recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Margareta Sophia (Sofie) Chydenius**, o.s. **Enbom** (24. lokakuuta 1811 Oulu – 27. helmikuuta 1886 Helsinki) oli suomalainen kirjapainon johtaja.

Chydeniuksen vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Johan Herman Enbom ja Christina Elisabeth Tulindberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1832 oli yliopiston asiamies, revisionioikeuden ylikomissaari Anders Johan Chydenius. Toimittaja Anders Herman Chydenius, professori Johan Jakob Chydenius ja kirjapainon johtaja Emilia Chydenius olivat heidän lapsiaan.

Sofie Chydeniuksen puolison kuoltua 1865 perheen Helsingissä omistaman J. Simeliuksen perillisten kirjapaino siirtyi kuolipesälle ja sen johtajaksi tuli leski Sofie Chydenius vuoteen 1876. Käytännössä hän johti kirjapainoa aina kuolemaansa asti, vielä poika Anders Herman Chydeniuksen ollessa nimettynä muodollisesti sen johtajaksi. Kirjapainon tuotteista tärkeimpiä oli *Finlands Allmänna Tidning* -lehti jo vuodesta 1825 alkaen, mutta myös monet viralliset painotuotteet sekä oppikirjat ja lasten ja nuorten kirjat ja lehdet. Sofie Chydeniuksen johtama kirjapaino tuli tunnetuksi teknisistä uudistuksistaan ja investoinneistaan, mukaan lukien oma painotalo. Hänen kuoltuaan 1886 kirjapainon johtajaksi tuli tytär Emilia Chydenius.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hellsten, Tanja: / Sofie Chydenius *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.3.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.3.2024.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 2.3.1886, nro 50, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Sofie Chydenius *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Dustin Moskovitz
**Dustin Moskovitz** on yksi Facebookin perustajista. Moskovitz toimi yhtiön ensimmäisenä teknisenä johtajana. Moskovitz oli mukana kehittämässä Facebookin alkuperäistä alustaa, joka on kasvanut yhdeksi maailman suurimmista sosiaalisen median alustoista. Hän oli vastuussa monista Facebookin keskeisimmistä ominaisuuksista, kuten uutissyötteestä ja ryhmistä, jotka toimivat edelleen keskeisinä osina alustaa. 

Vuonna 2008 Moskovitz perusti yhdessä Dustin Rosenin kanssa projektinhallintasovellus Asanan, joka on suunnattu yrityksille ja yhteisöille. Asana on suunniteltu helpottamaan tiimityötä ja projektien hallintaa. Sovellus on saavuttanut suuren suosion ja sitä käyttävät monet suuret yritykset ympäri maailmaa. Moskovitz on myös perustanut hyväntekeväisyysjärjestö Good Venturesin, joka keskittyy globaaleihin ongelmiin, kuten köyhyyteen ja terveydenhuoltoon. Järjestö on tehnyt yhteistyötä monien muiden hyväntekeväisyysjärjestöjen kanssa ja on saanut aikaan merkittäviä tuloksia eri puolilla maailmaa. 

Moskovitz on yksi maailman nuorimmista miljardööreistä ja hänen nettovarallisuutensa on arvioitu yli 20 miljardiin dollariin. Hän on myös tunnettu filantrooppi, joka on lahjoittanut merkittäviä summia hyväntekeväisyyteen. Moskovitz on ollut mukana monissa aloitteissa, jotka pyrkivät ratkaisemaan globaaleja ongelmia, kuten ilmastonmuutos ja köyhyys.*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Meta Platforms |
| --- |
|  |
| Tuotteet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Sovellukset | 
* Facebook
	+ Sovellusalusta
* Instagram
	+ Seuratuimmat käyttäjät
	+ Threads
* Mapillary
* Meta AI
* Meta Quest Platform
* Messenger
* WhatsApp
* Workplace

 |
|  |
| Laitteet | 
* Meta Portal
* Oculus Quest

 |
|  |
| Ohjelmointikielet | 
* Hack
* HHVM
* Phabricator
* React

 |

 |
|  |
| Henkilöstö | 
* Mark Zuckerberg (perustaja, toimitusjohtaja)
* Dustin Moskovitz (perustaja)
* Eduardo Saverin (perustaja)
* Chris Hughes (perustaja)
* Andre McCollum (perustaja)

 |
|  |
| Muut | 
* *The Social Network*
* F8

 |

 |
Hansi Niese
**Johanna "Hansi" Niese** (10. marraskuuta 1875 Wien – 4. huhtikuuta 1934 Wien) oli itävaltalainen laulaja ja näyttelijä.

Niese esiintyi Wienissä jo 10-vuotiaana Franzin roolissa Adolf L’Arrongen näytelmässä *Hasemanns Töchter*. Hän teki monia esiintymisiä Habsburgien monarkian alaisuudessa olleiden alueiden paikallisteattereissa ennen paluutaan Wieniin vuonna 1893. Niese esiintyi vuosina 1893–1899 Raimundtheaterissa. Arvostelijat vertasivat häntä Wienin maineikkaimpiin näyttelijöihin kuuluneisiin Therese Kronesiin, Josefine Gallmeyeriin ja Marie Geistingeriin. Vuonna 1898 Niese esiintyi Berliinissä. Hän meni vuonna 1899 naimisiin näyttelijä, teatterinjohtaja Josef Jarnon kanssa. Pariskunnalle syntyi vuonna 1901 tytär Hansi Jarno, josta tuli vanhempiensa tavoin näyttelijä.

Niese esiintyi 1900-luvulla miehensä johtamassa Theater in der Josefstadtissa ja muissa Wienin suurissa teattereissa. Hän esiintyi monissa aikansa uusissa opereteissa, joihin kuului *Die Försterchristl* (1907). Lisäksi hän esiintyi muun muassa Gerhart Hauptmannin näytelmien pääosissa. Niese teki fonografiäänityksiä ja esiintyi useissa mykkäelokuvissa. Hän menetti miehensä vuonna 1932 ja tyttärensä vuonna 1933. Hän itse kuoli sydämen vajaatoimintaan vuonna 1934. Niese on haudattu kunniahautaan Wienin Zentralfriedhofiin. Volkstheater Wienissä paljastettiin hänen kunniakseen rakennettu monumentti vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Haag, Niese, Hansi (1875–1934) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 23.3.2024 (englanniksi)
**Kodin ja koulun yhteistyö** tarkoittaa koulun ja oppilaan huoltajien välistä yhteistyösuhdetta, jonka avulla edistetään oppilaan koulunkäyntiä. Opetuksen järjestäjä on vastuussa yhteistyön edellytysten luomisesta sekä siitä, että huoltajat saavat tietoa lastensa oppimisesta ja yleisestä koulutyöstä. Kodin ja koulun yhteistyön yleisimpiä muotoja ovat muun muassa vanhempainillat ja arviointikeskustelut sekä tiedottaminen Wilman ja sähköpostin avulla. Huoltajien kanssa keskustellaan esimerkiksi oppimiseen liittyvistä tavoitteista, arvioinnista, työtavoista sekä lukuvuoden yleisestä kulusta. Myös koulun oppilaiden vanhempien keskinäiselle vuorovaikutukselle luodaan mahdollisuuksia muun muassa vanhempainyhdistystoiminnan ja eri tapahtumien kautta. Kodin ja koulun yhteistyö korostuu muutosvaiheissa, esimerkiksi oppilaan aloittaessa koulun tai hänen opettajansa vaihtuessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kodin ja koulun yhteistyö *oph.fi*. Opetushallitus.  Arkistoitu 27.12.2018. Viitattu 27.12.2018.
2. ↑  Jyrhämä, R. A. Hellström, M. Uusikylä, K. T. & Kansanen, P. J.: *Opettajan didaktiikka*, s. 86. Jyväskylä: PS-kustannus, 2016. ISBN 978-952-451-697-6. (suomeksi)
**Ritva Anja Irmeli Santavuori** (o.s. **Lehtinen**; 8. kesäkuuta 1932 Viipuri – 30. maaliskuuta 2024 Sipoo) oli suomalainen juristi.

