recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pedro Paez, ajankohta tuntematon.
**Pedro Páez Xaramillo** (1564 Olmeda, Espanja – 20. toukokuuta 1622 Gorgora, Etiopia) oli espanjalainen jesuiittapappi, joka toimi lähetystyössä Etiopiassa.

Páez liittyi jesuiittajärjestöön vuonna 1582 ja matkusti vuonna 1588 Intian Goaan. Hän oli ensimmäisen kerran matkalla Etiopiaan jo vuonna 1589, mutta jäi turkkilaisten merirosvojen vangiksi ja joutui elämään orjuudessa vuoteen 1596, minkä jälkeen hän palasi Goaan. Etiopiaan hän pääsi lopulta vuonna 1603. Páez opetteli kahta paikallisista kielistä, käänsi katekismuksen sekä kirjoitti teoksen Etiopian historiasta ja tutkielman Etiopian kirkon "virheellisistä" opeista. Hän onnistuikin käännyttämään joitain etiopialaisia katolisuuteen.

Páez jäljitti vuonna 1618 Sinisen-Niilin alkulähteeksi Tanajärven. Jo muinaiset egyptiläiset olivat mahdollisesti tienneet Sinisen-Niilin alkavan Tanajärvestä, mutta Páez löysi joen alkukohdan uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pedro Páez (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 17.5.2022.
2. ↑  Nile River: Study and exploration (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 17.5.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Zuhair Mohsen** (arabiaksi: زهير محسن, tai *Zuhayr Muħsin*, *Zahir Muhsein*) (1936, Tulkarm –1979) oli palestiinalainen PLO:hon kuuluvan, Syyrian valvoman baathilaisen al-Saikan johtaja 1971–1979. Mohsen oli pakolaisena Jordaniassa, jossa hän toimi Baath-puolueessa. Mohsen nousi siihen asemaan, kun Syyrian puolustusministeri Hafiz al-Assadista tuli Syyrian presidentti. Hän oli tukenut tätä aiempaa Salah Jadidin hallintoa vastaan.

Haastattelu
-----------

Zuhair Mohsen sanoi vuonna 1977 hollantilaisen Trouw-lehden haastattelussa: 

> »Palestiinan kansaa ei ole olemassa. Palestiinalaisvaltion perustaminen aiheuttaisi sen että taistelu Israelia vastaan jatkuisi meidän arabien yhtenäisyyden vuoksi. Todellisuudessa nykyisin ei ole mitään eroa jordanialaisen, palestiinalaisten, syyrialaisten, libanonilaisten välillä. Nykyisin puhutaan Palestiinan kansasta vain poliittisista ja taktisista syistä, koska arabien kansalliset edut vaativat erillisen "Palestiinan kansan" olemassaoloa vastauksena sionismiin.
> 
> Taktisista syistä Jordania, joka on suvereeni valtio määriteltyine rajoineen, ei voi esittää vaatimuksia Haifan ja Jaffan suhteen, kun taas palestiinalaisena voin epäilemättä vaatia Haifaa, Jaffaa, Beersebaa ja Jerusalemia. Sillä hetkellä kun vaadimme oikeutta koko Palestiinaan tapahtuu saman tien Palestiinan ja Jordanian yhdistyminen.» 
> 
> 

Vaikka tämä rikkoi PLO:n peruskirjaa vastaan, joka vahvistaa Palestiinan kansan olemassaolon ja sen oikeuden kansana, se oli linjassa al-Saikan syyrialais-baathilaisen ideologian kanssa.

Osuus joukkomurhassa
--------------------

Vuonna 1976 Mohsenia arvosteltiin siitä, että hän johti arabijoukkoja, jotka hyökkäsivät Libanonin kristittyjen kaupunkiin Damouriin ja seurauksena oli satojen kristittyjen joukkomurha, joka tunnetaan nimellä Damourin joukkomurha. Independentin toimittajan Robert Fiskin mukaan sen takana oli PLO:n ja Fatahin päällikkö, eversti Abu Musa, josta myöhemmin tuli Jasser Arafatin kiistakumppani. 

Mossadin väitetään ampuneen Mohsenin 15. heinäkuuta 1979 cannesilaisen kasinon edessä Ranskan Rivieralla, mutta on mahdollista, että murhan takana olisi ollut Irakin turvallisuuspoliisi tai joku läntinen tiedustelupalvelu tai Abu Nidalin järjestö. Zuhair Mohsen haudattiin Beirutiin. Hautajaisiin osallistuivat muun muassa Syyrian presidentti Hafiz al-Assad ja PLO:n johtaja Jasser Arafat. 

Mohsenin murhan jälkeen al-Saikan merkitys väheni, ja Syyria ryhtyi yhteistyöhön muiden palestiinalaisliikkeiden kanssa, kuten PFLP-GC:n ja Fatah al-Intifadan.

Lähteet
-------

1. ↑  موسوعة النخبة الفلسطينية (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  زهير محسن


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
John ja Carl Ducander 1890-luvulla.
**Carl Nils Ducander** (22. huhtikuuta 1858 Kristianstad, Ruotsi – 5. toukokuuta 1943 Helsinki) oli ruotsalais-suomalainen tallimestari, ratsastuksenopettaja ja sirkuksenjohtaja.

Skånesta kotoisin ollut Carl Ducander suoritti asevelvollisuutensa Svean tykistörykmentissä ja sen jälkeen hän toimi samassa rykmentissä urheiluneuvojana sekä ratsastuksen, miekkailun ja voimistelun opettajana. Carl Ducander muutti Suomeen vuonna 1890 ja työskenteli lyhyen aikaa Turun ratsastuskoulussa, ennen kuin muutti Helsinkiin. Hänen johtamansa vuonna 1892 perustettu Helsingin ratsastusopisto menestyi muutaman vuoden, mutta vuosikymmenen lopulla polkupyöräilyn suosio alkoi vähentää ratsastuksen harrastusta.

Carl Ducander perusti veljensä Johnin kanssa Suomeen maan ensimmäisen sirkusseurueen vuonna 1895. Seurueella oli oma teltta, rotuhevosia enimmillään yli 30 ja esiintyjiä 70. Sirkusnäytökset aloitettiin maaseudulla, ennen kuin ryhdyttiin valloittamaan pääkaupunkia ja kilpailemaan muissa pohjoismaissa kansainvälisten sirkusyritysten kanssa. Suomen ulkopuolella Circus Ducander esiintyi ainakin Tallinnassa, mutta toiminta päättyi vararikkoon Kööpenhaminassa vuonna 1899.

