recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Outpost** on Sierra On-Linen kehittämä ja julkaisema kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna 1994 Macintoshille ja Windowsille. Peli oli tuolloin harvoja kovaa tieteisfiktiota edustavia pelejä.

Pelille julkaistiin löyhä jatko-osa *Outpost 2*, joka oli lähempänä pelejä kuten *Dune 2* ja *Command & Conquer*.

Pelaaminen
----------

Peli alkaa Maan tuhoutumisella ja pelaaja saa vain rajallisesti resursseja uuteen sijaintiin. Pelaajan tehtävä oli toimia siirtokunnan johtajana ja vaikuttaa resurssien käyttöön sekä teknologian kehitykseen. Teknologian kehitys saattoi johtaa siirtymiseen toiselle planeetalle tai planeetan maankaltaistamiseen. Peli saattoi myös päättyä heti alkuunsa mikäli uusi planeetta oli asumiskelvoton.

Kritiikki
---------

Pelin julkaisuversio oli buginen ja siitä puuttui ominaisuuksia, jotka olivat lehtien arvosteluun käyttämässä beta-versiossa mukana. Pelille tehtyjen strategiaoppaiden mukaan loppupeliin olisi tarvinnut rakennuksia, jotka pelistä puuttuivat. Pelille julkaistiin kuitenkin myöhemmin päivitys, jossa osa näistä ominaisuuksista lisättiin peliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Richard Moss: From SimCity to, well, SimCity: The history of city-building games  11.10.2015. Ars Technica. Viitattu 12.3.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Brock Wilbur: DOS Boot: Outpost was the best hard sci-fi sim; it also wasn't finished  21.4.2018. Rock, Paper, Shotgun. Viitattu 15.3.2019.
3. ↑  PC Games That Weren't Cancelled, But Should Have Been  24.6.2013. Techspot. Viitattu 15.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Outpost* MobyGamesissa (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Victoria-luokan ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

*HMS Victoria* oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1859 vesillelaskettu Victoria-luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Alus oli kuninkaallisen laivaston viimeinen puinen kolmikantinen linjalaiva, joka otettiin meripalvelukseen. Se oli myös suurin puinen laivaston palvelukseensa ottama sotalaiva sekä maailman suurin sotalaiva *HMS Warriorin* valmistumiseen saakka.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Victoria-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Portsmouthin telakalta ja se nimettiin 6. tammikuuta 1855. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1859. Alus valmistui 20. huhtikuuta 1860, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 150 578 puntaa. Hinnasta rungon osuus oli 120 493 puntaa.

Palvelus
--------

Valmistumisensa jälkeen alus sijoitettiin Portsmouthissa reserviin, kunnes se otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1864 Välimeren laivaston komentajan vara-amiraali Robert Smartin lippulaivaksi päällikkönään James Graham Goodenough. Alus siirtyi 19. huhtikuuta 1866 vara-amiraali lordi Clarence Edward Pagetin lippulaivaksi päällikkönään Alan Gardiner. Se siirtyi 10. kesäkuuta 1867 edelleen amiraali Thomas Sabine Pasleyn lippulaivaksi päällikkönään William Codrington.

Alus osallistui Spitheadissä 17. heinäkuuta 1867 järjestettyyn laivastokatselmukseen, jonka jälkeen se poistettiin palveluksesta 7. elokuuta. Alus sijoitettiin Portsmouthin reservilaivastoon. Alus myytiin romutettavaksi 31. toukokuuta 1893.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winsfield, Rif s. 22

*Victoria*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Victoria* – *HMS Howe* |
| Edeltäjä: *HMS Royal Albert* – Seuraaja: Warrior-luokka |
*Tämä artikkeli käsittelee purettua valtion rataverkon rataosaa. Kapearaiteisesta Outokummun–Juojärven rautatiestä on erillinen artikkeli.*

**Outokummun rata** oli Suomen rataverkkoon kuulunut rataosuus, joka johti Outokummun rautatieasemalta Siilinjärven–Viinijärven radalla sijaitsevalle Sysmäjärven liikennepaikalle. Rataosuus otettiin käyttöön vuonna 1928, jolloin se oli Joensuusta alkavan radan pääteasema. Sysmäjärvestä tuli risteysasema vuonna 1970 Siilinjärven radan valmistuttua, jolloin Outokummun rata muuttui sivuradaksi. Rata lakkautettiin vuonna 2000 ja purettiin vuonna 2004.*lähde?*

Rautatie rakennettiin Outokummun kaivoksen malminkuljetuksia varten ja korvaamaan kapearaiteista Outokummun–Juojärven rautatietä.*lähde?*

Radalla oli henkilöliikennettä vuoteen 1957 saakka, jonka jälkeen radalle jäi vain tavaraliikennettä. Kun Outokummun kaivos suljettiin 1989, tavaraliikenne väheni ja päättyi lopulta kokonaan.*lähde?*

Sysmäjärven ja Outokummun välinen rataosuus purettiin vuonna 2004, ja osa sen kiskotuksesta käytettiin Outokummun kaivoksen läheisyyteen perustetun kapearaiteisen museorautatien kiskotukseen. Toinen osasyy purkamiseen oli se, että Outokummun ratapihan maaperästä oli löytynyt asbestijäämiä ja sen takia paikalle vaihdettiin uusia maamassoja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kimmo Kotimäki: Henkilöliikenteen lakkautukset.  1.7.2004. Suomen Rautatiesivu.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 24.05.2007.
**Martina Zubčić** (s. 3. kesäkuuta 1989 Zagreb) on kroatialainen taekwondon olympiamitalisti ja Euroopan-mestari.

Zubčić saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa taiwanilaisen Su Li-Wenin pistein 5–4. Hän sai junioreiden MM-kilpailuissa pronssia 52 kg:n sarjassa 2004.

Zubčić voitti Euroopan-mestaruuden 55 kg:n painoluokassa Riiassa 2005 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Zeynep Muratin pistein 4–1. Hän sai 59-kiloisissa EM-pronssia Bonnissa 2006 hävittyään välierässä sveitsiläiselle Nina Klaeylle pistein 2-9 ja EM-hopeaa Roomassa 2008 hävittyään loppuottelussa espanjalaiselle Estefanía Hernándezille 1-4. Hän saavutti 57 kg:n sarjassa EM-pronssia Montreux'ssa 2016 hävittyään välierässä Britannian Jade Jonesille.

Hän sai Belgradin universiadeissa 2009 pronssia 59 kg:n painoluokassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martina Zubčić *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.9.2009. Viitattu 26.4.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Zubcic, Martina *taekwondodata.com*. Viitattu 24.5.2015. (englanniksi)
**Cruzeiro do Sul** on kaupunki Brasiliassa, Acren osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 55 326 asukasta.

'Cruzeiro do Sul' tarkoittaa Etelän risti, ja se on saanut nimensä tähtikuvion mukaan. Se on Juruán laakson suurin kaupunki.
Cruzeiro do Sulin ympäristö on nahua-intiaanien perinteistä asuma-aluetta.

Alueen ilmasto on kuuma ja kostea. Vuoden sademäärä on yli 2000 mm, vähäsateinen kausi kestää kesäkuusta elokuuhun mutta elokuunkin sademäärä on lähes 50 mm. Alueella kasvaa trooppista sademetsää. Serra do Divisorin kansallispuisto ulottuu kaupunkiin asti.

1900-luvun alkupuolelle asti kumi oli alueen tärkein tuote, sen ohella alueelta vietiin puutavaraa. Nykyisin myös guaranan ja kassava-jauhon tuotannolla on taloudellista merkitystä. Tavaroiden kuljettaminen on kallista ja hankalaa, ja monet seudun maanviljelijöistä elävät käytännössä omavaraistaloudessa.

Pienestä koostaan huolimatta Cruzeiro do Sul on Acren länsiosan ja Brasilian Amazonian merkittävä keskus. Sinne pääsee Rio Brancosta maanteitse kuusi kuukautta vuodesta ja Jurua-jokea myöten koko vuoden ajan. Veneellä matka Manaukseen kestää kahdesta kolmeen viikkoa. Kaupungista on päivittäin lentoja Rio Brancoon.

Kansainvälinen lentoasema sijaitsee 14 km kaupungin keskustasta. Se avattiin liikenteelle vuonna 1976.

Lähteet
-------

1. ↑  Brazil - Acre *citypopulation.de*. Viitattu 16.8.2013.
2. 1 2 3  Histórico do Município O Município.  Arkistoitu 18.10.2013. Viitattu 18.8.2013. (portugaliksi)
3. ↑  New Territories in Acre and Why They Matter e-flux. Viitattu 18.8.2013.
4. ↑  Aeroporto Internacional de Cruzeiro do Sul Infraero. Viitattu 18.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cruzeiro do Sul** Wikimedia Commonsissa
**Dendrobranchiata** on toinen kymmenjalkaisten äyriäisten kahdesta alalahkosta. Alalahkon nimi Dendrobranchiata viittaa sen jäsenten puumaisesti haaroittuneeseen kidusten rakenteeseen (kreik. *dendron* ’puu’, *branchia* ’kidukset’). Tämä erottaa ne Pleocyemata-alalahkosta, jossa kidukset ovat haarattomat. 

Dendrobranchiata-äyriäiset ovat katkarapuja. Niiden ruumis on pitkänomainen, jokseenkin liereä ja sitä luonnehtii vahva, lihaksikas pyrstöosa. Selkäkilpi (carapax) on suhteellisen pehmeä ja ohut, sen etureuna muodostaa sarvimaisen otsapiikin. Keskiruumiin jalat ovat ohuet, takaruumiin ("ravunpyrstön") raajat taas ovat sopeutuneet uimajaloiksi. Tuntosarvet ovat useimmiten pitkät. Katkaravut yleensä liikkuvat pohjan tuntumassa, jotkut uivat vapaassa vedessä. 

Katkarapuja on kuitenkin myös kymmenjalkaisten toisessa alalahkossa Pleocyemata. Tuon ryhmän "aidot katkaravut" (Caridea-osalahko) muistuttavat Dendrobranciata-katkarapuja ulkoisesti, mutta eroavat mm. kidusrakenteen sekä lisääntymistavan suhteen. Dendrobranchiata-katkaravut laskevat munansa veteen, jossa tapahtuu ulkoinen hedelmöitys, ja jossa munista kehittyy nauplius-toukkia. Pleocyemata-rapujen munat taas kehittyvät naaraan pyrstön alla.

Tiikerikatkarapu *Penaeus monodon*
Nuori *Litopenaeus vannamei*
Dendrobranchiata-alalahko jaetaan kahteen yläheimoon, Penaeoidea ja Sergestoidea, ja edelleen seitsemään heimoon, joissa on noin 500 lajia. Useimmat ovat merieläimiä, jotkut elävät jokisuissa hyvinkin laimeassa murtovedessä. Penaoidea-ryhmän lajit ovat yleensä pohjaeläimiä, Sergestoidea-lajit taas pelagisia.

Kalastus ja käyttö
------------------

Dendrobranchiata-katkarapujen Penaeidae-heimoon kuuluvat tärkeimmät vesiviljelyssä käytetyt katkaravut. Nämä ovat mm. aasialaisen keittiön peruselintarvikkeita. Kaikkein tärkeimmäksi lajiksi on 2000-luvulla nopeasti noussut Keski- ja Etelä-Amerikan Tyynenmeren rannikolla kasvatettava valkokatkarapu (*Litopenaeus vannamei* = *Penaeus vannamei*). Sen vuosituotanto 2012 oli jo yli kolme miljoonaa tonnia ja ylitti arvoltaan lohen viljelytuotannon arvon. Toinen keskeinen laji on Indopasifisen merialueen tiikerikatkarapu (*Penaeus monodon*), jonka vuosituotanto on miljoonan tonnin luokkaa. Tästä 80 % tulee vesiviljelystä, loput kalastuksesta. Tiikerikatkarapu kasvaa yli 30-senttiseksi ja puolikiloiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Suborder Dendrobranchiata Bate, 1888 Australian Faunal Directory
2. ↑  *Penaeus vannamei* FAO Species Fact Sheets
3. ↑  World aquaculture production of fish, crustaceans, molluscs, etc. by principal species in 2012 FAO statistics 2014
4. ↑  Finlex Finlex ("tiikerikatkarapu" ja "jättikatkarapu").
5. ↑  *Penaeus monodon* FAO Species Fact Sheets


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q6500145
* Wikispecies: Dendrobranchiata
* AFD: Dendrobranchiata
* EoL: 46501817
* Fossilworks: 133267
* GBIF: 4945685
* iNaturalist: 342910
* ITIS: 95600
* NBN: NHMSYS0021049529
* NCBI: 6684
* NZOR: 338abdde-d8e7-4f5d-b0f0-c25418771f91
* uBio: 7176876
* WoRMS: 106669

 |

 |
**Vastushitsauksessa** hitsattavat kappaleet kuumennetaan kappaleiden ja liitospintojen läpi kulkevan sähkövirran avulla tahdasmaiseen (osittain sulaneeseen) tilaan, jolloin ne liittyvät puristuksen vaikutuksesta toisiinsa.

Menetelmät
----------

### Pistehitsaus

*Resistance Spot Welding (RSW)*

Miller-merkkinen pistehitsauskone
Vastuspistehitsauksessa liitettävät kappaleet puristetaan toisiaan vasten sähköä johtavilla elektrodeilla. Puristuksen aikana elektodeille syötetään virtapulssi, joka kuumentaa liitettävien kappaleiden rajapinnan. Rajapinnalla sähkövastus on suurin ja siellä syntyy riittävästi lämpöä kappaleiden sulamiseen. Kun virransyöttö lakkaa, alkaa sulan linssin jäähtyminen ja jähmettyminen hitsiksi. Pistehitsausta käytetään ohutlevyjen liittämiseen. Levyn paksuus on yleensä alle 3 mm.

Tyypillinen pistehitsikone koostuu saksimaisien varsien päässä olevista kahdesta kuparielektrodista ja näitä syöttävästä teholähteestä. Hitsaus voi tapahtua myös yksipuolisesti, jolloin maadoituselektrodi voi olla hiilestä valmistettu. Hitsatessa voidaan säätää kahta perusparametriä: hitsausvirran voimakkuutta sekä hitsauksen kestoa. Lisäksi kehittyneimmissä laitteissa voidaan säätää ns. esi- ja jälkipuristusta, ts. elektrodien painamista yhteen - sekä voimaa että kestoa - ennen ja jälkeen hitsausvirran kulkua.

### Käsnähitsaus

*Projection Welding*

Käsnähitsauksessa toisessa tai molemmissa yhteenliitettävissä kappaleissa on pieniä kohoutumia. Kun kappaleet painetaan yhteen ja niihin läpi ajetaan hitsausvirta, tapahtuu kappaleiden yhteenliittyminen kohoutumien kohdalta. Menetelmää käytetään ohutlevyjen hitsaamiseen, esimerkiksi astianpesukoneiden tai jääkaappien runkojen kokoamisessa.

### Kiekkohitsaus

*Roller Seam Welding*

Kiekkohitsauksessa elektrodit ovat liikkumattomien sauvojen asemesta pyöriviä rullia tai kiekkoja. Hitsausmenetelmä saa aikaan joukon peräkkäisiä pistehitsejä kun kiinnitettävät levyt kulkevat kiekkojen välitse. Menetelmä soveltuu esimerkiksi metallitynnyrien sylinteriosan hitsaamiseksi rullaksi taivutetusta ohutlevystä.

### Leimuhitsaus

*Flash Welding*

Leimuhitsauksessa hitsattavien kappaleiden välille syntyvät lyhyet valokaaret sulattavat perusaineen. Kun liitospinnat ovat sulaneet ne liitetään toisiinsa puristuksen avulla. Leimuhitsausta käytetään tankojen, putkien ja nauhojen päittäisliitosten hitsaamiseen.

### Tyssähitsaus

*Resistance Butt Welding*

Tyssähitsauksessa toisiaan vasten puristettujen liitospintojen kautta kulkeva sähkövirta sulattaa perusaineen ja kappaleet liittyvät toisiinsa lämmön ja puristuksen vaikutuksesta. Tyssähitsauksella tehdään tankojen, putkien ja nauhojen päittäisliitoksia.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vastushitsaus**.
* Hitsaustietoa - Oy Esab[vanhentunut linkki]
**Daniil Aleksandrovitš Tsyplakov** (ven. Даниил Александрович Цыплаков; s. 29. heinäkuuta 1992 Komsomolsk-na-Amure) on venäläinen korkeushyppääjä. Tsyplakovin ulkoratojen ennätys on elokuussa 2014 Saranskissa hypätty 233 ja sisäratojen ennätys helmikuussa 2014 Moskovassa hypätty 234. Tsyplakov edustaa Habarovskij-seuraa.

Tsyplakov voitti kultaa vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta tuloksella 231. Hän kilpaili myös vuoden 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä sijoittuen finaalissa sijalle viisi. Hän oli viides myös Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Vuoden 2015 kesäuniversiadeista Gwangjusta Tsyplakov saavutti kultaa niin ikään tuloksella 231.

Tsyplakov voitti vuonna 2009 pronssia alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista Brixenistä. Hän on saavuttanut Tampereelta kaksi nuorten arvokisamitalia, kultaa vuoden 2009 Euroopan nuorten kesäolympiafestivaaleilta ja hopeaa vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Daniil Tsyplakov Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mogens Schou** (24. marraskuuta 1918 – 29. syyskuuta 2005) oli tanskalainen psykiatri ja tutkija. Schoun tutkimus johti litiumin maailmanlaajuiseen läpilyöntiin bipolaarihäiriön hoidossa. 

Schou järjesti myös maailman ensimmäisen tunnetun kaksoissokkotutkimuksen psykiatrian alalla. Hänen esimiehensä Århusin yliopistollisessa psykiatrisessa sairaalassa oli kiinnittänyt Schoun huomiota toisen psykiatrin, australialaisen John Caden laatimaan artikkeliin löydöstään eli litiumin antimaanisista vaikutuksista. Schou pystyi vahvistamaan tohtori Caden väittämän todeksi vuonna 1952.

Tehdyssä tutkimuksessa kukaan osallisista (potilaat, arvioivat psykiatrit, verrokit) ei tiennyt sitä, kuka saa niin sanottua lumelääkettä ja kuka taas oikeaa lääkettä. Tuolle ajalle tyypillisesti psykiatri Schou kokeili litiumia myös itseensä. Edelleen tutkittiin oireiden ilmaantuvuutta lääkityksen loppumisen jälkeen.

Myös Mogens Schoun isä oli psykiatri, ja hänkin kiinnostui lääketutkimuksesta. Schoun suvussa oli esiintynyt bipolaarihäiriötä usealla henkilöllä, ja he saivat litiumista avun. Onnekseen Mogens Schou sai olla näkemässä omien tutkimustulostensa nopeaa vaikutusta. Schoun mielestä hänen litiumilla hoidettujen sukulaistensa olisi ollut mahdollista joko päätyä pitkäkestoisiin sairaalahoitoihin taikka jopa menehtyä ennenaikaisesti. Yhdysvalloissa litium hyväksyttiin kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoitokeinoksi vasta vuonna 1970.

Lähteet
-------

* Edward Shorter: Psykiatrian historia, MTKL, 2005 (suom. Eila Salomaa) ISBN 952-5154-57-2 (s. 302)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mogoitui** (ven. Могойтуй) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa Venäjällä. Se sijaitsee Mogoitui-joen varrella 189 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Taajama on Mogoituin piirin keskus. Sen kautta kulkee Trans-Siperian rautatieltä Kiinaan johtava rata. Asukkaita on 10 800 henkeä (vuonna 2009).

Mogoituin asemataajama syntyi vuonna 1907 pienen kylän paikalle. Vuonna 1942 siitä tuli Mogoituin piirin hallinnollinen keskus ja vuonna 1966 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Nykyään Mogoituissa on mm. konepaja ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa toimii kolme korkeakoulujen filiaalia, piirin kulttuuritalo, lasten luomistyön keskus, taide- ja urheilukoulut, kaksi museota, kansanteatteri ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 2.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mogoitui Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Naisten rauha** oli 3. elokuuta 1529 Cambrain kaupungissa solmittu rauhansopimus Ranskan kuningas Frans I:n ja Kaarle V:n välillä. Kaarle oli Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija. Nimensä sopimus sai siitä, että Ranskan puolelta neuvottelijana oli Fransin äiti, Savoijin Louise, ja Kaarlen puolelta tämän täti, Alankomaiden käskynhaltija Margareeta Itävaltalainen. Margareeta oli lisäksi ollut aikaisemmin naimisissa Louisen veljen, Savoijin herttua Philibert II:n kanssa.

Naisten rauha katkaisi italialaissodat. Edellinen Fransin ja Kaarlen välinen rauha oli solmittu Madridissa 14. tammikuuta 1526, mutta taistelut puhkesivat uudestaan jo seuraavana kesänä. Aluksi ranskalaiset sotivat menestyksekkäästi, mutta loppuvuonna 1528 sotaonni kääntyi ja he kärsivät menetyksiä. Ranskalaisten vaikeuksien vuoksi sodassa alkoi aselepo joulukuussa 1528. Aselepoa seurasivat heinäkuussa 1529 alkaneet rauhanneuottelut Cambraissa. Neuvotteluiden ilmapiiri oli hyvä. Frans pysytteli neuvottelujen aikana Cambrain lähistöllä, mutta tätinsä neuvottelutaitoihin täydellisesti luottanut Kaarle oli Genovassa. Kaarlen tärkeimpänä tavoitteena oli rauha Italiassa, joka saavutettaisiin solmimalla rauha Ranskan kanssa. Margareeta saavutti neuvotteluissa kaikki tavoitteensa ja rauha solmittiin 3. elokuuta 1529.

Rauhansopimuksen ehdot olivat lähes samat aikaisemman Madridin rauhan kanssa. Frans luopui vaatimuksistaan Napolin kuningaskuntaan, Milanon herttuakuntaan, Genovaan ja Astiin ja oikeuksistaan Flanderissa, Artois'ssa ja Tournaissa. Hänen ja Eleanor Itävaltalaisen Madridin sopimuksessa sovittu kihlaus pidettiin voimassa. Lisäksi Fransin ja Kaarlen piti toteuttaa yhteinen ristiretki muslimeja vastaan. Ainoana erona Madridin sopimukseen Frans ei luovuttanut Burgundin herttuakuntaa Kaarlelle. Koska Frans oli rikkonut Madridin sopimuksen törkeästi ja koska hän sai uudessa sopimuksessa pitää Burgundin tuli hänen maksaa kaksi miljoonaa kultaécua. Fransin muodostaman Kaarlen vastaisen Cognacin liigan muut jäsenet jätettiin sopimuksen ulkopuolelle.

Fransin kaksi poikaa olivat vuodesta 1526 Madridin rauhan panttina Madridissa. Cambrain sopimuksen mukaan pojat vapautettaisiin vasta kun Frans täyttäisi uuden rauhansopimuksen ehdot ja samoin Eleanor lähtisi Ranskaan vasta kun ehdot olisi täytetty. Tämä tapahtui vasta 1. heinäkuuta 1530, koska Fransilla oli vaikeuksia kerätä rahasumma sopimuksen täyttämiseksi. Yhteisestä ristiretkestä ei koskaan tullut mitään, joten 1535 Kaarle hyökkäsi Tunisin merirosvoja vastaan ilman Fransin apua.

Rauha katkaisi italialaissodat marraskuuhun 1535 asti, jolloin Milanon herttua Francesco II Sforza kuoli. Helmikuussa 1536 Fransin joukot miehittivät Savoijin herttuakunnan ja etenivät maaliskuussa Piemonteen. Kesällä 1536 Kaarle teki vastahyökkäyksen Ranskaan.

Lähteet
-------

Blockmans, Vim: *Emperor Charles V*, s. 60, 62-63, 66-69. Lontoo: Arnold, 2002. ISBN 0-340-73110-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Blockmans
**Naisten seksuaalinen valta** on vuonna 2008 ilmestynyt Henry Laasasen kirjoittama kirja, joka esittelee käsityksen naisten seksuaalisesta vallasta. Teos perustuu Laasasen sosiologian pro gradu -tutkielmaan. 

Laasasen tavoitteena on tuoda arkikeskustelun käsite naisten seksuaalisesta vallasta yhteiskuntatieteellisen keskustelun kohteeksi. Hänen mukaansa naisten seksuaalinen valta on eräs keskeisistä vallan muodoista yhteiskunnassa. Tämä valta siirtää varallisuutta ja muita voimavaroja miehiltä naisille. Miehille naisten seksuaalinen valta aiheuttaa kustannuksia, jotka ilmenevät miesten rooliodotuksen ahtautena ja suorituspakkona.

Laasasen mukaan naiset voivat vaikuttaa miesten käyttäytymiseen hallitsemalla miesten seksin saantia, sillä saadakseen seksiä miesten on "maksettava" siitä jotenkin. Seksi on voimavara, jota nainen voi tarjota tai jonka tarjoamisesta nainen voi pidättäytyä. Tämä näkökulma on Laasasen mielestä vaiettu puheenaihe.

Kirjan lähteisiin sisältyy sosiologista, sosiaalipsykologista, evoluutiopsykologista, feminististä ja taloustieteellistä kirjallisuutta. Kirjan tavoitteeksi sanotaan yhteiskuntatieteiden ja sukupuolitutkimuksen vakiintuneiden ajattelumallien ravisteleminen.

Kirjan poistoyritys Turun kaupunginkirjastosta
----------------------------------------------

Turun kaupungin kirjastovirkailija poisti 23. joulukuuta 2017 omavaltaisesti kirjan kirjaston kokoelmasta, Facebookiin kirjoittamansa mukaan "kirja ei mennyt edes myyntikärryyn vaan suoraan rouhimoon". Asia sai julkisuutta sosiaalisessa mediassa, minkä jälkeen Turun kaupunginkirjaston seutupalvelupäällikkö totesi Turun kaupunginkirjaston Facebook-sivulla, että "toiminta ei ollut kirjaston toimintaperiaatteiden mukaista ja kirjasto on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin".

Katso myös
----------

* *Hyvin opetettu mies*
* Hellä Timo Suomela

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Naisten seksuaalinen valta (Arkistoitu sivu) Multikustannus. Viitattu 26.12.2015.
2. ↑  Turkulaisen kirjastonhoitajan Facebook-kirjoitus nosti raivon – päällikkö päätti ryhtyä "tarvittaviin toimenpiteisiin" *ts.fi*. Viitattu 26.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjoittajan aiheeseen liittyvä blogi
* Laasanen, Henry: Naisten seksuaalinen valta: Feministisen tasa-arvoparadigman kritiikkiä (PDF) (Sosiologian pro gradu -tutkielma, Jyväskylän yliopisto) *urn.fi*.  2006.
* Ylen Elävä arkisto: Henry Laasanen ja miesten tasa-arvo-ongelmat
* Stenbäck, Irma: Naisten seksuaalinen valtako tabu? Sosiologi Henry Laasanen herätti seksiteorioillaan kiivaan debatin. Helsingin Sanomat 15.3.2008.
* Paalanen, Tommi & Karhumäki, Aune: Vallaton vai valtava halu? – Naisten seksuaalisen vallan kriittistä arviointia Tieteessä tapahtuu 7/2008 (vol. 26)
**Naisten oikeuksien puolustus** (alkuperäisteos *A Vindication of the Rights of Woman*) on 1700-luvun englantilaisen protofeministi Mary Wollstonecraftin kirjoittama teos ja yksi varhaisimpia feministisen filosofian teoksia. Siinä Wollstonecraft vastaa niille 1700-luvun koulutuksen ja politiikan teoreetikoille, jotka eivät uskoneet, että naisten pitäisi saada koulutusta. Hänen mukaansa naisilla tulisi olla koulutus, joka on vastaavansuuruinen suhteessa heidän asemaansa yhteiskunnassa, ja että naiset ovat olennaisia kansakunnalle, koska he kouluttavat sen lapsia ja jotta he voisivat olla "kumppaneita" miehilleen ennemmin kuin pelkkiä vaimoja; sen sijaan, että hän olisi pitänyt naisia yhteiskunnan koristuksina tai omaisuutena, josta käydään vaihtokauppaa avioliiton solmimisessa, Wollstonecraftin mukaan he ovat ihmisolentoja, jotka ansaitsevat samat perusoikeudet kuin miehetkin.

Wollstonecraft sai kimmokkeen kirjoittaa *Naisten oikeuksien puolustuksen* luettuaan Charles Maurice de Talleyrandin raportin Ranskan kansalliskokoukselle vuodelta 1791. Wollstonecraft kirjoitti teoksensa kiireessä vastatakseen suoraan käynnissä oleviin tapahtumiin; hän pyrki kirjoittamaan harkitumman toisen painoksen, mutta kuoli ennen kuin sai sen valmiiksi

Vaikka Wollstonecraft vaatiikin tasa-arvoisuutta sukupuolten välille tietyillä elämänalueilla kuten moraalin alalla, hän ei yksiselitteisesti ilmaise, että miehet ja naiset olisivat tasa-arvoisia. Hänen monitulkintaiset väitteensä koskien sukupuolten tasa-arvoa ovat siksi tehneet vaikeaksi luokitella Wollstonecraftia moderniksi feministiksi, erityisestikin kun sana ja käsite eivät olleet hänen käytettävissään. Vaikka yleisesti nykyisin oletetaan, että *Naisten oikeuksien puolustus* otettiin vastaan kielteisesti, tämä on nykyajan väärinkäsitys, joka perustuu uskomukselle, että Wollstonecraft oli yhtä parjattu hänen elämänsä aikana kuin hän tuli William Godwinin *Memoirs of the Author of A Vindication of the Rights of Woman* -kirjan (1798) julkaisun jälkeen. *Naisten oikeuksien puolustus* varsinaisesti otettiin vastaan hyvin, kun se julkaistiin ensin vuonna 1792
**Tyler Howard Winklevoss** (s. 21. elokuuta 1981 Southampton, New York) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt soutaja, yrittäjä ja liikemies. Winklevoss on 196 senttimetriä pitkä ja painaa 93 kilogrammaa.

Soutu-ura
---------

Winklevoss kilpaili kaksikossa yhdessä identtisen kaksosveljensä Cameron Winklevossin kanssa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. He sijoittuivat kuudenneksi. Vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa Winklevossit olivat mukana saavuttamassa kultaa kahdeksikosta ja hopeaa perämiehettömästä nelosesta. Winklevossit lopettivat urheilu-uransa vuonna 2012.

HarvardConnection
-----------------

Winklevossit tunnetaan todennäköisesti parhaiten heidän yhdessä Divya Narendran kanssa vuonna 2003 kehittelemästään yliopistojen välisestä viestintäpalvelusta HarvardConnectionista (myöhemmin ConnectU), joka sai nimensä kolmikon opiskelupaikan Harvardin yliopiston mukaan. Veljekset ja Narendra pyysivät erästä lahjakasta saman yliopiston opiskelijaa Mark Zuckerbergiä mukaan projektiin. Zuckerberg kuitenkin otti ideaa HarvardConnectionista parantaakseen omaa työn alla olevaa viestipalveluaan, Facebookia. Facebookin suosion myötä Winklevossit ja Narendra haastoivat Zuckerbergin oikeuteen ja saivat tältä 65 miljoonan dollarin korvausmaksun.

Urheilu-uransa jälkeen, vuonna 2012, Winklevossin veljekset perustivat yritystoiminnan aloituksen rahoittamiseen erikoistuneen yrityksen, Winklevoss Capital Managementin.

The Social Network -elokuva
---------------------------

Facebookin syntytarinasta kertova elokuva *The Social Network* sai ensi-iltansa vuonna 2010. Tyler Winklevossia esittävät elokuvassa sekä Armie Hammer että Josh Pence.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  *Tyler Winklevoss* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
Toukokuun neljännen päivän liikkeen ylioppilasmielenosoitus
**Toukokuun neljännen päivän liike** (五四运动 Wǔ-sì Yùndòng) oli merkittävä uudistusliike Kiinassa, 4. toukokuuta 1919. Se merkitsi nationalismin nousua yhdistäen kiinalaisia. Sytykkeenä liikkeelle toimi tyytymättömyys Versailles’n rauhansopimukseen ja taustavoimana uuden kulttuurin liike.

Liikkeen taustaa
----------------

Kiina liittyi ensimmäiseen maailmansotaan toivoen saavansa tukea Japanin ylettömiä vaatimuksia vastaan ja saadakseen takaisin Kiinan suoraan hallintaan Saksan hallussaan pitämät sopimussatama-alueet Shandongissa. Versaillesin sopimuksen 156. artikla siirsi alueet vastoin kiinalaisten odotuksia Kiinan tapaan ympärysvaltoihin liittyneen Japanin haltuun. Japanin motiivina liittyä ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle oli hankkia itselleen Saksan Kiinassa olevat toimilupa-alueet. Ympärysvalloista Britannia oli jo vuodesta 1902 osoittanut ymmärtämystä Japanin pyrkimyksille padotakseen Venäjän pyrkimyksiä Aasiassa.

4. toukokuuta 1919
------------------

4. toukokuuta 1919 yli 3 000 opiskelijaa 13 yliopistosta ja korkeakoulusta Pekingissä kokoontui mielenosoitukseen Taivaallisen rauhan aukiolle. Tiedon levitessä levisivät mielenosoituksetkin ympäri maata. Lisäksi järjestettiin lakkoja ja boikotteja japanilaisia tuotteita kohtaan.

Toukokuun neljännen päivän liike oli merkittävä käännekohta Kiinassa. Se radikalisoi Kiinan intellektuellit. Woodrow Wilsonin moralistiset kannanotot koettiin tyhjäksi tekopyhyydeksi ja hylättiin. Marxismi-leninismi alkoi saada sijaa vasemmistossa ja vastaavasti fasismi oikeistossa. Suuri osa tulevista Kiinan kommunistisen puolueen perustajista ja johtohahmoista, kuten Mao Zedong, toimi toukokuun neljännen päivän liikkeen johtohahmoina ja aktiiveina. Vuoden 1919 mielenosoitukset toimivat avainkokemuksina uudelle sukupolvelle, joka toisen maailmansodan ja vuosien 1946–1949 sisällissodan jälkeen muokkasivat – Maon johdolla – Kiinan kansantasavallan politiikan vuosikymmeniksi eteenpäin. Mielenosoitus nosti esiin paitsi uuden poliittisen sukupolven, myös useita kulttuurivaikuttajia, ennen kaikkea kiinalaisen kirjallisuuden suuren nimen, Lu Xunin.
**Henrik Johan Sohlberg** (1735–1803) muutti Ruotsin Karlskronasta Helsinkiin, missä hän kouluttautui kultasepäksi Anders Ekholmin kisällinä. Vuodesta 1764 alkaen Sohlberg toimi itsenäisenä kultaseppänä ja vuonna 1765 hän sai porvarioikeudet. Hän kuoli 6. huhtikuuta 1803 Oulunkylässä.

Suurmaanomistaja
----------------

Sohlberg hankki omistukseensa maatiloja kaupungin ympäristöstä Helsingin pitäjän alueelta. Michelsin eli Landboasin perintö-rustholli Oulunkylässä, Kottbyn perintötila, Pukinmäen ja Stensbölen allodiaalisäterit sekä niiden kanssa yhteiskäytössä ollut Tallbackan eli Eskosin rälssitila, Tapaninkylässä sijainneet Ossmusin perintörustholli, Krogarsin perintorustholli sekä Nybondasin ja Björnsin perintötilat ja Vuosaaressa sijainnut Backmansin perintörustholli tiili- ja kalkkiruukkeineen ja myllyineen ovat olleet Sohlbergin suvun omistuksessa.

Perhesuhteet
------------

Henrik Sohlbergin vanhemmat olivat Jonas Sohlberg ja Karin Ohlsdotter. Hän oli naimisissa Juliana Backmanin kanssa. Poika Karl Fredrik Sohlberg syntyi 4. marraskuuta 1767 ja toinen poika Henrik Johan Sohlberg 17. heinäkuuta 1770.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henrik Johan Sohlberg *geni.com*.
2. ↑  Kuisma, Markku: *Helsingin pitäjän historia III. Isostavihasta maalaiskunnan syntyyn 1713-1865*, s. 141-149. Vantaan kaupunki, 1991. ISBN 951-8959-12-9.
**Henrik Rödl** (s. 4. maaliskuuta 1969 Offenbach am Main) on saksalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on toiminut TBB Trierin päävalmentajana.

Pelaajaura
----------

Rödl siirtyi pelaamaan EOSC Offenbachiin vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin hän lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan NCAA:han. Viimeiselä kaudellaan Rödl voitti seurassa NCAA:n mestaruuden. Hän palasi Saksaan ja ALBAn joukkueeseen. Vuonna 1996 hänet palkittiin Bundesliigan arvokkaimpana pelaajana. Rödl lopetti pelaajauransa vuonna 2004.

### Maajoukkue

Rödl voitti Saksan miesten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden vuoden 1993 kotikisoissa. Lisäksi hän oli mukana maan MM-pronssia vuonna 2002 voittaneessa joukkueessa. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Rödl sijoittui Saksan joukkueessa seitsemänneksi.

Valmennusura
------------

Pelaajauransa jälkeen Rödl siirtyi valmentamaan ALBAn kakkosjoukkuetta TuS Lichterfelde Berliniä. Vuonna 2005 hänet hankittiin ALBAn päävalmentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2007 saakka. Vuonna 2010 Rödl jatkoi valmennusuraansa, sillä hänet hankittiin TBB Trierin päävalmentajaksi.

Lähteet
-------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* BBL[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Henrik Rödl Bio, Stats, and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Spielerporträts  5.8.2004. Saksan Koripalloliitto.  Arkistoitu 8.8.2010. Viitattu 19.9.2009. (saksaksi)
3. ↑  Rödl beendet Spielerkarriere und verstärkt den Trainerstab  26.5.2004. Schoenen dunk.  Arkistoitu 5.2.2015. Viitattu 19.9.2009. (saksaksi)
4. ↑  Mikko Simon: *Enemmän kuin peli - Menestystä elämässä ja koripallossa*, s. 318. Helsinki: Suomen Urheilumuseosäätiö, 2003. ISBN 952-99075-0-8.
5. ↑  Olympics at Sports-Reference.com
6. ↑  Rödl: *Da ist viel Herzblut dabei*  21.8.2007. Der Tagesspiegel. Viitattu 19.9.2009. (saksaksi)
7. ↑  Alba hat einen neuen Chefcoach  25.6.2007. Der Tagesspiegel. Viitattu 19.9.2009. (saksaksi)
8. ↑  Henrik Rödl heuert bei TBB Trier an  20.5.2010. volksfreund. Viitattu 21.12.2010. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henrik Rödl** Wikimedia Commonsissa

Saksan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1993
4 Kleine-Brockhoff |
5 Rödl |
6 Koch |
7 Welp |
8 Öztürk |
9 Harnisch |
10 Behnke |
11 Baeck |
12 Gnad |
13 Nürnberger |
14 Kujawa |
15 Jackel |
Valmentaja Pešić

Saksan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Demirel |
5 Okulaja |
6 Lütcke |
7 Pešić |
8 Roller |
9 Rödl |
10 Nikagbatse |
11 Garris |
12 Arigbabu |
13 Femerling |
14 Nowitzki |
15 Maras |
Valmentaja Dettmann

Saksan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 Lô ·
5 Giffey ·
7 Voigtmann ·
8 Akpınar ·
10 Theis ·
12 Benzing ·
17 Schröder ·
21 Zipser ·
22 Barthel ·
24 Kleber ·
32 Thiemann ·
42 Obst ·
Valmentaja Rödl



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Candida auris** on hiivasieni, joka voi aiheuttaa ihmisessä kuumetta, särkyä ja väsymystä ja on erityisen vaarallinen niille, joiden vastustuskyky on heikentynyt. Verenkiertoinfektion saaneista on tilastojen perusteella selvitettynä kuollut melkein puolet kolmen kuukauden kuluessa tartunnasta.

*Candida auris* todettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009 Japanissa, mutta myöhemmin on selvinnyt, että ensimmäinen epidemia on ollut Etelä-Koreassa 2004–2009. Sittemmin epidemioita on ollut ympäri maailman. Hiivasieni on sitkeä, se on vastustuskykyinen torjuntamenetelmille esimerkiksi sairaalaympäristöissä, joista sitä on yritetty puhdistaa. Puhdistusyritys vetyperoksidilla hävitti muut taudinaiheuttajat, mutta Candida auris säilyi.

Suomessa *Candida auris* havaittiin potilaalla ensimmäisen kerran vuonna 2021.

*Candida aurista* on neljä laajalle levinnyttä muunnelmaa, jotka ovat vastustuskykyisiä eri sienilääkkeille. Vastustuskyvyn syyksi oletetaan maanviljelyssä käytettäviä sienitorjunta-aineita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pekka Hakala: Saastuneelle teho-osastolle sumutettiin vetyperoksidia viikon ajan, mutta Candida auris oli yhä hengissä  7.4.2019. Helsingin Sanomat. Viitattu 8.4.2019.
2. ↑  Sairaudet | Suomessa on löydetty hiivasientä, joka on aiheuttanut Euroopassa vakavia sairaalaepidemioita *Helsingin Sanomat*.  20.5.2021. Viitattu 20.5.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q26816853
* Wikispecies: Candida auris
* Fungorum: 508967
* GBIF: 3479791
* iNaturalist: 1231300
* MycoBank: 508967
* NCBI: 498019

 |

 |
**Toukola** oli vuonna 1924 perustettu kristillis-yhteiskunnallinen työkeskus Viipurissa. Se toimi kahtena osastona siten,että 1924 perustettu Länsi-Toukola sijaitsi Sorvalissa ja 1927 toimintansa aloittanut Itä-Toukola Kangasrannassa. Itä-Toukola sai oman talon 1935. Laitos toimi neljällä osa-alueella. Ensiksikin oli uskonnon parissa työskentelyä. Toinen haara oli sosiaalihuolto, jossa pidettiin yllä lasten poliklinikkaa, lastenhoidonneuvontaa, sairaanhoitoa ja lastentarhaa. Sivistystyöhön kuului vapaaopiston ylläpito. Neljäs osa-alue oli nuorisotyö, joka sisälsi kerhot, päiväkodin, kesäleirit ja kasvitarhan. Toukolan työkeskusta ylläpiti Paul von Nicolayn kristillis-yhteiskunnallisen työkeskuksen kannatusyhdistys.

Toisen maailmansodan jälkeen Itä-Toukolan toiminta siirtyi Kotkaan. Kotkan-Toukolan toimintamuotoja olivat kansalaisopisto, kerhokeskus ja lastentarha. Sen alaosasto Karhulan-Toukola sijaitsi Sunilassa ja sillä oli toimintaa samoilla aloilla. Toimintaa järjestävä Toukolan Setlementtiyhdistys asetettiin konkurssiin 2011. Entisen Länsi-Toukolan toiminta siirtyi Jyväskylään, jossa se toimi nimellä Jyvälä. Jyvälä aloitti toimintansa 1941. Tämän kristillis-yhteiskunnallisen työkeskuksen toimintoja olivat vapaaopisto ja ompeluammattikoulu. Nykyisin Jyvälän kansalaisopiston toiminnasta vastaa Jyvälän setlementti ry.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1937, osa 13, palsta 1249, hakusana Toukola.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1964, osa 8, palstat 1552–1553, hakusana Toukola.
3. ↑  Toukolan kansanopisto konkurssiin (viitattu 27.1.2014).
4. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 4, palsta 5, hakusana Jyvälä.
5. ↑  Jyvälän setlementti ry:n kotisivu (viitattu 27.1.2014)
**Gustaf Adolf Wasastjerna** (26. helmikuuta 1785 Vaasa – 10. lokakuuta 1849 Pietarsaari) oli suomalainen tehtailija. Wasastjernaa on kutsuttu lempinimellä *Pohjanmaan kuningas*.

Wasastjernan vanhemmat olivat ruukinomistaja, kauppias, kauppaneuvos Abraham Wasastjerna ja Elisabet Ram ja puolisot vuodesta 1811 Hedvig Charlotta Fléege (k. 1814) ja vuodesta 1845 Katarina Charlotta Jernberg (k. 1874). Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Greifswaldiin 1802.

Ura tehtailijana
----------------

Wasastjerna ryhtyi hoitamaan isänsä omistamamaa rautatehdasta Seinäjoella 1806 ja sai sen omistukseensa 1816. Wasastjernan aikana ruukista tuli maan johtava kankiraudan tuottaja. Hän laajensi ja kehitti rautatehdasta ja perusti Seinäjoelle 1825–1826 myös ruutitehtaan. Suurimmillaan ruudin valmistus oli Oolannin sodan alkaessa 1853. Karstulasta hän osti Kimingin rautatehtaan 1842. Wasastjerna harjoitti myös maanviljelystä, paneutuen muun muassa suoviljelyyn.

Lähteet
-------

* Mäki, Aki: *Kauppa kävi jotta pirellä piti*. Seinäjoen liiketoiminnan varhaishistoriaa. Vaasa Oy, 1988. ISBN 952-90043-2-X.

### Viitteet

1. 1 2 3  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, V osa: Saari–Ö*, s. 558–559. Porvoo: WSOY, 1934.
2. 1 2  Mäki 1988, s. 8
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 9 p. 1067

Aiheesta muualla
----------------

* Seinäjoki: Östermyran ruukki ja ruutitehdas (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 19.11.2019)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Federley kapteenin arvossa vuonna 1878
**Gustaf Alfons Federley** (15. maaliskuuta 1826 Turku – 3. elokuuta 1886 Helsingin pitäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Federleyn vanhemmat olivat Suomen Pankin ylijohtaja, kollegiasessori Axel Federley ja kreivitär Wilhelmina Gustafva Charlotta Armfelt ja puoliso vuodesta 1855 Fredrika Lovisa Konstantia Munsterhjelm, everstiluutnantti Anders Lorenz Munsterhjelmin tytär.

Federley opiskeli Helsingfors Lyceumissa 1833–1837 ja jatkoi opintojaan Pietarin merikadettikoulussa. Valmistuttuaan koulusta hänet määrättiin 1842 gardemarinina palvelukseen Itämeren laivastoon ja siirrettiin midshipsmaniksi ylennettynä 22. meriekipaasiin 1844. Vuonna 1845 hän palveli fregatti Avroran Itämeren purjehduksilla, vuonna 1846 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasiin, jossa hän palveli tammikuuhun 1854 saakka. Hän purjehti Pohjanmerellä fregatti Melpomenella 1847 ja linjalaiva Leipzigilla 1848–1849. Luutnantiksi Federley yleni 1849. Seuraavana vuonna hän osallistui kuljetusalus Volgan purjehduksiin Kronstadtin ja Viaporin välillä, sitten Finlandia-aluksen risteilyihin Itämerellä ja 1852–1853 höyryfregatti Rjurikin ja höyrylaiva Pospeštnyin risteilyihin Turun saaristossa.

Tammikuussa 1854 Federley siirrettiin 2. Suomen meriekipaasin 1. komppanian päälliköksi. Krimin sodan aikana 1854–1855 hän puolusti Viaporin linnoitusta ja toimi vuonna 1855 Kuninkaansaaren 1. patterin päällikkönä. Sodan jälkeen 1856 hänet siirrettiin takaisin 1. Suomen meriekipaasiin ja hän toimi potkuriveneiden Metsh ja Tresk päällikkönä Suomenlahdella 1857–1862. Kun 1. Suomen meriekipaasi muuttui 1862 1. Suomen kaaderiekipaasiksi, Federley jatkoi palvelustaan sen 1. komppaniassa, jonka päälliköksi hän tuli 1863. Toukokuussa samana vuonna hänet nimitettiin potkurivene Lihatšin päälliköksi Viaporin redillä ja edelleen potkurivene Tumanin päälliköksi. Hänet siirrettiin potkurivene Koršunin päälliköksi syksyllä 1866.

Federley ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1864, 2. luokan kapteeniksi 1872 ja 1. luokan kapteeniksi 1876. Vuonna 1878 hänet määrättiin 1. Suomen kaaderiekipaasin komentajaksi. Hän hoiti tehtävää aina vuoteen 1880 asti, jolloin ekipaasi lopetettiin. Eron sotapalveluksesta hän sai kontra-amiraalina heinäkuussa 1880.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Federley, Gustaf Alfons *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Artur Axmann
Artur Axmann Nürnbergissä 16. lokakuuta 1947
**Artur Axmann** (18. helmikuuta 1913 Hagen, Saksa – 24. lokakuuta 1996 Berliini, Saksa) oli Hitler-Jugendin johtaja vuosina 1940–1945.

Axmann liittyi Hitler-Jugendiin vuonna 1928. Hän eteni neljässä vuodessa johtavaan asemaan ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933 Axmann nimettiin valtakunnan nuorisojohdon sosiaaliasioiden toimiston johtajaksi. Elokuussa 1940 hänet nimettiin valtakunnan nuorisojohtajaksi Baldur von Schirachin tilalle. Vuonna 1941 hän palveli itärintamalla, jossa hän haavoittui vakavasti ja menetti kätensä.

Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä vuonna 1945, Axmann komensi Volkssturmille alistettuja Hitler-Jugend-joukkoja. Nuorimmat taisteluihin ja taistelutoimintaan osallistuneista olivat vain 11-vuotiaita eikä osaa pojista ja tytöistä ollut koulutettu käyttämään aseita. Puolustaessaan Hitler-nuorten kanssa Pichelsdorfin siltaa Berliinissä Axmann hylkäsi lapsista koostuneen osastonsa ja pakeni säästääkseen oman henkensä.

Hän asui Adolf Hitlerin Führerbunkerissa sodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta Axmann pakeni Martin Bormannin ja Ludwig Stumpfeggerin kanssa. Hän joutui heistä eroon ja jouduttuaan palaamaan jälkiään Axmann löysi Bormannin ja Stumpfeggerin ruumiit.  Axmann onnistui välttämään pidätyksen ja hänen otaksuttiin kuolleen. Hän käytti nimeä Erich Siewert kuukausien ajan, ennen kuin hänet saatiin kiinni joulukuussa 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä 1949 Axmann tuomittiin kolmeksi vuodeksi kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. 

Vapauttamisen jälkeen Axmann toimi myyntimiehenä. Vuonna 1958 hänet tuomittiin Länsi-Berliinissä pidetyssä sotarikosoikeudenkäynnissä lisäksi 35 000 D-markan sakkoihin, jotka vastasivat noin puolta hänen silloisesta omaisuudestaan.

Lähteet
-------

* Beevor, Anthony (suom. Matti Kinnunen): *Berliini 1945*. WSOY, 5. painos 2003. ISBN 951-0-28347-9.

### Viitteet

1. ↑  *Sozialen Amts der Reichsjugendführung*
2. ↑  *Der Reichsjugendführer der NSDAP*
3. 1 2 3  Louis L. Snyder: *Encyclopedia of the Third Reich*. Wordsworth Editions, 1998. ISBN 1-85326-684-1.
4. ↑   Beevor, Berliini 1945, 2003, sivut 416-433


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Artur Bodanzky (1919)
**Artur Bodanzky** (16. joulukuuta 1877 Wien – 23. marraskuuta 1939 New York) oli itävaltalaissyntyinen kapellimestari.

Bodanzky opiskeli nuorena viulunsoittoa ja pääsi 18-vuotiaana Wienin Hofoperin jäseneksi. Vuonna 1900 hän sai ensimmäisen työnsä kapellimestarina päästessään johtamaan teatteriorkesteria České Budějoviceen. Vuonna 1903 Gustav Mahler palkkasi hänet avustajakseen Wienin Hofoperissa, mikä edisti hänen uraansa huomattavasti. Vuosina 1906–1909 Bodanzky työskenteli oopperassa Prahassa ja vuosina 1909–1912 Mannheimissa; jälkimmäisessä hänen työnsä pääkapellimestarina sai Wilhelm Furtwängler. Hän järjesti Mahlerin kuolemaa seuranneena vuonna (1912) festivaalin tämän kunniaksi. Vuonna 1914 Bodanzky piti Johann Strauss nuoremman *Lepakon* Ranskan-ensiesityksen Pariisissa ja Richard Wagnerin *Parsifalin* Englannin-ensiesityksen Covent Gardenissa. Tämän jälkeen Bodanzky palkattiin Alfred Hertzin seuraajaksi Metropolitan-oopperaan. Hän teki siellä ensimmäisen esiintymisensä johtamalla vuonna 1915 Wagnerin *Jumalten tuhon*. Vuosina 1919–1922 Bodanzky toimi New Symphony Orchestran kapellimestarina; tämän jälkeen se liitettiin New Yorkin filharmonikoihin. Bodanzky myös johti vuosina 1916–1931 New Yorkin Society of Friends of Musicia. Hän jatkoi samanaikaisesti työtään Metropolitan-oopperassa, jossa johti kaikkiaan 1087 esitystä. Hänen sydäninfarktista johtuneen kuolemansa jälkeen suuri osa hänen työstään siirtyi Erich Leinsdorfin vastuulle. Malvina Hoffman teki Bodanzkysta rintakuvan vuonna 1941.

Bodanzky tunnettiin erikoistumisestaan Wagneriin, mutta hän johti myös esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin, Christoph Willibald Gluckin, Richard Straussin, Pjotr Tšaikovskin, Giacomo Meyerbeerin ja Franz von Suppén oopperoiden esityksiä. Hän johti Ernst Křenekin *Jonny spielt aufin* Yhdysvaltain-ensiesityksen. Bodanzkyn konserttiohjelmistoon kuuluivat Arthur Honeggerin *Le Roi David*, Mahlerin *Das Lied von der Erde* ja Leoš Janáčekin *Glagoliittimessu*, joiden Yhdysvaltain-ensiesitykset hän piti. Moni Bodanzkyn johtama oopperaesitys äänitettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Artur Bodanzky AllMusic
2. 1 2 3 4  Artur Bodanzky Naxos
3. ↑  Artur Bodansky (1877-1939) New-York Historical Society


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |