recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**EMDR** (*Eye Movement Desensitization and Reprocessing*) on silmänliikkeisiin perustuva, varsinkin traumaterapiassa käytetty hoitomenetelmä. Sen tarkoituksena on auttaa potilasta selviämään jostain psyykkisestä traumasta, joka saattaa edelleen painaa mieltä ja häiritä ihmisen normaalia elämää. Menetelmän on kehittänyt kalifornialainen psykologi Francine Shapiro.

EMDR-menetelmässä muistikuvia neutraloidaan ja muutetaan ohjattujen silmäliikesarjojen avulla. Hoidon toteuttamiseen kuuluu kahdeksan vaihetta. Hoito alkaa asiakkaan hoidon suunnittelemisesta. Liikesarjaan kuuluu silmien kääntämistä puolelta toiselle. EMDR-terapiassa käydään yleensä 5-10 kertaa. EMDR-menetelmää käytetään tyypillisesti osana laajempaa, muita terapiamenetelmiä käsittävää hoitoa; se ei ole itsenäinen terapiamuoto.

Lähteet
-------

1. 1 2  T. Tikkanen: *Psykoterapiaopas - Monta tietä itsetuntemukseen ja iloon*, s. 102-103 Terapiassa muistot kohdataan turvassa. 3. painos. Helsinki: Werner Söderström Oy, Suomen mielenterveysseura, 2006. ISBN 951-0-31986.
2. 1 2  Anneli Vainio: Aivojen omat korjausmekanismit – uusia mahdollisuuksia traumaperäisten häiriöiden hoitoon?  22.1.2009. terveyskirjasto.fi.  Arkistoitu 13.7.2015. Viitattu 12.7.2015.
3. ↑  Dr. Roger M. Solomon: EMDR:n pitkä matka tunnustetuksi hoitomuodoksi traumaterapiakeskus.com. Viitattu 12.7.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Päivi Saarinen: EMDR psyykkisten traumojen hoidossa traumaterapiakeskus.com. Viitattu 12.7.2015. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Trauma ja dissosiaatio: Silmänliiketerapia (EMDR) (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Suomen EMDR) (emdr.fi)
**Cristina Gallardo-Domâs** (s. 1967 Santiago de Chile) on chileläissyntyinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänellä on Espanjan ja Chilen kaksoiskansalaisuus.

Gallardo-Domâs opiskeli Chilen Escuela Moderna de Música y Danzassa ja viimeisteli opintonsa New Yorkin Juilliard Schoolissa. Vuonna 1990 hän teki debyyttinsä esiintymällä Santiagon kunnallisteatterissa Giacomo Puccinin *Madama Butterflyn* nimiroolissa. Euroopan-debyyttinsä Gallardo-Domâs teki vuonna 1993 Festival dei Due Mondissa esiintymällä saman säveltäjän *Suor Angelicassa*. Vuonna 1994 hän esiintyi ensimmäisen kerran La Scalassa jälleen Puccinin oopperan, tällä kertaa *La Rondinen* esityksessä. Gallardo-Domâs oli vuonna 1992 semifinalisti Kuningatar Elisabetin laulukilpailussa. Hän menestyi myös useissa muissa laulukilpailuissa.

Gallardo-Domâs on esiintynyt keskeisillä oopperalavoilla eri puolilla maailmaa. Hän on osallistunut myös lukuisiin festivaaleihin. Gallardo-Domâs on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Riccardo Chaillyn, Riccardo Mutin, Zubin Mehtan, Antonio Pappanon, Nikolaus Harnoncourtin, Christian Thielemannin, James Levinen, Georges Prêtren, Valeri Gergijevin, James Conlonin ja Fabio Luisin johdolla. Oopperaohjaajia, joiden kanssa Gallardo-Domâs on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Franco Zeffirelli, David Pountney, Harry Kupfer, Peter Stein, Willy Decker, Jürgen Flimm, Robert Carsen ja Anthony Minghella. Gallardo-Domâsin ohjelmistoon on kuulunut rooleja Puccinin oopperoiden lisäksi muun muassa Giuseppe Verdin ja Ruggero Leoncavallon teoksissa. Gallardo-Domâs on tehnyt monia levytyksiä eri levymerkeille. Hän oli mukana kantaesittämässä Pablo Nerudan työn innoittamaa Daniel Catánin oopperaa *Il Postino*.

Kunnianosoituksia
-----------------

Gallardo-Domâsilla on Kansallisen Andrés Bello -yliopiston kunniatohtorin arvo. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:

* Gabriela Mistralin koulutus- ja kulttuuriritarikunta (Chile)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Cristina Gallardo-Domas Queen Elisabeth Competition, viitattu 20.4.2023
2. 1 2 3 4 5  Cristina Gallardo-Domâs Musiespaña, viitattu 20.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Lotta-Maria Maine** (s. 12. toukokuuta 2002 Huittinen) on suomalainen este- ja keskipitkien matkojen juoksija. Maine voitti vuonna 2022 Kalevan kisoissa SM-kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 10.32,57. Maine on Kalevan kisoissa sijoittunut 1 500 metrin juoksussa neljänneksi (2021) ja viidenneksi (2022). Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut Turun Urheiluliiton viestijoukkueessa kultaa 4 × 1 500 metrin sekaviestissä 2022 ja hopeaa 2023 sekä 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022 ja pronssia 2023. Maineen ennätys 1 500 metrillä on 4.25,08 (2022) ja 3 000 metrin esteissä 10.27,29 (2022).

Maine edustaa Turun Urheiluliittoa. Huittislaisen Maineen aiempi seura oli Lauttakylän Luja. Häntä valmentaa Janica Rauma.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lotta-Maria Maine Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 4.10.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Corbinin Elaine kantaa Graalin maljaa Corbinin linnassa. Arthur Rackhamin kuvitusta teoksessa *The Romance of King Arthur and His Knights of the Round Table*.
**Corbinin Elaine** on kuningas Arthurin liittyvissä tarinoissa Pellesin kaunis tytär ja pyöreän pöydän ritarin ja Graalin maljan löytäjän Galahadin äiti. Thomas Maloryn Le Morte d’Arthur -teoksen mukaan Pellekselle oli ennustettu, että Elaine saisi Lancelotin kanssa pojan, jonka nimi olisi Galahad. Galahadin olisi viimein määrä löytäää Graalin malja. Corbinin Elainea ei tule sekoittaa toiseen samannimiseen Lancelotiin rakastuneeseen naiseen, Astolatin Elaineen.

Corbinin Elainea pidettiin koko maan kauneimpana, ja hänelle kateelliset Morgan Le Fay ja Northgalisin kuningatar olivat loihtineet Elainen kärsimään kuin tämä olisi jatkuvasti tulikuumassa kylvyssä. Ennustuksen mukaan vain maailman paras ritari voisi parantaa hänet. Kerran ratsastaessaan Corbinin sillalle Lancelotia tervehditään ja hänelle kerrotaan neito Elainen kärsimyksistä. Väki kertoo, että sir Gawain on jo käynyt paikalla, mutta ei ole kyennyt auttamaan. Lancelot suostuu auttaamaan ja linnassa hän tarttuu Elainen käteen, jolloin neidon tuskat kaikkoavat.

Pelles ja neito Brisen onnistuvat loitsuillaan saamaan Lancelotin luulemaan Elainea Guinevereksi, jota Lancelot rakastaa. Lancelot ja Elaine viettävät yön yhdessä eräässä linnassa ja Lancelot saattaa Elainen raskaaksi. Aamulla lumous häviää ja Lancelot raivostuu petoksesta ja lähtee. Elaine synnyttää sittemmin Galahadin.

Elainen hahmo on kiinnostanut useita kirjailijoita. T. H. White sekoittaa kirjasarjassaan *Muinainen ja tuleva kuningas* Corbenin Elainen ja Astolatin Elainen keskenään kuten tekee myös Howard Pyle pyöreän pöydän ritareita käsittelevissä teoksissaan. John Erskinen romaanissa *Galahad* Elaine on vapaamielinen moderni nainen, joka vastustaa perinteistä naisen roolia ja päättää hankkia lapsen Lancelotin kanssa – teko, joka saa myöhemmin Elainen pojan Galahadin hylkäämään hänet, koska Galahad pitää tekoa syntinä.

Lähteet
-------

* Malory, Thomas: Pyöreän pöydän ritarit. Lyhentäen suomentanut Marja Helanen-Ahtola. Karisto 2000. ISBN 951-23-1434-7

Viitteet
--------

1. ↑  Elaine of Corbenic *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 16.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Malory 2000, s. 155-156
3. ↑  Kristi Janelle Castleberry: Elaine of Astolat/The Lady of Shalott Robbins Library Digital Projects. Viitattu 28.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  Malory 2000, s. 152-154
5. 1 2  Alan Lupack: Elaine of Corbenic Robbins Library Digital Projects. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)
6. ↑  Elaine of Corbenic *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 16.9.2023. (englanniksi)
7. ↑  Malory 2000, s. 155-158
**Suomen Metsästäjäliitto** on Suomen suurin vapaaehtoiseen jäsenyyteen perustuva metsästäjien etujärjestö. Liiton jäsenistö koostuu yli 2 500 metsästysseurasta ja näiden yli 150 000 jäsenestä.

Metsästäjäliitto ajaa suomalaisen metsästyksen ja metsästäjien etua ja edistää metsästysseuratoimintaa. Liitto vaalii suomalaista metsästyskulttuuria ja kehittää Suomen metsästys- ja riistanhoito-oloja.

Suomen Metsästäjäliitto on perustettu vuonna 1921. Se on valtakunnallinen järjestö, jolla on 16 piiriorganisaatiota. Liiton keskustoimisto sijaitsee Riihimäellä.

Jahti–Jakt-lehti on Metsästäjäliiton jäsenlehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Jahti-lehti jaetaan postitse kaikille liiton jäsenille. Lehden voi myös tilata ilman jäsenyyttä.

Vuonna 2018 perustajajäseneltä D. J. Wadenilta Metsästäjäliitto sai yli 13 miljoonan euron lahjoituksen. Testamenttilahjoitus perustui vuonna 1930 laadittuun testamenttiin.

Suomen Metsästäjäliito on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö.

Suomen Metsästäjäliiton toimintaa
---------------------------------

* Osallistuu kotimaiseen ja kansainväliseen metsästystä koskevaan politiikkaan
* Kouluttaa metsästäjiä ja tuottaa koulutusmateriaalia esimerkiksi nuoriso-, seuratoiminta-, riistanhoito- ja metsästysampumatuomarikoulutusta varten
* Julkaisee Jahti–Jakt-lehteä
* Järjestää nuorten Metso-leirejä ja muuta nuorisotoimintaa
* Kantaa päävastuun Suomen metsästysampumakilpailutoiminnasta, edistää metsästysampumaharrastusta ja ajaa ampumaratojen asiaa
* Edistää ja vaalii suomalaista metsästyskulttuuria, ollut muun muassa perustamassa Suomen Metsästysmuseota
* Julkaisee metsästysaiheista kirjallisuutta opasvihkosista laajoihin perusteoksiin

Talous
------

### Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 |
| --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus liikuntaan | 10 000 € | 10 000 € |
|

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Verkosto, joka pelastaa ihmishenkiä *Vapepa*. Viitattu 4.10.2023.
3. 1 2  Liikuntaa edistävien järjestöjen yleisavustus  23.5.2018. Opetus- ja kulttuuriminiseriö. Viitattu 23.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen metsästäjäliiton kotisivut
Palazzo dei Conservatori
Palazzo dei Conservatorin pihaa.
**Palazzo dei Conservatori** on rakennus Piazza del Campidoglion laidalla Capitoliumissa Roomassa. Nykyään se on yksi Musei Capitolinin kolmesta rakennuksesta.

Palazzo dei Conservatori rakennettiin 1300-luvulla. Palatsin alakerroksessa toimi ammattikuntien toimipaikka ja oikeusistuin. 1520-luvulla palatsi uudistettiin Piazza del Campidoglion ohella Michelangelon suunnitelmien mukaisesti. Palatsiin on sijoitettu paavi Sixtus IV:n vuonna 1471 perustama taidekokoelma. 

Museon kokoelma on karttunut ajan myötä. Paikkansa museosta ovat saaneet Konstantinus Suuren pää ja käsi, jotka ovat säilyneet osat antiikin aikaisesta, yli 10 metriä korkeasta veistoksesta, sekä Romulusta ja Remusta imettävä Capitoliumin naarassusi. Myös aiemmin palatsin edustan aukiolla sijainnut alkuperäinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas on löytänyt paikkansa Palazzo dei Conservatorista.

Rooman sopimus allekirjoitettiin tässä rakennuksessa 25.3.1957.

Lähteet
-------

1. ↑  Palazzo dei Conservatori *Lonely Planet*. Viitattu 24.3.2022.
2. ↑  Ever Closer Union: The Legacy of the Treaties of Rome for Today's Europe 1957-2017 - Online exhibition *European Council Library*.  2017. Viitattu 24.3.2022.
**Brandon Starc** (s. 24. marraskuuta 1993) on australialainen korkeushyppääjä. Starcin ennätystulos 236 cm on Australian ja Oseanian ennätys. Hän hyppäsi tuloksen 26. elokuuta 2018. Starc on Kansainyhteisön kilpailujen mestari vuodelta 2018 ja hopeamitalisti 2022. Hän on voittanut neljä Timanttiliigan osakilpailua. Hän saavutti hopeaa nuorten olympialaisissa 2010.

Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa Starc sijoittui korkeushypyn finaalissa viidenneksi tuloksella 235 ja Dohan MM-kisoissa 2019 kuudenneksi tuloksella 230 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kahdestoista ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 viidestoista.

Lähteet
-------

* Brandon Starc Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Brandon Starc Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Brandon Starc 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Hakusana "MAL" ohjaa tänne. MAL on myös Matemaattis-luonnontieteellisten alojen akateemisten sekä Museoalan ammattiliiton lyhenne.*

**Malaijan liittovaltio** (malaijiksi *Persekutuan Tanah Melayu*, engl. *Federation of Malaya*) oli yhdentoista valtion liittovaltio, joka muodostettiin 1948 yhdeksästä Malakan niemimaan sulttaanikunnasta ja brittien Penangista (Pulau Pinang) ja Malakasta.

Malakan niemimaan perinnölliset sulttaanikunnat joutuivat 1700-luvulta alkaen brittien alaisuuteen. Lisäksi niemimaalla oli Britannian kruununsiirtomaina Salmisiirtokunnat, joihin kuuluivat Malakka, Dinding, Penang ja Singapore.

Vuodet 1946–1948 yksitoista valtiota muodostivat brittiläisen kruununsiirtomaan Malaijan liiton. Malaijinationalistien vastustuksen vuoksi siitä tehtiin liittovaltio, ja malaijihallitsijoiden symboliset arvoasemat palautettiin. Malaijivaltiot olivat brittiläisiä protektoraatteja ja Penang ja Malakka siirtomaita.

Liittovaltio sai itsenäisyyden 31. elokuuta 1957. Vuonna 1963 siihen liitettiin Singapore, Sarawak, ja Brittiläinen Pohjois-Borneo (nykyinen Sabah), jolloin syntyi Malesia. Singapore erotettiin liittovaltiosta 9. elokuuta 1965.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malaijan liittovaltio** Wikimedia Commonsissa
Meliton Balantšivadze
**Meliton Balantšivadze** (georg. მელიტონ ბალანჩივაძე, 5. tammikuuta 1863 (J: 24. joulukuuta 1862) Banodža – 21. joulukuuta 1937 Kutaisi) oli georgialainen säveltäjä ja yksi georgialaisen klassisen musiikin perustajista. Hänen kahdella pojallaan, George Balanchinella ja Andria Balantšivadzella, oli loistokkaat urat: edellinen toimi johtavana koreografina Yhdysvalloissa ja jälkimmäinen oli neuvosto-Georgian huomattavin taidemusiikin säveltäjä. 

Balantšivadze sai koulutuksensa Kutaisin ja Tbilisin seminaareissa ja aloitti oopperauransa Tbilisin oopperatalossa vuonna 1880. Vuonna 1882 hän perusti georgialaisen kansanmusiikkiryhmän ja järjesti ensimmäisen kansanmusiikin konsertin Tbilisissä seuraavana vuonna. Sen jälkeen vuosina 1883–1886 hän matkusti Georgian eri osissa keräten kansanlauluja ja opettaen kansanmusiikin kuoroja. Vuodesta 1889 vuoteen 1895 hän opiskeli Pietarin konservatoriossa, jossa häntä opetti muun muassa Nikolai Rimski-Korsakov. Myöhemmin vuosien 1895 ja 1917 välillä hän kiersi Venäjää ja piti georgialaisen kansanmusiikin konsertteja. Bolševikkien vallankaappauksen jälkeen vuonna 1917 hän palasi synnyinmaahansa, jossa hän opetti ja sävelsi. Hän laati ensimmäisen georgialaisen oopperan *Tamar tsbieri* (georg. თამარ ცბიერი, "viekas Tamar"), jonka esittivät ensimmäisen kerran venäläiset taiteilijat Venäjän aatelisneuvoston salissa vuonna 1897.

Lähteet
-------

1. ↑  MacCauley, Martin: *Who's Who in Russia Since 1900*, s. 32. Routledge, 1997. ISBN 0415138981.
2. ↑  Mikaberidze, Alexander: Balanchivadze, Meliton  2007. Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 30. elokuuta 2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Gustaf Emil Kärpänoja**, sukunimi vuoteen 1906 *Nikander* (2. syyskuuta 1850 Hämeenlinna – 2. tammikuuta 1938 Loppi) oli suomalainen prokuristi ja lahjoittaja. Kärpänoja oli ensimmäinen henkilö, joka testamenttasi omaisuutensa Suomen Kulttuurirahastolle.

Emil Kärpänojan vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Nikander (1824–1901) ja Hedvig (Hedda) Lovisa o.s. Nyström. Kärpänojan perhe muutti 1871 Lopelle Kärpänojan tilalle, jonka mukaan Emil Kärpänoja otti sukunimensä 1906. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan kymnaasista 1871 ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa mutta ei suorittanut pappisvihkimystä.

Kärpänoja tuli 1891 maanviljelysneuvos H. G. Paloheimon palvelukseen prokuristiksi ja hän oli Paloheimon yhtiön tehtävissä eläkkeelle jäämiseensä saakka. Paloheimo (silloinen Brander) oli puheenjohtajana ja Kärpänoja (silloinen Nikander) sihteerinä maaliskuussa 1899 Lopella pidetyssä kansalaiskokouksessa, joka käsitteli nimien keruuta helmikuun manifestia vastustaneeseen suureen adressiin. Paloheimo toimi myös Lopen kuntakokouksen esimiehenä Kärpänojan ollessa varaesimies. Kärpänoja teki jo elinaikanaan lahjoituksia muun muassa Lopen seurakunnalle, Lopen Läyliäisten Rukoushuoneyhdistykselle ja suojeluskunnalle ja hänet palkittiin Suojeluskuntien ansioristillä. Vuonna 1937 hän testamenttasi 600 000 markan omaisuutensa 1937 perustetulle Suomen Kulttuurirahastolle. Emil Kärpänoja kuoli 87-vuotiaana tammikuussa 1938 Lopella Launosten kylässä Santamäen kartanossa. Kärpänojan tila siirtyi hänen sisarensa Hilda Sofia Nikanderin pojalle Akseli Peltovuorelle, vuoteen 1906 Åkerberg (1882-1968).

Kärpänojan kuoltua Suomen Kulttuurirahaston johtokunta pystytti 18 syyskuuta 1938 muistokiven Emil Kärpänojan haudalle Lopen hautausmaalle. Graniittisessa hautakivessä on kuvanveistäjä Eino Räsäsen tekemä Kärpänojan pronssinen kasvokuva.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Kärpänojan rahaston nimikkorahastoesite
3. 1 2 3  Risto Peltovuori 2013 : Kärpänojan "sihteeri" Gustaf Nikander ja tilan myöhemmät omistajat, Antti Peltovuoren säätiön sivut
**Petri Kekki** (s. 4. toukokuuta 1966 Helsinki) on suomalainen shakinpelaaja. Kekki oppi shakin säännöt jo kaksi- tai kolmivuotiaana ja liittyi ensimmäistä kertaa shakkikerhoon 6-vuotiaana. Hän voitti ala-asteiden helsinginmestaruuden jo päiväkoti-ikäisenä. Kekki sai innostuksen shakkiin isoveljeltään. Kekin menestykseen kuuluu helsinginmestaruus vuodelta 1999, nopean shakin suomenmestaruus vuodelta 2001 ja nuorten suomenmestaruus vuodelta 1985. Kekille myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi vuonna 2007. Innoittajikseen Kekki on kertonut muun muassa Viktor Kortšnoin, Veselin Topalovin, Vasili Ivantšukin ja Magnus Carlsenin.

Nykyisin Kekki työskentelee kehityspäällikkönä IT-yrityksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  FM Petri Kekki  7.10.2001. ShakkiNet. Viitattu 2.8.2008.
2. 1 2 3 4 5 6  Eero Raaste: Petri Kekki kohtaa Yrjö Rantasen.  *Helsingin Sanomat*, 2. syyskuuta 2008, s. D3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.8.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Kekki ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* Petri Kekki Chessmetrics.com -sivustolla (englanniksi)
**Martin Hinterstocker** (s. 28. heinäkuuta 1954) on saksalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan Hinterstocker oli hyökkääjä.

Hinterstocker aloitti uransa Berliner SC:ssä, jossa voitti 1974 Saksan mestaruuden. Kaudella 1978–1979 hän voitti sarjan maalikuninkuuden sekä valittiin All Star -kentälliseen. Vuonna 1982 hän siirtyi Düsseldorfer EG:hen, josta jatkoi kuitenkin 22 pelin jälkeen ECD Sauerlandiin. Kaudelle 1984–1985 Hinterstocker siirtyi SC Riessersee -joukkueeseen, jossa pelasi seuraavat neljä kautta lukuun ottamatta lyhyttä visiittiä Augsburger EV:hen. Kaudelle 1988–1989 Hinterstocker siirtyi ESV Kaufbeureniin. Seuraavan kauden hän pelasi vielä Sauerlandissa, jonka jälkeen lopetti pelaajauransa.

Saksan maajoukkueeseen Hinterstocker nousi vuonna 1976, jolloin oli heti voittamassa pronssia olympialaisissa. Hän pelasi Saksan paidassa myös MM-kisoissa 1978 ja 1979 sekä olympialaisissa 1980.

Hinterstocker aloitti valmentajan uransa 1992 EV Füssen -joukkueessa. 1997 hän alkoi valmentaa ESC Dorfenia. Tällä kaudella hän valmentaa ERSC Ottobrunnia. Hinterstocker on nimitetty Saksan Hockey Hall of Fameen. Hänen poikansa Benjamin ja Martin ovat myös jääkiekkoammattilaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Martin Hinterstocker Sports Reference.com.  Arkistoitu 14.12.2012.  (englanniksi)
**Kristiina Ihamuotila** (o.s. **Malmivuo**, s. 7. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen tekstiilitaiteilija, joka tunnetaan ryijyistään sekä kirkkotekstiileistä ja muista julkisten tilojen teoksista.

Ihamuotila pääsi ylioppilaaksi Helsingin Tyttönormaalilyseosta 1959 ja opiskeli 1960-luvulla Helsingin Käsityönopettajaopistossa ja Kreeta Pohjanheimon ohjauksessa Suomessa. Vuosikymmenen lopulla hän opiskeli kankaanpainantaa Cornellin yliopistossa New Yorkissa. Hänellä oli myös opetustehtäviä Cornellissa sekä Ithacassa sijainneessa aikuiskoulutuskeskuksessa.

Kristiina Ihamuotilan puoliso on Helsingin yliopiston entinen rehtori ja kansleri Risto Ihamuotila. Marimekon toimitusjohtaja Mika Ihamuotila on heidän poikansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taskinen, Rita: *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. ↑  Anna-Liisa Lilius: Sata kertaa hauskempi duuni  16.11.2007. Talouselämä.  Arkistoitu 2.11.2013. Viitattu 31.10.2013.
Stella McCartney
**Stella Nina McCartney** (s. 13. syyskuuta 1971 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen muotisuunnittelija. Hän on Paul McCartneyn ja Linda McCartneyn tytär. McCartney tunnetaan suunnittelijana tyttömäisistä vaatteistaan sekä eettisistä arvoistaan. McCartney ei käytä vaatteissaan turkista eikä nahkaa, ja hänen kosmetiikkansa ja parfyyminsa ovat eläimillä testaamattomia sekä luonnonmukaisin menetelmin valmistetuista raaka-aineista valmistettuja. McCartney tunnetaan myös yhteistyöstään eläinten oikeuksia puolustavan PETAn kanssa.

Teini-iässä McCartney työskenteli muotisuunnittelija Christian Lacroix'lle ja haki oppia Lontoon Savile Row'lta. McCartney valmistui St Martins College of Art & Designista vuonna 1995 kokoelmalla, joka herätti kohua, sillä muotinäytöksen malleina toimivat supermallit Naomi Campbell ja Kate Moss ja eturivissä istui isä Paul McCartney. Kokoelmaa ostettiin näytöksen jälkeen myytäväksi muun muassa Neiman Marcus -tavarataloon.
Vuonna 1997 McCartney palkattiin muotisuunnittelija Phoebe Philon kanssa ranskalaiseen Chloén muotitaloon. Tuona aikana Chloén markkina-arvo ja arvostus muotimaailmassa kasvoi yhtiön oltua jo jonkin aikaa unohdetumpi.

McCartney perusti oman muotitalonsa Gucci Groupin suojaan vuonna 2001 lähdettyään Chloélta. Hänellä on liikkeitä Lontoossa, New Yorkissa, Beverly Hillsissä ja Pariisissa. Vuonna 2003 markkinoille tuli hänen ensimmäisen hajuvetensä, *Stella*, ja vuonna 2006 hän julkaisi oman ihonhoitotuotelinjan.

Stella McCartney on tehnyt yhteistyötä ruotsalaisen valmisvaateketju H&M:n kanssa vuonna 2005, sekä urheiluvaatevalmistaja Adidaksen kanssa vuosina 2004–2006. Hän suunnitteli myös puvustuksen poptähti Madonnan vuoden 2004 kiertueelle, muusikko Annie Lennoxin kiertueelle, elokuvaan *Sky Captain and The World of Tomorrow* sekä Paul McCartneyn baletin *Ocean's Kingdom* ensiesitykseen New York City Balletissa 2011.

Stella McCartney on naimisissa Alasdhair Willisin kanssa. Heillä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.

Stella McCartneyn Liike Beverly Hillssissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stella McCartney *Biography*. A&E Television Networks. Viitattu 17.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Stella McCartney -merkin viralliset sivut
* Stella McCartney ja Adidas (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo sotilaasta. Kokoomuspoliitikosta ja Ylen johtajasta katso Aarno Kaila.*
**Arno Ilmari Kaila** (1. toukokuuta 1895 Helsinki – 25. elokuuta 1919 Turenki) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat arkkipiispa Erkki Kaila ja Aina Maria Drake. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elma Johanna Hjelmmanin kanssa.

Opinnot
-------

Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Kaila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1915 ja filosofian maisterin tutkinnon 1919.

Jääkärikausi
------------

Kaila liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 21. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.

Suomen sisällissota
-------------------

Kaila astui 11. helmikuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen luutnanttina, mutta hän joutui jäämään tuberkuloosipotilaana hoidettavaksi Saksaan. Hän saapui Suomeen 13. toukokuuta 1918, ja hänet merkittiin armeijan rulliin*selvennä* Suomen valkoiseen kaartiin kuuluvana 16. lokakuuta 1918 alkaen.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 1. maaliskuuta 1916
* Gruppenführer 5. huhtikuuta 1916
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Marja-Leena Muukka** (s. 17. helmikuuta 1965 Espoo) on suomalainen graafinen suunnittelija, joka on tullut tunnetuksi etenkin kirjojen muotoilijana. Grafia ry nimesi hänet Vuoden graafikoksi 2004.

Muukka on opiskellut Vapaassa taidekoulussa vuonna 1984 ja valmistunut graafiseksi suunnittelijaksi Lahden Muotoiluinstituutista 1989. Hän toimi kymmenisen vuotta WSOY:n kirjanmuotoilijana kunnes perusti oman yrityksensä 1999.

Muukan töitä on palkittu ja esitelty Suomessa muun muassa Vuoden huiput- ja Vuoden kirjavaliot -kilpailuissa ja -näyttelyissä sekä taideteollisuusalan näyttelyissä eri puolilla Eurooppaa. Muukka on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Markkinointi-instituutissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taskinen, Rita (toim.): *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. ↑  Vuoden Graafikot vuodesta 1985, Grafia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  M-L Muukka Graafinen muotoilu M-L Muukka. Viitattu 29.9.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Malá fatran kansallispuistomuokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Malá fatran kansallispuisto** on Slovakiassa Länsi-Karpaateilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on jyrkkäseinämäisiä kanjoneita. Terchovasta pääsee puiston poluille, missä on mahdollisuus kulkea köysiratojen tai tuolihissien avulla. Matalassa mäkimaastossa kasvaa pyökkejä, mutta korkeammalla vuoristossa kasvaa kuusta ja pihtaa. Puiston kukkakasveja ovat vuorikatkero, kultaesikko, neilikka ja pyöreälehtikihokki. Puistossa esiintyy myös tikankonttia. Puistossa esiintyviä lintuja ovat maakotka, huuhkaja ja mustahaikara. Puiston ylängöillä ja vuoristossa elää karhuja, ilveksiä, susia, villikissoja, saukkoja ja kivinäätiä. Puistossa on luola nimeltä Kryštálová jaskyňa, missä on kalsiittimuodostumia.

Lähteet
-------

1. ↑  Justin Kavanagh: "Malá fatra", *Pohjois- ja Itä-Euroopan kansallispuistot*, s. 190. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.
**Christoph Spycher** (s. 30. maaliskuuta 1978 Wolhusen, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Spycher aloitti ammattilaisuransa Luzernin riveissä vuonna 1999. Vuonna 2001 hän siirtyi Grasshopperiin. Spycher saavutti Grasshopperin riveissä liigamestaruuden. Eintracht Frankfurtiin hän siirtyi vuonna 2005.

Sveitsin maajoukkueessa Spycher debytoi vuonna 2003. Hän on kuulunut Sveitsin joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa.

Saavutukset
-----------

* Sveitsin-mestaruus 2003

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Christoph Spycher *UEFA.com*.  24.5.2012. UEFA. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christoph Spycher** Wikimedia Commonsissa

* Profiili Bundesliigan sivuilla[vanhentunut linkki] (saksaksi)

Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Stiel |
2 Haas |
3 Berner |
4 Henchoz |
5 M. Yakın |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 H. Yakın |
11 Chapuisat |
12 Zuberbühler |
13 Zwyssig |
14 Magnin |
15 Gygax |
16 Celestini |
17 Spycher |
18 Huggel |
19 Barnetta |
20 Müller |
21 Rama |
22 Vonlanthen |
23 Roth |
Valmentaja Kuhn

Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Zuberbühler |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Margairaz |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 Gygax |
11 Streller |
12 Benaglio |
13 Grichting |
14 D. Degen |
15 Džemaili |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Lustrinelli |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Coltorti |
22 Yakın |
23 P. Degen |
Valmentaja Kuhn

Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Benaglio |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Lichtsteiner |
6 Huggel |
7 Cabanas |
8 Inler |
9 Frei |
10 Yakın |
11 Streller |
12 Derdiyok |
13 Grichting |
14 Gygax |
15 Fernandes |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Zuberbühler |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Jakupović |
22 Vonlanthen |
23 Degen |
Valmentaja Kuhn

Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Benaglio |
2 Lichtsteiner |
3 Ziegler |
4 Senderos |
5 von Bergen |
6 Huggel |
7 Barnetta |
8 Inler |
9 Frei |
10 Nkufo |
11 Behrami |
12 Wölfli |
13 Grichting |
14 Padalino |
15 Yakın |
16 Fernandes |
17 Spycher |
18 Streller |
19 Derdiyok |
20 Schwegler |
21 Leoni |
22 Eggimann |
23 Shaqiri |
Valmentaja Hitzfeld
Slovenský raj’n kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Košicen alueSlovakia |
| Pinta-ala | 
194,1 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Národný park Slovenský rajView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2016View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Slovenský raj’n kansallispuisto** on Slovakiassa sijaitseva kansallispuisto. Puistossa virtaava Hornádjoki menee läpi useista kanjoneista, joista yksi syvimmistä on Prielom Hornádu. Alueella on myös Suchá Belán rotko ja paikoin kalkkikivikallioita, joiden yhteydessä on myös vesiputouksia. Puiston alueella sijaitsevat Matala-Tatravuoret ja Malmivuoret ja jossakin on kalliomaastossa olevia näköalapaikkoja, kuten Tomášovskýn ja Havrania Skalan näköalapaikat. Korkein kohta puiston alueella on vuoren huippu nimeltä Predná Holá, joka on 1545 metriä korkea. Alueella sijaitsee myös Dučan kukkula, jonka pohjoispuolella sijaitsevan Dobšinán kylän kautta pääsee maanalaisiin karstiluoliin. Karstiluolastosta löytyy Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Dobšinskán jääluola. Puiston alueella on metsää, missä kasvaa kuusia, mäntyjä, pyökkejä ja pihtoja. Alueella elää villisikoja, villikissoja ja susia ja joskus esiintyy perhosista punatäpläsinisiipiä. Alueella esiintyviin petolintuihin lukeutuu aavikkohaukka.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Nationally designated areas (CDDA)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Justin Kavanagh: "Slovenský raj", *Pohjois- ja Itä-Euroopan kansallispuistot*, s. 194. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
**Tarton murre** tai **Tarton** **kieli** on yksi eteläviron murteisiin kuuluvista murteista tai kielistä. 1500–1800-luvulla runsaasti käytetty eteläviron eli Tarton kirjakieli pohjautui tarton murteeseen.

Tarton murteessa on huomattavia muoto-opillisia eroja verrattuna viron kirjakieleen. Esimerkiksi sisätulennossa sanat saavat päätteekseen -*de*: *pudelide* (suom. 'puteliin', 'pulloon'), kun pohjoisvirossa eli virossa sana taipuu *pudelisse*. Tarton murteessa on myös astevaihtelullisesti vahvoja -*i*-monikkoja, kuten *lehtist* (vir. *lehtedest*, suom. 'lehdistä') ja *tähtile* (vir. *tähtedele*, suom. 'tähdille'). Tarton murteessa on myös suomen kieltä muistuttavia asemosanoja. Niitä ovat *sii* (suom. 'siinä'), *taa* ('tämä') ja *tuu* ('tuo'). Virossa niitä vastaavat sanat *see* ('se') ja *too* ('tuo'). Äänteellisesti ja kieliopillisesti Tarton murre on lähempänä mulgin murretta kuin võron murretta, mutta sanastoltaan se on lähempänä võroa.

Tarton murteen levinneisyysalue on historiallisen Tartumaan eteläosassa Peipsijärvestä Võrtsjärveen kulkien mulgin ja võron murteiden viertä Latvian rajalle. Tarton murteen puhuma-ala on eteläviron murteiden tai kielten keskellä. Tarton murre jakautuu neljään paikallismurteiden alueeseen, joita ovat koillis-Tarton paikallismurteet eli pohjoisryhmä, johon kuuluvat Maarja, Kodavere ja Kavastu; itäryhmä, johon kuuluvat Võnnu ja Kambja; länsiryhmä, johon kuuluvat Rannu, Puhja ja Nõo sekä eteläryhmä, johon kuuluvat Otepää, Rõngu ja Sangaste. Näistä kaikista omaleimaisin on Otepään paikallismurre.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tartu murre - Eesti Entsüklopeedia *entsyklopeedia.ee*. Viitattu 30.9.2023.
2. 1 2  Tartu murre :: Murdekiiker *www.eki.ee*. Viitattu 30.9.2023.
**Lähetin** (myös **radio**, **radiolaite**) on muun muassa radio-ohjattavan pienoismallin ohjaamiseen tarkoitettu lähetyslaite.

Lennokkien ohjaukseen tarkoitettu lähetin

Suomessa sallitut radio-ohjaukseen käytettävät taajuudet
--------------------------------------------------------

Viestintävirasto määrittää Suomessa sallitut taajuudet.

### Lennokit

Sallitut taajuudet[vanhentunut linkki]

Radiovalmistajia
----------------

### Futaba

Futaba on japanilainen, yksi vanhimmista harrasteradiovalmistajista, ja se on laajentanut toimintaansa myöhemmin myös servojen ja gyroskooppien valmistamiseen.
Yrityksen lippulaivaradio on Futaba 18MZ (Arkistoitu – Internet Archive)
Muita yrityksen valmistamia radioita ovat muun muassa Futaba 7C, Futaba 10CG, Futaba 14MZ

### Hitec

Hitec RCD on eteläkorealainen radiovalmistaja, joka on tunnettu vielä paremmin servoistaan. Yriteksen lippulaivaradio on Aurora 9
Muita yrityksen radioita ovat muun muassa Hitec Optic 5 ja -6, sekä Hitec Laser 4 ja -6

### Spektrum

Spektrum on yhdysvaltalainen radiovalmistaja, jonka tuotteita ovat esimerkiksi Spektrum DX5, -6, -7 ja -8 radiot. Yhtiön lippulaiva on DX10t[vanhentunut linkki]
Charles Bour, Philippe Buchez, litografia.
**Philippe Buchez** (31. maaliskuuta 1796 Matagne-la-Petite, nyk. Belgia – 1865) oli ranskalainen kirjailija, filosofi ja poliitikko. Hän oli Ranskan osuustoimintaliikkeen perustaja. Hän oli koulutukseltaan lääkäri.

Buchez perusti L’Européen-lehden ja oli mukana vuoden 1848 vallankumouksessa. Hän ajoi kirjoituksissaan Euroopan liittovaltiota ja kuului poliittisen salaseuran Charbonnerien perustajiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapio Raunio: Federalismin ideologia ja liittovaltioiden perustaminen (pdf) *valt.helsinki.fi*. Viitattu 5.9.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vittorio Reggigiani: *Ruusuja*
**Vittorio Reggianini** (1853/ 1858 - 1939) oli italialainen taidemaalari. Syntymävuodesta on kaksi tietoa, joko vuosi 1853 tai 1858. Hän kuvasi teoksissaan ylemmän keskiluokan elämää ja monissa hänen maalauksistaan päähuomion vievät naiset ja lapset.  

Reggiani opiskeli Modenan taideakatemiassa ja hänet valittiin myöhemmin sen professoriksi. Hän muutti Firenzeen, missä piti näyttelyitä vuosina 1907–1911. Hän sai vaikutteita toisten firenzeläisten aikalaistaiteilijoiden, kuten Federico Andreottin ja Francesco Vinean töistä. Heidän töissään esiintyy samankaltaisia aiheita ja välillä sama malli.

Reggianin töissä on aistillisuuttta ja sensuaalisuuta ja hänen tekstiilien kuvauksensa on mestarillista. Toisaalta hän oli taitava kuvaamaan myös vaatimattomissa oloissa eläneiden maalaisten elämää. Hänen töitään on esillä Mainzin museossa, Saksassa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Kuurojen lehti** on  Kuurojen Liiton järjestöjulkaisu ja viittomakielisten aikakaus- ja mielipidelehti.

Lehti sisältää Kuurojen Liiton uutisia, yhteisön jäsenten haastatteluja, asiantuntija-artikkeleita sekä uutisia ja kuvia koko viittomakielisen yhteisön ajankohtaisista tapahtumista. Lehti välittää viittomakielisen yhteisön mielipiteitä ja Kuurojen Liiton kannanottoja. Se on tiedonlähde myös liiton yhteistyökumppaneille ja liiton toimialasta kiinnostuneille. 

Kuurojen lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Sen painos on 1 600 kpl. Kuurojen lehti on Aikakauslehtien Liiton jäsenlehti.  Päätoimittajana on perinteisesti toiminut Kuurojen Liiton hallituksen puheenjohtaja.

Historia
--------

Kuurojen lehden perustivat kuurojenopettajat Ossian Wichmann ja Kosti Reponen vuonna 1896. Vuoteen 1949 saakka lehden nimi oli Kuuromykkäin Lehti. Lehti suunnattiin ensisijaisesti kuuroille, mutta myös heidän opettajilleen ja omaisilleen. Alkuvuosina erityisen tärkeitä olivat kuurojen omat kirjoitukset.

Kuurojen Liitto otti hoitaakseen Kuurojen lehden julkaisemisen, kun liitto perustettiin vuonna 1905. Sen jälkeen järjestöasiat saivat entistä enemmän palstatilaa lehden sisällössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuurojen lehti *Kuurojen Liitto*. Viitattu 17.9.2023.

* 
* Salmi, Eeva & Laakso, Mikko (2005) Maahan lämpimään – Suomen viittomakielisten historia. Kuurojen Liitto ry. Helsinki.
**Šio Aragvispireli** (georg. შიო არაგვისპირელი) oli **Šio Dedabrišvilin** (georg. შიო დედაბრიშვილი, 14. joulukuuta 1867 – 2. tammikuuta 1926) käyttämä nimimerkki. Hän oli georgialainen kirjailija, jonka suositut kertomukset käsittelivät protestia sosiaalista epätasa-arvoisuutta vastaan, sorrettujen talonpoikien, käskyläisten ja turmeltuneiden aatelisten todellisuutta sekä kamppailua yksilön onnellisuuden ja sosiaalisten dogmien välillä.

Elämäkerta
----------

Hän syntyi papin perheeseen Dušetin lähellä ja aloitti opiskelun Tbilisin teologisessa seminaarissa vuonna 1883. Vuonna 1887 hänet erotettiin seminaarista kapinallisten aatteidensa vuoksi, mutta hänet laskettiin takaisin vuonna 1889. Vuosina 1890–1895 hän opiskeli Varsovan eläinlääketieteellisessä koulussa ja osallistui maanalaisen opiskelijaliikkeen toimintaan. Venäjän keisarikunnan poliisi pidätti hänet, koska hän oli perustanut Varsovassa "Georgian vapauden liiton". Myöhemmin Aragvispireli työskenteli Tbilisin teurastamossa eläinlääketieteellisenä tarkastajana, kunnes hänet erotettiin hänen paljastettuaan tietoja saastunutta sianlihaa koskeneessa skandaalissa. Aragvispireli toi oman työkokemuksensa vuonna 1895 kirjoittamaansa novellisarjaan ja nousi pian suosituksi. Yksi hänen parhaista tarinoistaan, *Mitsaa* (georg. მიწაა, "se on maa"), ilmestyi vuonna 1901. Se kertoo georgialaisesta vangista, joka lähetetään maanpakoon Siperiaan ja surmataan siellä, koska hän kieltäytyy heittämästä pois säkillistä georgialaista maata, jota hän on säilyttänyt hautaansa varten. 

Aragvispireli liitti ajan eurooppalaisia vaikutteita, erityisesti Maupassantia ja Przybyszewskia, kansalliseen primitiivistä ihannoivaan perinteeseen, joka oli tyypillinen Georgian ylämaiden kirjailijoille, kuten Aleksandre Qazbegille. Näytelmässään *Šio tavadi* (georg. შიო თავადი, "prinssi Šio") vuonna 1905 hän omaksui symbolistisen näkökulman Georgian historiaan, mutta teos ei menestynyt. Hänen menestynein teoksensa, romaani *Gabzaruli guli* (georg. გაბზარული გული, "murtunut sydän") vuodelta 1920, on tunteellinen satu, joka kertoo prinsessan ja kultasepän rakkaudesta. Jopa neuvostokriitikot, jotka olivat jatkuvasti hyökänneet Aragvispirelin kolkkoa ekspressionismia vastaan, ylistivät sitä. Hän ei juuri kirjoittanut myöhemmällä iällä.

Lähteet
-------

* Mikaberidze, Alexander: Aragvispireli, Shio  2007. Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 12.2.2009. Viitattu 6.9.2008.

### Viitteet

1. ↑  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 181. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Gustaf Edvard Tuderus (1800-luvun puoliväli)
**Gustaf Edvard Tuderus** (30. joulukuuta 1812 Ristiina – 11. lokakuuta 1877 Ristiina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Tuderuksen vanhemmat olivat kapteeni, tilanomistaja Carl Gustaf Tuderus ja Eva Kristina Duncker ja puolso vuodesta 1838 Maria Veronica Dorotea von Hetsch. Tuderus kävi alkeiskoulua Ristiinassa 1823–1827. Maaliskuussa 1827 hänet hyväksyttiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun, josta 1832 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen krenatöörisapööripataljoonaan. Tuderus suoritti 1832–1833 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa. Vuonna 1835 hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 4. sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Venäjän armeijan kenttäinsinöörikuntaan ja komennettiin palvelukseen Bobruiskiin Minskin kuvernementtiin Valko-Venäjälle, edelleen vuonna 1837 Sevastopoliin ja sieltä 1839 luutnantiksi ylennettynä Kinburniin. Vuonna 1841 Tuderus komennettiin sotilasinsinööriksi Ahvenanmaalle.

Alikapteeniksi Tuderus ylennettiin 1844 ja määrättiin Chotinin sotilasinsinöörikomennuskunnan päälliköksi Puolaan. Sieltä hän siirtyi 1848 kapteeniksi ylennettynä vastaavaan tehtävään Zamosciin. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1854. Krimin sotaan 1854–1855 Tuderus osallistui Hankoniemen puolustuksessa, Hankoniemen insinöörikomennuskunnan päällikkönä, ja helmikuusta 1856 lähtien Viaporin linnoituksen insinöörikomennuskunnan päällikkönä. Sodan jälkeen elokuussa 1857 hän erosi palveluksesta everstinä, mutta palasi palvelukseen marraskuussa 1863. Tuderus sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina vuonna 1867. Hänet oli aateloitu Venäjällä vuonna 1863.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gustaf Edvard Tuderus *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 3.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Neokatekumenaalit** (myös neokatekumenaalinen tie) on Francisco "Kiko" Argüellon ja Carmen Hernandezin Madridissa vuonna 1964 käynnistämä katolisen kirkon suuntaus. Ensimmäiset neokatekumenaatin jäsenet, Oscar ja Paola Pasinato perheineen, asettuivat Suomeen vuonna 1986. Myös Helsingin Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan kirkkoherrana toimineella Marco Pasinatolla on yhteys liikkeeseen.

Vaikka liikettä on epäilty kerettiläiseksi, se sai lopulta kirkon hyväksynnän. Paavi Franciscus on toivonut liikkeen kiinnittävän enemmän huomiota kirkon yhtenäisyyteen.

Hyvin suuret perhekoot ovat yleisiä liikkeen jäsenillä.

Lähteet
-------

1. ↑  NEOKATEKUMENAALISEN TIEN SÄÄNNÖT *docplayer.fi*. Viitattu 5.4.2016.
2. ↑  Kaukana Vatikaanista – Katolinen kirkko Suomessa 1989–1998 *helda.helsinki.fi*.
3. ↑  Pyhän Henrikin katedraaliseurakunta | Katolinen kirkko Suomessa *katolinen.fi*. Viitattu 5.4.2016.
4. ↑  Fides *katolinen.fi*.  Arkistoitu 22.4.2016.
5. ↑  Enrico Zoffoli: Eresie del movimento neocatecumenale *internetica.it*.
6. ↑  Pope Francis calls Neocatechumenal Way to unity *en.radiovaticana.va*. Viitattu 9.4.2016.
7. ↑  BIG FAMILIES, BIG FAITH - Denver Catholic *Denver Catholic*. Viitattu 9.4.2016. en-US
Rabbe Zachris Wrede
**Rabbe Zakarias Wrede af Elimä** (27. kesäkuuta 1815 – 15. tammikuuta 1901 Värälän kartano, Elimäki) oli suomalainen metsähallituksen ylijohtaja.

Wreden vanhemmat olivat Otto Rabbe Wrede (1783–1842) ja Johanna Ulrika Aminoff (1789–1848). Hän oli naimisissa 1849–1850 Ottilia Charlotta Lovisa Hornborgin (1823–1850) kanssa. Wrede kävi Haminan kadettikoulun 1830–1836. Hän palveli sitten vänrikkinä ja aliluutnanttina Henkikaartin Suomalaisessa tarkka-ampujapataljoonassa 1836–1838. Wrede erosi armeijasta 1838.

Wrede oli Mikkelin läänin lääninmetsänhoitajana 1853–1858 ja maanmittauksen ja metsänhoidon ylihallituksen apulaisjohtajana 1858–1863. Hän oli metsähallituksen ylijohtajana 1863–1870. Wrede erosi ylijohtajan virasta 1870 valtioneuvoksen arvoisena. Vuonna 1875 hän toimi Siestarjoen kivääritehtaan Kivennavan kunnassa sjainneiden metsien hoitajana.

Wrede osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1863–1864.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adelsvapen-Wiki: Friherrliga ätten Wrede af Elimä nr 44, tabell 63
2. ↑  Muutamia muistosanoja.  *Metsänystävä: Suomen metsäyhdistyksen julkaisema kansantajuinen aikakauskirja*, 01.06.1901, nro 6, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.04.2021.
3. ↑  Eduskunta. Alla armahan lakimme – Valtiopäivät 1863–1864. Edusmiehet kartalla. Viitattu 12.4.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Lahden Viikkouutiset** oli Suomen Lehtiyhtymän omistama ilmaisjakelulehti, joka alkoi ilmestyä Lahdessa vuonna 2005. Lehti saapui kilpailijaksi alueelle, missä Esa-konsernilla on valta-asema. Vuonna 2006 nimi muuttui **Päijät-Hämeen Viikkouutisiksi**, ja levikki oli yli 100 000 kattaen maakunnan lähes kokonaan. Parhaimpina aikoina lehti ilmestyi kahdesti viikossa.

Lehden toimittajakunnassa ja strategiassa tapahtui paljon muutoksia, ja lehden suosio kääntyi jyrkkään laskuun.*lähde?* Ilmestymistä jouduttiin harventamaan ja levikkialuetta pienentämään. Kohtalokkaana voitiin pitää myös nimen vaihtumista vaiheessa, kun lehden jalansija oli juuri alkanut vakiintua. Päijät-Hämeen Viikkouutisista tuli *Lahden Uutiset*.*milloin?* Vuonna 2009 Suomen Lehtiyhtymä lopetti lehden julkaisun kannattamattomana.

Lahden Uutiset kilpaili Päijät-Hämeen ydinalueella Lahdessa ja Hollolassa lähinnä Uusi Lahti -ilmaisjakelulehden kanssa.

Verkkojulkaisuna
----------------

*Lahden Uutiset* alkoi ilmestyä uudestaan toukokuussa 2023. Sanomalehden sijaan uusi *Lahden Uutiset* on pelkkä verkkojulkaisu, jonka perussisältönä on seudun uutistarjonta. Julkaisu on poliittisesti sitoutumaton ja puolueeton julkaisu. Uudelle sivustolle sijoitetaan yrityksille ja muille Y-tunnuksella toimiville Lahden ja lähikuntien yritys- ja palveluhakemisto, jonka avulla parannetaan Lahden seudun yritysten näkyvyyttä ja annetaan yleisölle tietoa yrityksen tuotteista ja toiminnasta. Verkkojulkaisun toimitusjohtaja ja päätoimittaja on Michael Sakara.

Lähteet
-------