recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Seližarovon piiri Tverin alueen kartalla.
**Seližarovon piiri** (ven. Селижа́ровский райо́н, *Seližarovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen länsiosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 3 098 neliökilometriä. Asukkaita on 13 800 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Seližarovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 11 maalaiskuntaa:

* Berezug (ven. Березуг)
* Bolšaja Koša (ven. Большая Коша)
* Dmitrovo (ven. Дмитрово)
* Jeltsy (ven. Ельцы)
* Larionovo (ven. Ларионово)
* Maksimkovo (ven. Максимково)
* Okovtsy (ven. Оковцы)
* Selištše (ven. Селище)
* Šuvajevo (ven. Шуваево)
* Taltsy (ven. Тальцы)
* Zaharovo (ven. Захарово)

Alun perin Kirovin nimeä kantanut piiri sai nykyisen nimensä vuonna 1965. Seudun kautta kulkee Toržokin ja Velikije Lukin välinen rautatie. Suurin joki on Volga. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous, elintarviketeollisuus, puunjalostus ja rakennusmateriaalien tuotanto.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seližarovon piiri**.
* Seližarovon piirin sivusto (venäjäksi)
* Seližarovon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
*Tämä artikkeli käsittelee Juice Leskisen kappaletta. Villi länsi on myös JVG-duon kappale.*
**Villi länsi** on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale, joka ilmestyi Juice Leskinen Grand Slamin ensimmäisellä albumilla *Sivilisaatio* vuonna 1982. Se julkaistiin myös jukebox-singlenä, jonka b-puolena oli "Atomisuoja". Levyllä kappaleen esittävät Juice Leskinen (laulu ja sähkökitara), Anssi Tikanmäki (taustalaulu "Ronald"), Ila Loueranta (taustalaulu), Puntti Valtonen (taustalaulu "Nancy"), Antti Tammilehto (basso ja taustalaulu) ja Vesa Sytelä (rummut ja taustalaulu).

"Villi länsi" kertoo siitä, miten hallitsijat toimivat keskenään eivätkä kysy alamaisiltaan mitään. Leskisen lyriikalle tyypillisesti kappaleessa esiintyy useita tunnettuja henkilöitä, kuten Ronald Reagan, Nancy Reagan ja Margaret Thatcher.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Juice Leskinen. Syksyn sävel. Kaikki singlet 1974-2004*. CD-boksin liite. Johanna Kustannus, 2007.
2. ↑  Haimila-Pakarinen, Jenni: *Henkilönnimet suomalaisessa rocklyriikassa*, s. 8, 62, 66. pro gradu. Jyväskylän yliopisto, 2002. Teoksen verkkoversio.
**Frederick Nutter Chasen** (1896 Norfolk–1942 merellä Singaporen edustalla) oli englantilainen eläintieteilijä.

Singaporen Kansallismuseon (Raffles Museum) kampus
Chasen työskenteli Norwich Museumissa 1919–1921 yhteistyössä Frank Leneyn kanssa. Tammikuussa 1921 hänet nimitettiin *Raffles Museum*in apulaiskuraattoriksi Singaporeen ja 1932 museon johtajaksi. Hän toimi johtajana kuolemaansa saakka. Hän seurasi virassa Cecil Boden Klossia.

Chasen julkaisi runsaasti tieteellisiä kirjoituksia ja tiedonantoja Malesian linnuista. Vuonna 1936 hän julkaisi, yhdessä Herbert Christopher Robinsonin kanssa, kolmannen osan teoksesta *The Birds of the Malay Peninsula*, ja neljännen osan yksin vuonna 1939. Chasenin ehkä merkittävimmät kirjoitukset olivat kuitenkin luettelot Malesian linnuista ja nisäkkäistä (*Handlists of Malaysian Birds and Mammals*), jotka hän julkaisi *Bulletin of Raffles Museum*-sarjassa (numerot 11/1935 ja 15/1940). 

Chasen nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa jaavantyllin (*Charadrius javanicus*) ja yhdessä Klossin kanssa siporanpöllösen (*Otus mentawi*). Nisäkkäistä hän nimesi ainakin kolme liito-oravalajia: sipurasaarenliiturin (*Hylopetes sipora*), jaavanliiturin (*Hylopetes bartelsi*) ja mentawainliiturin (*Iomys sipora*), viimeksi mainitun yhdessä Klossin kanssa.

Chasen kuoli laivan upottua sotatoimissa pian lähtönsä jälkeen lähellä Singaporea.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS

* Muistokirjoitus[vanhentunut linkki]
**Selim Ideon Rennerfelt** (13. heinäkuuta 1838 Inkoo – 10. maaliskuuta 1906 Pultava) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Rennerfeltin vanhemmat olivat kuvernementin sihteeri Bror Carl Henrik Rudman Rennerfelt ja Johanna Gustava Jack ja puoliso vuodesta 1867 Elisabet Ivanovna Ivanova. Myös hänen veljestään Robert Mauritz Cecil Rennerfeltistä tuli kenraalimajuri. Selim Ideon Rennerfelt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1850, ja hänet määrättiin sieltä 1858 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. krenatööritykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1862 ja komennettiin palvelukseen Iževskin asetehtaalle 1864, luutnantiksi hän yleni samana vuonna. Rennerfelt ylennettiin alikapteeniksi 1867 ja siirrettiin palvelukseen Tulan asetehtaalle. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1871 ja everstiluutnantiksi 1879, jolloin hänet siirrettiin palvelukseen Siestarjoen asetehtaalle. Saman vuoden joulukuussa Rennerfelt nimitettiin tykistön päähallinnon tykistökomitean aseosaston konsultoivaksi jäseneksi. Vuonna 1892 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Siestarjoen asetehtaan vastaanottokomitean puheenjohtajaksi. Eron sotapalveluksesta Rennerfelt sai kenraalimajurina toukokuussa 1894.

Lähteet
-------

1. 1 2  Selim Ideon Rennerfelt *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 13.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
Poikkileikkaus sklerenkyymikuiduista.
**Sklerenkyymi** (engl. *sclerenchyma*) on kasveissa esiintyvää tukisolukkoa, joka muodostuu kuolleista soluista. Sklerenkyymiä voi esiintyä eri kasvinosissa, usein muun muassa johtojänteiden ympärillä tukemassa ja suojaamassa niitä. Sklerenkyymin solut syntetisoivat eläessään soluseiniinsä parenkyymisoluja enemmän selluloosaa sekä ligniiniä, mikä luo sklerenkyymin soluista kovia ja kestäviä. Sklerenkyymisoluja on kahta päätyyppiä: pitkänomaisia syitä sekä kolmiulotteisempia sklereidejä. Sklereidit voivat olla muodoltaan vaihtelevia, kuten pyöreähköjä kivisoluja tai tähtimäisiä asterosklereidejä. Mikäli sklerenkyymisolut ovat asettuneet jonomaisesti koko kasvinosan poikki, esimerkiksi lehden yläpinnalta alapinnalle, voidaan tällaista rakennetta kutsua sklerenkyymikannattimeksi.

Katso myös
----------

* tukisolukko
* kollenkyymi

Lähteet
-------

1. ↑  v. Sengbusch, Peter: Supporting Tissues - Vascular Tissues *Botany online*.  1996–2004. Viitattu 30.03.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sklerenkyymi** Wikimedia Commonsissa
**The Next One** (suom. *Seuraava*) on lempinimi, joka on annettu seuraaville jääkiekkohyökkääjille:

* Eric Lindros

* Sidney Crosby

* John Tavares

* Connor McDavid

Lempinimi on muunnos Wayne Gretzkystä käytetystä nimestä *The Great One*. Se siis kertoo, että pelaajaa on jossain vaiheessa verrattu Wayne Gretzkyyn tai pidetty tämän seuraajana. Tähän päivään mennessä kukaan lempinimen saaneista pelaajista ei ole kuitenkaan kyennyt rikkomaan Gretzkyn NHL-ennätyksiä. Lähimpänä oli aikanaan Mario Lemieux, mutta koska hän pelasi NHL:ssä yhtaikaa kuin Gretzky, media ei kutsunut häntä "seuraavaksi" vaan käytti hänestä lempinimeä *The Magnificent One*.

Lähteet
-------

1. ↑  Jamie Fitzpatrick: Time for the Next Hockey Nickname  18.12.2012. About.com. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  "The Next One"  18.1.2004. CBC.ca.  Arkistoitu 12.3.2007. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  "The Next 'Next One'?" TSN.ca. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi)
4. ↑  McDavid prepared for hype as latest 'Next One' - Sportsnet.ca  
Amid pressure of being 'Next One,' McDavid lucky to have Orr to lean on - NHL.com - News

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kongsbergiläinen poikaskolekorps Norjan kansallispäivänä 17. toukokuuta 2008.
**Skolekorps** on norjankielinen nimitys kouluorkestereille. Niitä on kahta lajia: messinkiyhtyeitä (norjaksi *brassband*), joissa on pelkästään vaskipuhaltimia ja lyömäsoittimia, sekä janitsaariyhtyeitä, joissa on lisäksi puupuhaltimia. Skolekorps-orkesterin jäsenet ovat tyypillisesti 8–19-vuotiaita, ja lukion jälkeen osa jatkaa aikuisorkestereihin. Orkestereiden välillä järjestetään kilpailuja ja ne osallistuvat Norjan kansallispäivän juhlintaan.

Ensimmäisen skolekorps-orkesterin perusti William Farre Møllergatan kouluun vuonna 1901. Aluksi skolekorpsit olivat ainoastaan pojille, ja ensimmäiset tytöt pääsivät mukaan vasta vuonna 1945. Vuonna 1956 tehtiin skolekorpsien valtakunnallisessa liitossa päätös, että tytöillä on yhtäläinen oikeus osallistua toimintaan, ja nykyisin monissa skolekorpseissa enemmistö on tyttöjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gundersen, Egil Arnt: Skolekorps *Store norske leksikon*.  4.8.2020. Viitattu 22.6.2023. (norjaksi)
2. ↑  Skolekorps *Oslo byleksikon*. Viitattu 22.6.2023. (norjaksi)
**Aurinkolurikki** (*Neopsittacus musschenbroekii*) on Papua-Uudella-Guinealla elävä kaijalaji. Laji on nimetty hollantilaisen luonnontieteilijän Pieter van Musschenbroeckin kunniaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Aurinkolurikin pituus on noin 23 cm ja paino 43–55 g. Sen höyhenpuvun pääväri on vihreä, alapuolelta kellanvihreä. Päälaki on oliivinruskea keltaisin viiruin, myös naama ja kurkku ovat keltaviiruiset. Rinta ja vatsan keskiosa ovat punaiset, samoin siiven alapinta. Pitkähkön pyrstön kärki ja reunat ovat keltaiset, samoin pyrstön alapinta. Nokka on vaalean keltainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori yksilö on himmeämmän värinen ja sen iiris on kellanruskea tai oranssi.

Esiintyminen
------------

Aurinkolurikki elää Papua-Uusi-Guinean vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen populaation koko on arviolta yli 300 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kolme alalajia: *musschenbroekii*, *medius* ja *major*.

Elinympäristö
-------------

Aurinkolurikit elävät vuoristometsissä 1 250–2 800 metrin korkeudella. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai pikku parvina. Ne lyöttäytyvät usein muiden lurikkien seuraan. Aurinkolurikki on harvinainen lemmikkilintuna.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneiden lintujen osalta. Munia on tavallisesti kaksi. Haudonta-aika on noin 23 päivää ja pesäpoikasaika kaksi kuukautta.

Ravinto
-------

Aurinkolurikit syövät kukkia ja niiden siitepölyä ja mettä sekä hedelmiä, marjoja, siemeniä ja mahdollisesti myös hyönteisiä ja niiden toukkia.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Neopsittacus musschenbroekii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q941390
* Wikispecies: Neopsittacus musschenbroekii
* BirdLife: 22684717
* CoL: 46RCS
* BOW: yeblor2
* eBird: yeblor2
* GBIF: 2480067
* iNaturalist: 19309
* IRMNG: 11412883
* ITIS: 177474
* IUCN: 22684717
* NCBI: 504063
* Species+: 3770
* TSA: 11741
* Xeno-canto: Neopsittacus-musschenbroekii

 |

 |
**Reino Björkqvist** (10. toukokuuta 1926 Helsinki – 22. maaliskuuta 2011 Riihimäki) oli suomalainen sotilasmestari ja ilmatorjunnan veteraani. Lisäksi Reino Björkqvist palveli muukalaislegioonassa vuosina 1954-1959.

Sotilasura Suomessa
-------------------

Reino Björkqvist aloitti sotilasuransa sotilaspoikana talvi- ja jatkosodassa, palvelukseen astumispäiväksi on merkitty 15.5.1942. Sodan jälkeen hän jäi aliupseeriksi ilmatorjunta-aselajiin. 1960-luvun alkupuolen hän palveli Helsingin Ilmatorjuntarykmentissä, jossa koulutti Super-Fledermaus-tulenjohtotutkan käyttäjiä. Toukokuussa 1965 hän siirtyi Sähköteknilliseen Kouluun Riihimäelle tutka-alan kouluttajaksi ja tutka-asentaja-aliupseerikurssien johtajaksi. Reino Björkqvist oli arvostettu ja pidetty kouluttaja ja kurssien johtaja. Hän siirtyi eläkkeelle 10.5.1981 sotilasmestarina.

Sotilasura muukalaislegioonassa
-------------------------------

Ranskan muukalaislegioonaan Reino Björkqvist kirjattiin 11.1.1954, joukko-osastona jalkaväkirykmentti 5e Regiment Etranger D’Infanterie. Alkukoulutuksen jälkeen hänestä tuli rykmentinkomentajan autonkuljettaja Indokiinassa. Algeriaan hän siirtyi v. 1956, kun Algerian sota oli alkanut 1.11.1954 ja Ranska tarvitsi sotilaita sinne. Algeriassakin Reino Björkqvist toimi autonkuljettajana, nyt eversti Serge Andolenkon kuljettajana. Sopimus muukalaislegioonan kanssa päättyi 11.1.1959, jonka jälkeen hän palasi Suomeen ja Helsingin Ilmatorjuntarykmenttiin. Hänellä oli kolme ranskalaista kunniamerkkiä palveluksistaan legioonassa. Ranskalaisen sotilasurhoollisuusmitalin myöntämisperusteet ovat olleet kenraali le Pullochin mukaan: "Rohkea ja kylmäverinen autonajaja. Useita kuukausia hän on osallistunut yhteen menoon kaikkiin rykmentin operaatioihin saattueen kärkiauton ajajana, jonka tehtävänä oli miinojen havaitseminen".

Muuta
-----

Reino Björkqvistin värikästä ja monipuolista elämäntarinaa on myös luettavissa - tosin peitenimellä – Heli Hyvösen kirjoittamassa romaanissa ’Tulikärpästen tanssi’. Romaani on vuodelta 1983.

Legioonassa hän sai ’konjakki’ lisänimen ja tutka-asentaja-aliupseerikurssien johtajana hänet tunnettiin myös Björkka-nimisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilmatorjunta-lehti 2/2011, s. 52 .
2. 1 2 3 4  Suomalaiset sotilaat muukalaislegioonassa, s. 222-229, Kari Kallonen, Readme, 2020.
**Tie Guantanamoon** (*The Road to Guantanamo*) on brittiläinen dokumentaarinen draama vuodelta 2006. Elokuvan on ohjannut Michael Winterbottom. Elokuva kertoo kolmesta brittiläisestä arabista, jotka tuomitaan syyttömänä vankeuteen Guantanamo Bayn vankileiriin. 

Elokuvan ensiesitys oli Berlinalessa 14. helmikuuta 2006, ja se esitettiin ensi kerran valtamediassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Channel 4 -televisiokanavalla 9. maaliskuuta 2006. Seuraavana päivänä elokuva julkaistiin yhtä aikaa elokuvateattereissa, DVD:nä ja internetissä.

Elokuva kuvattiin Afganistanissa, Pakistanissa, Iranissa ja Kuubassa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva kertoo tarinan kolmesta brittiläisestä miehestä, Ruhal Ahmed, Asif Iqbal ja Shafiq Rasul, jotka tunnetaan nykyisin myös nimellä Tiptonin kolmikko (*The Tipton Three*). Afganistanissa heidät vangitsi vuonna 2001 Pohjoinen liitto, joka luovutti heidät Yhdysvaltain asevoimille ja heidät siirrettiin Guantanamo Bayn vankileirille epäiltynä terrorismista. He olivat vankeina lähes kolme vuotta ilman syytettä tai oikeudenkäyntiä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Katso myös
----------

* Gitmo

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuvan virallinen kotisivu.
**Simca 1307** on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin vuosina 1975–1986 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Simca 1300- ja 1500-mallit. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa auton nimenä oli aluksi **Chrysler Alpine**, Espanjassa **Chrysler 150** ja Kolumbiassa **Dodge Alpine**. Vuonna 1979 PSA-konserni osti Chrysler Europen, jolloin auton merkiksi useimmilla markkinoilla tuli Talbot. Tämän jälkeen esiteltiin myös neliovinen sedan-versio nimeltään **Talbot Solara**.

Chrysler Alpine
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1975 esitelty etuvetoinen ja hatchback-korinen Simca 1307 oli aikanaan edistyksellinen automalli. Se valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1976. 1307 oli 1,3-litraisella moottorilla varustettu perusmalli, suurempien moottorien yhteydessä mallinimet olivat 1308 ja 1309.

Facelift-mallin Talbot Alpine.
Uudessakaupungissa valmistettu Talbot 1510.
Chrysler- ja Simca-merkeistä luovuttiin vuonna 1979, kun Chrysler Europe myytiin PSA-konsernille, joka nimesi auton Talbotiksi useimmilla markkinoilla. Manner-Euroopassa mallinimenä oli 1510 ja Isossa-Britanniassa edelleen Alpine.

Talbot Solara
Vuoden 1979 lopulla malli koki kasvojenkohotuksen, jossa sen keulaa kallistettiin hieman taaksepäin viistoksi. Seuraavana keväänä esiteltiin uutena korimallina neliovinen sedan, joka sai nimekseen Talbot Solara.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chrysler Alpine and Solara (1975–1985) – Timeline *Honest John Classics*. Viitattu 9.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Simca 1307–1308 Car of the Year. Viitattu 9.11.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simca 1307** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Talbot Solara** Wikimedia Commonsissa
Kristuksen temppeliin tuominen
**Simeonin kiitosvirsi** (lat. *Nunc dimittis*) (nyk. Simeonin kiitoslaulu) on Luukkaan evankeliumissa oleva Pyhän Simeonin lausuma rukous. Evankeliumi kertoo, kuinka Simeon näkee Jeesus-lapsen temppelissä ja tunnistaa tämän Messiaaksi. Simeonin kiitoslaulu esiintyy myös Pseudo-Matteuksen evankeliumissa, jonka mukaan Simeon on tapahtuman aikaan 112-vuotias.

*Herra, nyt sinä annat palvelijasi rauhassa lähteä,*
*niin kuin olet luvannut.*
*Minun silmäni ovat nähneet sinun pelastuksesi,*
*jonka olet kaikille kansoille valmistanut:*
*valon, joka koittaa pakanakansoille,*
*kirkkauden, joka loistaa kansallesi Israelille.*
Rukous luetaan tai lauletaan ortodoksisessa jumalanpalvelusperinteessä ehtoopalveluksessa sekä katolisessa ja luterilaisessa jumalanpalvelusperinteessä kompletoriossa, rukoushetkessä päivän päättyessä. Sen ovat säveltäneet useat kuuluisat säveltäjät.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kynttilänpäivän virsi 49, "Nyt Herra, rauhaan mennä saan", joka on Hemminki Maskulaisen kirjoittama ja Armas Maasalon säveltämä mukaelma Simeonin kiitoslaulusta. Virsikirjan Jumalanpalveluslaulujen osastossa on Sakariaan kiitosvirsi perinteisellä psalmisävelmällä, virsi 804. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 677, a- sävelmämä III psalmisävelmä ja b-sävelmämä Trond Kvernon 1979 säveltämä melodia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luuk. 2:29–32
2. ↑  Repo, Matti: Saarna kirkkoherra Jukka Kemppaisen ja kappalainen Timo Pietilän virkaanasettamismessussa  7.2.2010. Tampereen hiippakunta. Viitattu 20.3.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  *Suomen evankelisluterilaisen kirkon virsikirja*, s. 75. Suomen kirkon sisälähetysseura. ISBN 951-600-716-3.
4. ↑  Simeonin kiitoslaulu (Nunc dimittis) *virsikirja.fi*. Viitattu 16.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Vanha Virsi, N:o 104*** 

* Virsi 104. Laske nyt Herra sinun Vanha Virsikirja 1701
* Virsi 105. Päästä nyt, Herra, palvelias Vanha Virsikirja 1701
Berggren vuonna 2017.
**Henrik Berggren** (s. 1974) on ruotsalainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti indie rock -yhtye Broder Danielin laulajana. Broder Danielin hajoamisen jälkeen Berggren on tehnyt musiikkia myös soolouralla.

Berggren vietti nuoruutensa Göteborgin Västra Frölundassa. Vuonna 1995 Broder Daniel julkaisi ensin debyyttisinglensä *Cadillac* ja myöhemmin debyyttialbuminsa *Saturday Night Engine*. Yhtye julkaisi yhteensä neljä studioalbumia, joista viimeiseksi jäi vuonna 2003 julkaistu *Cruel Town*.

Broder Danielin hajoamisen jälkeen Berggren on tehnyt jonkin verran musiikkia myös itsenäisesti. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa *Wolf's Heart* julkaistiin vuonna 2017. Albumi oli julkaisunsa jälkeen Ruotsin albumilistalla yhteensä kuusi viikkoa ja kävi korkeimmillaan listan sijalla kolme.

Berggren on sairastanut pitkään kroonista väsymysoireyhtymää, mikä on vaikeuttanut hänen musiikintekoaan.

Diskografia
-----------

### Broder Daniel

* *Saturday Night Engine*  (1995)
* *Broder Daniel*  (1996)
* *Broder Daniel Forever*  (1998)
* *Singles*  (2000)
* *Cruel Town*  (2003)
* *No Time For Us (1989–2004)*  (2005)
* *The Demos 1989–1997*  (2005)

### Soolona

* *Wolf's Heart*  (2017)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Klas Ekman: "Jag blev singel, sjuk och förlorade min kompis i cancer inom bara några månader" *Cafe*.  5.5.2017. Viitattu 25.1.2023. (ruotsiksi)
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Carl McCunn** (1946–1981) oli yhdysvaltalainen luontokuvaaja.

Tausta
------

McCunn syntyi Länsi-Saksassa, missä hänen isänsä Donovan McCunn palveli armeijassa.. McCunn valmistui 1964 high schoolista. Pian hän liittyi laivastoon, josta erosi 1969. Vuonna 1970 McCunn muutti Anchorageen Alaskaan.*lähde?*

Kohtalokas kuvausretki
----------------------

Lentäjä jätti vuonna 1981 McCunnin lentokoneesta seudulle, jossa hän oli vuonna 1976 ollut Brooksvuorilla. Paikka on noin 360 kilometriä Fairbanksista koilliseen. McCunn uskoi, että lentäjä noutaisi hänet syksyllä, mutta hän oli unohtanut sopia lentäjän kanssa noutoajan. Hän odotti turhaan lentokonetta elokuun alussa. Elokuun puolivälissä oli jo selvää, ettei lentäjä tulisi. McCunn alkoi metsästää mukanaan olleilla aseilla lintuja ja koetti kuivata pyydystämänsä karibun lihaa.

McCunn oli varmuuden vuoksi lähettänyt muutamalle ystävälleen ja isälleen kartat sijainnistaan. McCunnin isä ei kuitenkaan tiennyt, milloin hänen poikansa oli määrä palata retkeltä. McCunn näki elokuun lopussa poliisin lentokoneen, jolle hän heilutti laukkuaan. Poliisi ei ymmärtänyt rajusti laukkuaan heiluttaneen McCunnin olleen hädässä, varsinkin kun kolmannella ylilentokerralla McCunn käveli ripeästi kohti telttaansa. Jostain syystä McCunn ei siirtynyt noin kahdeksan kilometrin päässä olevaan metsästysmajaan, jonka paikan poliisi oli näyttänyt McCunnille kartalta antaessaan tälle tämän lähtiessä neuvoja.*lähde?*

Syyskuussa alkoi sataa lunta ja riista käydä harvinaisemmaksi. McCunn koetti rakentaa ansoja jäniksille.*lähde?* Lokakuun puolenvälin tienoilla McCunn alkoi olla kylmissään. Hän kilpaili jänissaaliista susien ja kettujen kanssa. Ruoka loppui marraskuussa. McCunn suunnitteli lähtevänsä jalkaisin 120 kilometrin päähän Fort Yukoniin. Kiitospäivänä McCunnia heikotti ja paleli. McCunn oli säästänyt itseään varten yhden patruunan ja ampui kiväärillä itsensä. Etsijät löysivät McCunnin jäätyneen laihan ruumiin 2. helmikuuta.

Katso myös
----------

* Christopher McCandless

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Left In Wilds, Man Penned Dying Record *The New York Times*.  19.12.1982. Viitattu 11.11.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Swanien isä. Pekka Koskenkylän elämä aallonharjalla** on Swan-purjeveneitä valmistavan Nautorin perustajan Pekka Koskenkylän elämäkerta. Teoksen on kirjoittanut Koskenkylän puoliso, toimittaja Pirkko Koskenkylä, ja se on ilmestynyt Tammen kustantamana vuonna 2009.

Sisältö
-------

Pekka Koskenkylän ensimmäinen vene oli apen autotallissa Pietarsaaressa rakennettu alus, jonka Koskenkylä myi tuttavalleen. Siitä saadut rahat hän sijoitti 1966 yrityksen perustamiseen ja tuotannon aloittamiseen. Ensimmäisenä vuonna valmistui neljä Swan 36 -venettä, joista yksi mahonkinen. Mahonkiveneen mukaan tehtiin muotti, jolla valmistuivat lasikuituveneet. Vuonna 1969 tulipalo tuhosi muotin ja 13 rakenteilla ollutta venettä. Tiukassa tilanteessa enemmistöosakkaaksi tuli Koskenkylän entinen työnantaja Schauman. Nautorin tuotanto oli sata venettä vuodessa ja veneiden maine oli levinnyt maailmalla, kun Koskenkylä luopui yrityksestä 1973 kokonaan.

Nykyisin Koskenkylä asuu Ranskassa maatilalla vaimonsa kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskenkylä 2009, s. 8–9, 50.
2. ↑  Tervola, Janne: Hyvää ja huonoa onnea (Arkistoitu – Internet Archive). *Tekniikka ja talous*.
3. ↑  Pesonen, Katja: Menestyksen resepti on optimismi ja mielikuvitus. Pohjalainen.fi. [vanhentunut linkki]
**Lisa Jane Dobriskey** (s. 23. joulukuuta 1983 Ashford) on englantilainen yleisurheilija, joka juoksee keskipitkillä matkoilla.

Vuonna 2002 Dobriskey sijoittui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksussa neljänneksi. Hän sai samalla matkalla pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2003 ajalla 4.12,95. Kansainyhteisön kisoissa 2006 Dobriskey voitti kultaa 1 500 metrillä uudella ennätyksellään 4.06,21 sekuntia. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän jäi samalla matkalla erävaiheeseen. Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Dobriskey juoksi 3 000 metrin finaalissa viidenneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän jäi välieriin. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän juoksi 3 000 metrin finaalissa kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Dobriskey sijoittui 1 500 metrin finaalissa neljänneksi uudella ennätyksellään 4.02,10. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Dobriskey sijoittui 1 500 metrillä hopealle juostuaan ajan 4.03,75. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän juoksi 1 500 metrillä neljänneksi. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi.

Dobriskeyn ennätys 1 500 metrillä on Zürichissä 2009 juostu 3.59,50. 800 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 2.00,14 Lontoossa 2010.

Dobriskey on naimisissa entisen 800 metrin juoksijan, Ricky Soosin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lisa Dobriskey Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Lisa Dobriskey *tilastopaja.org*. Viitattu 23.3.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Lisa Dobriskey Biography and Olympic Results sports-reference.com.  Arkistoitu 22.9.2013. Viitattu 16.7.2011. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Carl Mann** (22. elokuuta 1942 Huntingdon, Tennessee – 16. joulukuuta 2020 Jackson, Tennessee) oli yhdysvaltalainen rockabilly- ja countrylaulaja ja -pianisti.

Mann aloitti laulamisen kirkossa 9-vuotiaana, kitaransoiton 10-vuotiaana ja pianonsoiton 13-vuotiaana. Vuonna 1957 hän julkaisi ensimmäisen singlensä ("Gonna Rock And Roll Tonight") yhdessä kitaristi Eddie Bushin kanssa. Rumpali W. S. Holland ryhtyi Mannin manageriksi, ja Hollandin tukemana Sam Phillips kiinnitti Mannin Sun Records -yhtiön artistiksi vuonna 1959. Mann kuului viimeisiin Phillipsin Sun Recordsille "löytämiin" artisteihin.

Mann tuli tunnetuksi erityisesti uudesta versiosta Nat King Colen standardista "Mona Lisa". Kappale julkaistiin Conway Twittyn samasta kappaleesta tekemän version jälkeen, mutta se pääsi kilpailusta huolimatta 25. sijalle Billboard-listoilla. Singleä myytiin yli miljoona kappaletta. Mannin ensimmäisen albumin (*Like Mann*, 1960) myyntiluvut tuottivat kuitenkin pettymyksen. Mann keikkaili 1960-luvun alussa Carl Perkinsin yhtyeen kanssa, kunnes tuli värvätyksi asepalvelukseen vuonna 1964. Hän palasi siviilielämään vuonna 1967. Tämän jälkeen hän solmi levytyssopimuksen Monument Recordsin kanssa, mutta single "Down to My Last 'I Forgive You'" ei palauttanut aiempaa menestystä. Mann jätti musiikkialan pian. Hän meni naimisiin ja alkoi työskennellä perheen puutavarayhtiössä Huntingdonissa. Välillä Mann kuitenkin teki paluita musiikin pariin. 1970-luvun loppupuolella hän alkoi saavuttaa uutta suosiota rockabillyn maineen kasvaessa Euroopassa. Mann jatkoi esiintymistä ja levyttämistä seuraavien vuosikymmenten aikana pitäen välillä taukoja. Vuonna 2011 julkaistiin Mannin elämästä kirja *The Last Son of Sun*, ja vielä vuonna 2012 hän julkaisi uuden albumin *Carl Mann*.

Mann otettiin Rockabilly Hall of Fameen vuonna 2006. Hän kuoli 78-vuotiaana sairaalassa Tennesseessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Carl Mann AllMusic
2. 1 2  Carl Mann NAMM
3. 1 2 3 4 5  Rockabilly great, 'Mona Lisa' hitmaker Carl Mann dead at 78 Commercial Appeal


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Tukiasemapaikannus** on matkapuhelinteknologiassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan puhelimen paikantamista tukiasemien suhteen tietoliikenneyhteyksien ylläpitoa varten. 

Matkapuhelinverkko koostuu solukkomaisesta rakenteesta, jossa kunkin solun keskuksen muodostaa tukiasema. Puhelin liikennöi yleensä lähimmän tukiaseman kautta. Tämän tukiaseman selvittämiseksi järjestelmän on kyettävä paikallistamaan puhelin riittävällä tarkkuudella. Lisäksi järjestelmän on kyettävä puhelimen ollessa liikkeessä vaihtamaan nopeasti tukiasemaa ilman, että puhelu tai dataliikenne keskeytyy.

Tukiasemapaikannus perustuu signaaliviiveiden mittaamiseen. Paikannus on mahdollista, jos puhelimen kuuluvuusalueella on vähintään kolme tukiasemaa. Kaupunkiolosuhteissa tämä ehto yleensä toteutuu. Tukiasemapaikannusta näissä olosuhteissa häiritsevät kuitenkin runsaat radiosignaaleja heijastavat pinnat.

GPS-paikannukseen tai rakenteilla olevaan eurooppalaiseen Galileo-järjestelmään verrattuna tukiasemapaikannus on huomattavan epätarkka menetelmä. Sitä käytetään kuitenkin hätävararatkaisuna monissa sovelluksissa.
Carl Magnus Dahlström
**Carl Magnus Dahlström** (25. marraskuuta 1805 Loviisa – 23. helmikuuta 1875 Turku) oli suomalainen kauppias, teollisuudenharjoittaja ja laivanvarustaja. Hän oli mukana perustamassa muun muassa Auran sokeritehdasta Turkuun ja Kymi Osakeyhtiön puuhiomoa ja paperitehdasta Kuusankoskelle.

Loviisassa syntynyt ja varttunut Carl Magnus menetti Ruotsista Suomeen muuttaneen puutarhuri-isänsä 12 vuoden iässä. Poika sai aluksi työpaikan paikalliselta Nordmanin kauppiaalta, kunnes vuonna 1832 muutti Turkuun Abraham Kingelinin kauppahuoneen kirjanpitäjäksi. Yhdessä toisen loviisalaisen, Carl Gustaf Eschnerin kanssa Dahlström perusti 1836 vähittäistavarakaupan, joka siirtyi 1844 kokonaan hänelle. Dahlström avioitui Abraham Kingelinin tyttären kanssa ja sai appiukoltaan tukea liikeyhteyksiensä laajentamisessa Keski-Eurooppaan. Kingelinin kuoltua 1849 kauppahuone ajautui vaikeuksiin, ja vävypoika Dahlström otti myös sen hoitoonsa ja omistukseensa.

Varmistaakseen kauppahuoneen vienti- ja tuontikuljetukset Dahlström ryhtyi myös laivanvarustajaksi. Hän meni myös osakkaaksi Åbo nya ångfartygsbolagiin ja perusti 1856 Auran höyrylaivayhtiön, jonka uusi alus Aura ajoi konevoimalla Turusta Tukholmaan 14 tunnissa. Vuonna 1861 yhtiöt yhdistettiin. Dahlström oli osakkaana myös vuonna 1874 perustetussa Turun konepajassa (Åbo mekaniska verkstads Ab), josta sittemmin kehittyi Ab Vulcan ja edelleen Crichton-Vulcan.

Vuonna 1870 Dahlström luopui vuosikymmenien vähittäiskauppaurastaan keskittyäkseen omistuksiinsa eri teollisuuslaitoksissa. Näitä olivat Auran sokeritehdas, Littoisten verkatehdas, Akaan höyrysahayhtiö ja Kymi-yhtiön puunjalostustehtaat Kuusankoskella. Dahlström sai kauppaneuvoksen arvon 1859.

Dahlström edusti Turkua porvarissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän oli valtiovarain- ja säätytalovaliokuntien jäsen. Hän peri appensa Kingelinin paikan yhtenä kaupunginvanhimpana. Hän istui myös monissa muissa johto- ja lautakunnissa.

Carl Magnus Dahlströmin työtä kauppahuoneen johtajina jatkoivat hänen poikansa Ernst ja Magnus Dahlström.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kauppaneuvos Carl Magnus Dahlström (1805–1875). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 57–58. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
Swami Sivananda
**Swami Sivananda Saraswati** (8. syyskuuta 1887 Pattamadai, Intia – 14. heinäkuuta 1963) oli merkittävä vedanta-filosofian opettaja ja joogaguru. Sivananda, alkuperäiseltä nimeltään *Kuppuswami*, syntyi Pattamadaissa, Tirunelvelin alueella Intian Tamil Nadussa. Hän opiskeli lääketiedettä ja työskenteli Malesiassa useita vuosia ennen ryhtymistään askeetikoksi eli *sannyasiksi*. Hän eli valtaosan loppuelämästään Rishikeshissä Pohjois-Intiassa.

Swami Sivananda on perustanut The Divine Life Societyn ja kirjoittanut yli 200 kirjaa joogasta, vedantasta ja lukuisista muista aiheista. Hän perusti Gangesin rannalle Sivanandanagariin, kolmen kilometrin päähän Rishikeshin kaupungista, Sivananda Ashramin, joka toimii Divine Life Societyn pääpaikkana.

Lähteet
-------

1. ↑  Swami Sivananda Sivananda.org. Viitattu 10.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kiinalainen *sancai*-lasitettu hevospatsas Tang-dynastian ajalta
Lyijylasitettu astia riistapiiraalle 1800-luvun Englannista
**Lyijylasitteet** ovat nimensä mukaisesti lyijyä sisältäviä lasitteita, joita käytetään keramiikkaa valmistettaessa. Ne on nykyään suuressa osin korvattu alkali- ja boorilasitteilla lyijyn myrkyllisyyden vuoksi.

Prosessi
--------

Lyijylasitteita on käytetty etenkin terrakottaesineiden lasittamiseen, sillä se synnyttää kovan, kiiltävän ja vettä läpäisemättömän pinnan huokoiselle saviastialle. Se on ns. matalan polton lasite, joka ei tarvitse kuin n. 800 °C polttolämpötilan. Lyijylasitteessa juoksutteena toimii lyijyoksidi tai lyijysilikaatti. Lyijy alkaa haihtua yli 1000 °C, mutta vaikuttaa edelleen sulamiseen.

Historia
--------

Lyijylasitteet on tunnettu antiikin ajoista lähtien. Roomalaiset käyttivät niitä öljylamppujen ja juoma-astioiden valmistuksessa. Kiinassa valmistettiin Han-dynastian aikaan vihreäksi lasitettuja hautaesineitä, joissa lyijylasitteeseen lisättiin kuparioksidia värin synnyttämiseksi. Myöhemmin Tang-dynastian aikaan lyijylasitusta käytettiin *sancai*-esineiden valmistuksessa; niissä oli yleensä kolmea väriä, (kellan)ruskeaa, vihreää ja kermanvalkoista.

Keskiajan Euroopassa lyijylasitusta käytettiin hyvin yleisesti. 1400-luvulla lyijylasitteista kehitettiin Italiassa tinalasite, jota käytettiin majolika-esineiden valmistukseen. Se syrjäytti paljolti lyijylasituksen käytön hienossa keramiikassa. 1800-luvun Englannissa värikkäitä lyijylasitteita käytettiin paljon koriste-esineiden, tarjoiluastioiden ym. valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Airi Hortling: *LASITE JA LASITTAMINEN*, s. 10-11. Taideteollinen korkeakoulu. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.8.2021).
2. ↑  Victor Bryant: Ceramics in the Roman World *ceramicstudies.me.uk*.  2004. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  S.J. Vainker: *Chinese Pottery and Porcelain*, s. 42-44. British Museum Press, 1991. ISBN 9780714114705. (englanniksi)
4. ↑  Vainker, s. 75
5. ↑  Wolf Mankowitz, Reginald G. Haggar: *The Concise Encyclopaedia of English Pottery and Porcelain*, s. 138-139. , 1968. (englanniksi)
**Pioneer Venus** -nimellä kutsuttiin kahta amerikkalaisten Venukseen vuonna 1978 lähettämää avaruusluotainta. Toinen kiersi planeettaa ja tutkakartoitti Venuksen napa-alueita lukuun ottamatta, kun taas toinen lähetti laskeutumiskapseleita Venuksen kaasukehään.

Pioneer Venus 1 eli Pioneer Venus Orbiter
-----------------------------------------

Pioneer Venus Orbiter, jonka taakse on myöhemmin lisätty Venuksesta otettu tutkakuva.
Pioneer Venus 1 laukaistiin 20. toukokuuta 1978 Atlas-Centaur-kantoraketilla. Venuksen kiertoradalla saavuttiin 4. joulukuuta 1978. Pioneer Venus 1 kiersi Venusta soikealla radalla 24 tunnin kiertoajalla. Luotaimen etäisyys Venuksesta vaihteli 1,03 - 12,01 Venuksen sädettä, radan kaltevuus oli 105° astetta. Luotain tutkakartoitti Venuksen pintaa, niin että amerikkalaiset kykenivät nimeämään Venuksen pinnanmuodot. Luotaimella tehty pinnan tutkartoitus ei ollut niin tarkkaa kuin myöhempien venäläisten Venera-luotainten ja amerikkalaisen Magellan-luotaimen suorittama tarkka kartoitus.

Pioneer Venus 2 eli Pioneer Venus Multiprobe
--------------------------------------------

Taiteilijan näkemys Pioneer Venus 2 -luotaimesta Venuksen lähellä. Ilmakehään syöksyvät laskeutumiskapselit on juuri irroitettu.
Pioneer Venus 2 laukaistiin 8. elokuuta 1978 Atlas-Centaur-kantoraketilla. Sen mukana oli yksi iso ja kolme pientä laskeutumiskapselia, jotka mittasivat Venuksen ilmakehän arvoja, mm. lämpötilaa ja painetta. Iso kapseli mittasi lisäksi ilmakehän koostumusta. Kameroita niissä ei ollut.

Aiheesta muualla
----------------

* NASA: Pioneer Venus Project Information (englanniksi)
* NSSDC Master Catalog: Spacecraft Pioneer Venus Probe Bus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pioneer Venus 1** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pioneer Venus 2** Wikimedia Commonsissa

Pioneer-ohjelma

* Pioneer 0
* Pioneer 1
* Pioneer 2
* Pioneer 3
* Pioneer 4
* Pioneer P-1 (W)
* Pioneer P-3 (X)
* Pioneer P-30 (Y)
* Pioneer P-31 (Z)
* Pioneer 5 (P-2)
* Pioneer 6, 7, 8 ja 9
* Pioneer 10
* Pioneer 11
* Pioneer H
* Pioneer Venus -ohjelma
**Uusiin maisemiin** (engl. *Always Greener*) oli australialainen draamasarja, joka kertoo kaupunki- ja maalaisperheestä, jotka päättävät vaihtaa kotejaan ja aloittaa elämänsä uudelleen. Sarjaa tuotettiin kahden tuotantokauden verran vuodesta 2001 vuoteen 2003, minkä jälkeen se lopetettiin katsojasuosion vähenemisen ja tuotantokustannusten vuoksi. Australiassa sarjaa on esitetty Seven Network- ja Unversal Channel -kanavilla sekä Uudessa-Seelannissa TV One- ja TV2 -kanavilla. Suomessa sarjaa on esitetty *Uusiin maisemiin*-nimellä Yle TV1-kanavalla kaksi kertaa: joulukuusta 2009 maaliskuuhun 2010 ja uusintakierroksena 17. tammikuuta - 28. maaliskuuta 2011.

Sarjan englanninkielinen nimi *Always Greener* tulee sanonnasta: *The grass is always greener on the other side* (*Ruoho on aina vihreämpi aidan toisella puolella*).

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Uusiin maisemiin -sarjan päähenkilöitä: Anne Tenney (Liz Taylor), John Howard (John Taylor), Caitlin McDougall (Sandra Todd)
Sarja seuraa pääasiassa kahden perheen vaiheita: Taylorien perhettä, jotka asuvat Sydneyn esikaupunkialueella sekä Uuden Etelä-Walesin maaseudulla lähellä kuvitteellista Invernessin kaupunkia asuvaa Toddien perhettä. Molemmat perheet ovat kohdanneet ongelmia, mistä johtuen perheet vitsailevat jouluillallisella, että heidän pitäisi vaihtaa koteja elämänsä suunnan muuttamiseksi. Vitsistä tulee totta, kun John huomaa tyttärensä Marissan olevan koukussa huumeisiin ja Johnin sisko Sandra ei pysty maksamaan laskujaan. Perheet vaihtavat koteja ja aloittavat uuden elämän ja kohtaavat uusia haasteita. Sarjalle tyypillistä on käsitellä vakavia kysymyksiä usein humoristisella näkökulmalla.

Henkilöt
--------

| Näyttelijä | Hahmo |
| --- | --- |
| John Howard | John Taylor |
| Anne Tenney | Liz Taylor |
| Michala Banas | Marissa Taylor |
| Daniel Bowden | Jason Taylor |
| Natasha Lee | Kimberley Taylor |
| Caitlin McDougall | Sandra Todd |
| Bree Walters | Pip Todd |
| Abe Forsythe | Campbell Todd |
| Scott Major | Tom Morgan |
| Andrew Clarke | Derek Unn |
| Merridy Eastman | Eileen Unn |
| Denise Roberts | Isabelle Turnbull |
| Georgie Shew | Katy Turnbull |
| Peter Corbett | Bert Adams |
| Grant Bowler | Greg Steele |
| Clayton Watson | Mickey Steele |
| Bree Desborough | Shelley Southall |

Lähteet
-------

1. ↑  YLE: Uusiin maisemiin - ulkomainen draama YLE. Viitattu 26.3.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Uusiin maisemiin Internet Movie Databasessa
* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Australian Television Information Archive
* National Film and Sound Archive
**Elpenor** (m.kreik. Ἐλπήνωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi Odysseuksen tovereista matkalla Troijan sodasta takaisin Kreikkaan. 

Elpenor oli nuorin laivakunnasta, joka purjehti Odysseuksen miehistönä. Homeros mainitsee, että hän ei ollut taistelussa urheimpia tai viisaimpia. Kreikkalaisten saavuttua Aiaian saarelle, hän oli yksi niistä, jotka Kirke muutti siaksi. Sen jälkeen kun hän myöhemmin sai takaisin ihmishahmonsa ja Odysseus oli jatkamassa matkaansa kohti Ithakaa, Elpenor putosi juovuksissa alas Kirken talon katolta, taittoi niskansa ja kuoli. Hänen toverinsa eivät kiireeltään huomanneet Elpenorin puuttumistaan joukosta, vaan jättivät saaren ja toverinsa ruumiin taakseen.[1] Elpenorin kohtalo selvisi Odysseukselle vasta Haadeksessa, jossa tämä ollessaan kysymässä neuvoa tietäjä Teiresiaalta huomasi joukossa myös Elpenorin haamun, joka pyysi Odysseusta palaamaan Aiaiaan hautaamaan ruumiinsa ja rakentamaan paikalle hautamuistomerkin.[2] Odysseus suostui pyyntöön ja noustuaan takaisin maan pinnalle purjehti saarelle hautaamaan toverinsa ja pystytti airon hänelle hautamuistomerkiksi.[3][4]

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Odysseia* 10.550–560 (engl. käännös).
2. ↑  Homeros: *Odysseia* 11.51–83 (engl. käännös).
3. ↑  Homeros: *Odysseia* 12.8–15 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* cxxv (engl. käännös).
**Elrondin neuvosto** oli fiktiivinen tapahtuma J.R.R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*. Elrondin neuvosto oli salainen neuvonpito, jonka kutsui koolle Elrond Puolhaltia Rivendelliin, jotta voitaisiin päättää mitä Valtasormukselle tehtäisiin. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Neuvonpito pidettiin *Taru sormusten herrasta* -kirjan ensimmäisessä osassa *Sormuksen ritarit*.

He, jotka olivat neuvonpidossa, olivat saapuneet Rivendelliin erilaisia teitä pitkin, mutta kaikki olivat huolissaan mitä Suurimmalle Sormukselle tapahtuisi ja miten se vaikuttaisi Keski-Maan kansoihin.

Tärkeitä osannottajia neuvonpidossa olivat
------------------------------------------

* Elrond Puolhaltia – puheenjohtaja
* Gandalf – juuri paennut Sarumanin kynsistä Rautapihasta
* Aragorn – avusti Frodoa ja tämän kumppaneita Briin kylästä eteenpäin
* Frodo Reppuli – hobitti, Sormuksen viejä
* Bilbo Reppuli – Frodon eno, Sormuksen löytäjä, asunut pitkään Rivendellissä
* Gondorin Boromir – etsi vastausta uneen, vasta saapunut
* Glóin, Kääpiö – saapunut etsimään neuvoja kun sai viestin Mordorista
* Gimli, Glóinin poika, isänsä seuralainen
* Legolas, Thranduilin poika, haltia Synkmetsästä – saapunut tuomaan viestiä että Klonkku on karannut
* Glorfindel, voimakas haltiaylimys, yksi esikoisista, Rivendellistä
* Samvais Gamgi – Frodon kumppani; ei kutsuttu, salakuunteli neuvonpitoa kunnes paljasti itsensä
* Satamien Galdor, Círdanin viestinviejä

Neuvonpidossa Bilbo ja Gandalf kertoivat Sormuksen koko tarinan. Boromir halusi ottaa Sormuksen ja käyttää sitä Minas Tirithin puolustukseen, mutta Elrond ja Gandalf kertoivat että Sormus, jonka takoi Sauron itse, tuhoaisi jokaisen joka sitä yritti käyttää. Gandalf tunsi pakolliseksi kertoa Sormuksen kuvaus mustalla kielellä, ja sai Elrondin vihat päälleen. 

Lopulta päätettiin että ainoa tapa päästä Sauronista ja Sormuksesta eroon oli heittää se Tuomiorotkoon, joka sijaitsi Tuomiovuorella.

Sitten täytyi päättää kuka ottaisi Sormuksen taakakseen. Bilbo tarjoutui lopettamaan sen minkä oli aloittanut, mutta Gandalf sanoi ettei Bilbolle enää voinut antaa Sormusta. Lopulta Frodo yllätti kaikki, mukaan lukien itsensä, viemään Sormuksen. Hetken ajateltuaan Elrond hyväksyi tämän. Tässä kohtaa Sam tuli pois piilostaan, liittyäkseen Frodon seuraan, ja koska heitä oli vaikea erottaa toisistaa Elrond hyväksyi tämänkin. 

Se seikka että ketkä lähtisivät Frodon mukaan (myöhemmin tunnettu nimellä Sormuksen Saattue) päätettiin myöhemmin, vaikkakin elokuvassa Saattue muodostettiin jo Neuvonpidon lopussa, ja Merri ja Pippinkin olivat salakuunnelleet ja vaativat päästä Frodon mukaan.


|  |
| --- |
| **Sormuksen Saattue** |
| Frodo Reppuli · Samvais Gamgi · Meriadoc Rankkibuk · Peregrin Tuk · Gandalf · Aragorn · Legolas · Gimli · Boromir |
**Lyijytiosyanaatti** (Pb(SCN)2) on lyijy- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi tulitikkujen valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa lyijytiosyanaatti on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Sen sijaan se liukenee typpihappoon tai komplekseja muodostaen ammoniakkiin ja tiosyanaattiliuoksiin. Kuumennettaessa veden ja lyijytiosyanaatin suspensiota muodostuu lyijyhydroksiditiosyanaattia. Lyijytiosyanaatti on monien lyijy-yhdisteiden tavoin myrkyllistä.

Lyijytiosyanaattia valmistetaan saostamalla lyijynitraatin vesiliuoksesta alkalimetallitiosyanaateilla.

Pb(NO3)2> + 2 NaSCN → Pb(SCN)2 + 2 NaNO3
Lyijytiosyanaattia käytetään käsiaseiden patruunoissa, seoksena antimonitrisulfidin ja kaliumkloraatin kanssa tulitikuissa ja apuaineena tekstiilien värjäyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Theo H. J. van Hoek: "Thiocyanates, Inorganic", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Vol. 36 s. 625
2. ↑  W. M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–71. 93rd edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1-4398-8049-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.5.2023). (englanniksi)
3. 1 2 3  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 396. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
4. 1 2  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 823. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-1192-6784-3. (englanniksi)