recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Non ti pago!** ("En maksa sinulle!") on vuonna 1942 valmistunut italialainen komediaelokuva. Eduardo De Filippon samannimiseen näytelmään perustuvan elokuvan on ohjannut Carlo Ludovico Bragaglia. Sen pääosia esittävät sisarukset Eduardo De Filippo, Peppino De Filippo ja Titina De Filippo.

Juoni
-----

Napolilaisen arpajaiskonttorin onnekas työntekijä Procopio Bertolini saa isäntänsä Ferdinando Quagliolon raivoihinsa kateudesta. Tilannetta pahentaa, että Procopio haluaa naida Ferdinandon tyttären. Kun Procopio saa suuren lottovoiton Ferdinandon isän unessa sanelemilla numeroilla, Ferdinando kieltäytyy maksamasta voittoa ja takavarikoi lottokupongin väittäen, että numerot oli tarkoitettu hänelle. Miesten väliseen riitaan haetaan apua papilta ja lakimieheltä, ja lopulta Ferdinando palauttaa kupongin Procopiolle. Samalla arpajaisvoittajan onni kääntyy ja hän päätyy jalkansa murtaneena vankilaan. Onnettomuudet välttääkseen Procopio päättää luovuttaa kupongin Ferdinandolle, joka antaa sen takaisin tyttärensä myötäjäislahjana.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Eduardo De Filippo  | … |  Ferdinando Quagliolo
  |
|  Peppino De Filippo  | … |  Procopio Bartolini
  |
|  Titina De Filippo  | … |  Concetta, Ferdinandon vaimo
  |
|  Vanna Vanni  | … |  Stella Quagliolo
  |
|  Giorgio De Rege  | … |  Aglitiello
  |
|  Paolo Stoppa  | … |  asianajaja Lorenzo Strumillo
  |
|  Vasco Creti  | … |  isä Raffaele, seurakuntapappi
  |
|  Italia Marchesini  | … |  Erminia-täti
  |
|  Lina Marengo  | … |  arpajaiskonttorin työntekijä
  |
|  Dolores Palumbo  | … |  Carmela
  |
|  Rosita Pisano  | … |  lottoaja
  |
|  Margherita Pisano  | … |  lottoaja
  |
|  Aristide Garbini  | … |  mies, jonka lompakko on varastettu 
  |
|  Ernesto Bianchi  | … |  toinen Cingallegran veljeksistä
  |

Tuotanto, teemat ja vastaanotto
-------------------------------

Juventus Filmin ja Cinesin tuottama mustavalkoinen *Non ti pago* on kuvattu Rooman Cinecittàssa. Ohjaaja Carlo Ludovico Bragaglian käsikirjoittama elokuva perustuu varsin uskollisesti Eduardo De Filippon samannimiseen suosittuun näytelmään, joka sai ensi-iltansa vuonna 1940.

Tyyliltään hyvin napolilainen elokuva kuvaa osuvasti kaupunkilaisten kollektiivisia intohimoja ja taikauskoa. Teatterimaisuudestaan huolimatta se on viehättävä pikku komedia, jonka ansiohin kuuluu myös tarkka elokuvallinen rytmitys.

*Non ti pago* oli aikanaan huomattava yleisö- ja arvostelumenestys. Sitä on pidetty De Filippon veljesten parhaana yhteisenä elokuvana ennen heidän vuonna 1944 tapahtunutta eroaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Giacovelli, Enrico: *I film di Peppino De Filippo*, s. 42–43. Roma: Gremese Editore, 1992. ISBN 88-7605-643-3.
2. ↑  Archivio del Cinema Italiano *ANICA – Associazione Nazionale Industrie Cinematografiche Audiovisive e Multimediali*. Viitattu 20.11.2016. (italiaksi)
3. ↑  Quando i "De Filippo" marciavano insieme. Gli anni in cui Eduardo e Peppino facevano coppia fissa *Associazione Cinematografica "La Dolce Vita"*.  2.7.2015.  Arkistoitu 20.11.2016. Viitattu 20.11.2016. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Non ti pago!* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Fillière** on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunta sijaitsee Fillièrejoen laaksossa, noin 20 kilometriä Annecyn kaupungista koilliseen.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017 kun viisi kuntaa Aviernoz, Évires, Les Ollières, Saint-Martin-Bellevue ja Thorens-Glières yhdistyivät. Uuden kunnan hallintopaikaksi nimettiin Thorens-Glières.

Nähtävyyksiä
------------

Château de Thorens
Kunnan nähtävyyksiä on linna *Château de Thorens*. Sen rakennutti Geneven kreivi Gérold vuonna 1060. Linna on avoinna yleisölle.

Plateau des Glièresin ylänkö sijaitsee osittain kunnan alueella. Ylängöllä on siellä käytyjen toisen maailmansodan tapahtumien muistoksi pystytetty muistomerkki.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fillière** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Château de Thorens
3. ↑  Tour de France 2018
Wäinö Aaltosen entisen ateljeen paikalle tehty muistomerkki Turun Hirvensalon Lauttarannassa, Pikisaarentien alussa.
**Muistijälki** on Juhani Pallasmaan suunnittelema taideteos. Se koostuu Wäinö Aaltosen *Muusa*-veistoksesta sekä teräksisestä kehikosta muistotauluineen. Aaltosen syntymän 100-vuotisjuhlapäivän kunniaksi valmistettu teos paljastettiin 30. toukokuuta 1994.

*Muistijälki* sijaitsee lähellä paikkaa, jossa ennen oli Hirvensalon vanha silta. Wäinö Aaltonen työskenteli noilla seuduilla ateljeessaan 1923-1927. Ateljee vaurioitui talvisodan pommituksissa,se purettiin sodan jälkeen. Emeritusprofessori Pallasmaa tunnetaan ennen kaikkea arkkitehtinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wäinö Aaltonen ja Juhani Pallasmaa: Muusa/Muistijälki Turun kaupunki. Viitattu 9.4.2018.
2. ↑  Wäinö Aaltonen sai muistomerkin Turkuun *Helsingin Sanomat*.  31.5.1994. Viitattu 9.4.2018.
3. ↑  Kulttuurivieras, arkkitehti Juhani Pallasmaa suunnitteli Kampin ja Itiksen, mutta inhoaa shoppailua ja vitivalkoisia koteja Yle. Viitattu 9.4.2018.
**Pesseta** (ven. Бесе́да, *Beseda*) on maaseututaajama ja entinen maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin länsiosassa Hatsinan ja Iivananlinnan välisen rautatien eteläpuolella. Taajamassa on 1 000 asukasta (vuonna 2017).

Pessetan läheltä on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja ja kiviristejä. 1400–1500-luvulla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion läänin Jastrebinon pogostaan. 1800-luvun alussa syntyi Pessetan aateliskartano, joka myöhemmin kuului Veimarnin suvulle. 1900-luvun alussa kartanoon perustettiin maatalousoppilaitos, jonka ympärille syntyi taajama. Ennen toista maailmansotaa seudulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia ja virolaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan luterilaiseen seurakuntaan.

Pessetan kunta liitettiin Suuren-Ruutan kuntaan vuonna 2019. Siihen kuuluivat Pessetan lisäksi Jastrebinon, Kotinan (ven. *Kotino*), Krääkkovan (*Krjakovo*), Lopetsin (*Lopets*), Morosovan (*Morozovo*), Raakkolan (*Ragulovo*), Suikuvitsan (*Šugovitsy*), Uuden-Molkkutsan (*Novyje Smolegovitsy*), Uuden-Raakkolan (*Novoje Ragulovo*) ja Vanhan-Molkkutsan (*Staryje Smolegovitsy*) kylät sekä Jastrebinon seisakkeen asutus. Vuonna 2017 kunnassa oli 1 400 asukasta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 34. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. 1 2  Administrativno-territorialnoje delenije Leningradskoi oblasti *msu.lenobl.ru*.  2017. Viitattu 19.3.2021.
3. ↑  Ob objedinenii munitsipalnyh obrazovani v Volosovskom munitsipalnom raione *Kodeks*. Viitattu 19.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Pesseta Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Margao** tai **Madgaon** on Intian Goassa sijaitseva noin 90 000 asukkaan kaupunki, joka toimii Etelä-Goan piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Se on osavaltionsa toiseksi suurin kaupunki. Margaota kutsutaan toisinaan Goan kaupalliseksi pääkaupungiksi. Sieltä löytyy useita katolisia kirkkoja merkkinä Portugalin siirtomaavallasta, esimerkiksi vuonna 1675 rakennettu Pyhän Hengen kirkko.

Kaupungin viemäröinti on puutteellista ja vain 22 prosenttia asuinrakennuksista on yhdistetty viemäriverkostoon. Myös sähkökatkokset ovat erittäin yleisiä, esimerkiksi vuosina 2016–2019 joka päivä oli vähintään yksi kolmenkymmenen minuutin sähkökatkos.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Margaon väestöstä melkein 54 prosenttia on hindulaisia. Toiseksi suurin uskonto on kristinusko, jota tunnustaa noin 28 % väestöstä. Muslimien osuus on hieman alle 18 %.

Lähteet
-------

1. 1 2  Margao Population Census 2011 - 2019 *census2011.co.in*. Viitattu 3.12.2019.
2. ↑  Margao Urban Region *census2011.co.in*. Viitattu 3.12.2019.
3. ↑  Madgaon *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 3.12.2019.
4. ↑  Margao *goatourism.gov.in*. Viitattu 3.12.2019.
5. ↑  In Margao, just 22% houses linked to sewerage line *Times of India*.  2.12.2019. Viitattu 3.12.2019.
6. ↑  Maad, Govind Kamat: Margao had at least one power cut daily for 3 years *Times of India*.  19.9.2019. Viitattu 3.12.2019.

Goa

|  |  |
| --- | --- |
| Pohjois-Goa | 
* Bardez
* Bicholim
* Mapusa
* Panaji
* Pernem
* Ponda
* Sattari
* Tiswadi

 |
| Etelä-Goa | 
* Canacona
* Margao
* Mormugao
* Quepem
* Salcete
* Sanguem

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
WeizhousaariWeizhousaari satelliittikuvassa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
WeizhouHaicheng, Beihai, GuangxiKiina |
| Vesialue | 
Tonkininlahti |
| Merialue | 
Etelä-Kiinan meri |
| Pinta-ala | 
25 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Weizhousaari on Etelä-Kiinan meren Tonkininlahdella, Kiinan Guangxin maakunnassa  
Weizhousaari on Etelä-Kiinan meren Tonkininlahdella, Kiinan Guangxin maakunnassa **Weizhou**Weizhousaari on Etelä-Kiinan meren Tonkininlahdella, Kiinan Guangxin maakunnassa.
**Weizhousaari** (kiin. 涠洲岛; pinyin: Wéizhōu Dǎo) on Kiinalle kuuluva saari Tonkininlahdella. Se kuuluu Guangxin maakunnan Beihain prefektuuritason kaupungin Haichengin kaupunkipiirin alueeseen.

Vuonna 1869 rakennettu katolinen kirkko.
Weizhousaaren pinta-ala on 25 neliökilometriä. Saari on maakuntansa suurin saari sekä Kiinan suurin ja iältään nuorin vulkaaninen saari. Se on muodostunut aikoinaan peräkkäisten tulivuorenpurkausten laavakertymästä. Saari sijaitsee 67 kilometriä Beihain satamasta etelään, johon matkaan kuluu veneellä 1,5–3 tuntia. Saari on 6,5 kilometriä pitkä pohjoisesta etelään ja 6 kilometriä idästä länteen. Rantaviivaa saarella on 15,6 kilometriä. 

Saaren nähtävyyksiin kuuluu ranskalaisten vuonna 1869 rakentama katolinen kirkko.

Weizhousaaren hiekkarantaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Weizhou Island chinahighlights.com.  Arkistoitu 7.7.2015. Viitattu 7.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Weizhousaari** Wikimedia Commonsissa
**Tafas** (arab. طفس‎) on kaupunki Daraan maakunnan Daraan piirikunnassa Etelä-Syyriassa. Kaupungin asukasluku oli 32 236 vuoden 2004 väestönlaskennassa.

Maantiede
---------

Tafas sijaitsee lähellä Syyrian Jordanian vastaista rajaa noin 18 kilometriä Daraan kaupungista pohjoiseen.

Historia
--------

Johann Ludwig Burckhardt mainitsi kylän vuonna 1822 julkaistussa teoksessaan sanoen sen tuhoutuneen wahhabien iskussa vuonna 1810. Gottlieb Schumacher kuvaili vuonna 1897 Tafasia suurehkoksi kyläksi, joka käsitti noin 100 kivirakennusta ja raunioita. 27. syyskuuta 1918 osmanien joukot tuhosivat kylän ja surmasivat sen asukkaita kostona turkkilaisiin kohdistetuista hyökkäyksissä. Samat kylän tuhonneet joukot tuhottiin Nuri as-Sa’idin ja T. E. Lawrencen johtamien arabien iskussa myöhemmin.

Maaliskuussa 2011 Tafasissa puhkesi Bašar al-Assadin hallinnon vastaisia mellakoita. Tuhannet mielenosoittajat olivat kerääntyneet kaupungin kaduille muutaman mielenosittajien kuoltua ja kaupungin Baath-puolueen toimisto poltettiin. Tuolloin kaupunkia kuvailtiin Assadin vastaisten mielenosoituksen keskukseksi. Sittemmin Syyrian sisällissodan aikana kaupunkia halltisivat Assadin hallinnon vastaiset kapinalliset. Keskushallinto palautettiin vuonna 2018, jolloin paikalliset kapinalliset suostuivat taistelujen päättämiseen sopimusratkaisulla. Levottomuudet alueella ovat kuitenkin jatkuneet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Syrian Arab Republic: OtherArkistoitu kopio (2004 Census Data. Väestönlaskennan 2004 väkiluvut aluehallinnon 1. (maakunnat), 2. (piirikunnat), 3. ja 4. tasolla. Tiedot syr\_pop\_2004\_sycensus\_0.xls -tiedostossa. kaupungin väkiluku löytyy 4. tason (Admin4\_City)-välilehdeltä)  1.1.2004. humanitarianresponse.info.  Arkistoitu 4.10.2015. Viitattu 15.10.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Syria turmoil: Fresh protests erupt *BBC News*. BBC. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  John Lewis Burckhardt: *Travels in Syria and the Holy Land*, s. s. 657. J. Murray, 1822. Google-kirjat (viitattu 5.2.2021). (englanniksi)
4. ↑  Gottlieb Schumacher: *Across the Jordan: being an exploration and survey of part of Hauran and Jaulan*. Bentley, 1889. Internet Archive (viitattu 5.2.2021). (englanniksi)
5. ↑  David Murphy: *The Arab Revolt 1916-18 : Lawrence sets Arabia ablaze*, s. 12. Osprey Publishing, 2008. ISBN 978 1 84603 339 1. (englanniksi)
6. ↑  Leith Aboufadel: Daraa update: Russian military enters Tafas after rebels reconcile *Al-Masdar News*.  Arkistoitu 9.11.2020. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
7. ↑  Demonstrations flare across Syria *Al Jazeera*. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
**Lesosibirsk** (ven. Лесосиби́рск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein rannalla 458 kilometriä Krasnojarskista luoteeseen. Atšinskista lähtevä sivurata yhdistää kaupungin Siperian rataan. Asukkaita on 64 200 henkeä (vuonna 2008).

Lesobirskin rautatieasema
Pyhän ristin ortodoksikirkko
Vuodesta 1640 lähtien paikalla sijaitsi Maklakovon kylä, jonne perustettiin 1900-luvun alussa pieni saha. Toisen maailmansodan jälkeen rakennettujen suurten sahalaitosten asuintaajamat yhdistettiin vuonna 1975 Lesosibirskin kaupungiksi. Nykyään siellä on lähinnä metsä- ja kemian teollisuutta. Kaupungissa on myös suuri jokisatama.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 237. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lesosibirsk** Wikimedia Commonsissa

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk

Krasnojarskin aluepiirin piirijako
**Kaupunkipiirit:**
  

Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk

**Piirit:**
  

Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
**Sa'da** (myös **Sa'dah** tai **Saada**) on kaupunki Pohjois-Jemenissä. Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 51 870 henkilöä ja se toimii samannimisen maakunnan hallinnollisena keskuksena.

Maantiede
---------

Sa'da sijaitsee samannimisen tasangon reunamalla noin 240 kilometriä Jemenin pääkaupungista Sanaasta pohjoiseen. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 1 800 metriä. Sa'da on myös saman nimisen maakunnan keskus.

Historia
--------

Mudasta rakennettu talo.
Muutamissa säilyneissä sabalaisissa teksteissä mainitaan *hgrn S'DTm* eli Sa'dan kaupunki ja viittauksia on myös saman nimiseen heimoon. Historioitsija ja maantieteilijä al-Hamdani kirjoitti kuitenkin kaupunkia kutsutun ennen islamin saapumista alueelle nimellä *Juma*. 1200-luvulla elänyt matkailija Ibn al-Mudjawir kertoo puolestaan, että kaupungin oli aikanaan rakennuttanut Nooan poika Seem ja että raitti Sanaasta Sa'daan oli aikanaan ollut merkittävä kauppareitti. Jos paikalla on joskus ollut vanhempi kaupunki, siitä ei ole säilynyt merkkejä nykypäiviin saakka.

Vuonna 897 kaupunkiin saapui zaidilaisuuden perustanut Yahya bin al-Husayn, joka tuli sittemmin tunnetuksi paremmin nimellä imaami al-Hadi ila 'l-Hakk. Kaupungista tuli zaidilaisen imamaatin keskus ja al-Hadi rakennutti uuden moskeijan, jonka ympärille rakentui puolestaan toreja ja taloja. Ibn al-Mudjawir mainitsee kaupungilla olleen muurin, portteja ja vartiotorneja. Al-Hadin kuollessa vuonna 910 hänet haudattiin paikalliseen hänen mukaansa nimettyyn moskeijaan. Moskeijaan haudattiin myös hänen poikansa al-Murtada Muhammad (k. 922) ja al-Nasir Ahmad (k. 935). Hauta ja moskeija ovat nykyisin tärkeä zaidilaisten pyhä paikka. 1800-luvulla alueen osmanimiehityksenaikana kaupungissa sijaitsevalle kukkulalle rakennettiin al-Kashla -niminen sitadelli. 2000-luvulla Sa'da ja sen maakunta vat olleet hallitusta vastaan taistelleiden huthien ydinaluetta. Vuonna 2014 huthit etenivät nopeasti tukialueeltaan etelään ja valtasivat suuren osan Jemenistä. Tilanne johti edelleen käynnissä olevaan Jemenin sisällissotaan. Huthien tukikohtana kaupunki on joutunut ankarien ilmaiskujen kohteeksi.

Väestö
------

Al-Hadin moskeija.
Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Sa'daan asukasluku oli 51 870. Kaupungin ja sen välittömän lähialueen väestön valtaosa on zaidilaisia šiiamuslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs, G. Lecomte: *Encyclopaedia of Islam, Volume IX (San-Sze)*, s. 705-706. Brill. ISBN 9789004104228. (englanniksi)
2. ↑  Charles Schmitz: The rise of Yemen's Houthi rebels *BBC News*. BBC. Viitattu 4.12.2017.
3. ↑  Yemen war: Inside the rebels' battered stronghold *BBC News*. BBC. Viitattu 4.12.2017. (englanniksi)
4. ↑  Yemen *citypopulation.de*. Viitattu 4.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  Michael Izady: Yemen, Ethnic and Religious Composition (detailed) (png) *The Gulf/2000 Project*. Columbia University. Viitattu 4.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sa'da** Wikimedia Commonsissa
**Perche en Nocé** on kunta Pohjois-Ranskassa Ornen departementissa Normandian alueella.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2015, kun kuusi kuntaa yhdistyi. Yhdistyneet kunnat olivat Dancé, Colonard-Corubert, Nocé, Préaux-du-Perche, Saint-Aubin-des-Grois ja Saint-Jean-de-la-Forêt. Uuden kunnan hallintopaikaksi nimettiin Nocé.

Kunnan nähtävyyksiä on kartano *Manoir de Courboyer*. Se on yksi noin seitsemästäsadasta satavuotisen sodan jälkeen rakennetusta kartanosta Perchen historiallisen provinssin alueella. Kartano valmistui 1400-luvulla, ja se on yksi harvoista joka on avoinna vierailijoille. Kartano valittiin historiallisten monumenttien listalle vuonna 1981. Kartanossa toimii nykyään Perchen alueen luononpuiston (*Parc naturel régional du Perche*) keskus. Kartanoa ympäröivillä niityillä kulkevilla vaellusreiteillä voi nähdä muun muassa Perchenhevosia.

  

* Manoir de CourboyerManoir de Courboyer
* PerchenhevonenPerchenhevonen

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Tour de France 2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Perche en Nocé** Wikimedia Commonsissa
**Ma'arrat Masrin** tai **Ma'arrat Misrin** on pieni kaupunki Syyriassa Idlibin maakunnassa. Vuonna 2004 sen asukasluku oli 17 519.

Historia
--------

Nykyinen Ma'arrat Masrin mainitaan 700-luvulla kirjoitetuissa syyriankielisissä lähteissä nimellä *Ma'arrat Mesren*, ja siellä sijaitsi Beth Mari Kanunin luostari. Islaminuskoiset arabit valtasivat kaupungin Bysantin valtakunnalta vuonna 637, ja abbasidien valtakaudella se oli paikallisen kuvernöörin keskus. Keisari Nikeforos II Fokas valtasi kaupungin takaisin vuonna 968, ja monet kaupungin asukkaista vietiin muualle valtakuntaan. Kaupunki vaihtoi vielä muutamaan kertaan omistajaa Bysantin ja muslimien välillä, kunnes ristiretkeläiset valtasivat sen Antiokian kukistumisen jälkeen vuonna 1098. Kaupungista tuli osa ristiretkeläisten puolustusasemia Orontesjoen itäpuolella, mutta se menetettiin al-Fu'an, Saeminin ja Ma'arrat Masrinin asukkaiden kapinoidessa heitä vastaan vuonna 1104. Kaupunki päätyi Aleppon muslimihallitsijoille, mutta heille vaikeuksia tuottivat alueen kapinoivat ismailiitit. Ristiretkeläisten ja muslimien solmimassa rauhassa vuonna 1120 kaupunki palautettiin ristiretkeläisille. Vuonna 1134 Imad ad-Din Zengin alaisen kenraalin joukot voittivat ristiretkeläiset Harimissa. Ma'arrat Masrin ja Maarrat an-Numan vallattiin.

Saladin teki vuonna 1175 sotaretken alueella vaikuttaneita assasiineja vastaan, ja paikalliset asukkaat surmattiin. Kaupunki vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen Saladinia seuranneiden aijubidienvaltakaudella, ja vuonna 1240 aluetta hävitti Khorasmian šaahi. Sittemmin Ma'arrat Masrin on menettänyt merkitystään läheiselle Idlibin kaupungille. 1800-luvun lopulla sitä kuvailtiin suureksi kyläksi, joka tunnettiin maaperän hedelmällisyydestä.

Vuonna 2011 Ma'arrat Masrinissa järjestettiin korruption ja turvallisuuspalveluiden vastaisia mielenosoituksia. Hallitukselle uskollisten asejoukkojen ja kapinallisten välille syttyi sittemmin Syyrian sisällissodan aikana yhteenottoja, ja armeijan joukot vetäytyivät kaupungista vuonna 2012.

Väestö
------

Ma'arrat Masrinin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 17 519. Kaupungin asukkaiden enemmistö on sunnalaisia ja noin 15 prosenttia kuuluu šiialaiseen vähemmistöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  C. E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis ja Ch. Pellat: *Encyclopaedia of Islam, Volume V (Khe-Mahi)*, s. 921-922. Brill, 1998. ISBN 9789004078192. (englanniksi)
2. 1 2  Ben Hubbard: Rebel-held Syrian town struggles to keep the peace *Yahoo News*. Associated Press.  Arkistoitu 29.3.2018. Viitattu 28.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  نتائج تعداد السكان والمساكن لعام 2004 على مستوى المدينة / قرية (arkisto) Central Bureau of Statistics.  Arkistoitu 12.1.2013. Viitattu 28.3.2018. (arabiaksi)
**Laguiole** on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 53 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.

Laguiole on antanut nimen alueella valmistettavalle laguiole juustolle. Juustoa valmistetaan aubrac-rotuisten lehmien maidosta. Kunnan keskustassa sijaitsevalla *Place du Foiraililla* on Georges Guyotin vuonna 1947 tekemä veistos aubrac härästä. Kunnassa valmistetaan ruokailuvälineitä ja erityisesti Laguiole-veitset ovat laajalti tunnettuja. Veitsiä on valmistettu 1800-luvulta lähtien, ja niille on Laguiolessa myös museo.

Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikaiset linnat *Château de la Boissonnade* ja *Château d'Oustrac*, jotka molemmat kuuluvat Ranskan historiallisten monumenttien listalle. Listalle kuuluu myös Saint-Matthieun kirkko.

  

* Laguiole juustoLaguiole juusto
* HärkäpatsasHärkäpatsas
* Laguiole veitsiLaguiole veitsi
* Château de la BoissonnadeChâteau de la Boissonnade
* Château d'OustracChâteau d'Oustrac
* Laguiolen kylää ja Saint-Matthieun kirkkoLaguiolen kylää ja Saint-Matthieun kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laguiole** Wikimedia Commonsissa
**Podberezje** (ven. По́дберезье) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien varrella 15 kilometriä Novgorodista pohjoiseen. Kylässä on 2 900 ja kunnassa 3 800 asukasta (vuonna 2009).

Podberezjen kunnan pinta-ala on 255,9 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Novgorodin piirin Savinon, etelässä Tšetšulinon ja Trubitšinon sekä lännessä Tjosovo-Netylskin kuntiin ja pohjoisessa Tšudovon piiriin. Pinta-alasta 72,9 % on metsää ja 18,6 % maatalousmaata. Länsirajalla virtaa Olhavajoki, johon laskevat Pitba ja Polist.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Jamnon, Mjasnoi Borin, Mostovikovin, Nekohovon, Plotišnon, Teremetsin, Tjutitsyn, Veškin, Zaharjinon kylät sekä Podberezjen asemanseutu.

M10-valtatien lisäksi kunnan kautta kulkee Novgorodin ja Tšudovon välinen rautatie (Bodberezjen ja Mjasnoi Borin asemat). Seudun pääelinkeino on maatalous. Sen lisäksi kunnassa on puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.

Podberezjessa on lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Sergei Rahmaninovin kartano Zaharjinossa, Zaharjinon kirkko sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Podberezskoje selskoje poselenije, Novgorodski raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 16.12.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Podberezjen kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Aniche** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Douain kaupungista itään.

Aniche on yhä aktiivinen kaivos- ja lasiteollisuuskaupunki. Aiemmin se tunnettiin yhtenä Ranskan suurimpana ikkunalasien tuottajana. Kaupungissa on yhä seitsemän toiminnassa olevaa lasitehdasta, kuten Saint-Gobain. Kaupungissa on myös lasintuotannon museo *Centre de mémoire de la Verrerie d'en haut*. Tarinan mukaan kirjailija Jules Verne tuli Anicheen vuonna 1860 keskustelemaan paikallisten lasintekijöiden kanssa siitä, kestäisivätkö hänen Sukelluslaivalla maapallon ympäri -kirjassaan esiintyvä Nautilus-sukellusveneen yhdeksän ikkunaa syvänmeren paineen. 

Kaupungissa oleva elokuvateatteri L'Idéal Cinéma-Jacques Tatin sanotaan olevan maailman vanhin yhä käytössä oleva elokuvateatteri. Se on ollut käytössä vuodesta 1905, ja se toimii entisessä paikallisen ammattiyhdistyksen päämajassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aniche** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2018
**Uruma** (jap. うるま市, *Uruma-shi*) on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee Okinawan itärannikolla ja rajoittuu pohjoisessa Kinlahteen, etelässä Nakagusukunlahteen käsittäen näiden lahtien väliin jäävän Katsurenin niemimaan. Kaupunkiin kuuluu myös kahdeksan saarta, joista viisi on asuttuja: Hamahigajima, Henzajima, Miyagijima, Ikeijima ja Tsukenjima. Suurin osa saarista on liitetty manner-Okinawaan silloin ja pengertein. Urumassa on 124 368 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 87,01 neliökilometriä.

Uruman kaupunki on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Gushikawan ja Ishikawan kaupungit sekä Katsurenin ja Yonashiron maaseutukaupungit. Katsurenissa sijaitseva Katsurenin linna kukoisti 1300–1400-luvuilla voimakkaan Amawari-klaanin hallussa Japanin, Korean ja Kiinan kanssa käydyn kaupan ansiosta. Se valittiin vuonna 2000 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta "Gusukut ja muut Ryūkyū-kuningaskunnan omistukset". Ishikawan kaupunkiin Yhdysvallat sijoitti vuorostaan toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen pakolaisleirejä ja Okinawan väliaikaisen paikallishallinnon, jonka avulla saaren siviilielämä ja talous alkoivat jälleen kehittyä sodan jälkeen.

Maatalous tuottaa Urumassa muun muassa vihanneksia, teetä ja sokeriruokoa, karjatalous sian- ja naudanlihaa. Rannikkoalueille on sijoittunut elintarvike-, metalli-, tekstiili-, rakennustarvike- ja puolijohdeteollisuutta, Henzan saarelle öljyterminaali. Katsurenin linnan lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat luultavasti 1300-luvulla rakennettu Agenan linna, Ihan linna ja esihistoriallinen Ihan raakkutunkio. Kaupunki tunnetaan myös *eisā*-tanssiperinteestään ja okinawalaisista härkätaisteluista (*tōgyū*). Siellä sijaitseekin saaren suurin härkätaisteluareena.

Kuvia
-----

* Näkymä Ikein saarelleNäkymä Ikein saarelle
* Kaichū-dōro-pengertieKaichū-dōro-pengertie
* Kanekun hiekkaranta Hamahigan saarellaKanekun hiekkaranta Hamahigan saarella

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: うるま市 Kotobank. Viitattu 26.10.2019.
2. 1 2  うるま市の人口と世帯数 Uruma City. Viitattu 26.10.2019.
3. 1 2 3 4 5 6 7  うるまの意味／市民憲章／市章／花木等／市歌／位置／面積 Uruma City. Viitattu 26.10.2019.
4. 1 2 3  市のプロフィール Uruma City. Viitattu 26.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uruma** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Okinawan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ginowan
* Ishigaki
* Itoman
* Miyakojima
* Nago
* Naha (pääkaupunki)
* Nanjō
* Okinawa
* Tomigusuku
* Urasoe
* Uruma

 |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Kunigamin piirikunta** (Ginoza · Higashi · Ie · Kin · Kunigami · Motobu · Nakijin · Ōgimi · Onna) · **Miyakon piirikunta** (Tarama) · **Nakagamin piirikunta** (Chatan · Kadena · Kita-Nakagusuku · Nakagusuku · Nishihara · Yomitan) · **Shimajirin piirikunta** (Aguni · Haebaru · Iheya · Izena · Kita-Daitō · Kumejima · Minami-Daitō · Tokashiki · Tonaki · Yaese · Yonabaru · Zamami) · **Yaeyaman piirikunta** (Taketomi · Yonaguni) |

 |
**Nanjō** (jap. 南城市, *Nanjō-shi*) on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla Okinawan eteläosassa noin 12 kilometriä prefektuurin pääkaupungista Nahasta kaakkoon. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Tyynenmeren Nanjōnlahteen. Kaupunkiin kuuluu myös koralliriutasta muodostunut Kudakajiman saari, joka tunnetaan myyteissä ryūkyūlaisten alkukotina. Nanjōssa on 44 233 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 49,70 neliökilometriä.

Nanjō on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Sashikin maaseutukaupunki sekä Chinenin, Ōzaton ja Tamagusukun kyläkunnat. Merkittävimpiä elinkeinoja on maatalous, joka tuottaa esimerkiksi sokeriruokoa ja vihreitä papuja.

Nanjō on kulttuuriperinnöltään rikasta seutua, jossa on säilynyt muun muassa useita *gusuku*-linnoituksia ja muita Ryūkyū-kuningaskunnan aikaisia muistomerkkejä sekä ryūkyūlaisten vanhaa kansanperinnettä. Huomattavin kohde lienee pyhä lehto Sēfā-utaki, ryūkyūsaarten uskonnon pyhimpänä pidetty paikka. Se on otettu vuonna 2000 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta "Gusukut ja muut Ryūkyū-kuningaskunnan omistukset". Sitä pidetään koko Ryūkyūsaarten luojan Amamikiyon perustamana, samoin kuin Tamagusukun linnaa, joka on nykyään raunioina. Sen vartiolinnana toimi vuorostaan Itokazun linna. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös uimarannat, kauniit maisemat ja Gyokusendōn luola, jonka ympärille on rakennettu teemapuisto.

Kuvia
-----

* Hiekkaranta ChinenniemelläHiekkaranta Chinenniemellä
* Gyokusendō-luolaGyokusendō-luola
* Sēfā-utakin kolmiokiviSēfā-utakin kolmiokivi
* Itokazun linnan raunioitaItokazun linnan raunioita

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  概要 Nanjo City.  Arkistoitu 20.10.2019. Viitattu 22.10.2019.
2. 1 2 3 4 5  シンボル Nanjo City. Viitattu 22.10.2019.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 南城市 Kotobank. Viitattu 22.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nanjō** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Okinawan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ginowan
* Ishigaki
* Itoman
* Miyakojima
* Nago
* Naha (pääkaupunki)
* Nanjō
* Okinawa
* Tomigusuku
* Urasoe
* Uruma

 |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Kunigamin piirikunta** (Ginoza · Higashi · Ie · Kin · Kunigami · Motobu · Nakijin · Ōgimi · Onna) · **Miyakon piirikunta** (Tarama) · **Nakagamin piirikunta** (Chatan · Kadena · Kita-Nakagusuku · Nakagusuku · Nishihara · Yomitan) · **Shimajirin piirikunta** (Aguni · Haebaru · Iheya · Izena · Kita-Daitō · Kumejima · Minami-Daitō · Tokashiki · Tonaki · Yaese · Yonabaru · Zamami) · **Yaeyaman piirikunta** (Taketomi · Yonaguni) |

 |
**Zentsūji** (jap. 善通寺市, *Zentsūji-shi*) on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kagawan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Marugamen tasangon länsireunalla. Kanakurajoki virtaa kaupungin halki. Sen etelä- ja länsiosissa on vuoristoalueita, joista osa kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Zentsūjissa on 32 088 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 39,93 neliökilometriä.

Zentsūji on kasvanut historiallisen Zentsū-jin buddhalaisen temppelin eduskaupungiksi ja saanut siltä nimensä. Temppelin perusti seudulta kotoisin ollut Kūkai isänsä Saeki Yoshimichin (jap. 佐伯 善通) muistotemppeliksi, minkä vuoksi se on nimetty hänen mukaansa. Ennen toista maailmansotaa Zentsūjiin perustettiin keisarillisen Japanin armeijan tukikohta ja se kehittyi varuskuntakaupunkina. Sodan jälkeen keisarilliselta armeijalta vapautuneille alueille on sijoittunut Japanin itsepuolustusvoimien lisäksi muita suuria instituutioita, kuten tutkimuslaitoksia ja Shikokun lasten ja aikuisten sairaala. Tämän vuoksi kaupungin rakenne on tavallisesta poikkeava. Kaupunkioikeudet Zentsūji sai vuonna 1954 kuntaliitoksen myötä. Sinne on sijoittunut muun muassa kemian-, elektroniikka- ja tekstiiliteollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä ja vihanneksia.

Zentsū-ji on yksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeleistä (nro. 75). Sen lisäksi kaupungissa sijaitsee neljä muuta reitin temppeliä: Mandara-ji (temppeli nro. 72), Shusshaka-ji (temppeli nro. 73), Kōyama-ji (temppeli nro. 74) ja Konzō-ji (temppeli nro. 76). Muita historiallisia muistomerkkejä ovat esimerkiksi Amagirin linnan rauniot ja Ariokan kofun-hautakummut. Kaupunkia palvelee JR Shikokun Dosan-linja.

Kuvia
-----

* Katu ZentsūjissaKatu Zentsūjissa
* Zentsū-jin temppeliZentsū-jin temppeli
* Shusshaka-jin temppeliShusshaka-jin temppeli
* Zentsūjin rautatieasemaZentsūjin rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  善通寺市 市の概要 善通寺市役所. Viitattu 7.12.2019.
2. 1 2  平成31年度･令和元年度善通寺市の常住人口（町丁別）11月 善通寺市役所. Viitattu 7.12.2019.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 善通寺市 Kotobank. Viitattu 7.12.2019.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 善通寺（市） Kotobank. Viitattu 7.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zentsūji** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kagawan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Higashi-Kagawa
* Kan’onji
* Marugame
* Mitoyo
* Sakaide
* Sanuki
* Takamatsu (pääkaupunki)
* Zentsūji

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Ayautan piirikunta** (Ayagawa · Utazu) · **Kagawan piirikunta** (Naoshima) · **Kitan piirikunta** (Miki) · **Naka-Tadon piirikunta** (Kotohira · Mannō · Tadotsu) · **Shōzun piirikunta** (Shōdoshima · Tonoshō) |

 |
**Espéraza** on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Audejoen varrella noin 21 kilometriä Limoux’n kaupungista etelään.

Espéraza on ollut huomattava hattuteollisuuden keskus. Hattujen historia kaupungissa alkaa jo 1700-luvun puolella, mutta vuodesta 1830 lähtien teollisuus kasvoi voimakkaasti. Erityisesti rautatien valmistuminen vuonna 1878 oli piristysruiske kaupungille. Vuonna 1929 hattuteollisuudessa työskenteli lähes 3 000 työntekijää 14 paikallisessa tehtaassa, ja vuonna 1949 valmistui 1 400 000 hattua. Hattujen käyttö jäi kuitenkin pois muodista ja niiden valmistus hiipui vähitellen. Nykyään Espérazassa ei valmisteta enää lainkaan hattuja, mutta muistoksi siitä on perustettu hattumuseo *Musée de la chapellerie d'Espéraza*.  

Toinen paikkakunnan museo on paleontologinen dinosaurusmuseo *Le Musée des Dinosaures*.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  A little history … Musée de la chapellerie d'Espéraza. Viitattu 6.8.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Espéraza** Wikimedia Commonsissa

* Le Musée des Dinosaures
**Vybiti** (ven. Вы́бити) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Soltsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šelonin sivujoen Kološkan varrella 10 kilometriä Soltsysta kaakkoon. Kylässä on 1 000 ja kunnassa 1 500 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede ja asutus
-------------------

Vybitin kunnan pinta-ala on 304,03 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Novgorodin alueen Šimskin ja kaakossa Volotin piireihin, etelässä Pihkovan alueeseen sekä lännessä Soltsyn piirin Gorkin, Dubrovon ja Soltsyn kuntiin. Pinta-alasta 48,9 % on metsää ja 26,5 % maatalousmaata.

Kunta sijaitsee Ilmajärven alangon länsiosassa. Sen alueella virtaavat Šelon, Ilovjonka, Kološka ja Borovjonka.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 39 muuta kylää: Berežok, Blošno, Dolga, Dovorets, Dudanovo, Gorodok, Grjada, Ilemjonka, Ilovjonka, Kuk, Lanskije Gorki, Malinovka, Mjakovo, Morsino, Nikolskoje Zagorodištše, Novyje Gorki, Oberjotka, Osinovik, Ostrov, Retški, Šapkovo, Šavkovo, Svetlitsy, Selištše, Serednja, Solovjovo, Somino, Staroje Zagorodištše, Strotšitsy, Suhlovo, Tsiviljovo, Tsypino, Upolzy, Vjoska, Volnaja Ljatška, Volnoje Zagorodištše, Zapolje, Zehniha ja Zeljonaja. Vybitin jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on runsaan sadan asukkaan Svetlitsy. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Liikenne ja talous
------------------

Kunnan kautta kulkee Jaželbitsyn, Demjanskin, Staraja Russan ja Soltsyn välinen maantie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie, jolla on Mjakovon asema. Vybitistä on linja-autoyhteydet Soltsyyn, Volotiin ja Novgorodiin.

Seudun pääelinkeino on maatalous, jota harjoittaa kaksi maatalousyritystä ja kolme yksityistilaa. Teollisuutta edustaa leipomo. Suurin osa elintarvikkeista tuotetaan asukkaiden palstaviljelmillä.

Kyläkuva ja palvelut
--------------------

Vybitin kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylän eteläosassa sijaitsee luonnonmuistomerkiksi julistettu entisen kartanon puistoalue. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, lastenkoti, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Svetlitsyssa. Vähittäiskaupasta huolehtii piirin kulutusosuuskunta.

Nähtävyydet
-----------

Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Gorodokin kylässä sijaitseva, 700–1200-luvulta peräisin oleva muinaislinna on valtakunnallinen suojelukohde. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Vybitissä sijaitseva Vasiltšikovin ruhtinassuvun kartanoalue.

Lähteet
-------

* Dokument territorialnogo planirovanija (generalnyi plan) Vybitskogo selskogo poselenija Soletskogo raiona Novgorodskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju  2010. Veliki Novgorod:  Graf-Info. Viitattu 15.5.2013. (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Dokument, s. 18.
2. 1 2  Dokument, s. 42.
3. 1 2 3  Dokument, s. 21.
4. ↑  Dokument, s. 104.
5. ↑  Dokument, s. 22.
6. ↑  Dokument, s. 20.
7. ↑  Dokument, s. 72.
8. ↑  Dokument, s. 38.
9. ↑  Dokument, s. 50–51.
10. ↑  Dokument, s. 61–62, 98.
11. ↑  Dokument, s. 128–129.

Aiheesta muualla
----------------

* Vybitin kunnan sivusto (venäjäksi)
**Mollans-sur-Ouvèze** on kunta eteläisessä Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Ouvèzejoen varrella noin 21 kilometriä Nyonsin kaupungista kaakkoon.

Mollans-sur-Ouvèze on 1100-luvulla rakennettu kylä, ja se linnoitettiin 1200-luvulla. Osa kylän muureista on yhä jäljellä. Vuonna 1293 vallan kylässä sai Albert de Medici, jonka perheellä oli myöhemmin merkittävä rooli Ranskassa. Myöhemmin herruus jaettiin kahteen osaan, ylälinnaan ja alalinnaan. Ylälinna hallitsee edelleen kaupungin näkymää.

Delfiinisuihkulähde
Mollans-sur-Ouvèzessä oli vanhan hallinnon aikana Vaisonin piispan istuin Dauphinéssa. Kylän ensimmäinen julkinen suihkulähde on vuosina 1713-1714 rakennettu delfiinisuihkulähde, sekä siihen liittyvä puoliympyrän muotoinen pesuhuone.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mollans-sur-Ouvèze** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2019
3. ↑  Vaison-Ventoux tourisme (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pako L.A:sta** (*Escape from L.A.*) on vuonna 1996 kuvattu tieteis- ja toimintaelokuva. Elokuva on jatko-osa elokuvalle *Pako New Yorkista*. Elokuvan on ohjannut John Carpenter. Elokuvan pääosissa nähdään Kurt Russellin lisäksi muun muassa Steve Buscemi, Stacy Keach, Bruce Campbell, Pam Grier, A. J. Langer ja Georges Corraface. Elokuvan budjetti oli 50 miljoonaa dollaria.

Elokuvan oli tarkoitus saada jatko-osa *Escape from Earth*, jossa Snake olisi joutunut pakenemaan pois maasta selviytyäkseen, mutta idea peruutettiin.

Juoni
-----

Vuonna 2000 tapahtunut maanjäristys, jonka magnitudi oli 9,6 Richterin asteikolla, erotti Los Angelesin Kaliforniasta. Syntyneestä saaresta tehtiin rikollisten karkotuspaikka. Vuonna 2013 Snake Plissken pidätetään ja hänelle tehdään tarjous armahduksesta, jos hän tuo takaisin L.A:sta presidentin tyttären Utopian varastaman Mustan Laatikon, laitteen, joka pystyy sammuttamaan koko planeetan sähkölaitteet. Snakeen on hänen tietämättään tartutettu Plutoxin 7 -virus, joka tuhoaa hermojärjestelmän 10 tunnissa. Snake suostuu vastahakoisesti presidentin tarjoukseen.

Päästyään L.A:hin Snake joutuu taistelemaan Cuervo Jonesin miehiä vastaan. Snake onnistuu lopulta entisen ystävänsä Hershe Las Palmasin (Carjack Malonen) ja tämän miesten avustuksella saamaan laitteen haltuunsa ja pakenemaan helikopterilla L.A:sta Utopian kanssa. Cuervo kuitenkin ampuu helikopteria ohjuksella ennen kuolemaansa, jolloin kopterin takaosa syttyy tuleen ja Hershe ja hänen miehensä palavat elävältä. Snake pääsee pois kopterista Utopian kanssa ennen kopterin tuhoutumista. Lopussa Snake saa selville Plutoxin 7 olleen pelkkä influenssavirus. Snake käyttää laitetta ja sammuttaa maapallon. Hän katoaa pimeyteen.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pako L.A:sta* Elonetissä.
* *Pako L.A:sta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

John Carpenterin ohjaamat elokuvat

|  |  |
| --- | --- |
| **1970-luku** | *Pimeä tähti (1974)* · *Hyökkäys poliisiasemalle (1976)* · *Halloween – naamioiden yö (1978)* · *Vainoavat silmät (1978)* · *Elvis (1979)* |
| **1980-luku** | *Usva (1980)* · *Pako New Yorkista (1981)* · *The Thing – "se" jostakin (1982)* · *Christine – tappaja-auto (1983)* · *Starman (1984)* · *Säpinää Chinatownissa (1986)* · *Pimeyden valtias (1987)* · *Pahan kehä (1988)* |
| **1990-luku** | *Näkymättömän miehen muistelmat (1992)* · *Hulluuden syövereissä (1995)* · *Kirottujen kaupunki (1995)* · *Pako L.A:sta (1996)* · *John Carpenterin vampyyrit (1998)* |
| **2000-luku** | *Ghosts of Mars (2001)* |
| **2010-luku** | *The Ward (2010)* |
**Ruotsin koripallomaajoukkue** edustaa Ruotsia koripallon arvokisoissa.

Historia
--------

Ruotsin koripallomaajoukkueen ensimmäiset arvokisat olivat vuoden 1953 Euroopan-mestaruuskilpailut. Olympialaisiin joukkue on päässyt ainoan kerran Moskovan kisoihin 1980, kun 47 maata boikotoi kisoja. Tähänastisen historian paras arvokisasaavutus on vuoden 1995 EM-kisojen ja vuoden 1980 olympialaisten kymmenes sija. 

Joukkueen viimeisimmät arvokisaedustukset ovat vuoden 2003 EM-kotikisoista, joissa se sijoittui 16 joukkueen turnauksessa viimeiseksi, sekä vuoden 2013 EM-kisoista, joissa sijoitus 24 joukkueen turnauksessa oli kolmastoista. Jälkimmäisten kisojen viidestä vastustajasta Ruotsi voitti ainoastaan Venäjän.

Pelaajia
--------

|  |  |
| --- | --- |
| * Jonte Karlsson
* Åke Skyttevall
* Roland Rahm
* Sten Feldreich
* Mattias Sahlström
* Thomas Nordgren
 | * Jonas Jerebko
* Jeffery Taylor
* Joakim Kjellbom
* Jonas Larsson
* Christian Maråker
 |

* Ludvig Håkansson
* Simon Birgander
* Topias Borg
* Melwin Pantzar
* Elijah Clarance
* Elliot Cadeau
* Marcus Eriksson

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ruotsi FIBA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
**Väinämö Lauttajärvi** (19. heinäkuuta 1882 Orivesi – 12. syyskuuta 1938 Tampere) oli suomalainen Orivedellä vaikuttanut kansakoulunopettaja ja kotiseuturunoilija.

Lauttajärvi syntyi Oriveden Enokunnan Ylä-Lauttajärvellä. Hän aloitti opinnot Jyväskylän seminaarissa mutta joutui erimielisyyksien vuoksi siirtymään vuonna 1905 ruotsinkieliseen Uudenkaarlepyyn seminaariin, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1908.

Lauttajärvi oli aluksi vuosina 1908–1918 opettajana Loviisan kaupungin kansakoulussa ja hän oli siellä opettajana lisäksi Loviisan merikoulussa ja Loviisan ruotsalaisessa yhteiskoulussa. Lauttajärvi oli myös Loviisan kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuonna 1918 Lauttajärvi tuli Orivedelle Onnistaipaleen koulun opettajaksi. Vuonna 1920 hän siirtyi vuoden ajaksi Hirsilän kenkätehtaan palvelukseen. Kun harvaan asutulle Lauttajärven piirille oli vaikeuksia saada omaa koulua Lauttajärvi rakennutti koulun itse omistamansa Humisevan uudistilan yhteyteen. Koulu avattiin 1921 ja Lauttajärvi toimi siellä opettajana. Koskemattomaan korpeen perustettu Humisevan tila oli aluksi vain Lauttajärven kesäasuntona mutta hän alkoi sitten raivata tilalle peltoa ja rakensi omin käsin kiviaitoja raivaamistaan kivistä.

Lauttajärvi opiskeli kieliä ja harrasti kirjallisia töitä kirjoittaen juhlarunoja erilaisiin tilaisuuksiin. Hän kirjoitti muun muassa sanat Hämeen heimoliiton kesäjuhlilla Orivedellä heinäkuun lopulla 1931 esitettyyn juhlakantaattiin, jonka sävelsi sekakuorolle ja solisteille Juhani Pohjanmies. Lauttajärvi kuoli Tampereen yleisessä sairaalassa syyskuussa 1938 56-vuotiaana.

Väinämö Lauttajärven veljet Josua ja Aspa toimivat myös opettajina. Josua Järvinen, aikaisemmin Lauttajärvi oli lisäksi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1911.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Väinämö Lauttajärvi, Aamulehti, 13.09.1938, nro 246, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Opettaja Väinämö Lauttajärvi, Opettajain lehti : kansanopetusta käsittelevä kuvallinen viikkolehti, 23.09.1938, nro 38, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Orivesi ennen vanhaan blogi : Hämeen heimoliiton näyttävät kesäjuhlat Orivedellä 1931
4. ↑  Lauttajärven kolme opettajaveljestä ehtivät moneen – kansanedustajaksi, lehteä perustamaan ja kolmas rakensi koulunkin itse, Oriveden Sanomat 7.7.2022