recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Coulibaly Kani Diabaté** (s. 1. elokuuta 1952 Kayes) on malilainen sotilaslääkäri ja kenraali.

Kani Diabaté syntyi työnjohtajan perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Bamakon tyttölyseosta vuonna 1973. Diabaté opiskeli sotilaslääketiedettä Bamakon lääketieteellisessä korkeakoulussa vuosina 1973–1979 ja sai samaan aikaan sotilaskoulutuksen. Diabaté ja Fanta Konipo olivat Malin ensimmäiset naissotilaat.

Diabaté työskenteli lääkärinä Bamakon varuskunnissa ja opiskeli hammaslääkäriksi Pariisissa vuosina 1980–1983. Hän työskenteli armeijan hammaslääkärinä Bamakossa ja opiskeli vuoden ajan Koulikoron sotakoulussa. Diabatén aviomies Sina Coulibaly nimitettiin vuonna 1989 suurlähettilääksi Algeriin, jonka sotilassairaalassa Diabaté suoritti vuonna 1993 hammaskirurgian tutkinnon.

Diabaté toimi vuodesta 1995 lähtien puolustusministeriön naisasiavaltuutettuna ja siirtyi vuonna 2000 puolustusvoimien edustajaksi nais-, lapsi- ja perheministeriöön. Diabaté johti armeijan sukupuolivalistuskampanjoita ja osallistui myös kansainväliseen toimintaan. Vuosina 2012–2017 hän johti pien- ja kevytaseiden leviämisen torjuntaryhmää sekä toimi Länsi-Afrikan talousyhteisön rauhanturvaajien neuvonantajana.

Diabaté ylennettiin prikaatikenraaliksi ensimmäisten malilaisten naisten joukossa vuonna 2010. Hän on kansallisuudeltaan mandinka ja uskonnoltaan muslimi. Diabatélla on neljä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ba Konaré, Adame: *Dictionnaire des femmes célèbres du Mali*, s. 214–215. Bamako: Jamana, 1993.
2. ↑  Biographie: Qui est Kani Diabaté *Maliactu*.  Arkistoitu 15.12.2019. Viitattu 15.12.2019.
3. ↑  Général Kani Diabaté : Coup de projecteur sur la marraine du Mois de solidarité *Malijet*.  Arkistoitu 15.12.2019. Viitattu 15.12.2019.
4. ↑  Général de Brigade Kani Diabaté: Son parcours, un cas d’école pour la jeune génération! *Malijet*. Viitattu 15.12.2019.
Tavdan vaakuna.
**Tavda** (ven. Тавда́) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tavda-joen rannalla 360 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Artjomovskin ja Mežduretšenskin välinen rautatie. Asukkaita on 38 100 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1910 perustetusta metsätyöläisten asutuksesta. Vuosina 1912–1916 rakennettiin Irbitistä Tavda-joelle johtanut rautatie. Vuonna 1937 Tavdasta tuli kaupunki. Vuodesta 1942 lähtien siellä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut Itä-Uralin vankileiri, jolla oli enimmillään yli 30 000 vankia. Vuosina 1942–1945 oli myös erillinen Tavdan vankileiri.

Nykyään kaupungissa on lähinnä puunjalostusteollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1975 avattu metsä- ja puunjalostusteollisuuden museo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 454. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 6.3.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Sistema ispravitelno-trudovyh lagerei v SSSR: Vostotšno-Uralski ITL *memo.ru*. Viitattu 6.3.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Sistema ispravitelno-trudovyh lagerei v SSSR: Tavdinski ITL *memo.ru*. Viitattu 6.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Seychellien pitkäkarva** on uusi itämainen kissarotu. Siitä on olemassa myös lyhytkarvainen versio, Seychellien lyhytkarva. Yhdessä näistä roduista käytetään nimeä *Seychellois*.

Alkuperä
--------

Seychellois-rodun alkuperä on Englannissa. Ensimmäiset rodun edustajat kasvatettiin 1980-luvulla Pat Turnerin Scintilla-kissalassa. Turner yritti yhdistää naamion, valkolaikun ja itämaisen tyypin, ja käytti kantakissoina kahta valkolaikkupersialaista ja kahta siamilaista. Jotkut ovat väittäneet, että kyseessä olisi ollut vahinkoastuminen.

Yhdysvalloissa taas yhdistettiin samoihin aikoihin siamilaisia ja amerikkalaisia lyhytkarvoja, ja tuloksena saatiin ensimmäiset bicolor-itämaiset. Myöhemmin valkolaikkujen kasvatuksessa on Euroopassa käytetty myös cornish rex-kissoja.

Peittyvä naamiotekijä on säilynyt mukana siamilaiskissojen käytöstä johtuen, ja niinpä valkolaikkuitämaisten pentueisiin on syntynyt myös naamiollisia pentuja. Nykyinen seycellois on sekoitus tätä kaikkea, mutta eniten niitä saadaan valkolaikkuitämaisten pentuissa.

Ulkonäkö
--------

Seychellois on naamiollinen, valkolaikkuinen itämainen kissa, jonka silmät ovat siniset. Naamiollisuus tarkoittaa sitä, että kissan pointit (sukat, häntä, naamio ja korvat) ovat tummemmat kuin vartalo. Tyyppi ja hyväksytyt värit ovat samat kuin siamilaisella ja balineesilla.

Seychellien pitkäkarva on kuten siamilainen kahta seikkaa lukuun ottamatta: turkin pituus ja valkolaikut naamiovärityksen lisäksi. Sen turkki on silkkimäinen. Se on lyhyempi lyhyempi vartalolta, ja karvat ovat pidemmät kaulurissa, pöksyissä sekä hännässä.

Luonne
------

Seychellien kissat ovat luonteeltaan vilkkaita, sosiaalisia ja hellyydenkipeitä; niinpä ne nauttivatkin sylissä kehräämisestä ja kodin askareisiin osallistumisesta.

Aiheesta muualla
----------------

* Siam-Orient Kissayhdistys Ry
* Seychellien pitkäkarva Suomen Kissaliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* FIFen rotumääritelmä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Oricat ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Seydou Cissokho** (6. syyskuuta 1929 Bakel – 10. maaliskuuta 1986 Moskova) oli senegalilainen opettaja ja poliitikko.

Cissokho syntyi sepän perheeseen. Hän valmistui opettajaksi ja työskenteli Senegalin maaseudulla, Kaolackissa ja Dakarissa. Cissokho liittyi opiskeluvuosinaan kommunistisiin opintoryhmiin ja myöhemmin hänestä tuli Rassemblement démocratique africain -puolueen jäsen.

Cissokho oli mukana perustamssa Länsi-Afrikan ensimmäistä kommunistista puoluetta Parti africain de l’indépendancea (PAI) vuonna 1957. Kun puolue kiellettiin vuonna 1960, hän osallistui sen maanalaiseen toimintaan ja menetti sen takia työpaikkansa.

Cissokho valittiin PAI:n varapääsihteeriksi Bamakon puoluekokouksessa vuonna 1962. Hänet nimitettiin Majhemout Diopin tilalle puolueen väliaikaiseksi pääsihteeriksi vuonna 1967. Päätös vahvistettiin PAI:n toisessa edustajainkokouksessa Thièsissä vuonna 1972. Cissokho edusti puolueessa jyrkkälinjaista neuvostomyönteistä marxismi-leninismiä.

PAI:n toiminta sai lailliset puitteet vuonna 1981 nimellä Parti de l’indépendance et du travail. Cissokho jatkoi puolueen pääsihteerinä, ja vuonna 1984 hänet valittiin sen puheenjohtajaksi. Cissokho kuoli vieraillessaan NKP:n 27. edustajainkokouksessa.
**Calcutta** (oikealta nimeltään Edoardo D'Erme) on italialainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä.

Vuoden 2007 loppuun mennessä D'Erme oli ollut soittajana useissa paikallisissa musiikkiyhtyeissä. Vuonna 2009 D'Erme perusti Marco Cryptan kanssa duon nimeltä Calcutta. Crypta lähti kuitenkin duosta, minkä jälkeen D'Erme jatkoi sooloartistina pitäen entisen duon nimen omana taiteilijanimenään.

Vuonna 2012 Calcutta levytti ensimmäisen studioalbuminsa *Forse...*, minkä jälkeen hän keikkaili esiintymässä eri puolilla Italiaa. Seuraavan vuoden 2013 elokuussa Calcutta julkaisi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan EP-levynsä *The Sabaudian Tape*. Marraskuussa 2015 Calcutta levytti toisen studioalbuminsa *Mainstream* ja sen jälkeen useampia singlejä. Toukokuussa 2016 Takagin & Ketran kanssa yhteistyönä julkaistusta singlestä *Oroscopo* tuli Calcuttan ensimmäinen kaupallinen menestys ja lokakuussa hän sai siitä ensimmäisen kultalevynsä. Myöhemmin levy on myynyt triplaplatinaa. Alkuvuodesta 2017 myös singlet *Cosa mi manchi a fare*, *Gaetano* ja *Frosinone* palkittiin kultalevyillä. Vuonna 2018 Calcutta levytti kolmannen studioalbuminsa *Evergreen* ja julkaisi useampia singlejä.

Toisen ja kolmannen studioalbuminsa aikoihin sekä niiden jälkeen Calcutta on tehnyt useita kappaleita yhteistyössä monien muiden artistien kanssa. Calcutta on todennut ottaneensa omaan musiikkiinsa vaikutteita useilta italialaisilta artisteilta, muun muassa Lucio Battistilta, Lucio Dallalta ja Luca Carbonilta, mutta myös brasilialaisesta musiikista, erityisesti Caetano Veloson tyylistä.

Musiikkiuransa lisäksi Calcutta on esiintynyt pienissä rooleissa eri televisio-ohjelmissa.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Calcutta (artisti)**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Calcutta (cantante)
**Mohamed Kheir Tarabulsi** (arab. محمد خير طرابلسي ‎, 26. syyskuuta 1950 Beirut – 21. elokuuta 2002 Beirut) oli libanonilainen painonnoston olympiamitalisti.

Tarabulsi saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa keskisarjassa eli 75-kiloisissa. Hän punnersi 160 kg, tempasi 140 kg ja työnsi 172,5 kg saavuttaen yhteistuloksen 472,5 kilogrammaa. Hän hävisi kultaa voittaneelle Bulgarian Jordan Bikoville 12,5 kg. Kilpailulla oli myös MM-arvo, joten Tarabulsi saavutti samalla MM-hopeaa. Hän oli saanut MM-pronssia tempauksessa jo 1970.

Tarabulsi saavutti Aasian kisoissa kultaa kevyessä sarjassa (67,5 kg) 1978 ja hopeaa raskaassa keskisarjassa (82,5 kg) 1982. Méxicon olympialaisissa 1968 hän oli kevyessä sarjassa (67,5 kg) neljästoista. Moskovan olympialaisissa 1980 hän jäi keskisarjassa (75 kg) tempauksessa ilman tulosta.

Tarabulsi teki neljä tempauksen maailmanennätystä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mohamed Tarabulsi *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Mohamed Traboulsi *chidlovski.net*. Viitattu 16.11.2016. (englanniksi)
3. ↑  Weightlifting - Mohamed KHEIR TARABULSI *the-sports.org*. Viitattu 16.11.2016. (englanniksi)
4. 1 2  Weightlifting at the 1972 München Summer Games: Men's Middleweight (arkistoitu versio) *sports-reference.com*. Viitattu 16.11.2016. (englanniksi)
**Calayan** (Ilocano: *Ili ti Calayan*; Tagalog: *Bayan ng Calayan*, virallisesti **Calayanin kunta**) on kunta Luzoninsalmessa Filippiinien Cagayanin provinssissa. Vuonna 2015 kunnassa asui 16 702 ihmistä, ja kunnan maapinta-ala on 494,53 neliökilometriä.

Babuyan saariryhmän saaria. Lounaassa sijaitseva Fuga Island kuuluu naapurikuntaan, muut suuret saaret ovat Calayanin kuntaa.
Calayannin kunta muodostaa pääosan Babuyan saariryhmästä. Se koostuu yhteensä 24 vulkaanis- tai koralliperäisestä saaresta, joista viisi suurinta on asuttua: Babuyan, Camiguin, Calayan, Fuga ja Dalupiri. Saariryhmän Asutuista lounaisosassa sijaitseva Fuga kuuluu kuitenkin Calayanin naapurikunta Aparriin. Saariryhmän asukkaista monet ovat kalastajia tai maanviljelijöitä; joilla on vahva kulttuurisidos Luzoniin. Viljelykasveista juurekset, erityisesti bataatti, ovat suosittuja.
Vulkaaninen Camiguin on tunnettu kuumista lähteistään. Saarista kehittynein on Calayan, ja se on antanut nimensä lentokyvyttömälle calayaninluhtakanalle, joka löydettiin vuonna 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2  Calayan, Cagayan *lgu201.dilg.gov.ph*.  Arkistoitu 31.10.2020. Viitattu 8.12.2020.
2. 1 2 3  Babuyan Islands, island group, Philippines *Encyclopaedia Britannica, britannica.com*. Viitattu 9.12.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Babuyan Islands *lonelyplanet.com*. Viitattu 9.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Aparri, Cagayan *lgu201.dilg.gov.ph*.  Arkistoitu 31.10.2020. Viitattu 8.12.2020.
5. ↑  D. Allen, C. Espanola, G. Broad, C. Oliveros ja J. C. T. Gonzales: Arkistoitu kopioNew bird records for the Babuyan islands, Philippines, including two first records for the Philippines *FORKTAIL 22 (2006): 57–70*.  Arkistoitu 24.9.2011. Viitattu 0.12.2020. (englanniksi)
**Calcio Padova** on vuonna 1910 perustettu italialainen jalkapalloseura Padovasta. Padova pelaa Serie C:ssä. Pääsarjatasolla, Serie A:ssa, seura pelasi viimeksi kaudella 1995–1996.

Padovassa on pelannut useita nimekkäitä pelaajia kuten esimerkiksi Kurt Hamrin, Walter Zenga, Angelo Di Livio, Alessandro Del Piero, Vincenzo Iaquinta, Demetrio Albertini, Goran Vlaović, Alexi Lalas ja Giuseppe Galderisi.

Syyskuusta 2010 alkaen joukkueessa pelasi suomalaispuolustaja Jonas Portin.

Historia
--------

Padovan menestyksekkäin ajanjakso oli 1950-luvun lopulla, jolloin se Nereo Roccon valmennuksessa sijoittui kolmanneksi. Tuolloin seurassa pelasi muun muassa Kurt Hamrin, Sergio Brighenti ja Aurelio Milani. Padova putosi pääsarjatasolta 1962, minkä jälkeen se vietti 32 vuotta Serie B:ssä ja Serie C:ssä. Seura ylsi Italian cupin finaaliin 1967.

Padovan uusi nousu alkoi 1980-luvun alkupuolella, kun se nousi Serie B:hen. 1990-luvun alkuun mennessä Padova oli jo Serie B:n kärkijoukkueita ja 1994 se nousi voitettuaan playoff-ottelussa Cesenan. Padovan kausi oli vaikea, mutta se säilyi Serie A:ssa voitettuaan ratkaisevassa playoff-ottelussa Genoan. Seuraavan kauden jälkeen seura kuitenkin putosi ja luisu jatkui sen pudottua Serie C1:een 1998 ja Serie C2:een 1999. Serie B:hen Padova palasi takaisin kauden 2008–2009 päätteeksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran virallinen sivusto

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Calcio Padova
**Morgan Lake** (s. 12. toukokuuta 1997 Reading, Englanti) on brittiläinen seitsenottelija ja korkeushyppääjä.

Lake voitti kultaa vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä seitsenottelussa pistein 6148 että korkeushypyssä tuloksella 193. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa korkeushypyssä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa tuloksella 191.

Lake karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sijoittui Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 viisiottelussa yhdeksänneksi. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta. Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 hän oli viisiottelussa seitsemäs. Hän keskeytti seitsenottelun Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ja sijoittui korkeushypyssä kymmenenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän oli korkeushypyssä kahdeksas Belgradin EM-hallikilpailuissa ja kuudes Lontoon MM-kilpailuissa.

Lake sijoittui korkeushypyssä neljänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 193. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi ja Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 yhdeksänneksi. Hän oli Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 kuudes. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän karsiutui myös Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän selviytyi loppukilpailuun, muttei osallistunut siihen jalkavamman vuoksi. Vuonna 2022 hän sijoittui neljänneksi Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ja seitsemänneksi Münchenin EM-kilpailuissa. Istanbulin EM-hallikilpailuissa 2023 hän sijoittui seitsemänneksi.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähteet: IAAF, Tilastopaja

Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 24,59 (2014)
* 800 metrin juoksu: 2.19,06 (2016)
* 100 metrin aitajuoksu: 14,25 (2014)
* Korkeushyppy: 197 (2018)
* Pituushyppy: 632 (2014)
* Kuulantyöntö: 14,85 (2014)
* Keihäänheitto: 41,93 (2017)
* **Seitsenottelu: 6148 (2014)**

Sisäradat
* 800 metrin juoksu: 2.18,53 (2016)
* 60 metrin aitajuoksu: 8,63 (2016)
* Korkeushyppy: 199 **NR** (2023)
* Pituushyppy: 613 (2015)
* Kuulantyöntö: 13,91 (2015)
* **Viisiottelu: 4527 (2015)**

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Morgan Lake Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Morgan Lake Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Heartbreak for Morgan Lake as foot injury forces withdrawal from Olympic final *windsorexpress.co.uk*.  7.8.2021. Viitattu 7.11.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Mohammad-Reza Shajarian
**Mohammad-Reza Shajarian** (محمدرضا شجریان) (s. 23. syyskuuta 1940 Mašhad, Iran – 8. lokakuuta 2020) oli iranilainen laulaja, jota pidetään yhtenä klassisen iranilaisen lauluperinteen parhaista tulkeista.

Shajarianilla oli merkittävä rooli 1980-luvulla musiikin esittämisen rajoituksien lieventämisessä Iranissa. Hän esiintyy säännöllisesti kotimaassaan ja ulkomailla ja on levyttänyt monia albumeja. Hänen konserttiesiintymisiään on tallennettu DVD-levyille.

Shajarian kuuluu perinteistä iranilaismusiikkia elvyttäneeseen sukupolveen, joka aloitti työnsä jo ennen maan islamilaista vallankumousta. Muita ovat Hossein Alizadeh (s. 1951), Mohammad-Reza Lotfi (s. 1947) ja Parviz Meshkatian (s. 1955), josta tuli myös Shajarianin vävy. Shajarianin poika on muusikko Homayoun Shajarian. 

Shajarian toimi 1960-luvun alkupuolen opettajana Khorasanin maakunnassa. Vuonna 1967 hän muutti Teheraniin ja toimi vuoteen 1977 asti Iranin yleisradioyhtiössä. Samalla hän aloitti uransa ammattimuusikkona. Vuosina 1979–1982 hän oli esiintymislakossa islamilaisen vallankumoushallituksen kiellettyä musiikin esittämisen.

Vuonna 1999 Shajarianille myönnettiin Unescon musiikkipalkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Iran’s king of song Mohammadreza Shajarian dies at 80
2. 1 2 3 4 5  Chehabi, H. E.: Shajarian, Mohamed Reza (1940–) (Arkistoitu – Internet Archive), Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa, Thomson Gale 2008. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 15.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mohammad-Reza Shajarian** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Gákti** on pohjoissaamenkielinen nimitys saamenpuvulle, saamelaisten kesävaatetukseen kuuluvalle vaatteelle. Pohjoissaameksi kyseinen vaate on nimeltään *gákti*. Skandinaaviselta taholta (vrt. ruotsin ja norjan *kofta* 'neuletakki; (kansan)puvun takki') lainattua sanaa käytetään myös etelä-, uumajan-, piitimen- ja luulajansaamessa tarkoittamaan saamenpukua. Myös inarinsaamessa on samaa lähtöä oleva *kähti*, mutta merkitys viittaa hieman myöhäisempään kulttuurikerrostumaan: *kähti* on papin lievetakki.

Gákti on umpinainen, mekon tapainen pitkähihainen päällysvaate, jonka kaula-aukon etupuolella on halkio. Materiaalina on useimmiten sarka tai verka, vanhastaan (etenkin Ruotsin puolella) myös sisna eli karvattomaksi parkittu poronnahka. Naisten kauhti saattaa olla myös puuvillakankaasta.

Saamelaisten umpitakin kuosi on perua keskiaikaisen eurooppalaisen talonpojan takista, joka osoitettuaan kelvollisuutensa pohjoisen oloissa on jäänyt käyttöön. Saamelaiset ovat soveltaneet mallia ompelemalla lisäkairoja takahelman leventämiseksi ja tiivistämällä takin yläosaa verkakoristeilla, jolloin takista on tullut lämpimämpi. Verkakoristelut kertovat myös takin kantajan kotiseudun.

Sana *gákti* liittyy laajempaan euraasialaiseen vaatetuksen historiaan. Ruotsin ja norjan *kofta* on todennäköisesti samaa lähtöä kuin itämaista pitkää ja väljää takkia, viittaa, papin takkia tai kaapua tarkoittava *kaftan*, joka tunnetaan monessa kielessä. Sana on kulkeutunut Eurooppaan turkin kielestä, jonne se on saatu arabian kautta persiasta. Niin ikään suomen kielessä on sana *kaftaani*, mutta samasta alkuaan persialaisesta sanasta on peräisin myös suunnilleen samaa merkitsevä *kauhtana*. *Kauhtana* on saatu kieleen varhemmin, mihin viittaa sanan mukautuminen suomen kielen äännejärjestelmään, ja kulkureittikin lienee ollut toinen: se on peräisin venäjästä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gákti (lapintakki) *saamelaisensyklopedia.fi*. Viitattu 27.3.2021.
**Ville Larinto** (s. 11. huhtikuuta 1990 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti Lahden Hiihtoseuraa.

Larinto hyppäsi ensimmäisen maailmancup-osakilpailunsa Kuusamossa 1. joulukuuta 2007 sijoittuen 36:nneksi. Engelbergin kilpailuissa ennen joulua hän oli sijoilla 48 ja 41. Vuodenvaihteessa 2007–2008 Larinto osallistui ensimmäisen kerran Keski-Euroopan mäkiviikolle. Hän osallistui kahteen ensimmäiseen kilpailuun ja saavutti Oberstdorfissa uransa ensimmäiset maailmancup-pisteet sijoituttuaan 29:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin kuuluisasta uudenvuodenpäivän kilpailusta hän sen sijaan karsiutui.

Kaudella 2008–2009 Larinto voitti normaalimäen Suomen mestaruuden ja nuorten maailmanmestaruuspronssia. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijan hän saavutti Trondheimissa joulukuussa 2008 oltuaan toinen. Viikkoa myöhemmin Larinto oli kolmas Pragelatossa. Tammikuussa 2009 hän sijoittui kolmanneksi Whistlerin kilpailussa vaikka kaatui toisen kierroksen hyppynsä.. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Larinto oli normaalimäessä seitsemäs ja suurmäessä 12:s.

Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Larinto saavutti Kuopiossa 1. joulukuuta 2010. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui toiseksi Lillehammerin jälkimmäisessä osakilpailussa. Loukkaannuttuaan mäkiviikolla Garmisch-Partenkirchenin osakilpailussa 1. tammikuuta 2011 Larinto joutui jättämään kauden kesken polven eturistisiteen katkettua. Hän palasi mäkeen Salpausselän Kisoissa 3. maaliskuuta 2012 joukkuemäessä.

Larinto lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ville Larinto Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Harri Olli hyppäsi SM-pronssille *MTV.fi*.  15.11.2008. Viitattu 14.1.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Ville Larinto hyppäsi MM-pronssille *MTV.fi*.  5.2.2009. Viitattu 14.1.2016. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Larinto palkintokorokkeelle kaatumisesta huolimatta *Yle Urheilu*.  25.1.2009.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 14.1.2016.
5. ↑  Larinnon kausi on ohi *MTV.fi*.  1.1.2011.  Arkistoitu 16.5.2016. Viitattu 14.1.2016.
6. ↑  Larinto teki paluun: "Ikinä ei ole jännittänyt näin paljon"
7. ↑  Janne Ahosen puheet viittaavat uran lopulliseen päättymiseen – näin kommentoi päävalmentaja *Ilta-Sanomat*.  4.5.2018. Viitattu 4.5.2018.
**Pašain kieli** on Afganistanin Kapisan, Laghmanin ja Kunarin maakunnissa Kabuljoen pohjoispuolella asuvien pašaiden puhuma dardilainen kieli. Vuonna 1982 sen puhujia arvioitiin olevan noin 108 000 henkeä.

Pašai kuuluu dardilaisten kielten keskiseen ryhmään. Se jakautuu toisistaan voimakkaasti poikkeaviin murteisiin, joiden puhujat eivät usein lainkaan ymmärrä toisiaan. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Viime aikoina sitä on yritetty käyttää myös kirjallisesti arabialaisen kirjaimiston pohjalta. Miehistä huomattava osa puhuu myös paštua tai daria, jotka ovat syrjäyttämässä pašain. Historiallisten tietojen ja paikannimistön perusteella sen alue on aikaisemmin ollut huomattavasti laajempi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Jazyki mira: Dardskije i nuristanskije jazyki*, s. 72. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-085-X.
2. ↑  *Jazyki mira: Dardskije i nuristanskije jazyki*, s. 72–73. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-085-X.

Indoarjalaiset kielet
aer | andh | angika | assami | awadhi | bagheli | baškarik | bengali | bhadrawahi | bhili | bhisnupriya | bhodžpuri | bradž | buksa | bundeli | chambeali | chhattisgarhi | chittagon | chitwania tharu | dameli | dangaura tharu | dhatki | divehi | dogri | fidžinhindi | gaddi | garhwali | gawar | goaria | grangali | gudžarati | gurgula | halbi | haryanvi | hindi | hindko | hindustani | Induksenkohistani | kalaša | kanauji | kašmiri | katarkalai | kathariya tharu | khowar | kochila tharu | koli | kumaoni | kurdari | kutši | lahnda | lambadi | magahi | maijan | maithili | majhi | mandeali | marathi | marwari | musasa | nimadi | ningalami | nepali | od | orija | paali | palya bareli | pandžabi | pašai | pauri bareli | phalura | radžastani | rana tharu | rangpuri | rathwi bareli | rohingya | romani | sadri | sanskrit | saraiki | sawi | šina | sindhi | sinhali | sirmauri | sonha | šumašti | surjapuri | sylheti | tirahi | torwali | urdu | varhadi-nagpuri | varli | vasavi
***Calamagrostis rubescens*** on heinäkasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka tunnetaan englanniksi nimellä *pinegrass* (suom. mäntyheinä). Lajilla ei ole virallista suomenkielistä nimeä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Calamagrostis rubescens* on monivuotinen mättäänä kasvava heinä, joka kasvaa pystyssä 60–100 senttimetrin korkuiseksi. Lehdet ovat tavanomaisia, kapeita ja litteitä. Lehtien tyvellä on näkyviä karvoja.

Tähkylöistä muodostuva kukinto on kapea, piikkimäinen röyhy, jonka pituus on tavallisesti kuusi senttimetriä. Jokainen tähkylä on noin puoli senttimetriä pitkä; taipuneet tai kiertyneet vihneet ovat suunnilleen yhtä pitkiä. Jokaisessa tähkylässä on yksi kukka ja jokaisessa haarassa on useita tähkylöitä. *Calamagrostis rubescens* on siitä epätavallinen heinä, että se kukkii harvoin; kasvi leviääkin pääasiassa suikertavilla maavarsillaan. Kasvi tuottaa kukkia vain täydessä auringonpaisteessa kesäkuun lopusta elokuuhun.

Levinneisyys
------------

Laji on kotoisin läntisestä Pohjois-Amerikasta, jossa sen levinneisyysalue ulottuu Kanadan Brittiläisestä Kolumbiasta ja Manitobasta Yhdysvaltain Kaliforniaan ja Coloradoon.

Elinympäristö
-------------

*Calamagrostis rubescens* -lajia esiintyy monenlaisilla metsäisillä alueilla ja muissa elinympäristöissä.

Kuvia
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Species Details: *Calamagrostis rubescens* Buckley *Catalogue of Life: 2019 Annual Checklist*. Viitattu 6.1.2020.
2. ↑  *Calamagrostis rubescens* Buckley *Plants of the World Online*. Viitattu 6.1.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Calamagrostis rubescens 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2933450
* Wikispecies: Calamagrostis rubescens
* BioLib: 197909
* Calflora: 1245
* CoL: 68V3M
* EoL: 1114258
* EPPO: CLMRU
* FEIS: calrub
* GBIF: 2704893
* GrassBase: imp01945
* GRIN: 406431
* iNaturalist: 52712
* IPNI: 394794-1
* IRMNG: 10976627
* ITIS: 40540
* NatureServe: 2.150283
* NCBI: 640614
* Open Tree of Life: 253517
* Plant List: kew-403311
* PLANTS: CARU
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:394794-1
* Tropicos: 25511760
* uBio: 5392511
* VASCAN: 7498
* WFO: wfo-0000857969

 |

 |
Paški sir -juustoa
**Paški sir** on Kroatian Pagin saarelta peräisin oleva kova ja suolainen lampaanjuusto.

Paški sir -juuston valmistus aloitettiin vuonna 1870, jolloin saarelle tuotiin merino negretti -rodun pässejä paikallisten paška-rotuisten lampaiden maidontuotannon lisäämiseksi. Vanhin kirjallinen lähde juustosta on vuodelta 1925. Juusto sai EU:n nimisuojajärjestelmän suojattua alkuperänimitystä vastaavan kroatialaisen ZOI-statuksen vuonna 2019. ZOI-status on myös edellytys EU:n nimisuojan saamiselle, jota saatetaan myöntää tulevaisuudessa.

Juustoa valmistetaan Pagin maatiloilla, sekä kolmella meijerillä. Pagin saarella on 25-28 000 lammasta ja kukin lammas tuottaa 80–150 litraa maitoa imetysaikana. Niiden maidolla on suuri rasva- ja proteiinipitoisuus. Lampaat laiduntavat vuoden ympäri, minkä lisäksi niitä ruokitaan heinällä ja maissilla.

Maidon hyydyttämiseksi käytetään juoksutetta ja hyytynyt massa leikellään 5-7 cm levyisiksi nelikulmioiksi. Pilkotut palat pilkotaan edelleen pienemmiksi paloiksi, jotka kuumennetaan 41 °C asteeseen. Näin syntynyt juustomassa muotitetaan ja puristetaan. Juustoa suolataan merisuolalla hieroen sitä juuston pintaan kolmisen kertaa seuraavien 48 tunnin aikana. Juuston kypsymiseen kuluu vähintään kaksi kuukautta.

Valmis juusto on lieriön muotoinen. Leveydeltään lieriö on noin 20 cm ja korkeudeltaan noin 8 cm. Painoa sillä on 2–4 kiloa. Juuston kuori on väriltään punertava tai ruskea ja koostumukseltaan se on kimmoisaa ja helposti leikattavaa. Pitempään kypsyneestä juustosta tulee rakeisempaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kelly, Tony: *Kroatia*, s. 232. Suomentanut Kinnunen, Noora. Helsinki: Tammi, 2009. ISBN 978-951-31-4379-4.
2. 1 2 3 4  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 541. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
3. ↑  Kristin Vuković: The cheese flavored by wind *BBC Travel*. BBC. Viitattu 28.6.2019. (englanniksi)
**Viskoelastisuus** on materiaalin ominaisuus, jossa yhdistyvät sekä viskositeettiset että elastiset ominaisuudet muodonmuutoksen aikana.[1]

Elastisuus vs. viskoelastisuus
------------------------------

Jännitys–venymä-käyrät: elastinen materiaali (a), viskoelastinen materiaali (b). Punainen alue on hystereesi-silmukka osoittaen menetetyn energian määrää (esim. lämpö) lataus- ja purkusykleissä. Kaava: {\displaystyle \oint \sigma \,d\varepsilon }, missä {\displaystyle \sigma } on jännitys ja \varepsilon  on venymä.[1]

Viskoelastisuustyyppejä
-----------------------

**Lineaarinen viskoelastisuus:** 

{\displaystyle \epsilon (t)={\frac {\sigma (t)}{E\_{\text{inst,creep}}}}+\int \_{0}^{t}K(t-t^{\prime }){\dot {\sigma }}(t^{\prime })dt^{\prime }}
tai

{\displaystyle \sigma (t)=E\_{\text{inst,relax}}\epsilon (t)+\int \_{0}^{t}F(t-t^{\prime }){\dot {\epsilon }}(t^{\prime })dt^{\prime }}
missä 

* *t* on aika
* *{\displaystyle \sigma (t)}* on jännitys
* *{\displaystyle \epsilon (t)}* on venymä
* *{\displaystyle E\_{\text{inst,creep}}}* ja *{\displaystyle E\_{\text{inst,relax}}}* ovat hetkelliset elastisuuskertoimet
* *K(t)* on viruminen
* *F(t)* on relaksaatio

### Maxwellin malli

Maxwellin malli
Maxwellin malli voi edustaa viskoosivaimenninta ja elastista jousta kytkettyna sarjaan, kuten kuvassa näkyy. Malli voidaan esittää seuraavan yhtälön avulla:

{\displaystyle {\frac {d\epsilon }{dt}}={\frac {d\epsilon \_{D}}{dt}}+{\frac {d\epsilon \_{S}}{dt}}={\frac {\sigma }{\eta }}+{\frac {1}{E}}{\frac {d\sigma }{dt}}}.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meyers and Chawla (1999): "Mechanical Behavior of Materials", 98-103.
Bioreaktori
**Bioreaktori** on laite, joka ylläpitää biologisen prosessin toimintaolosuhteita jonkin tehtävän (esimerkiksi biologisen vedenpuhdistuksen) suorittamiseksi.

Ympäristötekniikassa bioreaktorilla eli biosuotimella tarkoitetaan laitetta, johon johdetaan jätevettä puhdistettavaksi ja jonka puhdistusprosessissa hyödynnetään mikrobeja. Bioreaktori voi olla myös kuivaa ainetta biologisesti käsittelevä laite (esimerkiksi komposti).

Bioreaktorityypit
-----------------

Vettä käsittelevät bioreaktorit voidaan jakaa karkeasti aktiivilieteprosesseihin ja kantoaineprosesseihin. Prosessi voi olla joko aerobinen (hapellinen) tai anaerobinen (hapeton). Useissa käytännön sovelluksissa (kuten jätevedenpuhdistamot) aerobisia ja anaerobisia tekniikoita on yhdistetty.

*Aktiivilieteprosessissa*, biologiset reaktiot perustuvat suureen määrään mikrobeja suspensiona vedessä.

*Kantoaineprosessin* toiminta perustuu biofilmiin, eli mikrobikasvustoon kantoaineen pinnalla. Kantoaineprosessissa laitteen biologinen teho riippuu paljolti biofilmin peittämästä pinta-alasta.

Kantoaineen käyttöön perustuvia bioreaktoreita on olemassa erityyppisiä:

* *Fixed bed* -tekniikka perustuu paikallaan pysyvään kantoaineeseen.

* *Trickling filter* -bioreaktorissa käsiteltävä vesi suihkutetaan kiinteän kantoainepedin päälle ja annetaan valua sitä pitkin. Menetelmä vaatii jatkuvatoimisen vesipumpun koska kuivuessaan biofilmi saattaa kuolla.

* *Moving bed* -bioreaktorissa kantoaineet ovat vedessä ja niitä ilmastetaan ja liikutetaan pohjasta pumpattavalla ilmalla. Liian suuri kantoaineiden täyttöaste (kantoaineiden kokonaistilavuus säiliön kokonaistilavuuteen nähden) voi pysäyttää bioreaktorin toiminnan. Tämä on melko yleinen tekniikka aktiivilieteprosessin ohella.

* *Rotating bed* -bioreaktorin kantoaineet ovat putkimaisessa säiliössä pyörivässä liikkeessä. Pyörivä liike aikaansaadaan pumppaamalla säiliöön ilmaa tai nestettä tietyssä kulmassa. Menetelmällä saavutetaan erittäin korkea kantoaineiden täyttöaste (yli 90%).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bioreaktori**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vismuttipentafluoridi** (BiF5) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää voimakkaana fluoraavana reagenssina.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa vismuttipentafluoridi on valkoisia neulasmaisia kiteitä. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen hilakeskeinen rakenne ja rakenne koostuu pitkistä polymeeriketjuista, jotka ovat järjestäytyneet kerroksittain. Vismuttipentafluoridi liukenee moniin orgaanisiin ja epäorgaanisiin liuottimiin, mutta veden kanssa se reagoi erittäin voimakkaasti. Reaktiossa muodostuu otsonia, happidifluoridia ja ruskeaa vismutti(V)oksifluoridia. Vismuttipentafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja fluoraava reagenssi. Se esimerkiksi muodostaa hiilivedyistä fluorihiilivetyjä, uraanitetrafluoridista uraaniheksafluoridia, bromista bromitrifluoridia ja -pentafluoridia ja kloorista kloorimonofluoridia. Aine on vahva Lewis-happo ja reagoi monien fluoridien kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on heksafluorivismutaatti-ioni BiF6-. Kuumennettaessa yli 120 °C:n yhdiste alkaa hajota fluoriksi ja vismuttitrifluoridiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Vismuttipentafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia tai vismuttitrifluoridia noin 500–600 °C:n lämpötilaan fluorin tai klooritrifluoridin toimiessa fluoraavana reagenssina. Tuote puhdistetaan sublimoimalla alipaineessa.

Orgaanisissa synteeseissä vismuttipentafluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. Siitä valmistetaan muun muassa jodifluorialkaaneja, fluorattuja polttoaineseoksia ja fluorialkyylifosforaaneja. Aine toimii myös katalyyttinä muodostettaessa karbokationeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hans Joachim Breunig: *Bismuth Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2002. Viitattu 13.3.2016
2. 1 2  Joachim Krüger, Peter Winkler, Eberhard Lüderitz, Manfred Lück & Hans Uwe Wolf: *Bismuth, Bismuth Alloys, and Bismuth Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 13.3.2016
3. 1 2 3  Soong-Hyun Kim & Robert E. Maleczka, Jr.: *Bismuth Pentafluoride, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Teoksen verkkoversio Viitattu 13.3.2016
4. ↑  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 563. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
5. ↑  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 770. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.3.2016). (englanniksi)
6. ↑  Bodie Douglas,Shi-Ming Ho: *Structure and Chemistry of Crystalline Solids*, s. 87-88. Springer, 2006. ISBN 978-0-387-26147-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.3.2016). (englanniksi)
Kiril Turovilainen
**Kirill Turovilainen** eli **Pyhä Kiril** (1130–1182) oli valkovenäläinen piispa joka eli 1100-luvulla. Hän oli saarnaaja, kirjailija ja teologi, ja hän oli itäslaavilaisen kirkon merkkihahmo. Valko-Venäjän ortodoksinen kirkko on kanonisoinut hänet.

 Piispa Kirill Turovilaisen patsas historiallisella Turaun linnanmäellä taustalla näkyvän Prypjats-joen lähistöllä.
Hän on varakkaasta perheestä ja oppinut mies. Häntä on pidetty raamatuntutkijana. Hän luopui perintöosuudestaan ja ryhtyi munkiksi. Hänen kirjoittamiaan teoksia on säilynyt halki vuosisatojen. Kun luostarielämä ei tuntunut riittävän haastavalta hän ryhtyi pylväspyhimykseksi, mutta myöhemmin hänestä tuli Turaun (Turov) piispa. Viimeiseet vuotensa hän omistautui kirjoittamaan hengellisistä asioista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kiryll Turauski Belarus Tourism. Viitattu 24.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Кирилл Туровский. [Собрание из 68 сочинений]. || По изд.: Мельнікаў А.А. Кірыл, епіскап Тураўскі. Жыццё, спадчына, светапогляд. 2-е выд. Мн. 2000. - Эл. версия: О.Лицкевич, 2002-2003.
* История Беларуси IX-XVIII веков. Первоисточники (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pancrase** on japanilainen vapaaottelujärjestö, jonka perustivat showpainijat Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki. Kaksikko oli taitava koukkupainissa ja pohjauttivat organisaation pääosin showpainista tuttuihin sääntöihin, mutta toisin kuin showpainissa lopputulos ei ollut ennaltamääritetty. Perinteiden mukaan mestaruuden voittaneita kutsuttiin Pancrasen kuninkaaksi mestarin sijaan.

Historia
--------

Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki perustivat Pancrasen pian sen jälkeen, kun heidän kokeilemansa vapaaottelutapahtuma Tokio Domessa vuonna 1992 oli melko menestynyt, vaikka heidän showpainin esimiehet olivat väittäneet, etteivät ihmiset tulisi maksamaan nähdäkseen oikeaa ottelua. 21. syyskuuta 1993 järjestettiin ensimmäinen Pancrase tapahtuma Pancrase: Yes, We Are Hybrid Wrestlers 1. He käyttivät showpainista tuttuja sääntöjä, kuten nyrkillä lyöminen naamaan oli kiellettyä, mutta avokämmenellä sallittua, myöskään kyynärpäällä lyöminen oli kiellettyä. Lisäksi showpainista tutut pakenemiset otettiin mukaan. Jokainen ottelija sai halutessaan viisi kertaa koskea kehäköysiin, mikäli heitä yritettiin lukottaa.

Hallitsevat mestarit
--------------------

| Painoluokka | Mestari | Päivämäärä | Puolustetut ottelut |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | Yhdysvallat Josh Barnett | 31. elokuuta 2003 | 2 |
| Raskassarja | avoin |  |  |
| Kevyt raskassarja | avoin |  |  |
| Keskisarja | avoin |  |  |
| Välisarja | Japani Shingo Suzuki | 4. lokakuuta 2015 | 1 |
| Kevytsarja | Japani Kazuki Tokudome | 1. marraskuuta 2015 | 0 |
| Höyhensarja | Yhdysvallat Andy Main | 4. lokakuuta 2015 | 1 |
| Kääpiösarja | Japani Shintaro Ishiwatari | 3. joulukuuta 2011 | 4 |
| Ylempi kärpässarja | Japani Kiyotaka Shimizu | 7. helmikuuta 2010 | 6 |
| Kärpässarja | Japani Kent Kambe | 13. joulukuuta 2015 | 0 |
| Alempi kärpässarja | Japani Mitsuhisa Sunabe | 1. marraskuuta 2015 | 0 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Ken Shamrock’s greatest hits *sports.yahoo.com* 29.9.2008 Viitattu 23.2.2016 (englanniksi)
**Biomuovi** on muovi, joka koostuu kokonaan tai osittain uusiutuvista luonnon raaka-aineista, tai biohajoaa tietyissä olosuhteissa. Osa biomuoveista myös maatuu verrattain nopeasti eli on biohajoavia. Toisaalta myös osa öljypohjaisista muoveista on biohajoavia, vaikka ne eivät ole biomuoveja, mikä aiheuttaa sekaannuksia biomuovi-käsitettä käytettäessä.

Biopohjaiset muovit valmistetaan uusiutuvista materiaaleista, kuten selluloosasta, ligniinistä, kitiinistä, villasta tai tärkkelyksestä. Biopohjaisten materiaalien käyttö ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, että nämä muovit olisivat biohajoavia, sillä sekä biopohjaisista että fossiilisista raaka-aineista voidaan valmistaa sekä biohajoamattomia että biohajoavia muoveja.

Muovin biohajoavuus
-------------------

Ollakseen biohajoava muovin molekyylien tulee kemiallisesti hajota luonnossa esiintyviksi aineiksi. Pelkkä mekaaninen pilkkoutuminen ei riitä. Mekaanisessa hajoamisessa vain ns. sekundääriset sidokset hajoavat. Näin muovi voi pilkkoutua silmin näkymättömän pieneksi ja näkyä vain mikroskoopilla tarkasteltuna. Silti muovin ns. primääriset sidokset säilyvät eli polymeerit itsessään pysyvät kasassa ja myös polymeerien ja seosaineiden liitokset säilyvät. Vasta kun myös polymeerit ja mahdolliset seosaineet itsessään hajoavat voidaan muovin katsoa maatuneen, eikä se tällöin enää ole luonnonkiertokulussa olevaa muovijätettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulf Bruder: Hyvä tietää muovista: Erikoismuovit ja biomuovit.  *MuoviPlast-lehti*, 2013, nro 1, s. 20–24. Arkistoitu 8.8.2016 (pdf). Viitattu 27.3.2019.
2. ↑  Mikkonen, Kirsi: Biopohjainen ja biohajoava muovi – eivät tarkoita samaa. Suomen Pakkausyhdistys ry. Viitattu 27.3.2019.
3. ↑  Järvelä, Pertti: Biomuovit.  *Muoviplast*, 2010, nro 5.  Suomen Pakkausyhdistys ry. Arkistoitu 8.8.2016. Viitattu 11.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biomuovi** Wikimedia Commonsissa
**Loco-motion** on suomalainen television viihdeohjelma. Sen käsikirjoitti ja ohjasi vuonna 1966 VEK-kolmikko, Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Ohjelman tuotti TV1:n ajanvietetoimitus. Ohjelma oli suunniteltu vuosittaista kansainvälistä television viihdeohjelmien kilpailua, Montreux’n Kultaista Ruusua varten. Edellisenä vuonna VEK oli voittanut Kultaisen Ruusun ohjelmallaan Lumilinna. Loco-motion ei sijoittunut palkinnoille. Loco-motion on musiikillinen ja visuaalinen kertomus tehtaan kuumeisesta työpäivästä. Ohjelman musiikki on Jaakko Salon. 

Loco-motion on kuvattu Tampereella Lokomon tehtaalla ja Näsijärven jäällä. Ohjelman kesto on 28 minuuttia. Sen ensiesitys oli Yle TV1:ssä 24.3.1966.

Esiintyjät
----------

* Danny
* Sinikka Oksanen
* Four Cats (Esa Laukka, Pentti Lasanen, Kai Lind, Kai Ruohonen)
* The Renegades
* Matti Kuusla
* Aarre Elo

Tekijät
-------

* Veikko Mård, kuvaus
* Reino Aaltonen, musiikin äänitys
* Kaarlo Nissilä, äänitys
* Kaija Ahopelto, leikkaus
* Aimo Pöyhönen, lavastus
* Eila Lehto, naamiointi
* Jaakko Salo, musiikki
* Kari Tuomisaari, laulujen sanat
* Tuula Luotola, kuvaussihteeri
* Aarre Elo, käsikirjoittaja – ohjaaja
* Matti Kuusla, käsikirjoittaja – ohjaaja
* Jukka Virtanen, käsikirjoittaja – ohjaaja

Ohjelmasta kirjoitettua
-----------------------

Jukka Kajava, Helsingin Sanomat 25.3.1966: "Television järjestämässä ennakkokatselutilaisuudessa yleisö ulvoi naurusta VEKin Loco-motionille… Kyllä meidän televisiomme Montreux-ohjelma on korkealuokkainen show ja omaksi edukseen poikkeava tehdasmiljööseen sijoitettuna… Loco-motion ei ole pelkkä tyylikäs abstraktio, vaan konkreettinen, silti tyylikäs ihmisen jokapäiväistä elinympäristöä lähenevä ohjelma."

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat, Jukka Kajava 25.3.1966: "Rautainen viihdeohjelma." Viitattu 22.10.2020
2. ↑   Helsingin Sanomat, tv-palsta 24.3.1966: "Loco-motion." Viitattu 22.10.2020
3. ↑   . Viitattu 22.10.2020
**Margareta (Gitti) Heikel**, o.s. *Huber* (2. huhtikuuta 1897 Helsinki – 27. elokuuta 1983) oli suomalainen kuvataiteilija.

Gitti Heikelin vanhemmat olivat sveitsiläissyntyinen insinööri Jacob Robert Huber (1844–1905) ja Emma Maria Ulrika Arvidsson (1853–1937). Hän opiskeli Gregori Tigerstedtin johdolla 1934–1935 sekä Sergel-akatemiassa Tukholmassa 1936. Heikel somisti 1940- ja 1950-luvulla Fazerin jouluikkunan Helsingin Kluuvikadulla.

Gitti Heikel oli naimisissa Bertel Heikelin (1883–1949) kanssa.

Teoksia
-------

* *Aleksis Kivi –suklaamitali*. suunniteltu 1938, Fazerin valmistusohjelmassa vuodesta 1953 alkaen

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Gitti Heikel
2. 1 2  Geni.com : Margaretha "Gitti" Heikel
3. ↑  Fazerin jouluikkuna vuonna 1956, somistajana Gitti Heikel
4. ↑  Aleksis Kivi Suomen kansalliskirjailija : Muuta Kiven mukaan nimettyä (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Gitti Heikel
**Naisten Kymppi** on vuosittain Helsingissä järjestettävä naisille suunnattu kuntoilutapahtuma. Lenkkireitti on pituudeltaan noin 10 kilometriä, eikä ajanottoa tai juoksunumeroita ole. Naisten Kymppi on Suomen Urheiluliiton omistama tapahtuma, jonka tuotto käytetään nuorten liikuntaharrastusten tukemiseen. Tapahtuman yhteydessä toimii aktiivinen tapahtumatori, jossa yhteistyökumppanit tuovat esille brändejään. Myös tapahtuma-alueen lavalla on paljon ohjelmaa, kuten artisteja, puhujia ja jumpanvetäjiä. Lisäksi reitin varrelta löyty useita esiintyjiä viihdyttäen lenkille osallistuvia naisia.

Historia
--------

### 1980-luku

1980-luvun alussa joukko säännöllisesti yhdessä lenkkeileviä naisia sai idean kehittää ei-niin-vakavamielisen juoksutapahtuman. Vuonna 1984 naiset pyysivät luvan 1,5 kilometriä pitkän radan tekemiseen Kaivopuistoon. Ensimmäiseen Naisten Kymppiin osallistui 368 juoksijaa.
Marraskuussa 1988 Naisten Kymppi ja naisten perustama JuoksuAika ry siirtyivät Suomen Urheiluliiton omistukseen. Tapahtuman kehittäneet naiset jatkoivat tapahtuman järjestäjinä IloMetri Oy -yrityksen kautta.

### 1990-luku

Vuonna 1990 Naisten Kymppiin osallistui ennätykselliset 32 000 naista. Vuonna 1993 tapahtuma juostiin viimeistä kertaa Kaivopuistossa. Vuosina 1994–1998 lähtö tapahtui Helsingin Olympiastadionilta. Tämän jälkeen tapahtuma siirtyi Töölön Kisahalliin ja Mäntymäen kentälle.

### 2000-luku

Naisten Kympin suosio notkahti hetkellisesti 2000-luvun alkupuolella, mutta lähti jälleen uuteen nousuun 2008. Tämän jälkeen osallistujamäärät ovat kasvaneet tasaisesti joka vuosi. Vuonna 2013 tapahtuma vietti näyttävästi 30-vuotisjuhlavuotta ja keräsi liki 20 000 naista ja tyttöä Naisten Kympille.

### 2020-luku

Aikaisemmin Naisten kymppi oli pidetty säännöllisesti toukokuun lopulla, mutta vuosina 2020 ja 2021 se siirrettiin Covid-19-pandemian vuoksi elokuuhun.

Osallistujamäärät vuosittain
----------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1984: 368 | 1997: ei tietoa | 2010: n. 17 000 |
| 1985: n. 1000 | 1998: n. 20 000 | 2011: n. 18 000 |
| 1986: n. 5000 | 1999: ei tietoa | 2012: n. 19 000 |
| 1987: n. 10 000 | 2000: n. 15 000 | 2013 n. 20 000 |
| 1988: ei tietoa | 2001: n. 16 000 |  |
| 1989: n. 31 000 | 2002: n. 14 000 |  |
| 1990: n. 32 000 | 2003: ei tietoa |  |
| 1991: n. 30 000 | 2004: ei tietoa |  |
| 1992: n. 20 000 | 2005: ei tietoa |  |
| 1993: ei tietoa | 2006: n. 14 000 |  |
| 1994: n. 20 000 | 2007: n. 14 000 |  |
| 1995: ei tietoa | 2008: n. 15 000 |  |
| 1996: n. 18 000 | 2009: n. 16 500 |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)