recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikolai Thuneberg** (? – ?) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Thunebergin isä oli everstiluutnantti Samuel Fabian Thuneberg ja äiti kasakkahetmanin tytär, jonka nimi ei ole tiedossa. Thuneberg palveli 1888 kapteenina 48. Odessan jalkaväkirykmentissä. Vuonna 1890 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja siirrettiin 7. tarkk’ampujapataljoonaan. Thuneberg ylennettiin everstiksi 1902 ja määrättiin 256. Gurian reservipataljoonan komentajaksi Kaukasiaan. Vuonna 1906 hänet siirrettiin 179. Ust-Dvinan eli Vienanjoen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina tammikuussa 1908.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nikolai Thuneberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 2.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**T-95** oli Venäjällä kehitelty taistelupanssarivaunu. Hanke julkaistiin vuonna 2000, mutta sittemmin Venäjän puolustusministeriö lakkautti sen kehittelyn. Lakkautetun T-95:n sijaan kehitteillä oli Armata-panssarivaunu, jonka oli suunniteltu olevan valmis valmistukseen vuoden 2015 jälkeen. Heinäkuussa 2018 Venäjä ilmoitti keskeyttävänsä myös Armata-hankkeen.

Kehittely
---------

T-95-hankkeen toi julkisuuteen silloinen puolustusministeri Igor Sergejev vuoden 2000 alussa vierailtuaan asetehtailla Nižni Tagilissa ja Jekaterinburgissa Venäjän Uralin alueella. Tuolloin hänelle esiteltiin vaunun prototyyppi. Joidenkin lähteiden mukaan T-95 tunnettiin kehittelynimellä *Object 775* ja sen prototyypin testaus aloitettiin Kubinkan harjoitusalueella Moskovan ulkopuolella vuonna 1998. Venäjän puolustusministeriö perui sittemmin hankkeen ja T-95:n sijaan kehitteillä on Armata-panssarivaunu.

Ominaisuudet
------------

T-95:n on väitetty painaneen 50 tonnia. Sen leveys oli todennäköisesti samankaltainen, kuin T-72-, T-80- ja T-90-vaunuilla. Vaunun pääaseistuksena uskotaan olleen 135 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna ja joissain lähteissä tykin on mainittu myös olleen mahdollisesti 152 mm. Olennaisimpiin uudistuksiin T-95-vaunussa kuului tykkitorni, joka oli kooltaan pieni ja miehittämätön. Tykkitornin rakenne paitsi pienensi vaunun siluettia, myös kohotti miehistön selviämismahdollisuuksia. Venäläisten vaunujen ongelmana on yleisesti ollut se, että jos vaunu läpäistään tykin automaattilataajan läheltä, vaunun ammusvarasto räjähtää tuhoten koko vaunun. T-95:ssä automaattilataaja sijaitsi tykkitornin alla kolmen hengen miehistön tilojen ollessa erotettuna siitä panssaroinnein. Kaiken kaikkiaan vaunun tarkkoja yksityiskohtia ei tunneta.

Lähteet
-------

1. ↑  Р. И. А. Новости: Вице-премьер Борисов посетовал на дороговизну танков "Армата" *РИА Новости*.  30.7.2018. Viitattu 25.3.2022. (venäjäksi)
2. 1 2  Christopher F. Foss: *Jane's Armour and Artillery 2005-2006*, s. 85. Jane's publishing. ISBN 9780710626868. (englanniksi)
3. ↑  *The Military Balance 2013*, s. 207. International Institute for Strategic Studies. IISS. (englanniksi)
Nikolai Rysakov
**Nikolai Ivanovitš Rysakov** (ven. Никола́й Ива́нович Рысако́в; 14. toukokuuta (J: 2. toukokuuta) 1861 nykyisen Vologdan alueen Belozerskin piirin Kurdjukin tehdas – 15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Nikolai Rysakov syntyi porvarisperheeseen. Hän opiskeli Pietarin vuori-instituutissa ja liittyi syksyllä 1879 Narodnaja volja -järjestöön. Rysakov osallistui Aleksanteri II:n murhaan. Hän heitti ensimmäisen pommin, joka rikkoi keisarin vaunut, mutta ei vahingoittanut Aleksanteria. Rysakov pidätettiin ja kuulusteluissa hän kertoi yksityiskohtaisesti murhan valmistelusta ja Narodnaja voljan toiminnasta. Tästä huolimatta hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin neljän muun murhan osanottajan, Andrei Željabovin, Sofja Perovskajan, Nikolai Kibaltšitšin ja Timofei Mihailovin kanssa Pietarin Semjonovskin kentällä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 22*, s. 454. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
2. ↑  Lantsov, S.A.: Terror i terroristy. Slovar (Nikolai Rysakov)  2004. Sankt-Peterburg:  Izdatelstvo Sankt-Peterburgskogo gosudarstvennogo universiteta. Viitattu 19.12.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 473. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
**Viestintätieteet** on tieteenala, jonka tutkimuskohteena ovat media, informaatio ja vuorovaikutus, viestintävälineet ja niiden sisällöt. Viestintätieteet käsittelevät tutkimuskohdettaan useista näkökulmista, kuten humanistisesta, yhteiskuntatieteellisestä, kulttuurintutkimuksellisesta, käyttäytymistieteellisestä sekä taiteellisesta näkökulmasta.

Viestintätieteet tuottavat tietoa viestintäilmiöistä. Tavoitteena on saavuttaa syvällistä ymmärrystä viestinnän eri ilmiöistä. Eri viestintätieteillä on erilaisia lähtökohtia ja lähestymistapoja viestinnän ilmiöihin. Valinnat siitä, millaista tutkimusta tehdään, millaisin käsittein, menetelmin ja aineistoihin perustuen, vaihtelee ajallisesti ja paikallisesti. Viestintätieteille yhteistä on kiinnostus viesteihin merkkeinä, tavaroina ja artefakteina yksilöllisenä, yhteisöllisenä, yhteiskunnallisena, kulttuurisena ja taloudellisena toimintana. Viestejä voidaan tutkia joko jossakin tietyssä tilanteessa, kasvokkaisviestinnässä ja jonkin välineen muokkaamana ja välittämänä. Näin ollen viestintätieteilijä voi esimerkiksi tutkia yksityisiä tai julkisia viestejä, analysoida niiden merkityksiä tai pohtia viestien saatavuutta teknologisena kysymyksenä.

Viestintätieteiden alaan kuuluvia, Suomessa tutkittavia ja opetettavia oppiaineita ovat: elokuvataide, graafinen suunnittelu, informaatiotutkimus, journalistiikka, kulttuurienvälinen viestintä, mediatiede, mediatutkimus, organisaatioviestintä, puheoppi, puheviestintä, suomen kieli ja viestintä, tiedotusoppi, uusi media, valokuvataide, viestintä, viestintätieteet, yhteisöviestintä. Eri oppiaineiden käyttämät käsitteet ja näkökulmat vaihtelevat suuresti.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanna Kivimäki (2005): Pakkoavioliitosta – niin, mihin? Tiedotustutkimus 2005:3, 85–91
**Aaron Thibeaux "T-Bone" Walker** (28. toukokuuta 1910 Texas – 16. maaliskuuta 1975 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen blues-kitaristi, laulaja ja lauluntekijä. T-Bone Walker tunnetaan yhtenä sähkökitaran soiton merkittävimmistä uranuurtajista.