Elämä ja ura
------------

Santavuori valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1968. Hän työskenteli aluksi keskusrikospoliisissa muun muassa toimistopäällikkönä ja sitten Helsingissä kaupunginviskaalina ja myöhemmin syyttäjänä vuosina 1974–1996. Santavuori toimi muun muassa huumerikossyyttäjänä ja osastopäällikkönä.

Santavuori oli suomalaisen syyttäjäkoulutuksen pioneereja. Hän toimi vuosina 1978–1979 oikeuskanslerinviraston syyttäjien koulutustyöryhmän puheenjohtajana ja syyttäjäkurssien johtajana 1979–1980. Santavuori oli syyttäjänä useissa aikanaan huomiota herättäneissä jutuissa kuten Dolorex-jutussa, Jollaksen palkkamurhajutussa ja Myllypuron lapsisurmissa. Hän oli myös *Iltalehden* kolumnisti ja vakiovieras Yle TV1:n *Aamu-TV:n* *Jälkiviisaat*-osiossa.

Julkisen sanan neuvosto antoi 1. helmikuuta 2008 päätöksen, jossa moitittiin Santavuoren puheita *Jälkiviisaat*-ohjelmassa 11. tammikuuta. Santavuori sanoi ohjelmassa Barack Obaman isoäitiä rumaksi ja arveli, että tällä on jäljellä "negridisiä" piirteitä, kuten gorillamainen nenä. Santavuoren mielestä isoäidin kuvia levitettiin medioissa Obaman vaalikampanjan vaikeuttamiseksi. JSN:n mukaan puheenvuorossa tuotiin esiin etninen alkuperä halventavassa merkityksessä. Vastuu tapauksesta kuului neuvoston mukaan Yleisradiolle. Santavuori pahoitteli kommenttejaan myöhemmin, mutta helmikuussa ilmoitettiin, ettei Santavuori jatka *Jälkiviisaissa*.

Santavuori kuoli maaliskuussa 2024 pitkäaikaiseen sairauteen.

Perhe
-----

Santavuoren ensimmäinen puoliso oli sellotaiteilija Esko Valsta 1952–1954. Toisen avioliiton hän solmi Usko Santavuoren kanssa 1955. Heillä on kaksi lasta.

Teoksia
-------

* *Rouva syyttäjä*. Helsinki: Edita, 1997. ISBN 978-951-3-72131-2.
* *Rouva syyttäjä ja mafian lait*. Helsinki: Edita, 2000. ISBN 978-951-3-72983-7.
* *Rouva syyttäjän paluu*. Pääosa kirjoituksista ilmestynyt aiemmin Iltalehdessä vuosina 1998–2005. Helsinki: Edita, 2005. ISBN 951-37-4443-4.
* *Armo*. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 978-951-6-07566-5.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2007*, s. 905. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0
2. ↑  Laurila, Petri – Salo, Mikko (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 2003*, s. 1009–1010. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 118. Helsinki: Talentum, 2003. ISSN 0585-9530. ISBN 952-14-0637-2.
3. ↑  Ritva Santavuori lähtee Ylen Jälkiviisaista *Savon Sanomat*.  4.2.2008.  Arkistoitu 17.4.2009. Viitattu 23.12.2009.
4. ↑  Mäkinen, Esa: Ritva Santavuori saa potkut Jälkiviisaista *Helsingin Sanomat*.  5.2.2008. Viitattu 16.7.2023.
5. ↑  Ex-syyttäjä Ritva Santavuori on kuollut *Yle Uutiset*.  30.3.2024. Viitattu 30.3.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
Erkylän kartano
**Erkylän kartano** on Hausjärvellä Erkylänjärven rannalla sijaitseva kartano. Se on puistoineen yksi Suomen merkittävimmistä 1800-luvun puolivälin kartanoarkkitehtuurin edustajista. Kartanon kaksikerroksisen vaaleaksi rapatun päärakennuksen on 1840-luvulla suunnitellut arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Kartanon alueella on myös työväen asuinrakennus ja erilaisia talousrakennuksia samalta ajalta, kuten esimerkiksi Granstedtin suunnitelma goottilaistyylinen tallirakennus. Nykyään Erkylän kartanon omistaa Ilkka Brotherus perheineen, ja siellä sijaitsee myös heidän perheyrityksensä Sinituote Oy:n pääkonttori.

Erkylänjärven toisella puolella on Hautaniemi, jossa on paroni Carl Otto Alexander Munckin hauta. Järven etelärannalla sijaitsevat Eskon koulu ja kartanon entinen torppa Saarentausta. Sen päärakennuksen vanhimmat osat ovat vuodelta 1879.

Historia
--------

Erkylän kartanon kantatila oli Apolan ratsutila, jonka omistajat ovat tiedossa 1540-luvulta alkaen ja joka kehittyi suurtilaksi 1700-luvun loppupuolella. Kartanolla on ollut monia omistajasukuja ja omistajia. Nykyinen rakennuskanta on pääosin Johan Reinhold Munckin (1795–1865) ajalta. Päärakennusta ympäröivä puisto istutettiin 1850-luvulla. Eskon koulu aloitti toimintansa 1857 kartanon omistajan kustannuksella, ja se oli Suomen ensimmäinen kansakoulu.

Sisällissodan aikana kartanoon kuuluvan Ilonummen torpan lähistöllä käytiin saksalaisen karabinierirykmentin ja punakaartin välinen taistelu 21. huhtikuuta 1918. Erkylän taistelussa kaatui kuusi saksalaista, joista neljä on haudattu kartanon puistoon. Paikalla on myös muistomerkki. Kaatuneet punakaartilaiset on haudattu Iloniemeen.

Lähteet
-------

* Valtakunnallisesti merkittävät rakennusympäristöt RKY  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 6.6.2010.

### Viitteet

1. ↑  Kankare, Matti: Tuotosta viis, vanha auto on cool (Arkistoitu – Internet Archive), Talouselämä 13.11.2007, viitattu 16.3.2015.
2. ↑  Yhteystiedot, Sinituote, viitattu 16.3.2015.
Navasardyan vuonna 2019
**Svetlana Hovhannesi Navasardjan** (arm. Սվետլանա Հովհաննեսի Նավասարդյան; s. 29. lokakuuta 1946 Alaverdi tai Jerevan) on armenialainen pianisti.

