recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Esmon Saimon** (s. 28. lokakuuta 1955 Malekula, Uudet-Hebridit) on vanuatulainen poliitikko. Hän on toiminut urallaan muun muassa ministerinä ja parlamentin puhemiehenä. Hänestä tuli kesäkuussa 2017 virkaatekevä presidentti Baldwin Lonsdalen kuoltua.

Elämä
-----

Esmon Saimon syntyi vuonna 1955 Malekulan saarella. Hän kävi peruskoulunsa Malekulassa. Hän toimi ennen poliittista uraansa muun muassa yrittäjänä.

Saimon valittiin vuonna 1988 Vanuatun parlamenttiin Malekulan vaalipiiristä. Hän edusti tuolloin Melanesian progressiivista puoluetta. Ministeriksi Saimon nousi syyskuussa 2009, jolloin hänestä tuli Vanuatun kauppaministeri. Vanuatun infrastruktuuriministeriksi hänet nimitettiin maaliskuussa 2013. Saimon valittiin jo kuudennen kerran parlamenttiin vuoden 2016 vaaleissa. Hän edusti niissä vaaleissa Vanua’aku Pati -puoluetta.

Vuoden 2016 vaalien jälkeen Saimon valittiin parlamentin uudeksi puhemieheksi. Hän sai puhemiesäänestyksessä 33 ääntä ja vastaehdokas Christopher Emelee 18 ääntä. Vanuatun presidentin Baldwin Lonsdalen kuoltua kesäkuussa 2017 Saimonista tuli parlamentin puhemiehenä virkaatekevä presidentti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vira Isno: Hon. Esmon Saimon  20.1.2015. Parliament of the Republic of Vanuatu.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 28.6.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rita Naryan: Esmon Saimon is new Speaker of Vanatu parliament *Loop*.  11.2.2016. Trend Media Inc.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 28.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Vanuatu In Mourning After President's Sudden Death *Pacific Islands Report*.  18.6.2017. Pacific Islands Development Program.  Arkistoitu 23.6.2017. Viitattu 28.6.2017. (englanniksi)
**Xanthopan morganii** on suurikokoinen, kiitäjiin kuuluva afrikkalainen perhoslaji. Se on sukunsa ainoa laji. Sitä esiintyy Malawissa, Zimbabwessa, Mosambikissa ja Madagaskarilla.

Laji on yleisväritykseltään ruskea. Siipiväli on 15 cm, ja perhosella on yli 30 cm pitkä imukärsä.

Lajin olemassaolon ennusti Charles Darwin, kun hän tutustui Madagaskarilla endeemisenä esiintyvään orkidealajiin *Angraecum sesquipedale* vuonna 1862. Orkidean mesiäinen sijaitsee yli 30 cm pitkän kannuksen pohjalla ja erikoinen rakenne synnytti kysymyksen, millainen eläin oikein pölyttää kyseisen orkidealajin. Ennusteesta huolimatta pölyttäjä pysyi arvoituksena, kunnes *Xanthopan morganiii* lopulta löydettiin 40 vuotta myöhemmin, vuonna 1903.

Lähteet
-------

1. ↑  Beccaloni, G. et al. (toim.): *Xanthopan* *The Global Lepidoptera Names Index (LepIndex)*.  2018. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva lajista[vanhentunut linkki]

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Xanthopan morgani 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133902
* BioLib: 649035
* BOLD: 74772
* CoL: 5C6J9
* EoL: 506608
* GBIF: 1863824
* iNaturalist: 486565
* IRMNG: 11403593
* LepIndex: 53779
* NCBI: 246401

 |

 |
Panathenaia-juhlan tie nykyisin, taustalla Akropolis.
**Panathenaia-juhlan tie** (m.kreik. Ὁδός των Παναθηναίων, *Hodos tōn Panathēnaiōn*) oli antiikin aikainen tie Ateenassa Kreikassa. Se oli kaupungin pääteitä ja kulki Kerameikoksessa sijainneelta Dipylon-portilta Akropoliille. Antiikin Ateenassa tie tunnettiin yksinkertaisesti nimellä *Dromos* (Δρόμος), "Tie".

Panathenaia-juhlan tietä sekä Kaakkoisstoan raunioita.
Panathenaia-juhlan tie oli Eleusiista saapuneen Pyhän tien jatke. Se sai nimensä siitä, että Athenen kunniaksi joka neljäs vuosi järjestetyn suuren Panathenaia-juhlan juhlakulkue kulki sitä pitkin ylös Akropoliille. Kulkue vei Athenen temppelissä olevalle jumalattaren kulttikuvalle uuden peploksen. Kulkue on kuvattuna muun muassa Parthenonin friisissä. Lisäksi tietä käytettiin myös kilpajuoksuun sekä hevoskilpa-ajoihin ennen Panateenalaisen stadionin rakentamista. Luonnollisesti se oli käytössä myös tavallisena kulkuväylänä. Tie oli käytössä ainakin 500-luvulta eaa. 500-luvulle jaa. ja ilmeisesti vielä bysanttilaiselle ajalle 1100-luvulle saakka.

Tien pituus oli noin 1 050 metriä ja leveys noin 10–12 metriä, paikoin jopa 20 metriä. Se oli ainakin osittain päällystetty soralla ja reunustettu länsisivustalta kivetyllä ojituksella. Eteläpäässä eli Akropoliin päässä se kivettiin myöhemmän antiikin aikana suurilla kivilaatoilla. Tie halkaisi Ateenan Agoran luoteis-kaakkoissuunnassa. Sen luoteispää oli reunustettu lukuisilla stoilla eli pylväshalleilla. Tien varrella Agoran laidalla sijaitsi lukuisia julkisia, uskonnollisia ja kaupallisia rakennuksia ja rakennelmia, kuten Leokoreion, Kahdentoista jumalan alttari, Attaloksen stoa, Agrippan odeion, Itäinen rakennus, Pantainoksen kirjasto, Kaakkoistemppeli, Kaakkoisstoa ja Eleusinion. Tien varrelle oli pystytetty myös lukuisia patsaita. Akropoliin luoteispuolella tie yhtyi kukkulan kiertäneeseen Peripatos-tiehen Klepsydran lähdekaivon kohdalla. Tämän jälkeen se johti ylös Akropoliin länsipäässä sijaitsevalle porttirakennukselle Propylaialle.

Tie on kaivettu esiin osana Agoran alueen arkeologisia kaivauksia ja muodostaa edelleen keskeisen väylän arkeologisen alueen halki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Οδός των Παναθηναίων Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 9.5.2016. Viitattu 11.4.2016.
2. 1 2 3  Agora Monument: Panathenaic Way The Americal School of Classical Studies at Athens. Viitattu 11.4.2016.
3. ↑  Οδός Παναθηναίων («Δρόμος») *Αρχαιολογία της Πόλης των Αθηνών*. Viitattu 11.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panathenaia-juhlan tie** Wikimedia Commonsissa
**Serbian vesipallomaajoukkue** edustaa Serbiaa vesipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Tämä artikkeli käsittelee itsenäisen Serbian joukkueen menestystä Serbia ja Montenegron valtioliiton hajoamisen jälkeen kesäkuusta 2006. Serbialaispelaajat pelasivat aiemmin Serbia ja Montenegron sekä Jugoslavian vesipallomaajoukkueissa.

Olympialaiset
-------------

Serbia voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa voittamalla finaalissa Kroatian 11-7. Välierässä se oli kukistanut Italian 10–8. Se uusi kultamitalinsa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa voitettuaan välierissä Espanjan maalein 10–9 ja loppuottelussa Kreikan 13–10. Olympiapronssia Serbia saavutti Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä se hävisi välieräottelussa Yhdysvalloille maalein 5–10 ennen kuin voitti pronssiottelussa entisen valtiokumppaninsa Montenegron 6–4. Lontoon kisoissa Serbia hävisi välieräkamppailussa Italialle 7–9, mutta voitti pronssiottelussa jälleen Montenegron, tällä kertaa maalein 12–11.

MM-kilpailut
------------

Serbia on voittanut maailmanmestaruuden Roomassa 2009 ja Kazanissa 2015. Rooman kisoissa se kukisti välieräottelussa Kroatian 12–11 ja loppuottelussa Espanjan jatkoajalla maalein 14–13. Kazanissa 2015 Serbia voitti välierässä Italian maalein 10–6 ja loppuottelussa Kroatian 11–4. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 Serbia sai hopeaa: kukistettuaan välierässä Unkarin jatkoajalla 15–14 se hävisi loppuottelussa niin ikään jatkoajalla Italialle maalein 7–8. Budapestissa 2017 Serbia saavutti pronssia. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 se sijoittui neljänneksi, Gwangjussa 2019 ja Budapestissa 2022 viidenneksi sekä Barcelonassa 2013 seitsemänneksi.

Muut kilpailut
--------------

Serbia on voittanut Euroopan-mestaruuden 2006, 2012, 2014, 2016 ja 2018, saanut EM-hopeaa 2008 ja pronssia 2010. Maailmanliigan se on voittanut 2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä sijoittunut kolmanneksi 2009. Maailmancupin Serbia on voittanut 2010 ja 2014 sekä sijoittunut kolmanneksi 2018. Välimeren kilpailuissa se voitti kultaa 2009, 2018 ja 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Water Polo - Serbia *the-sports.org*. Viitattu 3.7.2022. (englanniksi)
**Kauluslisko** (*Chlamydosaurus kingii*) on agamien heimoon kuuluva liskolaji ja sukunsa ainoa laji. Laji elää 8–12-vuotiaaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kaulusliskon paras tuntomerkki on kirkkaan värinen kaulus, joka luo vastakohdan harmaanruskealle ruumiille. Liskon kaulus levittäytyy vain hätätilanteessa. Eläimen pituus on noin 60–70 cm ja paino 0,5–1 kg.*lähde?*

Levinneisyys
------------

Kaulusliskon kotiseutua ovat trooppiset metsät ja ruohomaat eteläisessä Papua-Uudessa-Guineassa ja Irian Jayassa Indonesiassa sekä Australian pohjois- ja koillisosan rannikkoseudut.*lähde?*

Lisääntyminen
-------------

Lisääntymisajan koittaessa alkavat koiraiden soidinnäytökset. Liskot levittävät ja sulkevat kauluksensa, ja kilpailevat koiraat taistelevat keskenään kaulus auki häntäänsä ja etujalkojaan huojuttaen ja päätään nyökyttäen. Liskot parittelevat sadeaikana, jolloin ne ovat muutenkin aktiivisimmillaan. Naaras munii marraskuussa aurinkoiselle, paahteiselle paikalle hiekkaiseen maahan. Vastakuoriutuneet poikaset ovat pieniä ja herkästi haavoittuvia, mutta niiden on heti tultava toimeen omin päin. Kuivalla kaudella kauluslisko muuttuu vähemmän aktiiviseksi, sillä sen aineenvaihdunta hidastuu.*lähde?*

Ravinto
-------

Syödessään kauluslisko pitää kauluksensa supussa. Enimmän osan ajasta se etsii puista hyönteisiä. Sen on nähty tappavan ja syövän pikkuliskoja ja pieniä nisäkkäitäkin, jotka uskaltautuvat kovin lähelle sitä. Kauluslisko syö myös joukoittain muurahaisia asettumalla muurahaisten polulle tai aivan pesän viereen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Doughty, P. & Allison, A.: *Chlamydosaurus kingii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Patricia Pope Bartlett, Billy Griswold ja Richard D. Bartlett: *Reptiles, amphibians, and invertebrates*, s. 73. Barron's Educational Series, 2001. ISBN 9780764116506. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kauluslisko (Terraarion hoito-ohje) © Faunatar.  Arkistoitu .

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q501566
* Wikispecies: Chlamydosaurus kingii
* AFD: Chlamydosaurus\_kingii
* ARKive: chlamydosaurus-kingii
* CoL: 69WST
* EoL: 8828008
* GBIF: 2466087
* iNaturalist: 31215
* IRMNG: 10369412
* ITIS: 1055527
* IUCN: 170384
* NCBI: 103699
* RD: kingii
* uBio: 210488

 |

 |
**Leinonen** on melko sokkeloinen ja syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen järvi Liperin koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 87 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 10 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Leinosen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on kaksi kilometriä. Niemimaat erottavat järven pohjoista ja läntistä osaa keskisestä ja eteläisestä osasta. Laajin niemi on Kirkkoniemi. Nimettyjä lahtia ovat Ruostelahti pohjoisessa, Kiiskilahti idässä ja Lautasuonlahti järven kaakkoisosassa. Noin viidesosa Leinosesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven länsiosassa, jossa kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee noin 20 metrin päässä rantaviivasta. Toinen syvänne ulottuu Lautasuonlahdelta Kiiskinlahdelle, ja järven pohjoisosassa sijaitsee kaksi pinta-alaltaan pientä syvännettä.

Kartan perusteella Leinosessa sijaitsee kolme vähäistä, nimetöntä saarta. Järven rannoilla on melko paljon asutusta. Leinonen laskee järven länsiosasta alkavaa Myllypuroa länteen Jyrinjärveen (90,4 metriä mpy).

Leinosen vesitilavuus on 5 386 000 kuutiometriä.

Leinonen (04.359.1.009) kuuluu Myllypuron valuma-alueeseen (04.359), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Leinonen on toiseksi laajin Myllypuron valuma-alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Matkalampi ja kolmantena tulee Harinjärvi, jota seuraa Kuusijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leinonen (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.1.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.1.2023.
3. ↑  Leinonen (04.359.1.009) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.1.2023.
4. ↑  Myllypuron valuma-alue (04.359) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.1.2023.
**Xavier "Xavi" Torres Buigues** (s. 27. marraskuuta 1986 Xàbia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Betisiä ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Torres on Villarrealin junioriakatemian kasvatti. Sieltä hän siirtyi vuonna 2006 Alicanteen. Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Barcelonaan pelaten kuitenkin pääosin seuran reservijoukkueessa Tercera Divisiónissa. 17. toukokuuta 2009 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Mallorcaa vastaan.

12. kesäkuuta 2009 Torres siirtyi ilmaisella siirrolla Málagaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. 30. elokuuta 2009 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Atlético Madridia vastaan.

Seuraavana kesänä 2010 hän siirtyi lainasopimuksella Levanteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Malaga sign Barcelona's Xavi Torres The Guardian. Viitattu 19.3.2012. (englanniksi)
2. ↑  Güiza se declara en rebeldía y confiesa que vuelve a España aunque el Málaga aún no le ha llamado Marca. Viitattu 19.3.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Xavi Torresin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Willian José da Silva**, yleensä vain **Willian José** (s. 23. marraskuuta 1991 Porto Calvo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

30. heinäkuuta 2015 Willian José siirtyi yksivuotisella lainasopimuksella Las Palmasiin, joka oli noussut maan pääsarjaan Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa 13 vuoteen. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 12. joulukuuta 2015 kotiottelussa Real Betisia vastaan.

Useiden lainasopimuksien jälkeen, 31. heinäkuuta 2016 Willian José teki viisivuotisen sopimuksen baskiseura Real Sociedadin kanssa. 21. syyskuuta 2016 hän teki kaksi maalia ottelussa vanhaa seuraansa Las Palmasia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  El delantero Willian José llega cedido hasta final de temporada UD Las Palmas. Viitattu 22.12.2016. (espanjaksi)
2. ↑  Principio de acuerdo para el traspaso de Willian José Real Sociedad. Viitattu 22.12.2016. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Willian Josén tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Betis – Primera División
1 Bravo |
2 Montoya |
3 González |
4 Akouokou |
5 Rodríguez |
6 Ruiz |
7 Juanmi |
8 Fekir |
9 Iglesias |
10 Canales |
11 Luiz Henrique |
12 José |
13 Silva |
14 Carvalho |
15 Moreno |
16 Pezzella |
17 Joaquín |
18 Guardado |
19 Luiz Felipe |
21 Morón |
22 Camarasa |
23 Sabaly |
24 Ruibal |
25 Martín |
28 Rodri |
33 Miranda |
Valmentaja Pellegrini
**Onni Kyrö** (18. lokakuuta 1911 Harjavalta – 11. huhtikuuta 1937 Hannover) oli suomalainen ratamoottoripyöräilijä, joka oli yksi ensimmäisistä suomalaisista tehdaskuljettajista. Kyrö kuoli kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa huhtikuussa 1937. Hän oli ensimmäinen kilparadoilla surmansa saanut suomalainen moottoripyöräilijä.

Ura
---

Porin Moottorikerhoa edustanut Kyrö aloitti kilpailemisen jo 15-vuotiaana vuonna 1927. Hän voitti muun muassa Tiilimäen TT-ajot Porissa 1933, Pyynikinajot Tampereella 1936, Piritan TT-ajot Tallinnassa 1936 sekä Viipurin jäärata-ajot 1937. Suomen mestaruuden Kyrö saavutti vuonna 1936.

Vuonna 1937 Kyrö sai käyttöönsä saksalaisen NSU:n valmistaman 350 cm³ kilpapyörän. Saman vuoden huhtikuussa hän osallistui Hannoverissa katuradalla järjestettyyn Eilenriede Rennen -kisaan. Rankkasateessa ajetussa kilpailussa Kyrö menetti 18. kierroksella pyöränsä hallinnan kaarteessa ja syöksyi noin 130 kilometrin tuntinopeudella päin rataa reunustaneita heinäpaaleja. Hän oli ulosajon sattuessa kilpailun neljännellä sijalla. Lehtitietojen mukaan onnettomuuden arveltiin johtuneen Kyrön pyörään tulleesta jarruviasta.

Siviiliammatiltaan Kyrö oli autokorjaamoyrittäjä. Hänellä oli oma verstas Porin 10. kaupunginosassa. Onni Kyrö on haudattu Käppärän hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Onni Kyrö (arkistoitu sivu) Classic Road Racing.  Arkistoitu 4.4.2013. Viitattu 16.2.2013.
2. ↑  Suomalainen moottoripyöräilijä menettänyt henkensä Saksassa.  *Helsingin Sanomat*, 12.4.1937, nro 97, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.11.2020.
3. ↑  Onni Kyrö Motorsport Memorial. Viitattu 16.2.2013. (englanniksi)
**Onni Ilmari Laitinen** (10. lokakuuta 1908 Parikkala – 18. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä, liikemies Kustaa Aadolf Laitinen ja Hilja Lydia Sutinen ja puoliso vuodesta 1936 Maire Karttunen. Laitinen kävi viidennen luokan Sortavalan lyseossa 1924–1925 ja Savonlinnan lyseota 1925–1928 ja tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1929. Metsänhoitajaksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1933. Laitinen oli Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja 1933, Enso-Gutzeit -yhtiön työnjohtaja Savonlinnassa 1933–1934, Metsähallituksen Perä-Pohjolan piirikunnan ylimääräinen metsänhoitaja 1934–1935, G. A. