recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jenny Cristina Pitkänen** (s. 13. lokakuuta 1995 Kajaani) on suomalainen tubettaja ja ääninäyttelijä, joka tekee videoita nimimerkillä **jennysvoices** ja jonka kanavalla on 147 000 tilaajaa. Hän valmistui medianomiksi Tampereen ammattikorkeakoulusta keväällä 2019 erikoistuen leikkaajaksi.

Ura
---

Pitkänen avasi Youtube-kanavansa 2015 ja julkaisi seuraavana vuonna videon "151 Pokemon imitaatiota -haaste", jolla on yli miljoona katselukertaa. Hän on itseoppinut näyttelijä ja on toiminut ääninäyttelijänä vuodesta 2018 alkaen. 

Vuonna 2017 Pitkänen julkaisi "Kinder-videoiksi" kutsuttua videosarjaa, jossa esiintyi hänen Kinder-niminen koiransa. Sarjan suosituimmalla videolla "Kinder vastaa kysymyksiin #3" on yli miljoona näyttökertaa. Sarjan viimeinen osa ilmestyi joulukuussa 2017.

Pitkänen palkittiin Vuoden maailmanparannus-palkinnolla Tubecon Video Awards -tilaisuudessa 2018.

Pitkänen kuuluu Troot Finland -verkostoon ja on ollut TubeTour -kiertueen esiintyjä vuosina 2019 ja 2020. Vuosien 2020 ja 2021 kiertueet sekä Tubecon Games -tapahtuma peruuntuivat koronapandemian vuoksi.

Filmografia
-----------

### Dubbaukset

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Tubecon Games- Ohjelma *Tubecon 2021*. Viitattu 1.5.2021.
8. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Hoseritsa** (ven. Кожерицы, *Kožeritsy*) on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kosteritsan kunnassa. Se sijaitsi Inkerin ylängöllä kymmenen kilometriä Kosteritsasta lounaaseen.

Kylän länsipuolelta on löydetty muinainen hautapaikka, joka käsitti 119 kumpuhautaa ja kaksi kivikehyshautaa. Paikka ei ole säilynyt.

Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Hoseritsassa asui 133 venäläisten ohella 51 savakkoa ja yksi äyrämöinen, jotka kuuluivat Serepetan luterilaiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 38 taloa ja 193 asukasta. Talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia.

1900-luvun alussa Hoseritsa kuului Porun kyläkuntaan. Sen asukkaat olivat venäläisiä, suomalaisia ja virolaisia. Talonpojat tekivät maanviljelyn ohella halkoja ja harjoittivat ajurin ammattia. Naiset olivat talvisin palvelijoina Pietarissa. Kylän ortodoksit kuuluivat Paastonkylän seurakuntaan. Luterilaisten lapset kävivät koulua Serepetassa.

Venäjän vallankumouksen jälkeen Hoseritsa muodosti aluksi oman, Metussin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1922 lähtien se kuului Saastrovan ja välillä Porun kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 57 taloa ja 280 asukasta. Saastrovan kyläneuvoston keskus oli tuolloin Muhkovitsassa.

Kylä tuhoutui toisen maailmansodan aikana, eikä sitä rakennettu uudestaan. Nykyään paikalla on huvilakylä Petergofskoje predmestje.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 2.2.2017.
2. ↑  Lapšin, V. A.: *Arheologitšeskaja karta Leningradskoi oblasti. Tšast I: zapadnyje raiony*, s. 80. Leningrad: LVVISU, 1990.
3. ↑  v. Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der Ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 75. St.-Petersburg: , 1867. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  *Sankt-Peterburgskaja gubernija: Spisok naseljonnyh mest po svedenijam 1862 goda*, s. 150. Sankt-Peterburg: Tsentralnyi statistitšeski komitet ministerstva vnutrennih del, 1864. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2 3 4  Sprosi u krajeveda (kysymys no 1186) *reglib.ru*.  Arkistoitu 29.7.2013. Viitattu 2.2.2017.
**Koževnikovo** (ven. Коже́вниково) on kylä, maalaiskunta ja Koževnikovon piirin hallinnollinen keskus Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Objoen rannalla 109 kilometriä Tomskista lounaaseen. Kunnassa on 8 400 asukasta (vuonna 2015).

Koževnikovon kylä on syntynyt 1600-luvun lopulla. Vuonna 1930 siitä tuli piirikeskus. Nykyiseen kuntaan kuuluvat myös Astrahantsevon ja Kirejevskin kylät.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Kylässä on myös elintarvike-, puunjalostus- ja metalliteollisuutta. Palveluihin kuuluvat kaksi keskikoulua, ammattikoulu, lasten harrastuskeskus, taidekoulu, kirjasto ja piirisairaala.

Kylässä asuu paljon vuonna 1941 karkotettuja saksalaisia, joilla on oma asuinalueensa ja luterilainen rukoushuone.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Entsiklopedija Tomskoi oblasti, tom 1*, s. 302–306. Izdatelstvo Tomskogo universiteta, 2008. ISBN 978-5-7511-1895-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 19.12.2015.
3. ↑  Administratsija Koževnikovskogo selskogo poselenija: Obštšije svedenija *sp.kozhreg.ru*.  Arkistoitu 22.1.2016. Viitattu 19.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Koževnikovon kunnan sivusto (venäjäksi)
**Leimautuminen** tarkoittaa geenin aktiivisuuden riippumista siitä, kummalta vanhemmalta geeni on periytynyt. Eläinten perimässä on jokaista geeniä kaksi kappaletta, mutta leimautuminen johtaa siihen, että vain toinen geeni on aktiivinen. Ihmisellä leimautuneita geenejä tunnetaan noin 100. Ihmisellä leimautuminen on melko harvinaista.

Geenin aktiivisuus riippuu usein DNA:n GC-jakson sytosiini-emästen metyloinnista. Mitoottisen solunjakautumisen jälkeen vain toinen sytosiineista on metyloitu, mutta leimautumista ylläpitävä metylaasi-entsyymi muuttaa hemimetyloidun kohdan täysin metyloiduksi. Meioottisessa jakautumisessa kaikki sukusolut on metyloitava tai demetyloitava riippuen siitä, kumpaa sukupuolta sukusoluja tuottava yksilö on.

Leimautuminen jättää soluun vain yhden aktiivisen alleelin, mikä lisää geneettisten sairauksien riskiä. Leimautuneisiin geeneihin liittyviä sairauksia tunnetaankin useita. Parhaita esimerkkejä näistä sairauksista ovat Prader-Willi-syndrooma ja Angelmanin syndrooma.

Katso myös
----------

* Epigenetiikka

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Leimautuminen
**Banswara** on noin 100 000 asukkaan kaupunki Intian Rajasthanin osavaltiossa. Se on samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus. Historiansa aikana se on toiminut Banswaran ruhtinaskunnan pääkaupunkina. Kaupungin ja piirikunnan tärkeimpiä väestöryhmiä on bhilien adivasiheimo. Kaupungin sanotaan saaneen nimensä heimoon kuuluneen päällikön Bansian mukaan. Kaupungin lähistöllä tapahtui vuonna 1913 verilöyly, jossa bhilit nousivat vastustamaan brittiläistä siirtomaavaltaa. Bhilien perimätiedon mukaan britit teloittivat sen jälkeen 1 500 henkeä.

25 kilometrin päässä Banswarasta sijaitsee Ram Kund -niminen luola, jonka kerrotaan tarjonneen suojaa maanpakoon karkotetulle Ramalle. Luolaan on rakennettu pieni pyhäkkö Shivalle ja muille hindulaisille jumaluuksille.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan noin 65 prosenttia kaupungin väestöstä on hinduja. Toiseksi suurin uskonto on islam, jota tunnustaa noin 26 prosenttia. Jainalaiset muodostavat väestöstä seitsemän prosenttia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Banswara City Census 2011 data *census2011.co.in*. Viitattu 3.12.2019.
2. ↑  Banswara *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 3.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Banswara *tourism.rajasthan.gov.in*. Viitattu 3.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Mahurkar, Uday: Descendants of Mangad massacare seek recognition for past tragedy *India Today*.  30.11.1999. Viitattu 3.12.2019.
5. ↑  History of Banswara District *banswara.rajasthan.gov.in*. Viitattu 3.12.2019. (englanniksi)
6. ↑  Sengar, Resham: Ram Kund in Banswara–a mysterious underground cave related to Lord Ram *Times of India: Travel*. Viitattu 3.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Strömstadin sopimus** oli Ruotsin ja Tanska-Norjan hallitusten välillä vuonna 1751 solmittu sopimus maiden välisestä rajasta. Sopimuksessa kuvataan rajan kulkua tarkemmin kuin aikaisemmissa sopimuksissa, joissa rajan oli valtaosin suurpiirteisesti sanottu kulkevan Kölivuoriston tunturiselkää pitkin, vaikka raja todellisuudessa irtaantui vuoristosta Haltiatunturin ja Nuorgamin välisellä osuudella. Sopimusta laadittaessa Ruotsi teki myönnytyksiä ja luopui joistakin alueistaan, sillä sotaa pelännyt Ruotsin kuningas Fredrik I ei halunnut aiheuttaa suurta riitaa. Sopimus laadittiin Strömstadin kaupungissa eteläisessä Ruotsissa.

Rajankäynti ja sen merkitseminen maastoon aloitettiin vuonna 1752 rajan eteläisestä päädystä ja se kesti aina vuoteen 1766 saakka. Rajankäynnin toimitti komissio, johon kuului kummastakin maasta sihteeri ja kaksi maanmittaria. Toimituksesta laadittiin 27 tarkkaa, käsin piirrettyä karttaa sekä suoritettiin tähtitieteellisiä napakorkeuden määrityksiä. Sopimuksessa sovittu raja on yhä voimassa muun muassa Suomen ja Norjan välisenä rajana.

Katso myös
----------

* Suomen rajat

Lähteet
-------

* Strang, Jan: *Suomen kartan historiaa 1532-2005*. Helsinki: Antiikki-kirja, 2020. ISBN 978-951-98135-4-7.
**Dhamar** tai **Dhimar** on kaupunki Jemenissä. Vuonna 2004 kaupungissa oli 146 346 asukasta.

Maantiede
---------

Dhamar sijaitsee Jemenin ylängöllä noin 20 kilometriä leveässä laaksossa, joka sijaitsee kahden tuliperäisen vuoren välissä. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 2 400 metriä. Jemenin pääkaupunki Sanaa sijaitsee Dhamarista pohjoiseen ja kaupungin läpi kulkee maantie Sanaasta Adenin kaupunkiin etelään.

Historia
--------

Dhamarin basaari vuonna 1893.
Paikallisessa perinteessä useat kohteet Dhamarissa ja sen lähiseuduilla yhdistetään Raamatun tarinoihin. Hieman kaupungin ulkopuolella sijaitsi Arsh Bilkis eli Saban kuningattaren valtaistuin. Paikka koostui useista pylväistä, mutta esimerkiksi saksalainen matkailija Carsten Niebuhr ei löytänyt paikkaa vieraillessaan kaupungissa. Historiallisissa lähteissä paikka mainitaan ensi kertaa maantieteilijä Yakutin (1179–1229) teoksissa. Yakut kutsui kaupunkia nimellä *Dhimar* ja mainitsi sen sisältävän hienoja rakennuksia ja ympäröivän maaseudun olevan hedelmällistä. Kaupunki oli pitkään zaidilaisuuden keskus ja sen aikanaan tunnetussa madrasassa oli 500 opiskelijaa. Jemenin kuningaskunnassa Dhamar oli al Wazir-suvun hallitsema autonominen emiirikunta aina vuoteen 1944 saakka. Zaidilaisten imaamien johtaman kuningaskunnan luhistuttua Dhamarin merkitys väheni selvästi. Kapinallisliike huthit valtasivat alueen vuoden 2014 lokakuussa. Jemenin sisällissodan aikana ilmaisku kaupungin museota vastaan tuhosi rakennuksen ja sen 12 500 esineen kokoelman kokonaan.

Talous
------

Dhamar on ympäröivän maaseudun kaupan keskus, minkä lisäksi kaupungissa harjoitetaan joitakin käsityöläisammatteja. Aikanaan aluetta kutsuttiin "Jemenin Egyptiksi" sen hedelmällisyyden takia. Etenkin alueella kasvatettuja hevosia pidettiin suuressa arvossa.

Väestö
------

Banaanikauppias Dhamarin torilla.
Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Dhamarissa oli yhteensä 146 346 asukasta. Valtaosa kaupungin ja sen lähialueen asukkaista on uskonnoltaan zaidilaisia šiiamuslimeja.

Kaupungissa toimii vuonna 1996 perustettu Thamarin yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yemen *citypopulation.de*. Viitattu 7.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Dhamār Encyclopædia Britannica. Viitattu 7.12.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
4. ↑  Shia Houthi rebels and al-Qaeda clash in south Yemen *BBC News*. BBC. Viitattu 7.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  UNESCO Director-General condemns airstrikes on Yemen’s cultural heritage UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 7.12.2017. (englanniksi)
6. ↑  Michael Izady: Yemen, Ethnic and Religious Composition (detailed) (png) *The Gulf/2000 Project*. Columbia University. Viitattu 7.12.2017. (englanniksi)
7. ↑  Brief History Thamar University. Viitattu 7.12.2017. (arabiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dhamar** Wikimedia Commonsissa
**Theodoron ruhtinaskunta** (kreik. Αυθεντία Θεοδωρούς και Παραθαλασσίας), tunnettu myös nimellä **Gothia** (kreik. Γοτθία), oli pieni ruhtinaskunta Krimin niemimaalla 1200-luvulta 1400-luvulle. Sen pääkaupunki oli Doros, jota kutsuttiin joskus myös Theodoroksi ja jonka nykyinen nimi on Mangup. Valtio oli Trebizondin keisarikunnan läheinen liittolainen.

Historia
--------

Ruhtinaskunta muodostui neljännen ristiretken jälkeen niistä Bysantin Krimillä olleista alueista, jotka eivät joutuneet Genovan valtaamiksi. Väestö oli sekoitus kreikkalaisia, Krimin gootteja, alaaneja, kiptšakkeja ja muita kansoja, jotka kaikki olivat ortodokseja. Alue oli vahvasti Trebizondin keisarikunnan kontrollin alainen, ja mahdollisesti osa sen Krimin maakuntaa, Perateiaa. Theodoro II Gabras, joka oli armenialaista syntyperää, oli sen kuvernööri.

Gabrasin suku jälleenlinnoitti pian Doroksen ja nimesi uuden linnoituksen Pyhäksi Theodorokseksi (kreik. Άγιος Θεόδωρος) sen suojeluspyhimyksen mukaan. Tästä tuli uuden ruhtinaskunnan keskus, ruhtinaskunta sai siltä nimensä. Ruhtinaskunnalla oli hyvät suhteet pohjoiseen Kultaiseen ordaan, jolle se maksoi vasalliveroa, mutta genovalaisten kanssa oli ristiriitoja.

Toukokuussa 1475 osmanikomentaja Gedik Ahmed Pasha valloitti Kaffan ja vuoden lopussa, viiden kuukauden piirityksen jälkeen, hän valtasi Mangupin.

Theodoron ruhtinaat
-------------------

* Demetrios (jälkeen 1362 – ennen 1368)
* ?
* Basileos
* Stefanos, Basileoksen poika, (?–1402)
* Alexios I, Stefanoksen poika, (1402–1434)
* Alexios II, Alexios I:n poika, (1434–1444)
* Johannes (Olubey), Alexios I:n poika, (1444–1460)
* ?
* Isaak, Alexios I:n poika, (1471–1474)
* Aleksanteri, Alexios II:n poika, (kesäkuu – joulukuu 1475)

Lähteet
-------

* А. В. Васильев, М. Н. Автушенко «Загадка княжества Феодоро» Севастополь, 2006.
* Т. М. Фадеева, А. К. Шапошников «Княжество Феодоро и его князья» Симферополь, 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Theodoron ruhtinaskunta** Wikimedia Commonsissa
**Yngve Hågensen** (13. heinäkuuta 1938 Vuoreija – 17. kesäkuuta 2023 Askim) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1989–2001.

Elämä ja ura
------------

Hågensen asui osan nuoruudestaan lastenkodissa. Vuosina 1955–1969 hän työskenteli paperitehtaassa, minkä jälkeen hän siirtyi kokopäivätöihin ammattiyhdistysliikkeen palvelukseen. Hän eteni LO:n piirisihteristä pääsihteeriksi ja lopulta puheenjohtajaksi. Puheenjohtajana Hågensen suostui maltillisiin palkankorotuksiin työllisyyden parantamiseksi ja vastineeksi siitä, että valtiovalta pyrkisi pitämään korkojen ja hintojen nousun kurissa. Vuoden 1994 kansanäänestyksessä Hågensen kannatti Norjan liittymistä Euroopan unioniin.

Puheenjohtajakausiensa jälkeen hän oli vuosina 2003–2008 LO:n nimittämä tuomari Norjan työtuomioistuimessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Garvik, Olav & Hirsti, Reidar: Yngve Hågensen *Store norske leksikon*.  19.6.2023. Viitattu 14.9.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yngve Hågensen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Japanin Fukuin prefektuurin kaupunkia. Muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*


  

  

  

  

  

  

  

**Awara** (jap. あわら市, *Awara-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin eteläosat ovat alankoa, pohjoisosat kuuluvat Kaetsun ylänköön ja idässä kaupungin alue nousee Kariyasuvuorelle. Ylänköalueella sijaitsee Kitagatajärvi. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Awarassa on 27 805 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 116,98 neliökilometriä.

Awaran kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Awaran ja Kanazun maaseutukaupungit. Asutus seudulla on vanhaa, ja sieltä on löydetty muun muassa jōmon-kauden arkeologinen kohde. Kanazun alue kehittyi Edo-kaudella Hokuriku-kaidō-tiereitin postiasemana, Awara puolestaan 1800-luvun lopulta lähtien kylpyläkaupunkina Awara-onsenin kuuman lähteen ympärille. Merkittäviä elinkeinoja ovat kone-, paperi- ja tekstiiliteollisuus; maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten omenapäärynöitä, meloneja ja vesimeloneja.

Awara-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Yoshizaki-gobōn temppelinrauniot ja Kitagatajärven iirispuutarha. Osa kaupungin alueesta kuuluu Echizenin–Kaga-kaiganin puolikansallispuistoon. Awaraa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Echizen-rautateiden Mikuni-Awara-linja.

Kuvia
-----

* Shōgon-jin temppeliShōgon-jin temppeli
* Huviveneitä KitagatajärvelläHuviveneitä Kitagatajärvellä
* Munkki Baisan Monponin hautaMunkki Baisan Monponin hauta
* Awara-Yunomachin rautatieasemaAwara-Yunomachin rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  あわら市の紹介 Awara City. Viitattu 12.07.2020.
2. 1 2  令和2年7月1日現在 Awara City. Viitattu 12.07.2020.
3. 1 2 3  あわら市の花・木・鳥 Awara City. Viitattu 12.07.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: あわら市 Kotobank. Viitattu 12.07.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: あわら（市） Kotobank. Viitattu 12.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Awara** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Fukuin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Awara
* Echizen
* Fukui (pääkaupunki)
* Katsuyama
* Obama
* Ōno
* Sabae
* Sakai
* Tsuruga

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Imadaten piirikunta** (Ikeda) · **Mikatan piirikunta** (Mihama) · **Mikata-Kaminakan piirikunta** (Wakasa) · **Nanjōn piirikunta** (Minami-Echizen) · **Nyūn piirikunta** (Echizen) · **Ōin piirikunta** (Ōi · Takahama) · **Yoshidan piirikunta** (Eiheiji) |

 |
Mihail Zygar
**Mihail Viktorovitš Zygar** (ven. Михаил Викторович Зыгарь; s. 1981) on venäläinen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi vuosina 2010–2015 *Dožd*-televisiokanavan päätoimittajana. Hänen julkaisujensa joukossa on *Putinin sisäpiiri – Nyky-Venäjän lyhyt historia* (*Vsja kremlevskaja rat*, 2015; suomentanut Jukka Mallinen Otavalle 2016). Zygarille myönnettiin vuonna 2014 Committee to Protect Journalists -järjestön (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.

Ennen uraansa itsenäisellä *Dožd*-kanavalla Zygar työskenteli *Russki Newsweekin* ja *Kommersantin* palveluksessa. Tuolloin hän kuvasi konflikteja Palestiinassa, Libanonissa, Irakissa, Serbiassa ja Kosovossa.

Kirjat
------

* *Putinin sisäpiiri: Nyky-Venäjän lyhyt historia* (suom. Jukka Mallinen) Helsingissä: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2016. ISBN 978-951-1-30173-8
* *Sota ja rangaistus – Putin, Zelenskyi ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan*. (suom. Kyösti Karvonen) Helsinki: Otava, 2023. ISBN 978-951-1-46237-8

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirjailijat: Mihail Zygar Otava
2. ↑  Zygarʹ, Mikhail 1981- WorldCat Identities
3. ↑  Mikhail Zygar, Russia Committee to Protect Journalists
4. ↑  Mikhail Zygar TED


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Tiramisu
**Tiramisu** (ital. *tiramisù*) on pehmeä italialainen jälkiruoka, johon käytetään muun muassa espressokahvia, sokeria, sokerikakkutaikinasta valmistettuja savoiardi-keksejä, kananmunia ja mascarpone-juustoa. Jälkiruoan pinnalle sihdataan kaakaojauhetta.

Tiramisusta on tullut suosittu jälkiruoka muissakin kuin italialaisruokaa tarjoavissa ravintoloissa.

Historia
--------

Tiramisun alkuperästä ei ole yksimielisyyttä, sillä siitä ei ole kirjallisia mainintoja ennen vuotta 1983. Vuonna 2021 uutisoitiin "tiramisun isän" Ado Campeolin kuolemasta. Jälkiruoka keksittiin uutisen mukaan hänen trevisolaisessa Le Beccherie -ravintolassaan vuonna 1972 vahingossa, kun vaniljajäätelöä valmistettaessa lusikallinen mascarponea putosi sokerista ja munankeltuaisista tehtyyn seokseen. Jälkiruoka oli alun perin alkoholiton ja sopi siksi kaikenikäisille asiakkaille, mutta myöhemmissä resepteissä mukana on usein amaretto-mantelilikööriä tai marsala-viiniä.. Samoja tietoja annettiin jo vuonna 2007 *The Washington Postin* artikkelissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Giovanni Capnist, I Dolci Del Veneto, 1983, ISBN 8-87-021239-4
2. ↑  'Father of tiramisu' Ado Campeol dies aged 93 *BBC News*.  31.10.2021. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  Torvinen, Pekka: Rakastettu jälkiruokaresepti syntyi puolivahingossa, ja nyt tiramisun "isänä" pidetty ravintoloitsija Ado Campeol on kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 31.10.2021. Digilehti (maksullinen). Viitattu 1.11.2021.
4. ↑   The Trail of Tiramisu

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tiramisu**.

WikikirjastoWikikirjasto
Wikikirjaston keittokirjassa on resepti aiheesta:
**Tiramisu**
**Hyūga** (jap. 日向市, *Hyūga-shi*) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Hyūganmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin ydinalue on Shiomijoen suulle muodostuneella alluviaalitasangolla. Etelämpänä kaupungin halki Tyyneenmereen virtaa myös Mimijoki. Sisämaassa kaupunki käsittää pääosin metsäisiä vuoristoalueita ja ulottuu Osuzuvuorelle saakka. Hyūgassa on 61 296 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 336,29 neliökilometriä.

Hyūgan kaupunki perustettiin vuonna 1951, kun Tomishiman maaseutukaupunki ja Iwawakin kyläkunta liitettiin yhteen. Kaupunki sai nimensä aiemmalta Hyūgan provinssilta. Vuonna 1955 kaupunkiin liitettiin vielä Mimitsun maaseutukaupunki ja vuonna 2006 Tōgōn maaseutukaupunki. Kaupungin historiallista ydinaluetta on Tomitakan kaupunginosa, joka toimi Edo-kaudella vuodesta 1692 lähtien Hitalle alisteisena hallinnollisena keskuksena suoraan Tokugawa-bakufun omistuksessa. Sen itäpuolella sijaitseva Hososhima kehittyi vilkkaana kauppasatamana ja myöhemmin 1900-luvun puolivälistä lähtien teollisuussatamana, jonka läheisyyteen kehittyi muun muassa sokeri-, tekstiili- ja metalliteollisuutta.

Hyūgan nähtävyyksiin kuuluvat kauniit rannikkomaisemat, kuten Hyūganniemellä sijaitsevat Umagasen rantakalliot, useat hiekkarannat, runoilija Bokusui Wakayaman kotitalo, Myōkoku-jin puutarha ja Mimitsun historiallinen satamakaupunginosa. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.

Kuvia
-----

* Umagasen kallioitaUmagasen kallioita
* Mimitsun kaupunginosaaMimitsun kaupunginosaa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  日向市の概要 Hyuga City. Viitattu 22.9.2019.
2. 1 2  統計でみる日向市 令和元年9月の日向市の人口(地区別) Hyuga City.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 22.9.2019.
3. 1 2 3  市の花、市の木、市の花木(平成23年4月1日制定) Hyuga City. Viitattu 22.9.2019.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 日向市 Kotobank. Viitattu 22.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hyūga** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Miyazakin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ebino
* Hyūga
* Kobayashi
* Kushima
* Miyakonojō
* Miyazaki (pääkaupunki)
* Nichinan
* Nobeoka
* Saito

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Higashi-Morokatan piirikunta** (Aya · Kunitomi) · **Higashi-Usukin piirikunta** (Kadogawa · Misato · Morotsuka · Shiiba) · **Kita-Morokatan piirikunta** (Mimata) · **Koyun piirikunta** (Kawaminami · Kijō · Nishi-Mera · Shintomi · Takanabe · Tsuno) · **Nishi-Morokatan piirikunta** (Takaharu) · **Nishi-Usukin piirikunta** (Gokase · Hinokage · Takachiho) |

 |
**Insar** (ven. Инса́р) on kaupunki, kaupunkikunta ja Insarin piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Issajokeen laskevan Insarkan suussa 77 kilometriä Saranskista lounaaseen. Kaupungissa ja kunnassa on 8 400 asukasta (vuonna 2015).

Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1647 perustetusta rajalinnoituksesta. Sen kautta kulkivat Kaspianmeren aroilta Temnikoviin ja Moskovaan sekä Mustaltamereltä Kazaniin johtavat tiet. Vuodesta 1708 Insar kuului Azovin, vuodesta 1725 Voronežin ja 1700-luvun lopusta lähtien Penzan kuvernementtiin. Jemeljan Pugatšovin joukot hävittivät sen vuonna 1774.

Insar sai kaupunginoikeudet vuonna 1780. Se oli pieni kihlakunnan keskus, jossa järjestettiin vuosittain kahdet markkinat. Insar alennettiin kyläksi vuonna 1926, mutta vuonna 1958 siitä tuli jälleen kaupunki.

Kaupungissa toimii kutomo, elintarvike- ja laiteteollisuutta. Palveluihin kuuluvat kolme yleissivistävää koulua, ammattikoulu, musiikki- ja taidekoulut, joukko kulttuurilaitoksia ja piirisairaala. Kaupungissa on kotiseutumuseo. Nähtävyyksiä ovat vanha kauppahalli, 1800-luvun lopun asuintalot ja vuonna 1914 rakennettu venäläistyylinen naisluostari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 155–156. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 29.11.2015.
3. 1 2 3  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 359. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.

Mordvan vaakunaMordvan tasavallan kaupungit
**Pääkaupunki: Saransk / Saran oš**  

**Tasavallan hallinnon alaiset kaupungit:** Kovylkino | Ruzajevka  

**Piirien hallinnon alaiset kaupungit:** Ardatov | Insar | Krasnoslobodsk | Temnikov
**Tarvaala** on noin 400 asukkaan kylä muutaman kilometrin päässä Saarijärven keskustasta Uuraisille päin. Tarvaalassa sijaitsee Summassaaren kylpylähotelli ja Kivikauden kylä. Kylässä toimi vuoteen 2020 asti Tarvaalan ala-asteen koulu (perustettu kansakouluksi 1925), Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston (POKE) luonnonvara- ja ympäristöalan yksikkö sekä Jyväskylän ammattikorkeakoulun Biotalousinstituutti.

Tarvaalassa sijaitsee Kallinjärven, Majakosken, Summasen ja Summassaaren muodostama vesistöalue.

Tarvaalassa on ollut asutusta jo 8 000 vuotta sitten. Kivikauden kylä, Suomen laajin ja vanhin kivikautta monipuolisesti esittelevä kohde sijaitsee Tarvaalan Summassaaressa. Sen muinaispolun varrella on kaivauksissa löytyneitä aitoja kohteita, muun muassa kivikautinen asunnonpohja ja rautakautinen asuinpaikka.

Tarvaalan maatalouskoulujen aluetta Saarijärvellä.
Tarvaalan kylä muodostui vuonna 1867 maanviljelys- ja karjakkokouluna aloittaneen Tarvaalan maatalousoppilaitoksen ja Majakoskessa olleen myllyn ympäristöön. Tarvaalan merkittäviin rakennuksiin kuuluu maatalousoppilaitoksen lisäksi K. V. Reiniuksen 1800-luvun lopulla suunnittelema Tarvaalan pappila sekä Tapperin taiteilijaveljesten (Marko Tapio sekä Harri, Kain ja Yrjö Tapper) nuoruudenkoti Juhola. Saarijärven seurakunnan kappalaisen virkataloksi perustettu Tarvaalan pappila sijaitsee Saarijärven keskustaajaman itäosassa.

Kansainvälinen matkailu sopeutui Tarvaalan kylän olosuhteisiin jo 1980-luvulla, kun saksalaisturistit hiihtelivät rinnan kauppa-autolta tulevien kylän emäntien kanssa. 1960–1970-lukujen taitteessa perustettu Hotelli Summassaaren asiakkaista puolet oli ulkomaalaisia.

Vuonna 2007 Tarvaalassa oli asukkaita noin 400.

Lähteet
-------

1. ↑  Pynnönen, Risto: Kiertokoulusta kansakouluun ja sieltä peruskouluun.  *Saarijärven Suvi, Saarijärvi-Seura r.y:n kesälehti 2015*, 2015, s. 3. Saarijärvi:  Saarijärvi-Seura. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 25.8.2018.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Arkistonmuodostaja: Tarvaalan maamieskoulu (Saarijärvi) (Arkistoitu – Internet Archive), Arkistolaitos. Viitattu 14.7.2014.
3. ↑  Silén, Saija ym.: *Paavon portilta Palavasalmelle. Saarijärven kulttuuriympäristöohjelma*, s. 44–45. Jyväskylä: Pohjoisen Keski-Suomen Toiminnallinen Kulttuuriympäristö (POTKU-) hanke, Keski-Suomen ympäristökeskus, 2007. Teoksen verkkoversio (viitattu 4.6.2018).
4. ↑  Saarijärven kulttuuriraitti: Tarvaalan pappila (pdf) Visit Saarijärvi, visitsaarijarvi.fi. Viitattu 20.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tarvaala - kylä Saarijärvellä. Ylen elävä arkisto
* Päivä kivikauden kylässä. Ylen elävä arkisto
* Kivikauden kylä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nathdwara** on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 40 000 asukkaan kaupunki, joka tunnetaan Shrinathjille eli Krishna-lapselle omistetusta temppelistään. Temppeli on hindulaisten pyhiinvaeltajien suosiossa, jonka vuoksi kaupunki vetää puoleensa lukuisia uskonnollisia matkailijoita. Temppelin lisäksi Nathdwarassa on kehittynyt taidesuuntaus, joka valmistaa Shrinathjia esittäviä maalauksia. Nadhwaralainen taide kukoisti 1700–1800-luvuilla, tarinan mukaan Nadhwaran temppeli sai alkunsa vuonna 1672, jolloin joukko hindupappeja pakeni mogulihallitsija Aurangzebin vainoa. 2010-luvulla kaupungissa aloitettiin rakennushanke, jolla pyritään luomaan maailman korkein Shivan patsas, valmistuessaan patsas olisi maailman neljänneksi korkein.

Maailman korkeimman Shiva-patsaan rakentamista
Paikallinen taiteilija
Shrinathjin temppelissä sai vuonna 1987 alkunsa kastimellakat, kun selvisi että kastittomien etujärjestö aikoi mennä temppeliin. Ylempiin kasteihin kuuluneet raivostuivat asiasta ja järjestivät yleislakon. Temppelin ylipapin mukaan yksittäisiltä kastittomilta ei ole koskaan kielletty pääsyä, kunhan he salasivat henkilöllisyytensä. Paikallinen kansanpuolueen johtaja kritisoi tapahtumaa, koska hänen mukaansa se antoi kuvan ettei kastittomia ole päästetty temppeliin aikaisemmin. Temppeli salli kastittomien menon sisään, kunhan he salasivat henkilöllisyytensä tai osallistuivat puhdistusriittiin ennen sisään menoa.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Nadhwarassa asuu 42 016 henkeä. Suurin uskonto väestön keskuudessa on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 90 prosenttia väestöstä. Muslimeita on melkein kuusi prosenttia ja jainalaisia neljä prosenttia. Lukutaitoisten osuus oli melkein 87 %, joka ylittää Rajasthanin osavaltion keskiarvon (66 %).

Valtaosa kaupungin väestöstä on ylempiin kasteihin kuuluvia ja asuinalueet ovat jakautuneet kastirajojen mukaisesti. Kastittomat asuvat etäämmällä kaupungista kukkulamaisella paikalla, joka tunnetaan nimellä *bhangiwada*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nathdwara Population Census 2011 - 2019 *census2011.co.in*. Viitattu 31.10.2019.
2. ↑  Goyal, Anuradha: A day soaked in devotion at Nathdwara *Times of India*. Viitattu 31.10.2019.
3. ↑  Celebrating Nathdwara paintings *Times of India*.  30.11.2008. Viitattu 31.10.2019.
4. ↑  Standing Tall, Really Tall: India Set To Get World's Biggest Shiva Statue *News18*.  30.5.2019. Viitattu 31.10.2019.
5. 1 2  Singh, Tavleen: Historic Nathdwara temple in Rajasthan turns into a hotbed of caste-related tension *India Today*.  31.7.1987. Viitattu 31.10.2019.
6. ↑  No answer to Nathdwara’s prayers for better amenities *Times of India*.  29.11.2018. Viitattu 31.10.2019.
**DeAndre Roselle Yedlin** (s. 9. heinäkuuta 1993 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdsyvaltalaista Inter Miamia. Hän on pelipaikaltaan normaalisti oikea laitapuolustaja.

Yedlin valittiin yllätten Yhdysvaltain lopulliseen kisajoukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin, tämän vähäisestä maaottelukokemuksesta huolimatta. Ammattilaisdebyyttinsä MLS-liigassa Yedlin oli tehnyt vain vuotta aiemmin, mitä ennen hän pelasi kahden vuoden ajan yliopistotasolla Akronin yliopiston joukkueessa. MM-turnauksessa Yedlin tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Belgiaa vastaan, viimeksi mainitussa jo ensimmäisellä jaksolla.

MM-kisojen näytöillä Yedlin herätti useiden eurooppalaisseurojen kiinnostuksen, ja siirtyi lopulta Englannin Valioliigassa pelaavaan Tottenham Hotspuriin. Hän pelasi Tottenhamin ykkösjoukkueessa kuitenkin vain 11 minuuttia valioliigaottelussa Aston Villaa vastaan huhtikuussa 2015. Seuraavalla kaudella hän pelasi lainasopimuksella 23 pääsarjaottelua Sunderlandissa.

Yedlin siirtyi 5,9 miljoonalla eurolla Newcastleen kesällä 2016. Avauskaudellaan hän teki yhden maalin pelaamissaan 27 mestaruussarjaottelussa. Newcastlen noustua Valioliigaan keväällä 2017 hän pelasi 85 Englannin pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Helmikuussa 2021 hän siirtyi turkkilaisseura Galatasarayhin.

Yedlin on pelannut 81 maaottelua vuosina 2014–2023. Hän pelasi viisi ottelua sekä CONCACAF Gold Cupissa 2015 että Copa América Centenariossa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  DeAndre Yedlin Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Oshan, Jeremiah: Explaining the selection of DeAndre Yedlin *Bleacher Report*.  23.5.2014. Viitattu 23.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Mamrud, Roberto: USA - Record International Players  21.8.2019. RSSSF. Viitattu 9.11.2019. (englanniksi)

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Turner |
2 Dest |
3 Zimmerman |
4 Adams |
5 Robinson |
6 Musah |
7 Reyna |
8 McKennie |
9 Ferreira |
10 Pulisic |
11 Aaronson |
12 Horvath |
13 Ream |
14 de la Torre |
15 Long |
16 Morris |
17 Roldan |
18 Moore |
19 Wright |
20 Carter-Vickers |
21 Weah |
22 Yedlin |
23 Acosta |
24 Sargent |
25 Johnson |
26 Scally |
Valmentaja Berhalter
**Rose Christiane Ossouka Raponda** (s. 1964 Libreville, Gabon) on gabonilainen poliitikko, joka nimitettiin heinäkuussa 2020 maan pääministeriksi. Raponda oli sitä ennen toiminut muun muassa Librevillen pormestarina ja maan puolustusministerinä. Raponda on koulutukseltaan taloustieteilijä, ja hän työskenteli ennen poliittista uraansa pankki-alalla.

Elämäkerta
----------

Mpongweihin kuuluva Rose Christiane Raponda syntyi Librevillessä vuonna 1964. Hän opiskeli Gabonin talous- ja finanssitieteiden instituutissa ja aloitti työuransa gabonilaisesa pankissa. Raponda siirtyi pankki-alalta politiikkaan, kun hänet valittiin helmikuussa 2012 Raymond Ndong Siman hallitukseen budjettiasioista ja julkisesta taloudesta vastaavaksi ministeriksi.

Gabonin demokraattinen puolue valitsi Rapondan vuoden 2014 kunnallisvaaleja varten Librevillen pormestariehdokkaaksi. Hän voitti vaalit, ja hän aloitti 7. helmikuuta 2014 pääkaupungin pormestarina. Raponda oli Librevillen ensimmäinen naispormestari, ja hän aloitti laajat uudistukset kaupungissa, jossa asuu lähes kolmannes Gabonin asukkaista. Raponda keskittyi erityisesti kaupungin talouteen, ja hänen kaudellaan budjetti jäi lähes 27 miljardia Keski-Afrikan CFA-frangia ylijäämäiseksi.

Raponda toimi viisi vuotta pormestarina. Hän aloitti 12. helmikuuta 2019 Gabonin puolustusministerinä tehtävästä eronneen Étienne Massard Kabinda Makagan jälkeen. Kabinda Makaga oli presidentti Ali Bongo Ondimban luottomiehiä, mutta hänen asemansa oli heikentynyt tammikuussa 2018 tapahtuneen vallankaappausyrityksen seurauksena.

Ali Bongo ylensi Rapondan heinäkuussa 2020 puolustusministeristä pääministeriksi, kun Julien Nkoghe Bekalé oli eronnut tehtävästä. Rapondasta tuli ensimmäinen nainen Gabonin pääministerinä. Rapondan suurimmat haasteet ovat öljyn tuotannon ja hinnan pieneminen sekä koronaviruspandemian hoitaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Rose Christiane Ossouka Raponda Biography: What you need to know about Gabon first female prime minister *BBC News Pidgin*. BBC. Viitattu 5.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Rose Christiane Ossouka Raponda *Leaders-Afrique.com*.  Arkistoitu 10.5.2021. Viitattu 5.4.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Marceau Ndong Ossa: Gabon: Le président Ali Bongo Ondimba nomme une femme au poste de premier ministre *La Libreville*.  16.7.2020. Viitattu 5.4.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Romain Gras: Gabon: Rose Christiane Ossouka Raponda, de la mairie de Libreville au ministère de la Défense *Jeune Afrique*.  13.2.2019. Viitattu 5.4.2021. (ranskaksi)
5. ↑  Gabon appoints Ossouka Raponda as its first woman prime minister *Deutsche Welle*.  16.7.2020. Viitattu 5.4.2021. (englanniksi)
**Rebecca Alie Romijn** (ent. **Romijn-Stamos**, s. 6. marraskuuta 1972 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.

Tausta
------

Romijn syntyi Berkeleyn kaupungissa Kaliforniassa syntyperältään alankomaalaisten Jaap Romijnin ja Elizabeth Kuizengan lapsena. Opiskellessaan musiikkia Kalifornian yliopiston Santa Cruzin kampuksella hän joutui tekemisiin mallintöiden kanssa, ja lopulta hän muutti töiden vuoksi Pariisiin, Ranskaan. Hän on poseerannut muun muassa arvostetun urheilulehden *Sports Illustratedin* uimapukuosiossa sekä *GQ:n* ja *Ellen* kannessa ja toiminut myös Victoria’s Secretin ja Christian Diorin mallina.
Tällä hetkellä hän näyttelee suositussa Star Trek: Strange New Worlds sarjassa.

Ura näyttelijänä
----------------

Romijnin ensimmäinen suuri elokuvarooli oli elokuvassa *X-Men*, jossa hän näytteli Mystikkoa. Ensimmäisen pääroolinsa valkokankaalla hän näytteli vuoden 2002 elokuvassa *Femme Fatale*, jonka ohjasi Brian De Palma.

Yksityiselämä
-------------

Romijn oli vuosina 1998–2005 naimisissa näyttelijä John Stamosin kanssa. Tuolloin hän käytti sukunimenään Romijn-Stamosia, mutta alkoi erottuaan esiintyä jälleen nimellä Romijn. 

Syyskuussa 2005 Romijn kihlautui näyttelijä Jerry O’Connellin kanssa, ja pari meni naimisiin 14. heinäkuuta 2007. Heillä on 28. joulukuuta 2008 syntyneet kaksostytöt.

Lähteet
-------

1. ↑  Lipton, Michael A.: Full Spouse *People*.  27.9.1999. Viitattu 8.2.2017. (englanniksi)
2. ↑  Divorce final for Romijn, Stamos *USA Today*.  1.3.2005. Viitattu 8.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Wihlborg, Ulrica: Rebecca Romijn Weds Jerry O’Connell *People*.  14.7.2007. Viitattu 8.2.2017. (englanniksi)
4. ↑  Laudadio, Marisa: Rebecca Romijn Welcomes Twin Girls *People*.  5.1.2009. Viitattu 8.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rebecca Romijn**.
* Rebecca Romijn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Rebecca Romijn Fashion Model Directoryssa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Diena** (suom. *Päivä*) oli latvialainen sanomalehti joka lopetettiin 2009. Lehden omisti aiemmin ruotsalainen Bonnier, joka kuitenkin myi lehden ja sen sisarlehden Diena Bizness kesällä 2009 luxemburgilaiselle sijoitusyhtiölle Nedela S. A.:lle, jonka taustalla oli tuntematon omistaja. Ostajaksi ilmoittautui vihdoin kuukausien kuluttua brittiläinen Rowlandin miljonäärisuku, mutta epäillään, että todellinen ostaja ei edelleenkään ole tiedossa. 

Lehti perustettiin 1991 Latvian itsenäistyttyä. Se oli Latvian ainoa länsimaistyylinen kriittisesti kirjoittava sanomalehti. Sen linja oli liberaali ja suvaitseva. Lehti oli ainoa latvialainen sanomalehti, jolla oli kokopäivätoiminen Brysselin kirjeenvaihtaja. Se kannatti Latvian jäsenyyttä Euroopan unionissa keinona vahvistaa Latvian itsenäisyyttä. Toukokuussa 2001 Diena ilmoitti, että se ei noudata seitsemän latvialaisen sanomalehden ja yhden radioaseman allekirjoittamaa hyvää lehtimiestapaa, vaan sillä on omansa.*selvennä* Omistajanvaihdoksen jälkeen toimittajia ryhdyttiin erottamaan ja osa erosi lokakuussa itse. Lehti oli ollut voitollinen perustamisestaan 23. lokakuuta 1990 lähtien ja sen tilauskanta oli kasvussa, mutta se tuotti tappiota vuonna 2008, ja sen jälkeen Bonnier luopui siitä. Lehden päätoimittaja oli lakkautusvaiheessa Nellija Ločmele.

Lehden entinen toimituskunta on erottamisen jälkeen perustanut ilmaisen verkkolehden Cita Dienan.

Lähteet
-------

1. ↑  Freemedia.at[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Kaja Kunnas: Latviasta hävisi kriittinen äänitorvi.  *Helsingin Sanomat*, 6.12.2009, s. B2.
3. ↑  Cita Diena. Googlen cache-tallennus lokakuussa 2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Cita Dienan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (latviaksi)
* Diena (latviaksi)
**Myōkō** (jap. 妙高市, *Myōkō-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Sekijoen varrella. Pohjoisessa kaupungin alue ulottuu Takadan tasangolle, etelä- ja länsiosat nousevat Kubikin massiiville ja siihen kuuluvalle Myōkōvuorelle, jolta kaupunki on saanut nimensä. Etelässä kaupunki rajautuu Naganon prefektuuriin. Myōkōssa on 31 590 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 445,63 neliökilometriä.

Myōkōn entinen nimi on *Arai*: kaupunki vaihtoi nimensä vuonna 2005, kun siihen liitettiin Myōkōkōgenin maaseutukaupunki ja Myōkōn kyläkunta. Arai kehittyi Edo-kaudella Echigon ja Shinanon provinssit toisiinsa liittäneen Hokkoku-kaidō-tiereitin postiasemana. Araissa Hokkoku-kaidōsta erkani Iiyaman suuntaan johtanut tie. 1930-luvulta lähtien kaupungissa on toiminut kemianteollisuutta, nykyisin myös elektroniikka- ja hienomekaanista teollisuutta sekä hiihtovälineiden valmistusta. Maaseutualueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja tupakkaa.

Myōkō on suosittu matkailukohde, jonne turisteja houkuttelevat kauniit luonnonalueet, loma- ja laskettelukeskukset sekä kuumat lähteet (*onsen*). Osa kaupungin alueesta kuuluu Myōkōn–Togakushi-renzanin kansallispuistoon. Kuumia lähteitä ovat esimerkiksi Akakura-onsen, Seki-onsen ja Tsubame-onsen. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Sekiyama-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka tunnetaan tulifestivaalistaan. Myōkōta palvelee Echigo Tokimeki -rautateiden Myōkō Haneuma Line.

Kuvia
-----

* Arain kaupunkikuvaaArain kaupunkikuvaa
* Näkymä MyōkōvuorelleNäkymä Myōkōvuorelle
* Naenan vesiputousNaenan vesiputous
* Lotte Arai ResortLotte Arai Resort
* Myōkō-kōgenin rautatieasemaMyōkō-kōgenin rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3  市の概要 Myoko City. Viitattu 22.07.2020.
2. 1 2  妙高市の人口 Myoko City. Viitattu 22.07.2020.
3. 1 2 3  市の「花・木・鳥」 Myoko City. Viitattu 22.07.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 妙高市 Kotobank. Viitattu 22.07.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 妙高（市） Kotobank. Viitattu 22.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Myōkō** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Niigatan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Agano
* Gosen
* Itoigawa
* Jōetsu
* Kamo
* Kashiwazaki
* Minami-Uonuma
* Mitsuke
* Murakami
* Myōkō
* Nagaoka
* Niigata (pääkaupunki)
* Ojiya
* Sado
* Sanjō
* Shibata
* Tainai
* Tōkamachi
* Tsubame
* Uonuma

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Higashi-Kanbaran piirikunta** (Aga) · **Iwafunen piirikunta** (Awashimaura · Sekikawa) · **Kariwan piirikunta** (Kariwa) · **Kita-Kanbaran piirikunta** (Seirō) · **Minami-Kanbaran piirikunta** (Tagami) · **Minami-Uonuman piirikunta** (Yuzawa) · **Naka-Uonuman piirikunta** (Tsunan) · **Nishi-Kanbaran piirikunta** (Yahiko) · **Santōn piirikunta** (Izumozaki) |

 |
**Ostahnovo** (ven. Остахново) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee kaksi kilometriä Hvoinajasta pohjoiseen. Kunnan pinta-ala on 946 neliökilometriä. Asukkaita on 380 henkeä (vuonna 2010).

Ostahnovon kunta rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Leningradin alueeseen, koillisessa Vologdan alueeseen, idässä Hvoinajan piirin Mintsyn, kaakossa Hvoinajan, etelässä Pesin ja Borovskojen sekä lounaassa Antsiferovon kuntiin ja lännessä Novgorodin alueen Ljubytinon piiriin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja suota. Seudulla on lukuisia järviä, joista suurimmat ovat Berezoradinskoje, Švarkovskoje ja Zademenskoje. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, turve ja kalkkikivi. Kunnan alueella sijaitsee 166 neliökilometrin laajuinen Hvoinajan rauhoitusalue.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 16 kylää: Babje, Demidovo, Kamenka, Latšino, Mjatšino, Myšino, Obetšištši, Podsosna, Pogorelovo, Potolokovo, Šipilovo, Slatino, Švarkovo, Zaozerje, Zaretšje ja Žiloi Bor.

Ostahnovon kautta kulkee Žiloi Borin ja Hvoinajan välinen linja-autoreitti. Seudun pääelinkeino on maatalous, jota edustaa lihaa ja maitoa tuottava maatalousyritys Rodina sekä henkilökohtaiset aputaloudet. Lisäksi on muutamia yksityisiä liikkeenharjoittajia. Ostahnovossa on lastentarha, kulttuuritalo, esiapuasema ja yksi kauppa. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset hautapaikat, Zaozerjen tsasouna sekä 1800-luvulta peräisin olevat Šipilovon ja Ostahnovon asuin- ja liikerakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Generalnyi plan Ostahnovskogo selskogo poselenija *ostahnovo.ru*. Viitattu 26.10.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ostahnovon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tauno Palon muistomerkin osia, graniittipaadet ja pronssireliefi.
**Tauno Palon muistomerkki** on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Kain Tapperin toteuttama muistomerkki näyttelijä Tauno Palolle. Moniosainen muistomerkki ja siihen liittyvä ympäristötaideteos sijaitsevat Tauno Palon puistossa Helsinginkadun varrella, ja ne ovat valmistuneet vuonna 1993.

Muistomerkki muodostuu useasta osasta, jotka on sijoiteltu hajalleen puistoon. Minimalistinen päämuistomerkki käsittää kaksi päällekkäin aseteltua lähes kuutioimaista punagraniittilohkaretta, joista ylempi on asetettu diagonaalisesti alempaan nähden. Lohkareiden hiottuun pintaan on jätetty yksittäisiä, tiilenpäitä muistuttavia ruutumaisia kohoumia ja upotuksia. Graniittimuodostelman korkeus on yhteensä kolme metriä. Lähellä kadun vartta on erilliseen jalustaan kiinnitetty Palon pronssinen muotokuvareliefi. Lisäksi teokseen kuuluvat puiston vesiallas, siihen virtaava puro ja ruusuistutukset. Kuvanveistäjä Tapperin mukaan "graniitti muistuttaa Palon järkälemäisyydestä ja ruusuistutukset sekä kalliolta soliseva vesi taiteilijan herkkyydestä". Tapper on suunnitellut myös puistoa kadun puolelta reunustavan, matalista kivipaasista muodostuvan muurin, kävelypolut ja Alppikadun puoleiselta kalliolta laskeutuvat portaat.

Aloitteen Tauno Palon muistomerkistä teki Kallio-Seura 1980-luvun lopussa ja se rahoitettiin keräyksellä. Helsingin kaupunki kunnosti Helsinginkadun varrella sijainneen rakentamattoman tontin puistoksi, joka suunniteltiin yhteistyössä kuvanveistäjä Tapperin kanssa. Palo oli asunut lapsena muutaman vuoden samassa korttelissa sijaitsevassa Paasilan talossa. Tapper halusi alun perin toteuttaa muistomerkin puupalkeista, mutta valitsi lopulta materiaaliksi ulkoilmassa paremmin kestävän graniitin. Muistomerkki paljastettiin 26. elokuuta 1993. Tilaisuuteen osallistui tasavallan presidentin puoliso Tellervo Koivisto. Puisto nimettiin virallisesti Tauno Palon puistoksi vuonna 1997, mutta jo pian paljastustilaisuuden jälkeen sitä nimeä käytettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erik Kruskopf: *Veistosten kaupunki – Taidetta Helsingin katukuvassa* (suom. Rauno Ekholm), s. 111–112. Schildts, Helsinki 2000.
2. 1 2  Antero Rautio: *Löytöretki muistomerkeille – Pääkaupunkiseudun julkiset teokset*, s. 215. Edita, Helsinki 2006.
3. 1 2  Tauno Palon muistomerkki Helsingin kaupungin taidemuseo.  Arkistoitu 9.8.2020. Viitattu 5.3.2020.
4. ↑  Riika Vepsä-Tapper: Helsinki, Tauno Palon ympäristötaideteos Sculptor Kain Tapper -blogi 10.9.2013. Viitattu 25.5.2018.
5. ↑  Kaija Nenonen: "Paasilan talon vaiheilla", s. 182–184 teoksessa *Herrasväen ja työläisten kaupunki – Helsingin vanhoja kortteleita 2* (Kaija Nenonen & Kirsti Toppari). Helsingin Sanomat, Helsinki 1983.
6. ↑  Uula Eronen: "Mitä, kaksi kiveä päällekkäin ja kuitenkin niin kallis!" – Tauno Palon patsas hämmensi yleisön (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 27.8.1993. Viitattu 25.5.2018.
7. ↑  Esko Pasanen: Tauno Palon puisto saa vihdoin virallisesti nimen (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 1.11.1997. Viitattu 25.5.2018.
8. ↑  Uutiskatsaus. Mitä Missä Milloin 1994 s. 137. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9