T-Bone Walker syntyi Texasin Lindenissä. Hän levytti ensi kerran vuonna 1929 Columbia Recordsille. Noihin aikoihin T-Bone Walker tapasi myös Blind Lemon Jeffersonin. T-Bone Walkerin soundi, josta hänet myöhemmin tunnetaan, kehittyi kuitenkin lopullisesti vasta 1940-luvun alussa, jolloin Walker levytti Capitol Recordsille. Hänen levyillään kuullaan yhdet ensimmäisistä sähkökitarasooloista blues-musiikissa ja juuri Walkerin katsotaan asettaneen lähtökohdat hänen jälkeensä tulleille sähkökitaran soittajille. Walkerin musiikki on myöhempään sähköiseen bluesiin verrattuna huomattavan jazz-vaikutteista. Sen lisäksi, että hänen yhtyeeseen kuuluu paljon jazz-taustan omaavia puhallinsoittajia, myös hänen oma soittotyylinsä on muita suuria blues-kitaristeja jazzmaisempaa.

Monet tärkeimmistä Walkerin levytyksistä tehtiin 1946–1948 Black & White Recordsille. Näihin levytyksiin kuuluu myös tunnetuimpiin blues-kappaleisiin lukeutuva "Call It Stormy Monday", joka valittiin vuonna 2007 Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan. B. B. King on sanonut, että tuon kappaleen kuultuaan hän päätti ruveta itsekin kitaristiksi. Walkerin tuon ajan toiseksi tunnetuin levytys oli "T-Bone Shuffle (Let your Hair down Baby)", jota pidetään niin ikään klassikkona.

1950-luvun alussa Walker levytti Imperial Recordsille. 1960-luvulla hänen levytystahtinsa hidastui paljon, mutta hän voitti Grammy-palkinnon vielä vuoden 1970 levystään *Good Feelin’*. T-Bone Walker kuoli vuonna 1975 ollessaan 64 vuoden ikäinen.

Walkerilta on julkaistu muun muassa kokoelma-albumi *T-Bone Jumps Again* (1981).

Diskografia
-----------

* Wichita Falls Blues (1929)
* Trinity River Blues (1929)
* Mean Old World Blues (1942)
* Bobby Sox Blues (1946)
* Stormy Monday Blues (1947)
* West Side Baby (1948)
* I Get So Weary (1961)
* Great Blues Vocals and Guitar (1963)
* The Legendary T-Bone Walker (1967)
* Blue Rocks (1968)
* I Want a Little Girl (1968)
* The Truth (1968)
* Feelin' the Blues (1969)
* Funky Town (1969)
* Good Feelin' (1969)
* Everyday I Have the Blues (1970)
* Dirty Mistreater (1973)
* Fly Walker Airlines (1973)
* Well Done (1973)

Lähteet
-------

1. ↑  Dahl, Bill: T-Bone Walker – Artist Biography *Allmusic.com*. Viitattu 30.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Turun Palloseuran SM-liigakausi 2011–2012** oli TPS:n järjestyksessään 65. pääsarjakausi. SM-liigan runkosarja alkoi TPS:n osalta 15. syyskuuta 2011 vierasottelulla Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan ja päättyi 15. maaliskuuta 2012 vierasottelulla Porin Ässiä vastaan. Joukkueen päävalmentajana aloitti Pekka Virta.

Runkosarja
----------

Turun Palloseura sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi saaden kolme pistettä yhdeksänneksi sijoittunutta Rauman Lukkoa vähemmän ja yhden pisteen yhdenneksitoista sijoittunutta Saimaan Palloa enemmän. Seura teki 134 maalia, mikä oli koko liigassa kolmanneksi vähiten, ja päästi 180 maalia, neljänneksi eniten koko liigassa. TPS:n paras pistemies Ville Vahalahti sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi tehoilla 21+29=50. Tšekkiläinen Tomas Mojzis ylsi puolustajien pistepörssissä kymmenen parhaan joukkoon.

Pudotuspelit
------------

Palloseura sai Villi kortti -kierroksella vastaansa seitsemänneksi sijoittuneen Oulun Kärpät. TPS hävisi sarjan molemmat pelit ja putosi jatkosta.
Ristihämähäkin (*Araneus diadematus*) kutoma verkko.
Verkon valmistusvaiheet myötäpäivään kello yhdestä kello yhteentoista.
**Hämähäkinverkko** on hämähäkin kutoma pyyntiverkko, joka tehdään kehruurauhasten tuottamasta seittirihmasta. Hämähäkki aloittaa verkon valmistuksen hakeutumalla sopivaan paikkaan, jossa se aloittaa seittiaineen erityksen. Seittilanka kulkee ilmavirran mukana, ja kun se tarttuu johonkin, hämähäkki kiinnittää seitin toisen pään istumapaikallensa. Sen jälkeen hämähäkki vahvistaa seittiä kulkemalla sitä edestakaisin. Langan puolivälistä se pudottautuu kiinteälle alustalle, jolloin se on muodostanut verkosta loivan y-kirjaimen muotoisen alun. Hämähäkki palaa verkon keskipisteeseen, josta se kutoo sädelankoja ja spiraalinmuotoisen pyydystysseitin. Lopuksi se tekee hälytyslangan, joka kiristyy kun saalis takertuu verkkoon.

Vahvimpiin verkkoihin voi hyönteisten lisäksi tarttua pikkulintuja ja lepakoita. Kosteus pilaa nopeasti verkon tahmeuden, ja useat hämähäkit kutovat joka päivä uuden verkon. Hämähäkki voi syödä vanhan verkkonsa ja käyttää siitä saamansa aminohapot uuden verkon rakentamiseen.

Suurimmat hämähäkinverkot ovat useiden neliömetrien kokoisia. Madagaskarissa elävä *Caerostris darwini* -hämähäkki kutoo verkkoja, joiden halkaisija voi olla 25 metriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuinka hämähäkinseitti syntyy? Yle. Viitattu 12.7.2014.
2. 1 2  Tutkijat tarttuivat hämähäkinverkkoon Tiede. Viitattu 12.7.2014.
3. ↑  Maailman suurin hämähäkinverkko National Geographic Suomi. Viitattu 12.7.2014.
Novorževin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Novorževin piiri** (ven. Новорже́вский райо́н, *Novorževski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 683 neliökilometriä. Asukkaita on 10 500 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Novorževin kaupunki, jonka lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa.

Piirin kautta kulkee Pihkovan ja Velikije Lukin välinen maantie.

Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä rehun, pellavan ja viljan viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat 1400-luvun maalinnoituksen jäänteet Vyborissa, 1700–1800-luvuilla rakennettu barokin, klassismin ja muinaisvenäläisen arkkitehtuurin sekoitusta edustava Pokrovan kirkko Barutassa, vuosina 1758–1763 rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko Vehnossa (barokin ja klassismin sekatyyliä, 1700-luvun ikonostaasi), 1700-luvun puolivälin aateliskartano Ladinossa ym. Novorževin kotiseutumuseo esittelee maaseudun kauppiaiden ja aateliston elämää, sotavuosien tapahtumia ja paikallista käsityötaidetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Novorževin piiri Pihkovan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Novorževin kaupungille ja piirille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
Frithiof Strandellin suunnitteleman pääkonttorin torni
**Turun Osakepankki** - **Åbo Aktiebank** oli 1896 Turkuun perustettu liikepankki. Sen perustajien joukossa olivat muun muassa Rettigin suku ja veljekset Ernest ja Magnus Dahlström. Pankin jugend-tyylinen Frithiof Strandellin suunnittelema pääkonttori valmistui Turun keskustaan *Aurakatu 3*:een vuonna 1907. Turun Osakepankki toimi rahoittajana etenkin puunjalostusteollisuudessa ja Venäjän kaupassa. Vuonna 1919 pankilla oli 7 sivukonttoria ja 87 miljoonan markan talletukset.

Åbo Aktiebank osoitti nimellään olevansa lähinnä ruotsinkielisten pankki. Suomenkielisen nimen Turun Osakepankki sai vuonna 1907.

Vuonna 1920 Turun osakepankki yhdessä helsinkiläisen Landtmannabankenin ja vaasalaisen Wasa Aktie Bankin kanssa muodosti Suomen Liittopankin, joka 1924 muuttui *Liittopankki O*y:ksi. Liittopankki sulautui osaksi Helsingin osakepankkia 1930-luvulla ja Helsingin osakepankki siirtyi taas Yhdyspankin haltuun 1986.

Lähteet
-------

* Turun Osakepankin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  Blomstedt, Yrjö: *Kansallis-Osake-Pankin historia I: 1889–1939*. Helsinki: Kansallis-Osake-Pankki, 1989. ISBN 952-90089-6-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitiedon netissä
**Kaarlo Vilho Piintilä**, vuoteen 1906 **Hollmén** (9. kesäkuuta 1843 Kaarina – 13. huhtikuuta 1922 Halikko) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Piintilän vanhemmat olivat Karl Pettersson ja Maija Stiina Samuelintytär Sillankorva ja puolisot Amanda Maria Piintilä ja Iida Liisa Matintytär Piintilä. Piintilä oli ratsutilallinen Halikossa. Hän toimi Halikossa majatalon pitäjänä vuodesta 1860, kunnes ryhtyi 1879 Piintilän tilalla maanviljelijäksi. Piintilä osallistui Halikon kunnalliselämään monin eri tavoin ja oli talonpoikaissäädyssä Halikon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Valtiopäivillä Piintilä toimi valitsijamiehenä ja lakivaliokunnan jäsenenä useita kertoja, samoin kuin muiden valiokuntien jäsenenä. Hän osallistui toisten ns. vanhojen suomenmielisten säätyedustajien kanssa lukuisten esitysten tekemiseen. Piintilä sai kunnallisneuvoksen arvon 1914.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni: Kaarlo Vilho Piintilä Viitattu 30.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 82–83. Helsinki: Otava, 1926.
**Turun Pörssi** oli Turussa vuonna 1913 perustettu arvopaperien kauppapaikka ja huutokauppakamari. Sen toiminta oli vilkasta 1920- ja 1930-luvulla, kunnes arvopaperivälitys siirtyi muualle. Turun Pörssiä yritettiin käynnistää uudelleen 1980-luvun lopulla.

Turun Pörssin perustivat Turun Kauppayhdistyksen valtuutetut vuonna 1913 viljan ja muiden maatalousalan tuotteiden pörssiksi nimellä **Turun Vilja- ja Tavarapörssi Osakeyhtiö** (ruots. *Åbo Spannmåls- och Varubörs Aktiebolag*), mutta jo seuraavana vuonna yhtiön nimi lyheni muotoon Turun Pörssi Oy (ruots. *Åbo Börs Ab*). Viljapörssitoiminta hiipui vähitellen ja arvopaperien välitys alkoi 1919 edellisenä vuonna laadittujen uusien sääntöjen mukaisesti. Niiden mukaan Turun Pörssi on valtakunnallinen pörssi, jota pitävät yhteisesti yllä ja kustantavat Turun kaupunki, pörssin jäsenet ja Turun kauppakamari.

Alkuperäinen yhtiö lakkautettiin 1921, mutta Turun Pörssin pörssioikeudet säilyivät, ja vuonna 1966 Turun pörssikomitea päätti edelleen säilyttää ne vastaisen varalta. Komitean puheenjohtajana oli tuolloin varatuomari Antti Kataja ja jäseninä pankinjohtaja Jukka Mikkola, varatuomari Touko Kosonen ja ekonomi Heikki Löyttyniemi. Turun Pörssin toimintaa yritettiin jatkaa vuoden 1988 alusta, jos välitettäväksi olisi saatu vähintään viiden yhtiön osakkeita. Hanke ei ilmeisesti toteutunut.

Toimitusjohtajia
----------------

* Arthur Gylling (1913–1915)
* C. A. J. Gadolin (1924–1940)

Lähteet
-------

1. 1 2  Turun Pörssi säilytetään vastaista tarvetta varten.  *Helsingin Sanomat*, 24.12.1966, s. 16. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2 3  Turun Vilja- ja Tavarapörssi Osakeyhtiö *Pörssitieto-sivusto*. Viitattu 22.2.2023.
3. 1 2  Turun Pörssi haluaa viisi yhtiötä listalleen.  *Helsingin Sanomat*, 18.8.1987, s. 22. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
**Turun Muna Oy** oli suomalainen rehujen valmistaja. Nykyisin Turun Muna on yksi Hankkija Oy:n aputoiminimistä.

Turun Munan perusti vuonna 1926 Niilo Näsänen, joka toimi yrityksen toimitusjohtajana kuolemaansa 1963 saakka. Yritys toimi vuonna 1932 ostamassaan Linnunpään kartanossa Piikkiössä ja 1957 hankitulla Munkkilan tilalla Paimiossa, jossa toimi Turun Munan koe- ja testauslaitos.

Turun Munan päätuotteita olivat Sampo-rehut. Se aloitti siipikarjanrehuista ja laajeni vähitellen muihin karjanrehuihin ja kalarehuihin. Munkkila ja Linnunpää olivat Suomen ensimmäisiä viherjauhotehtaita.

1970-luvun alussa Turun Muna rakennutti rehutehtaan Turun Kärsämäkeen. 1970-luvun lopulla Turun Muna perusti Mikkeliin nautakarjanrehua tuottavan tehtaan SOK:lta ostamaansa myllyyn.. Vuodesta 1976 Turun Munan tytäryhtiönä oli Jaakko-Tehtaat Euran Paneliassa, joka valmisti kanalakalusteita, viljankuivaamoja ja viljasiiloja.

Vuonna 1981 Turun Muna ja sen vuonna 1978 ostama Kariniemi myytiin Suomen Sokerille. Tuolloin yhtiöllä oli Turun ja Mikkelin lisäksi tehdas myös Tampereella. Myöhemmin Cultor-konsernin osana Turun Muna toimi nimellä Rehu-Sampo Oy. Kun Danisco vuonna 1999 osti Cultorin sokeriliiketoiminnan, rehuliiketoiminta myytiin Avenalle ja Kemiralle.

Turun Munan entisessä toimistokiinteistössä Turun Ratapihankatu 53:ssa ovat myöhemmin toimineet muun muassa Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos Tutvo (nyk. Turun taideakatemia) sekä Turun seudun musiikkiopiston rytmimusiikin opetus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niilo ja Helmi Näsäsen rahasto Turun Yliopistosäätiö.  Arkistoitu 17.11.2018. Viitattu 16.11.2018.
2. 1 2  Toimitussihteerin pöydältä.  *Suomen Turku*, 1976, nro 2, s. 47. Turku:  Turkuseura. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.11.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Hankkija Oy *YTJ Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä*. Viitattu 16.11.2018.
4. ↑  Turkuun uusi rehutehdas.  *Helsingin Sanomat*, 20.3.1971. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Turun Muna Oy aloittaa rehutuotannon Mikkelissä.  *Helsingin Sanomat*, 18.4.1978. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Karvonen, Kyösti: Rehutehtaat kamppailevat elämästään.  *Helsingin Sanomat*, 3.10.1978. Näköislehden aukeama (tilaajille).
7. ↑  Turun Muna osti kuivuritehtaan.  *Helsingin Sanomat*, 3.1.1976. Näköislehden aukeama (tilaajille).
8. ↑  Uusi yrityskakku syntyi: Turun Muna Suomen Sokerille.  *Helsingin Sanomat*, 6.8.1981. Näköislehden aukeama (tilaajille).
9. ↑  Cultor Oy (Lähde: Elka, Cultorin arkisto, arkistoluettelon johdanto.) *Osakekirja.fi*. Viitattu 16.11.2018.
10. ↑  Toimitilat *Turun seudun musiikkiopisto. 20 vuotta taiteen perusopetusta*.  2016. Viitattu 16.11.2018.
**Novoiljinski** (ven. Новоильи́нский) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Permin aluepiirin Nytvan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman rannalla 9 kilometriä Nytvasta itään. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1931 perustetusta uittokeskuksesta. Alun perin se kuului Kaman vastarannalla sijaitsevan Novoiljinskojen kylän yhteyteen. Vuonna 1942 Novoiljinski sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Nykyään Novoiljinskojessa toimii puunjalostusteollisuutta. Taajamassa on keskikoulu, metsätekninen koulu, lasten musiikkikoulu, vapaa-ajantalo, kirjasto ja sairaala. Lähistöllä on muinaisia asuinpaikkoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 28.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija Permi *enc.permkultura.ru*. Viitattu 28.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Kanotix** on Knoppixiin ja Debianiin perustuva GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti.

Projektin aloitti Joerg Schirottke vuonna 2004.

Kanotixin voi käynnistää suoraan live-CD:ltä tai sen voi asentaa kiintolevylle. Asennus on pyritty tekemään helpoksi ja paketin mukana seuraakin tarkoitusta varten skripti, jolla saa muun muassa luotua Kanotixin vaatimat osiot kiintolevylle. Kanotixia voi käyttää esimerkiksi toisen käyttöjärjestelmän pelastamiseen koneissa, jotka osaavat käynnistyä CD-asemalta mutta sitä voi käyttää myös sellaisenaan suoraan kiintolevyltä. Kanotixissa on KDE-työpöytäohjelmisto.

Uusia ohjelmia on voinut asentaa Kanotixin Klik-tuella, jonka on korvannut AppImageKit.

Lähteet
-------

1. 1 2  KANOTIX - The Knoppix Improved *lwn.net*.  1.6.2005. Viitattu 19.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  KANOTIX *distrowatch.com*. Viitattu 19.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Arkistoitu – Internet Archive
4. ↑  Klik *klik.atekon.de*.  Arkistoitu. Viitattu 19.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kanotixin sivut (englanniksi)
**Jääkausijaksot** *lähde?* ovat pitkiä ajanjaksoja, joiden aikana maapallolla vallitsee jääkausia ja niiden välisiä lauhoja interglasiaaleja. Yksi jääkausijakso kestää tavallisesti kymmeniä miljoonia vuosia. Nykyisin eletään kvartäärikauden jääkausiaikaa. Jääkausijaksojen välissä on pitkiä lämpimiä kausia, jolloin jäätiköt ovat sulaneet.

Jääkausijakson aikana Maan ilmasto muuttuu lämmintä kautta vyöhykkeisemmäksi, eli napojen ja päiväntasaajan välinen lämpötilaero kasvaa. Kylmät alueet leviävät navoilla laajemmalle. Usein myös vuodenaikavaihtelut kasvavat ja ilmasto kuivuu.

Suuret jääkausijaksot
---------------------

Laaja jäätiköityminen on verrattain harvinainen tapahtuma maapallon historiassa. Suurimman osan ajasta maapallon lämpötilat ovat olleet 8–15 °C lämpimämpiä kuin nyt. Jäätiköitä on ollut vain 15–20 %:lla maapallon olemassaoloajasta.

Suuria jääkausijaksoja tunnetaan viisi. Suomen kielessä niistä uusinta kutsutaan jääkausiajaksi, muita pelkiksi jääkausiksi, vaikka niidenkin ilmasto oli samalla tavalla vaihtelevaa kuin nykyisen jääkausiajan.

* Huron-jääkausi 2,4–2,1 miljardia vuotta sitten.
* Kryogeenikauden jääkausi 850–635 miljoonaa vuotta sitten.
* Andien–Saharan jääkausi 460–430 miljoonaa vuotta sitten.
* Kivihiili-permin jääkausi 360–260 miljoonaa vuotta sitten.
* Kvartäärinen jääkausijakso eli jääkausiaika, alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten ja jatkuu edelleen.

Jääkausijaksojen aiheuttajat
----------------------------

*Pääartikkeli: Maapallon kasvihuonetila ja jääkausitila*
Maan jääkausijaksojen pääasiallinen syy ovat mannerliikunnot. Jääkausijaksolle otollista on, kun mantereet liikkuvat lähelle napaseutuja. Mannerliikunnot myös nostattavat Maata viilentäviä ylänköalueita ja aiheuttavat merivirtojen muutoksia. Jääkausijakso alkaa, kun tämän lisäksi sademäärät ovat riittävät ja lunta alkaa kasaantua.

Jotkin jääkausijaksot ovat saattaneet johtua Maan ilmakehän kasvihuonekaasujen, muun muassa metaanin tai hiilidioksidin vähenemisestä. Vuoristojen synty tropiikissa on viilentänyt Maata siitä syystä, että tropiikissa vuoret rapautuvat nopeasti, ja rapautuminen sitoo paljon kasvihuonekaasu hiilidioksidia.

Lähteet
-------

* Koivisto, Marjatta (päätoimittaja): *Jääkaudet*. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29101-3.

### Viitteet

1. ↑  Ice Age *History.com*. Viitattu 2.7.2022.
2. ↑  Koivisto 2004, s. 14–15.
3. ↑  Koivisto 2004, s. 16–18.
4. ↑  Tropical Tectonics May Have Triggered Past Ice Ages - ExtremeTech *www.extremetech.com*. Viitattu 3.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Volcano location could be greenhouse-icehouse key (Arkistoitu – Internet Archive) Rice University News & Media 8.2.2013
* Isabel Montañez and G.S. Soreghan (2006)Earth’s Fickle Climate: Lessons Learned From Deep-Time Ice Ages Geotimes March 2006.
**Jääkide** on veden yleisimmän kiinteän olomuodon eli jään muodostama kide. Veden molekyylirakenteessa on jokaista happiatomia kohti kaksi vetyatomia. Niiden välisistä sidoksista johtuen jääkiteissä toistuu kuusikulmainen kiderakenne, jossa toistuvat 120 asteen kulmat.

Jääkiteet kasvavat hitaasti vesihöyryn härmistyessä tai nestemäisen veden jäätyessä. Tietyt kasvusuunnat, *fasetit*, kasvavat hitaammin kuin toiset, mikä johtaa kuusikulmaisen pilarin viipaleita muistuttavien muotojen syntymiseen. Sen mukaan kasvavatko päätyfasetit vai prismafasetit nopeammin, syntyy joko levymäisiä tai neulasmaisia perusmuotoja. Kasvusuunta määräytyy lämpötilan mukaan. Kylmemmässä kuin -22 ℃ kiteet kasvavat pituussuuntaan, siitä -10 ℃ asteeseen levysuunta kasvaa voimakkaammin, siitä -4 ℃ asteeseen pylvässuunta voittaa jälleen ja sitä lämpimämmässä on taas levyjen vuoro. Tämä vaihtelu yhdessä ilmankosteuden erojen kanssa selittää eri muotoiset lumihiutaleet.

Jääkiteiden muodostamia kuurankukkia ikkunassa
Kun kostea, vesihöyryä sisältävä ilma jäähtyy riittävästi, vesihöyrystä alkaa härmistyä jääkiteitä. Kiteiden muodostuminen ei ala spontaanisti missä tahansa, vaan yleensä jonkun sopivan muotoisen hiukkasen eli *jäätymisytimen* pinnalle. Erilaiset rakenteet kuten lasit ja heinänkorret toimivat oivallisina jäätymisytiminä silloin kun ne jäähtyvät ulossäteilyn takia yleensä kylmemmiksi kuin ympäröivä ilma. Tällöin syntyy jääkiteiden muodostamaa kuuraa.

Jääkiteitä voi tutkia lasilevyjen ja mikroskoopin avulla, mutta kaikki tutkimusvälineet täytyy jäähdyttää huolellisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Libbrecht, K.: A Snowflake Primer *its.caltech.edu*. Viitattu 3.3.2009.
2. ↑  Libbrecht, K.: Crystal Faceting *its.caltech.edu*. Viitattu 3.3.2009. (englanniksi)
3. ↑  Snow Crystals in Hokkaido
4. ↑  Moilanen, J.: Havainto-opas jääkidenäytteet  2004. Ursan halojaosto.  Arkistoitu 12.2.2007. Viitattu 3.3.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jääkide** Wikimedia Commonsissa
**Murder, Inc.** (vapaasti käännettynä "Murha Oy") oli median antama nimi amerikkalaiselle palkkamurhiin erikoistuneelle rikollisjärjestölle, joka tappoi kymmenen vuoden aikana ainakin 700 ilmiantajaa, todistajaa ja ammattiyhdistysmiestä. Sitä (tai sen johtajistoa) kutsuttiin myös Syndikaatiksi. Monet järjestön menettelytavoista ovat jääneet rikollisjärjestöjen pysyviksi toimintatavoiksi.

Murder, Inc. syntyi New Yorkissa 1930-luvun alussa, kun Lucky Lucianon liittolaiset Meyer Lansky ja Bugsy Siegel perustivat Murder Inc:in "hoitamaan ongelmia". Kyse oli alamaailman lakien valvomisesta eli esimerkiksi ilmiantajien rankaisemisesta. Myöhemmin Lansky ja Siegel siirtyivät muihin liiketoimiin, mutta Murder Inc. jatkoi toimintaansa muiden alaisuudessa. Toiminnan sisältönä oli yksinkertaisesti palkkamurhaaminen: puhelinsoitto Murder Inc:ille riitti saamaan ei-toivotun henkilön pois päiviltä. Ruumiit piilotettiin esimerkiksi rakennustyömaille tai veden alle, niin että kaikkia murhia ei milloinkaan saatu selville. Kun poliisi aloitti järjestöä vastaan puhelinkuuntelun, siirryttiin tappopuheluissa kiertoilmaisuihin, joista ovat peräisin monet nykyajan palkkamurhaa tarkoittavat englannin kielen ilmaisut, kuten *hit* tai *contract*.

Järjestö oli vahvasti organisoitunut ja ylläpiti palkkamurhaajilleen jopa eräänlaista sosiaaliturvajärjestelmää. Poliisin hämääminen toimi aina samalla kaavalla: murhaajat tulivat kaukaisista kaupungeista ja olivat aikoja sitten poistuneet, kun poliisi pyrki etsimään johtolankoja paikallisesta alamaailmasta. Toiminta oli tarkasti organisoitua: ryhmillä oli tarkat alueensa, niiden tuli hyväksyttää murhat Syndikaatin johtajilla ja verityö toteutettiin vasta pitkän varjostuksen ja valmistelun jälkeen. Ryhmien keskinäiset murhaamiset oli ankarasti kielletty. Murder Inc. maksoi tappajille pohjapalkkaa, jonka lisäksi he saivat 1 000 – 5 000 dollaria jokaisesta murhasta. Heidän perheensä saivat myös rahakorvauksia, joka oli ikään kuin sosiaaliturvaa. Jos järjestön murhaaja jäi kiinni, järjestö lähetti parhaat asianajajansa heidän tuekseen oikeuteen.

Murder Inc. tuhoutui 1940-luvun puoliväliin mennessä sen jäsenen Abe "Kid Twist" Relesin ryhdyttyä ilmiantajaksi. Järjestö kosti tämän, sillä Reles "putosi ikkunasta" 12. marraskuuta 1941 newyorkilaisessa hotellissa, vaikka hänellä oli poliisivartio. "Lintu lauloi, mutta se ei osannut lentää," järjestö totesi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stampe, Pelle: Murder Inc. tappoi mafian puolesta.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2008, nro 12, s. 32-39. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.
**Timo Hermanni Santala** (s. 10. tammikuuta 1981 Helsinki) on Helsingin kaupungin ruokakulttuuristrategian projektipäällikkö marraskuusta 2014. Hän on We Love Helsinki -tapahtuman toiminnanjohtaja vuodesta 2008 ja Ravintolapäivä-tapahtuman tiedotus- ja markkinointipäällikkö vuodesta 2011.

Santala syntyi Helsingissä, mutta vietti lapsuutensa Lappeenrannassa. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa folkloristiikkaa, uskontotiedettä, sukupuolentutkimusta, Pohjois- ja Latinalaisen Amerikan tutkimusta sekä eri kieliä. Santala on työskennellyt muun muassa matka-, ruoka- ja viinitoimittajana, valokuvaajana ja DJ:nä. Vuodesta 2015 hän on toimittanut Radio Helsingin Ruokaradiota.

Santala oli vuonna 2011 perustamassa vapaaehtoisvoimin Ravintolapäivä-tapahtumaa, jonka ideana on pop-up-ravintoloiden perustaminen. Tapahtuma on levinnyt lähes 70 maahan. Vuonna 2011 Ravintolapäivä-työryhmä sai opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämän Suomi-palkinnon Ravintolapäivän kehittämisestä. Helsingin kaupungin kirjasto- ja kulttuurilautakunnan Kulttuuriteko-palkinto myönnettiin vuonna 2010 We Love Helsingille ja vuonna 2011 Ravintolapäivälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laitinen, Joonas: Aktivismin moniottelija Timo Santala siirtyy töihin Helsingin kaupungille *HS.fi*.  2.10.2014.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 6.9.2015.
2. 1 2 3  Timo Santala *375 humanistia*. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Viitattu 6.9.2015.
3. ↑  Hurmeranta, Riitta-Ilona: Kaverusten hullusta ideasta syntyi maailman suurin ruokakarnevaali *375 humanistia*. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Viitattu 6.9.2015.
4. ↑  Ministeri Arhinmäki jakoi vuoden 2011 Suomi-palkinnot  15.12.2011. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 26.11.2015. Viitattu 6.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Santala Twitterissä
* Timo Santala 375 humanistia -sivusto 25.1.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
* Järvinen, Marju: Helsingin uusi ruokakulttuuri­strategi Timo Santala ei halua kaupunkiin omaa kalakukkoa *HS.fi*.  2.10.2014.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 6.9.2015.
* Helsingin ruokaradio Radio Helsingin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lahti** on Arto Salmisen vuonna 2004 ilmestynyt romaani.

Juoni
-----

Marko on armeijassa Lahden Hennalassa. Hän ilmoittautuu vapaaehtoiseksi harjoitukseen, jossa sikoja lahdataan metsässä jossain Hollolan takana. Tarkoituksena on harjoitella sodan logistiikkaa. Harjoituksen kuvaus on osin omaelämäkerrallinen. Markon pienyrittäjäisää "lahdataan" myös. K- ja S-ryhmä ovat vallanneet maan ja lämpöpuhallintukkurilta loppuvat aseet.

Teemat
------

Salminen rinnastaa romaanissa ihmisen ja sian. Siat kelpaavat harjoituskappaleiksi ammuttaviksi ja hoidettaviksi, koska ne muistuttavat ihmistä. Harjoituksessa Markolle selviää sodankäynti logistiikkana, jonka lopputuote on ruumis. Kaatuneiden määrää ei voi ennakoida, mutta ennustevirheen hajonta ei saisi vaikuttaa toimitusajan hajontaan. Eversti Täyssinä kertoo myös luodin matkan louhittavasta malmista venäläissotilaan päähän ja tulkitsee, että risapaitainen neekeri ei turhaan raatanut kaivoksessa. 

Markon isä ymmärtää kapitalismin noudattavan sodan periaatteita. Hän näkee kaverinsa Kala-Ykän pärjäävän vielä varastamalla, minkä tämä oikeuttaa sillä, että kaikki tavarat ovat varastettuja. Markon isä ei tähän suostu vaan ostaa kaksi metriä köyttä hirttäytyäkseen.

Markon toverit ovat nimiltään Hiitola ja Äyräpää. Vihjataan, että menetyksiä tulee jatkossakin.

Vastaanotto
-----------

Putte Wilhelmsson pitää arviossaan Salmista John Steinbeckiin rinnastuvana suurena humanistina, joka ei kuitenkaan kaunistele, ei moralisoi eikä näe tarvetta kuvata sorrettuja vähemmän turmeltuneina kuin sortajia. Wilhelmssonin mukaan "*Lahti* on sivumäärältään vähäinen, koska Salmisen tasoinen tekijä ei enempää tarvinnut".

Lähteet
-------

1. ↑  Mykkänen, Erkka: *"Lahti siellä, lahti täällä"*
Sodan ja markkinatalouden rinnastumisen tematiikka
Arto Salmisen romaanissa Lahti*. Pro gradu. Helsingin yliopisto, 2016.*
2. ↑  Wilhelmsson, Putte: Sikoja ja ihmisiä *ts.fi*.  14.11.2004. Viitattu 3.3.2019.
Juustokiekko.
**Murazzano** on italialainen lampaanmaitojuusto.

Nimensä mukaisesti juusto on peräisin Murazzanon kaupungista Italian Piemonten Alta Langan alueella. Lampaanmaitojuustoa tiedetään valmistetun alueella jo pitkään. Plinius vanhempi mainitsee kelttien valmistaneen juustoa teoksessaan *Naturalis historia*. Historiallisen juuston yhteys nykyisenkaltaiseen Murazzano-juustoon ei ole kuitenkaan näyttöä. Joka tapauksessa alueen naisten oli tapana mkyydä juustonsa Murazzanon torilla, josta juustoa päätyi edelleen esimerkiksi Torinoon. Nykyisin juustolla on EU:n suojattu alkuperäsnimitys.

Murazzano-juustoa valmistetaan nykyisesti suojatun alkuperäisnimityksen mukaisesti yhteensä noin viidelläkymmenellä paikkakunnalla Piemontessa. Juuston valmistukseen käytetään *Pecora delle Langhe*-nimistä lammasrotua, joka on nykyisin uhanalainen. Juustoa valmistettaessa juustomassa leikellään pieniksi kappaleiksi ja kuivatetaan *fascelle*-nimisissä muoteissa. Vuorokauden jälkeen juusto suolataan ja se kypsyy vielä 4–10 päivää.

Valmis juusto on 10–15 cmleveä ja 3–4 cm korkea litteä juustokiekko. Tuoreeltaan juustolla ei ole lainkaan kuorta, mutta ajan kuluessa sille mkuodostuu kellertävä kalvo. Juusto on sisältään valkoista ja pehmeää. Maku on aluksi makea muuttuuen suolaisemmaksi ja voimakkaammaksi juuston vanhetessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 503. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**Laidassuo** on Kurjenrahkan kansallispuistossa, Varsinais-Suomessa sijaitseva suoalue. Se sijaitsee pääosin Nousiaisten kunnassa, tosin suon kaakkoiskulma ulottuu Mynämäen kunnan alueelle.

Laidassuo ja sen itäpuoliset Lakjärvenrahka ja Nousiaisten Lammenrahka luokitellaan keidassoiksi, vaikka suotyypille ominaiset rakenteet eivät monin paikoin olekaan näillä soilla selvästi nähtävissä. Esimerkiksi soiden reunaluisut tai laiteet puuttuvat usein kokonaan tai ovat hyvin kapeat. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että suot ovat syntyneet kallioisten metsäsaarekkeiden pitkänomaisiin, sokkeloisiin väleihin. Kivennäismaasaarekkeista suurin osa on jäätikkösyntyisiä moreenikumpuja. Osa metsäsaarekkeista on myös säilynyt luonnontilassa. Laidassuon suotyyppikirjo on runsas. Suon eteläosassa on lisäksi yksi allikkoinen tasanne. Tasanteen ympärillä olevat kuivemmat kermit ja kosteammat kuljut ovat myös suuntautuneet melko selvästi.

Linnuston pesimärauhan takaamiseksi Laidassuon alueella liikkuminen on kiellettyä huhtikuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurjenrahka  23.10.2007. ymparisto.fi:  Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.8.2010.
2. ↑  Kurjenrahkan suot  24.11.2004. Luontoon.fi:  Metsähallitus.  Arkistoitu 10.1.2005. Viitattu 4.8.2010.
3. ↑  Jukka Uotila: Kurjenrahkalle uusi järjestyssääntö - Kansallispuistossa voimassa rajoitetut jokamiehenoikeudet.  *Vakka-Suomen Sanomat*, 23.7.2010, s. 3.
**Mitar Martinović** (8. marraskuuta 1870 – 11. huhtikuuta 1954) oli montenegrolainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi muun muassa Montenegron pääministerinä ensimmäisen Balkanin sodan aikaan ja kenraalina ensimmäisessä maailmansodassa.

Elämäkerta
----------

Mitar Martinović syntyi Montenegron Bajicessa lähellä Cetinjen kaupunkia 8. marraskuuta 1870 ja hän opiskeli sotilaskoulussa Italian Torinossa valmistuen vuonna 1890. Valmistumisensa jälkeen Martinović liittyi Montenegron armeijaan, jossa hän yleni vuonna 1902 kenraaliksi. Vuosien 1907 ja 1910 välillä hän toimi myös kotimaansa puolustusministerinä.

Montenegron kuningas Nikola I nimitti Martinovićin Montenegron pääministeriksi 19. kesäkuuta 1912. Martinović toimi myös hallituksensa puolustusministerinä ja ulkoministerinä. Montenegro osallistui Martinovićin hallituskaudella ensimmäiseen Balkanin sotaan. Sodan aikana huhtikuussa 1913 montenegrolaisten joukkojen onnistui vallata Shkodërin kaupunki nykyisessä Albaniassa. Kaupungin hallussapitäminen oli yksi Martinovićin päätavoitteista sodan aikana. Montenegro jäi kuitenkin ilman toivottua tukea Venäjältä ja Serbialta. Itävalta-Unkari uhkasi maata sodalla ja sitä painostivat myös länsivallat. Lopulta Martinović ja Nikola I:n taipuivat ja Shkodër luovutettiin itsenäistyneelle Albanialle. Martinović joutui eroamaan pääministerin virastaan diplomaattisen tappionsa johdosta 8. toukokuuta.

Montenegro ajautui jälleen sotaan ensimmäisen maailmansodan sytyttyä. Martinović komensi montenegrolaisia joukkoja Herzegovinan ja Drinajoen rintamilla. Huhtikuusta joulukuuhun 1915 Martinović toimi Montenegron armeijan edustajana Venäjän yleisesikunnassa ja sittemmin hän siirtyi armeijan joukkojen komentajaksi kotorin alueelle. Maailmansodan jälkeen Montengrosta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Martinović jatkoi sotilasuraansa Jugoslaviassa toimien maan armeijan aluepiirin varakomentajana. Hän kirjoitti myös teoksen *Vojni duh i disciplina u vojsci*. Martinović kuoli Belgradissa 11. huhtikuuta 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 633. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**HMS Oscar II** oli Ruotsin laivaston 1907 valmistunut rannikkopanssarilaiva (ruots. *Pansarskepp*), joka poistettiin palveluksesta 1950.

Valmistus
---------

Vuoden 1901 parlamentaarinen puolustuskomitea keskusteli viimeisestä 20-vuotissuunnitelman puitteissa valmistettavasta rannikkopanssarilaivasta. Keskustelut keskittyivät aluksen vaatimaan suojaan ja komitea esitti Yhdysvaltain ja Espanjan sekä Kiinan-Japanin sodan kokemusten valossa raskaampaa panssarointia, useampia apuaseita sekä suurempaa nopeutta kuin edeltäjillä. Komitea käsitteli kolme esitystä. Ensimmäisenä oli parannettu Äran-luokka, jonka aseistuksena oli kahdeksan 15,2 cm:n tykkiä. Toisena esityksenä oli kahden 15,2 cm:n tykin lisääminen ja nopeuden nostaminen 18 solmuun. Kolmas esitys kasvatti 21 cm:n tykkien lukumäärän neljään, 15,2 cm:n tykkien määrän kahdeksaan ja nopeuden 18 solmuun. Viimeisen esityksen uppouma olisi noin 4 800 tonnia ja sen valmistuskustannukset 776 miljoonaa Ruotsin kruunua. Yhteenvedossa keskityttiin koon ja hinnan suhteeseen ja huomautettiin, että aluksen tuli kaikissa ratkaisuissa täyttää sille asetetut vaatimukset.

Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1905 ja otettiin palveluksen 3. huhtikuuta 1907 yleislakon viivästytettyä valmistumista.

Palvelus
--------

Se palveli aina 24. helmikuuta 1950 palveluksesta poistoonsa saakka, jonka jälkeen alus romutettiin Göteborgissa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Oscar II**.
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Harris, Daniel G.: The Swedish Armoured Coastal Defence Ships.  *Warship*, 1996, XX. vsk, s. 9-24. Lontoo, UK:  Conway. ISBN 0-85177-685-X.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Harris, Daniel G. s. 22
2. ↑  Harris, Daniel G. s. 23
3. ↑  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 122


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Äran*-luokka** | **Ruotsin merivoimien rannikkopanssarilaivat** | Seuraaja:***Sverige*-luokka** |
**Vasyl Symonenko** (8. tammikuuta 1935 Bijivtsi, Lubnyn piiri, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 13. joulukuuta 1963 Tšerkasy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija, toimittaja ja toisinajattelija.

Symonenko valmistui Kiovan yliopistosta 1957 journalismin oppiaineesta ja työskenteli alueellisissa sanomalehdissä *Tšerkaska pravdassa* ja *Molod Tšerkaštšynyssä* ja sen jälkeen aluetoimittajana kiovalaisessa *Robitnytšya hazetassa*. Hän kirjoitti runoja jo opiskeluaikana mutta neuvostosensuurin ankaruuden vuoksi ei julkaissut juuri mitään ja koko elinaikanaankin vain yhden runokokoelman *Tyša i hrim* (1962, "Hiljaisuus ja melske"). Runot olivat kuitenkin suosittuja ja levisivät samizdat-runoina laajalle. Niistä sai alkunsa 1960–1970-lukujen ukrainalainen oppositio. Runot ovat neuvostohallinnon satiiria ja vastalauseita venäläiselle kiihkoisänmaallisuudelle. Merkittävä on runosarja, jossa Symonenko puhuu rakkaudestaan Ukrainaa kohtaan.

Kymmenen vuoden ajan Symonenkon kuoleman jälkeen neuvostokritiikki pyrki kieltämällä estämään hänen samizdat-runojensa vaikutuksen mutta samalla kiitti, että ne noudattivat kommunistipuolueen linjaa. Myöhemmin hänen koko tuotantonsa kiellettiin, siksi että ne neuvostojärjestelmää kannattaneen kirjallisuudentutkijan Mykola Šamotan mukaan eivät noudattaneet puolueen linjaa. Tšerkasyyn perustettiin 1998 Symonenkolle omistettu kirjallisuusmuseo.

Hautamuistomerkki
-----------------

Bykivnjan haudat on Kiovan ulkopuolella oleva muistomerkki ja Neuvostoliiton aikaisen salaisen poliisin NKVD:n ukrainalaisten uhrien joukkohauta, johon on haudattu kymmeniätuhansia ihmisiä. Symonenko löysi hautapaikan yhdessä taiteilija Alla Horskan ja ohjaaja Les Tanjukin kanssa. He ilmoittivat haudasta Kiovan viranomaisille. Poliisi pahoinpiteli Symonenkon, jonka munuaiset vahingoittuivat. Symonenko kuoli 28-vuotiaana. Horska maalasi hänen muistoaan kunnioittavan maalauksen, joka esittää kuvaannollisesti, kuinka neuvostojärjestelmä tappoi Symonenkon. Symonenkon kuolemasta alkoi kymmenvuotinen Ukrainan älymystön vainoamisen kausi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koshelivets, Ivan: Symonenko, Vasyl *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2009. Viitattu 19.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Shamota, Mykola *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 19.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Kulick, Orysia Maria: Horska, Alla. Vasyl Symonenko, 1963. Painting  Päivitetty 24.1.2018. Courage, Cultural Opposition. Viitattu 19.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasyl Symonenko** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo DC Comics -kustantamon hahmosta, Marvel Comics -kustantamon hahmosta katso: Volcana.*

**Volcana**, oikealta nimeltään **Claire Selton** on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Volcana pystyy hallitsemaan ja manipuloimaan tulta. Hänen ensiesiintymisensä oli *Teräsmies*-animaatiossa vuonna 1998. Volcana on Livewiren ja Harley Quinnin ohella yksi DC-universumin hahmoista, jotka tekivät ensiesiintymisensä animaatiossa sarjakuvan sijaan. Volcanaa ääninäytteli animaatiosarjoissa Peri Gilpin.

Superman: The Animated Series
-----------------------------

Claire Seltonin ollessa teini-ikäinen hänellä havaittiin kyky tuottaa tulta ajatuksen voimalla. Vanhemmat lähettivät tyttärensä Metropolikseen paranormaaliin kouluun opettelemaan hallitsemaan voimansa, mutta myöhemmin hallituksen agentit veivät tytön mukaansa, sillä he aikoivat tehdä hänestä elävän aseen, pyyhkimällä hänen menneisyytensä ja antamalla Clairelle uuden nimen "Volcana". Volcana kuitenkin onnistui karkaamaan agenteilta ja tyytyi elämään varkaana. Hän myöhemmin kohtasi Teräsmiehen ja onnistui pakenemaan tältä taistelun jälkeen. Volcana myöhemmin kohtasi agentteja, jotka hänen alkuperäinen vangitsijansa Kurt oli lähettänyt noutamaan hänet. He vangitsevat ja vievät hänet maanalaiseen laitokseen tarkoituksenaan myydä hänet toiselle hallitukselle dissektointitarkoituksiin ja hänen voimiensa lähteen selvittämiseksi. Sillä välin Teräsmies paikantaa ja kuulustelee yhtä agenteista ennen kuin pelastaa Volcanan, joka tuhoaa laitoksen ja yrittää kostaa Kurtille. Samalla kun hän vahingossa sytyttää vetykapselit, jotka räjähtävät ja tainnuttavat hänet, Teräsmies evakuoi laitoksen ja vie Volcanan autiolle saarelle, jossa hän ei voi satuttaa ketään, ja lupaa toimittaa hänelle ruokaa silloin tällöin. Volcana esiintyy myös jaksossa Unity, jossa hän taistelee Terästyttöä vastaan.

Justice League
--------------

Volcana esiintyy animaatiosarjan *Justice Leaguen* jaksoissa Only a dream ja Hereafter. Jaksossa Only a dream Volcana pakenee vankilasta Fireflyn, Solomon Grundyn, Mokkasiinikäärmeen ja Luminuksen kanssa. Oikeuden Puolustajat saavat kaikki karkurit kiinni ja vievät heidät takaisin vankilaan. Jaksossa Hereafter Volcana, Kalibak, Deadshot, Mokkasiinikäärme, Tähtisafiiri ja Livewire juhlivat Teräsmiehen kuolemaa riehumalla kaupungilla.

Justice League Unlimited
------------------------

Volcana esiintyi *Justice League Unlimited*issa yhtenä Cadmus-projektin jäsenenä. Hän myös liittyi Gorilla Groddin johtamaan Tuomion Legioonaan ja taisteli Lex Luthorin puolella syntyneessä kapinassa Tuomion Legioonan hallinnasta. Viimeisessä jaksossa hän taisteli muiden Luthorin puolella taistelleiden sekä Oikeuden Puolustajien kanssa Darkseidiä vastaan.

Videopeleissä
-------------

Volcana esiintyi pomovastuksena *Superman: Shadow of Apokolips* pelissä. Volcana esiintyi pomovastuksena myös pelissä *Superman: Countdown to Apokolips*.