recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Viktor Wilhelm Öhberg** (15. helmikuuta 1830 Pernaja – 17. marraskuuta 1907 Helsingin pitäjä) oli suomalainen kansakoulutarkastaja, valtiopäivämies ja opettaja, joka julkaisi nimimerkillä *V.Ö.* ja käytti kirjoittaessaan myös nimimerkkiä *W-h-*.

Henkilöhistoria
---------------

Öhbergin vanhemmat olivat Pernajan lukkari Isak Öhberg ja Maria Kristina Lihr. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1850. Öhberg valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Hän toimi opettajana Helsingin kouluissa 1857–1871 ja sen ohella myös Helsingin tuulaakikamarin vaakamestarina 1864–1889. Vuosina 1871–1901 Öhberg toimi Helsingin kansakoulutarkastajana. Hän osallistui viisille valtiopäiville porvarissäädyn edustajana, ensin Maarianhaminan edustajana 1877–1878 ja sitten Helsingin edustajana 1882, 1885, 1888 ja 1894, joilla hän edusti ruotsalaista puoluetta ja oli säädyn ikäpresidentti. Valtiopäivämiehenä hän teki varsinkin kouluasioita koskevia aloitteita.

Öhberg toimi useissa muissakin julkisissa tehtävissä, muun muassa Helsingin Anniskeluyhtiön (1874–1907) ja Taideteollisuusyhdistyksen (1883–1907) johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli yksi *Svenska Folkskolans Vänner* -yhdistyksen perustajista ja sen puheenjohtaja 1886–1907. Öhberg oli vuodesta 1867 lähtien naimisissa Laura Appelrothin (k. 1927) kanssa.

Teoksia
-------

Nimimerkillä *V.Ö.*:

* *Johan Ludwig Runeberg*. Helsingfors: Edlund, 1866.
* *Läsebok för folkskolans två lägre årsafdelningar*. Helsingfors: Svenska folkskolans vänner, 1888.
* *Läsebok för folkskolans två högre årsafdelningar*. Helsingfors: Svenska folkskolans vänner, 1890.
* *Sånger och sånglekar för lägre folkskolan och hemmet*. Helsingfors: Svenska folkskolans vänner, 1892.
* *Barndomsvännerna: berättelse*. Helsingfors: Svenska folkskolans vänner, 1893.
* *Ur Hundra minnen från Österbotten af Sara Wacklin: berättelser*. Helsingfors: Svenska folkskolans vänner, 1899.

Lähteet
-------

* Viktor Wilhelm Öhberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Viktor Vilhelm Öhberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.2.2010.

### Viitteet

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 852. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. 1 2  Biografiasampo: Viktor Wilhelm Öhberg Viitattu 16.1.2021.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 375–378. Helsinki: Otava, 1921.

Aiheesta muualla
----------------

* Öhbergin elämäkerta Kansallisbiografiassa (maksullinen artikkeli)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Venäjän entistä pääministeriä. Koripalloilija Viktor Zubkovista on eri artikkeli.*

**Viktor Aleksejevitš Zubkov** (ven. Ви́ктор Алексе́евич Зубко́в, s. 15. syyskuuta 1941 Arbat, Kušva, Sverdlovskin alue) oli Venäjän federaation pääministeri syyskuusta 2007 toukokuuhun 2008. Tätä ennen hän johti talousrikoksia tutkivaa virastoa, kunnes presidentti Vladimir Putin nimitti hänet pääministeriehdokkaaksi hajotettuaan hallituksen pääministeri Mihail Fradkovin pyynnöstä. Dmitri Medvedevin aloittaessa toukokuussa 2008 kautensa Venäjän presidenttinä ja Putinin palattua uudelleen pääministeriksi Zubkov jatkoi Putinin II hallituksessa ensimmäisenä varapääministerinä ja vastuussa maatalouden, kalastuksen ja metsäteollisuuden kansallisista projekteista. Hänet nimitettiin 2008 Gazpromin hallituksen puheenjohtajaksi.

Elämäkerta
----------

Zubkov syntyi vuonna 1941 Arbatin kylässä Sverdlovskin alueella Uralvuorilla. Zubkov opiskeli Leningradissa ekonomiksi erikoistuen maatalouteen. Zubkov valmistui 1965, minkä jälkeen hän palveli neuvostoarmeijassa 18 kuukautta. 

Zubkov työskenteli valtion omistamien maatilojen johdossa 18 vuotta vuosina 1967–1985 ja vuodesta 1985 Käkisalmen (Priozersk) kaupunginjohtajana ja puolueen Käkisalmen puolueosaston johdossa ja myöhemmin Leningradin alueen maatalousministerinä ja toimeenpanevan komitean varapuheenjohtajana.

Vuonna 1991 hän siirtyi Pietarin kaupungin hallintoon, jossa hän työskenteli Neuvostoliiton romahdettua Putinin alaisena 1990-luvun alussa. Vuosina 1993–2001 hän työskenteli Venäjän veroministeriössä ylempänä virkamiehenä. Zubkov pyrki 1999 Leningradin alueen kuvernööriksi mutta jäi vaaleissa neljälle sijalle.

Vladimir Putin nimitti Zubkovin 2001 talousrikoksia tutkivan viraston johtoon. Sen tärkeimpänä tehtävänä on ollut taistella rahanpesua vastaan. Putin hajotti 12. syyskuuta 2007 Fradkovin hallituksen ja asetti ehdolle uudeksi pääministeriksi Zubkovin. Zubkovin nimitys vahvistettiin duumassa äänin 381–47 14. syyskuuta 2007.

Zubkovin tytär on naimisissa Venäjän entisen puolustusministerin Anatoli Serdjukovin kanssa.

Lähteet
-------

* YLE: Venäjän uudeksi pääministeriksi Viktor Zubkov?, 12.09.2007, klo 16.47
* Путин внес кандидатуру Виктора Зубкова на пост премьера, Деловая газета «Взгляд», 12.9.2007

### Viitteet

1. ↑  Entinen pääministeri Gazpromin johtajaksi Venäjällä YLE. Viitattu 10.8.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viktor Zubkov** Wikimedia Commonsissa

* Moskova.Info: Kuka on Viktor Zubkov? (Arkistoitu – Internet Archive), 13.9.2007

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaation pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Jeltsin
* Gaidar
* Tšernomyrdin
* Kirijenko
* Tšernomyrdin
* Primakov
* Stepašin
* Putin
* Kasjanov
* Hristenko
* Fradkov
* Zubkov
* Putin
* Medvedev
* Mišustin

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Viktoria Helgesson** (s. 13. syyskuuta 1988 Tibro) on ruotsalainen taitoluistelija. Hän kilpaili yksinluistelussa ja voitti vuonna 2015 päättyneellä urallaan kaikkiaan kahdeksan aikuisten Ruotsin-mestaruutta. EM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides (kolmesti) ja MM-kilpailuissa kymmenes.

Ura
---

Tibro KK:ta seuratasolla edustanut Helgesson aloitti luisteluharrastuksen kolmevuotiaana äitinsä Christinan johdolla, joka valmensi Viktoriaa myös tämän kilpauralla. Hän nousi Ruotsin maajoukkueryhmään vuonna 2002 ja voitti juniorina yhden nuorten Ruotsin-mestaruuden, vuonna 2004. Hän myös osallistui kaksiin nuorten MM-kilpailuihin, vuosina 2004 ja 2007.

Aikuisten Ruotsin-mestaruuskilpailuissa Helgesson kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja voitti hopeaa. Vuodesta 2007 alkaen hän voitti kuusi peräkkäistä Ruotsin-mestaruutta, kunnes hänen pikkusiskonsa Joshi voitti hänet vuonna 2013. Vuosien 2014 ja 2015 Ruotsin-mestaruuskilpailuissa Viktoria voitti jälleen kultaa ja Joshi hopeaa.

Helgesson kilpaili vuonna 2008 ensimmäisen kerran sekä aikuisten EM-kilpailuissa että MM-kilpailuissa. Hän sijoittui molemmissa 18:nneksi. Myöhemmin hän kilpaili EM-kilpailuissa joka vuosi vuoteen 2015 saakka ja MM-kilpailuissa vuoteen 2013 saakka. EM-kilpailuista hänen paras sijoituksensa on viides sija vuosilta 2012, 2013 ja 2015. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa, Ruotsin kotikisoissa, Helgesson luisteli koko uransa ennätyspisteet sekä lyhyt- että vapaaohjelmassa. MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kymmenenneksi, vuonna 2010. Talviolympialaisissa hän kilpaili yhden kerran, Sotšissa 2014. Hän sijoittui olympialaisten lyhytohjelmassa 27:nneksi, eikä näin päässyt mukaan vapaaohjelmaan.

Taitoluistelun Grand Prix -sarjassa Helgesson debytoi vuonna 2010. Hänen paras GP-saavutuksensa on pronssisija vuoden 2011 Skate America -kilpailusta. Kyseessä oli kaikkien aikojen ensimmäinen ruotsalaisen taitoluistelijan voittama mitali Grand Prix -sarjassa.

Helgesson lopetti oman kilpauransa keväällä 2015, minkä jälkeen hän on toiminut valmentajana Tibro KK:ssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Viktoria HELGESSON *isuresults.com*. Viitattu 5.6.2021. (englanniksi)
2. 1 2  SM i konståkning -damer *svenskkonstakning.se*.  Arkistoitu 5.6.2021. Viitattu 5.6.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Björn, Thomas: Viktoria Helgesson *svenskkonstakning.se*.  Arkistoitu 5.6.2021. Viitattu 5.6.2021. (ruotsiksi)
4. 1 2  Månsson, Lennart: Viktoria Helgesson *svenskkonstakning.se*.  Arkistoitu 5.6.2021. Viitattu 5.6.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  Sveriges Victoria Helgesson avslutar karriären *Hufvudstadsbladet*.  8.4.2015. Viitattu 5.6.2021. (ruotsiksi)
6. ↑  Tränare *skatevkf.se*.  Arkistoitu 5.6.2021. Viitattu 5.6.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viktoria Helgesson** Wikimedia Commonsissa
Victor Audouin
**Jean Victoire Audouin** (27. huhtikuuta 1797 Pariisi – 9. marraskuuta 1841 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä, hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.

Audouin opiskeli lääketiedettä. Vuonna 1824 hän pääsi Ranskan kansallismuseon entomologian professorin Pierre André Latreillen assistentiksi ja astui hänen tilalleen vuonna 1833. Vuonna 1838 Audouin nimitettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi.

Audouinin päätyö oli *Histoire des insectes nuisibles à la vigne* (1842), jonka toimittivat valmiiksi Henri Milne-Edwards ja Émile Blanchard Audouinin kuoleman jälkeen. Audouin julkaisi tieteelliset kirjoituksensa yleensä *Annales des sciences naturelles* -julkaisussa, jota hän oli ollut perustamassa vuonna 1824, tai Ranskan hyönteistieteellisen seuran Société entomologique de Francen sarjoissa: Audouin oli seuran perustajia vuonna 1832.

Audouin oli toimittamassa *Dictionaire Classique d'Histoire Naturellea* (1822) ja tutki yhteistyössä Milne-Edwardsin kanssa Ranskan rantavesien merieläimiä. Hän myös kirjoitti valmiiksi Marie Jules César Savignyn teoksen *Description de l'Egypte* lintutieteellisen osion (1826).

Vuonna 1833 Audouin valittiin Ruotsin tiedeakatemian ulkomaalaisjäseneksi. Charles Payraudeau nimesi välimerenlokin (*Larus audouini*) hänen kunniakseen.

Teoksia
-------

* *Histoire des insectes nuisibles à la vigne et particulièrement de la Pyrale qui dévaste les vignobles des départements de la Côte-d'Or, de Saône-et-Loire, du Rhône, de l'Hérault, des Pyrénées-Orientales, de la Haute-Garonne, de la Charente-Inférieure, de la Marne et de Seine-et-Oise, avec l'indication des moyens qu'on doit employer pour la combattre...*. Pariisi, Fortin, Masson, 1842.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Seneslau**, joka tunnetaan myös nimellä **Seneslav** tai **Stănislau**, oli Valakian *voivodi*. Hänet mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjassa, jonka on myöntänyt kuningas Béla IV 2. heinäkuuta 1247. Asiakirjassa myönnettiin alueita Baanaatista ja Unkarista Johanniitain ritarikunnalle. Asiakirjan mukaan kuningas sai alueita Oltjoen länsipuolelta, lukuun ottamatta *voivodi* Seneslaun alueita.

Sesaslaun voivodi kuntaan kuului keski- ja eteläinen Muntenia, mikä tarkoitti käytännössä Argeș- ja Dâmbovițajokien varrella olevia alueita. Romanialaisen historioitsijan Ioan Aurel Popin mukaan Seneslau oli verrattain autonominen Unkarin kuninkaasta.

Katso myös
----------

* Luettelo Valakian hallitsijoista
* Valakia

Lähteet
-------

* Georgescu, Vlad: *The Romanians – A History*. Columbus: Ohio State University Press, 1991. ISBN 0-8142-0511-9. (englanniksi)
* Pop, Ioan Aurel: *Romanians and Romania: A Brief History*. New York: Columbia University Press, 1999. ISBN 0-88033-440-1. (englanniksi)
* Vásáry, István: *Cumans and Tatars: Oriental Military in the Pre-Ottoman Balkans, 1185-1365*. Cambridge: Cambridge University Press, 2005. ISBN 0-521-83756-1. (englanniksi)
* Treptow, Kurt W: *Historical Dictionary of Romania*. Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3179-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Georgescu, Vlad
2. 1 2 3  Pop, Ioan Aurel
3. ↑  Treptow, Kurt W.
4. 1 2  Vásáry, István

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Senegalin maantiede** kertoo Senegalin maantieteestä. Senegalin pohjoispuolella sijaitsee Mauritania, itäpuolella sijaitsee Mali ja eteläpuolella sijaitsevat Guinea ja Guinea-Bissau. Senegalin keskeltä maata halkaisee kapean kiilan tavoin Gambia. Senegalin länsipuolella on Atlantin valtameri. Suurin osa Senegalin pinta-alasta on alankoa. Korkein ylänkö on Fouta Djalonin ylänkö, jonka maan kaakkoisosassa sijaitseva reunakohouma on noin 400 metriä korkea. Senegalin alueella virtaavat joet Sine, Saloum ja Casamance, joiden suistoissa kasvaa mangrovekasvillisuutta. Maan pohjoisosassa merenrannikkoalueella paikoin pitkiä kallioniemiä, joiden välissä on pitkiä lahden poukamia sekä hiekkadyynejä, jotka ovat suolan peittämiä.

Senegalin ilmasto on trooppinen ja kesän aikana on pitkä sadekausi. Maan eteläosassa ilmasto on kostein ja pohjoisosassa kuivin.

Senegalin kuiva pohjoisosa on osa Sahelin savannialuetta, missä kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaita. Maan keskiosassa yleisimpiä puita ovat apinanleipäpuut ja afrikantulppaanipuut. Maan eteläosassa Casamancen alueella kasvillisuus on rehevää metsäsavannia, missä esiintyy kapokkipuita, kookospalmuja, eukalyptuksia ja mangoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 80. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
Hatšepsutin kuolintemppeli
**Senemut** (noin 1520 eaa – 1480 eaa), myös **Senmut** tai **Senenmut**, oli muinaisessa Egyptissä elänyt arkkitehti ja hallintovirkamies. Hänen uransa kytkeytyi kuningatar Hatšepsutin valtakauteen.

Senemutin merkittävin työ oli noin vuosina 1520–1482 eaa rakennettu valtaisa Hatšepsutin kuolintemppeli Deir el Bahrissa. Rakennuskompleksiin kuuluu suuri määrä kulmikkaita pylväitä, lukuisia sfinksejä sekä kolme päätasoa yhdistävät jykevät rampit. Koko suunnitelmaa leimaa vahva symmetrisyys. Jotkut ovat tulkinneet temppelin pylväät doorilaisten pylväiden prototyypeiksi.

Temppeliä pidetään muinaisen Egyptin uuden valtakunnan upeimpana ja omaperäisimpänä rakennuskokonaisuutena, ja se on vaikuttanut merkittävällä tavalla Albert Speerin töihin sekä Giorgio Grassin ja Aldo Rossin rationaaliseen arkkitehtuuriin.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Curl 1999, s. 606


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**William Aiton** (1731 Hamilton, Lanarkshire, Skotlanti – 2. helmikuuta 1793 Lontoo) oli skotlantilainen kasvitieteilijä ja puutarhuri. Hän oli Kew Gardens -puutarhan ensimmäinen hoitaja ja sen kehittäjä.

Elämä ja ura
------------

Aiton syntyi pienessä kylässä Hamiltonin lähellä Lanarkshiressä ja perehdytettiin lapsena puutarhurin työhön. Vuonna 1754 hän tuli Lontooseen etsimään työtä, ja Chelsea Physic Garden -puutarhan silloinen puutarhuri Philip Miller palkkasi hänet apulaiseksi. Vuonna 1759 hänet nimitettiin ensimmäiseksi hoitajaksi Kewin kasvitieteelliseen puutarhaan, joka oli tuolloin Walesin leskiprinsessa Augustan omistuksessa. Aiton nosti pian puutarhan aseman merkittäväksi, loi sen arvostetun maineen ja kartutti sen kokoelmia. Vuonna 1783 hänet ylennettiin Kew'n ja Richmondin kuninkaallisten metsästys- ja huvipuutarhojen johtajaksi, ja hän säilytti samalla entisen virkansa. Samalla Yrjö III rakennutti hänelle talon Kew'hen. Vuonna 1789 hän julkaisi teoksen *Hortus Kewensis*, joka on luettelo Kewin kuninkaallisessa puutarhassa viljellyistä kasveista. Tähän arvostettuun teokseen, joka sisältää 5 600 kasvin luettelon, hän käytti suuren osan vapaa-ajastaan yli kuudentoista vuoden ajan. Toinen painos ilmestyi vuosina 1810–1813 viitenä niteenä Aitonin vanhimman pojan William Townsend Aitonin toimittamana. Hän sai apua Daniel Solanderilta, Joseph Banksin herbaarion silloiselta kuraattorilta, jolle Kew'n ja muiden tärkeiden puutarhojen kasvit lähetettiin nimettäviksi. Jonas Dryander, Banksin toinen avustaja, auttoi myös Aitonia. Kuoltuaan William Aitonin seuraajaksi Kewin johtajaksi tuli hänen poikansa William Townsend Aiton. Hänen toinen poikansa John Townsend Aiton vastasi Windsorin kuninkaallisesta puutarhasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aiton, William *Dictionary of National Biography, 1885-1900*.  1900. Viitattu 29.12.2022.
2. ↑  Royal Gardeners at Kew – The Aitons *The Richmond Local History Society*.  2011. Viitattu 29.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Aiton** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Walldorf** on kaupunki Lounais-Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa. Walldorf tunnetaan erityisesti ohjelmistovalmistaja SAP:n pääkonttorista. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 15 890 asukasta.

Maantiede
---------

Walldorf sijaitsee Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnassa, 14 km Heidelbergistä etelään ja 30 km Mannheimista kaakkoon. Walldorfin naapurikunnat ovat Wiesloch, Sandhausen, Leimen, Nußloch, St. Leon-Rot ja Reilingen. Hockenheimringin moottoriurheilurata sijaitsee 10 kilometrin päässä Walldorfista.

Historia
--------

Walldorf mainittiin ensimmäisen kerran 20. lokakuuta 770 Lorschin luostarin asiakirjoissa nimellä *Waltdorf*. Arkeologisten löytöjen perusteella paikalla on asuttu paljon sitä aiemminkin.

Walldorf kuului Kurpfalziin, mutta siirtyi 1803 osaksi Badenia. Erityisesti Mannheimin ja Karlsruhen yhdistävän Rheintalbahn-rautatien rakentaminen 1843 auttoi Walldorfia taloudellisessa kasvussa. Vuonna 1901 Walldorf sai kaupunkioikeudet.

1950-luvulla aloitettiin 85 hehtaarin teollisuusalueen rakentaminen. Vuoteen 1969 mennessä siellä oli sijainnut jo noin 70 yritystä. Vuonna 1977 myös SAP muutti pääkonttorinsa sinne.

Talous
------

SAP:n pääkonttori Walldorfissa
Vielä 1800-luvun lopulla Walldorfin talous perustui maatalouteen, kuten tupakan, humalan ja parsan viljelyyn. Nykyään Walldorf on yksi Saksan vauraimmista kaupungeista, ja siellä on työpaikkoja jopa enemmän kuin asukkaita, noin 18 500. Suurin työllistäjä on SAP, mutta myös painokoneyritys Heidelberger Druckmaschinen työllistää paljon ihmisiä.

Kuuluisia asukkaita
-------------------

Walldorfista on kotoisin John Jacob Astor (1754–1833), joka muutti nuorena Yhdysvaltoihin ja rikastui pääasiassa kiinteistöillä ja turkiskaupalla. Hän oli aikoinaan Yhdysvaltojen rikkain mies. Walldorfin ja John Jacob Astorin mukaan on nimetty myös New Yorkissa sijaitseva Waldorf-Astoria Hotel.

Ystävyyskaupungit
-----------------

Walldorfilla on kuusi ystävyyskaupunkia:

* Yhdysvallat Astoria, Yhdysvallat
* Ranska Saint-Max, Ranska
* Turkki Kırklareli, Turkki
* Yhdysvallat Freeport, Yhdysvallat
* Yhdysvallat Waldorf, Yhdysvallat
* Saksa Walldorf, Thüringen, Saksa

Lähteet
-------

1. 1 2  Zahlen & Fakten Stadt Walldorf. Viitattu 27.6.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 10) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 7.6.2023. (saksaksi)
3. 1 2 3 4  Walldorf - Stadt mit Geschichte *walldorf.de*. Viitattu 8.11.2014. (saksaksi)
4. ↑  1972-1981: Die Anfangsjahre SAP AG.  Arkistoitu 8.11.2014. Viitattu 8.11.2014. (saksaksi)
5. ↑  Daten und Fakten *walldorf.de*.  Arkistoitu 8.11.2014. Viitattu 8.11.2014. (saksaksi)
6. ↑  Pohlsander, Hans A.: *German Monuments in the Americas: Bonds Across the Atlantic*, s. 66. Peter Lang International Academic Publishers, 2010. ISBN 978-3-0343-0138-1. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
7. ↑  Partnerstädte Stadt Walldorf. Viitattu 27.6.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walldorf (Baden)** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
**Tommi Haanpää** (s. 21. huhtikuuta 1990 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Aikuisten tasolla hän aloitti kaudella 2007 pelaamisen Kakkosessa pelanneessa TP-Seinäjoen joukkueessa ja jatkoi seuraavalla kaudella Seinäjoen uudessa fuusioseurassa SJK:ssa. Samalla kaudella Haanpää pelasi myös yhden ottelun Ykkösessä pelanneessa Kokkolan Pallo-Veikkojen joukkueessa.

Kaudella 2009 Haanpää pelasi kuusi viikkoa lainasopimuksella Jarossa ja siirtyi kauden päättymisen jälkeen pietarsaarelaisjoukkueen riveihin. Veikkausliigassa Haanpää teki debyyttinsä 25. heinäkuuta 2009 ottelussa FC Interiä vastaan. Menestyskaudeksi Veikkausliigassa muodostui kesä 2011, jolloin Haanpää pelasi kaikkiaan 27 ottelua ja teki kolme maalia. Jaro-vuosien aikana hän pelasi myös Kakkosessa ja Kolmosessa pelanneessa farmijoukkue JBK:ssa. Kaikkiaan Haanpää pelasi Veikkausliigassa Jaron riveissä 43 ottelua tehden niissä neljä maalia.

Kaudella 2012 Haanpää ei saanut enää juurikaan peliaikaa, joten omasta toivomuksestaan sopimus purettiin, ja hän siirtyi Ykkösessä pelanneen SJK:n riveihin.

Loukkaantumisten vuoksi Tommi Haanpää ei pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa SJK:ssa, joten hän etsi uutta joukkuetta itselleen seuraavaksi kaudeksi. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen AC Ouluun. Oululaisjoukkueessa hän tuli useimmiten kentälle vaihdosta eikä pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa avauskokoonpanossa.

Kaudeksi 2014 Haanpää siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsin. Kausi oli Haanpäälle pitkään aikaan täyspainoinen. Hän pelasi 26 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan. Haanpää pelasi seitsemän ottelua RoPSin Veikkausliigamiehistössä sekä Kakkosta farmisopimuksen puitteissa FC Santa Clausissa, jossa hän pelasi 21 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudeksi 2016 Haanpää siirtyi Tornion Pallo-47:ään, joka pelasi Kakkosta. Kaudeksi 2017 Haanpää siirtyi kotiseudulleen Kolmosessa pelanneeseen SJK Akatemiaan.

Kaikkiaan Haanpää on pelannut Veikkausliigassa 50 ottelua ja tehnyt neljä maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Soccerdatabase.eu soccerdatabase.eu. Viitattu 25.5.2014.
2. ↑  Bäckman ja Haanpää Jaroon  5.11.2009. veikkausliiga.com. Viitattu 25.5.2014.
3. ↑  Veikkausliigan pelaajatilastot Veikkausliiga. Viitattu 25.5.2014.
4. ↑  Grove ja Haanpää jättävät Jaron  6.8.2012. kp24.fi.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25.5.2014.
5. ↑  Tommi Haanpää palaa Kerhoon  6.8.2012. palloliitto.fi.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 25.5.2014.
6. ↑  Tommi Haanpää siirtyy laivastonsinisiin  12.12.2012. uutisvirta.fi. Viitattu 25.5.2014.
7. ↑  PS Kemi hankki Tommi Haanpään  22.11.2013. kymppipaikka.com. Viitattu 25.5.2014.
8. ↑  Tommi Haanpää RoPSin paitaan  10.2.2015. YLE Lappi. Viitattu 2.5.2015.
9. ↑  TP-47 pestasi Tommi Haanpään riveihinsä  29.2.2016. Lapin Kansa. Viitattu 4.5.2016. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Haanpään pelaajakortti AC Oulun faniryhmän kotisivuilla
* Haanpään pelaajakortti transfermarkt.co.uk-sivustolla
* Haanpään pelaajakortti soccerpunter.com-sivustolla
**Tomislav Nikolić** (serb. Томислав Николић, s. 15. helmikuuta 1952 Kragujevac, Jugoslavian SLT) on serbialainen oikeistopoliitikko ja Serbian presidentti vuosina 2012–2017. Hän on ollut Serbian edistyspuolueen (SNS) johtaja ja entinen Serbian radikaalipuolueen varajohtaja, sekä sen johtaja puoluejohtaja Vojislav Šešeljin ollessa oikeudessa Entisen Jugoslavian kansainvälisessä rikostuomioistuimessa syytettynä sotarikoksista. Nikolić oli 8.–13. toukokuuta 2007 Serbian parlamentin puhemies.

Nikolić oli presidenttiehdokkaana vuoden 2004 vaaleissa ja sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä, 30,1 %, mutta hävisi toisella kierroksella Boris Tadićille saatuaan 45,4 % äänistä.

Nikolić valittiin parlamentin puhemieheksi 8. toukokuuta 2007 15-tuntisessa istunnossa Serbian demokraattisen puolueen tuella Demokraattisen puolueen Milena Miloševićia vastaan. 9. päivä hän tapasi Venäjän suurlähettilään ja ehdotti parlamentissa Serbian liittymistä Venäjän–Valko-Venäjän supervaltion osaksi vastustamaan Amerikan ja Euroopan unionin hegemoniaa. Hän ehdotti myös maan julistamista hätätilaan Kosovon epävakaan tilanteen vuoksi.

Nikolić joutui eroamaan SDD:n vedettyä häneltä tukensa. Eropuheessaan Nikolić varoitti ettei Radikaalipuolue "istu ja odota", jos hallitus rauhanomaisesti hyväksyy Kosovon itsenäistymisen.

Nikolić erosi 6. syyskuuta 2008 puolueen johdosta.
Hän sanoi muodostavansa uuden maltillisen euromyönteisen puolueen. 15. syyskuuta hänet ja 17 muuta jäsentä erotettiin radikaalipuolueesta.
Myös erotettu puolueen pääsihteeri Aleksandar Vučić ilmoitti jättävänsä politiikan.
Serbian edistyspuolueen (SNS) ensimmäinen kokous pidettiin 24. huhtikuuta 2010, jolloin Nikolić ja Vučić valittiin sen puheenjohtajaksi ja varapuheenjohtajaksi.

Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Nikolić voitti kolmannelle kaudelle pyrkineen Tadićin. Tadić oli etukäteen julistanut presidentinvaalin olevan "kansanäänestys EU-jäsenyydestä." Myös Nikolić kannattaa nykyisin maan EU-jäsenyyttä, mutta suhtautuu siihen kriittisemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Nikolic elected as Serbian parliament speaker People's Daily. Viitattu 13.05.2007.
2. ↑  Serbian Parliament Speaker Calls For Closer Russia Ties RFE/RL. Viitattu 13.05.2007.
3. ↑  Serbia's democracy saved by 11th-hour coalition deal Independent.  Arkistoitu 14.5.2007. Viitattu 13.05.2007.
4. ↑  Serb radical quits as speaker AlJazeera.net. Viitattu 13.05.2007.
5. ↑  Nikolic Resigns as Leader of Serbian Radical Party, Bloomberg
6. ↑  Ex-Radical Chief Plans 'Forward Serbia' Party, BalkanInsight, 16.9.2008
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Serbian lippuSerbian presidentit
Boris Tadić (2004–2012) | Tomislav Nikolić (2012–2017) | Aleksandar Vučić (2017 alkaen)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Villaurbana** (sardiksi *Biddobràna*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 643 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 58,70 neliökilometriä. Se sijaitsee 110 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villaurbana** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Villard de Honnecourt** (noin 1225 – 1250) oli ranskalainen arkkitehti, joka tunnetaan parhaiten luonnoskirjastaan, jonka aineiston hän kokosi työskennellessään muurarimestarina eri puolilla Eurooppaa. Kirja sisältää 1200-luvun arkkitehtuuria ja rakennusmenetelmiä koskevia luonnoksia ja muistiinpanoja.

Honnecourt vietti suurimman osan elämästään kiertämällä muun muassa Reimsissä, Chartresissa, Laonissa, Meauxissa ja Lausannessa. Hän vieraili Unkarissa vuonna 1245, toimien luultavasti siellä arkkitehtina. Honnecourtin luonnokset osoittavat, että hän tunsi hyvin elinaikanaan rakennetut suuret kirkkorakennukset. Hänen omat työnsä eivät ole kovin tunnettuja, joskin hän on saattanut osallistua Saint-Quentinin katedraalin rakennustöihin. Muistiinpanoissaan Honnecourt kuvaa työskentelyään Lausannen katedraalin ruusuikkunan parissa.

Honnecourtin luonnoskirja oli alun perin varattu luonnoksille, joissa kuvattiin hahmoja, joiden yllä oli kaapuja, joissa oli hyvin mutkikkaita laskoksia. Honnecourt päätyi kuitenkin lopulta laatimaan käsikirjan, joka antoi tarkat ohjeet eri esineiden valmistamiseen. Ohjeiden rinnalla oli niitä havainnollistavia piirustuksia. Honnecourt yhdisti kirjoituksissaan antiikin geometrian periaatteita, keskiaikaisten työpajojen tekniikkaa ja oman aikansa parhaita käytäntöjä. Hän kuvasi teknisiä prosesseja, mekaanisia laitteita, antoi ohjeita ihmis- ja eläinhahmojen valmistukseen sekä teki huomioita rakennuksista ja muistomerkeistä, joita hän oli itse nähnyt. Honnecourtin luonnoskirja on kiehtova näkymä 1200-luvun muurarimestarin erilaisiin kiinnostuksen kohteisiin ja käytännön työhön. Kirja on samalla aikalaiskuvaus siitä, kuinka gotiikan arkkitehtuuri levisi Euroopassa.

Luonnoskirjan piirroksia
------------------------

* Ikiliikkujan kaaviokuva (Perpetuum mobile).Ikiliikkujan kaaviokuva (Perpetuum mobile).
* Villard de Honnecourtin mahdollinen omakuva.Villard de Honnecourtin mahdollinen omakuva.
* Reimsin katedraalia kuvaava piirros.Reimsin katedraalia kuvaava piirros.
* Elävästä mallista piirretty leijona.Elävästä mallista piirretty leijona.
* Kaksi apsidien toteutustapaa.Kaksi apsidien toteutustapaa.
* Kaksi vihreää miestä sekä kasviornamentteja.Kaksi vihreää miestä sekä kasviornamentteja.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villard de Honnecourt**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Villard De Honnecourt *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Trafiikki-museot ry** on yhdeksän eteläisessä Suomessa sijaitsevan liikenne- ja viestintäalan museon muodostama, alan museotoimintaa edistävä yhteistoimintaverkosto. Verkoston avulla pyritään kasvattamaan jäsenmuseoiden näkyvyyttä ja saavutettavuutta, sekä kehittämään museohenkilökunnan ammatillista osaamista.

Tällä hetkellä Trafiikki-verkoston muodostavat Forum Marinum (Turku), Mediamuseo Rupriikki (Tampere), Mobilia (Kangasala), Postimuseo (Tampere), Radio- ja tv-museo (Lahti), Suomen Ilmailumuseo (Vantaa), Suomen merimuseo (Kotka), Suomen Rautatiemuseo (Hyvinkää) ja Tekniikan museo (Helsinki). Mobilian kautta Trafiikki-museoihin liittyvät myös Kanavamuseot. 

Yhdistykseen kuuluvat museot eivät ole taloudellisesti riippuvaisia toisistaan, vaan itsenäisiä yksiköitä. Yhdistyksen hankkimalla rahoituksella katetaan museoiden yhteistä verkostotyötä. Jokaisessa museossa on merkittävät museoammatillisesti hoidetut kokoelmat ja jatkuvaa näyttelytoimintaa. 

Trafiikki-museot ry ylläpitää liikenteen- ja viestinnän alojen kirjoihin ja esineistöön keskittyvää verkkokauppaa sekä julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää Trafiikki-asiakaslehteä. Lisäksi museot järjestävät yhteisiä näyttelyitä. Vuonna 2015 yhtäaikaisesti kaikissa Trafiikki-museoissa on ollut esillä sotien jälkeistä jälleenrakennusvaihetta käsittelevä "Liikkeelle! Suomi sodan jälkeen" -näyttelykokonaisuus.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Trafiikki-museot ry *www.trafiikki.fi*.  Arkistoitu 22.11.2015. Viitattu 21.11.2015.
3. ↑  ISSUU – Trafiikki *issuu.com*. Viitattu 21.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Trafiikki-museot


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Trafiikki-museot (Q11898318)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | verkosto, yhdistys |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tampere |
|  |
| katuosoite | Häkiläpolku 3, 33100 Tampere |
|  |
|  |

 |
**Erik William Blom** (17. toukokuuta 1857 Heinävesi – 25. toukokuuta 1907 Padasjoki) oli suomalainen luonnontieteiden opettaja. Blom oli mukana kasvitieteilijänä 1882–1883 Suomen polaariretkikunnan havaintojen teossa Sodankylässä.

Blomin vanhemmat olivat kappalainen, runoilija Erik Johan Blom ja Johanna Lovisa Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1876 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1885.

Blom toimi luonnontieteiden ja matematiikan opettajana eri oppikouluissa 1881–1892. Hän oli Elisenvaaran maanviljelyskoulun luonnontieteiden opettajana vuodesta 1897 ja Verhon koulutilan opettajana Padasjoella vuodesta 1905 alkaen.

Teoksia
-------

* *Luonnon oppi : maanviljelyskouluja varten*. WSOY 1899
* *Luonnonhistoria ynnä maanmuodostusopin alkuperusteet : maanviljelyskouluja varten*. WSOY 1900
* *Fysiikan alkeet : maanviljelyskouluja varten*. WSOY 1909

Suomennoksia
------------

* K. von Rümker : *Maanviljelijän kehitys : kehoitushuuto kaikille maanviljelijöille ja niiksi aikoville* ; saksankielestä suom. ja Suomen oloihin sovitt. Karl Enckell ja E. W. Blom. WSOY 1902
* G. Böhme : *Loukkauskiviä maataloudessa* ; saksankielestä lyhentäen ja mukailemalla suom. E. W. Blom. Maamiehen käsikirjasto 2. WSOY 1903

Lähteet
-------

* BLOM Erik William. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
Yhdysvaltalainen näyttelijä Morris W. Morris (1844–1906) Mefistofeleen asussa.
**Mefistofeles** (myös **Mephistophilus**, **Mephistophilis**, **Mephostopheles**, **Mephisto**, **Mefisto** ja muita kirjoitusasuja) on Faust-legendassa esiintyvä paholaisen edustaja ja demoni. Faust tekee Mefistofeleen kanssa sopimuksen sielunsa myymisestä.

Luultavasti hahmon nimen keksi vuonna 1587 julkaistun Faustbuchin tuntematon kirjoittaja. Kirja on saanut innoituksensa saksalaisen okkultistin Johann Georg Faustin elämästä. Mefistofeleellä ei ole merkittävää sijaa demonologiassa, vaan kyseessä on ennen kaikkea kirjallisuuden henkilöhahmo, jonka ovat tehneet tunnetuksi Christopher Marlowe ja Johann Wolfgang von Goethe. Marlowen vuonna 1604 julkaistussa teoksessa Doctor Faustus Mefistofeles esitetään traagisena langenneena enkelinä, jota raastavat saatanallinen ylpeys ja synkkä epätoivo. Goethen 1808–1832 kirjoittamassa näytelmässä Faust Mefistofeles on kovasydäminen, kyyninen ja nokkela.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mephistopheles - fictional character *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 20.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mefistofeles** Wikimedia Commonsissa
**Mercy Cherono** (s. 7. toukokuuta 1991) on kenialainen kestävyysjuoksija. Cherono saavutti 5 000 metrillä hopeaa Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Lisäksi Cherono on sijoittunut 5 000 metrillä viidenneksi sekä Daegun MM-kilpailuissa 2011 että Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän voitti kultaa ajalla 15.07,21. Hän sijoittui 5 000 metrillä toiseksi alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2009 ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2010.

Cherono voitti 3 000 metrin juoksussa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2007, alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2008 ja 2010 sekä saman ikäluokan Afrikan-mestaruuden 2009. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän saavutti alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa 2009 ja kultaa molemmissa sarjoissa 2010. Maastojuoksun Afrikan-mestaruuden hän voitti 2011.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 1 500 metriä: 4.01,26 (2015)
* 3 000 metriä: 8.21,14 (2014)
* 5 000 metriä: 14.33,95 (2016)

Lähteet
-------

* Mercy Cherono Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  MERCY CHERONO *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 26.12.2020. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2 3 4  Mercy Cherono Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  37th IAAF World Cross Country Championships IAAF. Viitattu 20.8.2014. (englanniksi)
5. ↑  38th IAAF World Cross Country Championships IAAF. Viitattu 20.8.2014. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Leave It to Beaver** (suomenkieliseltä nimeltään **Beaver**) oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota aluksi CBS ja myöhemmin American Broadcasting Company esittivät televisiossa lokakuusta 1957 syyskuuhun 1963. Sarjan loivat käsikirjoittajat Joe Connelly ja Bob Mosher.

*Leave it to Beaver* kertoi Cleaverin perheestä, jossa vanhempien lisäksi on kaksi poikaa. Perheen vanhempia June ja Ward Cleaveriä esittivät Barbara Billingsley ja Hugh Beaumont ja poikien, Beaverin (oik. Theodore) ja Wallyn rooleissa olivat Jerry Mathers ja Tony Dow. Sarjan alkaessa Beaver oli 8-vuotias ja Wally oli iältään 12 vuotta. Sarjan tapahtumat sijoittuivat kuvitteelliseen Mayfieldin pikkukaupunkiin.

Sarja ei saavuttanut mainittavaa menestystä alkuperäisinä esitysvuosinaan, mutta on 1970-luvun lopulta alkaen kerännyt merkittäviä katsojamääriä uusintaesityksilleen ja esimerkiksi vuonna 1983 Kellogg's alkoi käyttää sarjan hahmoja markkinoinnissaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Peter Orlick: Leave It to Beaver The Museum of Broadcast Communications.  Arkistoitu 7.2.2008.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* www.leaveittobeaver.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Keski-Suomen pioneeripataljoona** (lyhenne *KSPionP*) oli Keuruulla sijaitseva Pioneerirykmenttiin kuuluva maavoimien rauhanajan joukkoyksikkö, jonka tehtävänä oli kouluttaa varusmiehistä sodan ajan pioneeri- ja suojelujoukkoja. Keski-Suomen pioneeripataljoonaan kuului neljä komppaniaa ja palkattua henkilöstöä keskimäärin 60 henkilöä. Pataljoonassa koulutettiin joukkoja pioneeri- ja raivaajapioneerikomppanioihin, suojelukomppanioihin sekä ilma- ja merivoimien käyttöön tarkoitettuja erikoisraivaajia ja suojeluryhmiä. Osa pioneeripataljoonan varusmiehistä koulutettiin erikoistehtäviin, kuten sotilaspoliiseiksi, suojelutiedusteluajoneuvon kuljettajiksi, suojeluhuoltomiehiksi sekä erikoisajoneuvojen ja työkoneiden kuljettajiksi. Varusmieskoulutuksen lisäksi pataljoonassa järjestettiin pioneeri- ja suojelujoukkojen kertausharjoituksia. Lisäksi yksikkö osallistui pääjoukko-osastonsa Pioneerirykmentin valmiustehtäviin.

Pataljoona harjoitteli Roosinpohjan harjoitusalueella Keuruulla.

Organisaatio
------------

Kokoonpanoon kuuluivat:

* esikunta (E/KSPionP)
* 1. komppania (1.K)
* 2. komppania (2.K)
* Suojelukomppania (SluK) ja
* AuK (aliupseerikoulu)

Pioneeripataljoonan varusmiessaapumiserän vahvuus oli noin 500 asevelvollista, joista noin 25 % pääsi johtajakoulutukseen kouluttautumaan aliupseeriksi tai upseeriksi. Pääosa koulutettavista oli kotoisin Keski-Suomen, Vaasan ja Hämeen sotilaslääneistä.

Historia ja perinteet
---------------------

Yksikkö siirtyi Keuruulle nyttemmin lakkautetusta Korian varuskunnasta vuonna 1967. Tuolloin silloinen Pioneerirykmentti lakkautettiin ja se jakautui Kymen pioneeripataljoonaan ja Keski-Suomen pioneeripataljoonaan. Yksikön tunnettuja komentajia on joukkoa vuodet 1981–1983 johtanut everstiluutnantti Matti Lukkari. Toinen pataljoonan pitkäaikainen komentaja oli everstiluutnantti Elja Puranen (1975–), joka on laatinut myös yksikön historiaa vuosina 1967–1987 koskevan teoksen. 2000-luvulla komentajana toimi everstiluutnantti Timo Laine. 1980-luvulla Pioneeripataljoonaan on kuulunut myös Konekomppania (KoneK/KSPionP).

Pioneeripataljoonan kunniamarssi on Koljonvirran marssi.

Lähteet
-------

* Pioneeripataljoona Puolustusvoimien portaalissa[vanhentunut linkki]
**Keski-Uudenmaan poliisilaitos** oli Suomen poliisilaitos, jonka alueeseen kuuluivat Hyvinkään, Järvenpään ja Keravan kaupungit sekä Mäntsälän, Nurmijärven, Pornaisten ja Tuusulan kunnat. Poliisilaitoksen vastuu-alueella oli noin 213 000 asukasta. Se perustettiin vuoden 2009 alussa yhdistämällä Hyvinkään ja Järvenpään kihlakuntien poliisilaitokset, ja lisäksi siihen liitettiin Mäntsälän kunta Orimattilan kihlakunnasta sekä Pornaisten kunta Porvoon kihlakunnasta.

Poliisiasemia toimi Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä ja Nurmijärvellä.

Poliisin hallintouudistuksen (PORA-III) seurauksena valtioneuvosto antoi kesällä 2013 asetuksen, jolla poliisilaitosten määrää vähennettiin yhteentoista vuoden 2014 alussa. Keski-Uudenmaan poliisilaitos liitettiin 1. tammikuuta 2014 osaksi uutta, toimialueeltaan laajempaa Itä-Uudenmaan poliisilaitosta. Poliisilaitoksen päätoimipiste on tämän jälkeen Vantaan poliisitalolla Tikkurilassa. Poliisiasemat Nurmijärvellä, Hyvinkäällä, Keravalla ja Mäntsälässä jatkoivat toimintaansa.

Poliisilaitos jakautui esikunnan, poliisipalveluiden ja lupahallinnon toimintalinjaan.

Esikuntapalvelut
----------------

Esikunta koordinoi, ohjaa ja seuraa poliisilaitoksen toimintaa sekä henkilöstön ja määrärahojen käyttöä siten, että voimavarat kohdentuvat toimintojen ylläpitämisen ja kehittämisen kannalta tarkoituksenmukaisesti. Esikunta on organisaatiota tukeva yksikkö, jonka tehtävänä on huolehtia kaikesta ei-operatiivisesta toiminnasta. Esikunta toimi Järvenpään poliisiasemalla.

Poliisipalvelut
---------------

Poliisipalveluiden linja jakaantui hälytys- ja valvontatoimintoihin ja rikostorjuntatoimintoihin. Poliisipalvelutoiminnot jakautuivat itäiseen ja läntiseen alueeseen. Itäiseen alueeseen kuuluivat Järvenpää, Kerava, Mäntsälä, Pornainen ja Tuusula (pois lukien Jokelan taajama). Läntiseen alueeseen kuuluivat Hyvinkää, Nurmijärvi ja Jokelan taajama Tuusulassa.

Lupapalvelut
------------

Lupapalveluilla on toimipisteet Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä ja Nurmijärvellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Keski-Uudenmaan poliisilaitos poliisi.fi. Viitattu 20.9.2013.
2. ↑  Poliisihallinnon uudistus etenee − poliisilaitosten toimialueet ja toimipisteiden sijaintipaikat päätetty  13.6.2013. Sisäministeriö, intermin.fi.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 20.9.2013.
3. ↑  Poliisilaitosalueet ja toimipisteet 1.1.2014 lukien (pdf)  14.6.2013. Sisäministeriö, intermin.fi.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 20.9.2013.
Patarein vankilan pienoismalli
Vankila 2014 joulukuussa
Vankiselli
**Patarei** (vir. *Patarei vangla*) on Tallinnassa sijaitseva entinen keskusvankila.

Uusi kivilinnake
----------------

Vankilan rakennukset olivat alun perin osaa Venäjän keisarikunnan rannikkolinnakkeesta.

Keisari Aleksanteri I hyväksyi uuden kivilinnakkeen suunnitelman toukokuussa 1820. Rakentamaan ruvettiin vasta vuonna 1830 keisari Nikolai I kaudella, ja linnake valmistui pääosin vuonna 1837. Krimin sodan jälkiselvittelyissä piti tammikuussa 1864 hävittää Tallinnan linnoitus, minkä jälkeen Patarein linnake toimi sotilaiden kasarmina.

Vankilan aika
-------------

Vuonna 1919 linnakkeen päärakennus muutettiin vankilaksi, joka lopetettiin vuonna 2005. Sen jälkeen vankila on ollut tyhjillään, mutta siellä on järjestetty esimerkiksi retkiä sekä taide- ja musiikkitapahtumia.

Vankilassa on myös teloitettu kuolemaan tuomittuja myrkkyjuomalla, hirttämällä sekä ampumalla. Ensimmäinen teloitus tapahtui 20. elokuuta 1935, viimeinen 11. syyskuuta 1991.

Rakennus on joulukuusta 2019 yksityisomistuksessa.

Lähteet
-------

Kirjallisuus
------------

* Simopekka Virkkula. "Puhdistuksesta alkoi odotus, joka huipentuu Tallinnaan". Aamulehti, 30. elokuuta 2012, s. B18–B19
* Pipsa Parkkinen. "Hyytävä, hylätty vankila Tallinnassa suljetaan pian - kuvat kuin aikamatka. Patarein vankilassa voi vierailla 7. lokakuuta asti. Vaikuttavan vankilakompleksin tulevaisuus on avoinna". Iltalehti 27. syyskuuta 2016
* Robert Treufeldt. "Tallinnan Kalarannan linnake. Viron historian jälkiä Keskusvankilassa eli Patareissa". ICOMOSin Suomen osaston uutiskirje 1/2022

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Patarei** Wikimedia Commonsissa

* www-selaimella toimiva virtuaalikierros Patarein vankilassa