recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Richard Meale** AM MBE (24. elokuuta 1932 Sydney – 23. marraskuuta 2009 Sydney) oli australialainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänellä oli merkittävä rooli avantgardistisen musiikin edistämisessä maassaan.

Meale opiskeli vuosina 1946–1955 pianon-, klarinetin- ja harpunsoittoa sekä musiikin historiaa ja teoriaa New South Wales State Conservatorium of Musicissa. Pianonsoitossa hänen opettajanaan oli Winifred Burston, mutta säveltäjänä hän oli itseoppinut. Vuonna 1960 Meale sai Ford Foundationin stipendin sonaatistaan huilulle ja pianolle. Stipendin turvin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ei-länsimaista musiikkia. Hän erikoistui japanilaiseen hovimusiikkiin sekä jaavalaiseen ja balilaiseen gamelaniin.

Eurooppaan vuonna 1961 tekemänsä vierailun jälkeen Meale työskenteli Australian Broadcasting Corporationin palveluksessa vuoteen 1968. Siellä hän kehitti aasialaisen ja nykyaikaisen musiikin erikoisohjelmia. Mealen musiikki alkoi herättää laajaa kiinnostusta 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1965 Dean Dixonin johtama Sydneyn sinfoniaorkesteri esitti Lontoon Royal Festival Hallissa Commonwealth Arts Festival -tapahtuman yhteydessä hänen teoksensa *Homage to Garcia Lorca*. Meale tuli teoksillaan edustetuiksi myös eri festivaaleilla, kuten International Society for Contemporary Musicin (ISCM) festivaalilla, Varsovan syksy -festivaalilla ja Pariisin säveltäjärostrumissa.

Meale opetti vuodesta 1969 Adelaiden yliopiston Elder Conservatorium of Musicissa, jossa hän oli sävellyksen yliopistonlehtori vuoteen 1988 saakka. Vuonna 1986 Adelaidessa kantaesitettiin hänen Patrick Whiten romaaniin perustuva ensimmäinen oopperansa *Voss*. Lokakuussa 1991 Sydneyssa kantaesitettiin hänen toinen oopperansa, *Mer de Glace*. Meale sai vuonna 1971 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen ja vuonna 1985 Australian ritarikunnan jäsenen arvon palveluksistaan musiikin hyväksi. Vuonna 1997 Mealelle myönnettiin Australia Council for the Artsin Don Banks Music Award, ja vuosina 1986–2008 hän toimi Australasian Performing Rights Associationin hallituksen jäsenenä. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvot Australian kansallisesta yliopistosta (1996) ja Uuden-Englannin yliopistosta (2000).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  AUSTRALIA COUNCIL MOURNS DR. RICHARD MEALE MBE AM Australia Council for the Arts
2. 1 2 3 4 5 6  Guide to the Papers of Richard Meale National Library of Australia
3. 1 2 3 4  Richard Meale (1932-2009) : Represented Artist Australian Music Centre

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Meale Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Maria Malibran
**Maria Malibran** (24. maaliskuuta 1808 Pariisi – 23. syyskuuta 1836 Manchester) oli espanjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.

Malibran oli mezzosopraano Pauline Viardot'n sisko ja sai tämän tavoin varhaisimman opetuksen isältään, tenori Manuel Garcíalta. 5-vuotiaana Malibran esiintyi Ferdinando Paerin *Agnesen* esityksessä Napolissa. Lontoon-debyyttinsä hän teki King's Theatressa vuonna 1825 Rosinan roolissa Gioacchino Rossinin *Sevillan parturissa*. Seuraavien kahden vuoden ajan hän esiintyi isänsä yhtiössä New Yorkissa Rossinin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksissa sekä kahdessa isänsä hänelle tekemässä oopperassa.

Malibran solmi lyhyen avioliiton päästäkseen isänsä määräysvallasta ja teki sensationaalisen debyytin Pariisin italialaisessa teatterissa Rossinin *Semiramidessa* vuonna 1828. Tämän jälkeen hän jakoi aikansa Pariisin ja Lontoon välillä, kunnes meni vuonna 1832 Italiaan, jossa esiintyi muiden muassa Vincenzo Bellinin *I Capuleti e i Montecchissa* ja *Unissakävelijässä*. Malibran loi Gaetano Donizettin oopperan *Maria Stuarda* nimiroolin Milanon La Scalassa. Vuonna 1836 hän kuoli tapaturmaisesti pudottuaan hevosen selästä. Hän ehti olla ennen onnettomuutta vain kuukauden naimisissa viulisti Charles de Bériot'n kanssa. Alfred de Musset kirjoitti runon *Stances* kunnianosoituksena Malibranille, ja Robert Russell Bennettin ooppera *Maria Malibran* perustuu hänen elämäänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maria Malibran Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maria Malibran** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kirkon kuorin sisäosa.
**Maria Magdaleenan kirkko** (ruots. *Maria Magdalena kyrka*) sijaitsee Södermalmissa, Tukholmassa. Se valmistui vuonna 1625 ja on siten Södermalmin vanhin kirkko. Kirkko on nimetty Magdalan Marian mukaan ja se kuuluu nykyään Maria Magdaleenan seurakunnalle. Paikalla on aikaisemmin sijainnut 1350-luvulla valmistunut siunauskappeli, joka purettiin vuonna 1527 kuningas Kustaa Vaasan käskystä ja jonka raunioille nykyinen kirkko on rakennettu.

Kirkko sijaitsee Bellmansgatanin ja Hornsgatanin rajalla, Mariatorgetin ja Slussenin välissä. Nicodemus Tessin vanhempi ja Nicodemus Tessin nuorempi suunnittelivat ja rakennuttivat sen. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1588 Juhana III:n käskystä, mutta työt keskeytettiin hänen kuolemansa takia ja valmis kirkko vihittiin käyttöön vasta vuonna 1634.

Kirkko oli yksi niistä 300 rakennuksesta, jotka paloivat 19. heinäkuuta 1759, ja Carl Johan Cronstedtin johtama entisöinti valmistui vuonna 1763. Hän suunnitteli nykyisen rokokoo-tyylisen sisustuksen. Esimerkiksi vuyodelta 1763 oleva rokokoota edustava saarnastuoli on hänen suunnittelemansa. Arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz suunnitteli vuonna 1774 valmistuneen urkuparven. Carl Fredrik Sundvallin suunnittelema uusklassistista tyylisuuntaa edustava torni rakennettiin 1824. Tornin sisällä on paljon vanhempi kappeli, joka lienee valmistunut vuoden 1430 tienoilla. Ensimmäinen maininta Maria Magdaleenan kappelista on vuodelta 1352.

Viimeisin sisätilojen restaurointi tehtiin 1927 ja ulkopuolella tehtiin parannuksia 1986.

Hautausmaa
----------

Kirkkomaata reunustavassa siipirakennuksessa on 26 hautakuoria vuosien 1709 ja 1777 väliseltä ajalta.

Kirkkomaalla ovat myös runoilijoiden Erik Johan Stagneliuksen, Evert Tauben, Johan Runiuksen, Carl August Nicanderin ja Lasse Lucidorin haudat. Evert Tauben hautakivi on koristettu hänen vaimonsa Astri Tauben tekemällä rintakuvalla. Kirkossa on Carl Michael Bellmanin muistotaulu. Hänen isoisänsä Michael Hermonius oli Maria Magdaleenan kirkon kirkkoherra.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  S:ta Maria Magdalena kyrka: Kort historisk beskrivning (ruotsiksi) Viitattu 12.7.2014.
2. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 255. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maria Magdaleenan kirkko (Tukholma)**.
* Bebyggelseregistret (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Maria Magdalena kyrka, Stockholm
Tiécoro Bagayoko.
**Tiécoro Bagayoko** (19. heinäkuuta 1937 Goundam – 26. elokuuta 1983 Taoudeni) oli malilainen sotilas, joka kuului maata vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen hallinneeseen sotilasjunttaan.

Bagayoko syntyi bambarasotilaan perheeseen. Hän kävi armeijan poikakoulun Katissa ja liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1955. Bagayoko osallistui Algerian sotaan ja palasi Malin itsenäistyttyä kotimaahansa. Hän sai sotilaslentäjäkoulutuksen Neuvostoliitossa ja kävi harjoittelun Yhdysvalloissa.

Luutnantti Bagayoko osallistui vuoden 1968 sotilasvallankaappaukseen, jossa hän sai mainetta presidentti Modibo Keïtan pidättäjänä. Bagayoko oli maata hallinneen kansallisen vapautuksen sotilaskomitean jäsen ja johti maan turvallisuuspalvelua. Hän vastasi sotilasvallan vastustajien nujertamisesta ja tuli tunnetuksi pidätettyjen julmasta kohtelusta sekä kerskailevasta elämäntavastaan.

Sotilaskomiteaan kuuluneet Bagayoko, puolustusministeri Kissima Doukara ja liikenneministeri Karim Dembélé vastustivat presidentti Moussa Traorén suunnitelmaa paluusta siviilivaltaan. Heidät pidätettiin helmikuussa 1978 syytettyinä vallankaappausyrityksestä. Bagayoko tuomittiin kuolemaan lokakuussa 1978 ja maaliskuussa 1979 hän sai viiden vuoden pakkotyörangaistuksen talousrikoksista. Bagayoko kuoli Taoudenin vankileirillä, jonne hän oli itse lähettänyt sotilasjuntan vastustajia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 29–31. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
**Tjumenin alueen talviurheilukeskus "Siperian helmi"** (ven. Тюменский областной центр зимних видов спорта «Жемчужина Сибири») on Tjumenissa Venäjällä sijaitseva ampuma- ja maastohiihtostadion.

Siellä on järjestetty vuoden 2014 kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut, vuoden 2016 ampumahiihdon Euroopan-mestaruuskilpailut ja maailmancupin osakilpailut talvella 2017-2018. 

Stadion korvasi Hanty-Mansijskin ampumahiihtokeskuksen Venäjän ampumahiihtoliiton merkittävämpänä stadionina, ja liitto on hakenut sille maailmancupin kilpailuja ja maailmanmestaruuskilpailuja kaudesta 2016-2017 alkaen. Stadion valittiin ensimmäisen kerran isännöimään maailmancupia niin maasto- kuin ampumahiihdossakin kaudella 2016-2017, mutta sekä Kansainvälinen hiihtoliitto että Kansainvälinen ampumahiihtoliitto siirsivät kilpailut pois Tjumenista Venäjän dopingskandaalin vuoksi. Ampumahiihdon maailmancupin kilpailut se pääsi järjestämään seuraavana talvena, vaikka silloinkin osa maajoukkueista boikotoi kilpailuja. Tjumenille myönnettiin myös ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuodelle 2021, mutta ne päätettiin myöhemmin siirtää pois Venäjältä dopingrikkeiden vuoksi. Venäjälle ei ole enää myönnetty muitakaan kansainvälisiä hiihto- tai ampumahiihtokilpailuja.

Stadionin ladut ovat pitkälti asfaltoidut ja valaistut.

Lähteet
-------

* IBU-Season Guide 2017-2018 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Vito Bratta** (s. 1. heinäkuuta 1961 Staten Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän on saanut soittotyylinsä vaikutteita mm. Eddie Van Halenilta luoden kuitenkin oman tunnistettavan tyylinsä. Eddie Van Halen. Bratta on White Lion -yhtyeen toinen perustajajäsen ja toimi yhtyeen kitaristina sen hajoamiseen vuonna 1991 asti. Myöhemmissä kokoonpanoissa vuoden 1999 jälkeen Bratta ei ole ollut mukana. Hän lopetti muusikonuransa vuonna 1994, vaikka soittelee edelleen kitaraa. Syyksi hän on kertonut, että perhe ja isän sairaus vaati hänen aikansa ja energiansa. Bratta on ollut mukana kaikilla White Lionin studiolevyillä lukuun ottamatta albumeita *Remembering White Lion* (1999) ja *Return of the Pride* (2008).

Diskografia
-----------

### White Lion

* Fight to Survive, 1985
* Pride, 1987
* Big Game, 1989
* Mane Attraction, 1991
* The Best of White Lion, 1992, kokoelma
* Anthology 83–89, 2004, kokoelma
* The Definitive Rock Collection, 2007, kokoelma

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Vitimin–Oljokman kansallinen piirikunta vuonna 1937 (keltaisella).
**Vitimin–Oljokman kansallinen piirikunta** (ven. Витимо-Олёкминский национальный округ, *Vitimo-Oljokminski natsionalnyi okrug*) oli Venäjän SFNT:n Itä-Siperian aluepiirin yhteyteen 1930-luvulla kuulunut evenkien kansallinen itsehallintoalue. Sen pinta-ala oli 219 800 neliökilometriä.

Piirikunta perustettiin huhtikuussa 1931. Sen tavoitteena oli alkuperäisväestön siirtäminen kiinteisiin asutuksiin osana maatalouden kollektivisointia. Hallinnollinen keskus oli Vitimin sivujoen Kalakanin suussa sijainnut Ust-Kalakanin kylä (vuodesta 1933 Kalakanin taajama; nykyään autiona).

Piirikuntaan kuului neljä hallintopiiriä:

* Kalarin piiri (keskuspaikka Tšara)
* Njukžan piiri (Bljuherille nimetty kaivos, vuodesta 1933 Bljuherovsk, myöhemmin Srednjaja Njukža; nykyään autiona)
* Tungirin–Oljokman piiri (Tupik)
* Tungokotšenin piiri (Tungokotšen)

Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan alueella asui 3 200 henkeä. Vuonna 1933 asukkaita oli 9 000, näistä 2 700 pohjoisten alkuperäiskansojen edustajia. Vuonna 1936 asukkaita oli 10 400 henkeä, joista 4 800 oli kullankaivajia ja 1 900 metsästäjiä ja kalastajia. Jälkimmäisistä suurimman osan muodostivat evenkit. Jakuutteja piirikunnassa oli vähän, noin 250 henkeä. Seudun perinteinen elinkeino oli poronhoito ja tärkein tulonlähde turkiseläinten metsästys.

Piirikunta lakkautettiin vuonna 1938 ja sen alue liitettiin Tšitan alueeseen (nykyinen Taka-Baikalian aluepiiri). Njukžan piiri liitettiin vuonna 1948 Amurin alueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kraini Sever k 1934 g. Sbornik materialov po hozjaistvennomu i kulturnomu stroitelstvu*, s. 13. Moskva: Vlast sovetov, 1934. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Entsiklopedija Zabaikalja: Vitimo-Oljokminski natsionalnyi okrug *ez.chita.ru*. Viitattu 12.1.2010. (venäjäksi)
3. 1 2  *Kraini Sever k 1934 g. Sbornik materialov po hozjaistvennomu i kulturnomu stroitelstvu*, s. 18. Moskva: Vlast sovetov, 1934. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Zabaikalski krai *whp057.narod.ru*.  Arkistoitu 4.4.2008. Viitattu 12.1.2010. (venäjäksi)
Uskinsaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Uskensaari |
| Sijainti | 
Vuoksi, Käkisalmenselkä, KaarlahtiKäkisalmen piiriVenäjä |

Väestö| Asutuskeskukset | 
Kapeasalmi |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Uskinsaari** (myös *Uskensaari*) on saari Vuoksen pohjoisessa laskuhaarassa olevasta Käkisalmenselästä luoteeseen työntyvässä lahdessa. Saari sijaitsee Kaarlahden kunnassa Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Uskinsaari sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Suomelle kuuluessaan saaren eteläosa kuului Käkisalmen maalaiskunnan Kapeasalmen kylään ja pohjoisosa Kaukolan kunnan Uskinsaaren ja Heinsalmen kyliin. Pietari–Hiitola-rata kulkee saaren läpi.

Uskinsaarta ympäröivillä vesialueilla on omat nimensä, vaikka ne yhdessä muodostavatkin Käkisalmenselästä työntyvän lahden. Saaren pohjoispuolella on Varikselanjärvi, joka on Heinsalmen kautta yhteydessä saaren koillispuolella olevaan Takaveteen, joka yhtyy Käkisalmenselkään. Saaren lounaispuolella puolestaan on Rominselkä, joka on salmien kautta yhteydessä Käkisalmenselkään ja Variselanjärveen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 64, 123 ja 140. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
2. ↑  *Karjalan kannas, historia ja nykyaika, 1938-2001* 1:200 000. Pietari: ZAO Karta Ltd, 2001.
**Sylvia Rose Moy** (1938 – 15. huhtikuuta 2017 Dearborn, Michigan) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tunnettiin ennen kaikkea Motown-yhtiön taustavaikuttajana.

Moy varttui Detroitissa yhdeksänlapsisessa perheessä ja sai koulutuksen klassiseen pianonsoittoon. 1960-luvulla hän pääsi Motown Recordsille tuottajaksi ja lauluntekijäksi. Hän kirjoitti Henry Cosbyn kanssa Stevie Wonderille kappaleet "Uptight (Everything’s Alright)" ja "My Cherie Amour". Myös Marvin Gayen vuoden 1965 hitti "It Takes Two" on hänen kirjoittamansa. Myöhemmällä urallaan hän muun muassa sävelsi tunnusmusiikin televisiosarjoihin *Blossom*, *The Wonder Years* ja *Growing Pains*.

Moy sai 20 Broadcast Music Incorporatedin BMI Awardia ja oli kuudesti Grammy-ehdokkaana. Hänet valittiin vuonna 2006 Songwriters Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kreps, Daniel: Sylvia Moy, Motown Songwriter and Stevie Wonder Collaborator, Dead at 78 *Rolling Stone*.  17.4.2017.  Arkistoitu 17.4.2017. Viitattu 17.4.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Potts, Diana: Sylvia Moy *Allmusic*. Viitattu 4.5.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Ribowsky, Mark: *Signed, Sealed, and Delivered: The Soulful Journey of Stevie Wonder*, s. 136. John Wiley & Sons, 2010. ISBN 978-0-470-48150-9. (englanniksi)
4. ↑  Sylvia Moy *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 4.5.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vivien Chen** (nimi myös muodossa *Chen Wai Wai*, s. 1958/1959) on hongkongilainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hänen isänsä oli Chen Din Hwan (1923–2012), jonka sairastuttua Alzheimerin tautiin vuonna 2009 Vivien Chen sai määräysvallan isänsä perustamassa ja alkujaan tekstiilialalla (Nan Fung Textiles) toimineessa yrityksessä, josta oli kehittynyt sittemmin Singaporen pörssissä (SGX) noteerattu ja erityisesti kiinteistösijoituksilla kasvanut Nan Fung Group (eli Nan Fung International Holdings Limited tytäryrityksineen). Vivian Chen toimi tämän konserniyhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2016 saakka jättäytyen tämän jälkeen kunniapuheenjohtajaksi.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 2,4 miljardia dollaria. Tämä poikkesi huomattavasti Bloombergin arviosta, jonka mukaan hänen varallisuutensa oli huhtikuun 2018 puolivälissä 5,7 miljardia dollaria. Forbesin mukaan Vivian Chen olisi kuitenkin esimerkiksi vuonna 2016 hävinnyt hänen äitinsä 2010 käynnistämän oikeudellisen kiistan perheen varallisuuden jakautumisesta, ja tämän seuraksena olisi ollut noin 1,1 miljardin dollarin hyvitysvelvollisuus; Bloombergin mukaan tämä oikeuskiista olisi ollut yhä kesken (huhtikuussa 2018).

Chen opiskeli muotisuunnittelua (design) San Fransiscossa Yhdysvalloissa. Hän on toiminut isänsä perustamassa, vuodesta 1986 lähtien perheen hallitsemassa yrityskonsernissa vuodesta 1981 lähtien. Hän asuu Hongkongissa, on eronnut, kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  307. Vivien Chen $5.69B (Bloomberg Billionaires Index)  15.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  1020. Vivien Chen (Maailman dollarimiljardöörien listan 1020. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Milestones Achieved on the Road to Success Nan Fung Group, nanfung.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
Maria Mandel
**Maria Mandel** (10. tammikuuta 1912 – 24. tammikuuta 1948) oli Auschwitzin naisten leirin komendantti. Hänen uskotaan vastanneen noin 500 000 ihmisen kuolemasta kaasukammioissa.

Mandel syntyi Munzkirchenissä Itävallassa. Lokakuussa 1938 hän liittyi leirivartiostoon Aufseherinä Lichtenburgissa, vanhassa keskitysleirissä Saksissa, missä hän työskenteli 50 muun SS-naisen kanssa. 15. toukokuuta 1939 hänet lähetettiin vasta avattuun Ravensbrückin keskitysleiriin Berliinin lähellä. Hän teki nopeasti vaikutuksen esimiehiinsä, ja kesäkuussa 1942 hänestä tuli SS-Oberaufseherin.

Lokakuun 7. 1942 Mandel siirrettiin Auschwitz II Birkenaun leiriin Puolassa, jossa hänestä tuli SS Lagerfuhrer, komentaja, miespuolisen SS-komendantin Rudolf Hössin alaisuuteen. Mandel johti kaikkia Auschwitzin naisten leirejä ja alaleirejä, mukaan lukien Hindenburgin, Lichtenwerdenin, Budyn ja Rajskon leirit. Mandelia alettiin nopeasti kutsua pedoksi. Mandel piti klassisesta musiikista, ja hän toimi kapellimestarina keskitysleirillä ja halusi musiikkia, kun vangit menivät kaasukammioon. Marraskuussa 1944 hänet komennettiin Mühldorfin alaleiriin Dachaun keskitysleiriin (Elisabeth Volkenrathista tuli Auschwitzin naiskomendantti). Toukokuussa 1945 Mandel pakeni Mühldorfista synnyinmaahansa Itävaltaan, Munzkircheniin.

Yhdysvaltain armeija pidätti Mandelin 10. elokuuta 1945. Kuulustelut paljastivat hänen olleen älykäs ja täysin omistautunut työhönsä leireillä. Hänet luovutettiin Puolaan marraskuussa 1946, ja marraskuussa 1947 hänet vietiin Krakovan oikeustalolle ja tuomittiin kuolemaan. Mandel hirtettiin vuonna 1948.

Kirjallisuutta
--------------

* Brown, D. P.: *The Camp Women: The Female Auxiliaries Who Assisted the SS in Running the Nazi Concentration Camp System*, Schiffer Publishing 2002 ISBN 0-7643-1444-0 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jewish Virtual Library: elämäkerta (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kotojärvi** (myös **Lahnusta**) on Vihdissä läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 30 hehtaarin laajuinen matalahko ja rehevöitynyt järvi. Etäisyys Nummelasta on kolmetoista kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 42 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kotojärven pituus on kilometrin. Järvi on saareton ja sen etelä- ja itärannalla on metsämaata, länsi- ja pohjoisrannalla on puolestaan kulttuurimaisemaa. Aivan itärannalla maasto kohoaa jyrkästi yli sadan metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle, eli runsaat 50 metriä Kotojärven pinnan yläpuolelle. Kotojärveen saapuu laskuoja pohjoisesta peltojen halki; laskuojan läntisen haaran päässä on Kulppi. Kotojärvestä lähtee laskuoja länteen kohti Vihtijokea. Puolitoista kilometriä Kotojärvestä länteen sijaitsee Averia, johon Vihtijoki laskee.

Kotojärvi (23.092.1.002) kuuluu Vihtijoen alaosan alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Kotojärvi on Karjaanjoen alueen koillisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotojärvi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4  Kotojärvi. Järviwiki. Viitattu 23.3.2021.
3. ↑  Kotojärven eli Lahnustan vedenlaatu 2019 *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 23.3.2021.
4. ↑  Kosteikkojen ja luonnon monimuotoisuuden yleissuunnitelma Vihtijoen valuma-alueella (pdf) (3.1 Järvet) *Uudenmaan ympäristökeskuksen raportteja 8, 2008*. Helsinki:  Uudenmaan ympäristökeskus. Viitattu 23.3.2021.
5. ↑  Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 23.3.2021.
Gevorg VI
**Gevorg VI** (k. 9. toukokuuta 1954) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1945–1954. Periaatteessa hänestä tuli arkkipiispana Armenian kirkon pää jo vuonna 1938 edellisen katolikoksen Khoren I:n kuoltua, mutta siihen aikaan kirkkoa vainottiin eikä uutta katolikosta nimitetty. Vuosia kului siten, että jopa itse Gevorgia pilkattiin ja syljettiin hänen kulkiessaan linja-autolla töihinsä, mutta 19. huhtikuuta 1945 tapahtui käänne, kun Stalin otti Gevorgin juhlallisesti vastaan ja antoi luvan kirkolle valita uuden katolikoksen, perustaa hengellisen seminaarin ja julkaista kuukausittaista lehteä. Kesäkuussa samana vuonna Gevorg valittiin yksimielisesti uudeksi katolikokseksi.

Katolikoksena Gevorg yritti parantaa armenialaisten asemaa, niin koti- kuin ulkomailla, ja yritti tuoda esille armenialaisten kokemia vääryyksiä. Neuvostohallitus ei kuitenkaan noteerannut näitä, kuten eivät länsimaatkaan. Gevorgin aikana tapahtui myös monia surullisia asioita: Grigor Valontuojan kirkko Jerevanissa purettiin, kymmenet tuhannet armenialaiset karkotettiin Pohjois-Kazakstaniin, eikä katolikoksen annettu vihkiä käyttöön uutta mirhaöljyä. Ulkomailla hänen luultiin väärin olevan neuvostohallinnon sätkynukke ja hänestä käytettiin esimerkiksi nimitystä 'punainen katolikos'.

Gevorg VI kuoli 9. toukokuuta 1954 kärsittyään sydän- ja vatsasairauksista. Häntä seurasi katolikoksena Vazgen I.

Lähteet
-------

* Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Juan Luis Marén Delís** (s. 20. maaliskuuta 1971 Santiago de Cuba) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti synnyinkaupunkinsa Cerro Pelado -seuraa.

Marén saavutti olympiapronssia 62 kg:n painoluokassa Barcelonassa 1992 kukistettuaan pronssiottelussa puolalaisen Włodzimierz Zawadzkin. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sai samassa sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Zawadzkille. Hän saavutti olympiahopeaa 63-kiloisissa Sydneyssä 2000 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Varteres Samurgaševille.

Marén sai MM-kilpailuissa 62 kg:n sarjassa pronssia Varnassa 1991 ja Tukholmassa 1993 sekä sijoittui kymmenenneksi Prahassa 1995. 63-kiloisissa hän oli neljäs Patraksessa 2001, viides Gävlessä 1998 ja kuudes Wrocławissa 1997. 66 kg:n painoluokassa hän sijoittui kahdeksanneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2002.

Marén voitti junioreiden maailmanmestaruuden 58-kiloisissa 1988 ja sai nuorten MM-hopeaa 62-kiloisissa 1989. Hän voitti maailmancupissa 62 kg:n sarjan 1992 ja 1995 sekä sijoittui kolmanneksi 1996.

Marén voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 62 kg:n painoluokassa Havannassa 1991 ja Mar del Platassa 1995, 63-kiloisissa Winnipegissä 1999 ja 66-kiloisissa Santo Domingossa 2003. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 62 kg:n sarjassa 1991, 1992, 1993 ja 1994, 63-kiloisissa 1997, 1998, 2000 ja 2001 sekä 66-kiloisissa 2002.

Marén voitti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa kultaa 62 kg:n painoluokassa 1990 ja 1993. Hän voitti Keski-Amerikan-mestaruuden samassa painoluokassa 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juan Luis Marén *sports-reference.com*.  Arkistoitu 19.1.2009. Viitattu 10.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Maren Delis, Juan Luis (CUB) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 10.11.2015. (englanniksi)
**Juan José Cobo Acebo** (s. 11. helmikuuta 1981 Cabezón de la Sal, Cantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2004−2014.

Cobo ajoi vuonna 2003 harjoittelijana Vini Caldirola - Saunier-Duval -tallissa. Hän voitti Espanjan alle 23-vuotiaiden aika-ajomestaruuden sekä saavutti etappivoittoja Bidasoan ja Navarran ympäriajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna Saunier Duval - Prodir -joukkueessa. Alku oli huono, sillä hän mursi kyynärpäänsä ensimmäisessä kilpailussaan, Qatarin ympäriajossa.

Cobo voitti vuonna 2007 Baskimaan ympäriajon kokonais- ja pistekilpailun sekä ensimmäisen ja viidennen etapin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kastilia ja Leónin ympäriajossa sekä Subida Urkiola -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa hän oli kahdeskymmenes. 

Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa Cobo sijoittui tallitoverinsa Leonardo Piepolin jälkeen toiseksi Pyreneillä ajetulla kymmenennellä etapilla. Vuoden 2008 Vuelta a Burgos -kilpailussa Cobo voitti viidennen etapin sekä mäkikilpailun. Lisäksi hän voitti yhdeksännen etapin Portugalin ympäriajossa.

Vuonna 2009 Cobo voitti Vuelta a Castilla y León -ajon neljännen etapin. Espanjan ympäriajossa hän voitti 19. etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi.

Kauden 2010 Cobo edusti Caisse d'Epargnea, mutta palasi vuodeksi 2011 entiseen talliinsa, uudelta nimeltään Geox-TMC. Hän sijoittui kolmanneksi Vuelta a Burgosissa. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Anglirun vaativaan nousuun päättyneen 15. etapin, oli toinen 14. ja 17. etapilla sekä kolmas 9. etapilla. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 15. etapin jälkeen. Cobo säilytti johtonsa kilpailun loppuun saakka ja voitti sen lopulta 13 sekunnin erolla Christopher Froomeen. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun.

Kansainvälinen pyöräilyunioni UCI ilmoitti kuitenkin 2019, että Cobon biopassissa oli merkkejä dopingin käytöstä vuosina 2009−2011. Hän menetti tämän seurauksena Espanjan ympäriajon voittonsa.

Cobo edusti kaudet 2012–2013 Team Movistaria. Vuodeksi 2014 hän siirtyi Torku Sekerspor-joukkueeseen.

Lähteet
-------

* Juan José Cobo trap-friis.dk-tietokannassa (englanniksi)
* Profiili www.cyclingarchives.com-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Cobo climbs into Vuelta lead on Angliru *cyclingnews.com*.  4.9.2011. Viitattu 7.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Standings *lavuelta.com*.  11.9.2011.  (englanniksi)
3. ↑  Espanjan ympäriajon vuonna 2011 voittanut Cobo kärähti dopingista *yle.fi*.  13.6.2019. Viitattu 6.2.2019.
4. ↑  Cobolta vietiin titteli – Chris Froome kruunattiin vuoden 2011 Espanjan ympäriajon voittajaksi *msn.com*.  18.7.2019. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Juan Jose Cobo Acebo *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 3.1.2014. Viitattu 3.1.2014. (ranskaksi)
Juan José Torres González
**Juan José Torres González** (5. maaliskuuta 1920 Sacaba, Bolivia – 2. kesäkuuta 1976 San Andrés de Giles, Argentiina) oli bolivialainen kenraali, joka toimi Bolivian presidenttinä ja sotilasdiktaattorina vuosina 1970–1971. Vaikka latinalaisen Amerikan sotilasjohtajat olivat usein oikeistolaisia, Torresin hallinto oli selvästi vasemmistolainen.

Torres syntyi köyhään perheeseen, mutta kohosi kenraaliksi asti. Hänestä tuli sotilasdiktaattori Alfredo Ovandon apuri ja armeijan komentaja Ovandon noustua valtaan syyskuussa 1969. Presidentti Ovando pakeni 6. lokakuuta 1970 vasemmistolaisten kenraalien vallankaappausta ulkomaiseen lähetystöön. Vasemmistolaiset asettuivat Torresin taakse, josta tuli presidentti seuraavana päivänä.

Torres pyrki luomaan sosialistisen valtion. Hän salli ammattiliitot ja kokosi vallankumouksellisen kongressin, kansankokouksen (*Asamblea Popular*), jossa myös liitot olivat edustettuina. Hän salli myös trotskilaisen ammattiyhdistysjohtaja Juan Lechínin palata Central Obrera Bolivianan johtoon. Torresilla oli mestitsijuuret ja häntä pidettiin kansan miehenä, mikä teki hänestä suositun. Torresin nationalistinen politiikka tosin huolestutti Yhdysvaltoja. Richard Nixonin hallinnolla saattoi olla osansa hänen valtakautensa päättymiseen.

Eversti Hugo Banzer yritti kaapata vallan 10. tammikuuta 1971, mutta epäonnistui ja pääsi pakenemaan. Banzer aloitti 18. elokuuta kapinan Santa Cruzissa ja marssi seuraavana päivänä pääkaupunkiin La Paziin, jolloin Torres pakeni Argentiinaan. Luultavasti Argentiinassa valtaan nousseen Jorge Videlan hallitsemat kuolemanpartiot salamurhasivat Torresin Buenos Airesin lähellä kesäkuussa 1976. Torresin kuolema oli osa Operaatio Cóndoria. Oppositio syytti tästä Banzerin tiedustelupalvelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Los crímenes de la Operación Cóndor (Arkistoitu – Internet Archive) (tercera.cl)

Aiheesta muualla
----------------

* Muistosivusto (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Yksityiskohta Diego Riveran seinämaalauksesta.
**Meksikon taide** on nykyisen Meksikon alueella vuosisatojen aikana tehtyä taidetta.

Olmeekit olivat taitavia kivenkäsittelijöitä ja rakensivat suuria monumentteja. Parhaiten heidät tunnetaan valtavista kivipääveistoksista sekä luolamaalauksista.

Asteekkien freskoista saa kuvan heidän kosmologiastaan ja yhteiskunnallisesta elämästään.

Siirtomaa-aikana, 1800-luvun lopulla vaikuttaneen uusklassisen koulukunnan töissä on selvä eurooppalainen tuntuma.

Meksikon vallankumouksen myötä tuli tarve kehittää aidosti meksikolainen identiteetti paikallisen perinteen pohjalta. Presidentti Álvaro Obregónin valtakaudella 1920–1924 valtio tilasi joukon seinämaalauksia. Diego Rivera johti joukkoa, joka perusti syndikaatin ja julisti maalaustelineillä tehtävät taulut eurooppalaiseksi elitistiseksi rappioksi ja suosi julkista taidetta sen kaikissa muodoista. Liikkeen jäseniä kutsuttiin muraalimaalauksen eli seinämaalauksen mukaan muralisteiksi. Johtaviin muralisteihin kuuluivat Riveiran lisäksi David Alfaro Siqueiros ja José Clemente Orozco. Yksi Riveiran varhaisimmista seinämaalauksista on kulttuuriministeriön sisäpihalla. Se kattaa kaksi korttelia kolmen kerroksen korkeudelta, koostuu 124 freskosta ja sen tekemiseen meni neljä vuotta. Maalausten aiheena ovat tanssivat tehuanat.

Riveiran vaimosta Frida Kahlosta tuli miestäänkin kuuluisampi.

Muralistien palvomaa kansallista perinnettä, maisemia ja alkuperäiskansojen edustajien muotokuvia vastaan nousi 1900-luvun loppupuoliskolla liike, jota kutsuttiin Murroksen sukupolveksi – *Generacion de la ruptura*. Sille tunnusomaisia olivat Manuel Felguerezin, Rufino Tamayon ja Luis Nishisawan abstraktit maalaukset.

Lähteet
-------

1. ↑  Minster, Christopher: Olmec Art and Sculpture *About Latin American History*.  19.10.2015. About.com.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 9.5.2016.
2. 1 2 3 4  Arts and Crafts *Visit Mexico*.  Arkistoitu 26.4.2016. Viitattu 9.5.2016.
3. 1 2  Cummings Joe: Diego, Frida and the Mexican School *Mexican Connect*.  1999. Viitattu 9.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meksikon taide** Wikimedia Commonsissa
**Meksikon ympäristöpolitiikka** kertoo Meksikoin ympäristöpolitiikasta. Ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.

 Meksiko

Vesi
----

Mexican Center of Environmental Law (CEMDA) mukaan öljyteollisuus pilaa vesistöjä. Meksikon suurin öljy-yhtiö on PEMEX. Coatzacoalcos joen veden laadussa on ollut parannettavaa.

Laki
----

The General Law of Ecological Equilibrium and Environmental Protection (Ley General del Equilibrio Ecológico y la Protección al Ambiente, or LGEEPA) hyväksyttiin vuonna 1988. Lakia on päivitetty useamman kerran, mukaan lukien vuonna 2008.

Luonnonsuojelualueet
--------------------

Luonnonsuojelualueisiin Sisältyy La Malinchen, Ixtacihuatl-Popocatépetlin, Zoquiapán Reservatin, Bosencheven, Cofre De Peroten ja Chacahuan laguuni kansallispuistot.

Katso myös
----------

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain
* Luettelo\_maailmanperintöluettelon\_kohteista\_Amerikassa#Meksiko

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meksiko**.

Lähteet
-------

1. ↑  Oil Spill in Coatzacoalcos River and Beach. Veracruz, Republic of Mexico, December 22nd 2004
Poseidon rankaisi Kassiopeiaa tämän ylimielisyydestä nostamalla hänet tähtikuvioksi taivaalle tuoliin sidottuna. Kuva on Hyginuksen teoksesta *De Astronomia*.
**Kassiopeia** (m.kreik. Κασσιόπεια) oli kreikkalaisessa mytologiassa Etiopian kuningatar ja Kefeuksen puoliso. Heillä oli tytär Andromeda.

Kassiopeia oli erittäin kaunis nainen, mutta myös ylimielinen ja pöyhkeä. Hän kerskui olevansa neireidejäkin kauniimpi, ja tästä raivostunut Poseidon päätti lähettää merihirviön piinaamaan maata rangaistukseksi. Oraakkeli oli kertonut ahdingon loppuvan, jos he uhraisivat Andromedan, kuninkaan tyttären, pedolle. Niin tämä sidottiin kahleilla kallioon pedon saaliiksi, mutta Perseus, osuessaan paikalle Pegasos-hevosellaan, surmasi pedon ja vapautti Andromedan sovittuaan ensin Kefeuksen kanssa saavansa tämän vaimokseen.[1]

Tapahtumien muistoksi jumalat nostivat koko perheen taivaalle tähtikuvioiksi; heidän joukossaan myös Kassiopeian. Rangaistukseksi ylimielisyydestään hänet istutettiin taivaalle tuoliin, joka kiertää zeniittiä siten, että puolet ajasta hän joutuu istumaan sillä ylösalaisin[2].

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Kirjasto 2.4.3* (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus, *Astronomica* ii.10 (engl. käännös)
**Kassaro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin kaakkoisosassa 73 kilometriä Kitasta itään. Kunnassa on 21 600 ja kylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).

Kassaron kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kotouban ja Madinan, lännessä Sébékoron, etelässä Makanon ja idässä Koulikoron alueen Katin piirin Bossofalan kuntiin. Kunnassa sijaitsevat Kassaron ja Nafadji-coron metsäalueet. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.

Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita, mandinkoja, soninkeja, maureja ja kagoroja.

Kassaron kautta kulkee Kitan ja Katin välinen maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä, puuvilla, maissi ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä.

Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua, yläkoulu ja neljä terveyskeskusta. Nähtävyyksiä ovat Kondoun linnoitus, Mossobanin kukkula ja Mogoyobougoun luola.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.2.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.2.2018.
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.2.2018.
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kassaro 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 13.2.2018. [vanhentunut linkki]
**Kassama** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kéniéban piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa 35 kilometriä Kéniébasta koilliseen. Kunnassa on 19 500 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).

Kassaman kunta rajoittuu etelässä Kéniéban piirin Bayen, lännessä Sitakillyn ja luoteessa Dialafaran sekä pohjoisessa Bafoulabén piirin Gounfanin ja idässä Koundianin kuntiin.

Kuntaan kuuluu 25 kylää. Asukkaat ovat mandinkoja, jahankoja, fulbeja ja bambaroita.

Liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, fonio, maapähkinä ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja kaksi terveyskeskusta. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja. Kunnassa ei ole sähkö- tai puhelinverkkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.1.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.1.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kassama 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 13.1.2018. [vanhentunut linkki]
**Hoang Anh Tuan** (*Hoàng Anh Tuấn*, s. 12. helmikuuta 1985) on vietnamilainen painonnostaja. Hän kilpailee 56 kilogramman painoluokassa.

2005 Dohan MM-kisoissa Tuan saavutti yhteistuloksella 279 pronssia ja tempaustuloksella 127 hopeaa. Seuraavana vuonna Santo Domingon MM-kisoissa hän saavutti yhteistuloksella (124+152=276) pronssia. Tempauksella hän saavutti hopeaa ja työntötuloksella pronssia. 2007 Chiang Main MM-kisoissa hänen tempaustuloksensa 127 riitti pronssimitaliin, mutta työnnöstä hän ei saanut tulosta lainkaan. 2008 Pekingin olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 290.

Aasian mestaruuskilpailuissa Tuan on saavuttanut niin ikään lukuisia mitaleita. 2005 Dubaissa hän tempaisi hopeaa tuloksella 125 ja työnsi pronssia tuloksella 152, mutta yhteistulos 277 riitti kultamitaliin. Vuoden 2006 Aasian kisoissa Dohassa hän saavutti hopeaa molemmista nostomuodoista ja yhteistuloksella (128+157=285). Vuonna 2007 Kiinan Hai'anissa pidetyissä maanosan mestaruuskisoissa Tuan voitti kultaa yhteistuloksella 282 samoin kuin tempaustuloksella 126. Työntötulos 156 riitti hopeamitaliin. Seuraavana vuonna Kanazawassa hän voitti kultaa yhteistuloksella 279 ja tempaustuloksella 126 sekä pronssia työntötuloksella 153.

Lähteet
-------

* Henkilökuva Pekingin olympialaisten sivuilla (englanniksi)
* Hoang Anh Tuan Leipzigin yliopiston painonnostotietokannassa

Viitteet
--------

1. 1 2  ANH TUAN HOANG *Athletes*. The International Olympics Committee (IOC). Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
Roomalaisia linnoitteita nykyisessä Georgiassa.
**Bysantin–sassanidien sota** käytiin vuosina 540–562.

Valtakunnat olivat sopineen "ikuisen rauhan" keskenään vuonna 532. Tämän jälkeen keisari Justinianus I oli pystynyt aloittamaan suuria sotilasoperaatioita, joiden ansiosta Afrikan pohjoisrannikko ja Italia taas joutuivat Itä-Rooman valtaan (katso vandaalisota ja Goottisota (535–554)). Persian kuningas Khosrau I pelkäsi Itä-Rooman kasvavaa valtaa ja aloitti sodan vuonna 540. Khosrau johti itse armeijaa joka hyökkäsi Syyriaan. Roomalaisia joukkoja johti Justinianuksen serkku Germanus. Khosrau valtasi ja ryösti Antiokian, joka oli huonosti puolustettu. Khosrau yritti myös vallata Daran, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen sota levisi Lazicaan, jonka kuningas luopui roomalaisista. 

Khosrau joutui kuitenkin jättämään sotatoimet Lazicassa koska Belisarius saapui jälleen kerran johtamaan Mesopotamian joukkoja. Belisarius teki rohkean hyökkäyksen persialaisten alueelle vuonna 541. Khosrau yritti tämän jälkeen hyökätä Jerusalemia vastaan vuonna 542, mutta Belisarius sai tämän luopumaan tästä aikeesta. Vuonna 543 persialaiset hyökkäsivät roomalaisten Armeniaan ja roomalaiset hyökkäsivät Persarmeniaan. Vuonna 544 Khosrau hyökkäsi Edessaa vastaa, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen Khosraun oli valmis aselepoon, joka solmittiin viideksi vuodeksi. Osana sopimusta roomalaiset lupasivat maksaa persialaisille vuosittain 2000 puntaa kultaa. Lazica jätettiin kuitenkin sopimuksen ulkopuolelle ja sota jatkui siellä. Roomalaiset menestyivät hyvin Lazicassa Bessaksen ja Germanuksen pojan Iustinuksen johdolla. Vuonna 557 solmittiin uusi aselepo, johon liitettiin myös Lazica. 

Lopullinen rauha saatiin aikaan vasta vuonna 562. Rauhansopimuksen tuli kestää 50 vuotta ja sen mukaan roomalaiset maksoivat vuosittain suuret lunnaat, mutta he saivat pitää Lazican ja Daran.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John W. Barker: *Justinian and the Later Roman Empire*, s. 24. Univ of Wisconsin Press, 1975. ISBN 9780299039448.
Sassanidien kuningas Khosrau taistelussa

**Bysantin–sassanidien sota** käytiin vuosina 502–505 Bysantin valtakunnan ja sassanidien Persian välillä.

Sassanidikuningas Kavadh I aloitti sodan. Tekosyynä oli että Rooma oli lupautunut maksamaan Persialle Kaspian solien puolustuksesta. Kavadhin syy aloittaa sota oli luultavasti kuitenkin yhdistää valtakunta yhteistä vihollista vastaan. Roomalaiset eivät aluksi pystyneet kunnolla vastaamaan persialaisten hyökkäykseen. Syynä oli ehkä samana vuonna tapahtunut bulgarien hyökkäys ja suuri arabien ryöstöretki. Persialaiset valtasivat nopeasti Armenian Theodosipoliin, Martyropoliin ja Amidan. Vasta vuonna 505 roomalaiset kävivät vastahyökkäykseen ja valtasivat takaisin Amidan. Persialaiset joutuivat samalla Hefthaliittien hyökkäyksen kohteeksi. Osapuolet solmivat tämän jälkeen seitsemänvuotisen rauhan. Uusi sota syttyi kuitenkin vuonna 527.

Lähteet
-------

* Averil Cameron et. al.: *The Cambridge ancient history XIV*. Cambridge University Press, 2001. ISBN 9780521325912.

### Viitteet

1. ↑   The Cambridge ancient history XIV s. 58
Bystrajan piiri on numero 2 Kamtšatkan aluepiirin kartalla
**Bystrajan piiri** (ven. Быстри́нский райо́н, *Bystrinski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Kamtšatkan aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 23 400 neliökilometriä. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).

Bystrajan piiri sijaitsee Kamtšatkan niemimaan keskiosassa. Koillisessa se rajoittuu Ust-Kamtšatskin, kaakossa Milkovon, lounaassa Sobolevon ja luoteessa Tigilin piireihin. Piirin alueella sijaitsee Bystrinskin luonnonpuisto. Seudulla on useita tulivuoria. Niistä korkein on Itšinskaja sopka.

Piiriin kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Anagvai ja Esso. Hallinnollinen keskus on Esson kylä.

Seudun kanta-asukkaat ovat eveenejä. Piirin väestöstä heitä on 39 % (vuonna 2007).

Essosta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Petropavlovsk-Kamtšatskiin, jonne on matkaa 520 kilometriä. Linja-autoliikenteen lisäksi käytetään helikoptereita. Anagvaista on talvitieyhteys Tigiliin ja Palanaan.

Talous perustuu poronhoitoon, maidon ja lihan tuotantoon sekä puutarhaviljelyyn. Maatalousyrityksiä on kolme. Piirissä on vesivoimala. Taloja lämmitetään kuumien lähteiden vedellä. Rikkaat luonnonvarat ovat lähes kokonaan hyödyntämättä.

Essossa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Naša žizn* ("Elämämme").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 7.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bystrajan piiri Kamtšatkan aluepiirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Kamtšatkan aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirit*
Aleutit •
Bystraja •
Jelizovo •
Karaga •
Milkovo •
Oljutor •
*Palana* •
Penžina •
*Petropavlovsk-Kamtšatski* •
Sobolevo •
Tigil •
Ust-Bolšeretsk •
Ust-Kamtšatsk •
*Viljutšinsk*
Maria Theresia von Paradis.
**Maria Theresia von Paradis** (15. toukokuuta 1759 – 1. helmikuuta 1824) oli itävaltalainen säveltäjä ja pianisti, joka menetti näkönsä jo lapsena. Mozart kirjoitti 18. pianokonserttonsa hänelle.

Perhetaustaltaan Maria Theresia von Paradis oli itävaltalaisen hallintoneuvoksen tytär ja keisarinna Maria Teresian kummitytär. Hän sai keisarinnalta huomattavan taloudellisen tuen yksityisopetustaan varten. Hän sai opiskella kieliä, historiaa, maantietoa ja musiikkia. Von Paradis kuului Abbé Voglerin oppilaisiin ja sai oppia myös Antonio Salierilta. Maria Theresia von Paradis oli musikaalinen lahjakkuus, josta perinpohjaisen musiikkikasvatuksen ansiosta tuli maineikas pianisti ja säveltäjä. Kotimaansa lisäksi hän konsertoi Englannissa, Belgiassa ja Ranskassa.

Von Paradis tunnettiin erinomaisesta muististaan ja tarkasta kuulostaan, ja hänen tiedettiin osaavan ulkoa yli 60 konserttoa. Hän osallistui myös sokeainkirjoituksen kehittämiseen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |