recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Henry William Carr** (27. marraskuuta 1942 Montgomery, Alabama – 29. toukokuuta 2015 Griffin, Georgia) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja Tokiosta 1964. Hän pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa NFL:ssä.

Carr oli 1960-luvun alkupuolen suurimpia pikajuoksijalahjakkuuksia. Lukioaikanaan hän oli osavaltion mestari, ja opiskellessaan Arizona Staten yliopistossa Carr saavutti kolme kansallista yliopistomestaruutta.

Vuonna 1963 Carr juoksi Tempessä 220 jaardia aikaan 20,3, mikä oli samalla 200 metrin maailmanennätys. Seuraavana vuonna hän paransi Sacramentossa ennätykset lukemaan 20,2.

Tokion olympialaisissa Carr voitti 200 metriä silloisella olympiaennätysajalla 20,3 huolimatta 0,78 m/s puhaltaneesta vastatuulesta. Sähköaika oli 20,36. 4 × 400 metrin viestijuoksussa Carr oli maailmanennätyksen 3.00,7 tehneen Yhdysvaltain joukkueen ankkuri. Hänen epävirallinen osuusaikansa oli 44,5.

Yliopistoaikansa jälkeen Carr pelasi amerikkalaista jalkapalloa NFL:ssä New York Giantsin riveissä vuosina 1965–1967 takapuolustajana.

Carr nimettiin Yhdysvaltain yleisurheilun Hall of Fameen vuonna 1997.

Carr kuoli Georgian Griffinissä 29. toukokuuta 2015 syöpään 72 vuoden iässä.

Ennätykset
----------

* 100 jaardia 9,3
* 100 m 10,2
* 220 jaardia 20,3
* 220 jaardia suoralla 20,1
* 400 m 45,4

Lähteet
-------

* Henry Carr Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Henry Carr NFL Football Statistics Pro-Football-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
2. 1 2 3  Quercetani, Roberto: *Kilpakenttien kuninkaat*. Weilin&Göös, 1965.
3. ↑
4. ↑

  

Miesten 200 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1900: John Walter Tewksbury |
1904: Archie Hahn |
1908: Bobby Kerr |
1912: Ralph Craig |
1920: Allen Woodring |
1924: Jackson Scholz |
1928: Percy Williams |
1932: Eddie Tolan |
1936: Jesse Owens |
1948: Mel Patton |
1952: Andy Stanfield |
1956: Bobby Joe Morrow |
1960: Livio Berruti |
1964: Henry Carr |
1968: Tommie Smith |
1972: Valeri Borzov  |
1976: Don Quarrie |
1980: Pietro Mennea |
1984: Carl Lewis |
1988: Joe DeLoach |
1992: Mike Marsh |
1996: Michael Johnson |
2000: Konstantinos Kenteris |
2004: Shawn Crawford |
2008: Usain Bolt |
2012: Usain Bolt |
2016: Usain Bolt |
2020: Andre De Grasse |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Jakob Johan von Bilang** (1739–1803) oli suomalainen sotilas ja norsunluun leikkaaja. Hän osallistui Ranskassa seitsenvuotinen sotaan ja yleni luutnantiksi. Palattuaan hän palveli Ruotsissa ja erottuaan kapteenina 1773 von Bilang muutti jälleen Suomeen.

Vuonna 1778 Kustaa III vaati säädyiltä verosuostuntaa määräämättömäksi ajaksi, jolloin von Bilang esitti sen myöntämistä vain määräajaksi. Vuonna 1789 kuningas vaati säätyjä valtionvelan takaajiksi, mutta jälleen von Bilang vastusti kuninkaan tahtoa. Kuitenkin hän kannatti kuninkaan vallan kasvattaneen yhdistys- ja vakuuskirjan hyväksymistä. Vuoden 1792 valtiopäivillä hän varovaisena oppositiomiehenä puhui "suomalaiskansallisesta luonteestaan" kummunneesta suoruudestaan.

Lähteet
-------

* *Suomen kansallisbiografia*. Osa 1. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2003. ISBN 951-746-442-8.
* Pohjolan-Pirhonen, H.: *Kansakunnan historia*. Osa 2. Helsinki: Werner Söderström osakeyhtiö, 1970.

### Viitteet

1. ↑  Suoman kansallisbiografia, s. 602
2. ↑  Pohjolan-Pirhonen, s. 401
3. ↑  Suomen kansallisbiografia, s. 603


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
Jakob Erbarin suunnittelemia kirjaintyyppejä.
**Jakob Erbar** (2. elokuuta 1878 Düsseldorf – 1. heinäkuuta 1935 Köln) oli saksalainen kirjainmuotoilija ja opettaja. Hän opiskeli suunnittelijaksi Düsseldorfissa ja kävi lisäksi typografian kursseja opettajinaan Fritz Helmut Ehmcke ja Anna Simons. Erbar työskenteli sen jälkeen kirjainmuotoilijana Dumont-Schaubergin kirjapainossa Kölnissä. Hän opetti vuonna 1908 Städtische Berufsschulessa ja vuosina 1919–1935 Kölner Werkschulessa.

Jakob Erbarin suunnittelemia kirjaintyyppejä
--------------------------------------------

* Feder-Grotesk (1908)
* Erbar-Grotesk (1922–1930)
* Lumina (1922–1930)
* Lux (1922–1930)
* Phosphor (1922–1930)
* Koloss (1923)
* Candida (1936)

Lähteet
-------

1. 1 2  Jakob Erbar - Linotype Font Designer Gallery *Linotype.com*. Monotype GmbH. Viitattu 25.11.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jakob Hegren** (3. joulukuuta 1855 Ylistaro – 21. lokakuuta 1937 Tukholma) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa asunut varakonsuli ja lahjoittaja.

Hegren syntyi Ylistarossa maanviljelijän poikana. Suurten nälkävuosien aikana 1867–1868 hänen perheensä menetti kotinsa ja joutui puutteeseen. Hegren lähti 19-vuotiaana viiden muun pohjalaisnuorukaisen kanssa Ruotsiin, matkan he tekivät jalkaisin Pohjanlahden jääkenttien yli Merenkurkun kohdalla. Ruotsissa Hegren oli töissä muun muassa sahoilla ja laivoissa kunnes hän saapui vuonna 1877 Tukholmaan. Suomenkielen taitoisena hän pääsi laivanvarustajien ja matkatoimistojen palvelukseen ja järjesti muun muassa Amerikkaan matkustavien suomalaissiirtolaisten matkalippu- ja muita asioita. Hän perusti sittemmin Tukholmaan oman rahanvaihto- ja matkatoimiston.

