recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Oxenstierna Heilbronnin kokouksessa 1633, tuntematon taiteilija noin 1842
**Heilbronnin liitto** toimi Kolmikymmenvuotisessa sodassa Katolisen liigan vastapuolena. Siihen kuuluivat Ruotsi, Ranska sekä Läntisen Saksan protestanttiset ruhtinaat. Liitto solmittiin Heilbronnin kaupungissa Saksassa 23. huhtikuuta 1633. 

Ruotsin Kustaa II Aadolfin kaaduttua Lützenin taistelussa ja Kurpfalzin Fredrik IV:n kuoltua monet Saksan ruhtinaista halusivat epätoivoisesti rauhaa. Albrecht von Wallensteinin sotilaallisista ja Axel Oxenstiernan diplomaattisista ponnisteluista huolimatta rauhaa ei saatu aikaiseksi. Niinpä Oxesnstierna järjesti kokouksen Heilbronnissa, jossa syntyi liitto suojelemaan Saksan protestanttisia ruhtinaskuntia. Suojelijan roolissa olivat protestanttinen Ruotsi ja katolinen Ranska. Ruotsalaisilla oli vastuu sotajoukkojen komentamisesta, Ranska ja Saksan ruhtinaskunnat rahoittivat joukkoja.

Liitto sai ensimmäisen voittonsa jo vuoden 1633 puolella, kun se onnistui tunkeutumaan Baijeriin ja valloittamaan Regensburgin.

Liitto purkautui Nördlingenin taistelun jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  History Learning Site
Ekinus ja abakus merkittynä doorilaiseen kapiteeliin.
**Ekinus** (m.kreik. ἐχῖνος, *ekhīnos*, lat. *echīnus*) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaisen ja joonialaisen pylvään kapiteelin ulospäin kaartuva osa.

Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä ekinus oli tyynymäinen ja alun perin hyvin litteä ja laakea. Myöhemmin se leveni ylöspäin noin 45 asteen kulmassa. Joonialaisissa pylväissä ekinus koostui voluuteista ja niiden välissä olleesta kyma- eli lehtinauhakoristelusta. Ekinuksen päällä oli kummassakin järjestelmässä abakus-laatta, joka kannatti arkkitraavia.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἐχῖνος, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Ekinus", *Antiikin käsikirja*, s. 144. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Dinsmoor, William Bell: *The Architecture of Ancient Greece*, s. 390. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
Heimano Bourebare vuoden 2013 Maanosaliittojen cupissa. 
**Heimano Bourebare** (s. 15. toukokuuta 1989 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjan AS Dragonia. Oikeajalkaisen Bourebaren pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hän on 180 senttimetriä pitkä. Bourebare kuuluu Tahitin jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura
---

Bourebare on pelannut koko uransa kotimaansa sarjassa. Vuodet 2008-2009 hän edusti AS Taravao AC:tä. Vuonna 2009 hän siirtyi AS Tefanaan, jossa hän voitti kaksi maansa mestaruutta ja hävisi kerran OFC Champions Leaguen finaalin, vuonna 2012. Samana vuonna Bourebare siirtyi AS Mont-Doreen, josta hän siirtyi vuonna 2013 nykyiseen seuraansa AS Dragoniin. 

Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Bourebare pelasi ensimmäisen pelinsä vuonna 2010. Hän kuului joukkueeseen, joka voitti Oseanian-mestaruuden vuonna 2012 ja pääsi näin pelaamaan seuraavan vuoden Maanosaliittojen cupiin. Itse cupissa Bourebare pelasi kahdessa ottelussa, kun Tahiti hävisi kaikki kolme otteluaan murskalukemin ja putosi jatkosta.

Lähteet
-------

* Heimano Bourebare Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Doña Paz* vuonna 1984
**MV Doña Paz** oli filippiiniläinen matkustaja-alus, joka upposi 20. joulukuuta 1987 törmättyään MT *Vectorin* kanssa. Onnettomuudessa kuoli yhteensä 4 386 ihmistä, mikä on pahin rauhanajan meriturma. Pahin sota-ajan meriturma oli *Wilhelm Gustloffin* uppoaminen tammikuussa 1945, jolloin noin 10 000 ihmistä hukkui.

Onnettomuus
-----------

MV *Doña Paz* oli matkalla Leyteltä Manilaan, kun alus törmäsi avomerellä Marinduquen ja Oriental Mindoron välillä klo 10.30 öljytankkeri MT *Vectorin* kanssa, joka oli matkalla Limaysta Bataaniin. Törmäyksen seurauksena sattui räjähdys, jonka aiheuttama tulipalo levisi molempiin aluksiin. Molemmat alukset upposivat muutaman tunnin kuluessa törmäyksestä vieden mukanaan yhteensä 4 375 ihmistä. Vain 26 ihmistä onnistuttiin pelastamaan merestä. Yksikään *Doña Pazin* miehistöstä ei selvinnyt. Selviytyneiden joukossa oli kaksi *Vectorin* miehistön jäsentä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Modeva, Svetlana: Shiping history: Doña Paz sinking Dec 20, 1987 - The deadliest maritime disaster (Video) *vesselfinder.com*.  20.12.2015. Viitattu 25.7.2017.
2. 1 2  Gunawardene, Nalaka: Remembering Asia’s Titanic: The Doña Paz tragedy that killed over 4,000 in Dec 1987 *nalakagunawardene.com*.  13.42012. Viitattu 25.7.2017.
Funktioteoriassa **de Brangesin lause** kertoo välttämättömän ehdon sille, että analyyttinen funktio kuvaa yksikkökiekon injektiivisesti kompleksitasoon. Lause on nimetty ranskalais-amerikkalaisen Louis de Brangesin mukaan, mutta se tunnettiin aikaisemmin **Bieberbachin otaksumana** saksalaisen Ludwig Bieberbachin mukaan. Otaksuman esitti Bieberbach jo vuonna 1916, mutta sen todisti de Branges vuonna 1984. Myöhemmin de Brangesin alkuperäistä todistusta on pystytty lyhentämään.

De Brangesin lause koskee yksikkökiekossa sileän eli injektiivisen analyyttisen funktion f Taylorin sarjan kertoimia. Kun f normitetaan niin, että {\displaystyle f(0)=0} ja {\displaystyle f'(0)=1}, niin f:llä on yksikkökiekossa potenssisarjaesitys, joka on muotoa 

{\displaystyle f(z)=z+\sum \_{n=2}^{\infty }a\_{n}z^{n}.}
De Brangesin lauseen mukaan kaikilla {\displaystyle n\geq 2} on

{\displaystyle \left|a\_{n}\right|\leq n.\,}
Lisäksi kertoimien maksimit saavutetaan. On nimittäin {\displaystyle |a\_{n}|=n} silloin ja vain silloin, kun 

{\displaystyle f(z)={z \over (1-\lambda z)^{2}},}
missä {\displaystyle |\lambda |=1}.

Väitteen todisti oikeaksi tapauksessa n=2 Ludwig Bieberbach vuonna 1916. Vuoteen 1973 mennessä väite oli onnistuttu todistamaan oikeaksi, kun {\displaystyle n\leq 8}.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 42. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.
**De Broglien aallonpituus** on hiukkasen aallonpituus kvanttimekaniikassa.

Louis de Broglie huomasi, ettei fotoni ole ainoa hiukkanen, jolla on sekä hiukkasluonne että aaltoluonne. Vuonna 1924 hän teki väitöskirjassaan hypoteesin, että myös ainehiukkasilla, kuten elektroneilla, on aaltoluonne. Hän esitti hiukkasten aallonpituuden laskemiseen kaavan :

\lambda\,=\frac{h}{p}\,,
jossa

* h on Planckin vakio
* p on hiukkasen liikemäärä

Hypoteesi hiukkasten aallonpituudesta liittyy aalto-hiukkasdualismiin, josta johtuen tietyt hiukkasiin ja sähkömagneettiseen säteilyyn liittyvät fysikaaliset ilmiöt voidaan selittää joko aaltoliike- tai hiukkaskuvassa. Aaltoliikekuvassa selittyviä ominaisuuksia ovat muun muassa interferenssi esimerkiksi diffraktion yhteydessä ja polarisaatio. Hiukkasluonne taas selittää valosähköisen ilmiön, mustan kappaleen säteilyn ja Comptonin sironnan.

Lähteet
-------

1. ↑  Young & Freedman: "39", *University Physics with modern physics, 11. painos*, s. 1490. Addison Wesley, 2004. ISBN 0-321-20469-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Broglie, Louis de, The wave nature of the electron, Nobel Lecture, Dec 1929
**WWE Heat** (alun perin nimeltään Sunday Night Heat) oli WWE:n esittämä ohjelma, jossa esiintyy painijoita RAW'sta ja SmackDownista.

WWF Sunday Night Heat esitettiin ensimmäisen kerran elokuussa vuonna 1998. Ohjelma oli alun perin WWE'n toiseksi suurin showpainiohjelma WWE RAW'n rinnalla ennen kuin WWE SmackDown tuli vuonna 1999. Alkuaikoina se sisälsi paljon suuremman luokan vapaapainijoita, käsitteli ja edisti isoja juonikuvioita jotka olivat tapahtuneet edeltävinä viikkoina RAW'ssa. Kun ohjelma näytettiin joka sunnuntai, nimensä mukaisesti, sen erikoisuutena oli esitysaika joka oli aina tuntia ennen jokaista WWE Pay Per View'iä. Tällöin ohjelma aina mainosti/hehkutti tulevaa tapahtumaa erilaisilla matseilla tai segmenteillä, jotka pystyivät vaikuttamaan itse Pay Per View'in juonikuvion kannalta. WWE Heat toimi siis myös edesmenneenä WWE Free For All -ohjelmana (joka lopetettiin WWE Heatin tultua). 

WWF SmackDown teki ensiesiintymisen vuonna 1999 näin ottaen WWF Sunday Night Heatin paikan, josta tulikin WWF Jakked/Metal -ohjelmien tapainen, jossa esiintyi vähemmän kuuluisia painijoita ja kerrattiin WWE RAW'ssa, sekä WWE SmackDown'ssa viikon aikana tapahtuneet tapahtumat. Ohjelman matsit myös nauhoitettiin aina ennen WWE SmackDownin nauhoituksia. Tämän jälkeen WWF Sunday Night Heat näytti hetken aikaa ohjelmissaan paljon musiikkivideon tapaisia videoita, jossa käytiin nopeasti viikon tapahtumat läpi. Ohjelma kumminkin palasi tavalliseen formaattiin parin kuukauden jälkeen.

Vuoden 2000 lopulla ohjelman formaati jälleen muuttui ja ohjelmaa alettiin isännöimään WWF New York'sta käsin (WWF New York oli WWE'n omistama kahvila joka oli hyvin showpaini-painotteinen. WWF Sunday Night Heat -ohjelmaa isännöi mm. Kevin Kelly, Michael Cole, Michael Hayes, Tazz ja Jonathan Coachman. Ohjelmassa myös vieraili painijoita silloin tällöin ja joskus WWF New York oli tapahtumapaikkana juonikuvijoille.

Vuonna 2002 World Wrestling Federation jouduttua muuttamaan nimensä World Wrestling Entertainment'ksi eli WWE'ksi, ohjelman nimi myös muuttui WWE Sunday Night Heat'ksi.

Vuonna 2005 WWE Sunday Night Heat'ia ei enää valittu USA Network -kanavan ohjelmatarjontaa jättäen amerikkalaisille mitään mahdollisuutta katsoa ohjelmaa. Ohjelma pysyi kumminkin kansainvälisillä markkinoilla eli se näkyi ulkomaalaisilla kanavilla. WWE päätti tarjota amerikkalaisille mahdollisuuden katsoa WWE Sunday Night Heatia streamina heidän kotisivuiltaan. Esittämisaika siirtyi perjantaille, joka johti WWE Sunday Night Heat -nimen muuttamista WWE Heat'ksi.

Kymmenen vuoden historian jälkeen viimeinen WWE Heat esitettiin toukokuussa 2008.
Katri Tuorila Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2014.
**Katri Johanna Tuorila** (o.s. **Mustola**, s. 19. syyskuuta 1992 Ylivieska) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Vasa Idrottssällskapia. Vuosina 2013–2020 hän edusti Kalajoen Junkkareita. Tuorilaa valmentaa hänen isänsä Tuomo Mustola.

Tuorila voitti kultaa Kalevan kisoissa 2014 400 metrillä juostuaan oman ennätyksensä 53,20. Samalla hän alitti Zürichin EM-kilpailujen tulosrajan. Zürichissä hän karsiutui 400 metrin ja 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Oulun Kalevan kisoissa 2016 Tuorila voitti Suomen-mestaruuden ajalla 54,02 ja Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 ajalla 54,40. Samoissa kisoissa hän oli 200 metrillä pronssilla. Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 Tuorila juoksi 400 metrillä pronssille ajalla 54,49.

Tuorilan ennätys 200 metrillä on 24,30 ja 400 metrillä 53,20.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Nevala: Kolme Suomen mestaruutta voittanut Katri Tuorila jättää kauden väliin – Kalajoen Junkkarien juoksija keskittyy lääketieteen opintoihinsa Oulussa *Kaleva*.  3.1.2018. Viitattu 4.1.2019.
2. 1 2 3  Katri Tuorila Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Katri Mustola kovaan aikaan Kööpenhaminassa *Sportti.com*.  26.7.2014. Viitattu 12.8.2014.
4. ↑  Kalevan kisoissa häikäisevä suoritus - superyllättäjä rikkoi EM-rajan! iltasanomat.fi.  Arkistoitu 3.8.2014. Viitattu 1.8.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Bradley Scott "Brad" Oleson** (s. 11. huhtikuuta 1983 Fairbanks, Alaska) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa FC Barcelonaa. Pelipaikaltaan 191 senttimetriä pitkä, 91 kiloa painava ja numerolla 24 pelaava Oleson on pelintekijä tai heittävä takamies.

Ura
---

Yliopistotasolla Peninsula Collegessa ja Alaska Fairbanksissa pelanneen Olesonin ensimmäinen seura aikuisten tasolla oli Dodge City Legend, jota hän edusti vuonna 2005.

Vuonna 2005 Oleson siirtyi Espanjaan, toiseksi korkeimman sarjatason Rosalía de Castroon, jossa hän pelasi vuodet 2005-2008. Vuonna 2008 hän siirtyi pääsarjan Liga ACB:n Fuenlabradaan, jossa hän pelasi vain kauden 2008-2009, tehden kuitenkin pääsarjadebyyttinsä. 

Vuonna 2009 Oleson vaihtoi seuraa Espanjassa. Hän siirtyi Liga ACB:n Saski Baskoniaan, jossa hän heti ensimmäisellä kaudella saavutti sarjan mestaruuden. Oleson pelasi seurassa neljä vuotta, ennen kuin siirtyi tammikuussa 2013 FC Barcelonaan, jossa ensimmäisellä kaudella tuli cupin voitto. Kaudella 2013-2014 hän voitti Barcelonan kanssa Liga ACB:n mestaruuden.

Muuta
-----

Olesonin kotikaupunki Fairbanks Alaskassa viettää joka vuosi Brad Oleson -päivää 24. huhtikuuta. Olesonilla on myös Espanjan kansallisuus, sillä hän on asunut Espanjassa kymmenen vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Aiheesta muualla
----------------

* Brad Oleson Euroliigan sivuilla
* Brad Oleson Liga ACB:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Avohoito** on ohjattua terveyden- tai sairaanhoitoa, jossa potilas asuu omassa kodissaan eikä vietä pitkiä aikoja laitoksessa tai sairaalan vuodeosastolla. Siihen kuuluu kuntoutus ja sairauksien ehkäisy esimerkiksi terveysneuvonnan avulla. Päihdepalveluiden avohoidossa pyritään vaikuttamaan myös potilaan yleiseen elämäntilanteeseen, kuten toimeentuloon ja asumiseen.

Pyrkimyksenä on että avohoidon palveluilla edistetään ja ylläpidetään kuntalaisten terveyttä ja toimintakykyä sekä ehkäistään ja hoidetaan sairauksia. Samalla vältetään laitostumista. Toisinaan avohoitoon ohjaavan päätöksen taustalla ovat kuitenkin taloudelliset syyt. Etenkin mielenterveyspotilaiden avohoito on herättänyt yhteiskunnallista keskustelua.

Avohoitoa suositaan etenkin päihdekuntoutuksessa, jossa toivotaan potilaan oppivan tuetun hoitojakson aikana elämään omaa arkielämäänsä raittiina. Aina potilas ei ole kypsä avohoitoon, vaan hoitosuhde aloitetaan laitosjaksolla.

Psykiatrian puolella painotus siirtyi laitoshoidosta avohoitoon 1980- ja 1990-luvun taitteessa. Psykiatristen sairaalahoitopaikkojen vähentämistä ei kuitenkaan seurannut vastaavan suuruinen avohoidon resurssien lisääminen. Nykyisin mielenterveyslain mukaan avohoito on ensisijainen hoitomuoto mielenterveyden häiriöissä. Valtaosa skitsofreniatapauksista hoidetaan psykiatrisessa avohoidossa. Psykiatrisen avohoidon potilaista noin neljänneksellä on skitsofreniadiagnoosi.

Yhdysvalloissa laitoshoidon korvaaminen avohoidolla on johtanut vankilaväestön kasvamiseen. Monet mielenterveyshäiriöistä kärsivät ovat siis vankilassa aikaisemman psykiatrisen laitoshoidon sijaan. Yhdysvalloissa mielenterveyshäiriöistä kärsivät usein vangitaan hoitamisen sijaan. Vankiloissa on runsaasti psykoosista kärsiviä.

Lähteet
-------

1. ↑  Päihdepalvelut (Arkistoitu – Internet Archive) Sosiaali- ja terveysministeriö
2. ↑
3. 1 2  Muuttuva psykiatrinen sairaalahoito Duodecim 2011
4. ↑  Psykiatriseen sairaalaan lähettäminen Fennica
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avohoito**.
* Duodecim: Mikä on hyvä tapa järjestää psykiatrista avohoitoa?
* Duodecim: Miten pitkälle avohoitoa voidaan ja kannattaa tehostaa?
* Yle Elävä arkisto: Mielenterveyspotilaat avohoitoon - siis kadulleko?
* Uusi Suomi: Psykiatri käytännöstä: Väkivaltaiset ja muut "ikävät" avohoitoon
* Helsingin Sanomat: Yhdellä hoitajalla jopa sata avohoidon potilasta Helsingissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**DeSoto Adventurer** oli Chrysler Corporationin valmistama henkilöauto vuosina 1956–1960. Auto suunniteltiin aluksi DeSoto Fireflite-malliston alamalliksi, mutta lopulta Adventurer-nimi päätettiin erottaa omaksi mallisarjaksi. Se edusti Chryslerin nopeimpien autojen luokkaa, johon kuuluivat myös Chrysler 300 ja Plymouth Fury.

Historia
--------

Vuoden 1956 DeSoto Adventureria valmistettiin rajoitettu 996:n kappaleen erä, ja autot myytiin muutaman viikon sisällä. Adventureria oli ensimmäisen mallivuoden aikana saatavana ainoastaan valkoisena hardtopina. Auton katto, pölykapselit ja sivujen nuolikuviot olivat kullanväriset. Adventurerit valmistettiin Indianapolis 500- kilpailun virallisena kisa-autona toimineen DeSoto Firefliten inspiroimana. Auto tunnettiin myös lempinimellä "Golden Adventurer" (kultainen seikkailija).

Kaksi vuoden 1956 DeSoto Adventuresia otti osaa Pikes Peak International Hill Climbiin ja Daytona Beachin autokilpailuun, joista jälkimmäisessä Adventuresin huippunopeudeksi mitattiin 230 kilometriä/tunnissa.

Toisen mallivuoden aikana Adventureria valmistettiin 1 950 kappaletta, ja autoa oli saatavana myös convertiblenä. Uusi kori oli aiempaa matalampi ja hieman pidempi ja auton massiivinen puskuri-jäähdytinsäleikkö-yhdistelmä edusti Chryslerin tulevaisuuteen tähtäävää "Look Forward"-politiikkaa. Myös auton moottori koki muutoksia, ja teholukemiksi saatiin 345 hevosvoimaa. Samalla Adventurerista tuli ensimmäinen amerikkalainen auto, jonka perusversiossa oli yksi hevosvoima yhtä moottorin kuutiotuumaa kohti (345 cubic inch).

Vuonna 1959 Adventurer koki vain pieniä ulkoisia uudistuksia, mutta sen vakiovarusteista löytyi muun muassa kääntyvät etupenkit. Adventureria tehtiin vuoteen 1960, jolloin koko DeSoto-merkki päätettiin lopettaa vähentyneen myynnin seurauksena.

Lähteet
-------

* Auto Editors of Consumed Guide: *Automobiles of The 50's*. Publications Internationa, 1983. ISBN 0-7853-0110-0. (englanniksi)
* Gunnell, John: *Standard Catalog of American Cars, 1946-1975*. Krause Publications, 1982. ISBN 978-0873410274. (englanniksi)
* Flory "Kelly" J.: *American Cars, 1946-1959: Every Model, year by year*. Krause Publications, 2008. ISBN 978-0786432295. (englanniksi)
* Langworth, Richard: *Great American Automobiles of the 50's*. Beekman House; 1 St UK edition, 1989. ISBN 0-85429-738-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Langworth 1981 s. 28-31.
2. ↑  Auto Editors 1983. s. 31.
3. 1 2 3  Langworth 1989. s. 102.
4. ↑  Flory 724.
5. ↑  Gunnell 2982. s. 264.
6. ↑  Gunnell 2982. s. 265.
7. ↑  1959 DeSoto Adventurer Convertible *mecum.com*.  Arkistoitu 8.9.2015. Viitattu 17.8. 2015. (englanniksi)
8. ↑  Gunnell 2982. s. 268.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DeSoto Adventurer** Wikimedia Commonsissa
**Kekkosten miniänä – muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla** on opetusneuvos Marja Linnankiven (ent. Kekkonen, o.s. Linnala) vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos ajoista, jolloin hän oli Matti Kekkosen vaimo ja Sylvi ja  Urho Kekkosen miniä. Teoksen on toimittanut Terttu Levonen, ja sen on julkaissut Tammi.

Tausta ja sisältö
-----------------

Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.

Marja Linnankivi kuvaa Kekkosten perhe-elämää sisältä päin. Hän näki politiikan kääntöpuolen, sen aiheuttamat paineet ja parjauskampanjat, jotka synnyttivät perheeseen vaikenemisen kulttuurin. Elettiin akvaarioelämää, jossa kalat lipuvat hiljalleen sinne tänne aistien toisten liikkeet kylkiviivallaan, kuten Marja Linnankivi sanoo. Alun lämmin suhde anoppiin kiristyi välillä voimakastahtoisen Sylvi Kekkosen puuttuessa liiaksi poikansa perhe-elämään. Urho Kekkosta Linnankivi taas kuvaa kotipiirissä leppoisaksi ja joustavaksi, riitoja kaihtavaksi. Erityisesti hieman salaperäiseen ja etäiseen Sylvi Kekkoseen kirja antaakin uusia piirteitä.

Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurin*kenen mukaan?*, joka kriitikon mukaan*kenen mukaan?* lyö leimansa myös kirjaan.

Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Tammi.fi (Sama teksti Elisan sivulla)
2. 1 2 3  Unto Hämäläinen, Sylvi Kekkonen oli todellinen tahtonainen, Helsingin Sanomat, 20.5.2010 s. C 2 Artikkelin verkkoversio
3. ↑  Lappalainen, Tuomo: Akvaarioelämää Suomen kuvalehti 19/2010, 14.5.2010 Artikkeli verkossa
4. ↑  MOT: Presidentti Kekkonen murhayrityksen kohteena  6.10.2014. Yle TV1.
5. ↑  Kekkosten miniänä s. 155–156
**Delfinia** (m.kreik. Δελφίνια, lat. *Delphinia*) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Apollon Delfiniokselle. Sitä vietettiin Munikhion-kuun 6. päivä eli nykyisen huhti-toukokuun aikoihin.

Delfinia-juhla oli muualla Kreikassa Apollonin kunniaksi vietetyn Apollonia-juhlan kaltainen sovitusjuhla. Ateenan asukkaat ja muut joonialaiset pitivät Apollonia heimonsa jumalallisena isänä (θεὸς πατρῷος, *theos patrōos*). Apollonin Delfinios-epiteetti ja juhlan nimi viittaavat myyttiin, jossa Apollon surmasi Delfyne-hirviön. Siksi ihmiset katsoivat aiheelliseksi lepyttää vihastunutta jumalaa.

Juhlapäivään kuului kulkue, jossa joidenkin tietojen mukaan seitsemän poikaa ja seitsemän tyttöä kantoivat valkoisilla villanauhoilla sidottuja oliivipuun lehviä (ἱκετηρία, *hiketēria*), mikä oli alistumisen merkki. Toisten tietojen mukaan kulkue olisi ollut ennen kaikkea naimattomien tyttöjen kulkue. Tämän vuoksi sekä siksi, että juhla pidettiin Artemiin syntymäpäivänä, sen on joskus arveltu olleen ennemmin omistettu Artemiille kuin Apollonille. Kulkue päättyi Delfinionille, joka oli Apollonille ja Artemiille omistettu pyhäkkö.

Delfinia-juhlaa vietettiin myös muualla. Esimerkiksi Aiginalla siihen kuului kilpailuja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Roberts, J. W.: *City of Sokrates: An Introduction to Classical Athens*, s. 125–126. Routledge, 1998. ISBN 0203194799.
2. 1 2 3 4  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Delphinia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Delfinia *Hellenion*. Viitattu 5.11.2018.
4. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Theseus 18.
5. ↑  Pindaros: *Pythia* 8.88, *Olympia* 7.151.
**Katri Maria Vehviläinen-Julkunen** (s. 19. heinäkuuta 1957 Suonenjoki) on suomalainen sairaanhoitaja ja terveydenhuollon tohtori, joka työskentelee Itä-Suomen yliopiston hoitotieteen professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan ylihoitajana. Hän on ollut myös joukkotiedotusvälineiden haastateltavana hoitajien työhön ja hoitotieteen koulutukseen liittyvistä aiheista.

Vehviläinen-Julkunen tuli ylioppilaaksi Suonenjoen lukiosta 1976. Hän valmistui sairaanhoitajaksi 1979. Kuopion yliopistosta hän valmistui terveydenhuollon maisteriksi (1983), lisensiaatiksi (1986) ja edelleen tohtoriksi (1990). Hänen hoitotieteen alaan kuuluva väitöskirjansa (1990) oli otsikoitu *Nursing in child health care : maintaining awareness of the child's development and care*. Vehviläinen-Julkunen opiskeli myös muissa Pohjoismaissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.

Työuransa Vehviläinen-Julkunen aloitti vuonna 1977. Vuoteen 1983 saakka hän toimi sairaanhoitajan, kätilön tai vastaavan tehtävissä osin yliopistossa samojen kuukausien aikana opiskellen. Hän työskenteli Kuopion yliopiston assistenttina tai amanuenssina (1983–1987), yliassistenttina (1987–1989) ja lehtorina (1989–1995). Hän toimi apulaisprofessorin sekä professorin viroissa eri otteissa. Varsinainen hoitotieteen professori hän on ollut vuodesta 1995 lähtien. Hän on toiminut hoitotieteen laitoksen johtajana ja yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan tutkimuksesta vastaavana varadekaanina. Yliopiston vararehtorina hän oli vuosina 1998–2003 ja 2008–2009.

Vehviläinen-Julkusen yli 400 nimikettä käsittävä julkaisuluettelo sisältää muun muassa kansainvälisiä tieteellisiä julkaisuja sekä oppikirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 12 huhtikuuta 2021), s. 798-799View and modify data on Wikidata
2. ↑  Yliopiston hoitotieteen laitos kehittää yhteistyötä  30.9.2009. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 12.4.2021.
3. ↑  Laura Kosonen: Hoitoalalla kytee kokeneiden sairaanhoitajien joukkopako, yksi syy huono johtaminen: "Te menetitte hyvän hoitajan, minä en menettänyt mitään"  30.9.2009. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 12.4.2021.
4. ↑  Katri Vehviläinen-Julkunen: Nursing in child health care : maintaining awareness of the child's development and care (väitöskirja/ Kuopion yliopisto, ISBN 951-780-807-0; julkaistu sarjassa Kuopion yliopiston julkaisuja, ISSN 0781-1357; 1990, 3)  1990. Kuopio:  Kuopion yliopisto (teostiedot via finna.fi). Viitattu 12.4.2021.
5. 1 2  Uusitupa jatkaa rehtorina, vararehtorit vaihtuvat  10.3.2008. Web Archive 2009 (Kuopion yliopisto 2008).  Arkistoitu 11.2.2009. Viitattu 12.10.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
Kitty Linder ja Gustaf Mannerheim metsästysretkellä Norjassa lokakuussa 1918.
**Catharina "Kitty" Linder** (5. tammikuuta 1887 Kytäjä – 4. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalaisen senaattori Constantin Linderin ja tämän toisen vaimon Elisabeth Amélie Hélène de Fonte­nilliatin tytär, joka oli vuodesta 1918 lähtien kirjeenvaihdossa kenraali ja valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa, ja heillä oli romanssi. Linderin suhteesta Mannerheimiin on tullut myöhempien romaanien ja elokuvien aihe. Aiheesta on kirjoittanut muun muassa kirjailija Juha Vakkuri.

Linderin vaurastuvan aatelissuvun mittava omaisuus alkoi kadota Suomen sisällissodan jälkeen. Velipuolensa, Suomen rikkaimman miehen Hjalmar Linderin kuoltua Kittynkin tulot vähenivät. Linder toimi kisaemäntänä ja tulkkina vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa. Viimeiset vuotensa hän asui matkustajakodeissa, muun muassa matkustajakoti Rauhalassa Myllykoskella.*lähde?*

Kitty Linder mediassa ja populaarikulttuurissa
----------------------------------------------

Linderistä on tullut Mannerheimista kertovan kirjallisuuden ja populaarikulttuurin hahmo. *Helsingin Sanomien* Kuukausiliitteessä ja verkkosivuilla julkaistiin vuonna 2013 artikkeli ja kirjeenvaihtoa Linderin ja Mannerheimin romanssista. Linder esiintyy Mannerheimin morsiamena Juha Vakkurin kirjassa ja näytelmässä *Mannerheim ja saksalainen suudelma* (2017). Linder esiintyy romaanissa ensimmäisen kerran syksyllä 1918, jolloin suomalainen metsästysseurue taivaltaa Norjan tuntureilla. Myöhemmin Linder tapaa Mannerheimin Päämajan lottana Mikkelissä jatkosodan aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  (kuva Linderin hautakivestä) Silviisii.com.
2. 1 2  Pallaste, Tuija: Rakkaudella, Gustaf *HS.fi*.
3. ↑  Pallaste, Tuija: Rakastettu kuoli yksin ja katkerana (Vain tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  6.7.2013.
4. ↑  Kartanon kiivas herra. Helsingin Sanomat 28.06.2020:
5. ↑  Ruuska, Helena: Kirja-arvostelu: Juha Vakkurin romaani kaivelee Mannerheimin sotilasuran kipeitä kohtia (Vain tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  27.10.2017.
6. ↑  Vakkuri, Juha (2017) Mannerheim ja saksalainen suudelma. Like Kustannus Oy. Helsinki.
**Delfoin stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Delfoissa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Apollonin pyhäkköalueen luoteispuolella ylärinteessä Apollonin temppeliltä nähtynä.

Delfoin stadionia.
Stadion rakennettiin noin vuonna 500–400 eaa. antiikin aikaisen kaupungin ylimpään kohtaan. Alkuvaiheessa stadionissa on todennäköisesti ollut puinen katsomo, tai katsomona on käytetty rinnettä. Stadionia paranneltiin 100-luvulla jaa. Herodes Atticuksen aikana tämän rahoituksella. Tuolloin rakennettiin nykyisin näkyvät kiviset katsomorakenteet. Stadionia käytettiin Python kisojen urheilukilpailuihin. Valjakkoajot järjestettiin kuitenkin hippodromilla, jota ei ole löydetty. Ennen Delfoin teatterin valmistumista stadionilla järjestettiin myös kisojen laulu- ja musiikkikilpailut.

Stadion on U-kirjaimen muotoinen ja rakennettu rinteeseen koillis-lounaissuuntaisesti. Se avautuu itään päin, kun taas länsipää on puolikaaren muotoinen. Stadionrakennelman pohjoislaita on kaiverrettu vuorenrinteeseen. Koko stadionin pituus on noin 187 metriä, ja sen juoksuradan pituus on noin 177,55 metriä ja leveys 25,5 metriä. Radan kummassakin päässä on ollut lähtö- ja maaliviiva. Stadionin katsomossa on ollut pohjoislaidalla 12 penkkiriviä ja etelälaidalla kuusi penkkiriviä. Katsomoon mahtui noin 7 000 katsojaa. Stadionin itäpäässä on jäänteitä roomalaisaikaisesta triumfikaaresta.

Nykyisin stadion on yksi parhaiten säilyneistä antiikin aikaisista stadioneista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delphi, Phokis, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Delphi, Stadium *Perseus*. Viitattu 23.11.2015.
3. 1 2 3  Αρχαίο στάδιο Δελφών: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 23.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delfoin stadion** Wikimedia Commonsissa
Laura Marx 1860
**Jenny Laura Marx** (vuodesta 1868 **Laura Lafargue**; 26. syyskuuta 1845 Bryssel, Belgia – 26. marraskuuta 1911) oli Karl Marxin ja Jenny von Westphalenin toinen tytär. Hän meni 1868 naimisiin Paul Lafarguen kanssa. He tekivät yhdessä itsemurhan.

Elämä ja kuolema Paul Lafarguen kanssa
--------------------------------------

Laura Marx syntyi Brysselissä. Paul Lafargue oli nuori ranskalainen sosialisti, joka tuli Lontooseen 1866 työskentelemään ensimmäisessä internationaalissa. Hän ystävystyi Karl Marxin kanssa ja tutustui Marxin perheeseen, etenkin Laura Marxiin, joka rakastui Lafargueen. 

Paul ja Laura avioituivat 1868 ja he aloittivat vuosikymmenien mittaisen poliittisen yhteistyön. He käänsivät Marxin teoksia ranskaksi ja levittivät marxismia Ranskassa ja Espanjassa. He elivät pääosin Friedrich Engelsin taloudellisen tuen varassa. Engelsin kuoltua 1895 he saivat perinnöksi kohtalaisen rahasumman. 

Vanheneva pariskunta teki 1911 itsemurhan yhdessä todettuaan, ettei heillä enää ollut mitään annettavaa liikkeelle, jolle he olivat omistautuneet koko elämänsä. Itsemurhaviestissä Paul Lafargue kirjoitti: 

> » Henkisesti ja ruumiillisesti terveenä antaudun kuolemaan ennen kuin leppymätön vanhuus, joka on varastanut minulta vähä vähältä kaikki elämän ilot ja nautinnot ja on vienyt niin fyysiset kuin henkiset voimani, lamaannuttanut tarmoni ja tavoitteeni niin että minusta on tullut taakka itselleni ja muille.
> 
> 
> Jo vuosia sitten lupasin itselleni, etten vanhene yli 70-vuotiaaksi. Olen valinnut hetken jolloin poistun tästä elämästä ja valmistellut keinon sen päätöksen toteuttamiseksi: sinihapporuiskeen.   
> 
> Kuolen onnellisena siitä, että pian se asia on saava voiton, jolle olen omistautunut jo 45 vuotta sitten.
> 
> 
> Kauan eläköön kommunismi! Kauan eläköön Internationaali» 
> 
> 

Lafarguet on haudattu Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Francis Wheen. 1999. Karl Marx: A Life. London: WW Norton & Company. s. 386.
2. ↑  Marxists.org
3. ↑  Père-Lachaise viitattu 29.8.2009


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Delfoin Pythian oraakkeli ei enää ennusta runomuodossa** (m.kreik. Περὶ τοῦ μὴ χρᾶν ἔμμετρα νῦν τὴν Πυθίαν, *Peri tū mē khrān emmetra nȳn tēn Pythian*; lat. *De Pythiae oraculis*) on Plutarkhoksen *Moralia*-kokoelmaan (kirja V, 28) kuuluva tutkielma. Se käsittelee Delfoin oraakkelin antamien ennuslauseiden tyyliä sekä oraakkelin muuttunutta käytäntöä: oraakkelin havaitaan lakanneen antamasta ennustuksia runomuodossa.

Plutarkhoksen teos on säilynyt nykyaikaan kahdessa keskiaikaisessa käsikirjoituksessa lähes kokonaisuudessaan: tekstissä on vain muutamia aukkokohtia.

Teos on muodoltaan dialogi. Se koostuu 30:stä suhteellisen lyhyestä luvusta. Dialogin alussa keskustelevat lyhyesti ystävykset Basilokles ja Filinos, kumpikin mahdollisesti delfoilaisia. Filinos kertoo aiemmasta keskustelusta, jossa olivat hänen lisäkseen osallisina nuori pergamonlainen vierailija Diogenianos, Theon, ateenalainen runoilija Serapion, filosofi ja geometrikko Boethos, sekä kaksi temppelin opasta.

Teos antaa esimerkkejä oraakkelin antamista ennustuksista. Tässä yhteydessä mainitaan muun muassa Kroisos, Battos, Lysandros ja Rhodopis. Ennustuksista tehdään havainto, että ne on esitetty yleensä proosamuodossa, mutta varhaisimpina aikoina runomitassa. Muutoksen syyksi mainitaan se, että nykyaika vaatii yksinkertaisuutta ja suoruutta aiemman hämäryyden ja mahtipontisuuden sijaan. Lopussa Plutarkhos kuitenkin toteaa, että samoin kuin aiemmin jotkut valittivat oraakkelinlausumien olevan liian epäselviä, hänen aikanaan jotkut valittavat niiden olevan liian yksinkertaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Sironen, Erkki & Vesterinen, Sampo: Liite Plutarkhoksen kirjallinen jäämistö, teoksessa Plutarkhos: *Hellien tunteiden kirja*, s. 191–193. Suomentaneet ja selityksin varustaneet Erkki Sironen ja Sampo Vesterinen. Jälkisanat Erkki Sironen. Olympos-sarja. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3274-9.
2. 1 2  Babbitt, Frank Cole: Johdanto, s. 256–257. Teoksessa Plutarch: *Moralia*. Kääntäjä Frank Cole Babbitt. Kessinger Publishing, 2005. ISBN 141790500X. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Plutarkhos: *De Pythiae oraculis* XXX.

Kirjallisuutta
--------------

* Plutarch: *The Oracles at Delphi No Longer Given in Verse*. Teoksessa Plutarch: *Moralia*. Volume V. Loeb Classical Library 306. Isis and Osiris. The E at Delphi. The Oracles at Delphi No Longer Given in Verse. The Obsolescence of Oracles. Cambridge, MA: Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla
----------------

* Plutarch: Why the Pythia Does not now Give Oracles in Verse (englanniksi)
**Päihtymys** eli **päihtymystila** on muuntunut tajunnantila, joka saavutetaan nauttimalla jotain psykoaktiivisesti vaikuttavaa ainetta eli päihdettä, kuten alkoholia, huumetta tai lääkettä. Myös esimerkiksi tupakalla, kahvilla ja energiajuomalla voi päihtyä.

Päihtymisellä on tyypillisesti jokin tavoite. Ihminen voi päihtyä esimerkiksi pitääkseen hauskaa, saadakseen vaihtelua arkeen, ollakseen seurallinen, sopeutuakseen joukkoon, kapinoidakseen, ilmaistakseen vihaa, lievittääkseen fyysistä tai henkistä kipua, rentoutuakseen, tai pystyäkseen työskentelemään pitkään. Psykedeelien aiheuttamalla päihtymyksellä voidaan tavoitella esimerkiksi mystisiä kokemuksia tai terapeuttisia hyötyjä.

Eri päihteiden vaikutukset keskushermostoon ja tajuntaan voivat olla euforisoivia, piristäviä, lamauttavia tai hallusinogeenisia. Esimerkiksi alkoholipäihtymys eli humalatila vaihtelee nautitusta alkoholimäärästä riippuen. Tyypillisiä lieviä oireita ovat estojen väheneminen, iloisuus, puheliaisuus ja punehtuminen. Juomisen jatkaminen aiheuttaa puheen sammallusta, kontrollin heikkenemistä ja tajunnan menettämisen.

Päihtymisen halu on ollut ihmiskunnan historiassa tyypillistä käytännössä kaikissa kulttuureissa. Tutkijoiden mukaan ei ole ollut olemassa sellaisia yhteiskuntia, joissa psykoaktiivisia aineita ei olisi käytetty, lukuun ottamatta alkuperäisiä eskimokulttuureja, joissa päihdyttäviä aineita ei ollut saatavilla.

Varhaisissa yhteiskunnissa päihtymisen kautta haettiin yhteyttä jumaliin. Myöhemmin päihtymiseen alettiin suhtautua kielteisesti, ja sitä alettiin pitää moraalittomana ja synnillisenä.

Silloinkin kun päihtymys on nykyaikana hyväksyttyä, se on kuitenkin sallittua vain tietyissä tilanteissa. Esimerkiksi julkinen päihtymystila on usein laissa kiellettyä, jotta sivullisille ei koituisi haittaa päihtyneen ihmisen toiminnasta. Myös päihtyneenä auton ajaminen on laitonta.

Lähteet
-------

* Hutton, Fiona (toim.): *Cultures of Intoxication*. Palgrave Macmillan, 2020. ISBN 978-3-030-35283-7.

### Viitteet

1. ↑  Hutton, Fiona (*Cultures of Intoxication*, 2020), s. ix–x, 3–4.
2. 1 2  Hutton, Fiona (*Cultures of Intoxication*, 2020), s. 4.
3. ↑  Richard J. Miller: Religion as a Product of Psychotropic Drug Use *The Atlantic*.  27.12.2013. Viitattu 13.3.2017.
4. ↑  Mo Costandi: A brief history of psychedelic psychiatry *The Guardian*.  2.9.2014. Viitattu 13.3.2017.
5. ↑  Lyons, Antonia & Kersey, Kate (*Cultures of Intoxication*, 2020), s. 19–20.
6. ↑  Hutton, Fiona (*Cultures of Intoxication*, 2020), s. 4, 12.
7. ↑  Room, Robin (*Cultures of Intoxication*, 2020), s. 287–301.
**Laura Production** on suomalainen aikuisviihdeyhtiö, joka aloitti toimintansa keväällä 2004. Yrityksen tuotanto käsittelee still-kuvien, pornoelokuvien ja Internet-livelähetysten tekoa. Yrityksen johdossa toimii suomalainen pornonäyttelijä Laura.

Seksitreffit.fi, eli Laura Production, on julkaissut yli 300 kpl suomalaisia 15–60 minuuttia pitkiä aikuisviihdevideoita internetissä sekä 12 suomalaista aikuisviihde-DVD-levyä. 

Laura Productionin ensimmäinen täyspitkä elokuva oli *Blondes Have More Fun*. Yritys tuotti myös tiettävästi ensimmäisen suomalaisen HDV-tekniikalla, 1080i-kameralla, kuvatun pornoelokuvan *Sneaking on my Sister* vuonna 2006.

*Blondes Have 2 Much Fun* on jatkoa Lauran Blondes-sarjalle. Elokuvassa on mukana monia muita suomalaisia aikuisviihdemalleja.

Elokuvia
--------

* Sneaking on my Sister
* Blondes Have 2 Much Fun!
* Ironsteel
* Blondes Have More Fun

Muuta DVD tuotantoa
-------------------

* Suomiteinit 1
* Suomiteinit 2
* Suomiteinit 2007
* MrLotharin teinikoulu 1
* MrLotharin teinikoulu 2
* Blondes Have more Fun 1
* Blondes Have 2 much fun (2)
* Sneaking on my Sister
* Suomiamatöörit 1
* Suomiamatöörit 2
* MrJack Ensimmäinen Ristiretki
* MrJack Toinen Ristiretki

Palkintoja
----------

* Jorma 2004 –voittaja: Paras elokuva – "Blondes Have More Fun" (Laura Production)
* Jorma 2005 –voittaja: Paras kohtaus – "The Gentleman" (Laura Production)

Jorma-palkinnot myöntää Sexhibition seksimessuilla palkintoraati

Suomalaisia malleja
-------------------

Tunnetuimpia suomalaisia aikuisiviihdemalleja, jotka ovat kuvanneet Seksitreffeille:
Laura Sade, Saana, Mr Lothar, Tony Scorpion, Kalle, RedSonja, Jamina, Jeppe, MrJack, MrPete, Jean-Pierre (J-P)

Aiheesta muualla
----------------

* Laura-live (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sexhibition (Arkistoitu – Internet Archive)
**Päihdevalistus** (myös **huumevalistus**) on valistustyötä, jonka tarkoituksena on lisätä ihmisten tietoisuutta päihteiden käytön haitoista, edistää päihteettömiä elintapoja sekä terveellisiä elintapoja. Tätä kautta päihdevalistuksen tavoitteena on vähentää päihteiden käyttöä sekä päihteiden aiheuttamien vahinkojen, kuten esimerkiksi liikenneonnettomuuksien ja sairauksien, vähentäminen. Päihdevalistuksen piiriin kuuluvat alkoholi, tupakka ja huumausaineet. 

Päihdevalistuksen toimivuudesta ei ole takeita. Kun aiheesta puhutaan ympäristössä ja kaveripiirissä, se alkaa kiinnostaa. Myös sellainen populaarikulttuuri, jossa huumeiden käyttö esitetään myönteisenä asiana, lisäävät kiinnostusta huumeita kohtaan.*lähde?*

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen erikoissuunnittelija Elina Kotovirta uskoo, että perinteinen huumevalistus on saattanut jopa lisätä nuorten kiinnostusta kannabiksen kokeiluun. Ruotsalaisen Alkoholi- ja huumevalitustyön keskusliiton vuosituhannen alusta olevan tutkimuksen mukaan valistukseksi tarkoitettu työ saattaa pikemminkin herättää oppilaissa halun kokeilla alkoholia. Kun Suomi liittyi Kansainväliseen oopiumisopimukseen vuonna 1922, lääkintöhallitus katsoi että huumekysymys oli arkaluontoinen ja valistustyö pitäisi toteuttaa huolellisesti, koska valistuksella saattoi pahimmillaan olla odotettua päinvastainen tulos.

Päihdevalistuksesta on kokeiltu myös sellaista menetelmää, jossa nuoret puhuvat päihteistä keskenään. Nuorten keskinäinen päihdevalistuksen menetelmä Skarppi on saanut vuoden 2011 Hyvä käytäntö -palkinnon.

Katso myös
----------

* Ehkäisevä päihdetyö
* Seksivalistus

Lähteet
-------

1. ↑  Vaikuttaako päihdevalistus?  31.3.2016. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.  Arkistoitu 29.8.2016. Viitattu 1.7.2018.
2. ↑  "Valistus jopa lisännyt kiinnostusta huumeita kohtaan"  5.2.2013. Yle.fi. Viitattu 5.8.2013.
3. ↑  Koulujen nykyinen päihdevalistus turhaa?  9.11.2002. MTV3.fi. Viitattu 5.8.2013.
4. ↑  Ylikangas, Mikko: *Unileipää, kuolonvettä, spiidiä: Huumeet Suomessa 1800–1950*, s. 87. Jyväskylä: Atena, 2009. ISBN 978-951-796-578-1.
5. ↑  Nuorten keskinäinen päihdevalistus sai palkinnon toimivuudestaan Yle 17.3.2011.

Aiheesta muualla
----------------

WikiuutisetWikiuutiset
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: 
***Dokumenttisarja kertoo huumeiden vaarallisuudesta*** 

* Preventiimi - Nuorisoalan ehkäisevän päihdetyön osaamiskeskus (Arkistoitu – Internet Archive).
* Sokeista pisteistä valaistumiseen. Kriittisen kannabisvalistuksen tietoperustaa rakentamassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Se toimii sittenkin – kuinka päihdevalistuksesta saa selvää Nuorisotutkimusverkosto/Nuorisotutkimusseura, julkaisuja 116. 2011.
* Huumevalistuksia haistelemassa (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 1.5.2012.
* Kouluvihkon sisältö järkytti: nastolalaisessa koulussa suoraa puhetta huumeista tokaluokkalaisille Etelä-Suomen Sanomat 20.2.2015.
* Narkomaanin tarina hiljentää oppilaat Yle 10.11.2015.
* Kauhutarina jumppasalissa ei opeta nuorelle elämäntaitoja (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat 9.11.2016.
**Kitty Hawk -luokka** oli Yhdysvaltain laivaston lentotukialusluokka, jossa oli neljä 1960-luvun alussa valmistunutta alusta. Aluksista viimeinen *USS Kitty Hawk* poistettiin palveluksesta tammikuussa 2009.

Aluksen omasuojan muodostivat neljä Terrier Mk10 -ohjusten laukaisualustaa, jotka asennettiin pareittain kummallekin laidalle.

Suunnittelu
-----------

Suurimpina eroina edeltäneeseen Forrestal-luokkaan olivat kasvanut pituus ja hissien uudelleen sijoittaminen. Hisseistä kaksi oli sillan etupuolella ja yksi sillan takana ja neljäs perässä oikealla puolella. Neloshissin siirtäminen keulasta perään teki siitä käyttökelpoisen lentokoneiden siirtoon, kun se aiemmin oli käyttökelvoton ollessaan laskeutumisalueella sekä katapulttien numero kolme ja neljä reitillä.

Luokan alusten valmistamisesta vastasi kolme telakkaa: New York Shipbuilding Corporation, New Yorkin laivastontelakka ja Newport News Shipbuilding. Alusten voimanlähteenä oli neljä Westinghouse-turbiinimoottoria, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla Foster Wheeler -kattilalla.

Kolmen ensimmäisen aluksen aseistuksena olivat Terrier-ilmatorjuntaohjukset ja AN/SPG-55-tutkajärjestelmä, jotka veivät runsaasti tilaa. *USS John F. Kennedylle* ei Terrier-järjestelmää asennettu, vaan se korvattiin Sea Sparrow -ohjuksin. Myöhemmin modernisointien yhteydessä kaikkien alusten ilmatorjunta-aseistuksen muodostivat NATO Sea Sparrow sekä CIWS. Vuonna 2001 *USS Kitty Hawkille* asennettiin RAM-ohjusten laukaisujärjestelmä, joka korvasi etukannen Sea Sparrow- ja CIWS-järjestelmät. Elektronisen sodankäynnin järjestelmä SLQ-32 asennettiin *USS Kitty Hawkille* ja *USS Constellationille* modernisointien yhteydessä.

Alukset
-------

Aluksista neljäs *USS John F. Kennedy* lasketaan toisinaan omaksi luokakseen, koska se poikkesi muista.

**Kitty Hawk -luokan lentotukialukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *USS Kitty Hawk* | New York Shipbuilders | 27. joulukuuta 1956 | 21. toukokuuta 1960 | 29. huhtikuuta 1961 | - |
| *USS Constellation* | New Yorkin laivastontelakka | 14. syyskuuta 1959 | 8. lokakuuta 1960 | 27. lokakuuta 1961 | - |
| *USS America* | Newport News | 9. tammikuuta 1961 | 1. helmikuuta 1964 | 23. tammikuuta 1965 | - |
| *USS John F. Kennedy* | Newport News | 22. lokakuuta 1964 | 27. toukokuuta 1967 | 7. syyskuuta 1968 | - |
|

Lähteet
-------

* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (ed.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Chesneau, Roger s. 270
2. ↑  Gardiner, Robert s. 570

*Kitty Hawk* -luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Kitty Hawk* –
*USS Constellation* –
*USS America* –
*USS John F. Kennedy* |
| Edeltäjä: *Forrestal*-luokka – Seuraaja: *USS Enterprise* |
**Uuksunlahti** (ven. Уксунлахти, *Uksunlahti*) on Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä sijaitseva Laatokan koillisrannikon suojaisia lahti. Lahti kuuluu Pitkärannan kuntaan, ja Pitkärannan ja Salmin välinen kuntaraja kulkee lahdensuun kohdalla.

Maantietoa
----------

Uuksunlahti on 12,4 kilometriä pitkä lahti, joka on Laatokan rannan suuntainen ja se jää lähes yhtä pitkän Uuksalonpäänniemen suojaan. Lahdensuu aukeaa Lunkulanlahden suuta päin ja lahtien yhteinen suu aukeaa kohti Laatokan järvenselkää. Lahdensuuta suojaa kuitenkin sen edessä sijaitseva 14,5 kilometriä pitkä Mantsinsaari.

Lahteen laskevat Uuksunjoki, Tunnisenoja ja Satulinoja, joista Uuksunjoki on suurin. Se laskee lahden pohjukkaan, missä sijaitsee yli 200 asukkaan Uuksun kylä (Ууксу ). Muut oja ja joet laskevat lahden mantereen puoleisella rannikolla. Uuksalonpäänniemi on hyvin kapea eikä sieltä laske lahteen ojia. Lahden saaristo on runsaslukuinen. Vanhoissa suomalaiskartoissa nimettyjä saaria on 15 ja niiden lisäksi on vielä ainakin viisi luotomaista saarta. Saaria ovat etelästä päin lueteltuina Lietovansaari, Kirsunsaari, Pikku Mantsi, Papinsaari, Heposaari, Lammassaari, Trofinsaari, Sikosaari, Katajasaari, Jestoinsaari, Miikoinsaari, Halkosaari, Kaitasaari, Kolkinsaari ja Keränsaari.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2 3 4 5  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer ja ACME.
2. 1 2  Asia katsottu artikkelista Pitkäranta.
3. ↑  Asia luettu venäjänkielisestä artikkelista ru:Ууксу.

### Viitteet

1. ↑  Kuusisto, Esko: Luoteis-Venäjä on vetten Venäjä.  *Vesitalous*, 2006, 47. vsk, nro 5, s. 7–10. Helsinki:  Ympäristöviestintä YVT Oy. ISSN 0505-3838. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 3.3.2022.
2. 1 2 3  Uuksunlahti. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 3.3.2022)