recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lennart Johannes Vihma** (ent. Wichmann) (29. elokuuta 1901 Kuopio – 25. huhtikuuta 1942 Suurlahti) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti ja sodanaikainen rykmentin komentaja. Lennart Vihma oli kenraalimajuri Einar Vihman veli.

Lennart Vihma osallistui vapaussotaan, kävi reserviupseerikoulun 1923, Kadettikoulun 1925-1927, Taistelukoulun luutnanttikurssin 1931 sekä Sotakorkeakoulun 1931-1933. Hän toimi nuorempana upseerina Keski-Suomen rykmentissä 1923-1924 ja siirtyi sitten Rajavartiolaitoksen palvelukseen palvellen kouluttajana ja komppanianpäällikkönä eri rajavartiostoissa. Vuodesta 1934 alkaen hän työskenteli Rajavartiostojen esikunnassa. 

Vihma toimi talvisodassa Pohjois-Suomen ryhmän huoltopäällikkönä. Jatkosodan alussa hän toimi Karjalan armeijan operatiivisen osaston päällikkönä. 27.1.1942 hän sai JR 5:n komentajuuden. 24.4.1942 Vihma haavoittui miinaonnettomuudessa ja kuoli seuraavana päivänä. Onnettomuuden sattuessa oli meneillään 4. divisioonan komentajan Kaarlo Viljasen tarkastuskäynti JR 5:n lohkolla, ja tarkastusseurue ajautui omaan miinakenttään. Myös Viljanen sekä useita nuorempia upseereita menehtyivät miinaräjähdyksen seurauksena. 

Ylennykset: vänrikki 1923, luutnantti 1927, kapteeni 1931, majuri 6.12.1939, everstiluutnantti 31.10.1941.

Lähteet
-------

* Raunio Ari & Kilin, Juri: *Jatkosodan torjuntataisteluja 1942-1944*. Karttakeskus, 2013, 2. painos, s. 30. ISBN 978-951-593-070-5.
**Gomelavia** (valkoven. Гомельавиа, ven. Авиакомпания Гомельавиа) (IATA: **YA**, ICAO: **GOM**, kutsukoodi: **GOMEL**) oli valtio-omisteinen valkovenäläinen lentoyhtiö, joka oli perustettu vuonna 1996. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2011, jolloin se operoi Homelin lentoasemalta Kaliningradiin, Minskiin ja Moskovaan kolmella Antonov An-24 -koneella.

Kohteet
-------

Gomelavian An-24RV vuonna 2011
Gomelavian Il-76 vuonna 2006
Alasajon aikoihin yhtiö lensi kolmeen kohteeseen Homelista.

|  |  |
| --- | --- |
| * Valko-Venäjä Valko-Venäjä
	+ Homel **Solmukohta**
	+ Minsk
 | * Venäjä Venäjä
	+ Kaliningrad
	+ Moskova
 |

Laivasto
--------

Helmikuussa 2011 yhtiön laivasto käsitti kolme Antonov An-24 -matkustajakonetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flightglobal: "Belarussian carrier Gomelavia ceases operations." *23.2.2011*. www.flightglobal.com.  Arkistoitu 3.3.2011. Viitattu 8.5.2011. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gomelavia**.

Aiheesta muualla
----------------

* Gomelavian viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Panagía Tourlianín luostari** (kreik. Μονή Παναγίας Τουρλιανής, *Moní Panagías Tourlianís*) on ortodoksinen luostari Mýkonoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee keskellä Áno Merán kylää saaren keskiosissa.

Luostarin kirkon ikonostaasia.
Luostari on perustettu vuonna 1542 ja sai nykyisen muotonsa vuosina 1757–1767. Sen perustivat Párokselta tulleet munkit ja se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen.

Luostarin kirkko on kolmilaivainen ja siinä on barokkityylinen ikonostaasi. Luostari on saanut nimensä siellä kesäisin olevasta Neitsyt Marian ikonista, joka löytyi Mýkonoksen Toúrloksesta. Se on koko Mýkonoksen suojelijatar. Talvisin ikoni on Mýkonoksen kaupungissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Μοναστήρι Παναγιάς Τουρλιανής Μύκονος *MykonosTour.com*. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2  Ιερά Μονή Παναγίας Τουρλιανής *Μοναστήρια της Ελλάδας*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panagía Tourlianín luostari** Wikimedia Commonsissa
**Golovin** on kaupunki Sewardin niemimaalla Länsi-Alaskassa. Se sijaitsee pienessä niemenkärjessä Golovnin Lagoonin ja Golovnin Bayn välissä noin 105 kilometriä Nomesta itään. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 144. Asukkaista 84,03 prosenttia edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.

Historiaa
---------

Golovin oli alun perin inupiattikylä nimeltä *Chinik*. Kaupunki on nimetty Venäjän laivaston kapteenin Vasili Golovninin mukaan. Golovnin vieraili Alaskassa maailmanympärimatkoillaan tarkastamassa Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian töitä *Diana*-laivalla 1807–1809 ja *Kamchatka*-laivalla 1817–1819. Vuonna 1842 Golovinin kylä raportoitiin *Ikalikguigmyut*-nimisenä. Kaupungin nimi on kirjoitettu väärin, ilman n-kirjainta, mutta läheinen lahti on Golovnin Bay.

Vuonna 1867 Mission Covenant of Sweden perusti kirkon ja koulun nyky-Golovinista etelään. Vuoden 1890 tienoilla John Dexter perusti kauppa-aseman, josta tuli koko Sewardin niemimaan tärkein tietojenvaihtopaikka. Councilista löydettiin kultaa vuonna 1898 ja Golovinista tuli kultakaivosten huoltotukikohta. Tarvikkeet purettiin laivoista Golovinissa ja vietiin sitten pienemmillä aluksilla Golovnin Lagoonin poikki Fish- ja Niuklukjokia pitkin Counciliin.

Kun nykyisen Nomen alueelta löydettiin kultaa, suurin osa kaivos- ja satamatoiminnasta siirtyi sinne ja Golovinin asukasluku väheni. Poronhoito alueella alkoi noin vuoden 1900 tienoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Golovin Google Localissa
* Golovin Microsoftin TerraServerilla
| "Living for the City"Stevie Wonder |
| --- |
| Singlen "Living for the City" kansikuva |
| Ranskan painoksen kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Innervisions* |
|  B-puoli | "Visions" |
|  Julkaistu | marraskuu 1973 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Stevie Wonder |
|  Tuottaja(t) | Stevie Wonder |
|  Tyylilaji | soul |
|  Kesto | 07.21 (Albumiversio)3.41 (Single edit) |
|  Levy-yhtiö | Tamla |
| Muut kannet |
|  Alankomaiden painos |
| Stevie Wonderin muut singlet |
| "Higher Ground"1973 | "Living for the City"1973 | "Don’t You Worry ’bout a Thing"1974 |

**"Living for the City"** on Stevie Wonderin kappale ja toinen singlejulkaisu hänen vuonna 1973 ilmestyneeltä albumiltaan Innervisions. Se on yksi Wonderin tunnetuimmista lauluista ja Superstitionin tapaan selkeä yhteiskunnallinen kannanotto. Kappale nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 8 ja R&B-listalla sijalle 1.

"Living for the City" kertoo köyhästä mississippiläisestä perheestä, joka ansaitsee juuri ja juuri tarpeeksi tullakseen toimeen kaupungissa. Vanhemmat tekevät työtä aamusta iltaan ja yrittävät parhaansa mukaan pitää perheen taloudellisesti pystyssä. Kappale käsittelee myös rasismia. Laulu on syntynyt aikana, jolloin Wonder oli jatkuvasti aktiivinen erilaisissa yhtyiskunnallisissa kysymyksissä.

"Living for the Citystä" on tehty useita erilaisia covereita, Ray Charlesin vuonna 1975 levyttämästä rock-yhtye Thunderin jäsenten tekemään versioon.
*Tämä artikkeli käsittelee kansanedustaja Mikko Suokasta. Samannimisestä vapaaottelijasta kertoo artikkeli Mikko Suokas (vapaaottelija)*
**Mikko Suokas** (22. syyskuuta 1893 Kivennapa – 13. lokakuuta 1934 Kivennapa) oli suomalainen poliitikko. Hän kuului Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen.

Suokas toimi syyskuusta 1927 alkaen Viipurin läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajana. Hän oli eduskuntavuosinaan jäsenenä sen pankkivaliokunnassa, perustuslakivaliokunnassa ja puolustusasiainvaliokunnassa. Hän kuoli lokakuussa 1934, kesken vaalikauden, jonka jälkeen hänen tilalleen eduskuntaan nousi Juho Kuittinen.

Suokas toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1925 ja 1931 sekä puolueensa Viipurin läänin itäisen vaalipiirin piirisihteerinä vuosina 1924–1928. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä.

Suokkaan puoliso oli Aina Pussinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1927.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Mikko Suokas *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 16.6.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo lehdestä. Toisen maailmansodan aikaisesta sotilasoperaatiosta kerrotaan artikkelissa Operaatio Iskra.*
Iskran ja paremmin tunnetun Pravdan kunniaksi julkaistiin vuonna 1950 postimerkki Neuvostoliitossa.
**Iskra** (ven. И́скра, suom. *Kipinä*) oli venäläisten sosialististen siirtolaisten poliittinen sanomalehti, joka perustettiin Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen viralliseksi äänenkannattajaksi. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin Leipzigissa 1900. Sitä painettiin myös Münchenissä, Lontoossa ja Genevessä. Alun perin *Iskran* johdossa oli Lenin. Hän lähti toimituskunnasta vuonna 1903 VST:n hajoamisen jälkeen, ja menševikit ottivat sanomalehden haltuunsa. Tämän jälkeen *Iskraa* julkaistiin Georgi Plehanovin komennossa vuoteen 1905 saakka. Keskimääräinen levikki oli noin 8 000.

*Iskran* tunnuslause oli "Из искры возгорится пламя" ("Kipinästä syttyy leimuava tuli") – ote vastineesta, jonka Aleksandr Odojevski kirjoitti Aleksandr Puškinin Siperiaan vangituille tsaarinvastaisille dekabristeille osoittamaan runoon. 

Osa lehden henkilöstöstä oli myöhemmin mukana lokakuun vallankumouksessa 1917. 

Alkuperäiset toimituskunnan jäsenet: 

* Vladimir Lenin (Vladimir Iljitš Uljanov)
* Georgi Plehanov
* Vera Zasulitš
* Pavel Axelrod (Pinhus Boruh)
* Julius Martov (Juli Tsederbaum)
* Aleksandr Potresov

Myöhempi jäsen: 

* Lev Trotski (Lev Davidovitš Bronstein)

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Iskra
**Mikko Siukosaari** (s. 5. kesäkuuta 1965) on suomalainen viestintä- ja urheiluvaikuttaja. Hänet tunnetaan Viestintä Oy Drumin, Supersonin ja Helsinki Seagullsin perustajana.

Urheilutoiminta
---------------

Siukosaari voitti rullalautailun Suomen mestaruuden lajin ensimmäisissä SM-kilpailuissa lokakuussa 1979. Myöhemmin hän toimi Suomen rullalautaliiton hallituksen jäsenenä ja oli mukana järjestämässä rullalautailun SM-kisoja vuosina 1989–1991.

Kiasmassa 2009 järjestetty 30Skate-näyttely oli Siukosaaren suunnittelema.

Vuonna 2013 Siukosaari oli mukana perustamassa koripalloseura Helsinki Seagullsia yhdessä Mikko Tannerin kanssa. Siukosaari suunnitteli muun muassa seuran nimen ja toimi seuran toimitusjohtajana vuosina 2013–2015. Seura aloitti pelit koripallon 1. divisioonassa ja nousi kaudella 2014–2015 Korisliigaan.

Liiketoiminta
-------------

Siukosaari työskenteli Hasan & Partners -mainostoimistossa osakkaana 1990-luvulla ja DDB Helsingin toimitusjohtajana 2000-luvun alussa. Vuonna 2005 hän perusti Viestintä Oy Drumin ja vuonna 2011 Superson Oy:n. Superson valittiin Suomen ensimmäiseksi vuoden toimistoksi vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Rullalautailua Suomessa jo 30 vuotta *mtvuutiset.fi*.  29.7.2009. Viitattu 2.10.2020.
2. ↑  HangUp 4/2009 - Lehtiluukku.fi *www.lehtiluukku.fi*. Viitattu 2.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Anna Juvonen: Lautailevat luovat *M&M*. Viitattu 2.10.2020.
4. ↑  Seagulls siktar högt *svenska.yle.fi*. Viitattu 2.10.2020. (ruotsiksi)
5. ↑  Marmai: Siukosaari DDB Brand Sellersin johtoon *M&M*. Viitattu 2.10.2020.
6. ↑  Mattias Erkkilä: Siukosaari sai rummut *M&M*. Viitattu 2.10.2020.
7. ↑  Aleksi Ylä-Anttila: Vuoden toimistot on valittu – katso kaikki palkitut *M&M*. Viitattu 2.10.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Sirkka Turkka on kirjoittanut samannimisen kirjan.*

**Tule takaisin, pikku Sheba** on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1952. Se kertoo pariskunnasta, jonka avioliitto ajautuu kriisiin, kun he ottavat nuoren naisen alivuokralaiseksi. Elokuvan nimessä mainittu Sheba on perheen rouvan karannut koira.

Shirley Booth oli esittänyt pariskunnan vaimoa Lolaa jo Broadwayllä William Ingen näytelmäversiossa, ja saanut roolistaan Tony-palkinnon. Hän näytteli osaa myös elokuvassa. Hänen juoppoa aviomiestään esitti elokuvassa Burt Lancaster ja alivuokralaista Terry Moore. Booth sai roolistaan  naispääosan Oscarin, Moore oli sivuosa-oscarin ehdokkaana samoin kuin elokuvan leikkaaja Warren Low.

Myös Golden Globe -gaalassa Shirley Booth palkittiin parhaan naispääosan palkinnolla, ja elokuva oli ehdokkaana parhaan draamaelokuvan sarjassa.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *pikku Sheban* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Come Back, Little Sheba Allmovie. Viitattu 23.6.2014.
2. ↑  Come Back, Little Sheba *Golden Globe Awards*. Viitattu .7.2019.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 4.7.2016. (englanniksi)
**Tuomas Ragvaldinpoika** (6. joulukuuta 1724 Tyrvää – 14. maaliskuuta 1804 Loimaa) oli suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. Hän oli aikansa merkittävin talonpoikais- ja arkkivirsirunoilija. Hän sepitti henkilö-, hää- ja hautajaisrunoja sekä kruunajais- ja matkatoivotusrunoja kuninkaallisille.

Tyrvään Laukulasta kotoisin olleen Tuomas Ragvaldinpojan vanhemmat olivat Lipun talon omistanut kuudennusmies Ragvald Hansinpoika ja Margareta Erkintytär. Tuomas Ragvaldinpoika kärsi synnynnäisestä huuli- ja kitalakihalkiosta ja tämä vamma teki hänen puheestaan honottavaa ja vaikeasti ymmärrettävää sekä myös turmeli hänen ulkonäköään. Hän rampautui myös nuorena kuumesairauden takia eikä kyennyt ruumiilliseen työhön.

Vuonna 1763 Tuomas Ragvaldinpoika lähti Turkuun jossa hänen huulihalkionsa leikattiin onnistuneesti. Tuomas laati tästä tapauksesta 50-säkeistöisen arkkiveisun *Sen Wielä wirhellisen Ilo-Weisu*. Tämä arkkiveisu oli ensimmäinen Suomessa julkaistu ei-hengellinen arkkiveisu. Tuomas Ragvaldinpoika keksi myös nimen arkkiveisu painetuille runoille ja virsille.

Tuomas Ragvaldinpoika joutui hankkimaan elantonsa kirjoittamalla ja hän julkaisikin elämänsä aikana 60 lehtistä jotka sisälsivät noin 150 virttä. Hän asui aluksi Turussa ja meni naimisiin 1765 Mynämäen Nihdeisen kylän Sunin talosta kotoisin olleen Maria Juhontyttären kanssa. Ensimmäisen vaimon kuoltua influenssaan 1776 Tuomas meni uusiin naimisiin 1777 turkulaisen piian Liisa Heikintyttären kanssa. Tästä avioliitosta hänellä oli kuusi lasta. Perhe muutti Turusta Loimaan Hirvikoskelle jossa Liisa Heikintytär kuoli keuhkotautiin vuonna 1788.

Lähteet
-------

* Tuomas Ragvaldinpoika - talollisen poika Tyrväältä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Arkkiveisu kauneusleikkauksesta. Web Archive (Vammala 2007).
* Juhan suku-uutiset blogi 1.10.2008: Tuomas Ragvaldinpoika Tyrväältä
* Pietilä, Esko: Kotiseutumme muistot. Tyrvään seudun Kotiseutuyhdistyksen julkaisuja LXXXI, 2002, Vammala. ISBN 951-9279-34-2.
* Raittila, Pekka: Tuomas Ragvaldinpoika, hengellinen arkkiviisurunoilija. Tyrvään seudun Museo- ja Kotiseutuyhdistyksen julkaisuja XXI, 1949, Vammala.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Tuomas Ragvaldinpoika** on Wikiaineistossa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kurkelan koulu** on yhtenäiskoulu Keravalla Kurkelan kaupunginosassa. Koulun toiminta aloitettiin vuonna 1987. Koulussa on noin 650 oppilasta. Koulun yhteydessä toimi vuodesta 2000 lähtien myös päiväkoti. Koulu laajennettiin yhtenäiskouluksi vuonna 2017.

Yleisopetuksen ryhmien lisäksi lukuvuonna 2021–22 Kurkelan koulussa toimii erityisen tuen pienryhmäluokat (1K, 3–5K, 5–6K, 7–8K, 8K ja 9K). Koulussa on myös yksi joustavan perusopetuksen luokka, *JOPO-luokka* luokilla 8-9*.* Vuosiluokilla 7–8 on kuvaamataidon painotusluokka ja vuosiluokilla 7–9 liikunnan painotusluokka.

Kesällä 2020 Kurkelan koulu sai uuden rehtorin, Ilari Tasihin. Tasihin toimi aikaisemmin Kalevan koulun rehtorina.

Koulun painopisteet ovat kansainvälisyys, liikunta ja kuvaamataito. Koulun toimintakulttuurille keskeistä on yhdessä toimiminen, lapsilähtöisyys, hyvä oppilastuntemus ja yhteistoiminnalliset työskentelytavat. Kurkelan koulussa oppilaat työskentelevät pääsääntöisesti pienissä ryhmissä, *kotiryhmät*, ja saavat itse vaikuttaa oman oppimisensa suunnitteluun, toteutukseen ja arviointiin. 

Koululla toimii Keravan kaupungin järjestämä oppilaiden ja koulun hyvinvointia edistävä hyvinvointiagentti, joka kyselee oppilaiden kuulumisia ja yrittää parhaansa mukaan auttaa heitä. Kurkelan koulun oma hyvinvointiagentti on nuorisotyöntekijä Sofia Kaikkonen. 

Kurkelan koululla on ystävyyskouluja maailmalla, mm. Kiinassa Zijang Middle School ja Virossa Sakun kunnassa Kurtna kool.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurkelan koulu Keravan kaupunki. Viitattu 22.11.2017.
2. 1 2  Kurkelan koulu (Internet Archivessa, tallennettu 24.9.2015) *Peda.net*.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 22.11.2017.
3. ↑  Yhteystiedot Kurkelan koulu *oppilaitokset.kerava.fi*.  Arkistoitu 15.10.2020.
4. ↑  Koulun esittely *oppilaitokset.kerava.fi*.  Arkistoitu 1.10.2020.
5. ↑  Koulun virallinen Instagram-tili *instagram.com*.
6. ↑  Keravan kaupunki: Koulun esittely *oppilaitokset.kerava.fi*.  Arkistoitu 1.10.2020.
7. ↑  Kerava panostaa koululaisten hyvinvointiin *kerava.fi*.  [vanhentunut linkki]
8. ↑  Keravan uudet hyvinvointiagentit *kerava.fi*.  [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kurkelan koulun verkkosivu
**Melbourne Shuffle** on rave- ja klubitanssi, joka syntyi 1980-luvulla. Tanssissa liikutaan usein joko liikkeellä "running man" jossa juostaan kuin sutien tyylistä riippuen jalat korkealle nostaen ja heiluttaen käsiä rymikkäästi tai "shuffle" liikkeellä jossa liikutaan yhdellä jalalla kantapään ja varpaiden avulla (c-walk yhdellä jalalla) toista jalkaa potkien eri sivuille variaatiosti riippuen.

Historia
--------

### 1980-luku

Melbourne Shuffle muokkautui 1980-luvun stomping-tanssista kun ravesta tuli vaikutteita breakbeat- ja teknomusiikkiin. Se sai vaikutteita myös breakdancesta ja hiphopista, josta "running man" on peräisin.

### 1990-luku

1990-luvun puolivälissä Melbourne Shufflesta tuli yhä suositumpi, jolloin syntyi monia tyylejä, mutta kaikissa säilyi pääliikkeenä "shuffle", jossa liikutaan kantapäitä ja varpaita liikuttamalla. Tästä tulikin nimi Melbourne Shuffle. Käsien liikkeestä tuli myös vallitsevampi.

### 2010-luku

Vuonna 2011 LMFAO toi tanssin uudelleen muotiin kappaleellaan Party Rock Anthem, jonka musiikkivideossa tanssikoreografia perustuu muokattuun Melbourne Shuffleen. Useiden Melbourne shufflen sekä Hardstyle shufflen harrastajista kuitenkin pitävät LMFAO:n versiota shufflesta halpana sekä typerän näköisenä tanssina eikä edes yhdistä melbourne shufflea sekä LMFAO shufflea toisiinsa, vaan pitävät niitä kahtena aivan erilaisena tanssilajina.
**Steven Arthur Dann** (s. 27. joulukuuta 1953 Burnaby, Kanada) on kanadalainen alttoviulisti. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa Harry Gomezin johdolla ja siirtyi vuonna 1970 alttoviuluun. Hän oli vuosina 1969–73 Kanadan kansallisen nuoriso-orkesterin jäsen. Dannin myöhempiä opettajia olivat Lorand Fenyves Torontossa, Robert Pikler Sydneyssä sekä Bruno Giuranna Italiassa ja Englannissa.

Dann oli National Arts Centre Orchestran ensimmäinen alttoviulisti vuosina 1977–1980. 1980-luvulla hän soitti myös Tonhalle-orkesterissa, Concertgebouw-orkesterissa ja Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1988 hän liittyi Toronton sinfoniaorkesteriin, jossa oli soittanut jo 1970-luvulla. Dann on lisäksi ollut aktiivinen kamarimuusikkona ja lukuisien orkesterien solistina eri maanosissa. Hän on kantaesittänyt useita teoksia. Vuonna 1990 Dann aloitti soittamisen Smithsonian Chamber Players -kokoonpanossa Washingtonissa (DC). Hän oli mukana perustamassa Axelrod-jousikvartettia ja on soittanut Zebra Triossa sekä ARC Ensemblessa. Dann on tehnyt levytyksiä muiden muassa Sonylle, Naxokselle, Ondinelle ja Chandosille.

Dann on opettanut muun muassa McGillin yliopistossa. Hänen instrumenttinsa on Joseph Gaglianon alttoviulu noin vuodelta 1780.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Canadian Encyclopedia: Steven Dann
2. 1 2  Steven Dann: Bio (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kroatia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Melbournen yliopisto** (engl. *University of Melbourne*) on australialainen julkinen tutkimusyliopisto, jonka pääkampus sijaitsee Melbournessa ja muut sen esikaupunkialueilla sekä muualla Victorian osavaltiossa. Vuonna 1853 perustettu yliopisto on Australian toiseksi vanhin, kolme vuotta nuorempi kuin Sydneyn yliopisto. Siellä on noin 50 000 opiskelijaa.

Vuonna 2016 *Times Higher Education* sijoitti Melbournen yliopiston sijalle 33 maailmassa. Shanghai-rankingissa 2015 yliopisto sijoittui tilalle 44 parhaana australialaisyliopistona.

2000-vuosikymmenen lopulta lähtien Melbournen yliopisto on kärsinyt julkisen rahoituksen leikkauksista, irtisanomisista ja huonosta työilmapiiristä. Yliopiston uudistetusta ja "tyhmennettynä" pidetystä opetussuunnitelmasta nousi 2000-luvulla keskustelua, ja vuonna 2008 sai ensi-iltansa sitä ruotiva satiirinen musikaali *Melbourne Model*.

Lähteet
-------

1. ↑  U of Melbourne, The World University Rankings, *Times Higher Education* 2016. Viitattu 14.10.2016.
2. ↑  Academic Ranking of World Universities 2015 (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 14.10.2016.
3. ↑  Patomäki, Heikki: Yliopisto konkreettisena utopiana: kokemuksia Turusta Nottinghamiin ja Helsingistä Melbourneen, patomaki.fi 2011, s. 41–42. Viitattu 14.10.2016.
4. ↑  Bachelard, Michael: Search for a super model, 5.10.2008. Viitattu 14.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melbournen yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Melbourne
**Steven Fletcher** (s. 26. maaliskuuta 1987 Shrewsbury, Englanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Wednesdayta vuodesta 2016 alkaen. Vasenjalkaisen Fletcherin pelipaikka on hyökkääjä. Englannissa syntynyt Fletcher edustaa maajoukkuetasolla äitinsä kotimaata Skotlantia.

Seurajoukkueura
---------------

Fletcher on edinburghilaisen Hibernianin kasvatti. Ammattilaistasolla hän edusti seuraa vuodet 2004–2009 Skotlannin valioliigassa. Vuonna 2009 Fletcher siirtyi Valioliigaan nousseeseen Burnleyyn. Hän oli kauden aikana yksi Burnleyn runkopelaajista ja kun seura putosi sarjasta, siirtyi Fletcher niin ikään Valioliigassa pelanneeseen Wolverhampton Wanderersiin. Siirtosumma oli arviolta kuusi ja puoli miljoonaa puntaa, mikä oli Wolvesin siirtoennätys. Fletcher edusti seuraa kahden kauden ajan ollen yksi joukkueen avainpelaajista. 

Fletcherin toisen Wolves-kauden eli kauden 2011–2012 jälkeen seura putosi sarjasta, joten elokuussa 2012 Fletcher siirtyi Valioliigaseura Sunderlandiin. Syyskuussa 2012 Fletcher valittiin Valioliigan kuukauden pelaajaksi. Hän teki tuolla kaudella 28 ottelussa 11 maalia. Kaudeksi 2013–2014 hän sai numeron 9. Kaudella 2014–2015 Fletcher onnistui viisi kertaa maalinteossa 30 pelaamassaan ottelussa.

Fletcher siirtyi siirtoikkunan viimeisenä päivänä 1.2.2016 Olympique de Marseilleen lainasopimuksella Sunderlandista alavireisesti sujuneen syyskauden jälkeen. Kesällä 2016 hän siirtyi Sheffield Wednesdayhin.

Maajoukkueura
-------------

Englannissa syntynyt Fletcher päätti edustaa maajoukkuetasolla äitinsä kotimaata Skotlantia. Hän pelasi Skotlannin nuorten maajoukkueissa. Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa debyytti tapahtui maaliskuussa 2008 Kroatiaa vastaan. Hänen uransa ensimmäinen maaottelumaali syntyi Hampden Parkilla Glasgowssa Islantia vastaan huhtikuussa 2009 MM-karsintaottelussa. Hän on pelannut kaikkiaan 31 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.

Saavutukset
-----------

**Henkilökohtainen**

* Englannin valioliigan kuukauden pelaaja: syyskuu 2012

Lähteet
-------

* Steven Fletcher (jalkapalloilija) Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

### Viitteet

1. ↑  Steven Fletcher: Former Sunderland striker signs for Sheffield Wednesday  1.7.2018. BBC. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: Scotland - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Michael "Mike" Santorelli** (s. 14. joulukuuta 1985 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalais-italialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Anaheim Ducksia.

Ura
---

Ennen ammattilaisuraansa Santorelli pelasi vuodet 2002–2004 juniorisarja BCHL:ssä, joukkueissa Langley Hornets ja Vernon Vipers, ja vuodet 2004–2007 Northern Michigan Wildcatsissä yliopistosarja CCHA:ssa. Hänet nimettiin kauden 2006–2007 päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa paras pistemies ja CCHA:n paras maalintekijä.

Santorelli aloitti ammattilaisuransa vuonna 2007 hänet NHL:n varaustilaisuudessa 2004 varanneen Nashville Predatorsin farmijoukkueessa Milwaukee Admiralsissa. Hän pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2008–2009 ja edusti Predatorsia myös kaudella 2009–2010. Suurimman osan noista kausista hän pelasi kuitenkin AHL:ssä. Vuonna 2009 hänet valittiin AHL:n tähdistöotteluun.

Santorelli siirtyi elokuussa 2010 Florida Panthersiin kaupassa, jossa Predators sai vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kausi 2010–2011 oli ensimmäinen, jonka hän pelasi kokonaan NHL:ssä. Hän teki tuolla kaudella 41 tehopistettä, 20 maalia ja 21 syöttöpistettä, ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Stephen Weissin jälkeen.

Santorelli siirtyi huhtikuussa 2013 Winnipeg Jetsiin waivers-listan kautta. Heinäkuussa 2013 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.

Perhe
-----

Myös Mike Santorellin veli Mark on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena. He olivat joukkuetovereita pelatessaan Milwaukee Admiralsissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mike Santorelli *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Santorelli Leaves NMU For NHL Predators *USCHO.com*.  4.7.2007. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)
3. ↑  Mike Santorelli Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
4. ↑  2010–11 Florida Panthers roster and statistics *hockeydb.com*. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)
5. ↑  Jets claim Santorelli off waivers from Panthers *TSN.ca*.  3.4.2013. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)
6. ↑  Canucks sign forward Santorelli *TSN.ca*.  6.7.2013. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)
7. ↑  Santorelli Brothers Guide the Admirals *milwaukeeadmirals.com*.  5.2.2010.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mike Santorelli The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Luopioisten auto-onnettomuus** tapahtui sunnuntai-iltana 2. maaliskuuta 1930 Luopioisissa kun iltamista palaamassa ollutta väkeä kuljettanut kuorma-auto ajoi jäänottoavantoon ja vajosi järvenpohjaan. Onnettomuudessa kuoli viisi ihmistä.

Kuorma-auto lähti sunnuntai-iltana kuljettamaan iltamaväkeä takaisin Kuohijoen kylään Puutikkalan kylän palokunnantalolla pidetyistä iltamista. Auton kyydissä oli kaikkiaan 13 henkilöä. Kuorma-auto ajoi heikon jääkerroksen peittämään jäänottoavantoon noin 100 metrin päässä Kuohijoen sillan rannasta. Auto vajosi järven pohjaan ja autossa olleista kahdeksan onnistui pelastumaan, heidän joukossaan autonkuljettaja. Onnettomuudessa hukkui kaksi auton kopissa ollutta matkustajaa ja kolme auton lavalla ollutta matkustajaa. Onnettomuuden uhrien ruumiit saatiin naarattua ylös seuraavana päivänä. Poliisikuulustelussa kuljettaja kertoi hiljentäneensä auton vauhtia lähestyessään Kuohijoen rantaa. Hän käänsi sitten auton suuntaa löytääkseen sopivan maalle nousupaikan mutta ajoi tällöin jäänottoavantoon jonka sijaintipaikkaa hän ei ollut muistanut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuorma-auto ja 5 ihmistä järvenpohjaan, Laatokka, 04.03.1930, nro 25, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Luopioisten surmanajo, Laatokka, 08.03.1930, nro 27, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Viisi henkilöä hukkui Luopioisissa auton ajaessa jäidenottoavantoon, Käkisalmen Sanomat, 04.03.1930, nro 25, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Kurjer Karelii** (ven. Курье́р Каре́лии) oli Petroskoissa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin kesäkuussa 1917. Aluksi sen nimenä oli *Izvestija Olonetskogo gubernskogo soveta krestjanskih, rabotših i soldatskih deputatov* ("Aunuksen läänin talonpoikais-, työläis- ja sotilasneuvoston tiedonantoja"), vuodesta 1920 lähtien *Kommuna* ("Kommuuni"), vuodesta 1921 *Karelskaja Kommuna* ("Karjalan kommuuni"), vuodesta 1923 *Krasnaja Karelija* ("Punainen Karjala"), vuodesta 1940 *Leninskoje znamja* ("Leninin lippu") ja vuodesta 1955 *Leninskaja pravda* ("Leniniläinen totuus"). Vuoteen 1991 saakka lehti ilmestyi NKP:n Karjalan aluekomitean ja tasavallan korkeimpien viranomaisten äänenkannattajana. 1930-luvun lopussa monet sen toimittajista menettivät henkensä Stalinin vainoissa. Jatkosodan aikana lehti ilmestyi Belomorskissa. Miehitettyjen alueiden väestöä varten julkaistiin lentokoneista pudotettua suppeaa versiota.

Vuonna 1991 lehdestä tuli riippumaton *Severnyi kurjer* -niminen julkaisu. Lehti yksityistettiin vuonna 2001, jolloin se sai nimen *Kurjer Karelii*. Lehti ilmestyi vuoteen 2010 saakka viidesti viikossa ja sen jälkeen viikkolehtenä. Se lopetettiin syyskuussa 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 126. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
2. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 127. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
**Melbourne** oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki joka oli rakennettu 1892. Parkki oli Eriksonin omistuksessa 1929–1932. Melbourne upposi 30. kesäkuuta 1932 törmättyään yhteen englantilaisen Anglo-American Oil Company-yhtiön tankkilaivan Seminolen kanssa 30 meripeninkulmaa Irlannin eteläkärjessä sijaitsevan Fastnet Rockin eteläpuolella. Laivan päällikkö ja 10 miestä hukkui, 15 miestä pelastettiin tankkialaiva Seminoleen. 

Parkki Melbournen oli rakentanut Russell & Co. Port Glasgowissa Skotlannissa vuonna 1892 liverpoolilaiselle J. & W. Goffey-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2 691 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 250 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 93,00 metriä, leveys 13,43 metriä ja syväys 7,31 metriä. Laiva menetti myrskyssä mastonsa ja sai vaurioita neitsytmatkallaan Liverpoolista Kalkuttaan ollessaan Etelä-Atlantilla Tristan da Cunhan tienoilla. Ahvenanmaalle Melbourne ostettiin H.W.F.M. Engeliltä Hampurin Altonasta vuonna 1929. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan. 

Melbourne lähti 4 250 tonnin vehnälastissa 14. maaliskuuta 1932 Port Victoriasta Australiasta Eurooppaan. Se törmäsi 30. kesäkuuta yhteen englantilaisen tankkilaivan Seminolan kanssa 30 meripeninkulmaa Fastnetin eteläpuolella. Seminole törmäsi Melbournnen kylkeen ja parkki upposi nopeasti noin neljässä minuutissa. Laivan päällikkö ja 10 miehistön jäsentä kuoli onnettomuudessa, 15 miestä pelastettiin tankkilaiva Seminolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Melbourne ex Gustav ex Austrasia (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Wrecksite.eu : SV Melbourne
3. ↑  Silminnäkijän kertomus Melbournen haaksirikosta, Käkisalmen Sanomat 07.07.1932, nro 74, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Luontotalo Arkki** on Porissa sijaitseva luonnontieteellinen museo. Se perustettiin vuonna 2000 Satakunnan Museon luonnontieteelliseksi osastoksi.

Rakennus
--------

Luontotalo Arkki sijaitsee aivan Porin keskustassa Pohjoispuiston varrella olevassa entisessä Porin kaupungin puhelinlaitoksen talossa, joka on valmistunut vuonna 1928. Arkkitehti Birger Federleyn suunnittelemaan rakennukseen valmistui vielä lisäsiipi vuonna 1950. Kaupungin puhelinlaitos siirtyi pois tiloista 1990-luvun alussa ja vuosikymmenen puolivälissä alettiin suunnittelemaan Satakunnan Museon luonnonhistoriallisen osaston perustamista rakennukseen.

Talo remontoitiin perusteellisesti ja 1970-luvulta asti suunnitelmissa ollut hanke toteutui lopulta, kun Luontotalo Arkki avattiin maaliskuussa 2000. Museon perusnäyttely valmistui vanhaan kaapelihalliin, lisäksi rakennettiin muun muassa luentosali.

Näyttely ja muut tilat
----------------------

Luontotalo Arkki on erikoistunut esittelemään Satakunnan luontoa ja eläimistöä. Sen kokoelmissa on satoja täytettyjä nisäkkäitä ja lintuja sekä linnunmunia. Lisäksi kokoelmat käsittävät useita tuhansia hyönteisnäytteitä. Niihin kuuluu muun muassa kaksi merkittävää perhoskokoelmaa. Kokoelmista osa on esillä museon perusnäyttelyssä, lisäksi toinen perhoskokoelma on erillisessä perhoshuoneessa. Perhoskokoelmassa on suomalaisten lisäksi myös trooppisia lajeja.

Perusnäyttelyn ohella Luontotalo Arkissa on vaihtuvia näyttelyitä sekä luentosali, jossa luentotilaisuuksien lisäksi esitetään elokuvia. Museon tiloissa on myös kahvila sekä museokauppa. Museon pihamaalla on satakuntalaista kallioperää esittelevä *Kivipiha Jotuni*. Arkin ensimmäinen perusnäyttely käsitteli satakuntalaista kosteikkoluontoa ja oli esillä syyskuuhun 2011 saakka. Uusi perusnäyttely avautui yleisölle toukokuussa 2013.

Luontotalo Arkilla on myös julkaisutoimintaa. Tähän mennessä on ilmestynyt muun muassa Satakunnan historiallisia puistoja ja puutarhoja esittelevä teos.

Lähteet
-------

* Luontotalo Arkin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Museot.fi

### Viitteet

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Porin luonnontieteellinen museo avautuu yleisölle *YLE Uutiset*.  3.5.2013. Viitattu 11.5.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Luontotalo Arkki (Q11879864)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo, luonnontieteellinen museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Pori |
|  |
| sijainti | Porin puistoakselit |
|  |
| katuosoite | Pohjoispuisto 7, 28100 Pori |
|  |
| koordinaatit | 61°30′N 21°48′E﻿ / ﻿61.5°N 21.8°E﻿ / 61.5; 21.8 |
|  |
|  |

 |
Henry Bird.
**Henry Edward Bird** (14. heinäkuuta 1830 – 11. huhtikuuta 1908) oli englantilainen shakinpelaaja ja shakkikirjailija. Hän syntyi Portseassa, Hampshiressa.

21 vuoden ikäisenä Bird kutsuttiin ensimmäiseen kansainväliseen turnaukseen, joka pidettiin Lontoossa vuonna 1851. Hän myös osallistui turnauksiin Wienissä ja New Yorkissa. Vuonna 1858 hän hävisi ottelun Paul Morphya vastaan, mutta jatkoi pelaamistaan huipputasolla vielä 50 vuotta. Bird ei koskaan ollut ammattilainen shakissa, mutta hänen on sanottu eläneen silti pelille. Vuonna 1876 hän sai ensimmäisen erinomaisuuspalkinnon pelistään James Masonin kanssa.

Birdin kirjoittamaan shakkikirjallisuuteen kuului muun muassa *Chess History and Reminiscences*. Hän kirjoitti myös kirjan *An Analysis of Railways in the United Kingdom*.

Birdin mukaan on nimetty Birdin avaus sekä Birdin puolustus espanjalaisessa pelissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Henry Bird ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Mike Weber** (s. 16. joulukuuta 1987) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ää Buffalo Sabresissa ja viimeisellä kaudellaan Washington Capitalsissa.

Ura
---

Weber varattiin Buffalo Sabresiin sijalla 57 vuonna 2006. Hän pelasi ennen sitä OHL-joukkueissa Windsor Spitfires ja Barrie Colts. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2007–2008 Buffalon farmiseura Rochester Americansissa. Hänet kutsuttiin kaksi kertaa kauden aikana Buffaloon. Kolmannen kerran hänet kutsuttiin maaliskuussa 2008, jolloin hän teki ensimmäisen pisteensä NHL:ssä syöttäessään maalin kotikaupunkinsa joukkuetta Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa 28. joulukuuta 2010 Edmonton Oilersia vastaan. Hän ei ole sukua Nashville Predatorsin puolustaja Shea Weberille tai Vancouver Canucksin puolustaja Yannick Weberille, vaikka kaikki käyttävät pelinumeroa kuusi ja ovat puolustajia.

5. heinäkuuta 2011 Weber teki Buffalon kanssa monivuotisen sopimuksen.

Weber sai kauden 2011–2012 plus/miinus -saldokseen -19. Buffalo ei onnistunut pääsemään kaudella pudotuspeleihin.

Kaudella 2012–2013 Weber paransi pisteitään pitkäaikaisen parhaan ystävänsä Steve Ottin hankinnan jälkeen. Weber vakiinnutti itsensä Buffalon nuoren puolustuksen johtajana ja hänestä tuli fanien suosikki Buffalossa, vaikka joukkue jäikin toisen kerran putkeen pudotuspelien ulkopuolelle. Weber sai Buffaloon kolmen vuoden ja viiden miljoonan dollarin jatkosopimuksen.

Lähteet
-------

* Mike Weber *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mike Weber
**Henry Brade** on suomalaisen Coinmotion Oy:n (aiemmin Prasos Oy) perustaja ja toimitusjohtaja sekä Suomen ensimmäisen bitcoin-aiheisen uutissivuston Bittiraha.fi perustaja. Hän on Suomen tunnetuimpia bitcoin-vaikuttajia. Hänen perustamansa yritys Prasos Oy toi Suomeen ensimmäisenä bitcoinien ostamiseen tarkoitetut käteisautomaatit. Prasoksen Helsingin asematunneliin asentama bitcoin-automaatti oli myös Euroopan ensimmäinen laatuaan. Nykyisin Prasoksen automaatteja hallinnoi Prasos Cash Management Oy ja niitä on yhteensä kolmellatoista eri paikkakunnalla ja kaikilla niistä voi myös myydä bitcoineja.

Brade viestitti vuonna 2017 bitcoinin olevan hyvin likvidi valuutta, jonka voi Prasos Oy:n palvelun avulla vaihtaa euroiksi nopeasti suuriakin summia. Braden mielestä bitcoinin arvonnousun voi odottaa kiihtyvän, kun uusien bitcoinien syntyminen vähenee. Uusien syntyvien bitcoinien määrä puolittuu neljän vuoden välein vuoteen 2140 mennessä, jonka jälkeen kaikki 21 miljoonaa luotavaa bitcoinia ovat olemassa, eikä niiden määrä enää kasva  Vuonna 2016 Prasos osti yrityskaupassa Coinmotion.comin palvelun, jossa käyttäjät voivat ostamisen ja myymisen ohella myös säilyttää bitcoineja. Vuonna 2020 Prasos Oy vaihtoi nimekseen Coinmotion Oy.

Brade on ollut kysytty asiantuntija Suomessa bitcoiniin liittyvässä uutisoinnissa. Esimerkiksi radiossa Radio Rock on yrittänyt saada hänen kauttaan tietoja bitcoinin pseudonyymistä kehittäjästä Satoshi Nakamotosta sekä kryptovaluuttaa esittävästä pyramidihuijaus Onecoinista. Hän on ollut esiintyjänä myös kansainvälisissä konferensseissa kuten Nordic Private Capitalissa vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomas Linnake: Valtiot uhkaavat bitcoinia? No eivät, vannoo yrittäjä. *Taloussanomat 18.12.2013*. Viitattu 12.7.2021.
2. ↑  Karoliina Liimatainen: Bitcoin ei ole enää libertaarinörttien näpertelyä ... *Helsingin Sanomat 15.8.2017*. Viitattu 12.7.2021.
3. ↑  Henry Brade: 10 hyvää syytä ostaa bitcoineja nyt (2018 päivitys) *Bittiraha.fi 31.5.2016*. Viitattu 20.9.2021.
Vesipyssy
**Vesipyssy** on veden ruiskuttamiseen suunniteltu lelu. Yksinkertainen pyssy sisältää vesisäiliön ja suuttimen, josta vesi ruiskuaa liipaisinta painamalla. Yksinkertaisimmissa vesipyssyissä liipaisin tai kahva on yhdistetty pumppusylinteriin, joka puristaa vesisuihkun ulos suuttimen kautta. Suuremmissa vesipyssyissä liipaisimella ohjataan venttiiliä, joka päästää paineistettua vettä ulos suuttimesta. Vesipyssyillä leikitään yleensä vesisotaa, jossa tavoitteena on vastustajan kasteleminen.

Alkujaan vesipyssyt olivat pieniä käsiaseita, joiden haittana on kertaliipaisulla ruiskuavan veden pieni määrä. Lisätehon saamiseksi aseisiin on sittemmin kehitetty erilaisia mutkikkaampia koneistoja. Vesipyssyn modernimmat muunnelmat kuten *SuperSoaker* saattavat hyödyntää veden ruiskuttamisessa paineilmaa, hydraulista painetta tai paristoilla toimivaa sähköistä pumppua. Tällöin myös vesisäiliö voi olla suurempi, ja aseen täyttöväli harvenee.

Yhdysvalloissa ja Kanadassa vesipyssyt on lain mukaan valmistettava läpinäkyvästä muovista. Tällä pyritään ehkäisemään vesipyssyjen sekaantuminen oikeisiin tuliaseisiin. On tapauksia, joissa oikeaksi aseeksi luultu vesipyssy on johtanut verenvuodatukseen. Ruotsissa nousi 1990-luvun lopussa keskustelua myös siitä, että vesipyssy voi olla käyttäjälleen vaarallinen, jos sillä ampuu voimalinjoihin. Keskustelussa esitettiin jopa vesipyssyjen kieltämistä*lähde?*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesipyssy**.
* Super Soaker Central (englanniksi)
* Aale van der Veenin digitaalinen vesiasemuseo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Howstuffworks – kattava selonteko vesipyssyn toiminnasta (englanniksi)
* SuperSoakerin virallinen Internet-sivusto (englanniksi)
**Juuan kirkko** sijaitsee Juuan keskustassa, Pohjois-Karjalassa. Se on järjestyksessä kolmas Juuan kirkoista. Ensimmäinen kirkko valmistui 1746 ja toinen vuonna 1782. Kirkon kellotapulin juukalaiset rakensivat omatoimisesti vuonna 1796. 

Juuan kellotapuli (1796, yläosa uudistettu 1851). Etualalla Paalasmaan moottoriveneonnettomuudessa 1959 hukkuneiden 15 nuoren muistomerkki (Heikki Konttinen, 1962).
Nykyinen, eli kolmas kirkko rakennettiin vuosina 1850–1851, ja sen on suunnitellut C. A. Gustavsson. Kirkko otettiin käyttöön vuonna 1851 ja vihittiin 10. heinäkuuta 1859. Kirkko peruskorjattiin 1973–74 ja maalattiin kokonaan uudestaan sisäpuolelta 1989. Kirkossa on istumapaikkoja 900 henkilölle. Kirkon alttaritaulu on "Kristus ristillä", joka on Kaarlo Kiljanderin tekemä jäljennös Adolf von Beckerin maalaamasta, tuhoutuneesta Kaavin kirkon alttaritaulusta. 22-äänikertaiset mekaaniset urut valmisti Kangasalan Urkutehdas 1974.

Lähteet
-------

* Juuan seurakunta: *Juuka: Seurakunta ja kirkot* -esite.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juuan kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Juuan kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
* Juuan ev.lut. seurakunta
Meteoriitti National Museum of Natural History-museossa.
**Murchisonin meteoriitti** on meteoriitti, joka putosi 28. syyskuuta 1969 kello 11 tai hieman ennen Victorian osavaltiossa Australiassa lähellä Murchisonin kylää. Ennen törmäämistään ja katoamistaan se jakautui kolmeen osaan. Ilmaan tuli savupilvi ja kuultiin maanjäristys. Meteoriitin suurin palanen teki reiän erääseen kattoon ja löydettiin heinien seasta. Meteoriitti painaa yhteensä 4,5 kilogrammaa. Meteoriitista on löydetty presolaarisia jyväsiä, joiden on todistettu edustavan vanhinta kiinteää ainetta Maassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Murchison *Meteoritical Bulletin Database*. Meteoritical Society. Viitattu 17.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Rastamo, Krista: 7 miljardia vuotta vanha tähtipöly on vanhinta Maasta koskaan löydettyä materiaa – osa jyväsistä on miljardeja vuosia vanhempia kuin Aurinko *MTV Uutiset*.  14.1.2020. Viitattu 17.1.2020. (suomeksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Murchisonin meteoriitti**.
**Henry C. Gordon** (23. joulukuuta 1925 - 24. syyskuuta 1996) oli X-20 Dyna-Soarin astronautti ja Yhdysvaltain ilmavoimien eversti.

Gordon syntyi Valparaisossa, Indianassa. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi Purduen yliopistosta vuonna 1950. Vuonna 1966 hän sai kauppatieteiden maisterin paperit University of Southern Californiasta. Gordon oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta.

Gordon valittiin astronautiksi X-20 Dyna-Soar -ohjelmaan huhtikuussa 1960 ja aloitti harjoittelun ilmavoimain testikeskuksessa Edwards Air Force Basessa, Kaliforniassa. Hän jätti astronautin työt, kun X-20 Dyna-Soar -ohjelma peruttiin 10. joulukuuta 1963, lentämättä ainuttakaan lentoa.

Gordon lensi taistelutehtäviä Vietnamin ja Korean sodissa. Dyna-Sour ohjelman lopettamisen jälkeen hän toimi vielä yhdysvaltain ilmavoimissa, josta hän jäi eläkkeelle everstinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Gordon Henry Charles *Biographies of U.S. Astronauts*.  18.4.2018. Viitattu 19.2.2019 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Henry C. Gordon *Secret Astronauts*. Viitattu 19.2.2019 (englanniksi).
**Murchisonin putous** (engl. *Murchison Falls*) eli **Kabalegan putous** (*Kabalega Falls*) on vesiputous Victorian Niilissä Ugandassa.

Ominaisuudet
------------

Putous sijaitsee Kyogajärven ja Albertinjärven välissä. Järvien välillä on kolme koskea vesiputouksineen, joiden yhteenlaskettu korkeus on 120 m. Murchisonin putous on niistä korkein. Sen yläpuolella Niili ahtautuu vain seitsemän metrin levyiseen rotkoon ja putoaa 43 m, ennen kuin virtaa länteen Albertinjärveen.

Historiaa
---------

Ensimmäiset eurooppalaiset putouksilla olivat englantilainen tutkimusmatkailija Samuel Baker ja hänen vaimonsa Florence 1860-luvun puolivälissä. He nimesivät putoukset Royal Geographical Societyn puheenjohtajan, Sir Roderick Murchisonin mukaan.

Idi Aminin valtakaudella putouksen nimi muutettiin Kabalegan putoukseksi 1800-luvulla eläneen ugandalaisen kuninkaan Kabalegan mukaan. Aminin vallastasyöksemisen jälkeen vanha nimi palasi kuitenkin käyttöön. Nimeä Kabalega Falls käytetään silti välillä epävirallisissa yhteyksissä.

Elokuussa 2019 Ugandan hallitus hylkäsi etelä-afrikkalaisen Bonang Power & Electricity -yhtiön tarjouksen rakentaa putoukseen vesivoimala, koska se tuhoaisi alueen luontoarvoja ja vahingoittaisi turismia.

Kuvia
-----

* Murchisonin putousMurchisonin putous
* Murchisonin putous yläpuoleltaMurchisonin putous yläpuolelta

Lähteet
-------

1. 1 2  Murchison Falls *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 6.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Sir Samuel White Baker *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 6.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Elias Biryabarema: Uganda rejects planned power plant at Murchison Falls *Reuters*.  28.8.2019. Viitattu 6.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Murchisonin putous** Wikimedia Commonsissa
**Henry Bolton** (s. 2. maaliskuuta 1963 Kenian siirtomaa ja protektoraatti) on brittiläinen poliitikko. Bolton toimi brittiläisen EU-vastaisen Ukip-puolueen puheenjohtajana syyskuusta 2017 helmikuuhun 2018.

Boltonin edeltäjä on Steve Crowther. Syksyllä 2017 Ukipin puheenjohtajaksi valitun Boltonin puheenjohtajuus on vaakalaudalla tammikuussa 2018, kun puolueen toimeenpaneva komitea äänesti yksimielisesti epäluottamuksen puolesta. Bolton ei eroa puheenjohtajan paikalta vapaaehtoisesti, joten puolueen tulee järjestää hätäkokous, jossa vähintään 250 puolueen jäsenen on äänestettävä erottamisesta.

Tilanteen aiheutti Boltonin naisystävän rasistiset kommentit prinssi Harryn morsiamesta Meghan Marklesta. Boltonin naisystävä ilmoitti katuvansa sanojaan, ja Bolton ilmoitti suhteen päättyneen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hartlepool Media Group (Arkistoitu – Internet Archive), Viitattu 22.1.2018
2. 1 2  Minna Pärssinen: Britanniassa populistisen Ukip-puolueen johtaja vaikeuksissa *Ylen uutiset*.  22.1.2018. Viitattu 22.1.2018.
**Tuleman masuuni** toimi Laatokan Karjalassa Salmin pitäjän kirkonkylän Tulemassa Tulemajoen suulla lyhyen aikaa vuonna 1896.

Masuunin rakennutti venäläinen yhtiö jonka pääosakas oli suuriruhtinas Peter Nikolajevitš. Yhtiö oli alkanut vuonna 1896 rakentaa rautatehdasta Venäjän puolelle Aunuksen Tulemajärven pitäjään noin kahdeksan kilometriä Suomen rajasta. Raaka-aineena käytettiin alueelta löytynyttä hematiittipitoista rautamalmia ja osaksi järvimalmia. Raudan jalostusta varten rakennettiin masuuni Suomen puolelle Tulemajoen suuhun jossa oli myös satamapaikka ja tätä varten Suomen valtio myi kesäkuussa 1896 Salmin lahjoitusmaihin kuuluneen Tuleman tilan suuriruhtinaalle.

Tuleman masuuni ehti olla nähtävästi käytössä vain vihkiäisten aikana sillä jo heti sen jälkeen yhtiön talousvaikeudet ja Tulemajoen vesivoiman käytöstä syntyneet kiistat kaatoivat koko hankkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kauko Puustinen : *Laatokan Karjalan historialliset ruukit 1809–1939*, Geologi 65/2013 (Arkistoitu – Internet Archive)