recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Milton Sills
**Milton Sills** (12. tammikuuta 1882 Chicago – 15. syyskuuta 1930) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Sills valmistui Hyde Park High Schoolista ja pääsi vuonna 1899 stipendillä Chicagon yliopistoon. Hän opiskeli siellä filosofiaa ja psykologiaa. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon filosofiassa vuonna 1903. Sills jatkoi opiskelua vielä kahden vuoden ajan, mutta siirtyi näyttelijän uralle vuonna 1905. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä näyttelijänä näytelmässä *Dora Thorne* Ohion New Palestinessa. Ensimmäisen esiintymisensä Broadwaylla Sills teki vuonna 1909 näytelmässä *This Woman and This Man*. Hän esiintyi seuraavina vuosina lukuisissa Broadway-tuotannoissa. Vuonna 1910 Sills meni naimisiin Gladys Edith Wynnen kanssa, ja vuonna 1911 pariskunnalle syntyi tytär Dorothy.

Sills teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1914 Maurice Tourneurin ohjaamassa teoksessa *The Pit*. Hänestä tuli kysytty elokuvanäyttelijä, joka esiintyi sivuosissa muiden muassa Pauline Frederickin, Clara Kimball Youngin, Viola Danan ja Mary Miles Minterin kanssa. Sills saavutti suuren suosion esiintymällä pääroolissa Frank Lloydin elokuvassa *Merihaukka*. Hänen vaimonsa haki avioeroa vuonna 1925. Ero astui voimaan lokakuussa 1926, ja Sills meni seuraavana päivänä naimisiin näyttelijä Doris Kenyonin kanssa. Avioliitosta syntyi poika vuonna 1927. Pariskunta esiintyi yhdessä elokuvassa *Men of Steel*, jossa Sills työskenteli myös käsikirjoittajana. Ensimmäinen ääntä sisältävä elokuva, jossa Sills esiintyi, oli *The Barker* (1928). Tämän jälkeen hän esiintyi elokuvissa *His Captive Woman* (1929) ja *Man Trouble* (1930). Sillsin viimeiseksi elokuvaksi jäi *The Sea Wolf* (1930). Sills kuoli sydäninfarktiin ennen sen ensi-iltaa. Hän oli kärsinyt viimeisinä vuosinaan toistuvista terveysongelmista. Hänet haudattiin Chicagon Rosehill Cemeteryyn.

Sills oli yksi Yhdysvaltain elokuva-akatemian 36:sta perustajasta. Hän oli aiemmin toiminut Actors' Equity Associationissa. Sills tunnettiin polyglottina ja mittavan kirjaston omistajana. Vuonna 1932 julkaistiin kirja *Values: A Philosophy of Human Needs*, joka perustuu hänen keskusteluunsa filosofi Ernest Holmesin kanssa. Sills sai tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cliff Aliperti, Milton Sills, The Mighty Two-Fisted He-Man of the Silent Screen Immortal Ephemera 9.9.2012, viitattu 29.1.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Milton Sills Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Moisionkadun rautatiesilta** on Lohjan kaupungissa sijaitseva entinen rautatiesilta. Se valmistui vuonna 1933 osana Lohjan satamarataa. Silta rakennettiin täysin teräksestä hitsausliitoksien avulla, ja se oli ensimmäinen kaltaisensa silta Suomessa. Tätä ennen Moisiolle kulkenut tie kulki rautatien päältä, mutta vaarallinen nousu penkereen päälle päätettiin korvata alikululla. Sillan jänneväli on 12 metriä ja paino 12 tonnia.

Vuonna 2012 liikennöinti satamaradalla päättyi, ja sen kohtalo jäi vaakalaudalle. Myöhemmin radan pohjalle päätettiin rakentaa 4,5 kilometriä pitkä pyöräilyn ja jalankulun väylä, joka tunnetaan myös nimellä Kaaribaana. Sen ensimmäinen osa avattiin vuonna 2021 Pitkäniemestä Lohjan museolle. Toiseen osaan museolta Ventelään kuului myös sillan korjaus kevyen liikenteen sillaksi. Siltaremontti alkoi toukokuussa 2022, ja se asennettiin takaisin paikoilleen kesäkuussa 2022.

Silta irroitettiin kunnostuksen ajaksi toukokuussa 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Lohjan rakennetun ympäristön inventointiluettelo *lohja.emmi.fi*.  2007. Viitattu 29.8.2022.
2. 1 2  Nurmilaakso, Jukka: Kaaribaanan 20 tonnia painava kunnostettu silta asennettiin tiistaina paikoilleen Moisiolla – koko baana viimeistelytöineen valmis heinäkuussa (Maksullinen artikkeli) *Länsi-Uusimaa*.  7.6.2022. Viitattu 29.6.2023.
3. ↑  Harju, Essi: Lohjan Kaaribaanan uusi päällyste ilahduttaa erityisesti pyöräilijöitä (Maksullinen artikkeli) *Länsi-Uusimaa*.  9.3.2023. Viitattu 29.6.2023.
4. ↑  Nurmilaakso, Jukka: Kevytliikenneväylä baanan Kotkantieltä Lohjan museon sillalle yltävä ensimmäinen osuus on nyt lähes valmis – toinen vaihe rakennetaan kesällä 2022 (Maksullinen artikkeli) *Länsi-Uusimaa*.  26.5.2021. Viitattu 29.8.2022.
5. ↑  Henriksson, Hanna: Kaaribaanan valaistus- ja siltaremontti alkoivat Lohjalla (Maksullinen artikkeli) *Länsi-Uusimaa*.  9.5.2022. Viitattu 29.6.2023.
Oletettu François Francoeurin muotokuva
**François Francoeur** (21. syyskuuta 1698 Pariisi – 5. elokuuta 1787 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja viulisti.

Francoeur syntyi tunnettuun muusikkosukuun. Hän pääsi 15-vuotiaana viulistiksi oopperan orkesteriin ja liittyi pian tämän jälkeen kuninkaalliseen kamarisoittajistoon. Vuonna 1720 julkaistiin hänen ensimmäinen viululle sävellettyjen sonaattien kirjansa. Francouer aloitti pitkäaikaisen yhteistyön säveltäjäkollegansa François Rebelin kanssa oopperalla *Pirame et Thisbé* (1726). Vuonna 1730 hän pääsi soittajaksi Les Vingt-quatre Violons du Roi -kokoonpanoon, jossa toimivat myös hänen isänsä ja veljensä. Samana vuonna julkaistiin hänen toinen viulusonaattien kirjansa.

Francoeur toimi myöhemmällä urallaan Pariisin oopperan johtotehtävissä yhdessä Rebelin kanssa. Työtä varjosti julkinen kiista (*Querelle des Bouffons*) ranskalaisen ja italialaisen oopperan suosijoiden välillä. Oopperatalo paloi vuonna 1763, minkä seurauksena Francouer menetti asemansa oopperassa. Hän johti kuitenkin myös kuninkaallista kamarisoittajistoa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1776. Francouer sai kuningas Ludvig XV:lta aatelisarvon. Hänellä oli myös Ordre royal de Notre-Dame du Mont-Carmel et de Saint-Lazare de Jérusalemin kunnia-arvo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zoran Minderovic, François Francoeur AllMusic, viitattu 30.1.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Diatsiriinien yleinen rakenne
**Diatsiriinit** ovat heterosyklisiä orgaanisia yhdistetä. Diatsiridiineille tyypillinen rengasrakenne koostuu yhdestä hiiliatomista ja kahdesta typpiatomista, joiden välillä on kaksoissidos.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Vaikka diatsiriineissa on suhteellisen jännittynyt kolmesta atomista koostuva rakenne, ovat ne suhteellisen stabiileja. Kuumennettaessa ne voivat kuitenkin räjähtää. Pienimolekyyliset diatsiriinit ovat kaasuja tai nesteitä, suuremmat nesteitä tai kiteisiä aineita. Ryhmän yhdisteet ovat heikosti emäksisiä. Kuumennettaessa diatsiriineja tai säteilytettäessä niitä UV-valolla ne hajoavat muodostaen karbeeneja ja typpikaasua. Diatsiriinit ovat diatsoalkaanien isomeereja.

Diatsiriinejä voidaan valmistaa hapettamalla kromihapon, kromitrioksidin, hopeaoksidin tai tert-butyylihypokloriitin avulla diatsiridiinejä, joita saadaan ketoneista. Toinen yleinen tapa on niin kutsuttu Graham-reaktio, jossa amidiini reagoi natriumhypokloriitin kanssa muodostaen diatsiriinirakenteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Julio Alvarez-Builla, Juan José Vaquero, José Barluenga: *Modern Heterocyclic Chemistry*, s. 124-127. John Wiley & Sons, 2011. ISBN 978-3-527-33201-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.7.2017). (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 314. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Theophil Eicher, Siegfried Hauptmann, Andreas Speicher: *The Chemistry of Heterocycles*, s. 40. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-3-527-66986-8. (englanniksi)
4. ↑  Petr Klán,Jakob Wirz: *Photochemistry of Organic Compounds*, s. 352. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-1-4051-9088-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.7.2017). (englanniksi)
5. ↑  Alan R. Katritzky,Christopher A. Ramsden,John A. Joule,Viktor V. Zhdankin: *Handbook of Heterocyclic Chemistry*, s. 708. Elsevier, 2010. ISBN 978-0-08-095843-9. (englanniksi)
**Pohjois-Ossetian autonominen alue** oli nykyisen Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pääosan käsittänyt autonominen alue Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa vuosina 1924-1936. Se muodostettiin Vuoriston autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluneesta Osseettien piirikunnasta. Sen naapureina lännessä oli Kabardien autonominen alue, pohjoisessa Balkaarien autonominen alue, idässä Inguušien autonominen alue ja Vladikavkazin (Ordžonikidzen) kaupunkialue sekä etelässä Georgian sosialistinen neuvostotasavalta ja siihen kuuluneeseen Etelä-Ossetian autonomiseen alueeseen.

Pohjois-Ossetian autonomisen alueen pääkaupunki oli Vladikavkaz (vuodesta 1931 nimenä Ordžonikidze), vaikkei kaupunki itse alueeseen kuulunutkaan. Vuonna 1933 autonomisen alueen pinta-ala oli 6 152 km² ja siellä oli 285 600 asukasta, joista 59,7 % oli osseetteja, 24,1 % venäläisiä, 4,4 % ukrainalaisia ja loput muita.

Pohjois-Ossetian autonominen alue oli nykyistä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavaltaa pienempi. Sen ulkopuolelle jäivät nykyisen tasavallan pohjoisosan muodostava Mozdokin piiri, pääkaupunki Vladikavkaz lähiympäristöineen ja sen nykyisen Esikaupunkipiirin (*Prigorodnyi raion*) itäiset osat.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja 10*, s. 208. Helsinki: Otava, 1936.
Bomban talo.
**Bomban karjalaiskylä** on karjalaista rakennus- ja ruokakulttuuria sekä perinteitä esittelevä matkailukohde Pohjois-Karjalan Nurmeksessa. Se sijaitsee Pielisen rannalla, noin kolmen kilometrin päässä Nurmeksen keskustasta. Karjalaiskylän keskus ja merkittävin nähtävyys on Bomban talo, joka on vuosina 1977–1978 matkailukohteeksi rakennettu suuri karjalaistyylinen hirsitalo. Lisäksi alueella on muun muassa kylpylähotelli ja kesäteatteri.

Karjalaiskylän nähtävyydet
--------------------------

### Bomban talo

Bomban talo edustaa perinteistä rajakarjalaista rakennustyyliä.
Bomban talo on kopio vuonna 1855 Jegor Bombin -nimisen miehen pojalleen Dmitri Jegorovitšille Suojärvellä rakennuttamasta talosta. Talo on rakennettu suurista ja pyöreistä tasapaksuisista hirsistä pitkin sulkanurkin ilman, että on käytetty yhtään rautanaulaa tai minkäänlaisia rautaisia sideosia. Aikoinaan talossa asui Bombinien suurperhe. Dmitrin kuoltua vuonna 1915 maat jaettiin hänen viidelle pojalleen. Vuonna 1934 talo purettiin, hirret pantiin viiteen kasaan ja arvalla valittiin, mikä kasa kullekin veljekselle tuli. 

Vuonna 1960 esiintyi ensi kerran julkisuudessa ajatus talon uudelleenrakentamisesta. Hankkeen ensisijaisena viejänä oli Suojärven Pitäjäseura. Seura asetti vuonna 1974 talotoimikunnan tutkimaan uudelleenrakentamisen mahdollisuuksia ja seuraavana vuonna tehtiin päätös talon rakentamisesta. Vuonna 1976 hankkeeseen tuli mukaan Karjalan Liitto, ja samalla hanke laajeni kokonaisen perinteisen karjalaiskylän rakentamiseksi. Bomban talo ja kylä valmistuivat 1. elokuuta 1978. Bomban talon suunnittelivat alkuperäisrakennuksen pohjalta Vilho Suonmaa ja Jarmo Santala. 

Nykyään Bomban talossa toimii karjalaista perinneruokaa tarjoava ravintola sekä oluttupa ja kesäterassi. Talon toiminnot ovat Pohjois-Karjalan Osuuskaupan omistuksessa.

### Pyhän Sergei ja Herman Valamolaisten tsasouna

Suojärven pitäjäseura aloitti tsasounan rakentamisen Bomban karjalaiskylään alueen muiden rakennustöiden yhteydessä. Tsasounan esikuvana toimi luovutetulle alueelle jäänyt Ägläjärven tsasouna ja sen piirsi arkkitehti Erkki Helasvuo. Hirret, joita rakentamiseen tarvittiin kaikkiaan 1 500 metriä, saatiin lahjoituksena Ylä-Karjalan alueelta. Arkkipiispa Paavali vihki tsasounan käyttöön 17. syyskuuta 1980. Kesäkuun 28. päivänä vietetään sen nimikkojuhlaa. Margit Lintu on maalannut tsasounan ikonit. Vuonna 1991 Suojärven pitäjäseura lahjoitti tsasounan Nurmeksen ortodoksiselle seurakunnalle, joka käyttää sitä jumalanpalveluksissaan.

### Kylpylähotelli

Bomban kylpylähotelli valmistui Pielisen rantaan vuonna 1991. Rakennusta on laajennettu 2008 ja 2017.

Katso myös
----------

* Parppeinvaara

Lähteet
-------

1. ↑  PKO tekee miljoonien investoinnit Bomballe (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Bomban remontit ovat viivästyneet - kylpylä avautuu vasta kesäkuussa (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Bomban kylpylä rakentuu Kolin kokemusten päälle *karjalainen.fi*.  Arkistoitu 22.1.2018. Viitattu 21.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Bomban karjalaiskylän ja kylpylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Diotimos** (m.kreik. Διότιμος; n. 100 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Diotimoksen kerrotaan syyttäneen Epikurosta paheelliseksi ja väärentäneen tämän nimissä viisikymmentä kirjettä väitteidensä todistamiseksi. Athenaios viittaa mitä ilmeisimmin samaan kertomukseen, vaikka puhuukin *Theotimoksesta*; hänen mukaansa Diotimos tuomittiin väärennöksestä epikurolaisen Zenon Sidonlaisen nostettua kanteen, ja hänelle langetettiin kuolemantuomio. Klemens Aleksandrialaisen mukaan Diotimos katsoi, ettei onnellisuus tai hyvinvointi koostu mistään yhdestä tietystä hyvästä, vaan onnen karttumisesta ja kasautumisesta, mikä vaikuttaa poikkeamalta tiukasta stoalaisesta näkemyksestä Aristoteleen näkemyksen suuntaan.

Lähteet
-------

* Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 1054. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* X.3.
2. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* XIII.
3. ↑  Klemens Aleksandrialainen: *Stromata* II.21.
4. ↑  Aristoteles: *Nikomakhoksen etiikka* I.7-8.
Joroisniemen (ent Braseborg) kartano vuonna 1920. Kuva Signe Brander.
**Joroisniemen kartano** (ent. **Braseborg**) sijaitsee Pohjois-Savon maakunnassa Joroisissa.

Taustaa
-------

Savoon ryhdyttiin rakentamaan uusia kartanoita sotiasvirkajärjestelmän ja Rantasalmella sijainneen Haapaniemen kadettikoulun takia. Joroisten kartanot kuuluvat Savon kartanot -kokonaisuuteen Rantasalmen ja Juvan kartanoiden kanssa. Kartanoiden kokonaisuutta ryhdyttiin kutsumaan "Savon Pariisiksi".

Kartano
-------

Braseborgin tila syntyi 1500-luvulla. Braseborgista tehtiin rustholli vuonna 1682.

Katarina Charlotta Carstenius osti puolet tilasta vuonna 1748. Carsteniuksen aviomies luutnantti Henrik Johan Afflecht osti tilan toisen puolikkaan vuonna 1749.

Kartano päätyi Katarina Charlotta Brasen omistukseen vuonna 1757. Brasen jälkeen kartano on kuulunut avioliittojen kautta keskenään sukua oleville Hästesko-, Tujulin-, Aminoff- ja Melart -suvuille. Kartanon Braseborg-nimi tulee Katarina Brasen sukunimestä.

Joroisniemen ratsutilaa ryhdyttin rakentamaan 1700-luvulla. Kartanon päärakennus valmistui 1700-luvun loppupuolella. Kartanon päärakennus on säilytynyt muuttumattomana 1840-luvulta. Kartanon päärakennuksen ulkoarkkitehtuurissa on venäläisiä vaikutteita.

Kartanon tunnetuin omistaja on majuri, teollisuuspatruuna Fredrik Gustaf Aminoff, joka oli Savon rikkain mies. Joroisten kuningas oli Aminoffin kutsumanimi. Aminoffin aikana kartanon päärakennusta laajennettiin ja päärakennuksen ympärille luotiin avara peltomaisema. Kartanosta tuli seuraelämän keskus Aminoffin aikana. Kartanossa järjestettiin kutsuja, juhlia, tanssiaisia ja teatteriesityksiä. Kartano siirtyi Fredrik Gustaf Aminoffin jälkeen jälkeen hänen tyttären Hedvig Juliana Sofia Aminoffin ja tohtori Christian Ferdinand Melartin omistukseen.

Päärakennuksen vieressä on kaksi sivurakennusta, jotka ovat aittoja. Aitat toimivat asuintupina ja hevostalleina. Alueella on navetta. Päärakennuksen ympärillä on puisto.

Kartanolla oli kaksitoista torppaa vuonna 1830. Kartanon koko oli 1165 hehtaaria vuonna 1852.

Kartano on toiminut Joroisten Musiikkipäivien esiintymispaikkana.

Kartano toimii edelleen yksityiskotina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Joroisten kartanot *www.rky.fi*. Viitattu 12.1.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Joroisniemen kartano *Joroinen Music Festival – Joroisten Musiikkipäivät*. Viitattu 12.1.2024.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Herrasväen asuinpaikat - Eteläsavon kartanot ja kartanoiksi kutsutut *kirjasto.mikkeli.fi*. Viitattu 12.1.2024.
4. 1 2  Aminoffin aarteita *Joroinen Music Festival – Joroisten Musiikkipäivät*. Viitattu 12.1.2024.
5. ↑  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 12.1.2024.
**Jaroslav Pouzar** (s. 23. tammikuuta 1952 Čakovec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Pouzar oli hyökkääjä. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta ja saavutti yhden olympiahopean 1970-luvulla. NHL:ssä hän voitti kolme kertaa Stanley Cupin Edmonton Oilersin joukkueessa 1980-luvulla.

Pouzar pelasi uransa 12 ensimmäistä kautta Tšekkoslovakian sarjassa Motor České Budějovice -joukkueessa. Edmonton Oilers varasi Pouzarin NHL-liigaan 1982 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 83. Hän aloitti NHL:ssä 1983 ja pelasi Oilersissa kolme kautta, joista kaksi päättyi Stanley Cupin voittoon (1984, 1985). Syksyllä 1985 Pouzar siirtyi Bundesliigan ECD Iserlohniin, jossa pelasi kolme kautta. Keväällä 1987 Pouzar lähti Bundesliigan päättymisen jälkeen Edmontoniin auttamaan Oilersia, mikä toi hänelle kolmannen Stanley Cup -sormuksen. Kaudella 1987–1988 Pouzar siirtyi ECD Iserlohnin konkurssin jälkeen Sportbund Rosenheimiin. Hän pelasi Sportbundissa uransa loppuun saakka lukuun ottamatta kautta 1990–1991, jolloin hän pelasi Augsburger EV:ssä. Pouzar lopetti uransa 1992. Pouzaria on moitittu koko peliuransa ajan turhan itsekkääksi pelaajaksi, jota hän onkin kommentoinut viimeisinä pelivuosinaan leikkisästi; "Syötän aina vain itseäni paremmille pelaajille" -viitaten legendaariseen hyökkäysketjuun Edmontonin ajoilta Kurri - Gretzky.

Tšekkoslovakian maajoukkueessa Pouzar esiintyi 183 ottelussa. Hän oli mukana kuusissa MM-kisoissa, kaksissa olympialaisissa ja kahdessa Kanada-cupissa. Menestystä Pouzarille kertyi kaksi maailmanmestaruutta (1976, 1977), neljä muuta MM-mitalia, olympiahopea (1976) ja Kanada-cupin kakkossija.

Pouzar sairastui vuonna 2004 leukemiaan.

Saavutuksia
-----------

* Valinta IIHF Hall of Famen kunniagalleriaan (2024)

Lähteet
-------

1. ↑  Jaroslav Pouzar *Eliteprospects*. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Petteri Nummelin ja Jaromir Jágr IIHF:n kunniagalleriaan *Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta*.  15.1.2024. Viitattu 15.1.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Markus Drake, Heidi Hautala, Pekka Haavisto, Kati Juva ja Alviina Alametsä Vanhassa ylioppilastalossa.
**Markus Vilhelm Drake** (e. **Lång**; s. 29. toukokuuta 1976 Espoo) on suomenruotsalainen kansalaisaktivisti. Hän oli Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden puheenjohtajana vuosina 2001–2003 ja Euroopan vihreiden nuorten hallituksen jäsen ja tiedottaja 2005–2007 sekä Euroopan vihreiden nuorten pääsihteeri 2010–2011.

Vuonna 2001 Drake pääsi otsikoihin lyötyään kermakakun Maailmanpankin silloisen pääjohtajan James Wolfensohnin kasvoille. Vuoden 2003 eduskuntavaalien kampanjoinnin aikana Drake ilmaisi kannattavansa mietojen huumeiden laillistamista. Myöhemmin hän perusteli kannanottoaan vihreiden nuorten vaaliohjelmalla. Ylioppilaslehti julkaisi artikkelin Draken kannabiksen polttamisesta Helsingissä Vihreiden vaalimökillä eduskuntavaalien alla, ja hänet tuomittiin artikkelin pohjalta sakkorangaistukseen. Maaliskuussa 2007 Drakea vastaan nostettiin syytteet talonvaltauksesta Vuorikatu 4:ssä Helsingin Kluuvissa.

Drake työskentelee katolilaisen kehitysyhteistyöjärjestö CIDSE:n (*Coopération Internationale pour le Développement et la Solidarité*) tiedottajana Brysselissä. Hän on vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen ja oli ehdokas vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä.

Yksityiselämä
-------------

Drake on naimisissa saksalaisen europarlamentaarikko Ska Kellerin kanssa. He tutustuivat Euroopan vihreiden nuorten hallituksessa vuonna 2005 Draken toimiessa tiedottajana ja Kellerin toisena puheenjohtajista. He asuvat Brysselissä ja Berliinissä.

Draken äiti Sunniva Drake on toiminut aktiivisesti seksismin vastaisessa työssä. Hänen isänsä Fredrik Lång on kirjailija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rajamäki, Tiina: Euroopan vihreiden kärkiehdokkaan mies on suomalainen Markus Drake *HS.fi*.  30.1.2014. Viitattu 10.11.2014.
2. ↑  EU-vihreiden kaksi kärkiehdokasta: anarkisti ja suomalaisen anarkistin vaimo - Ulkomaat - Verkkouutiset
3. ↑  Kuudelle syytteet talonvaltaukesta Vuorikatu 4:ssä, Hs.fi
4. ↑  Ehdokkaat Uudenmaan vihreät.  Arkistoitu 15.7.2014. Viitattu 10.11.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Strang, Janne: Tidigare bråkstaken Drake tar sikte på kommunval. *Hufvudstadsbladet* 29.4.2012, s. 22–23.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtajat |
| --- |
|  |
| 
* Antero Eerola (1993)
* Vesa Kotilainen (1996–1997)
* Anssi Leino (1998)
* Azar Saiyar (1999–2000)
* Markus Drake (2001–2003)
* Mari Puoskari (2004)
* Olli-Poika Parviainen (2005)
* Tapio Laakso (2006–2007)
* Amu Urhonen (2007)
* Heikki Korpela (2008)
* Laura Nordström (2008)
* Erkki Perälä (2009)
* Sini Terävä (2009)
* Paloma Hannonen (2010–2011)
* Heikki Sairanen (2010)
* Inka Venetvaara (2011)
* Hanna Hakko (2012)
* Aleksi Laine (2012)
* Maria Ohisalo (2013–2014)
* Veli-Matti Partanen (2013)
* Aaro Häkkinen (2014)
* Saara Ilvessalo (2015–2016)
* Ozan Yanar (2015)
* Jaakko Mustakallio (2016–2017)
* Iiris Suomela (2017–2018)
* Sameli Sivonen (2018–2019)
* Amanda Pasanen (2019–2020)
* Brigita Krasniqi (2020–2021)
* Peppi Seppälä (2021–2022)
* Jami Haavisto (2022–2023)
* Selinä Nera (2023)

 |

 |
Hannibalin sotajoukot Zaman taistelussa Karthagon maaperällä
**Hannibal ad portas** tai **Hannibal ante portas** on latinankielinen lause, joka tarkoittaa "Hannibal on porteilla".

Alkuperä
--------

Sanontaa käyttivät Roomassa Cicero (*De finibus bonorum et malorum*, IV, 9 ) ja Livius (23, 16, 2) kuvaamaan sitä, että isänmaa on uhattuna. Ilmaisu viittaa toisen puunilaissodan tapahtumiin, kun Hannibal oli vienyt armeijansa Appenniinien niemimaalle ja tuhonnut roomalaisten armeijan Cannaen taistelussa 216 eaa. Hannibalin odotettiin seuraavaksi hyökkäävän Roomaan, mutta tätä ei koskaan tapahtunut.

Merkitys ja käyttö
------------------

Lausetta käytetään kerrottaessa, että jokin vaara on välittömästi käsillä.

Lähteet
-------

* Kivimäki, Arto: *Carpe Diem! Hauskaa ja hyödyllistä latinaa*. Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-4118-4.
* Zetterberg, Seppo (toim.): *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*. Helsinki: WSOY, 1988. ISBN 951-0-15101-7.

### Viitteet

1. ↑  Kivimäki, 2008, s. 116
2. ↑  Tammisto, Antero: Antiikin maailma, s. 126–127 Teoksessa: Zetterberg, 1988
3. ↑  Hannibal ad portas *Treccani. Vocabulario on line*. Viitattu 20.2.2022.
**Gerard Moreno Balagueró** (yleensä vain **Gerard Moreno** tai **Gerard**; s. 7. huhtikuuta 1992 Santa Perpètua) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Vasenjalkainen Gerard on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Gerard pelasi vuosina 2011–2013 Villarreal CF:n C- ja B-joukkueissa. C-joukkueessa hän teki 39 ottelussa 34 maalia ja B-joukkueessa 29 ottelussa 13 osumaa. Debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa Segunda Divisiónissa hän teki joulukuussa 2012 Elche CF:ää vastaan. Kaudella 2012–2013 Gerard teki 14 Segunda Divisiónin ottelussa kolme osumaa seuran noustessa kaudeksi 2013–2014 Primera Divisióniin.

Heinäkuussa 2013 Gerard siirtyi lainalle Segunda Divisiónin RCD Mallorcaan, jossa hän pelasi kauden aikana 31 peliä onnistuen maalinteossa 11 kertaa. Kaudeksi 2014–2015 Gerard palasi takaisin Villarrealiin ja teki pääsarjadebyyttinsä syyskuussa 2014 Granada CF:ää vastaan. Avausmaali syntyi vielä saman kuun aikana SD Eibaria vastaan. Gerard debytoi myös Eurooppa-liigassa, jossa hän teki viidessä alkulohkon ottelussa neljä maalia.

Maajoukkueura
-------------

Santa Perpètuassa, Kataloniassa syntynyt Gerard debytoi vuonna 2014 epävirallisessa Katalonian jalkapallomaajoukkueessa. Hän on pelannut siinä tähän mennessä yhden ottelun.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5

Aiheesta muualla
----------------

* Gerard Moreno Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Gerard Moreno Balagueró Soccerway-sivustolla

Villarreal – Primera División
1 Reina |
2 Femenía |
3 Albiol |
4 Pau |
5 Cuenca |
6 Capoue |
7 Gerard |
8 Foyth |
9 Danjuma |
10 Parejo |
11 Chukwueze |
13 Rulli |
14 Trigueros |
15 Jackson |
16 Baena |
17 Lo Celso |
18 Moreno |
19 Coquelin |
20 Morlanes |
21 Pino |
22 Morales |
23 Mandi |
24 Pedraza |
35 Jörgensen |
Valmentaja Setién

Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 D. Llorente |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 M. Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gerard |
10 Thiago |
11 F. Torres |
12 García |
13 Sánchez |
14 Gayà |
16 Rodri |
17 Fabián |
18 Alba |
19 Olmo |
20 Traoré |
21 Oyarzabal |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Toruńin piirikunta** (puol. *powiat toruński*) on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 108 345. Piirikunta jakautuu Chełmżan kaupunkikuntaan ja kahdeksaan maalaiskuntaan (Chełmża, Czernikowo, Łubianka, Lubicz, Łysomice, Obrowo, Wielka Nieszawka sekä Zławieś Wielka). Hallintokeskus Toruń on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.

Toruńin piirikunnan pinta-alasta arviolta 33,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Toruńin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Toruńin piirikunnassa oli 108 345 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 97 665 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 133 255 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 21,4 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 16,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,6 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 207 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat toruński w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Toruński Association of Polish Counties. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Kujawsko-Pomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat toruński – informacje o powiacie *Polska – Portal Informacyjny*. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Powiat toruński (PDF) Bydgoszczin tilastokeskus. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi)
6. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 17.11.2020. (puolaksi)

Kujavia-Pommerin voivodikunnan vaakunaKujavia-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupungit: Bydgoszcz** ja **Toruń**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Inowrocław | Brodnica | Chełmno | Rypin | Chełmża | Lipno | Wąbrzeźno | Golub-Dobrzyń | Aleksandrów Kujawski | Ciechocinek | Radziejów | Kowal | Izbica Kujawska | Nieszawa

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Świecie | Nakło nad Notecią | Solec Kujawski | Żnin | Tuchola | Mogilno | Koronowo | Kruszwica | Szubin | Sępólno Krajeńskie | Janikowo | Barcin | Gniewkowo | Nowe | Strzelno | Pakość | Więcbork | Kcynia | Brześć Kujawski | Piotrków Kujawski | Mrocza Łabiszyn | Janowiec Wielkopolski | Kowalewo Pomorskie | Jabłonowo Pomorskie | Skępe | Łasin | Lubraniec | Dobrzyń nad Wisłą | Kamień Krajeński | Chodecz | Radzyń Chełmiński | Górzno | Lubień Kujawski

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Bydgoszcz | Grudziądz | Toruń | Włocławek

**Piirikunnat:**   

Aleksandrów | Brodnica | Bydgoszcz | Chełmno | Golub-Dobrzyń | Grudziądz | Inowrocław | Lipno | Mogilno | Nakło | Radziejów | Rypin | Sępólno | Świecie | Toruń | Tuchola | Wąbrzeźno | Włocławek | Żnin
Vallankumoustuomioistuin, kaiverrus vuodelta 1793.
Jacques Pierre Brissot ja 20 hänen "rikostoveriaan" tuomioistuimen edessä.
**Vallankumoustuomioistuin** eli **vallankumoustribunaali** (ransk. *Tribunal Révolutionnaire*) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita.

Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta, ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville. Syytettyjen nimilistat laati erityinen komissio ja ne hyväksyttiin tarkistamisen jälkeen yleisen turvallisuuden valiokunnan ja yhteishyvän valiokunnan yhteisistunnossa. Oikeuden toimivaltaan kuuluivat vastavallankumouksellinen toiminta sekä hyökkäykset vapautta, tasa-arvoa, tasavallan yhtenäisyyttä tai jakamattomuutta ja valtion sisäistä tai ulkoista turvallisuutta vastaan. Vallankumoustuomioistuimen päätöksistä ei voinut valittaa ja sen tuomiot pantiin täytäntöön vuorokauden sisällä. Vastaavia tuomioistuimia perustettiin myös maakuntiin. Keväällä 1794 Pariisin tuomioistuin sai kuitenkin yksinoikeuden vastavallankumouksellisten tuomitsemiseen ja syytetyt piti lähettää sinne myös maan muista osista.

Vallankumoustuomioistuin tuomitsi alkuun varsinkin vastavallankumouksellisia ja rojalisteja, mutta pian vallankumouksen johtajat alkoivat käyttää sitä keskinäisen valtataistelunsa välineenä. Varsinkin yhteishyvän valiokuntaa hallinnut Maximilien Robespierre käytti sitä hankkiutuessaan eroon kilpailijoistaan. Tuomituiksi joutui muun muassa runsaasti Dantonin kannattajia sekä girondisteja. Robespierren aloitteesta 10. kesäkuuta 1794 säädettiin vallankumoustuomioistuimen toimintaa koskenut niin sanottu prairialkuun 22. päivän laki, joka lakkautti syytettyjen kuulemisen, poisti heiltä oikeuden asianajajaan ja määräsi kuolemantuomion ainoaksi mahdolliseksi rangaistukseksi syyllisiksi todetuille. Sitä ennen tuomioistuin oli langettanut 13 kuukauden aikana 1 220 kuolemantuomiota; uuden lain voimaanastumisen ja Robespierren kukistumisen välisten 49 päivän aikana se antoi 1 376 kuolemantuomiota. Kaikkiaan Pariisin vallankumoustuomioistuin antoi 2 639 kuolemantuomiota, mikä oli 15,9 % terrorin ajan kaikista kuolemantuomioista Ranskassa.

Vallankumoustuomioistuin lakkautettiin 31. toukokuuta 1795.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Revolutionary Tribunal (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.4.2013.
2. 1 2  Colin Jones: *The Longman Companion to the French Revolution*, s. 113. Longman, Lontoo/New York 1988.
3. ↑  Jones 1988, s. 119.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vallankumoustuomioistuin (Ranska)** Wikimedia Commonsissa
**Toya** on kaupunkikunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskustaajama Yaguiné sijaitsee 25 kilometriä Yélimanésta länteen. Kunnassa on 12 600 ja keskustaajamassa 10 300 asukasta (vuonna 2009).

Toyan kunnan pinta-ala on 104,2 neliökilometriä. Sitä ympäröi Goryn maalaiskunta. Maisemaa leimaa tasanko, jonka läpi virtaa sadekaudella Kolimbinén sivujoki Térékolé. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Vallitseva uskonto on islam.

Yaguinén ohi kulkee Yélimanén ja Kayesin välinen maantie RN23. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Yaguinéssa pidetään viikoittaiset markkinat.

Palveluihin kuuluvat koulut ja terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 55 prosenttia tarpeesta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 22.5.2021.
2. 1 2 3 4 5  Programme de développement économique, social et culturel (2018–2022) de la commune urbaine de Toya *Agence de développement régional de Kayes*.  2018. Viitattu 22.5.2021.
3. 1 2  Plan de securité alimentaire: Commune urbaine de Toya 2007–2011 *USAID*.  2006.  Arkistoitu 5.6.2012. Viitattu 22.5.2021.
4. ↑  Situation des points d’eau modernes au Mali: Région de Kayes *Atlas des points d’eau modernes du Mali*.  2016. Viitattu 22.5.2021.
**Saattaja Uisko** (aiemmin **Celtic**) oli Suomen merivoimien saattaja jatkosodassa.

Valmistus
---------

Alus rakennettiin Belgiassa 1938 ulkomerikalastustroolariksi, mutta se otettiin Suomen merivoimien palvelukseen 1941.

Palvelus
--------

Talvisodassa alus kuului sisaraluksensa kanssa Ahvenanmaan saaristossa toimineeseen saattolaivueeseen. Jatkosodassa alus liitettiin saattajalaivueeseen, jossa se osallistui sukellusveneentorjuntaan Suomenlahdella. Alus upposi 16. syyskuuta 1943 ollessaan Kerin majakan pohjoispuolella vartiotehtävissä sisaraluksensa *Tursaan* kanssa. Neuvostoliiton ilmavoimien lentokone ilmestyi pilvistä moottorit sammutettuina ja pudotti alusta kohti torpedon, joka osui aluksen ohjaushytin kohdalle ja katkaisi aluksen. Kahdeksan miehistön jäsentä kuoli ja yksi pelastui.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 163
**Karri Luhtala** on hyvinkääläinen jazzpianisti ja säveltäjä, joka on opiskellut jazzia Helsingin Metropolia-ammattikorkeakoulussa ja Italian Frosinonen konservatorioissa. Luhtala valmistui Frosinonen jazzlinjalta vuonna 2011. Sitä ennen hän veti vuosina 2004–2008 Yleisradion nuortenohjelma Summerissa esiintynyttä Trio Mäihä -orkesteria.

Vuonna 2012 Konkurssi Records julkaisi Rinaldi Luhtala Jazz Projectin albumin *Terranova*, joka oli Karri Luhtalan ensimmäinen virallinen albumijulkaisu. 

Vuodesta 2011 lähtien Luhtala on keikkaillut monien eri kansainvälisten jazzkokoonpanojen kanssa "Il Mondo di Karri" -kiertuekonseptiinsa liittyen. Karri Luhtala sai Hyvinkään kaupungin taidepalkinnon vuonna 2015.

Diskografia
-----------

* Rinaldi Luhtala Jazz Project: *Terranova* (2012)
* Kari Antila & Karri Luhtala Organ Brothers: *More* (2018)
* Il Mondo Di Karri: *Equilibria* (2018)
* Dynamic Duo: *Bio Organic* (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  Uusitorppa, Harri: Il Mondo di Karri ei ole bändi vaan brändi, *Helsingin Sanomat* 21.9.2013. Viitattu 24.4.2017. Vaatii tilauksen.
2. ↑  Uusitorppa, Harri: Pianisti muutti Italiaan ja ryhtyi moguliksi – tuo nyt italojazzin Suomeen, *Helsingin Sanomat* 28.7.2016. Viitattu 24.4.2017. Vaatii tilauksen.
3. ↑  Taidepalkinto meni Karri Luhtalalle, *Aamuposti* 2.1.2016. Vaatii tilauksen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Petra Rautiainen** (s. 1988) on Savosta Lapinlahdelta kotoisin oleva suomalainen kirjailija. Hän on opiskellut historiaa ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on työskennellyt toimittajana ja opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.

Lapsuus
-------

Rautiainen syntyi vuonna 1988 keskosena neljä kuukautta ennen laskettua aikaa.

Ura
---

Rautiainen oppi lukemaan jo ennen koulua, mutta koulussa hänellä todettiin olevan ongelmia niin oppimisen kuin lukemisen ja kirjoittamisen kanssa, mistä syystä hänellä epäiltiin olevan lukihäiriö.

Esikoisteos *Tuhkaan piirretty maa* sai kehuja niin kriitikoilta kuin lukijoilta. Romaanin tapahtumat sijoittuvat Suomen Lappiin sodan ajalle ja käsittelevät Suomen historiaa, muun muassa saksalaisten vankileirejä, suomalaisten natsisympatioita ja Lapin jälleenrakentamista sodan jälkeen. Kirjan käännösokeudet myytiin nopeasti yli 10 eri maahan, muun muassa Yhdysaltoihin, Hollantiin, Italiaan, Saksaan, Britanniaan ja Australiaan ja Yhdysvaltoihin. Hän teki vuonna 2020 myös saamelaiskulttuuriin liittyvää väitöskirjaa. Vuonna 2022 Rautiaiselta julkaistiin teos *Meren muisti*, joka käsittelee öljynporausta ja merten suojelua 1980-luvulla. Myös Meren muisti sai kriitikoilta kiitettävän vastaanoton kriitikoilta ja lukijoilta. 

Rautiainen oli esikoisteoksellaan *Tuhkaan piirretty maa* ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2020, Suomalaisen kirjakaupan Vuoden kirja -palkinnon saajaksi sekä Lappi kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Savonia-kirjallisuuspalkinnon. Rautiaisen esikoisteos on ollut palkintoehdokkaana myös Ruotsissa sekä Isossa-Britanniassa.

Teokset
-------

* Rautiainen, Petra: *Tuhkaan piirretty maa*. Helsinki: Otava, 2020. ISBN 978-951-1-35037-8.

* Rautiainen, Petra: *Meren muisti*. Helsinki: Otava, 2022. ISBN 978-951-1-39072-5.

Lähteet
-------

1. ↑  Petra Rautiainen *Otava*. Viitattu 10.12.2020.
2. 1 2 3 4  Siistonen, Miia: Kirjailija Petra Rautiainen sai aina kuulla, ettei osaa kirjoittaa – toteutti silti unelmansa: "Enää en häpeä lukihäiriötäni" *Anna -lehti*.  22.8.2020. Viitattu 10.12.2020.
3. 1 2 3  Petra Rautiainen sai Savonia-palkinnon esikoiskirjastaan Tuhkaan piirretty maa *Helsingin Sanomat*.  9.12.2020. Viitattu 10.12.2020.
4. ↑  Ronkanen, Anna: Petra Rautiaisen esikoisteos voitti Savonia-kirjallisuuspalkinnon – Tuhkaan piirretty maa käsittelee rankkoja ja vaiettuja aiheita *Yle Uutiset*.  9.12.2020. Viitattu 10.12.2020.
5. ↑  Meren muisti Otava. Viitattu 6.12.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Ohjelman tunnus.
**SanoNYT** (ruots. **Nu är det NU!**) oli alkujaan ruotsalainen lastenohjelma, jota on Ruotsin lisäksi esitetty myös Suomen, Norjan ja Tanskan televisioissa. Ohjelma oli SVT:n, YLEn, DR:n ja NRK:n yhteistuotanto ja siihen oli osallistunut myös lapsia kaikista yllä mainituista maista. Ohjelman alkuperäisversiota juonsi Katti Hoflin. Suomenkielisessä versiossa juontajana toimi Mari Lehtonen. Ruotsissa ohjelmaa esitettiin SVT1-kanavalla sekä Suomessa Veturi-ohjelmapaikalla YLE TV1:llä ja myöhemmin YLE TV2:lla. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin Ruotsin televisiossa ensimmäistä kertaa 1. tammikuuta 2000.

Ohjelmassa käsiteltiin opettavaisesti eri asioita kuten ystävyyttä, avaruutta, säätä ja ihmiskehon toimintaa. Ohjelmassa oli monta eri osiota. Ohjelman pääosiossa juontaja juonsi ohjelmaa pienessä mökissä ja puhutteli yleisöä eri asioista, mitä ohjelmassa käsiteltiin. Koirien maailma-osiossa oli pääosissa numeroiden 1–9 mukaan nimetyt koirahahmot, jotka pohtivat yhdessä elämän suuria ja pieniä arvoituksia. Koiramaailma-osion suomenkielisestä toteutuksesta ja ohjauksesta vastasi Arja Kataja ja koirien ääninä oli Ossi Ahlapuro, Kaija Kiiski, Vesa Mäkelä ja Inkeri Wallenius. 

Osana ohjelmaa oli myös Minietsivät (Minideckarna), jossa neljää etsivää Alex, Osborn, Peppe ja Smulan yrittävät ratkaista arvoituksia. Kertojana oli suomenkielisessä versiossa Antti Pääkkönen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ohjelman lopputekstit
2. 1 2  Ohjelman lopputekstit
3. ↑  Svensk mediedatabas (ruotsiksi)
4. ↑  Koiraelokuvia kaikille!
5. ↑  Mikä 2000-luvun alussa tullut lastenohjelma? - Helsingin kaupunginkirjaston vastaus (Arkistoitu – Internet Archive) *kysy.fi*
6. ↑  Minideckarna - Tomas Löfdahl - CD-bok *bokus.com* (ruotsiksi)
Isoflavonoidien rakenteessa oleva rengasrakenne on 3-fenyylikromaani- eli isoflavonirakenne
**Isoflavonoidit** on ryhmä heterosyklisiä orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan eräissä kasveissa. Isoflavonoidit ovat flavonoidien isomeereja ja niiden fenyyliryhmä on 3-asemassa, kun se flavonoideilla on 2-asemassa. Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteitä tunnetaan yli 600.

Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteryhmiä ovat muun muassa isoflavaanit, joiden rakenne on 3-fenyylikromaanirakenne, isoflavonit, joiden rakenteessa on tyydyttymätön kaksoissidos ja karbonyyliryhmä, pterokarpaanit, joissa on fuusioituneita rengasrakenteita ja rotenoidit. Isoflavonoideissa voi olla hydroksyyliryhmä 2-asemassa olevaan hiiliatomiin liittyneenä. Esimerkkejä isoflavoinoideihin kuuluvista yhdisteistä ovat muun muassa genisteiini ja daidtseiini. Isoflavonoideja muodostuu flavonoideista sytokromi P450-entsyymiryhmään kuuluvan entsyymin katalysoimana.

Isoflavanoideja esiintyy erityisesti hernekasveissa. Muita heimoja, joiden lajeissa niitä on tavattu, ovat muun muassa ruusukasvit, mulperikasvit, revonhäntäkasvit, podokarpuskasvit, sypressikasvit, kurjenmiekkakasvit ja muskottikasvit. Isoflavonoideilla on biologista aktiivisuutta. Ne sitoutuvat eläimissä estrogeenireseptoreihin ja tämän vuoksi niitä kutsutaan usein kasviestrogeeneiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Scott, Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 275. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
2. 1 2 3  Herbert Baxter, J.B. Harborne, Gerald P. Moss: *Phytochemical Dictionary*, s. 458. CRC Press, 1998. ISBN 9780748406203. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.11.2018). (englanniksi)
3. 1 2 3  Paul M. Dewick: *Medicinal Natural Products: A Biosynthetic Approach*, s. 154. John Wiley and Sons, 2009. ISBN 978-0-470-74167-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.11.2018). (englanniksi)
4. 1 2 3  David S. Seigler: *Plant secondary metabolism*, s. 178–181. Springer, 1998. ISBN 978-0-412-01981-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.11.2018). (englanniksi)
5. 1 2  Burkhard Fugmann, Susanne Lang-Fugmann, Wolfgang Steglich: *RÖMPP Encyclopedia Natural Products*. Georg Thieme Verlag, 2014. ISBN 9783131795519. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.11.2018). (englanniksi)
**Vinyylikloridin** (käytetään myös nimiä *kloorieteeni*, *kloorietyleeni* sekä lyhenteitä *VC* ja *VCM*) molekyylikaava on C2H3Cl ja rakennekaava CH2=CH-Cl. Sen moolimassa on 62,5 g/mol, sulamispiste − 154 °C, kiehumispiste - 13 °C, tiheys nesteenä 0,91 g/cm3 (20 °C) sekä 0,97 g/cm3 (- 14 °C) (vesi = 1,0 g/cm3) ja höyrynä (15 °C) 8 g/l, leimahduspiste - 78 °C c.c, itsesyttymislämpötila 472 °C ja CAS-numero 75-01-4. Vinyylikloridi on väritöntä erittäin herkästi syttyvää kaasua, jolla on miellyttävä, makea, eetterin kaltainen haju. Alle -14 °C:n lämpötiloissa vinyylikloridi on väritöntä nestettä. Veden kanssa reagoidessaan vinyylikloridi muodostaa kloorivetyhappoa. Vinyylikloridi reagoi alumiinin ja sen seosten sekä kuparin kanssa. Vinyylikloridi liukenee niukasti veteen (1,1 g/l), mutta liukenee hyvin dietyylieetteriin, alkoholiin, bentseeniin ja muihin orgaanisiin liuottimiin. Vinyylikloridikaasu ja stabiloimaton neste polymeroituvat kiivaasti ilman, UV-valon, kuumuuden ja yhteensopimattomien materiaalien kuten peroksidien ja muiden hapettavien aineiden kanssa. Yhdistettä voi stabiloida fenolilla.

Muovina tunnettu polyvinyylikloridi (PVC) rakentuu vinyylikloridimolekyyleistä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vinyylikloridi**.
* Vinyylikloridin kansainvälinen kemikaalikortti
* OVA-ohje[vanhentunut linkki]
* PubChem: Vinyl chloride (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Vinyl chloride (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Vinyl chloride (englanniksi)
* ChemBlink: Chloroethene (englanniksi)
* INCHEM: Vinyl chloride CAS N°: 75-01-4 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
**Niemenrannan klubitalo** on entinen Enqvist-yhtiön yli-insinöörin asuinrakennus, joka sijaitsee Tampereen Niemenrannassa. Klubitalo on valmistunut noin vuonna 1919 arkkitehti Birger Federleyn piirustusten mukaan. Rakennus edustaa tyylisuunnaltaan klassismia.

Niemenrannan klubitalo on rakennustaiteellisesti, kulttuurihistoriallisesti ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta arvokas ja täten suojeltu.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Klubitalon kartanomainen rakennus on valmistunut 1910-luvun lopulla Enqvist-yhtiön yli-insinöörin perheen asunnoksi. Rakennus on kivinen kaksikerroksinen talo mansardikatolla. Sen huomattavia piirteitä ovat julkisivun kaarierkkeri, josta aukeaa näkymä Näsijärvelle, sekä ulko-oven ympäryksen koristeellinen kuviointi. Rakennuksessa on säilynyt jäljellä useita koristeellisia kaakeliuuneja.

### Talousrikosvyyhti

Vuosina 2014–2015 Metsä Board myi Niemenrannan klubitalon ympäröivine rakennuksineen kahdelle yritykselle. Myöhemmin yritykset paljastuivat osaksi talousrikosvyyhtiä ja selvisi, että rakennukset oli rahoitettu laittomilla varoilla. Klubitalo sekä kaksi muuta rakennusta siirtyivät Pirkanmaan käräjäoikeuden päätöksellä Suomen valtiolle. Kaikki rakennukset tulivat myyntiin julkisella huutokaupalla loppuvuodesta 2022. Myyjänä toimi Senaatti-kiinteistöt Suomen poliisin toimeksiannosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aikansa hienoin klubitalo rapistuu nyt modernien kerrostalojen naapurissa – kulttuurihistoriallinen kartano päätyi poliisille ja huutokauppaan *Yle Uutiset*.  21.10.2022. Viitattu 2.11.2022.
2. ↑  Enni Mansikkamäki: Tampereen Niemenrannan suojellut talot joutuivat osaksi törkeää rahanpesusotkua: kaupat tehtiin laittomilla varoilla, verottajalle miljoonakorvaukset *Aamulehti*.  2.11.2021. Viitattu 2.11.2022.