recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Käpälämäen luonnonsuojelualue

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Riihimäki, Suomi |
| Pinta-ala | 
7,7 ha |

Hallinto| Perustettu | 
2023 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Käpälämäen luonnonsuojelualue** on Riihimäellä, valtatien 3 ja seututien 130 välisellä alueella sijaitseva 7,7 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alue on rauhoitettu vuonna 2023 Metso-suojeluohjelman kohteena. Alueen luonnonmetsäarvot ovat kehittyneet pitkälle sen havupuuvaltaisessa osassa ja alueella on luonnon monimuotoisuudelle merkittäviä kangasmetsiä. Käpälämäen eteläosa on kumpuilevaa kangasmetsää, jossa on kuivahkoa kangasta sekä kumpareiden välissä pienialaisia soita. Keskiosassa sijaitseva suo on syntynyt lammen umpeenkasvun seurauksena. Alueen pohjoisosassa on entiselle pellolle ja niitylle kasvanutta lehtipuiden ja kuusien sekametsää, joka on pääosin lehtomaista kangasta. Alueella on myös suuria haapoja kasvava metsäalue.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Luonnonsuojelualueet - Riihimäki, *riihimaki.fi*, viitattu 13.3.2024.
2. ↑  Riihimäen kaupunki suojelee luonnon monimuotoisuudelle arvokkaita alueita - Riihimäki, *riihimaki.fi*, viitattu 13.3.2024.
**MSV Fennica** on Arctia Shipping Osakeyhtiön (entinen Suomen merenkulkulaitos) vuonna 1993 valmistunut monitoimimurtaja, joka työskentelee talvisin Suomessa jäänmurtajana ja kesäisin sitä käytetään ympäri maailmaa erilaisissa tehtävissä kaapelointi- ja öljynporaustyömailla.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Aker Finnyardsin Rauman telakalta. Sen köli laskettiin 21. huhtikuuta 1992 telakkanumerolla 401 ja alus laskettiin vesille 10. syyskuuta. Alus valmistui 1. maaliskuuta 1993.

Alus
----

*Fennican* kalliin ylläpidon takia sillä tehdään myös jäänmurtokauden ulkopuolella muunlaisia töitä. Vaikka alus on valmistettu jäänmurtajaksi, sen runko on suunniteltu myös kovaan merenkäyntiin. Kaksi 7500 kilowatin sähkömoottoria pyörittävät kahta Aquamaster-ruoripotkuria, jotka antavat alukselle 234 tonnin paaluvetokyvyn. 360 astetta kääntyvät ruoripotkurit yhdistettynä dynaamiseen paikannusjärjestelmään mahdollistavat aluksen paikallaanpysymisen vaikeissa sääolosuhteissa. Paksussa jäässä *Fennica* kulkee takaperin, sillä potkurien imu helpottaa aluksen kulkua.

*Fennica* tekee pääosin kesäisin putkien ja kaapeleiden laskua yli kilometrin syvyyteen. Aluksella työskentelee kesäisin omistajavarustamo Finstashipin miehistön lisäksi paljon öljy- ja kaasualan työntekijöitä. Useimmiten aluksella tehdään töitä Pohjanmerellä.

Onnettomuus
-----------

Heinäkuussa 2015 Fennica vaurioitui rungostaan Alaskassa, kun se oli vuokrattuna Royal Dutch Shellin arktisen alueen öljynporausprojektiin.

Lähteet
-------

1. ↑  DNV Exchange (arkistoitu)
2. ↑  NShell's ice management vessel damaged in Alaska  7.7.2015. Reuters.  Arkistoitu 9.7.2015. Viitattu 8.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fennica (jäänmurtaja)** Wikimedia Commonsissa

* Finstaship Fennica (Arkistoitu – Internet Archive)

Suomen jäänmurtajat

|  |  |
| --- | --- |
| Dieselsähköiset | 
* *Sisu*
* *Voima*
* *Karhu*
* *Murtaja*
* *Sampo*
* *Tarmo*
* *Varma*
* *Apu*
* *Urho*
* *Sisu*
* *Otso*
* *Kontio*
* *Fennica*
* *Nordica*
* *Botnica*
* *Polaris*

 |
| Höyrymurtajat | 
* *Murtaja*
* *Sampo*
* *Apu*
* *Tarmo*
* *Wäinämöinen*
* *Ilmarinen*
* *Voima*
* *Jääkarhu*
* *Suursaari*

 |

Nykyisin Suomen valtion käytössä olevat jäänmurtajat **lihavoituna**
Shatskin kansallispuiston aluetta. Tämä kansallispuisto kuuluu osana Läntisen Polesian biosfäärialueeseen.
Läntisen Polesian biosfäärialue sijaitsee Puolan, Ukrainan ja Valko-Venäjän alueella.  
Läntisen Polesian biosfäärialue sijaitsee Puolan, Ukrainan ja Valko-Venäjän alueella. Läntisen Polesian biosfäärialueLäntisen Polesian sijaitseesijaitsee Puolan, Ukrainan ja Valko-Venäjän alueella.
**Läntisen Polesian biosfäärialue** (ukr. біосферний заповідник "Західне Полісся", *biosfernyi zapovidnyk "Zah’idne Polissja"*; engl. *West Polesie Biosphere Reserve*) on valtioiden rajat ylittävä biosfäärialue Ukrainan luoteisosassa Volynian alueella, Puolassa ja Valko-Venäjällä.

Läntisen Polesian biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta (ukr. біосферний заповідник, *biosfernyi zapovidnyk*).

Lähteet
-------

1. ↑  West Polesie Transboundary Biosphere Reserve, Belarus/Poland/Ukraine Unesco, unesco.org. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Biosphere reserves in Europe & North America: Ukraine Unesco, unesco.org. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Läntisen Polesian biosfäärialue** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:West Polesie Transboundary Biosphere Reserve
Matiaksenlinna Astrid Lindgrenin maailmassa
**Ronja, ryövärintytär** (ruots. *Ronja Rövardotter*) on Astrid Lindgrenin kirja vuodelta 1981. Päähenkilö Ronja on tummatukkainen tyttö, jonka isä on ryöväri.

Juoni
-----

Ronja asuu äitinsä Loviisan, isänsä Matiaksen ja tämän ryövärijoukkion kanssa Matiaksenlinnassa, joka sijaitsee Matiaksenmetsässä. Ronja on kuin kotonaan metsässä, jossa asuu monenlaisia olioita, kuten ajattaria ja männiäisiä. Ronja ei hyväksy isänsä ammattia; hän järkyttyy kun kuulee mitä ryöväri tekee.

Sinä yönä, kun Ronja syntyi, salama iski linnan kahtia. Myöhemmin linnan toiseen puoliskoon muuttaa Matiaksen perivihollinen Borka vaimonsa Undiksen, poikansa Birkin ja oman rosvojoukkionsa kanssa. He nimeävät sen Borkanlinnoitukseksi. Ronja ystävystyy Birkin, vihollisen pojan kanssa. Lapset seikkailevat kaksin metsässä aamusta iltaan. He muuttavat luolaan asumaan. Lasten ystävyydelle eivät hurjat isätkään mahda mitään. Ronjan ja Birkin tarina on tarina ystävyyden voimasta.

Sovitukset
----------

Ronjasta kertoo myös vuonna 1984 tehty ruotsalainen elokuva *Ronja ryövärintytär*, jonka pääosissa ovat Hanna Zetterberg ja Dan Håfström. Sen on ohjannut Tage Danielsson. Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla.

Studio Ghibli tuotti vuonna 2014 kirjaan perustuvan anime-sarjan, jonka ohjasi Goro Miyazaki. 

Vuonna 2024 julkaistiin uusi 12-osainen televisiosarja, jossa Ronjaa esittää Kerstin Linden ja Ronjan äitiä esittää Krista Kosonen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Ronja, ryövärintytär* Elonet.
2. ↑  Goro Miyazaki helps guide 'Ronja, the Robber's Daughter' to Amazon *Los Angeles Times*.  23.2.2017. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Gavin J. Blair: Japan’s Studio Ghibli to Produce Its First TV Series *The Hollywood Reporter*.  3.2.2014. Viitattu 13.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Muropaketin toimitus: Suomessakin rakastetusta Ronja, Ryövärintytär -kirjasta on tehty Netflix-sarja isolla rahalla - traileri esittelee mitä on luvassa *Muropaketti.com*.  13.3.2024. Viitattu 13.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Astrid Lindgrenin sivut (ruotsiksi)
* Ronja Räubertochter Tyskland (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Ritva-Liisa Pihljerta: Ronja, ryövärintytär. Helsingin Sanomat 30.10.1981.
* Astrid Lindgrenin huvipuisto
**For My Pain...** on suomalainen yhtye, joka soittaa melodista ja tunnelmallista goottimetallia.

Historia
--------

For My Pain... sai alkunsa Eternal Tears of Sorrow -yhtyeen laulaja ja basisti Altti Veteläisen ja rumpali Petri Sankalan sivuprojektina vuonna 1999. Kaksikko pyysi mukaan vanhoja ystäviään Nightwish-yhtyeen Tuomas Holopaista ja Embraze-yhtyeen laulajaa ja myös Charonissa vaikuttavaa Lauri Tuohimaata, jotka kiinnostuivat ajatuksesta, mutta kaikki neljä olivat lopulta liian kiireisiä muiden hankkeidensa parissa ja idea päätettiin hyllyttää toistaiseksi. Kahden vuoden päästä vuonna 2001 asia nostettiin uudestaan esiin sekä Eternal Tears of Sorrow'n ja Nightwishin ollessa tauolla. Kokoonpano täydentyi EToS:n entisellä kitaristilla Olli-Pekka Törröllä ja Reflexionin laulajalla Juha Kylmäsellä. Yhtyeen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi, *Fallen*, nauhoitettiin Kemin Tico Tico -studiolla keväällä 2001 ja julkaistiin lopulta Spinefarm Recordsin kautta 31. maaliskuuta 2003. Vuonna 2004 julkaistiin single "Killing Romance", joka sisälsi myös cover-version Yö-yhtyeen kappaleesta "Joutsenlaulu".

Jäsenet
-------

* Juha Kylmänen – laulu
* Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
* Lauri Tuohimaa – kitara
* Olli-Pekka Törrö – kitara
* Altti Veteläinen – basso
* Petri Sankala – rummut

Julkaisut
---------

* *Fallen*  (2003, Spinefarm Records)
* *Killing Romance*  (2004, Spinefarm Records), single

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* For My Painin virallinen sivusto
* For My Pain... Meteli.netissä

For My Pain...

| 
* Juha Kylmänen
* Tuomas Holopainen
* Lauri Tuohimaa
* Olli-Pekka Törrö
* Altti Veteläinen
* Petri Sankala

 |
| --- |

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit | 
* Fallen

 |
| Singlet | 
* Killing Romance

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Kirsi Pimiä vuonna 2016.
**Kirsi Pimiä** (s. 1963 Valkeakoski) on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka toimi yhdenvertaisuusvaltuutettuna 15. toukokuuta 2015 alkaneella viisivuotiskaudella. Hän aloitti sisäministeriön kansliapäällikkönä 1. helmikuuta 2020. Kansliapäällikön kausi kestää viisi vuotta. Pimiän nimitystä kansliapäälliköksi on pidetty poliittisena virkanimityksenä.

Pimiä valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1992. Pimiä on toiminut erityisasiantuntijana Suomen Pysyvässä Edustustossa EU:ssa (2001–2003), valiokuntaneuvoksena (2003–2007, 2009–2011, 2015) ja EU-asioiden yksikön päällikkönä Valtioneuvoston kansliassa (2012–2013). Vuosina 2013–2014 Pimiä toimi oikeusministeriössä demokratia-, kieli- ja perusoikeusasioiden yksikön johtajana.

Pimiä on myös toiminut oikeusministeri Tuija Braxin erityisavustajana (2007–2008) sekä vihreiden eduskuntaryhmän juristina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirsi Pimiä yhdenvertaisuusvaltuutetuksi – Oikeusministeriö *www.oikeusministerio.fi*.  Arkistoitu 5.10.2016. Viitattu 8.6.2017.
2. ↑  Syrjityt sydämellä *Juristisuutiset*.  15.3.2016. Viitattu 8.6.2017.
3. ↑  Kirsi Pimiä sisäministeriön kansliapäälliköksi  23. tammikuuta 2020. Sisäministeriö. Viitattu 24.1.2020.
4. ↑  Ohisalon suosikki kansliapäälliköksi tänään - professorit pitävät poliittisia virkanimityksiä ongelmallisina - "Hyvin sitkeä kulttuuri" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 5.3.2020.
5. ↑  Yhdenvertaisuusvaltuutettu Kirsi Pimiä *Alma Talent Pro*.  Arkistoitu 25.1.2019. Viitattu 8.6.2017.
6. ↑  Kirsi Pimiän biografia *www.syrjinta.fi*.  Arkistoitu 29.1.2017. Viitattu 8.6.2017.
7. ↑  Yhdenvertaisuusvaltuutetun verkkosivut *syrjintä.fi*.
8. ↑  Henkilökuva: Yhdenvertaisuusvaltuutettu Kirsi Pimiä puolustaa myös valkoisia heteromiehiä *Yle Uutiset*. Viitattu 8.6.2017.
Ruoansulatuskanava
**Ruoansulatuskanava** irrottaa energiaa ja ravintoaineita ravinnosta monisoluisilla eläimillä. Nisäkkäillä, lukuun ottamatta märehtijöitä, ruoansulatuskanava on reitti suusta nielun, ruokatorven, mahan ja suoliston kautta peräaukkoon. Märehtijöillä ruoansulatuskanavaan kuuluvat etumahat sijaitsevat ennen varsinaista mahalaukkua.

Ruoansulatuskanavan toiminta
----------------------------

*Pääartikkeli: Ihmisen ruoansulatus*
Eri ruoansulatuskanavan osat erittävät monia entsyymejä, joista jokainen pilkkoo tiettyä ruoka-ainetta. Hiilihydraattien pilkkoutuminen alkaa jo suussa syljen amylaasientsyymin vaikutuksesta. Amylaasi ei ehdi kuitenkaan vaikuttaa kuin hetken ennen nielaisemista, joten sen merkitys on lähes olematon.

Ruoansulaminen jatkuu mahalaukussa, jossa mahanesteeseen erittyy pepsiiniä, joka aloittaa proteiinien pilkkomisen. Mahalaukusta ruoka siirtyy mahanportin kautta ohutsuoleen, jossa loputkin ruoka-aineet pilkkoutuvat sappinesteen, suolinesteen sekä haimanesteen entsyymien ja suolistobakteerien avulla. Tämän jälkeen ruoka siirtyy paksusuoleen, jossa siitä lähinnä poistuu nestettä imusuonistoon.

Lopuksi ruoka tulee peräsuoleen, josta se ulostetaan refleksin avulla peräaukon kautta. Jäljelle jääneestä massasta on poistettu kaikki mahdollinen keholle vielä hyödyllinen. Näin ei kuitenkaan aina käy, mistä on seurauksena ripuli, jolle voi olla monia syitä. Myös jotkin suolen toiminnan häiriöitä aiheuttavat sairaudet, kuten esimerkiksi keliakia, voivat aiheuttaa ripulin.

Ruoansulatuskanavan seinämän rakenne
------------------------------------

Ruoansulatuskanavan sisin osa on limakalvo, jossa oleva limakalvon lihaskerros mahdollistaa limakalvon poimujen liikkeet. Limakalvo on useimmiten yhdenkertaista lieriöepiteeliä, mutta kerrostunutta levyepiteeliä esiintyy kuitenkin ruoansulatuskanavan alku- ja loppuosassa eli suusta ruokatorven loppuun ja peräsuolenkanavassa. Limakalvon alla on limakalvonalaiskerros, jota puolestaan ympäröi paksuhko lihaskerros, jossa sisempänä on rengasmainen ja uloimpana pitkittäinen sileälihaskerros. Uloimpana on herakalvo eli seroosa, joka liittää ruoansulatuskanavan vatsaontelossa sijaitsevia osia vatsakalvoon. Poikkijuovaista lihasta on vain kanavan alkuosassa ja loppuosassa eli suusta ruokatorven puoleenväliin saakka ja peräsuolen uloimmassa sulkijalihaksessa. Ruonsulatuskanavassa on kaksi autonomisen hermoston hermopunosta, joista toinen sijaitsee limakalvossa ja toinen rengasmaisen ja pitkittäisen lihaskerroksen välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Yleistä ruoansulatuselimistä Solunetti. Viitattu 4.11.2016. (suomeksi)
2. 1 2  Ruoansulatus YLE. Viitattu 4.11.2016. (suomeksi)
3. ↑  Pitkittynyt (krooninen) ripuli Terveyskirjasto. Viitattu 4.11.2016. (suomeksi)
4. ↑   Yleistä ruoansulatuselimistä Solunetti. Viitattu 4.11.2016. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruoansulatuskanava** Wikimedia Commonsissa
**Qaqortoq** (tansk. *Julianehåb*) [juliˈaːnəhoːʔb] on kaupunki Grönlannin lounaisosassa, joka kuuluu Kujalleqin kuntaan. Noin 3000 asukkaallaan Qaqortoq on Etelä-Grönlannin suurin ja koko Grönlannin neljänneksi suurin kaupunki.

Nimi Qaqortoq on läntistä grönlannin kieltä ja tarkoittaa valkoista.

Qaqortoqin perusti norjalainen kauppias Anders Olsen vuonna 1775. Lähellä Qaqortoqia ovat myös Hvalseyn ja Hvalseyn kirkon rauniot, kuuluisimmat skandinaavien rauniot Grönlannissa.

Kuuluisia asukkaita
-------------------

* Angu Motzfeldt, laulaja-lauluntekijä

Lähteet
-------

* O'Carroll, Etain; Elliot, Mark: *Greenland and the Arctic*. Lonely Planet, 2005. ISBN 1-74059-095-3. (englanniksi)

1. ↑  Qaqortoq *Citypopulation.de*. Viitattu 18.3.2024.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Qaqortoq**.
* Virallinen sivusto Qaqortoqin kunta.  (grönlanniksi) (tanskaksi) (englanniksi)

Qaqortoq talvella.
**Tyrvään yhteiskoulu** oli Vammalassa vuosina 1904–1955 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulun omisti Tyrvään yhteiskoulun kannatusyhdistys.

Koulu aloitti toimintansa vuonna 1904 viisiluokkaisena ja se sijaitsi aluksi kauppias J. Tuomiston talossa. Oma hirsirakenteinen koulutalo valmistui 1908 Rautaveden rannalle ja vuonna 1909 koulu sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi. Koulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1912 ja oikeuden antaa keskikoulutodistuksia 1921. Koulutalo paloi 18. maaliskuuta 1920 ja koulu toimi sitten väliaikaisesti Rukoushuoneella sekä rouva Selanderin talossa. Uusi kivinen kaksikerroksinen koulutalo valmistui 1921, sitä laajennettiin myöhemmin vuosina 1928 ja 1954.

Koulu otettiin valtion haltuun toukokuussa 1955 annetulla asetuksella. Koulun toiminta jatkui **Tyrvään yhteislyseon** nimellä. Vuonna 1965 koulun nimeksi tuli **Vammalan yhteislyseo** ja vuonna 1973 peruskouluun siirtymisen myötä Vammalan lukio.

Koulun rehtorit
---------------

* 1904–1905 Elli Saarinen
* 1905–1907 A. V. Heikinheimo
* 1907–1938 Yrjö Sarasto
* 1938–1955 Harald Hariola

Kirjallisuutta
--------------

* *Tyrvään yhteiskoulu 1904-1954 : historiikki, muistelmia, matrikkeli*. Tyrvään yhteiskoulu, Vammala 1954
* *Tyrvään yhteiskoulu - Vammalan lukio 1904-1979 : historiikki, matrikkeli*. Vammalan kaupunki, Vammala 1979
* *Lastuja Rautaveden rannalta : Vammalan lukio 1904-2004*; toimittaneet Antti Rajakorpi ja Marko Vesterbacka. Vammalan lukio, Vammala 2004

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Tyrvään (suomalainen) yhteiskoulu (Vammala) 1904-1955

Aiheesta muualla
----------------

* Tyrvään yhteiskoulun uusi talo, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Totuusseerumia: keittosuolaveteen liuotettua, ruiskeena annosteltavaa amobarbitaalia.
**Totuusseerumi** on psykoaktiivinen aine, jonka avulla ainetta nauttinut henkilö saadaan puhumaan totta. Totuusseerumeiden tai sellaisiksi tulkittavien aineiden käyttö on kansainvälisten kidutusta koskevien lainsäädäntöjen nojalla vankien kuulusteluissa ehdottomasti kielletty. Totuusseerumina käytetty amobarbitaali on luokiteltu Suomen lainsäädännössä huumausaineeksi. Nykyään lääketiede ei tunne yhtäkään ainetta, jonka avulla ihminen saataisiin puhumaan vain ja ainoastaan totta. Nykyisten totuusseerumien kuten natriumtiopentaalin käyttö perustuu siihen, että niiden avulla keskushermoston toimintaa saadaan hidastettua ja ihminen puheliaammaksi, jolloin ihminen voisi helpommin kertoa salaamiaan asioita. Natriumpentotaalia annetaan kuulusteltavalle niin suuri annos, että tämä hetken kuluttua menettää tajuntansa, minkä jälkeen hänet herätetään piristävillä aineilla. Joissakin tapauksissa kuulustelut ovat johtaneet kuolemaan.

Kirjallisuudessa ja viihdeteollisuudessa totuusseerumi on varsin suosittu aihe. Aikanaan muun muassa CIA kiinnostui LSD:stä ja koetti käyttää sitä totuusseerumina MKULTRA-projektissaan, mutta se ei osoittautunut toimivaksi. Myös muita huumeita on koetettu käyttää totuusseerumina, mutta ne eivät ole saaneet aikaan toivottuja vaikutuksia. Myös hulluruohojen sisältämää skopolamiinia on käytetty totuusseerumina, sekä suurina annoksina Thorazinea (klooripromatsiini).

Lähteet
-------

1. ↑  Huumausainelaki Finlex.  Arkistoitu 2.12.2018. Viitattu 24.5.2013.
2. ↑  Totuusseerumi on psyykenlääke Tieteen Kuvalehti. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Valheenpaljastus SecMeter. Viitattu 22.6.2008.
4. ↑  A&D Televisiodokumentti: sarhamurhaaja Henry Lee Lucas
**Tiistain tanssi-ilta** oli YleX:ssä tiistaisin kello 21.00 jälkeen lähetettävä radio-ohjelma, joka oli erikoistunut elektroniseen tanssimusiikkiin. Se sai alkunsa Radiomafiassa, ja sitä lähetettiin vuodesta 1998.

Ohjelma jakautui kolmeen tunnin mittaiseen osaan. Ensimmäistä osuutta juonsivat vuoroviikoin DJ:t OlliS ja Orion, jotka soittivat tanssimusiikin populaarimpaa laitaa. Toisesta osuudesta vastasi joka viikko Leena Lehtinen house- ja teknokattauksellaan. Kolmatta osuutta puolestaan juonsivat vuoroviikoin Jori Hulkkonen sekä DJ Infekto. Edellinen tarjoili diipimpää klubimusiikkia, jälkimmäisen keskittyessä "nyky-urbaaneihin" rytmeihin.

Ennen ohjelman nykyistä juontajakaartia *Tiistain tanssi-illassa* ovat olleet mukana omilla osioillaan muun muassa DJ Sasse, Dr. Bob Jones, DJ Dizzy, DJ Goose, Skillsters, Anonymous & Didier, DJ Erkko, Kalle Miettinen, DJ Orkidea sekä Gilles Peterson.

15. joulukuuta 2009 YleX ilmoitti vuoden 2010 uudistuksista, joiden mukaan *Tiistain tanssi-iltaa* ei enää kuulla. Tilalle tuli tunnin mittainen DJ-ohjelma maanantai-iltaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Lehtinen (YleX toukokuu 2008)
2. ↑  Tiistain tanssi-ilta (Radiomafia 2002)
3. ↑  Tiistain tanssi-ilta (YleX 2004)

Aiheesta muualla
----------------

* YleX: Tiistain tanssi-ilta
* Radiomafia: Tiistain tanssi-ilta
**Minna Mikkonen** (s. 1983 Suomussalmi) on suomalainen kirjailija ja sanataideohjaaja.

Elämä ja ura
------------

Mikkonen on kotoisin Kainuusta, missä hän asui vuoteen 2006 saakka. Vuodesta 2006 hän on asunut Oulussa. Mikkonen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on opiskellut kirjallisuutta, filosofiaa ja kirjoittamista Oulun ja Jyväskylän yliopistossa. Hänellä on myös lähihoitajan koulutus (2006).

Mikkosen esikoisteos *Kivenkerääjät* ilmestyi vuonna 2015. Se kertoo perheen surutyön pienen pojan näkökulmasta, kun perheen teini-ikäinen tytär katoaa. *Kiiltomato*-verkkojulkaisun arvion mukaan "Mikkonen onnistuu käsittelemään surua kuulaasti ja herkkävireisesti. Teos on ihailtavan eheä ja symmetrinen. Mikkonen on vahva kertoja, ja hän yltää yllättävän tasapainoiseen ja täyteläiseen esikoisromaaniin." *Helsingin Sanomien* kriitikko Satu Koskimies totesi arviossaan: "Kalanpoikaseksi itsensä kuvittelevan Veinin muistoissa Meri on sekä läsnä että poissa; läheisyys vaihtuu haavoittavaan yksinäisyyteen, itsepintainen toivo syvään murheeseen. Tämän tunneaaltoilun kuvaajana Mikkonen on herkimmillään."

Mikkosen toinen romaani *Amelian luut* ilmestyy keväällä 2022. Romaanikäsikirjoituksen pohjalta ilmestyi vuonna 2019 esitystaideteosinstallaatio.

Mikkonen työskentelee sanataideohjaajana yhteisötaiteen kentällä Kulttuuriosuuskunta ILMEn jäsenenä. Aiemmin hän on työskennellyt myös lasten ja nuorten parissa mm. Valveen sanataidekoululla. Mikkonen on toiminut kirjailijana Välittävä tekijä -työryhmässä, joka tutki kirjoittamisen ja liikkeen yhteyksiä.

Teokset
-------

* *Kivenkerääjät*. Helsinki: Minerva, 2015. ISBN 978-952-312-097-6.
* *Amelian luut*. Helsinki: S&S, 2022. ISBN 978-951-52-5543-3.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikkonen, Minna *Kirjasampo.fi*. Viitattu 27.12.2021.
2. 1 2  Minna Mikkonen S&S. Viitattu 27.12.2021.
3. ↑  Minna Mikkonen *minervakustannus.fi*. Viitattu 27.12.2021.
4. ↑  Mehr, Marissa: Sonaatti surulle *Kiiltomato.net*.  25.8.2015. Viitattu 27.12.2021.
5. ↑  Koskimies, Satu: Arvio: Minna Mikkosen esikoisromaani kertoo yliherkästä näkijästä *HS.fi*.  10.2.2015. Viitattu 27.12.2021.
6. ↑  Kevät 2022 Kustantamo S&S. Viitattu 27.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kivenkerääjät* Minervan sivulla
* Kaikko, Tero: Ammattina sanat Haastattelu Kansan Tahdossa 19.12.2014.
* Kukkala, Emilia: Surun hukuttama perhe Arvio Kansan Uutisissa 21.2.2015.
* Kirjoittajan matkassa -blogi
**Suuriruhtinas** oli alkuaan Kiovan Venäjällä Kiovassa asuvan ruhtinaan arvonimi. Hänen katsottiin olevan Rurikin suvun päämies. Suvun sittemmin haarautuessa eri sukuhaarojen päämiehiä kutsuttiin suuriruhtinaiksi. Tätä arvoa käyttivät muun muassa Moskovan ja Vladimirin suuriruhtinaat. Iivana I Kalitan aikana vuonna 1328 Moskovan ruhtinasta alettiin kutsua *koko Venäjän suuriruhtinaaksi*. Nimitys pysyi käytössä senkin jälkeen, kun hallitsijaa alettiin vuonna 1547 kutsua tsaariksi.

Venäjän hallitsijoita kutsuttiin myös Volynian ja Podolian suuriruhtinaiksi sekä Suomen suuriruhtinaiksi vuosina 1809–1917. Myös muita Venäjän hallitsijasukuun kuuluvia kutsuttiin suuriruhtinaiksi tai suuriruhtinattariksi. Vuonna 1886 annetun asetuksen mukaan tätä arvoa saivat enää käyttää vain keisarin lapset, veljet, sisaret ja miehen puolelta sukua olevat lapsenlapset. Muita keisarihuoneen jäseniä kutsuttiin ruhtinaiksi.

Myös Liettuan hallitsijaa kutsuttiin Gediminasista lähtien suuriruhtinaaksi. Myöhemmin arvo siirtyi unionin myötä Puolan kuninkaalle. Lisäksi Itävallan keisari ja Unkarin kuningas ovat käyttäneet Transilvanian suuriruhtinaan arvonimeä.

Ruotsin kuningas Juhana III otti itselleen vuonna 1581 Suomen suuriruhtinaan arvon. Nimitys oli käytössä vapauden ajan (1719–1772) alkuvuosiin saakka. Kustaa IV Aadolf otti sen uudelleen käyttöön antamalla arvon pojalleen Carl Gustaville, joka eli vuosina 1802–1805. Myöhemmin Suomen suuriruhtinaan arvo kuului Venäjän keisarille.

Toscanan suurherttuakunnassa kruununprinssille annettiin suuriruhtinaan arvo. Käytännöstä luovuttiin Medicin dynastian sammuttua vuonna 1737.

Katso myös
----------

* Suurherttua

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1964
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1965
Näkymä Orjapaaden kallioilta länteen.
**Orjapaasi** on Kokemäen kaupungissa sijaitseva kallio. Villiön kylässä parin kilometrin päässä kaupungin keskustasta kohoava kallio nousee noin 30 metriä ympäröivää maastoa korkeammalle. Merenpinnasta sen huipun korkeus on 65 metriä. Orjapaaden laki on vanha näköalapaikka, josta avautuu maisema Kokemäenjoen halkomalle laajalle peltoaukealle.

Muinaisjäännökset ja kasvillisuus
---------------------------------

Kallion korkeimmalla kohdalla on aikoinaan ollut Skandinavian pronssikauden röykkiöhauta. Nykyään siitä on jäljellä enää 19 metriä halkaisijaltaan oleva pohjakiveys. Kaivauksissa paikalta on löydetty yksi paasiarkkuhauta sekä neljä polttohautausta. Paasiarkku on todennäköisesti aivan pronssikauden alkupuolelta ja polttohautaukset sen lopusta. Polttohautojen yhteydestä on löydetty pronssiset pinsetit sekä partaveitsi. Röykkiön reunaosaan on lisäksi tehty hautauksia vielä esiroomalaisella rautakaudella, joten paikka on ollut kalmistona useiden satojen vuosien ajan.

Orjanpaadenkallion itäpuoleisella juurella on vanha uhrilähde. Sen vedellä on sanottu olevan parantavia voimia ja lähteeseen on uhrattu kolikoita sekä muita arvoesineitä. Kasvillisuudeltaan Orjapaasi on maakunnallisesti arvokas kallioketo. Sen lajistoon kuuluvat muun muassa uhanalaiset kesämaksaruoho ja jalkasara. Orjapaasi on ollut mukana Museoviraston hoito-ohjelmassa vuodesta 1998 lähtien.

Nimen alkuperä
--------------

Orjapaadenkallion nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta siitä on aikojen kuluessa liikkunut useita eri tarinoita.

Vanha kansanperinne liittää nimen muinaiseen orjakauppaan ja orjia kuljettaneisiin laivoihin, jotka olisivat lastanneet Orjapaadella meren pinnan aikoinaan ollessa korkeammalla. Tarinoihin liittyy uskomus, jonka mukaan paikalta löydetyt kallioon upotetut rautaiset renkaat olisivat laivojen kiinnittämistä varten. Orjapaaden rautarenkaat ovat kuitenkin isonjaon aikaisia maanmittareiden merkkejä. 

Arkeologi J. R. Aspelinille 1880-luvulla kerrotut tarinat väittivät Orjapaaden saaneen nimensä muinaisesta taistelusta, jossa kapinoineet orjat olisivat kallioilla tehneet vastarintaa. Jos tarinalla on yhtään todellisuuspohjaa, se saattaa liittyä rautakaudella Suomessakin käytössä olleeseen skandinaaviseen träl-järjestelmään, johon kuului orjien kaltaisen työvoiman käyttö. 

Kyseessä voi olla myös muinaissuomalaisen korkealla olevaa paikkaa tarkoittaneen *orsi*-sanan johdannainen. Asiakirjoissa nimi Orjapaasi esiintyy ensimmäistä kertaa vasta 1700-luvun lopulla.

Lähteet
-------

* Niina, Uusi-Seppä (toim.): "Kokemäki", *Satakunnan kulttuuriympäristöt – eilen, tänään, huomenna*, s. 246–249. Pori: Satakunnan Museo, 2012. ISBN 9789526783703. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.3.2024).
* Tapio Salminen: *Joki ja sen väki – Kokemäen ja Harjavallan historia jääkaudesta 1860-luvulle*, Kokemäen ja Harjavallan kaupungit ja seurakunnat, s. 134.

### Viitteet

1. ↑  Museovirasto. Viitattu 29.11.2012.
2. ↑  Museovirasto, Kulttuuriympäristön rekisteriportaali. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 29.11.2012.
**Vladimir Vernadski** (1863–1945) oli poikkitieteellinen ukrainalais-venäläinen geologi, geokemisti ja biogeokemisti. Hän perusti Neuvostoliiton tiedeakatemian Biogeokemian laboratorion vuonna 1928 ja johti sitä. Hän kehitteli E. Seussin (1831–1914) ajatusta biosfääristä, mikä lähestyminen on nykyisin tunnustettu, joka avasi tietä useille poikkitieteellisille tieteenaloille kuten biogeokemialle, geomikrobiologialle ja ekosysteemien tutkimukselle. Vernadski kehitteli 1920-luvulla teorioita ja puhui *noosfääristä* ja sen vaikutuksesta biosfääriin. Länsimaissa samanlaisia teorioita teki 50 vuotta myöhemmin tunnetuksi James Lovelock, joka puhui Gaiasta.

Vernadski suoritti maisterin tutkinnon Pietarin yliopistossa vuonna 1885 ja väitteli tohtoriksi Moskovan yliopistossa 1897. Jo ennen väitöskirjansa valmistumista hän opetti Moskovassa mineralogiaa ja kristallografiaa, ja 1898 hän sai sieltä professuurin. Hän kuvasi ensimmäisenä aluminosilikaatin kemiallisen ja kiderakenteen, mikä oli pohjana monien muiden mineraalien rakenteen selvittämiselle. Hän oli myös geokemian uranuurtajia, ja tutki eri alkuaineiden ja niiden isotooppien liikkeitä maankuoressa. Hän ymmärsi myös, että radioaktiivisesta toiminnasta vapautuva lämpö on monien geologisten prosessien energianlähde.

Lähteet
-------

1. 1 2  Portrait: Vladimir Ivanovich Vernadsky European Geophysical Union, egu.eu.  Arkistoitu 23.10.2021. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Vladimir Vernadsky *famous scientists*. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)
3. ↑  Vladimir Ivanovich Vernadsky *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 20.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vladimir Vernadski** Wikimedia Commonsissa

* Elämäkerta (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Venäjä
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
Satelliittikuva laguunin muodostamasta luonnonsatamasta Pearl Harborissa, joka on Yhdysvaltain Tyynenmeren laivaston päätukikohta.
**Luonnonsatama** on maanmuodostuma, joka suojaa laivan tai veneen ankkurointiin sopivan vesistöalueen osan esimerkiksi myrskyltä, voimakkaalta aallokolta tai kovan tuulen vaikutukselta. Termiä käytetään myös pienveneiden yölliseen rantautumiseen soveltuvista suojaisista rakentamattomista satamista. Luonnonsatamilla on ollut pitkään strateginen merkitys laivaston tukikohtina sekä taloudellinen merkitys kaupankäynnille, kalastukselle ja matkailulle.

Piirteet
--------

Luonnonsatamia on kuusi eri tyyppiä:

* suojaisa lahti
* saaren suojanpuoli
* saaren ja mantereen välille muodostuneen kannaksen suojaama vesialue
* riutan tai särkän suojanpuoli
* riittävän suojaisa avoimen lahden poukama
* joen ylävirta, yleensä alajuoksun alue lähellä merta tai suurempaa vesistöä

Luonnonsatamissa esiintyy erilaisia variaatioita ja yhteismuodostelmia näistä päätyypeistä.

Esimerkkejä
-----------

Suurille aluksille ja runsaalle meriliikenteelle soveltuvat luonnonsatamat eivät ole kovin yleisiä, ja sen vuoksi ne ovatkin näiden ominaisuuksiensa vuoksi tunnettuja. Osa maailman suurkaupungeista ja keskuksista on syntynyt juuri suurten ja hyvien luonnonsatamien ympärille. Esimerkkejä näistä ovat muun muassa New Yorkin satama Yhdysvalloissa, Sydneyn satama Australiassa ja Kingstonin satama Jamaikalla. Port Moresbyn satama Papua-Uudessa-Guineassa on esimerkki suuren riutan muodostamasta luonnonsatamasta. Laguunin muodostama Pearl Harborin satama Havaijilla toimii Yhdysvaltain laivaston tukikohtana.

Panoramakuva Su'ao-lahden satamasta Taiwanissa. Luonnonsataman tarjoamaa suojaa on paranneltu lisäämällä aallonmurtajia.
Historiassa ihmisten rakentamien satamien puuttuessa luonnonsatamilla oli erittäin suuri merkitys varhaisille merenkävijäkulttuureille. Antiikin ajan Kreikassa monien kaupunkivaltioiden satamat olivat juuri luonnonsatamia, jotka olivat usein syntyneet rannikon eroosion seurauksena. Parhaiten tunnettuja luonnonsatamia tuolta ajalta ovat Pireuksen satamat Kantharos, Zea ja Munikhia. Eräinä esimerkkeinä mainittakoon myös Chíoksen kaakkoisrannalla sijaitseva kahden kukkulan suojaama Emporeiós ja Toronessa sijainnut "Tyyni satama". Istanbulissa sijaitseva lahti Kultainen sarvi on toiminut aikanaan tukikohtana ja suojasatamana sekä Rooman että Bysantin ja edelleen Osmanien valtakunnan ja lopulta Turkin laivastolle ja kauppalaivastolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  United States. National Technical Information Service, Assembly of Engineering (U.S.). Marine Board. Panel on Harbor/Port Entrance Design: *Problems and Opportunities in the Design of Entrances to Ports and Harbors*, s. 1-2. National Academies Press, 1981. Nide 109630 / National Technical Information Service.
2. ↑  Morton, Jamie: *The Role of the Physical Environment in Ancient Greek Seafaring*, s. 108–110. Brill, 2001. ISBN 9004117172.
*Tämä artikkeli käsittelee Yhdysvaltain pääkaupungin lippua. Washington osavaltion lipusta on erillinen artikkeli.*
Washingtonin lippu (1938–)
**Washingtonin kaupungin lippu** on Yhdysvaltain pääkaupungin Washingtonin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kaksi punaista vaakaraitaa, joiden yläpuolella on kolme punaista tähteä. Sen mittasuhteet ovat 1:2. Lippu otettiin käyttöön 15. lokakuuta 1938, ja sen alkuperäinen suunnittelija oli Charles A. R. Dunn.

Lipusta on tullut suosittu ja tunnettu kaupungin symboli, ja pohjoisamerikkalainen veksillologijärjestö NAVA valitsi sen Yhdysvaltain kaupunkien lipuista parhaimmaksi vuonna 2004.

Galleria
--------

* Washingtonin suvun käyttämä vaakuna.Washingtonin suvun käyttämä vaakuna.
* Washingtonin autojen rekisterikilpi.Washingtonin autojen rekisterikilpi.
* Pääkaupungin osavaltiutta kannattava kyltti.Pääkaupungin osavaltiutta kannattava kyltti.

Lähteet
-------

1. ↑  The birth of the D.C. flag *The Washington Post*. Viitattu 14.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  A Brief History of How DC’s Flag Became a Phenomenon *Washingtonian*. Viitattu 14.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  The American City Flag Survey of 2004 *North American Vexillological Association*.  Arkistoitu 14.9.2021. Viitattu 14.9.2021. (englanniksi)
|  |
| --- |
| DMMDA-2 |
| DMMDA-2 |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 1-(6,7-Dimetoksi-2*H*-1,3-bentsodioksoli-5-yyli)propaan-2-amiini |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 15183-26-3 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem CID |  ? |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C12H17NO4 |
| Moolimassa | 239.27 g/mol |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 178–180 °C |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | nieltynä |

**DMMDA-2** eli **2,3-dimetoksi-4,5-metyleenidioksiamfetamiini** on vähemmän tunnettu psykedeelinen muuntohuume. DMMDA-2:n synteesistä ja vaikutuksista on tietoa Alexander Shulginin kirjassa PiHKAL.

Vaikutukset ja annostelu
------------------------

Alexander Shulginin mukaan DMMDA-2 on vaikutustensa kannalta samanlainen kuin MDA. Shulginin mukaan yksi annos DMMDA-2:ta on noin 50 mg.

Kemia
-----

DMMDA-2:ta voi syntetisoida tillin kasviöljystä jakotislatusta tilliapiolista eli 1-allyyli-2,5-dimetoksi-3,4-metyleenidioksibentseenistä. DMMDA-2:n synteesi on Alexander Shulginin mukaan sama kuin DMMDA:n synteesi apiolista; vain prekursori on eri. Toisin sanoen DMMDA-2:ta voi Shulginin mukaan syntetisoida kohdistamalla tilliapioli isomerisaatioreaktioon etanolisessa kaliumhydroksidiliukosessa, jonka johdosta syntyy isotilliapiolia eli 2,3-dimetoksi-4,5-metyleenidioksi-1-propenyylibentseeniä. Sitten isotilliapioli nitrataan 2-nitro-isotilliapioliksi eli 1-(2,3-dimetoksi-4,5-metyleenidioksifenyyli)-2-nitropropeeniksi, joka kohdistetaan sitten Knoevenagel-kondensaatioon muodostaen DMMDA-2:n vapaaemäsmuotoa.

Shulgin kommentoi kirjassaan, että DMMDA:lla on 6 eri paikkaisomeeria, joista DMMDA-2 on yksi. Loput paikkaisomeereista on luonnollisesti nimetty seuraavasti: DMMDA-3, -4, -5 ja -6.

Laki
----

DMMDA-2:ta ei ole toistaiseksi luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Alexander Shulgin: *Pihkal: A Chemical Love Story*. Transform Press, 1991. ISBN 0-9630096-0-5.
2. ↑  Valtioneuvoston asetus kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista *finlex.fi*.
Trans-Alaskan öljyputki.
Kartta öljyputken reitistä ja sen pumppujen sijainnista.
**Trans-Alaskan öljyputki** (engl. *Trans-Alaska Pipeline System*, lyh. **TAPS**) on 1 288 kilometriä pitkä öljyputki Prudhoe Bayn ja Valdezin välillä. Se rakennettiin vuosina 1975–1977 välillä vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Kuljetusputken lisäksi systeemi sisältää satoja kilometrejä syöttöputkia ja 12 pumppuasemaa.

Alaskan alkuperäisväestö vastusti putken rakentamista ja haastoi sekä sen takana olevat yhtiöt sekä osavaltion sisäministerön oikeuteen. Lopulta kongressi kuitenkin sääti lain, jonka nojalla alkuperäisväestö sai 1 miljardin dollarin edestä korvauksia sovintomielessä. Puolet näistä rahoista tuli öljytulojen rojalteista. Öljyputken rakentaminen oli teknisesti haastavaa alueen arktisten olosuhteiden vuoksi. Sen rakentamiseen osallistui yhteensä yli 70 000 työntekijää, ja hanke maksoi yli kahdeksan miljardia dollaria. Öljyputki on suunniteltu kestämään jopa 8,5 magnitudin maanjäristyksen. Rakennustyöt saatiin päätökseen 31. maaliskuuta 1977.

Putken öljy tulee useista lähteistä, kuten Prudhoe Bayn, Kuparukin, Alpinen, Endicottin ja Libertyn öljykentiltä. Putki kuljetti vuonna 2008 keskimäärin noin 110 000 kuutiota raakaöljyä päivässä, putken teoreettinen maksimikapasiteetti olisi noin 340 000 kuutiota päivässä. Suurimmillaan putken kapasiteetti oli vuonna 1988, jolloin päiväkapasiteetti oli 323 000 kuutiota. Öljyn liikkuu putkessä noin 6 km/h, eli sen matka putken päästä päähän kestää noin yhdeksän päivää. Putken kautta kulkee noin 13 % kaikesta Yhdysvaltain tuottamasta öljystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Trans-Alaska Pipeline System in a nutshell *Bureau of Land Management*.  7.1.2020. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Alaska Pipeline Chronology | American Experience *PBS*.  2024. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Trans-Alaska Pipeline | 800-Mile Oil Pipeline, Arctic Wildlife Impact *Encyclopædia Britannica*.  2024. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)
4. 1 2  Trans-Alaska Pipeline *State of Alaska*.  2024. Viitattu 14.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alyeska Pipeline: Pipeline facts (englanniksi)
| La Volata |
| --- |
| Paikkakunta: | Italia Falcade ja Moena,Italia |
| Talviurheilukeskus: | Ski area Passo SanPellegrino – Falcade |
| Vuori: | Col Margherita |
| Rinneluokitus: | Musta |
| Yläasema: | 2 513 m |
| Ala-asema: | 1 874 m |
| Korkeusero: | 639 m |
| Pituus: | 2 450 m |
| Maksimijyrkkyys: | 47 % |
| Keskijyrkkyys: | 26,1 % |
| Hissi |
| Hissi: | Col Margherita |
| Tyyppi: | Kabiinihissi |
| Kapasiteetti: | 1 330 henkilöä/h |
| Ala-asema: | 1 874 m |
| Yläasema: | 2 513 m |
| Naiset |
| Syöksylasku |
| Lähtö: | 2 510 m |
| Maali: | 1 880 m |
| Korkeusero: | 630 m |
| Pituus: | 2 350 m |
| Maksimijyrkkyys: | 47 % |
| Minimijyrkkyys: | 1 % |
| Keskijyrkkyys: | 26,8 % |
| 1. MC-kilpailu: | 26.2.2021 |
| Super-G |
| Lähtö: | 2 395 m |
| Maali: | 1 880 m |
| Korkeusero: | 515 m |
| Pituus: | 1 750 m |
| Maksimijyrkkyys: | 47 % |
| Minimijyrkkyys: | 1 % |
| Keskijyrkkyys: | 29,4 % |
| 1. MC-kilpailu: | 28.2.2021 |

**La Volata** on laskettelurinne Passo San Pellegrino – Falcaden talviurheilukeskuksessa Falcadessa Bellunon maakunassa ja Moenassa Etelä-Tirolissa Italiassa.

La Volatassa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten vauhtilajikilpailut helmikuussa 2021, jotka siirrettiin sinne seuraavan talven olympiarinteiltä Yanqingista Kiinasta koronaviruspandemian takia. Rinteessä kilpailtiin myös vuoden 2019 alppihiihdon nuorten maailmanmestaruuksista. Lisäksi siinä järjestetään säännöllisesti alppihiihdon Eurooppa Cupin kilpailuita.

Reitti
------

La Volata yläasema sijaitsee 2 513 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Col Margherita -vuoren huippua ja se päättyy 1 874 metriä merenpinnan yläpuolella.

La Volatan nimetyt paikat ovat seuraavat: *Muro Alberto* (Tombaseinä), jonka alussa rinne kääntyy loivasti vasemmalle, *Muro Manfroi*, jossa rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle, *La Piana* (Tasanne), jonka alussa rinne kääntyy oikealle ja lopussa vasemmalle, *I Muri del Poeta*, jossa sijaitsee rinteen jyrkin kohta 47 %, sekä maalisuora *Dosso del Camoscio* (Camoscion kummut), jonka lopussa rinne loivenee lähes tasaiseksi.

Lähteet
-------

* Ski area Passo San Pellegrino – Falcade fassa.com (italiaksi, englanniksi)
* ALPE LUSIA / SAN PELLEGRINO Ski map dolomitisuperski.com (englanniksi)
* Results – Val di Fassa fis-ski.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The race venue - La Volata *valdifassaskiworldcup.it*. APT VAL DI FASSA. Viitattu 18.11.2022. (italiaksi, englanniksi)

Alppihiihdon maailmancupin rinteetAdelboden: Chuenisbärgli | Alta Badia: Gran Risa | Beaver Creek: Birds of Prey | Bormio: Stelvio | Garmisch-Partenkirchen: Gudiberg, Kandahar | Kitzbühel: Ganslern, Streif  
Val Gardena: Saslong | Wengen: Jungfrau / Männlichen, Lauberhorn
**Kuoleman kauppiaat** (*Dynasty of death*) on Taylor Caldwellin 1938 ilmestynyt esikoisromaani, jonka on suomentanut Aune Brotherus. Suomennos ilmestyi WSOY:n kustantamana 1939. Kirja kertoo yhdysvaltalaisesta asekauppiasperheestä. Teos on sukuromaani, ja päähenkilönä on amerikkalainen teollisuuden Napoleon. Aiheena on asetehtailijan taistelu maailmanvallasta.

Helle Kannila arvioi kirjan tuoreeltaan 1939 suomennoksen ilmestyttyä. Hänen arvionsa mukaan aihe ei juuri houkuttele laajaa kirjaa lukemaan, vaikka kustantajan mukaan kyseessä on "ajankohtainen, jännittävä ja voimakas romaani", joka oli ollut suuri menestys englanninkielisessä maailmassa. Kannila kuitenkin myöntää, että kun alkuun pääsee, kirja vie mukanaan, "sillä tekijällä on kertomataitoa ja hän pystyy saamaan eloa teoksen lukuisiin henkilöihin".

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuoleman kauppiaat Kirjasampo.fi, viitattu 11.3.2024
2. 1 2  Helle Kannila, Kuoleman kauppiaat Arvosteleva kirjaluettelo / Kirjasampo.fi, viitattu 11.3.2024
**Luukkasi** (ven. Лукаши, *Lukashi*) on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyyään Luukkasi kuuluu hallinnollisesti Leningradin alueen Hatsinan piiriiin. 

Kylä on listattu Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500: *Lukositsi* Inkereenjoella, ja mainitaan eri nimillä (*Luckas by*, *Lucais*, *Lukoitza By*) Ruotsin 1600-luvun asiakirjoissa. Asu *Luukkasi* on ollut käytössä ainakin jo vuonna 1616. Se sisältää henkilönnimen Luukkanen, Luukkoinen, joka on omapohjainen tai ehkä Venjoen Luukkalasta tulleelle henkilölle annettu.

Vuonna 1849 Luukkasissa asui 92 ihmistä (47 miestä ja 45 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita).

1900-luvun alussa kylä alkoi suorakulmaisesti Pavlovskin maantiestä ja päätyi Inkere-jokeen. Ilmasta katsoen Luukkasin kylä näytti ison H-kirjaimen poikkiviivalta, se oli tiukkaan asuttu, pitkä ja kapea. Talot kahden puolen kylänkatua olivat liki toisiaan ja rakennettu maantietä korkeammalle. Luukkasissa toimi 1800-luvun lopulta suomenkielinen kansakoulu, jossa opettajina monia vuosia olivat toimineet Anna ja Aleksanteri Parkkinen. Parkkiset vetivät laulukuoroa (perustettu v. 1898) ja torvisoittokuntaa (1911), sekä järjestivät urheilukilpailuja. Kylän suvut olivat Herranen, Hulkko, Kekkonen, Pukki, Pylsy ja Strömberg.

Vuonna 1926 kylässä oli 71 taloa ja 285 asukasta, niistä 272 henkilöä (60 taloa) - inkeriläisiä. Luukkasissa silloin toimi posti, lennätin, kauppa, leipomo ja pieni paperitehdas; kansakoulu ja nuorisoklubi.

Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuonna 1943 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

Lähteet
-------

Miettinen, Helena: *Kohtalontie. Inkeriläisten Aino Latun myrskyisä elämä*. Esoterica, 1993. ISBN 952-9586-13-2. 

### Viitteet

1. ↑  Kepsu, Saulo: *Inkerin pogostat*, s. 434. Helsinki: Kotus, 2020. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *digi.kansalliskirjasto.fi*. St.-Petersburg, 1867.
3. ↑  Kansi.  *Inkeriläisten Viesti*, 1977, nro 3, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Torvet soimaan.  *Inkeri*, 11.02.1910, nro 6, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
esimerkki sovellusilmoituksesta, Lubuntu
**Sovellusilmoitus** (engl. *pop-up notification, desktop notification, toast, snackbar*) on graafisen käyttöliittymän elementti, joka ilmoittaa käyttäjää jostain tapahtumasta. Ilmoitus asetetaan sivulle, eikä se pakota käyttäjää reagoimaan välittömästi kuten ponnahdusikkuna. Tyypillisesti sovellusilmoitus häviää itsestään muutamien sekuntien kuluttua. Ilmoitus voidaan varastoida jonnekin, josta käyttäjä voi käydä tarkistamassa sen myöhemmin.

Microsoft esitteli sovellusilmoitukset Windows 2000 -käyttöjärjestelmässä. Ilmoitus liittyy Tehtäväpalkin (Taskbar) ilmoitusalueeseen (Notification area), jossa ne esitettiin samalla tavalla kuin käyttäjää opastavat puhekuplat (*balloon help*).
Microsoftin määritelmän mukaan "Ilmoituksen tiedot ovat hyödyllisiä ja olennaisia, mutta eivät koskaan kriittisiä."
Microsoftin sisäisessä terminologiassa sovellusilmoituksen nimi on "toast".

Google on ottanut sovellusilmoitukset osaksi Android-käyttöjärjestelmää. Ilmoitus ilmestyy Androidissa näytön yläosan status bar -riville, jonka voi vetää auki lukeakseen ilmoitukset (*notification drawer*). Erityisen tärkeät ilmoitukset voidaan esittää kokonaisuudessaan ruudun ylälaidassa (*heads-up notification*).
Androidissa on myös erikseen Toast-tyyppisiä ilmoituksia, jotka ilmestyvät ruudun alalaitaan ja sulkeutuvat automaattisesti muutaman sekunnin kuluttua.
Lisäksi Androidin Material design tuntee Snackbar-tyyppiset ilmoitukset, joissa pelkän ilmoitustekstin lisäksi voi olla toimintonappula. Myös Snackbar katoaa muutaman sekunnin kuluttua itsestään.

Freedesktop.orgilla on Linuxin työpöytäympäristöille sovellusilmoitusten spesifikaatio, jolla niitä voi lähettää D-Bus-viesteillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Notifications *web.archive.org*.  22.4.2013.  Arkistoitu 22.4.2013. Viitattu 27.11.2023.
2. ↑  jwmsft: Toast notifications - Windows apps *learn.microsoft.com*.  13.4.2022. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  Notifications overview *Android Developers*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  Toasts overview *Android Developers*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
5. ↑  Material Design *Material Design*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sovintojako** eli **sopimusjako** on perinnönjako, jonka kuolinpesän osakkaat toimittavat tekemällä keskinäisen sopimuksen. Sovintojako on mahdollinen ilman lisätoimia silloin, kun osakkaat ovat täysivaltaisia eikä kenenkään osuutta ole ulosmitattu. Holhousviranomaisen, jona toimii maistraatti, lupa tarvitaan silloin, kun joku osakas on vajaavaltainen tai hänelle on määrätty edunvalvoja. Sopimusta nimitetään jakokirjaksi ja se on tehtävä kirjallisena. Asianosaisten on allekirjoitettava sopimus ja kahden esteettömän henkilön on todistettava allekirjoitukset oikeiksi. Jos osakas haluaa vedota perinnönjaossa tapahtuneeseen muotovirheeseen, hänen on nostettava kuuden kuukauden kuluessa moitekanne käräjäoikeudessa. Sovintojaon pätevyyttä ja kohtuullisuutta arvioidaan oikeustoimilain (228/1929) perusteella, sillä tällainen jako on varallisuusoikeudellinen oikeustoimi. Kanne jakosopimusta vastaan on nostettava kohtuullisen ajan kuluessa. Sovintojaon lähikäsitteitä ovat toimitusjako, sovinto-ositus ja toimitusositus.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa III palsta 562.
2. ↑  Laki holhoustoimesta, 34.9 §. (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: *Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus*. 6. uudistettu painos. Helsinki: Alma Talent, 2016. ISBN 978-952-14-2554-7.