Hegren oli vuonna 1894 mukana perustamassa Tukholmaan Suomalaista seuraa ja hän vieraili usein kotiseudullaan Suomessa. Hän teki lahjoituksia maanpuolustus- ja lastensuojelutyölle sekä kotiseutunsa vanhusten ja kulttuurielämän hyväksi. Vuonna 1933 Hegren lahjoitti Lotta Svärd-järjestölle lottakruunun nimellä tunnetun morsiuskruunun, jota järjestössä vähintään viisi vuotta olleet jäsenet saattoivat käyttää häissään. Ensimmäisen kerran kruunua käytettiin Janakkalassa vuonna 1933 ja vuoteen 1943 mennessä sitä oli käyttänyt 278 lotta-morsianta. Viimeisen kerran kruunua käytettiin Nurmijärvellä juhannuksena 1945. Kruunu on nykyisin Lottamuseon kokoelmissa. Vuonna 1930 Suomen hallitus myönsi Hegrenille varakonsulin arvonimen hänen Suomen hyväksi tekemistään palveluksista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Varakonsuli Jakob Hegren kuollut, Helsingin Sanomat, 22.10.1937, nro 285, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Konsuli Jakob Hegren kuollut, Aamulehti, 22.10.1937, nro 285, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Vuosikymmeniksi hukattu hattu ja 150 vuotta vanha nukke – Yhdeksän tärppiä Tuusulan museoihin, Keski-Uusimaa 20.7.2016
**Maryna Mykolajivna Tšernjak** (ukr. Марина Миколаївна Черняк. s. 26. maaliskuuta 1988 Zaporižžja, Ukraina) on ukrainalainen judon EM-mitalisti. Hän kilpailee alle 48 kilogramman painoluokassa.

Tšernjak saavutti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010 ja Kazanin universiadeissa 2013. Hän sai pronssia myös Montpellierin EM-kilpailuissa 2014. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Vuonna 2015 hän sijoittui viidenneksi sekä Bakun Euroopan kisoissa että Astanan MM-kilpailuissa.

Tšernjak sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän oli viides Varsovan EM-kilpailuissa 2017 ja saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018.

Tšernjak on voittanut kaksi IJF World Tourin kilpailua, sijoittunut viisi kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa, yksi kakkossija ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ukrainan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Maryna Tšernjak *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Maryna Cherniak *judoinside.com*. Viitattu 13.3.2022. (englanniksi)
Hazmat Modine esiintymässä Tukholmassa vuonna 2009. Kuvassa Wade Schuman, takana Joseph Daly.
**Hazmat Modine** on yhdysvaltalainen kahdeksanhenkinen maailmanmusiikkiyhtye. New Yorkia kotipaikkanaan pitävän yhtyeen perustaja on myös kuvataiteilijana ansioitunut Wade Schuman. Hazmat Modinen ensilevy *Bahamut* julkaistiin vuonna 2007 ja seuraava, *Cicada*, vuonna 2011. Yhdysvalloissa levyn julkaisi Barbès Records, Euroopassa JARO.

Musiikki
--------

Ryhmän musiikki perustuu pohjoisamerikkalaisen musiikin traditioon; bluesiin, swingiin, jazziin, klezmeriin ja rhythm and bluesiin, mutta on saanut voimakkaasti vaikutteita myös kauempaa, jamaikalaisista, afrikkalaisista, havaijilaisista ja Lähi-idän musiikkityyleistä. Yhtyeen levyillä ovat vierailleet kurkkulauluyhtye Hun-Huur-Tu, Kronos Quartet ja beniniläinen puhallinorkesteri Gangbe Brass Band.

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Wade Schuman — laulu, huuliharppu, kitara
* Bill Barrett — laulu, huuliharppu, kitara
* Joseph Daly — tuuba
* Pamela Fleming — trumpetti, käyrätorvi
* Steve Elson — baritonisaksofoni, tenorisaksofoni, klarinetti, huilu
* Pete Smith — lyömäsoittimet
* Michael Gomez — kitara
* Richard Huntley — akustinen kitara, sähkökitara, steel-kitara

Lähteet
-------

1. ↑  Hazmat Modine (yhtyeen kotisivut)  2011. New York:  Hazmat Modine. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)

Levyarviointeja
---------------

* Gunder Wåhlberg: *Hazmat Modine – Bahamut* (Arkistoitu – Internet Archive). Lira.se 2011 (ruotsiksi)
* Bengt Edqvist: *Hazmat Modine – Cicada* (Arkistoitu – Internet Archive). Lira.se 2011 (ruotsiksi)
* Robin Denselow: *Hazmat Modine: Cicada – review*. The Guardian 2011 (englanniksi)
Ilmahehku kuvattuna avaruudesta.
**Ilmahehku** on ilmakehässä syntyvää heikkoa valoa, jota tulee kaikkialta taivaalta. Ilmahehku on mahdollista havaita vähäisenä kirkastumisena noin 15 asteen korkeudelle horisontista. Ilmahehku näkyy parhaiten juuri horisontin suunnassa siksi, että siinä suunnassa katsomme paksuimman ilmakerroksen läpi.

Päivällä Auringon säteily hajottaa happimolekyylejä atomeiksi ja irrottaa atomeista elektroneja. Kun atomit taas yhtyvät molekyyleiksi tai vapaat elektronit liittyvät ioneihin, vapautuu energiaa, joka havaitaan säteilynä. 

Ilmahehkun näkyvä osa syntyy pääasiassa happiatomien yhtyessä molekyyleiksi. Tämä säteily saa alkunsa 80–120 kilometrin korkeudella. Suurin osa ilmahehkusta on kuitenkin infrapunasäteilyä. Noin 250–300 kilometrin korkeudella on toinen ilmahehkua tuottava kerros, jonka säteily on peräisin lähinnä elektronien ja ionien rekombinaatioista. Tämä säteily on enimmäkseen infrapuna-alueella.

Ionosfäärissä syntyvä ilmahehku muodostaa taivaalle tasaisen valaistuksen, joka on kirkkaampi kuin kaikkien tähtien aiheuttama valaistus. Ilmahehkun vuoksi kuuton pimeä yökään ei ole aivan pimeä.

Lähteet
-------

* astro.utu.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilmahehku** Wikimedia Commonsissa
Langres-juustotahko.
Juustopala.
**Langres** on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.

Langres-juustoa valmistetaan nimensä mukaisesti Langresin ylänköalueella Ranskan Champagnessa. Juustoa on valmistettu tiettävästi 1700-luvulta lähtien, ja ensimmäinen maininta siitä historiallisissa lähteissä on vuoden 1874 teoksessa *La laiterie, art de traiter le beurre, de fabriquer les beurres et les principaux fromages français et étrangers*. Juuston valmistus yleistyi 1800-luvulla, mutta taantui ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Juustoa alkoivat valmistaa muutamat tuottajat jälleen vasta 1950-luvulla, ja vuonna 1991 juustonvalmistajat saivat kampanjoinnin jälkeen juustolleen ranskalaisen *d’origine contrôlée* -merkinnän. Vuonna 2009 juusto sai myös Euroopan unionin suojatun alkuperänimityksen.

Langres-juuston valmistamiseen käytetään täysmaitoa montbéliarde-, brune- ja simmental-rotuisista lehmistä. Juustomassa valmistetaan hitaasti, ja juuston kuori saa oranssin värin annatosta. Juuston kypsymisen aikana juustoa pestään suolavedellä. Valmis juustotahko on muodoltaan liereä, noin 11 cm leveä, 4 cm korkea, ja se painaa 284 grammaa. Juustoa ei käännellä sen valmistamisen aikana, jolloin juuston päälle muodostuu omalaatuinen uponnut kuppi, jota kutsutaan nimellä *fontaine*.

Langresin makua on kuvailtu kermaiseksi, ja siinä on hasselpähkinän vivahteita. Rakenteeltaan juusto on keskipehmeää. Juustoa voidaan tarjoilla sellaisenaan pinot noir -viinin tai esimerkiksi samppanjan kera. Juustoa voidaan käyttää myös muiden ruokalajien, kuten *fondue champenoisen*, valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford Companion to Cheese*, s. 427. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Le site officiel de l'AOC Langres (ranskaksi)
**Martiz** oli Masi Luoman, Arto Rautajoen ja Pertti Tolosen vuonna 1982 perustama lyhytaikainen poprock-yhtye, jonka laulusolistina toimi mallina tunnetuksi tullut Martina Kallionalusta nimellä Martina Martiz. Jo parin kuukauden jälkeen Kallionalusta jätti yhtyeen, minkä jälkeen se esiintyi jonkin aikaa kahden uuden naislaulajan kanssa nimellä Tiz..

Tamperelaismuusikoista koostunut Martiz perustettiin esittämään Mikko Alatalon yhtyeessä soittaneen Masi Luoman pitkän ajan kuluessa tekemiä sävellyksiä, joita luonnehdittiin tyyliltään "hyväksi käyttöpopiksi". Martina Kallionalusta löytyi, kun hän oli mukana mallina samalla muotikiertueella kuin Mikko Alatalon yhtye.

Loppuvuodesta 1982 yhtye julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa *Curare* levymerkillä Femme Fatale. Sillä musisoivat Pertti Tolonen (bassokitara), Arto Rautajoki (rummut), Seppo Alajoki ja Heikki Silvennoinen (kitarat), Masi Luoma (kosketinsoittimet) ja Martina Martiz (laulu). Levyn tuottajana toimi Silvennoinen, kaikki kappaleet on säveltänyt Masi Luoma, ja sanoittajina ovat toimineet Mikko Saarela, Per Slotte ja Kimmo Miettinen. Albumia kutsuttiin mediassa "malli-Martinan ensilevyksi", ja yhtye ja albumin musiikki jäivät vähemmälle huomiolle.

Albumilta irrotettiin singlejulkaisu "Oidipus", jonka B-puoli "Hietaniemi Biitsi" julkaistiin myös *Suomirokkia*-albumilla 1998 ja parilla muullakin suomirock-kokoelmalla.

Vuoden 1983 vaihteessa Martiz hajosi laulusolisti Kallionalustan lähdettyä, mutta palasi nimellä Tiz kahden naissolistin voimin, joista toinen oli Toni Lähteenmäki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martiz *Discogs-äänilevytietokanta*. Viitattu 12.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Fagerlund, Markku: Martiz esittää hiottua poppia.  *Helsingin Sanomat*, 23.10.1982, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Martiz: Curare *Discogs-äänilevytietokanta*. Viitattu 12.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  Martiz: Oidipus *Discogs-äänilevytietokanta*. Viitattu 12.3.2019. (englanniksi)
5. ↑  Suomirokkia *Discogs-äänilevytietokanta*. Viitattu 12.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Martiz on nyt Tiz.  *Helsingin Sanomat*, 8.1.1983, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
Miroslav Kadlec vuonna 2015.
**Miroslav Kadlec** (s. 22. kesäkuuta 1964 Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1987–1993 ja Tšekin maajoukkueessa vuosina 1994–1997. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1996.

Kadlec edusti kotimaassaan Vitkovicea, Chebiä, Drnovicea ja Brnota sekä Saksassa kausina 1990–1998 Kaiserslauternia. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa seitsemänä kautena 210 ottelua, joissa hän teki 16 maalia, ja Saksan 2. Bundesliigassa yhtenä kautena 24 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Kadlec pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 38 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Tšekin maajoukkueessa 26 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Kadlec pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi lopputurnausottelua. EM-kilpailuissa 1996 Tšekin maajoukkue saavutti hopeaa ja Kadlec pelasi avauskokoonpanossa viidessä joukkueensa kuudesta lopputurnausottelusta ja oli poissa vain viimeisestä alkulohko-ottelusta. Välierä Ranskaa vastaan ratkesi Tšekin voitoksi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Kadlec teki voiton ratkaisseen joukkueensa kuudennen maalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miroslav Kadlec Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Slavík, Jiří: Miroslav Kadlec - International Appearances  3.7.2003. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Naskrent, Gwidon S.: Euro 1996  7.12.2001. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  World Cup 1990 RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)

  

Tšekkoslovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Stejskal
2 Bielik
3 Kadlec
4 Hašek
5 Kocian
6 Straka
7 Bílek
8 Chovanec
9 Kubík
10 Skuhravý
11 Moravčík
12 Fieber
13 Němec
14 Weiss
15 Kinier
16 Hýravý
17 Knoflíček
18 Luhový
19 Griga
20 Němeček
21 Mikloško
22 Palúch
Valmentaja Vengloš

Tšekin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Kouba |
2 Látal |
3 Suchopárek |
4 Nedvěd |
5 Kadlec |
6 Němeček |
7 Němec |
8 Poborský |
9 Kuka |
10 Drulák |
11 Frýdek |
12 Kubík |
13 Bejbl |
14 Berger |
15 Horňák |
16 Srníček |
17 Šmicer |
18 Kotůlek |
19 Rada |
20 Novotný |
21 Kerbr |
22 Maier |
Valmentaja Uhrin
**Langstrand** (afrikaansiksi ja saksaksi ‘Pitkäranta’, englanniksi usein "Long Beach"), on pieni rantayhdyskunta Namibian keskiosissa Atlantin rannikolla. Se on Dolfynstrandin sisaryhdyskunta. Se sijaitsee Walvis Bayn ja Swakopmundn välillä n. 18 ½ km päässä pohjoiseen Walvis Baysta.

Langstrandia hallinnoi Walvis Bayn hallinto. Se on suosittu lomanviettopaikka silloin, kun sisämaassa on kuuma kausi. Se tuli kuuluisaksi, kun Angelina Jolie ja Brad Pitt asuivat sen Burning Shore -hotellissa, kun ensinmainittu odotti lastaan Shiloh’ta.

Namibia, Langstrand
Namibia - Long Beach Leisure Park

Aiheesta muualla
----------------

* Langstrand.de

Lähteet
-------

1. ↑  Municipality seeks "middle ground" for Langstrand's beach access dilemma *Namib Times*.  11.7.2017.  Arkistoitu 19.9.2020.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Langstrand
**Martta Matilda Kurkilahti** (o.s. *Lehtonen*, e. *Tenhunen*, 8. tammikuuta 1900 Helsinki – 3. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen konttoristi ja poliitikko. Kurkilahti oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja syyskuusta marraskuuhun vuonna 1927.

Lehtonen työskenteli 1920-luvulla Työläis- ja talonpoikaisnaisten lehden konttoristina ja toimittajana. Hän kuului STPV:n keskeiseen Helsingin vaalikomiteaan syyskuusta 1926 syyskuuhun 1927. Heinäkuun 1927 vaaleissa Lehtonen nousi eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä, mutta ura kansanedustajana jäi lyhyeksi, kun hän muutti lähes heti Kanadaan. Lehtosen menettely herätti paheksuntaa. STPV:n eduskuntaryhmän mielestä paikkaa ei tullut jättää henkilökohtaisten syiden vuoksi. Lehtonen pyysi eroa ryhmältä vasta poistuttuaan maasta. SKP:n Suomen byroon mielestä Lehtosen olisi pitänyt pyytää puolueelta lupa muuttoon. Lehtosen tilalle nousi Yrjö Lehtinen.

Lehtonen-Kurkilahti työskenteli Kanadassa oikolukijana vuodet 1927–1946, kunnes palasi Suomeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Martta Kurkilahti *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Tauno Saarela: *Suomalainen kommunismi ja vallankumous 1923–1930*, s. 159, 819. Historiallisia Tutkimuksia 239. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008. ISBN 978-952-222-051-6.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1927–1929 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(20) | 
* Asikainen
* Enne (1927–1928)
* Hämäläinen
* Isaksson
* Kulmala
* Latva (1927–1928)
* Lehtonen (1927)
* Lehtinen (1927–1929)
* Liedes
* Myllymäki
* Pekkala
* Perälä (1928–1929)
* Ramstedt
* Riihimäki
* Rosenberg
* Savenius
* Savolainen
* Strengell (1928–1929)
* Tabell
* Tanner
* Turunen
* Urpilainen
* Virta

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Saltstraumenin vesipyörre
**Vesipyörre** eli **kurimus** on vesistössä esiintyvä luonnonilmiö, jossa vesimassa pyörteilee suppilomaisesti alaspäin. Vesipyörre syntyy, kun veden virtaus osuu tietyllä tavalla rakentuneeseen rantapenkereeseen, jossa vastakkaiset virtaukset kohtaavat. Myös tuuli voi synnyttää pyörteilyä vesimassassa. Pyörteitä tiedetään syntyneen myös silloin, kun kivet ja vuorovesi häiritsevät merivirran kulkua. Myös voimakas tsunami voi synnyttää vesipyörteen.

Eri puolilla maailmaa on useita tunnettuja pyörteitä, joista yksi sijaitsee rotkossa Niagaran putouksien alapuolella. Joen alajuoksulla 5 km:n päässä varsinaisista putouksista sijaitsevassa hevosenkenkäpyörteessä on niin rajuja vesipyörteitä, että niiden synnyttämä eroosio kuluttaa joenpenkkaa 8 cm vuodessa. Toinen kuuluisa vesipyörre on Maelstrøm Norjassa. Se syöksähtelee ja pyörii kahden saaren välissä maan luoteisrannikon edustalla ja on vaarallisimmillaan silloin, kun tuuli puhaltaa sitä vastaan vuoroveden samalla vaihtuessa vuoksesta luoteeksi.

Vesipyörteen pyörimisnopeus riippuu pyörteen koosta ja tuulesta. Suurimmat vesipyörteet voivat pyörteillä jopa 20–30 km tuntivauhdilla otollisissa oloissa. Maailman nopeimpia vesipyörteitä ovat Saltstraumen Bodøn ulkopuolella Norjassa (nopeus 37 km/h); Moskstraumen Lofooteilla Norjassa (nopeus 27,8 km/h) *lähde?*; Old Sow Eastportissa Mainessa Yhdysvalloissa (nopeus 27,6 km/h)*lähde?*; Naruton vesipyörteet Japanissa (nopeus 20 km/h); ja Corryvreckan Skotlannissa (nopeus 18 km/h). Voimakkainkaan vesipyörre ei pysty upottamaan laivaa, mutta voi hukuttaa ihmisen. Fiktiossa on esiintynyt muutamia "tappajapyörteitä", kuten Kharybdis Odysseuksen tarinoissa tai Jules Vernen romaanissa *Sukelluslaivalla maapallon ympäri* (1869), jossa Kapteeni Nemo ohjaa sukellusveneensä Nautiluksen vesipyörteeseen. Vesipyörre esiintyy myös Edgar Allan Poen tarinassa "A Descent into the Maelström" (1841). Elokuvassa Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla Lentävä Hollantilainen uppoaa valtavaan vesipyörteeseen taistelun jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  "Why Japan's Tsunami Triggered an Enormous Whirlpool", *Fox News*, 11 March 2011.
2. ↑  MythBusters Episode 56: Killer Whirlpool. Mythbustersresults.com. Retrieved on 2011-10-26.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesipyörre** Wikimedia Commonsissa
**Martinus Matthiae Teit** (*Martti Teitti*, noin 1510 Pernaja – syksyllä 1544 Tukholma) oli suomalainen reformaattori, kirkkoherra ja Ruotsin kruununperillisten opettaja.

Pernajalaiseen pienrälssiin kuulunut Teit opiskeli mahdollisesti ensin Viipurissa ja sitten Turussa. Vuonna 1536 hänet lähetettiin Mikael Agricolan kanssa opiskelemaan Wittenbergin yliopistoon. Miehet valmistuivat filosofian maistereiksi samaan aikaan vuonna 1539. Opintojen ohella he suomensivat Simon Henrici Wiburgensisin kanssa *Uutta testamenttia*.

Palattuaan Turkuun Teit työskenteli Turun tuomiokapitulin kaniikkina vuodesta 1539 ja Maarian kirkkoherrana vuosina 1541–1542. Hän kuului myös Agricolan johtamaan raamatunkäännöstyöryhmään. Kustaa Vaasan neuvontantaja Georg Norman kutsui Teitin tulevien kuninkaiden Eerik XIV:n ja Juhana III:n opettajaksi vuonna 1542.

Kyösti Wilkuna kuvaa Agricolaa ja Teittiä historiallisessa kertomuksessaan *Aamun miehiä*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heininen, Simo: Teit, Martinus Matthiae *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  28.11.2000. Viitattu 16.1.2017.
2. ↑  Syväoja, Hannu: *"Suomen tulevaisuuden näen": nationalistinen traditio autonomian ajan historiallisessa romaanissa ja novellissa*, s. 182. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998. ISBN 951-746-022-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Modernin taiteen museo Muzeum Sztuki perustettiin Łódźiin 1920-luvun lopulla.
**Muzeum Sztuki** on modernin taiteen museo Łódźissa Puolassa. Se perustettiin 1920-luvun lopulla ja on yksi maailman ensimmäisistä modernin taiteen museoista. Ensimmäinen pysyvä näyttely avattiin vuonna 1931. Museo avattiin uusissa tiloissa marraskuussa 2008 vanhalla Łódźin Manufaktura-teollisuusalueella

Museon varhaisin kokoelma perustui pääasiassa vuonna 1928 lahjoitettuun Kazimierz Bartoszewiczin suvun kirjojen, puolalaisten maalausten ja arkistokokoelmaan. Museon luonnetta määritteli kansainvälisen modernin taiteen kokoelma, jota kartutti "a.r." -ryhmä vuodesta 1929. Ryhmä onnistui keräämään yhteensä 111 teoksen kokoelman huomattavaa puolalaista ja kansainvälistä avantgarde-taidetta 1920- ja 1930-luvuilta. Edustettuina ovat kubismi, futurismi, konstruktivismi, purismi ja neoplastisismi sekä surrealismi.

Toisen maailmansodan jälkeen museo sai uudet tilat, sekä vuonna 1950 valtion hyväksynnän ja nykyisen nimensä. Museo toimi myös sodan jälkeen läheisessä yhteistyössä taiteilijoiden kanssa. Vuonna 1957 saatiin eri nykytaiteen suuntauksia edustavien kansainvälisten avantgarde-taiteilijoiden teoksia Pariisista. Vuonna 1975 lontoolaisen taidegallerian omistaja lahjoitti nuorten brittiläisten taiteilijoiden teoksia museolle. Joseph Beuys vieraili museossa vuonna 1981 ja lahjoitti yli tuhat teostaan osaksi museon arkistoa Polentransport-tapahtumassa. Samana vuonna Solidaarisuus-liike tallensi pysyvästi kansainvälisen taiteilijatapahtuman kokoelman teoksia museolle. Vuonna 1982 aloitettiin yhteistyö amerikkalaisten taiteilijoiden, ruotsalaisen Pontus Hultenin ja varsovalaisen Foksal-gallerian kanssa.

Museo katsoo tehtäväkseen luoda nykykatsojalle edellytyksiä viestiä menneiden ja nykyisten sukupolvien taideteosten kanssa, sekä sen kautta herättää heidän kykynsä tarkastella, ymmärtää ja tuntea itsenäisesti ympäröivää todellisuutta. Museo edistää taidetta oleellisena sosiaalisen elämän osana, joka saa ihmisten olemassaolon täydellisemmäksi ja arvokkaammaksi.*lähde?*

Museo toteuttaa tehtäväänsä keräämällä, konservoimalla ja tuomalla esiin kokoelmaa. Lisäksi se toteuttaa taiteellisia hankkeita, sekä laajemmin ymmärrettynä tieteellisiä, kasvatuksellisia ja popularisointitoimintoja. Museon historia on ollut lähellä avantgarden historiaa, joten se korostaa erityisesti progressiivisten taideilmiöiden edistämistä ja yhteistyötä niiden tekijöiden kanssa.

Teoksia kokoelmassa
-------------------

* Karol Hiller, Kompositio "O", 1928. Karol Hiller, *Kompositio "O"*, 1928.
* Karol Hiller, Sadekuuro, 1934. Karol Hiller, *Sadekuuro*, 1934.
* Stanisław Ignacy Witkiewicz (Witkacy), Rąbanie lasu, ennen vuotta 1939. Stanisław Ignacy Witkiewicz (Witkacy), *Rąbanie lasu*, ennen vuotta 1939.

Lähteet
-------

1. ↑  Muzeum Sztuki w Łodzi, news. Viitattu 24.11.2008.
2. ↑  Muzeum Sztuki w Łodzi, art of the 20th & 21st c. Viitattu 24.11.2008.
3. ↑  Muzeum Sztuki w Łodzi, about museum. Viitattu 24.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Muzeum Sztuki**.
* Museon sivut (englanniksi) (puolaksi)
Langtangin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Rasuwan, Nuwakotin ja Sindhupalchokin piirikunnat, Bagmatin vyöhyke, Nepal |
| Lähin kaupunki | 
Kathmandu (lähin iso kaupunki) |
| Pinta-ala | 
1710 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1976 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Langtangin kansallispuisto  
Langtangin kansallispuisto Langtangin   kp.Langtangin kansallispuisto sijaitsee Keski-Nepalin Bagmatin vyöhykeen pohjoisosissa, ja kattaa osia Himalajan vuoristosta.
Vuoristokylä Langtangin seudulla.
**Langtangin kansallispuisto** on vuonna 1976 perustettu 1 710 km² laajuinen suojelualue Keski-Nepalissa, Bagmatin vyöhykeen pohjoisten Rasuwan, Nuwakotin ja Sindhupalchokin piirikuntien alueella, Himalajan vuoristossa. Langtangin kansallispuiston vuoret nousevat alle 1 000 metristä yli 7 000 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Puiston korkein huippu on Langtang Lirung (7 234 m). Alueen eläimistöön kuuluvat muun muassa pikkupanda, lumileopardi ja yli 250 lintulajia.

Langtang on Nepalin pääkaupunkia Kathmandua lähinnä oleva kansallispuisto ja siksi myös eräs maan helpoiten saavutettavimpia vuoristoalueita. Suositumpiin Mount Everestin tai Annapurnan suojelualueisiin verrattuna Langtangin alueella vierailee vähän ulkomaalaisia.

Langtangin kansallispuiston pohjoispuolella on Kiinan Tiibetin puoleinen, laajempi *Qomolangman kansallinen luonnonpuisto* (Qomolangma on Mount Everestin kiinankielinen nimi).

Lähteet
-------

1. ↑  Langtang National Park *dnpwc.gov.np*. The Government of Nepal.  Arkistoitu 27.7.2012. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Alton C. Byers: Three Sides of Everest naturalhistorymag.com, viitattu 28.4.2015 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Langtangin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
Museoitu Martinsyde F.4 Buzzard näytteillä Keski-Suomen ilmailumuseossa.
**Martinsyde F.4 Buzzard** oli ensimmäisen maailmansodan lopun englantilainen hävittäjälentokone. 

Koneen suunnittelivat H. Martin ja G. H. Handasyde perustuen R.G.-hävittäjään ja siitä kehitettyyn F.2-prototyyppiin. Toimivan prototyypin F.3:n ensilento tapahtui syyskuussa 1917. Siitä kehitetyn F.4:n sarjavalmistus alkoi keväällä 1918. Kaikkiaan 333 konetta valmistui, joista yksikään ei ehtinyt mukaan ensimmäiseen maailmansotaan. Tarkoitus oli ollut valmistaa yli 2 000 konetta myös muissa tehtaissa. Martinsyde-yhtiö meni konkurssiin 1921. Vuoteen 1930 asti koneita myi ylijäämäkauppias Aircraft Disposal Company. Koneiden ostajia olivat muun muassa Irlanti, Latvia, Portugali, Espanja, Japani ja Suomi.

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimat hankki yhden koneen vertailukäyttöön tunnuksella 8E 1 (myöhemmin MA-23) huhtikuussa 1923. Vuonna 1927 ostettiin 14 lisäkonetta, tunnuksilla MA-24–MA-37. Koneet palvelivat aluksi Maalentoeskadeerissa Utissa ja vuodesta 1929 lähtien Ilmailukoulussa Kauhavalla. Niitä käytettiin vuoteen 1939 asti. Keski-Suomen ilmailumuseossa on entisöitynä näytteillä MA-24, joka on tyypin ainoa säilynyt yksilö koko maailmassa. Konetyyppi tunnettiin Ilmavoimissa nimellä *Martinsaikkari*.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.09100007,91 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.09800009,98 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.01500003,15 m
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&01130.&&&&001 130 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Hispano-Suizan valmistama vesijäähdytteinen V-rivimoottori; &&&&&&&&&&&&0224.&&&&00224 kW (&&&&&&&&&&&&0300.&&&&00300 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0230.&&&&00230 km/h
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&07300.&&&&007 300 m

**Aseistus**  

* 2 × tahdistettua 7,7 mm Vickers-konekivääriä eturungossa

Lähteet
-------

* Kenneth Munson: *Ensimmäisen maailmansodan hävittäjät*. Helsinki: Otava, 1969.

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Martinsyde Buzzard** Wikimedia Commonsissa

* MA-24 Keski-Suomen ilmailumuseossa
**Hallela** on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Sauvon pohjoisosassa noin kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta.

Hallelan kylä rajautuu pohjoisessa Kirkonkylän ja Vähäkylän kyliin. Länsi- ja eteläpuolelta kylän aluetta rajaa Kallenmäen kautta Sauvo-Kemiöntielle kulkeva tie. Kylän läpi virtaava Sauvonjoki jakaa kylän keskivaiheilla olevan peltoalueen kahtia. Kylän reunamat ovat metsäisiä ja kallioisia. Kylän asutus jakautuu kylän itä- ja länsipäihin niin, että kylän kaksi kantataloa Karasti ja Uusitupa sijaitsevat kylän itäreunalla.

Historia
--------

Arkeologisten löytöjen perusteella kylän alueella olisi ollut asutusta jo rautakaudella, ja Hallelasta on löydetty myös viikinkiaikainen, noin vuosilta 900–1050 peräisin oleva keihäänkärki. Keskiajalla kylä on kuulunut Timperlän jakokunnan kantakyliin ja siis syntynyt viimeistään 1200-luvun alussa. Jo keskiajalla Hallelassa oli rälssitila, joka vuonna 1405 peruutettiin kruunulle Rötger Ingessonilta. Pian siitä tuli Djäkn-suvun rälssiä. Vuonna 1490 Sten Sture vanhempi, joka oli ostanut tilan, lahjoitti sen Naantalin luostarille. Tila jaettiin kahdeksi tilaksi, jotka uskonpuhdistuksen yhteydessä siirtyivät kruunulle. 1560-luvulla ne lahjoitettiin Ivar Månsson Stiernkorsille. 1680-luvulla tilat peruutettiin jälleen kruunulle, mutta ne siirtyivät sitten Christer Carpelanin elinikäisrälssiksi. Carpelanin kuoltua toinen tiloista osoitettiin 1690-luvulla Sauvon emäpitäjän kappalaisen puustelliksi. Toinen tiloista taas tuli katselmuskirjurin puustelliksi. Molemmat tilat säilyivät kruununmaana ja puustelleina aina Ruotsin vallan ajan loppuun saakka.

Vuosina 1772–1773 kylässä toimitettiin isojako. Tuolloin kylässä sijaitsivat Nedergårdin ja Upgårdin kantatilat, jotka sijaitsivat nykyisillä paikoillaan. Nykyään ne ovat nimeltään Uusitupa ja Karasti. Kylän pellot levittäytyivät näiden kantatilojen länsi- ja pohjoispuolella. Kyläteiden linjaus poikkesi nykyisistä linjauksista.

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.
* Saarento, Paula & Saukoniemi, Tellervo (toim.): *Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Saarijärvi: Sauvon kunta, Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, 2008. ISBN 978-951-595-127-4.

### Viitteet

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 19.2.2023.
2. 1 2 3  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 114.
3. ↑  Sauvon historia I, s. 348.
**Sven Nygård** (s. 25. elokuuta 1931 Pietarsaari) on suomalainen jazzsaksofonisti, joka tunnetaan erityisesti big band -musiikin sovittajana ja säveltäjänä.

Nygård soitti lapsena harmonikkaa kotiseudullaan Pietarsaaren seudulla, kunnes tarttui saksofoniin ja liittyi 1948 Kaj Heidenbergin trioon. Vuonna 1955 hän perusti Pietarsaareen big bandin, mutta lähti 1958 Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan säveltämistä Nils-Eric Fougstedtin johdolla. Opiskelujen ohella hän soitti Ossi Aallon orkesterissa ja sitten vuosikymmenen verran Taito Vainion orkesterissa. Nygård oli 1960-luvulla jäsenenä myös Ossi Runnen kvintetissä ja vieraili usein Radion tanssiorkesterissa.

1970-luvulla Nygård opetti musiikkia Espoossa ja Sipoossa. Vuonna 1978 hänestä tuli Grani Big Bandin johtaja kolmenkymmenen vuoden ajaksi. Hänen muita kokoonpanojaan myöhemmällä iällä ovat olleet Jazz Society Big Band, Not So Big Band ja Mosabacka Big Band.

Nygård on Gramexin tietojen mukaan ollut mukana yli 6 000 levytetyllä kappaleella soittajana, sovittajana tai säveltäjänä. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Classic Jazz -yhdistyksen Louis Armstrong -palkinto, vuonna 2003 Suomen Big Band -yhdistyksen Count Basie -mitali ja vuonna 2005 Imatra Big Band Festivalin Jazzlegenda-palkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattlar, Mikko: Jazzia kuuli, kun tiesi ulkomaisten radiokanavien taajuudet – Sven Nygård innostui jazzista 1940-luvulla *Helsingin Sanomat*.  24.8.2021. Viitattu 25.8.2021.
2. ↑  Sven Nygård ja Heikki Sar­man­to uusiksi jazz­le­gen­doik­si *Kaleva*.  12.4.2005. Viitattu 25.8.2021.
3. 1 2 3 4  Sven Nygård (Arkistoitu versio) Imatra Big Band Festival 2013. Viitattu 26.1.2014.
4. ↑  Saksofonisti Sven Nygårdille Louis Armstrong -palkinto *mtvuutiset.fi*.  18.11.1999. Viitattu 25.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Sven Nygård fono.fi-tietokannassa
**Sven Bertil Palmberg** (27. tammikuuta 1909 Warrington, Englanti – 12. marraskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Palmbergin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Bertil Palmberg ja Nanny Spoerry ja puoliso Margareta Ståhlhammar. Palmberg tuli ylioppilaaksi Porissa 1928 ja opiskeli Åbo Akademin kemiallis-teknillisessä tiedekunnassa Turussa, mutta siirtyi kesken opintojensa Saksan Darmstadtiin. Siellä hän ei kuitenkaan ehtinyt saada diplomi-insinöörin tutkintoaan valmiiksi ennen sodan alkamista. Suomeen palattuaan hän toimi Palmbergien sukuyhtiön Woikosken teknillisenä johtajana, johon tehtävään hänet oli nimitetty jo 1937. Yrityksen toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1948, tytäryhtiö Teollisuuskemian toimitusjohtaja hän oli ollut vuodesta 1941. Palmbergin johtamana teollisuuskaasuihin erikoistunut Woikoski kasvoi voimakkaasti, sillä oli tuotantolaitoksia useilla paikkakunnilla Suomessa ja huomattava määrä asiakaspalveluyksiköitä. Vuonna 1970 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Palmberg johti Woikoskea vuoteen 1977. Tämän jälkeen yhtiön toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa Clas Palmberg, kun AGA:n aie Woikosken ostamisesta kariutui välimiesoikeudessa. Sven Palmberg tunnettiin paitsi yritysjohtajana, myös suvussa periytyneestä autoharrastuksestaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Sven Palmberg Viitattu 29.10.2021.
**Kari Tapio Härkönen** (s. 16. heinäkuuta 1959 Ristijärvi) on suomalainen maastohiihtäjä, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1985.

Härkönen osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissa, jossa hän oli yhdeksästoista 15 kilometrin hiihdossa. Oslon MM-kisoissa 1982 hän oli kahdestoista 30 kilometrillä ja pronssilla viestihiihdossa, vaikka melkein pudotti Suomen pois mitalikamppailusta heikosti sujuneella avausosuudellaan. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli kolmastoista 15 kilometrin matkalla.

Vastoin Suomen hiihtomaajoukkueen valmentajien ohjeita Härkönen harjoitteli omin päin luisteluhiihtoa. Tämä palkittiin 1985 Seefeldin MM-kilpailuissa. Härkönen oli 30 kilometrin kilpailun väliajoissa toisena vielä 20 kilometrin kohdalla mutta jäi lopulta viidenneksi. 15 kilometrin kilpailussa Härkönen onnistui ja voitti MM-kultaa ennen Ruotsin Thomas Wassbergiä. Hän oli lisäksi neljäs 50 kilometrin hiihdossa ja viestissä.

Seefeldin MM-kisojen jälkeen Härkönen alkoi keskittyä maatalous- ja metsätieteiden opintoihinsa. Hän työskentelee nykyisin luontotutkijana Suomen luonnonvarakeskuksessa ja asuu Helsingin Vuosaaressa. Hän lopetti uransa vuonna 1987 Oberstdorfin MM-kisojen jälkeen. Hiihdon SM-kilpailuissa Härkönen saavutti yhden kullan, kolme hopeaa ja yhden pronssin vuosina 1980–1984.

Lähteet
-------

* *Kilpakenttien sankarit 1993*, Tammi 1993, s. 36–37

### Viitteet

1. ↑  Marko Lempinen: Mihin katosi julkisuudesta yhden kauden ihme Kari Härkönen? Voitti MM-kultaa Seefeldissä 34 vuotta sitten: "Suuri yleisö ei tiennyt murroksesta mitään" *Ilta-Sanomat*.  21.2.2019. Viitattu 22.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* YLE Elävä arkisto: Härkönen luisteli hiihtomestariksi 1985
Ylempi ensimmäinen poskihammas
Ylemmät ensimmäiset poskihampaat
**Ylemmät ensimmäiset poskihampaat** ovat ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien toisten välihampaiden takana ja ylempien toisten poskihampaiden edessä. Kuten kaikkien poskihampaiden, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa.

Ylemmillä ensimmäisillä poskihampailla on yleensä neljä huippua. Joissakin tapauksissa hampaassa on myös harvinainen viides huippu. Näiden hampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on suuria eroja, vaikka ne ulkonäöltään näyttävätkin melko samanlaisilta. Nämä hampaat ovat myös toiseksi yleisimpiä karieshampaita.

Hammaslääkärikielessä kaikki ensimmäiset poskihampaat tunnetaan "kutosina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
Kanooppiastioita uuden valtakunnan ajalta.
Kuningatar Neskonsin kanooppiastioita Egyptin myöhäiskaudelta.
**Kanooppiastia** on kannellinen, yleensä keraaminen astia, jota muinaiset egyptiläiset käyttivät muumioitujen vainajien ruumiinosien säilömiseen. Elimet jaettiin neljään astiaan: idän puoleiseen vatsa, lännen puoleiseen sisäelimet, pohjoisen puoleiseen keuhkot ja etelän puoleiseen maksa. Sydäntä ei koskaan säilötty astiaan, vaan se jätettiin vainajan muumioon koska sen uskottiin sisältävän sielun.

Uuden valtakunnan 19. dynastian aikaan kanooppiastioiden kanteen alettiin kuvata kunkin sisäelimen suojelusjumalan pää (haukan, apinan tai sakaalin pää). Kanooppiastiat sijoitettiin kanooppiarkkuun, joka haudattiin yhdessä muumion sarkofagin kanssa.

Kanooppeja käytettiin myös Etruriassa.

Katso myös
----------

* Horus-lapset

Lähteet
-------

1. 1 2 3  J. W. Fuchs: *MMM Antiikin sanakirja*, s. 131. Suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Otava, 1972.
2. ↑  Canopic jar *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 27.7.2018.
3. ↑  The 4 Sons of Horus *Royal Museum Of Scotland*. Viitattu 27.7.2018.
4. ↑  Alchin, Linda: Sons of Horus - Canopic Jars *The Four Sons of Horus & Canopic Jars*.  maaliskuu 2015. Viitattu 27.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kanooppiastia** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo taidemuseon johtajasta. Historiantutkija ja kulttuurihistorian professori Kari Immsesta on eri artikkeli.*
**Kari Jari Immonen** (s. 22. elokuuta 1967 Turku) on suomalainen taidemuseon johtaja.

Kari Immonen syntyi Kalevi Immosen ja Raakel Sahimäen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2000 on kuvataiteilija Kati Luukkanen. Immonen valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1997. Hän toimi Wäinö Aaltosen museon näyttelysihteerinä 1997–2000 ja näyttelyamanuenssina 2000–2005. Pohjoismaisen nykytaideinstituutti Nordic Institute for Contemporary Artin kuraattorina Immonen työskenteli 2000–2002. Hän oli Turun taidemuseon vs. museonjohtaja 2005–2006, museon johtajaksi hänen nimitettiin vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 278. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Immonen valittiin Turun taidemuseon johtajaksi. Turun Sanomat, 15.6.2006.
**Pirkan Opiskelija-asunnot (POAS)** on Tampereen kaupungin omistama osakeyhtiö, jolla on runsaat 30 talokokonaisuutta kaupungin eri osissa. POAS vuokraa asuntoja Tampereella ja Pirkanmaan alueella peruskoulun jälkeisissä oppilaitoksissa opiskeleville opiskelijoille sekä alle 30-vuotiaille työssäkäyville nuorille.

Historia
--------

Pirkan Opiskelija-asunnot on perustettu vuonna 1966. Alkujaan yritys toimi Peltolammin Opiskelija-asunnot Oy:nä, joka perustettiin vastaamaan opiskelijoiden lisääntymisen tuomaa asuntopulaa muuttuvassa yhteiskunnassa. Jo tuolloin vakiintui puheissa lyhenteeksi POAS, vaikkei se vielä ennen 2000-lukua ollut virallinen. Vuonna 2004 Härmälän Opiskelijatalo Oy fuusioitui osaksi Peltolammin Opiskelija-asuntoja, jonka nimi oli vuotta aikaisemmin vaihdettu nykyiseen muotoonsa eli Pirkan Opiskelija-asunnot Oy:ksi. Perusteena nimen muutokselle oli asuntokannan laajeneminen Peltolammin ulkopuolelle. Samalla myös lyhenne POAS virallistettiin. Vuoden 2016 aikana Insinöörioppilastalo Oy ja Kiinteistö Oy Opintanner fuusioituivat osaksi Pirkan Opiskelija-asunnot Oy:tä.

POAS on rakennuttanut tasaisesti lisää asuntokantaa Tampereelle sekä kehittänyt asumista. Yhtenä hyvänä esimerkkinä on ATK-verkon rakentaminen 1990-luvun lopulla, jolla haluttiin vastata muuttuneen yhteiskunnan tarpeisiin .  Vuonna 2011 Tampereen Hervantaan valmistui POASin rakennuttamana 16-kerroksinen asuinkerrostalo, joka oli valmistuessaan Tampereen korkein.  Alkujaan asuntokohteet ovat keskittyneet keskusta-alueen ulkopuolelle, mutta vuonna 2016 strategiaan on lisätty tavoite tarjota asumista keskusta-alueellakin.  Strategiaa lähdettiin toteuttamaan ostamalla Peltokadulta historiallinen kohde Lompanlinna, joka remontoitiin perinteitä kunnioittaen asuinkäyttöön. Sen jälkeen POAS on hankkinut asuinkiinteistöjä myös Kaupin ja Petsamon alueelta.

POASin asuntokohteet
--------------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Hallila*** Kuusikonkatu 4

**Hervanta*** Insinöörinkatu 19
* Insinöörinkatu 59
* Insinöörinkatu 66
* Insinöörinkatu 68
* Kärkikuja 2
* Kärkikuja 6
* Matti Tapion katu 2
* Mekaniikanpolku 6
* Näyttämönkatu 4
* Näyttämönkatu 6 / Näyttelijänkatu 26
* Tieteenkatu 18

**Härmälä*** Leirintäkatu 2
* Nuolialantie 48
* Perkiönkatu 85

**Kaleva*** Jäähallinkaari 6

**Kaukajärvi*** Karosenkatu 2
 | **Peltolammi*** Vaahterakuja 1
* Vaahterakuja 3
* Vaahterakuja 5
* Vaahterakuja 7
* Vaahterakuja 9

**Petsamo*** Parantolankatu 7
* Piennarkatu 35

**Ristinarkku*** Ristinarkuntie 18

**Ruotula*** Ritakatu 3
* Ritakatu 13

**Taatala*** Vihinkuja 1

**Tammela*** Peltokatu 33 (Lompanlinna)

**Vihilahti*** Siirtolapuutarhankatu 4
* Vihilahdenkatu 7
 |

Lähteet
-------

* Wacklin, Matti: *POAS: Metsäkaupungin kasvatti*. Tampere: Pirkan Opiskelija-asunnot, 2017. ISBN 978-952-93-9201-8.

### Viitteet

1. ↑  Wacklin, s. 4
2. ↑  Wacklin, s. 102, 107
3. ↑  Wacklin, s. 80
4. ↑  Wacklin, s. 61
5. ↑  Wacklin, s. 82-83
6. ↑  Wacklin, s. 95

Aiheesta muualla
----------------

* www.poas.fi
**Kansainvälinen Sininen Risti** International Blue Cross- IBC (v.2016 asti International Federation of Blue Cross- Fédération Internationale de la Croix-Bleue) on kansainvälinen noin 40 maassa toimiva päihdetyön järjestö. Kristilliseen arvopohjaan perustuva Blue Cross liike on perustettu Sveitsissä 21.9.1877. Liikkeen isä on Pastori Louis-Lucien Rochat, joka aloitti työn alkoholistejen parissa. Mottona "For the wounded of Alcohol and Society". Kansainvälinen liike perustettiin 1886 vastaamaan Afrikassa olevien lähetystyöntekijöiden tarvetta etenkin alkoholiongelmista kärsivien yksilöiden ja yhteisöjen tukemiseksi. Nykyään IBC tekee maailmanlaajuista vaikuttamistyötä päihdepolitiikan ja ennaltaehkäisevän työn kehittämiseksi ja toimii verkostona hyvien käytäntöjen jakamiseksi ja päihdehaittoja huomioivan kehitysyhteistyön kehittämiseksi. www.ifbc.info
Kansainvälisen Sinisen Ristin johtaja on Anne Babb.

Lähteet
-------

* Anne Babb valittiin Kansainvälisen Sinisen Ristin pääsihteeriksi Sininauhaliitto 18.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* International Blue Cross - Home (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* International Blue Cross - About Us (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ylemmät kolmannet poskihampaat
**Ylemmät kolmannet poskihampaat** ovat ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien toisten poskihampaiden takana. Nämä hampaat ovat viisaudenhampaita. Ne puhkeavat vain noin 65 prosentille ihmisistä ja maitohampaissa niitä ei ole ollenkaan. Kuten kaikilla poskihampailla, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa, vaikka näiden hampaiden puuttuminen ei merkittävästi tähän vaikutakaan.

Hammaslääkärikielessä kaikki kolmannet poskihampaat tunnetaan "kaseina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |