recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Abdiel-luokan miinalaivaa. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Ariadne** (viirinumero M65) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Abdiel-luokan miinalaiva. Alus oli yksi harvoista Britannian Yhdysvaltain laivastolle lainaamista ja se palvelikin Yhdysvaltain 7. laivastossa Tyynellä valtamerellä 1944.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Abdiel-luokka*
Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1941 osana sodan ajan laivastohankintoja Alexander Stephen and Sonsilta Glasgow'sta Skotlannista, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1943 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 9. lokakuuta.

Palvelus
--------

Syyskuussa 1943 alus oli valmistajan koeajoissa. Valmistuttuaan 9. lokakuuta alus siirrettiin laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä se varustettiin sekä siirrettiin Scapa Flow'hun Kotilaivastoon koulutettavaksi. Aluksen miehistön koulutus keskeytettiin joulukuussa, jolloin alus määrättiin partioimaan Atlantille. Alus siirrettiin Gibraltarille, josta se lähti *HMS Gambian*, *HMS Penelopen*, *HMS Glasgowin* ja *HMS Enterprisen* kanssa pysäyttämään rannikkolennoston havaitsemaa Saksan laivaston saarronmurtajaa *Alsterruferia* (operaatio Stonewall).

Aluksen ensimmäinen palvelustehtävä oli miinanlasku Norjan rannikolle.

Kotivesiltä alus poistui tammikuussa 1944, jolloin se liitettiin Yhdysvaltain 7. laivastoon Tyynelle valtamerelle. Alus laski kesäkuussa 1944 Uuden-Guinean pohjoisrannikolle 146 miinaa. Se laski taisteluiden aikana 1 352 miinaa. Alus siirrettiin joukkojenkuljetustehtäviin marraskuussa.

Sodan jälkeen alus kuljetti entisiä sotavankeja takaisin Japanista kotimaihinsa ja pääsi itse palaamaan Englantiin vasta 1947. Paluun jälkeen alus sijoitettiin Sheernessiin reserviin. Alus ei palannut palvelukseen lukuun ottamatta lyhyttä huollon jälkeistä koeajojaksoa 1950.

*Ariadne* myytiin romutettavaksi W. H. Arnott Youngille ja se saapui helmikuussa 1965 Dalmuiriin, jossa se romutettiin kesäkuussa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Naval-history.net - HMS Ariadne

*Abdiel*-luokan miinalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Abdiel* - *HMS Apollo* - *HMS Ariadne* - *HMS Latona* -*HMS Manxman* - *HMS Welshman* |
| Edeltäjä: *HMS Adventure* – Seuraaja: ei seuraajaa |
**Franklin-instituutti** (engl. *The Franklin Institute*) on tiedemuseo Philadelphiassa Pennsylvaniassa. Se perustettiin vuonna 1824, ja nykyisiin tiloihinsa se siirtyi vuonna 1934.

Historia
--------

Franklin-instituutin vuonna 1824 perustivat Samuel Vaughn Merrick ja William H. Keating. Sen tarkoituksena oli kunnioittaa Benjamin Franklinia ja edistää tämän keksintöjen käyttöä. Se sijaitsi alkujaan Philadelphian piirikunnan oikeustalossa, joka tunnetaan nykyään Independence Hallina. Pian instituutti muutti kuitenkin uuteen rakennukseen, jossa sen tilat olivat noin sadan vuoden ajan.

1930-luvun lamasta huolimatta instituutti ja Poor Richard Club alkoivat vuonna 1930 etsiä rahoitusta uuden museorakennuksen rakentamiseksi. Ne onnistuivat 12 päivässä keräämään 5,1 miljoonaa dollaria, minkä ansiosta rakennustyöt voitiin aloittaa. Uuden rakennuksen kulmakivi laskettiin vuonna 1932 20th Streetin ja Benjamin Franklin Parkwayn risteykseen. Vuonna 1933 museoon rakennettiin Fels Planetarium, joka oli Yhdysvaltain toinen planetaario. Museo avattiin 1. tammikuuta 1934. Sen käytännönläheinen suhtautumistapa tieteeseen osoittautui suosituksi yleisön keskuudessa. Instituutti laajeni merkittävästi 1990-luvulla, kun sen yhteyteen perustettiin Mandell-keskus ja kaksi elokuvateatteria.

Insitituutti jakaa useita palkintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mission and History Philadelphia:  The Franklin Institute.  Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 17.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Palkintosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Franklin-instituutti**.
* Museon kotisivut (englanniksi)
Franklin Menges
**Franklin Menges** (26. lokakuuta 1858 Menges Mills, Pennsylvania – 12. toukokuuta 1956 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän valmistui Gettysburg Collegesta, josta hän sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1888. Hän opetti samassa oppilaitoksessa kemiaa ja fysiikkaa vuosina 1886–96. Hän toimi luonnontiedeosaston johtajana York High Schoolissa 1897–1903 ja toteutti maaperäkartoituksen Pennsylvanian osavaltiossa.

Menges valittiin republikaanina Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen kolmesti. Hän istui siellä 4. maaliskuuta 1925 – 3. maaliskuuta 1931. Vuonna 1930 hän oli vielä epäonnistuneesti ehdolla 72. kongressin jäseneksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1947, jonka jälkeen hän asettui Arlingtoniin, Virginiaan. Hänet on haudattu Gettysburgin Evergreen Cemeteryyn Pennsylvaniassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biographical Directory of the United States Congress: MENGES, Franklin, (1858 - 1956)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* US Congress

 |

 |
**Evelyn Tubb** (s. 1954) on englantilainen sopraano ja pedagogi.

Tubb aloitti musiikkiopintonsa pianolla ja trumpetilla ennen siirtymistään lauluun. Tutustuessaan vanhan musiikin spesialisteihin Emma Kirkbyyn, Anthony Rooleyhin ja Michael Fieldsiin Tubb löysi kutsumuksensa. Hän on jäsenenä muun muassa The Consort of Musicke -yhtyeessä. Urallaan hän on tehnyt parikymmentä soololevyä ja osallistunut noin sataan muuhun levytykseen. Tubb toimii opettajana Baselissa Schola Cantorum Basiliensis -oppilaitoksessa. Hän on ollut vakituinen esiintyjä Sastamala Gregorianassa 1990-luvun lopulta saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Hautala, Harri: Sastamala on Evelyn Tubbin kesäparatiisi.  *Aamulehti*, 17.7.2014, s. B11–B12.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Evelyn Glennie esiintymässä Saksassa vuonna 2004
**Evelyn Glennie** (s. 19. heinäkuuta 1965 Aberdeen) on skotlantilainen kuuroutunut lyömäsoittaja. Hän on harvinaisuus soolouraa luoneena lyömäsoittajana, ja on saanut paljon huomiota mediassa myös vammansa takia.

