recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Simpeleen Urheilijat** (lyhenne **SiU**) on vuonna 1936 perustettu urheilun yleisseura Simpeleeltä, Rautjärveltä. Seuralla on hiihto-, jalkapallo-, jääkiekko-, kuntoliikunta-, naisliikunta- ja yleisurheilutoimintaa.

Hiihto
------

Simpeleen Urheilijoiden menestynein hiihtäjä on kolminkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari Marja-Liisa Kirvesniemi. Marja-Liisa ja Harri Kirvesniemen tytär Anita Kirvesniemi on saavuttanut seuran väreissä isänsä valmennuksessa nuorten SM-mitaleita. Vuonna 2006 seura järjesti Simpeleellä nuorten SM-hiihdot.

Jalkapallo
----------

Jalkapallossa Simpeleen Urheilijoilla on laaja-alaista edustus- ja junioritoimintaa. Miesten edustusjoukkue pelaa Kaakkois-Suomen Kolmosessa.

Parhaimmillaan SiU pelasi Suomensarjassa (nykyinen Ykkönen) kausilla 1938–1939. Kaudella 1996 joukkue käväisi Kakkosessa. Kaudeksi 2011 SiU putosi kolmosesta Neloseen.

Suomen maajoukkuetta 42:ssa maaottelussa, mukaan lukien vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa, edustanut Arvo Närvänen pelasi Simpeleen Urheilijoiden edustusjoukkueessa kaudet 1937-1939. "Ati" Närvänen siirtyi Simpeleelle Viipurin Susista; hänet tunnettiin lempinimillä "(Viipurin) Keisari" ja "Karjalan Kuningas".

SiU:n edustusjoukkueessa ja nuorten maajoukkueessa pelannut maalivahtilupaus Jesse Joronen siirtyi kauden 2009 jälkeen SiU:sta Fulhamiin, Englantiin.

Yleisurheilu
------------

2000- ja 2010-luvuilla yleisurheilussa Simpeleen Urheilijoiden menestyneimpiä urheilijoita ovat olleet maajoukkuetason pituushyppääjä Marika Partinen, seitsenottelija Elisa Kirvesniemi ja keihäänheittäjä Heidi Nokelainen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Anita Kirvesniemi Suomen Hiihtoliitto (arkistoitu versio).
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑   *tarvitaan parempi lähde*

Aiheesta muualla
----------------

*
**Ingemund Bröms** eli *Ingemundus Olai, Sudermannus* (28. heinäkuuta 1669 Länna, Ruotsi – 13. tammikuuta 1722 Karlstad) oli ruotsalainen Tarton yliopiston ja Turun akatemian teologian professori.

Brömsin vanhemmat olivat Björkvikin kirkkoherra Olof Bröms (Olaus Olai, k. 1681) ja Katarina Ingemundsdotter Hägg. Hän kävi Strängnäsin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1687. Bröms valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1697. Hän teki vuonna 1703 matkan Tanskaan, Saksaan, Hollantiin ja Englantiin yhdessä Samuel Åkerhjelmin kanssa ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. Bröms valmistui teologian tohtoriksi Uppsalasta 1719.

Bröms oli Strängnäsin lukion kreikan kielen lehtorina vuodesta 1697, Tarton (Pärnun) yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 1703, kolmantena teologian professorina Tartossa vuodesta 1705 sekä toisena teologian professorina vuodesta 1707. Hän pakeni sotatoimia Tartosta Tukholmaan 1709. Brömsistä tuli sitten Turun akatemian ensimmäinen teologian professori 1709 ja hän astui virkaansa 1711. Hän toimi samalla palkkapitäjänsä Turun ruotsalaisen seurakunnan ja Kaarinan kirkkoherrana sekä tuomiorovastina vuodesta 1709 ja astui tähän virkaan 1711.

Bröms oli Turun akatemian rehtorina rehtorikaudella 1713–1722 mutta hän jätti viranhoidon sijaisrehtorille 1718. Bröms pakeni uudelleen sotatoimia Turusta Strängnäsiin vuonna 1713. Hänestä tuli viimeksi Karlstadin hiippakunnan superintendentti vuonna 1717. Bröms oli myös valtiopäivämiehenä 1710, 1719 ja 1720

Bröms oli naimisissa vuodesta 1705 Magdalena Elisabet Wetzlerin kanssa. Brömsin lapset aateloitiin isänsä ansioista 1756 nimellä Lilliestråle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Ingemund Bröms. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 9.2.2015.
2. ↑  Svenskt Biografiskt Lexikon : Ingemund Bröms


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Texas City** on Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa Galvestonin piirikunnassa Galvestoninlahden rannalla sijaitseva kaupunki. Kaupungissa asui 45 099 ihmistä vuonna 2010.

Historiaa
---------

Paikalle sijoittui tiettävästi eurooppalaista asutusta 1830-luvulla, jolloin Texas oli itsenäinen Meksikosta erottautunut tasavalta. Ensimmäisen asutuksen paikalle tuli rautatieterminaali. Vielä 1800-luvulla paikalla asui lähinnä karjankasvattajia, hedelmätarhureita ja kalastajia.

Vuonna 1913 Yhdysvaltain presidentti William Howard Taft valmisteli interventiota Meksikon puolelle Veracruziin. Silloin kolmen tuhannen asukkaan Texas Cityyn sijoitettiin Yhdysvaltain toinen jalkaväkidivisioona, jossa oli 10 000 miestä. Samaan aikaan Yhdysvaltojen nuorten ilmavoimien tukikohta sijoitettiin kaupunkiin.

Galvestoninlahdella Texas Cityn edustalla sattui 16. huhtikuuta 1947 katastrofi, jossa ammoniumnitraatilla lastattu laiva räjähti. Aineelliset vahingot olivat mittavia, ja virallisten tietojen mukaan 581 henkeä sai surmansa.

British Petroleumin (entinen Amoco) öljynjalostamo Texas Cityssä oli räjähdysonnettomuuden näyttämönä 23. maaliskuuta 2005. Kuolleita oli 15 ja loukkaantuneita yli sata. *lähde?*

Houstonin metropolialue
-----------------------

Vuodesta 2003 alkaen Texas City on luettu kuuluvaksi Houston–Sugar Land–Baytown-nimiseen metropolialueeseen. Sitä ennen metropolialueen nimitys oli Houston–Galveston–Brazoria.

Lähteet
-------

1. ↑  Texas City city, Texas U.S. Census Bureau. Viitattu 31.7.2016.

