alkupuolella. Niiden pituus oli 22 metriä, syväys 1,5 metriä. Alusten uppouma oli 40 tonnia. Propulsiojärjestelmä aluksilla koostui kolmesta neuvostoliittolaisesta V-12-moottorista, jotka mahdollistivat 45 solmun maksiminopeuden. Aseistuksena alusten keulassa oli 20 millimetrin tykki ja perässä 40 millimetrin tykki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Huhtanen, Jarmo: Merivoimat kiersi Pariisin rauhansopimusta.  *Helsingin sanomat*, 8.7.2018, s. A 10–11. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: Nuoli.
**Blanka II** (Esp. *Blanca*, bask. *Zuria*; 9. kesäkuuta 1424 – 2. joulukuuta 1464) oli nimellisesti Navarran kuningatar vuosina 1461–1464. Hän oli myös Kastilian Henrikin puolisona Asturian ruhtinatar.

Elämä
-----

Blanka oli Juhana II:n ja Blanka I:n toinen lapsi ja vanhin tytär. Hän syntyi Olitessa, Navarrassa 9. kesäkuuta 1424.

### Navarran perillinen

Vuonna 1427 Blanka, hänen vanhempi veljensä Kaarle ja nuorempi sisarensa Eleonoora nimettiin Navarran kuningaskunnan perillisiksi.

Vuonna 1436 solmitussa rauhansopimuksessa Navarran ja Kastilian välillä hänet kihlattiin Kastilian kruununperilliselle. Blanka avioitui Asturian ruhtinas Henrikin (myöhemmin Kastilian kuningas Henrik IV) kanssa 1440. Vuonna 1453 paavi Nikolaus V myönsi Henrikille avioeron. Perusteluna oli, että "noituus" oli tehnyt Henrikistä kyvyttömän täyttämään aviomiehen tehtäviä. (Henrik sai tästä liikanimen "Kyvytön".)

Blanka palasi Navarraan, missä hän jäi perheensä vangiksi. Hän pysyi lapsettomana loppuikänsä.

### Kruununtavoittelija

Blankan veljen Kaarlen kuoltua 1461 heidän isäänsä Juhanaan tyytymättömät navarralaiset katsoivat Blankan olevan Navarran laillinen hallitsija, ja huusivat hänet kuningattareksi. Juhana, joka halusi pitää Navarran kruunun itsellään, oli kuitenkin vangituttanut Blankan jo aiemmin, eikä asiasta tullut mitään.

Juhana koetti naittaa Blankan Ranskan Ludvig XI:n nuoremmalle veljelle Kaarlelle tavoitteenaan liitto Ranskan kanssa, mutta Blanka kieltäytyi. Vuonna 1464 hän palasi Pamplonaan tavoitteenaan osallistua Navarran säätyjen kokoukseen.

Blanka kuoli Orthezissa alle kuukautta myöhemmin, väitetysti myrkkyyn. Sekä hänen isäänsä että sisartaan Eleonooraa on esitetty myrkyttäjiksi. Blankan kuoltua Navarran perimysoikeus siirtyi Eleonooralle, mutta koska tämä oli hyvissä väleissä isänsä Juhanan kanssa, hän ei vaatinut kruunua itselleen ennen kuin tämä kuoli vuonna 1479.

Lähteet
-------

1. ↑  Woodacre, Ellen: "Blanca I: The Peacemaker", *The Queens Regnant of Navarre*, s. 77-107. Palgrave Macmillan, 2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.3.2024). (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Orpustan, Jean-Baptiste: La Basse-Navarre dans la guerre de Navarre (1512–1530), récit historique, d'après Navarra, 1512-1530… de Pedro Esarte Muniain (Pamiela, Pamplona-Iruña 2001) (PDF) *tipirena.net*. Viitattu 6.3.2024. (ranskaksi)
3. 1 2  Enrique IV Real Academia de Historia. Viitattu 6.3.2024. (espanjaksi)
**Europa** oli Espanjan laivaston vuonna 1734 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Fuerte-luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Fuerte-luokka*
Alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 1733. Alus laskettiin vesille 1734 ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1734.

Palvelus
--------

Alus suojasi 5. toukokuuta 1734 Havannasta Torresin laivueessa saattueen Cádiziin päällikkönään Pablo Agustín de Aguirre. Laivueen muut alukset olivat *África* ja fregatit *Santa Rosa* ja *San Francisco Javier*. Saattue saapui 19. kesäkuuta Cádiziin mukanaan yli 12 miljoonaa pesoa. Alus lähti 1. syyskuuta Cádizista *Áfrican* ja *Constanten* kanssa Napoliin kuljettaen varoja Napolin ja Sisilian sotaretkellä oleville joukoille. Alus lähti 8. heinäkuuta 1735 Palermosta linjalaivojen, viiden espanjalaisen ja viiden maltalaisen ja Molempain Sisiliain kuningaskunnan kaljuunan kanssa Napoliin, mistä se suojasi 1735 *Constanten* kanssa joukkoja ja tarvikkeita kuljettaneen saattueen Livornoon. Alus palasi 19. lokakuuta *Áfrican* ja *Constanten* kanssa Cádiziin.

Alus lähti 25. tammikuuta 1736 Cádizista Pizarron laivueessa Italiaan, mistä laivueen tehtävänä oli evakuoida joukot Espanjaan. Alus oli 1736 huollettavana La Carracassa.

Alus otettiin tammikuussa 1738 *Asían* ja fregatti *Victorian* kanssa palvelukseen Cádizissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 181-182

*Fuerte*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Fuerte* - *África* - *Europa* - *Castilla* - *Dragón* |
| Edeltäjä: San Luis -luokka – Seuraaja: *Constante* |
**Salamon Levämäki** (13. joulukuuta 1881 Joutsa – 10. lokakuuta 1927 Helsinki) oli Kotimaisen Työn Liiton sihteeri ja sen omistaman kustannusyhtiön toimitusjohtaja sekä Suomen liikeapulaisten liiton puheenjohtaja.

Levämäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Levämäki ja Amanda Svala ja puoliso vuodesta 1903 Anna Alina Kuitunen (k. 1928). Levämäki meni 16-vuotiaana töihin kauppaliikkeeseen Mikkelissä, kävi 1900-luvun alussa kauppakoulukurssin, tutustui kaupankäyntiin Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä ja toimi kauppamatkustajana. Helsinkiin siirryttyään hänestä tuli 1914 perustetun Kotimaisen Työn Liiton sihteeri ja Kotimaisen Työn Kustannus Oy:n toimitusjohtaja. Hän toimi myös kauppa- ja teollisuuskomissionin kirjallisen toimiston päällikkönä 1918-1919. Hän oli Suomen liikeapulaisten järjestäytymisen uranuurtaja, johdettuaan heidän liittonsa perustavaa kokousta 1909 ja toimittuaan liiton puheenjohtajana 19019-1910 sekä 1917-1923. Hän toimi myös Suomen teollisuustoimihenkilöiden liiton puheenjohtajana 1920-1921 ja osallistui toimihenkilöiden ammatillisen keskusjärjestön perustamista koskevaan aloitteeseen. Levämäki oli aktiivinen Nuorsuomalaisen Puolueen ja Kansallisen Edistyspuolueen toiminnassa, tunnettu puhuja ja ahkera kirjoittaja. Hän kuoli keuhkotautiin vain 45-vuotiaana.

Salamon Levämäen poika oli Säästöpankkiliiton toimitusjohtajana 1940-luvulta 1970-luvulle toiminut Lauri Levämäki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muiluvuori, Jukka: "Salamon Levämäki", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 109. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Lauri Levämäki *Kuka kukin on 1954*. Viitattu 16.3.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kirjailijana toiminutta sairaanhoitajaa. Pesäpalloilija Hanna Mattilasta on eri artikkeli.*
**Lempi Johanna (Hanna) Mattila** (9. elokuuta 1899 Haapajärvi – 19. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja ja kirjailija.

Hanna Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Juhonpoika Mattila ja tämän toinen puoliso Johanna Kaarlentytär Kuona (Järvikuona). Mattila kävi kansakoulun ja Haapaveden kotitalousopiston toimien sitten kotitalousneuvojana Suolahdessa, Aänekoskella, Kainuussa ja Haapajärvellä. Hän kävi 1925–1928 Oulun lääninsairaalan sairaanhoitajatarkoulun ja toimi vuodesta 1931 sairaanhoitajana Oulaisten parantolassa. 

Mattila aloitti kirjoittamisen 1940-luvun alussa aluksi runoilla ja novelleilla. Hän sai kolmannen palkinnon erään lehden järjestämässä novellikilpailussa ja kymmenen hänen novelliaan julkaistiin. Jatkosodan aikana Mattila alkoi kirjoittaa romaanikäsikirjoitusta toimiessaan sairaanhoitajana eri sotasairaaloissa. Tämä käsikirjoitus julkaistiin *Kukkaistyttö*-nimisenä romaanina 1944.

Teoksia
-------

* *Kukkaistyttö*, romaani. Kirjapaja, Helsinki 1944
* *Leena*, romaani. Kirjapaja, Helsinki 1945
* *Leppälahden emäntä*, romaani. Kirjapaja, Helsinki 1946
* *Kohtalon kehä*, romaani. Kirjapaja, Helsinki 1950

Lähteet
-------

* Hanna Mattila SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjastovirma henkilögalleria : Hanna Mattila (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Caroline Cossey** (s. 31. elokuuta 1954) on brittiläinen malli ja näyttelijä, joka tunnetaan myös taiteilijanimellään **Tula**.

Elämäkerta
----------

Cossey syntyi Barry Cossey -nimisenä lapsena Norfolkissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kotikylänsä yhteisön ennakkoluulojen ja niiden aiheuttaman paineen myötä hän muutti Lontooseen 1970-luvulla, missä hän teki erilaisia urakkatöitä. Ansaitsemillaan rahoillaan hän kävi läpi erilaisia sukupuolenkorjaus- ja kauneusleikkauksia sekä hormonihoitoja. Cossey otti taitelijanimekseen Tula ja alkoi työskennellä mallina erilaisissa lehdissä.

Mallin töiden ohella Cossey muistetaan pienestä sivuroolistaan vuoden 1981 James Bond -elokuvassa *007 - Erittäin salainen*. Cossey oli ensimmäisiä transsukupuolisia Bond-tyttöjä, joka tuli yleisön tietoisuuteen esiintymällä elokuvan mainostamisen vuoksi Playboyn kuvauksissa vuonna 1981 ja hän osallistui sen tuoman julkisuuden myötä erilaisiin keskusteluohjelmiin sekä haastatteluihin. Negatiivisen julkisuuden ja uhkausten myötä hänen mielenterveytensä horjui ja hän yritti myös itsemurhaa. Cossey on toiminut julkisuudessa transsukupuolisten oikeuksien puolestapuhujana. Cossey esiintyi ensimmäisenä transsukupuolisena Playboyn syyskuun 1991 lehden piktoriaalissa kuvatekstillä "The Transformation of Tula".

Yksityiselämä
-------------

Cossey seurusteli italialaisen kreivin Glauco Lasinion kanssa, joka tuki häntä ajamaan transsukupuolisten oikeuksia ja esittämään lakimuutoksia Britannian oikeusjärjestelmään. Cosseyn ensimmäinen avioliitto liikemies Elias Fattalin kanssa päättyi nopeasti kohua aiheuttaneiden lehtiartikkeleiden ja Fattalin perheen painostuksen vuoksi. Cossey meni kanadalaisen insinöörin David Finchin kanssa naimisiin vuonna 1992.

