recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ulrik Karl Stierneld** (12. kesäkuuta 1751 Turku – 9. maaliskuuta 1816 Vallentuna) oli ruotsalainen upseeri ja aatelinen, joka tuli tunnetuksi vuonna 1775 surmattuaan vastapuolensa Köyliön Kuninkaanlähteellä käydyssä kaksintaistelussa.

Elämä
-----

Turun ruotsalaiseen seurakuntaan syntyneen Ulrik Karl Stierneldin vanhemmat olivat hovioikeuden varapresidenttinä toiminnut ruotsalainen virkamies Lars Stierneld ja hänen ensimmäinen puolisonsa Sara Katarina Hacker. Stierneld oli ylioppilaana Turun ja Uppsalan yliopistoissa, kunnes liittyi armeijaan tykistökadetiksi vuonna 1769. Vuotta myöhemmin hän palveli kuninkaallisen henkirakuunarykmentin korpraalina ja vuodesta 1771 lähtien henkivartiokaartin drabanttina.

Kesällä 1775 Ruotsin kuningas Kustaa III teki Suomen vierailun, jonka aikana hän pysähtyi juhannusaattona Köyliön Kuninkaanlähteellä tarkistamssa paikalle leiriytyneen henkirakuunarykmentin harjoitukset. Kuninkaan poistuttua illalla majapaikkaansa, kävivät Stierneld ja toinen henkivartiosotilas Arns Gabriel Grüner kaksintaistelun. He olivat ilmeisesti riitaantuneet tavoitellessaan nuoren paikallisen naisen suosiota. Stierneld selvisi kaksintaistelusta voittajana ja kuollettavia miekaniskuja saanut Grüner haudattiin parin päivän kuluttua Köyliön kirkkoon.

Koska kaksintaistelut olivat Ruotsissa kiellettyjä, päätti Stierneld paeta sotaoikeuden tuomiota Venäjälle. Hän palveli aluksi kornettina venäläisessä rakuunarykmentissä, kunnes kesällä 1780 matkusti Keski-Eurooppaan suomalaisen tiedemiehen Anders Lexellin matkakumppanina. Saksassa Stierneld värväytyi luutnantiksi ranskalaiseen Hesse-Darmstadtin jalkaväkirykmenttiin.

Vuonna 1784 Stierneld anoi Ranskan kuningatarta Marie Antoinettea pyytämään Kustaa III:lta lupaa palata Ruotsiin, mikä hänelle myönnettiinkin. Stierneld asettui Vallentunan pitäjän Vadan kylästä vuokraamaansa Stora Benhammarin kuninkaankartanoon, kun oli oikeudenkäynnissä menettänyt oman perintötilansa veljelleen. Myöhemmin hän aiheutti huolimattomuudellaan erään torpparin kuoleman ja teki rangaistuksen välttääkseen itsemurhan vuonna 1816. Naimattomana kuollut Stierneld haudattiin Södertäljen Pyhän Ragnhildin kirkon hautausmaalle Hackerin sukuhautaan. Hänen veljensä Samuel Stierneld oli henkivartiosotilas ja myöhempi valtiopäivämies, joka syyllistyi henkirikokseen ampuessaan rengin vuonna 1785. Ulrik Karlin tavoin myös Samuel pakeni ulkomaille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Ulrik Karl Stierneld. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.4.2016.
2. ↑  Kauko, Saana: "Kuninkaanlähdettä kannattaa vaalia", artikkeli teoksessa *Köyliist 12: Kansallismaiseman kainalossa*, Köyliö-seura ry, Köyliö 2014. ISBN 978-952-68041-2-5. Teoksen verkkoversio
3. ↑  Sten, Johan: *A Comet of the Enlightenment. Anders Johan Lexell's life and discoveries*, s. 180. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2015. ISBN 978-3-319-00617-8. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Stierneld nr 1318 TAB 3  3.5.2014. Adelsvapen. Viitattu 4.4.2016.
5. ↑  Kotivuori, Yrjö: Samuel Stierneld. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.4.2016.
***Trifolium wormskioldii*** on hernekasvien heimoon ja apiloiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Palkokasveihin kuuluva *Trifolium wormskioldii* on monivuotinen ruohokasvi, joka toisinaan kasvaa mattomaisena; versot ovat tavallisesti pystyjä tai oikenevia. Kasvin lehdet koostuvat 1-3 senttimetrin mittaisista lehdyköistä. Alemmat korvakelehdet ovat piikkikärkisiä; ylemmät voivat olla hammaslaitaisia.

*Trifolium wormskioldii*n pyöreät kukinnot ovat 2-3 senttimetrin levyisiä; verholehdet ovat piikkikärkisiä. Violettien terälehtien kärjet ovat valkoisia. Hedelmä on palko.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

*Trifolium wormskioldii* kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa; lajin levinneisyys ulottuu Alaskasta Kalifornian kautta Meksikoon. Laji kasvaa monenlaisissa elinympäristöissä: rannoilla, vuorenrinteillä, chaparralissa, tammimetsissä, ruohostomailla, keltamänty-, komeapihta- ja kontortamäntymetsissä, subalpiinisissa metsissä, kosteikoissa ja jokivarsilla alle 3200 metrin korkeudella merenpinnasta.

*Trifolium wormskioldii* on *Thorybes diversus*-perhoslajin toukan isäntäkasvi.

Käyttö
------

Monet läntisen Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet *Trifolium wormskioldi*a ravinnoksi. Maanpäälliset osat ja kukat on syöty raakoina, joskus suolattuina. Juuria on yleisesti syöty kalan, kalanmädin ja kalanrasvan kanssa höyrytettyinä tai keitettyinä.

Etymologia
----------

Kasvi on saanut tieteellisen lajinimensä *wormskioldii* tanskalaisen kasvitieteilijän Morten Wormskjoldin kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Trifolium wormskioldii* Lehm. *Plants of the World Online*. Viitattu 21.7.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Trifolium wormskioldii 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5234176
* Wikispecies: Trifolium wormskioldii
* Calflora: 8110
* CoL: 58Q9N
* EoL: 642813
* EPPO: TRFWO
* GBIF: 5359148
* GRIN: 40403
* iNaturalist: 71146
* IPNI: 523864-1
* IRMNG: 10854131
* ITIS: 505586
* NatureServe: 2.153359
* NBN: NBNSYS0200003359
* NCBI: 200960
* Open Tree of Life: 486511
* Plant List: ild-28311
* PLANTS: TRWO
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:523864-1
* Tropicos: 13034326
* VASCAN: 5937
* WFO: wfo-0000182219

 |

 |
**Trigginajokoira** (*Trigg Hound*) on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Rotu on hoikkapiirteinen, karunomainen ja voimakas. Koska sen luoja Haiden Trigg ei välittänyt liiaksi ulkonäöstä, vaan painotti jalostuksen ensisijaisesti metsästysominaisuuksiin, vaihteli väritys aluksi paljonkin. Myöhemmin on kuitenkin yritetty yhdenmukaistaa väritystä, ja siksi nykyisin esiintyy lähinnä vain joko mustia tai punavalkoisia yksilöitä.

Alkuperä
--------

Varhainen jalostusyksilö.
Amerikankettukoiran jalostuksen varhaisvuosina siitä eriytyi kolme linjaa, joita voidaan pitää erillisinä muunnoksinaan tai rotuinaan - näistä yksi on trigginajokoira. 1840-luvulla kentuckyläinen metsästäjä eversti Haiden Trigg oli ajanut harmaakettua hitailla mustaruskeilla ajokoirillaan, joiden hän sittemmin huomasi olleen kyvyttömiä tavallisen ketun metsästykseen. Sisällissodan jälkeen hän osti georgialaisen George Birdsongin (july houndin kehittäjä) kennelistä ryhmän ajokoiria, joista ensimmäiset viisi saapuivat vuonna 1866 ja kaksi viimeistä vuonna 1868. Trigg risteytti näitä koiria John Walkerilta ja kenraali Maupinilta (kumpainenkin walkerinkettukoiran keskeisimpiä kehittäjiä) saatuihin ajokoiriin. Näistä risteytyksistä syntyi perustuskanta uudelle kettukoiralle, joka sittemmin nimettiin hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 121. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Bucciali TAV8-32 vuodelta 1932
**Bucciali** on vuosina 1922-1933 valmistettu ranskalainen automerkki.

Angelo ja Paul Albert Bucciali valmistivat autoja aluksi BUC-merkkisinä. Niissä oli aluksi kaksitahtinen moottori, myöhemmin myös kuusisylinterinen 1,5 litran moottori. BUC-merkkiä valmistettiin vuosina 1922-26.

Bucciali TAV-6 kohahdutti Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 1928. Uusi malli TAV-6 oli etuvetoinen ja siinä oli portaaton automaattivaihteisto. Moottori oli 2,4 litrainen ja myöhemmin 6- tai 8-sylinterinen. Kaikissa pyörissä oli erillisjousitus. Etuvetoinen auto oli 1920-luvulla harvinainen. Vuotta myöhemmin esiteltiin ensimmäinen amerikkalainen etuvetoauto Cord ja pian sen jälkeen myös saksalainen DKW alkoi valmistaa etuvetoautoja.

Bucciali-TAV 16 Double-Huit
Vain prototyypin asteelle pääsi 1930-luvulla kehitetty Bucciali Double Huit, jossa oli kaksi kahdeksansylinteristä rivimoottoria rinnakkain. Sen 16-sylinterisen moottorin iskutilavuus oli 8 litraa. Moottorin teho oli 88 kW (120 hv).

Lähteet
-------

1. ↑  Ruiz, Marco: *Suuri autokirja*, s. 63. Suomentanut Jussi Juurikkala. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1985.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bucciali
Tämä on **lista Forgotten Realms -fantasiamaailman tapahtumapaikoista**.

Jäätuulen laakso
----------------

**Jäätuulen laakso** (*Icewind Dale*) on kaukana Faerunin pohjoisosassa, Maailmanselkä-nimisen vuoriston pohjoispuolella sijaitseva tasanko. Regheldin Jäätiköltä ja Ajelehtivan Jään Mereltä puhaltavat kylmät tuulet ovat antaneet tasangolle nimen. Tällä autiolla lakeudella asuvat vain Kymmeneen kaupunkiin hakeutuneet hylkiöt, jotka eivät voi asua sivistyneissä kaupungeissa ja tundraa hallitsevat barbaarit.

### Kymmenen kaupunkia

**Kymmenen kaupunkia** (*Ten Towns*) on Kelvinin Paadeksi kutsutun kalliomuodostelman juurelle muodostunut yhteisö, johon kuuluu kymmenen erillistä kaupunkia. Kaupungit ovat kolmen järven, Maer Dualdonin, Lac Dinnesheren ja Punaveden ympäristössä.

* Kymmenen kaupunkia
	+ Bryn Shander
	+ Targos
	+ Termalaine
	+ Caer-Koning
	+ Caer-Dineval
	+ Bremen
	+ Idänpää (*Easthaven*)
	+ Good Mead
	+ Douganin monttu (*Dougan's Hole*)
	+ Yksinäisenkorpi (*Lonelywood*)

### Ainasula

Jäätuulen laakson pohjukassa on kuuma lähde jota barbaarit nimittävät **Ainasulaksi** (*Evermelt*). Sen kautta pääsee Ingeloakastimizilianin, Jääsurmaksikin kutsutun valkoisen lohikäärmeen luolaan.

Pohjola
-------

**Pohjola** (*The North*) on yleinen nimitys koko Faerunin pohjoiselle osalle. Alueella on muutamia merkittäviä keskuksia.

### Hopeakuu

**Hopeakuu** (*Silverymoon*) on Pohjolan keskus. Sitä hallitsee Alustriel, yksi Seitsemästä sisaresta.

### Luskan

Jäätuulen laaksoon johtavan solan eteläpuolella on **Luskanin** satamakaupunki. Niin sanotuissa sivistyneissä yhteisöissä Luskanin maine on melko kyseenalainen.

### Mithralsali

**Mithralsali** (*Mithral Hall*) on vanha kääpiöiden kaivoskaupunki Maailmanselän vuoriston eteläpuolella.

Uumenenala
----------

**Uumenenalaksi** (*The Underdark*) kutsutaan koko laajaa käytävien ja luolien verkostoa, joka levittäytyy Torilin pinnan alapuolella. Se on drowien, duergarien, syvänmaahisten ja monien hirviöiden valoton kotimaa.

### Menzoberranzan

**Menzoberranzanin** drowkaupunkia hallitsee kahdeksan matriarkkaäidin neuvosto, jonka valta on kuitenkin vain hyvin pinnallista, sillä Lolth ei suosi järjestäytyneisyyttä. Menzoberranzanin korkein valtahuone on Baenre, jonka matriarkkaäitiä pidetään Lolthin lähimpänä suosikkina. Baenren huone on ollut useita satoja vuosia ensimmäinen huone. 

### Blingdenstone

Menzoberranzanin lähellä on drowien pahimpien vihollisten svirfneblien kaupunki, **Blingdenstone**. Syvämaahisten kaupunki on levittäytynyt useisiin pienempiin luoliin ja käytäviin, jotka ympäröivät suurta keskusluolaa, missä kohoaa maahiskuninkaan linna.
Kulhollinen trifleä.
**Trifle** on suosittu englantilainen jälkiruoka, joka koostuu sokerikakku-, vanukas- ja hedelmä- tai hillokerroksista kermavaahdolla tai syllabubilla päällystettynä. Kakkupohja kostutetaan sherryllä tai muulla alkoholipitoisella juomalla. Trifleä tarjoillaan etenkin jouluisin.

Valmistus
---------

Trifle koostuu tavallisesti kakku- tai sokerikakkukeksikerroksista. Kerrokset kostutetaan usein sherryllä tai vastaavalla alkoholipitoisella juomalla, kuten brandyllä tai viinillä. Muita sen ainesosia ovat hillo tai hedelmät, macaron tai ratafia-keksi, paksu vanukas, sekä kermavaahto tai syllabub-päällyste. Annoksen koristeluun käytetään esimerkiksi manteleita, karhunputkea tai kandeerattuja marjoja. Samasta annoksesta on olemassa monia eri versioita. Annos valmistetaan usein lasikulhoon, josta näkyvät sen eri kerrokset. Trifleä tarjoillaan eri juhlien, kuten joulun aikaan.

Historia
--------

Trifle (piirros V1) Isabella Beetonin teoksessa Beeton's Book of Household Management vuodelta 1861.
Nimi trifle juontuu keskienglannin sanasta *trufle*, joka on puolestaan peräisin muinaisranskan sanasta *trufe*. Sana tarkoittaa suurin piirtein "vähäpätöistä". Trifle muistuttaa hieman hedelmärahkaa, jota kutsutaan Englannissa nimellä *fool*. Nimiä käytettiin pitkään rinnakkain. Triflen resepti mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1596 Thomas Dawsonin teoksessa *The Good Huswife’s Iewell*. Dawsonin resepti muistutti kuitenkin ennemminkin hedelmärahkaa ja ensimmäinen nykyisenkaltaisen triflen resepti on peräisin Kaarle I:n kokkina työskenneeltä Jos Cooperilta vuodelta 1654. Hän kutsui annostaan nimellä *Foole*. Annoksen pohjalla oli sherryllä kostutettua leipää. Ajan kuluessa reseptistä tuli entistä monimutkaisempi ja Hannah Glassen reseptissä teoksesta *The Art of Cookery Made Plain and Easy* vuodelta 1751 käytetään punaviiniä, syllabubia ja kermaa. Yhdistyneestä kuningaskunnasta trifle levisi myös Yhdysvaltoihin, jossa sitä kutsutaan esimerkiksi nimillä *tipsy squire*, *gipsy squire* ja *tipsy parson*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Trifle Encyclopædia Britannica. Viitattu 3.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 741. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)
**Buccaneerin saaristo** on Länsi-Australiassa sijaitseva saaristo. Saaria on noin tuhat ja niihin kuuluvia saaria ovat muun muassa Cockatoo ja Koolan. Edellä mainituilla saarilla toimii rautamalmikaivoksia.

Saaristo on irtaantunut mantereesta viimeisen jääkauden jälkeisenä aikana veden pinnan noustessa. Saariston suurimmassa osassa kasvillisuus on harvaa ja on vain joitakin metsäkaistaleita, joissa kasvillisuus on runsaampaa. Näillä metsälaikuilla on mangrove- ja sademetsää. Saaristossa on hiekkarantoja ja vuorovesi-ilmiö, jota kutsutaan Talbot Bayn vaakasuoraksi vesiputoukseksi. Saaristossa elää useita matelija- ja lintulajeja
sekä pussinäätiä ja kalliorottia. Saaria ympäröivissä vesissä esiintyy koralleja, haita, simpukoita, ja pieniä kaloja kuten miekkakaloja.

Lähteet
-------

1. ↑  "Buccaneerin saaristo", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 407. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.
**Tampereen kameraseura ry** perustettiin vuonna 1933. Toiminnan tavoitteiksi määriteltiin silloin valokuvaustaidon edistäminen ja valokuvausharrastuksen herättäminen. Perustajajäseniä oli yhteensä 26, ja ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin **Bertel Strömmerä**.

Ensimmäisistä vuosista alkaen Tampereen Kameraseuran kilpailutoiminta oli vilkasta. 1930-luvulla kilpailuun osallistujat jaettiin kahteen ryhmään. Kilpaileminen aloitettiin B-ryhmässä, jonka voitolla oli sitten mahdollista siirtyä kilpailemaan A-ryhmään. Seura alkoi pian kerätä valokuvakokoelmaa lähinnä kilpailuissa menestyneistä valokuvista.

Tampereen Kameraseuran jäseneksi ei päässyt kuka tahansa. 1940-luvulla jäsenyys edellytti 18 ikävuotta ja hyvämaineisuutta. Sen lisäksi vaadittiin, että uutta jäsentä suosittelee joku seuran entinen tai nykyinen jäsen. Kaikki Tampereen Kameraseuran jäsenet eivät suinkaan olleet tamperelaisia, vaan joukossa oli myös esimerkiksi helsinkiläisiä, porilaisia ja vaasalaisia harrastajia. Tosin osa heistä oli ainoastaan kunniajäseniä, jotka eivät maksaneet jäsenmaksua ja jotka oli kutsuttu jäseniksi valokuvausalan ansioidensa vuoksi.

Sotien aikana valokuvaustoiminta hiljeni jonkin verran, koska valokuvaustarvikkeiden saanti oli vaikeaa. Silti seura järjesti avustusten turvin esimerkiksi yksityisiä pikkujouluja yleisen huvittelun ollessa kiellettyä sota-aikana.

Nykyisin seura toimii pääasiassa valokuvakeskus Nykyajan tiloissa Tampereella. Seura on  Suomen kameraseurojen liiton jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen kameraseura ry:n historia (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tampereen kameraseura ry:n tapahtumia 2017 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tampereen Ylioppilasteatteri ry** on Tampereella vuodesta 1960 toiminut harrastajateatteri. Teatteri tuottaa vuosittain neljästä kuuteen isompaa ensi-iltaa. Se järjestää myös tapahtumia, pienoisesityksiä ja vierailutoimintaa. 
Teatteri ei ole nimestään huolimatta hallinnollisessa yhteydessä yliopistoon tai ylioppilaskuntaan. Teatteri syntyi Tampereelle kuitenkin yliopiston draamastudion (nyk. teatterin ja draaman tutkimus) kupeeseen. Kun Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti Tampereelle, myös opiskelijateatterille tuli tarve.

Draamastudion pitkäaikainen johtaja Kari Salosaari oli Tampereen Ylioppilasteatterin perustajia. Hän sovelsi Helsingissä jo useita vuosia toimineen Ylioppilasteatterin sääntöjä uuden yhdistyksen säännöiksi.

1960-luvun alussa perustettiin ylioppilasteattereita myös muualle. Tällä hetkellä ylioppilasteattereita on kaikissa yliopistokaupungeissa. 

Ylioppilasteattereita kutsutaan ytimekkäämmin kirjainyhdistelmällä YT.

Ylioppilasteatterit harjoittavat yhteistoiminta oman liiton, Ylioppilasteatteriliitto SYTY:n, kautta. Liiton tärkein tarkoitus on järjestää vuosittaiset Ylioppilasteatterifestivaalit. Järjestelyvuoro kiertää jäsenteattereiden kesken. Lisäksi liitto järjestää tapaamisia ja koulutusta.

Tampereen Ylioppilasteatteri on toiminut vuodesta 1998 lähtien entisessä elokuvateatteri Ilveksessä osoitteessa Itsenäisyydenkatu 12-14. Aiemmin TaYT on toiminut muun muassa toimintakeskus Vuoltsun talossa.

Tampereen Ylioppilasteatteri järjestää vuosittain syyskauden alussa pääsykokeet, joilla valitaan uusia jäseniä. Pääsykokeissa arvioidaan hakijan yhteistyö- ja ilmaisukykyä. Hakijoilta ei edellytetä ylioppilastutkintoa, ainoa vaatimus on 18 vuoden ikä. Vuosittain teatteri ottaa noin kaksikymmentä uutta jäsentä, joista noin puolet näyttelijäjäseniä. Teatterin monialaisiin tehtäviin pääsee käsiksi myös yksittäisten produktioiden kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen YT
**Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri** (TASO) on keväällä 2003 perustettu Tampereen ensimmäinen opiskelijasinfoniaorkesteri. TASO on esiintynyt kotikaupunkinsa lisäksi mm. Helsingissä, Turussa, Tallinnassa, Jyväskylässä ja Seinäjoella. Orkesteri järjestää vuosittain vähintään kaksi sinfoniaorkesterikonserttia, joiden lisäksi toimintaan kuuluvat mm. viihde- ja joulukonsertit, tilausesiintymiset ja juhlatanssiaiset. TASO esiintyy myös kamariorkesterina, ja orkesterin jäsenten perustamat kamarimusiikkiyhtyeet konsertoivat aktiivisesti.

Vuonna 2009 Tampereen yliopiston ylioppilaskunta myönsi orkesterille Vappulakki-palkinnon tunnustuksena monivuotisesta työstä opiskelijakulttuurin hyväksi. TASO on tehnyt yhteistyötä taiteilijoiden kanssa, joista mainittakoon pianisti Antti Siirala, sellisti Samuli Peltonen, viihdetaiteilija Simo Frangén ja näyttelijä Eila Roine.

Historia
--------

Orkesteri syntyi jatkumona vuonna 1998 perustetulle jousiorkesteri TYVI:lle (Tampereen yliopiston viulistit), ja vuoteen 2008 asti orkesteri toimi nimellä Tampereen yliopiston sinfoniaorkesteri. Ensimmäisen konserttinsa nykyinen sinfoniaorkesteri TASO piti 7.5.2003 Tampereen yliopiston juhlasalissa.

Kapellimestari
--------------

TASOn perustamisesta lähtien orkesterin taiteellisena johtajana on toiminut kapellimestari Kimmo Tullila, jonka johdolla orkesteri on esittänyt useita orkesterikirjallisuuden suurteoksia. Tullila oli perustamassa TASOa vuonna 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* TASOn kotisivut
**Mark Kevin McCarroll** (s. 20. lokakuuta 1980 New York, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2009–2010 Korisliigassa pelaavaa UU-Korihaita. 208-senttinen McCarroll on pelipaikaltaan sentteri.

Pelaajaura
----------

McCarroll aloitti yliopisto-opintonsa Pittsburghin yliopistossa vuonna 2000. McCarrollin ensimmäinen kausi yliopiston koripallojoukkueessa Pittsburgh Panthersissa päättyi yhden pelatun ottelun jälkeen polvivammaan. Kaudella 2001–2002 McCarroll teki pisteitä 2,8 keskiarvolla pelaamissaan 32 ottelussa. Kaudella 2002–2003 hänen pistekeskiarvokseen 19 ottelussa tuli 1,5. Kausi 2003–2004 oli tilastollisesti McCarrollin yliopistouran paras. Hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä keskimäärin 5,5 pistettä ja otti 2,8 levypalloa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2004–2005 hänen pistekeskiarvonsa oli 2,4. Yliopiston jälkeen McCarroll pelasi 6 ottelua yhdysvaltalaista USBL-sarjaa Brooklyn Kingsin joukkueessa.

Kaudeksi 2007–2008 McCarroll teki sopimuksen Korisliigassa pelaanneeseen Porvoon Tarmoon. Hän voitti tuolloin runkosarjan levypallotilaston 12,4 levypallon ottelukohtaisella keskiarvolla. Tarmon jälkeen McCarroll on pelannut Dominikaanisessa tasavallassa sekä Ruotsissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Player Bio: Mark McCarroll Pittsburgh Panthers.  Arkistoitu 13.3.2009. Viitattu 21. huhtikuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  Mark McCARROLL GAgency. Viitattu 21. huhtikuuta 2009. (englanniksi)
3. ↑  Damon Williams kolmannen kerran liigan korikuningas  24.3.2008. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 13. toukokuuta 2008. [vanhentunut linkki]

UU-Korihait – 2011–2012 – Korisliiga
4 Herbert |
5 Peltonen |
6 Malinen |
7 Crouch |
8 Salaterä |
9 Korhonen |
10 Johnson |
11 Jalonen |
13 Moore |
14 Vanzant |
21 Heinonen |
24 Latimer |
25 Rainamaa |
Valmentaja Westerholm
**Toein Shinjuku-linja** (jap. 都営地下鉄新宿線, *Toei-chikatetsu Shinjuku-sen*) on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Shinjukun erillisalueen Shinjukun metroasemalta Chiban prefektuurin Ichikawan kaupunkiin Motoyawatan metroasemalle. Linjalla on 21 asemaa.

Shinjuku-linja on Keiō-rautatieyhtiön junien läpiajettavissa, sillä linjan länsipäästä Shinjukusta on yhteys Keiōn uudelle linjalle ja sitä kautta Keiō-linjalle.

Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 745 889 käyttäjää päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 158 prosenttia kapasiteetista.

Lähteet
-------

1. ↑  停車駅 Bureau of Transportation. Tokyo Metropolitan Government. Viitattu 20.5.2018.
2. ↑  各駅乗降人員一覧 Bureau of Transportation. Tokyo Metropolitan Government. Viitattu 20.5.2018.
3. ↑  混雑率データ（平成28年度） 国土交通省.  Arkistoitu 27.7.2017. Viitattu 20.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toein Shinjuku-linja** Wikimedia Commonsissa
**Ahti Tapani Lehtinen** (8. heinäkuuta 1944 Porvoo – 29. marraskuuta 2014 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomalaisen filologian professori.

Suomen ja suomensukuisten kielten opiskelun Lehtinen aloitti 1962. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1969 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1979 itämerensuomalaisten kielten johto-opista (väitöskirja *Itämerensuomen verbien historiallista johto-oppia: suomen avajaa, karkajaa -tyyppiset verbit ja niiden vastineet lähisukukielissä*). Lehtinen oli 1973–1975 suomen kielen lehtori Petroskoin yliopistossa ja sitten Helsingin yliopiston lehtori ja vuodesta 1985 professori. Asiantuntijana Lehtinen osallistui muun muassa raamatunsuomennoskomitean työhön. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän oli vuodesta 1991. Lehtinen julkaisi alaltaan useita tieteellisiä artikkeleita, teoksia ja oppikirjoja ja opetti suomen kielen opiskelijoille pitkään kielihistoriaa. Hänen teoksensa *Kielen vuosituhannet: Suomen kielen kehitys kantauralista varhaissuomeen* (2007) sai hyvän akateemisen oppikirjan palkinnon. Oman tieteellisen kirjastonsa Lehtinen lahjoitti Helsingin yliopiston suomen kielen tutkijoille, opettajille ja opiskelijoille.

Lehtinen oli naimisissa Suomen kielen perussanakirjan päätoimittaja Marja Lehtisen (k. 2003) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tapani Lehtinen HS Muistot, 12.1.2015. (Tilaajille, Viitattu 5.8.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Lea Laitinen, Heikki Paunonen: Tapani Lehtisen muistoksi. Virittäjä 4/2015, ss. 589–594. (Viitattu 5.8.2020)</ref>
**Tedi Papavrami** (s. 13. toukokuuta 1971 Tirana, Albania), on albanialainen viulisti, nykyisin Ranskan kansalainen. Hän aloitti viulunsoiton nelivuotiaana ensin isänsä Robert Papavramin johdolla. Jo 8-vuotiaana hän esiintyi Tiranan sinfoniaorkesterin kanssa.

1982 hän sai Ranskan valtion stipendin. Silloin vielä hyvin eristyneestä, kommunistisesta Albaniasta hän pääsi opiskelemaan maan johtajan Enver Hoxhan luvalla. Näin hänelle avautui mahdollisuus opiskella Pierre Amoyalin johdolla Pariisin Pariisin konservatoriossa (CNSMP). Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Lausannessa ja Lontoossa. Hänen opettajinaan ovat olleet Zino Francescatti ja Viktoria Mullova. Hän on voittanut useita viulukilpailujA: 1985 Papavrami voitti Rodolfo Lipitzer -kilpailun, 1986 hän sai Pariisin konservatorion palkinnon, 1992 George Enescu-palkinnon ja 1993 ensimmäisen palkinnon sekä yleisön erikoispalkinnon Sarasate-kilpailussa.

Papavrami on konsertoinut useimmissa Euroopan maissa ja myös Aasiassa. Suomen ensivierailu tapahtui Iitin musiikkijuhlilla 2004. Hänen keskeistä ohjelmistoaan ovat sekä uusi että vanha kamarimusiikki ja viulusoolot. Papavrami on levyttänyt muun muassa Brahmsin viulusonaatteja, Paganinin kapriisit, Prokofjevin viulukonserttoja ja Bachin kuusi sooloviulusonaattia ja partiittaa (AEON, 2005). 

Papavrami näytteli ranskalaisessa tv-elokuvassa *Vaarallisia suhteita* (*Les liaisons dangereuses*, 2003) kuvitteellisen viulisti Raphael Dancenyn roolissa.

Vuodesta 2000 lähtien Papavrami on kääntänyt kuuluisan albanialaisen kirjailijan Ismail Kadaren teoksia ranskaksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Teelaki** (engl. *Tea Act*) oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1773 säätämä laki, joka sääteli teen viemisestä Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Se lietsoi Amerikan vallankumoukseen johtanutta kehitystä.

Lukuisille perushyödykkeille tullimaksun asettaneet niin sanotut Townshendin lait oli kumottu vuonna 1770 siirtokunnissa puhjenneiden levottomuuksien seurauksena – lukuun ottamatta teelle asetettua tullimaksua, jonka Englannin parlamentti jätti voimaan valtaoikeuksiensa merkiksi.[1] Sen jälkeen Amerikan siirtokuntalaiset olivat kuitenkin ostaneet teensä pääasiassa hollantilaisilta salakuljettajilta kiertääkseen maksua. Frederick Northin hallitus sääti uuden teelain auttaakseen taloudellisissa vaikeuksissa ollutta Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa, joka toi runsaasti teetä Intiasta ja oli varastoinut sitä Englantiin 17 miljoonan paunan verran.[2] Tea Act -laki antoi kauppakomppanialle käytännössä monopolin teenvientiin Englannista siirtokuntiin, erivapauden vientiveron maksamisesta sekä hyvityksen teetullimaksusta ylijäämäteen osalta. Teetä sai tämän jälkeen kuljettaa Englannista Amerikan siirtokuntiin vain kauppakomppanian aluksilla ja perillä vain sen edustajat saivat myydä sitä.[1]

Laki suosi Itä-Intian kauppakomppaniaa siinä määrin, että se voisi myydä teensä Amerikassa kilpailijoitaan halvemmalla hinnalla teetullin maksamisesta huolimatta. Samalla laki pyrki palauttamaan parlamentille kiistellyn oikeuden asettaa siirtokuntalaisten maksettaviksi suoria veroja.[2] Tämän vuoksi siirtokuntien radikaalit saivat siitä uuden aiheen agitaatioon, vaikka laki itse asiassa alensi tavallisten amerikkalaisten maksamaa teen hintaa. Erityisesti Samuel Adams kannattajineen tarttui teelain epäoikeudenmukaisuuteen.[3] Englannista saapuvista teelähetyksistä tuli näin siirtokunnissa mielivaltaisen verotuksen symboli, ja ne joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Kuuluisin tapaus olivat marraskuussa 1773 pidetyt niin sanotut Bostonin teekutsut, joissa teelasti kaadettiin satamassa mereen.[2] Tämän seurauksena parlamentti hyväksyi joukon entistäkin tiukempia säädöksiä, jotka tunnetaan nimellä "sietämättömät lait".[1]

Katso myös
----------

* Leimaverolaki (Iso-Britannia)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boston Tea Party (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.1.2014.
2. 1 2 3  Tea Act (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 20.1.2014.
3. ↑  Knut Mykland (suom. Heikki Eskelinen): *Otavan suuri maailmanhistoria 13: Suuret vallankumoukset*, s. 49. Otava, Helsinki 1985.
Zlatan Muslimović
**Zlatan Muslimović** (s. 6. maaliskuuta 1981 Banja Luka, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi pitkään Italiassa ja sittemmin myös Kreikassa, Kiinassa ja Sloveniassa, Hän kuului Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueen vakiopelaajiin. Muslimovićilla on myös Ruotsin kansalaisuus.

Ura seurajoukkueissa
--------------------

Juniori-ikäisenä Muslimović pelasi Ruotsissa Habo IF:n ja Husqvarna FF:n riveissä, ja vuosina 1998–1999 IFK Göteborgin juniorijoukkueissa. Vuonna 2000 hän siirtyi Italiaan Udineseen ja debytoi seuraavana vuonna seuran edustusjoukkueessa. Italiassa Muslimović siirtyi lainasopimuksella seurasta toiseen, mutta peliaika edustuspeleissä jäi vähälle. Kaudella 2004–2005 peliaikaa tuli enemmän, kun Muslimović auttoi silloisessa Serie C1/A -sarjassa pelanneen Riminin sarjavoittoon ja nousuun Serie B:hen. Kauden aikana Muslimović teki 32 ottelussa 15 maalia. 

Muslimović pelasi kauden 2005–2006 lainalla Messinassa ja seuraavan kauden Parmassa. 2007 hän siirtyi Atalantaan, missä peliaika Luigi Del Nerin alaisuudessa jäi todella vähäiseksi. Kesällä 2008 hän siirtyi kreikkalaisseura PAOK:iin.

Maajoukkueura
-------------

Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa Muslimović debytoi vuonna 2006 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Sittemmin hän vakiinnutti paikkansa joukkueen runkomiehistössä ja lukeutui sen kantaviin voimiin EM-kisojen 2008 karsinnoista. Hän pelasi kaikkiaan 31 maaottelua ja teki niissä 12 maalia. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mamrud, Roberto: Bosnia and Herzegovina - Record International Players  21.8.2019. RSSSF. Viitattu 10.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastoja[vanhentunut linkki] (ESPN soccernet)
Zlatko Burić vuonna 2018.
**Zlatko Burić** (s. 13. toukokuuta 1953 Osijek, Kroatia, Jugoslavia) on kroatialais-tanskalainen näyttelijä.

Burić sai näyttelijänkoulutuksensa synnyinkaupungissaan Osijekissa. Vuonna 1981 hän muutti Tanskaan serbialaisen vaimonsa Dragana Milutinovićin kanssa. Parilla on kolme lasta, ja he menivät naimisiin 7. lokakuuta 1998.

Burić on esiintynyt useissa tanskalaisissa elokuvissa, muun muassa *Pusher*-trilogian osissa *Pusher* (1996), *Pusher II* (2004) ja *Pusher 3* (2005). Roolistaan trilogian ensimmäisessä osassa hän sai parhaan miessivuosan Bodil-palkinnon vuonna 1997.

Vuonna 2009 Burićilla oli rooli yhdysvaltalaisessa elokuvassa *2012*, jossa hän näytteli venäläistä miljardööriä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zlatko Burić** Wikimedia Commonsissa

* Zlatko Burić Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Zlatko Burić Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
The Eagle and Childin julkisivu ja nimikyltti.
Huone, jossa Inklings-ryhmä tapasi kokoontua.
**The Eagle and Child** (kutsumanimeltään "Bird and Baby") on 1600-luvulla perustettu pub St Giles -kadun varrella Oxfordissa, Englannissa. Se tunnetaan erityisesti Inklings-kirjailijaryhmän kokoontumispaikkana.

Rakennus on toiminut pubina vuodesta 1650 lähtien. Nykyistä nimeään se on kantanut ainakin vuodesta 1684 lähtien, jolloin Richard Platt sai säilyneiden asiakirjojen mukaan luvan käyttää kylttiä, johon on kuvattuna kruunu ja kotkan kantama lapsi. Aihe on peräisin Derbyn jaarlin vaakunasta. Pubi oli vuosisatoja University Collegen omistuksessa, kunnes se myytiin vuonna 2004 St John’s Collegelle.

Inklings-ryhmä, johon kuuluivat muun muassa C. S. Lewis ja J. R. R. Tolkien, piti The Eagle and Childin perähuoneessa, "The Rabbit Roomissa", vapaamuotoisia tapaamisia tiistaiaamupäivisin 1930-luvulta alkaen. Ryhmän varsinaiset kokoukset, joissa jäsenet lukivat toisilleen keskeneräisiä töitään, pidettiin torstai-iltaisin Lewisin luona Magdalen Collegessa. Torstain kokoontumiset lopetettiin vuonna 1949, mutta pubitapaamisia jatkettiin edelleen, tiistaisin tai maanantaisin. Vuonna 1962 Inklings siirtyi St Gilesin yli Lamb and Flagiin, kun perähuone avattiin yleiseen käyttöön. The Eagle and Childia laajennettiin niin, että entisen perähuoneen läpi pääsee nyt pubin perälle rakennettuihin uusiin tiloihin.

Lähteet
-------

* Duriez, Colin: *J. R. R. Tolkien and C. S. Lewis – The Story of Their Friendship*. Sutton Publishing, 2003. ISBN 0-7509-3541-3. (englanniksi)
* Green, Roger Lancelyn & Hooper, Walter: *C. S. Lewis: Elämäkerta*. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 951-1-20691-5.
* Hammond, Wayne G. & Scull, Christina: *The J. R. R. Tolkien Companion & Guide: Reader’s Guide*. Lontoo: HarperCollins, 2006. ISBN 978-0-00-714918-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Nos. 48–49: Eagle & Child pub *Oxford History*.  Arkistoitu 29.5.2012. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)
2. ↑  Green & Hooper 2006, s. 197.
3. ↑  Duriez 2003, s. 80.
4. ↑  Duriez 2003, s. 128.
5. ↑  Hammond & Scull 2006, s. 701.
6. ↑  Edwards, Adam: Pint to pint: The Eagle and Child *The Telegraph*.  31.12.2005. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Eagle and Child** Wikimedia Commonsissa
Täydellisen luvun 6 tekijöiden ominaisuuksista geometrisesti.
**Täydellinen luku** on luonnollinen luku, joka on itseään pienempien tekijöidensä summa. Viisi ensimmäistä täydellistä lukua ovat 6, 28, 496, 8 128 ja 33 550 336. Esimerkiksi 1 + 2 + 3 = 6 ja 1 + 2 + 4 + 7 + 14 = 28. Positiiviset kokonaisluvut, jotka eivät ole täydellisiä, ovat joko runsaita tai vajaita.

Laskenta
--------

Muinaiset kreikkalaiset tunsivat vain neljä pienintä täydellistä lukua. Eukleides kirjoitti noin 300 eaa. kirjassaan Elementa, että ne saadaan kaavalla

{\displaystyle 2^{n-1}(2^{n}-1)\,\!}.
Eukleideen tuntemat täydelliset luvut ovat:

* n = 2: {\displaystyle 2^{1}(2^{2}-1)=6=1+2+3\,\!}
* n = 3: {\displaystyle 2^{2}(2^{3}-1)=28=1+2+4+7+14\,\!}
* n = 5: {\displaystyle 2^{4}(2^{5}-1)=496=1+2+4+8+16+31+62+124+248\,\!}
* n = 7: {\displaystyle 2^{6}(2^{7}-1)=8128=1+2+4+8+16+32+64+127+254+508+1016+2032+4064\,\!}.

Eukleides osoitti, että {\displaystyle 2^{n-1}(2^{n}-1)\,\!} on täydellinen luku aina, kun {\displaystyle 2^{n}-1\,\!} on Mersennen alkuluku. Vasta vuonna 1747 Leonhard Euler todisti, että kaavalla voidaan tuottaa kaikki parilliset täydelliset luvut. Ei kuitenkaan tiedetä, onko olemassa parittomia täydellisiä lukuja. Tiedetään kuitenkin, että parittoman täydellisen luvun täytyy olla suurempi kuin {\displaystyle 10^{1500}} ja sillä täytyy olla vähintään 8 alkulukutekijää, mikäli se on olemassa. Jos luku ei ole kolmella jaollinen, alkulukutekijöitä on vähintään 11. Mersennen alkulukuja ja siten myös täydellisiä lukuja etsitään GIMPS-projektin avulla.

Ominaisuuksia
-------------

Täydellisillä luvuilla on useita mielenkiintoisia ominaisuuksia.

### Tekijöiden käänteislukujen summa

Täydellisen luvun kaikkien tekijöiden käänteislukujen summa on kaksi,

{\displaystyle \sum \_{k\mid n}{\frac {1}{k}}=2}.
Esimerkiksi, kun luku on 6, on sillä tekijät {\displaystyle \{1,2,3,6\}} ja niiden käänteislukujen summa on 

{\displaystyle \sum \_{k\mid 6}{\frac {1}{k}}={\frac {1}{1}}+{\frac {1}{2}}+{\frac {1}{3}}+{\frac {1}{6}}={\frac {12}{6}}=2}.
Jokainen (parillinen) täydellinen luku on myös kolmioluku.

Katso myös
----------

* Moninkertaisesti täydellinen luku
* Puolitäydellinen luku
* Runsas luku
* Vajaa luku
* Lähes täydellinen luku
* GIMPS

Lähteet
-------

* Barrow John D.: *Lukujen taivas*. Suomentanut Vilikko, Risto. Smedjebacken, Ruotsi: Art House, 1999. ISBN 951-884-231-0.
* Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osat I–II*. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-150-0, ISBN 951-884-158-6.

### Viitteet

1. ↑  A000396 OEIS-tietokannassa
2. 1 2  Boyer, s. 177
3. ↑  Boyer, s. 643
4. ↑  Odd perfect numbers are greater than 101500 – Mathematics of Computation (englanniksi)
Jäätikön muodostama U-laakso Oregonissa, Yhdysvalloissa.
Nærøydalen on eräs U-laakso, joka sijaitsee Länsi-Norjassa. Laakso muuttuu vuonoksi (Nærøyfjorden) sen kulkiessa kohti koillista. Nærøyfjorden taas kuuluu osaksi suurta Sognevuonoa (ollen yksi sen sivuhaaroista), joka lopulta johtaa Atlantin valtamereen.
**U-laakso** on laaksojäätiköiden liikehdinnän seurauksena syntynyt laakso. Niillä on tunnuksenomainen, poikkileikkaukseltaan U-kirjainta muistuttava muoto jyrkkine, jopa pystysuorine reunoineen. U-laaksot muodostuvat kun jäätikkö liikkuu rinnettä alaspäin, kaivertaen siihen hitaasti jyrkän laakson. Kun jäätikkö vetäytyy tai katoaa, laakso jää jäljelle ja usein sen pohjalta löytyy pieniä jään kuljettamia lohkareita. U-laaksoa kutsutaan myös ruuhilaaksoksi.

Esimerkkejä U-laaksoista löytyy vuoristoisilta seuduilta, kuten Alpeilta tai Kalliovuorilta, mutta myös Skotlannista, Skandinaviasta tai Kanadasta.

Muodostuminen
-------------

Vuoristoissa syntyy lumirajan yläpuolelle jäätiköitä, joista valuu laaksojäätiköitä kielekkeinä alaspäin. Kun uutta lunta kasaantuu vanhan päälle, lumi pakkautuu yhä tiiviimmäksi, ja siitä tulee jäätä. Alimmat jääkerrokset muuttuvat jään painosta taipuisiksi ja niiden alapinnasta tulee öljymäisen liukas. Yleensä laaksojäätiköt liikkuvat vajaan metrin vuorokaudessa. Jää murskaa mukaansa laakson pohjalta ja reunoilta kiviä ja maata. Syntynyt moreeni uurtaa ja kuluttaa kallioita jäätikön mukana vyöryessään. Vuorenhuiput terävöityvät jään hangatessa rinteitä yhä jyrkemmiksi. Laaksot hioutuvat sekä sivuilta että pohjalta ja alkavat muistuttaa poikkileikkaukseltaan U-kirjainta. Lumirajalla, missä jää sulaa, jäätikön edustalle kasaantuu moreenia poikittaiseksi harjanteeksi. Moreenin patoama laakso voi täyttyä vedellä, jolloin se muodostaa mahdollisesti kiemurtelevan järven.

Viime jääkauden aikana vuoristoihin, mm. Alpeille, syntyi paljon U-laaksoja. Nykyisin nämä jäätiköt sulavat ylempänä ja U-laaksojen alaosat ovat asuttuja.

### U-laaksosta vuonoksi

U-laaksoista voi kehittyä myös vuonoja. Tällainen vuono syntyy, kun U-laakson kaivertaman jäätikön vetäytyessä merivesi pääsee täyttämään jäljelle jääneen laaksonpohjan. Näin ollen vuonon syntyminen edellyttää U-laakson yltämistä mereen asti. Suomea lähimmät isot vuonomuodostumat sijaitsevat Norjassa, jossa lukuisat kapeat, jyrkkäreunaiset ja mereen yhteydessä olevat vuonot rikkovat maan rannikkoalueen muotoja. Nämä vuonot voivat toisinaan olla jopa yli 1 300 metriä syviä.

Katso myös
----------

* Laakso
* V-laakso
* Kanjoni
* Sola

Lähteet
-------

1. ↑  Maaperägeologista sanastoa *Geologian tutkimuskeskus – GTK*.  Arkistoitu 27.3.2008. Viitattu 25.10.2019.
2. ↑  Nesje, Atle: What is a fjord *Norwegian Fjords – Western Norway*. Viitattu 25.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **U-laakso**.
* What is a Fjord Landform? *WorldLandForms*. Viitattu 25.10.2019. (englanniksi)
* Fjords: Echoes of a glacier *Hurtigruten*. Viitattu 25.10.2019. (englanniksi)
**Sinkolo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Koutialasta etelään. Kunnassa on 12 400 ja kylässä 3 000 asukasta (vuonna 2009).

Sinkolon kunta rajoittuu koillisessa Koutialan piirin Kapalan ja Koloniguén, kaakossa Goudié Sougounan ja Diouradougou Kafon, luoteessa Zangasson ja lounaassa Sikasson piirin Kouoron kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja dogoneja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, maapähkinä, riisi ja soija. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin siat sekä siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Sinkolo 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 11.3.2018.
Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö
**Suurlähetystö** on valtion diplomaattinen edustajalaitos toisessa valtiossa. Se sijaitsee yleensä toisen valtion pääkaupungissa. Suurlähetystön päällikkönä toimii suurlähettiläs. Suurlähettilästä ja muita suurlähetystössä työskenteleviä suojaa diplomaattinen koskemattomuus.

Suurlähetystössä työskenteleviä:

* suurlähettiläs
* konsuleita
* erikoislähettiläs
* lähetystöneuvos
* lehdistöavustajia

Pyhän istuimen suurlähetystöjä kutsutaan historiallisista syistä apostolisiksi nuntiatuureiksi.

Kansainyhteisön maiden suurlähetystöjä toisissa kansainyhteisön maissa kutsutaan suurkomissioiksi (engl. *high commission*) ja suurlähettiläitä suurkomissaareiksi (engl. *high commissioner*).

Katso myös
----------

* Luettelo diplomaattisiin edustustoihin paenneista henkilöistä
* Luettelo diplomaattisista edustustoista Suomessa
* Luettelo Suomen diplomaattisista edustustoista
* Sotilasasiamies

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suurlähetystö** Wikimedia Commonsissa
**Yli-Kitka** on järvi Koutajoen vesistössä. Se muodostaa yhdessä lähes samassa tasossa olevan Ala-Kitkan kanssa suuremman Kitkajärven. Järvi sijaitsee Posion ja Kuusamon kunnissa Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan rajalla. Järven pinta-ala on 237,31 km², ja korkeustaso 240,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Yli-Kitka laskee koillisessa Kilkilösalmen kautta Ala-Kitkaan, ja sieltä lopulta Kitkanjokeen.

Yli-Kitka on rantaviivaltaan varsin mutkikas. Rantaviivan pituus on 623 km. Mourusalmi jakaa järven kahteen suurempaan altaaseen. Suurimmat selät ovat Luonselkä, Turjanselkä ja Konttiselkä järven eteläosassa sekä Vasikkaselkä, Isoselkä ja Tolvanselkä järven pohjoisosassa. Suuria järveen pistäviä niemiä ovat Hyväniemi, Tolvanniemi ja Halkaisija.

Yli-Kitkassa on 372 saarta, joista suurin on Porosaari Luonselän ja Konttiselän välissä. Muita mainittavia saaria ovat Neitisaari, Haahtisaari, Lohisaari ja Kumpusaari järven eteläosissa sekä Lososaari, Petäjäsaari ja Miehinkisaari järven pohjoisosissa. Eniten saaria on aivan järven koillisosissa Kuusamon puolella. Järven keskisyvyys on 6,59 m. Suurin syvyys, 41,2 m, on mitattu Vasikkaselällä Posion puolella. Yli 10 metrin syvyyksiä on Vasikkaselän lisäksi erityisesti Luonselällä ja Turjanselällä.

Yli-Kitkan vedenlaatu on hyvä. Järven vedessä on lievä humusleima. Rehevyystasoltaan järvi on lievästi rehevä.

Yli-Kitkaan laskevista vesistöistä suurimmat ovat Soudunjärven kautta järveen laskeva Posionjärvi sekä Kuusamon puolella Naatikkalahteen laskeva Naatikkajoki. Muita järveen laskevia vesistöjä ovat Autioselkään laskeva Raistakanjoki, Turjanselkään laskeva Jalajoki, Konttiselkään laskevat Vasarajoki ja Lohijoki, Peräselkään laskeva Särkijoki, Vasikkaselkään laskevat Kirintöjoki ja Suonnanjoki, Tolvanlahteen laskeva Tolvanjoki, Isoselkään laskeva Riisijoki, Tolvanselkään laskevat Suovajoki ja Kotijoki sekä järven koillisosaan laskevat Noiviojoki, Kesäjoki, Elijoki, Ristijoki ja Kantojoki.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Kitkajärven alueella (73.02), jonka Yli-Kitkan alueeseen (73.025) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 240,4 metriä mpy.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yli-Kitka, Posio (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 16.1.2018.
3. 1 2 3 4 5  Yli-Kitka – Järviwiki Järviwiki. Viitattu 20.2.2015.
4. ↑  Pintavesien ekologinen tila 2013  9.4.2014. Suomen Ympäristökeskus (SYKE). Viitattu 20.2.2015.
5. ↑  Yli-Kitka – Kalapaikka.net *kalapaikka.net*. Viitattu 20.2.2015.
6. ↑  Yli-Kitka (73.025.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 16.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pajunen, Hannu: *Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona*. Tutkimusraportti 160. Espoo: Geologinen tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-690-894-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
**Soihtutanssi** on poloneesin tapainen tanssi, jossa rytmisesti liikkuvat ihmiset kantavat kädessään palavaa soihtua. Sitä lienee tanssittu hääjuhlissa jo antiikin Kreikassa. Sekä Kreikassa että antiikin Roomassa hääparia avustivat soihtua kantavat pojat. Soihdut symboloivat elämää ja rakkautta. Rooman valtakunnan keisari Konstantinus Suuri otti 300-luvun alkupuolella soihtutanssin käyttöön hovijuhlissa ja sittemmin se yleistyi kuninkaallisten henkilöiden hääjuhlien ohjelmanumeroksi. Häissä sitä tanssittiin esimerkiksi Ruotsin hovissa vielä 1500-luvun loppupuoliskolla hallinneen Eerik XIV:n aikana. Muissa hoveissa soihtutanssi jäi pois käytöstä, paitsi Preussin hovissa. Siellä sitä tanssittiin ainakin 1908 prinssi August Wilhelmin ja prinsessa Aleksandra Viktorian häissä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok*, palsta 1234. Osa 7. Stockholm: Nordisk familjeboks förlags aktiebolag, 1907. Artikkeli Fackeldans (viitattu 23.7.2023). (ruotsiksi)
2. 1 2  Soihtutanssi Berlinin kuninkaallisessa linnassa.  *Turun Lehti*, 27.10.1908, nro 123, s. 3. Turku:  Åbo Tryckeri och Tidnings Ab. Artikkeli Kansalliskirjaston digitoiduissa aineistoissa. Viitattu 23.7.2023.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 18, palsta 730, hakusana soihtutanssi. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.