recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaarlo Aleksander Rafael Leander Basilier** (8. syyskuuta 1860 Kalajoki – 24. heinäkuuta 1951 Parikkala) oli suomalainen pankinjohtaja ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen.

Basilierin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Karl Fredrik Basilier ja Gustava Matilda Garvoli. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Oulun suomalaisesta yksityislyseosta. Basilier opiskeli lakitiedettä Helsingin yliopistossa 1881–1883 ja harjoitti kieliopintoja Tartossa 1883.

Basilier oli Suomen Pankin palveluksessa vuodesta 1884 lähtien. Hän oli pankin Sortavalan konttorin pankinkomissaarina 1890–1903 ja Viipurin konttorin pankinkomissaarina 1903–1907. Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä Basilier oli 1907–1923. Hän oli Etelä-Suomen pankin toimitusjohtajana 1926–1927.

Basilier oli Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1893–1899 ja johtokunnan jäsenenä Postisäästöpankissa vuodesta 1919, Vakuutus Oy Pohjolassa ja Jälleenvakuutus Oy Osmossa vuodesta 1920, Tervakoski Oy:ssä vuodesta 1920 ja Tapaturmavakuutus Oy Kullervossa vuodesta 1932. Basilier oli lisäksi Valuuttaneuvoston jäsenenä 1920–1921, valtion hankintain asiantuntijalautakunnan puheenjohtajana 1922 ja Helsingin Osakepankin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1931.

Basilier omisti Parikkalassa Ristimäen tilan ja hän harjoitti siellä maanviljelyä.

Kaarlo Basilier oli naimisissa vuodesta 1888 Anna Sofia Rönnholmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4 5  Aikalaiskirja 1934
3. ↑  Pankinjohtaja Kaarlo Basilier kuollut, Laatokka, 26.07.1951, nro 164, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Åttiofemåring, Hufvudstadsbladet, 08.09.1945, nro 241, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Ōtani Yoshitsugun hauta.
**Ōtani Yoshitsugu** (jap. 大谷 吉継, 1558 – 21. lokakuuta 1600) oli japanilainen samurai, joka eli Azuchi-Momoyama-kaudella. 

Yoshitsugu syntyi vuonna 1558, ja hänen isänsä toimi joko Ōtomo Sōrinin tai Rokkaku Yoshikatan palveluksessa. Yoshitsugu sittemmin liittyi Toyotomi Hideyoshiin, ja hänet lähetettiin epäonnistuneelle Korean valtausyritykselle yhdessä Mashita Nagamorin ja Ishida Mitsunarin kanssa. Tuolloin hän sairasti lepraa, ja hänen kuntonsa muuttui jatkuvasti heikommaksi.

Kun Hideyoshi menehtyi, sijaishallitsijoiden neuvostossa syntyi kiistaa vallasta. Daimiot lopulta jakaantuivat kahteen leiriin, joista toista johti Mitsunari ja toista Tokugawa Ieyasu. Kaksikon välit kiristyivät lopulta avoimeksi sodaksi, ja osapuolet kohtasivat toisensa Sekigaharan taistelussa vuonna 1600. Tuolloin Yoshitsugu oli niin huonossa kunnossa, ettei hän kyennyt seisomaan eikä taistelemaan. Hänet kannettiin seuraamaan taistelua kantotuolissa.

Taistelun aikana Yoshitsugu komensi 600 samurain joukkoa, jonka lisäksi hänen tukenaan oli useiden muiden komentajien johtamat 4000 sotilasta. Huonontuneen näkönsä johdosta hän joutui kuitenkin jatkuvasti turvautumaan muiden raportteihin taistelun kulusta. Taistelun edetessä Mitsunarin joukkoihin kuulunut Kobayakawa Hideaki, joka oli sijoittunut Yoshitsugun yläpuolelle Matsuo-vuorelle, ei suostunut etenemään käskyistä huolimatta. Yoshitsugu epäili liittolaisensa aikeita, ja päätti sijoittaa osan joukoistaan turvaamaan mahdollisen hyökkäyksen selustasta. Hänen epäilyksensä osui oikeaan, sillä pian Hideaki johti joukkonsa Yoshitsugua vastaan. Tähän liittyivät myös Akaza Naoyasu, Ogawa Suketada, Kutsuki Mototsuna sekä Wakizaka Yasuharu, joiden joukkoihin kuului yli 20 000 sotilasta.

Yoshitsugu onnistui hetken taistelemaan vastaan, ja jopa ajoi Hideakin joukot takaisin vuoren puoliväliin, mutta lopulta hänen joukkonsa murtuivat ylivoiman edessä. Saatuaan tiedon häviöstä, Yoshitsugu pyysi alaistaan auttamaan häntä seppukussa.

Lähteet
-------

* Clements, Jonathan: *The Samurai: A New History of the Warrior Elite*. Constable & Robinson, 2010. ISBN 978-1-84529-947-7.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |
Edgar de Evian valokuva Wilhelmina Cooperista.
**Wilhelmina Cooper** (o.s. Behmenburg) 1. toukokuuta 1939 – 1. maaliskuuta 1980) oli alankomaalaissyntyinen malli. Hän työskenteli aluksi Ford-mallitoimistolle ja perusti vuonna 1967 New Yorkissa oman mallitoimistonsa, Wilhelmina Modelsin. 

Cooper syntyi Culemborgissa, mutta muutti perheensä kanssa Chicagoon, Yhdysvaltoihin vuonna 1954. Hänestä tuli eräs 1950–1960-lukujen kuuluisimmista malleista. Hän esiintyi uransa aikana 255 lehden kannessa, ja hän on malli, jonka kuva oli useimmin *American Voguen* kannessa (27 tai 28 kertaa). Hän meni vuonna 1965 naimisiin Bruce Cooperin kanssa, joka oli aiemmin ollut *The Tonight Show Starring Johnny Carsonin* vastaavana tuottajana. Mies oli mukana perustamassa Wilhelmina-mallitoimistoa.

Wilhelmina-mallitoimistolla oli merkittävä osuus ensimmäiseksi afroamerikkalaiseksi huippumalliksi nimetyn Naomi Simsin uran käynnistämisessä.

Cooper kuoli 40-vuotiaana keuhkosyöpään sairaalassa Connecticutin Greenwichissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilhelmina Cooper** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Wilhelmina Cooper
Chloe Smith
**Chloe Rebecca Smith** (s. 17. toukokuuta 1982 Ashford, Kent) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut työ-ja eläkeministerinä syyskuuta 2022 lähtien. Hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen Norwich Northin vaalipiiristä vuonna 2009 Ian Gibsonin erottua parlamentin kuluskandaalin takia. Hänet nimitettiin vuonna 2011 ministeriksi valtiovarainministeriöön.

Smith on työskennellyt Gillian Shephardille ja Bernard Jenkinille. Opiskeltuaan Yorkin yliopistossa englanninkielistä kirjallisuutta hän liittyi Deloitten palvelukseen.

Smith on vastustanut muun muassa Lissabonin sopimusta, ajanut matalampaa verotusta ja osoittanut kannatuksensa samaa sukupuolta olevien avioliittojen tunnustamiselle. Hän on tehnyt vapaaehtoistyötä muun muassa Cancer Research UK:lle ja Sport Reliefille. Hän on ateisti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* UK Parliament

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chloe Smith
**Æneas MacKenzie** tai **Aeneas MacKenzie** (15. elokuuta 1889 – 2. kesäkuuta 1962) oli skotlantilais-yhdysvaltalainen Hollywoodissa työskennellyt käsikirjoittaja.

Hän syntyi Skotlannin Stornowayssa vuonna 1889.

Hänen tunnetuimpia elokuvakäsikirjoituksia ovat *Elisabeth ja Essex* (1939), *He kuolivat saappaat jalassa* (1941), *Ivanhoe* (1952) ja *Kymmenen käskyä* (1956).

MacKenzie oli naimisissa Frances Flaken kanssa vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka. MacKenzie kuoli 72-vuotiaana Los Angelesissa vuonna 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* Æneas MacKenzie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kosti Verner Koskinen** (14. lokakuuta 1905 Rauma – 22. kesäkuuta 1983 Rauma) oli suomalainen taidemaalari joka kuvasi teoksissaan erityisesti Rauman vanhaakaupunkia. Koskisen tuotannossa johon kuului maisemia, muotokuvia ja asetelmia, oli vaikutteita impressionismista, ekspressionismista ja kubismista. Hän oli tunnettu myös rohkeana värien käyttäjänä.

Koskisen vanhemmat olivat räätäli Verner Koskinen ja Anna Charlotta o.s. Wahnlund. Koskinen kävi kuusi luokkaa Rauman yhteislyseota minkä jälkeen Koskisen perhe muutti Helsinkiin. Helsingissä Koskinen opiskeli vuoden verran Yhteiskunnallisen korkeakoulun sanomalehtimieslinjalla 1923-1924 mutta sitten hän siirtyi opiskelemaan Sibelius-akatemiaan 1924–1926 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskouluun 1924–1927. Koskisen töitä oli ensimmäisen kerran esillä vuonna 1926 pidetyssä Nuorten näyttelyssä.

Koskinen joutui keskeyttämään opintonsa perheen isän sairastuttua ja perheen muutettua takaisin Raumalle. Raumalla Koskinen jatkoi maalaamista, toimi ravintolamuusikkona ja elokuvateattereissa mykkäelokuvien säestäjänä sekä kirjoitti lehtiin kulttuuriarvosteluja. Koskinen maalasi Raumalla erityisesti maisemamaalauksia ja hän lähti usein maalausretkille varhain aamulla saadakseen maalata rauhassa. Koskinen piti oman näyttelynsä Raumalla 1932 ja hän osallistui myös vuoden 1931 Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyyn ja 1945 Finlandia-näyttelyyn.Hän opiskeli Sam Vannin ja Yrjö Verhon johdolla ja oli kiinnostunut erityisesti impressionismista ja jälki-impressionismista.

Koskinen toimi Rauman kansalaisopiston piirustuksen ja maalauksen opettajana sekä oli mukana perustamassa 1945 Rauman Taiteilijaseuraa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen 1975.

Maalauksia
----------

* *Raumanjoen varrelta*, 1930
* *Omakuva*, 1946
* *Raitiovaunussa*, 1953
* *Pohjankatu*, 1957
* *Raumalaisaihe*, 1958
* *Näyteikkunassa*, 1961
* *Pohjankatua*, 1961
* *Rauman kaupunginkirjaston seinämaalaus*, 1963
* *Pohjankatua*, 1968
* *Katse*, kollaasi, 1970
* *Kummitustalo*, kollaasi, 1970

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Ihmeellinen kuherruskuukausi* : novellikokoelma. WSOY 1930

Lähteet
-------

* Kosti Koskinen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kosti Koskinen – Väri elää varjossa 2.9.-23.10.2005-näyttelyn esite. Rauman taidemuseo 2005 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Niilo Bernhard Nikodemus Räsänen** (6. joulukuuta 1890 Simo – 8. maaliskuuta 1965 Oulu) oli suomalainen rovasti, opettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä *Teemu Pahnila*.

Räsänen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1910. Hän opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1914. Räsänen suoritti pastoraalitutkinnon 1916. Hän valmistui myöhemmin Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1926 ja filosofian maisteriksi 1927. Räsänen suoritti vielä kasvatusopillisen tutknnon 1929 ja teologian kandidaatin tutkinnon 1943. Hän teki opintomatkat Viroon vuosina 1928 ja 1932.

Räsänen toimi Oulaisten kirkkoherran apulaisena 1914–1838 ja sen jälkeen Temmeksen kirkkoherrana 1939–1947. Hän oli 1927 perustetun Oulaisten yhteiskoulun johtajana 1927–1932 sekä koulun uskonnon, ruotsin ja suomen kielen opettajana 1927–1936. Räsänen oli uskonnon ja historian lehtorina Heinolan, Raahen ja Itä-Suomen opettajaseminaareissa 1942–1947 ja viimeksi hän toimi uskonnon ja historian lehtorina Itä-Suomen opettajaseminaarissa Joensuussa 1947–1956 ennen eläkkeelle jäämistään. 

Räsänen kirjoitti Oulaisten kunnan historiateoksen, kaksi runokokoelmaa sekä sävelsi ja sanoitti useita Opettajain lehdessä julkaistuja lauluja.

Teoksia
-------

Nimellä *Niilo Räsänen*:

* *Oulaisten pitäjän historia*. Oulaisten kunta, Oulainen 1921, näköispainos Oulaisten kotiseutuyhdistys, Oulainen 1999
* *Virsikantele* : runoja. Tekijä, Joensuu 1955

Nimimerkillä *Teemu Pahnila*:

* *Aapinen* : runoja. Tekijä, Rauma 1953

Lähteet
-------

* Niilo Räsänen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* KirjastoVirman henkilögalleria : Niilo Räsänen (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Eero Hiekkala**, sukunimi vuoteen 1906 *Hoffrén* (29. heinäkuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 9. marraskuuta 1942 Kuopio) oli suomalainen Maalaisliiton maakuntalehtien päätoimittaja. Hiekkala käytti myös nimimerkkejä *Eero*, *Juhani* ja *Maan-Jussi*.

Hiekkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Hoffrén ja Johanna Väänänen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin opettajaseminaarista 1915.

Hiekkala toimi Lalli-lehden päätoimittajana 1918–1922 ja Turunmaa-lehdessä ensin toimitussihteerinä ja sitten päätoimittajana 1923–1929. Hiekkala oli Savon Sanomat-lehden päätoimittajana vuodesta 1929 alkaen. Hiekkalan päätoimittajakaudella Savon Sanomista tuli Savon johtava maakuntalehti.

Eero Hiekkala oli naimisissa vuodesta 1924 Anni Helena Toivosen kanssa.

Päätoimittaja ja kansanedustaja Lassi Hiekkala oli Eero Hiekkalan vanhempi veli.

Teoksia
-------

* *Talonpojan työ : runo Turunmaan maalaisliitto-juhlaan Paimiossa 17. 2. 1924*. Turunmaan maalaisliitto, 1925

Lähteet
-------

* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Eero Hiekkala (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eero Hiekkalan elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Matti Juhani Niemi** (s. 6. kesäkuuta 1937 Viljakkala) on entinen suomalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän toimi soutujoukkueiden perämiehenä.

Matti Niemi oli kolmilapsisen perheen keskimmäinen. Perhe muutti Viljakkalasta vuonna 1940 Sääksmäelle ja vuonna 1947 Valkeakoskelle. Vuonna 1954 Niemi meni kolmeksi vuodeksi Yhtyneitten Paperitehtaitten Lotilan ammattikouluun, jonka joukkueessa hän aloitti soutu-uransa. Veli Lehtelä ja Toimi Pitkänen pyysivät silloin 175 senttimetriä pitkää, myöhemmin 182-senttiseksi venynyttä hoikkaa Niemeä veneensä perämieheksi. Tämä Valkeakosken Vesiveikkojen perämiehellinen kaksikko saavutti Gentin EM-kisoissa 1955 hopeaa häviten Sveitsille vain 2,3 sekuntia.

Bledin EM-kisoissa 1956 valkeakoskelaiset saivat seurakseen turkulaiset Kauko Hännisen ja Reino Poutasen. Vaikka soutajilla ei ollut kovinkaan paljon yhteistä harjoittelua takana ja vaikka he urakoivat kisoissa useammassa luokassa, saavutti tämä perämiehellinen nelonen Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen soudun Euroopan mestaruuden. EM-menestyksen myötä päätettiin Suomesta lähettää soutajia loppuvuonna pidettäviin Melbournen olympialaisiin.

EM-kultaa voittanut joukkue ehti ennen Melbournen matkaa harjoitella pari viikkoa yhdessä, viikon Turussa ja viikon Valkeakoskella. Australiassa ongelmia tuotti ensimmäisen viikon ajan kisa-asujen puute, ja kilpailuun suomalaiset saivat soudettavakseen itseään huomattavasti isommille miehille tarkoitetun vanhan veneen, kun Suomesta saakka ei venettä vaivauduttu kuljettamaan. Suomelle keräilyerässä hävinnyt Brasilian joukkue antoi suomalaisille loppukilpailua varten lainaksi oman veneensä, ja sillä Suomi souti olympiapronssia edellään vain Italia ja kesän aiemmissa kilpailuissa suomalaisia selvästi heikommaksi osoittautunut Ruotsi.

Vuosina 1955–1958 "Masa" Niemi voitti neljä Suomen mestaruutta. Vuonna 1961 hän sai SM-hopeaa kahdeksikossa ja seuraavana vuonna vaihteeksi soutajana toimien SM-hopeaa kevyessä nelosessa.

Suunnistajana Niemi osallistui muun muassa Jukolan viestiin Valkeakosken Retkeilijöiden joukkueessa. Hän toimi Valkeakosken Vesiveikkojen puheenjohtajana ja Suomen Soutuliiton liittohallituksessa vuosina 1975–1985. Koulutukseltaan hän on paperialan teknikko, joksi hän valmistui vuonna 1961 Varkauden teknisestä koulusta.

Saavutuksia
-----------

* Olympiapronssia Melbournessa 1956 (perämiehellinen nelonen)
* EM-kultaa Bledissä 1956 (perämiehellinen nelonen)
* EM-hopeaa Gentissä 1955 (perämiehellinen kaksikko)
* SM-kultaa kaksikossa 1955 ja 1956
* SM-kultaa nelosessa 1956
* SM-kultaa kahdeksikossa 1958

Lähteet
-------

* Rinne, Pekka (toim.): *Kultaa, kunniaa, kyyneleitä, III osa*, s. 724–727. Pohjanlahden Kustannus Oy, 1980. ISBN 951-95416-5-9.
* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 216. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 344. Otava, 1970.
* Urheilijagalleria Valkeakosken kaupunki.  Arkistoitu 26.3.2007. Viitattu 8.1.2007.
**Wille Mäkelä** (s. 2. maaliskuuta 1974 Hyvinkää) on suomalainen entinen curling-pelaaja. Hän toimi Markku Uusipaavalniemen kipparoiman joukkueen kakkosmiehenä, kolmantena heittäjänä. Hän oli varsinkin kovien poistojen erikoismies.

Mäkelän parhaat saavutukset ovat EM-kulta vuodelta 2000, kaksi EM-pronssia (1999 ja 2002), kaksi MM-pronssia (1998 ja 2000) ja olympiahopea vuonna 2006. Suomen mestaruuksia hänellä on 7 kappaletta vuosilta 1997—2003. Seuratasolla Mäkelä edusti Oulunkylän Curlingia. 

Välissä Mäkelä toimi oman joukkueensa kapteenina. Hänen joukkueensa edusti Suomea vuoden 2003 EM-kisoissa ja putosi B-sarjaan, josta Uusipaavalniemen joukkue nosti sen seuraavana vuonna takaisin A-sarjaan. Pian tämän jälkeen Mäkelä palasi takaisin Uusipaavalniemen johtamaan joukkueeseen olympiaprojektia varten. Olympiahopean jälkeen Mäkelä ilmoitti lopettavansa curlingin aikapulan vuoksi.

Mäkelä on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kiloa. Koulutukseltaan hän on yo-markkinointimerkonomi. Hän toimii nykyään Hyvinkään Liikenteen toimitusjohtajana.

Katso myös
----------

* Suomen miesten curling-maajoukkue

Aiheesta muualla
----------------

* Wille Mäkelä Suomen Curlingliiton sivuilla
* Mäkelän maajoukkuetilastot Kansainvälisen curlingliiton sivuilla[vanhentunut linkki]
**Khaled Holmes** (s. 19. tammikuuta 1990 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sentteri. Holmes on pelannut kaksi kautta NFL-liigan Indianapolis Coltsissa. Holmes ei ole pelannut kauden 2015 jälkeen.

Ura
---

Holmes pelasi lukiojalkapalloa Mater Dei High Schoolissa, samassa joukkueessa Matt Barkleyn kanssa. Barkley ja Holmes rekrytoitiin Etelä-Kalifornian yliopistoon yliopistosarjaan. Yliopistouransa hän aloitti sisempänä hyökkäyksen linjamiehenä, mutta siirtyi kaudelle 2011 sentteriksi.

Holmesin osakkeet hieman laskivat heikon viimeisen yliopistokauden takia, mutta lopulta hänet varattiin Indianapolis Coltsin organisaatioon neljännellä kierroksella, tilaisuuden 121. pelaajana. Holmes edusti Coltsia kahden kauden ajan. Kesällä 2016 Colts vapautti Holmesin sopimuksestaan.

Holmes teki sopimuksen Chicago Bearsin kanssa harjoituskauden ajaksi syksyllä 2016, mutta hän ei mahtunut joukkueen lopulliseen kokoonpanoon. Keväällä 2017 Holmes teki alustavan sopimuksen New York Giantsin kanssa, joka purettiin kesällä ennen harjoitusleirien alkua.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Eduard Albertovitš Azarjan** (ven. Эдуард Альбертович Азарян, arm. Էդուարդ Ազարյան, 11. syyskuuta 1958 Jerevan, Neuvosto-Armenia, Neuvostoliitto) on armenialainen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija. Hänen isänsä Albert Azarjan oli myös olympiakultamitalisti 1950-luvun Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Uransa jälkeen 1990-luvulla Yhdysvaltoihin siirtynyt Eduard on voimisteluvalmentajana ja kuntoasaliyrittäjänä.

Isä Albertin ohjauksessa jo lapsuudesta asti taitavaksi telinevoimistelijaksi kehittynyt Eduard Azarjanin menestyskausi oli vuosina 1978-1980. Hän nousi pinnalle saavuttamalla vuonna 1978 Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa miesten 6-ottelussa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Maailman cupin henkilökohtaisessa kilpailussa ja saavutti hopeaa vuoden 1978 MM-kisoista Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Seuraavan vuoden 1979 parhaina menestyksinä Azarjanilla olivat Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen ja olympialaisten esikisojen eli Spartakiadien 6-ottelun voitot.

Suurin menestys oli vuoden 1980 Moskovan olympialaisten telinevoimistelujoukkueessa saavutettu kultamitali. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Moskovan olympialaisten 6-ottelun karsintakierroksella neljänneksi, mutta koska edellä oli kolme neuvostoliittolaista kilpakumppania eli Ditjatin, Andrianov ja tasapisteillä Tkatšev, hän ei päässyt loppukilpailuun.

Azarjan jatkui uraansa Moskovan olympialaisten jälkeen. Vuoden 1981 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui vielä 10:ksi miesten 6-ottelussa.

Eduard Azarjan muutti perheineen vuonna 1992 Yhdysvaltoihin. Siellä hän vaimonsa Marinan kanssa on perustanut Etelä-Kalifornian Aliso Viejoon kuntosaliyrityksen. Eduard Azarjan on valmentanut myös amerikkalaisia nuoria voimistelijoita muutettuaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 2002 Azarjaneista tuli Yhdysvaltain kansalaisia.

Aiheesta muualla
----------------

* Azarjan-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eduard Azarjanin voimisetlu-ura
* Eduard Azarjan venäläisellä voimistelijasivustolla
* Eduard Azarjan sport-reference.com:ssa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan Harry Nissinen** (s. 17. maaliskuuta 1989) on ruotsalainen poliitikko, joka kuuluu ruotsidemokraatteihin. Hän on ollut ruotsidemokraattien kansanedustaja vuodesta 2014.

Vuonna 2011 Nissinen valittiin puolueen Finnvedenin johdon*selvennä* jäseneksi, ja samana vuonna hänestä tuli myös Jönköpingin läänin ensimmäinen aluepuheenjohtaja, jossa asemassa hän on vieläkin.

Vuonna 2010 Johan Nissinen Värnamon kunnan valtuustoon 21 vuoden iässä. Vuonna 2014 hänet valittiin samaan valtuustoon uudelleen. Hän sai 22 % ruotsidemokraattien äänistä.

Vuonna 2014 Nissinen valittiin valtiopäiville Skånen läänin pohjoisesta ja itäisestä vaalipiiristä. Valtiopäivillä Nissinen istuu elinkeinovaliokunnan työskentelevänä varajäsenenä. Hän on varajäsenenä myös EU-lautakunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa.

Johan Nissinen on ollut vuodesta 2014 lähtien varajäsen myös Euroopan neuvoston Ruotsin delegaatiossa. Siellä Nissinen istuu vakituisena jäsenenä kulttuuriin, tieteeseen, koulutukseen ja mediaan liittyvässä komiteassa, sekä varajäsenenä muuttoliikkeeseen, pakolaisiin ja karkotettuihin liittyvässä komiteassa.

Nissinen on opiskellut taloustiedettä Linné-yliopistossa.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Johan Nissinen, Sverigedemokraterna. Sveriges Television.
**Juan Miguel "Juanmi" Latasa Fernández Layos** (s. 23. maaliskuuta 2001 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusta Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Latasa teki ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa 15. toukokuuta 2022 vierasottelussa Cádizia vastaan.

26. elokuuta 2022 Latasa siirtyi Getafeen kauden 2022–2023 kestävällä lainasopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Cádiz 1-1 Real Madrid Soccerway. Viitattu 3.9.2022. (espanjaksi)
2. ↑  El delantero del Real Madrid llega al Getafe en calidad de cedido (Arkistoitu – Internet Archive) Getafe CF. Viitattu 3.9.2022. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Juanmi Latasan tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Getafe – Primera División
1 Casilla |
2 Djené |
3 Angileri |
4 Álvarez |
5 Milla |
6 Duarte |
7 Mata |
8 Seoane |
9 Portu |
10 Ünal |
11 Aleñá |
12 Amavi |
13 Soria |
14 Latasa |
15 Alderete |
16 Algobia |
17 Munir |
18 Arambarri |
19 Mayoral |
20 Maksimović |
21 Iglesias |
22 Suárez |
23 Mitrović |
24 Villar |
27 Conde |
Valmentaja Flores
**Lidija Vladimirovna Aleksejeva** (ven. Лидия Владимировна Алексеева, 4. heinäkuuta 1924 Moskova, Venäjän SFNT – 26. kesäkuuta 2014) oli Neuvostoliittoa edustanut koripallovalmentaja ja koripalloilija. Hän voitti pelaajana neljä Euroopan mestaruutta ja valmentajana kaksi olympiakultaa, viisi maailmanmestaruutta ja 12 Euroopan mestaruutta. Aleksejeva on valittu Basketball Hall of Fameen ja FIBA Hall of Fameen.

Aleksejeva kuoli hieman ennen 90. syntymäpäiväänsä 26. kesäkuuta 2014.

Pelaajaura
----------

Pelaajana Aleksejeva voitti maajoukkueessa neljä Euroopan mestaruutta.

Valmentajaura
-------------

Aleksejeva valmensi Neuvostoliiton naismaajoukkuetta 22 vuoden ajan 1962–1984. Tuona aikana Neuvostoliitto voitti jokaisen kansainvälisen arvoturnauksen johon osallistui (Neuvostoliitto boikotoi vuoden 1979 MM-kilpailuja Etelä-Koreassa).

Lähteet
-------

* Lidia Alexeeva FIBA Hall of Fame (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2  FIBA Hall of Fame

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Rupšienė |
5 Nadyrova |
6 Kurvjakova |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Zaharova |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Dauniene |
15 Klimova |
Valmentaja Aleksejeva

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Rupšienė |
5 Šarmai |
6 Beselienė |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Rogyžyna |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Nadyrova |
15 Ivinskaja |
Valmentaja Aleksejeva
Pianisti Tuomas Nikkanen
**Tuomas Nikkanen** (s. 1981) on suomalainen pianisti ja säveltäjä sekä Iittalan musiikkijuhlien taiteellinen johtaja.

Tuomas Nikkanen opiskeli Hämeenlinnan musiikkiopistossa (nyk. Sibelius-opisto) Kristiina Kask-Valveen johdolla pianonsoittoa 1992–1997, vuosina 1997–2000 Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla Erik T. Tawaststjernan, 2000–2009 Liisa Pohjolan ja Juhani Lagerspetzin johdolla pianonsoittoa sekä Tapio Nevanlinnan johdolla (2004–2005) sävellystä. Nikkanen myös sai yksityistä sävellyksenohjausta jyväskyläläiseltä Kai Niemiseltä. Hän on osallistunut kahteen kertaan Olli Mustosen mestarikursseille.

Nikkanen nousi kansallisen musiikkielämän tietoisuuteen vuoden 1997 Maj Lind -kilpailun finalistina. Nikkanen on myös voittanut vuoden 1997 Leevi Madetoja -kilpailun, sekä yhdessä sellisti Timo-Veikko Valveen kanssa (jaettu 1-palkinto) vuoden 1998 Juvenalia-kamarimusiikkikilpailussa Espoossa. Hänen kansainvälisiin kilpailumenestyksiin kuuluu erikoispalkinto "The Best Youngest Performer" Artur Rubinstein -kilpailuissa Bydgoszcissa Puolassa vuonna 1998 sekä palkinto parhaasta liettualaisen modernin pianoteoksen esityksestä Ciurlionis-kilpailussa Vilnassa Liettuassa vuonna 1999.

Jean Sibeliuksen 150 vuoden juhlavuonna 2015 Nikkanen toteutti yhteistyössä Sibeliuksen syntymäkodin, sopraano Riitta Muikku-Piiraisen, sekä veljensä, äänisuunnittelija Milko Nikkasen kanssa Hämeenlinnassa Sibeliuksen syntymäkodissa, nauhoitetun Sibelius-levyn.

Nikkaselle on myönnetty kahteen kertaan (2001, 2015) Suomen kulttuurirahaston apuraha, jälkimmäinen hämeenlinnalaista modernismia sisältävän (Marttinen, Sermilä, Ertamo) konsertin järjestämistä varten Hämeenlinnan historiallisella Raatihuoneella.

Hämeenlinnan Sibelius-seura myönsi vuonna 2016 Tuomas Nikkaselle Sibeliuksen syntymäkotimitalin "merkittävästä työstä Sibeliuksen elämäntyön tulkkina".

Lähteet
-------

* Pianotaiteilija Tuomas Nikkanen *Viihde Moguli*.  Arkistoitu 19.4.2018. Viitattu 19.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pianotaiteilija Tuomas Nikkanen *www.viihdemoguli.fi*.  Arkistoitu 19.4.2018. Viitattu 19.4.2018.
* Duo Riitta Muikku & Tuomas Nikkanen *duomuikkunikkanen.com*.  Arkistoitu 20.4.2018. Viitattu 19.4.2018.
* Iittalan musiikin kesä *iittalanmusiikinkesa.fi*.
* Sarjanto, Ari-Pekka: Läpimurron makua ilmassa *www.kaupunkiuutiset.com*.  30.09.2015.
* tuomas nikkanen Archives *Reska.fi*.
* Toivo Kuulan elämä taipuu oopperaksi *Rondo -lehti*.  Arkistoitu 21.4.2018. Viitattu 21.4.2018.
* Musiikki - Tuomas Nikkanen plays Sibelius at his Birthplace[vanhentunut linkki]
**Liet-Lávlut** on vähemmistökielten laulufestivaali, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002 Friisinmaalla. Lokakuussa 2006 kilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa Pohjoismaissa, Östersundissa. Liet-Lávlutin päätavoitteena on lisätä kiinnostusta vähemmistökieliin Euroopassa, varsinkin nuoremman väestön osalta.

Liet-Lávlut 2006
----------------

Sen johdosta, että saamelaiset olivat voittaneet kolmesta aiemmasta kilpailusta kaksi, pidettiin kilpailut saamelaisalueella, Ruotsin Östersundissa. Alkukarsintoihin osallistui 60 kilpailijaa, jotka esittivät musiikkia kaikkiaan 25 vähemmistökielellä. Loppukilpailuun valittiin 11 kappaletta, jotka edustivat yhtä monta kieltä. Voittajan valitsi kilpailun jury, mutta yleisö pystyi äänestämään omaa suosikkiaan itse paikalla, Internetissä sekä tekstiviestein. Kilpailun voitti ruotsinsaamelaisen *Johan Kitin* ja norjansaamelaisen *Ellen Sara Bæhrin* duo kappaleellaan "*Luđiin muitalan*" (Joiulla minä kerron). Eniten ääniä yleisöltä sai kappaleellaan "*Soleu Roge*" oksitaaniksi laulanut Liza Pannetier.

### Kilpailukappaleet esiintymisjärjestyksessä

| Lippu | Esittäjä | Kappale | Kieli | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Arbe Garbe (Arkistoitu – Internet Archive) | *Oh moj sin* | friuli |  |
| Skotlannin lippu | Anna Murray ja Ian Findlay Macleod | *An-raoir Bha mi Coiseachd* | gaeli |  |
| Mansaaren lippu | Moot | *Gyn Fockleyn* | manksi |  |
| Vatjalaisten lippu | Raud-Ants | *Kui miä kazvolin kanainõ* | vatja |  |
| Baskimaan lippu | Gari (Arkistoitu – Internet Archive) | *Hil ez denak* | baski |  |
| Oksitaanien lippu | Liza Pannetier | *Soleu Roge* | oksitaani | yleisön suosikki |
| Friisinmaan lippu | Van Wieren (Arkistoitu – Internet Archive) | *Nim dyn tiid* | friisi |  |
| Meänmaan-flaku | Jord (Arkistoitu – Internet Archive) | *Oonhän meilä vielä kieli* | meänkieli | 5. |
| Galician lippu | Narf | *Santiago* | galego |  |
| Saamelaisten lippu | Johan Kitti ja Ellen Sara Bæhr | *Luđiin muitalan* | pohjoissaame | 1. |
| Romanien lippu | Karavan Familia | *Shej baxtali* | romani | 2. |
| kilpailukappaleiden sanat (Arkistoitu – Internet Archive) |

### Kilpailun järjestäjät

* SWEBLUL, Swedish Bureau for Lesser-Used Languages
* Estrad Norr[vanhentunut linkki]
* Friisinmaan Liet Ynternasjonaal
* Kautokeinon Saami Easterfestival
* Galician Nordesía
* Gaaltije, Ruotsin eteläsaamelaisten kulttuurikeskus

Kilpailua tukivat mm. Östersundin kunta, Ruotsin valtion kulttuurineuvosto, Norrbottenin maakäräjät, Pohjoiskalotin neuvosto, Saamelaiskäräjien kulttuurineuvosto, Norjan suurlähetystö, Friisinmaan provinssi, Bòrd na Gàidhlig ja Comunn na Gàidhlig.

Aiheesta muualla
----------------

* liet.nl (en, nl, frl)
* Sveriges Radio, vuoden 2006 kilpailun sivu
* Sveriges Radio, Sisuradion raportti vuoden 2006 kilpailusta
* EBLUL, European Bureau for Lesser-Used Languages
**Limaskakoisa** (*Cataclysta lemnata*) on vesistöjen tuntumassa tavattava pieni perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Limaskakoisan etusiivet ovat kapean pitkänomaiset, väriltään sotkuisen vaaleanruskeasta lähes valkoiseen ja niiden keskellä on musta keskitäplä. Ulkoreunassa on rivi ruskeita täpliä. Myös takasiivet ovet vähäkuvioiset. Niiden poikki kulkee kaksi mutkittelevaa, ruskeaa poikkiviirua, joiden välissä on musta keskitäplä. Takasiiven ulkoreunassa on yhteensulautuneista mustista, sinikeskustaisista täplistä muodostuva vyö ja sen ulkopuolella likaisenkeltainen juova. Siipiväli 15–25 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys yltää Pohjois-Afrikasta lähes koko Euroopan kautta Keski-Aasiaan. Suomessa perhosta tavataan Etelä-Lappiin saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena .

Elinymäristö ja elintavat
-------------------------

Limaskakoisa esiintyy vesikasveja kasvavien järvien, lampien, lampareiden ja muiden seisovien tai hitaasti virtaavien vesialueiden luona ja on esiintymiseltään paikallinen. Koiraat aloittavat lennon iltapäivällä ja naaraat liittyvät mukaan iltahämärissä. Molemmat sukupuolet tulevat valolle.

Toukat elävät veden alla, lehdenkappaleista tekemänsä suojan sisällä. Osa toukista aluksi kovertaa lehtiä, mutta muutoin toukat elävät vapaina. Koteloituminen tapahtuu ravintokasville aivan veden pinnan alle. Toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukkien ravintokasveja ovat etenkin limaskat (*Lemna*), mutta myös muutamat muut vesikasvit.

Lähteet
-------

1. ↑  UK Moths (englanniksi)
2. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4 5  Patrice Leraut: *Moths of Europe, volume 3: Zygaenids, Pyralids 1*. N.A.P Editions, 2012. ISBN 978-2-913688-15-5.  s. 128–129
4. ↑  Perhosviki
5. 1 2  Bladmineeders (hollanniksi)(englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2183333
* Wikispecies: Cataclysta lemnata
* BioLib: 50776
* BOLD: 197687
* EoL: 182230
* EPPO: KTKLLE
* EUNIS: 306412
* Fauna Europaea: 443044
* Fauna Europaea (new): cc8c52b2-536a-4a03-a8a2-d4b010f8e496
* GBIF: 1872368
* iNaturalist: 133807
* IRMNG: 10281406
* LepIndex: 18336
* LoB: 5726
* NBN: NHMSYS0000501663
* NCBI: 1594245
* PPE: cataclysta-lemnata

 |

 |
**Limousin** on nautarotu, joka on kotoisin Ranskasta Limousinin ja Marchen seuduilta. Rotu tunnetaan Ranskassa nimellä *limousine*. Limousin-nautoja vietiin Ranskasta ensi kertaa suuria määriä 1960-luvulla, ja nyt niitä pidetään noin 70 maassa. Niillä on luontaisesti sarvet ja niiden väri vaihtelee vaalean vehnänvärisestä tummempaan puna-kultaiseen, vaikkakin kansainväliset rodunkasvattajat ovat jalostaneet sarvettomia ja mustia limousin-nautoja.

Limousineja käytettiin alun perin lähinnä vetojuhtina, mutta kiinnostus niiden käyttämisestä korkealaatuisen lihan tuotantoon kasvoi noin 200 vuotta sitten. Ensimmäinen limousinin roturekisteri perustettiin Ranskassa vuonna 1886, jotta voitaisiin varmistaa rodun puhtaus ja parantelu pitämällä kirjaa ja jalostamalla vain niitä eläimiä, jotka täyttävät tiukasti laaditun rotustandardin.

Limousin-karja on ollut suosittu Ranskassa yli 200 vuotta sen lihan ominaisuuksien ja rodun tuotantotehokkuuden ansiosta. Tutkijat ovat kvantifioineet 1990-luvun alusta lähtien kyseisiä rotupiirteitä ja verranneet niitä muihin rotuihin löytäen limousineista niihin merkittävästi vaikuttavan myostatiini-geenin luontaisen variantin. Myostatiini-geeni on kaikilla nisäkkäillä ja se vaikuttaa lihasten kehitystä ohjaavaan proteiiniin. Geenin eri variantit saavat aikaan proteiineja, jotka eivät ole niin tehokkaita ohjaamaan lihasten kehitystä, mikä johtaa suurempaan lihasmassaan. Limousineilla esiintyvä myostatiinin hyödyllinen variantti tunnetaan nimellä F94L. Sen tuloksena syntyvä osittain toimiva proteiini johtaa limousinin kohtalaiseen lihaskehitykseen, ilman liiallisen lihasmassan tuomia haittoja.

Lähteet
-------

1. ↑  History of Limousin  Elokuu 2002. International Limousin Council.  Arkistoitu 18.2.2009. Viitattu 17.9.2015.
2. ↑  Limousin – overview *The Cattle Site*.  Arkistoitu 12.7.2015. Viitattu 20.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Limousin Cattle Muscles and Genes. Semenstore.co.uk.  Arkistoitu 18.6.2015. Viitattu 18.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Limousin (nautarotu)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Limousin (cattle)
Hansikaskaappi
Radioaktiivisten aineiden käsittelyyn tarkoitettu hansikaskaappi
**Hansikaskaappi** on tiiviisti eristetty työtila, joka mahdollistaa työskentelyn erillään kaapin sisäoloista. Hansikaskaappia käytetään silloin, kun käsiteltävät aineet reagoivat erittäin kiivaasti veden tai hapen kanssa, ovat myrkyllisiä tai haitallisia esimerkiksi radioaktiivisuuden tai mikrobiologisen tartuntavaaran vuoksi.

Hansikaskaappi koostuu tiiviistä metallisesta rungosta, jossa on läpinäkyvä ikkuna ja joustavat kumihansikkaat, joita käytetään kaapin sisällä työskentelyyn. Kaapin sivussa on ilmalukko, jonka kautta kaappiin lisätään käytettäviä aineita ja työvälineitä. Käytettäessä kosteus- tai ilmaherkkiä aineita hansikaskaappi täytetään reagoimattomalla suojakaasulla, kuten typellä tai argonilla, joista on poistettu happi ja vesi. Suojakaasun paine on normaalia ilmanpainetta suurempi, jotta vuototilanteessa ilma tai kosteus eivät pääse sisään hansikaskaappiin. Kun käytetään myrkyllisiä tai radioaktiivisia aineita, on paine kaapissa alempi, jotta estetään aineiden leviäminen hansikaskaapin ulkopuolelle. Näissä kaapeissa on lisäksi erityisen tehokkaat ilmansuodatinjärjestelmät ja säteilysuojattu ikkuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Englantilais-suomalai(s-englantilai)nen kemian perussanasto Suomalaisten Kemistien Seura. Viitattu 2.8.2023.
2. ↑  Glove box *IUPAC Gold Book*. Viitattu 2.8.2023. (englanniksi)
3. 1 2  John J. Taylor: "Nuclear Power Facilities, Safety", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Vol. 00, s. 12 (Luvun sisäinen sivunumerointi)
4. 1 2  Robert H. Hill, Jr. David C. Finster: *Laboratory Safety for Chemistry Students*. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-1192-4338-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.8.2023). (englanniksi)
5. ↑  Ruren Xu, Yan Xu: *Modern Inorganic Synthetic Chemistry*, s. 274. Elsevier, 2017. ISBN 978-0-444-63591-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.8.2023). (englanniksi)
6. ↑  Mounir A. Malati: *Experimental Inorganic/Physical Chemistry*, s. 44-45. Elsevier, 1999. ISBN 978-1-898563-47-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.8.2023). (englanniksi)

Katso myös
----------

* Vetokaappi
**Logny-Bogny** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.

Bognyssa sijaitseva Saint Remaclen kirkko on peräisin 1500-luvulta. Se on nimetty Belgian Ardenneilla sijaitsevan Stavelotin luostarin perustajamunkkin Pyhän Remaclen mukaan. Lognyssa ollut kirkko oli nimetty Pyhän Waastin mukaan. Espanjalaiset kuitenkin tuhosivat sen vuonna 1643 kolmikymmenvuotiseen sotaan liittyvässä Rocroin taistelussa. Kirkon tuhoamisen jälkeen Logny ja Bogny yhdistyvät, ja tuolloin Saint Remaclen kirkosta tuli yhteinen seurakuntakirkko. Lognyn kirkon muistoksi asukkaat rakensivat samalle paikalle Pyhälle Waastille omistetun kappelin.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 23.1.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Eglise Saint Remacle de Logny-Bogny Fondation du patrimoine. Viitattu 23.1.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Logny-Bogny** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee heprealaisen aakkoston kirjainta. Pe on kirjain myös arabialaisessa kirjaimistossa.*

|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

Pe sofit
**Pe** on monen seemiläisen kielen aakkoston 17. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen piin, latinalaisen P:n ja kyrillisen П:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee suuta tarkoittavasta sanasta.

Pe hepreassa
------------

Heprean kielessä pe-kirjain ääntyy /p/, jos sen sisällä on piste (dageš kal). Kirjaimella on myös pisteetön muoto, jolloin se ääntyy /f/. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kirjaimella on lukuarvo 80. 

Pe on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on *sofit*- eli loppumuoto **pe sofit**. Pe sofitin lukuarvo on 500.

Esimerkkejä:

* פלשטין Palestiina
* פוטיפר Potifar
* פרעה faarao

Koodit
------

|  | Pe | Pe sofit |
| --- | --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05e4 | U+05e3 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER PE | HEBREW LETTER FINAL PE |
| HTML | &#1508; | &#1507; |
| ISO 8859-8 | 0xf4 | 0xf3 |
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Bet** on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston toinen kirjain. Se on kreikkalaisen beetan, latinalaisen B:n ja kyrillisen Б:n edeltäjä.

Bet hepreassa
-------------

Heprean kielessä bet-kirjain ääntyy /b/, jos sen sisällä on piste (dageš). Kirjaimella on myös pisteetön muoto **vet**, jolloin se ääntyy /v/. Sanan alussa esiintyessään bet on aina pisteellinen ja lopussa pisteetön.

Bet on Tooran ensimmäinen kirjain: sana *alussa* on hepreaksi בראשית, *bərešit*. Sanan edessä bet toimii prepositiona, jolla voi olla useita merkityksiä, muun muassa inessiivi (-ssa, -ssä), ajallinen -na, -nä (*sinä päivänä*) tai instrumentaalinen -lla, -llä (*vasaralla*). Kirjaimen nimi tulee taloa tarkoittavasta sanasta. Heprealaisessa numerojärjestelmässä betillä on lukuarvo kaksi. 

Esimerkkejä:

* בית לחם Betlehem: bet-lechem = "leivän talo"
* בנימין Benjamin

Muu käyttö
----------

Matematiikassa betiä käytetään ylinumeroituvien joukkojen mahtavuuden kuvaamiseen. Reaalilukujen joukon **R** mahtavuutta merkitään \beth \_{1}. Numeroituvasti äärettömän joukon, esimerkiksi luonnollisten lukujen joukon mahtavuutta merkitään {\displaystyle \beth \_{0}=\aleph \_{0}}. Edelleen {\displaystyle \beth \_{0},\ \beth \_{1},\ \beth \_{2},\ \beth \_{3},\ \dots } ovat joukkojen {\displaystyle \mathbb {N} ,\ P(\mathbb {N} ),\ P(P(\mathbb {N} )),\ P(P(P(\mathbb {N} ))),\ \dots .} mahtavuudet, missä {\displaystyle P(\mathbb {N} )} on joukon **N** potenssijoukko.

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05d1 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER BET |
| HTML | &#1489; |
| ISO 8859-8 | 0xe1 |
|  |
| --- |
| Б б |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Б** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

Ääntäminen
----------

Б ääntyy tavallisesti soinnillisena bilabiaalisena klusiilina /b/, soinnillisena liudentuneena bilabiaalisena klusiilina /bʲ/ tai soinnillisena bilabiaalisena frikatiivina /β/. Sen äännearvo on bulgariassa /b/ tai /bʲ/, makedoniassa /b/, marissa /β/, serbiassa /b/, ukrainassa /b/, valkovenäjässä /b/ ja venäjässä /b/ tai /bʲ/.

Koodit
------

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.

|  | Б | б |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0411 | 0431 |
| ISO 8859-5 | B1 | D1 |
| KOI8 | E2 | C2 |
| Windows-1251 | C1 | E1 |
| MS-DOS-koodisivu 866 | 81 | A1 |
| HTML | &#x0411; | &#x0431; |
*Tämä artikkeli käsittelee jääkiekkoilijaa. 1500-luvulla eläneestä englantilaisesta hovimiehestä, kirjailijasta ja keksijästä John Haringtonista (tunnetaan myös nimellä Harrington) on eri artikkeli.*

**John Harrington** (s. 24. toukokuuta 1957 Virginia, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.

Harrington valmistui Minnesotan yliopistosta vuonna 1979, jonka jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen. Joukkue onnistui 1980 talviolympialaisissa täydellisesti ja voitti yllättäen olympiakultaa. Seuraavan kauden (1980–1981) Harrington pelasi Sveitsin liigassa HC Luganon joukkueessa. Hän edusti Yhdysvaltojen maajoukkuetta myös vuosien 1981, 1982 ja 1983 MM-kilpailuissa. Hän lopetti pelaajauransa vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa.

1984 Harrington aloitti valmentajauransa Denverin yliopiston joukkueen apuvalmentajana. 1990 hän siirtyi St Cloud Staten yliopiston joukkueen apuvalmentajaksi ja 1993 Saint John'sin yliopiston joukkueen päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimii edelleen. Hän on noussut joukkueen kaikkien aikojen menestyksekkäimmäksi valmentajaksi johdattamalla joukkueen esimerkiksi 1997 NCAA-liigan kolmannelle tilalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Harringtonin profiili gojohnies.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)

Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
**Antonio Rosmini-Serbati** (24. maaliskuuta 1797 Rovereto, Tiroli, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 1. heinäkuuta 1855 Stresa, Sardinia-Piemonte) oli italialainen filosofi ja katolinen pappi. Rosminin kansallismielinen toiminta ja filosofia vaikutti merkittävästi italialaiseen aatemaailmaan, mutta hänellä ei ollut juurikaan vaikutusta Italian ulkopuolella.

Elämä ja ura
------------

Rosmini syntyi varakkaaseen aatelisperheeseen, mutta päätti jo varhain ryhtyä papiksi. Opiskeltuaan Paviassa ja Padovassa hän sai pappisvihkimykseen vuonna 1821. Vuonna 1828 hän perusti uuden uskonnollisen sääntökunnan, "Istituto di caritá", joka tunnetaan Italiassa yleisesti nimellä rosminilaiset. Jäsenet saattoivat olla pappeja tai maallikoita, jotka omistautuivat saarnaamiselle, nuorten kasvatukselle ja hyväntekeväisyystyölle. Rosmini suhtautui myönteisesti Italian kansallismieliseen liikkeeseen, mutta hän arvosteli voimakkaasti sen kirkonvastaisia suuntauksia. Hänen tavoitteenaan oli saada aikaan Italian eri valtioiden liitto, jonka piti olla paavin valvonnassa. Itävaltalaiset vainosivat häntä italialaisen isänmaallisuutensa vuoksi. Vuonna 1840 hän vetäytyi Stresan huvilaan, mutta vuonna 1848 hän lähti Roomaan Sardinian kuninkaan lähettiläänä paavin luo. Hän pääsi läheiseen yhteistyöhön paavi Pius IX:n kanssa, ja Rooman vallankumouksen puhjettua hän saattoi paavin maanpakoon marraskuussa 1848. Hänen teoksensa herättivät kuitenkin suurta vastustusta erityisesti jesuiittojen keskuudessa, ja vuonna 1849 kaksi hänen kirkollista uudistusta koskevaa teostaan asetettiin kiellettyjen kirjojen luetteloon. Rosmini ilmoitti heti alistuvansa ja vetäytyi yksityiselämään. Kirkko julisti kaikki Rosminin teokset kuitenkin hänen kuolemaa edeltäneenä vuonna hyväksyttäviksi lukea. Noin 40 vuotta myöhemmin Paavi Leo XIII kuitenkin tuomitsi hänen opetuksensa.

Filosofina hän sai vaikutteita Platonilta, Descartesilta, Schellingiltä ja Hegeliltä ja pyrki säilyttämään keskitien empirismin ja rationalismin välillä. Hänen filosofiansa pyrki sovittamaan yhteen katolisen teologian ja modernin poliittisen ja yhteiskunnallisen ajattelun. Hänen filosofisen järjestelmänsä keskiössä on ideaaliolennon käsite, joka on Jumalan heijastuma ihmisessä. Rosminin pääteos on *Nuovo saggio sull' origine delle idee* (1830).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rosmini-Serbati, Antonio *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 24.10.2023.
2. 1 2 3  Rosmini-Serbati, Antonio *Nordisk familjebok*.  1916. Viitattu 24.10.2023.
3. 1 2 3  Antonio Rosmini-Serbati *Encyclopedia Britannica*.  2023. Viitattu 24.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antonio Rosmini-Serbati** Wikimedia Commonsissa