Tämän jälkeen Ducander työskenteli Helsingissä ratsastuksenopettajana ja järjesti säännöllisesti sirkusesityksiä, kunnes toimipaikkana käytetty Siltasaaren maneesi sai käyttökiellon. Toimittuaan lyhyen aikaa Pietarin Noveau Cirquen johtajana Ducander palasi Helsinkiin, jonne oli valmistunut uusi Hippodrom (nykyisen Töölön kisahallin paikalle) vuonna 1910. Siellä Ducander johti vuodesta 1916 alkaen ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusnäytäntöjä vuoteen 1930 saakka. Hän lahjoitti tämän jälkeen ratsunsa vuonna 1911 perustetulle Suomen Kenttäratsastusseuralle, jonka kunniajäsen hän oli.

Carl Ducanderin pojanpoika oli säveltäjä-toimittaja Sten Ducander alias Ensio Kosta.

Lähteet
-------

* Hirn, Sven: / Ducander, Carl (1858–1943). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.9.2010. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

1. 1 2 3  Johtaja C. Ducander 80-vuotias, Helsingin Sanomat, 22.04.1938, nro 107, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
**Medalen** on järvi Getassa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 14,5 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 29 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Medalenin pituus lounaasta koilliseen on noin kilometrin. Järvi on kapea, saareton ja suorantainen. Valuma-alueella on peltomaata. Medaleniin virtaa laskuoja idästä Byträskistä, Medalenista virtaa laskuoja länteen Olofsnäs träskiin, joka laskee mereen. Byträskin ja Medalenin välisen kannaksen leveys on 200–300 metriä, Olofsnäs träskin ja Medalenin välinen kannas on hieman leveämpi.

Medalen (82.A40.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.040A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Medalen on alueen 82.040A toiseksi pienin makean veden allas. Alueeseen kuuluu sen ohella Olofsnäs träsk, Bolstaholmsträsket, Byträsk ja Backansviken.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Medalen, vakavesi, Geta
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 7.6.2021.
3. ↑  Medalen. Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
4. ↑  Ahvenanmaalla (82.040A). Järviwiki. Viitattu 7.6.2021.
Blackburn vuonna 2016
**Tyler Jordon Blackburn** (s. 12. lokakuuta 1986 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Caleb Riversinä nuorten draamasarjassa *Valehtelevat viettelijät*. Hän oli aluksi sarjassa vierailijana, mutta kolmannella tuotantokaudella Caleb on jo vakiohahmo. Lisäksi hän esiintyi sarjan spin-offissa *Ravenswoodissa*. Blackburn näytteli myös Iania *Päivien viemää* -sarjassa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  'Pretty Little Liars': Tyler Blackburn Promoted to Series Regular (Exclusive)  2012. Hollywood Reporter. Viitattu 19.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Tyler Blackburn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pietarsaaren rata kuvattuna seututien 749 sillalta vuonna 2010, ennen radan sähköistystä.
**Pietarsaaren rata** on Suomen rataverkon osuus Pohjanmaan radalla Pedersören kunnassa sijaitsevalta Pännäisten rautatieasemalta Pietarsaareen ja edelleen Alholmaan. Rataosan pituus on 14 kilometriä, se on yksiraiteinen, sähköistetty, ja sillä on ainoastaan tavaraliikennettä. Rata avattiin liikenteelle vuonna 1887.

Parannustyöt ja sähköistys
--------------------------

Ratahallintokeskus uusi 2006–2007 radan päällysrakenteen väliltä Pännäisten rautatieasema – Luodontien tasoristeys (yhteensä 12 km). Puiset ratapölkyt vaihdettiin tällöin betonisiin, kiskotus uusittiin ja lyhytkiskoraide korvattiin yhteenhitsatulla raiteella. Työn yhteydessä myös levennettiin ratapengertä, uusittiin huonokuntoisia ojarumpuja ja parannettiin tasoristeyksiä. Työn kustannukset olivat noin viisi miljoonaa euroa.

Rataosuuden sähköistämisestä päätettiin vuonna 2014. Rakennustyöt aloitettiin syksyllä 2015. Sähköistämisen tavoitteena oli parantaa kustannustehokkuutta ja vähentää päästöjä. Hanke valmistui huhtikuussa 2017.

Pännäisiin valmistui kolmioraide helmikuussa 2019, minkä jälkeen etelästä tulevien junien ei enää tarvitse käydä Kokkolassa kääntymässä, vaan ne voivat ajaa suoraan Pietarsaareen. Kolmioraiteen rakentaminen aloitettiin syksyllä 2017 ja uutta rataa rataa rakennettiin noin kilometrin verran. Ratahanke maksoi noin 5,6 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zetterberg, Seppo: *Yhteisellä matkalla. VR 150 vuotta*, s. 45. Helsinki: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-34742-3.
2. ↑  Pietarsaari – Pännäinen -rataosuus sähköistetään *kp24.fi*.  29.8.2014. Keskipohjanmaa. Viitattu 15.10.2019. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Pännäinen–Pietarsaari rataosan sähköistys Väylävirasto. Viitattu 15.10.2019.
4. ↑  Pietarsaaren sähkörata vihittiin käyttöön – myös kantatielle korjaussuunnitelma? *kp24.fi*.  7.4.2017. Keskipohjanmaa. Viitattu 15.10.2019.
5. ↑  VIDEO: På spåret – första tåget på nya triangelbanan  25.2.2019. Österbottens Tidning. Viitattu 25.2.2019. (ruotsiksi)
6. ↑  Pännäisten kolmioraide Väylävirasto. Viitattu 15.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pietarsaaren rata** Wikimedia Commonsissa
**FaceTime** on Applen videopuheluohjelma. FaceTime vaatii iOS-laitteen, joka on julkaistu iPhone 4:n jälkeen (iPhone 4, iPod Touch 4. sukupolvi, iPad 2, Kolmannen sukupolven iPad, iPad mini) tai Mac-tietokoneen, jossa on Mac OS X 10.6.6 tai uudempi ja iSight kamera.
FaceTime toimii myös 3G-yhteydellä uusissa iPhone (4S ja 5) sekä iPad (3. sukupolvi) laitteissa. 
FaceTimella soittaminen on ilmaista, mutta tarvitsee data-yhteyden toimiakseen, joka voi olla maksullinen.
iPad 2 Facetime ei toimi 3G-dataliittymällä vaan vaatii Wi-Fi verkon toimiakseen*lähde?*.