Glennie syntyi vuonna 1965 ja kasvoi aberdeenshireläisellä maatilalla. Hänen isänsä soitti harmonikkaa. Glennie opiskeli mm. Lontoon Royal Academy of Musicissa. 

Glennie on ollut täysin kuuro 12-vuotiaasta lähtien. Hän alkoi niihin aikoihin soittaa patarumpuja ja opetteli soitonopettajansa ohjauksessa aistimaan rumpujen värähtelyä. Hän soitti myös muita lyömäsoittimia ja pianoa, ja päätti aloittaa ammattimuusikon uran. Hän on voittanut uransa aikana kaksi Grammya ja omistaa yli 1 800 lyömäsoitinta. 

Glennie oli vuosina 1994–2003 naimisissa säveltäjä-ääniteknikko-tuubansoittaja Greg Malcangin kanssa. 

Hän on esiintynyt useiden merkittävien orkesterien kanssa ja tehnyt yhteistyötä muun muassa islantilaisen Björkin kanssa albumilla *Telegram*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biography All Music / RoVi. Viitattu 30.8.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Evelyn Glennie Interview: Nothing like this Dame Scotsman. Viitattu 30.8.2013.
4. ↑  Bjork Telegram (Elektra) (star) (star) (star... Chicago Tribune. Viitattu 30.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Melqart** tai **Milk-quart** ("kaupungin kuningas") oli foinikialaisen Tyroksen pää- ja suojelusjumala, jota palvottiin myös Karthagossa. Melqart yhdistetään mereen ja purjehdukseen, ja hänet kuvataan kolikoissa ratsastamassa merihevosella. Myöhemmin häntä pidettiin myös auringonjumalana, ja hänet rinnastettiin myös Heraklekseen.

Nimellä *Malku* Melqart samaistettiin babylonialaiseen Nergaliin, kuoleman ja alamaailman jumalaan. Melqart kuvattiin yleensä parrakkaana hahmona, jolla oli korkea ja pyöreä päähine sekä lannevaate. Hän kantoi egyptiläistä elämän symbolia ankhia ja rei'itettyä kirvestä, kuoleman symbolia. Herodotoksen kuvauksen mukaan Melqartin – Herodotos kutsuu jumalaa kreikkalaisittain Heraklekseksi – Tyroksen pyhäkössä pidettiin vuosittain talvi- ja kevätjuhlat, ja pyhäkön uskotaan olleen Jerusalemin Salomon temppelin esikuva.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 123
2. ↑  Melqart *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Viitattu 28.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melqart** Wikimedia Commonsissa
**Uhtjärv** (myös *Uhtijärv*) on Virossa Võrumaalla Antslan kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven vedenpinta on noin 30 metriä alempana kuin ympäristön peltoaukea. Sen pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 2,9 kilometriä pitkä mutta vain 300 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 90,3 metriä mpy. Siihen laskee kahdeksan ojaa, joista huomattavimmat ovat laakson pohjalla virtaava Lümatun kylästä alkava Suurindõ kraavi ja Konaksin järvelta alkana Siimu oja. Järven laskujoki on parikilometrinen Visula jõgi, joka laskee viereiseen Punden järveen. Vedet jatkavat eteen ja yhtyvät lopulta Pieneen Emajokeen. Järven valuma-alueen laajuus on 9,1 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,7 metriä ja suurin syvyys 26,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoispäässä, mutta luoteispäässäkin on yli 20 metriä syvää. Pääasiassa hiekkaiset rannat syvenevät jyrkästi, mutta muuten järven pohja on 1,5 metriä syvää mutaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0034 kuutiokilometriä eli 3,4 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja järven etelärantoja reunustavat laajat peltoaukeat ja pohjoisrantoja metsikköalue. Rannat laskevat noin 30 metriä alemmaksi jyrkkinä rinteinä. Vain järven itäpäässä on kaksi taloa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää runsaina lahna, hauki, ahven ja särki. Muita lajeja ovat kiiski, pasuri, suutari, made, ruutana ja sorva. Järvessä vuonna 1935 tarttunut rapurutto on hävittänyt jokiravun.

Katso myös
----------

* Luettelo Viron syvimmistä järvistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Uhtjärv (vee2121600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
4. 1 2  Mäemets, Aare: Eesti NSV järved ja nende kaitse (kalapeedia.ee), 1977 (viroksi), viitattu 14.4.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Visit Estonia: Urvasten alkulaakso, Uhtjärvi, viitattu 14.4.2017
* Urvaste ürgorg, eestiläinen Wikipedia (viroksi)
**Essilä Oy** oli kuopiolainen vaatevalmistaja, joka teki ulkoiluvaatteita Suomeen ja vientimarkkinoille. Yritys toimi vuodesta 1950 vuoteen 1979.

Essilä Oy sai alkunsa, kun Veera Turunen alkoi ommella esiliinoja vuonna 1950. Markkinoinnin hoiti hänen miehensä Heimo Turunen.

1960-luvun alussa rakennettiin Kuopion Haapaniemeen teollisuushalli, jota sittemmin laajennettiin useaan otteeseen. Vuosikymmenen lopulla jo valtaosa Essilän tuotannosta vietiin Pohjoismaihin, Keski-Eurooppaan ja bilateraalikauppana Neuvostoliittoon. 1970-luvun taitteessa Nilsiässä toimi vuoden verran Essilän ompelimo, ja muutamaa vuotta myöhemmin Essilä laajeni Pielavedelle. Vuonna 1975 Essilä työllisti 330 henkeä ja teollisuusneuvoksen arvon saanut Heimo Turunen siirtyi toimitusjohtajan paikalta hallituksen puheenjohtajaksi.

Vuoden 1978 MM-hiihdoissa Lahdessa Suomen kisajoukkue oli puettu Essilän asuihin. Yrityksen tunnetuimmat tuotteet olivat 1970-luvulla naisten Finnbird-takit sekä Snow Lovers -ulkoiluasut ja Lovers-farkut. Essilän suunnittelijoihin kuuluivat muiden muassa Piippa Lappalainen ja Pirkko Hartiala sekä 1960-luvun lopulla ruotsalaiset Gunilla Pontén ja Hans Metzén.

Rahoitusvaikeuksiin joutunut Essilä Oy ajautui 1979 konkurssiin. Kesko jatkoi tehtaiden toimintaa ja tarjosi työtä kahdellesadalle yrityksen loppuvaiheen 320 työntekijästä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Piippa Lappalainen ja Mirja Almay: *Kansakunnan vaatettajat*, s. 118–119. WSOY, 1996. ISBN 978-9510208649.
2. ↑  Essilä lopettaa Nilsiässä.  *Helsingin Sanomat*, 18.11.1970, s. 21. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Ruotsalaista suunnittelua suomalaisiin vaatteisiin.  *Helsingin Sanomat*, 16.3.1968, s. 14. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Rautiainen ja Susanna Niiranen: Teollisuusneuvos Heimo Turunen (1916–1990). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (maksullinen)
**Esta é a Nossa Pátria Bem Amada** (suom. *Tämä on rakastettu isänmaamme*) on Guinea-Bissaun kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut guineabissaulainen vapaustaistelija Amílcar Cabral. Siitä tuli maan kansallislaulu 1974. Laulu oli myös Kap Verden kansallislaulu vuoteen 1996, jolloin se sai oman hymnin, Cântico da Liberdade.

