recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Inessiivi** eli **sisäolento** eli **sisäinen olosija** on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee sijaintia jossakin paikassa tai jonkin sisällä ja vastaa esimerkiksi kysymykseen *missä*. Luetellessa suomen paikallissijoja mainitaan ensin yl. inessiivi.

Inessiivi on yksi suomen kielen sisäpaikallissijoista illatiivin eli sisäisen tulosijan sekä elatiivin eli sisäisen erosijan ohella. Sen vastine ulkopaikallissijojen ryhmässä on ulkoinen olosija eli adessiivi. Yleiseksi olosijaksi puolestaan voidaan joskus luonnehtia essiiviä.

Inessiivi eri kielissä
----------------------

Inessiivi esiintyy monissa uralilaisissa kielissä.

### Suomi

Inessiivin pääte sekä yksikössä että monikossa on *-ssa* tai *-ssä* vokaalisoinnusta riippuen. Yksikön inessiivi muodostetaan genetiivivartalon avulla, monikon inessiivi monikkovartalon avulla.

Esimerkkejä:

```
Nominatiivi | Yks. Inessiivi | Mon. Inessiivi
Kissa       | Kissassa       | Kissoissa
Perhe       | Perheessä      | Perheissä

```

Inessiiviä käytetään yleensä ilmaisemaan paikkaa: Istuimme *keittiössä*. Sillä on myös monia muita merkityksiä. Esimerkkejä:

* paikallaan, kiinni jossakin: sukat *jalassa*, hattu *päässä*, ruoka *pöydässä*
* olotila: Onko hän vielä *hengissä*? Leipä on *homeessa*, taivas on *pilvessä*. Nenä on *tukossa*.
* toiminta: Hän oli *ruoanlaitossa*, kun tulimme. Kenen *palveluksessa* olet? Olen *menossa* kouluun. Hän on *lakossa*.
* aika: Minun *iässäni*, *tuossa tuokiossa*, viime *tingassa*.

### Viro

Virossa inessiivin (*seesütlev*) pääte on *-s*. Esimerkkejä:

* *maja**s*** 'talossa'
* *Eesti**s*** 'Virossa'

### Ersä

Ersämordvassa inessiivin pääte on *-so (-se)*.

* *to**so*** 'siellä'
* *viŕ**se*** 'metsässä'

Sitä käytetään myös välineenä ja silloin se vastaa suomen adessiivia. Esimerkiksi: *keď**se*** 'kädellä', *toro**so*** 'miekalla'.

### Unkari

Unkarin kielessä inessiivin pääte on *-ban/-ben*. Käyttö vastaa paljolti suomen inessiiviä, joskus myös adessiivia: 

* paikka: *ház**ban*** 'talossa', *Finnország**ban*** 'Suomessa'
* olotila: *beszél álmá**ban*** 'hän puhuu unissaan'
* aika: *dél**ben*** 'keskipäivällä'

Aiheesta muualla
----------------

* Mitä sisä- ja ulkopaikallissijoilla tarkoitetaan? Iso suomen kielioppi verkossa (VISK): § 1238. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2008.
* Panu Mäkinen: Suomen kielioppi (Arkistoitu – Internet Archive) 1999–2004.
* Jukka Korpela: Eikö saisi myydä asuntoa parvekkeella? Suomen kielen ns. paikallissijojen hyvästä käytöstä 2002–2008.

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
**Akseli Hemminki** (s. 27. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäri, professori ja bioalan yrittäjä.

Koulutus
--------

Akseli Hemminki valmistui 17-vuotiaana kuuden laudaturin ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta. Reserviupseerikoulun pioneerilinjan käytyään hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja lisensiaatiksi 1999. Opiskelun ohessa tehty väitöskirja hyväksyttiin kunniamaininnalla jo vuotta aiemmin ja se valittiin tiedekunnan parhaaksi. Syöpäbiologian dosentiksi Hemminki nimitettiin 2002 ja 2007 hän valmistui syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäriksi.

Tutkimus ja ura
---------------

Akseli Hemminki vietti vuodet 2000–2002 University of Alabama at Birminghamissa ensin post doc -tutkijana ja sitten apulaisprofessorina erityisaiheenaan translationaalinen eli kliinisiin sovelluksiin tähtäävä syövän geeniterapia. Palattuaan Helsinkiin hän perusti Cancer Gene Therapy Group tutkimusryhmän ja vuodet 2007–2013 hän toimi K. Albin Johansson tutkimusprofessorina. Hemminki nimitettiin Jane ja Aatos Erkon säätiön rahoittamaan viisivuotiseen syöpätautien professorin tehtävään 1. helmikuuta 2015 alkaen. Heinäkuusta 2017 Hemminki on toiminut Helsingin Yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan syöpätautien professorina.

Tutkimustyönsä ohella Hemminki on toiminut yleislääkärinä 1998–1999, sairaalalääkärinä 2003–2007 ja erikoislääkärinä tai osastonylilääkärinä 2007 alkaen HUS:ssa ja Docrates-sairaalassa. 

Hemmingin tutkimus on keskittynyt syövän immunoterapiaan ja erityisesti onkolyyttisiin viruksiin, joita tutkimusryhmä on muokannut tavoitteenaan kehittää niistä uusi lääke syöpätauteihin joihin ei tällä hetkellä ole tarjolla parantavaa hoitoa. Ryhmän keskeinen havainto liittyi virusten kykyyn herättää immuunivaste kasvainta kohtaan, ja sittemmin viruksia on muokattu tavoitteena syövän T-soluterapian mahdollistaminen yleisten kiinteiden kasvaimien hoidossa. 
Kliinisten tutkimusten pystyttämiseksi Hemminki on perustanut kaksi bioalan yritystä: 2008 Oncos Therapeutics (nykyään Targovax ASA) ja 2013 TILT Biotherapeutics. Oncos teki Pohjois-Euroopan ensimmäisen kliinisen tutkimuksen onkolyyttisellä viruksella, ja yhdistyi myöhemmin norjalaisen Targovax-bioteknologiayrityksen kanssa. Kumpikin yritys on selvittänyt start up -vaiheen ja stabiloitunut nuoreksi kasvuyritykseksi. Hemmingin suunnittelemilla syöpälääkkeillä on hoidettu yli 300 syöpäpotilasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Cancer Gene Therapy Group
2. ↑  Suomen Syöpäinstituutin lahjoitusprofessuuri dosentti Akseli Hemmingille *Biomedicum Helsingin verkkosivut*. Viitattu 9.9.2016.
3. ↑  Helsingin yliopiston professorit
4. ↑  Lehtinen, Päivi: Virukset ja T-solut liittoutuvat syöpää vastaan *Helsingin yliopisto, Lääketieteellisen tiedekunnan verkkosivut*. Viitattu 9.9.2016.
5. ↑  Targovax ASA
6. ↑  TILT Biotherapeutics Ltd
7. ↑  Targovax receives approval to proceed with the ONCOS-102 phase 2 melanoma study from the US FDA *Circio*. Viitattu 31.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* ORCID

 |

 |
**Sven Bernhard Oksanen** (1. toukokuuta 1915 – 27. syyskuuta 1960) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen toimittaja ja poliitikko.

Oksanen vaikutti 1930-luvulla Arvi Kalstan johtamassa kansallissosialistisessa Suomen Kansan Järjestössä. Kun puolue hajosi vuonna 1936, Oksanen oli perustamassa *Suomen Työrintama* -puoluetta yhdessä Yrjö Raikkaan ja Björn Smedsin kanssa. Oksanen oli työrintaman puoluesihteeri. Keväällä 1939 Oksanen lähti puolueesta ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi *Kansallinen Työ* -lehteä. Oksanen tuomittiin helmikuussa 1939 sakkoihin 19. joulukuuta 1938 ilmestyneessä *Helsingin Sanomien* numerossa olleen jutun vuoksi. Lehden numero tuomittiin menetetyksi.

Oksanen toimi *Hakaristi*- ja *Herää Suomi!* -lehtien palkattomana avustajana 1933–1935. Hän oli päätoimittaja Suomen Työrintaman vuosina 1936–1939 julkaisemassa *Työrintama*-lehdessä ja toimitti myös 1939–1940 ilmestynyttä *Kansallinen Työ* -lehteä.

Vuonna 1942 Oksanen toimi kansallissosialistisen Suomen Valtakunnan Liiton johtajana. Jatkosodan päätyttyä syksyllä 1944 suomalaiset kansallissosialistit Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.*lähde?*

Oksanen työskenteli sotavuosien jälkeen Yksityisyrittäjäin Kustannus Oy:n levikkipäällikkönä ja apulaisjohtajana sekä Vähittäiskauppaliiton ammattikasvatussäätiön asiamiehenä.*lähde tarkemmin?*

Lähteet
-------

* Jari Hanski, Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944, Kirja kerrallaan, Helsinki 2006 ISBN 952-92-0042-0, Oksasesta s. 37–38 ja 183 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lauri Haataja: Kotinatsit luokkakuvassa Henrik Ekberg tutki suomalaiset johtajan varjot (Digilehden tilaajille) (Kirja-arvio teoksesta: Henrik Ekberg: Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932-1944. Schildts 1991.) Helsingin Sanomat 22.1.1992.

### Viitteet

1. ↑  Sven Bernhard Oksanen *BillionGraves*. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)*tarvitaan parempi lähde*
2. ↑  Henrik Ekberg: *Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 92, 99–101. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.
3. ↑  Hallituksen halventamisesta sakkoa (No 34, s. 8) *Helsingin Sanomat*.  5.2.1939.   (Digitaalinen lehtiarkisto)
4. 1 2  Hanski, 2006 s. 183
5. ↑  Hanski, 2006 s. 37–38
6. ↑  Helsingin Sanomat 12.8.1954
7. ↑  Helsingin Sanomat 17.12.1957
**Viktorija Jurijivna Amelina** (ukr. Вікторія Юріївна Амеліна; 1. tammikuuta 1986 Lviv, Ukrainan SNT – 1. heinäkuuta 2023 Kramatorsk, Ukraina) oli ukrainalainen novellisti ja lastenkirjailija. Ukrainan sodan aikana Amelina ryhtyi keräämään tietoa Venäjän tekemistä sotarikoksista matkustamalla Ukrainan takaisin valtaamille alueille ja haastattelemalla todistajia. Hän kuoli ohjusiskussa, jonka Venäjä teki Kramatorskiin kesäkuun lopulla 2023, kun hän oli ystäviensä kanssa syömässä ravintolassa. Ennen kirjailijanuraansa Amelina oli valmistunut Lvivin polyteknisestä yliopistosta ja työskennellyt useita vuosia IT-alalla.

Yksityiselämä
-------------

Amelina kasvoi venäjänkielisessä perheessä, mutta ei tuntenut kulttuurista yhteyttä Venäjään. Vuoden 2014 vallankumouksen yhteydessä hän oli mukana Maidanin mielenosoituksissa.

Amelina oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Blacker, Uilleam: Victoria Amelina obituary *The Guardian*.  7.7.2023. Viitattu 21.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viktorija Amelina** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Skotlannin Pyhä Margaret** (n. 1045 – 16. marraskuuta 1093) oli Englannin prinsessa ja Skotlannin kuningatar. Hän oli kruunaamattoman anglosaksikuninkaan, Edgar Athelingin sisar. Hän syntyi maanpaossa Unkarissa ja palasi perheineen Englantiin vuonna 1057. Normannivalloituksen aikaan 1066 Margaret pakeni veljensä kanssa Skotlantiin Malcolm III:n hoviin. Muutaman vuoden kuluttua Margaretista tuli Malcolmin toinen vaimo.

Kuningatar Margaret käytti paljon valtaa. Hän vaihdatti hovikielen gaelista saksiksi ja sidotutti hienoihin kansiin uskonnollisia kirjoja, joita Malcolm lukutaidottomana ei voinut lukea. Hän aloitti rakennustyöt Edinburghin linnan kappelissa, jota nykyisin kutsutaan Margaretin kappeliksi.

Margaret ja Malcolm saivat kahdeksan lasta. Toisin kuin Malcolmin ensimmäisen liiton lapset, nämä saivat anglosaksiset nimet Edward, Edmund, Ethelred, Edgar, Alexander, David, Edith eli Matilda; ja Mary. Kolmesta pojasta tuli Skotlannin kuninkaita.

Malcolm sai surmansa Alnwickin taistelussa englantilaisia vastaan. Margaret kuoli marraskuussa 1093. Hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1249.

Lähteet
-------

1. ↑  Saint Margaret of Scotland *Undiscovered Scotland*. Viitattu 7.3.2018.
2. ↑  Malcolm III *Royal Family of UK*. Viitattu 5.3.2018.
3. 1 2 3  Malcolm III (Ja lasten nimiin linkatut alasivut) *Undiscovered Scotland*. Viitattu 5.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ykseyshelluntailaisuus** (engl. *Oneness Pentecostalism*) on kristillisen kolminaisuusopin kieltävä helluntailaisuuden suuntaus. Suuntauksen ykseysoppi on lähellä antiikin modalistista monarkianismia. Sen mukaan on olemassa yksi persoonaltaan jakamaton Jumala, joka tuo itsensä julki tai ilmentää itsensä maailmassa eri tavoin ja eri muodoissa, muun muassa Isänä, Poikana ja Pyhänä Henkenä. Perinteisen kolminaisuusopin mukaan on yhtä aikaa yksi Jumala, mutta kolme persoonaa. 

Ykseyshelluntailaiset kastavat yksinomaan Jeesuksen nimeen Raamattuun vedoten.

Suuntaus muodostui helluntaiherätyksen alkuaikoina vuoden 1913 paikkeilla Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Ykseysopin aiheuttama teologinen kiista jakoi helluntailaiset ja johti uusien kirkkojen perustamiseen. Vuonna 1945 eräiden pienempien liikkeen kirkkojen yhdistymisestä syntynyt United Pentecostal Church International (UPCI) on nykyään jäsenmäärältään suurin ykseyshelluntailaisuuden yhdyskunnista. UPCI:n hallinnollinen keskus on Saint Louisin kaupungissa, Missourissa. Kirkon jumalanpalveluselämässä korostetaan armonlahjojen, muun muassa kielilläpuhumisen ja uskollaparantumisen merkitystä sekä henkilökohtaisen siveellisyyden tärkeyttä pukeutumisessa ja käyttäytymisessä.

Ykseyshelluntailaisuuden eri yhdyskuntien jäseniä oli vuonna 2009 noin 17 miljoonaa.

UPCI lähetti Suomeen lähetyssaarnaajia ensimmäistä kertaa vuonna 2010. Nykyään Helsingissä toimii UPCI:n alainen suomen- ja englanninkielinen Uudet Alut -seurakunta. Turun Uudet Alut -kirkko toimii Turun ja lähikaupunkien filippiiniläisyhteisön keskuudessa tagalogin ja englannin kielellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Helluntailaisuus *Uskonnot Suomessa*.  Arkistoitu 31.12.2018. Viitattu 31.12.2018.
2. ↑  Ap.t. 2:38
3. ↑  Joh. 3:5
4. 1 2  Jesus Only – Religious Movement, United States *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 31.12.2018. (englanniksi)
5. 1 2 3  United Pentecostal Church, Inc. *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 31.12.2018. (englanniksi)
6. ↑  Pentecostalism *BBC*. Viitattu 31.12.2018. (englanniksi)
7. 1 2 3  Finland – Nordic Missions *UPCI*. Viitattu 31.12.2018. (englanniksi)
**Siperian voima** (ven. Сила Сибири, *Sila Sibiri*) on maakaasuputki, joka kulkee Jakutiasta Primorjen aluepiiriin Tyynenmeren rannikolle ja Kiinaan.

Venäjä ja Kiina sopivat putken rakentamisesta ja kaasutoimituksista keväällä 2014 ja allekirjoittivat 30 vuoden sopimuksen kaasutoimituksista Venäjältä Kiinaan. Venäjän Gazprom ottaa käyttöön kaksi kaasukenttää Itä-Siperiassa kaasun tuottamiseksi. Ensimmäinen 2200 km putkivaihe vihittiin käyttöön 2.12.2019. Se ulottuu Jakutiasta Tšajandan kentältä Blagoveštšenskiin ja Amur-joen ali Kiinaan. Putkea jatketaan 2022 mennessä 800 km länteen uudelle Kovyktan kaasukentälle.

Siperian voimaa edelsi ehdotettu Altain kaasuputki Altailta Kiinaan. Tästä sovittiin jo 2006mutta projekti sittemmin jäädytettiin.

Siperian voima 2 on toinen kaasuputki, jonka on tarkoitus kuljettaa kaasua Jamalin niemimaalta Mongolian kautta Kiinaan. Putki rakennetaan vuosina 2024–2030.

Lähteet
-------

1. ↑  BOFIT: Venäjältä alkoi virrata putkikaasua Kiinaan *BOFIT*. Viitattu 16.6.2023.
2. ↑  botif
3. ↑  Natural Gas in Exchange for Time - Kommersant Moscow *web.archive.org*.  30.9.2007.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 16.6.2023.
4. ↑  Altai Project *web.archive.org*.  3.10.2010.  Arkistoitu 3.10.2010. Viitattu 16.6.2023.
5. ↑  Jeff Pao: Power of Siberia 2 to divert Europe-bound gas to China *Asia Times*.  20.7.2022. Viitattu 16.6.2023. (englanniksi)
**Jatkosodan muistomitali** (lyhenne **Jsmm**) on suomalainen vuosina 1957–1992 jaettu muistomitali. Sen oli oikeutettu saamaan jokainen jatkosodassa tai Lapin sodassa 1941–1945 kenttäarmeijaan tai kotijoukkoihin kuulunut tai muuten maan puolustamiseen osallistunut henkilö. Mitalin suunnitteli taiteilija, jääkärikapteeni Lauri Leppänen.

Mitali perustettiin vasta 12 vuotta sotien päättymisen jälkeen tasavallan presidentti Urho Kekkosen 24. toukokuuta 1957 antamalla asetuksella. Muistomitali myönnettiin tasavallan presidentin nimissä henkilön omasta hakemuksesta. Jakoon liittyvät käytännön asiat kuuluivat sotilasläänien esikunnille. Koska muistomitalin saamiseen tarvittiin hakemus, otaksutaan että on paljon mitaliin oikeutettuja miehiä ja naisia, jotka eivät ole sitä saaneet. Mitali voitiin myöntää Suomen kansalaiselle tai ulkomaalaiselle henkilölle, joka oli osallistunut sotaan tai toiminut muuten maanpuolustuksen hyväksi 25. kesäkuuta 1941 – 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana. Mitaliin olivat oikeutettuja myös osa sotilaspoikana tai pikkulottana toimineista henkilöistä, koska näitä toimintoja johti Kotijoukkojen esikunta. Mitalin jakelu päättyi vuoden 1992 lopussa.

Pronssista valmistetun ympyränmuotoisen muistomitalin läpimitta on 31 millimetriä. Mitalin etusivulla on kohokuviona vaakasuorassa asennossa oleva miekka, jota verhoavat kaksi tammenlehvää. Etusivun reunaa kiertää kohokirjoitus, jossa on teksti "Isänmaa 1941•1945". Ruotsinkieliselle henkilölle tarkoitetussa mitalissa on sanan isänmaa sijasta sana fosterlandet. Muistomitalin takasivulla on kohokuviona Suomen vaakuna. Mitalia kannetaan rinnan vasemmalle puolelle kiinnitetyssä tummansinisessä nauhassa. Nauha on 32 mm leveä ja siinä on keskellä ja 2 mm kummastakin reunasta olevat 1 mm levyiset valkoiset pystyjuovat. Kolme pystyjuovaa kuvaavat kotia, uskontoa ja isänmaata. Sellaisessa juhlatilaisuudessa, jossa ei kanneta itse mitalia, voidaan kantaa nauhaa 10 mm korkuisena nauhalaattana.

Tasavallan presidentti Mauno Koivisto antoi 1987 asetuksen muutoksen, jolla perustettiin Lapin sota -solki. Mitalin nauhaan kiinnitettävä hopeanvärisestä metallista valmistettu solki on 8 mm leveä ja 32 mm pitkä. Soljessa on kohokirjaimin teksti "Lapin sota" tai ruotsinkielisille tarkoitetussa soljessa teksti "Lapplandskriget". Soljen käyttöön ovat oikeutettuja henkilöt, jotka osallistuivat 15. syyskuuta 1944 ja 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana sotatoimiin Lapissa. Soljen antoi kunkin sotilaspiirin esikunta. Muunlaisia solkia tai tunnuksia muistomitalin nauhassa ei käytetä. Jatkosodan muistomitalista ei ole versiota, joka olisi tarkoitettu vapaaehtoisesti sotaan osallistuneille ulkomaalaisille, vaikka talvisodan muistomitalista sellainen valmistettiin.

Katso myös
----------

* Talvisodan muistomitali

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tetri, Juha E.: *Kunniamerkkikirja*, s. 64–65. 3. täydennetty painos. Helsinki: Ajatus Kirjat, 2003. ISBN 951-9440-23-2.
2. 1 2  Asetus sodan 1941–1945 muistomitalista (wikiaineistossa)
3. ↑  Asetus sodan 1941–1945 muistomitalista annetun asetuksen 2 ja 5 §:n muuttamisesta (wikiaineistossa)
**Itsehallinto** (fäär. ***Sjálvstýri***), aikaisemmin Itsehallintopuolue (fäär. *Sjálvstýrisflokkurin*), on färsaarelainen puolue, joka on perustettu 1909. Puolue aloitti toimintansa vuonna 1906, mutta julkaisi ensimmäisen poliittisen ohjelmansa vasta 1909. Puolueen perustivat unionipuolueesta eronneet edustajat.. 

Itsehallintopuolue on Färsaarten vanhimpia puolueita, ja se perustettiin 1909 vastavoimana Tanskaan kuulumista kannattavalla unionipuolueelle. Puolue on ollut historiansa aikana kahdesti, vuosina 1916 ja 1936, Färsaarten parlamenttivaalien suurin puolue. Itsehallintopuolue hajosi kuitenkin vuonna 1939 maauudistuskiistaan. Sen perustajiin kuulunut Jóannes Patursson lähti puolueesta ja perusti muutaman vuoden päästä kansanpuolueen, joka sai noin puolet puolueen kannattajista. Itsehallintopuolueen kannatus lähti hajoamisen jälkeen laskuun, ja vuoden 1950 jälkeen se on saanut käytännössä enää 4–8 prosenttia äänistä. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa itsehallintopuolue sai 4,2 prosenttia äänistä ja yhden paikan Färsaarten parlamenttiin.

Puolueen puheenjohtajana toimii Klaksvíkin pormestari Jógvan Skorheim. Puolueen ns. vaalikirjain on D.

Puolueen ensimmäiset kahdeksan vaaleilla valittua edustajaa Färsaarten parlamentissa vuonna 1906.

Ideologia ja arvot
------------------

Itsehallintopuolue on keskustalainen puolue, joka kannattaa regionalismia ja sosiaaliliberalismia. Puolueohjelmansa mukaan puolueen tavoite on taata färsaarelaisille "täysi vastuu kansakunnastaan ja saada täysi päätösvalta". Tämä tarkoittaa Färsaarten itsenäistymistä kansanäänestyksen kautta ja pyrkimystä saada kansainvälistä tunnustusta.. 

Tanskassa puolue on varsin lähellä Radikaali Venstreä. Itsehallintopuolueella ei ole ollut omia edustajia Tanskan parlamentissa.

Lähteet
-------

* Wylie, Jonathan: *The Faroe Islands: Interpretations of History*. Lexington: The University Press of Kentucky, 1987. ISBN 0-8131-1578-7. Google-kirjat (viitattu 15.9.2013). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Politikkur *Sjálvstýri*.  Arkistoitu 7.12.2019. Viitattu 7.12.2019. (fääriksi)
2. ↑  Faroes/DK *Parties and Elections in Europe*. Viitattu 7.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Sjálvstýrisflokkurin *Den Store Danske*.  2011. Viitattu 21.7.2020. (tanskaksi)
4. ↑  Wylie, s. 140.
5. 1 2  Brachtl, Václav: Vývoj a proměny stranického systému na Faerských ostrovech  9.11.2010. Mezinárodní politologický ústav.  Arkistoitu 7.7.2018. Viitattu 1.12.2013. (tšekiksi)
6. ↑  Wylie, s. 170.
7. ↑  Faroes/DK *Parties and Elections in Europe*. Wolfram Nordsieck. Viitattu 1.12.2013. (englanniksi)
8. ↑  The Faroese Parliament (pdf) (s. 8)  2016. Løgting. Viitattu 22.7.2020. (englanniksi)
9. ↑  Partier: Mittengruppen Mittengruppen. Viitattu 7.12.2019.
10. ↑  Sjálvstýri: Politikkur *sjalvstyri.fo*.  Arkistoitu 7.12.2019. Viitattu 8.12.2019. (fääriksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (fääriksi)
Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff
**Enno Friedrich Wichard Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff** (22. joulukuuta 1848 Markowitz, Posen – 25. syyskuuta 1931 Berliini) oli saksalainen kielentutkija. Hän oli 1900-luvun merkittävimpiä antiikintutkijoita ja kreikkalaisen filologian erityisosaaja.

Wilamowitz oli sotilassukua, tilanomistajan poika. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Schulpfortan opistosta, opiskeli Bonnin yliopistossa 1867–1869 ja valmistui tohtoriksi Berliinin yliopistosta 1870. Opintojen jälkeen Wilamowitz palveli sotilaana Saksan-Ranskan sodassa (1870) ja matkusti Italiassa ja Kreikassa 1872–1874. Opintomatkan jälkeen hän siirtyi Berliiniin ja sitten vuosiksi 1876–1883 professoriksi Greifswaldin yliopistoon. Hän toimi professorina Göttingenissä 1883–1897 ja Berliinissä 1897–1922.

Vaikka Wilamowitz oli ensi sijassa kirjallisuudentutkija, hänellä oli laajat tiedot myös muista tutkimusaloista, joita antiikintutkimuksessa käytetään. Hän tunsi klassisen kreikankielisen kirjallisuuden läpikotaisin ja pystyi siksi taitavasti yhdistelemään tietojaan ja luomaan uutta tiedettä. Wilamowitz kirjoitti esim. historiatutkimuksia, kirjallisuushistoriallisia teoksia ja filologisia julkaisuja.

Valikoima julkaisuja
--------------------

* *Homerische Untersuchungen* (1884)
* *Aristoteles und Athen* (1893)
* *Griechisches Lesebuch* (1902)
* *Staat und Gesellschaft der Griechen* (1910)
* *Sappho und Simonides* (1913)
* *Einleitung in die griechische Tragödie* (3. p. 1921)
* *Pindaros* (1922)
* *Hellenistische Dichtung* (1924)
* *Kyrene* (1928)
* *Der Glaube der Hellenen* (1931–1932)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff *Britannica.com*. Viitattu 15.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Fowler, Robert L.: WILAMOWITZ-MOELLENDORFF, Ulrich Friedrich Wichard von *Database of Classical Scholars*. Rutgers, The State University of New Jersey. Viitattu 15.8.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gibraltarin sosiaalidemokraatit** on keskustaoikeistolainen puolue Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluvalla Gibraltarilla. Puoluetta johtaa Peter Caruana, joka toimi Gibraltarin pääministerinä ennen nykyistä pääministeri Fabian Picardoa.

Historia
--------

Sosiaalidemokraattien päämaja Gollege Lanella Gibraltarilla.
Sosiaalidemokraateista tuli Gibraltarin pääoppositiopuolue AACR-puolueen hajottua vuonna 1988. Puolue osallistui parlamenttivaaleihin ensimmäistä kertaa vuonna 1992, jolloin se hävisi Peter Caruanan johdolla Gibraltarin sosialistiselle työväenpuolueelle. Tappio johtui paljolti siitä, että puolue kannatti tuolloin osallistumista neuvotteluihin Gibraltarin asemasta Espanjan ja Britannian kanssa Brysselssä. Tällöin työväenpuolueen johtaja Joe Bossano pääsi syyttämään heitä heikkoudesta Espanjaa kohtaan. Puolue sai tuolloin 20 % äänistä Bossanon liittouman 75 % vastaan. Puolue pääsi kuitenkin parlamentin johtoon seuraavissa vaaleissa vuonna 1996 ja menetti paikkansa vasta vuonna 2011. Hallituskaudellaan puolueen johtaja Peter Caruana piti tiukempaa linjaa aluekiistassa Espanjan kanssa. Hän oli muun muassa järjestämässä kansanäänestystä asiasta vuonna 2002, jolloin gibraltarilaisten suuri enemmistö hylkäsi suunnitelman Britannian ja Espanjan yhteishallinnosta alueella.

Vuoden 2011 vaaleissa sosiaalidemokraatit hävisivät niukasti sosialistisen työväenpuolueen ja Gibraltarin liberaalipuolueen muodostamalle liittoumalle saaden 46,76 % äänistä sosialistisen työväenpuolueen ja liberaalipuolueen saadessa 48,88 %.

Parlamenttiedustajat
--------------------

Sosiaalidemokraattien johtaja Peter Caruana.
Gibraltarin sosiaalidemokraateilla on vuonna 2011 valitussa parlamentissa seitsemän edustajaa kaikkiaan 17:stä edustajasta.

* Peter Caruana
* Daniel Feetham
* Edwin Reyes
* James Joseph Netto
* Isobel Ellul Hammond
* Damon Bossino
* Selwyn Figueras

Lähteet
-------

1. ↑  Peter Gold: *Gibraltar – British or Spanish?*. Routledge, 2005. ISBN 0-415-34795-5. (englanniksi)
2. 1 2  Gibraltar Parliament Elections Thursday 8th December (PDF) Goverment of Gibraltar.  Arkistoitu 14.12.2013. Viitattu 3.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  People Gibraltar social democrats.  Arkistoitu 17.7.2012. Viitattu 3.9.2012. (englanniksi)
**Ohto Heiskanen** on suomalainen lapsinäyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänen ensimmäinen roolityönsä oli Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa *Myrskyluodon Maija* (2017). Vuoden 2021 nuortensarjassa *Erityiset* Heiskanen näyttelee Stefania, joka on yksi sarjan kuudesta päähenkilöstä. Heiskanen on ääninäytellyt muun muassa *The Grinch* -elokuvassa (2018) sekä toisen päärooleista elokuvassa *Mary ja noidankukka* (2018). Heiskanen ääninäytteli myös pääroolin elokuvassa *Vili ja kissojen taikalaakso* (2018) sekä Finiaksen roolin elokuvassa *Finias ja Ferb -elokuva: Candace vastaan universumi* (2020)*lähde?*. Hänellä on pienempi rooli Ivalon 3 kaudessa (2023).

Lähteet
-------

1. ↑  Myrskyluodon Maija *hkt.fi*. Helsingin kaupunginteatteri. Viitattu 6.8.2020.
2. ↑  Yle Areena tänään: uusi kotimainen komediasarja Erityiset – mukana mm. Miitta Sorvali ja Ylermi Rajamaa *Findance.com*.  20.8.2021. Viitattu 20.10.2021.
3. ↑  Erityiset Aito Media. Viitattu 20.10.2021.
4. ↑  The Grinch *Elonet*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 11.10.2020.
5. ↑  Meari to majo no hana *Elonet*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 11.10.2020.
6. ↑  Mary ja noidankukka *cinemamondo.fi*. Cinema Mondo. Viitattu 6.8.2020.
7. ↑  Vili ja kissojen taikalaakso *Elisa Viihde*. Elisa Oyj. Viitattu 6.8.2020.
**Derek Meech** (s. 21. huhtikuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-seura Texas Starsissa.

Ura
---

Meech pelasi juniorikiekkoa WHL-joukkue Red Deer Rebelsissä, jossa oli Dion Phaneufin pakkiparina. Hänet varattiin Detroit Red Wingsiin 229. pelaajana vuoden 2002 varaustilaisuudessa. 

Meech teki debyyttinsä NHL:ssä 7. joulukuuta 2006 Detroitin paidassa kotiottelussa St. Louis Bluesia vastaan. Hän pelasi kauden 2006-2007 aikana neljä NHL-ottelua edustaen suurimman osan kaudesta farmijoukkue Grand Rapids Griffinsiä. Hän teki 67 pelissä 29 pistettä ja tuli valituksi tähdistöön.

Meech nimettiin Detroitin lopulliseen kokoonpanoon harjoitusleirin jälkeen ennen kauden 2007-2008 alkua.

Vuonna 2008 Meech nimettiin Detroitin vuoden tulokkaaksi. Meech pelaa pääosin puolustajana, mutta häntä käytettiin myös laitahyökkääjänä.

Vaikka Meech ei ollut pelannut tarvittavaa määrää otteluita kaudne aikana, hänen nimensä kaiverrettiin Stanley Cup -pokaaliin Detroitin organisaation tekemän vetoomuksen vuoksi.

Meech teki ensimmäisen NHL-maalinsa 4. joulukuuta 2008 Vancouver Canucksia vastaan.

8. syyskuuta 2010 Detroit asetti Meechin waiver -listalle, josta häntä ei poimittu ja hän siirtyi farmijoukkue Grand Rapids Griffinsiin.

1. heinäkuuta 2011 Meech siirtyi kaksisuuntaisella sopimuksella Winnipeg Jetsiin. Hänen ensimmäistä kauttaan 2011-2012 varjostivat loukkaantumiset ja hän pelasi Winnipegissä vain kaksi ottelua. Vuotta myöhemmin hän ja Winnipeg solmivat vuodne jatkosopimuksen.

14. heinäkuuta 2013 Meech teki ensimmäisen sopimuksensa Eurooppaan siirtyessään vapaana agenttina KHL-joukkue Dinamo Minskiin. Kaudella 2013-2014 Meech pelasi Dinamossa vain 23 ottelua syöttäen viisi maalia ennen kuin hänet vapautettiin sopimuksesta. Hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja 6. tammikuuta 2014 allekirjoitti loppukauden kestävän sopimuksen AHL-joukkue Texas Starsin kanssa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Derek Meech
**Kalle Kuusela** (s. 1975) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän perusti 1997 Kone Helsinki -nimisen vaateliikkeen, jonka hän kuitenkin myi vuonna 2007 mutta jatkaa yhteistyötä freelance-suunnittelijana.

Kuusela on vapaa suunnittelija ja suunnittelee paitsi entiselle yritykselleen, myös muun muassa Aarikalle. Hän on suunnitellut pukuja myös Linnan juhliin presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle meneville vieraille ja farkkukankaisia hääpukuja ranskalaisyritykselle. Kuusela oli *Young Professionals* -lehden Vuoden 2006 nuoret kyvyt -listalla. Hän on suunnitellut puvustuksen Minna Tervamäen koreografiaan *Something Else?*.

Kone Helsinki
-------------

Kone Helsinki oli Kuuselan vuonna 1997 perustama vaateliike, joka myi lähinnä miesten vaatteita, erityisesti farkkukankaasta valmistettuja, sekä lisäksi paitoja ja logovöitä. Yritys tuli tunnetuksi Idols-kilpailun puvustajana ja on sen jälkeen ollut Antti Tuiskun vaatettaja. Yrityksen omistaja oli vuodesta ollut 2007 Perttu Klaavo. Yritys itse käytti nimestä logon kirjoitusasua koneHELSINKI.

Lähteet
-------

1. ↑  NRJ
2. ↑  Young Professionals
3. ↑  Minna Tervamäen sivusto, teokset, Googlen haku

Aiheesta muualla
----------------

* City-lehti: KoneHelsinki – Erään katuvaatteen tarina
* City-lehti: Kone kotikeittiössä
* Kone Helsingin verkkosivut
HMNB Portsmouth vuonna 2005.
**HMNB Portsmouth** eli **His Majesty’s Naval Base Portsmouth** on yksi Britannian merivoimien kolmesta tukikohdasta. Se sijaitsee Portsmouthin kaupungissa Portsmouthin sataman itärannalla Solentin salmesta ja Wightsaaresta pohjoiseen. Se on Britannian merivoimien vanhin tukikohta, ja sillä on tärkeä rooli laivaston historiassa ja Britannian sotahistoriassa.*lähde?* Tukikohta on ollut tärkeä osa kaupunkia vuodesta 1194.

Tukikohdassa on maailman vanhin kuivatelakka, ja sinne on sijoitettu kaksi kolmasosaa Britannian merivoimien pinta-aluksista. Lisäksi tukikohdassa on kaupallisia maatoimintoja, kuten laivanrakennusta, laivojen korjausta, huoltoa, majoitusta ja ravintoloita sekä henkilöstöpalveluja, kuten hammaslääkintä-, lääkintä-, koulutus-, kirkollisia ja hyvinvointipalveluja. Kaupalliset palvelut ostetaan alihankintana BVT Surface Fleetiltä, ja muista palveluista huolehtii puolustusministeriö.*lähde?*

Tukikohdassa on myös Portsmouthin telakkamuseo, jossa ovat esille muun muassa *Mary Rose*, HMS *Victory* sekä HMS *Warrior*.*lähde?*

Katso myös
----------

* HMNB Clyde
* HMNB Devonport

Lähteet
-------

1. ↑  Portsmouth *Royal Navy*. Viitattu 18.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMNB Portsmouth** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hiilidioksidi** 

Hiilidioksin kierto 

* Hiilen kiertokulku
* Hiilidioksidipäästöt
* Hiilidioksidin geologinen varastointi
* Hiilinielu
* Hiilidioksidin talteenotto
* Hiilivuoto
* Hiilijalanjälki
* Hiilidioksidiekvivalentti

Hiilen kiertoa kuvaava kaavio
**Hiilen kiertokulku** tarkoittaa hiilen biogeokemiallista kiertoa ilmakehän, vesistöjen ja maaperän välillä. Myös kasvit ja eläimet ovat mukana hiilen kiertokulussa. 

Suuria määriä hiiltä on sitoutunut valtameriin ja sen kerrostumien metaaniklatraattiin. Syvälle valtamereen on liuenneina hiiliyhdisteitä, joita on hieman vähemmän pintavesissä. Ilmakehässä hiiltä on muun muassa hiilidioksidissa ja leijuvassa pölyssäkin. Maan sisässä hiiltä on muun muassa kivihiilessä.

Hiilen kierto
-------------

Kasvit ottavat ilmasta hiilidioksidia ja muuttavat sen biomassaksi, jossa on hiilivetyjä. Osa biomassasta joutuu eläinten syömäksi ja hajoaa. Eläimet hengittävät ilmakehään hiilidioksidia ja päästävät mädäntyessään metaania CH4. Hiilidioksidi ja metaani ovat molemmat kasvihuonekaasuja, jotka vaikuttavat maapallon ilmastoon.

Hiiltä kivettyy kivihiileksi maatuneesta kasvibiomassasta. Kivettynyt hiili pysyy kallioperässä hyvin pitkään, jopa miljardeja vuosia. Joet kuljettavat hiiltä mereen. Meren mannerlaatat liikkuvat magmaksi mantereen alle. Hiiltä muuttuu kalsiumkarbonaatiksi CaCO3 muun muassa meren kalkkieläimissä. Tulivuorenpurkaukset vapauttavat hajonneesta karbonaatista irronnutta hiilidioksidia CO2.

Maapallossa on hiiltä noin 140 000 kertaa se määrä mitä elävissä eliöissä. Melkoinen osa Maan hiilestä sitoutuu kalkkikiveen CaCO3 meren eliöiden toiminnan tuloksena. Hiili tulee ilmakehän hiilidioksidista. Monien silikaattikivien rapautuminen karbonaateiksi kuluttaa hiilidioksidia. Joet kuljettavat liuenneita hiiliyhdisteitä meriin. Arvellaan, että ilmakehässä on hiiltä hiilidioksidissa rapautumista varten 10 000 vuodeksi. Tulivuoret purkavat uutta hiilidioksidia tilalle. Merenpohjan kerrostumiin vajonnut hiili palaa kiertoon viimeistään noin 200 miljoonassa vuodessa, koska vajoaa viimeistään tässä ajassa mannerlaatan alle, jossa hiili kaasuuntuu ja tulee kaasuna ulos.*lähde?*

Hiilen kiertokulku ja kasvihuoneilmiö
-------------------------------------

Ilmakehässä on hiilidioksidina ja muina hiiliyhdisteinä 750 nigatonnia hiiltä. Hiilidioksidia on ilmakehän tilavuudesta 383 miljoonasosaa (ppm) (eli 0,000383). Fossiilisista polttoaineista ja sementin valmistuksesta vapautuu 30 gigatonnia ja sademetsän hakkuista 5,5 gigatonnia hiiltä vuodessa.

Katso myös
----------

* Biogeokemiallinen kierto
* Luonnon kiertokulku
* Karbonaatti-silikaattikierto
* Hiili-13
* Kasvihuoneilmiö

Lähteet
-------

1. ↑  Kahden asteen ilmastotavoite karkaamassa  2.12.2009. Web Archive (Ilmasto.org).  Arkistoitu 2.12.2009. Viitattu 17.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiilen kiertokulku** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee suorista kapetingeista polveutunutta hallitsijasukua. Myös Englannin Plantagenet-hallitsijasuvun kantasuku tunnetaan Anjou-sukuna.*
**Anjou** eli **vanhempi Anjou-suku** oli keskiajan eurooppalainen hallitsijasuku, joka hallitsi Sisilian kuningaskuntaa vuosina 1266–1282, Napolin kuningaskuntaa vuosina 1282–1435, Unkaria vuosina 1308–1395 ja Puolaa vuosina 1370–1399. Suku hallitsi myös Provencen kreivikuntaa vuosina 1246–1382 sekä läänityksinä eräitä muita kreivikuntia Ranskassa. Se oli alkuperältään Ranskaa hallinneen suorien kapetingien hallitsijasuvun haara.

Historia
--------

Suvun kantaisä oli Ranskan kuninkaan Ludvig VIII:n nuorempi poika Kaarle Anjoulainen (Kaarle I), joka oli alkujaan Anjoun kreivi, mutta valloitti vuonna 1266 Sisilian kuningaskunnan Hohenstaufen-suvulta. Hän menetti Sisilian saaren Aragonialle vuoden 1282 kapinan seurauksena, minkä jälkeen hänelle jäänyttä valtakuntaa kutsutaan Napolin kuningaskunnaksi. Kaarle I ja häntä seuranneet Napolin kuninkaat käyttivät vuodesta 1277 myös Jerusalemin kuninkaan arvoa. Anjoun kreivin arvo siirtyi vuonna 1290 kuningas Kaarle II:lta tämän vävylle, Valois’n kreivi Kaarlelle.

Napolin prinssi Kaarle Robert tuli vuonna 1308 Unkarin kuninkaaksi, ja hänen poikansa, Unkarin kuningas Ludvig I Suuri peri vuonna 1370 myös Puolan valtaistuimen. Ludvig I:n tyttäret Maria ja Hedvig (Jadwiga) olivat suvun viimeiset hallitsijat Unkarissa ja Puolassa, ja he kuolivat vuosina 1395 ja 1399.

Vanhemman Anjou-suvun viimeinen hallitsija oli Napolin kuningatar Johanna II, jonka kuoltua vuonna 1435 valta siirtyi nuoremmalle Anjou-suvulle.

Nuorempi Anjou-suku polveutui Valois-sukuisen Ranskan kuninkaan Juhana II:n pojasta, Anjoun herttua Ludvig I:stä, jonka Napolin kuningatar Johanna I oli adoptoinut seuraajakseen. Hän ei saanut valtaa Napolissa, koska vanhempaan Anjou-sukuun kuulunut Kaarle III syöksi Johanna I:n vallasta vuonna 1382. Johanna II kuitenkin adoptoi perillisekseen Ludvig I:n pojanpojan René I:n, joka tuli Napolin kuninkaaksi vuonna 1435 ja menetti valtansa vuonna 1442. Nuorempi Anjou-suku sammui mieslinjalta Anjoun herttuan Kaarle IV:n kuollessa vuonna 1481, jolloin suvun maat ja arvonimet siirtyivät Ranskan kruunulle.

Hallitsijat
-----------

### Sisilian ja Napolin kuningaskunta

* Kaarle I 1266–1285
* Kaarle II 1285–1309
* Robert Viisas 1309–1343
* Johanna I 1343–1382
* Kaarle III 1382–1386
* Ladislaus 1386–1414
* Johanna II 1414–1435

### Unkari

* Kaarle Robert 1301/1308–1342
* Ludvig I Suuri 1342–1382
* Maria 1382–1385, 1386–1395
* Kaarle II (Napolin Kaarle III) 1385–1386

### Puola

* Ludvig I (myös Unkarin Ludvig I) 1370–1382
* Jadwiga 1384–1399

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anjou, House of (englanniksi) *The Oxford Dictionary of the Renaissance* (2003), Oxford Reference. Viitattu 13.10.2023.
2. 1 2 3 4  Anjou, House of (englanniksi) *The Grove Encyclopedia of Medieval Art and Architecture* (2012), Oxford Reference. Viitattu 13.10.2023.
3. ↑  Charles III (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 13.10.2023.
Tvijälp

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Westendin Tvijälp, Westends Tvijälp |
| Sijainti | 
60°9′21.60″N, 24°48′16.40″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,13 km²  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tvijälp** on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Se sijaitsee Linholmsfjärdenin merialueella parisen kilometriä Haukilahden venesatamasta itään. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Tvijälp kuuluu Westendiin; saaren ja Westendin manneralueen välillä on noin 200 metriä leveä salmi.

Tvijälpin pinta-ala on 13,4 hehtaaria. Saaren itäosassa on matala, kaislikkoinen lahti, joka antaa saarelle c-kirjainta muistuttavan muodon. Tvijälpin keskiosa eli lahden länsipuolinen kannas on alavaa maata. Tvijälpin pohjoinen osa on metsäistä, havupuuvaltaista mäkimaata, joka kohoaa yli kymmenen metrin korkeuteen merenpinnasta. Eteläosa puolestaan on verraten kallioista mäkimaata, joka kohoaa yli viidentoista metrin korkeuteen. Rantaniittyjä on siellä täällä. Tvijälpin luonnossa on muistoja saarella vietetystä kalastajaelämästä.

Tvijälp on osa Espoon itäsaaristoa. Sen koillispuolella sijaitsee Småholm ja lounaispuolella Varsasaari. Edellisiä kauempana, kaakon suunnassa sijaitsee Vehkasaari ja idän suunnassa on Westendin Korkeasaari. Koivusaari venesatamineen ja metroasemineen sijaitsee runsaat kaksi kilometriä Tvijälpistä itäkoilliseen. Hanasaaren kulttuurikeskus sijaitsee puolisentoista kilometriä Tvijälpistä koilliseen.

Tvijälpin nimi oli aikoinaan Tvigölpe. Vanhassa ruotsin kielessä tvi-sanan merkitys on kaksiosainen ja gölpe puolestaan merkitsee matalaa lahtea.

Espoon Suvisaaristossa noin seitsemän kilometriä Westendin Tvijälpistä lounaaseen sijaitsee pieni huvilasaari, jonka nimi on niin ikään Tvijälp.

Lähteet
-------

* Hentman, Raija: "Espoo ja Kauniainen", *Pääkaupunkiseudun retkeilyopas*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5429-5.

1. ↑  Saaristo-opas (pdf) (s. 37) *Espoo.fi*. Espoo:  Helsingin kaupungin liikuntavirasto, merellinen osasto 2014. Viitattu 7.4.2018.
2. ↑  Tvijälp Espoon opaskartalla
3. ↑  Espoon ulkoilusaaret (html) (Tvijälp) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki. Viitattu 8.4.2018.
4. ↑  Tvijälp *Venelehti.fi*. Otavamedia. Viitattu 8.4.2018.
5. ↑  Hentman, s. 153

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Tvijälp, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
* Retkipaikka.fi
* Retkisatama.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo ajankohtaistoimittajasta. Samannimisestä urheilutoimittajasta katso Pekka Holopainen (urheilutoimittaja).*
Pekka Holopainen vuonna 1993.
**Pekka Kustaa Holopainen** (2. joulukuuta 1935 Jalasjärvi – 23. syyskuuta 2015 Espoo) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli 1960-luvulla *Apu*-lehdessä ja Tesvisiossa ja sen jälkeen Yleisradion ajankohtaisohjelmissa. Holopainen toimitti muun muassa Yleisradion aamulähetyksiä televisiossa ja *Itse asiassa kuultuna* -haastatteluohjelmia. Toimittajauransa jälkeen hän oli SDP:n edustajana Espoon kaupunginvaltuustossa.

