recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pia Douwes
**Petronella Irene Allegonda "Pia" Douwes** (s. 5. elokuuta 1964 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi lukuisista musikaalirooleistaan eri Euroopan maissa ja erityisesti saksankielisessä Euroopassa. Hän onkin yksi Euroopan tunnetuimmista musikaalitähdistä.

Ura
---

Douwes aloitti uransa musikaaliteatterissa 1980-luvun puolivälissä Wienissä. Yksi hänen ensimmäisiä roolejaan oli Grizzabellan rooli musikaalissa *Cats*, jossa hän näytteli 1980-luvun lopulla Wienissä, Amsterdamissa ja Moskovassa. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan keisarinna Sissinä itävaltalaisessa musikaalissa *Elisabeth*. Hänen muita tunnettuja musikaaliroolejaan ovat Maria (*West Side Story*), Fantine (*Les Misérables*), Rizzo (*Grease*), Sally Bowles (*Cabaret*), Eva Perón (*Evita*), Janet (*The Rocky Horror Show*), Velma Kelly (*Chicago*) ja Norma Desmond (*Sunset Boulevard*). Douwes näytteli Velma Kellya *Chicago*-musikaalissa sekä Lontoon West Endissä että New Yorkin Broadwaylla. Hän oli myös Pocahontasin äänenä Disneyn animaatioelokuvan hollanninkielisessä versiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pia Douwes: Curriculum Vitae Pia Douwesin kotisivut. Viitattu 17.5.2017.
2. ↑  Alchetron: Pia Douwes

Aiheesta muualla
----------------

* Pia Douwesin kotisivut (saksaksi, hollanniksi, englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Pia Lund** (s. 19. heinäkuuta 1990 Nurmijärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa kuusi kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Lund edusti naisten SM-sarjassa Espoo Bluesia kausina 2006–2008 ja 2009–2013. Hän pelasi SM-sarjassa 123 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 62 + 89 = 151, sekä 43 pudotuspeliä tehopistein 4 + 14 = 18. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2008 ja 2013 sekä saavutti yhden SM-hopean.

Suomen maajoukkueessa Lund pelasi 42 maaottelua ja teki niissä neljä maalia sekä sai kolme syöttöpistettä. Hän saavutti pronssia vuoden 2011 MM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

* Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2017–2018*. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.

### Viitteet

1. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 528
2. 1 2 3 4 5 6  Pia Lund *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350
4. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 217
5. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 321
**Pia Pakarinen** (s. 1960 Kauhajoki) on suomalainen Kansallisen Kokoomuksen poliitikko. Hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2008 lähtien. Vuosina 2017–2021 hän palveli Helsingin kasvatuksen ja koulutuksen apulaispormestarina. Lisäksi hän on toiminut Helsingin seudun kauppakamarin toimitusjohtajana tammikuusta 2022 lähtien.

Elämä
-----

Pakarinen kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseossa vuonna 1979. Hän on suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa sekä oikeustieteen kandidaatin ja valtiotieteiden kandidaatin tutkinnot Helsingin yliopistossa.

Pakarinen on työskennellyt uransa aikana Rank Xerox Oy:ssä, Oy Veho Ab:ssä, Euroopan unionin tuomioistuimessa, Helsingin Yrittäjät ry:ssä ja Helsingin seudun kauppakamarissa. Hän on lisäksi perustanut oman käännöstoimistoyrityksensä Pianco Oy:n.

Vaalimenestys
-------------

### Kuntavaalit

| Vuosi | Kunta | Äänimäärä | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Helsinki | 798 | Valittiin |
| 2012 | Helsinki | 956 | Valittiin |
| 2017 | Helsinki | 1 003 | Valittiin |
| 2021 | Helsinki | 1 213 | Valittiin |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tekijänaisen tarina, Pia Pakarisen kotisivut, viitattu 26.3.2023.
2. ↑  Roosa Welling: Apulais­pormestarin pestistä luopuva Pia Pakarinen on valittu Helsingin seudun kauppa­kamarin toimitus­johtajaksi, Helsingin Sanomat, 30.6.2021, viitattu 26.3.2023.
3. ↑  Helsinki – Ehdokkaat vertauslukujärjestyksessä, Yleisradio, viitattu 26.3.2023.
4. ↑  Helsinki – Ehdokkaat vertauslukujärjestyksessä, Yleisradio, viitattu 26.3.2023.
5. ↑  Ehdokkaat – Helsinki, Yleisradio, viitattu 26.3.2023
6. ↑  Ehdokkaat, Yleisradio, viitattu 26.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Jeffrey "Jeff" Henderson** (s. 19. helmikuuta 1989) on yhdysvaltalainen pituushypyn olympiavoittaja. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2015 Torontossa Pan-Amerikan kisoissa hypätty 852 cm.

Vuonna 2014 Henderson voitti Yhdysvaltain mestaruuden pituushypyssä. Hän voitti kaudella 2014 myös kolme Timanttiliigan osakilpailua, New Yorkissa, jossa hän teki kilpailuennätyksen, Lausannessa ja Glasgow’ssa. Heinäkuussa 2015 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoista tuloksella 854 cm, joka hypättiin kuitenkin liian kovaan myötätuuleen. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Henderson hyppäsi karsinnan parhaan hypyn, mutta jäi finaalissa vasta yhdeksänneksi astuttuaan kaksi yli kahdeksanmetristä hyppyään yli.

Henderson sijoittui Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 neljänneksi halliennätyksellään 819. Kesällä 2016 hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnat. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 viimeisen kierroksen hypyllään 838 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 2018.

Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa kauden parhaallaan 839 cm.

Henderson on parhaimmillaan juossut 100 metriä aikaan 10,18 ja 200 metriä aikaan 20,65.

Ennätykset
----------

**Ulkoradoilla**

* pituushyppy: 852 cm (Toronto 2015)
* 100 metriä: 10,18 (Pueblo 2013)
* 200 metriä: 20,65 (Pueblo 2013)

**Sisäradoilla**

* pituushyppy: 819 cm (Portland 2016)
* 60 metriä: 6,58 (Albuquerque 2014)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeff Henderson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Jeffrey Henderson USA *tilastopaja.net*. Viitattu 15.8.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Pekingin pettynyt ennakkosuosikki: En voi sanoa voittotuloksesta mitä oikeasti haluaisin  3.9.2015. Yle Urheilu. Viitattu 3.9.2015.
4. 1 2  all athletics (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Jeff Hastings
**Jeffrey Paul "Jeff" Hastings** (s. 25. kesäkuuta 1959 Mountain Home, Idaho) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvun alkupuolella.

Hastings sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 suurmäessä neljänneksi 1,7 pistettä pronssimitalisti Pavel Plocille hävinneenä. Normaalimäessä hän oli yhdeksäs. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän oli joukkuekilpailussa kuudes ja suurmäessä viidestoista.

Hastings voitti maailmancupin osakilpailun Lake Placidin suurmäessä joulukuussa 1983. Hän sijoittui maailmancupissa lisäksi toiseksi Engelbergin suurmäessä tammikuussa 1983 ja Falunin suurmäessä maaliskuussa 1984 sekä kolmanneksi Štrbské Pleson normaalimäessä maaliskuussa 1982, Lake Placidin suurmäessä tammikuussa 1983 ja Lake Placidin normaalimäessä joulukuussa 1983.

Hastings sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1983–1984 ja kymmenenneksi kaudella 1982–1983. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän oli yhdeksäs vuodenvaihteessa 1983–1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeff Hastings *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 27.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Jeff Hastings Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Ski Jumping at the 1984 Sarajevo Winter Games: Men's Large Hill, Individual *sports-reference.com*.  Arkistoitu 26.2.2011. Viitattu 27.12.2015. (englanniksi)
Hemiasetaalin rakenne
Hemiketaalin rakenne
**Hemiasetaali** on yhdiste, joka sisältää samaan hiiliatomiin kiinnittyneenä sekä hydroksyyli- että eetteriryhmän. Hemiasetaalia voidaan pitää aldehydin ja alkoholin additiotuotteena. Samalla tavalla ketoneista muodostuu **hemiketaaleja**, joita IUPAC:in nimistössä pidetään hemiasetaalien alaluokkana. Syklisiä hemiasetaaleja nimitetään laktoleiksi.

Valmistus ja ominaisuudet
-------------------------

Hemiasetaaleja voidaan valmistaa alkoholien ja aldehydien välisellä reaktiolla, joka on tyypiltään nukleofiilinen substituutioreaktio karbonyyliryhmään. Tässä reaktiossa käytetään tyypillisesti joko happo- tai emäskatalyyttiä. Happokatalyytti protonoi karbonyyliryhmän happiatomin, jolloin hiiliatomista tulee vieläkin elektrofiilisempi. Nukleofiilinen alkoholimolekyyli hyökkää karbonyyliryhmään, jolloin muodostuu tetraedrimäinen välituote, josta muodostuu hemiasetaali deprotonoitumisen seurauksena. Emäskatalyytti tekee alkoholista alkoksidi-ionin, joka on nukleofiilisempi kuin alkoholimolekyyli. Alkoksidi-ioni hyökkää karbonyylihiileen ja muodostuneen välituotteen protonointi johtaa hemiasetaaliin. Sekä happo- että emäskatalyytit katalysoivat myös hemiasetaalin hydrolyysiä.

Hemiasetaalin muodostuminen alkoholista ja aldehydistä happokatalyysillä
Myös ketonit reagoivat happo- tai emäskatalysoituna hemiasetaaleja, joita kutsutaan hemiketaaleiksi. Nämä reaktiot ovat kuitenkin usein hitaampia kuin vastaavat aldehydien reaktiot.

Hemiketaalin muodostuminen ketonista ja alkoholista happokatalysoituna
Hemiasetaali muodostuu välituotteena alkoholien ja aldehydien tai ketonien välisissä happokatalysoidussa reaktiossa, joissa muodostuu asetaaleja tai ketaaleja. Muodostuminen edellyttää usein ylimäärää alkoholia. Hemiasetaalit ovat useimmiten melko epästabiileja, eikä niitä saada eristetyksi liuoksista. Elektroneja puoleensa vetävät substituentit, kuten halogeenit kuitenkin lisäävät stabiiliutta. Sykliset hemiasetaalit eli laktolit sen sijaan ovat hyvinkin stabiileja ja luonnossa sokerimolekyylit esiintyvät liuoksissa hemiasetaalimuodoissaan furanooseina ja pyranooseina.

* GlukopyranoosiGlukopyranoosi
* Fruktofuranoosi Fruktofuranoosi

Lähteet
-------

1. ↑  Hemiacetal *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 4.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Hemiketal *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 4.5.2011. (englanniksi)
3. ↑  Lactol *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 4.5.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Raimo Alén: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä*, s. 248, 938. Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
5. 1 2 3 4  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren, Peter Wothers: *Organic Chemistry*, s. 145–147, 340–343. Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-850346-0. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hemiasetaalit** Wikimedia Commonsissa
**Pakistanin kansalliskirjasto** (urduksi ‏‎‎‎قومى کتب خانہ پاکستان‎, engl. *National Library of Pakistan*, lyh. NLP) on vuonna 1951 perustettu Pakistanin kansalliskirjasto, joka toimii Islamabadssa.

Vuonna 1954 maan kansalliskirjasto yhdistettiin Karachissa sijainneen Liaquatin muistokirjastoon, ja kirjaston uudeksi nimeksi tuli Liaquatin kansalliskirjasto. Pakistanin pääkaupungin siirtyminen Islamabadiin aiheutti kirjaston uuden jaon kahtia, ja Lianquatin muistokirjasto perustettiin uudelleen.

Suunnitelma uuden kansalliskirjaston rakentamiseksi Islamabadiin esitettiin 1963. Kansalliskirjaston rakentamishanke hyväksyttiin huhtikuussa 1980 ja rakennustyöt pääsivät alkuun 1982. Kirjastorakennus valmistui pääosin kesäkuussa 1988, ja henkilökunta muutti rakennukseen vielä samana vuonna. Kansalliskirjasto avattiin yleisölle pääministeri Mion-ud-Din Ahmad Qureshin johdolla 24. elokuuta 1993. Kirjasto on pääministerin kanslian (sihteeristön) viereinen rakennus. Kirjastorakennuksessa on neljä kerrosta ja sen pinta-ala on noin 15 686 neliömetriä (168 844 neliöjalkaa).

Vuoden 1971 sodan aikana kirjaston kokoelmat ohenivat merkittävästi Bangladeshin (aiempi Itä-Pakistan) perustamisen myötä, jolloin osa keskeisestä aineistsosta siirrettiin Bangladeshiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Contact us Pakistanin kansalliskirjasto, nlp.gov.pk. Viitattu 26.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  About National Library of Pakistan Pakistanin kansalliskirjasto, nlp.gov.pk. Viitattu 26.8.2017. (englanniksi)
3. ↑  Department of Libraries, National Library of Pakistan (ppt-esitys pdf-muodossa)  2013. Pakistanin kansalliskirjaston edustaja, via ndl.go.jp. Viitattu 26.8.2017. (englanniksi)
4. ↑  Feather, John & Sturges, Paul (toim.): "Supplement 7" (ISBN 0824720423) *International Encyclopedia of Information and Library Science, s. 595-596 (via google books)*.  1987. New York:  Dekker. Viitattu 26.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IFLA World Report - Pakistan (The International Federation of Library Associations and Institutions) (englanniksi) (ifla-world-report.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lattianpesijät** on taiteilija Juho Rissasen öljyvärimaalaus, 160,5×110,5 cm, vuodelta 1908. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

*Lattianpesijät* kuuluu Juho Rissasen vuoden 1908 suurehkoihin kansankuvaus töihin. Se maalattiin Nilsiässä Heikkilän talossa, todennäköisesti jo vuonna 1907. Rissanen asui Heikkilän isossa maalaistalossa kaikkiaan kaksi vuotta. Maalauksessa malleina ovat alushameisillaan nilsiäläiset Anna Kainulainen edessä ja Erikka Lipponen taempana. Noina aikoina maalaistuvissa oli maalaamattomat lattiat, jotka puhdistettiin vedellä ja hiekalla puhtaan valkoisiksi. Pesun jälkeen ne kuivattiin luutuilla. Isoissa tuvissa pesijöitä saattoi olla useita ja he kulkivat tällöin säännöllisenä rintamana tuvan laidasta laitaan. Juho Rissanen ikuisti lattianpesijät patsasmaisiksi vahvarakenteisiksi naisiksi. Heissä on sanottu olevan ikuista kuin vanhojen jumalattarien kiveen veistettyä olemusta.

*Lattianpesijät* oli mukana Rissasen Pariisin Syyssalongin- töissä vuonna 1908. Täällä esittämiensä kolmentoista vesiväri- ja öljymaalauksen avulla Rissanen pääsi Syyssalongin jäsenistöön yhdessä kahdeksan muun suomalaistaiteilijan kanssa. Tämä toi hänellekin oikeuden asettaa sinne jatkossa töitä ilman juryä. Ulkolainen, eikä suomalainenkaan lehdistö ei kuitenkaan täysin ymmärtänyt Rissasen töitä tuona vuonna. Niitä mainittiin koviksi, raskasliikkeisiksi, karkean realistisiksi, symbolisia ihmishahmoja (ei liikkuvia) sisällään pitäviksi, yksitoikkoisiksi. Toisaalta kirjoitettiin, että niissä oli persoonallisuutta, suurta tyyliä, koskettavuutta, erään kirjoittajan mukaan niitä oli "lopulta vaikea saada mielestä pois". Syyssalongin pääsihteeri Etienne Avenard antoi näistä uusista teoksista positiivisen arvion, mutta toivoi silti lisää väriä taiteilijan seuraaviin töihin.

Muita tuona vuonna Pariisin Syyssalongissa olleita Rissasen töitä olivat: *Ruumiinpesijät*, *Seulojatar*, *Rauta kaulassa*, *Pajassa*, *Lepäävä Seppä*, kaksi *Paja*- tutkielmaa, *Sepän pää*, kaksi henkilötutkielmaa Nilsiän alttaritaulumaalausta verten, *Kuppari* sekä tutkielma *Lapsuuden muisto*. Rissanen oli ollut vuonna 1900 Pariisissa mukana Pariisin maailmannäyttelyssä Suomen paviljongissa viidellä teoksella sekä kansainvälisessä Grand Palais des Champs-Èlysèessä Venäjän osastossa. Maailmannäyttely oli ollut tuolloin Rissaselle menestys, jossa "hienostuneet ranskalaiset kilvan ihailivat nuorta Rissastamme" Eino Leinon mukaan. Nyt vuoden 1908- töistä kuului useammanlaisia lausuntoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marjo-Riitta Simpanen: *Juho Rissanen ja suomalainen kansa*. Kuopion taidemuseon julkaisuja 23. Kuopio: Kuopion taidemuseo, 1997. ISBN 951-842-195-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Lattianpesijät.
**Historiakirjoiksi** nimitetään seurakunnan väestörekisteriarkistoon kuuluvia luetteloita syntyneistä, kastetuista, kuulutetuista, vihityistä, kuolleista ja haudatuista seurakuntalaisista. Nämä luettelot ovat sukututkijalle keskeistä lähdemateriaalia 1700-luvulta aina 1800-luvun loppuun. Joskus myös ripitetyistä, kirkotetuista, ripillepäässeistä, rangaistuista ja muuttaneista seurakuntalaisista laaditut luettelot lasketaan kuuluvaksi historiakirjoihin. Turun piispa Isaacus Rothovius antoi ensimmäisenä määräyksen kyseisten kirjojen pidosta 1628, mutta ensimmäiset säilyneet historiakirjat tunnetaan vastan Teiskosta (aloitettu 1648, hajamerkintöjä Ahvenanmaan Brändöstä tosin jo aivan 1600-luvun alusta). 1600-luvun historiakirjoja arvellaan säilyneen liki 150 seurakunnassa. Varhaiset sarjat ovat kuitenkin useimmiten hyvin aukollisia. Erityisesti isoviha (1700-1721) muodostaa loven useimpiin 1600-luvulla aloitettuihin historiakirjasarjoihin. Tiedetään monissa muissakin seurakunnissa pidetyn vastaavia luetteloja jo 1600-luvun puolivälissä, mutta ne eivät yksinkertaisesti ole säilyneet (esimerkiksi Leppävirta). 

**Syntyneiden ja kastettujen luettelot** ovat nimensä mukaisesti rekisteri seurakunnassa syntyneistä ja kastetuista lapsista. Yksinkertaisimmillaan ne sisältävät vanhempien nimen, säädyn ja asuinpaikan sekä lapsen nimen ja syntymäajan. 1700-luvulla kyseisen luettelon tiedot monipuolistuvat. Parhaimmillaan ne antavat seuraavanlaisia tietoja: Lapsen nimi, syntymäpäivä, kastepäivä, järjestysluku sinä vuonna syntyneistä, kastajan nimi, isän nimi ja sääty, äidin nimi ja ikä, vanhempien asuinpaikka, viittaus rippikirjan sivuun sekä kummien nimet. 

**Kuulutettujen ja vihittyjen luettelot** sisältävät tietoja seurakunnassa vihityistä pareista. Kuulutettujen luettelot yleistyvät vasta 1800-luvun puolivälin jälkeen, yleensä vihittyjen luettelo antaa vain yhden päivämäärän, vihkipäivän. Vihittyjen luetteloon on merkitty yleensä sulhasen nimi, kotikylä ja sääty (esimerkiksi talollinen, leski jne.) ja morsiamen vastaavat tiedot.

**Kuolleiden ja haudattujen luettelot** sisältävät merkinnät seurakunnan kuolleista. Ne sisältävät yleensä vainajan nimen, säädyn, kotipaikan, iän, jonkinlaisen kuolinsyyn ja merkinnän hautapaikasta (esimerkiksi kirkkoon, kuoriin, kirkkotarhaan). Myös kastamatta kuolleita merkitty. Kuolleista seurakuntalaisista voi lisäksi löytää kiinnostavaa lisätietoa kirkontileistä. 

**Muuttaneiden luettelot** sisältävät merkinnät seurakunnasta ja seurakuntaan muuttaneista ihmisistä. Ne ovat jokseenkin harvinaisia vielä 1700-luvulla (muuttoliikettä kontrolloitiin rippikirjalla ja muuttokirjalla eli -setelillä, joka oli ote toisen seurakunnan rippikirjasta), mutta alkavat yleistyä 1840-luvulla. Luettelosta käy yleensä ilmi muuttaneiden nimet, sääty, syntymäajat ja lähtöpaikka sekä saadun muuttokirjan päiväys.
**Historia Norvegiæ** on tuntemattoman munkin latinaksi kirjoittama kuvaus Norjan historiasta. Tekstin arvioidaan olevan peräisin vuosien 1160 ja 1175 väliltä, vaikka on myös varovaisempia arvioita 1200-luvun alkuun. Ainoa säilynyt versio tekstistä on Brechin linnasta Skotlannista löytynyt kopio, joka on todennäköisesti kirjoittettu vuosien 1500 ja 1510 välillä.

Historia Norvegiæ sisältää kolme kappaletta:

* I Lyhyt maantieteellinen kuvaus Norjasta ja lähialueista, sekä Norjan historiasta
* II Orkneyn jaarlien sukupuu
* III Luettelo Norjan kuninkaista

Käsikirjoituksen julkaisi Peter Andreas Munch vuonna 1850 nimellä *Symbolæ ad Historiam Antiquiorem Rerum Norwegicarum*. Pääversio teoksesta oli pitkään Gustav Stormin versio vuodelta 1880. Ensimmäinen käännös englanniksi julkaistiin vuonna 2001, ja vuonna 2003 tuli uusi kriittinen käännös.

Pohjoismaiden maantiede
-----------------------

Teos kuvaa seuraavalla tavalla Pohjoismaiden maantiedettä:

> »*Mutta lännestä ja pohjoisesta sitä (Norjaa) ympäröi virtava valtameri; etelässä sillä on vastassa Tanska ja Itämeri, mutta idässä Sveanmaa, Göötanmaa, Ångermanlanti ja Jemtlanti. Näitä osia nyt asuvat (Jumalan kiitos) kristityt heimot. Mutta pohjoista kohti hyvin monet pakanuuden palveluksessa olevat heimot (surullista kyllä) ulottuvat idästä Norjan taakse, nimittäin karjalaiset ja kveenit, sarvilappalaiset sekä molempain Bjarmiain asukkaat. Mutta mitä heimoja asustaa noiden takana, siitä meillä ei ole mitään varmuutta. (Historia Norvegiæ. Käännös Kyösti Julku.)»* 
> 
>

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Kunin, Debra ja Carl Phelpstead, *A History of Norway and the Passion and Miracles of the Blessed Óláfr* (London: Viking Society for Northern Research, University College London, 2001).
2. ↑  Julku, Kyösti: *Kvenland - Kainuunmaa*, s. 81. Kustannusosakeyhtiö Pohjoinen, 1986. ISBN 9517490143.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuninin ja Phelpsteadin käännös englanniksi (2001)
Ranskalaisia fajanssiastioita.
**Tinalasite** on keramiikan valmistuksessa käytetty lasite, joka pohjautuu lyijylasitteeseen. Se on valkoinen, kiiltävä ja läpinäkymätön. Tinalasitusta on käytetty mm. fajanssin ja majolikan lasittamiseen, sekä saniteettiposliineissa.

Historiaa
---------

Varhaisimmat tinalasitetut keramiikkaesineet tehtiin nähtävästi nykyisen Irakin alueella 700-luvulla. Mesopotamiasta ne levisivät Egyptiin 900-luvulla, ja sieltä muslimien hallitsemaan Andalusiaan. 1200-luvulla tinalasitteet levisivät Mallorcan kautta Italiaan, minkä takia tinalasitettuja esineitä kutsuttiin Italiassa nimellä *"majolica"* Mallorcan mukaan. Italiasta tekniikka levisi muualle Eurooppaan, ja mm. Hollannin Delftissä ja Englannissa valmistettiin runsaasti tinalasitettua keramiikkaa.

1700-luvun loppupuolella posliinin halpeneminen ja Englannissa kehitetty kermatavara (*creamware*) johtivat tinalasitetun käyttökeramiikan tuotannon romahdukseen. Tinalasitusta on käytetty paljon koriste-esineiden ja kaakelien, esim. azulejo-laattojen valmistuksessa.

Nykyään tinalasitusta on käytetty (usein yhdessä zirkoniumin kanssa) saniteettiesineiden (pesualtaat, WC-pöntöt ym.) lasitteena.

Prosessi
--------

Jauhemaista tina(IV)oksidia.
Tinalasitteissa käytetään tinadioksidia (SnO2). Hienojakoinen tinaoksidi on lasitteessa suspensiona, sirottaen ja absorboiden valoa. Mitä lähempänä tinaoksidipartikkelien koko on näkyvän valon aallonpituutta (n. 100-1000 nm), sitä läpinäkymättömämpi lasitteesta tulee. Korkeampi polttolämpötila johtaa tinaoksidin sulamiseen, jolloin lasitteesta tulee läpikuultavampi; toisaalta lasitteen lyijy kannustaa tinaoksidin uudelleenkiteytymiseen, mikä johtaa opaakimpaan lopputulokseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Airi Hortling: *LASITE JA LASITTAMINEN*, s. 12, 15. Taideteollinen korkeakoulu. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 21.8.2021).
2. ↑  Alan Caiger-Smith: *Tin-Glaze Pottery in Europe and the Islamic World: The Tradition of 1000 Years in Maiolica, Faience and Delftware*. Lontoo: Faber & Faber, 1973. ISBN 0-571-09349-3. (englanniksi)
3. ↑  Hortling, s. 15
4. 1 2  Molera, J. Pradell T. Salvadó, N. ja Vendrell-Saz, M.: Evidence of Tin Oxide Recrystallization in Opacified Lead Glazes.  *Journal of American Ceramic Society*, 1999, nro 82, s. 2871-2875.  (englanniksi)
**Tina Trstenjak** (s. 24. elokuuta 1990 Celje) on slovenialainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari..

Trstenjak voitti maailmanmestaruuden 63 kg:n painoluokassa Astanassa 2015 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Clarisse Agbegnenoun. Hän voitti samassa sarjassa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan finaalissa jälleen Agbegnenoun. Budapestissa 2017 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Agbegnenoulle. Hän saavutti MM-pronssia 63 kg:n sarjassa Tšeljabinskissa 2014 ja Bakussa 2018 sekä sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi Rio de Janeirossa 2013 ja Tokiossa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Trstenjak sai 63 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa jälleen Agbegnenoulle.

Trstenjak voitti Euroopan-mestaruuden 63 kg:n sarjassa Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa itävaltalaisen Kathrin Unterwurzacherin, Varsovassa 2017 voitettuaan finaalissa ranskalaisen Margaux Pinot’n ja Lissabonissa 2021, jolloin kukisti finaalissa venäläisen Darja Davydovan. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Montpellier’ssa 2014 ja Tel Avivissa 2018, pronssia Budapestissa 2013 sekä sijoittui seitsemänneksi Istanbulissa 2011 ja Prahassa 2020. Hän kuului EM-joukkuepronssia saaneeseen Slovenian joukkueeseen Montpellier’ssa 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai hopeaa 63 kg:n sarjassa ja pronssia joukkuekilpailussa.

Trstenjak saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa 2008 ja 2009. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 63-kiloisissa 2012. Hän sijoittui Välimeren kilpailuissa 2009 kolmanneksi 57 kg:n painoluokassa. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljätoista turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kahdeksan Slovenian-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  TRSTENJAK Tina Tokyo 2020.  Arkistoitu 2.8.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tina Trstenjak - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 20.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Martinetti, Isabelle: French judoka Clarisse Agbégnénou wins gold in -63 kg final  27.7.2021. RFI. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Super Bowl XXXIV** oli järjestyksessään 34. Super Bowl ja NFL-kauden 1999 päätösottelu. Ottelu pelattiin Georgia Domella, Atlantassa. Ottelussa kohtasivat NFC:n voittajajoukkue St. Louis Rams ja AFC:n voittajajoukkue Tennessee Titans. Rams voitti ottelun lukemin 23-16. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Ramsin pelinrakentaja Kurt Warner, jolle palkinto oli ensimmäinen.

Joukkueiden Tiet Super Bowliin
------------------------------

### St. Louis Rams

Rams voitti runkosarjassa NFC West -divisioonan ja samalla koko NFC:n voitettuaan yhteensä kolmetoista ottelua. Konferenssin voitto takasi sen, että Rams pääsi pudotuspeleissä suoraan toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella Rams voitti Minnesota Vikingsin 49-37. NFC:n mestaruusottelussa Rams kohtasi Tampa Bay Buccaneersin. Rams voitti ottelun lukemin 11-6 ja eteni Super Bowliin.

### Tennessee Titans

Titans oli runkosarjassa toisena AFC Central -divisioonassa. He voittivat yhteensä kolmetoista ottelua. Titans oli NFC:n kolmanneksi paras joukkue. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Titans kohtasi Buffalo Billsin. Titans otti 22-16 voiton. Toisella kierroksella vastaan asettui Indianapolis Colts. Titans voitti heidät lukemin 19-16. AFC:n mestaruusottelussa vastaan asettui konferenssimestari Jacksonville Jaguars. Titans otti vierasvoiton lukemin 14-33. Se oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainut kerta kun Titans eteni Super Bowliin.

Lähteet
-------

* Super Bowl XXXIV - St. Louis Rams vs. Tennessee Titans - January 30th, 2000 *Pro-Football-Reference.com*. Viitattu 21.6.2021. (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Super Bowl |
| --- |
|  |
| 
* I (1967)
* II (1968)
* III (1969)
* IV (1970)
* V (1971)
* VI (1972)
* VII (1973)
* VIII (1974)
* IX (1975)
* X (1976)
* XI (1977)
* XII (1978)
* XIII (1979)
* XIV (1980)
* XV (1981)
* XVI (1982)
* XVII (1983)
* XVIII (1984)
* XIX (1985)
* XX (1986)
* XXI (1987)
* XXII (1988)
* XXIII (1989)
* XXIV (1990)
* XXV (1991)
* XXVI (1992)
* XXVII (1993)
* XXVIII (1994)
* XXIX (1995)
* XXX (1996)
* XXXI (1997)
* XXXII (1998)
* XXXIII (1999)
* XXXIV (2000)
* XXXV (2001)
* XXXVI (2002)
* XXXVII (2003)
* XXXVIII (2004)
* XXXIX (2005)
* XL (2006)
* XLI (2007)
* XLII (2008)
* XLIII (2009)
* XLIV (2010)
* XLV (2011)
* XLVI (2012)
* XLVII (2013)
* XLVIII (2014)
* XLIX (2015)
* 50 (2016)
* LI (2017)
* LII (2018)
* LIII (2019)
* LIV (2020)
* LV (2021)
* *LVI (2022)*
* *LVII (2023)*
* *LVIII (2024)*
* *LIX (2025)*
* *LX (2026)*

 |

 |
4-vuotias tyttö, jolla on Wolf–Hirschhornin oireyhtymä
**Wolf–Hirschhornin oireyhtymä** on harvinainen synnynnäinen oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvamman ja rakennepoikkeavuuksia. Se johtuu vaihtelevan suuruisesta deleetiosta kromosomin 4 lyhyessä haarassa.

Wolf–Hirschhornin oireyhtymän yhteydessä esiintyviin tyypillisiin kasvonpiirteisiin kuuluvat pitkä, korkea nenänselkä, silmien toisistaan etäinen sijainti, pieni leuka ja mikrokefalisuus. Oireyhtymä aiheuttaa myös lyhytkasvuisuuden, joka on alkanut jo sikiökaudella. Täsmällinen oirekuva vaihtelee yksilöllisesti. Noin 80 %:ssa tapauksista esiintyy keskushermoston ja noin 30–50 %:ssa tapauksista virtsateiden poikkeavuuksia. Noin puolet potilaista syntyy sydänvikaisina. Alle puolilla potilaista on kuulonalenema, joka johtuu sisä- ja keskikorvan poikkeavuuksista. Kehitysvammaisuus on Wolf–Hirschhornin oireyhtymässä yleensä vaikeaa, mutta voi toisinaan ilmetä lievänä. Kielellinen ja motorinen kehitys viivästyvät siten, että kaikki eivät opi puhumaan lauseilla tai kävelemään. Lähes kaikilla potilailla on varhain alkava epilepsia, joka joissain tapauksissa korjautuu iän myötä. Muita Wolf–Hirschhornin oireyhtymään mahdollisesti liittyviä piirteitä ovat lihasten pienikokoisuus, matala lihasjäntevyys, huuli- ja suulakihalkio, kolobooma, luuston poikkeavuudet ja lisääntynyt infektioalttius.

Kaikkein vaikeimmissa tapauksissa Wolf–Hirschhornin oireyhtymä johtaa kohtukuolemaan tai kuolemiseen pian syntymän jälkeen. Useimmat Wolf–Hirschhornin oireyhtymästä kärsivät kuitenkin elävät vähintään keski-ikäisiksi. Vaikutus elinajanodotteeseen riippuu yksilöllisistä oireista. Parannuskeinoa oireyhtymään ei ole vaan hoito määrittyy oireiden pohjalta. Ilmaantuvuus on vastasyntyneillä noin 1 / 50 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teija Salokorpi, Wolf-Hirschhornin oireyhtymä Tukiliitto 9.10.2008, viitattu 27.6.2023
**Wolmar Nyberg** (6. joulukuuta 1870 Hamina – 1958 Kauniainen) oli suomalainen pankinjohtaja ja sienien keräilijä.

Wolmar Nybergin vanhemmat olivat kenraalimajuri Frans Edvard Nyberg ja Ida Emilia Aminoff. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1893 ja palveli sitten pari vuotta aliluutnanttina Henkikaartin jääkärirykmentissä Pietarissa. Nyberg otti eron armeijasta luutnantin arvoisena ja hän tuli vuonna 1895 Pohjoismaiden Osakepankin palvelukseen ja oli tilapäisesti pankin Hämeenlinnan ja Porvoon konttoreiden hoitajana. Vuonna 1900 hänestä tuli pankin Porvoon konttorin vakinainen johtaja.

Ensimmäisen maailmansodan alettua Nyberg kutsuttiin Venäjän keisarillisen armeijan palvelukseen ja käytyään Oranienbaumin upseeritarkka-ampujakoulun erikoiskurssin hän palveli Viipurissa, Riiassa, Pärnussa ja Wesenbergissä. Syksyllä 1917 Nyberg vapautui palveluksesta sairauden vuoksi ja hän palasi sitten Suomeen. Suomen sisällissodan aikana Nyberg oli Porvoon suojeluskunnan reservin päällikkönä.

Nyberg oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsenenä ja rahatoimikamarin varapuheenjohtajana sekä kaupungin höyrylaivaosakeyhtiön asiamiehenä Ja Svenska klubbenin puheenjohtajana. Eläkkeelle jäätyään hän muutti vuonna 1938 Kauniaisiin.

Nyberg aloitti 1900-luvun alussa sienien keräämisen ja kuivaamisen kokoelmiinsa. 1930-luvun lopulla hänen kokoelmissaan oli noin 2 000 eri sienilajia ja 30 - 40 000 yksittäistä sientä. Suurimman osan sienistä hän keräsi Porvoon ympäristöstä ja saaristosta. Hän piti myös kortistoa kokoelmansa sienistä, jossa jokaisella sieniyksilöllä oli oma korttinsa. Kokoelman harvinaisimmista sienistä Nyberg otti valokuvan ja teki sienestä myös väritetyn pienoistaulun. 

Wolmar Nybergin veljistä Frans Nyberg oli Porvoon kaupunginmuseon intendentti, graafikko ja kuvataiteilija ja Carl Nyberg oli lääkäri ja Helsingin yliopiston professori.

Julkaisuja
----------

* *Svamp: teckningar av författaren*; svamprätter av Tora Lindroos. Finlands svenska Marthaförbund, Helsingfors 1942, suomeksi nimellä *Sienet ja sieniherkut*; valmistusohjeet Tora Lindroos. Kotitalouskeskus, Helsinki 1942, 1943

Lähteet
-------

1. 1 2  Volmar Nyberg 60-vuotias, Kauppalehti, 05.12.1930, nro 282 A, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Geni.com : Wolmar (Wolli) Nyberg
3. 1 2 3 4  Sjuttioåring, Hufvudstadsbladet, 06.12.1940, nro 332, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Pankinjohtaja Wolmar Nyberg muuttaa Porvoosta Grankullaan, Uusimaa, 28.05.1938, nro 58, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kolmenkymmenen viiden vuoden sienisaalis - "varastossa". Noin 40 000 yksittäistä sientä porvoolaisen pankinjohtajan kaapeissa. Pankinjohtaja Wolmar Nybergin erikoislaatuinen sienikokoelma, Seura, 05.05.1937, nro 18, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Porvoolaisen pankinjohtajan erikoislaatuinen sienikokoelma, Uudenmaan Sanomat, 22.05.1937, nro 54, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Taranis
**Taranis** (kelttiläisestä sanasta *taran* ukkonen) oli kelttiläisessä mytologiassa ukkosen jumala, jota palvottiin varsinkin Galliassa ja Britanniassa, mutta myös muualla kelttiläisessä maailmassa. Taranikselle pyhitettyjä alttareita on löytynyt Chesteristä Britanniasta, Böckingenistä ja Godramsteinista Saksassa, Orgonista, Thauronista ja Toursista Ranskassa ja Skradinista Kroatiassa. Hänen nimensä merkitsee suunnilleen "Ukkostaja". Taranis on yksi roomalaisen runoilija Lucanuksen mainitsemasta kolmesta huomattavasta kelttijumalasta. Kaksi muuta ovat Esus ja Teutates.

Taraniksen symboli oli pyörä, joka viittasi ukkoseen ja aurinkoon. Hänelle on saatettu uhrata myös ihmisiä, ja antiikin kirjoittajien mukaan Taranikselle omistetut eläin- tai ihmisuhrit olisi suljettu oksista punottuihin koreihin, jotka sen jälkeen poltettiin. Taranis muistuttaa muinaisten skandinaavien Thoria, irlantilaisten Tuireannia ja suomalaisten Ukkoa. Roomalaiset rinnastivat Taraniksen Juppiteriin .

Lähteet
-------

* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Lurker 1987, s. 180
2. 1 2  Green 1997, s. 205-206
3. 1 2  Taranis *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 30.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Taranis Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online.  Arkistoitu 7.3.2009. Viitattu 12.4.2009.
**Taramptos** (m.kreik. Ταράμπτος, lat. *Taramptus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) samannimisellä saarella (nyk. Salih Ada) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

Taramptoksen kaupunkivaltion alue käsitti oletettavasti lähinnä samannimisen pienen saaren, eli se oli suhteellisen pienikokoinen. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Taramptos saattoi kuulua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Sen nimen on tulkittu esiintyvän liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. tosin kyseinen kohta on piirtokirjoituksessa hyvin rikkonainen. Kaupungin nimi esiintyy varmuudella toisessa, Halikarnassoksesta löydetyssä piirtokirjoituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "933 Taramptos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Taramptos (island) *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
3. ↑  *Sylloge Inscriptionum Graecarum* (*Syll.*) 1044 *Attalus.org*. Viitattu 2.11.2020.
Tara Singh Varma vuonna 1986.
**Tarapatie (Tara) Oedayraj Singh Varma** (s. 29. elokuuta 1948) on alankomaalainen poliitikko. Hän syntyi Brittiläisessä Guyanassa ja opiskeli Alankomaille vielä kuuluneessa Surinamessa ennen muuttoaan manner-Alankomaihin. Hänestä tuli muuttonsa jälkeen aktiivinen kommunisti. Hän istui vuosina 1982–1994 Amsterdamin kaupunginvaltuutettuna. Vuoteen 1986 hän edusti kommunistipuoluetta, ja vuosiksi 1986–1990 hänet valittiin kahden vasemmistopuolueen yhteislistalta. Vuosina 1990–1994 hän edusti kaupunginvaltuustossa punavihreää GroenLinks-puoluetta. 

Vuonna 1994 Tara Singh Varma tuli valituksi Alankomaiden edustajainhuoneeseen. Hänen toimensa Grenada-komitean rahastonhoitajana herättivät epäilyksiä, mutta hänen ei todettu syyllistyneen mihinkään rikokseen. Hänet valittiin uudelle kaudelle vuoden 1998 vaaleissa.

Sairauden teeskentely
---------------------

Vuonna 2000 Tara Singh Varma väitti sairastuneensa parantumattomaan syöpään. Hänet nähtiin edustajainhuoneessa pyörätuolissa. Kesäkuussa 2001 TV-show *Opgelicht?!* paljasti, että poliitikko ei kuitenkaan ollut sairastunut. Lisäksi ohjelmassa syytettiin häntä Ninash Foundationille tehtyjen taloudellisten lupauksien rikkomisesta. 

Aluksi Tara Singh Varma kiisti kummatkin ohjelmassa esitetyt väitteet. Elokuussa 2001 hän kuitenkin myönsi, ettei sairastanut syöpää. Hän kuitenkin ilmoitti kärsivänsä posttraumaattisesta stressihäiriöstä jouduttuaan äärioikeiston uhkailemaksi ja omistauduttuaan Bijlmermeerin lentoturman uhreille. 

Singh Varma pahoitteli tapahtunutta julkisesti ja lopetti uransa politiikassa. Hänellä on tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Parlement & Politiek
**Yusuf Demir** (s. 2. kesäkuuta 2003) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa Itävallan Bundesliigan Rapid Wienin ja Itävallan maajoukkueen laitahyökkääjänä.

Varhainen elämä
---------------

Demir syntyi 2. kesäkuuta 2003 Wienissä, Itävallassa turkkilaisille vanhemmille, ja hänen sukujuurensa on Trabzonissa Turkissa.

Seuraura
--------

### Rapid Wien

26. toukokuuta 2019 Demir allekirjoitti ammattilaissopimuksen Rapid Wienin kanssa. Demir teki ammattilaisdebyyttinsä Rapid Wienissä voittaessaan Admiran 3–0 liigassa 14. joulukuuta 2019. 15. syyskuuta 2020 Demir teki maalin Rapid Wienille 2:ssa. –1 tappio Gentiä vastaan ​​UEFA:n Mestarien liigan kolmannella karsintakierroksella, 17 vuoden, kolmen kuukauden ja 13 päivän ikäisenä, ja hänestä tuli nuorin itävaltalainen maalintekijä vuoden 1994 Gerd Wimmerin jälkeen, 17 vuoden, kymmenen kuukauden ja 27 päivän ikäisenä.

### Barcelona

Heinäkuussa 2021 FC Barcelona ilmoitti allekirjoittaneensa Demirin kauden mittaisella lainalla Rapid Wieniltä 500 000 eurolla ja optiolla tehdä muutto pysyväksi tulevaisuudessa vielä 10 miljoonalla eurolla.

31. elokuuta 2021 Barcelona rekisteröi Demirin pelaamaan La Ligassa ykköspelaajana sen jälkeen, kun hänet oli aiemmin ilmoitettu reserviin. Hänelle luovutettiin pelinumero 11, joka kuului aiemmin Ousmane Dembélélle.

Laina irtisanottiin 13.1.2022 ja Demir palasi Itävaltaan.

Maajoukkueura
-------------

Demir on Itävallan nuorten kansainvälinen pelaaja. Hän debytoi Itävallan maajoukkueessa voitolla 3–1 vuoden 2022 jalkapallon MM-kisojen karsinnoissa Färsaaria vastaan ​​28. maaliskuuta 2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Yusuf Demir Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Beaujolais Noveau

**Beaujolais Nouveau** on ranskalainen Beaujolais-alueen viini. Gamay-rypäleestä valmistettu Beaujoulais Nouveau -viini on valmistettu kuluvan vuoden sadosta, ja se tuodaan markkinoille marraskuun kolmantena torstaina, joka on viinivuoden tärkeimpiä päiviä. Pullot leviävät vuorokaudessa lentorahtina ympäri maailman.

Beaujolais Nouveau on tunnetuin nouveau- eli uuden sadon viini, *vin de primeur*.

Valmistus
---------

Viini valmistetaan erityisella hiilidioksidimenetelmällä (macération carbonique), joka mahdollistaa viinin nopean kypsymisen.

Beaujolais-alueella on kolme *appellation d'origine contrôlee -*merkintää:

* Beaujolais
* Beaujolais Village
* Beaujolais Cru (10 hyväksyttyä kylää)
	+ Brouilly
	+ Chénas
	+ Chiroubles
	+ Côte de Brouilly
	+ Fleurie
	+ Juliénas
	+ Morgon
	+ Moulin à vent
	+ Régnié
	+ Saint-Amour

Beaujolais Noveau ei tyypiltään varsinaisesti kuulu mihinkään näistä.

Luonne ja maku
--------------

Nouveau on kevyt ja raikas viini, joka sopii parhaiten kevyiden ruokien, kuten patongin tai juustojen, kanssa. Se on myös sopiva seurusteluviiniksi. Viini tarjotaan 8–10-asteisena eli lähes jääkaappikylmänä, ja se tulee juoda 6 kuukauden kuluessa, sillä se ei ole säilyvää haihtuvien happojensa vuoksi. Dekantointi ennen tarjoilua saattaa parantaa Beaujolais Nouveaun aromia.

Lähteet
-------

1. ↑  Beaujolais nouveau myyntiin torstaina.  *Turun Sanomat*, 15.11.2012.  TS-Yhtmä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.11.2012.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Viinivuoden tärkein päivä torstaina – Beaujolais nouveau myyntiin *MTV.fi*.  14.11.2011. Viitattu 18.11.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Beujolais Nouveau Viiniravintola E. Ekblom.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 18.11.2012.
**Juumajärvi** on kaksiosainen ja rantaviivaltaan epäyhtenäinen järvi Kuusamon pohjoisosassa. Sen pinta-ala on kolme neliökilometriä. Etäisyys Kuusamon kuntakeskuksesta on 34 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Juumajärvi koostuu kapeiden niemimaiden jakamasta Yli-Juumajärvestä ja sen kaakkoispuolisesta Ala-Juumajärvestä. Kartan mukaan järven luoteis- ja kaakkoisosassa on 36 metriä syvä kohta. Yli-Juumajärven kaakkoisosan muodostaa matala Suopalampi. Noin kuudesosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä.

Syvyyssuhteiltaan varsin epätasaisessa Juumajärvessä sijaitsee 11 saarta, jotka kaikki ovat yli aarin laajuisia. Järven keskivaiheilla sijaitsee noin hehtaarin laajuinen Ollinsaari, kaakossa on Laurinsaari ja luoteessa Talassaari.

Ala-Juumajärven pohjoisrannalla sijaitsee Juuman kylä. Yli-Juumajärven rannat ovat metsämaata. Juumajärveen virtaa Kitkajoki luoteesta. Lisäksi järveen virtaa useita laskuojia ympäröiviltä soilta ja järviltä, kuten Kuopungista (227,9 metriä mpy). Luusua sijaitsee Ala-Juumajärven koilliskolkassa, josta lähtee Niskakoski Jyrävänjärveen (220,0 metriä mpy).

Juumajärven luoteispuolella sijaitsee Kallunkijärvi, lännessä on Kitkajärvi.

Juumajärven vesitilavuus on 21 198 000 kuutiometriä.

Juumajärvi (73.022.1.001) kuuluu Kitkajoen yläosan alueeseen (73.022), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kitkajärven alue (73.02). Juumajärvi on Kitkajoen yläosan alueen laajin järvi. Sitä seuraavat Ajakka, nimetön järvi ja Lukkolainen. Alueeseen kuuluu 39 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Juumajärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.9.2021.
3. ↑  Juumajärvi. Järviwiki. Viitattu 5.9.2021.
4. ↑  Kitkajoen yläosan alue (73.022). Järviwiki. Viitattu 5.9.2021.
**Elokuun valaat** (*The Whales of August*) on Lindsay Andersonin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1987. Kahden iäkkään sisaruksen kenties viimeisestä yhteisestä kesästä kertova tarina perustuu David Berryn näytelmään, josta kirjailija itse teki elokuvasovituksen. Sisarusten rooleissa nähdään Bette Davis ja Lillian Gish ja muissa päärooleissa Vincent Price, Ann Sothern, Tisha Doughty ja Harry Carey Jr.

Elokuva jäi Lillian Gishin ja Ann Sothernin viimeiseksi roolityöksi ja brittiohjaaja Lindsay Andersonin toiseksi viimeiseksi ohjaukseksi.

*Elokuun valaat* kuvattiin Mainen osavaltion Cliff Islandilla.

Vastaanotto ja jälkimaine
-------------------------

Davisin ja Gishin odotettiin saavan rooleistaan Oscar-ehdokkuudet, mutta vain Ann Sothern oli ehdolla sivuosastaan. Elokuva esitettiin kilpailusarjan ulkopuolella Cannesin elokuvajuhlilla 1987, jossa näytökseen osallistunut Lillian Gish sai kymmenen minuutin suosionosoitukset.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Elokuun valaat* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti tarinaa charmikkaana ja elämänmyönteisenä, joskin hieman teatterimaisena. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 21.8.2017.
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Elokuun valaat* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Elokuun valaat* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Whales of August
**Herakleia Sintike** (m.kreik. Ἡράκλεια Σιντική, *Hērakleia Sintikē*, myös Ἡράκλεια Στρυμόνος, *Hērakleia Strymonos*, "Strymonin Herakleia"; lat. *Heracle(i)a Sintica, Heraclea ex Sintiis*) oli antiikin aikainen kaupunki Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Petrichin kaupunkia.

Maantiede
---------

Herakleia sijaitsi lisänimensä mukaisesti Sintikessä Traakiassa tai traakialaisessa Makedoniassa. Se oli rakennettu Strymon-joen (nyk. Strymónas, Struma) länsirannalle. Kaupungin etäisyys Filippoista oli *Tabula Peutingerianan* mukaan 55 roomalaista mailia kuljettuna roomalaista tietä, joka kulki läheisen järven pohjoispuolelta, tai 52 mailia toista tietä, joka kulki sen eteläpuolelta.

Maximinus Daian Herakleiassa lyöttämä follis noin vuodelta 313. Kuvituksessa keisarin seppelöity pää ja teksti Imp C Gal Val Maximinvsp F Avg sekä Herakles ja teksti Hercvli Victori.

Historia
--------

Herakleia oli alun perin traakialaisen sintialaisten heimon asutus. Se oli Sintiken keskus. Kreikkalaisena kaupunkina sen perusti Makedonian kuningas Kassandros noin vuonna 300 eaa. Herakleian historiasta tiedetä antiikin lähteistä vain vähän. Liviuksen mukaan Demetrios, Filippos V:n poika, murhattiin siellä. Myöhäisantiikin aikana Herakleian syrjäytti Paroikopolis (myös Parthikopolis, Parthenopolis), joka perustettiin lähelle 100-luvulla jaa.

Konstantinus II:n Herakleiassa lyöttämä solidus noin vuodelta 326–330. Kuvituksessa keisarin seppelöity rintakuva ja teksti Constantinvs Ivn Nob Caes sekä Victoria ja teksti Victoria Caesar NN.
Kaupungin paikka tunnistettiin vuonna 2002. Sen arkeologisia kaivauksia on suoritettu vuodesta 2007.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Herakleia Sintikestä on löydetty muun muassa kahden julkisen rakennuksen rauniot. Toinen on 300-luvulta eaa. ja toinen 22 metriä pitkä ja 16 metriä leveä basilika roomalaiselta kaudelta. Löytöihin lukeutuu myös lukuisia kaupungissa lyötyjä rahoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Heracleia Sintica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Herakleia Sintike *Pleiades*. Viitattu 3.10.2022.
3. 1 2 3 4  Herakleia Sintike (Bulgaria) 9 Rupite - Ηράκλεια Σιντική ToposText. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  "50 D2 Herakleia Sintike", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 3.13.30; Konstantinos Porfyrogennitos: *Themoista* (*De thematibus*) 2.2; Hierokles: *Synekdemos*; Livius: *Rooman synty* 13.51.
6. ↑  Livius: *Rooman synty* 40.24.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Herakleia Sintike** Wikimedia Commonsissa
**Heraian kisat** (m.kreik. τά Ἡραῖα, *ta Hēraia*) olivat antiikin Kreikassa Olympian pyhäkköalueella järjestetyt naisten urheilukilpailut. Heraian kisat järjestettiin neljän vuoden välein samassa yhteydessä kun jumalatar Heran kuvapatsaalle puettiin uusi peplos Heran temppelissä.

Heraian kisoista tiedetään vain vähän. 100-luvulla jaa. kirjoittaneen kreikkalaisen matkakirjailija Pausaniaan mukaan kilpailun järjestäjäkomitean muodosti 16 naista Eliin kaupungista. Kilpailuun kuului naimattomien naisten juoksukilpailuja Heran temppelin viereisellä stadionilla, jonka rata oli lyhyempi kuin miesten vastaavissa kilpailuissa eli Olympian kisoissa käytetty. Naiset kilpailivat kolmessa ikäryhmässä, ja voittajat saivat palkinnokseen oliiviseppeleen ja itseään kuvaavan taulun temppeliin. Kilpailijat juoksivat hiukset vapaina khiton yllään. Ei tiedetä, oliko katsomossa myös miehiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Ἡραῖος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  The Women: Were the ancient Olympics just for men? The Penn Museum. Viitattu 17.12.2021.
3. ↑  Lahanas, Michael: Olympic Program, Women Sport, Olympic Fire, Links *Hellenica World*. Viitattu 17.12.2021.