recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rum Cay

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Rum CayBahama |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
6 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
40 km² |

Väestö| Asukasluku | 
53 |
| Suurin kaupunki | 
Port Nelson |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Rum Cay** on saari Bahamalla. Rum Caylla asuu vajaa 60 ihmistä saaren etelärannan kylässä Port Nelsonissa. Rum Cay muodostaa on paikallishallintoalueensa, johon kuuluu myös asumaton naapurisaari Conception.

Rum Cayn alkuperäisasukkaat kutsuivat saarta nimellä Mamana. Kristoffer Kolumbus antoi saarelle toisella matkallaan nimen Santa Maria de la Concepción. Nykyisen nimensä saari on saanut lähelle haaksirikkoutuneen laivan lastista. Espanjalaiset orjuuttivat saaren alkuperäisväestön ja Rum Cay oli asumaton 1700-luvulle saakka jolloin englantilaiset saapuivat saarelle keräämään suolaa ja viljelemään ananasta.

Enimmillään saarella oli 5 000 asukasta, mutta kilpailu ja luonnonkatastofit kuten hurrikaanit vähitellen tuhosivat saaren viljelmät. Vuonna 1861 sotalaiva HMS Conqueror upposi Rum Cayn edustalle ja se on nykyään suosittu sukelluskohde.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) GeoNames, 2005View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Rum Cay Bahamas Rum Cay Herald. Viitattu 8.10.2013. (englanniksi)

Bahaman alueet

* Acklins
* Berrysaaret
* Bimini
* Black Point
* Cat Island
* Crooked Island
* Etelä-Abaco
* Etelä-Andros
* Etelä-Eleuthera
* Exuma
* Freeport
* Grand Cay
* Green Turtle Cay
* Harbour Island
* Hope Town
* Itä- Grand Bahama
* Inagua
* Keski-Abaco
* Keski-Andros
* Keski-Eleuthera
* Long Island
* Länsi- Grand Bahama
* Mangrove Cay
* Mayaguana
* Moorensaari
* New Providence
* Pohjois-Abaco
* Pohjois-Andros
* Pohjois-Eleuthera
* Ragged Island
* Rum Cay
* San Salvador
* Spanish Wells
**Biokeskus Suomi** (Biocenter Finland) on suomalaisten yliopistollisten biokeskusten verkosto. Sen tehtävänä on biokeskusten toiminnan rakenteellinen kehittäminen tavalla, joka edistää biotieteitä ja biolääketiedettä ja niitä tukevia teknologiapalveluja valtakunnallisella tasolla sekä parantaa yhteistyötä alan toimijoiden välillä.

Organisaatio
------------

Biokeskus Suomen jäseniä ovat Helsingin yliopiston Helsinki Institute of Life Science HiLIFE, Biotekniikan instituutti ja Suomen molekyylilääketieteen instituutti FIMM, Itä-Suomen yliopiston Biocenter Kuopio, Oulun yliopiston Biocenter Oulu, Tampereen yliopiston Lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta sekä Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen BioCity Turku. Biokeskus Suomen hallintoelimet ovat isäntäyliopistojen rehtorien kokous, johtoryhmä ja johtaja. Biokeskus Suomen johtajana toimii professori Olli Silvennoinen.

Toiminta
--------

Biokeskus Suomen toiminnan näkyvin muoto on valtakunnallisten biotieteiden teknologiapalvelujen kehittäminen tavoitteena päällekkäisten ja turhien investointien välttäminen. Kehitettävien teknologiapalvelujen valinta perustuu kansainväliseen arviointiin, joka keskittyy laatuun, tieteelliseen erinomaisuuteen ja palveluja hyödyntävien tutkijoiden määrään. Biokeskus Suomi kehittää biotieteiden keskitettyjä teknologiapalveluja erityisesti seuraavilla alueilla: bioinformatiikka, biologinen kuvantaminen, genominlaajuiset menetelmät, hiirimallit, malliorganismit, proteomiikka ja metabolomiikka, kantasolut ja genomin muokkaaminen, kasvien biologinen kuvantaminen, rakennebiologia, translationaalisen tutkimuksen teknologiat, virusvälitteinen geeninsiirto ja soluterapia sekä yksisoluomiikka. Erityistä huomiota kiinnitetään uusiin teknologioihin. Teknologiapalveluja voivat käyttää Biokeskus Suomen jäsenten lisäksi muiden yliopistojen, yliopistosairaaloiden, tutkimuslaitosten ja teollisuuden tutkimusryhmät.

Lähteet
-------

* Oulun yliopiston tiedote: Biokeskus Suomi – Biocenter Finland vahvistaa suomalaista bioalan osaamista *oulu.fi*.  8.2.2007.  Arkistoitu 4.12.2010. Viitattu 25.10.2010.
* Helsingfors Universitet pressmeddelande: Biokeskus Suomi - Biocenter Finland stärker finskt kunnande inom biobranschen *savotta.helsinki.fi*.  8.2.2007.  Arkistoitu 11.8.2007. Viitattu 25.10.2010.
* Eero Vuoriosta Biokeskus Suomen johtaja *utuonline.fi*.  03.12.2009. UTU Online Turun yliopiston verkkolehti.  Arkistoitu 6.10.2017. Viitattu 25.10.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Biokeskus Suomen kotisivut
**Margit Regina Aarnio-Aaltonen** (9. kesäkuuta 1900 Helsinki – 23. lokakuuta 1980) oli suomalainen taidemaalari.

Margit Aarnio-Aaltosen vanhemmat olivat junailija Gustaf Adolf Aarnio ja Maria Augustina Aarnio. Hän opiskeli Anna Sahlstenin johdolla 1911–1916, Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1915–1916 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1919. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1919 ja ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Tukholmassa ja Oslossa 1929. Aarnio-Aaltonen maalasi pääasiassa muotokuvia.

Margit Aarnio-Aaltonen oli naimisissa vuodesta 1921 kuvanveistäjä Aarre Aaltosen kanssa.

Teoksia
-------

* *K.F. Kaarlosen muotokuva* : öljyvärimaalaus. 1932
* *Kukkia maljakossa* : öljyvärimaalaus. 1934
* *Kalla* : öljyvärimaalaus. 1952

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Margit Aarnio-Aaltonen
2. 1 2  Geni.com : Margit Regina Aarnio-Aaltonen

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Margit Aarnio-Aaltonen

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Hätäaputyöt** tai **työttömyystyöt** olivat ruumiillista työtä, jota kunnat järjestivät työttömille suuren työttömyyden vallitessa. Niistä maksettiin noin kaksikymmentä prosenttia pienempää palkkaa kuin vapaiden markkinoiden töissä kouluttamattomille sekatyömiehille.

Suomessa hätäaputöitä tehtiin paljon katovuosina 1860-luvulla, muun muassa Riihimäen ja Pietarin välistä rautatietä rakennettiin hätäaputöinä. 1930-luvun lamavuosina hätäaputöiden perinnettä jatkettiin siksikin, että yleinen mielipide vastusti ihmisten totuttamista avustusten varassa elämiseen. Sotien jälkeenkin tämä niin sanottu "lapiolinja" tai "työlinja" säilyi keskeisenä ratkaisuna työttömyysongelmaan, joka 1950-luvulla oli etupäässä maaseudun metsätyömiesten ja kaupunkien rakennustyömiesten talvityöttömyyttä.

