recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valtiottomat kansat** ovat kansoja ilman kansallisvaltiota. Usein nämä ovat vähemmistökansallisuuksia, mutta saattavat muodostaa myös enemmistön, kuten oromot Etiopiassa. Tunnetuimpia valtiottomia kansoja ovat esimerkiksi saamelaiset, eskimot, palestiinalaiset, baskit, romanit, kurdit, tiibetiläiset, jorubat, Etelä-Amerikan intiaanikansat ja Australian alkuperäiskansat. Valtiottomia kansoja asuu eri puolilla maapalloa usein maanpaossa tai vaikeapääsyisillä alueilla Gazan pakolaisleireistä Amazonin sademetsään.

Maailmassa on paljon valtiottomista kansoista johtuvia jännitteitä aina Somaliasta Baskimaahan.*selvennä* Valtiottomien kansojen edustajat kokoontuivat Maailman sosiaalifoorumissa (WSF) tammikuussa 2009 Brasiliassa. Vaatimuksena valtiottomien kansojen edustajilla ei ollut esimerkiksi palestiinalaisille omaa valtiota, vaan oikeutta päättää omista asioistaan. Bolivian ja Ecuadorin uusissa perustuslaeissa määritelty "monikansallinen valtio" voi antaa ratkaisumallin kansallisuuskysymyksiin. Monikulttuurinen malli ei kuitenkaan toimi kaikkialla. Esimerkiksi pakolaisiksi ajettujen kansojen pitäisi päästä palaamaan alkuperäiseen kotimaahansa. Useimmat valtiottomat kansat eivät ole edustettuna YK:ssa, joka edustaa pääasiassa kansallisvaltioita. Pyrkimys kansallisvaltioihin konfliktien ratkaisussa on johtanut rauhan sijasta lukemattomiin sotiin ja selkkauksiin. Valtiottomien kansojen ongelmat onkin vaikeita ratkaista vanhojen mallien pohjalta. *lähde?*

Katso myös
----------

* Itsemääräämisoikeus
* Itsehallinto

Aiheesta muualla
----------------

* Map of European Stateless Nations, published by the advocacy group Eurominority
* United Nations Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities
Ulugh Beg 1400-luvun maaluksessa.
**Ulugh Beg** (alkujaan Mīrzā Muhammad Tāraghay bin Shāhrukh, 1394–1449) oli aasialainen oppinut ja hallitsija. Hän oli Timur Lenkin pojanpoika, jonka aikana Timuridien dynastian valtakunnan kulttuuri kehittyi huippuunsa.

Ulugh Beg sai Samarkandin isältään Šahrokhilta, joka oli valloittanut kaupungin. Ulugh Beg kehitti siitä islamilaisen kulttuurin keskuksen. Hän rakennutti valtavan tähtitieteellisen observatorion, kirjoitti runoja, tutki historiaa ja opiskeli Koraania. Hän korjasi useita virheitä tähtitieteilijä Klaudios Ptolemaioksen laskelmista.

Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1447 Ulugh Beg nousi hallitsijaksi, mutta hävisi valtataistelun sukulaisilleen ja surmattiin vuonna 1449.

Lähteet
-------

* Sergejeff, Andrei: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.

### Viitteet

1. 1 2 3  Ulugh Beg *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.11.2017.
2. ↑  Sergejeff 2011, s. 114


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Karl Pajusalu vuonna 2011.
**Karl Pajusalu** (s. 20. kesäkuuta 1963) on virolainen viron kielen historian ja murteiden professori, joka työskentelee Tarton yliopistossa. Hän on toiminut tehtävässään vuodesta 2000 alkaen. Pajusalu on ollut Viron tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011 lähtien. Hän on myös Latvian tiedeakatemian jäsen. Vuonna 2016 Pajusalulle myönnettiin Latvian yliopiston kunniatohtorin arvo. Pajusalu on kirjoittanut myös runoutta.

Pajusalu aloitti väitöskirjan kirjoittamisen vuonna 1993. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1997 suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen oppiaineesta. Vuosina 2001–2003 hän työskenteli Helsingin yliopiston viron kielen vierailevana professorina. Tutkimuksissaan hän on erikoistunut eteläisiin itämerensuomalaisiin kieliin, kuten eteläviroon ja Salatsin liiviin. Hän on myös kunnostautunut pienten kielten elvytystyössä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karl Pajusalu *Eesti teaduste akadeemia*. Viitattu 7.12.2023. (viroksi)
2. ↑  Uksest ja aknast: Valter Lang ja Karl Pajusalu *Tuglas-Seura*. Viitattu 7.12.2023.
3. 1 2 3  Re:voice - Prof. Dr. Karl Pajusalu – Senior Researcher/Expert *revoice.falmouth.ac.uk*. Viitattu 7.12.2023.
4. 1 2 3  Karl Pajusalu CV, ETIS *www.etis.ee*. Viitattu 7.12.2023.
**Kolyšlein piiri** (ven. Колышлейский район) on kunnallinen itsehallintoalue Penzan alueella Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 1 684,7 km². Asukkaita on 26 400 henkeä. Heistä 90% on venäläisiä. Lisäksi piirissä asuu mm. mordvalaisia, tataareja ja ukrainalaisia. 

Kolyšlein piiri sijaitsee Penzan alueen eteläisessä osassa. Etelässä se rajoittuu Saratovin alueeseen, lounaassa Serdobskin piiriin, luoteessa Kamenskin piiriin, idässä Penzan piiriin ja kaakossa Maloserdobinskin piiriin. Kolyšlein piirin pinnanmuodostus on alankoa. Alueen läpi virtaavat Hopjor ja Kolyšlen -joet. 

Piiriin kuuluu Kolyšlein taajama (kaupunkikunta) ja 17 maalaiskuntaa. Hallinnollinen keskus on Kolyšlein taajama, josta on 71 km alueen pääkaupunkiin Penzaan. 

Seudun pääelinkeinoja ovat maatalous ja teollisuus. Alueen kolme tehdasta tuottavat kulutustavaroita, kuten tarvikkeita ruostumattomasta teräksestä ja nahkatuotteita. Teollisuustuotteiden tuotanto muodostaa 75,3 miljoonaa ruplaa. Alueella on myös paljon pk-yrityksiä. Kolyšlein piirin läpi kulkee maantie sekä rautatie. 

Kolyšlein piirissä toimii 6 esikoulua, 21 yleissivistävää koulua (12 keskikoulua ja 9 peruskoulua) ja kaksi täydennyskoulutuskeskusta. Piirissä on myös kulttuurin ja taiteen laitoksia, kuten museo, kirjasto sekä lasten taidekoulu. Alueella on 26 arkeologista, kulttuurista sekä historiallista muistomerkkiä, joista yksi on omistettu suuressa isänmaallisessa sodassa kuolleille, sekä entinen 1800-luvun lopulla perustettu Skrjabinski-Voznesenskin nunnaluostari.

Lähteet
-------

* Ves Penzenski krai (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) Viitattu 21.9.2010
* Kolyšenskin piiri Penzan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) Viitattu 21.9.2010

Aiheesta muualla
----------------

* Kolyšenskin piiri Penzan alueen tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Orange Julius** on hedelmäjuomia myyvä kauppaketju, joka perustettiin vuonna 1926. Yritykselle nimen antaneessa juomatuotteessa on pääraaka-aineina appelsiinimehua, maitoa, sokeria ja mausteena vaniljaa.

Historia
--------

Juoma sai alkunsa Julius Freedin Los Angelesiin vuonna 1926 perustamasta mehunmyyntipuodista. Myynti oli aluksi perin vaatimatonta, noin 20 dollaria päivässä (245 $ vuoden 2010 dollareissa). Vuonna 1929 Bill Hamlin, Freedin kiinteistövälittäjä, kehitti kirpeää appelsiinimehua paremmin vatsalleen sopivan seoksen. Freedin puoti alkoi myymään tätä juomaa, jolla oli mehua kuohkeampi ja pehmeämpi rakenne. Yrityksen myynti nousi merkittävästi heti juoman keksimisen jälkeen, jopa 100:n dollarin päiväsummaan. Jonot kojuun pitenivät, ja jotkut asiakkaista saattoivat huudahtaa "Give me an orange, Julius!" (Ottaisin appelsiinia, Julius!) Lopulta juoma nimettiin yksinkertaisesti "Orange Juliukseksi".

Murrosvaihe
-----------

Sotien jälkeen juoma alkoi saavuttaa kansallista mainetta. 1950 ja 1960-luvulla juomaa myytiin lukuisissa yhteyksissä ympäri Yhdysvaltoja, mm. erikokoisilla messuilla ja kojuissa. Alkuperäinen puoti myi myös terveysjuomia ja Raamattu-tiivistelmiä.

Orange Julius nimettiin vuonna 1964 New York World's Fair-tapahtuman viralliseksi juomaksi.

1970-luvulta 1980-luvun alkupuolelle Orange Juliuksen myymälät käyttivät kuvatunnuksenaan pirua, joka piti talikkoa kädessään, samantyylisesti kuin Arizonan osavaltion yliopiston maskotti Sparky, tosin myymälöissä appelsiinin kylkeen sijoitettuna mainoslauseen "A Devilish Good Drink" (Pirullisen hyvä juoma) kera. Yritys luopui myöhemmin mainoslauseesta ja logosta ASU:n alumniyhdistykseltä tulleiden oikeustoimiuhkausten takia.

Orange Julius Orchard Roadilla, Singaporessa.
1970-luvun alussa Orange Julius laajensi toimintaansa Iso-Britanniaan, jonne perustettiin melko kookas, klassikkojuoman ohella myös Julius Burgereita myynyt ravintola Golders Greeniin. Tämä liiketoiminta päättyi 1970-luvun puolivälissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mall Brands: Orange Julius-Miyanville *minyanville.com*.  Arkistoitu 23.6.2009. Viitattu 5.8.2012.
2. ↑  OldRecipeBook.com: Orange Julius, original recipe *oldrecipebook.com*.
3. ↑   *orangejulius.com*.
**Jalo Vilho Perkko**, sukunimi vuoteen 1906 *Liljelund* (8. syyskuuta 1885 Helsinki – 1942) oli suomalainen toimitusjohtaja. Hän perusti vuonna 1918 yhdessä veljiensä kanssa kelloalan tukkukaupan Oy Perkko Ab:n.

Jalo Perkon vanhemmat olivat räätäli Aksel Adrian Liljelund ja Hedvig Liljelund. Hänen veljiään olivat kultaseppä Oiva Perkko (1881–1934) ja kelloseppä ja toimitusjohtaja Urho Perkko (1888–1959).

Jalo Perkko meni jo 14-vuotiaana vuonna 1899 Suomen Höyrylaiva Oy:n palvelukseen ja oli siellä työssä viiden vuoden ajan eri osastoilla. Hän siirtyi sitten vuonna 1904 Oy Lars Krogius & Co Ab:n huolintaosaston johtoon ja hoiti tätä tehtävää vuoteen 1918 saakka. Perkko perusti tänä aikana liikkeen sivukonttoreita useisiin Suomen rannikkokaupunkeihin. Perkko perusti vuonna 1918 *Oy Perkko Ab* nimisen kelloalan ja tarkkuustyökalujen tukkuliikkeen yhdessä veljiensä kanssa. Liike osti samana vuonna J. W. Lindroosin vuonna 1894 Tampereelle perustaman kelloalan maahantuonti- ja tukkuliikkeen, joka oli 1910-luvulla Suomen suurin alallaan. Oy Perkko Ab harjoitti kellojen, kultasepäntarvikkeiden ja -tuotteiden sekä hienomekaanisten työkalujen tukkukauppaa, sen sisaryhtiö oli *Suomen Kellokeskus Oy* ja tytäryhtiö *Hopeatehdas Oy*. Jalo Perkko oli yhtiön toimitusjohtaja ja suurin omistaja. Oy Perkko on edelleen olemassa ja sen on ollut vuodesta 1979 Nurmi-Yhtiöt Oy:n omistukseen. Se on nykyisin korujen, kellojen ja toimistotekniikan maahantuoja. Liikkeellä on myös oma *Leijona*-kellobrändi.

Jalo Perkko oli myös Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnan jäsen ja Raamattutalo-Osakeyhtiön johtokunnan jäsen. Hän teki useita opintomatkoja ulkomaille. Suomen sisällissodan aikana Jalo Perkko toimi tykistökoulun intendenttinä ja hänet nimitettiin reservivänrikiksi.

Jalo Perkon kuoltua 1942 Oy Perkko Ab:n suurimpana omistajana ja johtajana oli hänen leskensä Ester Perkko (1891–1967).

Lähteet
-------

1. 1 2  Perkko-suvun tärkeimmät jäsenet, Pörssitieto G. Kock
2. 1 2 3  50-vuotias. Johtaja Jalo Perkko, Helsingin Sanomat, 08.09.1935, nro 241, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Jalo Perkko 50-vuotias, Suomen kelloseppä : Suomen kelloseppäin liiton äänenkannattaja, 01.09.1935, nro 7, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Urho Perkko Oy, Pörssitieto G. Kock
5. ↑  Perkko : Kellomerkit
6. ↑  Leijona-kellojen tarina

Aiheesta muualla
----------------

* Kellojen ja taideteosten keskellä, Forum, 01.01.1936, nro 1, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Bentsisotiatsolinoni** (C7H5SNO) on isotiatsolinonijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena ja biosidina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa bentsisotiatsolinoni on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin. Bentsisotiatsolinoni estää bakteerien ja sienien kasvua. Yhdiste reagoi bakteerien ja sienien proteiinien kysteiiniaminohappojen kanssa, mikä johtaa toimimattomiin entsyymeihin. Se reagoi myös eräiden muiden biologisesti tärkeiden sulfidien kuten glutationin kanssa. Seurauksena on bakteeri- ja sienisolujen kasvun estyminen ja lopulta solujen kuolema. Bentsisotiatsolinoni voi herkistää ihoa ja aiheuttaa allergista ihottumaa.

Tavallisimmat tavat valmistaa bentsisotiatsolinonia ovat 2-(kloorisulfanyyli)bentsoyylikloridin ja ammoniakin välinen reaktio tai 2,2'-ditiodibentsamidin ja sulfuryylikloridin välinen reaktio. Nämä prosessit antavat kuitenkin vain alhaisen saannon ja vaativat myrkyllisten kemikaalien ja korkeiden lämpötilojen käyttöä. Tämän vuoksi bentsisotiatsolinonin valmistamiseksi on pyritty kehittämään vaihtoehtoisia menetelmiä.

Bentsisotiatsolinoni on hyvin yleisesti käytetty säilöntäaine ja biosidi muun muassa maaleissa, lakoissa, puhdistusaineissa, nahan ja muiden tekstiilien käsittelyssä. Teollisuudessa sitä lisätään esimerkiksi leikkausnesteisiin ja paperiteollisuuden prosessivesiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Scientific Committee on Consumer Safety: Opinion on benzisothiazolinone  2012. Euroopan unionin julkaisutoimisto. Viitattu 19.3.2021.
2. 1 2  Hermann Uhr, Burkhard Mielke, Otto Exner, Ken R. Payne & Edward Hill: *Biocides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013.
3. 1 2  Michael Ash,Irene Ash: *Handbook of preservatives*, s. 289. Synapse Info Resources, 2004. ISBN 978-1-890595-66-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.3.2021). (englanniksi)
4. 1 2 3  Vânia Silva, Cátia Silva, Pedro Soares, E. Manuela Garrido, Fernanda Borges & Jorge Garrido: Isothiazolinone Biocides: Chemistry, Biological, and Toxicity Profiles.  *Molecules*, 2020, 25. vsk, nro 4, s. 991-1013. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.3.2021.  (englanniksi)
**Hedda Heidi Anne-Maria Retu** (aiemmin *Heidi Anne-Maria Valasti*, s. 1965) on suomalainen kliininen seksologi, psykoterapeutti ja seksuaaliterapeutti.

Retu kouluttautui toimintaterapeutiksi perehtyen neuropsykiatriaan ja neurologiaan. Hän sai toimintaterapeutin suojatun nimikkeen vuonna 1995, perusti terapiavastaanoton vuonna 1999 ja aloitti vuonna 2002 toiminnan myös työnohjaajana ja kouluttajana. Retu suoritti seksologisen koulutuksensa Jyväskylän ammattikorkeakoulussa vuosina 1998–2001. Hän sai vaativan erityistason psykoterapeutin pätevyyden vuonna 2007. Retu sai Nordic Association for Clinical Sexologylta auktorisoinnin erityistason seksuaaliterapeuttina vuonna 2002 ja kliinisenä seksologina vuonna 2006. Vuonna 2015 hän pääsi Kelan kuntoutuksen palveluntuottajarekisteriin kriisi- ja traumapsykoterapeuttina.

Retu on pitänyt *Iltalehden* viikonloppuliitteessä seksologin palstaa ja kirjoittanut Minerva Kustannuksen kautta julkaistun teoksen *Rakasta rohkeasti – Uskalla lähteä, uskalla jäädä* (2008). Hän on toiminut terapiaryhmien ohjaajana ja ohjannut sekä pari- että yksilöpsykoterapiaa. Retu on soveltanut pitämillään vastaanotoilla hahmo- ja traumaterapian menetelmiä. Hän on myös toiminut energiahoitajana ja perustanut kansanparannuksen piiriin kuuluvaan sielunpalautukseen erikoistuneen Parantola Manan.

Retu on ollut kolmesti naimisissa. Hän avioitui ensimmäisen kerran 19-vuotiaana. Hän otti käyttöön nykyisen nimensä joulukuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Minna Juti, Heidi Valasti, 54, vaihtoi nimensä ja on nyt Hedda Retu: "Uusi nimi juhlistaa elämää ilman kuukautisia" Anna 27.4.2020, viitattu 8.12.2023
2. 1 2  Hedda Retu Hedda Retu, viitattu 8.12.2023
3. 1 2  Heidi Valasti Minerva Kustannus, viitattu 8.12.2023
4. ↑  CV Hedda Retu, viitattu 8.12.2023
5. ↑  Parantola Mana Parantola Mana, viitattu 8.12.2023
6. ↑  Viidesti eronnut pariterapeutti HS:lle: Näihin asioihin suomalaisten suhteet kaatuvat Ilta-Sanomat 30.6.2016, viitattu 8.12.2023
**Kustaa Eemeli (Emil) Jaakkola** (29. toukokuuta 1882 Ypäjä – 3. maaliskuuta 1936 Ypäjä) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja. 

Jaakkola toimi myös suomentajana, ja hän kirjoitti lisäksi lehtiin. Jaakkola suomensi unkarin kielestä Ferenc Molnárin romaanin *Parooni*.

Jaakkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Fredrik Jaakkola ja Johanna Konkka. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta vuonna 1903.

Jaakkola esikoisteos, seikkailuromaani *Kolme karoliinia*, kertoi ruotsalaisten ja suomalaisten karoliinien vaiheista vuonna 1711 Venäjän–Turkin sodassa sen jälkeen, kun Ruotsin kuningas Kaarle XII oli pienen karoliinijoukon kanssa päässyt pakenemaan Turkin alueelle vuonna 1709 Poltavassa kärsityn tappion jälkeen.

Muissa teoksissaan Jaakkola kertoi lapsuus- ja nuoruusmuistoistaan Ypäjältä (*Maaelämän sulot*) sekä kokemuksistaan Suomen sisällissodasta (*Vapaussodan kuormarengit*). Jaakkola oli sodan aikana valkoisten joukoissa aluksi Porin rintamalla hevosrenkinä ja sittemmin Vaasaan perustetun senaatin ja päämajan tiedotuslehden toimittajana. Viimeisessä romaanissaan *Neljän vuosisadan sukutalo* Jaakkola kuvasi kotitalonsa Ypäjän Perttulan kylässä sijainneen Jaakkolan (romaanissa Sipilän talo) talon ja sen asukkaiden vaiheita. Jaakkola esiintyy itse romaanin lopulla Heikki Sipilä -nimisenä henkilönä.

Teoksia
-------

* *Kolme karoliinia*: seikkailuromaani. Otava 1916
* *Vapaussodan kuormarengit: hevosmiehen huomioita*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1920
* *Abrahamin koettelemus*: kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto 163. Kirja, Helsinki 1922
* *Maaelämän sulot*: romaani maakunnasta. Kirja, Helsinki 1924
* *Puolikuun alla*: seikkailukertomus. Poikien seikkailukirjasto 5. Otava 1926, 2. painos 1958 (uusi lyhennetty laitos romaanista *Kolme karoliinia*)
* *Lukkarinrakkautta*: romaani saaristosta. Kirja, Helsinki 1931
* *Neljän vuosisadan sukutalo*: romaani rälssiläänistä. Gummerus 1934

Lähteet
-------

* Eemeli Jaakkola SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjailijat: Eemeli Jaakkola. (Koskelainen 2/1970) *Lounais-Hämeen kotiseutukirjailijat*.  Arkistoitu 2.5.2013.
* Ylioppilasmatrikkeli 1903

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Suomen Seksologinen Seura ry** (ruots. *Finlands Sexologiska Förening rf*; *FIAS*) on seksologiaa edustava Suomessa toimiva tieteellinen järjestö. Se perustettiin syksyllä 1997. Järjestön kotipaikka on Helsinki. Suomen Seksologinen Seura muun muassa myöntää auktorisointeja seksuaalineuvojille. Sen kautta on mahdollista lisäksi hakea Nordic Association of Clinical Sexologyn myöntämiä auktorisointeja muille alan ammattilaisille, kuten seksuaaliterapeuteille ja kliinisille seksologeille.

Suomen Seksologinen Seura julkaisee tieteellistä kausijulkaisua *Seksologinen aikakauskirja*. Se myöntää vuosittain Työn sankari - ja Vuoden valopilkku -palkintoja sekä elämäntyöpalkintoja. Lokakuussa 2020 Suomen Seksologinen Seura järjesti Suomen ensimmäisen kansallisen seksologian konferenssin nimellä Oodi seksuaalisuudelle. Järjestö on ollut osapuolena kiistassa, jossa se erotti perustajajäsenensä, myös puheenjohtajanaan toimineen Osmo Kontulan jäsenyydestään, minkä jälkeen Kontula jätti asiasta kanteen käräjäoikeuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Seura Suomen Seksologinen Seura, viitattu 8.12.2023
2. ↑  Seksologinen aikakauskirja Suomen Seksologinen Seura, viitattu 8.12.2023
3. ↑  Palkinnot Suomen Seksologinen Seura, viitattu 8.12.2023
4. ↑  Suomen seksologinen seura järjestää ensimmäisen kansallisen seksologian konferenssin 15.-17.10. ePressi 11.10.2020, viitattu 8.12.2023
5. ↑  Santtu Natri, Seksitutkija Osmo Kontula riidoissa kollegojensa kanssa – Seksologinen seura erotti perustajansa ja entinen puheenjohtaja syyttää syrjinnästä Yle 27.5.2020, viitattu 8.12.2023
Uvan teealueen sijainti.  
Uvan teealueen sijainti.  **Uvan   teealue**Uvan teealueen sijainti. Kartta on suuntaa antava, viitteistä löytyy täsmällisempi kartta Sri Lankan teealueista.
**Uva** on yksi seitsemästä Sri Lankan teealueesta ja on yksi maan arvostetuista ylänkoseutujen viljelyalueista. Uvan teealue sijaitsee Uvan provinssin Badullan piirikunnassa. Teeviljelmät löytyvät piirikunnan vuorenrinteiltä, ainakin periaatteessa yli 1 200 metriä merenpinnan yläpuolelta.

Uvan teealueen länsipuolella ovat Dimbulan ja Nuwara Eliyan sekä luoteispuolella Uda Pussellawan teealue.

Seudulla tuotetaan erityisesti mustaa teetä, jonkin verran myös vihreää teetä. Uvan musta tee nuudutetaan mustemmaksi kuin muut Ceylonin teet. Huippusatokausi ajoittuu kesä–syyskuulle. Enemmistö alueen teetuotannosta läpikäy ortodoksisen valmistustavan, mutta osa teestä prosessoidaan CTC-menetelmällä.

Katso myös
----------

* Ylängön muut teealueet (1200 m-): Dimbula, Nuwara Eliya ja Uda Pussellawa
* Lounaiset alavat teealueet (0-600 m): Ruhuna ja Sabaragamuwa

Lähteet
-------

1. ↑  Sri Lanka tea market review (pptx) (The Twenty-first Session of the Intergovernmental Group on Tea. Sri Lankan teealueiden sijainti esityksen sivulla 13/33)  11/2014. fao.org. Viitattu 5.8.2015. (englanniksi)
2. ↑  Barbara Dufrêne: Sri Lankan Teas Experiences a Resurgency *Tea & Coffee, 9/2014, s. 60–64/84, Tea & Coffee -lehtiarkisto*.  Arkistoitu 5.9.2015. Viitattu 20.8.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Tea-growing regions Sri Lanka Tea Board, pureceylontea.com.  Arkistoitu 15.3.2015. Viitattu 21.8.2015. (englanniksi)
4. 1 2  Uva Sri Lanka Tea Board, pureceylontea.com. Viitattu 21.8.2015. (englanniksi)
Avattu Omar-pussi (2008)
**Omar** on Fazer Makeisten valmistama kermakaramelli. Makeisten valmistukseen on käytetty maitoa, sokeria, tärkkelyssiirappia, kovetettua kasviöljyä, maitorasvaa, stabilointiainetta (E 420), suolaa sekä vanilliiniaromia. Omareita myydään 220 gramman pusseissa. 

Omar-kääre ja makeinen (2008) 
Omar on alun perin Chymos-makeisyrityksen tuote, jota alettiin valmistaa vuonna 1966. Se kehitettiin kilpailijaksi porvoolaisen Brunbergin vuodesta 1910 valmistamalle Alku-kermakaramellille. Omar-nimen valitsi taiteilija-kirjailija Aimo Vuorinen, joka toimi Chymoksella pakkaussuunnittelijana. Vuorisen kertoman mukaan kilpailijat olivat jo ehtineet rekisteröidä monia hyviä tuotenimiä, joten ne eivät olleet käytettävissä. Chymoksellakin oli lista nimiehdokkaista vastaisia tarpeita varten. Vuorinen silmäili listaa ja valitsi nimen Omar. Hänelle oli annettu tunti aikaa suunnitella makeiselle nimi ja käärepaperi. Nimen keksimiseen siitä meni kymmenisen minuuttia. Vuorisen mielestä Omar ei ollut mitenkään erityisen sopiva nimi, mutta ei siinä ollut erityistä vikaakaan. Hän teki kääreestä luonnoksen, jonka tehtaan johto hyväksyi. Hän piirsi sen puhtaaksi, ja seuraavana päivänä se lähti painoon. Omarista tuli menestys. Sopivan kirjainyhdistelmänsä perusteella se on päätynyt myös ristisanatehtäviin.

Markkinoilla on myös ollut Mansikka-Omaria, Kahvi-Omaria, Mokkapala-Omaria ja kovia Omar-karamelleja. Nykyään jäljellä on vain perinteinen Omar, joka kuuluu Fazerin Classic-sarjaan. Myös Omarin makuista jäätelöä ja munkkeja valmistetaan. 

Kesällä 2017 Omarin pussia ja käärettä uudistettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Meidän tehdas Chymos – perheyhtiön aika ja muutoksen vuodet*, s. 114. Toim. Leena Kauria. Chymoksen perinneyhdistys, 2014. ISBN 978-952-93-4517-5.
Pirkko Jaakolan kuunnelman *Eksyssuon lapset* (1981) tapahtumat sijoittuvat Loimaan Joenperän kylään. Kuvassa kuunnelman tapahtumapaikkoja Loimaan Eksyssuolla.
**Joenperä** on kylä Loimaalla Varsinais-Suomessa. Kylä kuuluu yhdessä lähikyliensä Hattulan ja Sieppalan kanssa viereisen Kauhanojan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen, ja aiemmin kaikki neljä kylää ovat kuuluneet Loimaan kuntaan. Kylä sijaitsee Loimijoen sivujoen Petäjoen latvoilla viimeisenä jokivarren kylänä, ja sen alueelle ulottuu etelässä laaja Eksyssuo, josta Petäjoki saa alkunsa. Joenperän naapurikyliä Loimaalla ovat Kauhanoja pohjoisessa, Hattula ja Piltola lännessä sekä Mellilän Vähäperä etelässä. Kaakossa Pirttiniemennokan rajapaikalla rajanaapureina ovat Ypäjän Manninen, Someron Viluksela ja Kosken Isosorvasto.

Eksyssuon saaressa kylän alueella sijaitsee loimaalaisen taiteilija Alpo Jaakolan (1929–1997) rakentama Suomökki, jonka nykyinen omistaja on Metsähallitus ja käyttöoikeuden haltija Kauhanojan kyläyhdistys. Yhdistys järjestää mökille talvisin kuutamohiihdon, ja mökin pihalla on vuodesta 2006 syksyisin esitetty Alpo Jaakolan sisaren, kirjailija Pirkko Jaakolan kuunnelmaa *Eksyssuon lapset* vuodelta 1978. Eksyssuolla, kylän rajalla on myös neljän, aiemmin viiden kunnan ja kolmen historiallisen maakunnan rajapaikka Pirttiniemennokka.

Lähteet
-------

1. ↑  Kauhanoja *Kauhanojan kylä - maaseutua parhaimmillaan*. Kauhanojan kyläyhdistys. Viitattu 22.10.2009.
2. 1 2  *Peruskartta* 1:20 000. 2111 10 Kauhanoja.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1982.
3. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 2111 07 Loimaa.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1982.
4. ↑  Alpo Jaakolan suomökki Kauhanojan kyläyhdistys.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 17.12.2009.
5. ↑  Ypäjä, Manninen, Pirttiniemennokka *Kulttuuriympäristö Rekisteriportaali*. Museovirasto. Viitattu 17.12.2009.
**Ibrahima Diawara** (s. 8. toukokuuta 1970 Bandiagara) on malilainen liikemies. Hän omistaa IBI Group -yritysryhmän ja toimii sen pääjohtajana.

Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Diawara lähti monien soninkenuorten tavoin etsimään onneaan ulkomailta. Hän muutti veljensä luokse Thaimaahan ja siirtyi sitten Indonesiaan, jossa hän perusti pakettiyhtiö Sabikan. Jakartassa vieraillut pääministeri Ibrahim Boubacar Keïta kehotti Diawaraa investoimaan Maliin. Vuonna 1995 hän perusti Bamakoon aurinkopaneeleja myyvän Diawara Solar -yhtiön ja vuonna 1997 tiilitehdas Diawara Concrete Industryn. Palattuaan Maliin pysyvästi vuonna 2000 Diawara perusti lentoyhtiö Malian Aero Companyn, joka aloitti toimintansa sadepilvien kylvämisestä. Vuodesta 2010 lähtien yritys on tehnyt myös sairaskuljetuksia ja tilauslentoja.

Diawara yhdisti yrityksensä IBI Group SA:ksi vuonna 2011. Diawara Concrete Industry sai nimen Stones, ja Diawara Solarista tuli Builders. Vuodesta 2012 lähtien IBI Group on toiminut myös Norsunluurannikolla, Guineassa ja Mauritaniassa. Vuonna 2013 perustettiin uusiutuvaan energiaan erikoistunut yhtiö Belale. Sitä seurasivat kaivosteollisuuden alalla toimiva Bricoco ja kuljetusyritys Diawei. IBI Groupin liikevaihdon arvioitiin nousevan 50 miljoonaan euroon vuonna 2018. Yhtiöllä on yli 500 työntekijää.

Lähteet
-------

1. ↑  Ibrahima Diawara, PDG d’IBI Group SA *Malijet*.  21.8.2015.  Arkistoitu 24.11.2019. Viitattu 21.11.2019. (ranskaksi)
2. ↑  Ibrahim Diawara, un self-made man.  *African Business Journal*, 18/2016, s. 68. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Mali: Ibrahima Diawara, un patron sur tous les fronts *Jeune Afrique*.  12.6.2018. Viitattu 21.11.2019. (ranskaksi)
4. ↑  Entrepreneuriat: au Mali, la dynamique est là *Jeune Afrique*.  2.9.2016. Viitattu 21.11.2019. (ranskaksi)
5. ↑  Qui sommes nous? *IBI Group*. Viitattu 21.11.2019. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IBI Groupin sivusto (ranskaksi)
Kaksi oslojollaa Bunnefjordenissa Oslossa.
**Oslojolla** on norjalainen kevytvene, jonka on suunnitellut Erling L. Kristofersen vuonna 1936 alkujaan täysin avoimeksi, mutta leveillä reunoilla. Siitä on tehty myös osittain kannellisia malleja. Oslojolla on kahden purjehdittava ja köli on nostettava. Se oli erittäin suosittu 1950-70-luvuilla Oslonvuonossa ja Sørlandetissa.*lähde?*

Mittoja
-------

* Pituus 5,5 m
* Leveys 1,55 m
* Syväys 0,2 m
* Paino 210 kg
* Mastonpituus 4,1 m

Suomalaiset oslojollat
----------------------

Suomessa oslojollia on valmistanut ainakin Ingmar Björndahl Kokkolassa.

* Brune valmistettiin noin vuonna 2000, jonka jälkeen se myytiin Kangasalle. Vuonna 2017 se ostettiin takaisin Kokkolaan nykyisenä omistajana Laura-Maria Sahlgren.

Brune

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: no:Oslojolle
**Jan Thomas Jenssen** (s. 1. huhtikuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Hommelvik IL.

Jenssen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 3. joulukuuta 2017 Lillehammerissa, jossa hän oli 52:s yhdistelmäkilpailussa. Kaudella 2023–2024 hän voitti Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Se oli hänen ensimmäinen osakilpailuvoittonsa ja palkintopallisijansa. Tour de Skillä hän sijoittui Toblachin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa kolmanneksi.

Skandinavia Cupissa Jenssen hiihti kolmesti palkintopallille kaudella 2017–2018 ja kerran kaudella 2018–2019.

Nuorten MM-tasolla Jenssen saavutti kaksi mitalia. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden viestissä Rasnovissa 2016 ollen kolmannen osuuden hiihtäjä Norjan joukkueessa, johon kuuluivat myös Mattis Stenshagen, Vebjørn Hegdal ja Johannes Høsflot Klæbo. Alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Gomsissa 2018 Jenssen saavutti MM-hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jan Thomas Jenssen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo kylästä Sysmässä. Otamo on myös kylä Siikaisissa.*
**Otamo** (ruots. *Åtamo*) on kylä, joka sijaitsee Sysmän pitäjässä Päijät-Hämeen maakunnassa. Otamon sijainti on kunnan keskiosassa Sysmän kirkokylän ja Virtaan välissä. Kylän lävitse kulkee Vääksyn maantie. Aluetta ympäröivät järvet, kuten Majutvesi ja Alavehkajärvi. Lännessä kylä rajautuu Majutveteen. Nuoramoisjärven rannalla sijaitsee erillinen osa-alue Otamon kylää.

Maantiede
---------

Otamon vanhat tilakeskukset sijaitsevat pääosin maantien varrella. Avoin viljelymaisema yhdistää Vehkajärven lähistöllä hyvin säilyneitä tilakeskuksia, jotka muodostavat valtakunnallisesti arvokkaan kulttuuriympäristön. Kylän eteläosassa Asikkalaan johtavan maantien varrella sijaitsee Otamon hautausmaa siunauskappeleineen. Nuoramoisiin ja Heinolaan johtavan tien risteyksessä on maamerkkinä Korvenrannan pihapiiri. Erillisessä kylän osassa Nuoramoisjärven rannalla sijaitsee Eskolan tilakeskus viljelymaiseman keskellä.

Otamossa on 1500-luvulta vahva kartano- ja talonpoikaiskulttuuri, alueella sijaitsee useita Museoviraston luokittelemia kulttuuriympäristön kohteita.*lähde?* Keskiajalta lähtien asutus on Otamossa keskittynyt maanviljelykseen, metsästykseen ja kalastukseen. Alueen sijainnilta vesistöjen ovat turvanneet lähiasutusten elinkeinoa.*selvennä* Alue on toiminut aina*kenen mukaan?* vahvasti hämäläisten eränkävijöiden retkeily- ja metsästysalueena.

Historia
--------

Otamo mainitaan keskiaikaisessa lähteissä ensimmäisen kerran 1430. Kylästä on käytetty myös nimeä Kollarila ja Huitila. Vanhaan Otamoon kuului myös Skinnarilan kylä. Otamossa oli vuoteen 1539 mennessä neljä taloa kummassakin osassa. 

Vuonna 1634 Otamon tilamäärä oli puolittunut. Isojaon aikaan Otamon kylän kantataloja olivat Variksen sotilasvirkatalo, Keksilä ja Brunilan säteritila, joka jakaantui neljään osaan. Vanha kylätontti sijaitsi kylän pohjoisosassa Huitilanjoen varrella. Matariston tilakeskus sijaitsi jo 1800-luvun alkupuolella nykyisellä paikallaan Ala-Vehkajärven rannalla.

Lähteet
-------

* *Sysmän rakennetun kulttuuriympäristön selvitys, Nina Könönen. Hämeen ympäristökeskuksen moniste 98.*
* 
* sysmän kunta sysmän taajamaosayleiskaavan muutos ja laajennus viitattu 28.12.2019
* Sysmän rakennetun kulttuuriympäristön selvitys. Otamon mataristo mainittu s. 42. kuvat ja teksti. 34 & 36. viitattu 30.12.2019

Sysmä

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | Joutsjärvi | Karilanmaa | Kinnarila (Skinnarila) | Koivisto | Käenmäki | Kirkonkylä | Liikola | Nikkaroinen | Nuoramoinen | Onkiniemi | Otamo | Palvala | Rapala | Raivioskorpi | Saarenkylä | Soiniemi | Suurikylä | Särkilahti | Taipale | Toivola | Valittula | Vintturi | Virtaa | Voipala |
| Järvet | Päijänne |
| Luonnonsuojelualueet | Päijänteen kansallispuisto |
| Muuta Sysmään liittyvää | Mynnilän arboretum |
**Jalkahiki** on jalkaterästä peräisin oleva hiki ja tämän aiheuttama tuoksu, jota pidetään usein epämiellyttävänä. Jalkahiki syntyy pidettäessä jalkaterää kauan ilmastoimattomassa tilassa kuten sukassa ja kengässä. Jalassa on tiheään hikirauhasia, joiden synnyttämä hiki yhdessä bakteerien kanssa muodostaa tuoksun. Mahdolliset karvat jalkaterässä voimistavat jalkahien hajua suurentamalla jalkaterän pinta-alaa, johon bakteerit levittyvät.

Sukkien materiaali voi vaikuttaa jalkahien voimakkuuteen. Polyesteri ja nylon ovat yleisiä sukkamateriaaleja, jotka eivät hengitä yhtä hyvin kuin esimerkiksi puuvilla, ja voimistavat jalkahien tuoksua. Sukat imevät jonkin verran hikeä, joten kenkien pitäminen ilman sukkia lisää hien määrää jalkaterässä, mikä lisää tuoksua aiheuttavia bakteereita.

Tuoksu ja koostumus
-------------------

Jalkahien tuoksua kuvaillaan esimerkiksi tukevaksi ja juustoiseksi, etikkamaiseksi ja ammoniakkimaiseksi. Sinihomejuustojenkin valmistuksessa käytettyjä *Brevibacterium*-sukuun kuuluvia bakteereita pidetään suurimpina jalkahien aiheuttajina, sillä ne käyttävät ravintonaan etenkin jalkapohjien ja varpaanvälien kuollutta ihoa. Tässä prosessissa metioniini muuttuu metyylimerkaptaaniksi, jolla on rikkimäinen tuoksu.

Myös propionihappoa on havaittu jalkahiessä. Sen lähteenä ovat propionibakteerit, jotka viihtyvät talirauhaskanavissa. Tätä pidetään etikkamaisen jalkahien tuoksun lähteenä, sillä propionihappo on kemiallisesti samankaltainen etikkahapon kanssa.

Jalkahien torjunta
------------------

Jalkahien välttämiseksi on vaihdettava sukat ja kengät tarpeeksi usein, käytettävä hengittäviä sukkamateriaaleja ja pestävä jalat säännöllisesti.

Jalkahien torjuntaan voidaan käyttää erityisiä jalka- ja kenkädeodorantteja. Varhaisimpiin kenkädeodorantteihin kuului maustepippuri, jota venäläiset sotilaat laittoivat 1800-luvulla saappaisiinsa. Lisäksi on kehitetty erilaisia jauheita sekä aktiivihiiltä hyödyntäviä pohjallisia (hajunsyöjiä) pitämään jalkaterät kuivina.

Minä syön jalkahikeä orgasmi

Lähteet
-------

1. ↑  Smelly Feet (Foot Odor) *ePodiatry.com*
2. ↑  Betsy's Bacteria *Wheaton College Quarterly*
3. ↑  Foot Odor Remedy FootSmart.  Arkistoitu 17.3.2008. Viitattu 18.6.2008.
**Soberano** oli Espanjan laivaston vuonna 1755 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Eolo-luokka (linjalaiva)*
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1752 telakkanumerolla 16. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta 1755.

Palvelus
--------

Kesäkuussa 1756 alus lähti Ferrolista kuljettaen sotilaita Cádiziin päällikkönään Joaquín Gutiérrez. Vuoteen 1759 se operoi Välimerellä Cádizin ja Cartagenan välillä algerialaisia merirosvoja vastaan. Kesäkuussa 1758 alus taisteli algerialaisen 60-tykkisen linjalaivan *Castillo Nuevon* ja 40-tykkisen fregatin *Carabelan* kanssa. Syyskuussa 1759 se saapui *Galician*, *Atlanten* ja *Terriblen* kanssa Napoliin kuljettaakseen Carlos III:n Barcelonaan kruunajaisiin.

Kesäkuussa 1760 alus lähti Cartagenasta *Triunfanten* kanssa avustaakseen Marqués del Real Tesoron laivastoa. Se lähti 14. huhtikuuta 1761 Cádizista *Aquilónin*, *Tigren*, *Vencedorin* ja *Asían* sekä fregatti *Venganzan* kanssa Havannaan päällikkönään Gutierre de Hevia, jonne osasto saapui 30. kesäkuuta. Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 13. elokuuta 1762 aluksen Havannan antauduttua piirittäjille.

### HMS Soverano

Alus liitettiin 1761 Kuninkaalliseen laivastoon nimellä *HMS Soverano*. Se romutettiin 1770.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 135-137

*Eolo*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1. sarja | *Eolo* - *Oriente* - *Magnánimo* |
| 2. sarja | *Aquilón* - *Neptuno* - *Gallardo* - *Brillante* - *Vencedor* - *Glorioso* - *Guerrero* - *Soberano* - *Héctor* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Firme-luokka – Seuraaja: Serio-luokka |
**MPC Container Ships ASA** on norjalainen alueiden sisäisessä liikenteessä operoivien konttilaivojen varustamotoimintaan keskittynyt, vuonna 2017 perustettu ja huhtikuussa 2018 operatiivisen liiketoiminnan aloittanut pörssiyhtiö. Sen osake kuuluu Oslon pörssin keskeisten osakkeiden muodostamaan OBX-indeksiin.

Yhtiö on keskittynyt erityisesti käytettyinä hankittaviin, kooltaan pieniin ja keskisuuriin, 1 000–5 000 TEU:n konttialuksiin, joita operoidaan alueiden sisäisessä ja alueiden välisessä liikenteessä. Yhtiöllä on yksi tämän kokoluokan suurimmista jakelualuslaivastoista maailmassa. Syksyllä 2022 varustamon laivastoon kuului 69 alusta, joiden arvo oli yhteensä 725 milj. USD. Yhtiön perustajiin ja pääomistajiin kuuluu saksalainen sijoitusyhtiö MPC Capital (MPC Münchmeyer Petersen Capital AG).

Pyrkiessään pienentämään laivastonsa hiilidioksidipäästöjä, yhtiö kertoi kesällä 2022 tilanneensa kaksi uutta hiilineutraaleiksi väitettyä 1 300 TEU:n konttialusta kiinalaistelakalta. Loppuvuodesta 2024 valmistuvat alukset varustetaan kahta polttoainetta (myös metanolia) käyttämän kykenevillä laivamoottoreilla ja aikarahdataan eli vuokrataan eli 15 vuodeksi North Sea Container Line AS (NCL) -yhtiölle.

Lähteet
-------

1. ↑  MPC Container Ships ASA (MPCC) investing.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2  MPC Container Ships ASA (MPCC.OL) - About MPC Container Ships ASA reuters.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  About Us mpc-container.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Shipping: Operational Expertise plus Investment Competence mpc-capital.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  MPC Container Ships orders two carbon-neutral 1,300 TEU vessels for US$78 million  4.7.2022. container-news.com. Viitattu 15.11.2022. (englanniksi)
**Veli Veikko Koota** (s. 14. syyskuuta 1957 Kankaanpää) on suomalainen nyrkkeilijä ja nyrkkeilyvalmentaja.

Koota edusti Suomea Moskovan olympialaisten 1980 54 kg:n sarjassa. Hän voitti Jugoslavian Fazlija Šaćirovićin, mutta hävisi toisessa ottelussaan lopulliselle hopeamitalistille, Venezuelan Bernando Piñangolle, ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. EM-kilpailuissa Koota hävisi kahdesti avausottelussaan bulgarialaisvastustajalle: Hallessa 1977 54 kg:n sarjassa Dimitar Pehlivanoville ja Varnassa 1983 57 kg:n sarjassa Plamen Kamburoville.

Koota voitti kaksi Pohjoismaiden-mestaruutta ja edusti Suomea yli 30 maaottelussa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 54 kg:n sarjassa vuosina 1977, 1978, 1979, 1980 ja 1981. SM-pronssia hän sai 54-kiloisissa 1984 sekä 57 kg:n sarjassa 1982 ja 1983. Hän edusti seuratasolla Venesjärven Leiskua.

Koota ryhtyi valmentajaksi lopetettuaan aktiiviuransa 1984. Hän valmentaa poikaansa Matti Kootaa ja muita Kankaanpään Nyrkkeilijöiden edustajia. Lisäksi hän on mukana maajoukkuevalmennuksessa toimien muun muassa Milanon MM-kilpailuissa 2009 Suomen joukkueen valmentajana. Suomen Nyrkkeilyliitto on valinnut hänet vuoden valmentajaksi 2001 ja 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Veli Koota *sports-reference.com*.  Arkistoitu 4.11.2012. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  Matti Koota *teamlondon.fi*.  5.3.2009.  Arkistoitu 15.8.2009. Viitattu 2.9.2009.
3. ↑  22.Olympic Games - Moscow, Soviet Union - July 19 - August 3 1980 *boxing-fbr.ru*.  Arkistoitu 9.12.2012. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
4. ↑  Boxing at the 1980 Moskva Summer Games: Men's Bantamweight *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.3.2011. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
5. ↑  22.European Championships - Halle, GDR - May 28 - June 5 1977 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
6. ↑  25.European Championships - Varna, Bulgaria - May 7-15 1983 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 2.9.2009. (englanniksi)
7. 1 2 3  SNL:n Vuoden Parhaat 2008 *boxing.fi*. Viitattu 2.9.2009. [vanhentunut linkki]
8. ↑  SM-mitalistit 1951–1999 *nyrkkeilyliitto.com*.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 2.9.2009.
9. ↑  MIESTEN MM-KILPAILUT 01.-12.09.2009 MILANO, ITALIA *nyrkkeilyliitto.com*. Viitattu 2.9.2009. [vanhentunut linkki]
SA-9 Gaskin alias 9K31 Strela-1.
**9K31 Strela-1** (ven. 9К31 "стрела-1" - *nuoli*, Nato-raportointinimi: *SA-9 Gaskin*) on neuvostoliittolainen kiinteästi ajoneuvoon asennettu ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Alun perin ohjustyyppiä kaavailtiin kevyenä ja kannettavana ns. MANPAD-järjestelmänä. Sen paikan otti kuitenkin Strela-2. Tämän ohjustyypin maaliin hakeutumisen järjestelmä oli aluksi, niin kutsuttu optinen valokontrasti-hakupää. Ohjuksen ammunta vaati visuaalisen näköyhteyden maaliinsa, lisäksi se oli sääolosuhteiden osalta erittäin vaativainen. Sittemmin siitä tehtiin enemmän infrapuna-hakeutuva. Panssariajoneuvoon asennettava Strela-1 otettiin tuotantoon 1966, hyväksyttiin palveluskäyttöön vuonna 1968. Strela-1M otettiin käyttöön vuoden 1970 lopulla sekä esiteltiin 1971. Puolalainen eversti Ryszard Kukliński paljasti muun ohella ohjusjärjestelmän tiedot Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:lle.

Toimintamatka oli aluksi 4,2 km – mutta myöhemmät parannusversiot kykenevät 6 ja jopa 8 km toimintamatkaan. Enin toimintakorkeus on 3,5 km. Huippunopeus on 1.8 Machia. Omamassa on 32 kg, josta taistelulataus sisältää 2,6 kg. Ulkomitat ovat 120 mm ja 1 803 mm. Ohjusvaunun miehistön määrä on 3 henkilöä, ja lavetin ohjusmääräinen tuliannos oli 4 ohjusta. Parannuksia ja kehitystyötä läpikäynyt asetyyppi on edelleen käytössä 2010-luvun loppua lähestyttäessä. Ohjusjärjestelmää on myyty 20 maahan. Jossain määrin Strela-1:n paikan ovat ottaneet laajemman ulottuvuuden saavuttaneet, vuonna 1971 käyttöön hyväksytytty 9K33 Osa sekä 1976 Strela-10 -ohjusjärjestelmät.

Lähteet
-------

* Strela-1 SAM *Astronautix.com*. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta kylmässä sodassa*. Ilmatorjuntasäätiö/Gummerus, 2003. ISBN 951-95594-4-2.

### Viitteet

1. ↑  Lappi, A. 2003: s. 199–200.
2. ↑  Strela-1 SAM *Astronautix.com*. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  A Look Back … A Cold War Hero: Colonel Ryszard Kuklinski. *Central Intelligence Agency – CIA*.  30.4.2013.  Arkistoitu. Viitattu 11.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Lappi, A. 2003: s. 201.
5. ↑  Lappi,A. 2009: s. 26

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strela-1** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:9K31 Strela-1
**The Day Before** on Fntasticin kehittämä ja Mytonan julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin ennakkojulkaisuna 7. joulukuuta 2023.

Pelin julkaisun jälkeen julkaisija Mytona on esittänyt anteeksipyynnön ja pelin kehittäjä on vaihtunut. Kaikki viittaukset Fntasticiin on poistettu pelin sivuilta. Kehittäjä Fntastic ilmoitti studion lopettamisesta pian julkaisun jälkeen viitaten pelin "taloudelliseen epäonnistumiseen". Pelin julkaisua lykättiin useaan kertaan. Ennen julkaisua peliä on kutsuttu huijaukseksi ja syytetty muiden pelien kopioimisesta.

Pelaaminen
----------

Peli on avoimeen pelimaailmaan sijoittuva moninpeli.
Peli sijoittuu maailmanlopun jälkeiseen muunnelmaan Yhdysvalloista, jossa pandemian jälkeen maailma on joutunut zombien valtaamaksi.

Kehitys
-------

Pelin entisen kehittäjän mukaan sen ei ollut koskaan tarkoitus olla MMO, ja kenelläkään hänen ryhmässään ei ollut tietoa miksi sitä markkinoitiin MMO-pelinä. Fntasticin perustajat irtisanoivat työntekijöitä mikäli nämä olivat eri mieltä.

Vastaanotto
-----------

Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 1/10. Arviossa peliä sanottiin pettymykseksi, jossa ei ole lähes mitään ennakkoon luvatuista. Arvion mukaan peli ei ole MMO eikä edes avoimen pelimaailman peli, ja se on hädintuskin selviytymisammuskelu. Peli sai haukkuja muun muassa käyttöliittymästä, elottomasta ympäristöstä, huonosta tekoälystä, sotkuisesta ja hyväksikäytettävästä moninpelistä, turhasta tarinasta ja raivostuttavasta edistymisestä. Peli ei vastaa mitään odotuksia ennakkojulkaisujen tasosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan Dinsdale: The Day Before Delayed Again, Fntastic Shares New Trailer and Big Update *ign.com*.  1.11.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Ed Nightingale: The Day Before publisher apologises for game as Steam refunds open *eurogamer.net*.  12.12.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
3. ↑  Tom Phillips: The Day Before developer Fntastic suddenly announces shutdown *eurogamer.net*.  11.12.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
4. ↑  Matt Wales: The Day Before dev insists zombie MMO is not a scam following latest delay *eurogamer.net*.  26.1.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
5. ↑  Ryan Dinsdale: The Strange Saga of The Day Before *nordic.ign.com*.  1.11.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
6. ↑  Wald, Heather: The Day Before: Everything we know about the delayed survival MMO  2. marraskuuta 2023. GamesRadar. Viitattu 7. joulukuuta 2023. (englanniksi)
7. ↑  Victoria Kennedy: The Day Before controversies continue as former employee says it was never an MMO *eurogamer.net*.  14.12.2023. Viitattu 14.12.2023. (englanniksi)
8. ↑  Gabriel Moss: The Day Before - Review *nordic.ign.com*.  12.12.2023. Viitattu 12.12.2023. (englanniksi)
Roskisdyykkausta.
**Freeganismi** on elämäntapa, jossa pyritään minimoimaan luonnonvarojen kulutus ja tukemaan mahdollisimman vähän kapitalismin periaatteiden mukaan toimivaa yhteiskuntaa. Freeganismin harjoittajien eli freeganien mukaan monimutkaiset tuotantoketjut ja yritysten voitontavoittelu aiheuttavat sen, että kaikki tuotanto perustuu hyväksikäyttöön ja riistoon – joko työntekijöiden, eläinten tai ympäristön. Siksi freeganit pyrkivät parhaansa mukaan pidättäytymään kaikesta tällaisia tuotantotapoja tukevasta kulutuksesta. Freeganit korostavat yhteistyötä, yhteisön huolenpitoa ja anteliaisuutta materialismin, kilpailun ja voitontavoittelun sijaan.

Sana freegan on muodostettu englannin sanoista "free" (vapaa tai ilmainen) ja "vegan" (vegaani). Freeganien mukaan edes veganismi ei estä ympäristön tai ihmisten hyväksikäyttöä. Elintarvikkeen vegaanisuus ei takaa esimerkiksi sitä, että sen tuotannossa ja kuljetuksessa ei ole kulutettu suurta määrää öljyä, että työntekijöiden palkka ja työolosuhteet ovat olleet riittävän hyvät tai että viljelyssä ei ole käytetty hyönteismyrkkyjä tai kaadettu sademetsiä. Freeganismissa ei ole veganismin tapaan ehdottomia sääntöjä tai kieltoja, vaan kyseessä on paremminkin filosofia, aate, yhteisö tai kulttuuri. Freeganit tunnustavatkin sen, että aatteen noudattaminen kaiken aikaa kaikilla mahdollisilla tavoilla on mahdotonta. Monet freeganit ovat anarkisteja ja kannattavat liberaalin kommunismin ajatuksia vapaaehtoisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avusta.

Freeganien elämäntapa
---------------------

Freeganit pyrkivät täysin välttämään tavaroiden ostamisen kaupasta. Käytännössä useimmat elävät muiden ihmisten poisheittämillä jätteillä. Monet freeganit etsivät ilmaista ruokaa kauppojen tai ravintoloiden jäteastioista eli dyykkaavat ateriansa. Näin he eivät tue sellaista elintarviketuotantoa, joka tuhlaa luonnonvaroja, loukkaa eläinten oikeuksia tai kohtelee työntekijöitä epäoikeudenmukaisesti. Samalla he estävät syötäväksi kelpaavan ruoan joutumisen kaatopaikoille ja joskus ruokkivat ihmisiä tai eläimiä, jotka muuten ehkä näkisivät nälkää. Muita tapoja ovat ruoan viljely itse tai tavaran vaihtaminen. Freeganien ideologiaan sopivat myös esimerkiksi kierrätys, aurinkoenergian käyttö ja veden säästäminen.

Jotkut freeganit syövät lihaa ja muita eläinkunnan tuotteita, jos ne muussa tapauksessa menisivät hukkaan, toiset ovat tiukasti vegaaneja. Edellisten mukaan jätteiksi joutuvien lihatuotteiden käyttäminen ei lisää niiden kysyntää eikä siksi tue eläinten riistoa ja teurastusta, vaan vähentää jätettä kaatopaikoilta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Freeganismi**.
* freegan.info (englanniksi)
* Vegaia 1/2001: Freeganismi – roskaruoalla kulutusta vastaan (pdf)