recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**XVIII talviolympialaisissa** Naganossa vuonna 1998 järjestettiin **taitoluistelussa** neljä kilpailua.

Mitalistit
----------

### Miesten yksinluistelu


| Sija | Maa | Luistelija | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Venäjä | Ilja Kulik | 1,5 |
| 2 | Kanada | Elvis Stojko | 4,0 |
| 3 | Ranska | Philippe Candeloro | 4,5 |

  

  

### Naisten yksinluistelu


| Sija | Maa | Luistelija | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Tara Lipinski | 2,0 |
| 2 | Yhdysvallat | Michelle Kwan | 2,5 |
| 3 | Kiina | Lu Chen | 5,0 |

  

  

### Pariluistelu


| Sija | Maa | Luistelijat | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Venäjä | Oksana KazakovaArtur Dmitrijev | 1,5 |
| 2 | Venäjä | Jelena BerežnajaAnton Siharulidze | 3,5 |
| 3 | Saksa | Mandy WötzelIngo Steuer | 4,0 |

  

  

### Jäätanssi


| Sija | Maa | Luistelijat | Sijapisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Venäjä | Oksana GrištšukJevgeni Platov | 2,0 |
| 2 | Venäjä | Anjelika KrylovaOleg Ovsjannikov | 4,0 |
| 3 | Ranska | Marina AnissinaGwendal Peizerat | 7,0 |

Lähteet
-------

* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Winter Olympics, 2002 Edition*, s. 49, 71, 84–85, 93. Aurum Press, 2001. ISBN 1-85410-807-7.

Talviolympialaisten 1998 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Curling |
Freestylehiihto |
Jääkiekko |
Kaukalopikaluistelu |
Lumilautailu |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty

TaitoluisteluTaitoluistelu olympialaisissa
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 | 
2006 | 
2010 |
2014 |
2018 |
2022
**Satalan taistelu** käytiin osana Bysantin–sassanidien sotaa vuonna 530. Sassanideja johti Mihr-Mihroe, jonka armeija koostui sassanideista, persarmenialaisista ja muista liittolaisista. Bysanttilaisia johti magister militum praesentalis Sittas ja magister militum per Armeniam Dorotheos. 

Sassanidit olivat aikaisemmin vallanneet takaisin Iberian ja edenneet Lazicaan. Seuraavaksi kohteeksi valittiin roomalainen Armenia. Bysanttilaiset saivat tietää hyökkäyksestä ennen sen alkua ja aiheuttivat jonkin verran tappioita sassanidien armeijalle sen vielä kokoontuessa. Mihr-Mihroe ohitti Theodosipoliin ja aikoi hyökätä syvälle vihollisen alueelle. Bysanttilaiset valitsivat Satalan tärkeä linnoituksen taistelupaikaksi. Roomalaisten onnistui kukistaa vihollisensa sotajuonen ansiosta.

Prokopioksen mukaan sassandit alkoivat piirittää Satalaa. Sittas johti pienen osan joukoista kaupungin ulkopuolelle ja jätti Dorotheoksen puolustamaan kaupunkia. Kun sassanidit seuraavana päivänä ryhtyivät hyökkäykseen kaupunkia vastaan, Sittas marssitti joukkonsa heitä vastaan. Kuivan sään ansiosta pölypilvet peittivät Sittaan joukot siinä määrin että sassanidit eivät pystyneet arvioimaan hänen joukkojensa määrää. Kun sassanidit kävivät hyökkäykseen Sittaan joukkoja vastaan kaupungissa olleet joukot hyökkäsivät sassanidien kimppuun. Prokopios kertoo että eräs traakialainen päällikkö Florentius kaappasi vihollisen komentajan sotamerkin ja tämä aiheutti suurta sekasortoa. Seuraavana päivänä sassanidit perääntyivät omalle alueelleen.

Taistelun jälkeen kaksi persarmenialaista päällikköä, Narses ja Aratius, loikkasivat bysanttilaisten puolelle. Heidän ansiostaan bysanttilaiset saivat haltuunsa eräitä tärkeitä linnoituksia.

Lähteet
-------

* Michael H. Dodgeon, Samuel N. C. Lieu, Geoffrey Greatrex: *The Roman Eastern Frontier and the Persian Wars*. CRC Press, 2002. ISBN 9780203994542.

### Viitteet

1. 1 2  Dodgeon s. 91
2. ↑  Prokopios, Sodat 1.15
Torkkupeitto nojatuolin päällä.
**Torkkupeitto** tai **lepopeite** on sohvalla tai sijatun vuoteen päiväpeitteen päällä otettavia päiväunia varten tarkoitettu pienehkö ja kevyt peite, joka on tarpeen tullen helposti otettavissa esiin. Aiemmin torkkupeittoina käytettiin myös villasta tehtyjä isoja, hapsureunaisia hartiahuiveja.

Torkkupeitot ovat kooltaan noin 120 × 150 cm. Halvemmissa torkkupeitoissa käytetään villan sijasta materiaalina akryyliä. Torkkupeitto on myös suosittu neulomalla itse tehtävä käsityö.

Torkkupeiton kaltainen tekstiili on myös autossa tai muualla kodin ulkopuolella käytettävä *matkahuopa*.

Vuonna 2010 kansanedustajien työhuoneisiin Eduskuntataloon hankitut torkkupeitteet herättivät kohua, kun ne maksoivat yli sata euroa kappale ja ne hankittiin ilman kilpailutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 1143. WSOY, 1958.
2. ↑  Iltalehti selvitti: Torkkupeittoja ei kilpailutettu. Eduskunnan uudet viltit ovat maksaneet jo 50 000 euroa, Iltalehti 11.11.2010. Viitattu 21.11.2014.
Satakunnan vankilan Köyliön osastoa.
**Satakunnan vankila** on Länsi-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila. Se koostuu kahdesta osastosta, jotka toimivat Säkylässä (Köyliö) ja Huittisissa. Vankila perustettiin 20.3.1998  yhdistämällä Huittisten ja Köyliön varavankilat yhdeksi hallinnolliseksi kokonaisuudeksi. Se on tarkoitettu pääosin Länsi-Suomesta kotoisin olevien mies- ja naisvankien vankilaksi, josta Huittisten osasto muodostaa avovankilan.

Satakunnan vankila on työhön, ammatilliseen koulutukseen ja työkykyä lisäävään kuntouttavaan toimintaan suuntautunut vankilaitos. Se tuottaa ja markkinoi omilla tuotemerkeillään laadukkaita metallituotteita, tilaelementtejä, raskasompelimon tuotteita, liikennemerkkejä sekä luomumaataloustuotteita. Vankipaikkoja on vuonna 2010 ollut yhteensä 169. Huittisten osastolla ilmoitetaan olevan 65 ja Köyliössä 73, joista 10 on varattu naisille (vuonna 2022).

Lähteet
-------

1. 1 2  Halme, Minna: Vankien ajatuksia vankilan työtoimminan vaikutuksista heidän kuntoutumisprosessissaan (PDF) (opinnäytetyö, s. 18)  2010. Pori:  Satakunnan ammattikorkeakoulu, Sosiaalialan koulutusohjelma. Viitattu 26.9.2022.
2. 1 2  Köyliön vankila *rikosseuraamus.fi*.  31.8.2022. Rikosseuraamuslaitos. Viitattu 26.9.2022.
3. 1 2  Huittisten vankila *rikosseuraamus.fi*.  31.8.2022. Rikosseuraamuslaitos. Viitattu 26.9.2022.
**Diallan** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa noin 150 kilometriä Bafoulabésta koilliseen. Kunnassa on 14 700 ja keskuskylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009).

Diallanin kunta rajoittuu lounaassa Bafoulabén piirin Kontélan, lännessä Tomoran ja luoteessa Diakonin, koillisessa Diéman piirin Sansankidén ja Diéouran sekä kaakossa Kitan piirin Séféto Nordin ja Séféto Ouestin kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat kukkulat ja tasangot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, khasonkoja ja diawandoja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut, maapähkinä ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Diallan 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 9.2.2018. [vanhentunut linkki]
DJ Matti ja VJ Vallu esiintyvät Somethin' Else -klubilla.
**Somethin' Else** oli jyväskyläläinen jazz-, funk-, afrobeat- ja latin-musiikille omistettu klubi. Klubi toimi keväästä 2006 vuoteen 2008 säännöllisesti Jyväskylän Popparissa (ent. Jazz Bar) ja vieraili lisäksi Tampereen ylioppilastalolla sekä Kuopion Introssa. Syksyn 2007 aikana toimintaa laajennettiin vähitellen myös Helsingin mbariin sekä Libertéhen ja Bossaan.

Somethin' Else -illat koostuivat vierailevan liveyhtyeen esiintymisestä sekä DJ- ja VJ-seteistä. Tarkoituksena oli tuoda mielenkiintoisia yhtyeitä muualta sekä myös esitellä jyväskyläläisyleisölle uusia paikallisia kykyjä. Vierailijoina kuultiin mm. useita eturivin nuoria suomalaisia jazz-muusikoita. Olennaisena osana Somethin' Else -iltoihin kuuluivat myös VJ:n tuottamat visuaalit. Klubin vakituisena DJ:nä toimi Matti Nives sekä VJ:nä alun perin toinen klubin perustajista Valtteri "Vallu" Länsimies, myöhemmin National RGB VJ:t Tampereelta.

Vuodesta 2009 klubin toiminta vähitellen hiljeni ja tapahtumat harvenivat. Ainakin toistaiseksi viimeiset Somethin' Else -klubit järjestettiin Popparissa 16. ja 17.7.2010 Jyväskylän Kesän yhteydessä. Liveyhtyeinä olivat Dalindèo, Jaska Lukkarinen trio ja Jukka Eskola Quintet sekä DJ-vieraana saksofonistina paremmin tunnettu Timo Lassy.

Klubi sai nimensä Cannonball Adderleyn samannimisen, vuonna 1958 julkaistun albumin mukaan.

Klubilla vierailleita esiintyjiä
--------------------------------

### Yhtyeet

* Dalindèo (17.3.06, 9.11.06, 16. ja 17.11.2007)
* Echosystem (11.5.07, 12.5.07)
* Empty Chair (8.12.06)
* Five Corners Quintet (15.3.07, 16.3.07)
* Fly (29.7.06)
* Huba (25.11.06)
* Jukka Eskola Quintet (19.10.06)
* Markus Holkko Quartet (25.8.06)
* Myöhä Quartet (23.9.06)
* Oddarrang (10.5.06, 11.5.06)
* The Poets of Rhythm (7.7.07)
* Present Sense (16.2.07)
* Rhythm Funk Masters (12. ja 13.10.2007)
* The Stance Brothers (14. ja 15.12.2007)
* Timo Lassy Band (15.9.07)
* Tune Toaster (8.12.06)
* Tuomo (12.4.07, 13.4.07)
* Verneri Pohjola Quintet (9.3.08)

### DJ:t

**Klubilla vierailleet DJ:t**

* Anna S.
* Antti Eerikäinen (Wahoo! - Helsinki)
* Astroboy (Departure Lounge - Edinburgh)
* Azure (Tampere)
* Chris Robin (J-Funk - Jyväskylä)
* Dalion (Plauge - Tampere)
* Jammy G (Hola Ritmo - Tampere)
* Jatsipetsi (Töpseli-klubi - Helsinki)
* Jellona
* Jell-O (J-Funk - Jyväskylä)
* Jukster (Plauge - Tampere)
* Liu (Phonour - Jyväskylä)
* Present Sense (Helsinki)
* Sampsa Vilhunen (Wahoo! - Helsinki)
* Teddy Rok (Five Corners Quintet, The Stance Brothers - Helsinki)
* Untamo (Töpseli-klubi - Helsinki)
* Vesa Yli-Pelkonen (Wahoo! - Helsinki)

**Klubin omat DJ:t ja VJ:t**

* DJ Matti Nives (03/2006 alkaen)
* VJ Vallu (Valtteri Länsimies) (03/2006 alkaen)
* National RGB VJ:t (3/2007 alkaen)

Aiheesta muualla
----------------

* Klubin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Somethin' Else Myspacessa (englanniksi)
**Zutphen** on kaupunki Alankomaiden Gelderlandin provinssissa. Kunnan kokonaispinta-ala on 42,93 km², josta 1,95 km² on vettä. Väkiluku on 47 609 (2019). Se sijaitsee IJsseljoen itärannalla kohdassa, missä siihen yhdistyy Berkel.

Zutphenin kunta liitettiin vuonna 2005 Warnsveldin kuntaan, mutta se säilytti nimensä.

Liikenne
--------

Zutphenin rautatieasema on tärkeä alueellisen rautatieliikenteen kannalta. Alankomaiden valtiollisen rautatieyhtiön liikennöimä päärata jatkaa Zutphenistä pohjoiseen Deventeriin ja Zwolleen sekä etelään Arnhemiin ja Nijmegeniin. Arrivan liikennöimä sivuraide kulkee Winterswijkin ja Apeldoornin välillä, ja toinen sivuraide kulkee Hengeloon. Vanha asemarakennus (1863) tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa, ja 1950-luvulla rakennettiin uusi asemarakennus.

Ystävyyskaupungit
-----------------

Zutphenin ystävyyskaupungit ovat:

|  |  |
| --- | --- |
| * Saksa Horstmar, Saksa
* Romania Satu Mare, Romania
 | * Englanti Shrewsbury, Englanti
* Nicaragua Villa Sandino, Nicaragua
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Staline.cbs.nl
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Shrewsbury Town Council
Website; retrieved 25 June 2020

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zutphen** Wikimedia Commonsissa

* Zutphenin kaupungin virallinen sivusto (hollanniksi)
Ede Poldini
**Eduard (Ede) Poldini** (13. kesäkuuta 1869 Budapest – 28. kesäkuuta 1957 Corseaux) oli unkarilainen säveltäjä ja pianisti.

Poldini opiskeli Budapestissa ja Wienissä. Tämän jälkeen hän vietti vuoden Genevessä. Vuonna 1908 hän muutti pysyvästi Sveitsiin. Hän sai vuonna 1948 Unkarin hallituksen myöntämän taiteilijamitalin.

Poldini sävelsi lukuisia oopperoita, joista suurimman suosion saavutti *Farsangi lakodalom*. Unkarinkielistä teosta on kuvattu yhdistelmäksi saksan- ja ranskankielisiä koomisia oopperatyylejä sekä kansanomaisia unkarilaisia aineksia. Oopperoilla ja opereteilla Poldini menestyi varsinkin Unkarissa. Muualla hän sen sijaan tuli paremmin tunnetuksi säveltämillään pianominiatyyreillä, joiden joukossa on 1900-luvun alussa kansainvälistä suosiota saavuttanut *Poupée valsante*. Poldinin tuotantoon kuuluu myös kuoroteoksia ja lauluja. Leo Ornstein äänitti pianistina Poldinin musiikkia jo vuonna 1913. Myöhempiin Poldinin teosten levyttäjiin kuuluu Janice Weber.

Lähteet
-------

1. ↑  Ede Poldini (1869-1957) BnF Data
2. 1 2  Beyond the Romantic Spirit, Book 2 Nancy Bachus, Daniel Glover
3. ↑  Quintette for piano and strings, op. 92 Leo Ornstein; Denise Von Glahnin ja Michael Broylesin editio (2005)
4. ↑  Janice Weber: Piano Recital Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Peter Adriaansz** (s. 1966 Seattle, Yhdysvallat) on alankomaalainen säveltäjä. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen kamari- ja vokaalimusiikkiteoksista.

Adriaansz opiskeli sävellystä Louis Andriessenin, Brian Ferneyhoughin ja Peter-Jan Wagemansin johdolla Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa ja Rotterdamin konservatoriossa. Adriaanszin musiikkia on esitetty Alankomaiden lisäksi Kanadassa, Saksassa, Irlannissa, Venäjällä, Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Uzbekistanissa.

Adriaansz on toiminut Slagwerk Den Haag -kokoonpanon taiteellisena johtajana vuodesta 1998. Hän on saanut sävellystilauksia muun muassa Asko/Schönbergiltä, Alankomaiden radion sinfoniaorkesterilta, Nieuw Ensembleltä ja Slagwerk Den Haagilta. Hän on naimisissa säveltäjä Seung-ah Ohin kanssa. Hänen ensisijainen kustantajansa on AsZoh Press.

Adriaansz on työskennellyt vapaana taiteilijana vuodesta 1993. Hänen teoksilleen luonteenomaista on systemaattinen, tutkimusluontoinen lähestymistapa musiikkiin. Hän on säveltänyt useita teoksia sähköisesti vahvistettujen soittimien kokoonpanoille. Hän on saanut useita palkintoehdokkuuksia; esimerkiksi vuosina 2009–11 hänen teoksensa *Waves 5-7*, *Verdichtingen* ja *Three Studies on Elevation* asetettiin Toonzetters Prijs -ehdokkaiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Living Composers Project: Peter Adriaansz
2. ↑  Koninklijk Conservatorium: Peter Adriaansz (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |

 |
Lehden kansisivu vuodelta 1989.
**Zvezda** (ven. Звезда́, "Tähti") on Pietarissa Venäjällä kerran kuukaudessa ilmestyvä kirjallinen aikakauslehti. Se on perustettu vuonna 1924.

*Zvezda* oli Leningradin ensimmäinen "paksu" (ven. *tolstyj žurnal*) kirjallisuuslehti. Se jatkoi vallankumousta edeltävien runoutta, lyhytproosaa, romaaneja ja kirjallisuusarvosteluja julkaisevien lehtien perinnettä.

1920-luvulla se oli huomattavassa määrin niin sanottujen "kanssamatkustajien" (ven. *poputšiki*) lehti, jossa ilmestyi muun muassa Veniamin Kaverinin, Mihail Slonimskin, Mihail Zoštšenkon, Nikolai Nikitinin, Nikolai Tihonovin ja Konstantin Fedinin teoksia. Lehden muita tekijöitä olivat Juri Libedinski, Aleksei Tolstoi, Olga Forš, Juri Tynjanov ja Anna Ahmatova. Vuonna 1932 *Zvezdasta* tuli Neuvostoliiton kirjailijaliiton äänenkannattaja. Lehti ilmestyi myös Leningradin piirityksen aikana.

NKP:n keskuskomitea julkaisi 1946 päätöksen, jossa leningradilaiset kirjallisuuslehdet *Zvezda* ja *Leningrad* joutuivat poikkeuksellisen voimakkaan ideologisen hyökkäyksen kohteeksi. Päätös johti *Leningrad*-lehden lakkauttamiseen sekä Anna Ahmatovan ja Mihail Zoštšenkon erottamiseen kirjailijaliitosta. Toisen maailmansodan jälkeen *Zvezda* julkaisi etupäässä leningradilaisten kirjailijoiden teoksia. Sen painosmäärä oli 5 000 vuonna 1927, 113 000 vuonna 1975 ja 120 000 vuonna 1986. Vuonna 1973 *Zvezda* palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 296. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 296, 421, 577. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
3. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 217. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Zvezda-lehden sivusto (venäjäksi)
**Eder Sánchez** (s. 21. toukokuuta 1986) on meksikolainen kilpakävelijä.

Sánchez käveli 2004 kävelyn maailmancupissa 10 kilometrin kävelyssä toiseksi ajalla 41.01 ja voitti joukkuekilpailun. Hän sijoittui samana vuonna Grosseton nuorten MM-kisoissa 10 000 metrin ratakävelyssä neljänneksi ajalla 41.01,64. Seuraavana vuonna hän oli Helsingin MM-kisoissa kahdeksas 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.20.45. Hän keskeytti kävelyn maailmancupissa vuonna 2006, mutta Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui neljänneksi. Hän oli kolmas maailmancupissa 2008 ajalla 1.18.34. Pekingin olympialaisissa 2008 hän käveli 15:nneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui alun perin kolmanneksi ajalla 1.19.22, mutta nousi vuonna 2016 hopealle kun alkuperäinen voittaja Valeri Bortšin hylättiin dopingin takia. Maailmancupissa 2010 Sánchez oli kuudes. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli yhdestoista. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi maailmancupissa ja kuudenneksi Lontoon olympialaisissa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli viidestoista. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän keskeytti.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 3 000 metrin ratakävely: 11.14,01 (2009)
* 5 000 metrin ratakävely: 18.35,36 **AR** (2014)
* 5 kilometrin kävely: 19.17 (2006)
* 10 000 metrin ratakävely: 39.46,83 (2011)
* 10 kilometrin kävely: 38.31 (2009)
* 20 kilometrin kävely: 1.18.34 (2008)
* 50 kilometrin kävely: 3.53.19 (2011)

Lähteet
-------

* Eder Sánchez Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Eder Sánchez Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Athletics - Eder SÁNCHEZ *the-sports.org.the-sports.org*. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Narri** on nimi, jota Marvel-kustantamon sarjakuvissa käytetään kahdesta eri roistosta. Narrin ensiesiintyminen tapahtui *Daredevil*-lehden numerossa 42 (1968).

Suomessa Narri esiintyi ensimmäisen kerran *MEGA*-lehden ensimmäisessä numerossa (2003).

Historia
--------

### Narri I

Jonathan Powers oli epäonninen näyttelijä, joka viimein sai suuremman roolin Cyrano de Bergerac -näytelmässä. Ensimmäisen näytöksen jälkeen kriitikot musersivat Powersin suorituksen, yleisö ei pitänyt hänestä ja jopa näyttelijätoverit hyljeksivät häntä. Niinpä Powers erotettiin vain yhden esityksen jälkeen. 

Pakkomielteenomaisesti Powers jatkoi eri taitojensa kehittämistä, joista arveli olevan hyötyä näyttelijänurallaan. Powers harjoitteli aktiivisesti kehonrakennusta ja voimistelua – kaikkea paitsi näyttelemistä. Lopulta Powers palkattiin television lastenohjelmaan nöyryytettäväksi pölvästiksi. 

Lukemattomien naamaansa heitettyjen piirakoiden jälkeen Powers päätti, että antaisi epäkiitolliselle yleisölle naurua koko rahan edestä. Hän otti yhteyttä alamaailman aseseppään Tinuriin ja tilasi tältä lukuisia erilaisia aseita ja laitteita. Samalla hän suunnitteli itselleen naurettavan harlekiinimaisen asun ja ryhtyi kutsumaan itseään Narriksi. Lukuisten rikosten jälkeen Daredevil onnistui nappaamaan Narrin ja toimittamaan tämän telkien taakse. 

Tämän jälkeen Narri karkasi vankilasta lukuisia kertoja ja taisteli Daredeviliä vastaan vain hävitäkseen joka kerta. Erään kerran Narri yritti palata näyttelijänuralleen, mutta epäonnistui jälleen surkeasti. Palattuaan rikoksen poluille Narri kuitenkin joutui takaisin vankilaan.

### Narri II

Narri ja Kurpitsalyhty kuolevat brutaalisti Tuomarin ampuessa heitä päähän.
Toinen Narri, Jody Putt, ilmaantui pian Powersin epäonnistuneen parannuksen jälkeen. Tämä Narri vastaanotti aseistuksensa oletettavasti Tohtori Doomilta. Moninaisen aseistuksen joukossa oli myös Hulk-robotti. 

Tämän ja lukuisten muiden superroistojen avulla Narri yritti suurempia rikoksia, mutta Viitta, Tikari sekä useat muut Kostajat löivät Narrin joukkion. 

Sisällissodan aikoihin Narri (II) on kuollut. Tuomari ampui hänet ja Kurpitsalyhdyn kuoliaiksi puolustaessaan Hämähäkkimiestä murhanhimoiselta kaksikolta.

Voimat ja varusteet
-------------------

Ensimmäisellä Narrilla (Jonathan Powers) ei ollut yliluonnollisia voimia. Hän oli kuitenkin kokenut lähitaistelija, akrobaatti ja miekkailija. Narrin pääasialliset aseet oli teemoitettu erilaisten pilojen mukaan, mutta ne olivat kuitenkin tappavia aseita: esimerkiksi räjähtäviä jonglöörikuulia ja painotettuja jojoja, joilla saattoi tainnuttaa.

Katso myös
----------

* Jokeri, DC-kustantamon tunnettu superroisto, johon Narri oletettavasti pohjautuu.*kenen mukaan?*

Lähteet
-------

1. ↑  *Marvel Spotlight: Civil War - Aftermath* (2007). Marvel Comics.
2. ↑  *Hämähäkkimies* #11 (2007). Egmont Kustannus Oy.
**Olga Wilhelmina Poppius**, o.s. **Finne** (17. heinäkuuta 1866 Kangasala – 23. kesäkuuta 1939) oli suomalainen näyttelijä, lausuja ja puheilmaisun opettaja.

Poppiuksen vanhemmat olivat kauppias G. A. Finne ja Vilhelmina Westerling. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1892 Tullihallituksen pääjohtaja Wille Poppius.

Poppius oli näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa 1885–1898 ja esiintyi noin 100 näyttämötehtävässä. Poppius kävi tyttökoulun ja opiskeli näyttämötaidetta Kaarola Avellanin johtamana ja teki opintomatkat Pariisiin vuonna 1890 ja 1894 sekä Saksaan vuonna 1925. Kirjailija Jalmari Finne oli Poppiuksen veli ja taiteilija Hilkka Finne hänen sisarensa.

Poppius oli Helsingin musiikkiopiston lausunnanopettajana 1920–1925 ja sen jälkeen hän toimi yksityisenä lausunnanopettajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin oli P. Wikisource. Viitattu 8.3.2018.
2. 1 2 3  70-vuotias, Helsingin Sanomat, 17.07.1936, nro 189, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Aikalaiskirja 1920 s. 359. Helsinki: Otava 1920.
4. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 6, palsta 1422.
5. ↑  Riitta Mäkelä: Naisten ääni. Hilkka Finne, kuvataiteen opettaja, tekijä ja kirjoittaja. (Viitattu 64.10.2018)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Narsingh Pancham Yadav** (s. 6. elokuuta 1989 Varanasi, Uttar Pradesh) on intialainen vapaapainin MM-mitalisti ja Aasian-mestari.

Yadav saavutti 74 kg:n sarjassa MM-kilpailuissa pronssia Las Vegasissa 2015 ja sijoittui viidenneksi Budapestissa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kolmastoista.

Yadav voitti 74 kg:n sarjassa Aasian-mestaruuden New Delhissä 2010 ja sai pronssia Dohassa 2015. Hän sijoittui Aasian-mestaruuskilpailuissa viidenneksi vapaapainin 84 kg:n painoluokassa New Delhissä 2013 ja kreikkalais-roomalaisen painin 80 kg:n sarjassa 2015. Aasian-kisoissa hän saavutti pronssia vapaapainin 74-kiloisissa Incheonissa 2014.

Yadav voitti kultaa vapaapainin 74 kg:n sarjassa New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010. Hän sai painin Kansainyhteisön-mestaruuskilpailuissa hopeaa samassa painoluokassa 2007 ja 2011.

Nuorten Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli kolmas 63-kiloisissa 2005.

Dopingkäry
----------

Yadav antoi positiivisen doping-näytteen vuonna 2016. Hän väitti joutuneensa sabotaasin uhriksi ja Intian antidopingtoimisto vapautti hänet dopingepäilyksistä. Maailman antidopingtoimisto WADA kuitenkin valitti tapauksesta urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka ei uskonut Yadavin sabotaasiselitystä ja antoi hänelle neljän vuoden kilpailukiellon.

Lähteet
-------

1. ↑  Narsingh Pancham Yadav *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 30.9.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Yadav, Narsingh Panchav (IND) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 30.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Niemeläinen, Jonne: Rioon matkanneen intialaispainijan sabotaasisyytökset eivät mennetkään läpi – CAS lätkäisi neljän vuoden pannan  19.8.2016. Yle. Viitattu 20.8.2016.
4. ↑  Narsingh Yadav suspended 4 years  18.8.2016. CAS. Viitattu 20.8.2016.
**Batman versus Predator** on sarjakuvahahmo Batmanin ja elokuvahahmo Predatorin yhteenotosta kertova sarjakuva. Tarina on saanut kaksi jatko-osaa: Batman versus Predator II: Bloodmatch (1995) ja Batman versus Predator III: Blood Ties (1997). Predator on ottanut yhteen myös Teräsmiehen kanssa.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Ensimmäinen kirja

Kirjatrilogian ensimmäinen osa alkaa Gotham Cityssä järjestettävästä nyrkkeilyottelusta. Kamppailun molempia osapuolia tukevat Gothamin tunnetuimmat ja kovimmat mafiosot - Alex Yeager ja Leo Brodin. Ottelun voittaja löydetään pian ottelun käymisen jälkeen kuolleena asunnostaan, ja Batman (oikealta nimeltään Bruce Wayne) kutsutaan auttamaan rikospaikkatutkinnoissa. Hävinneen osapuolen tukijana toiminut Brodin vaikuttaa omaavan motiivin voittajan tappamiseen, mutta äärimmäisen raa’alla tavalla surmatun ottelijan ruumis väittää toisin - uhrin selkäranka ja pääkallo on revitty irti muusta ruumiista. 

Konflikti leviää pian uutisena ympäri kaupunkia, ja Gothamin pormestari yrittää asian lieventämiseksi järjestää tapaamisen Yeagerin ja Brodinin välillä. Kesken tapaamisen tunkeilija kuitenkin murhaa Yagerin. Johtolankojen avulla Batman päätyy tappajan piilopaikkaan, jossa hän ajautuu tappavaan kaksintaisteluun Predatorin kanssa. Batman saa kamppailussa vakavia vammoja, mutta onnistuu Predatorin paettua palaamaan takaisin piilopaikkaansa jossa hänen hovimestarinsa Alfred Pennyworth aloittaa vammojen parantamisen. 

Seuraavien päivien ajan Batmanin on pysyttävä pakolla pois rikosten torjumisesta. Tuona aikana Brodin sekä Yeagerin avustaja ja Gothamin pormestari saavat surmansa salaperäisesti, ja poliisipäällikkö James Gordonin saapuva tunkeilija miltei surmaa hänet ennen kuin Gordon onnistuu pakenemaan. Batman yrittää kuntoutua nopeasti tietäen, että kuolleiden määrä kasvaa päivittäin ellei saalistajaa saada eliminoitua. Kansalliskaarti ja SWAT -iskuryhmä liittyvät mukaan operaatioon Predatorin tappamiseksi, mutta Batman tietää näiden saavan aikaan enemmän kuolemia kuin pelastettuja henkiä. 

Batman, joka hädin tuskin pystyy vielä kävelemään vammojensa vuoksi, aloittaa viimeisen Predatoria vastaan käytävän taistelun suunnittelun. Hän lisää pukuunsa tukirangan, jonka avulla hän pystyy kamppailemaan loukkaantuneena. Predatorin ja Batmanin kamppailu jatkuu läpi kaupungin - se alkaa Gotham Cityn poliisilaitoksen katolla, jatkuu Lepakkoluolassa ja päättyy lopulta Waynen kartanon laitamille. Batman onnistuu päihittämään Predatorin juuri, kun sen alus tämän lajitoverit mukanaan saapuu paikalle. Epäonnistuneena Predator tekee itsemurhan, ja Predatorien "vanhin" lahjoittaa Batmanille voitonmerkiksi miekan, jolla Predator teki itsemurhansa. Batman vakuuttuu siitä, etteivät Predatorit enää palaa Gothamiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Paronitar Olga de Meyer, James Jebusa Shannonin maalaus.
**Maria Beatrice Olga Alberta Caracciolo** (8. elokuuta 1871 - 16. heinäkuuta 1931) oli englantilainen kirjailija, taiteiden tukija ja seurapiirihenkilö.  

Nykyään Olga de Meyer muistetaan lähinnä valokuvaaja Adolph de Meyerin vaimona ja siitä, että hänen huhuttiin olevan Walesin prinssin, tulevan kuningas Edward VII:n tytär.

Elämänvaiheita
--------------

Olga de Meyerin isä oli napolilainen Caracciolon ruhtinas, Gennaro Caracciolo Pinelli ja äitinsä oli Marie Blanche Sampayo, ranskalaisen diplomaatin tytär. Ainoana lapsena hän peri isänsä arvonimen. Huhuja Walesin prinssin isyydestä ei ole vahvistettu eikä kumottu. Toisaalta on esitetty arveluja hänen olleen tulevan hallitsijan kummitytön. Vanhempien avioliitto päättyi juuri siksi, että isä ei kestänyt kuunnella jatkuvia vihjailuja tyttärensä oikeasta isästä.  

Vuonna 1892 Olga de Meyer avioitui ensimmäisen kerran. Aviomehenä oli italialainen aatelismies Marino Brancaccio. Liitto kesti seitsemän vuotta, jolloin se päättyi avioeroon. Liittoa on kuvailtu tapahtumarikkaaksi. Uuden avioliiton hän solmi vuonna 1899, kuuluisan valokuvaajan, Adolph de Meyerin kanssa.   

Häiden jälkeisenä vuotena paljastui, että Olga de Meyerillä oli suhde Violet Trefusisin kanssa. Hänellä oli myös suhde perijätär Winnaretta Singerin kanssa. Aviomiestä asia ei tuntunut haittaavan, sillä hän oli homoseksuaali ja Olga oli luultavasti biseksuaali tai lesbo. Aviomiehen mielestä avioliitto ei saanut perustua intohimolle, vaan ymmärrykselle ja kumppanuudelle. Olga oli mallina useissa aviomiehensä valokuvissa ja poseerasi myös useille oman aikansa taiteilijakuuluisuuksille. Hänet ikuisti kankaalleen muiden muassa John Singer Sargent, James McNeill Whistler, Jacques-Emile Blanche ja Paul César Helleu.  

Ranskassa Olga de Meyer ryhtyi kirjoittamaan säännöllistä palstaa La Galoise lehteen. Häneltä ilmestyi myös novelleja sekä romaani. Romaani, nimeltään "Nadine Narska" oli omaelämäkerrallinen. Kirjan ilmestyessä hän oli ottanut itselleen nimen Marah de Meyer, jolla halusi tulla kutsutuksi loppuikänsä. Uuden nimen ottamista oli suositellut astrologi. Yhden hänen novelleistaan sovitti valkokankaalle Erich von Stroheim vuonna 1919. 

Olga de Meyer eli koko aikuisuutensa taiteellisissa piireissä joissa juhlittiin paljon. Alkoholia kului paljon ja kuviohin kuului myös kokaiini. Elämänsä viimeiset vuodet de Meyer olikin kokaiiniriippuvainen. Hän kuoli päihdevieroituksessa. Kuolinajasta esiintyy kaksi eri tietoa, vuodet 1930 ja 1931.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑  Ancestry.com, Baden, Germany Lutheran Baptisms, Marriages, and Burials 1502-1985 (database on-line), Provo, UT, USA, 2016.
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. 1 2
8. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee luonnonympäristön pilaantumista. Katso kontaminaatio käsitteen muista merkityksistä.*
Öljyturman seurauksia.
**Saastuminen** on ympäristön pilaantumista, joka aiheuttaa eliöille haittaa tai kuoleman. Suurin osa saastumisesta tapahtuu kemikaalipäästöinä ilmaan, maaperän tai veteen, mutta nykyisin myös mm. melun ja valon katsotaan aiheuttavan saastumista. **Saaste** taas on terveyttä tai luontoa vahingoittava tai yleistä viihtyvyyttä haittaava aine ilmassa, vesistöissä tai maaperässä. Esimerkiksi ilmansaasteet ovat eräs ihmistoiminnan aiheuttama **päästö**muoto.

Saastuminen on tyypillisesti ihmisen toiminnan aiheuttamaa, ja se aiheuttaa haittaa eliöille muuttamalla niiden elinympäristöä. Päästö tai jäte on saastetta vain, jos se aiheuttaa haittaa: esimerkiksi vesihöyrypäästöjä voimalaitosten jäähdytystorneista ei pidetä saasteena, mutta savukaasupäästöt voimalaitoksen savupiipusta sisältävät saasteita. Toisaalta haitallinen aine on saaste vain, jos se pääsee luontoon: esimerkiksi elohopea on luonnossa saastetta mutta lämpömittarissa ei. Saaste voi olla myös subjektiivinen käsite: joku voi kokea kovaäänisen musiikin miellyttäväksi mutta toinen melusaasteeksi.

Saastumisen tyyppejä
--------------------

* ilman saastuminen
* vesien saastuminen
* maaperän pilaantuminen
* melusaaste
* valosaaste
* lämpösaaste

Katso myös
----------

* Ympäristönsuojelu
* Ekotoksikologia
* Kestävä kehitys

Lähteet
-------

1. ↑  Pollution  4.8.2010. Encyclopedia of Earth. Viitattu 5.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
3. ↑  Ympäristönsuojelulaki, 5§, Finlex, Ajantasainen lainsäädäntö, finlex.fi, viitattu 16.6.2015
**Olha Klimava** (valkoven. Ольга Климава, s. 5. marraskuuta 1995) on valkovenäläinen ratameloja ja maailmanmestari. Hän kilpailee erityisesti kanadalaiskanootilla. 

Klimava kilpaili ensimmäisen kerran alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän oli kanadalaisyksikön 200 metrin kilpailun neljäs. Vuotta myöhemmin hän oli yksikkökilpailun 200 metrillä viides. Hän saavutti MM-hopeaa kanadalaiskaksikon 500 metrin kilpailussa Nadzeja Makartšankan kanssa. Vuoden 2016 alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Klimava oli toinen kanadalaisyksikön 500 metrin kilpailussa ja kolmas kaksikon 500 metrillä Sniazhana Bobrin kanssa. Vuoden 2018 alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Klimava voitti kaksi mestaruutta. Hän voitti kanadalaiskaksikon 200 ja 500 metrin kilpailun Makartšankan kanssa.

Aikuisten arvokisoista Klimava sai ensimmäisen mitalin vuonna 2014 Euroopan-mestaruuskilpailuista kanadalaiskaksikon 500 metrin kilpailusta, kun hän oli toinen Daryna Kastsiushenkan parina. Hänellä on myös kaksi EM-mitalia vuoden 2018 kisoista, kun hän voitti yksikkökilpailun 5000 metrin kilpailun ja oli toinen kaksikon 500 metrin kilpailussa. Ensimmäisen kerran hän osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2018, jolloin hän oli kolmas kanadalaiskaksikon 500 metrin kilpailussa. Hän oli myös neljäs yksikkökilpailun 5000 metrin kilpailussa. Klimava voitti maailmanmestaruuden vuotta myöhemmin, kun hän voitti 5000 metrin kilpailun. Hän sai myös pronssia kaksikkokilpailun 500 metrin kilpailussa. Hän oli neljäs kaksikon 200 metrin kilpailussa.

Lähteet
-------

1. ↑  2013 ICF Junior & Under 23 Canoe Sprint World Championships Welland/Niagara - Summary Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  2014 ICF Junior & Under 23 Canoe Sprint World Championships Szeged - Summary Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  2016 ICF Junior & Under 23 Canoe Sprint World Championships Minsk - Summary Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  2018 ICF Junior & Under 23 Canoe Sprint World Championships Plovdiv - Summary Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  Belgrad 2018 - C1 Women 5000m - Results (pdf) europecanoeevents.com. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  Belgrad 2018 - C2 Women 500m - Results (pdf) europecanoeevents.com. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
7. ↑  2018 ICF Canoe Sprint World Championships - Motemor - Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
8. ↑  2019 ICF Canoe Sprint World Championships - Szeged - Results (pdf) ICF. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Kanadan hallintoalueista. Käsitteestä Suomessa on artikkelissa Kunta- ja palvelurakenneuudistus.*
**Aluekunta** (engl. *Regional Municipality*) on kunnallishallintoalue Kanadassa. Provinssit ja territoriot saavat itse päättää paikallishallinnostaan, eivätkä kaikki käytä aluekuntia. Aluekuntien rooli vaihtelee provinsseittain.

Quebecissä aluekunnat ovat osa paikallishallinnon hierarkiaa. Provinssin 19 hallinnollista aluetta jakautuvat yhteensä 86 aluekuntaan. Aluekunnat jakautuvat edelleen kuntiin.

Ontariossa on kaksitaisoinen kuntajärjestelmä, jonka ylemmällä tasolla ovat aluekunnat tai aluekuntia vastaavat alueet. Brittiläisessä Kolumbiassa on yksi aluekunta, Northern Rockies. Aluekunta hoitaa sekä kunnan että kunnallispiirin tehtävät. Albertassa on yksi aluekunta, Wood Buffalo. Nova Scotiassa on kaksi aluekuntaa, Cape Breton ja Halifax, jotka luotiin kuntaliitosten yhteydessä 1990-luvulla. Aluekunnilla on kaupunginoikeudet Nova Scotiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  [ L’organisation
municipale et régionale au Québec en 2013] (pdf) Gouvernement du Québec.  Arkistoitu 10.11.2014. Viitattu 22.7.2014. (ranskaksi)
2. ↑  The Municipal Councillor’s Guide (pdf) Ministry of Municipal Affairs and Housing.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 22.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  About the Municipality NRRM.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 22.7.2014. (englanniksi)
**Anni Jämsä** (s. 8. lokakuuta 1995) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut naisten Korisliigassa (entinen SM-sarja) kaudesta 2012–2013 alkaen ja pelannut myös puoli vuotta Saksassa. Hän on esiintynyt Suomen naisten maajoukkueessa 13 kertaa.

Jämsä on Hyvinkään Pontevan kasvatti. Hän on pelannut naisten Korisliigassa kasvattajaseurassaan viitenä kautena sekä lisäksi Forssan Alussa kaudella 2013–2014 ja Äänekosken Huimassa kaudella 2015–2016. Seitsemällä pääsarjakaudellaan hän on pelannut runkosarja ja pudotuspelit yhteen laskettuna 191 ottelua, joissa hänen keskimääräinen peliaikansa ottelua kohden on ollut 24.34 minuuttia, pistekeskiarvonsa 5,9, syöttökeskiarvonsa 2,6 ja levypallokeskiarvonsa 2,4. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden kaudella 2016–2017 sekä pronssia kausilla 2015–2016, 2017–2018 ja 2018–2019.

Kesällä 2016 Jämsä siirtyi Saksan Bundesliigaan BG Donau-Riesin joukkueeseen mutta palasi Suomeen ja Hyvinkään Pontevaan vuodenvaihteessa 2016–2017.

Jämsä on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 50 ottelua, 18-vuotiaiden maajoukkueessa 37 ottelua ja naisten maajoukkueessa 13 ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anni Jämsä (Korisliiga) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 23.4.2019.
2. 1 2  Anni Jämsä ensimmäisenä Pontevalaisena ammattilaiskentille!  28.6.2016. Hyvinkään Ponteva. Viitattu 23.4.2019.
3. 1 2  Naisten Korisliigan sarjakärki vahvistuu jälleen – Anni Jämsä palaa Pontevaan *Basket.fi*.  29.12.2016. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 23.4.2019.
4. 1 2  Anni Jämsä (Maajoukkue) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 23.4.2019.
**Anni Kärävä** (s. 28. huhtikuuta 2000) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee slopestylessa ja big airissa. 

Hän asui perheensä kanssa Ranskan Annecyssa noin kymmenen vuoden ajan vuoteen 2018 saakka. Kärävä kirjoitti Ranskassa ylioppilaaksi vuoden 2018 kesällä. Kärävä aloitti freestylehiihdon vasta vuonna 2012. Sitä ennen hän harrasti lumilautailua.

Kärävä valittiin Suomen vuoden 2018 Pyeongchangin olympialaisiin osallistuvan joukkueeseen, mutta hän loukkasi polvensa vajaa viikko ennen kisoja ja joutui jättämään kisat väliin. Hän olisi ollut Suomen joukkueen nuorin urheilija ja ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt suomalainen olympiaedustaja.

Kärävän parhaat saavutukset freestylehiihdossa ovat nuorten MM-kisojen slopestylen viides sija vuonna 2017 ja viides sija nuorten olympialaisissa vuonna 2016. Hän on ollut kaudella 2017–2018 FIS:n maailmacupkisassa parhaimmillaan 14:s.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilenius, Teemu: Ranskassa laskuoppinsa ammentanut Anni Kärävä, 21, on kulkenut erilaisen polun freestylen huipulle – "Oloni on paljon valmiimpi ja luottavaisempi" *Kaleva*.  5.2.2022. Viitattu 6.2.2022.
2. ↑  Voi ei! Suomen olympiajoukkueen nuorin sivuun kisoista viimeisellä hetkellä - "Polvilumpiosta irtosi pieni luunsiru" *iltalehti.fi*. Viitattu 9.2.2018.
3. ↑  Suomen ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt olympiaurheilija on 17-vuotias huimapää, joka puhuu täydellistä ranskaa *yle.fi*. Viitattu 1.2.2018.
**Anni Järvenpää** (s. 2. tammikuuta 2000 Tampere) on suomalainen taitoluistelija. Hän edustaa Tapparan Taitoluistelijoita (TapTL).

Järvenpää aloitti luistelun vuonna 2006. Junioreiden SM-kilpailuissa ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän oli toinen vuonna 2015. 15-vuotias Järvenpää voitti joulukuussa 2015 taitoluistelun naisten Suomen mestaruuden. Edellisen kerran yhtä nuori luistelija oli voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1974.

Helmikuussa 2016 Järvenpää osallistuu Lillehammerin nuorten olympialaisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Anni Järvenpää International Skating Union. Viitattu 24.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Anni Järvenpää Suomen Taitoluisteluliitto.  Arkistoitu 20.1.2016. Viitattu 22.12.2015.
3. ↑  Smolander, Riikka: Taitoluistelun naisten SM-kullasta huima taistelu - 15-vuotias haastaja nousi voittoon *Yle Uutiset*.  20.12.2015. Viitattu 22.12.2015.
4. ↑  Lillehammer 2016: Suomen joukkue *Sport.fi*.  Arkistoitu 4.2.2016. Viitattu 15.2.2016.

Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Naisten yksinluistelu
1917: Ludowika Jakobsson
– 1919: Anna-Lisa Allardt
– 1923–1924: Anna Greta Henriksson
– 1927: Anna Greta Henriksson
– 1928–1930: Gunnel Nysten
– 1931: Ilma Suuronen
– 1932: Gunnel Relander
– 1933: Ilma Suuronen
– 1934: Mary Lindeberg
– 1935–1936: Ilma Suuronen
– 1937–1939: Maj-Len Helin
– 1941–1945: Maj-Len Helin
– 1946–1947: Leena Pietilä
– 1948: Kirsti Linna
– 1949–1953: Leena Pietilä
– 1954: Kirsti Linna
– 1955: Riitta Linna
– 1956–1958: Kirsti Linna
– 1960: Kaarina Kukkonen
– 1961: Maire Nylund
– 1962: Pia Wingisaar
– 1963–1965: Anna-Maija Rissanen
– 1966–1967: Pia Wingisaar
– 1968: Inger Melander
– 1969: Anna-Maija Kivimäki
– 1970: Anuliisa Numminen
– 1971: Tarja Säde
– 1972: Tarja Näsi
– 1973: Hannele Koskinen
– 1974: Susan Broman
– 1975–1976: Niina Kyöttinen
– 1977: Kristiina Wegelius
– 1978: Hannele Koskinen
– 1979: Susan Broman
– 1980: Pia Snellman
– 1981–1983: Kristiina Wegelius
– 1984: Susanna Peltola
– 1985: Elise Ahonen
– 1986: Elina Hänninen
– 1987: Tiia-Riikka Pietikäinen
– 1988–1989: Elina Hänninen
– 1990: Meri Karvosenoja
– 1991–1993: Mila Kajas
– 1994–1995: Kaisa Kella
– 1996: Mila Kajas
– 1997–1998: Alisa Drei
– 1999: Sanna-Maija Wiksten
– 2000: Susanna Pöykiö
– 2001: Elina Kettunen
– 2002: Susanna Pöykiö
– 2003–2004: Alisa Drei
– 2005–2007: Susanna Pöykiö
– 2008: Laura Lepistö
– 2009: Kiira Korpi 
– 2010: Laura Lepistö
– 2011–2013: Kiira Korpi
– 2014: Juulia Turkkila
– 2015: Kiira Korpi 
– 2016: Anni Järvenpää 
– 2017–2018: Emmi Peltonen
– 2019: Viveca Lindfors
– 2020: Emmi Peltonen
– 2022: Jenni Saarinen
L-R
Niel, Chunji, L.Joe, C.A.P, Changjo, Ricky

**Teen Top** (kor.틴탑) on eteläkorealainen poikabändi, johon kuuluu viisi jäsentä. Bändi debytoi TOP Median alaisuudessa 10. Heinäkuuta 2010 kappaleellaan *Clap* julkaisten samalla debyyttialbuminsa *Come into the World,* jonka jälkeen he ovat julkaisseet yksitoista muuta albumia Koreassa. Alkuvaiheessa, ennen virallista fan club nimeä, bändi kutsui fanejaan *Andromeda* nimellä, mutta myöhemmin fanien virallinen nimi vaihtui *Angel*iksi ja virallinen faniryhmän väri on laventeli.

Elämänura
---------

Ricky ja Niel olivat kummatkin lapsinäyttelijöitä. Niel debytoi musikaalissa *Please*, missä hän esitti nuorempaa versiota Joo Wonin roolista. Ricky debytoi Seo Taijin musiikkivideolla *Human Dream* ja myöhemmin esitti nuorempaa versiota Song Seung-heonin hahmosta *Love Song*issa. Neljä Teen Topin jäsentä (Changjo, Niel, C.A.P ja L.Joe) osallistuivat avoimeen Lotte World koe-esiintymiseen, josta heidät valittiin TOP Median alaisuuteen harjoittelemaan. Chunji ja Ricky valittiin bändiin yksityisten koe-esiintymisten kautta. L.Joe osallistui kahdesti koe-esiintymiseen, ennen kuin hänet valittiin harjoittelemaan muiden mukaan TOP Median alaisuuteen.

Jäsenet
-------

|
|  |
| Esiintymisnimi | Syntymänimi [1] | syntymäaika |
| Romanisointi | Hangul | Romanisointi | Hangul |
| C.A.P | 캡 | Bang Min-soo | 방민수 | 4. Marraskuu 1992 |
| Chunji | 천지 | Lee Chan-hee | 이찬희 | 5. lokakuuta 1993 |
| Niel | 니엘 | Ahn Daniel |  안다니엘 | 16. Elokuu 1994 |
| Ricky | 리키 | Yoo Chang-hyun | 유창현 | 27. helmikuuta 1995 |
| Changjo | 창조 | Choi Jong-hyun | 최종현 | 16. Marraskuu 1995 |

Lähteet
-------

1. ↑  "Teen Top profiili".

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teen Top** Wikimedia Commonsissa
**Aluehallintoviraston ylijohtaja** on henkilö, joka johtaa aluehallintovirastoa. Aluehallintovirastojen ylijohtajat aloittivat virassa 1. tammikuuta 2010. Ahvenanmaan valtionviraston johtajan nimike on uudistuksesta huolimatta edelleenkin maaherra.

Aluehallintoviraston ylijohtajan viran kelpoisuusvaatimukset ovat ylempi korkeakoulututkinto, käytännössä osoitettu johtamistaito, johtamiskokemus sekä tehtävien edellyttämä perehtyneisyys virkaan kuuluviin tehtäviin.

Ylijohtajat
-----------

Valtioneuvosto nimitti aluehallintovirastojen ensimmäiset ylijohtajat 22. joulukuuta 2009 enintään viiden vuoden määräajaksi 1. tammikuuta 2010 – 31. joulukuuta 2014.. Ylijohtajat (helmikuussa 2021) ovat

* Etelä-Suomen aluehallintovirasto – Merja Ekqvist
* Lounais-Suomen aluehallintovirasto – Leena Räsänen
* Itä-Suomen aluehallintovirasto – Soile Lahti
* Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto – Marko Pukkinen
* Pohjois-Suomen aluehallintovirasto – Terttu Savolainen
* Lapin aluehallintovirasto – Kaisa Ainasoja

Lähteet
-------

1. ↑  Valtioneuvoston asetus aluehallintovirastoista (906/2009) (16 § Virkojen kelpoisuusvaatimukset) *Finlex*.  20.11.2009. Oikeusministeriö. Viitattu 4.1.2010.
2. ↑  Aluehallintovirastojen ylijohtajat nimitetty  22.12.2009. Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 15.1.2010. Viitattu 4.1.2010.
**Anni Lintula** (s.1981) on suomalainen toimittaja, A-lehtien B2B-liiketoiminnan johtaja sekä A-lehtien johtoryhmän jäsen vuodesta 2018. Hän toimii myös neuvonantajana Bonfire-bisnesmediassa ja viestinnän asiantuntijana THL:n koronaepidemian torjunnan strategisessa työryhmässä. Anni Lintula on myös kysytty puhuja, joka oli ehdolla Speakersforumin Vuoden puhuja 2019 -kilpailussa. 

Lintula on työskennellyt aiemmin tyttöjen media Demin päätoimittajana (2012–2017), toimituspäällikkönä (2010–2011), toimitussihteerinä (2008–2009) ja toimittajana (2006–2007). Lintula on perustanut YouTube-kulttuuriin erikoistuneen Tube-lehden vuonna 2016. Lintula on julkaissut kirjan *Nuoren toimittajan eloonjäämisopas* (Gummerus, 2009) yhdessä toimittaja Meri Valkaman kanssa.

Anni Lintula juontaa Zetapodi-nimistä podcastia, joka pureutuu sukupolven Z arvoihin, asenteisiin ja mediankulutustottumuksiin. Hän esiintyy asiantuntijana myös Yleisradion Jälkidigi-ohjelmassa, joka on digitaalisen maailman viikoittainen ajankohtaisohjelma Ylen Aamussa.

Lintula on valmistunut medianomiksi Laurea Ammattikorkeakoulusta vuonna 2006, sitä ennen hän on opiskellut journalismia vuonna 2004 Tukholman yliopistossa. Parhaillaan Lintula suorittaa maisterin tutkintoa Helsingin Yliopiston Valtiotieteellisessä tiedekunnassa, pääaineenaan viestinä.

Teokset
-------

* Lintula, Anni & Valkama, Meri: *Nuoren toimittajan eloonjäämisopas*. Helsinki: Gummerus Kustannus, 2009. ISBN 978-951-20-7934-6.
* Lintula, Anni & Matikainen, Janne & Malmelin, Nando & Jääskeläinen, Atte & Kolari, Erja & Rajalahti, Hanna & Hakala, Heikki & Väisänen, Kari & Uskali, Turo & Niiranen, Valtteri & Nieminen, Hannu: *Muuttuvat mediat, haasteelliset sukupolvet - mediafoorumi*. Helsingissä: Infor, 2011. ISBN 978-952-5928-14-3.

Zetapodi-podcast:

Lähteet
-------

1. ↑  A-lehdet nimittää Anni Lintulan B2B-liiketoiminnan johtajaksi *www.a-lehdet.fi*.  12.11.2020. Viitattu 26.2.2021.
2. ↑  Perttula, Ville: A-lehdet nosti Demin päätoimittajan Anni Lintulan johtoryhmään *Markkinointi & Mainonta*.  12.2.2018. Viitattu 21.04.2018.
3. ↑  Bonfire Agency hakee kasvua kokeneen Advisory Boardinsa avulla *Bonfire.fi*.  2.11.2020. Viitattu 26.2.2021.
4. ↑  A-lehtien Anni Lintula ehdolla Vuoden Puhuja -äänestyksessä *www.a-lehdet.fi*.  20.1.2020. Viitattu 26.2.2021.
5. ↑  Pomon paikka *Kirkko ja kaupunki*.  04.02.2013. Viitattu 21.04.2018.
6. ↑  Lintula, Anni: YouTube-tähdet saavat oman lehden – Tube-lehti ilmestyy elokuussa  20.05.2016. A-lehdet Oy.  Arkistoitu 22.4.2018. Viitattu 21.04.2018.
7. ↑  Anni Lintula *Gummerus Kustannus*.  2018.  Arkistoitu 21.4.2018. Viitattu 21.04.2018.
8. ↑   "Jälkidigi | Jälkidigi: Natalia Salmela, Jukka Niva, Anni Lintula". fi
9. ↑  PeoplePill: Anni Lintula: *PeoplePill*. Viitattu 1.7.2020.