Kirjallisuus
------------

Cossey on kirjoittanut kaksi omaelämäkertaa: *I Am a Woman* (1982) ja *My Story* (1991).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Fairyington, Stephanie: How This Transgender Supermodel Found Love *Celebrity News*.  3.11.2016. The Advocate. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Caroline Cossey *Authors*. Goodreads. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Singh, Shane Michael: BOND GIRL TULA WAS THE FIRST TRANSGENDER WOMAN TO BARE IT ALL IN PLAYBOY MAGAZINE *Articles*.  22.6.2015. Playboy Magazine.  Arkistoitu 25.6.2015. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6 7  Tähtivaara, Sarianne: Illalla tv:ssä: tämä Bond-klassikko suisti transsukupuolisen Carolinen skandaalin keskelle – raju syöksykierre oli päättyä tuhoisasti *Ilta-Sanomat*.  1.8.2022. Sanoma Media. Viitattu 9.3.2024.
5. ↑  Clements, Marcelle: Beauty/Fashion; The Mirror Cracked (painetussa lehdessä s. 71) *Magazines*.  15.9.1991. The New York Times. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  Mitchell, Hilary: Meet the trailblazing transgender Bond girl and Playboy model who fought tirelessly for equal rights *Trans*.  5.1.2021. The Pink News. Viitattu 9.3.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Ahti Vilhelm Fredriksson** (9. toukokuuta 1923 Dragsfjärd – 10. kesäkuuta 1994) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. Hän edusti SDP:tä ja toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä Paasion II hallituksessa vuonna 1972.

Fredriksson lähti 14-vuotiaana kotoaan työnhakuun. Jatkosodan jälkeen hän työskenteli tarjoilijana Helsingissä 1944–1953 ja päätyi sitä kautta ammattiyhdistystehtäviin. Fredriksson kävi Työväen Akatemian vuosina 1949–1950 ja vietti kesällä 1950 kaksi kuukautta Genevessä Työväen Sivistysliiton ja sen skandinaavisten veljesjärjestöjen järjestämällä pohjoismaisen kansankorkeakoulun kurssilla. Siellä hän tutustui muun muassa Kansainvälisen työjärjestön toimintaan.

Vuosina 1951–1953 Fredriksson toimi Hotelli- ja ravintolahenkilökunnan liiton Helsingin piirin toimitsijana ja vuodesta 1953 liiton sihteerinä. Vuonna 1957 hän siirtyi Suomen paperiteollisuudentyöntekijäin liiton toimitsijaksi vastuullaan erityisesti liiton opintoasiat ja kansainväliset suhteet. Vuosina 1967–1972 Fredriksson työskenteli SAK:n sihteerinä. Hänen tärkeimpiä tehtäviään olivat työsuojelu ja ay-liikkeen eheytyksen valmistelu.

Tammikuussa 1972 pidettiin ennenaikaisen eduskuntavaalit. Helmikuussa 1972 nimitettiin Rafael Paasion sosiaalidemokraattinen vähemmistöhallitus. Paasio halusi hallitukseen ay-liikkeen edustajan ja ehdotti ministerin tehtävää alun perin SAK:n puheenjohtaja Niilo Hämäläiselle, joka kieltäytyi tarjouksesta. Ministeriksi nimitettiin lopulta Ahti Fredriksson, joka sai toisen sosiaaliministerin salkun. Ministeripäiviä hänelle kertyi 195. Syyskuussa 1972 valtaan astui Sorsan I hallitus.

Tammikuussa 1973 Kelaan perustettiin kaksi uutta johtajan virkaa työntekijä- ja työnantajaosapuolille. Fredriksson valittiin työntekijäpuolen edustajaksi ja hän aloitti johtajan tehtävässä toukokuussa 1973 hoitaen erityisesti kuntoutusasioita. 60-vuotispäivänsä kunniaksi hän perusti nimeään kantavan säätiön, joka avusti muun tuen ulkopuolelle jääneitä vammaisia nuoria. Fredriksson oli myös Kuntoutussäätiön puheenjohtaja 1980–1984. Hän jäi Kelasta eläkkeelle vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Soukola, Timo: / Fredriksson, Ahti (1923 - 1994) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.9.2001 (päivitetty 27.6.2013). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 11.3.2016.
2. ↑  Ministerin tiedot: Ahti Fredriksson *Hallitukset ja ministerit vuodesta 1917*. Valtioneuvosto.  Arkistoitu 21.2.2016. Viitattu 11.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ministerin tiedot Ahti Fredriksson (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
Elokuvan suomalaisjuliste
**Hevonen** (*Equus*) on Sidney Lumetin vuonna 1977 ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Peter Shafferin näytelmään, ja Shaffer kirjoitti myös elokuvan käsikirjoituksen. Sen pääosassa on Richard Burton.

Juoni
-----

Psykiatri Martin Dysart alkaa tutkia kuuden hevosen vahingoittamista Hampshiressä Englannissa. Hevoset sokaistiin puhkomalla niiden silmät metallipiikillä. Tekoon syyllisenä pidetään 17-vuotiasta tallipoikaa Alan Strangia, joka on itsepäisen mutta sisäisesti aran Frank Strangin ja hänen herraskaisen ja uskonnollisen vaimonsa Doran ainoa lapsi. Kaivautuessaan pojan ajatusmaailmaan Dysart huomaa olevansa kasvotusten myös omien demoniensa kanssa. Alan Strang on luonut oman uskontonsa, johon liittyvät hevoset ja ylin jumaluus, "Equus".

