recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Perävetolaite eli sisäperämoottorin ulosnäkyvä osa
**Sisäperämoottori** on venekäyttöön tarkoitettu propulsiojärjestelmä.

Rakenne
-------

Sisäperämoottori koostuu veneen sisätiloissa aivan perässä sijaitsevasta moottorista ja moottorin takaa perälaidan läpi menevästä perävetolaitteesta, jonka päässä on potkuri. Potkureita voi olla joko yksi tai kaksi. Perävetolaite muistuttaa perämoottorin alaosaa. Peräsintä ei tarvita, koska venettä ohjataan perävetolaitetta kääntämällä. Vetolaite voidaan kipata kuten perämoottori veneen ollessa kiinnitettynä laituriin, mutta se ei yleensä nouse vedestä kokonaan kuten perämoottori. Moottorit ovat yleensä samoja kuin akselivetoisissa veneissä. Moottori voi olla ottomoottori tai dieselmoottori.
Perinteiset sisäperämoottorit ovat moottoriveneiden ratkaisuja, purjeveneissä on käytössä kuitenkin "saildrive"-tyyppisiä sisämoottoreita, joissa perävetolaitetta muistuttava voimansiirto menee pohjan läpi perän sijaan.

Historia
--------

Sisäperämoottori on uusin veneiden potkuripropulsiojärjestelmistä. Se kehitettiin Yhdysvalloissa 1950-luvulla ja alkoi saavuttaa suosiota 60-luvulla. Markkinoilla oli alkujaan lukuisia toimijoita, mutta nykyään kaksi merkkiä hallitsevat markkinoita: Mercruiser ja Volvo Penta. Suomessa sisäperämoottori on ollut vähemmän suosittu kuin Yhdysvalloissa, ja eniten sisäperämoottoreita Suomen vesillä onkin ollut Yhdysvalloissa rakennetuissa veneissä. Moottoriteknisesti sisäperämoottoreissa käytettävät bensiinimoottorit eivät ole seuranneet muuta moottorikehitystä, vaan moottoreita on pidetty vanhanaikaisina verrattuna uusiin perämoottoreihin. Dieselsisäperämoottorit ovat kuitenkin kehittyneet voimakkaasti muun dieseltekniikan tahdissa.

Käyttö ja ominaisuudet
----------------------

Sisäperämoottori on keskikokoisten ja kookkaiden veneiden vetojärjestelmä, joskin aivan kookkaimmat veneet ovat yleensä akselivetoisia. Sisäperämoottorilla varustetut veneet ovat yleensä liukuvalla rungolla varustettuja nopeita veneitä, ja täten sisäperämoottorien tehot ovat alkaneet luokasta yli 120 hv. Pienissä veneissä painon ja rakenteen yksinkertaisuuden takia käytetään yksinomaan perämoottoreita. Mercruiser julkaisi kuitenkin vuonna 2007 Vazer-sisäperämoottorin, jossa on tehoa vain 100 hv, yrittäen näin pääsyä perämoottorien hallitsemille markkinoille. Retkeilyyn tarkoitetuissa veneissä sisäperämoottorin sijainti veneen takaosassa jättää keskelle enemmän tilaa muulle varustukselle kuin akselivetoisissa ratkaisuissa. Toisaalta veneen perä voidaan muotoilla helppoa veneeseen astumista silmällä pitäen toisin kuin perämoottoriveneissä. Sisäperämoottorit ovat yleisiä ajelukäyttöön tarkoitetuissa huviveneissä, ja kalastuskäyttöön tarkoitetuissa käytetään joko perämoottoria tai akselivetoa. Akseliveto hukkaa osan moottorin tehosta potkurinakselin viistossa olon takia, kun taas perävetolaite on vaakasuorassa, joten tehoa ei mene hukkaan.

Katso myös
----------

* Perämoottori
* Sisämoottori

Lähteet
-------

1. ↑   : Vazer *mercurymarine.com*. Viitattu 10. elokuuta 2007.
**Ville Samu Taneli Tuppurainen** (s. 18. kesäkuuta 1988) on suomalainen Laukaasta kotoisin oleva uransa lopettanut yhdistetyn urheilija, joka edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa. Tuppuraista valmensivat Petter Kukkonen ja Pekka Tuppurainen.

Ura
---

Kaudella 2007–2008 Tuppurainen kuului yhdistetyn A-maajoukkueen haastajaryhmään. Hän kilpaili B-maailmancupissa, jossa oli parhaimmillaan yhdeksäs maaliskuussa 2008 käydyssä sprintissä Italian Pragelatossa. Kaudeksi 2008–2009 hän nousi ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen. Paras sijoitus maailmancupissa hänellä on tällä hetkellä 39. sija Ranskan Chaux-Neuvessa käydyssä gundersen-yhdistetystä helmikuussa 2009. Liberecin MM-kisoihin hänet valittiin joukkueen varamieheksi.

Zakopanen nuorten MM-kilpailuissa helmikuussa 2008 Tuppurainen oli gundersen-yhdistetyssä 11. Ensimmäisen mitalin aikuisten SM-kilpailissa Tuppurainen voitti vuonna 2008, kun hän sai hopeaa SM-kisojen parisprintissä Rovaniemellä yhdessä Antti Kuisman kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhdistetyn Tuppurainen MM-varamieheksi
2. ↑  Ryynäselle pronssia nuorten yhdistetyssä
3. ↑  JYVÄSKYLÄN HIIHTOSEURA ry:n TOIMINTAKERTOMUS KAUDELTA 1.5.2007–30.4.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tuppurainen Suomen Hiihtoliiton urheilijakortissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ville Tuppurainen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo televisioalan vaikuttajasta ja juontajasta. Moniottelijasta kertoo artikkeli Ville Toivonen.*
**Ville Toivonen** on suomalainen televisioalan vaikuttaja ja entinen juontaja. Hän on toiminut syksystä 2015 Nelosen kanavapäällikkönä. Aiemmin hän on työskennellyt myös Jimin, Livin ja Subin kanavapäällikkönä sekä musiikkikanava The Voicen tuottajana.

Toivonen toimi 2000-luvun alussa juontajana ja/tai toimittajana MoonTV:n klubimusiikkiohjelma *Nousussa*, MTV3:n nuortenohjelma *Jyrkissä*, Subtv:n makasiiniohjelma *Sessionsissa* ja MTV3:n *Viihdeuutisissa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ville Toivonen The Voice TV:n tuottajaksi *Mediaviikko*.  2.12.2005.  Arkistoitu 25.10.2016. Viitattu 24.10.2016.
2. ↑  Ville Toivonen Nelosen kanavapäälliköksi *Mediaviikko*.  18.5.2015.  Arkistoitu 25.10.2016. Viitattu 24.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ville Toivonen Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Klassisessa **tietokonevälitteisen viestinnän** (Computer-Mediated Communication, CMC) määritelmässä tietokonevälitteistä viestintää kuvataan viestinnäksi, joka tapahtuu ihmisten välillä tietokonelaitteiston välittämänä (Herring 1996, 1). Vaikka Herringin klassinen määritelmä on jo vuodelta 1996, kuvastaa se yhä nykyisiäkin mobiileja viestintävälineitä. Nykyisten mobiilien viestimien datan käsitteleminen ja välittäminen vaatii jo useampia mikroprosessorein varustettuja laitteita, jotka voidaan tulkita tietokoneiksi. Toisen määritelmän mukaan tietokonevälitteistä viestintää on kaikki ihmisten välinen vuorovaikutus, joka tapahtuu tietokonetta käyttäen (Thurlow, Lengel & Tomic 2004, 14-15). Lindlof ja Taylor (2002, 249) puolestaan määrittelevät tietokonevälitteisen viestinnän hieman tarkemmin. Heidän mukaansa tietokonevälitteinen viestintä on prosessi, jossa ihmiset luovat, ylläpitävät ja muokkaavat merkityksiä kun he viestivät toisilleen tietokoneistetun rakennelman välityksellä. Ihmiset siis jakavat ja yhteensovittavat viestiessään merkityksiä, kuten merkitysten yhteensovittamisen teoriakin asian selittää (ks. esim. Griffin 2003). December (2010) määrittelee tietokonevälitteisen viestinnän prosessiajattelun kautta. Hän näkee tietokonevälitteisen viestinnän prosessiksi, jossa ihmiset luovat, vaihtavat ja hahmottavat tietoa käyttämällä verkostoitunutta tietoliikenneverkkoa systeeminä, joka helpottaa viestien koodausta, välittämistä ja purkua.

Katso myös
----------

* Teknologiavälitteinen viestintä
* Web 2.0
* Sosiaalinen media
* Puheviestintä
* Tieto- ja viestintäteknologia

Lähteet
-------

* December, J. 2010. What is Computer-Mediated Communication. Viitattu 12.5.2010.
* Griffin E. A. 2003. A first look at communication theory. 5th ed. New York: McGraw-Hill.
* Herring, S. 1996. Computer-Mediated Communication; Linguistic, Social and Cross-Cultural Perspectives. Amsterdam: John Benjamins.
* Lindlof, T. & Taylor, B, 2002. Qualitative Communication Research Methods. 2nd ed. Thousand Oaks: Sage.
* Rekola, P. 2011. Nuorten aikuisten verkkoyhteisöpalvelujen mobiilikäyttö. Jyväskylän yliopisto. Viestintätieteiden laitos. Pro gradu -tutkielma.
* Thurlow, C. Lengel, L. & Tomic A. 2004. Computer mediated communication. Social interaction and the internet. London: Sage

Aiheesta muualla
----------------

* Pauli Rekolan verkkoportfolio
**Xiaomi Mi 11** on Xiaomin 1. tammikuuta 2021 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 11 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

Xiaomi Mi 11 -älypuhelimessa on 6,8-tuumainen 2K-näyttö 20:9-kuvasuhteella.

### Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,84 gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 8 gigatavua RAM-muistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia.

#### Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 108 megapikseliä, toinen kamera on 13 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmas kamera on 5 megapikseliä (telekamera/makrokamera). Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 4320p (8K) -resoluutiolla 30 fps, 2160p (4K) -resoluutiolla 30 fps, 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 240 fps ja 720p (teräväpiirto) -resoluutiolla 240 fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 11 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* Phonearena: Xiaomi Mi 11
**Yonago** (jap. 米子市, *Yonago-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun tai San’inin alueella Tottorin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Japaninmeren Mihonlahden, Nakaumijärven ja Daisenvuoren välissä. Kaupunki ulottuu lännessä alavalle Yumigahaman niemimaalle, kun taas idässä siihen kuuluu vuoristoalueita. Japaninmereen laskeva Hinojoki virtaa sen läpi. Yonagossa on 148 478 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 132,42 neliökilometriä.

Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Yonago kehittyi linnanaluskaupunkina ja Hōkin provinssin talouden ja politiikan keskuksena. Meiji-kaudella paikkakunnalle kehittyi teollisuutta ja vilkasta liiketoimintaa, minkä ansiosta sitä alettiin kutsua lempinimellä "San’inin Osaka". Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Yonago sai vuonna 1927. Kaupungin hallinto järjestettiin uudelleen vuonna 2005, kun se liittyi yhteen Yodoen maaseutukaupungin kanssa. Yonagoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, Hakubi-linja ja Sakai-linja sekä Yonagon lentoasema, joka sijaitsee pääosin viereisen Sakaiminaton kaupungin alueella.

Kuvia
-----

* San’inin historiallinen museoSan’inin historiallinen museo
* Yonagon rautatieasemaYonagon rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  市の紹介 米子市役所. Viitattu 5.5.2017.
2. 1 2  人口 米子市役所. Viitattu 5.5.2017.
3. ↑  近世の米子 米子市役所. Viitattu 5.5.2017.
4. ↑  近代の米子 米子市役所. Viitattu 5.5.2017.
5. ↑  げんざいの米子市へ 米子市役所. Viitattu 5.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yonago** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tottorin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Kurayoshi
* Sakaiminato
* Tottori (pääkaupunki)
* Yonago

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Hinon piirikunta** (Hino · Kōfu · Nichinan) · **Iwamin piirikunta** (Iwami) · **Saihakun piirikunta** (Daisen · Hiezu · Hōki · Nanbu) · **Tōhakun piirikunta** (Hokuei · Kotoura · Misasa · Yurihama) · **Yazun piirikunta** (Chizu · Wakasa · Yazu) |

 |
Tiberius Claudius Nero**Tiberius Claudius Nero** (kuoli 33 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli keisari Tiberiuksen isä.

Nero halusi vuonna 50 eaa. mennä naimisiin Ciceron tyttären kanssa, mutta sisällissota esti nämä aikeet ja hän liittoutui Julius Caesarin kanssa. Hän toimi muun muassa Caesarin laivaston komentajana Aleksandrian sodassa ja oli kvestori vuonna 48 eaa. Caesar palkitsi Neron sodan jälkeen pappisviralla ja antoi hänen perustaa kolonioita Galliassa. Caesarin murhan jälkeen Nero suosi republikaaneja ja oli valmis palkitsemaan Caesarin murhaajat. Nero oli preettorina vuonna 42 eaa. mutta ei luopunut virastaan vuoden lopulla. Neron ja hänen vaimonsa Livia Drusillan poika Tiberius Claudius Nero, tuleva keisari, syntyi Roomassa 16. marraskuuta 42 eaa.

Nero otti osaa Perusian sotaan Lucius Antoniuksen puolella. Hän pakeni Octavianusta vaimonsa kanssa Sisiliaan, mutta hän ei päässyt yhteisymmärrykseen Sisiliaa hallinneen Sextus Pompeiuksen kanssa ja matkusti Kreikkaan Marcus Antoniuksen luokse. Nero ja hänen perheensä palasi Italiaan vuonna 39 eaa. sen jälkeen kun Octavianus ja Antonius sopivat riitansa. Roomassa Octavianus ihastui heti Neron vaimoon Liviaan ja vaati Neroa eroamaan vaimostaan. Livia synnytti Nerolle toisen pojan Drusus Claudius Neron 14. tammikuuta 38 eaa. ja meni naimisiin Octavianuksen kanssa 17. tammikuuta. Nero ei tämän jälkeen osallistunut julkiseen elämään ja hänen poikansa kasvatettiin ottoisänsä kotona.

Nero kuoli vuonna 33 eaa. Hänen vanhin poikansa Tiberius piti isänsä hautajaispuheen, jonka sisältö ei ole säilynyt.

Lähteet
-------

* Robin Seager: *Tiberius*. Wiley-Blackwell, 2005. ISBN 9781405115292.

### Viitteet

1. 1 2 3  Seager s.6-8
**Walter Suni** (ven. Ва́льтер Эми́льевич Су́ни, 17. joulukuuta 1909 Tuutari – 2. maaliskuuta 1979 Petroskoi) oli inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.

Walter Suni syntyi opettajan perheeseen. Hän työskenteli 17-vuotiaasta lähtien alakoulun opettajana ja vuodesta 1930 Leningradin suomalaisen valistustalon agitaatioryhmän säestäjänä. Vuonna 1932 hänestä tuli Leningradin suomalaisen teatterin näyttelijä. Suni, jolla ei ollut sukulaisia ulkomailla, oli yksi teatterin harvoista Stalinin vainoista selvinneistä näyttelijöistä.

Suni osallistui talvisotaan, jossa hänet määrättiin konserttiryhmän jäseneksi. Sodan jälkeen ryhmä lähetettiin Petroskoihin Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan suomalaiseen draamateatteriin. Ennen jatkosotaa Suni ehti myös jälkiäänittää suomeksi neuvostoliittolaisia elokuvia.

Suni työskenteli Petroskoin suomalaisen teatterin näyttelijänä ja johti sen sodan aikana Siperiaan evakuoitua musiikki- ja draamaryhmää. Teatterin toimiessa Aunuksessa vuosina 1944–1950 hänestä tuli myös ohjaaja. Suni työskenteli teatterin pääohjaajana vuosina 1950–1964 ohjaten noin 40 näytelmää.

Ohjaaja Walter Suni ja näyttelijät Liisa Tomberg ja Toivo Lankinen saivat vuonna 1950 kolmannen asteen Stalin-palkinnon Elmar Grinin näytelmästä *Tuuli käy etelästä*. Suni sai Karjalais-suomalaisen SNT:n ansioituneen taiteilijan arvon vuonna 1951 ja vastaavan Venäjän federaation arvonimen vuonna 1959. Hänet on palkittu kahdesti työn punaisen lipun kunniamerkillä.

Professori Leo Suni on Walter Sunin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 150. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. 1 2 3 4  Suni Valter Emiljevitš *Tvortšesko-krajevedtšeski klub Tjarlevo*. Viitattu 31.3.2020.
3. ↑  I. A. Nikitina, I. R. Takala: "Karelskije kosmopolity": Finski dramatitšeski teatr v 1946–1953 godah.  *Trudy Karelskogo nautšnogo tsentra RAN*, 2014, nro 3, s. 125–133. Artikkelin verkkoversio.
**Walter Stenmark** (1. tammikuuta 1892 Parainen – 18. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.

Stenmark syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1916. Stenmark työskenteli opiskeluaikanaan opettajana Paraisilla ja Turun ruotsinkielisen saariston kiertävän kansanopiston johtajana vuosina 1917–1919.

Stenmark liittyi vuonna 1919 *Svenska Tidningenin* toimitukseen, mutta siirtyi sitten Lantmannabankenin Turun konttoriin. Vuosina 1920–1928 hän työskenteli turkulaisen *Västra Finlandin* päätoimittajana ja vuosina 1928–1932 *Åbo Underrättelserin* toimituspäällikkönä. Vuodesta 1932 aina kuolemaansa saakka Stenmark oli *Hufvudstadsbladetin* toimitussihteerinä ja artikkelitoimittajana.

Stenmark osallistui vuoden 1918 sisällissotaan saariston vapaajoukoissa. Hän toimi suomenruotsalaisten kansankäräjien edustajana, Ruotsalaisen kansanpuolueen Turun paikallis- ja piirisihteerinä vuosina 1920–1923 ja Åbo Akademin ylioppilaskunnan puheenjohtajana lukuvuonna 1922–1923. Stenmark on laatinut Turun ruotsinkielisen maatalousopiston kymmenvuotishistoriikin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 20.5.1938, s. 1.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 20.5.1938, s. 7.
3. 1 2 3 4  Walter Stenmark död.  *Åbo Underrättelser*, 19.5.1938, s. 3.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 286. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
**Descent: Journeys in the Dark** on fantasiamaailmaan sijoittuva lautapeli, jossa 3–5 pelaajaa ohjaa hahmoaan laudalla, joka rakennetaan palasista pelattavan skenaarion mukaisesti. Yksi pelaajista valitaan Overlordiksi (OL), jonka tehtävänä on estää muita pelaajia suorittamasta skenaariota. Overlord vastaa suurin piirtein perinteisten roolipelien pelinjohtajaa, paitsi että Descentissä Overlord kilpailee pelaajia vastaan pelin voitosta. Overlord ohjaa pelaajien tapaan omia hahmojaan, joita hänellä voi muista pelaajista poiketen olla laudalla enemmänkin kuin yksi. 

Vaikka taistelut pelaajien ja Overlordin välillä käydäänkin noppia heittämällä, pelissä ei ole kyse pelkästään onnesta, vaan useasti oikeat taktiset ratkaisut voivat kääntää taistelun.

Pelin on julkaissut Fantasy Flight Games. Peliä ei ole saatavana suomenkielisenä versiona.

Sisältö
-------

Descent-pelilaatikko sisältää paljon erilaisia kortteja, tokeneita eli pelimerkkejä, koottavan pelilaudan, muovisia pelaajahahmoja ja hirviöfiguureja sekä ohje- ja skenaariokirjat.

Pelaaminen
----------

Pelin alkaessa valitun skenaarion pohjalta rakennetaan pelilauta ohjeiden mukaisesti. Pelaaminen tapahtuu vuoroissa, jotka sankareilla pelaavat pelaajat aloittavat mielivaltaisessa järjestyksessä. Sankarit etenevät ja suorittavat toimintoja ja hyökkäyksiä heidän "hahmolomakkeessaan" olevien toimintapisteiden rajoissa. Yleensä skenaarion tavoitteena on tuhota määrätty loppuvastustaja tai hankkia jokin esine luolastosta. Pelaajat saavat luolastossa kulkiessaan myös erilaisia aarteita ja rahapalkintoja, joita he voivat myös ostaa. Kun viimeinenkin pelaaja on suorittanut toimintansa on Overlordin aika toimia. Overlord siirtää vihollishahmoja samoilla rajoituksilla kuin pelaajat omiaan. Overlordilla on pelaajista poiketen käytössään erilaisia kortteja, joilla hän voi häiritä pelaajien tavoitteita ja tehdä laudalle uusia hirviöitä. Kun skenaarion tavoitteet on suoritettu tai Overlord on saanut pelaajien Conquest-tokenit loppumaan (tappamalla hahmoja) peli loppuu.

Peli kestää pääsääntöisesti 4–8 tuntia. Peli kulkee kuitenkin varsin nopealla tempolla, eikä varsinaista odotusta vuorojen välillä ole.

Lisäosat
--------

Descentiin on saatavana lisäosia, joita ei voi pelata ilman pääpeliä. Lisäosat tuovat peliin uusia pelaajahahmoja, hirviöitä, aarteita, karttalevyjä ja sääntöjä. Lisäosat ovat:

* Descent: The Well of Darkness
* Descent: The Altar of Despair
* Descent: The Road to Legend
* Descent: Tomb of Ice
* Descent: Sea of Blood
* Descent: Quest Compendium (kirja, joka sisältää uusia tehtäviä)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) viralliset kotisivut
**Dervissivaltio** (somaliksi *Dawlada Daraawiish*, arab. دولة الدراويش‎‎‎, *Dawlat ad-Darāwīsh*) oli dhulbahante-muslimivaltakunta 1900-luvun alussa. Valtion perusti uskonnollinen johtaja Ismail Mire ja Mohammad Abdille Hassan, joka kokosi somalijoukkoja läpi Afrikan sarven ja yhdisti heidät lojalisteiksi, *dervisseiksi*.
Dervissivaltio oli kuuluisa islamilaisessa maailmassa sekä länsimaissa vastarinnastaan Britannian ja Italian imperiumeja vastaan. Dervissivaltio karkotti brittiläisen imperiumin neljän eri sotaretken tuloksena ja pakotti britit vetäytymään rannikkoalueelle. Lähi-idässä ja Euroopassa saadun maineen vuoksi Dervissivaltiota pidettiin keskusvaltojen suurvaltojen Osmanien valtakunnan ja Saksan keisarikunnan liittolaisena.
Dervissivaltio säilyi läpi ensimmäisen maailmansodan Afrikan ainoana itsenäisenä muslimivaltiona. Neljännesvuosisadan kestäneen vastarinnan jälkeen Britannia lopulta päihitti Dervissivaltion vuonna 1920.

Lähteet
-------

1. ↑  *Encyclopedia of African History, s. 1406. (englanniksi)*
2. ↑  Lewis, I. M.: *The Modern History of Somaliland: From Nation to State*, s. 78. F.A. Praeger, 1965. (englanniksi)
3. ↑  Ofcansky, Thomas P.; Shinn, David H.: *Historical Dictionary of Ethiopia*, s. 405. Scarecrow Press. (englanniksi)
4. ↑  Pecastaing, Camille: *Jihad in the Arabian Sea*. Hoover Institution Press, 2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dervissivaltio** Wikimedia Commonsissa
**Titus Vinius** (k. 69) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli vuoden 69 konsuli keisari Galban kanssa.

Vuonna 39 Vinius toimi sotilastribuunina, mutta hän joutui vankeuteen koska hänellä väitettiin olleen suhde ylempiarvoisen upseerin vaimon kanssa. Hänet vapautettiin Claudiuksen määräyksestä. Keisari nimitti hänet erään legioonan legaatiksi, mutta häntä syytettiin pian kultaisen maljan varastamisesta keisarin juhlissa. Hänet nimitettiin kuitenkin Gallia Narbonensiksen provinssin maaherraksi. Kun Galba julistautui keisariksi liittyi Vinius heti häneen. Vinius kannusti Galbaa adoptoimaan Othon, mutta Othon joukot tappoivat hänet Galban kanssa vuonna 69.

Lähteet
-------

* John Hazel: *Who's who in the Roman World*. Routledge, 2002. ISBN 0415291623.

### Viitteet

1. ↑  Hazel s. 322


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ti. Catius Asconius Silius Italicus ja P. Galerius Trachalus** | **Rooman konsuli**Ser. Sulpicius Galba Imp. Caesar Augustus II:n kanssa | Seuraaja:**Imp. Caesar Vespasianus Augustus II ja T. Caesar Vespasianus** |
**George Matthew Karl** (s. 12. toukokuuta 1951 Penn Hills) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana. Hänet on valittu kerran NBA:n vuoden valmentajaksi.

Ura
---

### Pelaajaura

Karl pelasi lukiokoripalloa Penn Hillsin koulussa ja yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopistossa. Vuonna 1973 hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa New York Knicks varasi hänet tilaisuuden neljännellä kierroksella. Karl siirtyi kuitenkin pelaamaan ABA-liigan San Antonio Spursiin. Tilastollisesti hänen paras kautensa seuran paidassa oli kausi 1974–1975, jolloin hän teki keskimäärin 8,1 pistettä ja antoi 4,1 syöttöä ottelua kohden. Karl pelasi seuran paidassa NBA:ssa kaudesta 1976–1977 lähtien. Vuonna 1978 hän lopetti ammattilaisuransa.

### Valmentajaura

Karl aloitti päävalmentajauransa NBA:ssa kaudella 1984–1985, jolloin hänet palkattiin Cleveland Cavaliersin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kahden kauden ajan ja siirtyi vuonna 1986 Golden State Warriorsin valmentajaksi niin ikään kahdeksi vuodeksi. Tämän jälkeen Karl valmensi ulkomailla Real Madridia kaiken kaikkiaan kahden kauden ajan.

Vuonna 1992 Karl palasi NBA:han valmentajamaan Seattle SuperSonicsia. Kaudella 1995–1996 joukkueen voittosuhde oli 64–18, jolla joukkue saavutti konferenssin voiton. Hän valmensi joukkuetta vuoteen 1998 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Milwaukee Bucksin valmentajaksi. Karl valittiin myös Yhdysvaltain koripallomaajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2002 MM-kilpailuihin. NBA:ssa hän valmensi Milwaukeeta vuoteen 2003 asti. Vuosina 2005–2013 Karl valmensi Denver Nuggetsia. Kauden 2012–2013 päätteeksi hänet valittiin NBA:n vuoden valmentajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Player: George Karl Basketball-Reference. Viitattu 13.2.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Coach: George Karl Basketball-Reference. Viitattu 13.2.2014. (englanniksi)
3. 1 2  Bio: George Karl National Basketball Association. Viitattu 13.2.2014. (englanniksi)
4. ↑  Nuggets' Karl nabs his first NBA Coach of Year award  8.5.2013. National Basketball Association. Viitattu 13.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Basketball-Referencen valmentajaprofiili (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
George Hugh Niederauer
George Hugh Niederauerin piispanvaakuna.
**George Hugh Niederauer** (14. kesäkuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 2. toukokuuta 2017 San Rafael, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan 30. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Salt Lake Cityn hiippakunnan johtoon 3. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat William Joseph Levada ja Tod David Brown.

Niederauer sai 15. joulukuuta 2005 nimityksen San Franciscon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. helmikuuta 2006. Hän jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Nielsen, Liesl: Former SLC Catholic Bishop Niederauer Dies *KSL.com*.  2.5.2017. Viitattu 3.5.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop George Hugh Niederauer


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Andrzej Stanisław Badeński** (10. toukokuuta 1943 Varsova – 28. syyskuuta 2008 Wiesbaden, Saksa) oli puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu.

Badeński sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 400 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 47,4 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti 400 metrillä parhaana eurooppalaisena pronssia ajalla 45,6 s. Lisäksi hän juoksi viimeisen osuuden 4 × 400 metrin viestissä, jossa Puolan joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 3.05,3.

Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Badeński saavutti 400 metrillä hopeaa ajalla 46,2 s varmistaen Puolalle kaksoisvoiton; kilpailun voitti Stanisław Grędziński. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ajalla 45,4 s. Eurooppalaisista vain saksalainen Martin Jellinghaus oli häntä nopeampi tällä matkalla. Jellinghaus kukisti Badeńskin myös 4 × 400 metrin viestin ankkuriosuuden loppukirissä ja jätti Puolan neljänneksi ajalla 3.00,5. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Badeński sijoittui 400 metrillä kuudenneksi ajalla 46,0 s ja viestissä neljänneksi ajalla 3.03,1. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän juoksi viestissä ensimmäisen osuuden ja Puola saavutti hopeaa ajalla 3.03,6. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui välierissä 400 metrillä ja sijoittui viidenneksi viestissä (aika 3.01,1).

Sisäratojen EM-kilpailuissa Badeński voitti 400 metrillä kultaa Madridissa 1968 ajalla 47,04 s ja Sofiassa 1971 ajalla 46,8 s sekä hopeaa Wienissä 1970 ajalla 46,9 s. Lisäksi hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa kuusi mitalia eripituisissa viestijuoksuissa.

Lähteet
-------

* Kamper, Erich: *Lexikon der 14 000 Olympioniken*, s. 14. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0. (saksaksi)
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 235–236. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*, s. 85, 111. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 21–22, 73. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
* *European Athletics Yearbook 1995–1996*, s. 115–121. EAA, 1996. ISBN 3-87390-115-3.

### Viitteet

1. ↑  Andrzej Badeński (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
**Andrzej Błasik** (11. syyskuuta 1962 Czeladź, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen sotilashenkilö ja Puolan ilmavoimien komentaja. Sotilasarvoltaan Błasik oli kenraaliluutnantti ja hänet nimettiin ilmavoimien komentajaksi elokuussa 2007. Błasik oli myös kokenut lentäjä ja hänellä oli noin 1 300 tuntia lentokokemusta PZL-Mielec Lim-6-, PZL TS-11 Iskra- ja Suhoi Su-17-suihkukoneiden ohjaajana toimimisesta.

Błasik menehtyi 10. huhtikuuta 2010 lento-onnettomuudessa matkalla toisen maailmansodan aikana tapahtuneen Katynin joukkomurhan 70-vuotismuistojuhlaan. Onnettomuudessa kuoli myös Puolan presidentti Lech Kaczyński sekä kymmeniä muita maan johtohenkilöitä. Błasik oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrzej Błasik** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Andrzej Błasik 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola
	+ 2

 |

 |
**Andrzej Bachleda-Curuś** (s. 9. tammikuuta 1975 tai 1. syyskuuta 1975 Zakopane) on puolalainen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Start Zakopane -seuraa. Myös hänen isänsä Andrzej ja setänsä Jan Bachleda-Curuś ovat olympiatason alppihiihtäjiä.

Bachleda-Curuś sijoittui Sestrieren MM-kilpailuissa 1997 suurpujottelussa 20:nneksi. Naganon olympialaisissa 1998 hän oli alppiyhdistetyssä viides, syöksylaskussa 22.s ja suurpujottelussa 24:s. Vailin MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui yhdistetyssä 11:nneksi ja Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 pujottelussa kymmenenneksi.

Bachleda-Curuś kilpaili maailmancupissa vuosina 1996–2003. Hän sijoittui maailmancupin pisteille, 30 parhaan joukkoon, kolmessatoista pujottelukilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaksi kertaa, molemmat Wengenissä: hän oli viides tammikuussa 2000 ja kahdeksas tammikuussa 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrzej Bachleda-Curuś *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)
2. ↑  BACHLEDA-CURUŚ III ANDRZEJ jr Polski Komitet Olimpijski.  Arkistoitu 31.10.2012. Viitattu 3.11.2012. (puolaksi)
3. 1 2 3  Andrzej Bachleda-Curuś (nuorempi) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. ↑  Andrzej Bachleda (POL) *ski-db.com*. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Tietokonemuseo
**Tietokonemuseo** on tietokoneiden ja ohjelmistojen historian säilyttämiseksi tarkoitettu museo eli pysyvä, taloudellista hyötyä tavoittelematon, yhteiskuntaa ja sen kehitystä palveleva laitos. Jotkin tietokonemuseot sijaitsevat osana laajempaa kokonaisuutta, kuten lontoolaisessa Science Museumissa tai müncheniläisessä Deutsches Museumissa. Kaliforniassa sijaitseva Computer History Museum, Paderbornissa sijaitseva Heinz Nixdorf MuseumsForum ja Bletchley Parkissa sijaitseva The National Museum of Computing taas ovat pelkästään tietokoneille omistettuja museoita. Jotkin museot ovat erikoistuneet tietokoneiden varhaishistoriaan, joka alkoi ensimmäisten henkilökohtaisten tietokoneiden kehittymisen myötä.*selvennä* Toiset museot keskittyvät enemmän tutkimukseen ja historian säilyttämiseen, toiset opetukseen ja viihteeseen. 

Suomen tietokonemuseo toimii Jyväskylässä. Myös Tekniikan museossa Helsingissä on esillä Suomen tietokoneiden historiaa.

Termiä "museo" käytetään myös verkossa olevien kokoelmien yhteydessä. Verkossa toimivien museoiden laatu ja toimintapa vaihtelevat laajalti. Jotkin verkkomuseot esittelevät tietokoneiden kuvia, ja toiset taas keräävät kokoelmaa ja pyrkivät säilyttämään tietokoneiden historiaa. Verkkomuseot poikkeavat perinteisistä museoista lähinnä siinä, että verkkomuseoiden kokoelmiin ei voi tutustua fyysisesti.

Katso myös
----------

* Suomen pelimuseo

Verkkomuseoita
--------------

Alla on lueteltu verkossa toimivia merkittäviä tietokoneisiin keskittyneitä museoita. 

* bitsavers - kattava ohjelmisto- ja dokumenttiarkisto
* 
* Charles Babbage Institute
* Computer History Museum
* Columbia University Computing History
* Early Office Museum
* ENIAC Museum, University of Pennsylvania
* IBM Archives
* Information Processing Society of Japan – IPSJ Computer Museum
* Living Computer Museum - sallii rekisteröityneiden käyttäjien kirjautua telnet-yhteydellä museon kokoelmissa oleviin laitteisiin
* old-computers.com
* Russian Virtual Computer Museum
* The Apple Museum - museon kokoelmissa on yli 350 Applen tuotetta
* The Computer Collector
* Virtual Museum of Computing
* Tietokonemuseo.net

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Computer museum
**Vaihekulman** avulla kuvataan sinimuotoisten signaalien (usein virran tai jännitteen) keskinäisiä vaihe-eroja. Vaihekulman yksiköitä ovat radiaani ja aste.

Jännitteen tapauksessa käytetään kaavaa 

u(t)={\hat u}\sin(\omega t+\phi ),
missä {\hat u} on jännitteen huippuarvo, \omega =2\pi f on kulmataajuus, t on aika ja \phi  on vaihekulma.

Esimerkiksi, jos kondensaattoriin syötetään virtaa, jonka yhtälö on i\_{c}={\hat i}\_{c}\sin(\omega t), kondensaattorin yli muodostuu jännite, jonka aikariippuvuus on

u\_{c}(t)={\hat u}\_{c}\sin(\omega t-{\frac {\pi }{2}})
eli jännite on 90 astetta virtaa jäljessä.

Jännitteen ja virran välinen vaihekulma riippuu kuorman impedanssista ja sen takia loistehon ja pätötehon suhteet vaihtelevat erilaisilla kuormilla. Puhtaasti resistiivisellä kuormalla jännitteen ja virran välillä ei ole vaihe-eroa.

Katso myös
----------

* Impedanssi
* Reaktanssi
* Kapasitanssi
* Ohmin laki

Kirjallisuutta
--------------

* Voipio, Erkki: *Virtapiirit ja verkot*. Helsinki: Otatieto, 2001 (1976). ISBN 951-672-082-X.
Vaihteistoöljyn laittamista skootteriin.
**Vaihteistoöljy** tai **vaihdeöljy** on voiteluöljyä, jota käytetään vaihteistossa. Vaihteistoöljyä käytetään voitelemaan mm. ajoneuvojen vaihdelaatikkoja, alennusvaihteistoja ja tasauspyörästöjä.

Vaihteistoöljyn pitää kestää suuria pintapaineita, nopeuksia, iskumaisia kuormituksia ja korkeita lämpötiloja. Vaihteistoöljyn viskositeetti ja laatu (esim. synteettinen, mineraaliöljy) vaihtelee vaihteistosta riippuen ja on erilainen esim. auton automaattivaihteistossa kuin manuaaliseessa. On tärkeää, että vaihteistoon ja vetopyörästöön laitetaan täsmälleen sitä öljylaatua, mitä vaaditaan. Liian huono tai jopa vaatimukset ylittävä, suuremman API GL-luokan öljy voi aiheuttaa ongelmia, koska öljyn lisäaineistus poikkeaa paljon erilaisissa vaihteisto- ja vetopyörästöratkaisuissa. Öljy vanhenee käytössä ja on sen tähden määrävälein vaihdettava. On myös suljettuja vaihteistoja, joiden öljyä ei tarvitse koskaan vaihtaa tai lisätä.

Vaihteisto- ja tasauspyörästö-öljyn tarkastus
---------------------------------------------

* Ajoneuvo vaakasuoralla alustalla
* Moottori ollut sammuksissa vähintään 2 minuuttia
* Avaa tarkastus- / täyttöruuvi vaihteiston kyljestä
* Kokeile sormella tulpan reiästä, että pinta on noin reunan tasalla tai maksimissaan puoli senttiä alapuolella. Lisää öljyä tarvittaessa
* Sulje ruuvi. Katso hetken ajon jälkeen, ettei vuotoja ole.

Edellä mainittu oli käsin tehtävä tarkastus yksinkertaisessa muodossa. Joissakin vaihteistoissa saattaa olla öljyn mittatikku tai ajotietokoneen kautta tehtävä tarkastus. Tutustu ajoneuvosi ohjekirjaan.

Laatuluokitukset
----------------

SAE-luokitus määrittelee öljyn viskositeetin. Esimerkiksi 80w-90; 80w ilmoittaa juoksevuuden kylmässä, mitä pienempi luku sitä juoksevampaa, samoin luku 90 ilmoittaa juoksevuuden kuumassa (100 °C). Vaihteistoöljyjen SAE-viskositeetti ei ole suoraan verrannollinen moottoriöljyissä käytettyyn SAE-viskositeettiin.

API GL-luokitus ilmoittaa minkälaiseen käyttöön ja minkälaiselle vaihteistolle öljy on suunniteltu. Mitä isompi kirjaimia seuraava numero on, sitä raskaammin öljy on lisäaineistettu ja sitä raskaampaan käyttöön se on tarkoitettu.

| Luokitus | Kuvaus |
| --- | --- |
| API GL-1 | Öljy ei sisällä EP-lisäaineita. Kevyesti kuormitetut vaihteistot. |
| API GL-4 | Lisäaineistettu EP-lisäaineilla. Autojen käsivalintaiset vaihteistot. |
| API GL-5 | Voimakkaasti EP-lisäaineistettu vaihteistoöljy. 
Hypoiditasauspyörästöihin ja vaihteistoihin, joissa on suuret nopeudet, kuormat ja lämpötilat. |
|

Automaattivaihteisto-, eli ATF-öljyjä ei luokitella API- tai SAE-luokitusten mukaisesti, vaan niitä kehittävät ajoneuvovalmistajat. Automaattivaihteistoöljyt ovat yleensä matalaviskositeettisia ja hyvin pakkasta kestäviä. Automaattivaihteistoöljy on yleensä väriltään punaista eikä se sovi käytettäväksi manuaalivaihteistoissa. Automaattivaihteistoöljyä käytetään myös ajoneuvojen ohjaustehostimissa.

Lähteet
-------

* NESTE, Oikean moottoriöljyn valinta (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Cerasus** on ruusukasveihin lukeutuvan *Prunus*-suvun alasuku, johon kuuluvat varsinaiset kirsikat. Sen lajit poikkeavat varsin paljon muista *Prunus*-suvun hedelmäpuista eli luumuista, aprikooseista, manteleista ja persikoista.

Kuvaus
------

Kirsikankukkia Itä-Siperiassa
Kirsikkapuun hedelmiä ovat kirsikat. Sana *kirsikka* viittaa sekä kirsikkapuuhun että sen hedelmään. Kirsikka on kivihedelmä eli luumarja, joten hedelmät sisältävät kiven, jonka halkaisija on tyypillisesti 0,5–1 cm ja joka puolestaan sisältää puun siemenen. Hedelmien väri vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen, myös mustia tai keltaisia tunnetaan.

Viljely
-------

Kirsikoiden tuotannossa tärkeimmät lajit ovat imeläkirsikka eli linnunkirsikkapuu (*Prunus avium*) ja hapankirsikka eli etikkakirsikka (*Prunus cerasus*). Kummallakin lajilla on runsaasti erilaisia lajikkeita. Suomessa paremmin menestyvän hapankirsikan kaksi päätyyppiä ovat kuulasmarjat ja morellit. Etelä-Ruotsissa voidaan viljellä molempia lajeja, mutta Suomen ilmasto on yleensä liian ankara imeläkirsikalle. Vain lounaissaariston kasvuolosuhteet saattavat edesauttaa marjasadon onnistumiseen. Imeläkirsikkaa viljellään kuitenkin jopa Vaasan korkeudella. Talvituhojen lisäksi myös keväthallat vahingoittavat kirsikkaa. Kirsikoita tulee istuttaa lähekkäin pölytyksen onnistumisen vuoksi.

Taudit ja tuholaiset
--------------------

Kirsikkapuilla voi olla useita eri tauteja ja tuholaisia. Hedelmäpuiden sienitaudeista kirsikkapuu saa toisinaan harmaakiiltotaudin. Sillä voi myös ilmetä haulitautia, joka vaikuttaa sen lehtiin. Sen pahimmat taudit ovat kirsikkarupi ja versomuumiotauti. Myös useat tuholaiset, kuten kirsikkakirva, kirsikkakoi ja kirsikkaetanainen voivat häiritä sen kasvua.

Käyttö
------

Kirsikat eivät kypsy enää korjuun jälkeen. Kirsikoita nautitaan tuoreena tai ne jalostetaan hilloiksi, marmeladeiksi ja niitä käytetään aineosana monissa tuotteissa kuten jogurteissa ja leivonnaisissa. Kirsikkamehua valmistetaan puristamalla tai linkoamalla. Myös hedelmäviiniä tai -viinaa voidaan valmistaa. Kirsikkapuita istutetaan myös niiden koristeellisuuden vuoksi.

Kirsikkalajeja
--------------

* *Prunus avium* – imeläkirsikka
* *Prunus cerasus* – hapankirsikka
* *Prunus pensylvanica* – pilvikirsikka
* *Prunus mahaleb* – veikselinkirsikka

Lähteet
-------

1. ↑  Cherries Mark Rieger's Fruit Crop
2. ↑  Enemmän iloa puutarhasta, Oy Valitut Palat, Reader's Digest Ab, 1981

Aiheesta muualla
----------------

* Kirsikka[vanhentunut linkki]. Yhteishyvä.
* Fineli: Kirsikan ravintosisältö (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Prunus subg. Cerasus | 
* Wikidata: Q2946681
* Wikispecies: Prunus subg. Cerasus
* APNI: 112474
* EoL: 31410
* GRIN: 20151
* IPNI: 60431613-2
* Tropicos: 27806035

 |
|  |
| Cerasus | 
* Wikidata: Q13174500
* APDB: 189258
* FoC: 106151
* GBIF: 3030265
* GRIN: 13894
* iNaturalist: 363890
* IPNI: 30000351-2
* IRMNG: 1273393
* NZOR: b35eeecd-3924-4fa0-9b34-fa6b676726c6
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000351-2
* Tropicos: 40004264
* WFO: wfo-4000007328

 |

 |
Työterveys- ja työturvallisuusjohtamisella pyritään työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden parantamiseen, työpaikan riskien vähentämiseen sekä terveellisempien ja turvallisempien työolosuhteiden luomiseen. Kansainvälisesti hyväksytty viitekehys työterveys- ja työturvallisuusjohtamiseen on standardissa SFS-ISO 45001:2018. 

Standardi SFS-ISO 45001 korostaa systemaattista toiminnan suunnittelua, hallintaa, mittaamista ja parantamista. Se on yhteensopiva muiden johtamisjärjestelmästandardien kanssa, kuten laadunhallinnan ISO 9001 ja ympäristöasioiden hallinnan ISO 14001.

SFS-ISO 45001 korvaa laajasti käytetyn julkaisun OHSAS 18001. Organisaatioilla, joilla on akkreditoitu OHSAS 18001 -sertifikaatti, on maaliskuuhun 2021 aikaa muuttaa työterveys- ja työturvallisuusjärjestelmänsä vastaamaan uutta SFS-ISO 45001:2018 -standardia.

Katso myös
----------

* Työturvallisuus
* Johtaminen

Lähteet
-------

SFS-ISO 45001:2018

Aiheesta muualla
----------------

Johtamisen standardit, SFS
Tuotteet valokeilassa, SFS
**Carlton Bost** (s. 8. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen muusikko ja levytuottaja Los Angelesista, Kaliforniasta. Parhaiten Carlton tunnetaan työstään Deadsyn leivissä, hän on myös The Dreamingin, Berlinin ja Orgyn kitaristi.

Musiikkiura
-----------

Bost liittyi Deadsy-yhtyeeseen vuonna 2002. Bost oli Deadsyn pitkäaikaisjäsenistöä aina vuoden 2007 oletettuun hajoamiseen*selvennä* asti. Suoraan Deadsyn kaatumisen*selvennä* jälkeen hän liittyi The Dreamingiin, jonka kanssa työsti kaksi studioalbumia vuosina 2008-2011 aina lähtöönsä asti. Bost myös liittyi Berliniin vuonna 2005 ja on soittanut yhtyeen kahdella studioalbumilla. Berlinin lisäksi Bost on kiertänyt ja äänittänyt uudelleenkasatun Orgyn kanssa, tuottanut Lunarclickin musiikkia ja tehnyt soololevyn. Vuonna 2013 Bost palasi The Dreamingiin.

Diskografia
-----------

### Deadsyn kanssa

* Commencement - 2002
* Phantasmagore - 2007

### Berlinin kanssa

* 4 Play - 2005
* Animal - 2013

### Lunarclickin kanssa

* Toxicology - 2006
* Toxic Remixology - 2009

### The Dreamingin kanssa

* Club Re-Mixes (EP) - 2007
* Etched in Blood - 2008
* Pre-Op (Mixtape) - 2008
* Puppet - 2011

### Shades of Scar

* The Hollow Season - 2010

### Orgyn kanssa

* Grime of the Century (single) - 2012
* Wide Awake and Dead (EP) - Esituotannossa
Masekela Washingtonissa 2007
**Hugh Ramopolo Masekela** (4. huhtikuuta 1939 Witbank, Etelä-Afrikka – 23. tammikuuta 2018) oli eteläafrikkalainen jazztrumpetisti, -säveltäjä ja vokalisti, jota pidetään yhtenä afrikkalaisen jazzin mestareista. Masekela oli myös maansa apartheidin vastaisen kamppailun keskeisiä vaikuttajia.

Masekelan isä oli kuvanveistäjä ja terveystarkastaja. Masekelan ensimmäinen trumpetti oli Louis Armstrongin entinen, peräisin yhdysvaltalaisten jazzmuusikoiden keskuudessa tehdystä keräyksestä. Hänen ensimmäisiä musiikillisia esikuviaan olivat yhdysvaltalaiset swingmuusikot, mutta hän kiinnostui pian myös bebopista ja sai vaikutteita Dizzy Gillespieltä ja Charlie Parkerilta. Masekela soitti trumpettia ja kävi kiertueilla tanssiyhtyeiden kanssa jo teini-ikäisenä. Vuonna 1958 hän perusti yhtyeen The Jazz Epistles, johon kuului myös pianisti Dollar Brand (myöhemmin Abdullah Ibrahim).

Koska Etelä-Afrikan rotuerottelujärjestelmän vuoksi hän ei voinut jatkaa musiikkiopintojaan kotimaassaan, Masekela muutti ulkomaille ja opiskeli Lontoossa Guildhall School of Musicissa ja Harry Belafonten myöntämän apurahan turvin Manhattan School of Musicissa New Yorkissa. Vuonna 1968 Masekelan instrumentaalikappale "Grazing in the Grass", yhdistelmä eteläafrikkalaista mbaqangaa ja mustaa yhdysvaltalaista popmusiikkia, nousi Yhdysvaltain singlelistan ykkössijalle.

Vuonna 1980 Masekela muutti Botswanaan, minne hän perusti mustia muusikoita varten International School of Musicin. Hän osallistui myös Paul Simonin *Graceland*-kiertueelle.

Masekelan tupla-albumi *Home Is Where the Music Is* (1972) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen *1001 Albums You Must Hear Before You Die*.

Lähteet
-------

1. ↑  Flora Drury: Hugh Masekela: South Africa's 'Father of Jazz' *BBC News*.  23.1.2018. BBC. Viitattu 23.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hugh Masekela. (biografia) *answers.com*. Answers.com. Viitattu 27.8.2007. (englanniksi)
3. ↑  Miriam Makeba, James Hall: Miriam Makeba - Etelä-Afrikan ääni, s. 91
4. ↑  Dimery, Robert (toim.): "Close to the Edge", *1001 Albums You Must Hear Before You Die*, s. 266. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hugh Masekela** Wikimedia Commonsissa

* Hugh Masekelan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Trey Cunningham** (s. 26. elokuuta 1998) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, 110 metrin aitajuoksun MM-mitalisti.

Cunningham paransi 60 metrin aitajuoksun alle 20-vuotiaiden sisäratojen maailmanennätystä kahdesti New Yorkissa maaliskuussa 2017 juostuaan ajat 7,45 ja 7,40. Hän sijoittui 110 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa neljänneksi 2021. Hän voitti 2022 NCAA:n mestaruuden sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ennätyksellään 7,38 ja ulkoradoilla 110 metrin aitajuoksussa niin ikään uudella ennätysajallaan 13,00. Yhdysvaltojen-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 110 metrin aitajuoksusa toiseksi. Hän saavutti saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hopeaa 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,08.

Lähteet
-------

1. 1 2  Trey Cunningham Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Trey Cunningham Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
	+ 2

 |

 |
**Xing yi quan** (形意拳) on yksi suurimpia kiinalaisia "sisäisiä" taistelulajeja. Laji tunnetaan "muotonyrkkeilynä" tai "aienyrkkeilynä" Lajin tunnusomaisia piirteitä ovat aggressiiviset ja suoraviivaiset liikkeet sekä räjähtävät tekniikat. Vastustaja on tarkoitus kohdata ja voittaa mahdollisimman nopeasti.

Lajin historia
--------------

Tarun mukaan kenraali Yue Fei kehitti lajin Song-dynastian aikana (920-1127) perustaen sen käsitekniikat keihäällä pistämiseen. Kehittämänsä lajin hän opetti upseereilleen.

Lajia opetettiin salassa kunnes 1600-luvun alussa vaeltava taolainen opetti sen kenraali Ji Ji Kelle. Tämän jälkeen se siirtyi Cao Jiwulle, Shaanxin armeijan komentajalle, joka liitti sen osaksi upseereidensa koulutusta. Lajin tämä tyyli eli Shaanxi xing yi quan tuli laajasti tunnetuksi.

Lajin pääperiaatteet
--------------------

Lajin aseharjoitteluun kuuluvat yleensä seiväs, keihäs, lyömämiekka ja suora miekka. Laji pyrkii kehittämään kolmea pääosa-aluetta: vastustajan tasapainon horjuttaminen säilyttämällä oma; toimimisen, iskemisen ja ajatuksen yhtenäisyys; äänen käyttö vastustajan häiritsemiseen ja pelottamiseen.

Nykyinen tyyli
--------------

Lajin yksinkertaistettua muotoa opetettiin kiinalaisille jalkaväensotilaille toisen Kiinan-Japanin sodan aikana (1937-1945). Kenichi Sawai esitteli lajin Japanissa nimellä "taiki ken" ja perinteiset xing yi-tekniikat muunnettiin pistimelle ja sapelille sopiviksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Crudelli,C. Maailman taistelutaidot ja kamppailulajit. 2010: 92.