Lisätietoja aiheesta**Texas City**Wikipedian sisarhankkeissa

* Kuvia Commonsissa
* Paikka Wikimatkoissa
**Stavróksen arkeologinen museo** tai oikeammin *Stavróksen arkeologinen kokoelma* (kreik. Σταυρού Ιθάκης Αρχαιολογική Συλλογή, *Stavroú Ithákis Archaiologikí Syllogí*) on arkeologinen museo Stavróksen kylässä Ithakan saarella Kreikassa. Se esittelee saaren pohjoisosista löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1933 British School at Athens -instituutin suorittamien kaivausten löytöjä varten. Museorakennus sijaitsee hieman kylästä pohjoiseen, ja siinä on yksi näyttelysali. Museorakennus uusittiin vuonna 1998. Se kärsi vaurioita maanjäristyksessä vuonna 2015 ja avattiin kunnostettuna vuonna 2016. Saarella toimii myös Ithakan arkeologinen museo.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä varhaiselta pronssikaudelta 2000-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle saakka. Löydökset ovat pääosin peräisin Pilikátan kukkulan, jolla myös museorakennus sijaitsee, varhaispronssikautisesta asutuksesta; Treís Lagkádesin mykeneläisaikaisesta asutuksesta; Stavróksen kylän alueelta löydetyistä klassisen ja hellenistisen kauden haudoista; sekä Loḯzoksen luolasta, josta on tehty löydöksiä mykeneläiseltä roomalaiselle kaudelle saakka, ja joka vaikuttaa olleen Odysseuksen kulttipaikka. Merkittävin yksittäinen löytö on luolasta löydetty 100-luvulle eaa. ajoittuva naispatsas. Siinä on mainitusta kultista todistava piirtokirjoituksen osa ΕΥΧΗΝ ΟΔΥCCEI, *Eukhēn Odyssei*, "rukous Odysseukselle".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Σταυρού Ιθάκης Αρχαιολογική Συλλογή: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 11.8.2020. Viitattu 1.9.2020.
2. ↑  Archaeological Collection of Stavros *Wonder Greece*. Viitattu 1.9.2020.
3. 1 2  Αρχαιολογική Συλλογή Βορείου Ιθάκης *TerraBook*. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Stavros Archaeological Museum *Lonely Planet*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stavróksen arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
**Inger Christensen** (16. tammikuuta 1935 – 2. tammikuuta 2009) oli tanskalainen runoilija, järjestelmärunouden taitaja.

Elämäkerta
----------

Christensen syntyi Vejlessä Tanskan Jyllannin rannikolla 16. tammikuuta 1935. Hänen isänsä oli ammatiltaan räätäli. Christensen valmistui ylioppilaaksi Vejlen lukiosta vuonna 1954 ja opiskeli sittemmin opettajaopistossa Århusissa. Opiskeluaikoinaan Christensen alkoi julkaista runoja ja tapasi mentorinsa ja aviomiehensä Poul Borumin (1959–1976). Vuosina 1963–1964 Christensen työskenteli opettajana Holbækin taideopistossa, mutta jätti nopeasti opettajantyöt sikseen ja keskittyi kirjoittamiseen. Christensen valittiin Tanskan akatemiaan vuonna 1978, ja vuonna 1991 julkaistun kokoelman jälkeen hänet liitettiin Tanskan viralliseen kirjalliseen kaanoniin. Elinaikanaan Christenseniä veikattiin usein myös Nobel-palkinnon saajaksi. Christensen kuoli Kööpenhaminassa 2. tammikuuta 2009 pitkän sairastamisen jälkeen.

Teokset
-------

Christensenin varhaisiin kokoelmiin kuuluvat *Lys* (1962) ja *Græs* (1963). Molemmat käsittelevät Christensenin myöhemmillekin teoksille tyypillistä kielen ja filosofian liittoa. Myöhemmin ilmestyneet kokoelmat *det* (1969) ja *alfabet* (1981) toivat Christensenille kansainvälistä tunnustusta ja lujittivat hänen asemaansa keskeisenä tanskalaisena modernistisena runoilijana. *Alfabet*-kokoelmassa Christensen sovelsi Fibonaccin lukujonoa kerraten kielellisiä kaavoja ja motiiveja. Christensenin viimeiseksi runokokoelmaksi jäi vuonna 1991 julkaistu *Sommerfugledal*. Runokokoelmien ohella Christensen julkaisi myös muutaman lastenkirjan ja romaanin.

Suomennettu tuotanto
--------------------

* *Alfabet*, suom. ja jälkisanat Oscar Rossi, 2021. Helsinki: Poesia 2021 ISBN 978-952-305-176-8

Christensenin runojen suomennoksia on julkaisuissa

* Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2002; nro 3
	+ Aakkoset, suom. J. K. Ihalainen
	+ se, suom. J. K. Ihalainen
	+ Kesäperhoslaakso II, VIII, XIII, XV, suom. Rita Dahl
* Tuli & Savu: runouslehti 2019; nro 3; nro 98 ABC 1 2 3
	+ 1–8, suom. Oscar Rossi

Lähteet
-------

1. ↑  Torben Brostrøm, Inger Christensen,, Den Store danske 6.11.2020, viitattu 8.5.2021 (tanskaksi)
2. ↑  Tanskan taiteilijat Kirkebystä Höegiin, Helsingin Sanomat 7.2.1999, viitattu 8.5.2021
3. 1 2  *2010 Britannica Book of the Year*, s. 122. Encyclopaedia Britannica. ISBN 978-1-61535-366-8. (englanniksi)
4. 1 2  Timo Hämäläinen: Inger Christensen (Muistokirjoitus, digilehden tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.1.2009. Viitattu 27.1.2016.
5. ↑  Inger Christensen, (Arkistoitu – Internet Archive) Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 7.1.2021, viitattu


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**WildFly** (tunnettu aiemmin nimellä **JBoss AS** tai lyhyemmin **JBoss**) on sovelluspalvelin, joka toteuttaa Java Platform, Enterprise Edition (Java EE) ohjelmistokehitysalustan. WildFly on kirjoitettu Javalla ja on siten laitteistoriippumaton: sitä voi ajaa millä tahansa Javaa tukevalla käyttöjärjestelmällä. WildFlyn on kehittänyt JBoss, joka on nykyään osa Red Hattia. WildFly on GNU Lesser General Public License ohjelmistolisenssin alainen, ja täten ilmainen, avoimen lähdekoodin ohjelmisto. Red Hat tarjoaa kuitenkin kaupallista tukea JBossiin perustuvalle JBoss Enterprise Application Platform (EAP) ohjelmistolle. 

JBoss-brändi yhdistetään yleensä sovelluspalvelimeen. Red Hatin WildFly tuoteperhe sisältää myös sanomajonon (JBoss A-MQ), palveluväylän (JBoss Fuse), datan virtualisoinnin (JBoss Data Virtualisation), data gridin (JBoss Data Grdi), sekä prosessien- (JBoss BPM Suite) ja sääntöjen (JBoss Business Rules Management Suite) hallintaan.

Historia
--------

Vuonna 1999 Marc Fleury aloitti avoimen lähdekoodin projektin nimeltä EJB-OSS (Enterprise Java Bean Open Source Software), joka toteutti Java 2 Enterprise Editionin (J2EE) EJB rajapinnan. Sun Microsystems pyysi projektia muuttamaan nimeään, koska EJB oli rekisteröity tavaramerkki. EJB-OSS uudelleennimettiin JBOSSiksi, ja myöhemmin JBossiksi.

Lähteet
-------

1. ↑   (2009-01-20) "1.1 Introducing JBoss", *JBoss in Action: Configuring the JBoss Application Server* (in en). Manning Publications, 496. ISBN 978-1-933988-02-3. Viitattu 2011-12-01.

Aiheesta muualla
----------------

* Red Hat JBoss Enterprise Middleware
* JBoss yhteisön wiki
*
**Svenska Barnträdgården i Uleåborg** on yksityinen lastentarha Oulun kaupungissa Vanhatullin kaupunginosassa. Svenska Barnträdgården i Uleåborg on perustettu 1.3.1966 Sepänkadun ja Torikadun kulmaukseen Svenska Privatskolan i Uleåborgin yhteyteen. Päiväkoti perustettiin koulun rehtori Greta Wetterstrandin ja rouva Kathy Klärichin aloitteesta. Tavoittena oli saada aikaan puolipäivätarha ruotsinkielisessä koulussa (Svenska Privatskolan i Uleåborg) olevien lasten sisaruksille. 

Lastentarhan ensimmäinen johtaja oli Maj-Britt Granholm ja tarhan johtajana toimiii tällä hetkellä Jaana Lehtiniemi. Molemmat ovat valmistuneet Pietarsaaren ruotsinkielisestä lastentarhaopettajakoulusta (Barnträdgårdsutbildningen i Jakobstad). 

Lastentarhassa oli vuonna 2020 noin 60 lasta ja tarha toimii historiallisessa Snellmanin talo:ssa keskellä Oulua. Tarhan opetuskieli on ruotsi ja monien lapsien kohdalla koulutie käy ruotsinkielisen koulun puolelle. 

Tarhan omistaa Skolgarantiföreningen r.f, joka ylläpitää myös Svenska Privatskolan i Uleåborg nimistä koulua samassa korttelissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Svenska Barnträdgården i Uleåborg
*Tämä artikkeli käsittelee oikeustieteellistä termiä. Sopimus on myös suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2008.*
**Sopimus** eli **välipuhe** on kahden tai useamman tahon välinen toimi, jolla luodaan tai muutetaan velvoitteita.

Sopimuksen solmiminen
---------------------

Sopimus voidaan tehdä suullisesti tai kirjallisesti. Molemmat ovat yhtä päteviä, mutta kirjallinen muoto helpottaa todistelua sopimuksen sisällöstä. Tietyissä erityistapauksissa, esimerkiksi kiinteistön kaupassa, sopimus on pätevä vain kirjallisena.

Sopimusosapuolia voivat olla erilaiset oikeussubjektit, kuten ihmiset, yritykset ja julkisyhteisöt. Sopimuksen tekeminen edellyttää, että sopijapuolet ovat oikeustoimikelpoisia ja oikeuskelpoisia. Sopimusta tehtäessä voi käyttää edustajaa. Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa.

Sopimus sisältää *keskeisiä määräyksiä*, esimerkiksi suoritusvelvollisuuden, ja *sivumääräyksiä*, kuten sopimukseen liittyvä takaus.

Sopimusoikeus oikeudenalana käsittelee sopimuksen tekemistä ja sitovuutta koskevia kysymyksiä. Sopimusrikkomuksen seuraamuksista on yleisiä säädöksiä kauppalaissa. Sopimusrikkomuksesta voi seurata korvausvelvollisuus.

Historia
--------

Abstrakti kirjoitustaito keksittiin Sumerissa kirjanpitoa varten. Vuoden 3000 eaa. tienoilla nuolenpääkirjoituksella pidettiin kirjaa hyödykkeiden vaihdosta ja pian myös veloista, ensimmäisistä kirjallisista sopimuksista.

Valtiosopimukset
----------------

Valtiot tekevät keskenään valtiosopimuksia, joista tavallisia ovat kauppasopimukset, poliittiset sopimukset ja sotilaalliset sopimukset.

Kansainvälistä terminologiaa
----------------------------

Monet nykypäivän kansainvälisen kaupan sopimustekniset termit perustuvat englanninkielisiin termeihin ja niistä johdettuihin akronyymeihin, joita joskus käytetään myös suomenkielisissä asiakirjoissa. Sopimusterminologiaan kuuluu esimerkiksi lupa aloittaa työ (engl. *Authorisation to Proceed*, ATP), työn aloitus (engl. *Kick-off*, KO). 

Usein kaupallisten tahojen välisessä suhteessa tehdään juridisesti sitomattomia aiesopimuksia (engl. *Letter of Intent*, LOI) tai muistioita (engl. *Memorandum of Understanding*, MOU), joiden varassa usein aloitetaan yhteistyö ennen varsinaista allekirjoitettua sopimusta.

Katso myös
----------

* Neuvottelu
* Älysopimus

Lähteet
-------

1. ↑  How the world's first accountants counted on cuneiform *BBC World Service*.  12.6.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sopimus**.
* Principles of European Contract Law (Arkistoitu – Internet Archive)
* United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, Vienna, 11 April 1980
* Basics of contract law (England and Wales) at lawteacher.net (Arkistoitu – Internet Archive)
* Contracts Case Summaries (Arkistoitu – Internet Archive)
* UK Contract Law Caselist (Arkistoitu – Internet Archive)
* Cornell Law School
**Maxwell Clifton "Maxey" Long** (16. lokakuuta 1878 – 4. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Pariisissa 1900.

Voitettuaan kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 1898–1900 440 jaardilla sekä 220 jaardin mestaruuden 1899 ja 100 jaardin mestaruuden 1900 Long oli suurimpia ennakkosuosikkeja Pariisin kisoissa. Long johti finaalia alusta loppuun asti voittaen olympiaennätyksellä 49,4. Hän oli kisojen juhlituin voittaja väärinkäsitysten ansiosta; sinivalkoisen kilpailuasun takia yleisö luuli häntä ranskalaiseksi. Longin alkuerissä juoksema aika 50,2 paransi Thomas Burken olympiaennätystä neljällä sekunnilla. Loppukilpailussa hän paransi olympiaennätystä vielä 0,8 sekunnilla.

Saman vuoden syyskuun 29. päivänä Long juoksi 440 jaardia tasoitusjuoksussa aikaan 47,8, minkä IAAF hyväksyi 13 vuotta myöhemmin tämän matkan ja samalla 400 metrin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi. Viisi päivää myöhemmin hän juoksi raviradalla saman matkan aikaan 47,0, mutta tulos oli suoralla radalla tehtynä ennätyskelvoton. Virallisen ennätyksen rikkoi Ted Meredith vuonna 1916 ja ensimmäinen laillinen 47 sekunnin alitus nähtiin vasta vuonna 1932.