Portugalilaiset sanat
---------------------

Sol, suor e o verde e mar,
Séculos de dor e esperança:
Esta é a terra dos nossos avós!
Fruto das nossas mãos,
Da flor do nosso sangue:
Esta é a nossa pátria amada.
Kuoro:
Viva a pátria gloriosa!
Floriu nos céus a bandeira da luta.
Avante, contra o jugo estrangeiro!
Nós vamos construir
Na pátria immortal
A paz e o progresso!
Nós vamos construir
Na pátria imortal
A paz e o progresso! paz e o progresso!
Ramos do mesmo tronco,
Olhos na mesma luz:
Esta é a força da nossa união!
Cantem o mar e a terra
A madrugada e o sol
Que a nossa luta fecundou.
Kuoro

Käännös
-------

Aurinko, hiki, maan vehreys ja meri,
kärsimyksen ja toivon vuosisadat:
Tämä on esi-isiemme maa!
Meidän kättemme hedelmä,
meidän veremme kukka:
Tämä on rakas isänmaamme.
Kuoro:
Kauan eläköön kunniakas isänmaamme!
Taistelumme viiri on liehunut kohti taivasta.
Eespäin, vierasta iestä vastaan!
Tulemme rakentamaan
kuolemattomaan isänmaahamme
rauhan ja edistyksen!
Kuolemattomaan isänmaahamme
rauhan ja edistyksen! Rauhan ja edistyksen!
Olemme oksia samassa rungossa,
silmissämme loistaa sama tuli:
Tämä on ykseytemme voima!
Meri ja maa,
aamurusko ja aurinko laulavat:
Taistelumme on kantanut hedelmää!
Kuoro

Lähteet
-------

1. ↑  Guinea-Bissau *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA).  Arkistoitu 14.12.2018. Viitattu 10.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Cabo Verde National Anthems Info. Viitattu 10.8.2021. (englanniksi)
**Näytteenottotaajuus** on taajuus, joka ilmoittaa jatkuvasta analogisesta signaalista otettavien näytteiden määrän sekunnissa. Tavallisimmin näytteet muunnetaan analogia-digitaalimuuntimella lukuarvoiksi, joiden perusteella alkuperäisen kaltainen jatkuva signaali voidaan muodostaa uudelleen, mikäli näytteenottotaajuus on riittävän suuri.

Näytteenottoteoreeman mukaan suurimpaan signaalissa esiintyvään taajuuteen nähden kaksinkertainen näytteenottotaajuus on riittävä, jotta alkuperäinen signaali voidaan muodostaa uudelleen. Esimerkiksi jos ihmisen kuuleman ääni-informaation taajuuskaista on noin 15 000 Hz, riittävä näytteenottotaajuus on vähintään 30 000 Hz. Liian pieni näytteenottotaajuus aiheuttaa laskostumista, jolloin signaalista saadaan vähemmän kuin kaksi näytettä värähtelyjakson aikana, eikä alkuperäistä signaalia enää voida tarkasti palauttaa näytteiden perusteella. 

Käytännön sovelluksissa näytteenottotaajuus on aina suurempi kuin kaksinkertainen kaistaleveys, esimerkiksi CD-levyillä äänisovelluksissa 44.1 kHz. Tällöin puhutaan ylinäytteistämisestä.

Näytteenottotaajuuden ja kaistaleveyden välisen riippuvuuden teoreettinen perusta on siinä, että mielivaltaisen signaalin esittämiseen tarvittavien vapausasteiden lukumäärä aikayksikköä kohti on verrannollinen signaalin käytettävissä olevaan kaistanleveyteen.

Kirjallisuutta
--------------

* Oppenheim, Alan V.; Schafer, Roland W.: *Digital Signal Processing*. Prentice-Hall, Inc. 1975. ISBN 0-13-214635-5.

* Rabiner, Lawrence R.; Gold, Bernard: *Theory and Application of Digital Signal Processing*. Prentice-Hall, Inc. 1975. ISBN 0-13-914101-4.
**Näyttämö-teatteri** on esittävän taiteen vierailuteatteri Joensuussa. Se on toiminut vuodesta 2021 entisessä Joensuun lyseon lukion rakennuksessa Koskikadulla. Teatterinjohtaja on Rauli Kajavuori.

Näyttämö on Sirkus Supiainen ry:n perustama ja toimii sen kotinäyttämönä. Katsomopaikkoja on 80–100. Ohjelmisto painottuu vierailuesityksiin ja Sirkus Supiaisen omiin näytöksiin. Teatteri tarjoaa tilojaan myös muiden teatteri-, tanssi- ja sirkusryhmien ja oppilaitosten käyttöön.

Sirkus Supiainen
----------------

Sirkus Supiaisen toiminta alkoi vuonna 1986. Nimi Sirkus Supiainen otettiin käyttöön vuonna 1997. Sirkus toimii laaja-alaisesti esittävän taiteen kentällä. Yhdistyksen kotipaikka on vuodesta 2015 alkaen ollut Joensuu. Sirkus toimii Näyttämö-teatterin lisäksi Pilkontiellä, jossa Näyttämö aloitti vuonna 2018.

Supiaisen toiminta kattaa muun muassa esityksiä, festivaaleja, leirejä sekä työpajojen järjestämistä sirkuskouluille ja -taiteilijoille. Yhdistys on ylläpitänyt lasten ja nuorten Supiaisen Sirkuskerhoa. Sirkus Supiainen on Suomen Nuorisosirkusliitto ry:n jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kimmo Nevalainen: Näyttämö-teatteri muutti Lyseon lukion jumppasaliin, josta on muunneltu toimiva black box.  *Karjalainen*, 18.12.2021, s. 14,15.

Aiheesta muualla
----------------

* Näyttämö-teatteri
* Sirkus Supiainen
**Näytteenottoa ulkoilmasta** tehdään, kun ilmanlaadun mittauksilla tutkitaan lähipäästöjä (esim. teollisuus ja liikenne) sekä eri maiden välistä kaukokulkeumaa. Niiden perusteella arvioidaan ilmansaasteiden vaikutuksia ihmisen terveyteen sekä päästörajoituksien vaikutuksia ilmanlaatuun. Ulkoilman laskeuma-, hiukkas- ja kaasunäytteiden avulla tutkitaan myös ilmasta maaperään ja vesistöihin tulevien aineiden kuormitusta, mm. happamoitumista. 

EU- ja kansallinen lainsäädäntö edellyttää ihmiselle haitallisten ilman epäpuhtauksien mittausta kaupungeissa ja puhtailla tausta-alueilla. Myös päästöjä aiheuttavilla teollisuuslaitoksilla on ympäristölupiin liittyviä ilmanlaadun mittaus- ja raportointivelvoitteita. Näitä epäpuhtauksia ovat kaasumaiset yhdisteet (rikkidioksidi, typen oksidit, otsoni, elohopea, bentseeni ja haihtuvat orgaaniset yhdisteet), hengitettävien hiukkasten ja pienhiukkasten pitoisuudet ilmassa, sekä hiukkasissa ja laskeumassa olevat aineet, mm. raskasmetallit ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt. Hengitettävien hiukkasten pitoisuudet kohoavat Suomen kaupunkialueilla keväisin katupölyn vuoksi. Raskasmetallipitoisuudet ovat korkeimmillaan kaivos- ja tehdasalueiden ympäristöissä. Haihtuvia orgaanisia yhdisteitä ja PAH-yhdisteitä vapautuu ilmaan mm. teollisuuden ja liikenteen päästöissä ja myös kotitalouksien puunpolton vaikutuksesta. 

Hiukkasten ja kaasujen näytteenoton mittausepävarmuuteen vaikuttavat virtausmittauksen epätarkkuus, suodatinmateriaalin puhtaus ja tasalaatuisuus, keruuhäviöt sekä mahdollinen kontaminaatio näytteen käsittelyn, kuljetuksen ja keruun aikana. Laskeuman näytteenoton epävarmuuteen vaikuttavat mm. keruutehokkuus, näytteen ja siitä määritettävien yhdisteiden haihtuminen sekä näytteen mahdollinen kontaminaatio.

Katso myös
----------

* Päästömittaukset

Lähteet
-------

* FINASin opas ympäristönäytteenoton akkreditointivaatimusten soveltamiseksi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pet Alien** on Daytime Emmy ehdokkuuden saanut, kansainvälisenä yhteistyönä toteutettu tietokoneanimaatio, jonka tuotti yhdysvaltalainen animointiyhtiö Mike Young Productions, Antefilms, Crest Animation Studios, Telegael Teoranta, John Doze Studios, Taffy Entertainment ja Cartoon Network Studios. Sarjan loi Jeff Muncy Cartoon Networkille, jossa se esiintyi ensi kerran 22. tammikuuta 2005. Sarja kesti yhteensä 4 tuotantokautta sisältäen yhteensä 52 jaksoa, joista viimeinen esitettiin 10. tammikuuta 2009. Pet Alienin neljäs tuotantokausi peruutettiin huonojen katsojalukujen vuoksi. Sarja oli eräänlailla poikkeus muista animaatiosarjoista, jossa avaruusoliot asuvat maapallolla, eivätkä pitäneet minkäänlaista naamiointia, kuten esimerkiksi Transformers -animaatioissa.

Juoni
-----

Tarina kertoo 13-vuotiaasta pojasta nimeltä Tommy Cadle, joka asuu viiden avaruusolion kanssa majakassa. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen kaupunkiin nimeltä DeSpray Bay, jossa seurataan Tommyn kiireistä elämää viiden avaruusolion kanssa, jotka ovat kotoisin Conforma planeetalta, josta he törmäsivät eräänä päivänä aluksellaan majakkaan ja ovat siitä lähtien olleet Tommyn luona.

Hahmot
------

* Tommy Cadle
* Dinko
* Gumpers
* Swanky
* Flip
* Scruffy
* Melba Manners
* Gabby
* Clinton
* Tommyn äiti
* Granville DeSpray

Äänirooleissa
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Charlie Schlatter  | … |  Tommy, Clinton
  |
|  Charles Adler  | … |  Dinko, Flip
  |
|  Jess Harnell  | … |  Gumpers, Swanky
  |
|  Candi Milo  | … |  Gabby, Melba, Tommyn äiti
  |

Palkinnot
---------

Sarja sai vain yhden ehdokkuuden.

### Ehdokkuudet

* Daytime Emmy
	+ 2006: Erinomainen esiintyjä animoidussa ohjelmassa, (Jess Harnell).

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
* Tv.com: Pet Alien (Arkistoitu – Internet Archive)
**Liimatainen** oli presidentti Urho Kekkosen nimimerkki *Suomen Kuvalehdessä* vuosina 1966–1975. Liimataisen pakinoita ilmestyi lehdessä kaikkiaan yli 300. Nimimerkki pysyi salaisuutena pitkään, mutta 1960–1970-luvun vaihteessa kirjoittaja tunnettiin jo varsin laajasti. Urho Kekkonen julkaisi Liimataisen nimellä kaksi pakinakokoelmaa, *Tuosta poikki – jukolauta* vuonna 1968 ja *Pahaksi on päässyt* vuonna 1970.

Kekkonen lopetti Suomen Kuvalehteen kirjoittamisen vuonna 1975 sen jälkeen, kun lehti oli palkannut pakinoitsijakseen *Suomen Sosialidemokraatista* erotetun "Simpan" eli Simo Juntusen, joka oli julkisuudessa arvostellut voimakkaasti Kekkosta ja tämän politiikkaa.

Kekkosen käyttämiä muita nimimerkkejä olivat muun muassa Känä, Mies suomalainen, Pekka Peitsi, Urho Sorsimo ja Veljenpoika.

Kekkonen vaati vuonna 1968 Suomen Kuvalehdessä nimimerkillään, että "liekkiviinaksi" kutsutun spriin myyminen kiellettäisiin.

Lähteet
-------

* Museoviraston näyttelyarkisto, "Känä, Liimatainen, Pekka Peitsi...Kekkonen nimimerkillä ja ilman" *nba.fi*.  1998. Viitattu 24.8.2008.

### Viitteet

1. ↑  Lasse Lehtinen: Simo Juntusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki] Viitattu 25.4.2012.
2. ↑  Urho Kekkosen käyttämät salanimet Kansalliskirjasto. Viitattu 3.9.2010.
3. ↑  Liimatainen (Urho Kaleva Kekkonen): Vähäisiä sanoja paljosta liekkiviinasta. Suomen kuvalehti 11.5.1968
4. ↑  liekkiviina-nimityksestä ks. esim. Taipale, Ilkka: Kustaa Arvo Parkkila: mallilapsi ja puliukko. Asukki: asunnottoman yksineläjän lehti 2/2010, s. 14 (Arkistoitu – Internet Archive). (PDF)

Kirjallisuutta
--------------

* Rantonen, Ritva-Liisa: *Poliittinen pakinointi Urho Kekkosen vaikutuskanavana ja varaventtiilinä: Presidentti Kekkosen nimimerkkikirjoittelu Liimataisena 1966–1975*. Tampere: Tampereen yliopisto, tiedotusopin laitos, 1987. ISBN 951-44-2099-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Liimataisen vangit Suomen Kuvalehti 17.9.2007.
Ninon Vallin
**Ninon Vallin** (8. syyskuuta 1886 Montalieu-Vercien, Isèren departementti, Ranska – 22. marraskuuta 1961 Ranska) oli ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi johtavista Pariisissa työskennelleistä ranskalaisista sopraanoista 1910–1920-luvuilla.

Vallin opiskeli Lyonin konservatoriossa ja sitten Pariisissa Meyrianne Héglonin johdolla. Hän saavutti varhain menestystä konserttilavoilla. Hän lauloi vuonna 1911 Théâtre du Châtelet'ssa sekä Claude Debussyn *La Damoiselle éluessa* että tämän *Le Martyre de saint Sébastienin* kantaesityksessä. Vallin teki yhteistyötä myös monien muiden säveltäjien, kuten Albert Rousselin, Reynaldo Hahnin, Xavier Leroux'n, Marguerite Béclard D'Harcourtin ja Joaquín Ninin kanssa. Opéra-Comiquen johtaja Albert Carré kannusti sopraanon laajentamaan esiintymisuraansa myös oopperaohjelmiston pariin. Vallin teki oopperadebyyttinsä vuonna 1912 Micaëlan roolissa Georges Bizet'n *Carmenin* esityksessä. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuului lopulta lukuisia rooleja *Figaron häiden* Kreivittärestä ranskalaisen oopperan merkkirooleihin sekä osiin verismin tyylisuunnan teoksissa. Vallin myös tulkitsi nimiroolin Ottorino Respighin *Maria egiziacan* Ranskan-ensiesityksessä.

Albert Carrén lähdettyä Opéra-Comiquen uusi johto ei tarjonnut Vallinille tämän kiinnostaviksi kokemia rooleja, joten hän suuntasi Etelä-Amerikkaan. Vuonna 1916 hän esiintyi Buenos Airesin Teatro Colónissa Margueritena Charles Gounod'n *Faustissa*. Hän palasi sinne säännöllisesti seuraavien kahdenkymmenen vuoden aikana. Vallin esiintyi laajalti myös konserttilaulajana ja tulkitsi yksinlauluja. Oopperauraansa hän jatkoi 1930-luvulle, ja konsertteja hän piti toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka. Loppuelämänsä ajan hän teki opetustyötä lähellä Lyonia. Vallin levytti paljon eri levymerkeille ja teki viimeiset äänityksensä 70-vuotiaana. Hänen äänityksensä olivat suosittuja aikanaan ja ovat sittemmin säilyttäneet suosionsa keräilijöiden keskuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ninon Vallin AllMusic, viitattu 23.2.2023
2. 1 2 3  Vallin, Ninon Cantabile-subito, viitattu 23.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Malin frangi** (ransk. *franc malien*) oli Malin rahayksikkö vuosina 1962–1984. Se jakautui sataan centimeen.

Historia
--------

Mali vetäytyi vuonna 1962 CFA-frangia käyttäneestä Afrikan rahayhteisöstä ja otti käyttöön oman valuuttansa. Muutos aiheutti Bamakossa yksityiskauppiaiden mellakan, jonka vuoksi poliitikot Fily Dabo Sissoko ja Hamadoun Dicko sekä kauppias Kassoum Touré tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Lisäksi 77 henkilöä sai pakkotyörangaistuksia.

Vuonna 1967 Mali oli ajautunut vakaviin talousvaikeuksiin ja etsi Ranskan tukea rahajärjestelmälleen. Ranskan takaama Malin frangi devalvoitiin 50 prosentilla ja siitä tuli vaihdettava valuutta. Kaksi Malin frangia vastasi yhtä CFA-frangia ja sata yhtä Ranskan frangia. 1970-luvun lopulta lähtien Mali yritti liittyä Länsi-Afrikan rahaliittoon UMOA:an, mutta Ylä-Volta esti sen aikeet veto-oikeudellaan vuosien 1974–1975 rajasodan takia. Vuonna 1984 Mali hyväksyttiin UMOA:n jäseneksi ja CFA-frangi korvasi Malin frangin.

Setelit ja kolikot
------------------

Malin tasavallan pankin vuosina 1962 ja 1967 julkaisemat setelisarjat käsittävät 50, 100, 500, 1 000 ja 5 000 frangin setelit. Ne on päivätty maan itsenäistymispäivälle vuonna 1960 ja varustettu presidentti Modibo Keïtan kuvalla. Malin keskuspankin vuodesta 1970 lähtien julkaisema päiväämätön sarja käsittää 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 frangin setelit, joissa on kuvattu erilaisia paikallisia aiheita.

Vuodelle 1961 päivättyjen 5, 10 ja 25 frangin kolikoiden kuva-aiheita ovat virtahepo, hevonen ja leijona. Presidentti Keïtan kuvalla on varustettu itsenäistymispäivälle päivätyt 10, 25 ja 50 sekä vuonna 1967 julkaistut 10, 25, 50 ja 100 frangin kolikot. Vuosina 1975–1977 julkaistiin 10, 25, 50 ja 100 frangin kolikot, joiden kuva-aiheita ovat riisi, hirssi ja maissi.

Lähteet
-------

* Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.

### Viitteet

1. 1 2  Historical Dictionary of Mali, s. 123–124.
2. ↑  Historical Dictionary of Mali, s. xxxiii, 205.
3. ↑  *Standard Catalog of World Paper Money. Modern Issues. 1961–Present. 20th edition*, s. 669–671. Iola: Krause Publications, 2014. ISBN 978-1-4402-4037-9.
4. ↑  *2010 Standard Catalog of World Coins 1901–2000.*, s. 1413. Iola: Krause Publications, 2009. ISBN 978-0-89689-814-1.
**Shmita** (hepr. ‏שְׁמִטָּה‎) on juutalaisuuden Tooran määräämä seitsemän vuoden välein toistuva sapattivuosi, jota nykyaikainen ortodoksijuutalaisuus seuraa. Shmitan tärkeimmät määräykset ovat että "Israelin maiden" pitää jäädä viljelemättä ja vuoden lopussa velat annetaan anteeksi. Shmita toistuu juutalaisessa kalenterissa vuosina: 1951 (5712), 1958 (5719), 1965 (5726), 1972 (5733), 1979 (5740), 1986 (5747), 1993 (5754), 2000 (5761), 2007 (5768), 2014 (5775) ja 2021 (5782).

Shmitan katsotaan perustuvan seuraaviin Tooran kohtiin:

* Toinen Mooseksen kirja 23:10–11
* Kolmas Mooseksen kirja 25:1–7
* Viides Mooseksen kirja 15:1–6
* Toinen aikakirja 36:20–21

Juutalaisen lain mukaan kaikkien juutalaisten omistamalla maalla kasvatettujen vihannesten syöminen on kielletty shmita-vuoden aikana, joka alkaa roš hašana -päivästä (vuonna 2007 12. syyskuuta illalla).

Edah Hareditin rabbien mukaan ei-juutalaisten ei-juutalaisten omistamalla maalla kasvatetut vihannekset ovat kuitenkin sallittuja. Tämän vuoksi Israelissa on ajoittain salakuljetettu vihanneksia arabien kyliin ja väitetty että ne on kasvatettu arabien mailla. Aiemmin noin kolmannes Israelin vihanneksista on tuotu shmita-vuoden aikana Gazan kaistalta.
Toisena vaihtoehtona on käytetty maan myymistä ei-juutalaisille vuoden ajaksi, sopimuksella joka velvoittaa sen myynnin takaisin vuoden loputtua. Tämän *heter mechira* -käytännön hyväksyvät monet modernit ortodoksijuutalaiset, mutta harediortodoksit eivät.

Lähteet
-------

1. ↑  Anti-Zionist rabbis demand IDF protection during shmita year, Jerusalem Post, Jul. 27, 2007 2:21/Updated Jul. 27, 2007 13:38
2. ↑  A Biblical order drives Arab-Israeli cooperation Christian Science Monitor. Viitattu 13.09.2007.
**Submission, part 1** on 11-minuuttinen lyhytelokuva, jonka alankomaalainen Theo van Gogh ohjasi vuonna 2004. Elokuvan on käsikirjoittanut Ayaan Hirsi Ali, joka on myös kertojana elokuvassa.

Elokuva peilaa islamilaisen naisen elämää suhteessa Koraaniin ja nostaa esille kuinka vaikean roolin se antaa naisille. Elokuvassa pahoinpidellyt ja raiskatut musliminaiset rukoilevat jumalaa. He ovat pyrkineet elämään Koraanin sääntöjen mukaan, mutta heille se on tuonut suurta tuskaa. Elokuvassa esiintyvien naisnäyttelijöiden vartaloon on kirjoitettu Koraanin säkeitä, joilla naisten pahoinpitelemistä ja syrjintää on puolusteltu.

Lyhytelokuva esitettiin alankomaalaisella VPRO-kanavalla elokuussa 2004. Muslimien piirissä reaktio elokuvaan oli pääosin kielteinen. Elokuvan ohjaajan, Theo van Goghin, henkeä uhattiin ja radikaali-islamisti Mohammed Bouyeri murhasi van Goghin 2. marraskuuta 2004 tämän ollessa pyöräilemässä töihin. Murhaaja kiinnitti van Goghin ruumiiseen avoimen kirjeen elokuvan käsikirjoittaja Hirsi Alille, jossa murhaaja sekavien antisemitististen salaliittorönsyilyjen jälkeen julisti tuhoa Amerikalle, Euroopalle, Alankomaille, uskottomille fundamentalisteille ja Ayaan Hirsi Alille. Murhaaja oli syntynyt Alankomaissa mutta hänen vanhempansa olivat lähtöisin Marokosta. Ayaan Hirsi Alin henkeä on uhattu elokuvan vuoksi ja häntä suojelevat henkivartijat.

Osa Submission, part 1 -elokuvan tekstistä on luettavissa Ayaan Hirsi Alin Neitsythäkki nimisestä esseekokoelmasta, josta löytyy Submission part I. Hirsi Ali aikoi tehdä elokuvaan jatko-osan, jonka nimeksi tulisi *Submission, part 2*.

Lähteet
-------

1. ↑  Submission, part 1 (Google video) *video.google.com*.  Arkistoitu 24.2.2007. Viitattu 2.2.2008. (englanniksi),(hollanniksi)
2. ↑  Ayaan Hirsi Ali: *Infidel. My life*. ISBN 978-1-41652-624-7. Pocket Books, 2008.

Kirjallisuus
------------

* Hirsi Ali, Ayaan: *Neitsythäkki: Islam, nainen ja fundamentalismi*. Artikkelit koottu teoksista De zoontjesfabriek (2002) ja De maagdenkooi (2004) sekä lehtihaastatteluista. S. 169–176: Submission Part I -lyhytelokuvan käsikirjoitus. Helsingissä: Otava, 2005. ISBN 951-1-20346-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Submission* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Subjektiivinen oikeus** on oikeusjärjestyksen kansalaiselle antama valta jonkin edun tai hyödykkeen saamiseen tai turvaamiseen. Se voi olla esimerkiksi omistusoikeus esineeseen. Esine ei kuitenkaan ole välittömästi subjektiivisen oikeuden kohteena, sillä esineen kanssa ei ole oikeussuhdetta. Subjektiivinen oikeus merkitsee ihmisen oikeusasemaa oikeussuhteessa toiseen ihmiseen, jolla on toisen oikeutta vastaava velvollisuus. Subjektiivisesta oikeudesta ei voi puhua tapauksissa, joissa siltä puuttuu selvä kohde velvollisuuden puutteen vuoksi. Oikeusjärjestys suojaa annettua valtaa muiden henkilöiden vaateilta ja myöntää viranomaisten suojan subjektiivisen oikeuden toteuttamiseen. Esimerkiksi esineen omistajalla on oikeus sen käyttöön toisten estämättä, oikeus oikeudettomasti viedyn esineen takaisinsaantiin sekä oikeus esineen myyntiin ja panttaukseen. Subjektiivisen oikeuden lähikäsite on *objektiivinen oikeus,* joka tarkoittaa oikeusjärjestystä eli voimassa olevien oikeussäännösten kokonaisuutta. Subjektiivisiin oikeuksiin liittyy myös kontraoikeuden käsite.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana subjektiivinen oikeus.
2. 1 2  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana subjektiivinen oikeus.
3. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 1080–1082.
4. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* hakusana objektiivinen oikeus.
**Subliminaalinen viesti** on nähty tai kuultu viesti, joka esitetään niin heikkona, että sitä ei havaita tietoisesti, mutta sen väitetään kuitenkin vaikuttavan ihmisen käyttäytymiseen.

Käsitys subliminaalisen viestin tehosta sai alkunsa New Jerseyssä Yhdysvalloissa vuonna 1957, kun eräs elokuvateatteri väläytti esittämänsä elokuvan aikana katsojien tietämättä yhden ruudun eli 1/24-osasekunnin ajan viestit "juo Coca Colaa" ja "syö popcornia". Popcornin myynnin väitettiin kasvaneen sen jälkeen 58 prosentilla ja Coca-Colan myynti 15 prosentilla. Nämä mainostajan keksimät väitteet osoittautuivat myöhemmin huijaukseksi, mutta käsitys piiloviestien vaikutuksesta ihmisen käyttäytymiseen jäi elämään.

Subliminaalisia viestejä sisältäviä ääninauhoja on markkinoitu moneen tarkoitukseen, kuten laihduttamiseen, tupakoinnin lopettamiseen, itseluottamuksen kasvattamiseen, rakastajan kykyjen kehittämiseen, kumppanin löytämiseen, esiintymispelon karkottamiseen ja sijoittamistaidon parantamiseen. Menetelmää on käytetty myös kuluttajien ostohalujen lisäämistarkoituksessa.

1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa jotkut väittivät rock- ja heavymusiikkialbumeilla olevan seksiä, huumeita ja Saatanaa ylistäviä subliminaalisia viestejä, jotka oli piilotettu musiikkiin usein takaperoisina. Syytösten kohteeksi joutuivat muun muassa Led Zeppelin, Queen, Ozzy Osbourne ja Judas Priest.

Tutkimuksissa on havaittu, että kun koehenkilöille väläytetään tietokoneen näytöllä kuvia, kirjaimia ja sanoja, he reagoivat aiemmin näkemiinsä hahmoihin nopeammin ja tarkemmin kuin muihin, vaikka he eivät tiedostaisikaan nähneensä niitä. Myös muissa tutkimuksissa on lyhyillä visuaalisilla subliminaalisilla viesteillä havaittu pientä ja ohimenevää vaikutusta siihen, miten koehenkilö kokee näkemänsä videon. Subliminaalisilla ääniviesteillä vaikutuksia ei kuitenkaan ole havaittu. Jos ääniviestistä halutaan subliminaalinen, siitä pitää tehdä niin hiljainen, että koehenkilö ei edes kuule sitä, jolloin sillä ei voi olla mitään vaikutusta. Myöskään takaperoisten ääniviestien toimivuudesta ei ole näyttöä.

Vaikka subliminaalisilla viesteillä ei ole todettu mitään vaikutuksia ihmisen käyttäytymiseen, Yhdysvaltain telehallintovirasto kielsi ne vuonna 1974. Euroopan unioni kielsi subliminaalisen mainonnan vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Cordón, Luis A.: "Subliminal perception", *Popular Psychology*, s. 243–246. Greenwood Press, 2005. ISBN 0-313-32457-3.
2. ↑  Piilotajuntaa muokkaavat mainokset, *Tieteen Kuvalehti* 1.9.2009
**Subotica** (kyr. *Суботица*, unk. *Szabadka*) on kaupunki ja kunta pohjoisessa Serbiassa, Vojvodinan autonomisen maakunnan alueella. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Unkarin rajalta. Se on 141 554 asukkaallaan (2011) Vojvodinan toiseksi suurin kaupunki Novi Sadin jälkeen.

Subotica on myös Pohjois-Bačkan alueen pääkaupunki ja hallinnollinen keskus. 

Ensimmäinen säilynyt kirjallinen maininta Suboticasta on vuodelta 1391 unkarilaisella nimellä *Zabadka*. Nykyistä nimeä käytettiin ensimmäistä kertaa 1653, ja se tulee serbian ja kroatian kielten lauantaita merkitsevästä *subota*-sanasta. Kaupunki on historiansa aikana tunnettu lukuisilla muillakin nimillä.

Ottomaanit hallitsivat Suboticaa vuosien 1542 ja 1686 välisenä aikana. Kaupunkia palvelee Subotican lentoasema.

Kunta
-----

Subotican kaupungintalo
Subotican kaupunginkirjasto vuodelta 1897
Kansallisteatteri ennen jälleenrakentamista
Subotican kunta koostuu Subotican kaupungin lisäksi Palićin kaupungista ja seitsemästätoista kylästä, jotka ovat:

* Bajmok
* Bački Vinogradi
* Bačko Dušanovo
* Bikovo
* Čantavir
* Donji Tavankut
* Đurđin
* Gornji Tavankut
* Hajdukovo
* Kelebija
* Ljutovo
* Mala Bosna
* Mišićevo
* Novi Žednik
* Stari Žednik
* Šupljak
* Višnjevac

Väestöjakauma
-------------

Subotican kunnan suurimmat etniset ryhmät ovat:*lähde?*

* Unkarilaiset (38,47 % väestöstä)
* Serbit (24,14 %)
* Kroaatit (11,24 %)
* Bunjevcit (10,95 %)
* Jugoslaavit (5,76 %)
* Montenegrolaiset (1,25 %)

Kaupungin suurimmat etniset ryhmät ovat:*lähde?*

* Unkarilaiset (34,99 %)
* Serbit (26,25 %)
* Bunjevcit (10,87 %)
* Kroaatit (10,43 %)
* Jugoslaavit (6,79 %)
* Montenegrolaiset (1,60 %)
* Romanit (1,17 %)

Subotican kunnan puhutuimmat kielet ovat serbia (46,60 %), unkari (38,82 %) ja kroatia (5,93 %). Väestöstä 63,02 % on katolisia, 25,96 % ortodokseja ja 1,88 % protestantteja.*lähde?*

Serbian kieli on kaikkein palkattu kieli jokapäiväisessä elämässä. Unkarin kieltä käyttävät myös lähes kolmasosa väestöstä päivittäisissä keskusteluissaan. Molempia kieliä käytetään myös laajalti kaupallisissa ja virallisissa merkinnöissä

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Budapest (Unkari)
* Dunajská Streda (Slovakia)
* München (Saksa)
* Namur (Belgia)
* Odorheiu Secuiesc (Romania)
* Olomouc (Tšekki)
* Osijek (Kroatia)
* Szeged (Unkari)
* Tilburg (Alankomaat)
* Wolverhampton (Yhdistynyt kuningaskunta)
* Zirc (Unkari)

Lähteet
-------

1. ↑  Subotica *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 12.8.2016. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  "*The Use of Hungarian and Serbian in the City of Szabadka/Subotica: An Empirical Study*".

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Subotica** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (serbiaksi), (unkariksi), (kroatiaksi), (englanniksi)
* Map of Subotica
Kirkpatrick Macmillan ajaa polkupyörällään, piirros myöhemmältä ajalta.
Näköiskappale Macmillanin oletetusta polkupyörästä.
**Kirkpatrick Macmillan** (2. syyskuuta 1812 Keir, Dumfriesshire – 26. tammikuuta 1878) oli skotlantilainen seppä, jota on väitetty polkupyörän keksijäksi. Jo aiemmin oli ollut olemassa potkupyöriä, mutta Macmillanin väitetään ensimmäisenä liittäneen niihin polkimet.

Tiedot Macmillanin polkupyörästä ovat kiistanalaisia ja perustuvat selvitykseen, jonka hänen sukulaisensa James Johnston julkaisi vuonna 1899. Macmillan oli sepän poika ja työskenteli isänsä pajassa vuodesta 1824. Kertoman mukaan hän ryhtyi rakentamaan itselleen paranneltua puista potkupyörää, joka liikkuisi polkemalla, ja sai sen valmiiksi vuonna 1839. Voimansiirto polkimien ja takapyörän välillä tapahtui ketjujen sijaan pitkien kampien avulla, mikä teki Macmillanin polkupyörästä raskaan ja työlään polkea. Macmillanin kerrotaan kuitenkin ajaneen sillä 22,5 kilometrin matkan kotikylästään Dumfriesin kaupunkiin alle tunnissa. Kesäkuussa 1842 hänen kerrotaan ajaneen kahdessa päivässä 109 kilometriä Glasgowiin, jolloin hän sai viiden šillingin sakon törmättyään matkalla pikkutyttöön. Ei ole luotettavia tietoa siitä, oliko ajaja tällä matkalla juuri Macmillan, sillä aikalaisuutiset puhuivat vain pyörällä ajaneesta herrasmiehestä, mitä nimitystä ei luultavasti olisi tuohon aikaan käytetty kyläsepästä.

Macmillan ei yrittänyt patentoida keksintöään tai rikastua sillä, joten muut alkoivat pian kopioida sitä. Vuonna 1846 toinen skotti Gavin Dalzell alkoi valmistaa samanlaisia polkupyöriä ja häntä luultiin 1800-luvun lopulle saakka laitteen todelliseksi keksijäksi. Myös Alexandre Lefèbvre -niminen ranskalainen rakensi tiettävästi poljettavan pyörän vuonna 1842.

Macmillanin alkuperäinen pyörä ei ole säilynyt. Vuonna 1896 esitelty "Macmillanin ensimmäinen polkupyörä" osoittautui myöhemmin yhdistelmäksi kahdesta Thomas McCall -nimisen vaununtekijän 1860-luvun lopussa valmistamasta polkupyörästä. Se ja toinen replika Macmillanin väitetystä polkupyörästä on nykyään näytteillä Dumfries Museumissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirkpatrick Macmillan (englanniksi) Undiscovered Scotland. Viitattu 5.8.2018.
2. 1 2  Kirkpatrick Macmillan (1812–1878) (englanniksi) BBC History. Viitattu 5.8.2018.
3. ↑  Bicycle (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 5.8.2018.
4. ↑  Kirkpatrick Macmillan and his Rear-wheel Driven Bicycle (englanniksi) Bicycle history. Viitattu 5.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirkpatrick Macmillan** Wikimedia Commonsissa

* Kirkpatrick Macmillan: 200th anniversary of man who pioneered pedal cycles (englanniksi) BBC 2.9.2012.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Meloreostoosi** on erittäin harvinainen luuston ja pehmytkudoksen sairaus. Sitä ei pidetä synnynnäisenä vaan eri somaattisista, syntymän jälkeen kehittyneistä mutaatioista johtuvana. Periytyvyyttä ei ole havaittu. Joskus meloreostoosia on kuitenkin todettu esiintyvän sellaisissa perheissä, josisa on ilmennyt LEMD3-geenin mutaatioista johtuvaa osteopoikiloosia tai Buschke–Ollendorffin oireyhtymää. Tavallisinta meloreostoosi on raajojen pitkissä luissa.

Meloreostoosi aiheuttaa kuoriluun paksuuntumista tai levenemistä. Tästä johtuvia oireita ovat kipu, jäykkyys, nivelten kontraktuurat ja epämuodostumat. Yleensä meloreostoosi ilmenee vain yhdellä puolella kehoa. Joskus meloreostoosi voi olla rajoittunut yhteen luuhun. Oireilu alkaa yleensä varhain lapsuudessa, mutta sairastuminen on mahdollista missä tahansa iässä. Meloreostoosin taudinkuva on etenevä. Sairaus voi johtaa merkittävään toimintakyvyn heikkenemiseen, mutta sen vaikeusaste on yksilöllisesti vaihteleva. Meloreostoosi ei ole henkeä uhkaava. Meloreostoosiin liittyviä pehmytkudoksen poikkeavuuksia voivat olla jänteiden ja nivelsiteiden lyhentyminen, lihasten poikkeavuudet ja ihonalaisen kudoksen kalkkeutuminen. Raajojen turvotus ja verisuonten poikkeavuudet ovat mahdollisia. Ihomuutoksia esiintyy lähes 20 %:lla potilaista, usein samoissa kohdissa, joissa luustomuutokset sijaitsevat. Meloreostoosi voi aiheuttaa oireita lantion, rintalastan ja kylkiluiden alueilla, harvemmin myös kallon ja selkärangan alueilla.

Meloreostoosiin ei ole parantavaa hoitoa, joten hoito on oireenmukaista. Siinä voidaan käyttää muun muassa lääkitystä, kirurgiaa sekä fysio-, toiminta- tai hydroterapiaa. Meloreostoosi kuvattiin ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1922. Noin yhden ihmisen 1,1 miljoonasta on arvioitu sairastuvan meloreostoosiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Johanna Rintahaka, Meloreostoosi Tukiliitto 7.6.2023, viitattu 2.7.2023
2. 1 2 3 4  Melorheostosis Orphanet, viitattu 2.7.2023
**Evelyn Robert Adrian de Rothschild** (29. elokuuta 1931 Lontoo – 2022) oli brittiläinen miljardööri, filantrooppi ja Rothschildin pankkiirisuvun jäsen. Hänen nettovarallisuutensa oli 20 miljardia Yhdysvaltain dollaria eli noin 18,9 miljardia euroa.

Rothschild toimi urallaan muun muassa *The Economist* -lehden, De Beersin, IBM:n ja London School of Economicsin johdossa sekä kuningatar Elisabet II:n taloudellisena neuvonantajana. Kuningatar löi hänet ritariksi vuonna 1989.

Rothschildin vanhemmat olivat Anthony Gustav de Rothschild (1887–1961) ja Yvonne Lydia Louise Cahen d’Anvers (1899–1977) ja hänen lapsensa ovat Jessica, Anthony, David, Benjamin ja John.

Lähteet
-------

1. ↑  Evelyn De Rothschild, London Head of Banking Dynasty, Dies at 91 *www.bloomberg.com*.  8.11.2022. Viitattu 8.11.2022.
2. ↑   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evelyn de Rothschild** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Ninsunille omistettu reliefi. Louvre.
**Ninsun** tai **Ninsuna** on mesopotamialainen jumalatar, kuningas Lugalbandan vaimo ja sankari Gilgamešin äiti. Gilgameš-eepoksessa Ninsun kuvataan unien tulkitsijana. Hänen nimensä on sumerilaista alkuperää ja tarkoittaa "villien nautojen kuningatar".

Alun perin Ninsun on esitetty naudan hahmossa, naudan täydellisenä ilmentymänä. Villi härkä Dumuzi on perinteen mukaan hänen poikansa. Ninsun esitettiin kuitenkin myös ihmishahmoisena, ja hän saattoi synnyttää ihmisjälkeläisiä. Äitijumalattarena Ninsun muistutti Ninhursagia ja Ninliliä. Ninsun oli myös Kullabin kaupungin jumalatar.  Ninsun oli lisäksi Lagašin kuninkaan Gudean suojelusjumalatar.

Lähteet
-------

* Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 137
2. ↑  Ninsun *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 26.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  Jordan 1992, s. 217