recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pohjolan talo
Färsaarelaisten taiteilijoiden näyttely 1984 Pohjolan talossa
**Färsaarten Pohjolan talo** (fääriksi *Norðurlandahúsið í Føroyum*) on Färsaarten tärkein kulttuurikeskus. Talo sijaitsee Tórshavnissa ja se vihittiin 1983. Sen tarkoituksena on edistää pohjoismaista ja färsaarelaista kulttuuria. Sinne voivat kuitenkin myös muut kuin pohjoismaiset taiteilijat asettaa töitään näytteille. Talon arkkitehtuurissa on perinteisiä piirteitä, kuten turvekatto, jonka ansiosta kattotyyppi on yleistynyt seudulla.

Ajatuksen Pohjolan talosta keksi tiettävästi Pohjoismaiden neuvoston aikaisempi färsaarelainen jäsen Erlendur Patursson (1913−1986). Vuonna 1977 julistettiin Pohjoismaissa arkkitehtuurikilpailu, ja siihen osallistui 158 arkkitehtia. Kilpailun voittivat norjalainen arkkitehti Ola Steen ja islantilainen arkkitehti Kolbrún Ragnarsdóttir. Pohjoismaiden neuvosto tuki hanketta, ja sen osuus kuluista oli kaksi kolmasosaa. Lopusta vastasi Färsaarten hallitus. Kokonaiskustannukset olivat 70 miljoonaa Färsaarten kruunua. Rakennus on siten tavallaan samalla neuvoston lähetystö. Rakennus avattiin käyttöön 8. toukokuuta 1983. Rakennuksella on yhteispohjoismainen johto.

Pohjolan talo on Pohjoismaiden ministerineuvoston alainen kulttuuriorganisaatio, ja ministerineuvosto subventoi vuosibudjetista 92 prosenttia, kun taas Färsaarten hallitus vastaa lopuista kahdeksasta prosentista. Tavoitteena on edistää Färsaarten kulttuurielämää ja tiivistää saarten ja muun Pohjolan kulttuurielämän keskinäisiä yhteyksiä.

Arkkitehtuuri
-------------

Pohjolan talo on kaksikerroksinen, ja siinä on Tanskasta hankittu suurista lasiosista ja teräspalkeista muodostuva rakenne. Katto on perinteinen islantilainen turvekatto, jonka on tarkoitus sulautua ympäristöön. Lattia on norjalaista graniittia. Färsaarilla luontainen kallioperä on basalttia. Kalusteet ovat Suomesta, seinien verhoilu Ruotsista. Lasiseinistä on hyvä näköala Tórshavniin, merelle ja lähimpään saareen Nólsoyiin.

Talossa on aula, kahvio, parkettilattiainen tanssisali, jossa voidaan tanssia perinteisiä saarelaistansseja ja pitää näyttelyitä, sekä sali johon mahtuu 400 henkeä. Lisäksi on amfiteatterimainen tila, joka voidaan yhdistää suureen saliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Norden.org[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjolan talon kotisivu (tanskaksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Färsaarten Pohjolan talo** Wikimedia Commonsissa
**Andrew Orlando Valmon** (s. 1. tammikuuta 1965 Brooklyn, NY, Yhdysvallat on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija. Hän opiskeli Seton Hallin yliopistossa viestintää ja valmistui vuonna 1987. Andrew Valmon on naimisissa Meredith Raineyn kanssa, joka myös on ollut olympiatason juoksija.

Valmon voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa olympiakultaa vuoden 1988 ja 1992 olympiakisoista Soulissa ja Barcelonassa. Maailmanmestaruuskilpailuista Valmon saavutti hopeaa 1991 Tokiosta ja kultaa 1993 Stuttgartista. Sisäratojen MM-kilpailuista hän saavutti hopeaa vuonna 1991. Hänen oma ennätyksensä 44,28 s on vuodelta 1992. Urheilu-uransa jälkeen Valmon oli juoksuvalmentajana Georgetownin yliopistossa vuosina 1999–2003 ja on työskennellyt tämän jälkeen Marylandin yliopiston juoksuvalmentajana.

2012 Lontoon olympialaisissa Valmon oli Yhdysvaltain yleisurheilujoukkueen valmentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrew Valmon Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  Shipley, Amy: Maryland athletics budget cuts put Olympic track coach Andrew Valmon in awkward position  24.11.2011. Washington Post. Viitattu 15.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Shipley, Amy: Maryland's Andrew Valmon named U.S. track and field head coach for 2012 London Olympics *washingtonpost.com*.  18.2.2011. WP Sports. Viitattu 15.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sports Reference (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Andrew Weibrecht** (s. 10. helmikuuta 1986 Lake Placid, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, supersuurpujottelun olympiamitalisti.

Weibrecht saavutti junioreiden MM-kilpailuissa pronssia supersuurpujottelussa Le Massifissa 2006. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009. Hän sai pronssia Vancouverin olympialaisten 2010 supersuurpujottelussa kukistettuaan neljänneksi sijoittuneen Werner Heelin kahdella sadasosasekunnilla. Samojen kisojen superyhdistetyssä hän oli yhdestoista. Sotšin olympialaisissa 2014 Weibrecht saavutti hopeaa super-G:ssä. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs.

Weibrecht kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Beaver Creekissä marraskuussa 2006. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan vuotta myöhemmin samassa paikassa neljästoista superyhdistetyn kilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran seuraavana päivänä oltuaan kymmenes Beaver Creekin syöksylaskussa. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi Kitzbühelin supersuurpujottelussa tammikuussa 2016.

Weibrecht on saanut Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa hopeaa syöksylaskussa 2008. Hän voitti Nor-Am cupin kokonaiskilpailun ja yhdistetyn cupin kaudella 2006–2007. Hän on voittanut Nor-Am cupissa yhteensä neljä osakilpailua.

Weibrecht lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrew Weibrecht Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Se oli siinä - alppihiihdon kaksinkertainen olympiamitalisti lopetti uransa | SuomiUrheilu *SuomiUrheilu*.  2.5.2018. Viitattu 3.5.2018.
**Kustannus Oy Pieni Karhu** on vuonna 1999 perustettu nuorten- ja lastenkirjallisuuteen erikoistunut kirjankustantamo. Pieni Karhu toimii lähes 150 vuotta vanhassa rakennuksessa Kärkölän kirkonkylän sydämessä.

Palkittuja kirjailijoita
------------------------

Tittamari Marttinen oli vuoden 2007 Arvid Lydecken -palkintoehdokas kirjallaan *Välituntirakkautta*. Kirja on ensimmäinen ehdokkaana ollut selkokirja. Aseman Lapset ry myönsi vuoden 2007 Vastuunkantopalkinnon Wilson Kirwalle. Vastuunkantopalkinto jaetaan vuosittain merkittävää työtä lasten, nuorten ja perheiden hyväksi tehneelle henkilölle. Yhdistyksen mukaan kenialaissyntyinen juoksija-tarinankertoja on esimerkillisesti hälventänyt ennakkoluuloja, lähentänyt kulttuureja ja levittänyt positiivista elämänasennetta. Pieni Karhu on kustantanut kaksi Kirwan satukirjaa, *Amani-aasi ja sisäinen kauneus* sekä *Amani-aasi ja kuuluisa krokotiili*.

Ylen haastattelussa Leena Reiman oli sitä mieltä että e-kirja ei syrjäytä paperista lastenkirjaa.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Pieni Karhu - Yritys *Pieni Karhu*. Viitattu 15.02.2018.
2. 1 2  Kustannus Oy Pieni Karhu *Finder*. Viitattu 15.02.2018.
3. ↑  Välituntirakkautta Pieni Karhu. Viitattu 15.02.2018.
4. ↑  Leiniö, Terhi: Wilson Kirwa tähtää suoraan kuuhun *Aseman Lapset ry*.  Arkistoitu 15.2.2018. Viitattu 15.02.2018.
5. ↑  Juoksija, satusetä ja positiivisuuden mestari Pieni Karhu. Viitattu 15.02.2018.
6. ↑  Lastenkirja pysyy paperisena *Yle - Lahti*.  3.6.2012. Viitattu 15.02.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pienen Karhun kotisivut
* UpClosed: About Tittamari Marttinen
**Kurumi Nara** (jap. 奈良くるみ, s. 30. joulukuuta 1991 Osaka) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 32 elokuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.

Ura
---

Ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa kaksinpelissä Nara otti Hamanakon turnauksessa lokakuussa 2008. Kesäkuussa 2009 hän pääsi loppuotteluun Komoron ITF-turnauksessa. Heinäkuussa Nara voitti Obihiron ITF-turnauksen välierissä ykköseksi sijoitetun Rika Fujiwaran ja loppuottelussa Junri Namigatan. Elokuun lopussa hän pääsi loppuotteluun Tsukuban ITF-turnauksessa. Kauden viimeiseen turnaukseensa, Osakan WTA-turnaukseen, hän pääsi mukaan villillä kortilla. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Chanelle Scheepersin 7–6(5), 4–6, 6–2, mutta hävisi toisella kierroksella toiseksi sijoitetulle Marion Bartolille 1–6, 1–6.

Vuonna 2010 Nara pääsi loppuotteluun Surprisen ITF-turnauksessa, jossa hän hävisi Abigail Spearsille. Ranskan avoimissa Nara pääsi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan. Karsintojen kautta pääsarjaan päässyt Nara hävisi kuitenkin ensimmäisellä kierroksella Arantxa Parra Santonjalle. Toisen kerran hän pääsi Grand Slam -turnauksen pääsarjaan kuukauden päästä Wimbledonissa, jossa hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan Mariana Duque Mariñon. Toisella kierroksella hän hävisi Li Nalle. Heinäkuussa Nara pääsi loppuotteluun Grapevinen ITF-turnauksessa, jossa hän hävisi Jamie Hamptonille. Lexingtonin ITF-turnauksessa hän otti uransa kolmannen ITF-turnausvoittonsa voitettuaan loppuottelussa Stéphanie Duboisin. Elo-lokakuussa Nara hävisi viidessä eri WTA-turnauksessa avausottelunsa.

Helmikuussa 2011 Nara pääsi toiselle kierrokselle Kuala Lumpurin WTA-turnauksessa. Elokuussa hän pääsi loppuotteluun Pekingin ITF-turnauksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurumi Nara – Stats *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 17.11.2011. (englanniksi)
2. ↑  Kurumi Nara – Activity *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 12.8.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kurumi Nara**.
* Kurumi Nara WTA:n sivuilla (englanniksi)
* Kurumi Nara Japanin Tennisliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Andrew Yogan** (s. 4. joulukuuta 1991) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on New York Rangersin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2010. Hän on ensimmäinen NHL:ään varattu Floridan osavaltiossa syntynyt pelaaja. Aiemmin Floridassa syntyneitä, mutta muualla kasvaneita pelaajia ovat olleet Val James, Dallas Eakins, Dan Hinote, Blake Geoffrion ja Brandon Maxwell.

Pelaajaura
----------

Yogan pelasi juniorikiekkoa OHL:ssä, johon hänet varattiin Windsor Spitfireen vuonna 2007 varaustilaisuuden viidentenä pelaajana. Hänet oli sijoitettu 19. sijalle, koska joukkueet pelkäsivät, ettei hän ollut halukas pelaamaan OHL:ssä. Hän liittyi Erie Ottersiin vuonna 2008. Kaudella 2008–2009 ennen varausikään tulemista Yogan kärsi aivotärähdyksestä, joka saattoi tiputtaa hänen varausnumeroaan. Ennen aivotärähdystä jotkut pitivät häntä jopa potentiaalisena ensimmäisen kierroksen varauksena. Kaudella 2009–2010 Yogan teki 25 maalia ja 30 syöttöä Eriessä. Kaudella 2010–2011 hän pelasi runkosarjassa vain kymmenen ottelua ja pudotuspeleissä kolme kärsittyään olkapäävammasta. Vuonna 2011 hänet kaupattiin Peterborough Petesiin. Kaudella 2011–2012 Yogan valittiin 12.–18. maaliskuuta viikon pelaajaksi. Hän teki viikon aikana neljä maalia ja sai yhtä monta maalisyöttöä kolmessa pelaamassaan ottelussa. Kauden päättyessä Yogan oli OHL:n maalipörssin kuudes 41 osumalla ja pistepörssin 15. 78 pisteellä. Yogan uskoo itse parantaneensa puolustustaitojaan kauden aikana.

21. maaliskuuta 2012 Yogan allekirjoitti AHL-joukkue Connecticut Whalen kanssa try out -sopimuksen ja 26. maaliskuuta hän teki kolmen vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden aikana vielä kaksi ottelua Whalessa ja teki niissä kaksi maalia sekä sai yhden syöttöpisteen. Molemmat maalit syntyivät hänen ammattilaisdebyytissään 9. huhtikuuta 2011.

Varaushetkellään Yogan piti käsiään ja laukaustaan parhaina ominaisuuksinaan jääkiekkoilijana. Suurimpana kehitettävänä asiana hän piti luistelunopeuttaan. Hänen nopeuden puutteensa voi johtua siitä, että hän aloitti jääkiekon pelaamisen vanhempana, kuin useimmat.

6. lokakuuta 2014 Yogan kaupattiin Rangersista yhdessä Steven Kampferin kanssa Florida Panthersin organisaatioon vaihdossa Joey Crabbiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Andrew Yogan
**Kevin Kantee** (s. 29. tammikuuta 1984 Idaho Falls, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissuomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Chicago Blackhawks varasi Kanteen NHL:ään vuonna 2002 varausnumerolla 188. Kanteen pelaajaura kului kuitenkin Euroopassa. Kantee lopetti uransa vuonna 2012.

Ura
---

Kantee on Jokereiden kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa Jokereissa kaudella 2003–2004. Lopullisesti Kantee vakiinnutti paikkansa Jokereiden kokoonpanossa kaudella 2004–2005, jolloin hän pelasi 46 ottelua liigassa.

Jokereissa Kantee voitti kaksi SM-hopeaa, kunnes hän siirtyi Turun Palloseuraan kesken kauden 2006–2007. Kantee pelasi TPS:ssä lopulta vain kevään 2007, minkä jälkeen Kantee teki kahden vuoden sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa.  Kahden Ilves-kauden jälkeen Kantee pelasi vajanaisen kauden JYP:ssä. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Itävallan liigassa pelanneeseen slovenialaiseen HDD Olimpija Ljubljanaan. Seuraavalla kaudella Kantee pelasi Italian liigan HC Valpellicessa, jossa hän päätti uransa keväällä 2012. 

Kantee varattiin NHL:ään vuonna 2002, kun Chicago Blackhawks valitsi hänet kuudennella kierroksella varausvuorolla 188. Chicago kuitenkin luopui Kanteen oikeuksista kesällä 2006..

Kantee edusti Suomea kahdesti junioreiden MM-kilpailuissa. Hän oli mukana alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  TPS:n pakistoon muutoksia, McDonell kapteeniksi  29. tammikuuta 2007. Jatkoaika. Viitattu 15. huhtikuuta 2007.
2. ↑  Kevin Kantee Ilvekseen  13. huhtikuuta 2007. Jatkoaika. Viitattu 15. huhtikuuta 2007.
3. ↑  Chicago luopui suomalaislupauksista  6. kesäkuuta 2006. Jatkoaika. Viitattu 15. huhtikuuta 2007.

* Kevin Kantee *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Jatkoajan pelaajaprofiili
**Andrew Short** (s. 28. marraskuuta 1982 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen erämaa- ja endurokuljettaja, sekä entinen motocross ja supercrosskuljettaja. Hän voitti motocrossissa maiden välisen mestaruuden Yhdysvaltain joukkueessa (2010) ja sijoittui kerran toiseksi AMA Motocrossissa (2009) ja kahdesti kolmanneksi AMA Supercrossissa (2008 ja 2009).

Kilpaura
--------

Short aloitti uransa Motocrossin ja Supercrossin parissa kilpailtuaan Monster Energy AMA Supercrossissa ja Lucas Oil AMA Pro Motocrossissa. Hän voitti myös Motocrossin mestaruuden Yhdysvaltain joukkueessa. Short päätti motocrossuransa 2016 siirtyäkseen erämaaralleihin.

### Erämaaralli

Short kilpaili ensimmäisen kerran 2017 Sonora rallissa Hondalla, jolla hän sijoittui kolmanneksi.

#### Husqvarna (2017–2020)

Short siirtyi Husqvarnalle, jolla hän ajoi ensimmäisen kerran vuoden 2018 Dakar-rallissa sijalle 17. Samana vuonna Short ajoi kymmenenneksi Merzouga ja Atacama ralleissa, sekä kolmanneksi Desafio Inca rallissa ja vielä seitsemänneksi Marokon rallissa.

Vuoden 2019 Dakar-rallissa Short onnistui ajamaan kuudenneksi. Hän saavutti parempaa menestystä myös muissa erämaaralleissa voitettuaan Marokon rallin ensimmäistä kertaa. Lisäksi Short ajoi viidenneksi Abu Dhabin erämaarallissa, toiseksi Silk Way rallissa ja vielä kahdeksanneksi Atacama rallissa.

Short ajoi kolmannen kerran maaliin Dakar-rallissa 2020 oltuaan tällä kertaa kymmenes.

#### Yamaha (2020–)

Short siirtyi Yamahalle 2020 monivuotisella sopimuksella. Hän joutui keskeyttämään ensimmäistä kertaa Dakar-rallissa 2021, kun toisen erikoiskokeen tankkauspisteen aikana hänen pyörään laitettiin väärää polttoainetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrew Short *racerxonline.com* 27.12.2020 Viitattu 8.1.2021 (englanniksi)
2. 1 2 3  Andrew Short - Monster Energy Yamaha Rally (Arkistoitu – Internet Archive) *yamaha-racing.com* Viitattu 8.1.2021 (englanniksi)
3. ↑  ANDREW SHORT SIGNS WITH FACTORY YAMAHA: DAKAR RALLY NEWS *dirtbikemagazine.com* 2020 Viitattu 8.1.2021 (englanniksi)
4. ↑  Contaminated fuel the cause of Andrew Short’s Dakar retirement *enduro21.com* 5.1.2021 Viitattu 8.1.2021 (englanniksi)
**Carl Carp** (8. kesäkuuta 1760 Vaasa – 21. syyskuuta 1811 Turku) oli suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos.

Carpin vanhemmat olivat Vaasan triviaalikoulun kollega Simon Carp (1723–1792) ja Maria Widlund. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi Turussa 1774 ja opiskeli Turun akatemiassa.

Carp oli Vaasan hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1781–1784, kanslistina 1784–1786, aktuaarina 1786–1789, varakanneviskaalina 1789–1794, asessorina 1794–1805 ja hovioikeudenneuvoksena 1805–1809. Hän oli hallituskonseljin (senaatin) oikeusosaston jäsenenä (senaattorina) 1809–1811.

Carp oli naimisissa vuodesta 1790 Johanna Magdalena Aejmelaeuksen kanssa jonka isä oli Isonkyrön kirkkoherra Johan Aejmelaeus. Heidän poikiaan olivat Karl Fredrik Carp (1798–1828) ja Vaasan hovioikeuden varapresidentti Gustaf Carp (1806–1877).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Carp. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 23.12.2015.
**Hymisseis** (m.kreik. Ὑμίσσεις tai Ὑμισσεῖς) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen arvellaan sijainneen Amyzonin ja Mylasan välillä.

Myöskään kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Hymisseis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–447/446 eaa. kolmesti sekä vielä vuonna 425/424 eaa.

Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Hymisseus* (Ὑμισσεύς) ja *Hymesseus* (Ὑμεσσεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "890 (Hymisseis)", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Carl Christian Rosenbröijer** (vuoteen 1819 asti **Bröijer**, 1762–1832) oli suomalainen majuri ja tilanomistaja.

Rosenbröijer palveli Ruotsin armeijassa, osallistui vänrikkinä Kustaa III:n sotaan 1788–1790 ja Suomen sotaan 1808 Adlercreutzin rykmentissä Viaporin puolustajana. Sen jälkeen hän erosi palveluksesta ja asettui Laukaan Uddegårdin tilalle maanviljelijäksi (nyk. Jääskelän tila Jyväskylän Oravisaaressa). Vuonna 1819 Rosenbröijer perusti sahan Haapakoskelle (nyk. Vaajakoski).

Rosenbröijerin katsotaan olleen aloitteentekijä Jyväskylän kaupungin perustamisessa, kun hän käytti asiasta puheenvuoron Laukaan pitäjänkokouksessa 1823. Kaupunki perustettiin vuonna 1837. Jo paljon ennen Rosenbröijeriä vuoden 1765 valtiopäivillä Jyväskylän kaupungin perustamista ehdotti saarijärveläinen talollinen Taavetti Taavetinpoika Ruokonen, mutta aloite jäi tuolloin toteutumatta.

Katso myös
----------

* Rosenbröijer

Lähteet
-------

1. ↑  Carl Rosenbröijer *Jyväskylän aikamasiina*. Jyväskylän kaupunki. Viitattu 27.2.2016.
2. ↑  Päiviö Tommila, Jyväskylän kaupungin historia 1837-1965, I osa. Jyväskylä 1972, s. 6-8.
**Carl Axel Avellan** (2. maaliskuuta 1835 – 1897 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.[1]

Avellanin vanhemmat olivat tuomari, laamanni Carl Fredrik Avellan ja Klara Federley ja puoliso vuodesta Adelaide Karolina Stürmer. Avellan tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846. Hänet ylennettiin koulun jälkeen vänrikiksi ja määrättiin 1. Turun ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan 1855. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin lyhyeksi ajaksi 7. Porin ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan, mistä hän palasi takaisin Turkuun aliluutnanttina. Luutnantiksi Avellan ylennettiin 1858. Alikapteeniksi Barclay de Tollyn karabinieerirykmenttiin hän tuli 1864 ja seuraavana vuonna 2. reservitarkk’ampujapataljoonaan. Kapteeniksi Avellan ylennettiin 1865. Hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 20. tarkk’ampujapataljoonaan 1867, ylennettiin majuriksi 1873 ja määrättiin 3. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonaan. Turkin sodassa 1877–1878 Avellan palveli komppanianpäällikkönä 2. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonassa. Eversti hänestä tuli 1883 ja 78. reservijalkaväkipataljoonan komentaja 1887. Vuonna 1890 Avellan sai siirron 112. Uralin jalkaväkirykmentin komentajaksi ja vuonna 1894 5. Kiovan jalkaväkirykmentin komentajaksi. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1896.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Carl Axel Avellan *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 28.12.2019)
**Carl Butler** (16. helmikuuta 1929 – 19. syyskuuta 2010) oli ruotsalainen kokki ja ravintoloitsija, joka tunnetaan erityisesti vuonna 1974 ilmestyneestä uudenlaisesta keittokirjastaan *Carl Butlers Kokbok* (suom. *Carl Butlerin keittokirja*, Gummerus 1975). Siinä hän esitteli helppotekoisia Välimeren maiden ruokia apunaan kirjoittaja Lars Falk, valokuvaaja Jan Åke Bengtsson ja muita mainosalan ammattilaisia. Kirjan suoraan ylhäältä päin kuvatuista ruokakuvista ja modernin selkeästä taitosta tuli usein jäljitelty tyyli. Kirjan sanotaan myös rohkaisseen miehiä ensi kertaa ruoanlaiton pariin.

Norrköpingissä varttunut Carl Butler opiskeli Hasselbackenin ravintolakoulussa Tukholmassa ja oli jonkin aikaa Tore Wretmanin apulaisena Riche-ravintolassa. Hän työskenteli 14 vuoden ajan SAS-lentoyhtiössä. Vuonna 1968 Butler ja tekstiilitaiteilija Inez Svensson avasivat Tukholman Vasastaniin yhdistetyn keittiötarvikemyymälän ja kortteliravintolan nimeltä Svensson & Butler. Siellä oli Ruotsin ensimmäinen avokeittiö, jossa asiakkaat näkivät kun ruokaa valmistetaan.

Esikoiskirjan menestys johti moniin muihinkin keittokirjoihin, joista on suomennettu puolen tusinaa. Butler toimi pitkään myös Svenska Dagbladetin ruokatoimituksessa.

Suomennetut teokset
-------------------

* 1975: *Carl Butlerin keittokirja*
* 1980: *Hyvää ja herkullista Carl Butlerin tapaan, 89 ruokaohjetta Carl Butlerin kerhosta*
* 1985: *Butlerin kanssa keittiössä. Carl Butlerin parhaat alkupala- ja pitoruokaohjeet*
* 1991: *Carl Butlerin uusi keittokirja*
* 1998: *Kanaa Butlerin tapaan, Carl Butlerin parhaat kanaohjeet*
* 2001: *Butlerin lammas, Carl Butlerin parhaat lammasohjeet*

Lähteet
-------

1. ↑  Eriksson, Ingrid: Carl Butler lärde männen laga mat *Svenska Dagbladet*.  20.9.2010. Viitattu 9.10.2017.  (vaatii tilauksen)
2. ↑  Falk, Lars ym.: *Carl Butlerin keittokirja*. Kirjan takakansiteksti. Suomentanut Kati Appelqvist. Gummerus, 1975. ISBN 951-20-1087-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Carl Butlerin reseptejä (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Carl Butler
**Cassandra "Cassie" Sharpe** (s. 14. syyskuuta 1992 Calgary) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiavoittaja vuodelta 2018.

Sharpe saavutti Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 lumikourussa hopeaa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän epäonnistui, mutta Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa 3,2 pisteen erolla Ranskan Marie Martinodiin. Utahin MM-kilpailuissa 2019 Sharpe saavutti jälleen hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa 4,5 pistettä kiinalaisen Eileen Gun takana.

Sharpe on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2012. Hän on voittanut kahdeksan osakilpailua, joista ensimmäisen maaliskuussa 2015 Tignesissä ja viimeisimmän helmikuussa 2020 Mammoth Mountainilla. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018 ja 2018–2019.

Cassie Sharpen veljet Doug ja Darcy Sharpe ovat kilpailleet lumilautailussa, ja Darcy osallistui vuonna 2022 Pekingin olympialaisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Cassie Sharpe *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Cassie Sharpe Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Gillespie, Kerry: The mountain has always been a family affair for Olympians Cassie and Darcy Sharpe *Toronto Star*.  4.2.2022. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
**Carl Axel Lewin** (1818 Ruotsi – 9. maaliskuuta 1893 Porvoon pitäjä) oli liikemies, tehtailija ja Kiialan kartanon omistaja.

Lewinin puoliso oli Johanna Mathilda Katarina Rosander, perheessä oli kaksi tytärtä ja poika. Ruotsalainen Lewin muutti 1840-luvulla Helsinkiin ja sitten Porvooseen, ostettuaan sieltä viinanpolttimon vuonna 1856. Hän oli laajensi viinatehdastaan ja valmisti myös olutta, mutta hankki myös *Borgå*-nimisen höyrylaivan liikennöimään Helsinkiin. Lewisin liiketoimet kannattivat erittäin hyvin, lukuun ottamatta kylpylää, joka jouduttiin sulkemaan ja purettiin lopulta vuonna 1875, ja osallistumista kauppias Wilhelm Åbergin sokeritehdashankkeeseen, joka ei lopulta toteutunut. Hän vetäytyi myös puuhaamastaan rautatien rakentamisesta Porvoosta Helsinkiin. Höyrysahojen kaupallisen hyödyntämisen tultua mahdolliseksi 1850-luvun lopulla Lewis hankki omistukseensa Pernajan Forsbyn kartanon sahoineen. Monet liiketoimet ja 1860-luvun katovuodet johtivat Lewisin väliaikaisesti taloudellisiin vaikeuksiin, mutta puutavaran, viinan ja oluen myynti elpyivät nopeasti. Vuonna 1880 Lewis saattoikin rakennuttaa uuden kolmikerroksisen viinatehtaan Porvoon keskustaan. Hän rakensi viinanpolttimon myös seuraavana vuonna ostamansa Kiialan kartanon maille, muokkasi kartanon pihapiiriä ja muutatti päärakennuksen ulkonäköä. Lewisin kuoltua 1893 syntyi ankara ja monta vuotta kestänyt riita hänen perinnöstään, jossa oli kartanon ohella satoja tuhansia markkoja rahaa, kuusi maatilaa ja kaksitoista kaupunkikiinteistöä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkelä-Alitalo, Anneli: "Carl Axel Lewin", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 101-103. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Pallo-Kerho 37** eli **PK-37** on vuonna 1937 perustettu iisalmelainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Kolmosessa. Seuran puheenjohtaja on Mika Pesonen.

Historia
--------

KuPSin Jonni Heikkinen karkaa PK-37:n pelaajalta Suomen Cupin 5. kierroksella, Sankariniemellä 11.6.2006.
Sankariniemen stadion
Aluksi lajeina olivat jalkapallo ja jääpallo. Sotien jälkeen 1946 mukaan tuli myös pesäpallo, jota pelattiin vuoteen 1950 ja jääpalloa vuoteen 1952 asti. Vuonna 1962 ohjelmaan tuli uutena lajina jääkiekko, jota seurassa harrastettiin neljä vuotta, kunnes perustettiin jääkiekon erikoisseura Iisalmen Peli-Karhut. 

Kaudelle 2008 seuran edustusjoukkue nousi Kakkoseen. Joukkueen kulta-ajat sijoittuvat 1990-luvun alkuun, jolloin edustusjoukkue pelasi Ykkösessä ja A-juniorit SM-sarjassa. Pallokerhon B-juniorit nousivat ensimmäistä kertaa SM-sarjaan kaudelle 2013.

Seura solmi yhteistyösopimuksen Kuopion Palloseuran kanssa alkuvuodesta 2010. Kaudella 2010 seurassa pelasi lainalla useita KuPSin liigajoukkueen palaajia. Myös kaudella 2011 PK sai useita vahvistuksia KuPSista. Kauden 2010 avainpelaaja KuPSin Simo Rönkkö siirtyi KuPSista kaudeksi 2011 pysyvästi PK:n pelaajaksi. 

Pallo-Kerho putosi kaudeksi 2015 Kolmoseen oltuaan kaudesta 2008 Kakkosessa.

PK-37 nousi takaisin Kakkoseen kaudeksi 2017, kun se otti pitkän pohdinnan jälkeen sarjapaikan vastaan. Tämän mahdollistivat joukkueen kokeneimpien pelaajien jatkosopimukset.

Juniorit
--------

Seura on saanut mainetta hyvänä junioripelaajien kasvattajana. Nuoret pelaajat siirtyvät isompiin seuroihin siirtyessään opiskelemaan tai työelämään muille paikkakunnille. Useita iisalmelaisia pelaajia on pelannut Veikkausliigassa ja Mestaruussarjassa. Niminä mainittakoon Jarno Soininen, joka pelasi useita kausia Mikkelin Palloilijoissa, ja Marko Huttunen, joka pelasi Kopareissa. Uudemmista Pallo-Kerhon kasvateista voi mainita Pyry Kärkkäisen, joka PK:n jälkeen jatkoi uraansa Kuopion Palloseurassa ja HJK:ssa. PK:n kasvateista kaudella 2020 KuPS:n liigaryhmään kuuluvat Saku Savolainen, Jiri Nissinen, Eetu Rissanen, Viljami Aittokoski ja Albert Vauhkonen.

Lähteet
-------

1. ↑  PK-37 lähtee Kakkoseen pitkän pohdinnan jälkeen  10.11.2016. Kymppipaikka.fi. Viitattu 10.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran virallinen sivusto
**Piikkis** on suomalainen sketsisarja. Sarjaa tehtiin ensimmäisen kerran vuonna 1964 Yle TV1-kanavalle. Ohjelman ohjasi Ere Kokkonen. Sarjassa näytteli suomalaisen televisioviihteen alkuaikojen kehityksessä mukana olleen VEK-ryhmän jäsen Matti Kuusla.

Sarja sai jatkoa vuosina 1975 ja 1987, jolloin Kuusla teki samannimistä ohjelmaa Mainostelevisiolle.

Juoni
-----

Sarjassa hämmennettiin fiktiota ja faktaa. Ohjaaja Kokkonen muistelee *Toopelivisio* -kirjassa, että "sarjassa esitettiin oikeille ihmisille kysymyksiä, jotka editointivaiheessa vaihdoimme päinvastaisesti.". Esimerkiksi eräässä sketsissä haastateltiin raitiovaunun rahastajaa, jolta kysyttiin näkyykö raitiovaunuissa juopuneita, ja miten heitä kohdellaan. "Juopunut" -sanan tilalle vaihdettiin sana "kansanedustaja". Tämän seurauksena Ohjelmatoiminnan säännöstöön lisättiin ohje, ettei haastattelun osia saa irrottaa asiayhteydestään.

Lähteet
-------

* Annala, Jukka: *Toopelivisio*, s. 32–33. Helsinki: Teos, 2006. ISBN 951-851-066-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Piikkis (vuonna 1987 valmistunut sarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**André Wetzel** (s. 3. marraskuuta 1951) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesästä 2018 lähtien hän on toiminut HVV Den Haagin päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Wetzel aloitti ammattilaisuransa HFC Haarlemin joukkueessa vuonna 1972. Hän edusti seuraa kolme kautta, kunnes siirtyi 1975 FC Amsterdamin paitaan. Hän edusti pientä amsterdamilaisjoukkuetta kolmen kauden ajan ja pelasi seurassa yli 100 ottelua. 1978 hän siirtyi ADO Den Haagiin, josta kolmen kauden jälkeen Stormvogels Telstariin, jossa päätti uransa vuonna 1982.

Ura valmentajana
----------------

Peliuransa jälkeen Wetzel oli pitkään poissa aktiivisesta toiminnasta jalkapallon parissa, kunnes hän vuonna 1997 siirtyi ADO Den Haagin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kolme kautta siirtyen vuonna 2000 Jan Poortvlietin apulaiseksi FC Den Boschiin. Wetzel toimi kaudella 2000/01 myös Alankomaiden U21-maajoukkueessa apulaisvalmentajana ja jatkoi tehtävässä myös kaudella 2001/02 jätettyään FC Den Boschin.

2002–2004 Wetzel toimi Willem II Tilburgin apulaisvalmentajana seuran edetessä KNVB Cupin finaaliin kauden 2003/04 päätteeksi. Kesällä 2004 hän siirtyi Willem II:n päävalmentajaksi, mutta vain kuukauden pestin jälkeen hän jätti seuran ja suuntasi Al-Jazira Clubin peräsimeen, mutta pesti Arabiemiirikunnissa jäi myös muutamaan kuukauteen.

Wetzel palasi valmennustehtäviin vuonna 2005 siirryttyään Belgian 2.divisioonassa pelanneen KV Mechelenin päävalmentajaksi.Yhden kauden jälkeen Wetzel palasi takaisin kotimaahansa siirtyen VVV-Venlon päävalmentajaksi. Wetzelin johdolla VVV sijoittui kaudella 2006/07 Eerste Divisiessä toiseksi ja nousi näin ollen pääsarjatasolle. Sarjanousija ei kuitenkaan onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa, vaan putosi kauden 2007/08 jälkeen takaisin Eerste Divisiehen. Putoamiskarsinnoissa VVV hävisi juuri ADO Den Haagille, jonka päävalmentajaksi Wetzel kesällä 2008 siirtyi. Pesti ADO:n päävalmentajana jäi yhteen kauteen ja kesällä 2009 hänet korvasi päävalmentajana Raymond Atteveld. Wetzel jatkaa seurassa teknisenä johtajana.

Joulukuussa 2011 Wetzel palasi valmennustehtäviin HBS Craeyenhoutin päävalmentajana. Hän jätti joukkueen kesällä 2016.

Lokakuussa 2017 Wetzelistä tuli Tweede Divisiessä pelaavam AFC:n päävalmentaja. Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka. Kesällä 2018 Wetzelin ura jatkui HVV Den Haagin päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  new coach of ADO Den Haag[vanhentunut linkki]
3. ↑  Anré Wetzel nieuwe hoofdtrainer van HBS
4. ↑  André Wetzel
5. ↑  Andre Wetzel nieuwe trainer AFC
6. ↑  André Wetzel volgend seizoen nieuwe hoofdtrainer HVV (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Wiljan Vloet** | **ADO Den Haagin päävalmentaja**2008–2009 | Seuraaja:**Raymond Atteveld** |
Animoitu kolmiulotteisuutta simuloiva kuva säännöllisestä ikosaedristä.

|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa**Geometria** |
|  |
| **Tasogeometria**
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
**Avaruusgeometria**
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
**Euklidinen geometria**
Paralleeliaksiooma
**Epäeuklidinen geometria**
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
**Analyyttinen geometria** |

**Ikosaedri** eli 20-tahokas on geometrinen kappale.

Tavallisesti ikosaedrillä tarkoitetaan *säännöllistä ikosaedriä*, joka on säännöllinen monitahokas. Sen tahkot ovat tasasivuisia kolmioita. Särmiä on 30 ja kärkiä 12. Jos särmän pituus on d, niin ikosaedrin tilavuus V ja tahkojen yhteispinta-ala A ovat

{\displaystyle V={\frac {5(3+{\sqrt {5}})}{12}}d^{3}} ja {\displaystyle A=5{\sqrt {3}}d^{2}}.
Jos säännöllisen ikosaedrin tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy sen sisään säännöllinen dodekaedri, ikosaedrin duaalikappale.

Säännöllinen ikosaedri on eräs Platonin kappaleista.

Säännöllistä ikosaedriä käytetään useissa roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d20, joka tarkoittaa, että siinä on kaksikymmentä tahkoa. Tunnetuin roolipeli jossa on ikosaedrin muotoinen noppa lienee Dungeons & Dragons.

Kultaiset suorakulmiot ikosaedrin sisälläKultaiset suorakulmiot ikosaedrin sisällä

Karteesiset koordinaatit
------------------------

Karteesiset koordinaatit {\displaystyle (0,\pm 1,\pm \phi )}, {\displaystyle (\pm 1,\pm \phi ,0)} ja {\displaystyle (\pm \phi ,0,\pm 1)} määrittävät origokeskisen ikosaedrin kärjet, missä vakio

{\displaystyle \phi ={\frac {1+{\sqrt {5}}}{2}}\approx 1{,}618}
on kultainen leikkaus. Kärjistä voidaan muodostaa kolme kultaista suorakulmiota, jotka ovat keskenään suorassa kulmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001 s. 403

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Algebra ja geometria*. Espoo: Otatieto, 1989. ISBN 951-672-103-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ikosaedri**.
* MathWorld. Icosahedron
**Iknologia** on tieteenala, joka tutkii kaikkia eliöistä jälkeen jääneitä jälkiä, erityisesti fossiilisia jälkiä. Joskus eliöstä ei jää näkyvää fossiilia, kuten eläinten luurangot tai kivettyneet kasvit. Tällöin eliöstä on kuitenkin voinut jäädä jälkeen eräänlainen muotti tai valos. Näitä on syntynyt, kun eliön ympärillä ollut maa-aines on kivettynyt. Iknologian haara neoiknologia tutkii nykyisten eliöiden jälkiä. Useiden vuosikymmenien aikana iknologisten tutkimusten avulla on selvitetty evoluutiota, muinaisten eläinten käyttäytymistä, ja muinaisten ympäristöjen oloja, kuten ekosysteemejä sekä vesi- ja ilmastosysteemejä. Iknologiaan liittyviä tieteenaloja ovat paleontologia, geomorfologia, sedimentologia, stratigrafia, pedologia ja biologia.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavo Kallio, Arne Rousi: "Fossiilit", *Kasvien maailma, Otavan iso kasvitietosanakirja, osa 1*, s. 312. Helsinki: Otava, 1979. ISBN 951-1-05098-2.
2. ↑  Stephen Hasiotis: Welcome to KU Ichnology *KU Ichnology*.  2014. IBGS Reseach Group. Viitattu 4.2.2017. (englanniksi)
**Cabindan tasavalta** on Cabindan itsenäisyysliikkeen ajama tasavalta, jota muut valtiot eivät ole tunnustaneet. Se on Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisön jäsen. Muiden valtioiden mielestä Cabinda on Angolan maakunta. Tasavalta hallitsi Cabindan aluetta vuosina 1975–1976.

Historia
--------

Cabindan tasavalta perustaa itsehallintovaatimuksensa Cabindan asemaan Portugalin siirtomaaimperiumin protektoraattina, Portugalin Kongona. Kyseisellä protektoraatilla oli oma historiansa ja erillinen hallinnollinen asema suhteessa Portugalin Länsi-Afrikkaan, josta kehkeytyi nykyinen Angola. Portugalin Kongon asema vahvistettiin kahdenvälisessä Simulambucon sopimuksessa 1883 ja siirtomaavaltojen välisessä Berliinin konferenssissa 1885. Vielä aikaisempia Cabindan edeltäjiä ovat Ngojon ja Kakongon ruhtinaskunnat, jotka olivat Kongon kuningaskunnan enemmän tai vähemmän itsenäisiä vasallimaita.

Ajan saatossa Cabindan asema suhteessa Angolaan vaihteli, mutta vielä niinkin myöhään kuin 1933 Cabindan ja Angolan katsottiin olevan Portugalin imperiumin erillisiä osia. Maantieteellisesti Cabinda ja Angola olivat erillään, kuten myös läheinen saarivaltio São Tomé ja Príncipe.

Afrikan maiden itsenäisyysliikkeen vahvistuessa 1960-luvulla Cabindan tilanne monimutkaistui. Afrikan yhtenäisyysjärjestö listasi siirtomaavallasta vapautettavien alueiden listalla Angolan sijalle 35 ja Cabindan sijalle 39, mikä osaltaan kertoo siitä, että nämä alueet nähtiin erillisinä.

Cabindan itsenäisyysrintama FLEC perusti maanpaossa hallituksen Kinshasaan, ja julisti Cabindan itsenäiseksi 1. elokuuta 1975. Mitkään tahot eivät tunnustaneet Cabindan itsenäisyyttä, koska Portugali kamppaili vielä tuolloin alusmaidensa itsenäisyyspyrkimyksiä vastaan. Pohjois-Angolassa kongojen johtama Angolan vapautusrintama FNLA pyrki luomaan yhtenäisen kongojen valtion vanhan Kongon kuningaskunnan jatkajaksi. Cabinda olisi kuulunut luonnollisena osana tähän valtioon. Mbundujen johtama MPLA kuitenkin valtasi öljyrikkaan Cabindan Pointe-Noiren kautta 11. marraskuuta 1975 ja kukisti 1970-luvun loppuun mennessä sotilaallisesti myös FNLA:n, jonka rippeet jatkoivat vastarintaa UNITA:n osana.

FLEC on jatkanut sotilaallista vastarintaa Cabindassa aina näihin päivään saakka. Kapinalliset käyvät sissisotaa Angolan armeijaa vastaan erityisesti alueen pohjoisosassa, mutta heidän sotilaallinen vahvuutensa ei ole koskaan muodostanut todellista uhkaa Angolan armeijalle.

Katso myös
----------

* Pakolaishallitus

Aiheesta muualla
----------------

* Cabindan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Cabinda EVKY:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Peugeot 104** on Peugeot’n vuosina 1972–1988 valmistama pieni henkilöautomalli, joka jakaa suuren osan tekniikastaan Citroën LNA- ja Talbot Samba -mallien kanssa. Sen seuraajaksi tuli vuonna 1983 esitelty Peugeot 205.

Kolmiovinen Peugeot 104
Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen, jossa takaluukku aukesi vain takalasin alareunaan saakka. Moottori oli 1,0-litrainen 46-hevosvoimainen. Vuonna 1974 esiteltiin kolmiovinen hatchback, joka oli neliovista yli 30 senttimetriä lyhyempi. Ajovalot olivat leveämmät kuin neliovisessa.

Viisiovinen Peugeot 104
Vuonna 1976 neliovinen korvattiin viisiovisella monikäyttömallilla, jossa takaluukku aukeni kattoon saakka. Ajovalot vaihtuivat leveämmiksi kuten kolmiovisessa.

Malli koki toisen kasvojenkohotuksensa vuonna 1982, jolloin se sai hieman aiempaa pienemmät ajovalot, uudistetun etusäleikön ja uudet takavaloumpiot, joissa oli nyt myös peruutusvalot. Aikakauden tyylin mukaisesti kromikoristeiden määrää vähennettiin. 

Facelift-mallin (1982) Peugeot 104.
Vuonna 1983 esiteltiin seuraajaksi tarkoitettu Peugeot 205, jolloin 104 poistui mallistosta monilla markkinoilla. Ranskassa se pysyi kuitenkin edullisempana mallivaihtoehtona 205:n rinnalla vuoteen 1988 saakka.

Peugeot 104:stä oli kehitteillä myös neliovinen porrasperä ja viisiovinen farmarimalli, mutta nämä eivät edenneet tuotantoon vaan jäivät prototyyppiasteelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Peugeot 104 (1972–1988) *Honest John Classics*. Viitattu 10.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot 104** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |
**Peugeot 306** on Peugeot’n vuosina 1993–2002 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 309:n. Sen seuraajaksi tuli Peugeot 307.

Sedan-korinen Peugeot 306.
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä 306 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.

Keväällä 1993 esitelty Peugeot 306 perustuu samalle pohjalevylle kuin kahta vuotta aiemmin markkinoille tullut Citroën ZX. Samaan perusrakenteeseen perustuvat myös pienet pakettiautomallit Citroën Berlingo ja Peugeot Partner sekä ZX:n korvaaja Citroën Xsara. Ensimmäiset korimallit olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit. Vuonna 1994 esiteltiin lisäksi neliovinen sedan ja kaksiovinen kangaskattoinen cabriolet.

Vuonna 1997 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet ajovalot, etusäleikön ja puskurit. Uutena korimallina 306-mallistoon esiteltiin farmarimalli Break.

Peugeot 306 CabrioletToinen pienempi kasvojenkohotus tuli vuonna 1999, jolloin sumuvalot muuttuivat pyöreiksi ja kylki- sekä puskurilistat korinvärisiksi.

Facelift-mallin Peugeot 306.
Peugeot 306 Break
Facelift-mallin Peugeot 306 Cabriolet.

Lähteet
-------

1. ↑  Peugeot 306 1998 Euro NCAP. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Peugeot 306 (1993–2001) *Honest John Classics*. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot 306** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |
**Oiva Olavi Väisänen** (24. huhtikuuta 1911 Vaasa – 11. syyskuuta 1972 Ikaalinen) oli suomalainen tekstiili- ja vaatetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Väisäsen vanhemmat olivat vaihdemiesten esimies Taavetti Väisänen ja työnjohtaja Lempi Korpela ja puolisot Alli Anja Sofia Laakso ja Heljä Kaarina Peräinen. Väisänen kävi kansakoulun ja ryhtyi kaupalliselle alalle, ensin tukkuliikkeen harjoittelijaksi ja sitten varastonhoitajaksi. Käytyään liikeapulaiskoulun hänestä tuli 1920-luvun lopulla kauppaedustaja. Vuonna 1938 Väisänen siirtyi Lahden Paita -yhtiön palvelukseen, jossa hänestä tuli vuonna 1939 myyntipäällikkö ja sitten paitatehtaan kaupallinen ja teknillinen johtaja.

Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Väisänen perusti Niilo Laakson kanssa Vaasaan työ- ja ulkoiluvaateyritys Kauppayhtiö Laakso & Väisäsen. Hänestä tuli osakeyhtiöksi muutetun yrityksen toimitusjohtaja, mutta hän oli perustamassa myös Vaasan Silkkikutomoa, Vaasan Lanka- ja Villakeskusta sekä kaihdinvalmistaja Pohjolan Puunjalostusta. Teollisuusneuvoksen arvonimen Väisänen sai vuonna 1964. Hänellä oli useita alueellisia ja oman alansa luottamustehtäviä, kuten Vatevan hallituksen jäsenyys. Väisänen osallistui myös tekstiili- ja vaatetusalan kansainväliseen yhteistyöhön ja hänen yrityksensä harjoitti vientikauppaa. Laihialle toisen tehtaan perustaneen yrityksen johdosta Väisänen jäi eläkkeelle vuonna 1971. Yrityksen liiketoiminta oli kuitenkin jo mennyt kannattamattomaksi ja Laakso & Väisänen Oy meni konkurssiin seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oiva Väisänen *Biografiasampo*. Viitattu 31.3.2022.
Tokugawa Ieyasu kukistaa ikkō-ikkeja Azukizakan taistelussa 1564.
**Ikkō-ikki** (jap. 一向一揆) oli maanviljelijöiden, buddhalaisten munkkien, šintolaisten pappien ja aatelisten muodostama ryhmittymä, joka nousi vastustamaan samuraiden valtaa 1400- ja 1500-luvun Japanissa. 

Ikkō-ikkin tausta on 1400-luvulla, jolloin pieni Jōdo Shinshū -buddhalaisuutta seurannut ryhmä yhdistyi. He uskoivat, että vain täysi omistautuminen Amitabhalle voisi tuoda pelastuksen. Heidän vaikutusvaltansa oli suurimmillaan vuodesta 1488 lähtien, jolloin he saivat haltuunsa koko Kagan provinssin.

Ikkō-ikki laajeni 50 vuoden ajan, kun siihen liittyi monia maanviljelijöitä, jotka jakoivat ryhmän ajatukset. Ikkō-ikki käynnisti 1563 laajan hyökkäyksen heiltä verotusta vaatinutta Tokugawa Ieyasua vastaan. Ieyasulla meni kuusi kuukautta hyökkäyksen pysäyttämiseen. Ikkō-ikki jatkoi taistelua myös Oda Nobunagaa vastaan, joka pyrki yhdistämään Japanin. Taisteltuaan 11 vuotta ryhmittymää vastaan Nobunaga hyökkäsi suoraan heidän nagashima-nimellä tunnettuihin temppelilinnoituksiin. Lopullisesti Nobunaga kukisti ikkō-ikkin 1580, jolloin hän tuhosi Osakan lähellä sijainneen Ishiyama Hongan-jin temppelilinnoituksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Militant Buddhists: A look at the Ikko-Ikki *samurai-archives.com*.  Arkistoitu 12.11.2020. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Louis-Frédéric: *Japan Encyclopedia*, s. 380. , 2002. ISBN 0-674-00770-0. Google-kirjat (viitattu 11.1.2014).
Jonna Nygren vuonna 2003.
**Jonna Nygrén-Jäntti** (s. 27. syyskuuta 1979) on suomalainen juontaja. Nygren on kotoisin Jyväskylästä, mistä muutti äitinsä kanssa Tampereen kautta Hyvinkäälle. Myöhemmin Nygrén muutti Helsinkiin asumaan, ja on asunut myös New Yorkissa ja Aasiassa.

Ura
---

Nygrén aloitti MTV:llä pyörivän *Headbanger’s Ball* -heviohjelman juontajana 26. helmikuuta vuonna 2006. Pari kuukautta myöhemmin hän jäi sairauslomalle erottuaan Ville Valosta. 24. syyskuuta 2006 Nygren jatkoi juontamista MTV:llä ohjelman siirtyessä toiselle tuotantokaudelle. Nygren on tehnyt myös MoonTV:lle muun muassa klubimusiikkiohjelma *Nousua*. 

Nygrén on työskennellyt tarjoilijana ravintola Torissa Helsingissä. Hän on entinen malli, ja muotikriitikko Mr. Blackwellin mielestä Suomen tyylikkäin nainen.

Nygrén on bikini fitness -urheilija ja ammatiltaan ravintovalmentaja. Hän opiskeli (syksyllä 2016) personal traineriksi.

Yksityiselämä
-------------

Nygrén nousi julkisuuteen 2000-luvun puolivälissä alettuaan seurustelemaan Ville Valon kanssa. Nygrén ja Valo kihlautuivat 2005, mutta erosivat seuraavan vuoden keväällä. Nygrén kärsi lääkeriippuvuudesta ja alkoholiongelmista. Pari aloitti suhteen uudelleen vuoden 2006 aikana, kihlautui uudelleen, mutta erosi lopullisesti vuonna 2007.

Lokakuussa 2007 Nygrén avioitui Helsingin vankilassa Sörnäisissä miehen kanssa, joka kärsi elinkautistuomiota murhasta. Liitto kesti puoli vuotta.

Vuonna 2015 Nygrén avioitui muusikko Rane Raitsikan (oik. Harri Jäntti) kanssa ja otti kaksiosaisen sukunimen. Pariskunnalla on kaksi lasta.

Lähteet
-------

* Jonna Nygren - Kaupungin kuuluisin tyttöystävä *City*.
* Ville Valo kihloihin *Stara*.
* Ville Valon ex-rakas nai murhamiehen *Iltalehti.fi*.
* Ville Valon ex-kihlattu Jonna Nygren eroaa*Ilta-Sanomat*. (Arkistoitu – Internet Archive)
* JULKKISTEN PALKAT!*7 päivää*. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jonna Nygren eroaa!*Idanblogi*. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jonna Nygren MusicTV:n uusi suomalaisjuontaja *Stara*.
* Jonne Aaron juontaa MTV:llä *Stara*.
* Headbangers Ball aloittaa syksyn rytinällä *Deski*. [arkistolinkki]

### Viitteet

1. ↑  Ville Valon ex-tyttöystävä katkaisi huumekierteen - kisaa nyt bikini fitnessissä: "Tuskin olisin enää hengissä" *iltalehti.fi*. Viitattu 24.9.2016.
2. ↑  Mika Seppänen: Ville Valon ex-kihlattu Jonna Nygrén MeNaisissa hurjista päihdevuosista: "Moni oli yrittänyt auttaa" *Ilta-Sanomat*.  21.5.2015. Viitattu 11.6.2021.
3. ↑  Ville Valon ex-kihlattu naimisiin vankilassa | Viihde | Iltalehti.fi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 24.9.2016.
4. ↑  Heino, Heidi: Raitistunut Jonna Nygrén: "Fitness ei ole uusi riippuvuus" *Me Naiset*.  21.5.2015.  Arkistoitu 25.2.2020.
5. ↑  Rane Raitsikka ylistää puolisoaan Jonna Nygreniä: Olen onnenpoika! *Seiska*.  13.10.2016. Viitattu 29.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Jonna Nygren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)