recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Clementa Carlos Pinckney** (30. heinäkuuta 1973 Beaufort – 17. kesäkuuta 2015 Charleston) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko ja protestanttinen pappi.

Pinckney sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Allen Universitysta vuonna 1995 ja valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta julkishallinnon maisteriksi vuonna 1999. Lutheran Theological Southern Seminarysta hän valmistui vuonna 2008. Pinckney valittiin Etelä-Carolinan edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1996 ja Etelä-Carolinan senaattiin vuonna 2000. Osavaltion senaatin jäsenenä hän toimi loppuelämänsä ajan. Pinckney työskenteli African Methodist Episcopal Churchin pastorina. Hänet murhattiin yhtenä Charlestonin kirkkoammuskelun uhreista kesäkuussa 2015.

Pinckney oli vuodesta 1999 naimisissa Jennifer Benjaminin kanssa. Hänellä oli kaksi lasta: Eliana ja Malana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eugene Scott, The shooting victim Obama mentioned by name CNN 30.6.2015, viitattu 31.8.2023
2. 1 2 3  Senator Clementa Carlos Pinckney South Carolina Legislature Online, viitattu 31.8.2023
3. 1 2  Meghan Keneally, Rev. Clementa Pinckney Dies in Charleston Shooting ABC News 18.6.2015, viitattu 31.8.2023
**Tyttöni mun 2** (*My Girl 2*) on komedia-draamaelokuva vuodelta 1994 ja jatkoa vuoden 1991 elokuvalle *Tyttöni mun*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1974 eli kaksi vuotta edellisen elokuvan tapahtumien jälkeen. Vada on menossa Los Angelesiin. Hän on nyt vakavampi 13-vuotias tyttö. Vadan isä on ollut naimisissa Shelley DeVoton (Jamie Lee Curtis) kanssa ja he odottavat vauvaa, setänsä asuu nykyään Los Angelesissa ja hänen*selvennä* isoäitinsä on kuollut. Vada on tulossa kevättauolle*selvennä*. Hän onnistuu suostuttelemaan isänsä päästämään hänet Phill-sedän luokse, jossa hän aikoo ottaa selvää edesmenneestä äidistään.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jamie Lee Curtis  | … |  Shelly DeVoton Sultenfuss
  |
|  Dan Aykroyd  | … |  Harry Sultenfuss 
  |
|  Anna Chlumsky  | … |  Vada Sultenfuss
  |
|  Austin O'Brien  | … |  Nick Zsigmond 
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 pitää elokuvaa tarpeettomana jatko-osana ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Laurette Spang-McCook** (s. 16. toukokuuta 1951 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Laurette Spang opiskeli näyttelijäksi American Academy of Dramatic Arts -oppilaitoksessa ja aloitti ammattiuransa 1972. Hän näytteli pääasiassa televisiotuotantojen sivuosia. Spangin rooleja ovat muun muassa Arlene Holder ja Denise Hudson komediasarjassa *Onnen päivät* (1974, 1975), Juanita Havlicek ja Linda draamakomediassa *Lemmenlaiva* (1976, 1981) ja Marge Atherton / Zelda Fitzgerald rikossarjassa *Magnum* (1984).

Spangin huomattavin rooli on Cassiopeia televisiosarjassa *Taisteluplaneetta Galactica*. People-lehti luonnehtii Cassiopeian roolia "intergalaktiseksi Maria Magdalenaksi" ("intergalactic Mary Magdalene").

Laurette Spangin aviopuoliso on näyttelijä John McCook.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blast-Off or Rip-Off? *People.com*.  2.10.1978. Meredith Corporation. Viitattu 1.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Battlestarwiki: Laurette Spang-McCook (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Laurette Spang 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Sourou** on Mouhounin eli Mustan-Voltan sivujoki Burkina Fasossa ja Malissa. Sen pituus on 185 kilometriä ja valuma-alue arviolta 27 000 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Gondon tasangolta. Sen alajuoksulla on tekojärvi, jota säännöstellään vuonna 1976 rakennetulla Léryn padolla. Vuonna 1985 valmistunut toinen pato ohjaa Mouhounin virtauksen Souroun tekojärveen, joka kykenee varastoimaan lähes 600 miljoonaa kuutiometriä vettä. Tekojärvi mahdollistaa yli 30 000 hehtaarin peltoalueen keinokastelun. Nykyään siitä on käytössä 4 000 hehtaaria.

Souroun laaksossa viljellään maissia, riisiä, vehnää sekä vähemmässä määrin vihanneksia ja perunaa. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, karjanhoitoa ja kalastusta. Keinokastelujärjestelmää hallinnoi vuonna 1986 perustettu Autorité de Mise en Valeur de la Vallée du Sourou. Laakso on myös tärkeä virtahepojen ja muuttolintujen asuinpaikka. Se on yksi Burkina Fason Ramsar-alueista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moniod, F. & Pouyaud, B. & Sechet, P.: *Le bassin du fleuve Volta*, s. 16, 89. Paris: Orstom, 1977. ISBN 2-7099-0469-1. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Valeur économique de la vallée du Sourou: une évaluation préliminaire *portals.iucn.org*.  2010. Viitattu 16.3.2018.
3. ↑  Suivi des populations d’oiseaux terrestres et des habitats environnants de trois (3) sites Ramsar au Burkina Faso (2012-2014) *naturama.bf*.  2015.  Arkistoitu 17.3.2018. Viitattu 16.3.2018.
**Hansle George Parchment** (s. 17. kesäkuuta 1990 Saint Thomas, Jamaika) on jamaikalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Parchment karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän sijoittui 2010 viidenneksi sekä Mayagüezin Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa että Delhin Kansainyhteisön kisoissa. Hän voitti kultaa Shenzhenin universiadeissa 2011 ajalla 13,24 sekä Keski-Amerikan ja Karibian-mestaruuskilpailujen 4 × 100 metrin viestissä, jonka alkuerissä hän juoksi.