Navasardjan opiskeli pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa Jakov Zakin ja Vatše Umr-Šatin johdolla Heinrich Neuhausin perinteiden mukaisesti. Hän oli esiintynyt jo lapsena, mutta sai laajempaa tunnustusta 19-vuotiaana voittaessaan Kansainvälisen Robert Schumann -pianokilpailun vuonna 1966. Tästä käynnistyi hänen kansainvälinen uransa pianosolistina. Navasardjan palkittiin myös Kansainvälisessä Johann Sebastian Bach -kilpailussa (1968) ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa (viides sija, 1972). Vuonna 1977 hän sai toisen palkinnon ensimmäisessä Sydneyn kansainvälisessä pianokilpailussa, jonka voitti Irina Plotnikova.

Navasardjan on kiertänyt pianistina kymmenissä maissa. Hän on esiintynyt monissa merkittävissä festivaaleissa ja suurissa konserttisaleissa eri puolilla maailmaa. Kapellimestareita, joiden kanssa Navasardjan on työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Vladimir Spivakov, Jevgeni Svetlanov, Vasili Sinaiski, Valeri Gergijev, Karl Etti ja Ruben Aharonian. Navasardjanin laajaan ohjelmistoon on kuulunut teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Robert Schumannilta, Frédéric Chopinilta, Johannes Brahmsilta, Claude Debussylta, Igor Stravinskilta, Béla Bartókilta ja Sergei Rahmaninovilta. Hänen konsertto-ohjelmistoonsa kuuluu kymmenittäin teoksia. Navasardjan on palkittu muun muassa Neuvostoliiton kunniamerkillä (1981), Armenian kansantaiteilijan arvonimellä (1984) ja Armenian valtionpalkinnolla (1988). Hän on toiminut professorina Jerevanin Komitas-valtionkonservatoriossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Svetlana Navasardyan ArtistInfo, viitattu 27.4.2023
2. 1 2 3 4  Svetlana Navassardian Queen Elisabeth Competition, viitattu 27.4.2023
3. ↑  Svetlana Navasardyan – a true phenomenon as a pianist and a citizen alike Panorama.am 29.10.2016, viitattu 27.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Ruotsin rannikkotykistö** (ruots. *Kustaertilleriet, KA*) oli Ruotsin merivoimien aselaji. Rannikkotykistö perustettiin merivoimien linnakkeista 1902 ja se kuului koko olemassa olonsa ajan merivoimiin. Vuoden 2000 puolustusselonteko esitti rannikkotykistön lakkauttamista ja se lakkautettiin 30. kesäkuuta 2000. Rannikkopuolustuksesta vastaamaan perustettiin seuraavana päivänä maihinnousujoukot (ruots. *Amfibiekåren*).

Historia
--------

1. marraskuuta 1901 perustettiin rannikkotykistö osaksi merivoimia. Ensimmäiset rykmentit perustettiin 1. tammikuuta 1902. Rannikkotykistörykmentti 1 Vaxholmissa miehitti Vaxholmin ja Oskar-Fredriksborgin linnakkeet sekä Fårösundin ja Hörningsholmin vartioasemat. Rannikkotykistörykmentti 2 Karlskronassa ja Göteborgissa miehitti Karlskronan ja Älvsborgin linnakkeet. Aiemmin linnakkeiden (lukuun ottamatta Karlskronaa) varusväkenä olleet maavoimien joukot poistuivat. Karlskronassa varusväkenä oli ollut jo vuodesta 1894 alkaen laivaston henkilöstöä.

Rannikkotykistön tehtäviksi määrättiin maihinnousujen torjunta sekä laivaston tukikohtien suojaaminen. Tehtäviensä vuoksi rannikkotykistöön liitettiin runsaasti keveitä aluksia.

Toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen rakennettiin noin 60 rannikkotykistöpatteria pitkin rannikkoa. 1970-luvulla maihinnousun uhka oli suuri ja linnakkeiden ilmatorjuntaa vahvennettiin ja ne varustettiin tutkilla ja
uusilla tulenjohtojärjestelmillä, joilla pyrittiin varmistamaan niiden toiminta kaikissa tilanteissa.

1980-luvun lopulla rannikkotykistöön kuului kaikkiaan kuusi rannikkotykistöprikaatia.

Vuoden 2000 puolustusselonteko esitti rannikkotykistön tarpeen olevan ohi. Merivoimien tuli perustaa kaksi laivastotukikohtaa sekä niitä tukeva huolto-organisaatio. Pääosa vanhentuneista tykeistä romutettiin, mutta joitakin säilytettiin kuten Ellenabben Karlskronan edustalla ja Femörefortet Oxelösundin edustalla sekä Landsort.

Maihinnousujoukot perustettiin 1. heinäkuuta 2000, jolloin niihin kuului Vaxholmin maihinnousurykmentti (Amf1), Älvsborgin maihinnousurykmentti (Amf4) sekä maihinnousukoulu (AmfSS). 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Kustartilleriet (Sverige)
**Elokuun yö** on Suomeen muuttaneen belgialaisen taiteilijan Alfred William Finchin öljyvärityö kankaalle, 35×45 cm, vuodelta 1898. Maalauksen lahjoitti Ateneumin taidemuseoon vuonna 1941 Arvid Sourander.

Finch muutti Suomeen vuonna 1897 Louis Sparren kutsusta Porvoon Iiriksen tehtaan keramiikkaosaston johtajaksi. Belgiassa hän oli kuulunut perustajajäsenenä Les Vingt -ryhmään, joka piti ensinäyttelynsä vuonna 1884. Vuoden 1887 kevätnäyttely, jossa oli mukana Georges Seurat’n pointillistisia teoksia, sai Finchin muuttamaan suuntaansa, ja hänestä tuli uusimpressionistinen divisionisti*selvennä*. Yleisön kuivakiskoisuus ja hänen oma kiinnostuksensa keramiikkaan sai hänet kuitenkin luopumaan maalaamisesta vuonna 1892.

Porvoossa maalattu *Elokuun yö* on Finchin varhaisin tunnettu Suomessa päivätty maalaus. Maalauksessa hän pyrki tavoittamaan suomalaisen kesäyön valon, joka oli hänelle uutta. Värien käytön osalta maalaus on uusimpressionistinen, mutta väritäplät ovat suurempia ja suurpiirteisempiä kuin niissä*selvennä* aiemmin. Finch ei tiettävästi lähettänyt *Elokuun yö* -maalausta näyttelyihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo Huusko: *Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Elokuun yö.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oltre Mare** on Emanuele Ornellan suunnittelema kaupankäyntiin perustuva lautapeli. Mind the Move julkaisi pelin vuonna 2004, ja se oli saman vuoden Essenin messujen ehdottomia suosikkeja. Pieni alkuperäisversio myytiin nopeasti loppuun, ja seuraavana vuonna Rio Grande Games ja Amigo julkaisivat pelistä uuden, näyttävämmän version. Vuonna 2006 suomalainen Lautapelit.fi julkaisi pelistä pohjoismaisen version.