Maxey Long osallistui seuraavina vuosina vielä useisiin kilpailuihin, vaikka ei enää ollutkaan parhaassa kunnossaan. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole luotettavia elämäkerrallisia tietoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 10. Otava, 1970.
2. 1 2  Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 114. Otava, 1970.
4. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 420. Otava, 1970.

Miesten 400 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Tom Burke |
1900: Maxey Long |
1904: Harry Hillman |
1908: Wyndham Halswelle | 
1912: Charles Reidpath | 
1920: Bevil Rudd |
1924: Eric Liddell |
1928: Ray Barbuti |
1932: Bill Carr |
1936: Archie Williams |
1948: Arthur Wint |
1952: George Rhoden |
1956: Charlie Jenkins |
1960: Otis Davis |
1964: Michael Larrabee |
1968: Lee Evans |
1972: Vincent Matthews |
1976: Alberto Juantorena |
1980: Viktor Markin |
1984: Alonzo Babers |
1988: Steve Lewis |
1992: Quincy Watts |
1996: Michael Johnson |
2000: Michael Johnson |
2004: Jeremy Wariner |
2008: LaShawn Merritt |
2012: Kirani James |
2016: Wayde van Niekerk |
2020: Steven Gardiner  |
**Monster X** on mekaaninen ja ihmismäinen hirviö, joka esiintyy vuoden 2004 Godzilla-elokuvassa *Godzilla: Final Wars*. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Monster X nähdään kun Godzilla kohtaa tämän palaneella kaupungilla. Siellä Monster X ja tämän apuri, Gigan, taistelevat Godzillaa vastaan yhdessä. Godzilla onnistuu ensin voittamaan Giganin ja taistelee sitten Monster X:ää vastaan. Godzilla on voitolla, jolloin Monster X muuttaa itsensä Keizer Ghidorahiksi ja taistelee siten Godzillaa vastaan. Keizer Ghidorah on voitolla, mutta sitten Godzilla irrottaa siltä oikean pään ja sitten Godzilla heittää Keizer Ghidorahin ilmaan, sen jälkeen Godzilla syöksee Keizer Ghidorahin avaruuteen tulihönkäisyllään ja sen jälkeen Keizer Ghidorah räjähtää palasiksi. Taustatietoa: Monster X voi ampua ohjuksia ja ottaa esiin suuria tuliaseita, sekä voi ampua punaista energiasädettä silmistään, syöstä salamaa suustaan, lentää manipuloimalla g-voimia ja on myös kokonaan tuhoutumaton.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Katso myös
----------

* Luettelo elokuvista, joissa Godzilla esiintyy
Silmää liikuttavat lihakset.
**Silmäkuoppa** (lat. *orbita/recessus cavernosus oculi*) on kallossa oleva pyramidin muotoinen kuoppa, jossa sijaitsevat silmä, näköhermon alkuosa, kyynelrauhanen, *ganglion ciliare* -hermosolmu, silmänliikuttajalihasten alkupiste (*anulus tendineus communis*) ja silmänliikuttajalihakset sekä niiden hermot.

Silmäkuoppaan jäävän tyhjän tilan täyttää rasva ja sidekudos. Silmäkuopan muodostavat seuraavat luut, joita on yhteensä seitsemän kappaletta: poskiluu (*os zygomaticum*), otsaluu (*os frontale*), kitaluu (*os sphenoidale*), seulaluu (*os ethmoidale*), suulakiluu (*os palatinum*), kyynelluu (*os lacrimale*) ja yläleukaluu (*maxilla*).

Silmäkuopassa on viisi reikää (*foramen orbitale proprium*, *canalis opticus*, *canalis infraorbitalis*, *foramen orbitale superius* ja *foramen orbitale inferius*).

Lähteet
-------

* Pabst, R. & Putz, R.: *Atlas of Human Anatomy Sobotta Volume 1*.
* Feneis, H. & Dauber, W.: *Pocket Atlas of Human Anatomy*.
* *Lääketieteen termit*, Duodecim.
* *Anatomian värikuvasto 2005*, Quadriceps Oy.
Bundesarchiv Bild 119-2608, Walther Stennes 1920–1930-lukujen vaiheessa.
**Walther Stennes** (12. huhtikuuta 1895 Fürstenberg, Nordrhein-Westfalen – 19. toukokuuta 1983 Lüdenscheid, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen poliitikko ja SA-johtaja. 

Stennes oli ammattisotilas ja toimi luutnanttina ensimmäisessä maailmansodassa koko sodan ajan. Sodan jälkeen hän perusti kotiseudulleen salaisen *Freiwilligen Kompanie Stennes* -nimisen joukko-osaston, jonka nimi muutettiin pian muotoon *Freikorps Hacketau*. 1920-luvun puolivälissä hän johti monien eri nationalististen järjestöjen nuorten miesten laitonta sotilaskoulutusta. Ryhmä ei jäänyt kiinni mahdollisesti poliittisia vastustajia kohtaan tekemistään veritöistä.

Stennes oli SA-järjestössä Berliinin osaston päällikkö ja järjesti vuonna 1931 Stennesin kapinan oman puolueensa NSDAP:n johtajia Hitleriä ja Goebbelsia vastaan. Stennes vaati, että puolue ottaisi väkivalloin vallan Saksassa. Asiaa vauhdittaakseen hänen SA-joukkonsa miehitti 1. huhtikuuta 1931 väkivaltaisesti NSDAP:n Berliinin toimitilan (Gauleitungin) Hedemannstrassella. Kapinalliset pitivät rakennusta hallussaan muutamia päiviä. Hän ei kuitenkaan onnistunut houkuttelemaan mukaan suurempaa kapinallisryhmää. Berliinin poliisi lopetti miehityksen. Hitler käski Goebbelsia karkottamaan kaikki Stennesin kannattajat puolueesta. Sen jälkeen Stennes toimi NSDAP:tä vastaan puolueen ulkopuolella "renegeettinatsien" johtajana.

Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Stennes vangittiin. Hänet vapautettiin puolisen vuotta myöhemmin. Pian sen jälkeen hän muutti vaimonsa ja tyttärensä kanssa Alankomaiden ja Englannin kautta Kiinaan. Siellä hän toimi Tšiang Kai-šekin Kuomintang-liikkeen sotilaallisena neuvonantajana vuoteen 1949 asti. On väitetty, että Stennesillä oli kontakti Tokion Saksan-suurlähetystössä toimineeseen Neuvostoliiton vakoojaan Richard Sorgeen ja olisi ilmoittanut hänelle vuonna 1941 Saksan uhkaavasta hyökkäyksestä Neuvostoliittoa vastaan. Hän palasi Saksaan vuonna 1949.

Arviointia
----------

Joidenkin todisteiden mukaan Stennes sai palkkion vuoden 1931 kapinastaan keskustapoliitikko, kansleri Heinrich Brüningilta. Maksajan tavoitteena oli kylvää hajaannusta natsipuolueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjallisuudessa on usein virheellisesti merkitty kuolinpäiväksi 18. toukokuuta 1989 ja Fürstenberg kuolinpaikaksi.
2. ↑  Sturmabteilung (SA), 1921-1923/1925-1945. Historisches Lexicon Bayerns. Viitattu 3.5.2023.
3. ↑   Chronik 1931. Lebendiges Museum Online. Viitattu 3.5.2023.
4. ↑  Jay Taylor: The Generalissimo. Chiang Kai-shek and the Struggle for Modern China. 2009, Sivu 181. ISBN 9780674060494.
5. ↑  Evans, Richard J. (2003) *The Coming of the Third Reich*. New York: Penguin Press. Sivu 273. ISBN 0-14-303469-3



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ruokojärvi** on muodoiltaan ja syvyyssuhteiltaan varsin epäyhtenäinen järvi Juvan eteläosassa Etelä-Savon maakunnan keskiosassa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 35 kilometriä itäkoilliseen. Ruokojärven lounaisrannalla on Kirkkokiviksi kutsuttuja kookkaita siirtolohkareita, joita pidetään muinaisena uhripaikkana.

Maantiede
---------

Ruokojärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,1 kilometriä. Järvi koostuu eteläisestä altaasta ja pohjoisesta altaasta. Eteläinen allas on kapea ja useat pienet lahdet tekevät sen rantaviivan mutkaiseksi. Pohjoinen allas on eteläistä allasta laajempi, leveämpi ja syvempi. Suurimpia niemiä ovat Koveronniemi, Uitonniemi ja Leskelänniemi. Noin viidesosa Ruokojärvestä on enintään metrin syvyinen ja niin ikään noin viidesosa on vähintään kymmenen metrin syvyinen. Syvin kohta, 20 metriä, sijaitsee pohjoisen altaan kaakkoiskolkassa. Siitä luoteeseen ulottuu noin puolitoista kilometriä pitkä vyöhyke, jonka syvyys on vähintään kymmenen metriä. Eteläisen altaan pohjoisosassa on 12 metrin syvänne. Pohjoisen altaan syvänteen länsipuolella Uitonsalmen kohdalla on laaja matalikko.

Ruokojärven ainoa saari on pohjoisen altaan eteläosassa sijaitseva noin 40-aarinen nimetön saari. Ruokojärven rannat ovat laajalti metsää, Uitonniemellä on myös suota. Pohjoisrannalla sijaitsee peltoalue. Järven länsipuolella sijaitsee Hitjuksenjärvi ja luoteispuolella Kankaisjärvi. Järviä erottavat kannakset ovat kapeimmista kohdistaan alle sata metriä leveitä. Kannasten halki kulkee yhdystie 15156.

Ruokojärvi laskee järven lounaiskolkasta alkavaa Tylttyjokea etelään Ohmonlampeen (87,8 metriä mpy), josta virta vie Huosiosjokea etelään Luonteriin (75,8 metriä mpy).

Ruokojärven vesitilavuus on 8 621 000 kuutiometriä.

Ruokojärvi (04.116.1.004) kuuluu Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alueeseen (04.116), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueeseen kuuluu 86 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Virmajärvi, Rautjärvi, Vanosenjärvi, Vieruvanjärvi ja Kaukheimonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ruokojärvi, vakavesi, Juva
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.5.2022.
3. ↑  Ruokojärvi. Järviwiki. Viitattu 23.5.2022.
4. ↑  Juvan Kirkkokivet *Juvankulttuurisivut.fi*. Juvan kirjasto. Viitattu 23.5.2022.
5. ↑  Huosiosjoen-Tylhyjoen valuma-alue (04.116). Järviwiki. Viitattu 23.5.2022.
**Silmälasiluri** (*Psitteuteles versicolor*) on silmälasilurien sukuun kuuluva kaijalaji. Joskus se luokitellaan sateenkaarilurien sukuun.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 19 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään vihreä, kellanvihreä alapuolelta ja siipien alapeitinhöyhenistä. Otsa ja päälaki ovat punaiset (naaraalla himmeämmät), korvan peitinhöyhenet keltaiset, kurkku, posket ja takaraivo siniset keltaisin viiruin, rinnan yläosa malvanpunainen keltaisin viiruin (naaraalla himmeämpi) ja siiven yläpeitinhöyhenet vihreät keltaisin viiruin. Pyrstö on vihreä, nokka punainen, iiris keltainen ja koivet harmaat. Silmän ympärillä oleva paljas rengas on valkoinen, mistä laji on saanut nimensä. Nuori lintu on aikuista himmeämpi väreiltään, sen nokka on ruskehtava ja iiris ruskeanharmaa.

Esiintyminen
------------

Silmälasiluri esiintyy yleisenä Australian pohjoisosassa, Kimberleyn alueelta lännessä Queenslandin koillisosaan idässä.

Silmälasilurin esiintymisaluen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Silmälasilurit elävät metsissä, suosien erityisesti eukalyptus- ja kaarnamyrttimetsiköitä (*Melaleuca*).

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintää tapahtuu kaikkina vuodenaikoina, mutta erityisesti huhtikuusta elokuuhun. Pesä sijaitsee korkealla puunkolossa. Naaras munii 2–4 munaa ja hautoo noin 20 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 40 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Silmälasilurit liikkuvat tavallisesti perhekunnittain tai pienissä parvissa, mutta puiden kukkiessa aivan ylen määrin ne voivat liikkua suurissakin parvissa. Ne ruokailevat enimmäkseen eukalyptusten ja teepuiden latvuksissa. Usein niitä tapaa yhdessä sateenkaarilurien kanssa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Psitteuteles versicolor* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Psitteuteles versicolor | 
* Wikidata: Q999627
* Wikispecies: Psitteuteles versicolor
* ADW: Psitteuteles\_versicolor
* AFD: Psitteuteles\_versicolor
* Avibase: C18EB75EA7BE424E
* BirdLife: 22684570
* CoL: 4PKD4
* BOW: varlor1
* eBird: varlor1
* GBIF: 2479459
* iNaturalist: 19302
* IRMNG: 11203920
* ITIS: 554810
* IUCN: 22684570
* NCBI: 1649850
* Species+: 8589
* Xeno-canto: Psitteuteles-versicolor

 |
|  |
| Trichoglossus versicolor | 
* Wikidata: Q109578479
* CoL: 7D3QW
* GBIF: 2479460
* ITIS: 177436

 |

 |
**Pareto-tehokkuus** tai **Pareto-optimaalisuus** on peliteoreettinen kriteeri, joka viittaa tilanteeseen, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta jonkun muun asemaa. **Pareto-parannus** parantaa jonkun asemaa huonontamatta kenenkään muun asemaa. Pareto-tehokkuus on tärkeä käsite taloustieteessä. Käsite on nimetty italialaisen taloustieteilijän Vilfredo Pareton mukaan, joka kehitti sen tutkiessaan taloudellista tehokkuutta ja tulonjakoja.

Yleiskatsaus
------------

Voidaan osoittaa, että teoriassa vapaat markkinat tuottavat aina Pareto-tehokkaan lopputuloksen. Tulos tunnetaan nimellä *ensimmäinen hyvinvointiteoreema*. Matemaattisen todistuksen esittivät ensimmäisenä Kenneth Arrow ja Gérard Debreu. Tosin todistuksessa tarvitaan hyvin rajoittavia oletuksia, minkä vuoksi tulos ei välttämättä kuvaa talouden toimintaa käytännössä. Tarvittavat oletukset ovat:

* Kaikille mahdollisille hyödykkeille on markkinat
* Markkinoilla on täydellinen kilpailu
* Transaktiokustannukset ovat merkityksettömän pieniä

### Sosiaalinen optimi

Pareto-tehokkuus ei ole yksinään riittävä kriteeri oikeudenmukaisen resurssien jaon tekemiseen. Esimerkiksi yhteiskunta, jossa diktaattori omistaa kaiken omaisuuden on Pareto-tehokas, koska kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta diktaattorin asemaa. Aina on siis olemassa useita Pareto-tehokkaita resurssijakoja, eikä niitä voi laittaa paremmuusjärjestykseen ilman lisäoletuksia. Hyvinvointitaloustiede tutkii vaihtoehtoisia lisäoletuksia.

*Toinen hyvinvointiteoreema* todistaa, että jos lisäksi preferenssit ovat konvekseja, mikä tahansa Pareto-tehokas resurssijako saadaan aikaan markkinoiden toiminnan lopputuloksena, kunhan tehdään tietyt tulonsiirrot.

Tehottomuuksien kuitenkin usein katsotaan oikeuttavan valtiolle muutakin roolia kuin siirtää rahaa rikkailta tarvitseville.

Katso myös
----------

* Allokointitehokkuus
* Kaldor–Hicks-tehokkuus
* X-tehokkuus

Lähteet
-------

1. ↑  Hyytinen, Ari & Maliranta, Mika: *Yritysjohdon taloustiede. Yritykset taloudessa ja taloustieteessä*, s. 11. 1. painos. Helsinki: Spillover Economics Oy, 2015. ISBN 978-952-93-6049-9.
2. ↑  Mas-Colell, Andreu; Whinston, Michael D.; Green, Jerry R.: *Microeconomic Theory*, s. 308. Oxford University Press, 1995. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pareto-tehokkuus** Wikimedia Commonsissa
**RSM-54** on neuvostoliittolais-venäläinen mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sitä edeltävän mallin, R-29RM:n suunnittelu aloitettiin 1979 akateemikko V. Makeejevin suunnittelutoimistossa rakettiyhdistelmä D-9RM:ää varten.

Suunnittelutavoitteena oli valmistaa mannertenvälinen ohjus, joka kykeni tuhoamaan maanpäällisiä pienehköjä kohteita siten, että sukellusveneiden järjestelmiä olisi tarvinnut muuttaa sen vuoksi vain mahdollisimman vähän.

Suuri osa ohjuksen teknillisistä ratkaisuista oli peräisin RSM-40 -ohjuksesta. Ensimmäisessä suunnitteluvaiheessa ammuttiin malliraketteja uivalta alustalta, samanaikaisesti malliraketteja laukaistiin myös maalta. Yhteensä ammuttiin 16 rakettia, joista kymmenen osoittautui onnistuneiksi. Kolmannessa vaiheessa malliraketteja laukaistiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen XXVI puoluekokous -nimiseltä sukellusveneeltä.

Ohjusten valmistus keskeytettiin 1996. Venäjän federaation hallitus kuitenkin päätti 1999, että Krasnojarskin koneenrakennustehdas aloittaisi uudistetun version, RSM-54 "Sineva":n valmistuksen. Merkittävin ero aikaisempiin ohjuksiin verrattina oli se, että eri vaiheiden mittoja, kymmenen eri ohjusta, jotka voidaan ohjata eri maaleihin, parannettu sähkömagneettisen impulssin kestokykyä, parannettu vastustajan ilmatorjunnan määritystä. Siinä on myös Mahalit-3 -satelliittinavigointi- ja laskentayksikkö, joka on tarkoitettu alun perin MBR "Bark":lle.

R-29M -ohjuksen perustalta on tehty Shtil-1 -ohjus, jonka massa on 100 kg.

Tekninen erittely
-----------------

* Lentoonlähtömassa 40 300 kg
* Suurin kantama 8 300 km
* Tarkkuus 500 m
* Kantoraketti 2 vaihetta
* Pituus 13 metriä
* Halkaisija 1,8 metriä
Paul Fort (1922)
**Paul Fort** (1872–1960) oli ranskalainen runoilija. Fortin, André Giden, Paul Valéryn, Paul Claudelin ja Francis Jammesin myötä esiin nousi symbolistien toinen sukupolvi, mutta sittemmin Fort siirtyi symbolismista perinteiseen Ranskan historian innoittamaan laulurunouteen. Hän julkaisi vuodesta 1897 lähtien "ranskalaisia balladeja", joissa ylistää elämää ja luontoa ja Ranskan historiaa. Näissä hän käytti väliin aiheina kansanlauluja. Fortin aleksandriineista osa on riimillisiä, eivät kuitenkaan kaikki. Hänen runoelmiaan julkaistiin koottuina nimellä *Ballades françaises*. Hän perusti symbolististen näytelmien esittämispaikaksi 1890 Théâtre d'Artin.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 6765
2. ↑  *Facta, osa 2*, s. 958. 7. p.. Helsinki: WSOY: Tietosanakirja, 1976. ISBN 951-0-01482-6.
3. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja, osa 2*, s. 1457. Helsinki: Otava, 1961.
4. ↑  Iso tietosanakirja, osa 3, Otava 1932, palsta 908
5. ↑  *Otavan Iso Fokus, osa 1*, s. 832. Helsinki: Otava, 1973. ISBN 951-1-00273-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Texas Ranger Division** on Texasin osavaltion alueella Yhdysvalloissa toimiva poliisivoimien jaosto, joka on perustettu vuonna 1835. Se oli alun perin eräänlainen minuuttimiesten kaltainen organisaatio, jonka tehtävänä oli suojella uudisasukkaita intiaanien hyökkäyksiltä. Nykyinen Texas Ranger Division on osavaltion keskusrikospoliisi. He osallistuivat Meksikon–Yhdysvaltain sotaan vuosina 1846–1848 ja hyökkäsivät usein comancheja sekä muita alkuperäiskansoja vastaan. Yhdysvaltain sisällissodassa Texas Rangers toimi konfederaation alaisuudessa.

Vuonna 1918 Texas Rangers syyllistyi Porvenirin verilöylyyn, jossa surmattiin 15 meksikolaista siviiliä, iältään 16 ja 72 ikävuoden väliltä.

Texas Ranger Division on jaettu alueellisesti kuuteen komppaniaan, jotka on merkitty kirjaimin A:sta F:ään. Komppanioiden kotipaikat ovat Houston (A-komppania), Garland (B), Lubbock (C), Weslaco (D), El Paso (E) ja Waco (F). Päämaja (H) sijaitsee Austinissa.

Texas Rangereilla ei ole virallista univormua, mutta yleisissä pukeutumisohjeissa määrätään käytettäväksi "konservatiivista western-pukua", johon kuuluvat esimerkiksi siisti paita ja solmio sekä cowboysaappaat. Taktisessa kenttätyössä käytetään maastopukua.

Pentti Virrankosken teoksessa *Yhdysvaltain ja Kanadan intiaanit* Texas Rangersin suomenkielisiä nimityksiä ovat Texasin rajavartiosto sekä ratsastava rajavartiosto.

Lähteet
-------

1. ↑  DPS announces staff promotions *sealynews.com*.  15.5.2018.  Arkistoitu 6.3.2019. Viitattu 2.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Texas Rangers *britannica.com*. Viitattu 1.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  A Guide to the Texas Rangers Papers, 1835-1958 *legacy.lib.utexas.edu*. Viitattu 1.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  1918 Porvenir Massacre *porvenirmassacre.org*. Viitattu 1.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  Texas Ranger Dress Regulations *texasranger.org*. Viitattu 1.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Virrankoski, Pentti: *Yhdysvaltain ja Kanadan intiaanit*, s. 135, 194–195. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1994. ISBN 951-717-788-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Texas Ranger Division** Wikimedia Commonsissa
**Suuri Paljärvi** on saariluvultaan runsas ja rantaviivaltaan rikkonainen metsäjärvi Ruokolahdella Etelä-Karjalan maakunnan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 24 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Suuren Paljärven ulottuvuus lännestä itään on 4,6 kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa Mustalahti, jota yhdistää pääaltaaseen Hoikkasalmi. Lounaassa sijaitsee Pitkälahti ja koillisessa Ruunlahti. Pitkälahden luoteispuolella sijaitsee pääaltaasta varsin erillinen Torpanlampi. Vain noin viidesosa Suuresta Paljärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, 14,5 metriä, sijaitsee järven keskiosassa.

Suuren Paljärven saariluku on 30. Saarista 12 on alle aarin laajuisia luotoja. Kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Niistä Pentinsaari sijaitsee järven länsiosassa, Litsaari järven keskiosan syvänteen itäpuolella ja Saunasaari Ruunlahden alueella. Järven läntisimmässä osassa sijaitsee Hellsteninsaari. Suurta Paljärveä ympäröi metsämaa, joka kohoaa paikoin yli 120 metriä merenpinnan yläpuolelle. Rannoilla on pientaloja rykelmittäin.

Suuren Paljärven koillisrannalle laskee Linniinjoki suoalueen halki pohjoisesta Linniinjärveltä (114,0 metriä mpy). Muut laskuojat ovat vailla karttanimeä. Suuri Paljärvi laskee järven luoteiskolkasta alkavaa Paljokea länteen Pieneen Paljärveen (101,4 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on pienimmillään noin 300 metriä.

Suuren Paljärven vesitilavuus on 8 753 000 kuutiometriä.

Suuri Paljärvi (04.118.1.025) kuuluu Virmutjoen valuma-alueeseen (04.118), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmutjoen valuma-alueeseen kuuluu 61 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Kolme laajinta ovat Ilmajärvi, Suuri Paljärvi ja Vääräjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suuri Paljärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.12.2022.
3. ↑  Suuri Paljärvi. Järviwiki. Viitattu 19.11.2022.
4. ↑  Virmutjoen valuma-alue (04.116). Järviwiki. Viitattu 5.12.2022.
Kirkko sijaitsee pihan perällä.
**Sophienkirche** on evankelinen kirkko Berliinin keskustassa. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa Grosse Hamburger Strassen ja Sophienstrassen väliin jäävässä korttelissa.

Kirkko on alun perin Preussin kuningas Fredrik I:n vaimon, kuningatar Sophie Luisen lahjoitus Spandaun esikaupungin asukkaille vuodelta 1712. Friedrich Graelin suunnittelema torni lisättiin 1732–1734 kuninkaan lahjoitettua varat. Se on nykyään Berliinin ainoa säilynyt barokkityylinen kirkontorni. Tornissa on kaksi päällekkäistä kirkonkelloille varattua kerrosta. Kirkon sisätilat uudistettiin vuonna 1892 uusbarokkisiksi ja sen molemmin puolin rakennettiin vuonna 1905 samantyyliset asuintalot. Sophienstrasse on muutenkin Berliinin keskustan parhaiten säilyneitä katuja, ja siellä on useita 1700- ja 1800-luvun asuintaloja.

Sophienkirchen pienelle kirkkomaalle on haudattu monia Saksan historian merkkihenkilöitä, kuten kuoronjohtaja Carl Friedrich Zelter, historiantutkija Leopold von Ranke sekä Saksan ensimmäisiin naiskirjailijoihin kuulunut Anna Louisa Karsch.

Lähteet
-------

1. ↑  Sophenkirche (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin. Viitattu 30.7.2014.
2. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 302. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sophienkirche (Berliini)** Wikimedia Commonsissa
**Paul Louis Marcel Genevay** (21. tammikuuta 1939 La Côte-St-André, Isère, Ranska – 11. maaliskuuta 2022) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Genevay saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia Tokion 1964 olympialaisissa ajalla 39,3 s. Lisäksi hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 20,9 s. Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa hän myös karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 21,0 s ja kuului viestijoukkueeseen, joka hylättiin alkuerissä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän karsiutui 200 metrin neljännesvälierissä ajalla 21,7 s; alkuerissä hän oli juossut ajan 21,1 s.

Genevay kuului Ranskan pikaviestijoukkueeseen, joka juoksi Annecyssa heinäkuussa 1964 Euroopan ennätyksen 39,2 s. Vuonna 1961 hän teki harvemmin juostussa 4 × 200 metrin viestissä Euroopan ennätyksen 1.23,9. Hän voitti 200 metrillä Ranskan mestaruuden vuonna 1960.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metriä: 10,3 s (1966), sähköajanotolla 10,57 s (1964)
* 200 metriä: 20,9 s (1959), sähköajanotolla 21,00 s (1964)

Lähteet
-------

* *Docathlé 2003*, s. 53, 125, 182, 479. Fédération Française d'Athlétisme, 2003. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 2-951243-4-3. (ranskaksi)
* Paul Genevay *Olympedia*. Viitattu 23.3.2022. (englanniksi)

Miesten 200 metrin juoksun Välimeren kilpailujen voittajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951: Italia Antonio Siddi  
1955: Italia Luigi Gnocchi  
1959: Ranska Paul Genevay  
1963: Italia Livio Berruti | 1967: Italia Ippolito Giani  
1971: Italia Pietro Mennea  
1975: Italia Pietro Mennea  
1979: Italia Luciano Caravani | 1983: Italia Pietro Mennea  
1987: Italia Stefano Tilli  
1991: Italia Stefano Tilli  
1993: Ranska Daniel Sangouma | 1997: Italia Giovanni Puggioni  
2001: Kypros Anninos Marcoullides  
2005: Slovenia Matic Osovnikar  
2009: Egypti Amr Ibrahim Seoud | 2013: Kreikka Likoúrgos-Stéfanos Tsákonas |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kruununmetsä** oli Ruotsin kuningaskunnassa valtiolle eli silloisen kielenkäytön mukaan kruunulle kuuluva metsä. Ruotsissa kuningas Kustaa Vaasa määritti, että alueet, joilla ei ollut omistajaa, kuuluivat kruunulle, so. valtiolle. Tällä perusteella Ruotsin kuningaskunnassa kyettiin jakamaan eräalueita uudisasutusmaaksi. Osa 1500-luvun uudisasutusmaasta Korsholman linnaläänissä sijaitsi Kainuussa Novgorodin tasavallassa ennen Täyssinän rauhaa Moskovan suuriruhtinaskunnan kanssa 1595. Myös myöhemmin osa uudisasutusalueesta kuului Ruotsin kuningaskunnan rauhansopimuksella vahvistetun valtionrajan itäpuolelle.

Valtionmaiden osuus Keski-Suomen asuttamisessa on merkittävä, koska maiden kuuluminen kruunulle takasi sen, että hämäläisten eräoikeudet voitiin peruuttaa ja perustaa mahdollisuus savolaisten uudisasutukselle.

Myös Etelä- ja Länsi-Suomessa, jossa tiheämmän asutuksen vuoksi maat olivat laajemmin käytössä ja omistusoikeudet määritelty isojaon jälkeen jäi maita, joita ei määritelty millekään yksittäisille maatiloille, jolloin takametsien omistus jäi Kustaa Vaasan säätämän periaatteen vuoksi kruunulle eli valtiolle.

Vuodesta 1859 alkaen valtion metsiä on hallinnoinut Metsähallitus.

Katso myös
----------

* Evon alue

Lähteet
-------

1. ↑  [vanhentunut linkki] Metsähallituksen www-sivut
**Paul Frank Sunich** (29. elokuuta 1967) on yhdysvaltalainen taiteilija ja vaatesuunnittelija. Hän on ehkä eniten tunnettu vaatemerkistään "Paul Frank" ja "Julius & Friends"-mallistosta.

Matka suunnittelijaksi
----------------------

Opiskeluaikoina 1990-luvulla, Paul Frank teetti ystävilleen omia asusteita. Kyseessä oli esimerkiksi lompakoita ja selkäreppuja.

Pari vuotta myöhemmin hän perusti Paul Frank Industries myydäkseen tuotteitaan. Hän teki töitä päivisin ja ompeli ja myi asusteita vapaa-aikanaan. 

Nykyään Paul Frank Industries on hyvin suosittu merkki nuorison keskuudessa. Firmalla on omia kauppoja ympäri Yhdysvaltaa, mutta myös Lontoosta, Amsterdamista, Berliinistä, Ateenasta, Soulista, Bangkokista ja Japanista löytyy Paul Frank-kauppoja. Suomesta Paul Frankin tuotteita myydään muun muassa One Way-liikkeeissä. Suomeen ei ole vielä perustettu erillistä Paul Frank -liikettä.

Paul Frank on viime aikoina saanut uusiakin projekteja niskalleen. Hänellä on päämääränä uusi designstudio Treestitch Design ja hän on myös luonut taideteoksia hyväntekeväisyyttä varten.

Paul Frankin vaatteita käyttää muun muassa Adam Brody.

Yksityiselämä
-------------

Paul Frank tapasi vaimonsa Susan Wangin vuonna 2003. Hänkin on taiteilija, ja he menivät naimisiin 18. kesäkuuta 2005.

Julius & Friends
----------------

Julius & Friends on osa Paul Frank-merkkiä ja on ehkä merkin tunnetuimpia mallistoja.

Lista "Julius & Friends"- mallistossa esiintyvistä henkilöistä:

* Julius – apina
* Clancy – maailman ainut miniatyyri-kirahvi
* Cornelius – Clancyn isoveli, joka on normaalikokoinen kirahvi
* Vic – etana
* Worry Bear – änkyttävä, huolestunut karhu
* Sheree L. Bandit – pesukarhu
* Tod Spicoli – hamsteri
* Elaine – hirvi
* Ellie – elefantti
* Bunny Girl – vaaleanpunaiseen kaniasuun pukeutunut Japanilainen tyttö
* Skurvy – pääkallo ja luut
* Mr. Owl – pöllö
* Shaka Brah Yeti – lumimies
* Devil Julius – Juliuksen ilkeä serkku
* Marshmellows – kuumien kaakaoaaltojen ratsastajat
* Missy and J – siamilaiskissat
* Arthur – flamingo
* Hulius – hawailainen versio Juliuksesta
* Brace Face – punainen koira jolla on hammasraudat
* Will – hyvin pieni hiiri
* Cha Cha – chihuahua
* Simmy McGiggleswick – skotlanninterrieri

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Frankin virallinen kotisivu (englanniksi)
* Julius-apinan verkkosivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Suuri Kaitala** (ven. Кайдолово, *Kaidolovo*) oli inkeriläinen kylä entisessä Lempaalan seurakunnassa Pohjois-Inkerissä. Kylä sijaitsi noin 5 kilometriä Suomen ja Venäjän rajalta etelään. Kylän toinen nimi oli Viikkinä, mistä johtuu myös venäläinen vastine Vikino.

Vuonna 1854 kylässä asui 182 ihmistä, kaikki inkeriläisiä (äyrämöisiä).
Kylän suurin suku 1900-luvun alussa oli Kähäri. Muita sukuja oli Kojonen, Tirronen ja Paavilainen. 

Vuonna 1926 kylässä oli 49 taloa, joissa asui 210 ihmistä (niistä 175 suomalaisia). Kylässä toimi suomenkielinen keskikoulu. Vuonna 1934, rajavyöhykkeen laajennettaessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle.

Lähteet
-------

* Lyyli Karhu: Muistelma vuosien takaa. Inkeriläisten viesti, 4/1966 s. 15

### Viitteet

1. ↑  Randefelt, Roland: *Inkeri: tiekartta 1:200 000*. Vantaa: Ingriainfo Oy, 1992. ISBN 951-96326-0-3.
2. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *elib.shpl.ru*. St.-Petersburg, 1867.
3. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926–1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.