recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Munkkitasku** (*Oenanthe albonigra*) on aasialainen sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 29–30,5 cm ja paino 23–28,5 g. Munkkitasku on selvästi kivitaskua suurempi. Sekä koiras että naaras ovat mustavalkoisia, koiraan puvun mustassa on heikko metallinhohto läheltä nähtynä. Nuori lintu muistuttaa vanhaa mutta sen tummat höyhenalat ovat himmeitä ja tummanruskeita.

Esiintyminen
------------

Munkkitasku elää Irakin itäosista Iranin, Afganistanin ja Pakistanin kautta Intian pohjoisosiin sekä Arabian niemimaan itäosissa. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji lienee enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Munkkitaskun elinympäristöä ovat avoimet aavikot ja puoliaavikot, rotkot, laaksot ja vuorenrinteet jopa 2 700 metrin korkeuteen. Reviirivaatimuksena lajilla ovat kalliot ja jyrkänteet, joilta se esittää soidinlauluaan ja tarkkailee ympäristöään.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tunnetaan varsin huonosti. Pesä on kallionkolossa tai halkeamassa, joskus korkealla jyrkänteen seinämässä, joskus myös vanhan rakennuksen kolossa. Naaras munii neljä tai viisi munaa. Molemmat emot huolehtivat poikasista.

Ravinto
-------

Laji on pääasiassa hyönteissyöjä, jolle kelpaavat myös muut selkärangattomat ja vähäisessä määrin siemenet.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Oenanthe albonigra* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Flickr (kuva)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q769574
* Wikispecies: Oenanthe albonigra
* ARKive: oenanthe-albonigra
* Avibase: 95C1E7159E6E1642
* BirdLife: 22710248
* BOLD: 117770
* CoL: 48X5L
* BOW: humwhe2
* eBird: humwhe2
* Euring: 11560
* GBIF: 5788867
* iNaturalist: 73115
* ITIS: 916353
* IUCN: 22710248
* NCBI: 391702
* Xeno-canto: Oenanthe-albonigra

 |

 |
Ursula Rainio vuonna 1970 Helsingissä tervehtimässä Englannin prinssiä Philipiä.
**Ursula Rainio** (alk. **Merja Hannele Rainio**; s. 1950 Rovaniemi) on suomalainen missi, malli ja näyttelijä. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä.

Rainio oli vuoden 1970 Miss Suomi. Hän oli valintansa aikaan rovaniemeläinen ja ainut pohjoisesta tullut missi. Hän on näytellyt muun muassa Spede Pasasen elokuvassa *Kahdeksas veljes* (1971) sekä Seppo Huunosen elokuvassa *Piilopirtti* (1978).

Ursula Rainio oli alun perin Merja Rainio, mutta jo nuorena hän halusi muuttaa nimensä Ursulaksi. Ennen missivuottaan hän oli ehtinyt esiintyä mannekiinina ja työskennellä kalatehtaalla Norjan Hammerfestissa. Miss Universum- ja Miss Eurooppa -kilpailut menivät ilman sijoitusta, mutta Miss Skandinavia -kilpailuista tuli 4. perintöprinsessan titteli. 

Kuwaitissa Ursula oli avaamassa Haimi-huonekalutaloa ja Pan Am -lentoyhtiön kanssa syntyi vuosia jatkunut malli- ja mainossopimus. Vuonna 1979 Ursula muutti Yhdysvaltoihin, ja vuonna 1980 hän avioitui liikemies Leif Lindbergin kanssa, joka sittemmin tuomittiin muun muassa valuuttarikoksesta. Avioliitto kesti kymmenisen vuotta. Tämän jälkeen Rainio asui Ruotsissa ja siirtyi verkostomarkkinoinnin pariin. 

Ursula Rainio oli todellinen kohumissi. Hän salasi äitinsä, teki sitten tämän kanssa *Hymyn* sivuilla sovinnon, poseerasi alasti *Hymyn* kannessa, aiheutti kohua rakkausjutuillaan ja seurusteli hetken *Hymyn* kustantajan Urpo Lahtisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Himberg, Petra: Ursula Rainio – Miss Suomi 1970.  4.11.2009. Yle Elävä arkisto. Viitattu 10.3.2013.
2. ↑  Ursula Rainio. Kiinteistömaailma. Viitattu 10.3.2013.
3. ↑  Ursula Rainio. Elonet. Viitattu 10.3.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ursula Rainion lyhyt haastattelu vuodelta 1972. Ylen Elävä Arkisto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Coor Service Management Holding AB** on ruotsalainen palvelualan yhtiö, jonka päämarkkina-alue on Pohjoismaat.

Historia
--------

Coor sai alkunsa Ruotsissa vuonna 1998 tuolloin nimellä *Skanska Facilities Management* yhtiön ollessa osa rakennuskonserni Skanskaa. Yhtiö alkoi kasvaa hankkimalla muun muassa Ericssonin sisäisen palveluyhtiön vuonna 2000. Toiminta Tanskassa alkoi 2001, Suomessa 2002 ja Norjassa 2004.

Yhtiö listautui Tukholman pörssiin kesäkuussa 2015. Nykyinen konsernijohtaja on Anna-Carin Grandin.

Liiketoiminta
-------------

Coorin pääasialliset toiminta-alueet ovat käyttäjäpalvelut, kiinteistöpalvelut ja strateginen neuvonta. Yhtiön asiakkaina on sekä yksityisen että julkisen sektorin organisaatioita. Coor tarjoaa muun muassa siivous- ja kiinteistöpalveluita sekä aula- ja toimistopalveluita.

Päämarkkina-alueenaan yhtiö pitää Pohjoismaita, joissa sillä on liiketoimintaa Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa ja Norjassa. Tämän lisäksi yhtiö toimii myös Belgiassa, Virossa, Puolassa ja Unkarissa. Suurin markkina-alue on Ruotsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Annual Report 2020 (PDF) *coor.com*. Coor. Viitattu 28.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2  History *coor.com*. Coor. Viitattu 6.2.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Tietoa Coorista *coor.fi*. Coor Suomi. Viitattu 7.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Coor-konserni (englanniksi)
**Jimmy Holiday** (24. heinäkuuta 1934 – 15. helmikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja ja lauluntekijä. Mississippissä syntynyt Holiday nauhoitti Everest Recordsille 1960-luvulla ja myöhemmin siirtyi neworleansilaiselle Minit-yhtiölle. Hänen debyyttinauhoituksensa "How Can I Forget" nousi rhythm and blues -listan kymmenen kärkeen vuonna 1963. Holidayn tunnetuin sävellys on Jackie DeShannonin ja Randy Myersin kanssa kirjoitettu "Put a Little Love in Your Heart".

Jimmy Holiday kuoli sydänkohtaukseen Iowa Cityssä vuonna 1987.

Tunnettuja sävellyksiä
----------------------

* "Baby I Love You" (Aretha Franklin, 1967)
* "Put a Little Love in Your Heart" (Jackie DeShannon, 1969)
* "All I Ever Need Is You" (Ray Charles, 1971)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pack, Richard: Jimmy Holiday *Allmusic*. Viitattu 27.10.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Talevski, Nick: *Knocking on Heaven’s Door: Rock Obituaries*, s. 274–275. Omnibus Press, 2006. ISBN 978-1-84609-091-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tyne–Wear derby** on jalkapallon derby-ottelu, jossa kohtaavat englantilaiset seurat Newcastle United FC ja Sunderland AFC. Se ei ole varsinainen paikalliskamppailu, sillä seurat eivät ole kotoisin samasta kaupungista, mutta Sunderland ja Newcastle sijaitsevat vain noin 15 kilometrin päässä toisistaan. Seurat kuuluvat Englannin menestyneimpiin. Sunderland on voittanut mestaruuden kuudesti ja Newcastle neljästi, mutta viimeisin mestaruus on vuodelta 1936.

Newcastlen ja Sunderlandin välinen kilpailuasetelma on yksi kiihkeimmistä Englannissa. Se juontaa juurensa 1600-luvulle, jolloin kaupungit asettuivat eri puolille Englannin sisällissodassa. Sunderland kannatti sodan voittaneita parlamentaristeja ja Newcastle rojalisteja. Ne olivat myös vastakkain jakobiittien kapinoissa, joissa Newcastle oli Yrjö II:n ja Sunderland Stuartien puolella.

Seurojen ensimmäinen kohtaaminen jalkapallossa tapahtui vuonna 1883 ja liigassa ne olivat vastakkain ensi kerran 1898. Kilpailuasetelma oli jo valmiina kaupunkien historian vuoksi ja se vahvistui entisestään 1900-luvun alussa, kun Newcastle ja Sunderland voittivat mestaruuksia ja olivat Aston Villan ohella Englannin menestyneimmät.

Derbyn nimi tulee kaupunkien läpi virtaavista Tyne- ja Wearjoista.

Tilastot
--------

Newcastle ja Sunderland ovat kohdanneet vuoden 1898 jälkeen virallisissa otteluissa 144 kertaa:

| Kilpailu | Ottelut | Newcastlen voitot | Tasan | Sunderlandin voitot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Liiga | 134 | 51 | 42 | 41 |
| FA Cup | 7 | 2 | 3 | 2 |
| Liigacup | 2 | 0 | 2 | 0 |
| Muut | 2 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 145 | 53 | 48 | 44 |

*Päivitetty 5. maaliskuuta 2012*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Newcastle United VS Sunderland FIFA.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 18.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  The Tyne-Wear Derby footballderbies.com. Viitattu 18.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Stonehouse, Richard: A rivalry with roots in kings and coal  23.10.2005. The Guardian. Viitattu 18.1.2011. (englanniksi)
4. ↑  Premier League Results, 10th Round – Sunday 31-10-2010 footbetting.co.uk. Viitattu 18.1.2011. (englanniksi)
5. ↑  Newcastle United vs Sunderlan - all time results soccerbase.com.  Arkistoitu 7.8.2007. Viitattu 5.3.2012. (englanniksi)
**Viskoosa Oy** oli Ouluun Mustasaareen Hietasaaren kaupunginosaan toisen maailmansodan jälkeen suunniteltu keinokuitutehdas.

Viskoosa Oy oli suomalaisten ja neuvostoliittolaisten perustama yhteisyritys, jonka rakentamiseen oli tarkoitus käyttää Neuvostoliiton saksalaisilta haltuunsa ottamia varoja. Pääasiassa sulfiittiselluloosaa raaka-aineena käyttävä teollisuuslaitos olisi tehnyt viskoosia ja muita keinokuituihin liittyviä tuotteita. Tehtaan arvioitiin tuottavan aluksi noin 1 400–2 000 tonnia ja myöhemmin jopa 4 000–6 000 tonnia viskoosia. Työntekijöitä arvioitiin tarvittavan 1400–1500, pääasiassa naisia. Yrityksen hallituksen puheenjohtaja oli Neuvostoliitosta ja varapuheenjohtaja Suomesta. Toimitusjohtajana toimi Ilmari Harki

Oulun kaupungin edustajana neuvotteluissa toimi Oulun kaupunginjohtaja Eino J. Leino. Kaupunginvaltuusto hyväksyi alustavan sopimuksen tehtaan ja sen työntekijöiden asuinalueen rakentamisesta Mustasaareen 17. elokuuta 1948. Tehdas oli tarkoitus rakentaa nykyisten Hietasaarentien ja Holstinsalmentien risteykseen, ja työntekijöiden asuinalue tehdasalueen jatkoksi nykyisen leirintäalueen paikkeille. Oulun etuna pidettiin energian saatavuutta, kuljetusyhteyksiä ja mahdollisuutta laskea jätevedet mereen. Sopimuksen mukaan yhtiön tuli aloittaa rakentaminen vuoden 1948 loppuun mennessä ja tuotanto vuoden 1952 loppuun mennessä.

Viskoosan oli tarkoitus tehdä lopullinen päätös tehtaan rakentamisesta yhtiökokouksessa lokakuussa 1948. Syyskuun lopulla syysmyrsky nosti meriveden Oulussa tavallista korkeammalle ja vesi tulvi Mustasaareen, jossa Viskoosan työntekijöitä oli töissä. Myrskyn jälkeen apulaistoimitusjohtaja Pirasozkow kävi tutustumassa alueeseen valmistellakseen rakennustöiden aloittamista, mutta rakennustyöt keskeytettiin ja lopulta koko tehdashanke raukesi ja se haudattiin vähin äänin. Syitä tehdashankkeen raukeamiseen ei tiedetä, mutta ainakin Hietasaaren asukkaiden mielestä syysmyrsky aiheutti hankkeen kaatumisen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pohjamo, Ulla: *Esikaupunki moniäänisenä kulttuuriperintönä – Oulun Hietasaari*, s. 125–128. Taidehistoriallisia tutkimuksia 43. Helsinki: Taidehistorian seura, 2011. ISBN 978-952-5533-15-6.
2. ↑  Finnish-Soviet rayon factory.  *Bank of Finland Monthly Bulletin*, 1948, 22. vsk, nro 7–8, s. 29. Helsinki:  Suomen Pankki. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 30.9.2012.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Määttä, Vesa: Teollisuusneuvos Ilmari Harki (1902–1979). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.9.2012
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Archer-luokan tykkiprikistä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Daring** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 12-tykkinen Archer-luokan tykkipriki.

Valmistus
---------

Malline:Päartikkeli
Alus tilattiin kesäkuussa 1804 Jabez Baileyltä Ipswichistä, missä köli laskettiin vielä kesäkuussa. Se laskettiin vesille saman vuoden lokakuussa ja valmistui vuoden loppuun mennessä Chathamissa. Alus otettiin palvelukseen jo marraskuussa ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Charles Ormsby.

Palvelus
--------

Alus oli 1806 luutnantti George Hayesin alaisuudessa Englannin kanaalin ja Pohjanmeren alueella. Marraskuussa 1810 aluksen päällikkönä oli luutnantti Thomas Allen ja 1811 luutnantti Campbell.

Kesäkuussa 1811 alus palautettiin palvelukseen, jolloin sen päällikkönä oli luutnantti William Pascoe. Se lähti Länsi-Afrikan rannikolle 10. maaliskuuta 1812. Aluksen miehistö poltti 27. tammikuuta 1813 Lossaarten edustalla aluksensa, jottei se joutuisi Ranskan merivoimien 40 tykkisen *Le Rubis’n* valtaamaksi.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 341
Sighsten Herrgård (1969)
**Sighsten Herrgård** (1943 Suomi  – 20. marraskuuta 1989) oli ruotsalainen muotisuunnittelija.

Herrgård opiskeli Beckmans designhögskolassa ja Kööpenhaminassa. Hän muutti tämän jälkeen Milanoon, jossa ura lähti nopeasti käyntiin, ja Herrgårdista tuli 1960-luvulla yksi Ruotsin tunnetuimmista muotialan nimistä ulkomailla. 1970-luvulla hän perusti Stockholmsgruppen-mallitoimiston ja työskenteli Tukholmassa sekä muotisuunnittelijana että mallialalla.

Herrgård oli biseksuaali. 29. heinäkuuta 1987 alkaen hän kertoi ensimmäisenä ruotsalaisena julkisuuden henkilönä avoimesti HIV-tartunnastaan ja AIDS:iin sairastumisestaan. Hän levitti aktiivisesti tietoisuutta sairaudesta, josta liikkui runsaasti virheellistä tietoa 1980-luvulla. Herrgård kirjoitti toimittaja Carl Otto Werkelidin avustuksella vielä omaelämäkerran ja teki töistään katalogin Nordiska museetille. Kuukausia ennen kuolemaansa Herrgård antoi viimeisen haastattelunsa seksuaalivähemmistöjen *Reporter*-julkaisulle; haastattelun julkaisi myöhemmin uudelleen QX.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mode och skam: Om Sighsten Herrgård, AIDS, garderober och arkiv Stockholms universitet
2. 1 2  Sighsten Herrgård NE
3. 1 2 3  Sista intervjun i gaymedia med Sighsten Herrgård QX
4. 1 2 3 4 5  Sighsten Herrgård berättade om sin aids – var först att våga Femina


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Tom Courtenay vuonna 1974.
Tom Courtenay vuonna 2015.
**Thomas Daniel "Tom" Courtenay** [ˈkɔːrtni] (s. 25. helmikuuta 1937 Kingston upon Hull) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1960-luvulla menestyselokuvista *Kaikista kapinallisin* (1962), *Billy Liar* (1963) ja *Tohtori Živago* (1965) – Courtenay oli pašša Antipovin roolista ehdolla sivuosa-Oscarin saajaksi. Courtenay näytteli myös suomalaisen elokuvaohjaajan Caspar Wreden elokuvissa *Sotamies Potter* (1962) ja *Ivan Denisovitshin päivä* (1970). 

Elokuvien lisäksi Courtenay on arvostettu teatterinäyttelijä. Televisiossa hän on näytellyt harvoin, poikkeuksena muun muassa BBC:lle tehty televisioversio näytelmästä *She Stoops to Conquer* vuonna 1971 sekä muutamat Alan Ayckbournin näytelmät. 

1970-luvun alun jälkeen Courtenay keskittyi lähinnä teatterityöhön. Vuonna 1983 hän teki paluun elokuviin näytellen Peter Yatesin ohjaamassa elokuvassa *Pukija*. Roolistaan hän sai Oscar-ehdokkuuden (häviten palkinnon Robert Duvallille). Vuonna 1987 Courtenay oli mukana Bill Cosbyn tähdittämässä pahasti flopanneessa komediassa *Leonard osa 6*. 

Vuonna 2012 Courtenay näytteli draamakomediassa *Kvartetti*. Vuonna 2015 hän näytteli yhdessä Charlotte Ramplingin kanssa elokuvassa *45 vuotta*. Courtenay palkittiin roolisuorituksestaan Berliinin elokuvajuhlilla parhaan miespääosan esittäjän Hopeinen karhu -palkinnolla. Vuonna 2015 hänet nähtiin myös *Minkä taakseen jättää* -rikossarjan ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. 

Vuonna 1999 Courtenaysta tuli Hullin yliopiston kunniatohtori. Ritariksi Courtenay lyötiin vuonna 2001. Yhdysvaltalainen indierock-yhtye Yo La Tengo on levyttänyt kappaleen nimeltä "Tom Courtenay".

Lähteet
-------

1. ↑  David Batty: *My Generation - Michael Caine*  (*My Generation*). Yhdistynyt kuningaskunta,  2017. (englanniksi) (näin Paul McCartney lausui sen ohjelmassa, es. Yle Teemalla 9.2.2019.)

Aiheesta muualla
----------------

* Tom Courtenay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Tom Courtenay Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**HMS Skrik** oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu torpedovene, joka oli Ruotsin laivaston ensimmäinen Ruotsissa valmistettu torpedovene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta ja se laskettiin vesille vuonna 1877. Alus liitettiin laivastoon vielä samana vuonna nimellä *Minbåt N:o 2*.

Palvelus
--------

Alus poistettiin torpedovenetehtävistä ja samalla laivastopalveluksesta jo 31. joulukuuta 1886 aluksen osoittauduttua liian hitaaksi ja muutenkin tehtävään sopimattomaksi. Alus muutettiin telakkaveneeksi kaleeritelakalle. Tehtävästä huolimatta alus nimettiin vuotta myöhemmin *Stångminbåten N:o 141*:ksi. Muutostyöt saatiin päätökseen vuonna 1889, jolloin se nimettiin *Skeppsholmeniksi*. Alus kuljetti matkustajia Skeppsholmenin ja kaleeritelakan välillä. Alus upposi vuonna 1895.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 206
**Gösta Winbergh** (30. joulukuuta 1943 Tukholma – 18. maaliskuuta 2002 Wien) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

Winbergh sai Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa opetusta Martin Öhmanilta, Erik Sædénilta ja Hjördis Schymbergiltä. Hän debytoi Göteborgissa 1970-luvun alussa ja työskenteli Ruotsin kuninkaallisen oopperan tenorina vuoteen 1981. Ensimmäisen esiintymisensä Covent Gardenissa hän teki vuonna 1982, Metropolitan-oopperassa 1983 ja La Scalassa 1985. Alun perin Winbergh tuli tunnetuksi rooleistaan Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa. Sittemmin hän eteni raskaampiin rooleihin muiden muassa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoissa. Vuonna 1991 hän tulkitsi ensimmäisen kerran Wagnerin *Lohengrinin* nimiroolin Zürichissä. Winbergh esiintyi usein myös Salzburgin musiikkijuhlilla. Hän kuoli 58-vuotiaana sydäninfarktiin esiinnyttyään edellisenä päivänä Wienin valtionoopperassa Florestanin roolissa *Fideliossa*.

Winbergh teki uransa aikana useita levytyksiä muiden muassa Herbert von Karajanin, Riccardo Mutin, Georg Soltin ja Arnold Östmanin johdolla. Hän oli naimisissa, ja hänellä oli lapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Obituaries: Gösta Winbergh The Guardian
2. 1 2 3 4 5 6 7  Obituaries: Gösta Winbergh The Independent


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjästä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Daring** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Daring-luokka (hävittäjä, 1893)*
Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 287. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1893 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin puoliso ja valmistui helmikuussa 1895.

Koeajot
-------

Alusta testattiin ensimmäisen kerran 17. tammikuuta 1894 Lower Hopessa, jolloin se suoritti useita koeajoja. Niissä todettiin lukuisia ongelmia, kuten savuhormien kuumenemista ja perän tärinää. Kahdenteentoista koeajoon alukselle asennettiin jäähdyttävä väliseinä konehuoneen kummallekin puolelle sekä jäähdytysmatot savuhormien ympärille, mutta lämpötilaa ei kyetty hallitsemaan. Konehuoneen olosuhteet olivat mahdottomat, mikäli luukut suljettiin, ja jäähdytysmatoilla saavutettiin ainoastaan palovammojen vähenemistä.

Alus teki kulutuskokeet 18. syyskuuta ja ajoi 9,908 solmun nopeudella kaksitoista tuntia yhdellä kattilalla. Se ajoi 37,73 merimailia tonnilla hiiltä.

Se poistettiin palveluksesta 1911 ja myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.

*Daringin* laivatykki

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David: *The First Destroyers*. Chatham Publishing, 1996. ISBN 1-86176-005-1. (englanniksi)
* Cocker, Maurice: *Destroyers of the Royal Navy, 1893-1981*. Englanti: Ian Allan, 1982. ISBN 0-7110-1075-7. (englanniksi)
* Friedman, Norman: *British Destroyers - From Earliest Days to the Second World War*. Yorkshire, Englanti: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-049-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lyon, David s. 40
2. 1 2  Lyon, David s. 42
3. ↑  Lyon, David s. 43

*Daring*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Daring* - *HMS Decoy* |
| Edeltäjä: ei edeltäjää – Seuraaja: *Havock*-luokka |
**HMS Shiant** (viirinumero T170) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu troolari, joka valmistui sukellusveneentorjuntaan sekä miinanraivaajaksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Isles-luokka (troolari)*
Alus tilattiin vuonna 1940 Goole Shipbuilding and Repairing Companyltä Goolesta, ja sen moottorin toimitti Amos and Smith. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta 1941.

Palvelus
--------

*HMS Shiant* lainattiin 29. syyskuuta 1944 Norjan laivastolle, jossa se aloitti palveluksensa 4. marraskuuta. Alus palveli Norjan laivaston osastossa Scapa Flow’ssa aina marraskuun loppuun saakka. Alus nimettiin *KNM Jeløyksi*. Se aloitti 7. joulukuuta Pohjois-Norjan miinanraivausosastossa, jossa alus palveli toukokuuhun 1945. Alus palautettiin kuninkaalliselle laivastolle syyskuussa 1946, ja se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin helmikuussa 1947 T. W. Tornøe A/S:lle Bergeniin, joka muutti sen rahtialukseksi nimeten sen *Artemiiksi*. Alus myytiin vuonna 1951 Strindheims Rederi A/S:lle Trondheimiin ja edelleen huhtikuussa 1952 Francesco Boero fu Antoniolle Mogadishuun. Alus tuhoutui 31. heinäkuuta 1960 jouduttuaan kovaan aallokkoon 40 merimailia koilliseen Hobyosta, kun se oli matkalla Adenista Mogadishuun.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 369. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Toghill, Gerald: *Royal Navy Trawlers Part One: Admiralty Trawlers*. Liskeard, Cornwall: Maritime Books, 2003. ISBN 0-90777195-5. (englanniksi)
* Abelsen, Frank: *Marinens Fartøyer 1939-1945 og Deres Skjebne - Norwegian Naval Ships 1939–1945*. Oslo: Sten Stenersen og Bjørn Olsen, 1986. ISBN 82-7046-050-8. (norjaksi)/(englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Toghill, Gerald s. 122
2. ↑  Abelsen, Frank s. 124
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Stortorget, Malmö 

Stortorget kesällä 2008
Stortorget talvella 2005
**Stortorget** on tori Malmön kaupungissa Ruotsissa. Toria alettiin rakentaa vuonna 1538 Pyhän Hengen luostarin purkutöiden yhteydessä, ja noin 70 prosenttia nykyisestä torista sijaitsee entisen luostarin ja sen hautausmaan alueella. Eräässä vuodelta 1542 peräisin olevassa ilmoituksessa aukiota kutsuttiin "uudeksi toriksi". Torin itälaidalla sijaitsee komea Malmön raatihuone, joka otettiin käyttöön vuonna 1547. Tuolloin raatihuone oli Pohjoismaiden suurin. Torin tuntumassa sijaitsee myös Skånen läänin maaherran virka-asunto.

Muita tunnettuja rakennuksia torin laidalla ovat muun muassa Jörgen Kockin talo (Kockska huset), hotelli Kramer ja apteekki Apoteket Lejonet. 

Torin keskellä sijaitsee kuningas Kaarle X Kustaan ratsastajapatsas, jonka on tehnyt John Börjeson. Patsas syntyi vuoden 1896 Malmön teollisuus- ja käsityönäyttelyn yhteydessä. Patsashankkeen alkuunpanijoista tärkeimpiä olivat lehtimies ja poliitikko Carl Herslow sekä historian professori Martin Weibull. 

Stortorgetilla on ollut merkittävä rooli Malmön historiassa, mutta kaupungin raitioteiden sähköistämisen jälkeen se on menettänyt keskeisimmän aukion asemansa Kustaa Aadolfin torille.

Stortorgetilla liikennöivät ensin hevosraitiovaunut vuosina 1887–1907, sitten hevosbussit vuosina 1898–1907 ja lopulta sähköiset raitiovaunut vuosina 1906–1957. 

|  |  |
| --- | --- |
| Stortorget vuonna 1857 taiteilijan päiväyksen mukaan | Kaarle X Kustaa |
**Thomas Fitzgerald "Tom" Dolan** (s. 15. syyskuuta 1975 Arlingtonin piirikunta, Virginia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on kaksinkertainen 400 metrin sekauinnin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Club Wolverine -seuraa ja hän on pituudeltaan 201 cm

Dolan voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.14,90. 200 metrin sekauinnissa hän sijoittui seitsemänneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti kultaa 400 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.11,76 ja hopeaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.59,77.

Dolan voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa 1994 ajalla 4.12,30 ja Perthissä 1998 ajalla 4.14,95. Hän sijoittui lisäksi kahdeksanneksi 400 metrin vapaauinnissa 1994 ja 200 metrin sekauinnissa 1998.

Dolan saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa kultaa molemmilla sekauintimatkoilla Atlantassa 1995 sekä hopeaa 400 metrin sekauinnissa Kobessa 1993 ja 200 metrin selkäuinnissa 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tom Dolan *sports-reference.com*.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 13.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  DOLAN, Tom F (1975) *swimrankings.net*. Viitattu 13.3.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Swimming - Tom DOLAN *the-sports.org*. Viitattu 13.3.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**HMS Skirmisher** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Sentinel-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Sentinel-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Vickers Limitediltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin heinäkuussa 1903. Alus laskettiin vesille 7. helmikuuta 1905 ja otettiin palvelukseen heinäkuussa.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin reserviin, jona aikana se siirrettiin Portsmouthista Devonportiin. Alus palautettiin huhtikuussa 1907 palvelukseen liitettynä Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueen johtoalukseksi Doveriin. Se siirrettiin 2. hävittäjälaivueeseen vuonna 1909. Se palasi palvelukseen toukokuussa 1909 Devonportissa oltuaan huollettavana. Alus siirrettiin elokuussa 1910 edelleen 4. hävittäjälaivueeseen. Se oli huollettavana 1911-1912 Portsmouthissa, jolloin sen pääaseistukseksi vaihdettiin yhdeksän neljän tuuman tykkiä ja apuaseiksi kuusi kuuden naulan tykkiä. Alus sijoitettiin Portsmouthiin sijoitettuun 3. kevyt risteilijäviirikköön vuoden 1913 laivastoharjoituksen ajaksi. Aluksen palatessa palvelukseen heinäkuussa 1913 Portsmouthissa se liitettiin 7. hävittäjälaivueen johtoalukseksi.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä *Skirmisher* siirrettiin laivueensa mukana Humberiin, jossa se johti laivueen kahta viirikköä. Se oli joulukuussa sijoitettuna Imminghamiin ja syyskuussa 1915 osana Humberiin sijoitettua 6. kevyt risteilijäviirikköä. Alus siirrettiin 1916 Välimerelle ja edelleen marraskuussa 1918 Egeanmerelle sijoitettuun risteilijäosastoon.

Sodan päätyttyä alus palasi kesäkuussa 1919 Imminghamiin, josta se siirrettiin 1920 Humberiin palveluksesta poistettavaksi. Alus myytiin 3. maaliskuuta romutettavaksi Wardille Prestoniin.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 373-374. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Conway's 1906-1921 s. 17

*Sentinel*-luokan tiedusteluristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Sentinel* - *HMS Skirmisher* |
| Edeltäjä: *Pathfinder*-luokka – Seuraaja: *Boadicea*-luokka |
**Putkimies Pietarista** on Kalle Isokallion kirjoittama veijariromaani politiikasta ja bisneksestä. Se on Isokallion 13. romaani. Teos ilmestyi 2009 Tammen kustantamana.

Romaani on satiiri kansalaistottelemattomuudesta, jonka ansiosta vihreä energia nousee arvoon. Pienyrittäjästä teollisuusneuvokseksi noussut varpaisjärveläinen Vilho Koistinen päättää ostaa jostakin Etelä-Suomesta sen verran maata, vajaat 500 hehtaaria, etteivät virkamiehet tule sanomaan mitä saa tehdä.

Moskovassa on kuitenkin käynyt jo vuosikymmeniä sitten niin, että Kekkoselle sanotaan jotakin, jonka avulla hän taivuttelee Paasikiven YYA-sopimuksen jatkamiseen 20 vuodella. Koistisen ansiosta tuo salaisuus tulee julki.

Henkilögalleriassa ovat mukana myös asianajaja Pekka Kappa ja venäläinen oligarkki Vasili Vissarov.

Diplomi-insinöörin koulutus tuo kirjailija Isokalliolle ymmärryksen yrityksen teknisestä puolesta: hän tietää miten porakaivo porataan. Ja suuryrityksen entisenä johtajana kirjoittaja tuntee kaupan kiemurat ja yhdistää kirjassaan talouden ja politiikan. Kolumnissaan hän pyytää veronmaksajilta anteeksi, että kirjoitti kirjan, jonka ministeri Mauri Pekkarinen otti tosissaan ja liitti sen ehdotukset valtion energiapoliittiseen ohjelmaan.

Jyrki Aro kirjoittaa Isokallion aiemman teoksen arviossa, että tämän tavaramerkki on "humoristinen ristiretki poliitikkojen, elinkeinoelämän ja muiden valtaapitävien loputonta tyhmyyttä vastaan". Aron mukaan Isokallio esittää romaaneissaan ajoittain tiukkaa yhteiskuntakritiikkiä kieli poskessa kirjoitetun irvailun lomassa. Kirjoittajana Isokallion tuottaa helppolukuista tekstiä, jossa monipolvisen tarinan langat solmiutuvat lopussa yhteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjastot.fi[vanhentunut linkki]
2. ↑  Isokallio s. 35
3. ↑  Isokallio s. 7–8
4. ↑  Tammi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Isokallio, Kalle: Anteeksi, ei ollut tarkoitus (Kolumni) *Iltalehti*.  Arkistoitu 21.9.2009. Viitattu 18.11.2022.
6. ↑  Aro, Jyrki: Isokallion ruuti kuivaa. Kalle Isokallio: Terijoki takaisin *Keskipohjanmaa*.  3.9.2006.  Arkistoitu 1.8.2006. Viitattu 18.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Putkimies Pietarista* Tammen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Storskogin rajanylitysasema nähtynä Norjan puolelta. Rakennuksen ja pakettiauton välissä näkyy rajapyykkejä. Huomaa taustalla kukkulan päällä oleva venäläinen vahtitorni.
Venäläinen rajanylitysasema nähtynä Storskogista.
**Storskog** on rajanylityspaikka Norjan ja Venäjän rajalla Norjan puolella, Eurooppatie E105:n varrella. Paikka kuuluu Sør-Varangerin kuntaan Finnmarkin läänissä Norjan puolella.

Venäjän puoleinen paikka on Boris Glebissä Petsamon piirissä Murmanskin alueella. Myös Venäjän puolella on rajanylityspaikka, ja ylittääkseen rajan on käytävä molemmat läpi. Asemien välillä Venäjän puolella on tax free -kauppa.

Storskog on Norjan ja Venäjän rajan ainoa laillinen ylityspaikka. Asema sijaitsee Norjan koillisessa kulmassa, noin 16 kilometriä Kirkkoniemestä itään ja noin 40 kilometriä Nikkelistä pohjoiseen.

Vuonna 2010 raja ylitettiin Storskogissa 141 000 kertaa ja vuonna 2013 320 000 kertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lee, Phil (2006): *Rough Guide to Norway*, s. 375.  ISBN 9781843536604
2. ↑  "Større grenseboer sone i øst ønskes - Øst Finnmark Regionråd" (Arkistoitu – Internet Archive), ofr.no. Viitattu 6. lokakuuta 2016.
3. ↑  Årsmelding for 2010 Region Nord-Noreg (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Storskog Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Repulse-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Cumberland** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1807 vesillelaskettu Repulse-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Repulse-luokka*
Alus tilattiin 24. tammikuuta 1805 Thomas Pitcheriltä Northfleetistä, missä köli laskettiin elokuussa. Se laskettiin vesille 19. elokuuta 1807 ja valmistui lokakuussa Woolwichissa, jolloin valmistuskustannukset olivat 63 231 puntaa ja varustamiskustannukset 26 568 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen Napoleonin sotien aikana lokakuussa 1807 päällikkönään Philip Wodehouse ja lähti 30. tammikuuta 1806 Välimerelle, jossa alus kuului helmikuussa 1809 Strachanin johtamaan laivasto-osastoon ja 23. lokakuuta Martinin laivueeseen hyökättäessä Baudinin saattuetta vastaan. Taistelussa 80-tykkinen *La Robuste* ja 74-tykkinen *Le Lion* ajoivat lähellä Frontignaa olevalle matalikolle, jossa ne poltettiin 25. lokakuuta. *Cumberlandin* veneet osallistuivat Rosasinlahdelle tehtyyn iskuun 31. lokakuuta.

Heinäkuussa 1811 Robert Otway vastaanotti aluksen päällikkyyden. Alus oli lokakuusta joulukuuhun kunnostettavana Woolwichissa ja Thomas Baker vastaanotti aluksen päällikkyyden marraskuussa. Palvelukseen palattuaan alus lähti Pohjois-Amerikkaan. Se oli helmikuusta huhtikuuhun 1814 kunnostettavana Chathamissa. Alus oli 1814-1815 Itä-Intiassa, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Chathamissa.

Alus muutettiin lokakuusta 1829 maaliskuuhun 1830 Chathamissa vankilaivaksi ja nimettiin 15. marraskuuta 1833 *HMS Fortitudeksi*. Alus muutettiin syyskuusta 1845 elokuuhun 1848 Chathamissa hiiliproomuksi. Alus myytiin helmikuussa 1870 romutettavaksi Charltoniin H. Castle & Sonsille 2 020 punnalla.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 78

*Repulse*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Sceptre* – *HMS Repulse* – *HMS Eagle* – *HMS Magnificent* – *HMS Valiant* – *HMS Elizabeth* – *HMS Cumberland* – *HMS Venerable* – *HMS Talavera* – *HMS Malabar* – *HMS Belleisle* |
| Edeltäjä: Fame-luokka – Seuraaja: Swiftsure-luokka |
Vapaassa pudotuksessa alkukiihtyvyys on sama kuin putoamiskiihtyvyys.
**Putoamiskiihtyvyys** (tunnus ***g*** ) on taivaankappaleen (esimerkiksi Maa) vetovoiman putoaville kappaleille aiheuttama kiihtyvyys. Putoava kappale on maanpinnan suhteen tasaisesti kiihtyvässä liikkeessä (jos ilmanvastusta ei huomioida). Riittävän korkealta putoavan, ja riittävän ilmanvastuksen omaavan, kappaleen kohdalla ilmanvastuksen vastustava vaikutus kasvaa kuitenkin yhtä suureksi kuin painovoima, eikä putoavan kappaleen nopeus enää kasva.*lähde?*

Putoamiskiihtyvyyden arvoksi, niin sanotuksi normaaliputoamiskiihtyvyydeksi Maassa määritetään 9,80665 m/s2 (leveysaste 45), mutta tosiasiassa se vaihtelee maapallon eri kohdissa maapallon pyörimisen aiheuttaman navoiltaan litistyneisyyden ja keskipakoisvoiman vuoksi. Usein käytetään putoamiskiihtyvyydelle pyöristettyä arvoa 9,81 m/s2. Tämä ei kuitenkaan esimerkiksi Suomessa ole täysin käypä pyöristys, sillä lähes koko maassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta putoamiskiihtyvyys pyöristyy kahdella desimaalilla arvoon 9,82 m/s2. Putoamiskiihtyvyys Helsingissä on noin 9,819 m/s2, ja tämä arvo kasvaa pohjoiseen mentäessä. Kappaleeseen kohdistuu maapallon pohjoisnavalla ja etelänavalla noin 0,5 prosenttia suurempi vetovoima kuin päiväntasaajalla.*lähde?*

Putoamiskiihtyvyydelle minkä tahansa planeetan pinnalla saadaan likimain oikea arvo seuraavalla kaavalla: 

{\displaystyle g(R)=G{\frac {M}{R^{2}}}},
jossa g on putoamiskiihtyvyys, R etäisyys planeetan keskipisteestä, M planeetan massa ja G gravitaatiovakio.
Poikkeamia aiheuttavat planeetan pyörimisliike ja massan epätasainen jakautuminen.*lähde?*

SI-järjestelmässä gravitaatiovakio G = 6,67430(15) × 10-11 m3 kg-1 s-2. Vakion suhteellinen epätarkkuus on 22 ppm.

Lentotekninen merkitys
----------------------

Lentotekniikassa, etenkin sotilasilmailussa, puhutaan kuormitusmonikerrasta (G-voimasta tai "G":stä), joka on putoamiskiihtyvyyden monikerta. Lentokoneen rakenteet kestävät sen rakennemassan, sen rahdin ja polttoaineen massat vain tiettyyn rajaan asti. Aerodynaamisten ja propulsiovoimien lisäksi lentokoneeseen vaikuttaa kiihtyvyyskuorma, joka on massan, putoamiskiihtyvyyden ja kuormitusmonikertojen määrän tulo.*lähde?*

Katso myös
----------

* Putoamisliike
* Gal, putoamiskiihtyvyyden yksikkö

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 14.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 22.12.2011.
2. ↑  Baird, C.S.: Do I weigh less on the equator than at the North Pole? *Science Questions with Surprising Answers*. Viitattu 20.12.2021.
3. ↑  Putoamiskiihtyvyys  2016. Maanmittauslaitos. Viitattu 9.12.2021.
4. ↑  Tiesinga, E, Mohr, P.J. Newell, D.B. & Taylor, B.N.: Database developed by J. Baker, M. Douma, and S. Kotochigova. (Web Version 8.0) *Database developed by J. Baker, M. Douma, and S. Kotochigova. (Web Version 8.0)*.  2019. Viitattu 17.4.2023.
**Syvänkö** eli **depressio** on maanpinnan alue, joka sijaitsee merenpinnan tason alapuolella. Tavallisesti syvänköjä on vain hyvin kuivilla seuduilla, koska muutoin ne peittyisivät kokonaan järvillä. Usein syvänköseuduilla onkin osin kuivuneita suolajärviä.

Suurin syvänkö on Kaspian syvänkö (noin 730 000 km² Kaspianmeri mukaan lukien), jonka pinta on alimmillaan 28 metriä Mustanmeren pintaa alempana. Lähes puolet Alankomaiden pinta-alasta on syvänköä, ja 1100–1200-luvuilla meri valtasi laajoja alueita maasta tunkeuduttuaan rannikkoa reunustavan kapean dyynivyöhykkeen läpi sisämaahan. Nykyisin merivesi pidetään poissa seuduilta patojen, kanavien ja pumppujen avulla. Esimerkiksi entinen merenlahti Zuiderzee on osittain kuivattu, ja sen jäljellä oleva osa on muutettu IJsselmeer-nimiseksi tekojärveksi, jonka erottaa merestä 30 kilometriä pitkä Afsluitdijk. Maailman syvin syvänkö on Jordanin hautavajoama, jonka pohjalla sijaitsevan erittäin suolapitoisen Kuolleenmeren pinta on 414 metriä Välimeren pinnan alapuolella. Muita huomattavia syvänköjä ovat Qattaran syvänkö Egyptissä ja Chott Melrbir Algeriassa.

Maa-alueita merenpinnan tason alapuolella
-----------------------------------------

Lukemat ovat merenpinnan tasosta alaspäin, eri kartastoissa on eri lukemia eikä luettelo ole kattava.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Kuollutmeri, Israel – Jordania – Länsiranta 417 m
* Assaljärvi, Djibouti 155 m
* Turfanin syvänkö, Kiina 154 m
* Qattaran syvänkö, Egypti 133 m
* Karagiye, Kaspian alanko, Kazakstan 132 m
* Afarin syvänkö, Etiopia 125 m
* Carbonin syvänkö, Argentiina 105 m
 | * Badwater, Kuolemanlaakso, USA 85,5 m
* Salton Sea, USA 66 m
* Sebkha paki Tah, Marokko 55 m
* Sabkhat Ghuzayyil, Libya 47 m
* Lago Enriquillo, Dominikaaninen tasavalta 46 m
* Chott Melrhir, Algeria 40 m
* Shatt al Gharsah, Tunisia 17 m
 | * Eyrejärvi, Australia 15 m
* Laguna Salada, Meksiko 10 m
* Zuidplasin polderi, Alankomaat 7 m
* Lammefjord, Tanska 7 m
* Sebkhet Te-n-Dghamcha, Mauritania 5 m
* Schiphol, Alankomaat 4 m
* The Fens, Iso-Britannia 4 m
 | * Hachiro-gata, Japani 4 m
* Neuendorf-Sachsenbande, Saksa 3,5 m
* New Orleans, USA 2,4–6 m
* Kuttinad, Kerala, Intia 2,2 m
* Rhônen suisto, Ranska 2 m
* Żuławy Wiślane, Puola 1,8 m
* Lagos-saari, Nigeria 0,2 m
 |
**CDex** on  Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva CD-levyjen kopiointiin tarkoitettu tietokoneohjelma eli CD-rippausohjelma.  GPL-lisenssillä julkaistava CDex on avoimeen lähdekoodiin perustuva ilmainen ohjelma. Sille on tehty Linux-klooni nimeltä **LCDex**.

Ominaisuudet
------------

CDex kykenee lukemaan audio-CD-levyn sisällön (CDDA-formaatti), sekä pakkaamaan ja tallentamaan sen useissa eri tiedostomuodoissa, kuten MP3 (LAME-enkoodattuna), WAV, Vorbis, AAC, VQF, APE ja FLAC.

CDex tukee myös MP3-tiedostojen ID3-kenttien automaattista täydennystä. Kappaleiden tietoja voi hakea freedbin kaltaisista CDDB-tietokannoista.

Ohjelman kielipaketit on ladattavissa erikseen valmistajan verkkosivuilla.

Historia
--------

Vuonna 2000 version 1.30 betavaiheen jälkeen ohjelman kehitys siirtyi SourceForgen projektisivustolle ja siitä tuli samalla täysin ilmainen. Tammikuussa 2016 ohjelmalle etsittiin uusia kehittäjiä Albert L. Faberin lopetettua sen kehittämisen.

Melken kolmen vuoden tauon jälkeen kesäkuussa 2006 CDex:än julkaistiin 1.70 Beta 1 versio uusien kehitäjien toimesta.

Vuonna 2007 julkaistu GPL v3-lisenssi otettiin heti käyttöön CDex-ohjelmassa. Viimeinen nähtävillä oleva lähdekoodi on versiolle 1.70 Beta 2.

CDex-ohjelman SourceForge -projektisivusto on lopetettu kesällä 2015, heti ohjelmaversion 1,79 julkaisun jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  CDex is licensed under the GPLv3 *cdex.mu*.  29.6.2007. Viitattu 29.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  Albert L Faber: What's new *CDex*.  2000. cdex.n3.net.  Arkistoitu. Viitattu 7.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **CDex**.
* CDex projektin kotisivu (englanniksi)
* CDexin käyttöopas[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Chris Wood, Traffic, 1974.
**Chris Wood** (24. kesäkuuta 1944 – 12. heinäkuuta 1983) oli englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten arvostetun Traffic-yhtyeen saksofonistina ja huilistina. Hän oli yhtyeen perustajajäseniä vuonna 1967 ja mukana yhtyeen kaikilla kymmenellä albumilla.

Ennen Trafficia hän oli ollut keskienglantilaisessa Locomotive-yhtyeessä.

Hän on työskennellyt myös Ginger Bakerin Airforce-yhtyeessä sekä Jimi Hendrixin, Dr. Johnin ja Jim Capaldin kanssa.

Chris Wood kuoli 39-vuotiaana Birminghamissa Queen Elizabeth Hospitalissa tiistaina 12. heinäkuuta 1983. Hän oli kärsinyt jo jonkin aikaa maksan toimintahäiriöistä. Hän oli suunnitellut kaksi vuotta sooloalbumin tekoa.

Lähteet
-------

* Chris Wood dies at 39.  *New Musical Express*, 23.7.1983, s. 2. Lontoo:  IPC Magazines. ISSN 0028 6362.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chris Wood
**Tongué** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 40 kilometriä Macinasta etelään. Kunnassa on 5 600 asukasta (vuonna 2009).

Tonguén kunta rajoittuu pohjoisessa Macinan piirin Saloban ja koillisessa Folomanan, kaakossa Sanin piirin Siadougoun sekä etelässä ja lännessä Ségoun piirin Fatinén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, markoja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet ja naudat. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Tonguéssa pidetään viikoittaiset markkinat.

Tonguésta on tieyhteydet lähikuntiin. Palveluihin kuuluvat kaksi alakoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Tongue 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Fotbal Club CFR 1907 Cluj** on romanialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Cluj-Napoca. Seuran edustusjoukkue pelaa Romanian korkeimmalla sarjatasolla Liga I:ssä.

Lyhenne CFR viittaa Romanian kansalliseen rautatieyhtiöön Căile Ferate Româneen, jonka työntekijät perustivat seuran vuonna 1907 kaupungin kuuluessa vielä Itävalta-Unkariin. Seuran alkuperäinen nimi oli unkarinkielinen Kolozsvári Vasutas Sport Club.

CFR voitti Liga I:n mestaruuden ensimmäistä kertaa historiassaan kaudella 2007–2008, ja katkaisi samalla bukarestilaisjoukkueiden 16 kautta kestäneen mestaruusputken. Samalla kaudella joukkue voitti myös ensimmäisen Romanian cupinsa. Kyseessä oli vasta seuran nykyisen pääsarjahistorian neljäs kausi, ja vielä kuutta vuotta aikaisemmin joukkue pelasi Romanian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.

Romanian pääsarjassa joukkue esiintyi aikaisemmin kausilla 1947–1949 ja 1969–1976.

Sarjamestaruuden myötä CFR pääsi suoraan kauden 2008–2009 Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Pelatessaan ensimmäistä kertaa eurokentillä vuonna 2005 joukkue herätti pienoista kansainvälistä huomiota etenemällä Intertoto Cupin viimeiselle kierrokselle. Tuolloin se pudotti Athletic Bilbaon ja Saint-Étiennen ennen tappiota Lensille 2012-2013 Mestareiden liigassa Cluj pääsi lohkovaiheeseen, mutta jäi kolmanneksi Manchester Unitedin ja Galatasarayn mentyä jatkoon.

Saavutukset
-----------

* Liga I (8): 2007–2008, 2009–2010, 2011–2012, 2017–2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022
* Cupa României (4): 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2015-2016
* Supercupa Romaniei (4): 2009, 2010, 2018, 2020
* Liga II (2): 1968-1969, 2003-2004
* Liga III (7): 1946-1947, 1982-1983, 1985-1986, 1988-1989, 1990-1991, 1995-1996, 2001-2002

Lähteet
-------

1. 1 2  CFR Cluj crowned in Romania UEFA. Viitattu 27.8.2008.
2. ↑  Cluj cup success caps remarkable season UEFA. Viitattu 27.8.2008.
3. ↑  Lens make no mistake UEFA. Viitattu 27.8.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **CFR Cluj**.
* CFR:n sivusto (englanniksi)
* CFR Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)

Romanian lippuLiga I -joukkueet kaudella 2011–2012
Astra •
Brașov •
Ceahlăul •
CFR Cluj •
Concordia •
Dinamo •
Gaz Metan •
Mioveni •
Oțelul •
Pandurii •
Petrolul •
Rapid •
Sportul Studențesc •
Steaua •
Târgu Mureș •
Universitatea Cluj •
Vaslui •
Voința