Tyypillisesti hätäaputyöt ovat olleet tienrakennusta, torien kiveämistä ja radan rakennusta tai siistimistä, joskus myös suo-ojien kuokkimista suon kuivattamiseksi metsämaaksi tai peltoviljelyä varten. Hätäapu- eli työttömyystöillä rakennettiin etenkin Itä- ja Pohjois-Suomeen uutta infrastruktuuria kuten vesi- ja viemäriputkistoja, satamia, maanteitä ja katuja.

Hätäaputöiden käyttö jatkui ajoittaisena aina 1960-luvulle työttömyyskorvausjärjestelmän syntyyn asti. Kun työttömyystöiden avulla Suomen infrastruktuuri nopeasti koheni tavoitellulle tasolle, alkoi sopivia työkohteita olla yhä vähemmän. Elintason nopean kasvun myötä siirtotyömaiden olot ja tilapäistyöt eivät enää houkutelleet, mikä osaltaan johti maaseudun väestön muuttoliikkeeseen vakituisten töiden perässä kohti etelän kaupunkeja ja Ruotsia. Ruumiillisen lapiotyön teettäminen alkoi myös tulla kannattamattomaksi uusien työkoneiden myötä.

Hätäaputöitä
------------

* Tokerotie, Jalasjärvi
* Riihimäki–Pietari-rata, Lahti–Riihimäki
* Nälkäkanava, Kajaani
* Hyrylän ja Mätäkivenmäen välinen tie, Kellokosken silta, Kerava

Katso myös
----------

* Lapiolinja

Lähteet
-------

1. ↑  Työvoimakoulutuksen työllistämisvaikutukset (s.17; lähteenä Lilja et al. 1990)  2005. Valtiontalouden tarkastusvirasto.  Arkistoitu 7.10.2007. Viitattu 10.6.2007.
2. ↑  Suomen kuvataiteen kultakausi 1865-1910  1998. Kuvasto ry. / Opetushallitus.  Arkistoitu 4.7.2007. Viitattu 10.6.2007.
3. 1 2 3  Matti Hannikainen: *Lapionvarresta näyttöpäätteelle*, s. 67–69 teoksessa Kai Häggman; Anu-Hanna Anttila. *Suomalaisen arjen suuri tarina*. Werner Söderström; 2010. ISBN 978-951-0-36732-2.
4. ↑  Turtola, Martti: *Heijastuksia. Keski-Uusimaan vuosikymmenet*, s. 39. Keski-Uusimaa Oy, 2000. ISBN 952-91-2136-9.
**Kvadrisyklaani** (C7H8) on polysyklinen sykloalkaaneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä on tutkittu auringon lämpöenergian hyödyntämiseen energiantuotannossa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kvadrisyklaani on väritön neste. Sen rakenne on hyvin jännittynyt johtuen kahden syklopropaani- ja yhden syklobutaaniyksikön aiheuttamasta rengasjännityksestä. Se on kuitenkin termisesti suhteellisen stabiili, koska terminen hajoaminen kvadrisyklaanin isomeeriksi norbornadieeni on kielletty Woodward–Hoffmann-sääntöjen mukaan. Fotokemiallisesti eli säteilytyksen avulla tämä reaktio voi tapahtua ja se on huomattavan eksoterminen (ΔH = −89 kJ/mol).

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kvadrisyklaania valmistetaan norbornadieenistä fotokemiallisella sykloadditioreaktiolla. Reaktiossa käytetään usein lisäksi jotain herkistintä kuten asetofenonia tai metalleja kuten ruteniumia tai titaania. Reaktio on endoterminen. (ΔH = 89 kJ/mol)

Norbornadieenin ja kvadrisyklaanin muodostamaa systeemiä on tutkittu aurinkoenergian keräämiseen. Keräimissä auringon säteily isomeroisi norbornadieenin kvadrisyklaaniksi, joka voitaisiin katalyyttisesti isomeroida takaisin norbornadieeniksi ja tässä vapautuisi energiaa. Ongelmana on kuitenkin se, että toimiakseen tämä tarvitsisi hyvin tehokkaita herkistimiä ja reaktio tapahtuu huonosti aallonpituudella, joka on yli 300 nm. Suurin osa auringon lähettämästä maahan tulevasta säteilystä on noin 400 nm:n aallonpituudella. Tämän vuoksi käytettäväksi on tutkittu kvadrisyklaanin johdannaisia.

Kvadrisyklaanin käyttöä biokemiallisissa tutkimuksissa on myös selvitetty. Kvadrisyklaani ligatoituu eli liittyy eräisiin proteiinien aminohappoihin ja muodostaa additiotuotteen nikkelibis(ditioleeni)johdannaisen kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Muodostuvaa kompleksia säteilyttämällä ja tutkimalla sen fluoresenssia voidaan erottaa proteiinit, joiden kanssa kvadrisyklaani on reagoinut.

Lähteet
-------

1. ↑  Quadricyclane – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 21.2.2015.
2. ↑  Michael B. Smith & Jerry March: *March’s Advanced Organic Chemistry*, s. 1232–1233. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
3. 1 2 3  Alexander D. Dubonosov, Vladimir A. Bren & V. A. Chernoivanov: Norbornadiene-quadricyclane as an abiotic system for the storage of solar energy(englanniksi)  *Russian Chemical Reviews*, 2002, 71. vsk, nro 11, s. 917–927. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.2.2015.
4. 1 2 3  Satyen Saha: *Molecular Photochemistry*, s. 41–58. InTech, 2012. ISBN 978-953-51-0446-9. (englanniksi)
5. ↑  P. S. Kalsi: *Organic Reactions And Their Mechanisms*, s. 366. New Age International, 2000. ISBN 978-81-224-2596-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.2.2015). (englanniksi)
6. ↑  Etelka Farkas, Maxim Ryadnov: *Amino Acids, Peptides and Proteins*, s. 19. Royal Society of Chemistry, 2012. ISBN 978-1849734066. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.2.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Quadricyclane (englanniksi)
**Anusuiya Uikey** (s. 10. huhtikuuta 1957) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2019 toiminut Chhattisgarhin osavaltion kuvernöörinä. Hän aloitti poliittisen uransa kongressipuolueen jäsenenä, jolloin hän pääsi 1985 Chhattisgarhin lainsäätäjäksi ja kolme vuotta myöhemmin osavaltiohallituksen ministeriksi. Intian kansanpuolueen jäseneksi hän siirtyi 1990-luvulla.

Uikey on taustaltaan adivasi, jonka vuoksi hän on osavaltionsa ensimmäinen alkuperäisväestöön kuuluva kuvernööri. Hän on myös ensimmäinen virassa kokoaikaisesti toimiva nainen, koska hänen edeltäjänsä Anandiben Patel toimi virassa väliaikaisesti ollessaan samanaikaisesti Madhya Pradeshin kuvernööri. Vuosina 2006–2012 hän toimi kansanpuolueen edustajana maansa parlamentin ylähuoneessa.

Kuvernöörinä Uikey on pyrkinyt auttamaan radikaalimaolaisia naxaliitteja palaamaan osaksi yhteiskuntaa. Useat antautuneet kapinalliset ovat liittyneet naxaliitteja vastaan toimiviin Dantewadajoukkoihin. Uikey on luvannut tukea antautuvia naxaliitteja ja tuoda heidän asiansa sisäministeriölle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Noronha, Rahul: Senior tribal BJP leader Anusuiya Uikey appointed as Chhattisgarh Governor *India Today*.  17.7.2019. Viitattu 11.11.2019.
2. ↑  Anusuiya Uikey appointed new governor of Chhattisgarh *Deccan Herald*.  29.7.2019. Viitattu 11.11.2019.
3. ↑  Kaiser, Ejaz: Chhattisgarh governor vows to mainstream Maoists *New Indian Express*.  4.11.2019. Viitattu 11.11.2019.
**Veikko Tapio Parviainen** (7. tammikuuta 1928 Pyhäselkä – 2. tammikuuta 2020 Joensuu) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen ja talousneuvoksen arvonimet.

Parviaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Parviainen ja emäntä Sulo-Liisa Puustinen ja puoliso vuodesta 1957 Sirkka-Liisa Riikkinen. Parviainen kävi keskikoulun Joensuun lyseossa 1939–1945 ja suoritti metsäalan kursseja. Hän oli maanviljelijä Pyhäselässä 1942–1954 ja samalla hakkuunvalvoja metsätiloilla. Vuonna 1954 Parviainen perusti Puutavaraliike Tapio Parviaisen, vuodesta 1971 nimeltään Sahakuutio.

Hän oli Kiihtelysvaarassa Saha-Tapio Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1984–1997 ja Kerimäellä Sahakuutio Oy:n perustaja ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2008 sekä Ekosampo Oy:n perustaja 1997 ja hallituksen puheenjohtaja. Joensuuhun Parviainen perusti 1997 Teemakaari Oy:n ja Talo-Tapio Oy:n ja Pyhäselkään 1999 Kaivospuu Oy:n ja 2002 Flaxwood Oy:n. Hän oli Pyhäselässä myös Ikipuu Oy:n perustajaosakas 1998 ja Appo Wood Oy:n perustajaosakas 1999. Parviainen sai talousneuvoksen arvonimen 1982 ja teollisuusneuvoksen arvonimen 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tarma, Heikki: Teollisuusneuvos Tapio Parviainen (1928–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.12.2023.
2. ↑  Kuolleita.  *Karjalainen*, 12.1.2020, nro 10, s. 36. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.12.2023.  (ei-vapaa)

Kirjallisuutta
--------------

* Anneli Huopalainen (toim.): *Puiden pitkät varjot: teollisuusneuvos Tapio Parviaisen elämää*. Kerimäki: Sahakuutio, 2001. ISBN 952-91-3997-7.
**100 Greatest Britons** oli Britannian yleisradioyhtiö BBC:n syksyllä 2002 järjestämä kilpailu, jossa katsojat saivat valita äänestämällä "historian merkittävimmät britit". Kymmenen eniten ääntä saanutta henkilöä esiteltiin sen jälkeen **Great Britons** -nimisessä television dokumenttisarjassa. Ohjelman formaatti kopioitiin seuraavina vuosina useisiin maihin. Suomessa Yleisradio järjesti vuonna 2004 vastaavan äänestyksen nimellä Suuret suomalaiset.

100 Greatest Britons -äänestyksen loppukilpailussa annettiin kaksi miljoonaa ääntä ja sen voitti pääministeri Winston Churchill (1874–1965). Kymmenen kärkeen sijoittuivat myös insinööri Isambard Kingdom Brunel, Walesin prinsessa Diana, luonnontieteilijä Charles Darwin, näytelmäkirjailija William Shakespeare, tiedemies Isaac Newton, kuningatar Elisabet I, muusikko John Lennon, amiraali Horatio Nelson ja lordiprotektori Oliver Cromwell.[1]

Verrattuna Suomen (Suuret suomalaiset) ja Saksan (Unsere Besten) äänestyksiin sadan suurimman britin lista oli huomattavasti naisvaltaisempi. Kahdenkymmenen suurimman britin joukkoon mahtui neljä naista: kuningattaret Elisabet I ja Viktoria, lähes kulttihahmoksi kohonnut prinsessa Diana ja pääministeri Margaret Thatcher. Suomessa ja Saksassa kymmenen suurimman joukossa oli vain yksi nainen, Suomessa presidentti Tarja Halonen ja Saksassa natsismin vastaisen taistelun keulakuvaksi noussut Sophie Scholl, joka hänkin sai jakaa kunnian veljensä kanssa.[2]

Toinen merkittävä ero toisaalta brittiläisen ja toisaalta suomalaisen ja saksalaisen sadan parhaan listojen välillä on, että suomalaisilta ja saksalaisilta puuttuvat useiden vuosisatojen ajalta suuret, kansakuntaa yhdistäneet hahmot. Suomi on kansakuntana Britanniaan verrattuna nuori, ja Saksa taas oli pääosan uudesta ajasta jakaantuneena moniin kuningas- ja ruhtinaskuntiin, jolloin keskeisiä valtakunnalisesti kokoavia hahmoja ei päässyt kasvamaan ja kehittymään.[3]

Lähteet
-------

* Jaana Iso-Markku (toim.): *Suuret suomalaiset*. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-19538-7.

### Viitteet

1. ↑  *Suuret suomalaiset*, s. 7, 260.
2. ↑  *Suuret suomalaiset*, s. 18.
3. ↑  *Suuret suomalaiset*, s. 19.

Aiheesta muualla
----------------

* 100 Greatest Britons
**BK Lokomotiv Kuban** on venäläinen koripalloseura Krasnodarista.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1946 Mineralnyje Vodyssa. Seura menestyi erityisesti junioritasolla, mutta se pelasi myös miesten kansallisella tasolla. Kauden 2002–2003 jälkeen Lokomotiv muutti Rostov-na-Donuun, jonka ajateltiin olevan parempi paikka suuremman talousalueensa ansiosta. Seura paransi nopeasti sijoitustaan Venäjän sarjassa ja eteni muun muassa EuroCup Challengen loppuotteluun kaudella 2004–2005.

Venäjän liigan sekä kansainvälisten sarjojen nousseet liigakriteerit pakottivat seuran muuttamaan kesällä 2009 Krasnodariin. Samalla seuran nimeksi vaihdettiin Lokomotiv–Kuban. Kaudella 2012–2013 seura voitti ULEB Eurocupin mestaruuden ja varmisti ensimmäistä kertaa paikkansa Euroliigassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  History Lokomotiv Kuban.  Arkistoitu 2.4.2013. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)
2. ↑  Lokomotiv Revels in Eurocup Triumph  14.4.2013. rsport. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (englanniksi)

Euroliiga 2022–2023
**Lohkovaihe**  

Alba Berlin | Anadolu Efes | Barcelona | Bayern München | Cazoo Baskonia | Virtus Bologna | Crvena zvezda | Olimpia Milano | Fenerbahçe Beko | AS Monaco Basket | ASVEL Lyon-Villeurbanne | KK Partizan | Maccabi Tel Aviv | Olympiakos | Panathinaikos | Real Madrid | Valencia BC | Žalgiris
**15 Eunomia** (symboli: ) on asteroidiksi suuri Marsin ja Jupiterin välillä sijaitsevan asteroidivyöhykkeen kappale. Se lienee törmäyksestä jäljelle jäänyt pala. Eunomia on asteroidivyöhykkeen 8.–12. suurin asteroidi. Eunomia on Eunomia-ryhmän nimikkoasteroidi ja massaltaan 1 % koko asteroidivyöhykkeen massasta. Eunomian löysi Annibale de Gasparis 29. heinäkuuta 1851. Nimensä asteroidi sai kreikkalaisen mytologian Eunomia-jumalattaren mukaan.

Löytymisestä
------------

Eunomia oli yksi monista 1850-luvun tuntumassa löytyneistä asteroideista. Ensimmäisenä löytyneitä asteroideja oli pidetty planeettoina, mutta kun yhä uusia rupesi löytymään vuodesta 1845 (Astraea löytyi kyseisenä vuonna) lähtien kiihtyvällä tahdilla, niin ne menettivät asemansa. 

Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Eunomiasta.
Eunomian rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella). Uloin kuvan planeetoista on Jupiter

Fyysiset ominaisuudet
---------------------

Eunomia pyörii taannehtien. Asteroidi on melko kirkas pinnaltaan ja sisältää silikaattikiveä ja jonkin verran rautanikkeliä. Se kuuluu runsassilikaattiseen tyyppiin S. Silikaatti on lähinnä runsaasti kalsiumia sisältävää pyrokseenia ja oliviinia. Eunomiassa on koostumukseltaan erilaisia alueita: laaja alue on vähäpyrokseeninen, runsasmetallinen oliviinialue, toinen, pienempi alue eräällä pallonpuoliskolla runsaspyrokseeninen basalttialue. 

Eunomiaa on väitetty kosketuskaksoisasteroidiksi, mutta se ei pitäne paikkaansa. Sen uskotaan olevan suuremman asteroidin törmäyksestä jäänyt ydin ja Eunomian koostumus ei olisi huokoinen vastoin aikaisempia olettamuksia. Osa asteroidia on alkuperäiskappaleen vaippaa, osa kuorta. Rautaydintä ei näy asteroidista tehdyissä mittauksissa.

Lähteet
-------

* JPL Small-Body Database Browser: 15 Eunomia (englanniksi)
* shape model deduced from lightcurve, including composition variations across the surface (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Hubble Images of Asteroids Help Astronomers Prepare for Spacecraft Visit (englanniksi)
* When did the asteroids become minor planets? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Lutz Schmadel: *Dictionary of minor planet names + addendum*. New York: Springer Online, 2008. ISBN 978-3-540-34361-5.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**14 Irene** | **Luettelo pikkuplaneetoista** | Seuraaja:**16 Psyche** |
Alankomaat  Suomi
**Alankomaiden ja Suomen suhteet** alkoivat Alankomaiden kuningaskunnan ja Suomen valtion välillä pian jälkimmäisen itsenäistyttyä 6. joulukuuta 1917. Alankomaat tunnusti Suomen 28. tammikuuta 1918, ja diplomaattisuhteet muodostettiin 14. elokuuta 1918. Ministeri Erik Ehrström oli kesäkuusta 1919 lähtien Suomen virallinen edustaja Alankomaissa. Syksyllä 1919 Yrjö Saastamoinen siirtyi Haagiin Suomen asiainhoitajaksi. Suomen suurlähetystö sijaitsee Haagssa ja Alankomaiden suurlähetystö Helsingissä.

Talvisodan aikana Alankomaat oli yksi tärkeimmistä humanitaarisen avun antajista. Sodan jälkeen Suomen ja Alankomaiden suhteet ovat jatkuneet hyvinä nykyaikaan saakka.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Relationer mellan Finland och Nederländerna 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen ulkopolitiikka |
| --- |
|  |
| Aasia | 
* Intia
* Japani
* Pakistan
* Pohjois-Korea
* Taiwan
* Turkki

 |
|  |
| Afrikka | 
* Namibia

 |
|  |
| Amerikka | 
* Uruguay
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Eurooppa | 
* Alankomaat
* Espanja
* Kreikka
* Kroatia
* Kypros
* Italia
* Itävalta
* Puola
* Ranska
* Saksa
* Tanska
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro

 |
|  |
| Kansainväliset | 
* NATO

 |
|  |
| Lisää aiheesta | 
* Suomen diplomaattiset edustustot / Diplomaattiset edustustot Suomessa
* Suomen ulkoministeriö
* Suomen diplomaattiset edustajat
	+ Aasia
	+ Afrikka
	+ Etelä-Amerikka
	+ Pohjois-Amerikka
	+ Eurooppa
	+ Kansainväliset järjestöt

 |

 |
Andrei Lankov
**Andrei Nikolajevitš Lankov** (ven. Андре́й Никола́евич Ланько́в; s. 26. heinäkuuta 1963 Leningrad) on venäläinen historioitsija. Hän on erikoistunut Pohjois-Korean historian ja yhteiskunnan tutkimukseen.

Lankov oli opiskelijavaihdossa Kim Il-sungin yliopistossa Pohjois-Koreassa vuosina 1984–1985. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Leningradin valtionyliopistosta vuonna 1989. Lankov opetti Korean historiaa Australian kansallisessa yliopistossa vuosina 1996–2004. Vuonna 2004 hän aloitti opettamisen Soulin Kookmin-yliopistossa. Hän toimii siellä Korean tutkimuksen professorina.

Lankovin englanninkielisiin julkaisuihin kuuluvat *From Stalin to Kim Il Sung: The Formation of North Korea, 1945–1960* (2003), *Crisis in North Korea: The Failure of De-Stalinization, 1956* (2004), *North of the DMZ: Essays on Daily Life in North Korea* (2007) ja *The Real North Korea: Life and Politics in the Failed Stalinist Utopia* (2013). Lankov on kirjoittanut myös lukuisiin lehtiin. Vuonna 2017 julkaisu *Foreign Policy* sisällytti hänet *Global Thinkers* -listaansa. Lankov on kirjoittanut laajalti myös korean ja venäjän kielillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrei Lankov Wilson Center, viitattu 14.12.2023
2. ↑  Andrei Lankov NK News, viitattu 14.12.2023
3. ↑  Andrei Lankov Carnegie Endowment for International Peace, viitattu 14.12.2023
**Norbert Vollertsen** (s. 1958) on saksalainen lääkäri ja ihmisoikeusaktivisti. Hän työskenteli vuosituhannen vaihteessa Pohjois-Koreassa ja nousi sittemmin yhdeksi keskeisistä Pohjois-Korean hallinnon vastaisista kampanjoijista.

Vollertsen meni heinäkuussa 1999 saksalaisen lääketieteellisen ryhmä Cap Anamurin jäsenenä humanitaarisiin tehtäviin Pohjois-Koreaan. Hän kävi maan hoitolaitoksissa ja todisti nälkää näkevien lasten äärimmäisiä oloja. Vollertsen otti salaa valokuvia potilaista ja näiden oloista. Hän myös luovutti omaa ihoaan potilaille. Tämän seurauksena hän sai ylistystä Pohjois-Korean medialta. Vuonna 1999 Vollertsen sai Pohjois-Korean ystävyyden mitalin. Samalla hänelle myönnettiin ajokortti ja lupa matkustaa vapaasti Pohjois-Korean maaseudulla. Vollertsen päästi salaa muita ulkomaalaisia heiltä yleensä kiellettyihin kohteisiin. 25. lokakuuta 2000 *Washington Postissa* julkaistun artikkelin seurauksena Vollertsen putosi Pohjois-Korean hallinnon suosiosta. Hänet karkotettiin maasta 30. joulukuuta 2000, jolloin hän siirtyi Kiinan kanssa Souliin. Vollertsen kritisoi julkisesti Pohjois-Korean hallinnon ihmisoikeusrikkomuksia ja ruoka-avun eväämistä sitä eniten tarvinneilta. Hän aloitti toiminnan ihmisoikeusaktivistina. Hän on muun muassa avustanut Kiinaan saapuneita pohjoiskorealaisia loikkaamaan kolmanteen maahan. Vollertsen on myös julkaissut kirjoja ja esiintynyt todistajana Yhdysvaltain kongressin edessä Washington DC:ssa. Pohjois-Korean hallinto on luonnehtinut häntä henkisesti epätasapainoiseksi länsimaiseksi agitaattoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Vollertsen, Norbert Virtual International Authority File, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3  Norbert Vollertsen Bloomberg 8.6.2003, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
3. 1 2  Norbert Vollertsen, Norbert Vollertsen Time 21.1.2001, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
4. ↑  DPRK Friendship Medal awarded to Germans KCNA 23.8.1999, vitattu 15.12.2023 (englanniksi)
5. 1 2 3  Jonathan Kay, The Medieval Medical Horrors of North Korea, A Real-life Mordor Foundation for Defense of Democracies 1.12.2010, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
**Koikerojärvi** on saareton metsäjärvi Paltamossa Kainuun länsiosassa. Sen pinta-ala on 72,7 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 24 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Koikerojärven pituus lounaasta koilliseen on 1,55 kilometriä. Levein kohta on 700 metriä. Järven kaakkoisella rannalla sijaitsee luonnonsuojelualue. Noin neljäsosa Koikerojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee järven keskellä, järven koillinen osa on matalahko. Koikerojärven rannat ovat pääosin metsämaata, pohjoisrannalla on rakennuskantaa.

Koikerojärven laskuoja alkaa järven lounaiskulmasta ja virtaa lounaaseen.

Koikerojärven vesitilavuus on 5 064 000 kuutiometriä.

Vesistösuhteet
--------------

Koikerojärvi (59.334.1.003) kuuluu Heinijoen valuma-alueeseen (59.334), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Paltaselän alue (59.33) ja ensimmäinen on Oulujärven alue (59.3). Koikerojärvi on Heinijoen valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu lisäksi Kalliojärvi ja Likolampi sekä alle hehtaarin laajuinen Särkinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Koikerojärvi, Paltamo (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.12.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.12.2023.
3. 1 2 3  Koikerojärvi, vakavesi, Paltamo
4. ↑  Koikerojärvi. Järviwiki. Viitattu 8.4.2022.
5. ↑  Heinijoen valuma-alue (59.334). Järviwiki. Viitattu 8.4.2022.
Anna Fifield
**Anna Fifield** (s. 1976) on uusiseelantilainen toimittaja ja tietokirjailija.

Fifield sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Wellingtonin Victoria-yliopistosta ja journalismin diplomin Canterburyn yliopistosta. Hän aloitti uransa toimittajana Uudessa-Seelannissa vuonna 1997. Hän vietti kolmetoista vuotta työskennellen *Financial Timesissa*. Tänä aikana hän oli kirjeenvaihtajana Soulissa, Teheranissa, Beirutissa ja Washington DC:ssa. Lukuvuoden 2013–2014 Fifield vietti journalismin Nieman-stipendillä Harvardin yliopistossa tutkien muutoksen mekanismeja suljetuissa yhteisöissä. Vuosina 2014–2018 hän työskenteli *The Washington Postin* Tokion-toimiston päällikkönä. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 2020 saakka saman lehden Pekingissä sijaitsevan toimiston päällikkö. Vuonna 2020 Fifield palasi Uuteen-Seelantiin, jossa hän työskenteli *The Post* -lehdessä (entinen *The Dominion Post*) kahden vuoden ajan. Sittemmin hän on työskennellyt *The Washington Postin* toimittajana Aasian ja Tyynen valtameren alueen asioista.

Fifield on erikoistunut Pohjois-Korean käsittelyyn. Hän on vieraillut maassa moneen otteeseen. Fifield kirjoitti teoksen *The Great Successor: The Divinely Perfect Destiny of Brilliant Comrade Kim Jong Un* (2019), joka ilmestyi myös Seppo Raudaskosken suomentamana Bazar Kustannuksen kautta nimellä *Loistava toveri Kim Jong Un*. Teoksessa luodaan henkilökuva Kim Jong-unista. Fifield sai vuonna 2018 Stanfordin yliopiston Shorenstein-keskuksen journalismipalkinnon Aasian asioiden käsittelystä. Lisäksi hän oli vuonna 2017 Osborn Elliott Prize -finalisti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anna Fifield Bazar Kustannus, viitattu 15.12.2023
2. 1 2 3 4  Anna Fifield The Washington Post, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
Boy Scouts of American jamboree -partioleiri.**Boy Scouts of America** (**BSA**) on yhdysvaltalainen partioliike ja yksi koko maan suurimmista nuorisojärjestöistä. BSA:ssa toimii noin neljä miljoonaa nuorta. Järjestö perustettiin 8. helmikuuta 1910 osana kansainvälistä partioliikettä. BSA:ssa on tähän mennessä ollut yhteensä yli 110 miljoonaa jäsentä.

Helmikuussa 2020 järjestö haki Chapter 11 -konkurssisuojaa (velkajärjestelyä) selvitäkseen lukuisten oikeudenkäyntien aiheuttamista kuluista.
Boy Scoutsilla on satoja avoimia oikeustapauksia koskien lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, joissa on tuhansia uhreja. Kaikki oikeudenkäynnit keskeytetään konkurssimenettelyn ajaksi.

Pääsyvaatimukset ja kritiikki
-----------------------------

BSA:ta on usein kritisoitu sen jäsenvaatimuksista. Historiansa aikana homoseksuaalit, ateistit, agnostikot ja tytöt eivät ole voineet liittyä partiotoimintaan, joskin tytöille on järjestetty omia partioliikkeitä. 
Boy Scouts hyväksyi alkuvuodesta 2019 lähtien tytöt jäsenikseen. Järjestön 11–17-vuotiaiden ohjelman nimeksi muutettiin samalla "Scouts BSA".

Järjestö uskoo että vähintään 7 800 sen entistä ohjaajaa on syyllistynyt noin 12 000 lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön viimeisen 72 vuoden aikana.

Hieman yli kaksi kolmasosaa NASAn astronauteista on ollut partiolaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Legacy of Honor: The Values and Influence of America's Eagle Scouts *alvintownley.com*.  Arkistoitu 23.1.2012. Viitattu 4.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Boy Scouts of America files for bankruptcy. Hundreds of sexual abuse lawsuits are now on hold  18.2.2020. CNN.
3. ↑  "The Boy Scouts" (4-01). Penn & Teller, 4. tuotantokausi.
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Boy Scouts of America**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boy Scouts of America membership controversies
**Klaus R. Scherer** (s. 1943) on sveitsiläinen psykologi.

Scherer opiskeli aluksi yhteiskuntatiedettä ja taloustiedettä Kölnin yliopistossa ja London School of Economicsissa. Tämän jälkeen hän opiskeli psykologiaa ja väitteli filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1970. Scherer pääsi opettamaan Pennsylvanian yliopistoon Philadelphiaan ja saksalaiseen Kielin yliopistoon. Vuonna 1973 hänestä tuli Justus-Liebig-Universität Gießenin sosiaalipsykologian professori, ja vuosina 1985–2008 hän toimi psykologian professorina Geneven yliopistossa. Genevessä Scherer perusti johtamansa laitokset Centre Interfacultaire en Sciences Affectives ja Swiss Center for Affective Sciences.

Scherer on erikoistunut tunteiden tutkimukseen. Hän laati tunteen osa-alueiden mallinnusmenetelmän CPM (*Component Process Model*). Hänen tutkimustyönsä on sivunnut myös musiikkipsykologiaa. Scherer on ollut mukana perustamassa tieteellistä *Emotion*-julkaisua ja toimittamassa Oxford University Pressin *Affective Science* -kirjasarjaa. Hän kuului myös International Society for Research on Emotionin (ISRE) perustajiin. Scherer on American Psychological Associationin, Association for Psychological Sciencen ja Acoustical Society of American jäsen. Hänet valittiin vuonna 2002 American Academy of Arts and Sciencesin kansainväliseksi kunniajäseneksi. Hän on myös Academia Europæan jäsen. Scherer on saanut kunniatohtorin arvot Bolognan yliopistosta ja Bonnin yliopistosta. Hänet nimitettiin lisäksi Ludwig-Maximilians-Universität Münchenin kunniaprofessoriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Scherer Klaus Université de Genève, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2  Klaus R. Scherer American Academy of Arts & Sciences, viitattu 15.12.2023 (englanniksi)
**Dragon Ball Z: Budokai 3** on Atarin vuonna 2004 julkaisema tappelupeli, joka perustuu Dragon Ball Z -animeen. Se on saatavilla PlayStation 2- sekä Nintendo GameCube -alustoille. Peli on Budokai-sarjan kolmas osa.

Pelimuodot
----------

**Story Mode**(**Tarinatila)**
Tarinatilassa pelataan eri saagoja animen mukaisesti nämä saagat ovat Saiyalaiset, Frieza, Androidit, Cell, Majin Buu
Sekä Dragonball GT saaga. Tarinatilassa voidaan valita millä hahmolla sen pelaa. Pelaamalla erillä hahmolla tämän tarinan läpi asti, avautuu uusia hahmoja joilla voi myös pelata heidän tarinansa.

**World Tournament** **(Maailmanturnaus)**
Pelaaja pelaa Maailmanturnauksessa tekoälyllä ohjattua vastustajaa (COM) vastaan. ja voitettuaan turnauksen pelaaja saa rahaa

**Skills** **(Taidot)**
Skills-tilassa voidaan parantaa hahmon taitoja ja myös vaihtaa niitä toisten pelaajien kanssa. Tarkoituksena on kehittää hahmon taitoja äärimmilleen.

**Dueling** **(Kaksintaistelu)**
Dueling-tilassa on yksin- ja moninpelimahdollisuus. Yksinpelissä on mahdollista pelata tekoälyllä toimivia sarjan hahmoja vastaan ja moninpelissä taas jotain toista pelaajaa vastaan.

Pelattavat hahmot
-----------------

* Goku
* Goku (lapsi)
* Gohan (lapsi)
* Gohan (teini)
* Gohan (aikuinen)
* Goten
* Trunks (lapsi)
* Trunks (tulevaisuus)
* Krillin
* Yamcha
* Vegeta
* Tienshinhan
* Omega Shenron
* Piccolo
* Nappa
* Raditz
* Bardock
* Recoome
* Frieza
* Cooler
* kapteeni Ginyu
* Saibamen
* Cell
* Cell junior
* Androidi 16
* Androidi 17
* Androidi 18
* Dr.Gero
* Majin Buu
* Super Buu
* Kid Buu
* Hercule
* Videl
* Great Saiyaman
* Recoome
* Dabura
* Supreme Kai
* Gogeta
* Vegito
* Gotenks

Aiheesta muualla
----------------

* *Dragon Ball Z: Budokai 3* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Dragon Ball Z: Budokai 3* at IGN
* *Dragon Ball Z: Budokai 3* at Game Rankings
* *Dragon Ball Z: Budokai 3* at Dranet
* *Dragon Ball Z Budokai 3* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Georg Meerwein** (1932 Bickensohl am Kaiserstuhl – 25. joulukuuta 2016) oli saksalainen oboisti ja musiikkipedagogi.

Meerwein opiskeli alun perin protestanttista kirkkomusiikkia Karlsruhessa ja sitten oboensoittoa Freiburgin musiikkiyliopistossa. Hän toimi vuosina 1962–1996 ensimmäisenä oboistina ja englannintorvensoittajana Bambergin sinfoniaorkesterissa. Hän esiintyi myös solistina eri puolilla maailmaa vuosikymmenten ajan. Meerwein teki lukuisia radio- ja televisioesiintymisiä sekä muun muassa levytti Wolfgang Amadeus Mozartin Pianokvinteton (K. 452) Ingrid Haeblerin kanssa Philips Recordsille.

Meerwein vieraili professorina eri yliopistoissa Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa, esimerkiksi Universidade Federal da Bahiassa vuosina 1958–1961. Hän piti vuosina 1989–2009 mestarikursseja useissa Etelä-Amerikan maissa. Meerweinin johdolla opiskeli muiden muassa Albrecht Mayer.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Georg Meerwein G. Henle Verlag
2. ↑  Albrecht Mayer (Arkistoitu – Internet Archive) Berliner Philharmoniker


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Tapani Kärkönen.
**Tapani Kärkönen** (nimi alkuaan *Tahvo Kärkkäinen*; 24. syyskuuta 1833 Sulkava – 28. joulukuuta 1906 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tehtaantyömies, toimittaja, opettaja ja kirjastonhoitaja.

Torpparin poikana syntynyt Kärkönen lähti isänsä kanssa 1846 Saimaan kanavan rakennustyömaalle jossa hän työskenteli sitten 7 vuoden ajan. Krimin sodan aikoihin 1854–1858 hän palveli merisotaväessä. Ennen sotaväestä eroamistaan 1858 Kärkönen oli 1856–1858 tekemässä syvyysmittauksia Pyhä- ja Näsijärvellä. Tampereelle hän muutti pysyvästi 1858. Kärkönen työskenteli aluksi Viinikanojan varrella sijainneessa tiilitehtaassa mutta siirtyi pian pellavatehtaan palvelukseen. Hän alkoi pitää yhdessä erään ystävänsä kanssa lapsille sunnuntaikoulua ja vuonna 1868 hänestä tuli Tampereen kaupungin sunnuntaikoulun opettaja. Sunnuntaikoulu lakkautettiin vuonna 1887 mutta Kärkönen jatkoi opettajana sen tilalle perustetussa käsityöläiskoulussa. Vuonna 1873 Kärkönen ryhtyi hoitamaan Tampereen kaupungin lainakirjastoa ja tässä tehtävässä hän oli aina kuolinvuoteensa 1906 saakka. Kärkönen hoiti vuodesta 1891 alkaen myös kirjaston yhteydessä toiminutta lukusalia.

Kärkönen oli myös yksi Tampereen ensimmäisiä sanomalehtimiehiä. Hän aloitti uransa jo 1860-luvulla avustamalla Suometarta ja Sanomia Turusta-lehteä. Vuonna 1878 Kärkönen erosi pellavatehtaan palveluksesta ja siirtyi toimittajaksi vuonna 1866 perustettuun Tampereen Sanomat-lehteen. Vuonna 1881 hän siirtyi vastaperustetun Aamulehden palvelukseen. Hän toimi pääasiassa uutistoimittajana mutta hän kirjoitti myös kansansivistyksellisiä artikkeleita ja suomensi lehdessä julkaistua aineistoa. Kärkönen suomensi myös Karl Anton Wetterberghin nimimerkillä *Onkel Adam* kirjoittaman kirjan *Puulusikka* (Jalander, Tampere 1882).

Kärkönen toimi aktiivisesti suomalaisuusliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Hän oli mukana *Tampereen raittiusseuran* toiminnassa sen perustamisesta vuonna 1864 alkaen. Kärkösen tyttären Mimmin (1872–1937) puoliso oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisiin vaikuttajiin lukeutunut Juho Hellberg.

Lähteet
-------

* Aija Välilä: Tapani Kärkönen (1833–1906) (Koskesta voimaa -sivusto)
* Uutinen Kärkösen kuolemasta. Aamulehti 29.12.1906 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
* Sirkka Paikkala : Piirteitä sukunimistön kehittymisestä Tampereen seudulla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kyllikki Helpiö oli monen yhdistyksen perustaja ja kantava voima  25.9.2013. Akaan Seutu.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 13.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Project Gutenberg : Onkel Adamin teos Puulusikka Tapani Kärkösen suomentamana

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tiaina Baul "Junior" Seau** (19. tammikuuta 1969 San Diego, Kalifornia – 2. toukokuuta 2012 Oceanside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. NFL-urallaan hän edusti kolmea eri seuraa; San Diego Chargersia, Miami Dolphinsia ja New England Patriotsia. Seaun pelipaikka oli keskimmäinen tukimies.

Ura
---

Etelä-Kalifornian yliopistossa yliopistojalkapalloa pelannut Seau valittiin vuoden 1990 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, viidentenä pelaajana. Seaun varasi hänen kotikaupunkinsa joukkue San Diego Chargers, jonka fanien suosikiksi hän nousi nopeasti. Chargersissa Seau pelasi yhteensä 12 kautta, jonka jälkeen hänet hankittiin mantereen toiselle laidalle, Miami Dolphinsin joukkueeseen. Pelattuaan kolme kautta Dolphinsissa, Seau päätti lopettaa uransa.

Seau päätti palata NFL-kentille vain neljä päivää lopettamispäätöksensä jälkeen, tehden sopimuksen New England Patriotsin kanssa. Pelattuaan neljä kautta Patriotsissa, Seau ilmaisi jälleen halunsa lopettaa, vaikka hän ei ikinä jättänytkään virallista lopettamisilmoitusta.

Seau valittiin urallaan 12 kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2015.

Kuolema
-------

Seau löytyi 2. toukokuuta 2012 kuolleena asunnostaan. Poliisit epäilevät hänen tehneen itsemurhan.

Lähteet
-------

1. ↑  Junior Seau dies at 43 ESPN.com (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Pharrell Williamsin taustatanssijoita twerkkaamassa konsertissa kesällä 2015.
Nainen twerkkaamassa
**Twerkkaus** eli **twerking** on seksuaalisesti provosoiva tanssityyli, jota tanssitaan erityisesti hip-hop-musiikin tahtiin. Twerkkauksessa työnnellään takapuolta ja lantiota edestakaisin matalassa kyykkyasennossa. Twerkkaus tuli valtayleisön tietoisuuteen poplaulaja Miley Cyrusin esiintymisestä MTV Video Music Awards -gaalassa elokuussa 2013.

Sana *twerk* on otettu muun muassa Oxford English Dictionaryyn, arvovaltaiseen englannin kielen sanakirjaan. Sanakirjan mukaan se esiintyy jotakuinkin nykymerkityksessään tiettävästi ensimmäisen kerran neworleansilaisen rapmuusikon DJ Jubileen vuonna 1993 julkaistussa kappaleessa "Jubilee All". Muissa merkityksissä *twerk*-sana on ollut olemassa jo 1800-luvun alkupuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  twerk, v. *Oxford English Dictionary*. Oxford University Press. Viitattu 6.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Twerk dates back to 1820, says Oxford English Dictionary *BBC News*.  25.6.2015. Viitattu 6.11.2019. (englanniksi)
ABC Hirvaskangas on suuri huoltoasema Äänekosken Hirvaskankaalla, valtatie 4:n ja kantatie 69:n risteyksessä.
**Hirvaskangas** on tilastollinen taajama Uuraisilla ja pieneltä osin Äänekoskella, Keski-Suomen maakunnassa, noin kymmenen kilometriä Äänekosken keskustasta etelään. 

Valtatie 4 kulkee Hirvaskankaan läpi, ja sieltä alkaa Suonenjoelle johtava kantatie 69. Päivittäin näitä väyliä pitkin Hirvaskankaan lävitse kulkee noin 11 000 ajoneuvoa. Kylässä sijaitsee ABC-, Shell- ja Teboil-huoltoasemat sekä Spektri-kauppakeskus.

Kylä rajoittuu idässä Koivistonkylään, pohjoisessa Honkolaan ja etelä-länsisuunnassa Uuraisten kunnanrajaan.*lähde?* Aivan liikennemyymälän vieressä sijaitsee Hirvaskylän asuinalue kouluineen sekä uuskarismaattinen Elävät kivet -vapaaseurakunta.

Suomen huutokauppakeisari -ohjelmassa esiintyvän Aki Palsanmäen huutokauppa sijaitsee Hirvaskankaalla. Huutokauppa rajoittuu kuitenkin täpärästi Äänekosken kuntarajan ulkopuolelle Uuraisten Kangashäkkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Noutopoytä | ABC Hirvaskangas Äänekoski | Asemat | FI *ABC-asemat*. Viitattu 2.7.2021.
2. ↑  HelmiSimpukka Äänekoski Hirvaskangas | Teiden parasta ruokaa *HelmiSimpukka*. Viitattu 2.7.2021.
3. ↑  Huutokauppa Palsanmäki *Huutokauppa Palsanmäki*. Viitattu 2.7.2021.
4. ↑  Palsanmäkien huutokaupat peruttu: "Viime viikolla myytiin kaksi paitaa, 16 euroa kappale" *Yle Uutiset*. Viitattu 2.7.2021.
Merguez
**Merguez** (/merˈgez/) ent. "**markiisimakkara**" on jauhetusta lampaan-, vuohen- tai naudanlihasta tai niiden sekoituksesta valmistettu punertava, voimakkaasti maustettu pohjoisafrikkalainen makkara, joka on levinnyt Ranskan kautta myös Eurooppaan. 

Makkaran nimitys juontaa juurensa makkaraa tarkoittavasta arab. مرقاز‎ *mirqāz*-sanasta.

Merguez-massaan lisätään jokaisella alueella omia mausteita, esimerkiksi sumakkia, paprikajauhetta, cayennepippuria tai harissaa. Merguez-makkaraa käytetään perinteisesti tuoreena, ja sitä syödään grillattuna tai kuskusin kera. Tunisiassa merguezia kuivataan auringossa, minkä jälkeen sitä käytetään tajine-ruokien maustamiseen.

Lähteet
-------

* Davidson, Alan, "Merguez", *Oxford Companion to Food* (1999), s. 497. ISBN 0192115790

### Viitteet

1. ↑  Raholan syötäviä sanoja – Makkara (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Raholan syötäviä sanoja – Sumakki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merguez**.
* Merguez recipe (englanniksi)
**Aawastock** on Ylitorniolla Aavasaksan vaaralla järjestettävä rockfestivaali. Festivaali järjestettiin Aavasaksan Kruununpuiston luonnonsuojelualueella 8.–9.7.2022. Tapahtumaa on aiemmin järjestetty vuosina 2002−2007 ja 2009. Päälavana toimii Kruununnäyttämö ja toinen lava on sijoitettu Keisarinmajan pihalle.

Vuonna 2022 Aawastockissa esiintyvät muun muassa Arppa, Litku Klemetti, Samae Koskinen, Risto, Absoluuttinen Nollapiste, Lyyti, SUAD ja Joose Keskitalo & Mystic Revelation of Teppo Repo.

Vuonna 2007 Aawastock järjestettiin 21.–22. heinäkuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Jukka Poika & Tiskipekka, Gommi ja Pommi, Absoluuttinen Nollapiste, Amoc, Laakso, Viikate, Maj Karma, Morley ja Stalingrad Cowgirls.*lähde?*

Vuonna 2008 Aawastock vietti välivuoden palaten uudelleen juhannuksena 2009. Taloudellisen tilanteen kiristymisestä johtuen tapahtuma ei kuitenkaan saanut jatkoa vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Info *aawastock.fi*. Viitattu 3.6.2022.
2. ↑  Ohjelma *aawastock.fi*. Viitattu 3.6.2022.
3. ↑  Aawastock järjestetään välivuoden jälkeen *Yle Uutiset*.  20.12.2008. Viitattu 30.6.2017.
4. ↑  Aawastockin ohjelma julki *Sue*.  25.5.2009. Viitattu 30.6.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Aawastock ei soi ensi kesänä *Yle Uutiset*.  31.3.2010. Viitattu 30.6.2017.
Transistoriradio sisältä
**Radiovastaanotin** on laite, jolla otetaan vastaan radiolähetyksiä. Radiovastaanotin ottaa vastaan radiolähettimen radioaaltoja ja muuttaa ne havaittavaan muotoon. Laite, jossa on sekä radiolähetin että radiovastaanotin, on lähetin-vastaanotin.

Radiovastaanottimen ensimmäinen osa on antenni, joka siirtää vapaassa tilassa olevan radioaallon johtoon. Virityspiiri ja suodattimet erottavat halutun, oikean taajuisen signaalin muista signaaleista, jotka se vaimentaa. Signaalia yleensä vahvistetaan ensin esivahvistimella ja sen jälkeen muilla vahvistimilla. Nykyaikaisten transistoriradioiden vahvistimet perustuvat transistoreihin. 

Sekoitusasteessa signaalin taajuus muutetaan suuremmaksi (lähetys) tai pienemmäksi (vastaanotto). Laitteessa oleva oskillaattori kehittää kantoaallon, joka on sinimuotoisesti vaihteleva signaali. Oskillaattorin avulla tasavirtalähteen energiasta saadaan sekoitusasteen tarvitsema suurtaajuinen signaali.

Lähettimessä kantoaaltoon liitetään lähetettävä signaali moduloimalla kantoaaltoa niin, että vastaanotin voi tämän muutoksen havaita vastaanotetussa lähetteessä. Käytössä on analogisia ja digitaalisia modulaatiotapoja. Tietoa sisältävä moduloiva - yleensä matalataajuinen - signaali, esimerkiksi puhe tai musiikki, on nimeltään kantataajuussignaali. Vastaanottimessa kantataajuussignaali erotetaan taas kantoaallosta sekoitusasteessa ja vastaanottimen elektroniikka muuntaa vaihtelevan jännitteen merkitykselliseksi tiedoksi tai aistikokemukseksi.

Erilaisia radiovastaanottimia
-----------------------------

* Kidekone – yksinkertainen radiovastaanotiin
* Putkiradio – vastaanotin, joka käyttää toimintaansa elektroniputkea
* Transistoriradio – vastaanotin, joka käyttää toimintaansa transistoria
* Skanneriradio – laite, joka pystyy selaamaan radiotaajuuksia automaattisesti
* Matkaradio – liikuteltava radiovastaanotin
* Kenttäradio – sodankäynnin vaatimusten mukainen siirrettävä radiolaite
* Maailmanradio – laite, jolla voidaan kuunnella lähetyksiä tavallista radiota laajemmalta taajuusalueelta
* Liikennevastaanotin – vielä maailmanradiotakin monipuolisempi laite

Suomalaisia radiovastaanottimien valmistajia/merkkejä
-----------------------------------------------------

* Asa Radio
* Helvar
* Salora

Lähteet
-------

* Lehto, Arto: *Radioaaltojen maailma*. Otatieto, 2006. ISBN 951-672-350-0.

### Viitteet

1. ↑  Lehto 2006, s. 121.
2. ↑  Lehto 2006, s. 124.
3. ↑  Lehto 2006, s. 125.
4. ↑  Lehto 2006, s. 127.
5. ↑  Lehto 2006, s. 126.
6. ↑  Lehto 2006, s. 129.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Radiovastaanotin** Wikimedia Commonsissa