Historia
--------

FaceTime esiteltiin 7. päivänä kesäkuuta Steve Jobsin WWDC 2010 -puheessa.
FaceTime Macille esiteltiin Back to the Mac -tapahtumassa 20. päivä lokakuuta, jolloin ohjelman beta-versio tuli ladattavaksi.
Ensimmäinen vakaa Mac-versio FaceTimesta tuli 24. helmikuuta Mac App Storeen. Maaliskuun 2. päivänä tuli FaceTime iPad 2 -laitteelle, jossa on etu- ja takakamerat FaceTimea varten.

Toteutus
--------

FaceTimella voi tehdä puhelun Macista Maciin, iOS-laitteesta iOS-laitteeseen, tai iOS-laitteesta Maciin. Edellisen sukupolven iPhone tai iPod Touch ei ole yhteensopiva FaceTimen kanssa. FaceTimea ei voi käyttää muilla kuin Applen laitteilla.
FaceTimea voi käyttää Jailbreakatulla laitteella 3G-verkon kanssa.
FaceTimen käyttöön vaaditaan molemmilta osapuolilta Apple ID.

Lähteet
-------

* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FaceTime** Wikimedia Commonsissa

* FaceTimen käyttöopas macOS:lle
**Tyks kirurginen sairaala** (ruots. *Åucs kirurgiska sjukhus*) on Turussa Mäntymäessä Turun kaupunginsairaalan ja terveyskeskuksen alueella sijaitseva sairaala. Sairaala kuuluu hallinnollisesti Turun yliopistolliseen keskussairaalaan. Sairaalaan on keskitetty Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin ortopedinen leikkaustoiminta. Sairaalassa toimivat seuraavat erikoissairaanhoidon palveluita tuottavat yksiköt:

|  |  |
| --- | --- |
| * Fysiatrian poliklinikka
* Leikkausosasto Kirurginen sairaala
* Ortopedian poliklinikka
* Ortopedian viikko-osasto (alaraaja)
* Ortopedian viikko-osasto (yläraaja)
 | * Reumaortopedia
* Selkäosasto ja poliklinikka
* Tekonivelosasto ja poliklinikka
* Tyks Kirurgisen sairaalan TKS-röntgen, os. 141
 |

Historia
--------

Kirurgisen sairaalan rakennustyöt alkoivat 1995 ja rakennus luovutettiin Turun kaupungille 27.3.1997. Sairaalan varsinainen toiminta alkoi 7.4.1997. Turun kaupungin toimintana sairaalassa hoidettiin tuolloin pienimuotoisesti useiden kirurgian suppeiden erikoisalojen potilaita.

Sairaanhoitopiiri osti kirurgisen sairaalan Turun kaupungilta vuonna 2003 12 milj. eurolla. Fuusion myötä sairaalan toiminta ja noin 250 Turun terveystoimen työntekijää, joukossa 32 lääkäriä, siirtyivät sairaanhoitopiirille ja Tyksille 1.1.2004 lukien.

Sairaalan tilakapasiteetti otettiin täyteen käyttöön jo ensimmäisenä toimintavuonna 2004 jonojen lyhentämiseksi. Hoitotakuu tuli Suomessa voimaan 1. maaliskuuta 2005. Ortopedian osuutta lisättiin siirtämällä kantasairaalan tekonivelkirurgia ja yleisortopedia ja Raision sairaalan ortopedia kirurgiseen sairaalaan.  Kantasairaalassa ja Raision sairaalassa vapautuneet leikkaussalitilat mahdollistivat Tyksin leikkaustoiminnan kokonaismäärän lisäämisen.

Tyksin Tules-toimialueen perustamisen jälkeen vuodesta 2013 kirurgisessa sairaalassa keskityttiin tuki- ja liikuntaelisairauksien hoitoon.

Kirurgisen sairaalan ortopedinen leikkaustoiminta on osa sairaanhoitopiirin tuki- ja liikuntaelinsairauksien huippuosaamisyksikköä Tyks ortoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tyks kirurgisen sairaalan osastot ja poliklinikat *vsshp.fi*.
2. 1 2  Kirurgisesta sairaalasta Tyksin Tules-sairaala *Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin tiedote*.  6.4.2017. Vsshp.fi.  [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Turun kirurgisen sairaalan yhdistyminen Tyksiin *Turun sanomien verkkoartikkeli*.  21.12.2003. Ts.fi.
4. ↑  Hoitotakuusäännökset tulivat voimaan 1.3.2005 *finlex.fi*.
5. ↑  Kirurgian toimiala rajussa muutoksessa - Sivu 4 *Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin tiedotuslehti Lasaretti 5/2003*. Vsshp.fi.  Arkistoitu 18.10.2020.
6. ↑  Tyks Orto on tuki- ja liikuntaelinsairauksien huippuosaamisyksikkö Vsshp.fi.
Pedro Pablo Abarca de Bolea Aranda
**Pedro Pablo Abarca de Bolea Aranda** (1718–1799) oli Arandan kreivi, valistusaatteista innoitusta saanut espanjalainen valtiomies, Kaarle III:n tavoitteiden edistäjä. Hän toteutti ollessaan 1766–1773 Kastilian neuvoston presidenttinä (merkitsee samaa kuin maansa Espanjan pääministerinä) useita uudistuksia kuten jesuiittojen häätämisen Espanjasta 1767. Uudelleen hän oli pääministerinä 1792–1793 ja välillä lähettiläänä Pariisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi tietosanakirja, osa 1 vuodelta1960, s. 917
2. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1199
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 1*, s. 621. Helsinki: Otava, 1960.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fabula** on sähkökirjojen lukemiseen tarkoitettu sovellus. Fabula perustettiin vuonna 2013 nimellä Fastr. Sovellus keskittyi aluksi nopeuslukemiseen. Sittemmin liikeidea muutettiin ja Fabula erikoistui jakelemaan sähkökirjoja asiakkaille kuukausimaksua vastaan. Fabula on perustettu ja kirjoilla Suomessa, mutta aloitti toimintansa Latvian markkinoilta. Suurin syy tähän oli, että perustajatiimissä oli pelkästään Latvialaisia. Fabula onnistui tuplaamaan sähkökirjamarkkinat Latviassa. 19. kesäkuuta 2015 Fabula keräsi 450 000 euroa sijoituksina muun muassa Suomesta, Ruotsista ja Yhdysvalloista. Tällä hetkellä Fabula tähtää Suomen ja Viron markkinoille. Sovelluksen voi ladata Android-kaupoista ja Applen sovelluskaupasta. Sovellus toimii 6 eri kielellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fastr – Startup Sauna *startupsauna.com*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Marija Odineca: Fabula doubles Latvian ebook market, raises €470k - ArcticStartup *arcticstartup.com*.  19.6.2015.  (englanniksi)
3. ↑  fabula (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Fabulan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Pedro Barreto (2018)

**Pedro Ricardo Barreto Jimeno** (s. 12. helmikuuta 1944 Lima) on perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 18. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Jaén en Peru o San Francisco Javierin apostoliseksi vikaariksi sekä Acufidan titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi José María Izuzquiza Herranz, jota avustivat Luis Armando Bambarén Gastelumendi ja Rino Passigato.

