recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
'*Agnieszka "Agnes" Karolina Pihlava **(alun perin*** **Agnieszka Ćwiklińska**; s. 19. maaliskuuta 1980 Leszno) on suomalais-puolalainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen Suomen Idolsin toiselta tuotantokaudelta, jolla hän sijoittui neljänneksi.

Pihlava tuli Suomeen vuonna 2003 ja muutti Hartolaan miehensä Markku Pihlavan kanssa.

Agnes Pihlava osallistui Helsingin koelauluihin elokuussa 2005. Hänen tulkintansa Sonata Arctican kappaleesta "Tallulah" toi Pihlavalle 59 % äänistä kolmannessa semifinaalissa, ja hän eteni kilpailussa aina 4. joulukuuta 2005 järjestettyyn neljänteen finaaliin. Pihlavan versio Sonata Arctican "Tallulahista" oli tammikuussa 2006 kolme viikkoa musiikkilataamo.fi:n myydyin kappale.

Pihlava solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa.*milloin?* Esikoisalbumi *When the Night Falls* julkaistiin 27. syyskuuta 2006. 1980-lukuista hard rockia sisältävälle levylle sävelsivät kappaleita mm. Lordi-yhtyeen Mr. Lordi ("Danger in Love"), Europen Joey Tempest ("Change") ja Sonata Arctican Tony Kakko ("Closed the Gates"). Levyn ensimmäinen single "I Thought We Were Lovers" tuli radiosoittoon elokuussa 2006 ja kauppoihin kuukautta myöhemmin. Kappaleen tekivät Pihlavalle Leveragen Tuomas Heikkinen ja Kimmo Blom, joka on tunnettu muun muassa Dyecrestistä ja Urban Talesta.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Idols 2005* (2005) (kappaleet *In the Shadows* ja *Tallulah*)
* *When the Night Falls* (2006 - #8)
* *Redemption* (2009)

### Singlet

* *I Thought We Were Lovers* (2006 - #2)
* *Danger In Love* (2006)
* *Change* (2007)
* *This Moment* (2009)

Lisäksi Agnes on laulanut *Äideistä parhain* -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleen *Mama I'm Coming Home*.

Agnesin Idols-finaaleissa esittämät kappaleet:

* 1. finaali: Europe: *Carrie*
* 2. finaali: Whitesnake: *Here I Go Again*
* 3. finaali: The Rasmus: *In the Shadows* ja Maija Vilkkumaa: *Satumaa-tango*
* 4. finaali: Cher: *If I Could Turn Back Time* ja Tina Charles: *I Love to Love*

Aiheesta muualla
----------------

* Agnes Pihlava Last.fm:ssä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Charles de Lorrainen patsas sijaitsee Palais Bénédictine -palatsissa Fécampissa.
**Charles Guise** eli **Charles de Lorraine** (15. helmikuuta 1524, Joinville – 26. joulukuuta 1574, Avignon) oli Lothringenin 2. kardinaali ja yksi poliittisesti vaikutusvaltaisimpia miehiä 1500-luvun puolivälin Ranskassa. Hän kuului Guisen sukuun ja oli Claude de Guisen toinen poika ja François Guisen veli. Hänen äitinsä oli Antoinette de Bourbon.

Charles Guise opiskeli teologiaa Pariisissa. Kuningas Frans I nimitti hänet Reimsin arkkipiispaksi vuonna 1538. Vuonna 1547 hän sai kardinaalin arvon. Kun hänen setänsä Jean, joka oli Lothringenin kardinaali, kuoli vuonna 1550, Charles otti itselleen setänsä aseman tehtävineen ja etuoikeuksineen. Kuninkaan neuvoston jäsenenä Charles Guise osallistui valtiolliseen päätöksentekoon. Vuosina 1559–60 hän hoiti hallitsijan tehtäviä yhdessä veljensä François'n kanssa. Guisen veljesten hallitessa kerettiläisvainot alkoivat Ranskassa uudelleen. Kuningas Frans II:n vuonna 1560 tapahtuneen kuoleman jälkeen Charles Guisen valtiollinen vaikutusvalta väheni.

Lähteet
-------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |



1. 1 2  Grimberg, Carl: *Kansojen historia. Osa 13. Uskonsodat*, s. 6-7, 12-14, 17-20. WSOY. ISBN 951-0-09741-1.
2. 1 2  Charles de Lorraine, 2nd cardinal de Lorraine *britannica.com*.
**ASK Rīga** on latvialainen entinen koripalloseura Riiasta. Nimi ASK on lyhenne sanoista Armijas Sporta Klubs, joka tarkoittaa armeijan urheiluseuraa. Seura on yhdessä KK Splitin kanssa ainoa seura, joka on onnistunut voittamaan Euroliigan kolme kertaa peräkkäin.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1925. ASK Rīgan kulta-aikaa oli 1960-luvun vaihe, jolloin se hallitsi Euroopan koripalloa. Euroliiga perustettiin vuonna 1958, jolloin ASK voitti sen. Finaaleissa se kaatoi Academic Sofian otteluvoiton 2–0. Kaudella 1958–1959 joukkueet kohtasivat uudestaan Euroliigan finaalissa, jolloin ASK oli taas parempi. Kotiottelunsa ASK voitti 20 000 ihmisen edessä 79–58 ja vieraissa se voitti 69–67. Seuraavaksi kaudeksi FIBA otti mukaan BC Dynamo Tbilisin, joka pelasi itsensä finaaliin ASK:n vastustajaksi. ASK:n valmentaja Aleksandr Gomelski peluutti pelissä Jānis Krūmiņšia, joka hallitsi korinalustaa ja toi voiton ASK:lle.

Euroliigan mestaruuksien jälkeen alkoi seuran hiljaisempi kausi, jolloin se ei menestynyt Euroopan seurajoukkuekisoissa. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen seurasi vuosien hiljaisuus seuran taustajoukoissa, kunnes vuonna 2004 perustettiin *BK Riga*. Seuran perustamisen taka-ajatuksena oli elvyttää kaupungin koripalloperinteet. Seuran perustamisen takana olivat Riian kaupunginvaltuusto, Latvian asevoimat, Parex Bank sekä Riga-akademia. Vuonna 2006 seura sai nimekseen legendaarisen ASK Rīgan, jolloin myös sen tittelit siirrettiin uudelle seuralle.

Kaudella 2006–2007 seura voitti Latvian mestaruuden ja se pelasi ensi kertaa myös Baltian liigassa sijoittuen viidenneksi. Hyvän kauden ansiosta seura sai osallistumisoikeuden ULEB Cupiin kaudelle 2007–2008. Vuonna 2009 seura ilmoitti talousongelmista, joiden takia seuran tulevaisuus on vaakalaudalla. Kesällä 2009 seuralla arvitoiin olevan velkaa 1 400 902 latia. Syyskuussa 2009 seura ilmoitti lopettavan toimintansa.

Lähteet
-------

1. ↑  ASK Riga ULEB Eurocup. Viitattu 4.7.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  THE FIFTIES: WHEN IT ALL BEGAN Euroliiga. Viitattu 4.7.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  About ASK Rīga ASK Rīga.  Arkistoitu 29.4.2009. Viitattu 4.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Basketball club "ASK Riga" ruled insolvent  9.6.2009. Baltic-Course. Viitattu 4.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Iniciatīvas grupa "ASK Rīga" darbības atjaunošanai paziņojums  15.9.2009. ASK Riga.  Arkistoitu 9.4.2015. Viitattu 22.11.2010. (latviaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (latviaksi) (englanniksi)
* ULEB Eurocupin joukkueprofiili (englanniksi)
* Eurobasket (englanniksi)
**Esko Antero Favén** (s. 1942 Helsinki) on suomalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja, joka työskenteli pitkään Yle TV2:ssa Tampereella kunnes jäi eläkkeelle 2009. Vuonna 1975 sai ensi-iltansa hänen ja Tarja Laineen ohjaama pitkä teatterielokuva *Rakastunut rampa*, jossa Favén toimi myös käsikirjoittajana ja tuottajana.

Favén aloitti elokuvauransa vuonna 1959 Suomi-Filmin kamera-assistenttina muun muassa Yrjö Nortan ja Valentin Vaalan alaisuudessa. Hän laskee olleensa uransa aikana mainoselokuvat ja teatteriesitykset mukaan luettuina mukana miltei 200 tuotannossa.

Esko Favénin isä oli taidemaalari Mauri Favén.

Lähteet
-------

1. ↑  Esko Favén Elonetissä.
2. 1 2  Kujanpää, Kaisa: Rakastuneen ramman tekijät palasivat Turkuun (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 9.4.2006. Viitattu 20.3.2016.
3. ↑  Favénin jättiteokselle koti lentoasemalta, Myyrmäki-lehti 12.3.2013. Viitattu 20.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Favén Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Tasapää** on kylä Kiteen Puhoksen alueella.

Pyhäjärven Syrjäsalmi ylitettiin Tasapäässä vuoteen 1959 lossilla. Syrjäsalmeen saatiin rautatieyhteys vuonna 1967, jolloin nykyinen rautatiesilta valmistui. Vuonna 1959 valmistui maantiesilta. Uutta rautatiesiltaa on suunniteltu 2020-luvulla, mutta hanke ei ole edennyt kovin paljon.

Tasapään kylätalo koottiin 1981 vanhasta hirsitalosta. Kylätalo on kyläläisten yhteinen kokoontumispaikka. Tasapää on aktiivisesti toimiva kylä, luonnonkauniine rantoineen ja maisemineen.

Tasapäässä oli aiemmin paljon maataloutta, mutta elinkeinoelämä on muuttunut ja karjatalous on loppunut kokonaan. Aiemmin kyläläiset kokoontuivat mm.juhannuksena sankoin joukoin Koskisen leirintäalueen rantaan viettämään yhteistä juhannusta. Perinteisesti siellä poltettiin kokko ja järjestettiin ohjelmaa. Kyseisessä rannassa leiriytyi hyvin paljon lomalaisia asuntovaunuineen- ja autoineen. Kauan sitten rannassa oli myös lohiallas, josta sai käydä hakemassa lohet. 

Tasapäässä toimi aiemmin oma kyläkauppa, mutta se lakkautui 1996. Myöhemmin kyläkauppa-ajatusta yritettiin elvyttää, mutta se ei kestänyt hyvin pitkään. Tasapäässä oli myös oma koulu, mutta se loppui noin 60 vuotta sitten ja koulunkäynti siirtyi Puhokseen.

Lähteet
-------
**Exe** on noin 97 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Somersetin ja Devonin kreivikunnissa Lounais-Englannissa. Se saa alkunsa Exmoorin nummilta läheltä Simonsbathin kylää, vain noin 8 kilometrin päästä Bristolin kanaalista. Sieltä se virtaa etelään ja ohittaa Tivertonin ja Exeterin kaupungit. Pian Exeterin jälkeen se levenee estuaariksi, joka yhtyy Englannin kanaaliin Exmouthin kohdalla.

Exejoesta kalastetaan lohia ja taimenia ja estuaarin alueella harrastetaan purjehdusta. Joen ylävirralla on paperitehtaita ja jauhomyllyjä.

Historia
--------

Roomalaiset rakensivat vuonna 50 Exeterin paikalle linnakkeen, sillä se oli joen viimeinen ylityspaikka ennen merta. Seuraavien vuosisatojen aikana Exeteristä muodostui tärkeä kauppapaikka, jonka toiminta keskittyi sen sataman ympärille. Devonin kreivitär Isabella de Fortibus rakennutti joelle padon 1270- tai 1280-luvulla ohjatakseen vettä omistamiinsa myllyihin. Pato esti suuria laivoja pääsemästä Exeteriin, minkä seurauksena satama siirtyi siitä alavirtaan sijaitsevaan Topshamiin.

Vuonna 1566 vihittiin käyttöön Exeterin kanava, Englannin ensimmäinen laivakanava, jota pitkin laivat pääsivät jälleen kaupungin satamaan Turfin sulun kautta. Ylävirralla sijaitsevassa Tivertonin kaupungissa joesta saatiin vesivoimaa villateollisuuden käyttöön.

Historian aikana Exe on tulvinut yli äyräidensä useita kertoja. Tulvat ovat tuhonneet kirkkoja ja muita rakennuksia Exeterissä ja aiheuttaneet tuhoja myös Tivertonissa ja muissa kaupungeissa sekä maaseudulla. Tulviin joudutaan yhä varautumaan paikoitellen joen varrella. Exeteriin rakennettiin 1970-luvulla valleja ja kanavia tulvantorjuntaa varten.

Luonto
------

Exejoen suulla sijaitsevat Exmouth ja Dawlish Warrenin luonnonsuojelualue ovat arvokkaita lintuvesiä. Niiden alueella voi nähdä muun muassa avosettejä, kuoveja, sorsia, sepelhanhia, meriharakoita, suosirrejä, punajalkavikloja, tundrakurmitsoja ja kuireja.

Exestä on perinteisesti kalastettu lohta – vuonna 1924 joesta pyydettiin peräti 29 kilogramman painoinen yksilö. Lohikannat ovat kuitenkin taantuneet kaikissa Devonin joissa, ja viranomaiset yrittävät palauttaa niitä entiselleen.

Yläjuoksullaan Exe virtaa soisilla nummilla, metsissä ja syvissä laaksoissa. Siellä sijaitsee myös Wimbleballin tekojärvi, johon johdetaan vettä joesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  River Exe *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Devon's Rivers: The Exe BBC. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Historical Features *Exe Estuary Management Partnership*. Viitattu 4.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Exe (joki Englannissa)** Wikimedia Commonsissa
**Tamar** (korniksi *Dowr Tamar)* on noin 98 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Cornwallin ja Devonin rajalla Lounais-Englannissa. Se saa alkunsa Woolley Moorilta, noin 6 kilometrin päässä Bristolin kanaalista, mistä se virtaa etelään ja laskee Englannin kanaaliin kuuluvaan Plymouthinlahteen.

35 kilometrin päässä merestä joki muodostaa estuaarin, jossa veden korkeus vaihtelee vuoroveden mukaan. Estuaarin aluetta sanotaan *Tamarin laaksoksi* ja se on määritelty maisemallisesti arvokkaaksi. Se kuuluu myös Unescon maailmanperintöluetteloon osana Cornwallin ja Länsi-Devonin kaivosmaisemaa.

Alajuoksullaan Tamar ja sen sivujoet – Tavy, Lynher ja Tiddy – muodostavat luonnollisen esteen itä-länsisuuntaiselle liikenteelle. Liikenteen helpottamiseksi Saltashiin on rakennettu rautatie- ja tiesillat. Lisäksi Torpointin ja Plymouthin välillä on säännöllinen lauttayhteys.

Estuaariin kuuluu Hamoaze-niminen syvä ja suojaisa osuus, jossa sijaitsee merivoimien tukikohta, HMNB Devonport.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  River Tamar *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  About the River Tamar Project River Tamar Project. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Torpoint Ferry Tamar Crossings. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tamar (joki Englannissa)** Wikimedia Commonsissa
Rabanne Kiovassa vuonna 2006.
**Francisco Rabaneda y Cuervo** (tunnettu nimellä **Paco Rabanne** [’pako ra’βan]; 1934 Espanja – 3. helmikuuta 2023), oli baskilais-ranskalainen muotisuunnittelija, joka tuli 1960-luvulla tunnetuksi hätkähdyttävistä valmisvaatekokoelmistaan ja hajuvesistään. Hänen nimellään markkinoidaan yhä vaatekokoelmia, kenkiä ja laukkuja sekä hajusteita ja ihonhoitotuotteita.

Rabaneda y Cuervo syntyi Espanjassa 1934. Kenraali Francon hallitus teloitti hänen isänsä, ja poika muutti äitinsä kanssa Ranskaan vuonna 1939. Hän kouluttautui arkkitehdiksi, mutta tuli tunnetuksi muotialalla aluksi koristevalmistajana, joka teki yhteistyötä Christian Diorin, Givenchyn, Nina Riccin ja Balenciagan kanssa. 1960-luvun puolivälissä Rabaneda y Cuervo perusti oman muotitalon nimellä Paco Rabanne. Se tuli tunnetuksi erikoisten materiaalien, kuten muovin, paperin ja metallin runsaasta käytöstä. Ensimmäinen mallisto, jota kutsuttiin manifestiksi ja jonka materiaaleina olivat muovi ja metalli, esiteltiin vuonna 1966. Paco Rabannen futuristinen tyyli sai maailmanlaajuista huomiota hänen elokuvaan *Barbarella* (1968) tekemästään puvustuksesta.

Paco Rabannen parfyymituotanto sai alkunsa yhteistyössä hajuvesimerkki Puigin kanssa. Ensimmäinen naisten tuoksu oli nimeltään Calendre (1969) ja miesten tuoksu Pour homme (1973). Myöhemmin Paco Rabanne rakensi oman hajuvesitehtaan Ranskan Chartresiin.

Myöhemmällä iällä Paco Rabanne lopetti suunnittelutyön ja kiinnostui erilaisista esoteerisistä filosofioista, kuten sielunvaelluksesta ja numerologiasta. Hän lahjoitti pois suuren osan omaisuudestaan.

Galleria
--------

* Rabannen tunika, 1967.Rabannen tunika, 1967.
* Rabannen uimapuku, 1967.Rabannen uimapuku, 1967.
* Rabannen mekko, 1971.Rabannen mekko, 1971.
* Rabannen mekko, 1973.Rabannen mekko, 1973.
* Rabannen uimapuku, 1974.Rabannen uimapuku, 1974.
* Rabannen 1 Million -kölninvesi.Rabannen 1 Million -kölninvesi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tyystjärvi, Ilona: Muoti­suunnittelija ja hajuvesi­guru Paco Rabanne on kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 3.2.2023. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 3.2.2023.
2. 1 2 3  Paco Rabanne. *NordicFeel*.  Arkistoitu 4.4.2017. Viitattu 4.4.2017.
3. 1 2  Alonso, Roman & Eisner, Lisa: Style; Man of Steel *The New York Times*.  10.3.2002. Viitattu 7.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paco Rabanne** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Victoria
	+ 2
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo niemestä. Vaatemerkistä kertoo artikkeli Lands’ End.*
Land’s End. Kuva vuodelta 2010.
Sijainti kartalla
**Land’s End** (korniksi *Penn an Wlas* tai *Pedn an Wlas*) on manner-Englannin läntisin kohta. Se on Cornwallin suosituimpia ulkoilmanähtävyyksiä ja siellä on lukuisia museoita ja matkamuistoliikkeitä.

Land’s Endin rantakalliot ovat valtakunnallisesti merkittäviä. Kalliot ja menneen kaivostoiminnan jäänteet muodostavat harvinaisille jäkälille sopivan elinympäristön. Niemimaalla kasvaa runsaasti kanervaa, kellokanervaa, 
harmaakellokanervaa (*Erica cinerea*) ja erästä piikkihernelajia (*Ulex gallii*). Harvinaisia alueelta löydettyjä kasveja ovat kaunosappi (*Centaurium scilloides*), kevätnurmikka (*Poa infirma*), kankeakarvamaite (*Lotus subbiflorus*) ja keltatahmayrtti (*Parentucellia viscosa*).

Land's End on toinen päätepiste kun kuvataan matkan maksimia Britanniassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bock, Albert et al.: An English – Cornish Glossary in the Standard Written Form (PDF) (Hakusana "Land’s End")  2010. Cornish Language Partnership.  Arkistoitu 5.11.2015. Viitattu 8.11.2015. (englanniksi)
2. ↑  Thompson, Ashley: Road Trip: Cornwall, England National Geographic. Viitattu 25.4.2013. (englanniksi)
3. ↑  Land's End Plantlife.  Arkistoitu 1.7.2012. Viitattu 25.4.2013. (englanniksi)
4. ↑  Kassu – kasvien suomenkieliset nimet ONKI. Viitattu 25.4.2013.
**Maanviljelysseura** (lyhenne mvs.) on Suomessa maaseudulla maa- ja karjatalousneuvontaa antava järjestö. Ne ovat olleet läheisissä väleissä marttojen kanssa aina 1930-luvun puoliväliin asti.

Paikallisiksi yhdistyksiksi syntyneet maamiesseurat ja pienviljelijäyhdistykset perustettiin edistämään käytännöllistä maataloutta. Niistä tuli vaikutusvaltaa käyttäviä yhteisöjä monissa hankkeissa. Maanviljelysseurojen keskusjärjestö on Suomen Maatalousseurojen keskusliitto joka perustettiin 1906.

Ruotsinkielisille perustettiin A. Sixtus Lindholmin aloitteesta vuonna 1910 oma Svenska Lantbrukssällskapens i Finland förbund.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  25.04.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 25.5.2013.
2. ↑  pro gradu
3. ↑  Saarijärven kunta (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Annastiina Henttinen: Maanviljelysneuvos A. Sixtus Lindholm (1865–1933). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
*Tämä artikkeli käsittelee jalkapalloseuraa. Lahden Palloseura -nimisestä salibandyseurasta on eri artikkeli.*
**Lahden Palloseura** (**LaPS**) oli lahtelainen jalkapalloseura.

LaPSin joukkue pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa kausina 1967–1970. Kaudella 1967 se jakoi 31 pisteellään sarjan itälohkon kärkipaikan Helsingin Ponnistuksen kanssa, mutta hävisi uusintaottelun lohkovoitosta maalein 5–3 jatkoajan jälkeen. Ponnistus pääsi nousukarsintoihin ja nousi SM-sarjaan. 1970-luvun alun sarjauudistuksen jälkeen LaPSin sarjatasoja olivat I divisioona kaudella 1975 ja II divisioona kausina 1973–1974, 1976–1978 ja 1980–1982.

LaPSissa pelasi useita Lahden Reippaan SM-sarjajoukkueessa ja Suomen maajoukkueessa esiintyneitä pelaajia kuten Raimo Hukka, Keijo Hurri, Timo Kautonen, Pekka Kosonen, Olavi Litmanen ja Ismo Niskakoski.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finland – Divisional Movements 1930-2010 RSSSF. Viitattu 17.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Finland - List of League Second Level Tables RSSSF. Viitattu 17.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*. Jyväskylä: Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
Lizard Point
**Lizardin niemimaa** eli **The Lizard** (korniksi *An Lysardh*) on Englannissa Cornwallin kreivikunnan eteläosassa sijaitseva niemi. Ison-Britannian saaren eteläisin kohta, Lizard Point, sijaitsee siellä. The Lizard on luokiteltu osaksi Cornwallin huomattavan luonnonkaunista aluetta (AONB).

Lizardin rannikko on merenkulun kannalta hankala paikka, ja sitä sanottiin entisaikoina laivojen hautausmaaksi. Lizardin majakka valmistui rannikolle vuonna 1752 ja on edelleen käytössä. Guglielmo Marconi rakensi rannikolle radiolähettimen vuonna 1901. Sillä lähetettiin ensimmäinen radiosignaali Atlantin yli.

Paikannimi "Lizard" ei liity englannin kielen liskoa tarkoittavaan sanaan vaan on peräisin kornin kielen sanoista *lys* ("hovi") ja *ardh* ("korkea paikka").

Lähteet
-------

* Lizard Peninsula *britannica.com*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  08 South Coast Western *Cornwall Area of Outstanding Natural Beauty*. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Southernmost farm tenant sought *BBC*.  9.10.2012. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Mills, A. D.: *A Dictionary of British Place Names*. Oxford: Oxford University Press, 2011. ISBN 978-0-19-960908-6. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lizardin niemimaa** Wikimedia Commonsissa
**Kontojärvi** on vaarojen reunustama järvi Rovaniemen länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Järveä ympäröivä maasto kohoaa melko jyrkästi muissa ilmansuunnissa paitsi pohjoisessa. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 33 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Kontojärven ulottuvuus etelästä koillisrannan Mukkalahden pohjukkaan on noin 4,55 kilometriä ja luoteisrannan Siikalahden pohjukkaan noin 4,5 kilometriä. Lahtia erottaa leveä Tornionniemi. Järven eteläosan Rimminniemi on pitkä ja kapea. Järven eteläpuolisko on pitkänkapeaa vesialuetta, pohjoispuolisko on huomattavasti leveämpi. Kontojärven pohja kumpuilee ja vähintään kymmenen metriä syviä alueita on kolme. Syvin piste on noin 20 metriä ja se sijaitsee järven keskivaiheilla. Lähes neliökilometri järven pinta-alasta on vähintään kolme metriä ja enintään neljä metriä syvä.

Kontojärven saariluku on neljä. Saaret sijaitsevat järven pohjoisosassa. Laajin saari on Hanskinsaari (noin 8,5 hehtaaria). Sen eteläpuolinen Kojusaari ja itäpuolinen Kotasaari ovat alle hehtaarin laajuisia. Aivan Hanskinsaaren kupeessa sijaitsee nimetön saari, jonka pituus on noin sata metriä ja leveys noin kymmenen metriä.

Kontojärven ranta-alue on valtaosin metsämaata. Vaarojen (Pyhävaara, Maunuvaara, Salmenvaara) korkeimmalla kohdalla Kontonulkin laella (noin 265 metriä mpy) sijaitsee näkötorni. Järven pohjoisella ja itäisellä rannalla on suhteellisen tiheää asutusta. Pohjoisrannan asutun alueen halki kulkee paikallistie 19691. Tie on rakennettu Kontojärven ja Mukkajärven väliselle alueelle. Järvien välinen etäisyys on pienimmillään noin 450 metriä.

Kontojärven luusua sijaitsee koillisessa Mukkalahden rannalla, josta alkaa itään Kontolampeen (96,2 metriä mpy) virtaava noin puolentoista kilometrin pituinen Kontojoki. Kontolammelta alavirta jatkuu Lamminjokena Marrasjokeen, joka laskee Ounasjokeen.

Kontojärven vesitilavuus on 14 143 000 kuutiometriä.

Kontojärvi (65.554.1.002) kuuluu Kontajoen valuma-alueeseen (65.554), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Marrasjoen valuma-alue (65.55) ja ensimmäinen on Ala-Ounasjoen alue (65.5). Kontajoen valuma-alueeseen kuuluu kaksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kontojärvi on ainoa, jonka pinta-ala ylittää neliökilometrin. Sitä seuraa vajaan 80 hehtaarin laajuinen Mukkajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kontojärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.3.2024.
3. ↑  Kontojärvi (65.554.1.002) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.3.2024.
4. ↑  Kontajoen valuma-alue (65.554) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 24.3.2024.
**Armin Meiwes** (s. 1. joulukuuta 1961, Essen, Saksa) on saksalainen kannibaali. Hän sai alun perin kahdeksan ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen taposta oikeudenkäynnissä, jonka aikana julki tulleet kannibalismin yksityiskohdat järkyttivät saksalaisia.

Meiwes työskenteli Saksan armeijassa 12 vuotta ja päätti sotilasuransa ilman ongelmia ylivääpelinä (saks. *Oberfeldwebel*). Tämän jälkeen Meiwes työskenteli pankissa.

Vuonna 1999 Meiwes alkoi etsiä internetistä ihmisiä, jotka olisivat vapaaehtoisia tulemaan tapetuiksi. Meiwesin kiinnostus ihmisen syömistä kohtaan alkoi jo lapsena Hannu ja Kerttu -sadun noidasta.

Helmikuussa 2001 Meiwesin netti-ilmoitukseen vastattiin, kun silloin 43-vuotias Bernd Jürgen Armando Brandes, Siemens AG:llä Berliinissä johtotehtävissä työskentelevä diplomi-insinööri otti Meiwesiin yhteyttä. Meiwes ja Brandes tapasivat 14. maaliskuuta 2001. Meiwesin tavoitteena oli aluksi pitää Brandes hengissä. Hän leikkasi Brandesin peniksen irti ja jätti tämän vuotamaan kylpyammeeseen. Hän yritti tarjota lihaa myös uhrilleen. Lopulta Meiwes kuitenkin tappoi uhrinsa. Meiwes säilytti uhrinsa lihaa pakastimessa ja söi sitä jopa useita kuukausia, kunnes hän loi uuden netti-ilmoituksen uuden uhrin toivossa. Ilmoituksen avulla tekijän jäljille päästiin ja Meiwes saatiin kiinni.

Meiwes tunnusti surmanneensa Brandesin. Alkuun Meiwes tuomittiin taposta, sillä Brandes oli selvästi ilmaissut halunsa tulla syödyksi. Tuomiosta valitettiin ja 9. toukokuuta 2006 Meiwes kuitenkin todettiin syylliseksi murhaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.

Tapaus populaarikulttuurissa
----------------------------

* Saksalainen industrial metal -yhtye **Rammstein** on tehnyt laulun "Mein Teil" (suom. *minun osani*, slangiksi *minun elimeni*) kyseisen kannibalismitapauksen pohjalta.
* Thrash/death metal -yhtye **Macabre** on kirjoittanut tapauksesta kappaleen "The Wüstenfeld Man Eater".
* Ruotsalainen death metal -yhtye **Bloodbath** on julkaissut aiheesta kappaleen "Eaten".
* Suomalainen **Stam1na** Yhtye teki kappaaleen "Tabu" tapahtuman pohjalta.
* Amerikkalainen horrorcore-artisti **Necro** viittaa tapaukseen kappaleessaan "Human Consumption" (albumilta "The Pre-Fix For Death"), jossa hän riimittelee: "*it's legal in Germany, believe me, cannibals are celebrities*".
* Australialainen industrial metal -yhtye **SKYND** on tehnyt kappaleen "Armin Meiwes", joka kertoo kyseisestä tapauksesta.
* Suomalaisen rikossarjan *Kylmäverisesti sinun* 3. tuotantokauden jaksossa oli otettu vaikutteita Meiwesista. Myös saksalainen kannibaali Meiwes mainitaan jaksossa. Tosin hänen nimensä on jaksossa muutettu Mannfred Milhausiksi.
* Tapauksesta on tehty elokuvat "Grimm Love" ja "Cannibal".

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eduard Seren (vuodesta 1937 Saarepere)** (23. toukokuuta 1900 Rae, Harjumaa, Vironmaan kuvernementti – 25. heinäkuuta 1941 Saare, Tartumaa, Neuvosto-Viro) oli virolainen ampuja, joka on 1930-luvulla MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja. Hänen aseensa oli pienoiskivääri. Käynnistyneessä maailmansodassa Seren-Saarepere siirtyi metsäveljiin. Neuvostomiehittäjät saivat hänet kiinni ja teloittivat hänet.

Vuonna 1913 Eduard Seren valmistui Raen seurakuntakoulusta ja vuonna 1927 aliupseerikoulusta. Hän taisteli Viron vapaussodassa, jonka jälkeen hän työskenteli Viron rajavartiostossa. Hän harjoitteli ammuntaa vuodesta 1929 ja vuosina 1934-1937 hän kuului Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän on osallistui Viron edustajana vuosien 1935 ja 1937 MM-kisoihin, joissa hän saavutti kolme mitalia eli yhden kultamitalin ja kaksi pronssimitalia, joista yksi oli henkilökohtainen pronssi.

Mitalit MM-kisoissa
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilökohtainen kilpailu

Pronssia
* 50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsinki)

 | Joukkuekilpailu

Kultaa
* 50 m pienoiskivääri, makuu (1935 Rooma)

Pronssia
* 50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsinki)

 |

Ennätykset ja tunnustukset
--------------------------

Seren voitti kaksi Viron mestaruusmitalia, joista toinen oli kultaa.

Henkilökohtaiset ennätykset: 

* 1152 pistettä pienoiskivääri 3 x 40 laukausta, asennot (1939),
* 284 pistettä pienoiskivääri 40 laukausta, pysty (1939),
* 276 pistettä sotilaspistooli 30 laukausta (1939).

Vuonna 1922 Seren sai osallistumisestaan vapaussotaan Vapaudenristin. Vuonna 1936 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki sekä Kotkaristin ritarikunnan 5. luokan ansiomerkki.

Eduard Seren-Saarepere johti metsäveljiä kesä-heinäkuussa 1941. Kommunistit onnistuivat vangita hänet ja teloittivat hänet Kasepäässä Tartumaalla. Hänet on haudattu Mustveen hautausmaalle. Hän oli tällöin 41-vuotias. Vuonna 2012 Kasepään kaupungintalolla paljastettiin muistolaatta, joka kertoo tapahtumasta. Hänen muistokseen Alatskivellä järjestetään ammunnan vuosittain kilpailu.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4 5  Eduard Seren ESBL. Viitattu 13.11.2022 (viroksi).
2. ↑  Athlete: Eduard Seren *issf-sports.org*. Viitattu 13.11.2022 (englanniksi).
3. ↑  Kasepääl mälestatakse kommunismiohvreid  3.7.2012. Vooremaa. Viitattu 13.11.2022 (viroksi).
Furnessin niemimaa ja seutu
**Furness** on niemimaa ja Cumbrian osa luoteis-Englannissa, Irlanninmeren rannikolla.

Maantiede
---------

Furness koostuu kahdesta pääosasta: ala-Furness (*Low Furness*), ja ylä-Furness (*High Furness*). Ala-Furness eli Furnessin niemimaa on suhteellisen alavan nummen peittämä niemi. Sen länsipuolella on Duddon-joen suisto, ja itäpuolella Levan-joen suisto ja Morecambenlahti. Alueella on maataloutta, kyliä ja niemen lounaiskärjessä Barrow-in-Furnessin satama- ja teollisuuskaupunki. Niemimaan eteläkärjessä on Walneyn saari, sekä joukko pienempiä saaria. Ylä-Furnessin alue on harvaan asuttua, mäkistä ylänköä. Se ulottuu Englannin järviseudulle, missä sen rajoina ovat Duddon, Levan ja Windermeren järvi. Tällä alueella sijaitsee Furness Fellsin vaaraseutu, jonka korkein huippu on 803 m. korkuinen *Old Man of Coniston*.

Historia
--------

Furness Abbeyn luostarin rauniot, Barrow'n pohjoispuolella
Furness on historiallisesti kuulunut Lancashireen pohjoisena eksklaavina, aina vuoteen 1974 asti jolloin Cumbrian hallinnollinen kreivikunta luotiin. Furnessin sisterssiläinen ja Conisheadin augustinolainen luostari olivat keskiajalla seudun tärkeimmät maanomistajat, ja Furnessin apotit mm. rakensivat Dalton Castlen ja Piell Castlen linnat puolustamaan niemimaata skotlantilaisten tekemiltä ryöstöretkiltä. Luostarien lakkauttamisen jälkeen Furness siirtyi Lancasterin herttuakunnan hallintaan.

Furnessissa on louhittu hematiittimalmia aina roomalaisajoista alkaen, mutta alueen teollistuminen pääsi vauhtiin vasta 1800-luvulla. Rautateollisuuden tarpeita palvelemaan rakennettiin rautatie, ja Barrow-in-Furness kasvoi nopeasti alueen suurimmaksi kaupungiksi. 1800-luvun loppupuolella siitä muodostui erityisesti laivanrakennuksen ja telakkateollisuuden keskus. 

Samaan aikaan Ylä-Furness sai osansa Järviseudun turismin lisääntymisestä 1800-luvun lopulla, osittain William Wordsworthin, John Ruskinin ja Beatrix Potterin teosten ansiosta.

Galleria
--------

* Jubilee Bridge, Barrow Islandin ja Walneyn välilläJubilee Bridge, Barrow Islandin ja Walneyn välillä
* Conishead Priory, lähellä Ulvertonia.Conishead Priory, lähellä Ulvertonia.
* Piel Island ja Piel Castlen rauniotPiel Island ja Piel Castlen rauniot
* Talvisia maisemia Broughtonin lähistöltäTalvisia maisemia Broughtonin lähistöltä
* Old Man of Coniston nähtynä Conistonin kylästäOld Man of Coniston nähtynä Conistonin kylästä
* Coniston Water -järvi järviseudullaConiston Water -järvi järviseudulla
* Näkymä Windermerelle Latterbarrow'staNäkymä Windermerelle Latterbarrow'sta

Lähteet
-------

1. ↑  Furness area Furness Family History Society.
2. ↑   (1914) "The Parish of Furness", *A History of the County of Lancaster* **8**. Victoria County History.
3. ↑  Barrow-in-Furness Encyclopedia Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Furness** Wikimedia Commonsissa
**Great Ouse** (myös **Ouse**) on noin 230 kilometriä pitkä joki, jonka kautta Itä-Midlandsin vedet laskevat Pohjanmereen. Se on Yhdistyneen kuningaskunnan neljänneksi pisin joki. Jokea kutsutaan Great Ouseksi erotukseksi sen sivujoesta Little Ousesta ja useista muista Ouse-nimisistä joista Englannissa.

Great Ousen alkulähde on Northamptonshiressä, kahdeksan kilometriä länteen Brackleyn keskustasta, mistä se virtaa Buckinghamin, Bedfordin, Huntingdonin ja St Ivesin kaupunkien ohi Earithin kylän maille. Sieltä se juoksee the Fensin kuivatetuille marskimaille ennen kuin laskee the Washin matalaan lahteen Pohjanmeressä.

Ensimmäisen 160 kilometrin matkalla Ousen reitti on epäsäännöllisen mutkitteleva. Joen kaltevuus vaihtelee noin 4 metristä kilometriä kohti (Buckinghamista ylävirtaan) noin 40 senttimetriin kilometriä kohti (osuus Buckinghamista Earithiin). Earithista joen suulle ulottuvalla, noin 56 kilometrin pituisella osuudella joen uoma on lähes täysin keinotekoinen – sitä on suoristettu ja sen virtausta on säädelty suluilla.

Ousen yläjuoksulla Grand Union -kanava kulkee paikoitellen sen rinnalla. Sulkujen avulla joesta on saatu purjehduskelpoinen Bedfordin kaupunkiin asti. Joesta kalastetaan sisävesikaloja, ns. *coarse fish*, ja siitä otetaan myös soraa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  River Ouse *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Longest Rivers In The United Kingdom (Great Britain) WorldAtlas. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Britanniassa ja Irlannissa termillä *coarse fish* tarkoitetaan kaikkia muita makean veden kaloja paitsi lohia ja taimenia, joita pidettiin historiallisesti ainoina arvokaloina.
**Simon Federbusch** (15. joulukuuta 1892 Narol, Galitsia, Puola – 20. elokuuta 1969 New York, Yhdysvallat) oli puolalaissyntyinen juutalainen oppinut, joka toimi Helsingin juutalaisen seurakunnan rabbina ja koko Suomen päärabbina.

Henkilöhistoria
---------------

Puolaan nykyisin kuuluvassa Galitsian itäosassa syntyneen Federbuschin isä oli oppinut, liikemies Zwi Federbusch ja äiti Cherna. Talmudia opiskellut Simon Federbusch suoritti rabbin tutkinnot sekä 17-vuotiaana juutalaisessa koulussa jeshivassa että Israelitisch-theologische Lehranstalt -koulussa Wienissä 1923, samoin kuin tohtorin tutkinnon. Hän oli Galitsian sionistisen liikkeen Mizrahin johtaja 1924–1930 ja Puolan parlamentin jäsen 1922–1928. Sionististen hepreaksi julkaistujen *Giljonot*- ja *Mizraha*-lehtien toimittaja Federbusch oli 1920-luvulla.

Federbusch oli Helsingin juutalaisen seurakunnan rabbi 1930–1940 ja Suomen päärabbi 1931–1940. Suomeen Federbusch perusti juutalaisten seurakuntien kattojärjestön, Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvoston, ja toimi vahvistaakseen juutalaista opetusta. Hän myös edusti Suomessa ollessaan Suomen sionistijärjestöä Maailman sionistikongressissa. Talvisodan aikana alkuvuonna 1940 Federbusch pakeni Haitin kautta Yhdysvaltoihin. Hän oli sittemmin siellä sekä New Yorkin rabbi että Israel Salanter -nimisen jeshivan rehtori 1940–1969. Federbuschilla oli lisäksi useita yhdysvaltalaisten ja kansainvälisten juutalaisjärjestöjen tehtäviä. Federbusch tunnettiin myös nykyheprean innokkaana puolestapuhujana.

Julkaisuja
----------

* *Siionin viisaitten salaiset pöytäkirjat totuuden valossa*, 1934 (myös ruotsiksi)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edelman, Moshe ja Muir, Simo: / Simon Federbusch *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  15.1.2010. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.3.2024.
2. ↑  Se drömmaren kommer där...  *Helsingfors-Journalen*, 6.1.1934, nro 1, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.3.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Simon Federbusch *Biografiasampo*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Fredrik Sjöberg 2005.
**Fredrik Sjöberg** (s. 1958) on ruotsalainen Ig Nobelilla palkittu kirjailija. Hän sai kunnianosoituksen omaelämäkerrallisesta esseetrilogiasta, jossa hän käsittelee kärpästen keräilyä. Kirjan mittaiset esseet ovat *Flugfällan* (2004), *Flyktkonsten* (2006) ja *Russinkungen* (2009). Hänen kiinnostuksensa kohteena ovat erityisesti kukkakärpäset (Syrphidae).

Sanna Nyqvist kehuu Sjöbergin kirjoituksia *Parnassossa*: "[ne ovat] assosiaatioiden ja ajattelun sivupolkujen riemukulkua". Sjöberg peilaa kirjoituksissaan myös oman elämänsä tapahtumia ja kuvaa epätodennäköisiä sankareita, ajelehtijoita ja epäonnistujia. *Flugfällanissa* hän kertoo René Malaisesta, maineikkaasta hyönteistutkijasta ja löytöretkeilijästä, joka päätyy tieteen sivuraiteelle ja ansaitusti unohduksiin.

Uudemmassa teoksessa *Ge upp idag – i morgon kan det vara för sent* (2013) hänen aiheenaan on ajoissa lopettaminen ja malliesimerkkeinä kuvataiteilijat Olof Ågren ja Lotte Laserstein, joista Ågren lopetti koska uskoi taitojensa ruostuvan, Laserstein pakeni Saksasta natseja Ruotsiin eikä lopulta kyennyt enää jatkamaan uudessa kotimaassaan uraansa menestyksellisesti.

Nyqvist pitää Sjöbergiä mielenkiintoisempana kirjailijana kuin samana vuonna varsinaisen kirjallisuuden Nobelin saanutta Bob Dylania.

Suomennetut julkaisut
---------------------

* *Me ja ne* (*Vi och dom*), suom. Maarit Tillman. Helsinki: Art House 1999 ISBN 951-884-242-6

Artikkelit
* Voiko köyhyydestä päästä eroon?, Julkaisussa *Solidaarisen Euroopan puolesta*, toim. Folke Sundman ja Juha Rekola s. 69–72 Helsinki : Työväen sivistysliitto, 2004 ISBN 951-701-490-2

Lähteet
-------

1. ↑  Fredrik Sjöberg, Albert Bonniers förlag. Viitattu 28.3.2024 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Sanna Nyqvist, Vaihtoehtoinen nobelisti. *Parnasso* 4/2017, s. 25
Sivistan toimisto on Helsingin Etelärannassa. Kuvassa rakennuksen sisäänkäynti.
**Sivistysala ry** eli **Sivistysala Sivista** (vuoteen 2023 **Sivistystyönantajat ry**) on Suomen kasvatus-, koulutus- ja tutkimusalaa edustava työnantajien työmarkkina- ja edunvalvontajärjestö.

Sivista on perustettu vuonna 1993 nimellä Opetusalan ja Sivistystyön Työnantajayhdistys ry. Se edustaa 400:aa yksityistä sivistysalan työnantajaa, joiden palveluksessa työskentelee 69 000 alan asiantuntijaa. Sivistan jäsenten toiminta kattaa kasvatuksen ja opetuksen, tieteen ja tutkimuksen, taiteen ja kulttuurin sekä liikunnan ja urheilun alat.*lähde?*

Järjestö neuvottelee yleissitovan työehtosopimuksen ja valvoo jäsentensä etuja. Yhdistys on Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) jäsen.

Sivistan jäseniä ovat muun muassa Suomen yliopistot lukuun ottamatta Maanpuolustuskorkeakoulua sekä noin 400 työnantajana toimivaa yksityistä opetuksen ja koulutuksen järjestäjää. Jäsenet ylläpitävät peruskouluja ja lukioita, ammatillisia toisen asteen oppilaitoksia, ammattikorkeakouluja, taiteen perusopetuksen oppilaitoksia, vapaan sivistystyön oppilaitoksia ja aikuiskoulutusta antavia oppilaitoksia. Sivistan toimitusjohtajana toimii Susanna Niinistö-Sivuranta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sintonen, Kirsti: Yliopistojen uudet (v)aatteet.  *Acatiimi*, 2010, nro 5. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.1.2016.
2. ↑  Tietoa meistä. Sivista. *sivista.fi*. Viitattu 2.4.2024.
3. ↑  Esittely Sivistystyönantajat ry. Viitattu 14.1.2016.
4. ↑  Yhteystiedot Sivista. Viitattu 15.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Sivistan verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Elinkeinoelämän keskusliitto |
| --- |
|  |
| Jäsenliitot | 
* Elintarviketeollisuusliitto
* Energiateollisuus
* Finanssiala
* Henkilöstöpalveluyritysten liitto
* Hyvinvointiala HALI
* Kaupan liitto
* Kemianteollisuus
* Kiinteistötyönantajat
* Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa
* Medialiitto
* Palvelualojen työnantajat Palta
* Puusepänteollisuus
* Rakennusteollisuus RT
* Rannikko- ja Sisävesiliikenteen Työnantajaliitto RASILA
* Satamaoperaattorit
* Sivistystyönantajat
* Suomen Tekstiili & Muoti
* Teknologiateollisuus
* Yhteinen Toimialaliitto

 |
|  |
| Yritykset | 
* EK Tieto
* Työsuhdejuristit
* Julkaisumonistamo Eteläranta

 |

 |
**Vernerin laki** on tanskalaisen kielentutkijan Karl Vernerin kehittämä kielihistoriallinen laki, jonka mukaan muutamat germaanisten äänteensiirtymislakien kanssa näennäisesti ristiriidassa olevat ilmiöt saavat selvityksensä indogermaanisessa alkukielessä vallinneesta sanakoron vaihtelevuudesta. Germaanisen äänteensiirtymislain mukaisesti vanhat indogermaaniset sulkuäänteet p, t, k muuttuvat germaanisessa alkukielessä puheäänettömiksi spiranteiksi *f*, *th*, *h* (esim. latinan *piscis*-muotoa vastaa saksan *Fisch*, latinan *māter*-muotoa englannin *mother*, latinan *cornu*-muotoa saksan *Horn*).

Kun kuitenkin toisinaan indogermaanista *p*:tä, *t*:tä ja *k*:ta vastaa germaanissa kielissä puheäänellinen spirantti tai siitä myöhemmin kehittynyt sulkuäänne *b*, *d*, *g* (esim. latinan *capio* saksan *heben*, latinan *dico* saksan *zeigen*), tämä erilainen kehitys johtuu indogermaanisesta koron vaihtelusta. Vernerin lain mukaan pysyivät nimittäin alkugermaaniset *f*, *th*, *h* muuttumattomina, jos juuri niiden edellä oleva vokaali oli korollinen, mutta "pehmenivät" vastaaviksi puheäänellisiksi spiranteiksi (myöhemmin sulkuäänteiksi) *b*, *d*, *g*, jos korko oli jollakin muulla tavulla. Kun indogermaaninen korko saman sanan eri muodoissakin saattoi olla eri tavuilla, saattoi siis konsonantti germaanisissa alkukielessä esiintyä joko *f*:nä tai *b*:nä, *th*:na tai *d*:nä, *h*:na tai *g*:nä.

Jäänteitä tästä niin sanotusta kieliopillisesta vaihtelusta ("grammatischer Wechsel") ovat esimerkiksi vaihtelut nykysaksan verbimuodoissa *leiden* ~ *gelitten*, *ziehen* ~ *gezogen*. Samalla tavalla kuin edellä mainitut vaihtelut on kehittynyt myös *s*:n ja *r*:n vaihtelu, jolloin *r* on muodostunut aikaisemmasta puheäänellisestä s:stä, vrt. saksan *war* ~ *gewesen*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vernerin laki, Tietosanakirja. Osa 10, palstat 986–987. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
**Ester Sihtola** on taiteilija Eero Järnefeltin pastellityö paperille vuodelta 1934. Työ on kiinnitetty kankaalle ja kooltaan se on 65×48,5 cm. Ester Sihtola -työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.

Eero Järnefelt maalasi tämän *Ester Sihtola* -muotokuvan kolme vuotta ennen kuolemaansa. Näihin aikoihin hän muutoinkin keskittyi aiheissaan maisema- ja muotokuvamaalauksiin.
Ester Sihtola oli tunnetun suomalaisen teollisuusmiehen ja taiteenkeräilijän Jalo Sihtolan puoliso. Hän syntyi vuonna 1884 Säkkijärven Niemenlautalla ja kuoli vuonna 1964. Ester Sihtola valmistui Helsingin musiikki-instituutista pianonsoiton opettajaksi. Musiikin parissa hän työskenteli useammalla paikkakunnalla toimien opettajana Helsingin kouluissa ja Tammisaaren seminaarissa. Hän myös johti Imatralla perustamaansa kirkkokuoroa. Hän avioitui insinööri Jalo Sihtolan kanssa vuonna 1907 ja he saivat kuusi lasta.

Jalo Sihtolasta tuli yksi Suomen merkittävimmistä taidekeräilijöistä. Hän hankki ensimmäiset taideteokset vuonna 1907 Pariisissa työskennellessään Ranskassa Papeterie de la Seine -tehtaassa. Vuonna 2001 Ester ja Jalo Sihtolan säätiö lahjoitti Ateneumin taidemuseolle kokoelman ydinosan, noin viisisataa teosta. Tuo lahjoitus on suurin Ateneumin taidemuseon historiassa. Myös Sinebrychoffin taidemuseo, Imatran taidemuseo ja Jyväskylän taidemuseo saivat huomattavat lahjoitukset. Ester Sihtola ei osallistunut perheen taidehankintoihin. Hän huolehti sen sijaan emäntänä kodin lukuisista taiteilijavierailijoista. Äidin vaikutusta lienee se, että musiikki oli koko perheen yhteinen harrastus ja omien lasten musiikillista lahjakkuutta Ester ja Jalo Sihtola pyrkivät kodissa kehittämään .

Lähteet
-------

1. ↑  >*Insinöörin rakkaus*. Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2003.
2. ↑  Sihtola Kari. Ateneumin taidemuseon Insinöörin rakkaus – Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 11–12.
3. ↑  Sinisalo Soili. Ateneumin taidemuseon Insinöörin rakkaus – Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 7–8.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Ester Sihtola.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Taisto Miettinen** (s. 20. kesäkuuta 1965) on suomalainen poliitikko ja urheilija. Hän on Kauniaisten historian ensimmäinen perussuomalainen kunnanvaltuutettu (kausi 2013–2016). Miettinen oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2015. 

Miettinen on koulutukseltaan lakimies ja kauppatieteiden lisensiaatti. Hän on kirjoittanut kirjan *Veron minimointi yritysjärjestelyissä*.

Muuta
-----

Miettinen on voittanut eukonkannon maailmanmestaruuden vuosina 2009, 2010, 2011, 2012 , 2013 2017 ja 2022 (I kolmen peräkkäisen voiton tekijä), Eukonkannossa hänen kannettavanaan on ollut vuosina 2009-2017 Kristina Haapanen sekä vuonna 2022 Katja Kovanen. Miettinen on saavuttanut eniten eukonkannon MM-mitaleja (17 kpl) eukonkannon historiassa, ollen myös maailmanmestaruuden saavuttaessaan vanhin maailmanmestari (57v)

Vuonna 2013 lokakuussa hän voitti parinsa Rita Sairasen kanssa eukonkannon Pohjois-Amerikan mestaruuden Mainessa. Hän voitti saman kilpailun myös vuonna 2012, silloin parina oli Kristiina Haapanen.

Miettinen on voittanut vesijuoksun maailmanmestaruuden 2004, rautakankikävelyn maailmanmestaruuden 2012, suosnorklauksen maailmanmestaruuden 2012, potkukelkkailun maailmestarruuden 2014 ja peltopilkin maailmanmestaruuden 2020 ja 2021. Hän on saavuttanut myös kultamitalit avantouinnin SM-kisoissa 2010 ja 2020, lumikenkäjuoksun SM-kisoissa 2010, 2011, 2012 ja 2014 sekä MM-hopeaa ja useita SM-mestaruuksia pikajuoksussa (ikämiehet). 

Miettinen on saavuttanut kaikkiaan 12 MM-mestaruutta, 24 MM-mitalia, 22 SM-mestaruutta, 40 SM-mitalia, 16 ulkomaiden mestaruutta sekä 26 ulkomaiden mestaruusmitalia, useita muita mestaruuksia ja ennätyksiä sekä kaksi maailmanennätysaikaa (vesijuoksu 50m ja eukonkanto 100m). Miettinen on voittanut myös mm. Suomen pelkokerroin -supermieskisan. Craveonline on nimennyt hänet maailman ällistyttävimmäksi tuntemattomaksi mestariksi nro 1 vuonna 2012. Miettinen on ollut Suomen kiinnostavin henkilö -kisan finalisti 2013.

Miettinen on esiintynyt lukuisissa koti- ja ulkomaisissa TV-ohjelmissa sekä ollut vieraana mm. Live with Kelly and Michael -show'ssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Finnish couple wins Maine wife carrying contest  13.10.2013. Local Media croup, Inc..  Arkistoitu 17.10.2013. Viitattu 14.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Roberts, Christine: Finnish couple takes 1st place in North American Wife Carrying Championship  8.10.2012. New york daily News. Viitattu 14.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Taisto Miettisen kotisivut
* Taisto Miettisen vaalikotisivut
*
Wye-jokilaakso
**Wye** (kymriksi *Afon Gwy*) on Ison-Britannian viidenneksi pisin joki. Se virtaa Englannissa ja Walesissa. Monin paikoin maiden välinen rajalinja kulkee jokea pitkin. Wyen kokonaispituus on 210 kilometriä.

Wye-joki alkaa Walesin vuorilta Plynlimon-nimisestä paikasta. Se virtaa muun muassa seuraavien paikkakuntien halki: Rhayader, Builth Wells, Hay-on-Wye, Hereford (ainoa iso kaupunki Wyen varrella), Ross-on-Wye, Symonds Yat, Monmouth ja Tintern. Joki laskee Severnjoen estuaariin Chepstow’n alapuolella.

Wyen sivujokia ovat muun muassa Lugg, Bachawy, Afon Edw, Trothy, Monnow ja Dulas Brook.

Wye-joen alajuoksulla oleva laakso (engl. *Wye Valley*) on tunnettu luonnonkauneudestaan: alueella on useita luonnonsuojelualueita ja virkistysalueita.

Lähteet
-------

1. ↑  River Wye *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 14.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wye** Wikimedia Commonsissa

Wye-joen alkulähteet sijaitsevat Walesin vuorilla (Plynlimon)