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Richard Burton   | … |   Martin Dysart
  |
|  Peter Firth   | … |   Alan Strang
  |
|  Colin Blakely   | … |   Frank Strang
  |
|  Joan Plowright   | … |   Dora Strang
  |
|  Harry Andrews   | … |   Harry Dalton
  |
|  Eileen Atkins   | … |   Hesther Saloman
  |
|  Jenny Agutter   | … |   Jill Mason
  |
|  Kate Reid   | … |   Margaret Dysart
  |
|  John Wyman   | … |   Horseman
  |
|  Elva Mai Hoover   | … |   Miss Raintree
  |
|  Ken James   | … |   Mr Pearce
  |
*Tämä artikkeli käsittelee hepreankielistä sanaa. Hoosianna on myös virsi sekä Terapia-yhtyeen albumi.*
Ihmiset huutamassa "hoosianna" Jeesuksen ratsastaessa Jerusalemiin. Gustave Dorén piirros vuodelta 1891.
**Hoosianna** on alkujaan hepreankielinen huudahdus, joka varsinaisesti merkitsee "oi auta" tai "pelasta", mutta jota jo varhain alettiin käyttää myös kuninkaille ja Jumalalle sekä erityisesti odotetulle Messiaalle osoitettuna riemu- ja ylistyshuutona. Vanhassa testamentissa sana esiintyy muun muassa psalmissa 118 (jae 25).

Kaikissa evankeliumeissa kerrotaan, että kun Jeesus saapui aasilla ratsastaen Jerusalemiin, kansanjoukko (tai Luukkaan mukaan hänen opetuslapsensa) ottivat hänet riemuiten vastaan ja huusivat hoosiannaa (Matt. 21:1–11, Mark. 11:1–10, Luuk. 19:29–38, Joh. 12:12–19). Tämä tapahtui kuitenkin vain muutamaa päivää ennen hänen ristiinnaulitsemistaan. Tapauksen muistoksi vietetään palmusunnuntaita.

Sana esiintyy yleisesti myös kristillisissä hymneissä ja virsissä, joista Suomessa tunnetuin on G. J. Voglerin säveltämä Hoosianna-hymni (virsi 1 nykyisessä virsikirjassa). Sana sisältyy muun muassa messuissa laulettavaan Sanctus-hymniin.

Hoosianna-hymnin laulaminen ensimmäisenä adventtisunnuntaina on vanha perinne Suomessa ja Ruotsissa. Hymnillä on ikää yli 200 vuotta.

Uskonnollisen perinteen ulkopuolella termiä ’hoosianna’ käytetään suomessa joissain puhekielisissä yhteyksissä metaforisesti verbin ’huutaa’ kanssa kuvaamaan suurta iloa, innostuneisuutta tai vahvaa kokemusta tai toimintaa, josta oletettavasti aiheutuu vastaavaa tunnetta tai tunteita.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hoosianna** Wikimedia Commonsissa
Bugin Hardin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Mykolajivin alue, Ukraina |
| Pinta-ala | 
61,3813 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
30.4.2009 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bugin Hardin kansallispuisto** (ukr. Національний природний парк Бузький Гард, *Natsionalnyi pryrodnyi park Buzkyi Hard*) on kansallispuisto Ukrainan Mykolajivin alueella. Vuonna 2009 perustetun suuren kansallispuiston pinta-ala on 61,3813 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Etelä-Bugin (Bugin) varrella. Puistoon sisältyy aiemmin Bugin Hardina tunnettu asuttu paikka, jossa samanniminen Zaporižžjan kasakoiden ryhmittymä on asunut (tilat jopa 500 ihmiselle) ja jossa on kalaa hard-nimellä (gard) tunnetulla jokeen sijoitetuilla rakenteilla pyydetty.

* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Buzkyi Gard National Nature Park *wownature.in.ua*. Viitattu 26.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; valitse vasemmalta alasvetovalikosta "Національні природні парки") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Istorija stvorennja  2015. buzkiy-gard.org.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bugin Hardin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Національний природний парк Бузький Гард (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Бузький Гард (національний природний парк)
*Tämä artikkeli kertoo 1960-luvun brittielokuvasta. Samannimisestä 1990-luvun suomalaisesta minisarjasta on oma artikkeli.*

**Hunajan maku** (*A Taste of Honey*) on Tony Richardsonin ohjaama brittiläinen
draamaelokuva vuodelta 1961. Se perustuu Shelagh Delaneyn saman­nimiseen näytelmään, josta kirjailija ja ohjaaja sovittivat elokuvan käsi­kirjoi­tuksen. Elokuva ja näytelmä kuuluvat tyyliltään 1950- ja 1960-luvun vaihteen britti­läiseen "tiskipöytä­realismiin" (engl. *kitchen sink drama*).

Juoni
-----

Työväenluokkainen teinityttö Jo (Rita Tushingham) asuu itsekkään ja alkoholisoituneen äitinsä Helenin (Dora Bryan) kanssa. Kun äiti menee hetken mielijohteesta naimisiin senhetkisen miesystävänsä (Robert Stephens) kanssa, Jo joutuu muuttamaan pois. Hän saa asunnon työtoverinsa, kenkäkaupan ystävällisen homopojan Geoffreyn (Murray Melvin) luota. Pian Jo tulee raskaaksi irtosuhteestaan tummaihoisen merimiehen (Paul Danquah) kanssa. Geoffrey lupaa huolehtia lapsesta ja tarjoutuu jopa menemään Jon kanssa naimisiin. Kaikki näyttää hyvältä, kunnes äiti Helen joutuu miehensä hylkäämäksi ja hyökkää tytärtään ja tämän omituista perhekuviota vastaan.

Vastaanotto ja jälkimaine
-------------------------

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät *Hunajan maun* vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle.
*The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Hunajan maku* Elonet.
2. 1 2  Synopsis by Hal Erickson, A Taste of Honey (1961)], Allmovie.com. Viitattu 28.7.2016.
3. ↑  "A Taste of Honey." VideoHound's Golden Movie Retriever. Gale. 2008. Haettu 28.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Best 100 British films – full list, BBC 23.12.1999. Viitattu 27.7.2016.
5. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Hunajan maku* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Hunajan maku* Elonet.
**Veronkierto** on lakeja ja verojärjestelmän sääntöjä periaatteessa noudattavaa mutta kuitenkin lakien tarkoituksesta poikkeavaa toimintaa omien verojen pienentämiseksi tai välttämiseksi kokonaan. Veronkierto voi tapahtua esimerkiksi lainsäädännön aukkoja (ns. *porsaanreikiä*) tai erilaisia keinotekoisia järjestelyitä hyödyntämällä. Yleiskielessä kutsutaan veronkierroksi usein myös veropetosta, joka on eräs rikostyyppi. Veronkiertoa ei pidä sekoittaa (lain tarkoituksen mukaiseen) verosuunnitteluun, vaikka niiden välillä ei olekaan tarkkaa rajaa.

Veronkierron erään pääryhmän muodostavat tapaukset, joissa oikeudellisen muodon ja taloudellisen sisällön välillä on ristiriita. Tällöin väärinkäytetään sinänsä laillisia verotusmuotoja. Toinen ryhmä on sarjatoimet, joissa oikeustoimi jaetaan keinotekoisesti useaan osaan, jotta niiden yhteinen veroseuraamus olisi vähäisempi kuin yhden kokonaisuuden veroseuraamus. Intressinpuutetilanteeksi nimitetään sopimustilannetta, jossa toisella sopijapuolella on olennainen verotuksellinen päämäärä määrittää sopimusehdot mieleisekseen. Toisella sopijapuolella tällaista intressiä ei ole. Ostaja saattaa esimerkiksi maksaa myyjän eri aikoina hankkimista osakkeista eri hinnan.

Useaa veromuotoa varten verolakeihin on säädetty veron kiertämistä ehkäisevä yleislauseke. Näistä tärkein on verotusmenettelylakiin sisältyvä yleislauseke, joka koskee tulo- ja varallisuusverotusta. Arvonlisäverolaissa on vastaava säännös, samoin laissa elinkeinotulon verottamisesta. Siirrettäessä etuja osakeyhtiöltä osakkeenomistajalle saatetaan syyllistyä peiteltyyn osingonjakoon. Myös väliyhteisöjen käytössä voidaan syyllistyä rikolliseen menettelyyn.

Veronkierron laajuus
--------------------

Aalto-yliopiston professori Tomi Viitalan mukaan ei ole olemassa luotettavia arvioita veronkierron aiheuttamista tulonmenetyksistä Suomessa tai juuri muuallakaan.

Katso myös
----------

* Verokilpailu
* Veroparatiisi
* Verokalenteri
* Harmaa talous
* Hallintarekisteri
* Kannustin
* Luxemburg-vuodot
* Siirtohinnoittelu
* Double Irish – Dutch Sandwich
* Yrityksen saattohoito

Lähteet
-------

1. ↑  Veron kiertämissäännöksen soveltaminen *vero.fi*.  "Veron kiertämissäännös voi tulla sovellettavaksi tilanteissa, joissa oikeustoimi sinällään on yksityisoikeudellisesti moitteeton." Viitattu 15.6.2023.
2. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005.
3. ↑  *Suomen kielen perussanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 1994, ISBN 951-861-433-4.
4. ↑  Veron kiertämissäännöksen soveltaminen *vero.fi*.  "Hyväksyttävän verosuunnittelun ja veron kiertämiseen välistä tarkkaa rajaa on mahdotonta etukäteen määritellä." Viitattu 15.6.2023.
5. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 1131–1134.
6. ↑  Laki verotusmenettelystä, 28 §. (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Arvonlisäverolaki, 181 §.
8. ↑  Laki elinkeinotulon verottamisesta, 52h §.
9. ↑  Harmaa talous ei ole valtion rahasampo *Helsingin Sanomat*.  8.4.2016.  Arkistoitu 24.4.2016. Viitattu 19.4.2016.
Päivääniemen kalmistoa.
**Päivääniemen kalmisto** sijaitsee Lempäälässä Vesilahteen menevän tien (seututie 301) varrella. Rautakautinen röykkiökalmiston alue on metsittynyttä entistä pelto-, kaski- ja hakamaata. Kalmistoon kuuluu noin 130 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja matalaa kiveystä. Läpimitaltaan rakennelmat ovat 3–20 metriä. Useimmissa kalmiston röykkiöissä on suurikokoinen silmäkivi, jonka ympärille muut kivet on kasattu. Kirjallisia mainintoja röykkiöistä on 1790-luvulta. Aluetta on tutkittu 1800-luvun lopulla ja vuonna 1987. Kalmisto on vuosilta 300–1000 jaa. mutta runsaimmat löydöt ovat aikaväliltä 600–800. Kalmiston läheinen alue muuttui vuonna 1994, kun Näppilänsalmen ylittänyt vanha silta korvattiin uudella ja Lempäälän ja Vesilahden välisen tien linjausta muutettiin.

Päivääniemen haudoista suurin on niin sanottu kuninkaanhauta. Sen keskellä suuri luonnonkivi, joka on haudan silmäkivi. Kuninkaanhaudalle johtaa etelästä kivinen käytävä. Hauta on kuulunut paikalliselle mahtimiehelle, sillä haudasta on löydetty komea miekka. Myös Satakunnan Kiukaisissa on Kuninkaanhauta-niminen muinaisjäännös.

Vuoden 1959 kartassa alue tunnetaan nimellä *Päiväinniemi* ja vuoden 1976 *Päiväänniemi*.