17. heinäkuuta 2004 Barreto Jimeno sai nimityksen Huancayon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 5. syyskuuta. Vuonna 2018 hänet ylennettiin kardinaaliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Pedro Ricardo Barreto Jimeno, S.J.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Lennoston vuonna 1942 käyttämä Fairey Albacore lentokone.
Lennoston vuonna 1943 käyttämä Fairey Swordfish lentokone.
Lennoston vuonna 1944 käyttämä Fairey Barracuda lentokone.
**841 Naval Air Squadron** (**841 NAS**) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus
--------

Laivue perustettiin 1. heinäkuuta 1942 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan ainoastaan kaksi Fairey Albacorea. Konevahvuus lisääntyi elokuussa neljään. Laivue palveli RAF:n osana, joten se siirrettiin 17. elokuuta Middle Wallopin lentotukikohtaan ja 23. elokuuta edelleen Manstoniin. Laivue suoritti kaikkiaan 99 yöllistä hyökkäystä vihollisen Kanaalin meriliikennettä ja E-veneitä vastaan.

Alkuvuodesta 1943 laivueen osastoja palveli Coltishallissa, Exeterissä ja Tangemeressä, josta siihen lopulta liitettiin 31. toukokuuta 823 laivue. Liitoksen jälkeen laivueella oli 16 Albacorea ja kolme Fairey Swordfishiä. Laivue lakkautettiin 1. joulukuuta Manstonissa, jolloin laivueen tehtävät ja kalusto siirrettiin Kanadan ilmavoimien 415 laivueelle.

Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda II:sta. Laivue siirtyi kuukauden lopulla RNAS Fearniin koulutukseen. Laivue liitettiin kesäkuussa 2. Laivaston torpedopommittajalennostoon RNAS Machrihanishissa. Laivue siirtyi elokuussa *HMS Formidablelle* kuudeksi päiväksi. Laivue siirtyi kuun lopulla RNAS Grimsetterin ja RNAS Machrihanishin kautta edelleen *HMS Implacablelle*, jonka mukana se suoritti lokakuussa iskuja Norjan rannikon kohteisiin. Laivue lakkautettiin 28. marraskuuta RNAS Hastonissa, kun se liitettiin 828 laivueeseen.

### Komentajat

* R L Williamson, DSC 1. heinäkuuta 1942 -
* L J Kiggell, DSC 15. lokakuuta 1942 -
* W F C Garthwaite, DSC 28. joulukuuta 1942 -
* S M P Walsh, DSC 2. heinäkuuta 1943 -
* R J Fisher 1. helmikuuta 1944 -
* E F L Montgomery 1. kesäkuuta 1944 -

Lähteet
-------

* Finnis Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant Ray & Cronin Dick: *Fleet Air Arm Aircraft, Units and Ships 1920 to 1939*. UK: An Air-Britain Publication, 1998. ISBN 0-85130-271-8. (englanniksi)
* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Polmar Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Wragg s. 171
2. ↑  Wragg s. 171-172
Mont Brouilly

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ranska, Auvergne-Rhône-Alpes |
| Vuoristo | 
Ranskan keskiylänkö |
| Korkeus merenpinnasta | 
484 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
46° 07′ P, 4° 39′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mont Brouilly** on vuori Ranskassa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Beaujolais’n historiallisessa maakunnassa. Se kuuluu Odenasin ja Saint-Lagerin kuntiin. Vuori on matala ja loivarinteinen vanha tulivuori ja sieltä on näkymä viereiseen Saônejoen laaksoon.

Viininviljely
-------------

Vuoren rinteillä on 300 hehtaaria viinitarhoja ja se on Beaujolais-viinin tärkeimpiä tuotantoalueita. Erityisesti Saint-Lagerin kunnassa tuotettavat Brouillyn ja Côte de Brouillyn vuosikertaviinit ovat tunnettuja. Vuoren huipulla on kävelypolun päässä Notre-Dame-des-Raisins’n kappeli, joka rakennettiin vuosina 1854 – 1857. Viiniviljelijät tekevät sinne vuosittain pyhiinvaelluksen 8. syyskuuta.

  

* Notre-Dame-des-RaisinsNotre-Dame-des-Raisins
* Côte de Brouillyn vuosikertaviiniäCôte de Brouillyn vuosikertaviiniä

Lähteet
-------

1. 1 2  Paris-Nice 2016
**Fabricio Raúl Jesús Oberto** (s. 21. maaliskuuta 1975 Córdoban maakunta) on argentiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi muun muassa Espanjan pääsarjassa ja NBA:ssa sekä edusti Argentiinan koripallomaajoukkuetta. Obertolla on myös Italian kansallisuus.

Ura
---

### Seurajoukkueissa

Oberto aloitti uransa vuonna 1993 Argentiinan pääsarjassa Asociación Deportiva Atenas -joukkueessa. Hän pelasi seurassa vuoteen 1998 asti ja siirtyi Kreikan pääsarjaan Olympiakosin joukkueeseen. Vuonna 2000 Oberto siirtyi Espanjan pääsarjaan, jossa pelasi kahdessa eri joukkueessa, Saski Baskoniassa ja Valencia BC:ssa.

Vuonna 2005 Oberto kirjoitti 7,5 miljoonan dollarin arvoisen kolmen vuoden sopimuksen NBA-seura San Antonio Spursin kanssa. Hän käytti seurassa maajoukkuepelinumeroaan 7. Obertosta tuli 31 vuoden ikäisenä Spursin historian vanhin tulokas.

Toisella kaudellaan Oberton rooli joukkueessa kasvoi. Hän teki 8. marraskuuta ottelussa Phoenix Sunsia vastaan 22 pistettä ja otti kymmenen levypalloa. Pudotuspeleissä Oberto teki kahdessa ensimmäisessä läntisen konferenssin finaalissa 14 pistettä. Kauden päätteeksi hän voitti NBA:n mestaruuden. Hän jatkoi seurassa vielä kaksi kautta.

Spurs vaihtoi Oberton Detroitiin Richard Jeffersonin hankinnassa. Pian Detroit laittoi Oberton siirtolistalle ja luopui oikeuksistaan häneen. Lopulta 11. elokuuta 2009 Oberto siirtyi Washington Wizardsiin.

### Maajoukkue

Oberto debtyoi Argentiinan maajoukkueessa vuonna 1995. Hän pelasi olympialaisissa vuosina 1996, 2004 ja 2008 voittaen kultaa vuonna 2004 ja pronssia 2008. Hän voitti hopeaa MM-kilpailuista vuonna 2002 ja pelasi myös vuosien 1998 ja 2006 turnauksissa. Tämän lisäksi hän pelasi Argentiinan nuorisomaajoukkueissa ja Amerikan-mestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Career *fabrioberto.com*.  Arkistoitu 21.4.2009. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
2. ↑  Fabricio Oberto *nba.com*. NBA. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
3. ↑  Spurs respond in OT after Duncan misses late FTs *ESPN*. ESPN Inc. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
4. ↑  Tony Mejia: Patience pays in Fab ride from Argentina to Europe to West finals *CBC Sports*.  25.5.2007. CBC. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
5. ↑  Spurs Complete Sweep to Capture Fourth NBA Title *nba.com*. NBA. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
6. ↑  Pistons Acquire Fabricio Oberto in Three-Team Trade with San Antonio and Milwaukee *nba.com*. NBA. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)
7. ↑  Wizards Sign Fabricio Oberto *nba.com*.  11.8.2009. NBA. Viitattu 19.10.2009.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* NBA:n profiili (englanniksi)

  

Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Sánchez |
5 Ginóbili |
6 Montecchia |
7 Oberto |
8 Herrmann |
9 Fernández |
10 Sconochini |
11 Scola |
12 Gutiérrez |
13 Nocioni |
14 Delfino |
15 Wolkowyski |
Valmentaja Magnano

Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2008
4 Scola |
5 Ginóbili |
6 González |
7 Oberto |
8 Prigioni |
9 Porta |
10 Delfino |
11 Quinteros |
12 L. Gutiérrez |
13 Nocioni |
14 J. P. Gutiérrez |
15 Kammerichs |
Valmentaja Hernández
**851 Naval Air Squadron** (**851 NAS**) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin lokakuussa 1943 MAC-alusyksiköksi. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945. Laivue perustettiin uudelleen osana Australian asevoimia 3. elokuuta 1954 ja se lakkautettiin 1984.

Palvelus
--------

Laivue perustettiin 1. lokakuuta 1943 Squantumissa torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan kaksitoista Avenger I -torpedopommittajaa. Se siirrettiin tammikuussa 1944 *HMS Shahille* Intian valtamerelle siirtymistä varten. Laivueeseen liitettiin Wildcat-lentue huhtikuussa ja elokuun aikana laivue hyökkäsi kolmea sukellusvenettä vastaan. Helmikuussa 1945 lentotukialus oli huollettavana Durbanissa, joten laivue siirrettiin maihin Stamford Hilliin ja sen hävittäjälentue lakkautettiin. Huhti-toukokuussa laivueen koneet iskivät Burman rannikkokohteisiin ja 15. toukokuuta Japanin keisarillisen laivaston risteilijää ja hävittäjää vastaan laivueen ollessa tilapäisesti sijoitettuna *HMS Emperorille*. Japanin antauduttua laivue palasi *HMS Shahin* mukana Britteinsaarille, jossa se lakkautettiin 7. lokakuuta Gourockissa.

Laivueen numero siirrettiin sodan jälkeen Australian laivastolle ja laivue perustettiin uudelleen sukellusveneentorjuntakoulutuslaivueena Nowrassa 3. elokuuta 1954 kalustonaan Firefly AS.6 -koneet. Laivue kuitenkin lakkautettiin jo 13. tammikuuta 1958.

Australian laivasto perusti laivueen uudelleen 2. syyskuuta 1968 sekalaivueena, jonka tehtäviin kuuluivat sukellusveneidentorjuntakoulutus, laivaston huolto, VIP kuljetukset ja yhteyslennot. Laivueen kalustona oli Tracker, C-47 ja HS.748 -koneita. Yhdysvaltain laivaston mukainen merkintä VC-851 otettiin käyttöön 1969. Vuodesta 1974 alkaen laivue lähetti osaston Broomeen rannikko- ja kalastuksen valvontaan. Lentokonesuojan tulipalon jälkeen laivue varustettiin S-2G Tracker -konein ja helmikuussa 1981 laivue aloitti öljynporauslauttojen suojauksen Bassinsalmessa. Laivueeseen liitettiin 2. heinäkuuta 1982 VC-816 ja se jatkoi palvelustaan kalustonaan kuusi S-2G Tracker ja kaksi HS.748-konetta. Laivue lakkautettiin 31. elokuuta 1984.

Päälliköt
---------

Laivueenpäällikköinä olivat:

* Tuke, A. M. 1. lokakuuta 1943 –
* Fuller, M. T. 15. syyskuuta 1944 – 7. lokakuuta 1945
* Johns, D. C. 3. elokuuta 1954 –
* Scott, D. F. C. 3. elokuuta 1956 –
* Wade-Brown, J. M. 12. elokuuta 1957 – 13. tammikuuta 1958
* Lea, R. R. M. 2. syyskuuta 1968 –
* Findlay, H. C. D. 20. huhtikuuta 1970 –

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **851 Naval Air Squadron**.
* Finnis, Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg, David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Sturtivant, Ray & Ballance, Theo: *The Squadrons of the Fleet Air Arm*. Tornbridge, Kent: An Air-Britain Publication, 1994. ISBN 0-85130-223-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 285
2. ↑  s. 286
**Pellonvarauslaki** oli Suomessa toteutettu maatalouden ylituotannon leikkaamiseen tähtäävä vuonna 1969 voimaan tullut laki. Lain johdosta maatilan omistaja saattoi tehdä valtion kanssa *pellonvaraussopimuksen*, jossa hän sitoutui jättämään pellot viljelemättä. Vastineeksi omistaja sai sopimusaikana rahallisen korvauksen, joka maksettiin neljännesvuosittain. Sopimus oli tehtävä tilan koko peltoalasta, kolmeksi vuodeksi kerrallaan.

Tilanomistajalla oli myös mahdollisuus metsittää sopimukseen kuuluva peltoala, jolloin hän sai lisäkorvauksen. Metsityskorvaus oli yhtä suuri kuin pellonvarauskorvaus. Metsitys nosti pellonvaraussopimuksen kestoajan 15 vuodeksi.

Pellonvaraustiloja kutsuttiin yleisesti nimellä *pakettipellot*, ja lakia *peltopakettijärjestelmäksi*. Peltojen jättäminen viljelemättä vaikutti maaseudun väestön mielialoihin; maatalous ja viljely koettiin perinteisenä elämäntapana, josta luopuminen oli henkisesti vaikeaa.

Pellonvarausjärjestelmä korvattiin eläkejärjestelmillä kehittämällä 1970-luvulla maatalouden sukupolvenvaihto- ja luopumiseläkkeet.

Peltoa sai kuitenkin käyttää perunan ja kasvitarhatuotteiden tuotantoon omalle perheelle ja rehun tuottamiseen omille eläimille, hevosille, poroille ja vuohille, tietyin edellytyksin myös lampaille.

Uusia sopimuksia ei tehty enää vuoden 1974 jälkeen.

Lähteet
-------

* Laki pellon käytön rajoittamisesta *Finlex. Valtion säädöstietopankki*.  1969. Edita. Viitattu 4.8.2007.
* *Työryhmämuistio 2005:15. Peltoviljelyn tulevaisuuden linjaukset Suomessa*. MMM Maa- ja metsätalousministeriö, 2005. ISBN 952-453-245-X.  Julkaistu myös internetissä.
* Aleksi Pulkkinen: Agraari-Suomesta urbaani-Suomeen – 1960-ja 1970-lukujen murros  2.9.2004. University of Jyväskylä, Institute for Educational Research, Peda.net. Viitattu 4.8.2007.

### Viitteet

1. 1 2  Pellonvarauslaki (1969)
2. ↑  Pulkkinen (2004)
3. ↑  MMM (2005) s. 7
4. 1 2  Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 633
**Georg Adolf** (**G. A.**) **Strömberg** (6. syyskuuta 1823 Helsinki – 31. tammikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja insinööri, joka toimi Suomen valtion rautateiden ensimmäisenä pääjohtajana vuosina 1862–1903. Tuona aikana rakennettiin lähes koko Suomen rataverkko.

Nuoruus
-------

Strömbergin vanhemmat olivat tunnettuun kauppiassukuun kuulunut Helsingin oikeuspormestari ja laamanni Johan Adolf Strömberg sekä Antoinette Agricola. Hän kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1838–1844 ja palveli sitten ensin vänrikkinä 6. kevyessä tykistöpatteristossa 1844–1847 ja vuodesta 1847 lähtien luutnanttina sotilaallisesti järjestetyssä tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnassa (joka oli osa Tie- ja vesikulkulaitosten johtokuntaa). Strömberg ylennettiin 1857 kapteeniksi ja 1861 everstiluutnantiksi.

Ura Rautatiehallituksessa
-------------------------

Vuonna 1849 Strömberg sai määräyksen tutkia mahdollisuutta rakentaa rautatie Helsingistä eteläiseen Hämeeseen. Kun päätös Helsingin ja Hämeenlinnan välisen radan rakentamisesta tehtiin, hänet nimitettiin 1858 rakennustyötä johtaneen Knut Stjernvallin apulaiseksi. Tämän Suomen ensimmäisen rautatien valmistuttua maaliskuussa 1862 Strömberg nimettiin sen vt. päälliköksi. Hänen virkansa vakinaistettiin vuonna 1871. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen alaisena rautatiepäällikkönä hän sai johdettavakseen myös Suomen muut ratayhteydet sitä mukaa kun ne valmistuivat, tosin viraston johtosääntö ei jättänyt rautatiepäällikölle paljoakaan itsenäistä toimivaltaa. Strömberg oli myös Riihimäen-Pietarin ratarakennuksen piiri-insinöörinä 1868–1870.

Rautatiepäällikön kansliasta muodostettiin vuonna 1877 itsenäinen virasto, Rautatiehallitus, ja Strömberg nimitettiin sen ensimmäiseksi pääjohtajaksi. Hän oli tiettävästi pidetty valtion rautateiden henkilökunnan keskuudessa. Strömbergin koko nelikymmenvuotisen johtajakauden aikana Suomeen rakennettiin 3 000 kilometriä rautateitä ja kalusto modernisoitui suuresti. Hän jäi eläkkeelle vasta 80-vuotiaana, minkä jälkeen rautatiehallituksen johto venäläistettiin osana sortovuosien yhtenäistämispolitiikkaa. Strömberg sai 1872 valtioneuvoksen ja 1886 todellisen valtioneuvoksen arvonimen. Hän oli vuodesta 1874 Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Strömberg osallistui vuonna 1873 Rautatievirkamiesliiton perustavaan kokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raimo Savolainen: / Strömberg, Georg Adolf (1823 - 1906) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Kunnianosotuksia kenraalitirehtöörille hänen erotessaan 30.6.1903.  *Rautatie*, 20.07.1903, nro 13-14, s. 4-6. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.10.2015.
3. ↑  *Suomen Valtionrautatiet 1862–1912 Historiallis-teknillis-taloudellinen kertomus 2*, s. 341-342. Suomen Valtionrautatiet, 1916.
4. ↑  Toimintaa vuodesta 1873 (Arkistoitu – Internet Archive) Rautatievirkamiesliitto. Viitattu 5.8.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Midwinter** on Maelstrom Gamesin kehittämä ja Rainbird Softwaren julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna 1989 Atari ST:lle ja seuraavana vuonna Amigalle ja DOS:lle.

Pelille julkaistiin myös seuraaja *Midwinter II: Flames of Freedom*.

Pelaaminen
----------

Peli liikutaan lumen peittämällä saarella, joka oli pelin julkaisuaikaan huomattavan suuri.
Peli sijoittuu post-apokalyptiseen maailmaan, jossa Maa on ydintalvessa meteoriitin putoamisen seurauksena. Pelaajan tehtävänä on estää aseistautuneiden joukkojen invaasio.
Peli yhdistää strategiaa ja toimintaa, jossa pelaaja kontrolloi värvättyjä henkilöitä. Maastolla ja siinä liikkumisella on tärkeä osa pelissä: monista paikoista ei voi kulkea ja pelaajan on suunniteltava etenemistä suksilla ja moottoroiduilla välineillä.
Peli oli askel avoimen pelimaailman pelien kehityksessä.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut *CU Amiga* -lehden arvostelussa arvosanaksi 96 %.

Peli on saanut *Amiga Format* -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.

Mikrobitin Niko Nirvi antoi pelin Atari ST -versiolle 92 pistettä sadasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuonna 1989 tehty unohdettu Amiga-klassikko saa uusioversion *tilt.fi*.  9.1.2014. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Midwinter Amiga *openretro.org*. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Richard Moss: Roam free: A history of open-world gaming  25.3.2017. Ars Technica. Viitattu 12.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Midwinter review Amiga Magazine Rack. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
5. ↑  Midwinter review Amiga Magazine Rack. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
6. ↑  Mikrobitti 5/1990, sivu 45

Aiheesta muualla
----------------

* *Midwinter* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Midwinter* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
**Carl Edvard Aspelund** (30. lokakuuta 1816 Kuopio – 24. maaliskuuta 1902 Mäntsälä) oli suomalainen kirkkoherra ja päätoimittaja.

Aspelundin vanhemmat olivat Kuopion läänin lääninrahastonhoitaja, asessori Gustaf Adolf Aspelund (1783–1872) ja Katarina Charlotta Forstén. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Aspelund valmistui Keisarillisesta Aleksanterin-yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1847. Riemumaisteri Aspelundista tuli vuonna 1897.

Aspelund toimi yliopiston voimistelulaitoksen yliopettajan apulaisena, Porvoon tuomiokapitulin vt. amanuenssina 1844 ja Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1847. Papiksi vihkimisen jälkeen Aspelund oli pappina Kuopiossa, Tohmajärvellä, Kiteellä, Viipurissa, Viaporissa, Porvoossa, Kiteellä ja Pietarissa. Hänestä tuli Tallinnan ruotsalais-suomalaisen S:t Mikaelin seurakunnan kirkkoherra 1853 ja hän toimi samalla divisioonansaarnaajana laivastossa, Aspelund jäi virkavapaalle 1858 ja sai eron kirkkoherran virasta 1859. Hän oli sitten *Suomen Julkisia Sanomia* -lehden päätoimittajana 1858–1865 ja toimi Helsingin lääninvankilan saarnaajana vuodesta 1861. Viimeksi Aspelund oli Mäntsälän kirkkoherrana vuodesta 1864 alkaen kunnes hän jäi virkavapaalle vanhuuden takia vuonna 1895. Aspelund sai rovastin arvon 1889.

Aspelund oli naimisissa 1858–1866 Johanna Maria Caloniuksen (k. 1866) kanssa ja vuodesta 1875 Berta Sofia Sjögrenin (k. 1906) kanssa. Hänen poikansa Gustaf Werner Aspelund (1864–1936) toimi Tampereen kaupunginviskaalina.

Teoksia
-------

Nimellä *C. E. Aspelund*:

* *Allhelgondag : profpredikan i Helsinge 18 3/11 89*. Helsingfors 1889
* *Sommarminnen från Kuopios omnejder jemte kanal- och sjöresan ifrån Wiborg till Kuopio : särdeles de reslustige till fromma*. Helsingfors 1889
* *Om döpelseformuläret, dopresor samt odöpta barns rättigheter*. Helsingfors 1897

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Edvard Aspelund. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.10.2016.
2. ↑  J. V. Snellmanin kootut teokset : Carl Edvard Aspelund


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Carl Eduard Aspelund
**Willi Wülbeck** (s. 18. joulukuuta 1954 Oberhausen) on saksalainen yleisurheilija. Hänen suurin menestyksensä oli kultamitali miesten 800 metrin juoksussa vuoden 1983 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä. Hän saavutti kyseisen matkan ajassa 1.43,65. Seuratasolla Wülbeck edusti Rot-Weiß Oberhausenia. 

Wülbeck sijoittui neljänneksi vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montréalissa. Hän ei voinut osallistua vuoden 1980 olympialaisiin Moskovassa Länsi-Saksan boikotin johdosta eikä vuoden 1984 olympialaisiin Los Angelesissa vamman takia.

Wülbeck kilpaili vuosina 1974 ja 1982 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hän voitti kymmenen perättäistä Länsi-Saksan-mestaruutta vuosina 1974–1983.

Lähteet
-------

* Willi Wülbeck Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

  

Miesten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Willi Wülbeck |
1987: Billy Konchellah |
1991: Billy Konchellah |
1993: Paul Ruto |
1995: Wilson Kipketer |
1997: Wilson Kipketer |
1999: Wilson Kipketer |
2001: André Bucher |
2003: Djabir Saïd-Guerni |
2005: Rashid Ramzi |
2007: Alfred Kirwa Yego |
2009: Mbulaeni Mulaudzi |
2011: David Rudisha |
2013: Mohammed Aman |
2015: David Rudisha |
2017: Pierre-Ambroise Bosse |
2019: Donavan Brazier |
2022: Emmanuel Korir



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Carl Chun** (1. lokakuuta 1852 Höchst – 11. huhtikuuta 1914 Leipzig, Saksan keisarikunta) oli saksalainen meribiologi. Hän oli eläintieteen professorina kolmessa saksalaisessa yliopistossa ja johti vuosina 1898–1899 tehtyä saksalaista tutkimusmatkaa eteläisille merialueille.

Opiskelu ja ura yliopistossa
----------------------------

Chun syntyi 1852 Höchstissä, ja hän opiskeli luonnontiedettä ja biologiaa Göttingenin ja Leipzigin yliopistoissa. Eläintieteen väitöskirjansa Leipzigin yliopistosta Chun sai valmiiksi 1874 ja habilitaatiotyönsä 1878.

Chun oli 1878–1883 Leipzigin yliopiston eläintieteen dosentti. Eläintieteen professorina hän oli 1883–1891 Königsbergin yliopistossa, 1891–1898 Breslaun yliopistossa ja 1898–1914 Leipzigin yliopistossa.

*Valdivia*-tutkimusmatka
------------------------

Chun oli onnistunut saamaan Saksan hallitukselta rahoituksen tutkimusmatkaan, jossa oli tarkoituksena tutkia syvänmerenbiologiaa ja -geologiaa. Chun sai Hampurin-Amerikan linjalta käyttöönsä *Valdivia*-nimisen höyrylaivan. Chun oli matkan johtaja, ja laivan kapteenina toimi Adalbert Krech. Mukaan lähti muun muassa eläintieteilijä Ernst Vanhöffen.

Kuva Bouvet’nsaaresta Chunin vuonna 1903 julkaistussa kirjassa *Aus den Tiefen des Weltmeeres*.
*Valdivia*-retkikunta lähti Hampurista 1. elokuuta 1898. Se teki ensin tutkimuksia Atlantilla ja suuntasi sen jälkeen etelään, mistä Chun toivoi löytävänsä Jean-Baptiste Bouvet de Lozier’n 1739 löytämän Bouvet’nsaaren. Chun havaitsi saaren 25. marraskuuta ja pystyi määrittämään sen tarkan sjainnin. Bouvet’nsaarelta *Valdivia* jatkoi etelään ja sen jälkeen matkasi Kerguelenille, Île Saint-Paulille ja Amsterdamsaarelle. Retkikunta palasi Hampuriin 30. huhtikuuta 1899, ja se havaitsi muun muassa, että eteläiset merialueet ovat luultua syvempiä ja ulottuvat useissa paikoissa 3 000 syleen, ja teki tärkeitä meteorologisia havaintoja alueella, jossa lähellä Etelämannerta vallitsevat itäiset tuulet vaihtuvat läntisiksi tuuliksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Prof. Dr. phil. Dr. med. h. c. Carl Chun *Professorenkatalog der Universität Leipzig*. Universität Leipzig. Viitattu 12.7.2015. (saksaksi)
2. 1 2  Mills, William J.: *Exploring Polar Frontiers: A Historical Encyclopedia*, s. 147–148. Santa Barbara, Calirofnia: ABC-CLIO, 2003. ISBN 1-57607-422-6. Google-kirjat (viitattu 14.5.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Chun** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alfred Leopold Fredrik Hackman** (14. lokakuuta 1864 Viipuri – 16. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen arkeologi.

Henkilöhistoria
---------------

Hackmanin vanhemmat olivat konsuli Woldemar Hackman ja Emilie Krohn ja puoliso vuodesta 1892 Olga Carolina Ehrnrooth (k. 1945), kenraali Adolf Reinhold Viktor Ehrnroothin tytär. Hänen veljiään olivat valtiopäivämies Oskar Hackman ja geologi Victor Hackman. Alfred Hackman tuli ylioppilaaksi 1885, valmistui filosofian maisteriksi 1890 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1906. Hackman oli Muinaistieteellisen toimikunnan esihistoriallisen osaston intendentti vuosina 1919–1932. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1926. Hackman esitti aikoinaan hyväksytyn teorian, että Suomen heimot ovat ainakin 100–200-luvulta alkaen siirtyneet Virosta Suomenlahden yli Länsi-Suomeen.

Hackman oli aatelissäädyssä valtiopäivämies 1891, 1894, 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.

Julkaisuja
----------

* *Die Bronzezeit Finnlands* (1896–1897)
* *Die ältere Eisenzeit in Finnland I* (1905)
* *Germanerna i Finlands förhistoria* (1924)
* *Das Brandgräberfelt von Pukkila in Isokyrö* (1938)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin oli Viitattu 20.4.2021.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Alfred Henrik Garson** (22. lokakuuta 1924 Berthier-en-Haut – 23. toukokuuta 2022) oli kanadalainen säveltäjä, viulisti ja musiikkipedagogi. Hän kiersi lapsena soittamassa Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Kaksi stipendiä (Rhodes 1945, Beit 1947) mahdollistivat Kapkaupungin yliopistossa suoritetut opinnot. Garson opiskeli orkesterinjohtoa Albert Coatesin, viulunsoittoa Editha Brahamin ja kamarimusiikkia Lili Krausin johdolla. Lisäksi Garson valitsi kursseja antropologiassa ja Afrikan kielissä. Hän voitti vuosina 1948 ja 1950 Etelä-Afrikan lähetysyhtiön sävellyskilpailun orkesterisarjallaan sekä teoksella *Song and Dance for Orchestra*. Garson voitti myös Myer Levinssohn -palkinnon baletillaan *The Witch* vuonna 1949. Hän toimi vuosina 1949–1955 orkesteroijana ja sovittajana Kapkaupungin kunnallisen orkesterin palveluksessa.

Garson asettui Lontooseen vuonna 1956 ja opiskeli siellä sävellystä Mátyás Seiberin sekä musiikkitiedettä Jack Westrupin johdolla. Gabriel d'honot -stipendin (1958) turvin hän tutki myös keskiaikaista musiikkia ja kirjallisuutta Montserratin luostarissa Espanjassa.

Garson palasi Montrealiin 1963. Hän oli yksi ensimmäisistä kanadalaisista Suzuki-metodin edistäjistä, ja hänet nimitettiin Suzuki-ohjelman johtoon McGill-yliopistossa 1970. Hän on kirjoittanut aiheesta ja luennoinut siitä lukuisissa yliopistoissa. Garson sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1970. Hänen väitöskirjansa oli *From Creation to Appreciation : An Approach to the Appreciation of Contemporary Music by Young Children Through a Creative Method*.

Garsonin tuotantoon kuuluu monia baletteja, joissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa John Crankon kanssa. Hän sävelsi myös messun neljälle solistille, sekakuorolle ja orkesterille (1950), kamarimusiikkia, lauluja, elokuva- ja näyttämömusiikkia sekä kuoro- ja soitinteoksia lapsille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia: Alfred Garson


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Todellisen ristin legenda** (ital. *Storie della Vera Croce*) on Italian kuuluisimpia freskosarjoja. Se sijaitsee Arezzossa, San Francescon kirkossa. Baccin suku tilasi teoksen Piero della Francescalta 1450-luvulla. Freskot maalattiin vuosina 1452–1466. Aiheet on otettu Jacopo da Varazzen 1200-luvulla kirjoittamasta *Legenda aureasta*. Freskot rapistuivat pahoin 1900-luvun jälkipuolella, mutta niiden laaja konservointi saatiin päätökseen 1990-luvun lopulla.

Ikonografin sommittelu
----------------------

Todellisen ristin legenda
* 1. Aatamin kuolema
* 2. Puun palvonta – Salomon ja Saban kuningattaren tapaaminen
* 3. Puun hautaaminen
* 4. Konstantinuksen uni
* 5. Konstantinuksen ja Maxentiuksen taistelu
* 6. Juutalaisen piina
* 7. Pyhän puun löytyminen ja todistaminen
* 8. Herakleioksen ja Khosraun taistelu
* 9. Ristin hurmio
* 10. Marian ilmestyspäivä

Lähteet
-------

* Firenze ja Toscana, Tammi 2007
* Piero della Francesca in and around Arezzo, 2008

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Todellisen ristin legenda** Wikimedia Commonsissa