Holopainen sai Elokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1981 dokumentista *Pato*, joka käsitteli voimalaitosrakentamisen vaikutusta Kemijoen lohikantaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 4.10.2015, s. C 28. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Maksullinen lähde.. Viitattu 1.8.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  *Kuka kukin on 2001*. Otava.
3. ↑  Hella, Olli: Espoon demarien kasvot uudistuvat. Demari.fi, 13.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Holopainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Pekka Holopaisen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Nuotinnus** eli **nuotintaminen** tarkoittaa nuottikirjoituksen eli notaation tekemistä.

Suurin osa länsimaisesta taidemusiikista on säilynyt näihin päiviin ainoastaan nuotinnettuina dokumentteina. Vasta 1900-luvulta lähtien musiikkia on voitu tallentaa muullakin tavoin. Nuottikirjoituksen historia on monivaiheinen. Keskiajalta 1600-luvulle nuotinnustapa vaihtui monin tavoin (neumit, mensuraalinuottikirjoitus jne.), mutta viimeiset 300 vuotta notaatio on ollut suhteellisen samannäköistä. Toisen maailmansodan jälkeen on yleistynyt myös graafinen nuottikirjoitus, joka saattaa olla jopa teoskohtaista.

Nuotinnuksen alkeita opiskellaan musiikinteorian tunneilla musiikkiopistoissa ja konservatorioissa. Sävellyksen akateemisiin pääaineopintoihin nuotinnuksen opiskelu kuuluu luonnollisena osana. Nuotinnuksen itseopiskelua voi harjoittaa esimerkiksi partituureja lukemalla.

Nuottigraafikot tekevät ammatikseen nuotinnusta esimerkiksi painettuihin sävellyksiin. Nykyään julkaistavat nuotit kirjoitetaan nuotinkirjoitusohjelmilla (esim. Finale, Sibelius, Dorico), joiden avulla säveltäjä voi myös itse kirjoittaa julkaisukelpoisia nuotteja. 

Nuottikirjoituksen "kielioppi" ja käytettävät symbolit ovat epäyhtenäisiä, sillä nuottikirjoitus on syntynyt pitkän ajan kuluessa ja eri kielialueilla. Merkittävä osa kehityksestä tapahtui renessanssiajan Italiassa, mistä syystä italia on yhä tärkeä kieli nuotinkirjoituksessa. Monivaiheinen historia on myös ollut este nuottikirjoituksen myöhemmälle yhtenäistämiselle.

Kirjallisuutta
--------------

* Oksala, Yrjö: *Musiikin perusteet I: Nuottikirjoitus*. Helsinki: Musiikki Fazer, 1984. ISBN 951-757-006-6.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ryynänen, Matti: Automatic Transcription of Pitch Content in Music and Selected Applications (Arkistoitu – Internet Archive) (nuotinnus- ja sovellusesimerkkejä).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuottikirjoitus |
| --- |
|  |
| Nuotit | 
* etumerkit
* nuotti
* sävel
* tauko

 |  |
|  |
| Nuottiviivasto | 
* al fine
* da capo
* dal segno
* dynamiikka
* kooda
* klaavi
* sävellaji
* tahti
* tahtilaji
* tempo

 |
|  |
| Keskeistä teoriaa | 
* harmonia
* intervalli
* isku
* melodia
* sävelasteikko
* sointu
* teema
* transponointi

 |
|  |
| Muuta | 
* mensuraalinotaatio
* musiikkitermejä
* nuotinnus
* partituuri
* tabulatuuri

 |

 |
**Jokidelfiinit** eli **jokivalaat** (Platanistidae) on yksi valaiden (Cetacea) lahkon heimoista. Sen luokittelu on historian aikana vaihdellut, mutta *Mammal Species of The World* luokittelee siihen vain *Platanista*-suvun lajit gangesindelfiini (*P. gangetica*) ja induksendelfinii (*P. minor*), joista jälkimmäinen katsotaan joskus myös ensimmäisen alalajiksi.

Jokidelfiinien pituus on tavanomaisesti verrattain pieni, vain 1,5–3 metriä. Niillä on pitkä kuono, joka tunnistaa herkästi kalat ja pienet äyriäiset pohjaliejusta, mistä jokidelfiinit niitä saalistavat. Ruumis on solakan muotoinen ja tasaisen paksu pään takaosaan saakka, jossa näkyy hienoinen "kaula". Jokidelfiinien rintaevät ovat lyhyet ja leveät ja niiden kärjet ovat pyöristyneet. Joillakin lajeilla evän ihon alla voi erottaa sormiluut. Tavallisesti matalan selkäevän muoto on yleensä kolmiomainen. Ihon värityksessä ei ole lainkaan kuvioita. Jokidelfiinien näköaisti on huono surkastuneen linssin ja kehittymättömän näköhermon vuoksi; ne pystyvät aistimaan vain valon voimakkuuksien eroja. Näille delfiineille kuulo- ja tuntoaisti ovatkin sameissa vesissä tärkeämpiä. Jokidelfiineillä on hyvä kaikuluotausjärjestelmä.

Jokidelfiinejä tavataan Aasiassa ja Etelä-Amerikassa, missä ne esiintyvät vain suolattomissa vesissä, yleensä suurissa joissa ja jokisuiden vuorovesivyöhykkeissä. Jokidelfiinit ovat uhanalaisia ja ne mainitaan kaikki CITES-sopimuksessa liitteessä I tai II.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilson, Don E. & Reeder, DeeAnn M. (toim.): Platanistidae *Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed)*.  2005. Bucknell University. Viitattu 27.01.2020. (englanniksi)
2. ↑  Swinton, J. and Gomez, W.: Platanista gangetica *Animal Diversity Web*. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  World Register of Marine Species (WoRMS): *Platanistidae* (luettu 27.1.2020) (englanniksi)
4. 1 2  Elo, Ulla (toim.): *Maailman uhanalaiset eläimet - Osa 1: Nisäkkäät*, s. 58. Weilin+Göös, 1991. ISBN 951-35-4686-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q6078080
* Wikispecies: Platanistidae
* ADW: Platanistidae
* BOLD: 1000
* CoL: 625QQ
* EoL: 7651
* Fossilworks: 42941
* GBIF: 9362
* iNaturalist: 41429
* IRMNG: 103176
* ITIS: 180405
* MSW: 14300132
* NBN: NHMSYS0000376795
* NCBI: 9723
* WoRMS: 254965

 |

 |