recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Laajalahti Helsingin Munkkiniemestä katsottuna. Taustalla Espoon Keilaniemen toimistotalot
**Laajalahti** (ruots. *Bredviken*) on Suomenlahdesta pohjoiseen työntyvä, noin 5 km pitkä ja enimmillään lähes 3 km leveä merenlahti Helsingin ja Espoon rajalla. 

Sen erottavat avomerestä Koivusaari ja Hanasaari sekä niiden kautta kulkeva Lauttasaaresta Espoon-puoleiselle manterelle johtava Länsiväylän maapenger siltoineen. Laajalahdesta työntyy edelleen pohjoiseen Iso Huopalahti, jonka erottaa Laajalahdesta Tarvon ja Turunväylän maapenger siltoineen. 

Itäpuolella sijaitsevasta Seurasaarenselästä Laajalahden erottaa saariketju, jonka muodostavat Kuusisaari, Lehtisaari, Kaskisaari ja Lauttasaari.
Lehtisaaresta johtaa Kuusisaarentien silta Espoon puolelle Otaniemeen.

Laajalahden rannalla sijaitsevat Helsingin puolella Munkkiniemi, Espoon puolella sen mukaan nimensä saanut Laajalahden kaupunginosa, keskelle lahtea työntyvä Otaniemi ja sen eteläpuolella Keilaniemi. 

Lahden pohjoisrannalla sijaitsevat Akseli Gallen-Kallelan museo Tarvaspää ja Villa Elfvik. Lahden länsirannalla, Otaniemen pohjoispuolella oleva osa lahtea on mataloitunut ja muuttunut osittain kosteikoksi. Se on pää­kaupunki­seudun parhaita lintuvesiä, jossa pesii runsaasti lintuja ja jossa monet linnut myös levähtävät muutto­matkoillaan. Alueelle on perustettu 1,8 neliö­kilo­metrin laajuinen luonnonsuojelualue, johon kuuluu sekä avo­vettä että ruovikko­alue, ranta­lehtoja ja -niittyjä. Lintuja voi tarkkailla alueelle pystytetyistä lintu­torneista.

Laajalahden luonnonsuojelualueen tunnus

Lähteet
-------

1. ↑  Laajalahden luonnonsuojelualue *luontoon.fi*. Viitattu 11.7.2011.

Kirjallisuutta
--------------

* Hirvonen, Heikki 1994: Laajalahden pesivän vesi- ja rantalinnuston muutokset vuosina 1984-1993. - Metsähallitus. Vantaa. ISBN 951-47-9254-8
**Being John Malkovich** (televisioesityksessä nimellä *Elämäni John Malkovichina*) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1999. Sen on käsikirjoittanut Charlie Kaufman ja ohjannut Spike Jonze. Elokuva on yhdistelmä draamaa, fantasiaa ja komediaa.

Elokuvateatterilevitykseen *Being John Malkovich* päätyi Suomessa vain Helsingin Kinopalatsissa ja Tampereella Niagarassa sekä Plevnassa.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni
-----

Alkutilanteessa päähenkilö, marionettitaiteilija Craig Schwartz, on epätoivoinen. Hänen nukketeatteritaidettaan ei juurikaan arvosteta New Yorkissa. Schwartz haluaisi olla maailmankuulu, kuten näyttelijä John Malkovich. 

Schwartz etsii uuden työpaikan, joka sijaitsee Lester Corp -nimisen toimistotalon kerroksessa seitsemän ja puoli. Rakennus on saanut nimensä tohtori Lesteristä. Craig tapaa Maxine-nimisen naisen ja ihastuu tähän. Kun Craig Maxinen mielestä vain leikkii nukeilla eikä tämä käsitä, kuinka on voinut pitää Craigista, Craig raivoaa arkistokaapille ja löytää sen takaa salaisen käytävän John Malkovichin tajuntaan. Käytyään Malkovichin pään sisällä Schwarz putoaa moottoritien varrelle New Jerseyhin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  John Cusack  | … |  Craig Schwartz
  |
|  Cameron Diaz  | … |  Lotte Schwartz
  |
|  Catherine Keener  | … |  Maxine
  |
|  John Malkovich  | … |  John Horatio Malkovich
  |
|  Orson Bean  | … |  tohtori Lester
  |
|  Mary Kay Place  | … |  Floris
  |
|  Charlie Sheen  | … |  Charlie
  |

Lähde:

Lähteet
-------

1. ↑  *Being John Malkovich* Elonetissä.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 4.7.2016. (englanniksi)
3. ↑  *Being John Malkovich* Elonetissä. Viitattu 18.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Being John Malkovich* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Being John Malkovich* Elonetissä.
**Haijainen** on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Mynäjoen pohjoispuolella, noin kilometrin päässä Mietoisten keskustasta.

Historia
--------

Ensimmäinen kirjallinen maininta Haijaisten kylästä on vuodelta 1472. Kylä on ollut aikanaan yksi Mietoisten suurimmista. Vielä 1600-luvulla kylässä oli kuusi taloa Jaakkola, Juusela, Junnila ja Rekola sekä kaksi muuta, nimeltään tuntematonta tilaa jotka yhdistyivät Junnilaan ja Rekolaan vuosisadan aikana. Kylän tilat ovat Rekolaa lukuun ottamatta olleet rälssitiloja aina 1670-luvulle saakka, jolloin kruunu otti kylän maat haltuunsa. Jaakkolan tila ostettiin uudelleen perintötilaksi vuonna 1790, muut talot puolestaan lunastettiin 1800-luvun aikana. Viimeiset lunastukset tapahtuivat vuosina 1846 ja 1859.

1900-luvun alussa Haijaisten tilalla oli asui myös kaksi mäkitupalaista ja suutari. Junnilasta lohkottiin 1910-luvulla Vuorelan sekä Sisarluodon tilat ja Rekolasta lohkottiin Päivölän ja Metsolan tilat 1920-luvulla. Itse Rekolan kantatila autioitui myöhemmin.

Kylämaisema ja luonto
---------------------

Haijaisten vanha kyläasutus sijaitsee molemmin puolin Unikankareentietä, noin kilometrin etäisyydellä Mietoisten keskustasta. Myös kylän uudempi asutus sijaitsee tien tuntumassa, kylän lounaispuoli taas koostuu laajoista peltoaukeista.

Lähteet
-------

* Sinikka Kauko-Vainio: *Mietoisten kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Turun maakuntamuseo ja Varsinais-Suomen liitto, 1993. ISBN 951-9125-96-5.

* Anu Lahtinen: Mietoinen ja muu maailma: Paikallishistorian kurssi 9.2.-23.3.1999, luentotiivistelmät. *users.utu.fi*.  1999. Viitattu 29.7.2010.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6   Kauko-Vainio: *Mietoisten kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*, s. 55
2. 1 2 3  Lahtinen: *Mietoinen ja muu maailma*

Aiheesta muualla
----------------

* Haijaisten kylän paikannimistöä WirmoWikissä

Mietoisten kylät

* Aarlahti
* Antikkala
* Haijainen
* Harainen
* Heikkilä
* Hietamäki
* Hiippavuori
* Hiivola
* Hirmuinen
* Hämäläinen
* Kaivattula
* Kaskinen
* Katavainen
* Kaukurla
* Kaulakko
* Kauvainen
* Kivivuori
* Koivisto
* Kumiruona
* Kuneinen
* Kurina
* Kuuskorpi
* Laukola
* Lehtinen
* Leinakkala
* Mannuinen
* Mietoinen
* Nummi
* Orkovakkinen
* Palokylä
* Pursila
* Pyhä
* Pyhäranta
* Rantavakkinen
* Raukkaa
* Rauvola
* Ravea
* Runoinen
* Ruonkallio
* Saari
* Soukko
* Sukoinen
* Sydänperä
* Tavastila
* Telkinmäki
* Tervoinen
* Tiirola
* Tuokila
* Uhlu
* Valaskallio
* Vähäkylä
**Sadik Mujkič** (s. 29. helmikuuta 1968 Jesenice) on slovenialainen soutaja, joka saavutti olympiamitalin sekä Jugoslavian että Slovenian edustajana. Hän on pituudeltaan 190 cm. Hän edusti Bled VK -seuraa.

Mujkič voitti Jugoslavian edustajana Sašo Mirjaničin kanssa nuorten maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa 1986. Hän saavutti samassa veneluokassa olympiapronssia Bojan Prešernin parina Soulissa 1988. Hän oli MM-kilpailuissa kuudes perämiehettömässä kaksikossa 1989 ja seitsemäs perämiehettömässä nelosessa 1990.

Mujkič kuului Milan Janšan, Janez Klemenčičin ja Sašo Mirjaničin kanssa Slovenian perämiehettömään neloseen, joka saavutti olympiapronssia Barcelonassa 1992. Hän oli MM-kilpailuissa perämiehellisessä kaksikossa seitsemäs 1993 sekä perämiehettömässä nelosessa neljäs 1994 ja kahdeksas 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi. Hän oli samassa veneluokassa neljäs myös MM-kilpailuissa 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  kaksikko ip= perämiehetön kaksikko
2. ↑  nelonen ip= perämiehetön nelonen
3. ↑  Sadik Mujkič *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.7.2017. Viitattu 15.10.2015. (englanniksi)
4. 1 2 3  Sadik Mujkic *worldrowing.com*. Viitattu 15.10.2015. (englanniksi)
Periaatepiirros laahusankkurista
Laahusankkuri
**Laahusankkuri** eli **ajoankkuri** on köyden tai liinan päähän kiinnitetty esine, usein isohko pussi, jonka avulla ajelehtivan veneen nopeutta saadaan vähennettyä. Sillä saadaan myös keula pidettyä kohti aallokkoa ja rauhoitettua veneen keinumista.

Laahusankkuria käytetään syvissä vesissä, joissa tavanomaiseen ankkurointiin ei ole mahdollisuutta. Myös huvin vuoksi ajelehdittaessa voidaan käyttää laahusankkuria, jolloin veneen nopeus hidastuu sopivaksi esimerkiksi kalastusta varten. Laahusankkuri myös vakauttaa alusta, mikä helpottaa toimimista tuulisissa olosuhteissa.

Laahusankkuri lasketaan veneen perästä, ja sen tarkoitus ei ole tarttua pohjaan. Se käyttää vesikitkaa hyödykseen ja hidastaa veneen nopeutta usein jopa yli 50 %.

Katso myös
----------

* Ankkuri

Lähteet
-------

1. ↑  Söderholm, P, Vähäkyrö, I: *Nykymerenkulun sanakirja*. Kustannus oy Ajatus, 1998. ISBN 951-9440-73-9.
2. ↑  Ajoankkurit huolestuttavan heppoisia turvavälineitä *Jutut*.  3.7.2008. Vene-lehti. Viitattu 9.12.2018.
**James Donald "Jimmy" Rodgers** (s. 12. maaliskuuta 1943 Oak Park, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt koripallovalmentaja.

Rodgers aloitti NBA-valmentamisen vuonna 1971, jolloin hän siirtyi Cleveland Cavaliersin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävissä vuoteen 1979 asti, jonka jälkeen hän liittyi Boston Celticsin apuvalmentajaksi vuosiksi 1979–1988. Ensimmäistä kertaa Rodgers toimi päävalmentajana vuonna 1988, jolloin hänet nostettiin Celticsin päävalmentajaksi. Hän oli seuran päävalmentajana kaksi kautta, kunnes sai potkut. Vuonna 1991 Rodgers aloitti Minnesota Timberwolvesin päävalmentajana, mutta sai potkut tammikuussa 1991. Tämän jälkeen hän on toiminut myös Chicago Bullsin valmentajistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  K. C. Jones to Retire as Coach  4.5.1988. The New York Times. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Jr. Robert: Celtics Drop Rodgers as Coach After 2 Years  9.5.1990. The New York Times. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Jimmy Rodgers Basketball-Reference. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)
4. ↑  Araton, Harvey: The 12-Step Coach  11.4.1993. The New York Times. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)
5. ↑  TRANSACTIONS  17.6.1998. The New York Times. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Basketball-Referencen valmentajaprofiili (englanniksi)

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1996
0 Randy Brown ·
7 Toni Kukoč ·
9 Ron Harper ·
13 Luc Longley ·
22 John Salley ·
23 Michael Jordan ·
25 Steve Kerr ·
30 Jud Buechler ·
33 Scottie Pippen ·  

34 Bill Wennington ·
53 James Edwards ·
91 Dennis Rodman   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Jimmy Rodgers · Jim Cleamons · John Paxson

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1997
00 Robert Parish ·
1 Randy Brown ·
7 Toni Kukoč ·
9 Ron Harper ·
13 Luc Longley ·
18 Bison Dele ·
23 Michael Jordan ·
25 Steve Kerr ·
30 Jud Buechler ·
33 Scottie Pippen ·  

34 Bill Wennington ·
35 Jason Caffey ·
91 Dennis Rodman   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Bill Cartwright · Jimmy Rodgers · Frank Hamblen

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1998
1 Randy Brown ·
7 Toni Kukoč ·
8 Dickey Simpkins ·
9 Ron Harper ·
13 Luc Longley ·
23 Michael Jordan ·
24 Scott Burrell ·
25 Steve Kerr ·
30 Jud Buechler ·  

33 Scottie Pippen ·
34 Bill Wennington ·
91 Dennis Rodman   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Bill Cartwright · Jimmy Rodgers · Frank Hamblen
**Cathy Belton** on irlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa, televisiossa ja radiossa. Belton on saanut tunnustusta voimallisesta näyttelijäntyöstään.

Ura
---

Belton opiskeli Trinity Collegessa. Hän on näytellyt useissa Abbey Theatren ja Gate Theatren tuotannoissa, kuten *The Approach*, *The Hanging Gardens* ja *John Gabriel Borkman*. Sen ohella Beltonilla on ollut rooleja lukuisissa televisiotuotannoissa, kuten *The Woman in White*, *Nowhere Fast* ja *Red Rock*, jossa hänen roolinaan on Patricia Hennessy. Hän on niin ikään näytellyt monissa elokuvissa, kuten *Philomena*, *A Little Chaos* ja *Omerta 6/12*.

Viitteet
--------

1. 1 2  Cathy Belton (html) *Lisarichards.ie*. The Lisa Richards Agency. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Cathy Belton on acting, marriage and her role models (html) *Independent.ie*.  17.1.2021. Mediahuis. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  'Miss Scarlet And The Duke' Cast Boasts Of Cathy Belton, Stuart Martin And More (html) *Republicworld.com*.  18.1.2021. Republic. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Catherine Elizabeth Hughes**, o.s. *Woods*, (22. huhtikuuta 1947 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen yrittäjä. Hän on Radio One -radioketjun perustaja ja ensimmäinen afroamerikkalainen nainen pörssiyhtiön johdossa.

Hughes osti vuonna 1980 pienen washingtonilaisen WOL-AM radioaseman yhdessä puolisonsa kanssa. Kauppahinta oli 1,5 miljoonaa dollaria, josta suurin osa rahoitettiin pankkilainalla. Lainaa he joutuivat hakemaan 33 eri pankista, ennen kuin se myönnettiin. Vuonna 1987 Hughes hankki omistukseensa myös WMMJ-FM-aseman. Myöhemmin Hughes on laajentanut radioketjuaan ostamalla taloudellisissa vaikeuksissa olevia radioasemia eri puolilta Yhdysvaltoja. Radio One listautui pörssiin 1999. Tuolloin ketjun arvoksi arvioitiin 924 miljoonaa dollaria.

Hughes nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sanders, Jean: Profile: Catherine Hughes  2008. Nebraska State Education Association.  Arkistoitu 15.7.2010. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  National Radio Hall of Fame Announces Class of 2010  4.8.2010. The National Radio Hall of Fame.  Arkistoitu 16.8.2010. Viitattu 20.9.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Catherine Robbin** (s. 28. syyskuuta 1950 Toronto, Kanada) on kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Dorothy Allan Parkin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto) sekä Jacob Hammin ja Phyllis Mailingin johdolla Vancouverissa. Lisäksi hän suoritti opintoja Audrey Langfordin johdolla Lontoossa. Hän sai opetusta myös mestarikursseilla ja yksityisesti Ré Kosterilta Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa sekä Sir Peter Pearsilta Englannissa.

Ammattimaisen debyyttinsä laulajana Robbin teki Georg Friedrich Händelin *Messias-oratorion* esityksessä 1972 Niagaran sinfoniaorkesterin (St Catharinesin sinfoniaorkesterin) kanssa. Robbin voitti Caplet-palkinnon vuonna 1978 kansainvälisessä laulukilpailussa Pariisissa. Samana vuonna hänet palkittiin hopeamitalilla Geneven kansainvälisessä kilpailussa, ja seuraavana vuonna hän voitti kultapalkinnon Benson & Hedgesin kansainvälisessä laulukilpailussa konserttilaulajille. Vuonna 1978 Robbin alkoi esiintyä triossa basso John Dodingtonin ja sittemmin Valerie Tryonin korvaaman pianisti Jane Coopin kanssa.

New Yorkissa Robbin esiintyi resitalistina ensimmäistä kertaa maaliskuussa 1981. Hän on esiintynyt resitalistina, konserttilaulajana sekä oratorioiden roolien tulkitsijana suurten kanadalaisorkesterien ja -kuorojen kanssa. Lisäksi hän on laulanut muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Buffalon filharmonikkojen ja Saint Louisin sinfoniaorkesterin kanssa. Robbin on myös tulkinnut lukuisia oopperarooleja eri aikakausilta muiden muassa Händelin ja Benjamin Brittenin teoksien esityksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Catherine Robbin (Mezzo-soprano)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Moottoritorpedovene Sisu** oli Suomen merivoimien Sisu-luokan moottoritorpedovene, joka hankittiin Italiasta vuonna 1920.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: MAS 218 -luokka*
Alus rakennettiin Italian Livornossa 1917 nimellä *MAS 220*. Suomi osti aluksen 1920, jolloin se nimettiin *MTV 1:ksi*.

Palvelus
--------

Jatkosodassa *Sisu* päällikkönään luutnantti Armas Alkio upotti 1. lokakuuta 1941 Neuvostoliiton laivaston miinanraivaajan Suursaaren ankkuripaikalla. Alus jäi keväällä 1942 talviteloilleen, koska sen koneet todettiin loppuun kuluneiksi. Koneiden uusinta ei onnistunut, koska aluksen rakenteet todettiin läpilahonneiksi. Alus romutettiin toisen maailmansodan jälkeen.

Vene esiintyi elokuvassa *Meidän poikamme merellä*.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.

Sisu-luokan moottoritorpedoveneet

|  |
| --- |
| *Sisu* (MTV 1) - *Hurja* (MTV 2) |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: *Isku* |
**Hannah Jane Arterton** (s. 26. tammikuuta 1989 Lontoo)*lähde?* on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvista *Hide and Seek* (2014) ja *Walking on Sunshine* (2014) sekä televisiosarjasta *Atlantis*. Hänen isosiskonsa on näyttelijä Gemma Arterton.

Arterton on kotoisin Gravesendistä, Kentistä. Valmistuttuaan Gravesend Grammar Schoolista hän opiskeli ensin Miskin Theatre Schoolissa (osa North West Kent Collegea) ja sitten Royal Academy of Dramatic Artissa. Viimeisenä opiskeluvuonnaan hän sai roolin Stephen Poliakoffin näytelmästä *My City*. Sen jälkeen hän oli jonkin aikaa ilman töitä, kunnes hänet valittiin BBC:n fantasiasarjaan *Atlantis* ja kohta sen jälkeen musikaalielokuvaan *Walking on Sunshine*, joka oli hänen elokuvadebyyttinsä.

Arterton on harrastanut pienestä lähtien myös musiikkia ja soittanut yhtyeessä 14-vuotiaasta alkaen. Hän kuuluu edelleen yhtyeeseen The Hitmen and Her, joka esiintyy erilaisissa juhlatilaisuuksissa. 16-vuotiaana hänelle tarjottiin levytyssopimustakin, mutta se ei toteutunut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jones, Alice: Hannah Arterton steps out of sister Gemma's shadow with Walking on Sunshine starring role *The Independent*.  26.6.2014. Viitattu 3.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Wilson, Benji: Hannah Arterton cover story: Hannah heats up the summer soundtrack *Daily Mail*.  14.6.2014.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hannah Arterton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Mopsos** (m.kreik. Μοψος, lat. *Mopsus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri tietäjän nimi.

Mopsos, argonautti
------------------

**Mopsos** oli Ampykoksen ja nymfi Khloriin poika, joka syntyi Thessaliassa. Hän oli Idmonin lisäksi toinen argonauttien joukossa olleista tietäjistä, joka oli saanut oppinsa Apollonilta. Mopsos osasi myös lintujen kielen. Hänen mainitaan osallistuneen muiden sankareiden joukossa Kalydonin metsästykseen.

Mopsoksen kerrotaan kuolleen Libyassa käärmeen puremaan astuessaan sen ensin sen hännän päälle. Käärme puolestaan oli saanut alkunsa gorgo Medeian irrotetusta päästä tippuneista veripisaroista Perseuksen lennettyä Pegasoksella alueen yli paluumatkallaan kohti kuningas Polydekteen hovia.

Mopsos, Manton ja Rhakioksen tai Apollon poika
----------------------------------------------

**Mopsos** oli Manton, Teiresiaan täyttären, ja joko Rhakioksen tai itse Apollonin poika. Hänet tunnettiin erityisesti toimistaan Amfilokhoksen hovissa, jossa hänen ja Kalkhaan, toisen tietäjän, välille muodostui kilpailutilanne. Amfilokhoksen kysyttyä menestystään tulevassa sodassa, Kalkhas ennusti suurta voittoa, kun taas Mopsos kertoi tuloksena olevan ainoastaan katkeria tappioita. Amfilokhos seurasi Kalkhaan neuvoa, mutta seuraukset olivat juuri sellaiset kuin Mopsos oli kertonut. Myöhemmin tietäjät joutuivat keskinäiseen kilpailuun taidoistaan. Kalkhaan kysymykseen eräässä viikunapuussa olevien viikunoiden lukumäärästä Mopsos vastasi niitä olevan 10 001, ja tämän todettiin laskemisen jälkeen olevan totta. Mopsos puolestaan asetti Kalkhaalle kysymyksen, kuinka monta porsasta eräs emakko odotti, ja Kalkhas vastasi niitä olevan kahdeksan. Mopsos korjasi niitä olevan yhdeksän, ne kaikki olisivat uroksia ja kertoi vielä niiden syntymähetken. Kun näin myös tapahtui, Kalkhas tappiostaan murtuneena kuoli. Strabon tosin kertoo yhdestä versiosta, jossa Kalkhaan kysymys ei olisi alun perinkään koskenut viikunapuuta vaan emakkoa, ja tämän lisäksi toisesta, jossa Kalkhaan kuolema olisi johtunut oraakkelin ennustuksesta, että tämä kuolisi, kun hän kohtaisi parempansa.

Myöhemmin Amfilokhos perusti Mopsoksen kanssa Malloksen kaupungin. Amfilokhos purjehti kuitenkin takaisin kotimaahansa Argokseen Mopsoksen jäädessä hallitsemaan perustettua kaupunkia. Hän palasi takaisin Mallokseen vaatien joko kuninkuutta tai ylipapin asemaa. Mopsos ei kuitenkaan halunnut luovuttaa asemaansa, jolloin seuranneessa taistelussa molemmat saivat surmansa, ja heidät haudattiin Magarsa-vuoren juurelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyginus: *Fabulae* xiv (engl. käännös)
2. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautika* 1.65–68 (engl. käännös)
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* xlxxiii (engl. käännös)
4. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautika* 4.1502–1536 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros: *Kirjasto Epitomi 6.3–4* (engl. käännös)
6. 1 2  Strabon: *Geografia 14.5.16* (engl. käännös)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mopsos** Wikimedia Commonsissa
Maksim Tank valkovenäläisessä postimerkissä.
**Maksim Tank** (valkoven. Максі́м Танк, oikealta nimeltään *Jaugen Ivanavitš Skurko*, Яўге́н Іва́навіч Скурко́; 17. syyskuuta 1912 Vilnan läänin Vileikan kihlakunnan Pilkauštšynan kylä – 7. elokuuta 1995 Minsk) oli valkovenäläinen runoilija ja poliitikko.

Jaugen Skurko syntyi maanviljelijäperheeseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana perhe siirtyi Moskovaan ja palasi Puolan alueelle jääneeseen kotikyläänsä vuonna 1922. Skurko kävi puolalaista, venäläistä ja valkovenäläistä koulua ja liittyi maanalaiseen kommunistiseen nuorisoliittoon. Hän toimi 1930-luvulla Valko-Venäjän länsiosan nuorisoliiton ja kommunistipuolueen työntekijänä ja joutui useaan kertaan pidätetyksi ja tuomituksi vankilaan. Toisen maailmansodan aikana Skurko oli sanomalehtien toimittajana. Sodan jälkeen hän työskenteli pilalehti *Vožykissa* ja vuosina 1948–1967 hän oli kirjallisuuslehti *Polymjan* päätoimittaja.

Skurko alkoi kirjoittaa runoja 1930-luvun alussa ja esiintyi salanimellä Maksim Tank ensimmäisen kerran vuonna 1932. Hänen ensimmäinen kokoelmansa *Na etapah’* ilmestyi vuonna 1936. Runokokoelma *Kab vedali* sai Stalin-palkinnon (1948), kokoelma *Moi h’leb nadzjonny* Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon (1966) ja runokirja *Naratšanskija sosny* Lenin-palkinnon (1978). Tankin runous on sisällöltään ja muodoltaan monipuolista ja sillä on vahva yhteys valkovenäläiseen kansanperinteeseen. Hänet on palkittu puolalaisen runouden kääntäjänä.

Tank kuului Neuvostoliiton kirjailijaliittoon vuodesta 1940. Hän oli Valko-Venäjän kirjailijaliiton puheenjohtaja vuosina 1967–1990 ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen sihteeri vuosina 1966–1986. Tank oli Valko-Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean ehdokasjäsen vuosina 1961–1966 ja varsinainen jäsen vuosina 1966–1990. Hän oli Valko-Venäjän SNT:n korkeimman neuvoston kansanedustaja vuosina 1947–1971 ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja vuosina 1969–1989. Tank toimi Valko-Venäjän korkeimman neuvoston puheenjohtajana vuosina 1963–1971. Hänelle on myönnetty Valko-Venäjän kansanrunoilijan (1968), Valko-Venäjän tiedeakatemian akateemikon (1972) ja sosialistisen työn sankarin (1974) arvonimet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Belaruskija pismenniki: bijabiblijagrafitšny slounik, tom 6*, s. 8–10. Minsk: Belaruskaja entsyklapedyja, 1995. ISBN 5-85700-190-0.
2. ↑  Imja v belorusskoi nauke: Maksim Tank *TsNB NAN Belorusi*. Viitattu 17.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jimmy Träskelin** (14. helmikuuta 1984 Tammisaari) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, huuliharpisti, kielisoitinten soittaja, graafikko, valokuvaaja, pedagogi ja Kansanmusiikki-instituutin julkaisuvastaava. Träskelin on toiminut myös Kantele-lehden päätoimittajana.

Träskelin valmistui vuonna 2011 Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulusta kansanmusiikkipedagogiksi pääaineenaan huuliharppu. Tällä hetkellä Träskelin vaikuttaa yhtyeissä The Worn Soles sekä Jimmy Träskelin & Co. Esikoissoololevy *Tuulisen kylän poika* julkaistiin heinäkuussa 2011. Graafikkona Träskelinin erikoisalaa ovat esim. levynkannet sekä keikkajulisteet. Huuliharppupedagogiikan saralla Träskelin on vuonna 2009 yhdessä tohtori Jouko Kyhälän kanssa tehnyt *Pelti polskia laulaa - Kansanmusiikkia blueshuuliharpulle* -oppaan. Vuonna 2012 Träskelin toteutti ensimmäisen oman laajemman valokuvanäyttelynsä nimeltä *Uusin äänin suloisin - Kanteleensoittajien muotokuvat*. Valokuvat olivat esillä muun muassa Helsingin Musiikkitalossa.

Diskografia
-----------

* *Tuulisen kylän poika*  (2011)
* Jimmy Träskelin & Sampo Korva: *Reisaavaisen laulu*  (2013)
* Jimmy Träskelin & Sampo Korva: *Turvalan uunilla*  (2016)
* The Worn Soles: *Like Good Wine*  (2017)

Lähteet
-------

* Jimmy Träskelinin kotisivut

### Viitteet

1. ↑  Kansanmusiikki-instituutti
2. ↑  Pelti polskia laulaa, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Heikki Matti Wala** (22. elokuuta 1948 Suolahti – 29. marraskuuta 2021 Uusikaupunki) oli suomalainen koripallovalmentaja. Hän oli myös Kokoomuksen jäsen ja oli Uudenkaupungin kaupunginhallituksen puheenjohtaja.

Ura
---

Wala aloitti Uudenkaupungin Urheilijoiden koripallotoiminnan vuonna 1974. Vuodet 1974–1976 hän oli seuran miesten joukkueen päävalmentaja. Vuodet 1983–1999 Wala toimi seuran toiminnanjohtajana. Paluun miesten valmentajaksi hän teki joulukuussa 1984. Wala valmensi Uudenkaupungin Urheilijat SM-pronssille vuosina 1985, 1987 ja 1992. Hänen johdollaan seura voitti SM-kultaa vuonna 1990. Suomen cupissa Wala valmensi seuran kaksi kertaa mestariksi vuosina 1986 ja 1988. Hän lopetti päävalmentajana vuonna 1994. Tämän jälkeen hän toimi vielä lyhyen ajan päävalmentajana kaudella 1996–1997.

Saavutukset valmentajana
------------------------

* Suomen-mestaruus: 1990
* SM-pronssia: 1985, 1987 ja 1992
* Suomen cup: 1986 ja 1988
* Korac Cupiin ja Saporta Cupiin pääsy

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, *Uudenkaupungin Sanomat* 4.12.2021, s. 16
2. ↑  UU:n koripallon vahva mies ja mestarivalmentaja Heikki Wala kuoli *ts.fi*.  30.11.2021. Viitattu 1.12.2021.
3. ↑  Kaupunginhallituksen jäsenet 2011-2012 Uudenkaupungin kaupunki.  Arkistoitu 24.4.2014. Viitattu 17.4.2011.
4. 1 2  Heikki Wala 60 vuotta  22.8.2008. Korihait. Viitattu 17.4.2011.
5. 1 2  Seura Korihait. Viitattu 17.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Walan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Nicanor Zabaleta** (7. tammikuuta 1907 San Sebastián, Espanja – 31. maaliskuuta 1993 San Juan, Puerto Rico) oli espanjalainen harpisti.

Zabaleta sai 7-vuotiaana harpun musiikkia harrastaneelta isältään. Hän aloitti opiskelun Vincenta Tormo de Calvon ja Luisa Menárguezin johdolla. 17-vuotiaana hän aloitti Pariisissa suorittamansa opinnot, joiden aikana hänen opettajiinsa kuuluivat Marcel Tournier ja Jacqueline Borot. Muodollisen konserttidebyyttinsä Pariisissa Zabaleta piti vuonna 1926. Lyhyen asepalveluksen jälkeen hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1934. Kaksi vuotta myöhemmin hän aloitti kiertämisen Kuubassa ja Meksikossa. Hänen yhteytensä 1940–1950-luvuilla aikansa musiikin konsertteja aktiivisesti järjestäneeseen säveltäjä-kriitikko Peggy Glanville-Hicksiin edisti hänen uraansa Yhdysvalloissa.

Vuonna 1950 Zabaleta tapasi Puerto Ricossa pidetyssä konsertissa Grazielan, jonka kanssa meni kaksi vuotta myöhemmin naimisiin. Pari asettui Espanjaan. Zabaleta alkoi kiertää eurooppalaisia kaupunkeja, kuten Pariisia, Amsterdamia, Lontoota, Müncheniä, Kööpenhaminaa ja Zürichiä. Joaquín Rodrigo sävelsi hänelle *Concierto serenata* -teoksen (1952), ja lisäksi Alberto Ginastera laati häntä varten harppukonserton (1956–1964), jonka Zabaleta kantaesitti Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa vuonna 1965. Myös lähes kolmekymmentä muuta eurooppalaista ja amerikkalaista säveltäjää teki hänelle teoksia. Lisäksi Zabaletan ohjelmistoon kuului vanhoja teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Claude Debussylta ja Maurice Ravelilta. Zabaleta teki monia levytyksiä enimmäkseen 1960-luvulla ja sen jälkeisenä aikana. Viimeisen konserttinsa hän piti Madridissa 16. kesäkuuta 1992 ollessaan jo merkittävästi heikentyneessä terveydentilassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicanor Zabaleta AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Haifan** (arab. حيفان‎, *Ḥayfān*) on kaupunki Jemenissä Taizin kaupungin kaakkoispuolella.

Maantiede
---------

Haifan sijaitsee Taizin kaupungin kaakkoispuolella Hugarijjan alueella. Haifanin läpi kulkee pääreitti Adenin ja Tazin välillä.

Historia
--------

Haifan oli 1900-luvun alkupuolella huomattava nykyaikaisten vaikutteiden tuoja Pohjois-Jemenissä. Tähän vaikutti etenkin sen sijainti Adenin satamaan johtavalla reitillä. Monet Pohjois-Jemenissä myöhemmin vaikuttaneet uuden sukupolven poliitikot olivat lähtöisin Haifanista. Heihin lukeutui esimerkiksi Jemenin arabitasavallan pääministeri Abd al-Aziz Abd al-Ghani. Vaikka Haifan sijaitsi Pohjois-Jemenissä, kaupungista lähtöisin oli myös joitakin Etelä-Jemeniläisiä vaikuttajia, kuten Jemenin demokraattisen tasavallan päämies Abd al-Fattah Ismail.

Haifan hyötyi paitsi asemastaan nykyaikaisten vaikutteiden kulkureitillä, mutta myös suurehkosta joukosta paikallisia ulkomailla. Ulkomailla työskennelleet haifanilaiset lähettivät takaisin kotikaupunkiin rahaa, jonka turvin rakennettiin esimerkiksi kouluja ja kaivoja.

Väestö
------

Haifanin asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Charles Schmitz ja Robert D. Burrowes: *Historical Dictionary of Yemen*, s. 215-216. 3. painos. Rowman & Littlefield, 2018. ISBN 9781538102336. (englanniksi)
2. ↑  Michael Izady: Yemen, Ethnic and Religious Composition (detailed) (png) *The Gulf/2000 Project*. Columbia University. Viitattu 24.12.2021. (englanniksi)
**Panhard 24** on vuosina 1964–1967 valmistettu kaksiovinen etuvetoinen keskikokoinen auto. Panhard 24 oli Panhardin viimeinen henkilöautomalli, jonka jälkeen Panhard-tehdas on keskittynyt erityisesti sotilasajoneuvojen valmistukseen. Mallia valmistettiin kaikkiaan 28 651 yksilöä. Suomeen 24-mallia ei tuotu.

Panhard 24 CT
Louis Bionier muotoili Panhard 24:n ja se esiteltiin 23.6.1963. Ensimmäisenä mallivuonna 1964 24:stä oli kaksi mallia, **24 C** ja **24 CT**. Ne olivat nelipaikkaisia coupemalleja, joiden moottorin teho oli C:ssä 31 kW (DIN, 42 hv) ja CT:ssä 37 kW (DIN, 50 hv). Heikomman C-mallin valmistus loppui jo seuraavana vuonna. Tehokkaamman CT:n valmistus jatkui vuoteen 1967.

Vuonna 1965 esiteltiin pidemmän akselivälin kaksioviset mallit **24 B** ja **24 BT**. B:ssä oli 31 kilowatin ja BT:ssä 37 kilowatin moottori. Vuotta myöhemmin esiteltiin samalla akselivälillä varustettu **24 BA**-malli (31 kW), mutta se jäi harvinaiseksi malliksi, vain 161 valmistettua yksilöä. Muiden mallien valmistusmäärät painottuivat selvästi tehokkaamman moottorin (37 kW) malleihin: CT 14 181 ja BT 10 649 valmistettua yksilöä. 31 kW:n malleja valmistettiin varsin vähän: 24 C 1623 yksilöä ja 24 B 2037 valmistettua yksilöä.

Kaikissa 24-malleissa on ilmajäähdytteinen nelitahtinen 2-sylinterinen bokserimoottori, jonka iskutilavuus on vain 848 cm³. Teho on joko 31 kW, 5250 r/min tai 37 kW, 5750 r/min, DIN. Tehokkaammankin mallin moottori on melko pieni keskikokoiseen autoon.

Kaikissa Panhard 24-malleissa on täysin synkronoitu nelivaihteinen vaihteisto. 31 kW:n Panhard 24:n malleissa ovat rumpujarrut edessä ja takana, 37 kW:n CT ja BT-versioissa siirryttiin vuonna 1965 levyjarruihin edessä ja takana.

Panhard 24:n huippunopeus on joko 135 km/t (31 kW) tai 150 km/t (37 kW).

Panhard 24:n tuotanto päättyi 20.7.1967. Tekniikan Maailma 18/1964 esitteli lyhyesti Panhard 24 CT Coupe -mallia sivulla 53. Kokonaan Citroënin hallintaan huhtikuussa 1965 päätynyt Panhard lopetti henkilöautojen valmistuksen 1967, mutta Panhard 24:n tekniikkaa otettiin käyttöön esimerkiksi 1971 esitellyssä Citroën GS-mallissa.

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö | Mallivuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **24 C** | B2 |  | 848 cm³ | 31 kW (42 hv) @ 5250 r/min | ? Nm @ ? r/min | 1964–1965 |
| **24 CT** | B2 |  | 848 cm³ | 37 kW (50 hv) @ 5750 r/min | ? Nm @ ? r/min | 1964–1967 |
| **24 B** | B2 |  | 848 cm³ | 31 kW (42 hv) @ 5250 r/min | ? Nm @ ? r/min | 1965 |
| **24 BT** | B2 |  | 848 cm³ | 37 kW (50 hv) @ 5750 r/min | ? Nm @ ? r/min | 1965 |
| **24 BA** | B2 |  | 848 cm³ | 31 kW (42 hv) @ 5250 r/min | ? Nm @ ? r/min | 1966 |

Mitat
-----

| Malli | C ja CT | B, BT ja BA |
| --- | --- | --- |
| **Pituus** | 4267 mm | 4490 mm |
| **Leveys** | 1620 mm |
| **Korkeus** | 1220 mm |
| **Akseliväli** | 2286 mm | 2550 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1295 mm / 1295 mm |
| **Omapaino** | 830–840 kg |
Puinen, maalattu pystymallinen vessapaperiteline, joihin rullia saattaa pinota aimo kasan.
**Vessapaperiteline** on väline vessapaperin säilyttämiseen ja käyttöön. Telineitä on monia erityyppisiä erilaisin ominaisuuksin.

Kotien WC:issä on yleinen seinään kiinnitetty, saranalla varustettu teline, joka pitää vessapaperin kiinni seinässä koko rullan hupenemisen ajan. Tämä tuottaa tarpeeksi kitkaa, jotta käyttäjä voisi repiä helposti rullasta palan paperia. Yleinen mielipiteiden jakautumisen kohde on, asetetaanko vessapaperirulla telineeseen paperin reuna seinää vai käyttäjää vasten.

Yleisissä käymälöissä käytetään usein telineitä, joista on vaikea varastaa paperirullia. Käyttämättömät rullat lukitaan niissä käyttäjän ulottumattomiin, ja ne vapautuvat yksitellen käytetyn rullan loppuessa. Eräät telineet taas vapauttavat vain tietyn määrän paperia kerralla. Usein käytetään myös todella suuria rullia ylläpitokustannusten säästämiseksi.

Vaakamallinen vessapaperiteline

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vessapaperiteline**.
* Kysely vessapaperin asennosta telineessä
**Haihurrikaani 2: Toinen tuleminen** (engl. *Sharknado 2: The Second One*) on yhdysvaltalainen katastrofielokuva, joka sai ensi-iltansa televisiossa Syfy-kanavalla 30. heinäkuuta 2014. Elokuva on jatkoa vuonna 2013 julkaistulle *Haihurrikaanille*. Elokuva sai Suomen ensiesityksensä 9. marraskuuta 2014 Foxilla. Elokuva sai kolmannen osan vuonna 2015 ja neljännen 2016. Viides osa on tulossa kesällä 2017.

*Haihurrikaani 2: Toinen tuleminen* rikkoi ensiesityksessään Syfy-kanavan katsojaennätyksen kerätessään 3,9 miljoonaa katsojaa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Edellisestä osasta tuttu Fin Shepard ja hänen ex-vaimonsa April Wexler ovat matkustamalla New York Cityyn markkinoimaan Aprilin kirjoittamaa kirjaa *How to Survive a Sharknado and Other Unnatural Disasters*. Heidän ollessaan lentokoneessa keskellä myrskyä, yllättäen konetta päin alkaa lennellä haita. Lopulta koneen moottori hajoaa ja useita ihmisiä kuolee. April loukkaantuu pahasti, kun hai puraisee hänen toisen kätensä. Fin saa koneen laskeutumaan turvallisesti lentokentälle.

Samaan aikaan Finin sisko Ellen Brody on New York Cityssä kiertoajelulla perheensä kanssa. Heidän ollessaan Vapaudenpatsaalla Ellen tapaa ystävänsä Pollyn ja Chrissien, jotka kertovat hänelle Finnin lennosta. Kaupunkiin on iskemässä pyörremyrsky, joka lennätää haita mukanaan. Fin aikoo ystäviensä kanssa pelastaa kaupungin, Aprilin ollessa sairaalassa hoidettavana.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ian Ziering  | … |  Finley "Fin" Shepard
  |
|  Tara Reid  | … |  April Wexler
  |
|  Vivica A. Fox  | … |  Skye
  |
|  Kari Wuhrer  | … |  Ellen Brody
  |
|  Mark McGrath  | … |  Martin Brody
  |
|  Judah Friedlander  | … |  Brian
  |
|  Judd Hirsch  | … |  Ben, taksinkuljettaja
  |
|  Sandra Denton  | … |  Polly
  |
|  Tiffany Shepis  | … |  Chrissy
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Haihurrikaani elokuvan jatko-osa esitetään huomenna *Radio NRJ*.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 10.11.2014. (suomeksi)
2. 1 2  Sharknado 2 teki historiaa *Findance*. Viitattu 10.11.2014. (suomeksi)
3. ↑  Toinen haitornado rikkoi ennätyksen *Mesta.net*. Viitattu 10.11.2014. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuva Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
* Elokuva TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Elokuva Leffatykissä (suomeksi)
**Hans Henrik Wallerian** (3. marraskuuta 1747 Vehkalahti – 21. marraskuuta 1810 Turku) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.

Wallerianin vanhemmat olivat toimituskomissaari Jakob Vilhelm Wallerian (k. 1758) ja Charlotta Sofia Barck. Hän kävi Porvoon lukioa, pääsi ylioppilaaksi 1769 ja opiskeli Turun akatemiassa.

Wallerian oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1772, varanotaarina 1772–1775, kanslistina 1775–1776, ylimääräisenä viskaalina 1776–1777, notaarina 1777–1793, sihteerinä 1793–1794, asessorina 1794–1799 ja hovioikeudenneuvoksena 1799–1809. Hän oli hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1809–1810.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Hans Henrik Wallerian. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.7.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Nguyễn-dynastia** (1802–1945) oli viimeinen Vietnamia hallinnut keisarillinen dynastia.

Historia
--------

Nguyễnin suku alkoi saada valtaa jo 1500-luvulla Lê-dynastian valtakaudella. Lê-, Mạc- ja Trinh-sukujen keskinäisten valtataisteluiden ja liittoutumien jälkeen vuonna 1673 saavutettiin rauhanomainen tila, jossa Nguyễn-suku hallitsi lähinnä Vietnamin eteläosia ja Trinh-suku sai pohjoisosat haltuunsa. Tây Sơnin kapinan jälkeen Gia Longista tul keisari vuonna 1802. Hänestä tuli Nguyễn-dynastian perustaja.

Gia Longin kuoleman jälkeen dynastia harjoitti konservatiivista politiikkaa ja vastusti länsimaiden lähetystyötä. Tämä sai ranskalaiset hyökkäämään Vietnamiin ja valtaamaan sen kolme itäistä provinssia. Ranskalaisten vaikutusvalta laajeni, ja lopulta keisarilla oli enää nimellinen valta maan keskiosissa. Bảo Đại luopui kruunusta vuonna 1945.

Keisarit
--------

Hänen majesteettinsa Bảo Đại teki pyhiinvaellusmatkan -Thành-Hòa dynastian esi-isien haudoille 10. kuukauden 17. päivänä (4. marraskuuta 1932).
1. 1802-1820 : Gia Long (嘉隆帝)
2. 1820–1841 : Minh Mạng (明命帝)
3. 1841–1847 : Thiệu Trị (紹治帝)
4. 1847–1883 : Tự Đức (嗣德帝)
5. 1883-1883 : Dục Đức (育德帝)
6. 1883-1883 : Hiệp Hòa (協和帝)
7. 1883–1884 :Kiến Phúc (建福帝)
8. 1884–1885 : Hàm Nghi (咸宜帝)
9. 1885–1889 : Đồng Khánh (同慶帝)
10. 1889–1907 : Thành Thái (成泰帝)
11. 1907–1916 : Duy Tân (維新帝)
12. 1916–1925 : Khải Định (啟定帝)
13. 1926–1945 et 1949-1955 : Bảo Đại (保大帝)

Lähteet
-------

1. ↑  Nguyễn dynasty *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nguyễn-dynastia** Wikimedia Commonsissa
Standfordin kauppakorkeakoulun logo.
Stanfordin yliopiston kauppakorkeakoulun tiloja (2011).
**Stanford Graduate School of Business** (suom. *Stanfordin kauppakorkeakoulu*) on eräs Stanfordin yliopistoon kuuluvista oppilaitoksista. Se voidaan luokitella yhdysvaltalaisiseksi perusopintojen jälkeisen opiskeluvaiheen kauppakorkeakouluksi.

Historiaa
---------

Stanford Graduate School of Business on suunnattu Bachelor-tutkinnon jo suorittaneille maisteri- ja tohtoritason opintoja varten. Vuonna 1925 perustettu oppilaitos on Harvardin jälkeen maan toiseksi vanhin Graduate-tason kauppakorkeakoulu ja ensimmäinen länsirannikolla, kun muut sijaitsivat Yhdysvaltojen itärannikolla ja keskilännessä: Chicago, Columbia, Cornell, Dartmouth ja Harvard. Sittemmin Kaliforniaan on perustettu muitakin vastaavia kouluja, kuten UCLA:n Anderson School of Management (Los Angeles, per. 1935) ja Paul Merage School of Business (Irvine, 1965), USC:n Marshall School of Business (Los Angeles, 1960), UCSD:n Rady School of Management (2001, San Diego) ja UC Davis Graduate School of Management (Davis, 1981). Stanford on kuitenkin näistä arvostetuin ja opiskelija-ainekseltaan valikoiduin, ja sitä pidetään yhtenä maailman parhaista alan kouluista.

Summer Institute for General Management
---------------------------------------

*Summer Institute for General Management* on Stanford Graduate School of Businessin järjestämä neljän viikon ohjelma juuri valmistuneille tai valmistuville opiskelijoille, joilla ei ole liike-elämä- tai talouselämätaustaa. Joka vuosi ohjelmaan otetaan mukaan noin 120 ihmistä eri puolilta maailmaa. Ohjelmassa käydään intensiivisesti lävitse MBA-ohjelman ydinasioita ja ryhmätyönä ohjelman lopussa valmistellaan ja toteutetaan esitys.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Pelkonen, Lasse: Havaintoja korkeakouluopinnoista Yhdysvalloissa.  *Helsingin Sanomat*, 28.4.1955, s. 10. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Top 10 MBA Programs in California *find-mba.com*. Viitattu 25.1.2019. (englanniksi)
Asema siirron 5...dxe3 jälkeen
**Laskerin ansa** (engl. *Lasker Trap*) on avausansa shakissa, ja se esiintyy Albinin vastagambiitissa. Se on saanut nimensä Emanuel Laskerin mukaan, vaikka ensimmäisenä sen esitti Serafino Dubois. Avausansa on siitä harvinainen, että siinä korotetaan sotilas ratsuksi jo seitsemännellä siirrolla.

Albinin vastagambiitti alkaa siirroilla:

1. d4 d5
2. c4 e5
3. dxe5 d4
4. e3?
Varomaton siirto. Tavallisempi olisi 4.Rf3.

4. ... Lb4+
5. Ld2 dxe3!
(Katso kuvaaja.) Nyt valkoisen paras vaihtoehto on ottaa tuplasotilas 6.fxe3.

6. Lxb4?? exf2+
Nyt 7.Kxf2 menettäisi kuningattaren 7...Dxd1, joten valkean pitää pelata 7.Ke2.

7. Ke2 fxg1=R+!!
Ratsuksi korottaminen on ansan ydin. Kuningattareksi korottaminen olisi hyvä valkealle. 7...fxg1=D 8.Dxd8+ Kxd8 9.Txg1
Nyt 8.Txg1 Lg4+ voittaa valkean kuningattaren, joten kuninkaan täytyy siirtyä taas.

8. Ke1 Dh4+
Jos valkea yrittää 9.g3 kuningatar haarukoi tornin h1:stä. 9...Qe4+

9. Kd2 Rc6
Peli voisi jatkua esimerkiksi 10.Lc3 Lg4 11...0-0-0+.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Stanislav Jurevitš Donets** (ven. Станислав Юрьевич Донец, s. 7. heinäkuuta 1983 Dimitrovgrad, Neuvostoliitto) on venäläinen uimari, selkäuinnin maailman- ja Euroopan-mestari.

Donets voitti Debrecenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2007 kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 50,61. Lisäksi hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Eindhovenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2008 hän ui alkuerissä Venäjän 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka voitti lopulta Euroopan-mestaruuden. Saman vuoden Manchesterin lyhyen radan MM-kisoissa hän ui avausosuuden Venäjän voittaessa sekauintiviestin maailmanmestaruuden. Lisäksi hän sai pronssia 100 ja 200 metrin selkäuinnissa. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui välierissä sekä 100 että 200 metrin selkäuinnissa. Kauden päätteeksi hän voitti Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa kultaa 50, 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä sai hopeaa sekauintiviestissä.

Donets sijoittui Rooman MM-kilpailuissa 2009 kuudenneksi 200 metrin selkäuinnissa. Istanbulin lyhyen radan EM-kisoissa hän voitti Euroopan-mestaruuden kaikilla kolmella selkäuintimatkalla sekä sekauintiviestissä. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän sai kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.57,18 sekä hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 50 ja 100 metrin selkäuinnissa sekä kuului Venäjän pronssijoukkueeseen 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kisoissa hän voitti kultaa 50 metrin selkäuinnissa ajalla 22,93 ja 100 metrin selkäuinnissa ajalla 49,07. Lisäksi hän kuului Venäjän hopeajoukkueeseen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli kuudes 200 metrin selkäuinnissa.

Donets saavutti Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 49,91 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 50 metrin selkäuinnissa ajalla 23,19. Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia 50 metrin selkäuinnissa. Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2015 hän oli toinen 100 metrin selkäuinnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  ui vain alkuerissä
2. ↑  Stanislav Donets *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 5.1.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  DONETS, Stanislav *swimrankings.net*. Viitattu 7.12.2015. (englanniksi)
**Leikin loppu: lapsisotilaan muistelmat** (engl. *A Long Way Gone: Memoirs of a Boy Soldier*) on sierraleonelaisen Ishmael Beah’n vuonna 2007 ilmestynyt kirja, jossa hän kertoo nuoruudestaan lapsisotilaana.

*Time*-lehti nimesi teoksen yhdeksi vuoden 2007 parhaimmista tietokirjoista. Beah oli ehdolla siitä parhaan esikoiskirjailijan Quill-palkintoon.

*Leikin loppu* herätti myös pienimuotoisen kohun, kun Beah’n kirjoittamia kuvauksia syytettiin epätarkkuuksista. Vuonna 2008 *The Australian* -lehden toimittajat väittivät löytäneen todisteita monista ristiriitaisuuksista. Heidän mukaansa Beah oli sotilaana vain joitakin kuukausia 14–15-vuotiaana. *The Australianissa* julkaistiin noin tusinan verran artikkeleita, joissa väitettiin Beah’n liioitelleen monissa asioissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Leikin loppu: lapsisotilaan muistelmat Like Kustannus. Viitattu 28.9.2017.
2. 1 2  Momodu, Samuel: Beah, Ishmael (1980– ) *BlackPast.org*. Viitattu 28.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Sherman, Gabriel: The Fog of Memoir *Slate*.  6.3.2008. Viitattu 28.7.2017. (englanniksi)