Lähteet
-------

* Päivääniemi. Kulttuuriympäristön palveluikkuna Museovirasto
* Muinaispolut Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotiseudun historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)



1. ↑  Kutilainen, Mikko: Vanhat kartat - Päivääniemi, Lempäälä *Vanhat kartat*. Viitattu 20.3.2024.
Barakahin ydinvoimala
**Barakahin ydinvoimala** on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien ensimmäinen ydinvoimala. Se sijaitsee maan länsiosassa Persianlahden rannalla, noin 53 kilometriä länteen Ruwaisista ja 300 kilometriä länteen Abu Dhabin kaupungista. Laitoksessa on neljä Korea Electric Powerin KHNP:n kehittämää eteläkorealaista APR-1400-painevesireaktoria. Ydinvoimalan rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 2012. Ensimmäinen reaktori aloitti sähköntuotannon elokuussa 2020, toinen syyskuussa 2021, kolmas lokakuussa 2022 ja neljäs maaliskuussa 2024.

Laitoksen on valmiina tarkoitus tuottaa neljännes Arabiemiraattien sähköstä ja säästää 21 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästöjä vuodessa, mikä vastaa 3,2 miljoonan auton päästöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Barakah Nuclear Energy Plant Emirates Nuclear Energy Corporation. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  UAE's first reactor starts supplying power *World Nuclear News*.  19.8.2020. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Second Barakah unit connected to the grid *World Nuclear News*.  14.9.2021. Viitattu 15.9.2021. (englanniksi)
4. ↑  Grid connection for third Barakah unit *World Nuclear News*.  10.10.2022. Viitattu 11.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Fourth Barakah unit connected to grid *World Nuclear News*.  25.3.2024. Viitattu 3.4.2024. (englanniksi)
**Siivo Kantala** (26. marraskuuta 1891 Sääksmäki – 9. heinäkuuta 1954 Sääksmäki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, maalaisliittolainen poliitikko ja ministeri. 

Siivo Kantalan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kantala ja Johanna Aakkula ja puoliso vuodesta 1934 Hildur Viktoria Jansson. Vuonna 1913 ylioppilaaksi tullut Kantala valmistui agronomiksi 1917. Hän työskenteli tilanhoitajana Espoossa 1917–1921 ja Jokioisten kartanoissa 1921–1927 sekä kartanoitten toimitusjohtajana 1931–1945. Mustialassa Kantala oli tilanhoitajana ja karjanhoitokoulun johtajana 1927–1931, Pellonraivaus-yhtiön toimitusjohtaja hän oli 1941–1942, samoin kuin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön toimistopäällikkö. Kansanhuoltoministerinä Kantala toimi Jukka Rangellin hallituksessa 1942–1943, vuodesta 1945 hän oli maanviljelijä omalla tilallaan.

Lähteet
-------

* Siivo Kantalan tiedot valtioneuvoston ministerikortistossa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 292. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 13.7.1954, s. 2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
Robert Fuchs
**Robert Fuchs** (15. helmikuuta 1847 Frauental an der Laßnitz – 19. helmikuuta 1927 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Fuchs oli musikaalisesta perheestä. Hänen isänsä Patriz Fuchs (1789–1867) oli säveltäjä, kuten myös hänen isoveljensä Johann Nepomuk Fuchs. Vuonna 1865 Robert Fuchs muutti Wieniin, jossa opiskeli Anton Brucknerin, Felix Otto Dessoffin ja Joseph Hellmesberger vanhemman johdolla. Kymmenen vuotta myöhemmin hänestä itsestään tuli musiikin teorian professori Wienissä. Tässä tehtävässä hän toimi 37 vuoden ajan. Fuchsilla oli lukuisia tunnettuja oppilaita, kuten George Enescu, Edmund Eysler, Leo Fall, Richard Heuberger, Erich Wolfgang Korngold, Gustav Mahler, Eusebius Mandyczewski, Franz Schmidt, Franz Schreker, Jean Sibelius, Robert Stolz, Richard Strauss, Hugo Wolf ja Alexander von Zemlinsky.

Fuchsin tuotantoon kuuluu sinfonioita, kaksi oopperaa (*Die Königsbraut*, *Die Teufelsglocke*), kamarimusiikkia eri kokoonpanoille, konsertto pianolle, piano- ja urkuteoksia, lauluja sekä messuja. Fuchs tunnetaan kuitenkin parhaiten viidestä serenadista, jotka sävelsi jousi- ja kamariorkestereille. Fuchsin sävellystyyliin vaikutti esimerkiksi hänen ystävänsä Johannes Brahms. Säveltäjänä ja pedagogina toimimisen lisäksi Fuchs työskenteli urkurina Wienin piaristikirkossa sekä keisarinhovissa ja Gesellschaft der Musikfreunden konserttien kapellimestarina.

Fuchs sai kunniahaudan Wienin keskushautausmaalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Robert Fuchs Jarmandi
2. 1 2  Robert Fuchs AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juha Mäki-Jyllilä** (s. 1965) on suomalainen arkkitehti. Hän on JKMM Arkkitehtien perustajaosakas ja arkkitehti, joka on urallaan toiminut erityisesti julkisten rakennusten ja toimistotalojen pääsuunnittelijana.

Viimeisimpiä kohteita, joissa Mäki-Jyllilä on toiminut pääsuunnittelijana ovat mm. Keskon uusi päätoimipaikka K-Kampus Helsingin Kalasatamassa (2019), Kalasataman koulu ja päiväkoti (2020), Alma Median pääkonttori Helsingin Töölönlahdella (2013) sekä Hämeenlinnan Verkatehtaan kulttuurikeskus (2007). Mäki-Jyllilä on lisäksi toiminut pääsuunnittelijana lukuisissa asuntorakentamiskohteissa mm. Helsingin Arabianrannassa sekä Jyväskylän Kankaan ja Äijälänrannan alueille. 

Syksyllä 2020 hän työskentelee pääsuunnittelijana mm. Helsingin Ruoholahteen rakennettavassa We Land -toimistotalohankkeessa sekä Kruunuvuorenrantaan ja Postipuistoon rakennettavissa asuntokortteleissa.

Rakennustaiteen valtionpalkinto myönnettiin Mäki-Jyllilälle vuonna 2007. Urallaan hän on yhdessä JKMM Arkkitehtien muiden osakkaiden kanssa menestynyt yli 80 arkkitehtuurikilpailussa, joissa voittanut 43 ensimmäistä palkintoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkkitehtitoimisto aloitti pikku luukussa – nousi menestykseen *Helsingin Sanomat*.  2016. Viitattu 7.11.2020.
2. ↑  K-kampus *Ark*. Viitattu 7.11.2020.
3. ↑  Kalasataman korttelitaloon tulevat saman katon alle päiväkoti ja koulu *Helsingin Sanomat*.  2010. Viitattu 7.11.2020.
4. ↑  Vuoden 2007 rakennustaiteen valtionpalkinto jaettu *Rakennuslehti*.  2007. Viitattu 7.11.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa

 |

 |
**Hindulaisuudessa** esiintyy monenlaisia uskontoon liittyviä **riittejä** ja **rituaaleja**. Ne ovat iso osa hindulaisuuden arkea. Riitit jakaantuvat neljään eri ryhmään.

Päivittäiset kodin piirissä tai temppeleissä tapahtuvat riitit ovat hindulaisten arkipäivään kuuluvat riitit. Näitä riittejä kutsutaan pujaksi. Kotona suoritettavat riitit aloitetaan aamusta, herättämällä kodin nimikkojumalan uuteen päivään. Hindulaisuuden edustajilla on pujan vuoksi oma alttari tai jopa huone jumalan patsaalle tai jumalankuvalle. Pujan rutiiniin kuuluu mantrojen lausuminen ja suitsukkeiden polttaminen. Uskonnollisten tapojen mukaan jumalaa tulisi palvoa kolme kertaa päivässä: aamulla, päivällä ja illalla.

Hindutemppeleissä tapahtuvat riitit ovat hyvin yksilöllisiä. On tärkeää luoda yhteys ja kiinnittää jumalten huomio saapuessaan temppeliin esimerkiksi soittamalla kelloa. Temppelipujan keskeisin osa on lamppurituaali, jossa tehdään ympyräliikkeitä öljylampulla jumalankuvan edessä. Tämän jälkeen brahmaani tuo liekin palvojien koskettavaksi. Liekin avulla palvoja ja jumala pääsevät yhtymään ja kosketukseen.

Lähteet
-------

* Verso - Maailman uskonnot 03 lukion kurssikirja uusi ops 2016 onni luoma on mailman luoja
**Aina Group Oyj** on suomalainen yritys. Aiemmin se oli Hämeen Sanomat Oy:stä ja Hämeen Puhelin Oy:stä muodostetun konsernin emoyhtiö. Konsernin liiketoiminta-alueita olivat media ja ICT-tekniikka. Medialiiketoiminta muodostui Hämeen Sanomat Oy:stä ja sen tytäryhtiöistä (muun muassa *Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset*, *Hämeenlinnan Viikkouutiset* ja Iskelmä Janne). ICT-liiketoiminta muodostui AinaCom Oy:stä, johon on yhdistetty muun muassa Hämeen Puhelin Oy ja Finnet Com Oy.

Hämeen Sanomat
--------------

Kesäkuussa 2021 kerrottiin, että Keskisuomalainen-konserni ostaa Hämeen Sanomat -konsernin 8,3 miljoonalla eurolla. Keskisuomalaisen omistukseen siirtyivät *Hämeen Sanomat* ja *Forssan Lehti*. Keskisuomalainen vuokrasi Hämeenlinnan toimitilan Aina Groupilta kuuden vuoden vuokrasopimuksella.

AinaCom
-------

**AinaCom Oy** oli Aina Group -konsernin ICT-palveluyritys, joka tarjosi kehittyneitä viestintäratkaisuja yrityksille. Maaliskuussa 2014 Sonera ilmoitti ostavansa AinaComin kuluttajaliiketoiminnan ja kiinteät verkot. Marraskuussa 2018 Aina Group ilmoitti myyvänsä AinaComin Telialle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6   Vainu.io *search.vainu.io*.
2. ↑  Keskisuomalainen ostaa Hämeen Sanomat -konsernin *is.fi*.  22.6.2021. Taloussanomat. Viitattu 22.6.2021.
3. 1 2  Keskisuomalainen ostaa Hämeen Sanomat -konsernin yli 8 miljoonalla eurolla *Yle Uutiset*.  22.6.2021. Viitattu 14.8.2021.
4. ↑  Timo Leponiemi: Sonera ostaa AinaComin *Yle Uutiset*.  10.3.2014. Viitattu 16.11.2018.
5. ↑  Aina Group myy ICT-liiketoimintansa Telialle *Taloussanomat*.  16.11.2018. Viitattu 16.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Aina Group
* Pörssitiedon esitys yhtiön historiasta
**Antti Palmujoki** (s. 31. tammikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen asianajaja. Palmujoella on pitkä ja monipuolinen kokemus sekä asianajotyöstä että akateemisesta työstä. Palmujoen erityisosaamista ovat yhtiöoikeus, sopimusoikeus, kansainvälinen kauppaoikeus, työsuhteiden juridiikka, kilpailuoikeus sekä oikeudenkäynnit ja välimiesmenettelyt.

Palmujoki on tullut tunnetuksi muun muassa raakapuumarkkinoiden kartellin oikeudenkäynnistä, jossa UPM tunnusti Suomen kilpailuviranomaisille tehneensä kahden muun metsäjätin Stora Enson ja Metsäliiton kanssa raakapuun ostoissa kiellettyä yhteistyötä.

BLF Asianajotoimisto Oy:ssä työskentelevä Palmujoki on noteerattu useana vuonna kansainvälisessä asianajoalaa arvioivassa Legal 500 -hakemistossa. Palmujoki toimii myös välimiehenä sekä osa-aikaisena sopimus- ja yhtiöoikeuden professorina (Professor of Practice) Aalto-yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti Palmujoki *BLF Asianajotoimisto Oy*. Viitattu 4.6.2019.
2. ↑  Antti Mikkonen: Suuryritysten palkkasoturi *Talouselämä*. Viitattu 4.6.2019.
3. ↑  Antti Palmujoki *Aalto People*.  Arkistoitu 4.6.2019. Viitattu 4.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* BLF Asianajotoimisto Oy
Washington Ethical Societyn rakennus.
**Uskonnollinen humanismi** yhdistää uskonnolliset rituaalit humanistiseen elämänkatsomukseen.

Uskonnolliset humanistit ovat Yhdysvalloissa järjestäytyneet muun muassa Eettisen kulttuurin yhdistyksiin, jotka yhdessä muodostavat Amerikan eettisen liiton. Tämä liitto oli mukana perustamassa Kansainvälistä humanistista ja eettistä liittoa (nykyinen Humanistinen internationaali) vuonna 1952. Perustavan kokouksen puheenjohtaja Julian Huxley, Unescon ensimmäinen pääjohtaja, oli tärkeä aatteellinen vaikuttaja Eettisen kulttuurin liikkeessä, vaikka liike syntyi vuosikymmeniä ennen hänen vaikutustaan. Huxleyn vuonna 1927 ensimmäisen kerran ilmestynyt kirja *Religion without Revelation* (Uskonto ilman ilmoitusta) oli uskonnollisen humanismin keskeinen teos.

Edward L. Ericsonin mukaan uskonnolliset humanistit eivät usko jumaliin, henkiin, sielun kuolemattomuuteen, tuonpuoleiseen eivätkä minkäänlaisiin pelastusoppeihin. He rakentavat ihmiskunnan tulevaisuuden älyllisyyden, tieteen, henkisen vapauden, yksilön vastuun ja ihmisten yhteistoiminnan varaan.

Sekulaarit humanistit ovat esittäneet kysymyksen, miksi on syytä puhua uskonnollisesta humanismista tai humanismista uskontona ja mikä heidät erottaa sekulaarihumanisteista. Ericson sanoo kirjassaan *The Humanist Way* (1988), että hartaus, herkkyys, yhteenkuuluvuus ja pyhyyden kokemus on uskontojen ja uskonnollisuuden ydin ja olennainen osa ihmismieltä. Se jää joka tapauksessa jäljelle, vaikka usko henkilölliseen jumalaan häviää.

Ericson väittää, että jos ihminen jättää herkkyyden, hartauden ja pyhyyden ulottuvuuden pois elämänkäsityksestään, seurauksena on helposti kovuus ja kylmyys. Mikäli yhteiskunnasta pyritään juurimaan pois uskonto, on Ericsonin mukaan seurauksena, että ihmiset hakevat näitä kokemuksia kirkon helmasta.

Uskonnollisille humanistit katsovat, että oman elämänkäsityksen keskeinen ilmentymä on moraalinen tekeminen ja toiminta. Yhdysvaltojen humanistiliikkeessä oli 1900-luvulla pitkäaikainen kiista siitä, pitäisikö humanismia kutsua uskonnoksi vai elämänkatsomukseksi (engl. *philosophy*). Jälkimmäisen asennoitumisen alkuunpanija oli Corliss Lamont monena painoksena ilmestyneellä kirjallaan *The Philosophy of Humanism* (1949), joka korosti sekulaaria humanismia. Paul Kurtz jatkoi samaa linjaa. Lamontin naturalistinen näkemys tulee esiin lainauksessa hänen kirjastaan: "Ihmiselämän pääasiallinen tarkoitus on työskennellä ihmisen onnen hyväksi tässä maailmassa ja luonnon rajojen sisällä, joka luonto on hänen kotinsa."

Katso myös
----------

* Unitaariuniversalismi

Lähteet
-------

* Ericson, Edward L.: *The Humanist Way. An Introduction to Ethical Humanist Religion*. New York: The Contimuum Publishing Company, 1988. ISBN 0-8044-2176-5. (englanniksi)
* Pikkusaari, Jussi. Teoksessa Vaismaa, Aaro (toim.): *Kansanhumanismin ABC: Suomalaisen humanistiliikkeen sanomaa ja historiaa kolmelta vuosikymmeneltä*. Helsinki: Suomen humanistiliitto, 1998. ISBN 951-97679-2-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Pikkusaari 1998.
2. ↑  Ericson 1988.
James Chester
**James Chester** (s. 23. tammikuuta 1989 Warrington, Wales) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän liittyi Manchester Unitedin akatemiaan vuonna 2005. Tammikuussa 2011 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelanneeseen Hull Cityyn. Kesällä 2015 hän siirtyi West Bromwich Albioniin ja kesällä 2016 edelleen Aston Villaan. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle mestaruussarjassa pelaavaan Stoke Cityyn.

Chester pelasi ensimmäisen ottelunsa Walesin A-maajoukkueessa kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Hollantia vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 35 maaottelua. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi täyden ajan Walesin kaikissa kuudessa ottelussa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  James Chester: West Bromwich Albion sign £8m Hull defender  29.7.2015. BBC. Viitattu 10.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  James Chester: West Brom defender signs for Aston Villa  12.8.2016. BBC. Viitattu 10.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Gareth Bale in Wales squad to face Netherlands  22.5.2014. BBC. Viitattu 10.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Passo Alpuin, Luis Fernando: Wales - Record International Players  14.2.2019. RSSSF. Viitattu 3.12.2019. (englanniksi)
5. ↑  James Chester Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Walesin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 Taylor |
4 Davies |
5 Chester |
6 A. Williams |
7 Allen |
8 King |
9 Robson-Kanu |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Fôn Williams |
13 G. Williams |
14 Edwards |
15 Richards |
16 Ledley |
17 Cotterill |
18 Vokes |
19 Collins |
20 J. Williams |
21 Ward |
22 Vaughan |
23 Church |
Valmentaja Coleman



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |