recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Markku Tapio Larkio** (s. 4. syyskuuta 1972 Riihimäki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.

Ura
---

Larkio aloitti koripallon pelaamisen Hyvinkään Tahkossa. Koska samassa joukkueessa oli neljä muuta yli kaksimetristä pelaajaa, pantiin Larkio takamieheksi. Vuonna 1991 Larkio siirtyi pelaamaan Namika Lahteen, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Suomesta hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Illinois'n yliopistoon. Valinta kuitenkin epäonnistui, sillä jo yhden kauden jälkeen Larkio palasi Suomeen ja Lahteen.

Kun Bosman-sääntö tehtiin 1990-luvulla, sai Larkio mahdollisuuden siirtyä Eurooppaan. Hän siirtyikin TTL Bambergiin, jossa pelit sujuivat hyvin puolitoista kautta. Toisen kauden lopulla Larkio kärsi vakavan akillesjänteen loukkaantumisen, joka piti hänet pois kentiltä puoli vuotta. Tämän takia hän siirtyi takaisin Suomeen kuntoutumaan ja samalla pelaamaan Lahden paitaan. Kaudeksi 1999–2000 Larkio palasi Saksaan, mutta tällä kertaa Bayer Leverkusenin paitaan. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Braunschweigiin. Larkion uran viimeiset kaudet olivat kuitenkin vaikeat, sillä hänellä oli pieniä loukkaantumisia jatkuvasti. Keväällä 2004 Larkio lopetti ammattilaisuransa.

Maajoukkue
----------

Larkio oli mukana myös Suomen koripallomaajoukkueessa vuoden 1995 EM-kisoissa. Hän pelasi maajoukkueessa aina vuoteen 2003 saakka, mutta ei ollut tyytyväinen maajoukkuetoimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Entä se toinen tuleva NBA-pelaaja?  8.11.2006. Kaleva. Viitattu 25. syyskuuta 2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Markku Larkio  8.11.2006. Kaleva. Viitattu 25. syyskuuta 2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Markku Larkio takaisin Saksaan  18.6.1999. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 25. syyskuuta 2009.
4. ↑  Finnen-Power in Braunschweig  30.7.2001. Schoenen Dunk.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25. syyskuuta 2009. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* BBL:n pelaajaprofiili[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* FIBA Europen pelaajaprofiili (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kari-Pekka Klinga** | **Korisliigan vuoden pelaaja**1995–96 | Seuraaja:**Mika-Matti Tahvanainen** |
|
| Edeltäjä:**Tommi Nordberg** | **Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja**1992–93 | Seuraaja:**Roope Mäkelä** |
|

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Kuisma |
5 Möttölä |
6 Markkanen |
7 Pehkonen |
8 Tuomala |
9 Larkio |
10 Marttinen |
11 Tahvanainen |
12 Luhtanen |
13 Lehtonen |
14 Klinga |
15 Niiranen |
Valmentaja Dettmann
**STS-2** oli Nasan avaruussukkulaohjelman toinen lento. Se oli samoin toinen lento Columbia-sukkulalla ja ensimmäinen kerta, kun miehitetty avaruusalus lähetetään toistamiseen kiertoradalle. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 12. marraskuuta 1981 klo 15:09 UTC-aikaa. Kolmipäiväinen lento päättyi sukkulan laskeutumiseen Edwardsin lentotukikohtaan 14. marraskuuta klo 21:23. Lennon tavoitteena oli demonstroida sukkulan kyky suorittaa uudestaan turvallinen avaruuslento sekä varmistaa sukkulan järjestelmien toiminta käytännössä.

Lennon miehistönä toimi Enterprise-sukkulalla laskeutumiskokeita suorittaneet komentaja Joe Engle ja lentäjä Richard H. Truly. Kummallakaan ei ollut kuitenkaan aikaisempaa avaruuslentokokemusta. Hyötykuormana lennolla oli lennontaltiointijärjestelmän lisäksi tieteellinen OSTA-I-sensorijärjestelmä maapallon tutkimuksia varten sekä RMS-robottikäsivarsi.

STS-1-lennon jälkeen laukaisualustalle asennetun äänenvaimennusjärjestelmän ansiosta sukkulan lämpösuojatiilet kestivät laukaisun vain 12 tiilen vaurioituessa. Lento oli alun perin suunniteltu viisipäiväiseksi, mutta sähköä tuottavan polttokennon rikkoutuminen pakotti sukkulan palaamaan jo kahden päivän jälkeen. Suurin osa lennon tavoitteista kuitenkin saavutettiin lyhentyneestä tehtävästä huolimatta.

Lähteet
-------

1. 1 2  STS-2 (Arkistoitu – Internet Archive) NASA 29.6.2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **STS-2** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**STS-1** | **Nasan avaruussukkulalennot** | Seuraaja:**STS-3** |
***Jerry Spring*** on belgialaisen sarjakuvataiteilija Jijén luoma villin lännen sarjakuva. Se alkoi ilmestyä vuonna 1954 Spirou-lehdessä ja seuraavasta vuodesta alkaen albumeina. Jijé piirsi yhtä postuumisti julkaistua lukuun ottamatta kaikki tarinat ja kirjoitti niistä noin puolet. Käsikirjoittajiin kuuluivat Maurice Rosy, René Goscinny, Jean Acquaviva, Jacques Lob, Daniel Dubois ja Philip. Yhdessä tarinassa kuvituksessa avusti Jean Giraud. Kaikkiaan tarinoita ilmestyi 22 albumin verran. Jerry Springiä julkaistiin suomeksi tarinat *Kaksintaistelu* ja *Montanan villihevoset* Ruudussa vuosina 1973–1974.

Jean-Claude Mézières on luonnehtinut ranskalaisessa sarjakuvassa realismin shokiksi sitä hetkeä, kun Jijé alkoi tehdä Jerry Springiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kimmo Lakoma: Ruutu/Non Stop - sisällysluettelo *sarjakuvat.eurocomics.info*. Viitattu 17.7.2018.
2. ↑  Gil Kane, Gary Groth: *Sparring with Gil Kane: Colloquies on Comic Art and Aesthetics*. Fantagraphics Books, 2018-01-24. ISBN 9781683960713. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.7.2018). en
*Tämä artikkeli kertoo mytologisesta lähteestä. Austin Peay State University on yliopisto Tennesseessä.*
**Apsû** (sumeriksi *abzu* tai *engur*) on Kaksoisvirtainmaan mytologiassa maanalainen veden lähde, josta kaikki vesi myytin mukaan saa alkunsa. Vanhimman Sumerin kaupungin Eridun Abzun temppeli oli nimeltään E-abzu. Muun muassa Sumerin maailman luonut Enki-jumala eli ennen ihmisten luomista apsûssa.

Apsû jumalana
-------------

Sumerien mytologiassa Abzu on paikka, jossa jumalatar Nammu muovaili ensimmäisen ihmisen savesta.

Babylonialaisessa luomiskertomuksessa Enuma Elišissä Apsû esiintyy jumalana, maailman luojana. Hän oli miespuolinen makeanveden jumala ja suolaisen veden jumalatar Tiamatin puoliso ja Ean, Mardukin isän isä.  Heillä oli myös poika Kingu, joka on luomiskertomuksen ihmisen syntyä käsittelevissä osissa keskeisessä asemassa. Enuma Elišin alku kuuluu:

> »Kun taivaan korkeudet eivät vielä olleet nimetyt,  
> 
> 
> 
> Ja kun maa alapuolella ei vielä kantanut nimeä,  
> 
> Ja ikiaikainen Apsû, joka synnytti ne,  
> 
> Ja kaaos, Tiamat, kumpaisenkin äiti  
> 
> 
> 
> Heidän vetensä sekoittuivat keskenään...»   
> (Enuma Eliš, ensimmäinen taulu)
> 
>

Katso myös
----------

* Marduk
* Tiamat
* Ea

Lähteet
-------

* Teuvo Kopra: Raamatun ajan epäjumalia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 17
2. ↑  Teuvo Kopra: Raamatun ajan epäjumalia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Enuma Elish The Epic of Creation. Kääntänyt L.W. King, 1902.
**Jerry naisten miehenä** (*The Ladies Man*) on Jerry Lewisin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1961, jossa Lewis esittää itse pääosaa. Hän on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Bill Richmondin kanssa.

Juoni
-----

Ujo juutalaisnuorukainen Herbert H. Heebert (Lewis) pettyy rakkaudessa, mutta pääsee töihin naisten asuntolaan, jota johtaa Helen Wellenmellen (Helen Traubel). Useimmat naiset kohtelevat häntä palvelijana, mutta Fay (Pat Stanley) alkaa auttaa nuorta miestä voittamaan naiskammonsa.

Tuotanto
--------

Elokuvan kuvauksia varten rakennettiin nelikerroksinen nukkekodin kaltainen lavaste, jossa nosturikamera voi seurata näyttelijöitä kerroksesta toiseen. Se oli siihen asti kallein Hollywoodin perhekomediaa varten tehty lavastusratkaisu.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
--------------------------------

Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle, jaetulle sijalle 100 yhdessä Martin Scorsesen *Koomikkojen kuninkaan* kanssa, jossa Jerry Lewis näyttelee myös.

Lähteet
-------

1. ↑  Blauvelt, Christian: The 100 greatest comedies of all time  22.8.2017. BBC. Viitattu 22.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Jerry naisten miehenä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Jerry naisten miehenä* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Ladies Man
**Pisarointi** on ilmiö, jossa kasvit imevät maasta kosteutta ja nostavat sen vartensa läpi lehtiin. Pisarointia tapahtuu iltaisin. Lehdistä kosteuden pitäisi haihtua, mutta jos ilmankosteus lehtien läheisyydessä on melkein 100 %, muodostuu lehtien pinnalle kastepisaroita. Pisaroinut vesi haihtuu vasta seuraavana päivänä, kun ilma lämpiää ja suhteellinen ilmankosteus pienenee.

Hyvä esimerkki pisaroinnista on poimulehden pinnalle kerääntyvät nestepisarat. Neste ei ole ilmasta tiivistynyttä kosteutta, vaan kasvin erittämää karvasta nestettä.

Ero kasteen ja pisaroinnin välillä
----------------------------------

Joskus on vaikea erottaa ilmasta tiivistynyt kaste ja kasvien erittämä pisarointi. Kasteessa ilmasta tiivistyy kosteutta jollekin pinnalle, esimerkiksi auton katolle, koska pinnan lämpötila on alhaisempi kuin ilman lämpötila. Tällöin sen kastepistekin on alhaisempi eli vettä tiivistyy alhaisemmassa lämpötilassa.

Lähteet
-------

1. ↑  työryhmä Helena Ahonen-Raassina (idean äiti), Paula Palmgren ja Ella Hujala: Yrttitarha, poimulehti (verkkosivu)  2000. Ammatti-instituutti Iisakin Osaran maaseutuopetusyksikkö. Viitattu 4.7.2012. fin

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pisarointi** Wikimedia Commonsissa
**KV30** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Sen löysi Giovanni Battista Belzoni vuonna 1817, jolloin siellä suoritettiin ensimmäiset kaivaukset. Hautaa ovat lisäksi kartoittaneet James Burton vuonna 1825 ja Victor Loret vuonna 1898.

Haudan kunto on hyvä, mutta sen louhinta on suoritettu huonosti. Sen etuosa on edelleen täynnä kiviromua. Haudasta on löytynyt pääasiassa astioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 30 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 28.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV30** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV21** on tunnistamattoman henkilön, mahdollisesti kuningattaren, hauta Kuninkaiden laaksossa. Arkkitehtuurisen tyylin perusteella haudan arvioidaan olevan Uuden valtakunnan 18. dynastian aikainen.

Haudasta on löydetty muumioita, mineraaleja, amuletteja, hautakalusteita ja astioita. Tulva on aiheuttanut vahinkoa rakenteille ja haudasta löytyneille esineille. Vandaalit tuhosivat haudasta löytyneet muumiot sen ensimmäisen avaamisen jälkeen.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Giovanni Battista Belzoni (1817): löytäminen ja ensimmäiset kaivaukset
* James Burton (1825): kartoitus
* Eugène Lefébure (1889): kartoitus
* Donald Ryan (1989–1990): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 21 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 26.9.2008. Viitattu 27.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV21** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Niemisjärven työväentalo** oli Kuopion kaupungin (tuolloin Kuopion maalaiskunnan) Niemisjärven kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Niemisjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910, jolloin se myös liittyi SDP:hen. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksessä oli 22 jäsentä. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1916, ja se valmistui vuonna 1920 tai 1921. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin. 1930-luvun alussa yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion huutokaupassa vuonna 1932.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1920 Niemisjärven ja Itä-Karttulan sosialidemokraattiset nuoriso-osastot järjestivät talolla yhteiset nuorisojuhlat. Vuonna 1922 yhdistys järjesti talollaan kuusijuhlan. Juhannusaattona 1923 talolla järjestettiin kokko-tanssit, joihin oli vapaa pääsy.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 29.9.2022.
3. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.3.1920, no 17. Viitattu 29.9.2022.
4. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.12.1922, no 105. Viitattu 29.9.2022.
5. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.6.1923, no 68. Viitattu 29.9.2022.
**Veikko Allinen** (1. tammikuuta 1931 Suistamo – 24. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 1997.

Veikko "Vetsa" Allinen aloitti jääpallouransa Oulun Luistinseuran junioreissa nousten seuransa edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana vuonna 1948. Syksyllä 1952 hän siirtyi naapuriseuraan Oulun Palloseuraan. Vahvistunut OPS voittikin keväällä 1953 ensimmäisen oululaisen jääpallomestaruuden Allisen ollessa yksi jäsen siihen aikaan kuuluisasta joukkueesta. Hän oli joukkueen keskeisiä pelureita seuran voittaessa mestaruutensa. Samana vuonna Allinen esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa. Hänet palkittiin kyseisen vuoden Ruotsi-maaottelun parhaana pelaajana. Samana vuonna hänet valittiin vuoden jääpalloilijaksi Suomessa.

Allinen siirtyi syksyllä 1957 Helsinkiin edustaen kaudesta 1958–1959 lähtien Helsingin IFK:ta toimien seuran pelaajavalmentajana vuoteen 1965. Tällöin hän saavutti HIFK:ssä SM-hopeaa. Kaikkiaan Allinen pelasi kausina 1948–1965 yhteensä 140 SM-sarjaottelua tehden 72 maalia ja saavuttaen 2 SM-kultaa, 4 SM-hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli mukana jääpallon ensimmäisissä vuoden 1957 MM-kisoissa. Kaikkiaan Allinen edusti Suomea 20 A- ja 7 B-maaottelussa. 

Aktiiviuran jälkeen hän toimi Helsingin IFK:n managerina 1966–1974 ja myöhemmin helsinkiläisen Botnia-69:n managerina 1977–1979. Allinen oli 1960-luvulla Palloliiton jääpallojaoston jäsen sekä A-maajoukkueen toinen valmentaja.

Allinen pelasi toisena lajinaan jääkiekkoa pelaten yhden SM-sarjaottelun Helsingin IFK:n riveissä kaudella 1961–1962.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anttinen, Pekka: *Sata vuotta helsinkiläistä jääpalloa*, s. 34. Botnia-69 ry, 2007. ISBN 978-952-92-2805-8.
2. ↑  Helsingin Sanomat, Kuolleita, 22.2.2015 sivu C26
3. 1 2  Arponen, Antti O.: Liikuntaneuvoksia on monenlaisia ja monentasoisia.  *Urheilutietäjän kesä*, 2012, s. 63.  Suomen urheilutietäjät ry..
4. ↑  Anttinen, Pekka: *Sata vuotta oululaista jääpalloa*, s. 42. Botnia-69 ry, 2006. ISBN 952-92-0998-3.
5. ↑  *Jääkiekkokirja 2018–2019*, s. 503. SM-liiga ja Suomen Jääkiekkoliitto, 2018. ISSN 0784-3321.
**Isatiini** (C8H5NO2) on heterosyklinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Isatiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä lääkkeiden ja väriaineiden valmistuksessa ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.

Ominaisuudet
------------

Isatiini on huoneenlämpötilassa punaoranssia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin kuumaan. Se liukenee myös etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Isatiinilla on kaksi tautomerista muotoa, laktaami- ja laktiimimuodot, joista laktaamimuoto on stabiilimpi. Yhdiste on hyvin heikosti emäksinen. Isatiini muodostaa kondensaatioyhdisteitä niin amiinien kuin karbonyyliyhdisteidenkin kanssa. Reaktiossa karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostuu kinoliini-4-karboksyylihappoja. Isatiinin aromaattinen rengas reagoi elektrofiilien kanssa elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Isatiinia voidaan valmistaa kuumentamalla isatiinihappoa eli o-aminofenyyliglyoksyylihappoa. Muita tapoja ovat indigotiinin hapetus ja indoksyylin tai oksindolin hapetus. Niin kutsutussa Sandmeyerin isatiinisynteesissä aniliini reagoi hydroksyyliamiinin ja kloraalihydraatin kanssa muodostaen isonitrosoasetanilidia. Tämä välituote syklisoituu väkevän rikkihapon vaikutuksesta imiiniksi, joka hydrolysoituu näissä olosuhteissa isatiiniksi.

Isatiinia käytetään vat-värien, indigon kaltaisten eli indigoidivärien ja eräiden lääkkeiden kuten ulostuslääkkeenä käytettävän oksifenisatiinin tai oksifenisatiiniasetaatin valmistukseen. Sitä käytetään myös monien heterosyklisten yhdisteiden kuten kinoliinien, indolien, oksindolien ja β-laktaamien valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Isatin – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 28.4.2015.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 903. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  K. Thomas Finley :*Quinolines and Isoquinolines, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 28.4.2015
4. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 874-875. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 556. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.4.2015). (englanniksi)
6. 1 2 3  Goutam Brahmachari: *Chemistry and Pharmacology of Naturally Occurring Bioactive Compounds*, s. 74-95. CRC Press, 2013. ISBN 9781439891674. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.4.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isatiini** Wikimedia Commonsissa
**Graham Dorrans** (s. 5. toukokuuta 1987) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Norwich Citya. Molempijalkaisen Dorransin pelipaikka on oikea keskikenttä. Hän kuuluu myös Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Dorransin kasvattajaseura on skotlantilainen Livingston, jota hän edusti vuodet 2005-2008. Vuonna 2005 hän oli lainalla skotlantilaisessa Partick Thistle FC:ssä. Vuonna 2008, hyvien Livingston-esitysten jälkeen Dorrans siirtyi Valioliigan West Bromwich Albioniin. Debyytti Valioliigassa tapahtui joulukuussa 2008 Manchester Cityä vastaan. Kauden jälkeen West Bromwich kuitenkin tippui sarjasta ja uusi sarjataso oli Englannin Mestaruussarja. Seura oli Mestaruussarjassa vain kauden, ennen kuin se nousi takaisin Valioliigaan kaudeksi 2010-11. Dorransista tuli ajan mittaan yksi West Bromwichin avainpelaajista. Kesällä 2014 Dorrans teki uuden sopimuksen, joka pitää hänet seuraavat kolme vuotta The Hawthornsilla.

Alkuvuodesta 2015 Dorrans siirtyi lainasopimuksella Norwich Cityyn. Norwichin selvittyä nousukarsinnoista Valioliigaan hänen siirrostaan tehtiin pysyvä ja hän kirjoitti seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.

Maajoukkueura
-------------

Dorrans on pelannut Skotlannin nuorten maajoukkueissa. Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi lokakuussa 2009 Japanin jalkapallomaajoukkuetta vastaan. Hän on pelannut syyskuuhun 2014 mennessä kymmenen maaottelua ilman maaleja.

Lähteet
-------

* Graham Dorrans Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**KV29** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan ajalta. Sitä ovat kartoittaneet James Burton yhdessä John Gardner Wilkinsonin kanssa vuosina 1825–1828 sekä Victor Loret vuonna 1899.

Haudalla ei ole suoritettu kaivauksia eikä sen sisällöstä ole tietoa. Luultavasti se koostuu vain suorakulmiomaisesta sisäänkäyntikuilusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  KV 29 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 30.11.2010. Viitattu 28.7.2017.

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Veikko Adolf Alho** (4. toukokuuta 1930 – 23. marraskuuta 2013) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen kommunistisen puolueen varapuheenjohtajana vuosina 1982–1984 sekä Karkkilan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1970- ja 1980-luvuilla. Työuransa Alho suoritti Kymi-Strömbergin (Högforsin) tehtaalla metallisorvaajana.

Alho liittyi SKP:hen vuonna 1958. Puolueen hajaannuttua 1960-luvun lopulta alkaen hän valitsi puolekseen opposition eli taistolaiset. Elokuussa 1982 Alho valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi pitkien neuvottelujen jälkeen. Oppositio kieltäytyi aluksi osallistumasta puoluejohdon työskentelyyn koettuaan tulleensa syrjityksi johtoelinten valinnassa toukokuun edustajakokouksessa.

Toukokuussa 1986 Alho valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan kokouksessa, johon kokoontui SKP:stä edellisvuonna erotettujen oppositiojärjestöjen edustajia. Hän uusi paikkansa seuraavana vuonna (kyseisten järjestöjen muodostaman) SKP:n (yhtenäisyys) edustajakokouksessa.

Alho istui Karkkilan kaupunginvaltuustossa 1950-luvun puolivälistä alkaen, yhteensä yli 40 vuotta. Kunnallisvaaleissa 1988 Alho valittiin Demokraattisen Vaihtoehdon listalta. Hän toimi devan ryhmässä koko vaalikauden, vaikka sen muut edustajat liittyivät Vasemmistoliiton ryhmään vuonna 1990. Vaaleissa 1992 Alho valittiin Vasemmistoliiton listalta. Alho sai kaupungin ehdokkaista toiseksi eniten ääniä ja hänet valittiin valtuustoon 1. varapuheenjohtajaksi. Seuraavien vaalien jälkeen Alho toimi 2. varapuheenjohtajana.

Alho on ollut aktiivisesti mukana osuusliiketoiminnassa ja hän kuului aiemmin Tradekan edustajistoon. Alho oli myös vapaa-ajattelija.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen kommunistisen puolueen toiminnasta 17. ja 18. edustajakokouksen väliseltä ajalta (SKP 1978), s. 55.
2. ↑  Karkkilan Tienoo 3.12.2013
3. ↑  Valajapatsas (Karkkilan ruukkimuseo)
4. 1 2  Ilkka Lappalainen: Veikko Alho – puoluejohtaja sorvin äärestä (Yhteistyö 21/1984)
5. 1 2  SKP:n järjestöjen edustajien kokous 26.-27.4.1986 (SKP:n järjestöt 1986), s. 86.
6. ↑  Kevin Devlin: Election Defeat for Finland's Disunited Communists[vanhentunut linkki] (RAD Background Report/67 31.3.1983)
7. ↑  Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) 21. edustajakokous (SKPy 1987), s. 121.
8. ↑  Vasemmistoliitto hakee keskustalta tukea Karkkilan valtuustossa[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 14.11.1996
9. ↑  Vasemmistoliitto jäämässä muiden armoille[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 7.1.1993
10. ↑  Karkkilan ryhmien sopimus piti[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 26.1.1993
11. ↑  Uusia kasvoja Karkkilan johtoon[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 22.1.1997
12. ↑  Tradekan vuosikertomus 1996[vanhentunut linkki] (Tradeka-yhtymä), s. 43.
**KV13** on hauta Kuninkaiden laaksossa. Se oli tarkoitettu Uuden valtakunnan 19. dynastian kansleri Baylle, mutta häntä ei haudattu sinne. Myöhemmin sitä käytettiin Ramses III:n poikien Amon-her-khepeshefin ja Montu-her-khepeshefin hautana 20. dynastian aikana.

Haudasta on löydetty hautakalusteita ja astioita. Ainakin neljä eri tulvaa on aiheuttanut laajaa vahinkoa haudan koristelulle ja rakenteille. Hauta on täyttynyt kiviromulla, joka on tuhonnut lähes kaikki reliefit.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1737–1738): kartoitus
* Napoleonin retkikunta (1799): kartoitus
* Giovanni Battista Belzoni (1817): vierailu
* James Burton (1825): kartoitus
* Hartwid Altenmüller (1988–1994): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 13 (Bay) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 26.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV13** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV24** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Se sijaitsee laakson vähemmän käytetyssä länsiosassa. Hauta on arvioitu esineiden ja sijaintinsa perusteella Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi. Hautaa on käytetty myös kolmannella välikaudella sekä kreikkalais-roomalaisella ja bysanttilaisella kaudella.

Löydettäessä hauta oli täynnä kiviromua. Haudassa oli myös suuria ampiaisyhdyskuntia. Haudasta on löydetty muun muassa puusepän ja kuvanveistäjän työkaluja, ihmisten ja eläinten jäännöksiä, muumion käärinliinoja, köysiä, hautakalusteita ja astioita.

Tutkimuksen historia
--------------------

* John Gardner Wilkinson (1825–1828): kartoitus
* Robert Hay (1825–1835): kartoitus
* Jaroslav Cerný ja A. A. Sadek (1971): kartoitus
* Otto Schaden (1991–1992): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 24 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 17.5.2008. Viitattu 27.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV24** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV3** on Ramses III:n pojan hauta Kuninkaiden laaksossa. Se on tehty Uuden valtakunnan 20. dynastian aikaan, mutta käytetty myös bysanttilaisella kaudella. Haudasta on löydetty astioita. Sen seinäkoristeet B-käytävää lukuun ottamatta ovat lähes täysin irronneet. Roskien poltosta muodostunut savu on vahingoittanut sisäänkäynnin kattoa.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1737–1738): kartoitus
* James Burton (1825): kartoitus
* Ranskalais-toscanalainen retkikunta (1828–1829): hautatekstien tulkinta
* Carl Richard Lepsius (1844–1845): vierailu
* Edward Russell Ayrton (1904–1906): kaivaukset
* James Edward Quibell (1904–1906): kaivaukset
* Harry Burton (1912): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 3 (Son of Rameses III) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 5.8.2012. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV3** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Jerusalem** on ruotsalaisen hard rock -yhtye Jerusalemin ensimmäinen studioalbumi. Albumin eponyyminen ruotsalaispainos julkaistiin vuonna 1978 Prim Records -levymerkillä. Englanninkielinen painos (uudelleennimettynä *Volume 1*) julkaistiin vuonna 1980 Lamb & Lion Records -levymerkillä Yhdysvalloissa ja Word Recordsilla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. *Jerusalem* ja yhdysvaltalaisyhtye Resurrection Bandin albumi *Awaiting Your Reply* ovat kaksi ensimmäistä kristillistä esimetallialbumia. Albumista tuli menestys kristittyjen kuuntelijoiden piireissä ja myi kuudessa kuukaudessa 20 000 kappaletta, mikä oli ennen kuulematonta eurooppalaisen kristillisen rockin parissa.

Kappalelista
------------

Ulf Christiansson on kirjoittanut kaikki kappaleet paitsi "Days Passing By" ("Dagarna går"), jonka kirjoitti Dan Tibell.

Jousisoitinsovituksista kappaleella "Come to Me" ("Kom till mej") vastasi Swante Bengtsson.

### Ruotsinkielinen versio

1. "Tänk om Jesus har rätt"
2. "Noa"
3. "Kanske"
4. "Pappa vem har gjort"
5. "Mr Ego"
6. "Kom till mej"
7. "Om du lyssnar"
8. "Dagarna går"
9. "Jesus är det underbaraste"
10. "Hög tid"
11. "Fångsång"  
*This song was left off the English release.*
12. "Neutral"

### Englanninkielinen versio

1. "Noah"
2. "Jesus is the Most Fantastic"
3. "Maybe"
4. "Daddy Who Has Made"
5. "Mr. Ego"
6. "Come to Me"
7. "If You Only Care to Listen"
8. "Neutral"
9. "Days Passing By"
10. "What If Jesus is Right"
11. "High Tide"

Yhtyeen kokoonpano albumilla
----------------------------

* Ulf Christiansson – laulu, kitara
* Bertil Sörensson – bassokitara, taustalaulu
* Dan Tibell – kosketinsoitin
* Dan Gansmoe – rummut

Lähteet
-------

1. ↑   Powell, Mark Allan, Encyclopedia of Contemporary Christian Music, 2002, Hendrickson Publishers, Peabody, Massachusetts, isbn=1-56563-679-1, sivut=448–449 (englanniksi)
**Katreus** (m.kreik. Κατρεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Minoksen ja Pasifaen poika, joka seurasi isäänsä Kreetan kuninkaana. Hänellä oli yksi poika, Althaimenes, ja kolme tytärtä, Aerope, Klymene ja Apemosyne.

Katreuksen tiedusteltua oraakkelilta kuolemastaan, hän sai vastauksen, jonka mukaan yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet. Althaimeneen kuultua tästä hän kauhuissaan jätti Kreetan taakseen ja pakeni Apenosymen kanssa Rodokselle. Jäljelle jääneet kaksi tytärtään Katreus antoi Naupliokselle myytäväksi vieraisiin maihin – tämä antoi Aeropen puolisoksi Pleistheneelle ja nai itse Klymenen. Vuosia myöhemmin Katreus lähti merille etsimään poikaansa luovuttaakseen kruunun hänelle. Laiva saapui Rodokselle keskellä yötä, ja sitä erehdyttiin luulemaan merirosvojen alukseksi. Athaimenes hyökkäsi muun joukkion kanssa tunkeutujia vastaan, ja ennustus sai täyttymyksensä; Katreus kuoli poikansa käsivarsille keihään lävistämänä.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.2.1–2 (engl. käännös)
Katowicen voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Katowicen voivodikunta** (puol. *województwo katowickie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Katowice. Katowicen voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Vähä-Puolan ja Sleesian voivodikunnille.

Lähteet
-------

1. ↑  Katowickie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Ardennienhevonen on tyypillinen raskas kylmäverinen
**Kylmäverinen** on hevostyyppi, joka kehitettiin aikoinaan pelto- ja vetotöihin. Nykyisin kylmäverisiä hevosia käytetään teollisuusmaissa lähinnä mainosvaunujen vetäjinä, harvemmin työajossa. Joitakin rotuja käytetään ravureina erityisesti Pohjoismaissa. Kylmäveristen suosio harrasteratsuina on niiden rauhallisen luonteen ja hyvinkin painavaa ratsastajaa kestävän rakenteen ansiosta kuitenkin kasvanut 1900-luvun lopulta lähtien.

Ominaisuudet
------------

Kylmäveriset hevoset ovat raskasrakenteisia ja jykeviä ja jaksavat vetää suuriakin kuormia. Niiden takaosa on erittäin lihaksikas ja askeleet lyhyet. Takajalat ovat lähellä toisiaan ja lavat paljon pystymmät kuin esimerkiksi ratsuhevosilla, jotta länget istuisivat hevoselle paremmin. Kylmäveriset ovat tavallisesti suurikokoisia, ja maailman kookkain hevosrotu onkin brittiläinen shirehevonen, jonka säkäkorkeus voi olla jopa yli kaksi metriä. Luonteeltaan kylmäveriset on jalostettu rauhallisiksi, kärsivällisiksi ja kaikin puolin helpoiksi käsitellä, koska tätä vaativat sekä eläinten suuri koko että niiden alkuperäinen käyttötarkoitus. *lähde?*

Käyttö
------

Vaikka kylmäverisiä näkee teollistuneissa maissa enää vain harvoin pelloilla tai muutenkaan varsinaisesti "töissä", niille järjestetään monissa maissa edelleen paljon näyttelyitä ja kilpailuita. Joitakin rotuja käytetään myös vankkurihevosina erilaisissa näytöksissä ja paraateissa. Esimerkiksi näyttävää ja vahvaa juutinhevosta käytetään suurten olutvankkureitten vetäjänä. Kylmäverisiä myös risteytetään täysiveristen kanssa puoliverityyppisten ratsuhevosten tuottamiseksi, ja tällä tavoin voidaankin saada aikaan erinomaisia koulu- ja estehevosia.

Luokittelu
----------

Raskaiden kylmäverirotujen ohella monet hieman kevyemmät, mutta työhevosiksi hyvin soveltuvat rodut (esimerkiksi friisiläishevoset, haflingerit ja tinkerit) luokitellaan usein kylmäverisiksi. Näissä hevosissa näkyy kevyttä muotoa mutta myös kylmäverirotujen piirteitä: esimerkiksi vuohiskarvat ovat pitkät ja pää on suuri ja raskastekoinen. Suomenhevonen luokitellaan tavallisesti kylmäveriroduksi, mutta suhteellisen keveytensä ja monikäyttöisyytensä vuoksi se luetaan joskus niin kutsuttuihin yleisrotuihin.

Katso myös
----------

* Lämminverinen
Rykmentin lukumääräisesti enemmistönä ollut konetyyppi, Bristol Blenheim ilmailumuseossa Tikkakoskella.
**Lentorykmentti 4** oli Suomen ilmavoimien kaukotoimintalaivueista koostunut joukko-osasto.

Perustaminen
------------

Lentorykmentti 4 (LeR 4) perustettiin Ilmavoimien organisaatiouudistuksen yhteydessä Lentoasema 6:n tilalle 1. tammikuuta 1938. Rykmenttiin kuului alun perin kaksi laivuetta, Lentolaivue 44 (LLv 44) ja Lentolaivue 46 (LLv 46). Lisäksi rykmenttiin kuului Lentolaivue 42 (LLv 42), jolla ei ollut henkilökuntaa eikä kalustoa, se oli olemassa talvisodan konetäydennyksiin asti vain paperilla. Rykmentin esikunta sijaitsi Immolassa ja laivueet Immolassa sekä Vuoksenlaaksossa. Molempien laivueiden kalustona oli Englannista hankitut Bristol Blenheim -pommikoneet.

Lentorykmentti 4 toisessa maailmansodassa
-----------------------------------------

Rykmentti siirtyi juuri ennen talvisotaa Luonetjärvelle rakennettuun uuteen tukikohtaan. Rykmentillä oli sodan alkaessa lentokelpoisina 17 konetta. Englannista ostettujen lisäkoneiden myötä rykmentin kolmas laivue, LLv 42, perustettiin virallisesti 16. tammikuuta 1940. Rykmentti suoritti sodan aikana 423 sotalentoa ja menetti 12 konetta, joista seitsemän vihollisvaikutuksen takia. Jatkosodan alkupuolella, 23. marraskuuta 1941, rykmenttiin perustettiin olemassa olevien lisäksi yksi uusi laivue, alun perin koulutuslaivueena toiminut Lentolaivue 48 (LLv 48). Neljä kaukotoimintalaivuetta käsittänyt rykmentti lensi sodan aikana yli 4 000 sotalentoa menettäen 65 konetta ja 164 lentävän henkilökunnan jäsentä kaatuneena. Lapin sodassa rykmentin laivueet suorittivat saksalaisia joukkoja vastaan 462 sotalentoa menettäen seitsemän konetta ja 16 lentävän henkilökunnan jäsentä kaatuneena.

Lentorykmentti 4 sodan jälkeen
------------------------------

*Pääartikkeli: Hämeen lennosto ja Lapin Lennosto*
1. elokuuta 1945 valvontakomissio vapautti Ilmavoimat lentokiellosta, jolloin edelleen Luonetjärvellä toimiva rykmentti aloitti koulutustoiminnan. Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti sisäisillä pommiripustimilla varustetuista koneista luovuttiin, jolloin rykmentin kalusto (eli JK- ja BL-koneet (Junkers W 34 ja Bristol) lennettiin varikolle varastointia varten elo-syyskuussa 1948. Samalla rykmentin laivueista lakkautettiin kaksi. Rykmentti sai aluksi koulutuskalustokseen Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä sekä myöhemmin Valmet Vihuri -harjoitushävittäjiä. 1. joulukuuta 1952, Puolustusvoimien kokonaisuudistuksessa, lentorykmentit muutettiin lennostoiksi. Lentorykmentti 4:n uudeksi nimeksi tuli 1. Lennosto.

Lähteet
-------

* Raunio, Jukka: *Lentäjän näkökulma IV*. Halli: Jukka Raunio, 1998. ISBN 951-96866-2-2.
* Keskinen, Kalevi; Stenman, Kari: *Ilmavoimat sodan jälkeen*. Tampere: Apali, 1999. ISBN 952-5026-14-0.
* Keskinen, Kalevi; Partonen, Kyösti; Stenman, Kari: *Suomen ilmavoimat 1928–40*. Espoo: Kari Stenman, 2006. ISBN 952-99743-0-2.

### Viitteet

1. ↑  Keskinen; Partonen; Stenman 2006 s. 18
2. ↑  Raunio 1998 s. 52
3. ↑  Raunio 1998 s. 53
4. 1 2  Sotavuodet 1939–1945 Luonetjärvellä Suomen puolustusvoimat.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 20. kesäkuuta 2007.
5. ↑  Keskinen; Stenman 1999 s. 7
**Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1962** pelattiin Neuvostoliitossa 13.– 25. lokakuuta. Nämä olivat neljännet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mitaliottelut pelattiin Moskovassa, ja muita kisakaupunkeja olivat Leningrad, Kiova ja Riika. Joukkueet pelasivat alkusarjan neljässä lohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi ylempään jatkosarjaan muiden jatkaessa alemmassa jatkosarjassa. Mestaruuden voitti Japani, hopealle sijoittui kaikki kolme edellistä mestaruutta voittanut Neuvostoliitto ja pronssia sai Puola.

Lopulliset sijoitukset
----------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Japani |
|  |  Neuvostoliitto |
|  |  Puola |
| 4. |  Romania |
| 5. |  Tšekkoslovakia |
| 6. |  Bulgaria |
| 7. |  Itä-Saksa |
| 8. |  Brasilia |
| 9. |  Kiina |
| 10. |  Pohjois-Korea |
| 11. |  Unkari |
| 12. |  Alankomaat |
| 13. |  Länsi-Saksa |
| 14. |  Itävalta |

Japanin maailmanmestarijoukkue
------------------------------

Yoko Aoki, Yuriko Honda, Noriko Honda, Sada Isobe, Masae Kasai, Mitsue Masuo, Katsumi Matsumura, Yoshiko Matsumura, Emiko Miyamoto, Yōko Shinozaki, Kuniko Tanida, Teruko Yamada; valmentaja Hirofumi Daymatsu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Krastev, Todor: Women Volleyball IV World Championship 1962 Moscow (URS) 13-25.10 Winner Japan *todor66.com*.  15.10.2022. Viitattu 23.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 203. Otava, 1970.
**Lentoreitti 222** tai **Lento 222** (*Reis 222*) on Sergei Mikaeljanin käsikirjoittama ja ohjaama neuvostoliittolainen poliittinen jännityselokuva vuodelta 1985. Sen aiheena on valmistumisensa aikoihin Neuvostoliitossa ajankohtainen poliittisen turvapaikan teema. Tarina pohjautuu balettitanssija Aleksandr Godunovin loikkaukseen vuonna 1979 ja USA:n viranomaisten siinä yhteydessä estäessä Godunovin vaimon pääsyn paluulennolle Moskovaan ennen kuin varmistuu, haluaako hän itse todella sitä. Kaikkien ihmetyksesi hän halusi ja syytti sitten sekä Yhdysvaltojen että kotimaansa viranomaisia epäluottamuksesta omaa ajattelukykyään kohtaan.

Juoni
-----

Neuvostoliiton taitoluistelumaajoukkueen mukana Yhdysvaltoihin kiertueelle lähtenyt Irina joutuu yllättäen keskelle poliittista kiistaa, kun hänen yleisurheilija-aviomiehensä loikkaa länteen ja haluaa myös vaimonsa tekevän samoin. Neuvostoliiton lähetystö järjestää Irinan nopeasti paluulennolle Moskovaan, mutta Yhdysvaltain maahanmuuttovirasto puuttuu asiaan. Neuvostoliittolaisten ja amerikkalaisten viranomaisten välit kiristyvät tapauksen johdosta.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Larissa Poljakova  | … |  Irina
  |
|  Nikolai Kotšnev  | … |  
  |
|  Aleksander Kolešnikov  | … |  Miša
  |
|  Aleksander Ivanov  | … |  Ahigalin
  |
|  Aleksander Babanov  | … |  Strelkov
  |
|  Vilnis Paulovitš  | … |  Bekkeris
  |

Vastaanotto
-----------

Harvinainen neuvostojännäri oli aikoinaan erityisen suosittu ja pääsi levitykseen myös Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hakala, Maiju: Lentoreitti 222  2003. Elokuvaosasto Mahorkka ja Siansorkka, Suomi–Venäjä-seura. Viitattu 30.4.2019.
2. ↑  Schmemann, Serge: Soviet Press Is Publicizing Defector's Return to Fold *The New York Times*.  6.11.1985. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)
**Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2002** pelattiin Saksassa 30. elokuuta – 15. syyskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Berliini, Bremen, Dresden, Leipzig, Münster, Riesa, Schwerin ja Stuttgart. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Italia, joka kukisti Berliinissä pelatussa loppuottelussa Yhdysvallat erin 3–2. Pronssiottelussa Venäjä voitti Kiinan lukemin 3–1. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Italian Elisa Togut.

Sijoitukset
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Italia |
|  | Yhdysvallat |
|  | Venäjä |
| 4. | Kiina |
| 5. | Kuuba |
| 6. | Etelä-Korea |
| 7. | Brasilia |
| 8. | Bulgaria |
| 9. | Alankomaat |
| 10. | Kreikka |
| Puerto Rico |
| Saksa |
| 13. | Dominikaaninen tasavalta |
| Japani |
| Puola |
| Romania |
| 17. | Argentiina |
| Kanada |
| Thaimaa |
| Tšekki |
| 21. | Australia |
| Egypti |
| Kenia |
| Meksiko |

Italian mestarijoukkue
----------------------

Sara Anzanello, Valentina Borrelli, Paola Cardullo, Manuela Leggeri, Eleonora Lo Bianco, Anna Vania Mello, Darina Mifkova, Paola Paggi, Francesca Piccinini, Simona Rinieri, Rachele Sangiuliano, Elisa Togut; päävalmentaja Marco Bonitta.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 24*, s. 128, 206. Kopijyvä Kustannus Oy, 2003. ISBN 952-5092-92-5.
* World Champion Italy helps to launch a new era for Volleyball FIVB. Viitattu 9.5.2018. (englanniksi)
**Samarra** (arab. سامراء‎, *Sāmarrā*) on kaupunki Tigrisin itärannalla Salah al-Dinin maakunnassa Irakissa, noin 110 km Bagdadista luoteeseen. Kaupungissa on noin 201 700 asukasta (2001).*lähde?*

Kaupunki on shiiamuslimien pyhä kaupunki ja sen pyhät paikat ovat olleet hyökkäysten kohteena. Al-Askarin kultainen moskeija rakennettiin 944. Siellä sijaitsevat kymmenennen ja yhdennentoista imaamin, Ali al-Hadin ja Hasan al-Askarin mausoleumit. Moskeijan kultainen kupoli räjäytettiin pommilla 22. helmikuuta 2006, mikä laukaisi vakavia levottomuuksia Yhdysvaltain miehittämässä Irakissa. Sunnikapinallisten pommi-iskun seurauksena 13. kesäkuuta 2007 Samarran moskeijan kaksi minareettia sortuivat.

Historia
--------

Al-Askarin moskeija vuonna 2006.
Sanherib, Sargon II:n poika perusti Sur-marratin kaupungin nykyistä Samarraa vastapäätä 690 eaa. Se rakentui aikaisemman assyrialaisen kaupungin päälle. Entinen asutus korvattiin uudella 833. Abbasidikalifin siirsi kalifaatin pääkaupungin vuonna 836 kapinoita pakoon nykyiseen Samarraan, joka oli pääkaupunkina vuoteen 892, jolloin Bagdadista tuli taas muslimimaailman pääkaupunki. Aikoinaan maailman suurin moskeija rakennettiin 847.

### Samarran muinaishistoriaa

*Pääartikkeli: Samarran kulttuuri*
Samarran kulttuuri oli Irakissa vallinnut kuparikautinen kulttuuri, joka enteili sivilisaation syntyä Mesopotamiassa. Kasteluviljelyllä oli merkittävä osuus ravinnon tuotannossa. Pellavaa viljeltiin. Samarran kulttuurin tunnetuin löytöpaikka Samarran lisäksi on linnoitettu kylä Tell es-Sawwan melko lähellä Bagdadia. 
Samarran talot olivat monihuoneisia ja mutkikkaampia kuin aikaisemmat. Yhteiskunta oli melko pitkälle eriytynyt. Keramiikka oli hienoa. Samarrassa esiintyi ensi kertaa tummalle alustalle geometrisin kuvioin ja tyylitellyin eläinhahmoin maalattu keramiikkaa. Se levisi laajalle Lähi-itään. Samarran kulttuurin jälkeen Irakin alueelle tuli kehittyneempi Ubaidin kulttuuri.

Lähteet
-------

1. ↑  BBC: Unesco names World Heritage sites  (englanniksi) Viitattu 5.3.2013.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Samarra** Wikimedia Commonsissa

* UNESCO: Samarra Archaelogical City (englanniksi)
Samba Touré
**Samba Touré** (s. 15. kesäkuuta 1968) on malilainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä.

Touré varttui pienessä Dabin kylässä Timbuktun alueella. Hänen isänsä kuoli vähän ennen hänen syntymäänsä. Äiti kasvatti Tourén ja tämän veljen, Ibrahima "Bouri" Sérén. Perheellä ei ollut varaa lasten muodolliseen kouluttamiseen, mutta Tourén kasvuympäristö oli musikaalinen. Hänen äitinsä lauloi nuoren Ali Farka Tourén kanssa. Vartuttuaan Samba Touré lähti Bamakoon etsimään työtä. Hän kuuli siellä ensimmäisen kerran zairelaista kitarapohjaista tanssimusiikkia. Tästä innoittuneena hän aloitti laulun ja kitaransoiton Farafina Lolo -yhtyeessä veljensä Bourin (rummut) ja Baba Simagan (basso) kanssa. Touré mieltyi myös Ali Farka Tourén musiikkiin ja omaksui tältä tyylivaikutteita. Samba Touréa onkin pidetty sekä Malissa että kansainvälisesti Ali Farka Tourén bluesperinnön jatkajana.

Farafina Lolon hajottua 1990-luvun puolessavälissä Touré liittyi lyhyesti Super Lolo -yhtyeeseen, kunnes keskittyi oman musiikkinsa tekemiseen. Vuonna 1997 hän pääsi kiertämään pitkin Eurooppaa ja Yhdysvalloissa Ali Farka Tourén yhtyeen mukana. Maliin palattuaan Samba Touré perusti Fondo-yhtyeen ja äänitti Malissa suuren suosion saavuttaneen debyyttialbuminsa (*Fondo*). Vuonna 2005 Touré soitti Amadou Guitteyen albumilla *Taama*, jonka kappaleista hän sävelsi kaksi. Levyn äänitys tehtiin Kölnissä Saksassa. Vuonna 2007 Touré julkaisi Malissa levyn *Aïto* ja kiersi länsiafrikkalaisissa festivaaleissa. Vuonna 2008 hän solmi levytyssopimuksen World Music Networkin kanssa. Tourén ensimmäisenä kansainvälisenä julkaisuna ilmestyi *Songhaï blues, Homage to Ali Farka Touré*. Vuonna 2010 Toumani Diabaté pyysi Tourén yhteistyökumppanikseen.

Tourén toinen kansainvälinen julkaisu, *Crocodile Blues*, äänitettiin Bamakossa. Sen studiosessiot pidettiin ramadanin aikana. Joulukuussa 2011 Touré palkittiin tästä albumistaan malilaisella Tamani d'Or -palkinnolla. Kesällä 2012 hän kiersi pitkin Eurooppaa. Esiintymisiä pidettiin muun muassa Amsterdamissa ja Budapestin Sziget-festivaalilla. Vuonna 2013 Glitterbeat Records -yhtiön kautta julkaistiin Tourén uusi albumi *Albala*, joka saavutti kansainvälistä suosiota. Touré jatkoi Glitterbeat Recordsin artistina levyttämistä; hänen seuraavat albuminsa olivat *Gandadiko* (2015), *Wande* (2018) ja *Binga* (2021).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Samba Touré WOMEX, viitattu 15.1.2023
2. ↑  Samba Touré Glitterbeat, viitattu 15.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kylmäsavustus** on menetelmä kalan tai lihan säilöntään. Säilymistä edistävät savun ainesosaset, kuivuminen, matala lämpötila (17–30 celsiusastetta) ja suola (esimerkiksi merisuola). Savustaminen antaa tuotteelle väriä, tekee siitä savun makuisen ja tuhoaa pieneliöitä. Nykyään savustamisen tärkein merkitys on maun antaminen, kun taas entisaikaan tärkeintä oli pitkä säilymisaika. Tehdasmaisesti prosessi tehdään tunneissa, muutoin 4–5 vuorokaudessa tai jopa 1–3 viikossa.

Esikäsittelynä kala perataan, suomustetaan (nahka jää pitämään filettä koossa), fileoidaan, poistetaan ruodot, puhdistetaan ja suolataan. Paksummat kappaleet tarvitsevat pitemmän kypsymisajan.

Liha tai kala laitetaan savustusastiaan tai -kaappiin. Savua johdetaan tai kehitetään tilassa. Samalla päästetään ulos kosteaa ilmaa.

Prosessi ei tuhoa eikä muuta ravintoaineita paljoakaan. Samoin säilyvät bakteerit ja loiset, joten raaka-aineen on oltava puhdasta ja sopivaa. Myös lopputuotteen säilytystä ja käyttöohjeita on noudatettava.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 277 ja 514. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.