Parchment voitti 110 metrin aitajuoksun Jamaikan-mestaruuden 2012. Lontoon olympialaisissa hän teki välierissä maansa ennätyksen 13,14. Loppukilpailussa hän paransi Jamaikan ennätyksen aikaan 13,12, jolla saavutti olympiapronssia. Hän paransi maansa ennätyksen 13,05:een Eugenessa 1. kesäkuuta 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän keskeytti välieräjuoksunsa. Timanttiliigan kilpailussa Pariisissa 5. heinäkuuta 2014 hän paransi maansa ennätystä aikaan 12,94. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui toiseksi ajalla 13,03. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdeksas. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän saavutti hopeaa ajalla 13,22 ja voitti samana vuonna Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian-mestaruuden. Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 13,04. Seuraavana vuonna hän voitti 110 metrin aitajuoksun Jamaikan-mestaruuden, muttei osallistunut Eugenen MM-kilpailujen loppukilpailuun. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa ajalla 13,07.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansle Parchment *Olympedia*. Viitattu 24.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Hansle Parchment Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hansle Parchment Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Miesten 110 metrin aitajuoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Thomas Curtis |
1900: Alvin Kraenzlein |
1904: Frederick Schule |
1908: Forrest Smithson |
1912: Frederick Kelly |
1920: Earl Thomson |
1924: Daniel Kinsey |
1928: Sid Atkinson |
1932: George Saling |
1936: Forrest Towns |
1948: William Porter |
1952: Harrison Dillard |
1956: Lee Calhoun |
1960: Lee Calhoun |
1964: Hayes Jones |
1968: Willie Davenport |
1972: Rod Milburn  |
1976: Guy Drut |
1980: Thomas Munkelt |
1984: Roger Kingdom |
1988: Roger Kingdom |
1992: Mark McKoy |
1996: Allen Johnson |
2000: Anier García |
2004: Liu Xiang |
2008: Dayron Robles |
2012: Aries Merritt |
2016: Omar McLeod |
2020: Hansle Parchment |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Wilhem Belocian** (s. 22. kesäkuuta 1995 Les Abymes, Guadeloupe) on guadeloupelaissyntyinen ranskalainen pika-aitajuoksija, joka kilpailee 110 metrin aitajuoksussa. 179 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Belocian edustaa Stade Lamentiniä.

Belocian saavutti pronssia 60 metrin aidoista vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta ajalla 7,52. Hän sai pronssia 110 metrin aitajuokussa Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ajalla 13,33. Rio de Janeiron olympialaisissa hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Napolin universiadeissa 2019 hän sai 110 metrin aitajuoksussa hopeaa. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 ennätyksellään 7,42. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hänet hylättiin alkuerissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 60 metrin aitajuoksussa kahdeksas. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa niin ikään kahdeksanneksi.

Vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessä Belocian voitti kultaa nuorten maailmanennätysajalla 12,99 s. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on myös yksi pronssi vuodelta 2012. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on kaksi pronssia ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista yksi kulta. Vuoden 2011 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Belocian saavutti kultaa viestistä ja hopeaa 110 metrin aidoista.

Belocian on edustanut Guadeloupea Karibian alueen CARIFTA Gameseissa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

**Ulkoradoilla**

* 110 metrin aitajuoksu: 13,07 (La Chaux-de-Fonds 2023)

**Sisäradoilla**

* 60 metrin aitajuoksu: 7,42 (Toruń 2021)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Wilhem Belocian Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Wilhem Belocian Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Dolley Madison** (20. toukokuuta 1768 – 12. heinäkuuta 1849) oli Yhdysvaltojen presidentti James Madisonin puoliso.

Dolley Madison oli naimisissa kolme vuotta John Toddin kanssa ja sai tämän kanssa pojan. Aviomies menehtyi keltakuumeeseen 1793. Syyskuussa 1794 Dolley vihittiin 17 vuotta vanhemman James Madisonin kanssa. Liitto oli onnellinen, mutta lapseton.

James Madison työskenteli ystävänsä Thomas Jeffersonin hallinnossa ulkoministerinä tämän presidenttikaudella, ja Madisonit muuttivat Washingtoniin. Tarvittaessa leskimies Jefferson pyysi tilaisuuksiinsa emännäksi Dolley Madisonin. Dolley Madison oli suosittu Washingtonin seurapiireissä, ja tämä vaikutti myönteisesti James Madisonin valintaan presidentiksi 1808 ja 1812.

Vuoden 1812 sodassa britit miehittivät Washingtonin ja polttivat presidentin virka-asunnon Valkoisen talon. Dolley Madison pakeni vasta viime hetkellä, kun britit olivat muutaman mailin päässä, mutta hän pakkasi mukaansa kuuluisan George Washingtonin muotokuvan ja mahdollisesti myös Amerikan itsenäisyysjulistuksen. Dolleyn urheudesta kirjoitettiin laajasti lehdistössä, ja vaikka Madisonia oli kehotettu siirtämään hallintonsa ja maan pääkaupunki turvallisempaan paikkaan, Valkoisen talon symboliarvo oli niin suuri, että kongressi päätti sittenkin jälleenrakentaa Capitolin ja Valkoisen talon.

Lähteet
-------

1. ↑  Dolley Madison *White House History*. The White House Historical Association. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
2. ↑  First Lady Biography: Dolley Madison *First Ladies*.  Arkistoitu 9.5.2012. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  When Dolley Madison Took Command of the White House *Smithsonian Magazine*. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dolley Madison** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Nemanja Gudelj** (s. 16. marraskuuta 1991 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Sevillaa. Oikeajalkainen Gudelj on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Serbian jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Gudeljin kasvattajaseura on NAC Breda. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Eredivisiessä elokuussa 2010 Utrecht FC:tä vastaan. Avausmaalinsa Gudelj teki saman vuoden joulukuussa Vitessen verkkoon. Yhteensä Gudelj pelasi Bredan paidassa 79 ottelua tehden kahdeksan maalia. Heinäkuussa 2013 Gudelj siirtyi saman sarjan AZ Alkmaariin. Hän teki debyyttinsä seuran paidassa seuraavassa kuussa SC Heerenveeniä vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2013 ADO Den Haagia vastaan. Kaudella 2013–2014 Gudelj debytoi myös Eurooppa-liigassa. Kaudella 2014–2015 hän teki 32 pelaamassaan Eredivisie-ottelussa 11 maalia.

Heinäkuussa 2013 Gudelj siirtyi Eredivisien suurseuraan AFC Ajaxiin. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 2015 vanhaa seuraansa AZ:tä vastaan onnistuen heti maalinteossa.

Maajoukkueura
-------------

Gudelj pelasi Serbian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2010–2012. Serbian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2014 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Avausmaali syntyi yhdeksännessä maaottelussa Kreikan verkkoon, marraskuussa 2014.

Muuta
-----

Myös Gudeljin veli Dragiša Gudelj edustaa AFC Ajaxia, pelaten pääosin seuran juniorijoukkueessa. Veljesten isä Nebojša Gudelj on myös entinen ammattilaisjalkapalloilija. Hän toimi NAC Bredan valmentajana Nemanja Gudeljin pelatessa siellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nemanja Gudelj Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Nemanja Gudelj National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Gattoni |
3 Pedrosa |
4 Montiel |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Mir |
10 Rakitić |
11 Tecatito |
13 Nyland |
14 Nianzou |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Sow |
19 Acuña |
20 Fernando |
21 Óliver |
22 Badé |
23 Marcão |
24 Gómez |
Valmentaja Mendilibar

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Dmitrović |
2 Pavlović |
3 Eraković |
4 Milenković |
5 Veljković |
6 Maksimović |
7 Radonjić |
8 Gudelj |
9 A. Mitrović |
10 Tadić |
11 Jović |
12 Rajković |
13 S. Mitrović |
14 Živković |
15 Babić |
16 Lukić |
17 Kostić |
18 Vlahović |
19 Račić |
20 S. Milinković-Savić |
21 Đuričić |
22 Lazović |
23 V. Milinković-Savić |
24 Ilić |
25 Mladenović |
26 Grujić |
Valmentaja Stojković
**Mary Ann Todd Lincoln** (13. joulukuuta 1818 – 16. heinäkuuta 1882) oli Abraham Lincolnin aviovaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen miehen toimiessa Yhdysvaltain presidenttinä vuosina 1861–1865.

Todd syntyi Lexingtonissa, Kentuckyssä, Robert Smith Toddin ja Eliza Parkerin tyttäreksi. Lapsena Todd sai tuon ajan tytölle poikkeuksellisen laajan koulutuksen, minkä ansiosta Todd muun muassa puhui sujuvaa ranskaa. 20-vuotiaana hän muutti sisarensa Elizabethin luo Illinoisin osavaltioon, jossa hän tutustui tulevaan mieheensä, nuoreen juristi Lincolniin.

Avioliitto ja lapset
--------------------

Todd ja Lincoln avioituivat 4. marraskuuta 1842. Parin lapsista ainoa edes kahdenkymmenen vuoden iän saavuttanut oli esikoispoika Robert T. Lincoln (1843–1926). Heille syntyi myös kolme muuta lasta.

* Edward Baker Lincoln (s. 1846) kuoli tuberkuloosiin*lähde?* 1. helmikuuta 1850 ehtimättä täyttää neljää vuotta. Jompikumpi vanhemmista kirjoitti hänen muistolleen runon "Little Eddie", joka julkaistiin aikanaan *Illinois State Journal* -lehdessä.
* Kolmas poika, William Wallace "Willie" Lincoln (s. 1850), kuoli lavantautiin 11 vuoden ikäisenä 20. helmikuuta 1862. Hän sai nimensä tohtori William Wallacelta, joka oli hoitanut "Eddietä" tämän viimeisinä elinpäivinä.
* Tad Lincoln (s. 1853) kuoli 15. heinäkuuta 1871, 18 vuoden iässä, ilmeisesti tuberkuloosiin tai keuhkopussitulehdukseen.

Myöhemmät vaiheet
-----------------

Abraham Lincoln sai surmansa salamurhaajan luodista 15. huhtikuuta 1865. Leski sairastui asteittain masennukseen ja kärsi loppuelämänsä ajan harhakuvitelmista, joissa hän kuvitteli olevansa äärimmäisen köyhä. 1868 Todd muutti väliaikaisesti Eurooppaan ja asui ainakin Ranskassa ja Britanniassa. Vuonna 1875 Toddin ainoa elossa ollut poika Robert sai hänet toimitetuksi psykiatriseen sairaalaan. Viimeiset vuotensa hän eli Yhdysvalloissa kärsien heikosta terveydestä. Hän vammautui vuonna 1879 kaaduttuaan portaissa ja sairasti lisäksi kaihia, joka johti huomattavaan näkövammaisuuteen*lähde?*. Hän kuoli Springfieldissä, Illinoisissa, sisarensa Elizabethin kotona 63 vuoden ikäisenä heinäkuussa 1882.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  "Lincoln, Mary Todd." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Churchillin satama** (engl. *Port of Churchill*) on Churchillin kaupungissa Manitobassa, Kanadassa sijaitseva satama. Satama sijaitsee Pohjoisen jäämeren sivulahden, Hudsoninlahden lounaisosassa. Sataman omisti aiemmin Kanadan valtio, mutta se myytiin yhdysvaltalaiselle OmniTRAX-konsernille.

Churhillin satama  
Churhillin satamaChurhillin satamaChurhillin sataman sijainti
Satamassa on neljä valtamerialuksille tarkoitettua laituria, jotka on tarkoitettu viljan, irtotavaran, kappaletavararahdin sekä nestemäisen rahdin käsittelyyn. Satama on perustettu vuonna 1931 Hudsoninlahden rautatien valmistuttua. Satama sijaitsee tämän rataverkon pohjoisena pääteterminaalina. Nykyään tätä rautatieyhteyttä satamaan Churchillin rautatieaseman kautta Kanadan muuhun rataverkkoon hallinnoi OmniTRAX-konserni.

Pääasiallisesti sataman kautta on kulkenut vain lähtevää rahtia sekä vientitavaraa, josta pääosa on Canadian Wheat Boardin viljatuotteita. Lokakuussa 2007 sataman kautta kulki ensimmäisen kerran seitsemään vuoteen tuontitavaraa, kun Venäjältä ostettu lannoite-erä purettiin laivasta.

Churchillin satamalla on arktisen alueen satamista suurin öljynkäsittelykapasiteetti, joka rautatien vuoksi mahdollistaa raakaöljyn kuljettamisen aina Pohjois-Dakotasta asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioChurchill thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 13.12.2017. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioHudson Bay Railway thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3  Arkistoitu kopioHistory portofchurchill.ca.  Arkistoitu 7.9.2013. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Arkistoitu kopioAbout portofchurchill.ca.  Arkistoitu 13.7.2017. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
5. ↑  Arkistoitu kopioHBRY – Hudson Bay Railway Company (pdf) (Hudson Bay Railway Companyn rataverkon kartta asemineen) portofchurchill.ca.  Arkistoitu 1.5.2017. Viitattu 10.7.2017. (englanniksi)
6. ↑  John Barker: Port of Churchill: Gateway to the Northern Europefor Alberta, Saskatchewan and North Dakota sweet crude oil? *Thompson Citizen*.  21.8.2013. Viitattu 22.4.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Port of Churchill
Antti Pihlakoski huhtikuussa 2015.
**Antti Veikko Pihlakoski** (s. 2. toukokuuta 1961 Rusko) on suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän oli Suomen Urheiluliiton (SUL) puheenjohtaja vuosina 2006–2012.

Pihlakoski valittiin SUL:n hallituksen puheenjohtajaksi 26. marraskuuta 2005 Ilkka Kanervan 15-vuotisen puheenjohtajauran päätyttyä. Hän sai puheenjohtajavaalissa 29 ääntä, kun Arto Bryggare sai 15 ja Seppo Rehunen 2 ääntä. Pihlakosken puheenjohtajuus alkoi vuoden 2006 alussa ja keväällä 2012 hän ilmoitti, ettei ole käytettävissä enää syksyllä 2012 päättyvän toimikauden jälkeen. Puheenjohtajana häntä kritisoitiin muun muassa Suomen heikosta urheilumenestyksestä.

Yleisurheilun Helsingin EM-kisoissa 2012 Pihlakoski toimi järjestelytoimikunnan puheenjohtajana. Pihlakoski oli Suomen Olympiakomitean varapuheenjohtaja kaudella 2008–2012 ja istuu Euroopan yleisurheiluliiton (EAA) hallituksessa. Keväällä 2015 hän oli ehdolla EAA:n puheenjohtajaksi, mutta sai kolmesta ehdokkaasta vähiten ääniä. Elokuussa 2015 Pihlakoski valittiin nelivuotiskaudelle Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n (nyk. WA) hallitukseen. Jatkokausille hänet valittiin 2019 ja 2023.

Yleisurheilijana Pihlakoski saavutti pronssia 4 × 1 500 metrillä vuoden 1983 SM-viesteissä ja pronssia 800 metrillä sisäratojen SM-kilpailuissa vuosina 1983 ja 1984.

Lähteet
-------

* Antti Pihlakoski Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Antti Pihlakoski valittiin SUL:n puheenjohtajaksi, Ilkka Kanervasta kunniapuheenjohtaja Yleisurheilu.fi:  SUL. Viitattu 8.12.2015.
2. ↑  Pihlakoski jättää SUL:n puheenjohtajuuden *Yle Urheilu*.  31.3.2012. Viitattu 27.8.2015.
3. ↑  Helsingin EM 2012 -projektin tiedotustilaisuus *Suomen Kuvalehti*.  1.6.2010. Viitattu 20.12.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Suomen Olympiakomitean hallitukset 1907– (pdf) (web.archive.org) noc.fi. Viitattu 16.8.2012.
5. ↑  The European Athletics Council european-athletics.com. Viitattu 14.7.2014. (englanniksi)
6. ↑  Norjan Hansen valittiin Euroopan Yleisurheiluliiton johtoon - Antti Pihlakoski jäi äänestyksessä "pronssille" *Yle Urheilu*.  11.4.2015. Viitattu 27.8.2015.
7. ↑  Visuri, Roope: Suomalaiselle yleisurheiluvaikuttajalle merkittävä pesti *Yle Urheilu*.  19.8.2015. Viitattu 19.8.2015.
8. ↑  Pihlakoski valittiin kolmannelle kaudelle Kansainvälisen yleisurheiluliiton hallitukseen *Yleisurheilu.fi*.  17.8.2023. Viitattu 1.9.2023.
**Stor-Stenträsket** on Ruotsissa Norrbottenissa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Stor-Stenträsket on 1,5 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 71 hehtaaria eli 0,71 neliökilometriä. Se sijaitsee Niemisuannosta (Niemisel) 14 kilometriä pohjoiseen päin pienen Krokträskin kylän lähellä. Järvi on ilmeisesti matala, sillä ilmakuvista päätellen ainakin sen pohjois- ja itärannat ovat pitkälle rannasta kivikkoiset. Rannan mataluus on mahdollistanut noin 60-metrisen laiturin rakentamisen järven ainoaan saareen Holmeniin. Järven ympäristössä on laajoja avohakkuita, jotka eivät kuitenkaan näy järveltä. Niemisuannosta Morjärven väliseltä maantieltä 356 tulee Krokträskiin tie. Kylästä on rakennettu järvelle johtava pikkutie. Tien päässä sijaitsee lomakylä, jossa sijaitsee järven ainoat rakennukset.

Luontoarvoja
------------

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (68,4 %), turve (13,2 %), hiekka tai sora (1,8 %) ja kallioalue (7,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Vesistösuhteet
--------------

Stor-Stenträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Bjurånin sivujoen valuma-alueeseen. Bjurånin valuma-alueen pinta-ala on noin 190 neliökilometriä (km²), joka on noin 5 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Stor-Stenträsket sijaitsee sivussa Bjurånin pääuomasta ja sen laskuoja Stenträskbäcken laskee kahden kilometrin päässä pääuomassa sijaitsevaan Lillbergsseletiin (ruots. *selet* on suvanto). Järven luusuassa sen valuma-alueen pinta-ala on 3,51 km² ja veden keskivirtaama (MQ) arvioidaan olevan noin 0,03 m³/s. Kartoissa järveen ei ole piirretty suurempia puroja. Bjursån yhtyy Rånejokeen, joka puolestaan laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Tieto on katsottu Internetin Lantmäteriet-karttapalvelun ilmakuvista.
2. ↑  Järven virtaamana luusuassa on käytetty vesistöviranomaisten vuosina 1981–2010 julkaisemien kuukausittain laskettujen keskivirtaamien keskiarvoa.

Lähteitä
--------

1. 1 2 3 4  Svenskt Vattenarkiv - Vattenytor (SVAR 2012) suora linkki SVAR\_2012\_2 (ZIP)), SMHI, 2016, viitattu 28.11.2020 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Stor-Stenträsketin järvi *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 28.11.2020. (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4  Stor-Stenträsket (SE735223-178235) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 28.11.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Thoms-Hjärpe, Christina: Län och huvudavrinningsområden i Sverige (PDF),Faktablad nr 10, 2002, SMHI, viitattu 28.11.2020 (ruotsiksi)
5. ↑  Rånejoki (SE732092-179483) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 28.11.2020. (ruotsiksi)
6. 1 2  Bjurån (SE733092-178882) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 28.11.2020. (ruotsiksi)
7. ↑  Om flödesstatistik för Sveriges vattendrag (Excel-tiedostoon, selitykset), 13.11.2009, viitattu, 460-506, 28.11.2020 (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stora Stenträsket, matkailuyritys (valokuvia) (ruotsiksi)
Shen Baon ensimmäinen numero vuodelta 1872.
***Shen Bao***, aiemmin translitteroitu muotoon ***Shun Pao*** tai ***Shen-pao*** (申報, pinyin Shēn Bào), on kiinalainen sanomalehti, jota on julkaistu 30. huhtikuuta 1872 lähtien Shanghaissa. Se tunnetaan kansainvälisesti myös englanninkielisellä nimellään ***Shanghai News***. Lehden nimi on lyhenne sanoista *Shenjiang Xinbao*, missä "Shenjiang" on lyhenne Huangpu-joen vanhasta nimestä Chunsheng jiang.

Lehden perusti vuonna 1872 brittiläinen liikemies Ernest Major (1841–1908). Se on yksi varhaisimmista moderneista sanomalehdistä Kiinassa. Kun Major palasi Englantiin vuonna 1889, lehti uudistettiin nimellä Major Company Limited.

Lähteet
-------

1. ↑  Endymion Wilkinson, *Chinese History: A Manual, Revised and Enlarged* (Harvard University Asia Center, 2000: ISBN 0674002490), s. 967.
2. ↑  Dates from Roberta Wue, "The Profits of Philanthropy: Relief Aid, Shenbao, and the Art World in Later Nineteenth-Century Shanghai," *Late Imperial China* 25 (kesäkuu 2004), s. 187-211.
3. ↑  Chinese History Research Site at UCSD, Miscellaneous Sources (Arkistoitu – Internet Archive).
**Frances Clara Folsom Cleveland** (21. heinäkuuta 1864 – 29. lokakuuta 1947) oli Yhdysvaltain presidentti Grover Clevelandin puoliso ja siten Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1886–1889 ja 1893–1897. Hän oli 21-vuotiaana maan nuorin ensimmäinen nainen ja ensimmäinen, joka meni naimisiin istuvan presidentin kanssa.

Frances Folsomin isä oli Clevelandin lakiasiaintoimiston osakas, joka kuoli nuorena. Sen jälkeen Grover Cleveland tuki hänen koulutustaan. Frances vieraili äitinsä kanssa Valkoisessa talossa, missä poikamiespresidentin sisar toimi emäntänä. Tapaamiset johtivat 27 vuoden ikäerosta huolimatta romanssiin ja avioliittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Allida Black: Frances Clara Folsom Cleveland *The First Ladies of the United States of America*.  2009. Viitattu 29.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frances Cleveland** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Arcadia** oli brittiläinen 1980-luvulla toiminut popyhtye. Sen perustivat Duran Duran -yhtyeen jäsenet Simon Le Bon, Nick Rhodes ja Roger Taylor sivuprojektiksi muiden yhtyeen jäsenten soittaessa samaan aikaan The Power Stationissa. Roger Taylor jätti musiikkibisneksen kokonaan ennen albumin julkaisua eikä esiintynyt yhdelläkään yhtyeen videolla eikä TV-esiintymisissä.

Levytyshistoria
---------------

Yhtyeen ainoa albumi *So Red The Rose* äänitettiin keväällä 1985 Pariisissa ja sen on sanottu olleen omana aikanaan yksi kaikkien aikojen kalleimmista albumeista. Se julkaistiin marraskuussa 1985. Albumi sai hyvän lähdön albumilistoilla ympäri maailman, kun ensimmäinen single "Election Day" oli jo ehtinyt menestyä erinomaisesti. Levyllä oli mukana erittäin nimekäs lista vierailijoita kuten Grace Jones, Herbie Hancock, David Gilmour ja Sting. Albumi saavutti platinaa muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Myöhemmät singlelohkaisut eivät kuitenkaan kohonneet suuriksi hiteiksi, vaikka joitakin Top 40 -häntäpään sijoituksia listoilla saivatkin. Vuonna 1986 yhtye julkaisi vielä yhden uuden kappaleen "Say The Word" elokuvaan *Kovan päivän ilta*. Vuonna 2010 EMI julkaisi yhtyeen koko tuotannon yhdessä paketissa uudelleen masteroituna mukaan lukien yhtyeen 1987 julkaistu videokokoelma.

Diskografia
-----------

### Albumi

* *So Red The Rose* (1985)

### Singlet

* *Election Day* (1985)
* *Goodbye Is Forever* (1986)
* *The Promise* (1986)
* *The Flame* (1986)
* *Say The Word* (1986)

### VHS-video

* *Arcadia* (1987)
* *The Videos* (1987)

### Uudelleenjulkaisu

* *So Red The Rose 2-CD+DVD* (2010)

### Musiikkivideot

* *Election Day* (1985)
* *The Promise* (1985)
* *Goodbye is Forever* (1986)
* *The Flame* (1986)
* *Say the Word* (1986)
* *Missing* (1986)

Lähteet
-------

1. ↑  Malins, Steve: *Notorious – the unauthorised biography*, s. 167. Carlton Publishing Group, 2005.
2. ↑  Kovan Päivän Ilta Soundtrack *imdb.com*. imdb.
Kuva Turkin passista, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Turkin kansalaisuus** on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Turkin tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä Turkin kansalaisia ovat kaikki sellaiset henkilöt, jotka syntyvät avioparille, jonka osapuolista vähintään toisella on Turkin kansalaisuus. Mikäli vanhemmat eivät ole naimisissa, Turkin kansalaisuus periytyy vain äidin kautta. Isän kohdalla kansalaisuus periytyy vasta sen jälkeen, kun isyys on varmennettu.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella Turkin kansalaisuus voidaan myöntää, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot:

* on täysi-ikäinen
* on asunut Turkissa yhtäjaksoisesti vähintään viisi vuotta
* osoittaa aikomusta asettua Turkkiin
* ei ole terveydentilansa perusteella vaaraksi Turkin kansanterveydelle
* on todettu hyvämaineiseksi
* osaa puhua tyydyttävästi turkkia
* pystyy elättämään itsensä ja mahdolliset holhottavansa
* ei ole uhka Turkin kansalliselle turvallisuudelle

Helpotettua reittiä Turkin kansalaisuuden voi saada myös investoimalla muun muassa seuraavissa tapauksissa:

* henkilö on investoinut vähintään 500 000 Yhdysvaltain dollaria Turkkiin
* henkilö omistaa, tai on osoittanut aikomuksensa ostaa, vähintään 250 000 dollarin arvoisen kiinteistön
* henkilö on todistettavasti työllistänyt vähintään 50 turkkilaista

Turkin kansalaisen kanssa naimisissa olevat henkilöt voivat hakea Turkin kansalaisuutta, mikäli he täyttävät seuraavat ehdot:

* avioliitto on kestänyt vähintään 3 vuotta
* pari asuu yhdessä
* ulkomaalainen puoliso ei ole tehnyt mitään, mikä haittaisi avioeloa
* ulkomaalainen puoliso ei ole uhka Turkin kansalliselle turvallisuudelle

Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuudesta luopuminen
--------------------------------------------------

Turkki sallii kaksoiskansalaisuuden. Turkki kuitenkin kohtelee kaksoiskansalaisia kuitenkin ainoastaan Turkin kansalaisina, mikäli nämä saapuvat Turkkiin.

Turkin perustuslain mukaan Turkin kansalaisuus voidaan poistaa vain, jos henkilö on syyllistynyt sellaiseen rikokseen, joka liittyy uskollisuuteen valtiota kohtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Turkish Citizenship Law (pdf) *refworld.org*.  2009. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Acquasition of Turkish Citizenship (pdf) *en.goc.gov.tr*.  2023. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  How To Get Turkey Citizenship *Get Golden Visa*.  20.6.2021. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Suomen kansalaisia jäänyt jumiin Turkkiin: Lyhyt lomamatka saattaa muuttua pitkäksi kotiarestiksi *Yle Uutiset*.  7.10.2019. Viitattu 22.8.2023.
5. ↑  Constitution of the Republic of Türkiye (pdf) *GNAT Printing House*.  2019. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
**Lindholmin Saha Oy – Lindholms Såg Ab**, vuoteen 1929 **Lindholmin Mylly Oy**, oli Espoon keskuksessa vuosina 1919–1984 toiminut teollisuuslaitos, johon kuuluivat mylly, saha, höyläämö, rautakauppa, paja, puusepänverstas ja sementtivalimo. Laaja teollisuusalue sijaitsi Turun radan eteläpuolella Espoon rautatieaseman vieressä, jossa nyt sijaitsee muun muassa Espoontorin kauppakeskus. Tehdasalue reunusti ratapihaa nykyisestä Kamreerintie 8:sta laajimmillaan Reviisorinkadulle asti. Lindholmin saha kuului 1930-luvulla Espoon suurimpiin teollisuuslaitoksiin ja työnantajiin. 

Lindholmin Mylly Oy:n perustivat syksyllä 1919 kolme Lindholmin veljestä. Myllyn lisäksi liiketoimintana oli alusta asti myös puutavaran sahaus. Yhtiön johtajana 37 vuotta ollut Elis Lindho!m kuoli vuonna 1957, ja samana vuonna salamaniskusta syttynyt tulipalo tuhosi sekä sahan että myllyn maan tasalle. Jo vuoden kuluttua saatiin tuotanto taas käyntiin uusissa rakennuksissa. Uudeksi toimitusjohtajaksi Elis Lindholmin jälkeen tuli rakennusmestari Erik Holmberg, ja yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimi vuodesta 1951 myyntijohtaja Lars Orlamo.

Vuonna 1972 Lindholmin Saha Oy myi 15 hehtaarin maa-alueensa Espoon kaupungille ja ryhtyi suunnittelemaan muuttoa Kirkkonummen Veikkolaan*selvennä* niin, että Espooseen jäisi vain rautakauppa. Kaupunki jakoi maa-alueet viidelle rakennusyhtiölle, joita olivat Haka, Keskus-Sato, Puolimatka, Rakennus Oy ja Salpa Oy.

Lindholmin Sahan alueella oli tulipalo myös vuonna 1977. Rakennukset purettiin vuonna 1987.

Saha-alueella nykyisin sijaitseva kiertoliittymä Lindholminympyrä on nimetty yhtiön mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita: toimitusjohtaja Elis Lindholm.  *Helsingin Sanomat*, 20.01.1957, s. 16. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  Lindholminympyrä – Lindholmscirkeln *Espoon keskuksen nimistö, Espoon kaupunki*. Viitattu 31.8.2023.
3. ↑  **Määritä osoite!** Viitattu 31.8.2023.
4. ↑  Lindholmin Saha Oy. 40-v.  *Helsingin Sanomat*, 15.11.1959, s. 23. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Lindholmin Saha muuttaa Espoosta Kirkkonummelle.  *Helsingin Sanomat*, 28.11.1973, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Espoon salainen maanjakoesitys: Lindholmin sahan maat viidelle rakentaialle.  *Helsingin Sanomat*, 19.09.1973, s. 14. Näköislehti (maksullinen).
7. ↑  Lindholmin sahan palo v. 1977, höyläämön puoli *Espoon kaupunginmuseo*.  1977 (valokuva). Viitattu 31.8.2023.
8. ↑  Aalto, Pentti (valokuva): Lindholmin sahaa puretaan, elokuu 1987 *Espoon kaupunginmuseo*.  1987 (valokuva). Viitattu 31.8.2023.
**2-Aminopyridiini** (C5H7N) on pyridiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa esimerkiksi lääkkeitä ja väriaineita.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 2-aminopyridiini on väritöntä kiteistä ainetta. Se on hyvin vesiliukoista ja liukenee myös etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteellä esiintyy imiini-enamiinitautomeriaa. 2-Aminopyridiinin liuokset ovat emäksisiä. Yhdiste reagoi elektrofiilien kanssa olosuhteista riippuen joko renkaan tai aminoryhmän typpiatomilla. 2-Aminopyridiini voi reagoida myös elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. 2-Aminopyridiini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengityselimiä. Sille altistuminen voi aiheuttaa kouristuksia ja muita keskushermostoperäisiä vaikutuksia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

2-Aminopyridiiniä valmistetaan pyridiinin ja natriumamidin välisellä niin kutsutulla Tšitšibabin-reaktiolla. Sitä käytetään väriaineiden, maatalouskemikaalien ja lääkeaineiden esimerkiksi sulfapyridiinin, tripelennamiinin, piroksikaamin ja tenoksikaamin synteeseissä.

Lähteet
-------

1. ↑  2-Aminopyridine - Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 18.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 82. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 878. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
4. 1 2  Shinkichi Shimizu, Nanao Watanabe, Toshiaki Kataoka, Takayuki Shoji, Nobuyuki Abe, Sinji Morishita & Hisao Ichimura: *Pyridine and Pyridine Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 62. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  2-aminopyridiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 18.8.2019.
**Roquefort** on kunta Lounais-Ranskassa Landesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Douze-joen ja sen sivujoen Estamponin haarassa, noin 22 kilometriä Mont-de-Marsanin kaupungista koilliseen.

Neitsyt Marian kirkko
Roquefortin sijainti kahden joen yhtymäkohdassa on tehnyt siitä strategisesti tärkeän kaupungin, ja se on ollut linnoitettu jo 1100-luvulla. Ensimmäinen Roquefortin linna rakennettiin vuonna 1108 joen törmällä olevalle kalliolle. Nykyään siitä on jäljellä vain torni.

Myös Neitsyt Marian kirkko (*Notre-Dame de l'Assomption*) on rakennettu 1100-luvulla. Alun perin se oli Saint-Severin luostarin alaisuudessa olleen benediktiiniläisluostarin kirkko. Kirkko rakennettiin osittain uudelleen 1200-luvulla. Kirkko kärsi hävityksestä Ranskan uskonsodissa vuonna 1569. Tämän jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen. Samalla se varustettiin puolustusjärjestelmällä, johon kuului myös linnoituksen luonteen antava neliömäinen torni.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.8.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Histoire, culture et patrimoine Mairie de Roquefort. Viitattu 7.8.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Mont-de-Marsan > Bordeaux Tour de France 2023. Viitattu 7.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roquefort (Landes)** Wikimedia Commonsissa
**Donald Spoto** (28. kesäkuuta 1941 New Rochelle – 11. helmikuuta 2023 Køge, Tanska) oli yhdysvaltalainen teologi, elokuvahistorioitsija ja elämäkertojen kirjoittaja. Hän väitteli Fordham Universityssä 1970 ja opetti sen jälkeen useissa yhdysvaltalaisissa yliopistoissa ja elokuva-alan oppilaitoksissa. Spoto julkaisi elämäkertoja elokuva-alan suurista nimistä, kuten Stanley Kramer, Alfred Hitchcock, Tennessee Williams, Marlene Dietrich, Marilyn Monroe, Laurence Olivier, Elizabeth Taylor, Ingrid Bergman ja James Dean.

Brittiläisessä *The Guardian* -lehdessä ilmestyneessä kirja-arviossa Michael Coveney kuvailee Spotoa "amerikkalaiseksi kvasi-akateemiseksi juorujen levittelijäksi" mutta myöntää tämän tehneen huolellista työtä luetteloidessaan kirjan kohteen (Alan Batesin) kaikki teatteri- ja elokuvaesiintymiset.

Spoto kirjoitti Hitchcockista kolmeosaisen teossarjan. *The Art of Alfred Hitchcock* ilmestyi 1976, ja Spoto teki sitä varten monia pitkiä haastatteluja. Toinen osa, *The Dark Side of Genius*, ilmestyi Hitchcockin kuoltua ja käsittelee sekä tähden yksityiselämää että uraa. Kolmas osa, *Spellbound by Beauty* (2008), käsittelee lähinnä Hitchcockin suhdetta naisnäyttelijöihin. Vuonna 2012 HBO tuotti elokuvan *The Girl*, joka perustuu Spoton Hitchcock-teoksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Genzlinger, Neil: Donald Spoto, Biographer of Hitchcock and Many More, Dies at 81 *The New York Times*.  17.2.2023. Viitattu 19.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Finding Aid for Spoto Papers UCLA. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Guilty secrets  2007. Guardian. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)
4. ↑  Hitchcock’s Birds (Especially the Blond Ones)  2008. NY Times. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)
5. ↑  Tippi Hedren and Alfred Hitchcock New Yorker. Viitattu 26.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Interview with: Donald Spoto - Biographer/Historian Writers Store

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Margreet Honig** (s. 1938) on alankomaalainen laulupedagogi, joka oli itse alun perin sopraanolaulaja.

Honig opiskeli Amsterdamin konservatoriossa Annie Hermesin ja Corry Bijsterin johdolla. Sitten hän sai opetusta Evelyn Learilta Yhdysvalloissa ja Pierre Bernacilta Pariisissa. Bernacin johdolla Honig päätti omistautua ranskalaiseen ohjelmistoon. Hän piti resitaaleja pianisti Rudolf Jansenin kanssa ja esiintyi monien orkesterien ja muiden kokoonpanojen kanssa. Hän myös äänitti Kenneth Montgomeryn johtaman alankomaalaisen Radio Kamer Orkesterin kanssa. Honigia kuultiin usein Alankomaiden radiossa.

Honig on myöhemmällä urallaan keskittynyt työhönsä musiikkipedagogiikassa. Hän on opettanut Rotterdamin sekä Amsterdamin konservatorioissa ja ollut vierailevana luennoitsijana Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Lyonissa. Honig on pitänyt mestarikursseja muun muassa Zürichin, Baselin ja Luzernin konservatorioissa sekä Lontoon Royal Academy of Musicissa ja Philadelphian Curtis Institute of Musicissa. Honig on saavuttanut kansainvälistä tunnustusta monien menestyneiden laulajien valmentajana. Hänen oppilaidensa joukossa on ollut Magdalena Kožená. Stefan Haupt ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Margreet Honigia koskevan elokuvan *Margreet Honig – Der freie Ton*, jonka ensi-ilta pidettiin tammikuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Margreet Honig Bayerische Staatsoper, viitattu 26.4.2023
2. 1 2 3 4  «Sternstunde Musik»: Margreet Honig – Der freie Ton[vanhentunut linkki] SRF Medienportal, viitattu 26.4.2023
3. 1 2 3 4  Margreet Honig Saline royale Academy, viitattu 26.4.2023
4. ↑  Margreet Honig Udo Reinemann International Masterclasses, viitattu 26.4.2023
5. ↑  MARGREET HONIG – DER FREIE TON Swiss Films, viitattu 26.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ursus – sankareista suurin** (ital. *Ursus nella terra di fuoco*, "Ursus tulen maassa") on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giorgio C. Simonelli. Sen sankaria Ursusta esittää yhdysvaltalainen Ed Fury.

Juoni
-----

Kuningas Lotar tavoittelee Ursuksen puolustamaa naapurimaata neuvonantajansa Amilcaren ja veljentyttärensä Milan johdattelemana. He syyttävät Ursusta prinsessa Dianan kaappaamisesta ja lähettävät miehensä tappamaan sankarin. Maanjäristys hautaa Ursuksen ja Diana katoaa. Amilcare murhaa Lotarin ja nousee Milan kanssa valtaistuimelle. Kruunajaisten juhlistamiseksi järjestetään turnajaiset, joihin Ursus saapuu voittaen vallananastajan käskyläiset. Amilcare kaappaa Dianan ja vangitsee Ursuksen, mutta kansa nousee kapinaan ja vapauttaa sankarin. Mila ja Amilcare saavat ansionsa mukaan, ja Diana nousee valtaistuimelle.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ed Fury  | … |  Ursus
  |
|  Luciana Gilli  | … |  Diana
  |
|  Claudia Mori  | … |  Mila
  |
|  Nando Tamberlani  | … |  Lotar
  |
|  Adriano Micantoni  | … |  Amilcare
  |
|  Mireille Granelli  | … |  
  |
|  Pietro Ceccarelli  | … |  Lero
  |
|  Giuseppe Addobbati  | … |  virkamies
  |
|  Diego Pozzetto  | … |  
  |
|  Claudia Giannotti  | … |  
  |
|  Tom Felleghi  | … |  
  |
|  Nello Pazzafini  | … |  
  |

Tuotanto
--------

Elokuva on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Elioksen studiolla Roomassa. Ulkokuvissa nähdään Grotte Di Salonen luolat, Monte Gelaton vesiputoukset, Tolfan laakso ja Tor Caldaran maisemat sekä muualta lainattuja otoksia tulivuorenpurkauksista. Kertoman mukaan suuren osan elokuvasta on ohjannut apuohjaajana toiminut Nick Nostro.

*Ursus – sankareista suurin* on Ed Furyn kolmas Ursus-seikkailu ja viimeinen peplum-elokuva. Sen lapsellista ja epäjohdonmukaista juonta sekä vaatimattomia näyttelijäsuorituksia, ohjausta ja erikoistehosteita kompensoivat elokuvan synkkä ilmapiiri, groteski lavastus, Carlo Savinan musiikki ja sankarin lähes yli-inhimilliset voimainkoetukset. Henkilöhahmona Ursus ei juurikaan poikkea Herkuleen ja Macisten kaltaisista peplum-sankareista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Della Casa, Steve; Giusti, Marco: *Il grande libro di Ercole*, s. 319. Roma: Centro Sperimentale di Cinematografia, Edizioni Sabinae, 2013. ISBN 978-88-98623-051.
2. ↑  Cinematografo.it *cinematografo.it*. Viitattu 25.2.2017.
3. ↑  Smith, Gary Allen: *Epic Films*, s. 234–235. Jefferson, North Carolina & London: McFarland & Company, 2004. ISBN 0-7864-1530-4.
4. ↑  Anica: Archivio del Cinema Italiano *archiviodelcinemaitaliano.it*. Viitattu 27.10.2020.
5. 1 2  Hughes, Howard: *Cinema Italiano: The Complete Guide from Classics to Cult*, s. 16. London, New York: I. B. Tauris, 2011. ISBN 978-1-84885-608-0.
6. ↑  Casadio, Gianfranco: *I mitici eroi*, s. 102, 108. Ravenna: Longo Editore, 2007. ISBN 978-88-8063-529-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Ursus – sankareista suurin* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Ursus – sankareista suurin* Elonetissä.
Kalastusaiheinen veistos Mörrumin lohimuseon edustalla.
**Mörrum** on noin 4 000 asukkaan taajama Karlshamnin kunnassa Ruotsin etelärannikolla Blekingen läänissä. Se sijaitsee noin 10 kilometriä luoteeseen keskustaajama Karlshamnista.

Lohenkalastuksesta tunnetun Mörruminjoen alajuoksulla sijaitsevassa Mörrumissa juhlitaan joka kevät kalastuskauden alkua. Laxens Hus on Mörrumissa vuonna 1992 avattu museo, joka esittelee alueen kalastuskulttuuria ja joen biologiaa. Museoon kuuluu 13-metrinen lohikala-akvaario.

Mörrumissa sijaitsevat Södra Cell -yhtiön sellutehdas. Kylpyhuonekalusteita ja pesualtaita valmistavat paikkakunnalla Geberit AB (tuotemerkki Ifö) ja Contura Steel AB (tuotemerkit Contura ja Olofström).

Lähteet
-------

1. 1 2  Laxens Hus. Museum of salmon fishing in Mörrum *guidebook-sweden.com*. Viitattu 1.9.2023.
2. ↑  Kontakt *ifo.se*. Viitattu 1.9.2023.
3. ↑  Om oss *conturasteel.se*. Viitattu 1.9.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Mörrum & sv:Södra Cell Mörrum
**Pietari Toikka** (18. tammikuuta 1862 Hietamäki, Kaukaisi – 2. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli Inkerin itsenäisyystaistelun merkittävin vaikuttaja, opettaja ja kirjailija. Hän toimi Kolppanan seminaarin ja Pietarin kirkkokoulun johtajana, sekä Helsingin normaalilyseon yliopettajana. Lisäksi hän toimi Inkerin Väliaikaisen Hoitokunnan puheenjohtajana koko sen toiminnan ajan.

Toikka suoritti vuonna 1885 filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Kolppanan opettajaseminaarin johtajana hän toimi vuosina 1885–98. Hän kasvatti 14 vuosiluokkaa inkeriläisiä opettajia snellmanilaisten aatteiden kannattajiksi. Suomeen Toikka muutti perheineen vuonna 1907. Hän toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon venäjänkielen yliopettajana vuosina 1903–1918, Inkerin väliaikaisen hoitokunnan puheenjohtajana vuosina 1919–1920, Suomalaisen evakuoimiskomitean johtajana ja Suomen asiainhoitajana Pietarissa vuosina 1921–1928, sekä Suomen ja Venäjän välisten arkistojen vaihtamista valvovan komitean johtajana Pietarissa vuosina 1921–1928.

Hänelle myönnettiin hovineuvoksen arvonimi vuonna 1906. Toikka teki Inkerin kansanperinteestä väitöskirjaa, mutta se ei ehtinyt valmistunut ennen hänen kuolemaansa.

Inkeriä koskevat teokset
------------------------

* *Inkerin maisemakuvausta*
* *Inkerin muinaisasutuksesta*
* *Keskiaika vaihtuu uuteen*
* *Ruotsin vallan aikaa*
* *Tsaarin valtakauden Inkeri*
* *Inkerin suomalaisten sivistyspyrkimyksistä*
* *Vatjalaisista, Inkeroisista, Äyrämöisistä ja Savakoista*
* *Inkerin muinaisrunoudesta*
* *Inkeri tutkimusten kohteena*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  S - Y *Inkeri*. Viitattu 21.10.2020.