recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dalsvik** on historiallinen kartanonpaikka ja entinen kartano Laaksolahden kaupunginosassa itäisessä Espoossa Pitkäjärven rannalla. Sen päärakennus purettiin 1970-luvulla.

Historia
--------

Dalsvikin kantatila sijaitsi alun perin Pitkäjärven länsirannalla ja se kuului Gammelgårdin kylään. Kantatilan nimi oli Sveins, sen ensimmäinen tunnettu omistaja oli Per Mårtensson vuodelta 1540. Seuraavalla vuosisadalla Sveinsin tila oli tarpeeksi varakas ratsupalveluksen suorittamiseen. Vuonna 1682 Sveinsistä tehtiin vakituinen ratsutila. Isonjaon aikana kartano siirrettiin Pitkäjärven itärannalle. Uudella paikalla oli vanhastaan Dalsvikin rakuunatorppa, jonka nimi siirtyi ratsutilalle. Dalsvikista liitettiin puolet Kilon kartanoon 1823.

Dalsvikissa asui 1840-luvulla Aurora Karamzinin sisar Emilie Musin-Puškin, jonka kuoltua 1846 Dalsvik liitettiin Träskändan kartanoon. Vuosina 1867–1902 kartanon päärakennus toimi vanhainkotina. Vuonna 1906 Dalsvikin osti pankinjohtaja Henrik Kihlman, joka kehitti siitä edistyneen maanviljelystilan. Dalsvik myytiin pankille 1950-luvulla ja 1960-luvulla sen maille alettiin rakentaa lähiötä, joka sai nimekseen Lähderanta.

Dalsvikin uusi, 1840-luvulla rakennettu goottilaisvaikutteinen päärakennus on purettu. Myös vanha päärakennus on purettu. Talousrakennuksista on säilynyt harmaakivinavetan ulkoseinä osana monitoimitaloa*selvennä*. Dalsvikin villiintyneessä puistossa on vanhan huvimajan ja näköalatornin rauniot.

Sveinsin mailla Pitkäjärven itärannalla on ollut kalkkikivilouhos, joka oli jo 1600-luvulla iäkäs. Sen alkuvaiheiden on oletettu liittyneen Espoon keskiaikaisen kivikirkon rakentamiseen, ja sieltä on viety kalkkia kenties myös Suomenlinnan rakentamiseen. Louhoksen laajamittainen käyttö lienee hiipunut 1800-luvun puolivälissä. Päälouhoksen läheiset pienet louhokset jäivät 1900-luvulla uuden asutuksen alle.

Kaivosmies Josef Hammar löysi Sveinsin metsästä rautamalmiesiintymän poikansa kanssa 1846. Kilon ja Sveinsin tilojen omistajat valtasivat esiintymän jo samana vuonna. Sveinsin malmi osoittautui köyhäksi, joten kaivostoiminta kesti vain lyhyen ajan.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Dalsvikin kartanoalue Espoon opaskartalla
2. 1 2 3 4 5 6  Härö, s. 250–251

Aiheesta muualla
----------------

* Hagerlund.net: Kadonnut Espoo: Dalsvikin kartano

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Dalsvikin kartano (Q102156138)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| sijainti | Laaksolahti |
|  |
| koordinaatit | 60°14′35″N 24°44′06″E﻿ / ﻿60.243°N 24.735°E﻿ / 60.243; 24.735 |
|  |
|  |

 |
Lucile Desmoulins, Louis-Léopold Boillyn maalaama muotokuva noin vuodelta 1790.
**Lucile Desmoulins** (o.s. **Duplessis**; 1771 lähellä Pariisia – 13. huhtikuuta 1794 Pariisi) oli Ranskan vallankumouksen aikaisen poliittisen vaikuttajan Camille Desmoulinsin vaimo, joka tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin miehensä oikeudenkäynnin yhteydessä.

Lucile Duplessis’n isä oli varakas ja korkea virkamies Ranskan valtiovarainministeriössä. Hän nai joulukuussa 1790 itseään kymmenen vuotta vanhemman asianajaja Camille Desmoulinsin, joka oli vallankumouksen jälkeen kohonnut tunnetuksi lehtimieheksi ja poliittiseksi kirjailijaksi. Heille syntyi vuonna 1792 yksi poika, Horace. Lucile tunsi miehensä kautta jakobiinien tärkeimmät johtajat ja emännöi joskus näiden kokouksia.

Kun Camille Desmoulins vangittiin Maximilien Robespierren määräyksestä 30. maaliskuuta 1794, Lucile teki kaikkensa, jopa vedoten henkilökohtaisesti Robespierreen, saadakseen miehensä vapautettua. Myös Lucile vangittiin 4. huhtikuuta, kun Louis Antoine de Saint-Just syytti häntä vastavallankumouksellisen vankilakapinan suunnittelusta. Tämän jälkeen Camille Desmoulins, hänen vaikutusvaltainen liittolaisensa Georges Danton ja joukko heidän tukijoitaan tuomittiin kuolemaan käyttämällä todisteena väärennettyä asiakirjaa, jonka mukaan Lucile olisi juonitellut tasavaltaa vastaan. Camille teloitettiin giljotiinilla 5. huhtikuuta, Lucile 13. huhtikuuta. Samassa yhteydessä Lucilen kanssa teloitettiin myös aiemmin teloitetun Desmoulinsin poliittisen vastustajan Jacques Hébertin leski.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  C. David Rice: Desmoulins, Lucile (1771–1794) (englanniksi) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia* (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 8.10.2018.
2. ↑  Desmoulins, Lucie Simplice Camille Benoist (englanniksi) *Encyclopædia Britannica* (1911), Wikisource. Viitattu 8.10.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Combination** oli 1970-luvun loppupuolella lyhyen aikaa toiminut suomalainen rockyhtye, joka teki yhden albumin M & T Production -levymerkille. *Relax by Combination* ilmestyi keväällä 1977. Albumin ilmestyessä yhtye ei ollut tehnyt vielä ainuttakaan keikkaa.

Combinationin rungon muodostivat laulajat Timo "Masi" Mattsson, Tom Gustafsson, Hasse Ahlstrand ja Johnny Gustafsson. Hasse Ahlstrand vastasi yhtyeen levyttämien kappaleiden säveltämisestä, Jocke Sumelius teksteistä.

Rocket Records julkaisi *Relax by Combinationin* vuonna 2010 CD-uusintapainoksena.

Kaikki levyllä soittaneet
-------------------------

* Eero Munter, (basso)
* Heikki Virtanen, (basso)
* Jakke Leivo, (basso)
* Billy Carson, (rummut)
* Bert "Patti" Karlsson, (kitara)
* Ilpo Murtojärvi, (kitara)
* Jukka Tolonen, (kitara)
* Esa Nieminen, (urut)
* Kyösti Laihi, (urut)
* Hessu Hietanen, (urut)
* Tom Gustafsson, (laulu)
* Hasse Ahlstrand, (laulu)
* Johnny Gustafsson, (laulu ja rummut)
* Masi Mattsson, (laulu)

Diskografia
-----------

* *Relax by Combination* (1977)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Combinationin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Eteri Georgijevna Tutberidze** (ven. Этери Георгиевна Тутберидзе, georg. ეთერი გიორგის ასული თუთბერიძე, *Eteri Giorgis asuli Tutberidze*; s. 1974 Moskova) on venäläinen taitoluisteluvalmentaja, joka valmentaa lähinnä nuoria naisia. Hänen valmennettavansa ovat menestyneet maailman huipulla 2010-luvun puolivälistä alkaen.
Tutberidzen valmennusfilosofia perustuu kovaan työhön ja urheilijuuteen.

Tutberidze aloitti luistelu-uransa esiintymällä yhdysvaltalaisissa luistelunäytöksissä 1990-luvulla. Hänen läpimurtonsa valmentajana tapahtui vuonna 2014, kun Julija Lipnitskajasta tuli kaikkien aikojen nuorin kultamitalisti. Vuonna 2018 Pyeongchangin talviolympialaisissa hänellä oli kaksi valmennettavaa huippupaikoilla, Alina Zagitova ja Jevgenija Medvedeva. Pekingissä 2022 kaikki kolme venäläistä huippuluistelijaa Anna Štšerbakova, Aleksandra Trusova ja Kamila Valijeva tulevat Tutberidzen tallista.

Monet Tutberidzen huippuluistelijat ovat lopettaneet uransa alle 20-vuotiaina tai siirtyneet toisten valmentajien ohjaukseen. Tutberidzea on arvosteltu liian suuren työmäärän teettämisestä nuorilla urheilijoilla.

Vladimir Putin palkitsi Tutberidzen Venäjän valtiollisella kunniamerkillä. Tutberidzen asema ei siitä huolimatta ole aivan kiistaton. Eritoten välit entiseen luistelulegendaan ja nykyiseen valmentajaan Jevgeni Pljuštšenkoon ovat koko lailla hyytävät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Ellingworth: Russian coach produces teen skating stars with short careers *AP News*.  12.2.2022. Viitattu 19.2.2022.
2. ↑  Who Is Eteri Tutberidze? Inside the Life of the ROC Figure Skating Coach *NBC Sports*. Viitattu 19.2.2022.
3. ↑  Jelena Leppänen: Kommentti: Maailman parhaan taitoluisteluvalmentajan ympärillä kuohuu Venäjällä — tähtioppilaan yllätyspäätös repi auki syviä haavoja *Yle*.  2020. Viitattu 19.2.2022.
4. ↑  Hyytävän venäläisvalmentajan suojatit murtuvat jo teini-ikäisinä – näin "Eterin lapsitehdas" tuottaa kertakäyttöisiä olympiavoittajia *mtvuutiset.fi*.  18.2.2022. Viitattu 19.2.2022.
5. ↑  Evgeni Plushenko: "We wanted peace. But Tutberidze is more satisfied with the war." *FS Gossips - blog about figure skating*. Viitattu 19.2.2022. (englanniksi)
**Helmiyökkönen** (*Eupsilia transversa*) on aikuisena talvehtiva, yleinen yökköslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Suhteellisen kookas, yleensä pohjaväriltään lämpimänruskea, mutta joskus harmaa yökköslaji. Etusiiven poikkiviirut ovat tummat ja niiden väliin jäävä osa siivestä hieman muuta siipeä tummempi. Munuaistäplä on pyöreähkö ja väriltään joko valkoinen tai oranssi. Erityisenä tuntomerkkinä täplän molemmin puolin on nähtävissä kaksi pienempää valkoista pistettä, jotka saattavat olla joskus vaikeasti erottuvia. Takasiivet tumman harmaat. Siipien kärkiväli 40–48 mm. Levätessään perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti.

Toukka on punertavanruskea, vanhemmiten lähes musta, ja sen selkäpuolella on muutamia vaaleita pitkittäisjuovia.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Levinneisyydeltään eurooppalainen laji, jota tavataan kuitenkin idässä aina Japaniin saakka. Suomessa helmiyökkönen esiintyy ainakin Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle. Yleisin se on lounaassa ja etelärannikolla. Aikuisia perhosia tavataan syksyllä syyskuusta lähtien talven tuloon ja uudelleen keväällä maaliskuun lopulta toukokuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Helmiyökköstä tavataan lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Aikuiset perhoset ovat yöaktiivisia ja lentävät valolle tai makealle syötille. Syötti on perhosten etsimisessä valoa tehokkaampi keino. Toukka on osittainen peto ja käyttää kasvien ohessa ravinnokseen myös muita toukkia.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat monet lehtipuut.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1977. ISBN 951-1-04296-3 s. 192
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Helmiyökkönen (*Eupsilia transversa*)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Kuvia (norjaksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Eupsilia transversa, the Satellite (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1194019
* Wikispecies: Eupsilia transversa
* BioLib: 53923
* BOLD: 196814
* CoL: 3CYGR
* EoL: 473152
* EPPO: EUPSSA
* EUNIS: 310692
* Fauna Europaea: 447663
* Fauna Europaea (new): 48b9f386-0e37-43d6-a6cd-cdaa98a2adff
* GBIF: 1758878
* iNaturalist: 244708
* IRMNG: 11311714
* LepIndex: 259744
* LoB: 6415
* NBN: NBNSYS0000006351
* NCBI: 116130

 |

 |
**Utah Saints** on tanssimusiikkiyhtye Leedsistä. Yhtyeen muodostavat Jez Willis ja Tim Garbutt, joiden lisäksi live-esiintymisiin osallistuu vaihtelevia muusikoita. Utah Saints oli yhtenä pioneerina tuomassa samplausta pop-musiikin ja tanssimusiikin valtavirtaan.

Yhtyeen ensimmäisiä hittejä olivat singlet "What Can You Do For Me", "Something Good" ja "Believe In Me", joissa samplattiin Gwen Guthrieta, Kate Bushia ja Human Leaguea. Yhtye siirtyi poispäin laulun samplauksesta singleillä "I Want You" ja "I Still Think Of You".

Debyyttialbuminsa *Utah Saints*in (1992) ja singlen *Ohio* jälkeen yhtye katosi julkisuudesta useaksi vuodeksi, mutta jatkoi remixien tekemistä muun muassa Blondielle, Human Leaguelle ja Simple Mindsille. Se teki myös teemamusiikin Mortal Kombat-elokuvaan ja tuotti musiikkia muille artisteille. Samaan aikaa yhtye valmisteli omaa musiikkia ja kokonaisen levyn, mutta näitä ei kunnolla edes julkaistu.

Utah Saints nousi listoille taas vuonna 1999 singleillä "*Love Song*", "*Funky Music*", "*Power To The Beats*" ja "*Lost Vagueness*", jotka julkaistiin levyllä "*Two*". Vuonna 2000 yhtye teki soundtrackin Carmageddon TDR2000 -videopeliin. Vuoden 2002 jälkeen duo on taas vetäytynyt taka-alalle ja tehnyt vain DJ-keikkoja.

Jäsenet
-------

* Tim Garbutt (s. 6. tammikuuta 1969, Lontoo)
* Jez Willis (s. 14. elokuuta 1968, Cumbria)

Diskografia
-----------

### Levyt

* *Utah Saints* (1992) #10 UK
* *Two* (2000)

### Singlet

* "What Can You Do For Me" (1991) #10 UK
* "Something Good" (1992) #4 UK
* "Believe In Me" (1993) #8 UK
* "I Want You" (1993) #10 UK
* "I Still Think Of You" (1994) #32 UK
* "Ohio"
* "Love Song" (2000) #37 UK
* "Funky Music" (2000) #23 UK
* "Power To the Beats"
* "Lost Vagueness"
* "Something Good '08" (2008) #8 UK
* "Getting Better" (feat. Ian Watkins) (2010)
* "What Can You Do for Me" (feat. Drumsound & Bassline Smith) (2012)
* "I Got 5 on It" (with Rory Lyons) (2013)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
**International School of Helsinki** on kansainvälinen yhtenäiskoulu, joka sijaitsee Helsingin Jätkäsaaressa ja se perustettiin vuonna 1963. 

ISH on International Baccalaureate World School, jossa tarjotaan IB-ohjelmia päiväkodista lukioon asti. Koululle annettiin oikeus tarjota IB-tutkintotodistusohjelmaa vuonna 1993. Koulun tarjoama opetus on englanninkielistä, ja koulu on jaettu Lower Schooliin ja Upper Schooliin. ISH oli ensimmäinen koulu Suomessa, joka sai täydet valtuudet tarjota kaikkia kolmea International Baccalaureate-ohjelmaa: Primary Years Program (PYP), The Middle Years Program (MYP) ja Diploma-ohjelma marraskuussa 2005.

Rakenne
-------

Koulussa on noin 415 oppilasta, joista noin 28 % on Suomen kansalaisia.*lähde?* Muu koulun väestö koostuu eri kansallisuuksista. Koulu on jaettu kahteen osaan: 

### ISH Lower School

* 1 ohjelma: Primary Years Programme (PYP), 4–11-vuotiaat

### ISH Upper School

* 2 ohjelmaa:
	+ Middle Years Programme (MYP), 11–16-vuotiaat.
	+ Diploma Programme (DP) 16–19-vuotiaat.

Kaikki kolme ohjelmaa jakavat saman kampuksen. 

### Hallinto

Koulua johtaa hallintoneuvosto, jonka ISH:n vanhempien yhdistys valitsee kahden vuoden toimikaudeksi.

Tilat
-----

ISH muutti Helsingin Ruoholahden alueelle vuonna 1996. Koulun tiloihin kuuluvat ATK-tilat, kuntosali, urheilukenttä, kirjasto ja mediakeskus sekä älytauluilla ja muilla medialaitteilla varustetut luokkahuoneet. Koulussa on myös yhdistetty kahvila ja auditorio.

Vapaa-ajan aktiviteetit
-----------------------

Helsingin kansainvälinen koulu tarjoaa monenlaista toimintaa. The After School Activities (ASA) -ohjelma on jaettu kolmeen vuodenaikaan: syksy, talvi ja kevät. Koulu on CEESA:n jäsen, jonka avulla vanhemmat oppilaat voivat osallistua tapahtumiin muiden Keski- ja Itä-Euroopan kansainvälisten koulujen opiskelijoiden rinnalla. Niihin kuuluvat erilaiset urheilutapahtumat, mukaan lukien jalkapallo-, koripallo- ja lentopalloturnaukset. 

Lower Schoolin oppilailla on valittavana erilaisia kerhoja, joihin kuuluvat taiteet, sarjakuvat, tanssiminen, draama, pelit, musiikki ja erilaiset urheilulajit.

Lähteet
-------

1. ↑  N.a. "History of the School - International School of Helsinki." Ishelsinki.fi. 10 Feb. 2017. Web. 6 Feb. 2017. < (Arkistoitu – Internet Archive)>

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin kansainvälinen koulu
* International Baccalaureate Organization
* Keski- ja Itä-Euroopan kouluyhdistys
**Helmut Höflehner** (s. 24. marraskuuta 1959 Gumpenberg, Steiermark, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.

Höflehner voitti syöksylaskun maailmancupin kausilla 1984–1985 ja 1989–1990. Lisäksi hän sijoittui toiseksi kaudella 1988–1989 ja neljänneksi 1990–1991. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides kaudella 1989–1990 sekä kahdeksas kausilla 1984–1985 ja 1988–1989. Hän voitti maailmancupissa syöksylaskukilpailun kymmenen kertaa, oli viisi kertaa toinen ja kymmenen kertaa kolmas.

Höflener sijoittui olympialaisten syöksylaskussa viidenneksi Sarajevossa 1984 ja 17:nneksi Albertvillessä 1992. MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs Bormiossa 1985 ja Vailissa 1989 sekä neljästoista Crans-Montanassa 1987.

Maailmancup-voitot
------------------

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 12. maaliskuuta 1983 | Kanada Lake Louise | Syöksylasku |
| 2. helmikuuta 1984 | Italia Cortina d'Ampezzo | Syöksylasku |
| 15. joulukuuta 1984 | Italia Val Gardena | Syöksylasku |
| 19. tammikuuta 1985 | Sveitsi Wengen | Syöksylasku |
| 26. tammikuuta 1985 | Saksa Garmisch-Partenkirchen | Syöksylasku |
| 10. joulukuuta 1988 | Italia Val Gardena | Syöksylasku |
| 22. joulukuuta 1988 | Itävalta St. Anton | Syöksylasku |
| 27. tammikuuta 1990 | Ranska Val d'Isère | Syöksylasku |
| 29. tammikuuta 1990 | Ranska Val d'Isère | Syöksylasku |
| 4. helmikuuta 1990 | Italia Cortina d'Ampezzo | Syöksylasku |

Lähteet
-------

1. ↑  Helmut Höflehner *sports-reference.com*.  Arkistoitu 20.6.2009. Viitattu 28.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Helmut Höflehner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Eduard Zeller
**Eduard Gottlob Zeller** (22. tammikuuta 1814, Kleinbottwar – 19. maaliskuuta 1908, Stuttgart) on saksalainen filosofian historian kirjoittaja ja Tübingenin koulukuntaa edustava teologi. Zeller suoritti opintonsa Tübingenin yliopistossa ja sai siellä ollessaan vaikutteita Hegeliltä. Hän toimi aluksi pitkään teologisen tiedekunnan opetustehtävissä, mutta riitauduttuaan pappispuolueen kanssa hän vaihtoi filosofian tiedekuntaan, jossa toimi professorina eläkkeelle vetäytymiseensä asti. 

Eduard Zeller oli yksi sittemmin merkittäväksi muodostuneen teologisen aikakauskirjan *Theologische Jahrbücher* perustajista. Hän kirjoitti useita teologian alan teoksia ja julkaisi kolme kokoelmaa esseitä filosofiasta. Tärkeimmäksi on kuitenkin muodostunut hänen uransa filosofian historian tutkijana ja hänen uraauurtava teoksensa *Die Philosophie der Griechen in ihrer geschichtlichen Entwicklung*, joka ilmestyi alun perin vuosina 1844–1852. Zeller jatkoi tämän kreikkalaisen filosofian historiaa kartoittavan teoksensa kehittelyä ja laajensi sitä uudemman tutkimuksen valossa aina vuoteen 1902, jolloin sen viimeisin versio ilmestyi. Tässä teoksessa Zeller käytti yhtenä ensimmäisistä ilmaisua "übermensch" eli yli-ihminen, jota Nietzsche käytti myöhemmin adjektiivina: "...*so kann die Glückseligkeit, welche in ihr besteht, auch als eine **übermenschliche**, die Glückseligkeit der ethischen Tugend dagegen als das eigenthümlich menschliche Gut bezeichnet werden.*"

Teokset
-------

* *Platonische Studien* (1839)
* *Die Philosophie der Griechen in ihrer geschichtlichen Entwicklung* (1844–1852). [vanhentunut linkki] Tübingenin yliopiston palvelimella, saksaksi ja  Google-kirjana, saksaksi.
* *De Apostelgeschichte kritisch untersucht* (1854)
* *Entwickelung des Monotheismus bei den Griechen* (1862)
* *Über Bedeutung und Aufgabe der Erkenntnisstheorie* (1862)
* *Vorträge und Abhandlungen* (1865–84)
* *Geschichte der deutschen Philosophie seit Leibniz* (1873, ed. 1875)
* *Staat und Kirche* (1873)
* *Strauss in seinen Leben und Schriften* (1874)
* *Religion und Philosophie bei den Römern* (1866, toim. 1871)
* *Über teleologische und mechanische Naturerklärung* (1876)
* *Philosophische Aufsätze* (1887).
* *Geschichte der christlichen Kirche* (1898).

Lähde
-----

* Encyclopaedia Britannica, vuoden 1911 painoksen verkkoversio  (Arkistoitu – Internet Archive).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Eduard Topol
**Eduard Vladimirovitš Topol** (ven. Эдуард Владимирович Тополь; 8. lokakuuta 1939 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on venäjänjuutalainen, nykyään lännessä asuva kirjailija ja toimittaja.

Topol toimi Neuvostoliitossa lehtimiehenä yli 20 vuotta laatien käsikirjoitukset seitsemään sikäläiseen elokuvaan ja kirjoitti kaksi näytelmää. Länteen hän pääsi siirtymään vuonna 1978; hän loikkasi kesken virallisen matkan ja anoi lännestä poliittista turvapaikkaa, jonka saikin. Sittemmin hän muutti New Yorkiin, jossa toimii vapaana lehtimiehenä ja kirjailijana. Hän on saanut runsaasti tunnustusta ja palkintoja niin artikkeleistaan kuin elokuva-alallakin; hänen asiantuntemuksensa nimenomaan Neuvosto-Venäjästä on ollut monesti korvaamatonta. Hän on myös julkaissut useita kirjoja lännessä, ja muutamia niistä on käännetty suomeksikin.

Topolin kirjoitustapaa leimaa katkeruus neuvostojohtoa kohtaan; hän kirjoittaa maanpakolaisen viiltävällä tavalla, kaipuuta menetettyyn kotimaahansa tuntien. Vuoden 1983 kirjassaan *Venäläinen sukellusvene!* (ven. Сагадка У-137, *Sagadka U-137*) hän purkaa erityistä katkeruuttaan; juuri edellisenä vuonna sattunut sukellusveneselkkaus Ruotsin vesillä antaa hänelle lähtökohdan, josta rakentaa karvas ja vihaa pursuava hyökkäys hänen roistoina pitämiään neuvostojohtajia vastaan, eritoten silloinen pääsihteeri Juri Andropov joutuu kovan hyökkäyksen kohteeksi. Topol maalaa hänestä kuvan natsijohtajien veroisena raakimuksena. Eivätkä alemmat byrokraatit jos sotilaatkaan pääse sen vähemmällä.

Myös muissa suomennetuissa teoksissaan Topol jatkaa samaa linjaa; vuonna 1988 julkaistiin suomeksi hänen seuraava kirjansa *Punaista kaasua* (ven. Красний гас, *Krasni gas*). Hän piirtää päähenkilöstä eli kertojahahmona olevasta venäläisestä juristivirkamiehestä lähes sympaattisen kuvan – jonka kuitenkin murskaa epilogissa. Myös hänen myöhemmät teoksensa ovat edustaneet samaa linjaa.

Lähteet
-------

* Kirjailijaesittelyt teosten kansipaperien takataitteissa

Aiheesta muualla
----------------

* Eduard Topol Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Dombila** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 13 500 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).

Dombilan kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Dio-Garen ja Diagon, idässä Doubabougoun, etelässä Sibyn ja lännessä Bossofalan kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret tasankoineen ja laaksoineen. Kasvillisuus on savannia.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 59 % on bambaroita. Lisäksi on muun muassa fulbeja ja mandinkoja.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikana. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, puuvilla, maapähkinä, riisi, lehmänpapu sekä vihannekset ja juurekset. Varsinkin fulbet harjoittavat karjanhoitoa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.5.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Dombila 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 9.5.2018.
**Bo Ingvar Karchimirer "Bosse" Ringholm** (s. 18. elokuuta 1942 Falköping) on ruotsalainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta. 

Ringholm syntyi Falköpingissä läntisessä Ruotsissa. Häneltä puuttuu korkeampi koulutus. Hän aloitti poliittisen uransa sosiaalidemokraattien nuorisojärjestössä (ruots. *Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund, SSU*), jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1967–1972. Tämän jälkeen hän työskenteli sisä- ja työministeriöissä. Hän toimi myös aktiivisesti Tukholman paikallispolitiikassa. Vuonna 1976 hänestä tuli koulutus- ja tiedeministeriön johtaja ja hän toimi tehtävässä, kunnes hänestä tuli Tukholman läänin lääninneuvos vuonna 1983. Vuodesta 1997 lähtien hän toimi Ruotsin työmarkkinahallituksen ylijohtajana, kunnes pääministeri Göran Persson nimesi hänet Erik Åsbrinkin seuraajaksi valtiovarainministerinä vuonna 1999. 

Lokakuussa 2004 Persson ilmoitti uudelleenjärjestelyistä hallituksessaan, minkä yhteydessä Ringholm siirtyi valtiovarainministerin paikalta varapääministeriksi, koordinaatioministeriksi ja urheiluministeriksi. Hänen seuraajakseen valtiovarainministerinä valittiin Pär Nuder. Keväällä 2006 hän toimi myös kuuden päivän ajan Ruotsin ulkoministerinä Laila Freivaldsin eron jälkeen. Ringholm toimi ministerinä aina syksyyn 2006 sakka, jolloin sosiaalidemokraatit joutuivat oppositioon porvaripuolueiden saatua vaaleissa enemmistön valtiopäiville. Ministerin pestinsä jälkeen Ringholm toimii tällä hetkellä kansanedustajana Tukholman vaalipiiristä. 

Ringholm on absolutisti ja kuuluu raittiusliikkeeseen. Hänet on tunnettu myös urheiluvaikuttajana. Hän toimi pitkään urheiluseura Enskeden puheenjohtajana, kunnes hänestä tuli urheiluministeri.

Aiheesta muualla
----------------

* Ringholmin esittely Ruotsin valtiopäivien sivustolla (ruotsiksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bosse Ringholm** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Kari Vilhelm Wauhkonen** (s. 3. tammikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen urheiluvaikuttaja, joka oli nuoruudessaan maajoukkuetason pikajuoksija ja pituushyppääjä.

Wauhkonen toimi Suomen Urheiluliiton kilpailupäällikkönä vuosina 1990–2012. Hän on lisäksi toiminut lukuisissa luottamustehtävissä kansainvälisissä yleisurheilutapahtumissa muun muassa teknisenä delegaattina ja kilpailujen tuomarineuvostojen jäsenenä. Wauhkonen on kuulunut Kansainvälisen Yleisurheiluliiton tekniseen komiteaan vuodesta 1999 lähtien. Hän on myös mukana Euroopan yleisurheiluliiton televisioitavien kilpailutapahtumien teknisten delegaattien ryhmässä.

Urheilu-urallaan Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Wauhkonen osallistui viiteen maaotteluun ja yhteen Eurooppa cupiin. Vuonna 1970 pikaviestimaajoukkue paransi kolmesti 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen ennätystä joukkueella Jarkko Tapola, Raimo Vilén, Kari Wauhkonen ja Ossi Karttunen. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Wauhkonen saavutti neljä kultamitalia vuosina 1968–1971. Kalevan kisoissa Wauhkonen sijoittui parhaimmillaan kolmesti viidenneksi (pituushyppy 1967, 1968, 200 metriä 1970). Hänen ennätyksensä olivat 100 metrillä 10,6 s (käsiaika), 200 metrillä 21,5 s (käsiaika) ja pituushypyssä 752 cm (myötätuulessa 756 cm).

Lähteet
-------

1. 1 2  Kari Wauhkonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2  Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan*. Suomen yleisurheilun 100 vuotta. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
3. ↑  SUL:n Kilpailu- ja olosuhdevaliokunnan pöytäkirja *yleisurheilu.fi/uutiset*.  21.11.2012. Viitattu 14.7.2014. (suomeksi)
4. 1 2  Sari Essayah ja Kari Wauhkonen valittiin tärkeisiin luottamustoimiin *yleisurheilu.fi/uutiset*.  25.8.2011. Viitattu 14.7.2014. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  IAAF luottaa suomalaistuomareihin *Sportti.com*.  8.11.2013. Viitattu 14.7.2014. (suomeksi)
**Erkki Emil Priha** (31. heinäkuuta 1914 Valkeala – 31. elokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen insinööri, keksijä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvon.

Prihan vanhemmat olivat maanviljelijä Emil Priha ja emäntä Ida Maria Lonka ja puoliso vuodesta 1942 Vuokko Miettinen (k. 1992). Professori Päivi Setälä (1943–2014) ja toimitusjohtaja Jukka Priha (1945–2011) olivat heidän lapsiaan. Erkki Priha tuli ylioppilaaksi Kouvolassa 1935 ja valmistui kemian alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1943. Hän oli kemisti Puukemia-yhtiön öljytehtaassa 1945, Keskuslaboratoriossa 1946 ja Ruukin Terva -yhtiössä 1946 ja sitten Wilh. Schauman -yhtiössä Jyväskylässä kemisti ja laboratoriopäällikkö vuoteen 1958. Toiminimi Mallan johtajana Priha työskenteli 1958–1960 ja vuodesta 1961 omaa nimeään kantavan yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 1969 sekä johtokunnan puheenjohtajana 1970–1976 ja jäsenenä 1977–1978. Prihan voi todeta luoneen suomalaisen hartsiliimateollisuuden. Hän kehitti kotimaisen Exeter-fenoli-hartsiliiman ja hänen yhtiönsä valmisti myös myös ureahartsi- ja palkkiliimaa ja liiman raaka-ainetta. Priha-yhtiö fuusioitiin 1970 Typpi-yritykseen, osuutensa yhtiöön Prihan perhe myi 1978 Enso-Gutzeitille. Teollisuusneuvoksen arvon 1978 saanut Priha osallistui talvisotaan ja jatkosotaan tykistöupseerina. Hän oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1956).

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Erkki Priha Viitattu 16.9.2021.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 14.9.1980, s. 20.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Cimeliidae** on lajimäärältään hyvin pieni perhosheimo. Aikaisemmin se oli *Axioidea*-yläheimon ainoa jäsen, mutta kuuluu nykyisin sirppisiipimäisten yläheimoon. Heimoon kuuluu kuusi lajia kahdessa eri suvussa: *Epicimelia* ja *Axia*. Euroopassa tavataan kolme lajia, joiden levinneisyys rajoittuu Välimeren ympäristöön.

Heimon lajit ovat keskikokoisia, leveäsiipisiä, useimmiten värikkäitä perhosia, joiden siivissä on monilla lajeilla laajat valkoiset laikut. Etusiipi on muodoltaan melko terävä ja muodoltaan voimakkaan kolmiomainen. Lepoasennossa siivet ovat jyrkän kattolaskuisesti ruumiin sivuilla peittäen kokonaan sekä takaruumiin että takasiivet. Takaruumiin seitsemännen jaokkeen hengitysaukkoon liittyy parillinen, taskunmuotoinen elin, joka saattaa liittyä kuuloaistiin.

Aikuisten perhosten pistesilmät ovat pienet ja chaetosemat puuttuvat kokonaan. Huulirihmat ovat erittäin lyhyet. Tuntosarvet ovat molemmilla sukupuolilla kaksoiskampamaiset. Imukärsä on suomuton ja sen pituus vaihtelee lajista riippuen lyhyestä melko pitkään.

Perhosten etu- ja takasiipiä yhdistää frenulum-retinaculum-rakenne ja naaraalla frenulum muodostuu useista erillisistä sukasista. Perhoset lentävät yöllä ja molemmat sukupuolet tulevat valolle.

Vain kahden lajin, *Axia margarita* ja *Axia napoleona*, koko kehityskaari tunnetaan. Näillä naaraan tuottamat munat ovat muodoltaan litteitä ja täysikasvuisen toukan selässä on uloke. Koteloituminen tapahtuu kasvinjätteiden sekaan maahan.

Kaikkien toukkavaiheessaan tunnettujen lajien toukat elävät ravintokasvillaan vapaina syöden eri tyräkkilajeja (*Euphorbia*).

Lähteet
-------

1. ↑  Perhosten systematiikka
2. ↑  J. Minet & A. Surlykke (2003). "Auditory and sound producing organs". In N. P. Kristensen. Lepidoptera, moths and butterflies. Volume 2: Morphology and Physiology. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches. Walter de Gruyter, Berlin. pp. 289–323.
3. 1 2 3 4 5  Kristensen (ed.) "Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1. Evolution, Systematics and Biogeography". Handbook of Zoology ISBN 978-3110157048 s. 184 ja s. 257-258

Aiheesta muualla
----------------

* Axiidae: Uma nova família de lepidópteros em Portugal (portugaliksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1322883
* Wikispecies: Cimeliidae
* BioLib: 17222
* BOLD: 94684
* CoL: 93MPV
* EoL: 773
* Fauna Europaea: 305790
* Fauna Europaea (new): dc7c909a-5007-4e6f-940e-11b4ea625958
* GBIF: 8025
* iNaturalist: 319909
* IRMNG: 119167
* NCBI: 398011

 |

 |
Courrièresin kaivosonnettomuuden pelastustöitä Ranskassa. Tässä 10. maaliskuuta 1906 sattuneessa Euroopan pahimmassa kaivosonnettomuudessa kuoli 1 099 ihmistä. Kuva *Le Petit Journalin* maaliskuun 23. päivän numerosta 1906.
**Kaivosonnettomuus** on kaivoksessa tapahtunut onnettomuus, jossa ihmishenkiä on vaarassa tai ihmisiä saa surmansa. Onnettomuuksien syyt ovat yleensä suunnittelematon maa- ja kivimassojen romahdus tai kaasujen räjähtäminen (esimerkiksi metaani), jota yleensä seuraa romahdus. Vuosittain kuolee tuhansia kaivostyöläisiä erilaisissa kaivosonnettomuuksissa, suurin osa näistä tapahtuu kehitysmaissa hiili- ja timanttikaivoksissa huonon työturvallisuuden takia.

Kaivosonnettomuuksia
--------------------

* 29. elokuuta 1912 – Nunnanlahden kaivosonnettomuudessa menehtyi seitsemän henkeä ja yksi loukkaantui vuolukivi-avolouhoksen sortuessa.
* Lengeden kaivosonnettomuus 1963
* Chilen kaivosonnettomuus 2010

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaivosonnettomuudet** Wikimedia Commonsissa
**Dmitri Sergejevitš Peskov** (ven. Дмитрий Сергеевич Песков; s. 17. lokakuuta 1967 Moskova) on venäläinen diplomaatti ja tiedottaja.

Peskov valmistui vuonna 1989 Moskovan valtionyliopiston Aasian ja Afrikan instituutista. Hän työskenteli vuonna 1989 Neuvostoliiton ulkoministeriössä. Vuosien 1990–2000 aikana hän työskenteli Venäjän suurlähetystössä Ankarassa ja Venäjän ulkoministeriössä Moskovassa. Peskov oli vuosina 2000–2004 Venäjän presidentin varalehdistösihteeri ja vuosina 2004–2008 ensimmäinen varalehdistösihteeri. 25. huhtikuuta 2008 hän sai nimityksen Venäjän pääministerin lehdistösihteeriksi, ja 21. toukokuuta 2012 hänestä tuli presidentin lehdistösihteeri.

Peskovilla on 1990-luvun alussa syntynyt poika, Nikolai.

Peskov meni vuonna 2015 naimisiin taitoluistelija Tatjana Navkan kanssa. Toukokuussa 2020 sekä Peskovin että Navkan ilmoitettiin olevan sairaalahoidossa koronaviruspandemiassa saadun tartunnan johdosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kremlin spokesman Peskov confirms that he was diagnosed with Covid-19 Interfax.
2. 1 2  Peskov, Dmitry President of Russia.
3. ↑  Aktivistit soittivat pilapuhelun Peskovin pojalle – esittivät rekrytointiupseeria ja käskivät ilmoittautumaan armeijaan *Yle*.  22.9.2022. Viitattu 16.10.2022.
4. ↑  Revealed: wife of Putin's spokesman faces questions over US tax affairs *The Guardian*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dmitri Peskov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Philippe Zinda Kaboré** (tai *Kaboré Zinda*, 18. marraskuuta 1920 Koudougou – 25. toukokuuta 1947 Abidjan) oli burkinalainen poliitikko, joka toimi Ranskan kansalliskokouksen edustajana vuosina 1946–1947.

Zinda Kaboré syntyi mosipäällikköjen sukuun Ranskan Ylä-Voltassa. Hän opiskeli William Ponty -koulussa ja Dakarin lääketieteellisessä oppilaitoksessa ja valmistui farmaseutiksi. Vuodesta 1940 lähtien hän työskenteli ensin Bamakossa ja sitten Bobo-Dioulassossa.

Zinda Kaboré kiinnostui politiikasta toisen maailmansodan jälkeen. Hän oli perustamassa Rassemblement démocratique africain -puoluetta vuonna 1946 ja tuli valituksi sen listalta Ranskan kansalliskokoukseen Norsunluurannikon edustajana. Hän kuoli seuraavana vuonna sydänkohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Philippe Kaboré-Zinda *Assemblée nationale*. Viitattu 5.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |

 |
| "International Love"Pitbull muusikko Chris Brown |
| --- |
| Singlen "International Love" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Planet Pit* |
|  Julkaistu | 11. lokakuuta 2011 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | Soulshock & Biker, Sean Hurley |
|  Tyylilaji | dancepop |
|  Kesto | 03.48 |
|  Levy-yhtiö | Polo Grounds, J, Mr. 305 |
| Pitbullin muut singlet |
| "I Like How It Feels"2011 | "International Love"2011 | "U Know It Ain’t Love"2011 |
| Chris Brownin muut singlet |
| "Wet the Bed"2011 | "International Love"2011 | "Another Round"2011 |

MusiikkinäyteInternational LoveÄänitiedostojen kuunteluohjeet

"**International Love**" on neljäs singlejulkaisu yhdysvaltalaisen rap-artistin Pitbullin kuudennelta studioalbumilta *Planet Pit*. Vierailevana artistina kappaleessa esiintyy Chris Brown. Kappaleen sanoittivat Pitbull, Soulshock, Peter Biker, Sean Hurley sekä Claude Kelly ja sen tuottivat Soulshock, Biker ja Hurley. Kappale julkaistiin singlenä myynninedistämistarkoituksessa 29. toukokuuta 2011. Lokakuussa single sai radiosoittoa ja sen jälkeen se julkaistiin uudestaan albumin neljäntenä ja viimeisenä virallisena singlenä 1. marraskuuta 2011. Se nousi sijalle 13 Yhdysvaltain *Billboard* Hot 100 -musiikkilistalla.

Musiikkivideo
-------------

Musiikkivideon ohjasi Dave Rousseau ja se julkaistiin 9. joulukuuta 2011. Musiikkivideolla esiintyvät Pitbull ja Chris Brown, jotka ovat talon katolla ja esittävät kappaletta. Videolla on myös kuvamateriaalisia Pitbullin kiertueelta.

Kappalelista
------------

* Digitaalinen lataus

1. "International Love" – 3:49

* CD-single

1. "International Love" (Album version) – 3:49
2. "International Love" (Jump Smokers Radio Mix) – 4:27

Lähteet
-------

1. ↑  VIDEO: PITBULL F/ CHRIS BROWN – ‘INTERNATIONAL LOVE’ *rap-up.com*. Viitattu 5.5.2012. (englanniksi)
**806 Naval Air Squadron** (**806 NAS**) oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus
--------

Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1940 RNAS Worthy Downissa. Laivueen kalustona oli kahdeksan Blackburn Skuaa ja neljä Blackburn Roc konetta. Laivue siirrettiin 28. maaliskuuta RNAS Hatstoniin ja osallistui hyökkäykseen Bergeniin ennen kuin siirrettiin etelä rannikolle suojaamaan Dunkirkin evakuointia. Osa laivueesta sijoitettiin RNAS Detlingiin.

Laivueen käyttämät Blackburn Roc koneet korvattiin Fairey Fulmareilla ja laivue siirrettiin kesäkuussa *HMS Illustriousille*, jolloin myös Blackburn Skuat vaihdettiin Fairey Fulmareihin. Laivueeseen liitettiin Gloster Sea Gladiatoreita ennen purjehdusta Välimerelle, jossa laivue sijoitettiin välillä maihin Dekheilaan suojaamaan maajoukkoja.

Laivue osallistui Kreetan evakuointien suojaamiseen, minkä jälkeen se sijoitettiin maalis-toukokuuksi 1941 *HMS Formidablelle*. Laivue lensi kesän 1941 Hawker Hurricaneilla osana laivaston ilmavoimia Pohjois-Afrikassa ennen kuin se jälleen varustettiin marraskuussa Fairey Fulmareilla ja siirrettiin maaliskuun lopulla 1942 Ceylonille.

Laivue jaettiin kahteen lentueeseen, joista A lentue varustettiin Grumman Martleteilla ja B lentue Fairey Fulmareilla. Laivue sijoitettiin toukokuussa *HMS Illustriousille*. A lentue lakkautettiin *HMS Indomitablen* vaurioiduttua 12. elokuuta operaatio Pedestalissa. B lentue jäi edustamaan laivuetta ennen kuin se liitettiin 18. tammikuuta 1943 803 laivueeseen Itä-Afrikassa.

Laivue perustettiin uudelleen 1. elokuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 12 Supermarine Seafire III -konetta. Laivueen koneet korvattiin myöhemmin uudemmalla XV mallilla. Laivue lakkautettiin 1947.

Lähteet
-------

* Finnis Bill: *The History of the Fleet Air Arm from Kites to Carriers*. Shrewsbury: Airlife Publishing Ltd, 2000. ISBN 1-84037-182-X. (englanniksi)
* Wragg David: *Fleet Air Arm Handbook 1939-1945*. Gloucestershire: Sutton Publishing Ltd, 2001. ISBN 0-7509-3430-1. (englanniksi)
* Jackson A J: *Blackburn Aircraft since 1909*. England: Funk & Wagnalls, 1968. (englanniksi)
* Taylor H A: *Fairey Aircraft since 1915*. England: Naval Institute Press, 1988. ISBN 0-87021-208-7. (englanniksi)
* Kay Anthony L & Smith J R: *German Aircraft of the Second World War*. Lontoo: Putnam, 2002. ISBN 0-85177-920-4. (englanniksi)
* Polmar Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Wragg s. 144
2. ↑  Wragg s. 145

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **806 Naval Air Squadron**.
**David Poile** (s. 14. helmikuuta 1950 Toronto, Ontario, Kanada) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen Nashville Predatorsin toimitusjohtaja.

Poile on toiminut GM:n virassa Nashvillessä vuodesta 1997 lähtien, ja on toistaiseksi seurahistorian ainoa GM. Vuosina 1982–1995 Poile toimi samassa virassa Washington Capitalsin organisaatiossa.

Yhdysvaltain maajoukkueen managerina Poile on toiminut kaksissa MM-kilpailuissa sekä vuoden 2014 talviolympialaisissa. Lisäksi hän on ollut apulaismanagerina kolmissa MM-kilpailuissa ja vuoden 2010 talviolympialaisissa.

Peliura
-------

Omalla peliurallaan Poile pelasi kolme ottelua AHL-farmiliigan Rochester Americansissa. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.

Muuta
-----

Poilen isä, Bud Poile, oli entinen jääkiekkoilija, valmentaja ja GM. Hänet valittiin vuonna 1990 Hall of Fameen. Lisäksi hänen setänsä Don Poile pelasi 1950-luvulla 66 NHL-ottelua Detroit Red Wingsissä.

Poile voitti vuonna 2001 Lester Patrick Trophyn merkittävästä jääkiekon hyväksi tehdystä työstä. Hänen isänsä oli voittanut kyseisen palkinnon 12 vuotta aiemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David Poile *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 19.5.2015.
**David Raksin** (4. elokuuta 1912 Philadelphia, Pennsylvania – 9. elokuuta 2004 Van Nuys, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja.

Raksin aloitti musiikin opiskelun instrumenttinaan piano ja sai myöhemmin opastusta puhallinsoitinten parissa isältään. Hän meni Pennsylvanian yliopistoon, josta valmistuttuaan siirtyi New Yorkiin. Hän tapasi Oscar Levantiin, joka kertoi ystävälleen George Gershwinille Raksinin "I Got Rhythm" -sovituksesta. Gershwin suositteli nuorta säveltäjää Broadway-sovituksia tehneelle Harms/Chappell-kokoonpanolle. Raksin sai Bostonissa kutsun Hollywoodiin Charlie Chaplinin luo ja avusti tätä *Nykyaika*-elokuvan musiikissa sekä orkestroi sen Edward Powellin kanssa. Tämä oli vuonna 1935 alku hänen pitkälle elokuvauralleen. Seuraavana vuonna hän avusti kapellimestari Leopold Stokowskia, joka kantaesitti hänen konserttikappaleensa *Montage* Philadelphian orkesterin kanssa.

Raksin sävelsi musiikin kaikkiaan yli sataan elokuvaan, kuten *Lauraan*, jonka samannimisestä teemakappaleesta tuli yksi elokuvamusiikin levytetyimmistä kappaleesta yli 400:lla erilaisella versiollaan. Muita elokuvia, joihin Raksin teki musiikkia, olivat *Särkyneiden haaveiden kaupunki*, *Aina vain Amber*, *Viattomuuden kasvot*, *Pahan pauloissa*, *Hurjimus*, *Eri pöydissä*, *Hämärän lapset* ja *Paholaisen poika*. Lisäksi Raksin työskenteli televisiossa sekä radiossa ja sävelsi näyttämömusiikkia, johon kuuluu baletteja, musikaaleja ja musiikkia näytelmiin. Igor Stravinskyn omasta pyynnöstä Raksin teki sovituksen tämän *Circus Polkasta*. Monet sinfoniaorkesterit eri maissa ovat esittäneet Raksinin konserttiteoksia, jotka usein ovat hänen elokuvamusiikkinsa pohjalta tehtyjä. Raksin myös johti omien teostensa esityksiä Hollywood Bowlissa. Hän sävelsi Kongressin kirjaston Elizabeth Sprague Coolidgen säätiön tilauksesta omaan tekstiinsä teoksen *Oedipus Memneitai*, jonka hän kantaesitti Founder's Day Concertissa Coolidge-auditoriossa lokakuussa 1986.

Opettajana Raksin toimi muun muassa vuodesta 1956 Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuosina 1962–1970 kahdeksan kauden ajan Composers & Lyricists Guild of American puheenjohtaja. Hänen saamiensa palkintojen joukossa ovat ensimmäinen Max Steiner -saavutuspalkinto National Film Societylta (1980), Academy of Science Fiction and Fantasyn urapalkinto (1979) ja American Society of Music Arrangers and Composersin Golden Score -palkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic: David Raksin
2. 1 2 3  The Film Music Society: David Raksin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Airi Tuulikki Tokola** (s. 13. heinäkuuta 1957 Oulu) on suomalainen oopperalaulaja ja kirkkomuusikko. Hän on äänialaltaan dramaattinen sopraano.

Tokola valmistui kanttori-urkurin tutkinnolla Sibelius-Akatemiasta vuonna 1982 ja jatkoi siellä opintojaan, joiden päätteeksi hän sai lauludiplominsa vuonna 1986 Anita Välkin opiskelijana. Vuonna 1987 Tokola voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun Savonlinnassa ja piti debyyttinsä konserttiartistina Sibelius-Akatemiassa. Samana vuonna hän teki ensimmäisen esiintymisensä oopperalaulajana Kuopiossa tulkitsemalla Donna Annan roolin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Don Giovanni*. Tokola lähti tämän jälkeen Wieniin suorittamaan korkeakoulutason jatko-opintoja opettajanaan professori Gerhard Kahry. Hän sai Wienissä opetusta myös muiden muassa Roman Ortnerilta. Tokola on osallistunut mestarikursseille, joiden pitäjien joukossa ovat olleet Birgit Nilsson, Kim Borg ja Herbert Brauer.

Vuosina 1988–1990 Tokolalla oli kiinnitys Wienin valtionoopperaan Studioon. Hän tulkitsi muun muassa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoiden rooleja. Hän osallistui keväällä 1991 Wienin valtionoopperan sekä Wienin filharmonikkojen vierailuun New Yorkin Carnegie Hallin satavuotisjuhlilla ja esiintyi tässä yhteydessä Straussin *Elektran* tuotannossa Lorin Maazelin johdolla. Tokola sai vuonna 1990 toisen palkinnon nuorille laulajille suunnatussa kansainvälisessä laulukilpailussa Wienissä. Samana vuonna hän esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla Sentan roolissa Wagnerin *Lentävässä hollantilaisessa*. Vuosina 1992–1993 hän esiintyi Ilmajoen Musiikkijuhlilla Mrs. Kitinojan roolissa Atso Almilan oopperassa *Ameriikka*, josta tehtiin myös levytys. Vuosina 1994–1995 Tokola tulkitsi Riitan roolin Joonas Kokkosen *Viimeisten kiusausten* esityksissä Oulun kaupunginteatterissa. Hän on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa; hän on tehnyt myös monia solistisia esiintymisiä ja oopperaesiintymisiä sekä Suomessa että ulkomailla. Roolien joukossa on ollut Leonora Ludwig van Beethovenin *Fideliossa*. Tammikuussa 1998 Tokola menestyi Giacomo Puccinin oopperan *Turandot* nimiroolissa Teatro Rosetumissa Milanossa.

Tokola esiintyi solistina suomalais-italialaisessa Beniamino Gigli -konsertissa Recanatissa vuonna 1997. Hän on esiintynyt useasti Beniamino Giglin muistoksi järjestetyissä konsertissa.

Tokola aloitti työskentelyn lehtorina Oulun konservatoriossa vuonna 1991. Sittemmin hänestä tuli Oulun ammattikorkeakoulun laulun yliopettaja. Tokolan johdolla ovat opiskelleet muiden muassa Jenni Hietala, Helena Juntunen ja Kaisa Ranta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
2. 1 2 3 4 5 6  Airi Tokola, sopraano Suomen Beniamino Gigli -seura
3. ↑  Airi Tokolalle menestystä Milanon Turandotissa Helsingin Sanomat
4. 1 2  Maail­man­kuu­lut oop­pe­ra­la­vat kut­su­vat – Laulaja Jenni Hietala näyttää kyn­ten­sä Oulu Sin­fo­nian Nuoret so­lis­tit -kon­ser­tis­sa Kaleva
5. 1 2  Airi Tokola: On väärin että verorahoilla koulutetaan laulajia joille ei tarjota työmahdollisuuksia Yle
6. ↑  Kaisa Ranta Cantante Artist Management