Oltre Mare sijoittuu renessanssin aikaiselle Välimerelle, jossa kauppiaat käyvät kovaa kilpailua keskenään parhaista kauppatavaroista ja satamista. Pelivälineisiin kuuluu suuri määrä kortteja, jotka kuvaavat kauppatavaroita, pelilauta, jossa on kartta Välimerestä ja satamakaupungeista ja kutakin pelaajaa symboloiva laiva.

Tarinan kannalta pelin pääkaupunkina voidaan pitää Venetsiaa. Venetsian suojeluspyhimys evankelista Markus esiintyy pelin kuvituksessa siivekkään leijonan muodossa.

Pelin kulku
-----------

Pelaajat saavat alussa 11 dukaattia rahaa. Pelin voittaa pelaaja, joka kauppatavarakorttien loppuessa pystyy keräämään eniten dukaatteja. Pelaajat käyvät vuorollaan kauppaa hallussaan olevilla korteilla. Kauppatavaroita voi ostaa pankilta ja merirosvoilta, ja niistä voi käydä kauppaa myös muiden pelaajien kanssa. Vuoron päätyttyä pelaaja asettaa myydyt tuotteensa rahtipinoon. Pinon perusteella pelaaja saa pisteitä eli rahaa pelin päätyttyä.

Kaupankäynnin ohella pelaaja voi siirtää laivaansa satamasta toiseen. Eri satamista saadut etukolikot antavat pelaajalle hyötyä tietyissä kaupankäynnin tilanteissa.

Pelin voittamiseksi pelaajan on osattava hallita kauppatavaroitaan oikein ja arvioida seuraavaa vuoroaan tarkasti. Lähes välttämätön kaupankäynti muiden pelaajien kanssa tuo peliin sosiaalista ulottuvuutta.

Aiheesta muualla
----------------

* Lautapelit.fi: Oltre Mare
* Oltre Mare BoardGameGeek-sivustolla
Ihmisen suun rakennekuva.
**Suu** on pään osa, jota käytetään ensisijaisesti ravinnon pureskeluun ja puhumiseen. Suun muodostavat suuontelo, hampaisto, kieli, limakalvot, sylkirauhaset, kiinnityskudokset, yläleuanluu, alaleuanluu ja purentaelimistö. Suu avautuu kasvojen puolella suuaukoksi, jota ympäröivät huulet. Kieli, suunpohjan limakalvo ja lihakset sijaitsevat suunpohjassa. Suuontelon takana alkaa nielu, ja suuontelon yläpuolella suulaen takana sijaitsee nenäontelo.

Suu on ruoansulatuskanavan portti, jonka kautta ravinto kulkeutuu ruuansulatuskanavan alempiin osiin. Ravinto maistetaan kielellä. Ravinto pilkotaan ja hienonnetaan hampailla, ja siihen vaikuttavat myös syljen entsyymit. Ravinto niellään syljen ja kielen avulla.

Suuta käytetään myös puhumiseen. Suun rakenteiden avulla ihminen tuottaa erilaisia äänteitä säätelemällä ilman kulkua suun läpi.

Lähteet
-------

* Honkala, Sisko & Heikka, Helena & Heikkinen, Anna Maria & Helenius-Hietala, Jaana & Sirviö, Kaarina (toim.): "Suun rakenne, hampaiden kehittyminen ja toiminta", *Terve suu*. Duodecim, 2020. ISBN 978-951-656-889-1.

### Viitteet

1. 1 2  Honkala et al. 2020, s. 35–36.
2. ↑  Mouth Encyclopædia Britannica. Viitattu 30.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **suu** Wikimedia Commonsissa

* The Mouth Anatomy of the Human Body, 1918.

Ruoansulatuselimistö

* suu
* nielu
* kupu
* ruokatorvi
* pötsi
* verkkomaha
* satakerta
* mahalaukku
* haima
* sappirakko
* maksa
* ohutsuoli
* paksusuoli
* pohjukaissuoli
* peräsuoli
* peräaukko
**Savelina Fanene** (s. 29. toukokuuta 1984 Sydney, Australia)  on australialainen showpainija. Fanene työskentelee WWE-showpainiorganisaatiossa nimellä **Nia Jax**. Hän on Raw-brändin alaisuudessa. Hän on entinen Raw Women's Champion-mestari ja kaksinkertainen WWE Women’s Tag Team Championship-mestari (molemmat Shayna Baszlerin kanssa). Fanene kuuluu kuuluisaan Anoaʻi-painisukuun, johon kuuluu muun muassa The Rock, Roman Reigns ja Rikishi.

Ura
---

Fanene debytoi WWE:ssä NXT-sarjassa toukokuussa 2015 kehänimellä Zada ja Lina, mutta nimi muutettiin Nia Jaxiksi jo saman vuoden elokuussa. Jax nousi WWE:n pääsarjaan vuoden 2016 heinäkuussa ja aloitti voittoputken eri painijoita vastaan. Hän pääsi nopeasti ottelemaan naisten mestaruudesta eri tapahtumiin. Lopulta hän onnistui voittamaan vuoden 2018 Wrestlemania 34 - tapahtumassa itselleen WWE Women's Champions-mestaruus Alexa Blissiltä. Alexa Bliss onnistui saamaan mestaruuden takaisin itselleen Money in the Bank tapahtumassa 70 päivää myöhemmin.

Jax on entinen Raw Women's Champion-mestari
Seuraavina vuosina Jax yritti useaan kertaan voittaa toistamiseen naisten mestaruutta sitä kuitenkaan saavuttamatta. Elokuussa 2020 hän muodosti joukkueen yhdessä Shayna Baszlerin kanssa ja pian he jo voittivatkin ensimmäisen kerran WWE Women’s Tag Team Championship-mestaruuden Payback-tapahtumassa. He menettivät mestaruuden 112 päivää myöhemmin Asukalle ja Charlotte Flairille TLC-tapahtumassa, mutta onnistuivat saamaan mestaruuden takaisin 40 päivää myöhemmin vuoden 2021 Royal Rumblessa. Heidän toinen mestaruuskautensa päättyi 103 päivää myöhemmin toukokuussa. Bazlerin ja Jaxin liitto päättyi saman vuoden syksyllä sekä myös Nia Jaxin WWE-sopimus purettiin marraskuun 4. päivä.

Nia Jax palasi kuitenkin WWE:hen vuoden 2023 Royal Rumblessa viimeisenä osallistujana. Kokopäiväisesti hän palasi WWE:hen syyskuussa ja hyökkäsi naisten mestarin Rhea Ripleyn kimppuun. Jax haastoi Ripleyn mestaruudesta Australian Perthissä järjestetyssä Elimination
Chamber-tapahtumassa, mutta ei onnistunut voittamaan mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Nia Jax Wrestlingdatassa
2. 1 2 3  WWE virallinen sivusto
3. ↑  Nia Jax Profile & Match Listing *profightdb.com* Viitattu 1.4.2024 (englanniksi)
4. ↑  Nia Jax vs. Alexa Bliss WrestleMania Rematch Announced for WWE Backlash 2018Viitattu 1.4.2024 (englanniksi)
5. ↑  A GREAT SHOW, A SURPRISE TITLE CHANGE, A RETURN & MORE: COMPLETE WWE MONEY IN THE BANK COVERAGEViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
6. ↑  Shayna Baszler & Nia Jax def. Bayley & Sasha Banks to become the new WWE Women's Tag Team ChampionsViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
7. ↑  Raw Women’s Champion Asuka & Charlotte Flair def. Nia Jax & Shayna Baszler to become the new WWE Women’s Tag Team ChampionsViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
8. ↑  Nia Jax & Shayna Baszler def. Charlotte Flair & Asuka to win the WWE Women’s Tag Team ChampionshipViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
9. ↑  Nia Jax claims WWE release came ‘during mental health break’ as she clarifies vaccination reportsViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
10. ↑  McIntyre and Lynch punch their ticket to WrestleMania inside the Elimination ChamberViitattu 1.4.2024 (englanniksi)
Mudroksen sopimus allekirjoitettiin Britannian HMS *Agamemnonilla*. Kuva on vuodelta 1915.
**Mudroksen aselepo** (turk. *Mondros Mütarekesi*) oli sopimus vihollisuuksien lopettamisesta ensimmäisen maailmansodan Lähi-idän rintamalla. Se solmittiin ympärysvaltojen ja Osmanivaltion välillä 30. lokakuuta 1918 ja vihollisuudet päättyivät 31. lokakuuta. Varsinaiset rauhansopimukset tehtiin myöhemmin: Sèvresin rauhansopimus 1920 ja Turkin vaatimuksesta solmittu Lausannen sopimus vuonna 1923.

Lähi-idän sota oli syksyllä 1918 kääntynyt ympärysvalloille voitokkaaksi. Brittiläiset joukot tekivät syyskuussa Megiddossa läpimurron Palestiinaan ja ottomaanien rinnalla taistellut Bulgaria antautui syyskuun lopussa käydyn Thessalonikin taistelun jälkeen. Osmanivaltio lähetti tällöin rauhandelegaation Egeanmeren Lemnoksen saaren Moúdroksenlahdelle. Turkkilaisten pääneuvottelijana oli laivastoministeri Hüseyin Rauf Orbay ja ympärysvaltojen pääneuvottelijana Britannian Mustanmeren laivaston komentaja amiraali Somerset Gough-Calthorphe. Neuvosto-Venäjä ei ollut mukana asiasta sovittaessa, koska se oli irrottautunut sodasta Brest-Litovskin rauhansopimuksella maaliskuussa 1918.

Rauhanehdot merkitsivät Turkin antautumista. Sopimus sisälsi 25 artiklaa. Sopimuksen nojalla ympärysvallat miehittivät Bosporinsalmen ja ottivat kaikki rautatie- ja lennätinlinjat valvontaansa. Osmanivaltio sitoutui riisumaan aseista koko armeijansa sisäisen järjestyksen ylläpitoon tarvittavia joukkoja lukuun ottamatta ja vapauttamaan ympärysvaltojen sotavangit sekä poistamaan kahden kuukauden kuluessa maasta kaikki Saksan ja Itävallan sotilashenkilöt. Ympärysvalloilla oli oikeus miehittää voimakeinoilla koko Osmanivaltio, jos turvallisuustilanne sitä vaati (artikla 7). Ympärysvallat voisivat tarvittaessa miehittää armenialaisten asuttamat alueet (artikla 24). Sopimuksessa ei ollut velvoitteita ympärysvalloille.

Sopimuksen toimeenpano sujui nopeasti, paitsi Mosulissa, jossa osmaniarmeija kieltäytyi antautumasta. Tilanne saatiin siellä ratkaistuksi parin viikon kuluessa. Turkin myöhemmät johtajat ovat vaatineet Mosulin palauttamista Turkille, koska se ei ollut ympärysvaltojen hallussa Mudroksen sopimusta solmittaessa.

Katso myös
----------

* Sèvresin rauhansopimus
* Turkin itsenäisyyssota
* Lausannen sopimus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Erik Jan Zürcher: *Turkey: A Modern History*, s. 124–125, 138–139. I. B. Tauris & Co, 2004. ISBN 0857730541.

Aiheesta muualla
----------------

* "Mudros Agreement: Armistice with Turkey (October 30, 1918)" (teksti kokonaisuutena (englanniksi)), volume 6, *German History in Documents and Images*, German Historical Institute, Washington, DC. Lähde www.germanhistorydocs.ghi-dc.org.
**Supiini** on verbin infiniittimuoto, joka esiintyy muun muassa latinan kielessä.

Ruotsin kielessä
----------------

Ruotsin kielessä supiiniksi kutsutaan verbin teeman neljättä muotoa, esimerkiksi katsoa-verbissä *tittat*. Perfekti- ja pluskvamperfektimuodot muodostetaan supiinin ja *ha*-apuverbin preesensin ja imperfektin avulla, esimerkiksi *Jag har* *tittat* *på TV*, tai *Jag hade* *tittat* *på TV*. Ruotsin vahvojen verbien it-päätteinen supiini erottui partisiipin perfektistä omaksi verbinmuodokseen vasta 1800-luvulla, ollen alkujaan partisiipin perfektin neutrimuoto.*lähde?* Heikoilla verbeillä muodot ovat yhä identtiset: *Jag har målat huset* – *huset är målat* vs. *Jag har stulit bilen* – *bilen är stulen*. Nykyään vanhan ruotsin neutrit muodostavat ett-suvun feminiinien ja maskuliinien yhdistyttyä en-suvuksi, mikä selittää supiinien t-päätteisyyden (*ts.* har *målat* eikä *har målad*).

Suomalais-ugrilaisissa kielissä
-------------------------------

Pohjoissaamen kielessä supiini on infiniittinen verbimuoto, joka ilmaisee tekemisen tarkoitusta tai finaalisuutta. Se muodostetaan verbin heikkoasteisesta vartalosta *-ži(t)*-tunnuksella. Suomessa rakennetta vastaa tyypillisesti A-infinitiivin translatiivi tai MA-infinitiivin illatiivi: *Son bođii sisa biepmu **vieččažit***, 'Hän tuli sisään **hakeakseen** ruokaa".

Kielteinen supiini muodostetaan kieltoverbistä *ama-* sekä possessiivisuffiksista ja itse pääverbi on perusmuodossa. Se vastaa suomen ettei/jottei-rakenteita: *Mii fertet garvit dien jeakki **amamet njuoskat*** "Meidän pitää kiertää tämä suo **ettemme kastu**".

Virossa suomea vastaavasta MA-infinitiivistä (*lukemaan*) käytetään nimitystä supiini (*lugema*). Samaa käsitettä käytetään myös liivin kielen kieliopissa.

Lähteet
-------

1. ↑  I Muoto-oppi *agricola.utu.fi*. Viitattu 27.8.2015.
2. 1 2  Klaus Peter Nickel & Pekka Sammallahti: Nordsamisk grammatik. Dávvi Girji AS. Karasjok 2011. ISBN 978-82-7374-201-8
3. ↑  MUODOT KONTRASTISSASUOMEN JA VIRON VERTAILEVAA TAIVUTUSMORFOLOGIAA *jultika.oulu.fi*. Viitattu 31.1.2020.
4. ↑  Vērbõd mõitāntimiztipūd *www.murre.ut.ee*.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 31.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kielikompassi
**Paul Osipow** (s. 11. kesäkuuta 1939 Kymi) on suomalainen taidemaalari ja näyttelijä.

Henkilöhistoria
---------------

Osipowin vanhemmat olivat käyttöpäällikkö Igor Osipow ja Elna Arponen. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 oli keramiikkataiteilija, kuvanveistäjä Anna-Maria Osipow, avioliitto päättyi eroon 1980-luvun alussa. Osipow opiskeli maalaamista Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1958–1962, Vapaassa taidekoulussa vuonna 1960 ja Teksasin yliopistossa vuosina 1975–1976. Hän on toiminut useaan otteeseen opettajana taidealan oppilaitoksissa Suomessa, samoin kuin vt. professorina Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on Teksasin osavaltion kunniakansalainen. Osipow sai valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan 1985, prinssi Eugenin mitali hänelle myönnettiin 1989.

Taiteellinen toiminta
---------------------

### Maalaustaide

Osipowin läpimurto tapahtui vuonna 1966 järjestetyssä Nuorten näyttelyssä. Siellä oli esillä Osipowin urbaania elämää kuvaavia popmaalauksia, jotka saivat paljon kiitosta. Hänen maalauksensa ovat muuttuneet paljon tuosta ajasta ja nykyään hänen teoksiaan onkin vaikea luokitella minkään tietyn taidesuuntauksen mukaan. Suomen ja Euroopan lisäksi hänen taulujaan on ollut esillä eri näyttelyissä Yhdysvalloissa, Japanissa ja Israelissa. 

### Elokuvataide

1960- ja 1970-luvuilla Osipow näytteli myös muutamissa elokuvissa. Hänellä oli pääosa Risto Jarvan läpimurtoelokuvassa *Työmiehen päiväkirja* (1967) ja Matti Kassilan Aila Meriluoto -filmatisoinnissa *Haluan rakastaa, Peter* (1972). Tosin jälkimmäisen elokuvan kohdalla ohjaaja ei ollut tyytyväinen Osipowin ääneen, joten näyttelijä Matti Oravisto sai dubata hänen repliikkinsä. Osipowilla oli rooli myös niin ikään Risto Jarvan ohjaamissa elokuvissa *Kun taivas putoaa...*(1972) sekä *Mies, joka ei osannut sanoa ei* (1975).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on. Who's who in Finland. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1994*, s. 672. Osipow, Paul. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Anna-Maria Osipowin mukaan hyviin juhliin tarvitaan vain pari mummoa, jotka ovat hyviä avaamaan samppanjapulloja  25.7.2015. HS. Viitattu 5.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Osipow. *Valtion taidemuseon kokoelmat*.
* Paul Osipowin haastattelu Porin taidemuseon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Giovanni Pisano** (n. 1250 – 1330 Prato) oli italialainen kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hän oli aikansa Italian vaikutusvaltaisimpia taiteilijoita.

Elämä ja ura
------------

Elämänsä alkuosan Pisano vietti kotona isänsä Nicola Pisanon oppilaana ja työtoverina. Vuosiksi 1270–1274 hänet kutsuttiin Napoliin, missä hän työskenteli Kaarle Anjoulaisen palveluksessa Castel Nuovossa. Pisanon kuuluisimpia töitä rakennustaiteilijana ovat Pisan Campo Santo (valmistunut noin 1283) ja Sienan tuomiokirkon fasadi, jonka rakentamiseen hän otti osaa vuoden 1290 paikkeilta. Julkisivun suunnittelun on katsottu olevan hänen ansiotaan, mutta on todennäköisempää, että hän vain toteutti Lorenzo Maitanin alkuperäisen suunnitelman. Perugiassa Giovanni rakennutti San Domenicon kirkon vuonna 1304. Yksi hänen kauneimmista arkkitehtonisista töistään oli pieni Santa Maria della Spinan kappeli Arno-joen rannalla Pisassa; tämän kappelin varsinainen toteutus ja veistokset, jotka sitä koristavat, ovat enimmäkseen hänen oppilaidensa työtä. Pisanon pääteokset ovat Pistoian Sant'Andrean kirkon saarnastuoli vuoden 1300 vaiheilta sekä Pisan tuomiokirkkoa varten 1311 tehty saarnastuoli. Loppuelämänsä Pisano vietti Firenzen lähellä sijaitsevassa Pratossa, missä hän työskenteli monien oppilaidensa kanssa katedraalissa kuolemaansa saakka.

Giovanni Pisano on saavuttanut suurimman maineen kuvanveistäjänä, jona hän ei isänsä tapaan noudata antiikkia, vaan on ranskalaisen gotiikan vaikutuksen alainen, mutta samalla kuitenkin täysin itsenäinen. Italian ensimmäisenä draamallisen intohimoisena taiteilijapersoonallisuutena hän on Donatellon ja Michelangelon edeltäjä.

* Sienan katedraalin julkisivun patsaat, (Museo dell'Opera del Duomo de Siena)Sienan katedraalin julkisivun patsaat, (Museo dell'Opera del Duomo de Siena)
* Pisan katedraalin saarnatuoli.Pisan katedraalin saarnatuoli.
* Ristiinnaulitseminen San Andrean kirkon saarnastuolista, Pistoia.*Ristiinnaulitseminen* San Andrean kirkon saarnastuolista, Pistoia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Pisano *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 22.10.2022.
2. 1 2 3  Giovanni Pisano *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 22.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giovanni Pisano** Wikimedia Commonsissa
**Anniina Ahtosalo** (s. 27. elokuuta 2003) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi amatöörinä tanskalaisessa Team Rytgerissä vuosina 2020–2021, ja on vuodesta 2022 edustanut korkeimmalla ammattilaistasolla, UCI Women's World Tourilla, kilpailevaa norjalaista Uno-X Pro Cycling Team / Uno-X Mobilityä.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: First Cycling, Pro Cycling Stats

2018
Cyclocrossin "tulokkaiden" Suomen-mestaruus
Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
2019
Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
2020
Cyclocrossin nuorten Suomen-mestaruus
Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
2021
Cyclocrossin Suomen-mestaruus
Piccolo Trofeo Alfredo Binda, voitto
Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
EM-kilpailut, nuorten aika-ajossa viides ja maantieajossa kuudes
MM-kilpailut, nuorten aika-ajossa kymmenes
2022
Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
Binche–Chimay–Binche, kolmas
Cyclocrossin Suomen-mestaruus
2023
Ronde de Mouscron, toinen
Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
Maantieajon Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 23-vuotiaiden naisten henkilökohtaisessa aika-ajossa.
Binche–Chimay–Binche, kolmas
2024
Le Samyn, toinen
Classic Brugge–De Panne, kahdeksas
Ronde de Mouscron, toinen

Lähteet
-------

1. 1 2  Anniina Ahtosalo Teams *firstcycling.com*. Viitattu 11.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Anniina Ahtosalo *procyclingstats.com*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Anniina Ahtosalo *cyclingarchives.com*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
**Alberto Bettiol** (s. 29. lokakuuta 1993 Poggibonsi) on italialainen maantiepyöräilijä, Flanderin ympäriajon voittaja.

Bettiol aloitti ammattilaisuransa italialaisessa Cannondale Pro Cycling Teamissa 2014. Hän edusti yhdysvaltalaista Cannondale-Garmin / Cannondale-Drapac -joukkuetta kaudet 2015−2017. Vuonna 2018 hän kilpaili BMC Racing Teamissa. Kaudelle 2019 hän palasi edelliseen talliinsa, nimeltään nykyisin EF Education–EasyPost.

Bettiol sijoittui toiseksi GP Ouest-France -kilpailussa 2016. Hän voitti Flanderin ympäriajon 2019 karattuaan kärkiryhmästä Oude Kwaremontin nousussa 17 kilometriä ennen maalia. Hän voitti 18. etapin Italian ympäriajossa 2021 sekä Milano–Torinon 2024.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2011
EM-kilpailut, kultaa junioreiden aika-ajossa
Giro Internazionale della Lunigiana, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto
2016
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, pistekilpailun voitto
GP Ouest-France, toinen
GP Cycliste de Québec, neljäs
2017
Clásica de San Sebastián, kuudes
2019
E3 BinckBank Classic, neljäs
Flanderin ympäriajo, voitto
2020
Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin (aika-ajo) voitto
Strade Bianche, neljäs
Gent–Wevelgem, neljäs
2021
Italian ympäriajo, 18. etapin voitto
Olympialaiset, aika-ajossa 11:s, maantieajossa 14:s
2022
Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen
Ranskan ympäriajo, 14. etapilla toinen
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
2023
Tour Down Under, prologin voitto
Italian ympäriajo, 14. etapilla kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
2024
Milano–Torino, voitto
Milano – San Remo, viides

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Alberto Bettiol *procyclingstats.com*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Alberto Bettiol *cyclingarchives.com*. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Alberto Bettiol wins Tour of Flanders *cyclingnews.com*.  7.4.2019. Viitattu 7.4.2019. (englanniksi)
**Raphael Haaser** (s. 17. syyskuuta 1997 Innsbruck) on itävaltalainen alppihiihdon MM-mitalisti.

Haaser voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla kultaa pujottelussa 2015. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa supersuurpujottelussa ja pronssia syöksylaskussa 2017 sekä pronssia alppiyhdistetyssä 2018.

Haaser sijoittui Pekingin olympialaisissa 2022 alppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja suurpujottelussa 11:nneksi. Hän saavutti Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 pronssia alppiyhdistetyssä sekä oli viides supersuurpujottelussa ja kolmastoista suurpujottelussa.

Haaser kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Hinterstoderin supersuurpujottelussa karkauspäivänä 2020, ja saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Saalbach-Hinterglemmin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2021. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Bormion supersuurpujottelussa joulukuussa 2021. Hän oli toinen Bormion supersuurpujottelussa joulukuussa 2023. Hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2024. Saman kauden supersuurpujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi.

Haaser sijoittui Eurooppa-cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2019–2020 ja 2020–2021 sekä voitti supersuurpujottelucupin kaudella 2019–2020. Hän on voittanut Eurooppa-cupissa neljä osakilpailua, ollut kuusi kertaa toinen ja kerran kolmas.

Myös Raphael Haaserin sisar Ricarda Haaser on alppihiihtäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raphael Haaser *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Raphael Haaser Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Sörnäisten rantapromenadi kesällä 2021.
**Sörnäisten rantapromenadi** (ruots. *Sörnäs strandpromenad*) tai lyhyemmin **Sörnäistenranta** (ruots. *Sörnäs strand*), on kävelykatu Helsingissä Sörnäisten kaupunginosassa. Se sijaitsee Sörnäisten rantatien vieressä Hanasaaren länsipuoleisen altaan rannalla. Rantapromenadin varrella ei toistaiseksi ole kiinteitä rakennuksia, mutta siihen on pystytetty muun muassa kesäterassi, padelkenttiä, ulkokuntosali ja koirapuisto. Vuosina 2017–2023 siinä toimi myös ravintolalaiva.

Tulevaisuus
-----------

Sörnäistenrantaan on suunniteltu suurimittaista uudisrakentamista 2020-luvulla. Sörnäisten rantatien uudelleenlinjauksen myötä sen varrelle valmistuisi kaksi pitkulaista toimistokorttelia, jotka toimisivat liikennemelua peittävänä muurina rannan puolelle valmistuvalle 1 400 asukkaan asuinalueelle. Asuinkerrostalojen väliin on suunniteltu autoliikenteeltä rauhoitettuja kujia, ja samalla ranta-alueen virkistysmahdollisuuksia parannettaisiin lisäämällä vehreyttä. Sörnäistenrannan ja Hanasaaren eteläkärjen välistä siltaa on myös suunniteltu.

Helsingin kaupunginhallitus ja -valtuusto hyväksyivät uuden asemakaavan ja kaavamuutoksen helmikuussa 2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Terazzi *My Helsinki*. Viitattu 19.3.2024.
2. ↑  Padel ja padelkentät Helsingissä, Vantaalla ja Espoossa *Stadissa*. Viitattu 19.3.2024.
3. ↑  Rautaranta Outdoor Gym *My Helsinki*. Viitattu 19.3.2024.
4. ↑  Väinö Vähäkallion puiston koira-aitaus *Suomi.fi*. Viitattu 19.3.2024.
5. ↑  Laiva on lastattu bassolla: klubilaiva Merikerho avasi Sörnäisten rannassa *City*. Viitattu 19.3.2024.
6. ↑  Suosittu ravintola­laiva Meri­kerho konkurssiin *Helsingin Sanomat*. Viitattu 19.3.2024.
7. ↑  Sörnäisten rantatien varren täydennysrakentaminen *Helsingin kaupunki*. Viitattu 19.3.2024.
8. ↑  Helsingin Sörnäistenrantaan suunnitellaan koteja 1 400 uudelle asukkaalle – mattolaituri säilynee *Yle*. Viitattu 19.3.2024.
9. ↑  Helsinkiin on tulossa uusi asuinalue merenrantaan *Helsingin Sanomat*. Viitattu 19.3.2024.
10. ↑  Sörnäistenrantaan rakentuu 1 400 asukkaan uusi asuinalue – kaupunginvaltuusto hyväksyi kaavaratkaisun *STT*. Viitattu 19.3.2024.
**Lamborghini Sián FKP 37** on Lamborghinin vuodesta 2020 lähtien valmistama superautomalli, joka on valmistajansa ensimmäinen hybridiauto. Se esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Kirjaimet FKP tulevat muutamaa viikkoa ennen auton esittelyä kuolleen Ferdinand K. Piëchin nimestä, joka liitti Lamborghinin osaksi Volkswagen Groupia vuonna 1998. Numero 37 viittaa hänen syntymävuoteensä 1937. Autoa valmistetaan 63 kappaletta, joka kunnioittaa merkin perustamisvuotta 1963.

Auton voimanlähteenä on 6,5-litrainen V12-moottori teholtaan 785 hevosvoimaa, jonka parina on 34 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori. Pelkän sähkömoottorin voimin auto kykenee ainoastaan lähinnä pysäköinnin kaltaisiin pieniin ajosuorituksiin, ja se kytkeytyy kokonaan pois käytöstä nopeuden ohittaessa 130 km/h.

Heinäkuussa 2020 esiteltiin avomalli Roadster, jota valmistetaan 19 kappaleen verran.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lamborghini Sián FKP 37 – kunnianosoitus ja leikkihybridi samassa paketissa *Moottori*.  10.9.2019. Viitattu 1.11.2020.
2. ↑  Lamborghini Sian - The Hybrid Supercar motowag.com.
3. ↑  807-HP Lamborghini Sián Roadster Revealed, but It's Already Sold Out *Car and Driver*.  8.7.2020. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lamborghini Sián FKP 37** Wikimedia Commonsissa
**Ratanopeus** on keskuskappaletta kiertävän satelliitin nopeus radallaan. Kaukana kappaleesta ratanopeus on alhainen ja lähellä kappaletta suurempi. Ratanopeus riippuu keskuskappaleen massasta ja etäisyydestä siten, että lähellä olevaa suurimassaista kappaletta kiertolainen kiertää nopeasti, kaukana oleva kiertolainen hitaasti.
Kulmanopeus on ratanopeus kulmayksikössä.

Ratanopeuden yhtälö
-------------------

Jos satelliitin omaa massaa ja muita kuin keskuskappaleen massoja ei oteta huomioon,
keskiratanopeus on:

{\displaystyle v\_{o}={\sqrt {mG \over r}}}
m = massa
G = gravitaatiovakio
r = kappaleiden välinen etäisyys
Tarkemmassa yhtälössä halutaan tietää m1-massaisen satelliitin ratanopeus, kun m2 on keskuskappale.

{\displaystyle v\_{o}={\sqrt {m\_{2}^{2}G \over (m\_{1}+m\_{2})r}}}
Ellipsiradalle ratanopeus on

{\displaystyle v={\sqrt {\mu \left({2 \over {r}}-{1 \over {a}}\right)}}}

missä 

* μ = MG
* r = kappaleen etäisyys
* a = kappaleen keskietäisyys

Maa-keskisten kiertoratojen ratanopeuksia
-----------------------------------------

| Kiertorata | Radan säde | Korkeus maan pinnasta | Ratanopeus | Jaksonaika | Ominaiskiertorataenergia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vertailuksi maanpinnan ratanopeus. | 6,378  km | *0 km* | 465,1 m/s (1,674 km/h) | 23 h 56 min 4.09 s | *−62,6 MJ/kg* |
| Päiväntasaajalla maanpinnalla, teoreettinen | 6 378 km | 0 km | 7,9 km/s (28 440 km/h) | 1 h 24 min 18 s | −31,2 MJ/kg |
| LEO eli Matala Maan kiertorata | 6 600–8 400 km | 200–2 000 km | 7,7–6,9 km/s (27 772–24 840 km/h) | 1 h 29 min – 2 h 8 min | −29,8 MJ/kg |
| Molnija | 6 900–46 300 km | 500–39 900 km | 1,5–10,0 km/s (5 400–36 000 km/h) | 11 h 58 min | −4,7 MJ/kg |
| Geostationaarinen | 42 000 km | 35 786 km | 3,1 km/s (11 600 km/h) | 23 h 56 min 4,09 s | −4,6 MJ/kg |
| Kuun kiertorata | 363 000–406 000 km | 357 000–399 000 km | 0,97–1,08 km/s (3 492–3 888 km/h) | 27,27 päivää | −0,5 MJ/kg |

Ylhäältä alkaen: Jaksonaika, Korkeus merenpinnasta, Ratanopeus ja Radansäde

Planeettojen ratanopeudet radallaan
-----------------------------------

Planeettojen ratanopeudet radallaan| Planeetta | Ratanopeus |
| --- | --- |
| Merkurius | 47,9 km/s |
| Venus | 35,0 km/s |
| Maa | 29,8 km/s |
| Mars | 24,1 km/s |
| Jupiter | 13,1 km/s |
| Saturn | 9,7 km/s |
| Uranus | 6,8 km/s |
| Neptune | 5,4 km/s |

Lähteet
-------

1. ↑  Which Planet Orbits our Sun the Fastest? *public.nrao.edu*.
**Jakob Steiner** (18. maaliskuuta 1796 – 1. huhtikuuta 1863) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka tutki lähinnä geometriaa.

Steiner syntyi pienessä kylässä Sveitsin maaseudulla ja tuli 18-vuotiaana Pestalozzin koulun oppilaaksi. Myöhemmin hän opiskeli Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa. Berliinissä Steiner ystävystyi Carl Gustav Jacob Jacobiin, August Leopold Crellen ja Niels Henrik Abelin kanssa. Urallaan Steiner julkaisi yhteensä 62 tutkimusartikkelia Crellen perustamassa matemaattisessa aikakauskirjassa. Steiner nimitettiin Berliinin yliopiston geometrian professoriksi vuonna 1834, ja hän pysyi tässä toimessa kuolemaansa saakka.

Steinerin matematiikka rajoittui lähes kokonaan synteettiseen ja projektiiviseen geometriaan. Hän inhosi suuresti algebran tai analyysin käyttämistä sekä analyyttistä geometriaa. Häntä on joskus luonnehdittu suurimmaksi puhtaaksi geometrikoksi Apollonioksen jälkeen. Steiner todisti monia erilaisia geometrian tuloksia, etenkin liittyen algebrallisiin käyriin ja pintoihin. Matkalla Roomaan 1844 hän keksi Steinerin pinnan (tunnetaan myös roomalaisena pintana), joka on reaalisen projektiivisen tason kuvaus kolmiulotteiseen avaruuteen.

Steiner todisti Ponceletin–Steinerin lauseen, jonka mukaan jokainen geometrinen konstruktio, joka voidaan tehdä harpin ja viivoittimen avulla, voidaan tehdä muuten pelkällä viivaimella jos harppia saa kuitenkin käyttää yhden kerran. Toisin sanoen tehtävän ratkaisemiseen tarvitaan yksi tunnettu ympyrä keskipisteineen.

Steinerin *Systematische Entwicklungen* (1832) on laaja projektiivisen geometrian esitys. Hänen artikkelinsa julkaistiin kuoleman jälkeen koottuina nimellä *Gesammelte Werke* (1881–1882).

Katso myös
----------

* Steinerin sääntö

Lähteet
-------

1. 1 2 3  J J O'Connor & E F Robertson: Jakob Steiner *MacTutor History of Mathematics archive*. St Andrewsin yliopisto. Viitattu 18.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Jakob Steiner *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 18.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa II*, s. 752–755. "Synteettinen metrinen geometria: Steiner". Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-158-6.
4. ↑  Matti Lehtinen, Jorma Merikoski & Timo Tossavainen: Johdatus tasogeometriaan (pdf) *researchgate.net*. Viitattu 18.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***1911 Encyclopædia Britannica/Steiner, Jakob*** (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |