recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matti Väisänen**, sukunimi alkuaan *Jevremov* (21. tammikuuta 1890 Kontokki, Vienan Karjala – 14. elokuuta 1973) oli suomalainen Suolahdessa vaikuttanut kauppias, tehtailja ja talousneuvos.

Kontokin pitäjän Kentjärven kylässä syntynyt Väisänen muutti 1904 Suomen puolelle ja oli Laihialla Tanner & Mannerin palveluksessa juoksupoikana, liikeapulaisena ja kauppaedustajana. Vuonna 1910 hän aloitti kauppaliikkeen pidon Soinin kirkonkylässä nimellä Laine & Väisänen. Vuodesta 1911 alkaen Väisänen oli Jyväskylässä Aleksei Mitron palveluksessa ensin tukkumyyjänä ja sitten kauppamatkustajana. Väisänen oleskeli vuosina 1916–1919 Vienan Karjalassa jouduttuaan Venäjän kansalaisena kutsutuksi asepalvelukseen ja toimi siellä postinkantajana. Palattuaan 1919 Suomeen hän oli vuoteen 1924 saakka vakuutustarkastajana eri puolilla Suomea. Hän osallistui 1921 suomalaisten Vienan retkeen toimien etappiteiden valvojana.

Väisänen asui vuodesta 1924 alkaen Suolahdessa harjoittaen elintarvike-, puolukka-, tekstiili-, puku- ja lumppukauppaa. Hän perusti virvotusjuomia ja kaljaa valmistaneen Oluttehdas Voiman. Tehtaalle valmistui Suolahteen 1920-luvun lopulla kolmikerroksinen kivinen tehdas-, liike- ja asuinrakennus ja Väisäsellä oli myös useita kioskeja Suolahdessa. Tehdas oli Väisäsen omistuksessa jatkosodan lopulle saakka. Sotien jälkeen Väisänen harjoitti jonkin aikaa huonekalukauppaa. 

Väisänen rakensi Suolahteen Keiteleentien varteen vuonna 1938 kivisen kaksikerroksisen funkkistyylisen Väisäsen liiketalon. Talossa oli myymälä- ja asuinhuoneistoja sekä Väisäsen omistama elokuvateatteri. Talossa oli myös Alkon Suolahden myymälä.

Väisänen vaikutti Suolahden seurakunnan muodostumiseen 1946 ja hän oli mukana rakentamssa Suolahden kirkkoa 1940 ja Suolahden Urheilutaloa 1946 sekä perustamassa Suolahden yhteiskoulua 1948. Väisänen sai talousneuvoksen arvon 1950.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ääneseutu - kotiseutumme -tietokanta : Ääneseudulla vaikuttaneita henkilöitä : Matti Väisänen[vanhentunut linkki]
**Saheed Adebayo Akinfenwa** (s. 10. toukokuuta 1982 Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa pelaavaa Wycombe Wanderersia. Oikeajalkainen Akinfenwa on pelipaikaltaan hyökkääjä. Electronic Artsin julkaisema FIFA 14 -konsolipeli pitää 180 senttimetriä pitkää ja 105 kiloa painavaa Akinfenwaa maailman vahvimpana jalkapalloilijana. Hän nostaa penkiltä 180 kiloa ja hänellä on oma vaatemerkki *Beast Mode On*.

Ura
---

Akinfenwa on Watford FC:n kasvatti. Hän siirtyi sieltä vuonna 2001 Liettuan pääsarjan A Lygan FK Atlantasiin, jota hän edusti vuodet 2001-2003. Akinfenwa palasi vuonna 2003 takaisin Britteinsaarille, nyt Walesin pääsarjan Barry Towniin. 

Hänen ensimmäinen läpimurtonsa tapahtui vuonna 2004 Doncaster Roversin riveissä, jolloin hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki neljä maalia. Seuraavan kauden hän edusti Torquay Unitedia hyvillä tehoilla. Vuonna 2005 Akinfenwa siirtyi Swansea Cityyn, joka pelasi tuolloin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Swanseassa pelatun kolmen kauden aikana Akinfenwa teki 59 ottelussa 14 maalia. 

Käytyään Millwall FC:ssä kauden ajan, Akinfenwa siirtyi vuonna 2008 Northampton Townin riveihin. Seura pelasi tuolloin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän pelasi seurassa kolme kautta ja onnistui maalinteossa 37 kertaa pelattuaan 88 ottelua. Vuodet 2010-2011 Akinfenwa pelasi Gillingham FC:ssä. Vuonna 2011 Akinfenwa palasi Northamptoniin. Jälleen hän edusti seuraa kolmen kauden ajan, onnistuen maalinteossa 34 kertaa 80 ottelussa. Kaudeksi 2013-14 Akinfenwa palasi Gillinghamiin. Hän pelasi Ykkösliigassa 34 ottelua, joissa syntyi kymmenen maalia. 

Kesällä 2014 Akinfenwa siirtyi Kakkosliigan AFC Wimbledoniin, joka oli jahdannut häntä 14 kuukauden ajan.

Lähteet
-------

* Adebayo Akinfenwa Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Urheilusanomat 37/2014

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kilometripylväs Voie Sacréen varrella
**Voie Sacrée** ("pyhä tie") oli ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Verdunin taistelussa tärkein ranskalaisten huoltoreitti Verdunin linnoituskaupunkiin, jota saksalaiset saartoivat kolmelta suunnalta. Kyseessä oli noin 60 kilometrin mittainen ja keskimäärin seitsemän metrin levyinen sepelitie bar-le-Ducista Verduniin.[1]

Saksalaisten ylipäällikkö Erich von Falkenhayn halusi tuottaa Ranskalle mahdollisimman suuret miestappiot ("vuodattaa Ranskan veren kuiviin"), joten hän valitsi suurhyökkäyksen kohteeksi juuri Verdunin linnoituksen. Se oli eteentyönnetty kohta rintamassa, joten sitä saattoi uhata kolmelta suunnalta yhtä aikaa. Lisäksi historiallisena rajalinnoituksena sillä oli suuri psykologinen merkitys ranskalaisille, vaikka sen merkitys maan puolustukselle ei ollutkaan kovin keskeinen. Falkenhayn halusi houkutella Ranskan sitomaan mahdollisimman suuren osan länsirintaman joukoistaan tälle 13 kilometrin levyiselle kaistaleelle, jossa niitä voisi moukaroida jatkuvalla tykkitulella.[2] Saksan hyökkäyksen käynnistyttyä helmikuussa 1916 Ranskan hallitus päättikin, että Verdunia puolustettaisiin millä hinnalla tahansa. Kenraali Philippe Pétain sai maaliskuussa tehtäväkseen valvoa, että välttämätön huoltoyhteys Verduniin säilyisi.[1]

Useita divisioonia ja yhteensä noin 8 000 miestä vartioi Verduniin johtavaa huoltotietä sen koko pituudelta. Kaikki kulkua haittaavat ongelmat piti korjata saman tien, sillä tiellä kulki koko Verdunin taistelun ajan katkeamattomana virtana yötä päivää armeijan ajoneuvoja lähes puskurit kiinni toisissaan. Viikoittain tietä pitkin kuljetettiin noin 90 000 miestä sekä 50 000 tonnia ammuksia 12 000 kuorma-autolla. Seitsemän Nieuport-koneista muodostettua lentoeskaaderia suojasi tietä jatkuvasti saksalaisten ilmahyökkäyksiltä, mutta tykkien kaukotulta ei voitu estää. Tietä vahvistettiin taistelun aikana 700 000 tonnilla sepeliä, jota saksalaiset sotavangit joutuivat kaivamaan. Joukkojen ja tarvikkeiden kuljettamiseksi Verduniin järjestettiin myös kevyt rautatieyhteys, mutta mainittu maantie oli silti huollon kannalta ratkaiseva yhteys koko vuoden 1916 ajan. Verdunin taistelu päättyi joulukuussa 1916 saksalaisten perääntymiseen.[1]

Verdunin huoltotie tunnettiin sodan aikana vain nimellä *la Route* ("reitti"). Nimityksen *La Voie Sacrée* keksi sodan jälkeen kirjailija Georges Bernanos. Nykyään tie on Ranskassa kansallinen muistomerkki.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Voie Sacree (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 10.11.2013.
2. ↑  The Battle of Verdun, 1916 (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 10.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voie Sacrée** Wikimedia Commonsissa

* La Voie Sacrée (ranskaksi)
**Adel Taarabt** (arab. عادل تعرابت‎‎, s. 24. toukokuuta 1989 Fès) on marokkolainen jalkapalloilija. Hänellä on myös Ranskan kansalaisuus. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Benficaa.

Seurajoukkueura
---------------

Taarabt on edustanut ranskalaista RC Lensia. Tammikuussa 2007 Taarabt siirtyi Lensista lainalle Tottenhamiin. Kesällä 2007 tuli siirrosta pysyvä.

Maaliskuussa 2009 Taarabt kävi lainassa Mestaruussarjan Queens Park Rangersissa. Kesällä 2009 Taarabt oli siirtymässä lainalle Espanjan Primera Divisióniin paluun tehneeseen Malagaan, mutta siirron kariuduttua Taarabt siirtyi kaudeksi lainalle QPR:ään, jossa hän oli viimeksi toukokuussa ollut lainalla. Lainasta tuli pysyvä siirto elokuussa 2010.

Taarabt valittiin kaudella 2010–2011 Englannin jalkapalloliigan kauden pelaajaksi.

Kaudella 2011–2012 Taarabt'ilta odotettiin paljon, mutta etenkään alkukaudesta Taarabt ei saanut onnistumisia Valioliigassa. Taarabt teki avausmaalinsa Valioliigassa 31.3.2012 ottelussa QPR–Arsenal.

Maajoukkueura
-------------

Taarabt on edustanut Ranskaa poikien ikäluokissa U-16, U-17 ja U-18, mutta päätti edustaa aikuisten tasolla isänsä synnyinmaata Marokkoa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa 11. helmikuuta 2009 Tšekkiä vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Ensimmäisen maalinsa Taarabt teki 31. maaliskuuta 2009 harjoitusottelussa Angolaa vastaan.

Taarabt valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hänellä oli vaihtopelaajan rooli. Marokon kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon.

Yksityiselämä
-------------

Taarabt syntyi Marokossa, Fèssä, jostä hän muutti perheineen Ranskaan oltuaan yhdeksän kuukauden ikäinen.

Lähteet
-------

* Adel Taarabt Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Adel in Loftus Road return *tottenhamhotspur.com*.  22.7.2009. Viitattu 23.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  BBC *news.bbc.co.uk*. Viitattu 21.5.2012. (englanniksi)
3. ↑  QPR:n virallinen kotisivu *www.qpr.co.uk*. Viitattu 21.5.2012. (englanniksi)
4. ↑  First team - Adel Taarabt *tottenhamhotspur.com*.  9.7.2009. Viitattu 9.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  International ambition *tottenhamhotspur.com* 16.2.2009 Viitattu 4.4.2010 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Taarabtin profiili Tottenhamin virallisilla verkkosivuilla (englanniksi)

  

Benfica – Primeira Liga
1 Svilar |
2 Conti |
3 Grimaldo |
5 Fejsa |
6 Dias |
7 Caio |
8 Gabriel |
9 De Tomás |
11 Cervi |
14 Seferović |
17 Živković |
19 Chiquinho |
21 Pizzi |
22 Sámaris |
23 Ebuehi |
27 Silva |
28 Weigl |
33 Jardel |
34 Almeida |
49 Taarabt |
61 Florentino |
71 N. Tavares |
72 Zlobin |
73 Jota |
83 Fernandes |
84 T. Tavares |
92 D. Tavares |
95 Carlos Vinícius |
97 Ferro |
99 Vlachodimos |
Valmentaja Lage

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 al-Kaddouri |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Taarabt |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Amsif |
13 Kharja |
14 Boussoufa |
15 El Kaoutari |
16 Alioui |
17 Chamakh |
18 Boukhriss |
19 Carcela |
20 Hadji |
21 Amrabat |
22 Badda |
23 Mrani |
Valmentaja Gerets
**Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0)** (C16H24Ni) on orgaanisiin nikkeliyhdisteisiin kuuluva organometalliyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden nikkeliyhdisteiden valmistamiseen ja katalyyttinä orgaanisen kemian reaktioissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) on keltaista kiteistä ainetta. Sen rakenteessa nikkeliatomi on sitoutunut tetraedrimäisesti koordinaatiosidoksilla kahteen 1,5-syklo-oktadieeniligandiin. Yhdiste on lyhyen aikaa stabiili ilmassa, mutta hapettuu helposti ilman hapen vaikutuksesta. Se reagoi myös helposti veden kanssa. Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, dimetyyliformamidiin ja hieman heikommin bentseeniin ja tolueeniin. Tyypillistä yhdisteen reaktioille on, että yksi tai molemmat syklo-oktadieeniligandeista korvautuvat muilla ligandeilla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0):n valmistamiseen on useita tapoja. Tyypillisin tapa valmistaa yhdistettä on nikkeliasetyyliasetonaatin ja 1,5-syklo-oktadieenin välisellä reaktiolla pelkistimen kuten trietyylialumiinin tai di-isobutyylialumiinihydridin läsnä ollessa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös pelkistämällä nikkelisuoloja elektrolyyttisesti 1,5-syklo-oktadieenin läsnä ollessa pyridiiniliuoksessa tai pelkistämällä nikkeloseenia litiumilla 1,5-syklo-oktadieenin läsnä ollessa.

Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) toimii lähtöaineena useiden muiden orgaanisten nikkeliyhdisteiden synteeseissä. Katalyyttinä sitä käytetään aryyli- ja alkenyylihalogenidien kytkentäreaktioissa, butadieenin trimerointi ja syklotrimerointireaktioissa, sekä alkeenien ja alkyynien oligomerisointi- ja sykloadditioreaktioissa. Lisäksi se katalysoi myös alkeenien esimerkiksi eteenin polymeroitumista happamissa olosuhteissa esimerkiksi tiomaitohapon läsnä ollessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bis(1,5-cyclooctadiene)nickel(0) – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 18.2.2015.
2. 1 2  D. H. Antonsen & Dayal T. Meshri: *Nickel Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 18.2.2015
3. 1 2 3  Keith Lascelles, Lindsay G. Morgan, David Nicholls & Detmar Beyersmann: *Nickel Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 18.2.2015
4. 1 2 3  Paul A. Wender, Thomas E. Smith, Gang Zuo, Hung A. Duong & Janis Louie: *Bis(1,5-cyclooctadiene)nickel(0), e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 18.2.2015
**Adel Bagrou** (arab. عدل بكرو‎) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Hodh Charguin alueen Amourjin departementissa Mauritaniassa. Se sijaitsee lähellä Malin rajaa 75 kilometriä Amourjista etelään. Kunnassa on 47 800 ja kylässä 8 600 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Adel Bagroun kunnan pinta-ala on 6 400 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Bougadoumin, pohjoisessa Amourjin ja idässä Dharin kuntiin sekä etelässä Maliin. Kunta kuuluu Hodhin luonnonalueeseen. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa, jota halkovat vesieroosion muodostamat rotkot. Maaperä on pääosin savea ja hiekkaa.

Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 150 ja 500 millimetrin välillä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja heinäsavannia.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu 273 kylää. Asukkaat ovat etupäässä maureja. Lisäksi on fulbeja, wolofeja, soninkeja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.

Historia
--------

Alue kuului ennen vuotta 1945 Ranskan Sudaniin. Vuonna 1962 perustettiin Adel Bagroun arrondissementti. Nykyinen kunta on perustettu vuonna 1988.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekaudella. Rakenteilla on Néman, Amourjin ja Adel Bagroun välinen päällystetty maantie.

Väestön pääelinkeinot ovat karjanhoito, maanviljely ja kaupankäynti, joka suuntautuu myös Maliin. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset ja aasit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, vesimeloni ja vihannekset. Adel Bagroussa pidetään viikoittaiset markkinat. Käsityöammattien merkitys on melko vähäinen.

Palveluihin kuuluvat peruskoulut, lyseo ja terveyskeskus. Keskuskylässä on vesijohto- ja sähköverkot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Plan de développement de la commune d’Adel Bagrou *Projet Moudoun*.  2020. Viitattu 10.7.2022.
**Sellulaasit** ovat entsyymejä, jotka kykenevät hajottamaan selluloosaa. Sellulaaseja tuottavat luonnossa pääasiassa bakteerit ja aerobiset sienet.

Sellulaasien katalysoimia reaktioita: 1. Endosellulaasit katkaisevat selluloosan amorfisessa rakenteessa olevia sidoksia 2. Eksosellulaasit hydrolysoivat ketjun päästä sellobioosia 3. Sellobiaasit hydrolysoivat sellobioosia glukoosiksi.

Tyyppejä
--------

* Eksosellulaasit (sellobiohydrolaasit) poistavat sellobioosia, joka on selluloosan toistuva rakenteellinen yksikkö, jommastakummasta päästä ketjua.

* Endoglukanaasit (endosellulaasit) katkaisevat sidoksia sattumanvaraisesti ketjun keskeltä.

* Sellobiaasit (beta-glukosidaasit) hydrolysoivat sellobiooseja glukoosiksi.

Käyttökohteita
--------------

Mekaanisen massanvalmistuksen ongelmana on korkea sähkönkulutus. Entsymaattista käsittelyä voidaan käyttää esikäsittelynä ennen kaksivaiheisen prosessin toista vaihetta tai rejektin käsittelyssä. Eräässä tutkimuksessa saavutettiin 20 % energiansäästö käyttämällä sellobiohydrolaasia. Paperinvalmistuksessa sellulaasien käyttö parantaa paperin kuivattavuutta, jolloin sen ajettavuus paranee. 

Sellulaaseja voidaan käyttää sellaisenaan tai yhdessä ksylanaasien kanssa jätepaperin musteenpoistossa. Musteenpoisto perustuu hiilihydraattien osittaiseen hydrolyysiin kuidun pinnalla. 

Tekstiiliteollisuudessa sellulaaseja käytetään kankaan viimeistelyssä. Sellulaasit poistavat lyhyitä kuituja ja nukkaisuutta, jolloin kangas näyttää tasaisemmalta ja kiiltävämmältä. 

Sellulaasien käyttöä bioetanolin valmistuksessa tutkitaan. Etuna on se, että entsyymien käyttö tapahtuu happo- tai emäshydrolyysin sijaan miedoissa olosuhteissa (pH 4-6 ja lämpötila 45-50 °C), eikä aiheuta korroosio-ongelmia.

Katso myös
----------

* Hydrolaasit

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ek, Monica; Gellerstedt, Göran; Henriksson, Gunnar (2009). *Pulp and paper chemistry and technology*. Walter de Gruyter. ISBN 978-3-11-021339-3. OCLC 607554294.
2. ↑  Polaina, Julio (2007). *Industrial enzymes : structure, function and applications*. Springer. ISBN 978-1-4020-5376-4. OCLC 187315148.
3. ↑  Viikari, Liisa (2000). "CELLULASES IN PULP AND PAPER PROCESSING", *Cellulosic Pulps, Fibres and Materials*. Elsevier, 69–80. DOI:10.1533/9781845698546.69. ISBN 978-1-85573-421-0.
4. 1 2 3  Kuhad, Ramesh Chander (2011). "Microbial Cellulases and Their Industrial Applications". *Enzyme Research* **2011**: 1–10. Hindawi Limited. doi:10.4061/2011/280696. ISSN 2090-0414.

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Mäkelä: Sellulaasit ja niiden käyttö teollisuudessa, Kandidaatintyö, Lappeenrannan teknillinen yliopisto, 20.1.2015 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Intel Pentium Pro
**Intel Pentium Pro** on Intelin valmistama kuudennen sukupolven x86-arkkitehtuuriin perustuva suoritin. Se julkaistiin marraskuussa 1995. Intelin oli tarkoitus korvata Intel Pentium Pentium Pro:lla, mutta lopulta suoritin sai jalansijaa vain palvelinkäytössä. Suorittimen korvasi Intel Xeon.

Nimestään huolimatta Pentium Pro on hyvin erilainen kuin Pentium. Se perustui täysin uuteen P6-ytimeen, josta muokattua versiota käytettiin myöhemmin Intel Pentium II:ssa, Intel Pentium III:ssa ja Intel Pentium M:ssä. P6-ydin pilkkoo monimutkaiset CISC-tyyppiset x86-käskyt pienemmiksi RISC-tyyppisiksi käskyiksi, jotka se sitten suorittaa. P6 pystyy suorittamaan kolmea käskyä rinnakkain Pentiumin kahden sijaan ja se pystyy myös uudelleenjärjestelemään käskyjä lennossa.

Suorittimen liukuhihnaa on myös selvästi pidennetty, noin 14-vaiheiseksi Pentiumin 5-vaiheisesta. Tämä mahdollistaa suuremmat kellotaajuudet samalla valmistustekniikalla, tosin suurempi hyöty tästä tuli vasta myöhäisempien P6-pohjaisten suorittimien kuten Pentium IIn myötä.

Pentium Pro sisältää lukuisia parannuksia haarautumisen ennakointiin. Siinä oli uusi käsky, CMOV, jota käyttämällä jossain tilanteissa pystyttiin välttämään haarautuminen kokonaan. Pentium Pro:n suorituskyky ajettaessa 32-bittistä koodia oli erinomainen, mutta 16-bittistä koodia ajettaessa se hävisi jopa tavalliselle Pentiumille. Koska siihen aikaan suurin osa kotikäyttäjien käyttämistä ohjelmista oli 16-bittistä, Pentium Pro ei saavuttanut suosiota kotikäyttäjien keskuudessa. Intel täytti tämän aukon tuotevalikoimassaan julkistamalla Pentium MMX:n.

Pentium Pro käytti jättimäistä Socket 8 -suoritinkantaa. Siinä oli 256 tai 512 kilotavua välimuistia, erillisellä piirillä kuin suoritin mutta silti samassa pakkauksessa. Myöhemmin julkaistiin yhden megatavun välimuistia käyttävä malli. Kaikki mallit olivat kalliita, sillä kehittymättömistä tuotantotekniikoista johtuen Pentium Pro:n saanti oli huono ja tuotantokustannukset siten korkeat. Suoritin toimi 150, 166, 180 tai 200 megahertsin kellotaajuudella. Ulkoinen väylä oli 60 tai 66 MHz. Pentium Pro:ta käytettiin usein monisuoritinkokoonpanoissa.

Pentium Pro:n seuraajaksi sanotaan usein Pentium IIsta, joka oli käytännössä Pentium Pro, johon oli lisätty MMX-käskyt sekä 16-bittistä suorituskykyä oli paranneltu, ja välimuistirakennetta muutettu, mutta tosiasiassa varsinainen Pentium Pron seuraaja oli Pentium IIn pohjalta tehty kalliimpi Pentium II Xeon; Pentium II ei kyennyt toimimaan neljän suorittimen monisuoritinkokoonpanoissa ja se oli enemmän lähinnä Pentium MMXn korvaaja.

Intelin suorittimet

|  |  |
| --- | --- |
| Aikaisemmat | 
* *4004*
* *4040*
* *8008*
* *8080*
* *8085*
* 8086
* 8088
* 80186
* 80188
* 80286
* 80386
* 80486
* Pentium
* Pentium Pro
* Pentium II
* Pentium III
* Pentium Extreme Edition
* Pentium M
* Pentium D
* Pentium 4

 |
| Nykyiset | 
* Core
* Pentium Dual-Core
* Core 2
* Celeron
* A100
* Xeon
* Atom
* Core i7

 |
| ARM | 
* *XScale*
* *StrongARM*

 |
| IA-64 | 
* *Itanium*
* *Itanium 2*

 |
| RISC | 
* *i860*
* *i960*

 |
| Muut | 
* *iAPX 432*

 |
| GPU | 
* Intel GMA
* Intel HD Graphics
* Intel Iris Graphics

 |
Selma Tuomisen hauta Turun Katariinan hautausmaalla.
**Selma Johanna Tuominen** (19. heinäkuuta 1903 Askainen – 13. maaliskuuta 2015 Turku) oli kuollessaan Suomen vanhin ihminen. Tuominen eli 111-vuotiaaksi, uutisoi *Turkulainen*-lehti 13. huhtikuuta 2015. Vuodesta 2007 alkaen hän asui turkulaisessa palvelutalossa, jonne hän muutti omasta kodistaan.

Tuominen kertoi 20. marraskuuta 2012 julkaistussa *Helsingin Sanomien* haastattelussa, ettei koskaan ole käyttänyt alkoholia eikä polttanut tupakkaa, lisäksi hän mainitsi pitkän iän salaisuudeksi elämänmyönteisen ja iloisen asenteen. Tuominen kertoi, ettei hänellä ole mitään mainittavampia sairauksia eikä kipuja ollenkaan. Tuominen kuvaili myös olevansa hyvin huumorintajuinen ihminen. Haastattelussa hän mainitsikin että "Mä olen tämmöinen huumormummo, koitan olla aina iloinen. Ei tuu ryppyjä."

Tuomisella oli vuonna 1925 solmitusta avioliitosta Vilho Tuomisen (1902–1983) kanssa yksi lapsi, vuonna 1927 syntynyt tytär Aila.

Muita vanhoiksi eläneitä suomalaisia
------------------------------------

Epävirallisten tietojen mukaan ennen Tuomista vanhin suomalainen oli vuonna 1902 syntynyt helsinkiläinen nainen, jonka henkilöllisyyttä ei julkistettu. Tätä ennen vanhin suomalainen oli rantasalmelainen Jussi Leskinen. *Helsingin Sanomien* mukaan Tuomisen lisäksi on elossa ollut syyskuussa 2012 vielä yksi, Selma Tuomista hieman nuorempi vuonna 1903 syntynyt nainen. Viimeinen suomalainen vuonna 1903 syntynyt mies kuoli heinäkuussa vuonna 2008. *Helsingin Sanomat* kertoi tammikuussa 2017, että Suomen vanhin elossa oleva henkilö on hämeenlinnalainen Helvi Kärki, joka on syntynyt joulukuussa 1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen vanhin täyttää 110 vuotta.  *Helsingin Sanomat*, 19.7.2013.  Sanoma. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.7.2013.
2. ↑  Kirkollisia. ("Katariinanseurakunta, kuolleet: Selma Johanna Tuominen, 111 v") *Turun Sanomat*, 13.4.2015, s. 4. Turku:  Turun Sanomat Oy.
3. ↑  Nurmi, Teemu: Suomen vanhin ihminen on kuollut *Turkulainen*.  13.4.2015. Keskisuomalainen Oyj.  Arkistoitu 9.11.2017. Viitattu 13.4.2015.
4. 1 2 3 4  Haikarainen, Riikka: Suomen vanhin on 109-vuotias turkulainen.  *Helsingin Sanomat*, 20.11.2012.  Sanoma. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.2.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jussi Leskinen** | **Suomen vanhin ihminen**28. helmikuuta 2010 – 13. maaliskuuta 2015 | Seuraaja:**Helvi Kärki** |
**Oliver Hanjorge Risser** (s. 17. syyskuuta 1980 Windhoek) on saksalais-namibialainen jalkapalloilija. Risser pystyy pelaamaan joko keskikentän puolustavassa roolissa tai puolustajana.

Ura
---

Risser aloitti uransa Saksassa, EGC Wirgesin joukkueessa vuonna 1999. Hän siirtyi Borussia Dortmundin reservijoukkueeseen 2003 ja pelasi siellä kaksi kautta Saksan kolmosdivisioonassa. Suurimman osan kaudesta 2005-2006 hän pelasi SV Sandhausenissa, Saksan jalkapalloilun neljännellä tasolla. Huhtikuussa 2006 hän siirtyi Islantiin Breidablikin joukkueeseen kolmeksi kuukaudeksi, jonka jälkeen palasi Saksan neljännelle tasolle Bonner SC -joukkueeseen. Siellä hän pelasi koko kauden 2006-2007. Tammikuussa 2008 Risser siirtyi Hannover 96 reservijoukkueeseen, oltuaan muutaman kuukauden ilman seuraa. Kauden päätteeksi hän jätti seuran. Risser oli jälleen kuukausia ilman seuraa, mutta siirtyi maaliskuussa 2009 Norjaan Manglerud Starin joukkueeseen. 21 elokuuta 2009 FC Lyn Oslo lainasi hänet Manglerud Starista.

Oliver Risser allekirjoitti 21. elokuuta 2010 kauden loppuun saakka kestävän pelaajasopimuksen Suomen Veikkausliigassa pelaavan Kuopion Palloseuran kanssa.

Perhe
-----

Risserin nuorempi veli, Wilko Risser, on esiintynyt myös Namibian maajoukkueessa. Hän pelaa Eintracht Trierissä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
*Tämä artikkeli kertoo yhteislauluaiheisesta televisio-ohjelmasta. Muista merkityksistä täsmennyssivulla*
**Tammerkosken sillalla** on vuosina 1995–2008 Yle TV2:n kesäohjelmiin kuulunut yhteislauluohjelma. Ohjelmassa paikan päälle kerääntynyt yleisö lauloi juontajan ja orkesterin johdolla vanhoja yhteislauluja ja uusiakin kappaleita. TV-ruudussa pyörivän sanoituksen myötä myös tv-katselijat saattoivat yhtyä lauluun. Joka ohjelmassa oli myös ainakin yksi artistivieras. Ohjelman tunnussävelenä oli samanniminen kansanlaulu. Ohjelmakonsepti muistutti Ruotsin television suosittua kesäohjelmaa *Allsång på Skansen*.

*Tammerkosken sillalla* -ohjelman vakionauhoituspaikka oli ulkoilmalava Tampereen ydinkeskustan Kirjastonpuistossa, Tammerkosken rannassa. Muutamina kesinä ohjelma lähti kiertueelle ympäri Suomea.*lähde?*

Ensimmäinen ohjelma lähetettiin 9. kesäkuuta 1995 erikoisvieraanaan Joel Hallikainen. Juontajana oli Mikko Alatalo, joka toimi ohjelman isäntänä aina vuoteen 2001 asti.

Kesällä 2002 yhteislaulujen vetäjäksi ryhtyi Turkka Mali, ja vuosina 2003 ja 2004 tehtävässä nähtiin Jukka Kuoppamäki. Ohjelma jäi tämän jälkeen neljän vuoden tauolle, kunnes palasi kesällä 2008. Tällä kertaa juontaja vaihtui joka ohjelmassa, heitä olivat muun muassa Arja Koriseva ja Erkki Liikanen.

Kesällä 2007 TV2:ssa nähtiin ohjelma *Lintsi laulaa*, jonka idea oli sama kuin *Tammerkosken sillalla* -ohjelmassa. *Lintsi laulaa* -ohjelmaa kuvattiin Helsingissä Linnanmäen huvipuistossa. Laulattajina toimi yhtye Jean S.*lähde?*

2010-luvun lopussa Alfa-tv elvytti ohjelmakonseptin Mikko Alatalon juontamana nimellä *Tammerkosken rannalla*. Kanava tuotti myös hengellisen musiikin yhteislauluohjelmaa *Nyt lauletaan!.*

Juontajat
---------

* Mikko Alatalo (1995–2001)
* Turkka Mali (2002)
* Jukka Kuoppamäki (2003–2004)
* Erkki Liikanen, Juha Lahti, Arja Koriseva, Mikael Konttinen (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2  Tammerkosken Sillalla *rtva.kavi.fi*. Viitattu 2.12.2022.
2. ↑  Lempinen, Jenna: Mikko Alatalolta synkkä arvio Alfa-tv:n loppumisesta.  *Ilta-Sanomat*, 1.12.2022. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.12.2022.
3. ↑  *Tammerkosken rannalla* Elonetissä.
4. ↑  Nyt lauletaan! Ritva-tietokanta, Kavi. Viitattu 2.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tammerkosken sillalla*, 45 minuutin kooste sarjan eri jaksoista, Yle Areena.
**Tammer Tehtaat Oy** oli Tampereella 1916–1969 toiminut suomalainen kumiteollisuusalan yritys. Yrityksen nimenä oli vuoteen 1941 saakka *Suomen Hihnatehdas Oy*. Yhtiön toimitusjohtajana oli 1938–1959 Eric Schauman.

Tammer Tehtaat valmisti voimansiirto- ja kuljetushihnoja sekä kumi- ja paloletkuja. Yritys valmisti myös 1950- ja 1960-luvulla täyskumisia *Tammer*-keilapalloja sekä vuoteen 1952 saakka *Regina*- ja *Aino*-merkkisiä kondomeja. Tehdas sijaitsi alun perin Näsilinnankadulla kunnes vuonna 1963 uusi hihnatehdas valmistui Tampereen Kalkun teollisuusalueelle.

Tammer Tehtaat Oy yhdistettiin 1969 Oy Nokia Ab:hen. Tämä jälkeen Kalkussa sijainnut tehdas keskittyi hihnojen ja telamattojen valmistukseen kun taas paloletkujen valmistus siirtyi Tampella Oy:lle. Tampereen hihnatehtaan omistajina olivat Nokian jälkeen Trelleborg Ab, Svedala Industri Ab ja vuodesta 2001 Metso Oyj. ContiTech Finland Oy osti vuonna 2013 Metso Minerals Finland Oy:n kuljetinhihnaliiketoiminnan ja kuljetinhihnoja valmistavan Tampereen hihnatehtaan.

Lähteet
-------

* Akseli Tampere : Kumiteollisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tampereen Kalkussa juhlittiin ja julkistettiin, Europörssi Magazine 5.12.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tammer Tehtaat Oy: Pörssitiedon yhtiöesitys
Engström vuonna 2014.
**Christian Engström** (s. 9. helmikuuta 1960 Tukholma) on ruotsalainen poliitikko. Hän on ollut jäsenenä Euroopan parlamentissa kaudella 2009–2014 ja toimii Ruotsin piraattipuolueen (ruots. *Piratpartiet*) varapuheenjohtajana. Hän on varsinaiselta ammatiltaan tietokoneohjelmoija ja vastustaa aktiivisesti ohjelmistopatentteja ja käyttöoikeuksien hallintamenetelmiä.

Engström varttui Tukholman Kungsholmenilla ja on taiteilija-kirjailija Albert Engströmin pojanpojan poika. Vuonna 1983 hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Tukholman yliopistossa pääaineinaan matematiikka ja tietotekniikka.

1980-luvun alusta Engström toimi aktiivisesti Kansanpuolueen piirissä muun muassa oikeusistuntojen lautamiehenä. Hän jätti puolueen tammikuussa 2006.

Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Christian Engström tuli valituksi piraattipuolueen vaalilistan pääehdokkaana. Toinen puolueen tuolloin valituksi tullut euroedustaja on Amelia Andersdotter. Kumpikaan ei kyennyt uusimaan paikkaansa vuoden 2014 eurovaaleissa, ja Piraattipuolue jää ilman edustusta Europarlamentissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Forumpost där Christian berättar om släktskapet mellan honom och Albert Engström
2. ↑  Perttu Pitkänen: Ruotsin piraattipuolue pääsee EU-parlamenttiin, Taloussanomat 8.6.2009. Viitattu 11.2.2104.
3. ↑  Valmyndighetens valresultat, EU-valet 2009
4. ↑  Efter EU-valet – Piratpartiet satsar på Sverige (Arkistoitu – Internet Archive), Piratpartiet 26.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christian Engström** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |
**Christian Gentner** (s. 14. elokuuta 1985 Nürtingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Hän on edustanut aiemmin VfB Stuttgartia, jonka kapteeninakin hän on toiminut, ja VfL Wolfsburgia. Gentner on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Gentner debytoi VfB Stuttgartin paidassa pääsarjatasolla helmikuussa 2005 Hertha BSC:tä vastaan. Avausmaali syntyi seuraavan vuoden toukokuussa VfL Wolfsburgin verkkoon. Kaudella 2006–2007 Gentner pelasi 15 ottelua ja juhli Bundesliigan voittoa. Avausjaksollaan seurassa hän teki 39 ottelussa tuon yhden maalin.

Heinäkuussa 2007 Gentner siirtyi Bundesliigan VfL Wolfsburgiin, jonka paidassa debyytti tapahtui seuraavassa kuussa Arminia Bielefeldiä vastaan ja avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Eintracht Frankfurtin verkkoon. Kaudella 2008–2009 Gentner juhli Wolfsburgin kanssa uransa toista Bundesliigan mestaruutta. Seuraavalla kaudella hän debytoi Mestarien liigassa. Wolfsburgissa Gentner pelasi 99 ottelua tehden 11 maalia.

Heinäkuussa 2010 Gentner palasi takaisin vanhaan seuraansa Stuttgartiin. Debyytti uusvanhan seuran paidassa tapahtui seuraavassa kuussa Mainzia vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2010 Werder Bremenin verkkoon. Vuonna 2013 Serdar Tascin siirryttyä pois seurasta Gentneristä tuli seuran kapteeni.

### Maajoukkueura

Vuosina 2004–2006 Gentner pelasi Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden kolme maalia. Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2009 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut elokuussa 2010.

Muuta
-----

Myös Gentnerin pikkuveli Thomas Gentner oli omalla urallaan ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi parhaimmillaan 3. Ligassa. Christian Gentner on naimisissa.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkuetasolla**

* Bundesliiga: 2006–2007, 2008–2009

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Christian Gentner Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. 1 2  Christian Gentner National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
**Kemiallisilla reaktioilla korkeassa paineessa** tarkoitetaan kemiallisia reaktioita, jotka tapahtuvat korkeassa paineessa. Korkea paine voi syntyä esimerkiksi planeetan sisuksissa tai se voidaan tuottaa laboratorio-olosuhteissa tietynlaisten kemiallisten reaktioiden aikaansaamiseksi. Korkeassa paineessa tapahtuvien kemiallisten reaktioiden ymmärtämisellä on vaikutusta geologiassa ja planeettatieteessä, joissa halutaan ymmärtää planeettojen sisusten ilmiöitä, sekä luonnollisesti kemiassa ja materiaalitieteessä, joissa kemiallisten yhdisteiden tutkimisella ja uusien materiaalien kehittämisellä on merkittävät roolit.

Säätelemällä painetta, kemistit voivat aikaansaada kemiallisia reaktioita ja kiihdyttää siirtymiä kiinteiden, nestemäisten ja kaasumaisten faasien välillä. Kemistien säätelemät paineet ovat kuitenkin pienellä alalla, eivätkä paineet eroa suuresti ilmakehän paineesta. Paineet maailmankaikkeudessa ovat miljardeja kertoja suurempia ja aineen käyttäytyminen sellaisissa paineissa on kemisteille käytännössä tuntematonta. Tutkimalla kemiallisten yhdisteiden reagointia kemistien käytössä olevilla painealueilla, tiedemiehet voivat löytää ja kehittää uusia materiaaleja, jotka ovat energiatehokkaita, kestäviä, kovia tai joilla on mielenkiintoisia magneettisia tai optosähköisiä ominaisuuksia. Korkean paineen kemiallisilla reaktioilla on mahdollista löytää uusia materiaaleja, sillä alkuaineet ja kemialliset yhdisteet voivat muuttua suuresti korkeiden paineiden alaisina. Esimerkiksi hiilestä voidaan tuottaa korkeassa paineessa timanttia. Hapen ja rikin ominaisuuksien tiedetään muuttuvan korkeissa paineissa.

Katso myös
----------

* Friedrich Bergius
* Carl Bosch
* Allotropia

Aiheesta muualla
----------------

* Friedrich Bergius: Chemical reactions under high pressure (englanniksi)
**Nintendo-lehti** oli Suomen virallinen Nintendo-pelejä käsittelevä lehti, jota julkaistiin vuosina 1990–1994. Lehden julkaisijana toimi Semic. Numeroita ilmestyi 41 (ml. näytenumero). Loppuvaiheessaan lehti yhdistyi *Super Power* -lehden kanssa.

Lehti oli paikallinen versio pohjoismaisesta *Nintendo-magasinet*-lehdestä, ja sen sisältö oli suurelta osin eri maiden toimitusten yhteistuotosta (joskin suuri osa Suomen lehden sisällöstä tuli muun muassa Ruotsista).

Lehden sisältö
--------------

Muiden kerholehtien tapaan *Nintendo-lehden* sisältöön kuului peli- ja laite-esittelyjä, lukijakilpailuja, ennätystuloksia peleistä sekä lukijoiden kysymyksiä ja vinkkejä. Lisäksi lehdessä julkaistiin lukijoiden kirjeenvaihtoilmoituksia, Nintendo-aiheisia sarjakuvia ja läpipeluuohjeita. Lehden journalistinen sisältö oli pääosin käännöstyötä. Välillä lehden välissä julkaistiin kerholiitettä *Power Player*.

Lehdessä listattiin paitsi myydyimmät Nintendo-pelit, myös vuokratuimmat.

Muihin artikkeleihin kuului muun muassa katsauksia pelikoneiden teknologiaan, pelintekijöiden haastatteluja ja pitkä Marioon keskittynyt artikkelisarja *Mario Mania!*.

Suurin osa lehden sisällöstä oli sarjakuvia. Nämä sarjakuvat olivat tyypillisesti yhdysvaltalaisista *Nintendo Comics System*- ja *Nintendo Power* -lehdistä. *Super Mario Bros.*- ja *The Legend of Zelda* -sarjakuvat olivat *Nintendo Comics System* -lehdistä, kuten myös Game Boy -sarjakuvat (Comics System), jossa reaalimaailmaan päässeet *Super Mario Land* -pelin viholliset eli minionit aiheuttavat tuhoa Marion ollessa jälleen kerran sankarina. *Super Mario World*- ja *The Legend of Zelda: A Link to the Past* -mangat oli alun perin julkaistu *Nintendo Powerissa*. Lisäksi lehdessä oli Kapteeni N -sarjakuva.

Historia
--------

Nintendo-klubin jäsenet olivat saaneet näytenumeron *Nintendo-lehdestä* ennen ensimmäistä varsinaista lehtipisteissä ilmestynyttä numeroa 1/1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nintendo-lehti – Checklist keräilijälle – Retropelihuolto
2. 1 2 3  Suominen, Jaakko: Suomen ensimmäinen konsolipelibuumi 1988–1994 tietokonelehdistön ja pelaajien muistitiedon kautta tarkasteltuna *Pelitutkimuksen vuosikirja*.  2015.
3. ↑  Uusitalo, Petteri: The Legend of Zelda: A Link to the Past – arvostelu *animelehti.fi*.  Arkistoitu 16.4.2016. Viitattu 5.4.2016.
4. ↑  Nintendo-palsta.  *Nintendo-lehti*, 1990, nro 1.  Semic. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Nintendo-lehdet skannattuna NES-Retromaailmassa
**Tulipatsas Marjatanmäellä – Kunnianosoitus Katri Valalle** on Katri Valan (1901-1944) runoihin, pakinoihin ja lehtileikkeisiin perustuva runo- ja lauluilta, jonka ensiesitys oli Valan 80-vuotisjuhlissa 11.9.1981. Otsikko perustuu Olavi Paavolaisen kirjoittamaan muistojulkaisuun *"Tulipatsas"* ja Helsingin Sörnäisissä sijaitsevaan Katri Valan puistoon, missä Marjatanmäellä lepää runoilijan uurna [1]. Runo- ja lauluillan käsikirjoitti Matti Rossi, musiikin sävelsi ja johti Marjatta Meritähti ja ohjasi Anneli Ollikainen. Esiintyjät olivat Liisi Tandefeldt (Katri Vala), Eeva Eloranta, Kristiina Halkola, Monna Kamu, Anna-Riitta Minkkinen ja Marja Packalén. Myöhemmin Televisioteatteri ja TV1:n Viihdetoimitus taltioivat yhteistyössä tämän runo- ja lauluillan työpaikkatilaisuutena Arabian tehtaalla Helsingissä. Tv-ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 19.1.1983. Tv-ohjauksesta vastasi Erkki Pohjanheimo. [2][3]

Lähteet
-------

1. ↑  Iltalehti 19.1.1983: "Katri Valan muistolle"
2. ↑  Katso! 3/83, Eila Sarkama: "Rakkaudentunnustus Katri Valalle. Elää! Elää! Elää!"
3. ↑  Hufvudstadsbladet 19.1.1983: "Facklan på Marjattabacken"
*Tämä artikkeli käsittelee uskonnollista ilmiötä. Kreikkalaista aakkosta käsittelee artikkeli Stigma (kirjain), ajatteluvirhettä Stigma-ilmiö ja leimaamista Stigma (häpeäleima).*
**Stigma** on Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta saamia haavoja muistuttava haava tai merkki, aiheutti sen mikä hyvänsä. Stigmoja on viidenlaisia: naulan jäljet kämmenissä tai ranteissa, naulan jäljet jalkaterissä, ruoskan sivalluksia selässä, orjantappurakruunun aiheuttamat haavat päässä ja keihään pisto kyljessä.

Muun muassa jotkut kristityt uskovat stigmojen olevan lahja Jeesukselta. Useimmiten jäljet ilmestyvätkin uskonsa kanssa kamppailevalle tai menettäneelle henkilölle. Uskotaan että näin Jeesus 'osoittaa' olemassaolonsa. Kerrotaan, että Pyhä Franciscus Assisilainen sai elämänsä loppuvaiheessa stigmat.
Stigmojen ilmestymistä iholle yliluonnollisesti kutsutaan stigmatisaatioksi.

Stigma on myös polttomerkki*kenen mukaan?*. Sanaa käytetään myös kuvaannollisesti tarkoittaen sosiaalista asemaa osoittavaa merkkiä.

Lähteet
-------

* Osselaer, Tine van: *The devotion and promotion of stigmatics in Europe, c. 1800-1950 : between saints and celebrities*. Leiden ; Boston: Brill, 2021. ISBN 978-90-04-43919-1. (englanniksi)
Zastava Yugo
**Zastava 1100** (myös *Zastava Skala* tai *Yugo Skala*, Suomessa *Fiat 128 Z*) on henkilöauto, jota valmistettiin Jugoslaviassa 1970-luvun lopulta 1980-luvulle.

Zastava 1100 oli Fiat 128:n lisensoitu versio. Autoa myytiin myös Suomessa. Se oli hankintahinnaltaan hyvin edullinen, mutta samalla myös viimeistelyltään heikko. Teknisesti auto ei Fiatin Italiassa valmistamasta sisarmallistaan eronnut. Vuonna 1981 Zastava 1100, jota myytiin Suomessa nimellä Fiat 128 Z, maksoi 27 900 markkaa, kun sisarmalli Fiat 128:n hinta oli 35 900 markkaa ja kooltaan pienemmän Fiat 127:n hinta 29 400 markkaa.

Lähteet
-------

* Kojo, Pauli (päätoim.) et al: *Mitä-Missä-Milloin – Kansalaisen Vuosikirja 1978*. Helsinki: Otava, 1977 (ao. artikkelin, s. 313 laatinut Jyrki Leskinen) ISBN 951-1-04521-0

### Viitteet

1. ↑  MMM 1978: s.313
2. ↑  Laurell, Heikki (toim.): *Suomen henkilöautot 1981*, s. 47–50. Helsinki: Kustannus Oy Autotekniikka, 1981.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zastava 1100**.
* Autoblog: 2008 Belgrade Auto Show: Zastava Skala 55 (a.k.a. the Yugo)
* (Zastava-Yugo Automobili)
**The Colour of Spring** on brittiläisen Talk Talk -yhtyeen kolmas albumi. Se ilmestyi vuonna 1986.

Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia *The Party’s Over* ja *It’s My Life* ovat tyypillistä 1980-luvun syntikkapoppia. Albumi *The Colour of Spring* poikkeaa huomattavasti kummastakin edellisestä albumista. Syntetisaattoreita ei kuulla, vaan niiden sijaan kuullaan erilaisia soittimia, mm. urkuja, pianoa, kitaraa ja huuliharppua, joita soittaa joukko muusikoita. Albumilla soittavista taustamuusikoista tunnetuimmat ovat kitaristit Robbie McIntosh ja David Rhodes sekä multi-instrumentalisti Steve Winwood. *The Colour of Spring* edustaa täten progressiivista rockia.

Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat singleinäkin julkaistut *I Don’t Believe in You*, *Life’s What You Make It*, *Living in Another World* ja *Give It Up*.

Avausraidan *Happiness Is Easy* taustalla laulaa lapsikuoro. Viimeisen raidan *Time It’s Time* taustalla laulaa aikuiskuoro.

Kappaleet
---------

1. "Happiness Is Easy" – 6:30
2. "I Don't Believe in You" – 5:02
3. "Life's What You Make It" – 4:28
4. "April 5th" – 5:51
5. "Living in Another World" – 6:58
6. "Give It Up" – 5:17
7. "Chameleon Day" – 3:20
8. "Time It's Time" – 8:14
**Giovanni "Nino" Benvenuti** (s. 26. huhtikuuta 1938 Isola d'Istria, nykyinen Slovenia) on entinen italialainen nyrkkeilijä. Hän oli sekä olympiavoittaja että ammattilaisnyrkkeilyn maailmanmestari niin WBA:n kuin WBC:n tilastoissa.

Benvenuti voitti 120 ottelua amatöörinä häviämättä kertaakaan. Amatööriura huipentui kahden Euroopan-mestaruuden (Praha 1957 ja Luzern 1959) jälkeen välisarjan olympiakultamitaliin Roomassa vuonna 1960.

Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Benvenuti kävi 20. tammikuuta 1961, jolloin hän voitti Ben Ali Allalan. Hän eteni saavuttamalla kevyen keskisarjan (superwelter) Italian mestaruuden ja Euroopan mestaruuden, kunnes 1965 löi maailmanmestaruusottelussa maanmiehensä Sandro Mazzinghin. Seuraavana vuonna hän menetti tittelinsä Etelä-Koreassa. Hän hävisi Ki-Soo Kimille, jonka hän oli voittanut jo olympialaisissa. Tämä oli Benvenutin ensimmäinen tappio yli 50 ottelua kestäneen voittoputkensa jälkeen.

Benvenuti keskittyi Korean tappionsa jälkeen keskisarjaan (middleweight). Hän löi maailmanmestaruusottelussa Emile Griffithin vuonna 1968, hävisi sen pian takaisin ja voitti uudestaan seuraavana vuonna. Hän menetti tittelinsä lopullisesti vuonna 1970, jolloin hän hävisi Carlos Monzónille.

Kaikkiaan Benvenutin ammattilaisuralla kertyi 90 ottelua, joista 82 voittoa - 35 tyrmäämällä - ja seitsemän tappiota sekä yksi ratkaisematon.

Nyrkkeilyuran jälkeen Nino Benvenuti loi uraa liikemiehenä ja veti omaa showtaan Italian televisiossa RAI:ssa. Hän osallistui Triesten kunnallispolitiikkaan. Vuonna 1995 hän päätti siirtyä Kalkuttaan Intiaan tekemään Äiti Teresan liikkeen hyväntekeväisyystyötä.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

### Viitteet

1. ↑  Lounasheimo, s. 405–406

Aiheesta muualla
----------------

* Boxrecin sivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Italia
* Yhdysvallat

 |

 |
Maantielaksoa idästä.
**Maantielakso** on Karvianjoen vesistöalueeseen kuuluva lampi Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistossa Karviassa Satakunnan maakunnassa. Lammen pinta-ala on SYKEn Järviwikin viranomaistiedon mukaan 2,67 hehtaaria. Sen korkeus merenpinnasta on 166,0 metriä ja se kuuluu Karvianjoen vesistön sisällä Aunesluoman valuma-alueeseen. Lampi on yhdessä siitä noin kilometri pohjoiseen sijaitsevan Kauhalammin ja tästä noin kilometri pohjoiseen sijaitsevan Lapinkaivon kanssa yksi Kauhanevan–Pohjankankaan Natura 2000 -suojelualueen kolmesta pienvesiksi luokiteltavasta lammesta. Lampi on reunoiltaan umpeenkasvanut. Avovettä on lammen keski- ja luoteisosassa. Lampi rajoittuu pohjoisessa Laksonevaan, joka on osa Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoon kuuluvaa Kauhanevan suokompleksia. Muista suunnista sitä ympäröivät harjumuodostuman rinteet. Historiallinen Kyröskankaan tie kulkee lammen sivuitse.

Etelä-Pohjanmaalla arokosteikkojen kansanomaisena nimityksenä on *lakso*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maantielakso *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 5.8.2017.
2. ↑  Maantielaakso (36.044.1.001) *Järviwiki*. Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 5.8.2017.
3. ↑  *Kauhaneva-Pohjankankaan Natura 2000 alueen hoito- ja käyttösuunnitelma*. Metsähallitus. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.8.2017).
4. ↑  Kauhanevan-Pohjankankaan kulkuyhteydet ja kartat *Luontoon.fi*. Metsähallitus. Viitattu 5.8.2017.
5. ↑  Kirsi Liimatainen: Tiehallinnon museotiet ja -sillat. Museokohdeselvitys. OTE, Kyrönkankaantie s. 119 - 12 (pdf) *Tiehallinnon sisäisiä julkaisuja 11/2007*.  2007. Tiehallinto.  Arkistoitu 27.12.2016. Viitattu 5.8.2017.
6. ↑  Laitinen, Jarmo, Sakari Rehell, Antti Huttunen & Seppo Eurola.: Arokosteikot: ekologia, esiintyminen ja suojelutilanne Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa..  *Suo*, 2005, 56. vsk, nro 1, s. 1-17. Helsinki:  Suoseura. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 31.8.2018.
**Patronaattioikeus** (lat. *ius patronatus*, ’suojelusherruus’) merkitsi aateliselle aiemmin kuulunutta oikeutta ottaa pappi seurakuntaan, jossa hänellä oli säteritila. Alun perin niissä seurakunnissa, joissa joku varakas henkilö, useimmiten aatelinen, oli tehnyt kirkolle huomattavan lahjoituksen, hän oli saanut patronaattioikeuden eli oikeuden seurakunnanpapin nimittämiseen. Patronaattioikeus muodostui keskiajalla ja se oli laajassa käytössä Ruotsin suurvaltakaudella 1600-luvulla. Kustaa II Adolf vahvisti nämä oikeudet vuonna 1612 antamassaan aatelin privilegiossa. Aatelin vallan kasvaessa patronaattioikeus muutti yhä enemmän luonnettaan siihen suuntaan, että jo pelkkä asuinpaikka voitiin tulkita oikeudeksi papin valintaan, vaikka lahjoituksia ei olisi tehtykään.

Patronaattioikeudesta oli haittaa kahdella tavalla: toisaalta se kavensi seurakunnan mahdollisuuksia vaikuttaa papin valintaan samoinkuin piispan ja tuomiokapitulin mahdollisuuksia valvoa virkoihin nimettävien kelpoisuutta; toisaalta se houkutteli pappeja moraalisesti epäilyttävään patronusten mielistelyyn virkapaikkojen toivossa. Pappi saattoi joutua alentavaan riippuvuuteen jo aatelin voudista, joka pienen herran tavoin käyttäytyi mielellään isännän elkein. Näitä epäkohtia kasvatti papinvaalijärjestelmän yleinen epämääräisyys.

Petri Karosen mukaan patronaattioikeuden merkitystä on liioiteltu ja pappien nimittämisessä oli usein kyse aikakaudelle tyypillisestä patronus-klientti-suhteesta. Suurvalta-ajalla seurakuntien pappismiesten määrä kaksinkertaisui. Suurin osa Suomen seurakunnista oli *konsistoraalisia*, joihin tuomiokapituli ja seurakuntalaiset yhdessä valitsivat papin.

Käytännössä oikeus johtui siitä, että kartano edusti taloudellista kykyä rakentaa kirkkoja, kappeleita tai rukoushuoneita, jolloin kirkkoherran, kappalaisen tai papiston apulaisen, saarnaajan asettaminen vaikutti kohtuulliselta.

Suomessa uusien patronaattioikeuksien jakaminen kiellettiin vuonna 1867, jolloin oikeus oli jäljellä neljällä aateliskartanolla kahdeksan seurakunnan alueella. Viimeisinä Suomessa patronaattioikeuksista luopuivat Åminnen kartano Halikossa vuonna 1896 ja Louhisaaren kartano Askaisissa vuonna 1910. Ennen vuotta 1865 evankelis-luterilaiset seurakunnat Suomessa vastasivat myös paikallishallinnosta ennen kuin maaseudulla kunta-asetuksella erotettiin maallinen kunta evankelis-luterilaisesta seurakunnasta, mihin saakka seurakunnan kirkkoherra toimi myös kunnanjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi sivistyssanakirja, toim. A.Aikio, Keuruu 1974
2. ↑  Laasonen, Pentti: Suomen kirkon historia 2, s37, Porvoo 1991
3. ↑  Karonen, Petri: Pohjoinen suurvalta, Ruotsi ja Suomi 1521-1809, Juva 2008
4. ↑  Alex Snellman: *Suomen aateli – yhteiskunnan huipulta uusiin rooleihin 1809–1939*, s. 149. Helsingin yliopisto 2014.
**Patrícia Fernandes Sampaio** (s. 30. kesäkuuta 1999 Tomar, Portugali) on portugalilainen judoka. Hän edustaa SF Gualdim Pais -seuraa ja on pituudeltaan 176 cm. Hän on kilpaillut alle 78 kg:n painoluokassa vuodesta 2017 lähtien.

Sampaio saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa alle 70 kg:n sarjassa 2016. Hän sai alle 21-vuotiaiden MM-pronssia 78-kiloisissa 2017. Seuraavana vuonna hän sijoittui Tel Avivin EM-kilpailuissa seitsemänneksi, sai Tarragonan Välimeren kisoissa pronssia, voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja saavutti saman ikäluokan MM-pronssia.

Sampaio kuului Portugalin joukkueeseen, joka saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 hopeaa sekajoukkuekilpailussa. Hän sijoittui samana vuonna viidenneksi Tokion MM-kilpailuissa sekä saavutti jälleen alle 21-vuotiaiden EM-kultaa ja MM-pronssia. Vuonna 2021 hän sijoittui Lissabonin EM-kilpailuissa seitsemänneksi, Tokion olympialaisissa yhdeksänneksi ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli viides.

Sampaio on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa neljä kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut yhden Continental Open -kilpailun. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Portugalin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Patrícia Sampaio *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Patricia Sampaio *judoinside.com*. Viitattu 10.5.2022. (englanniksi)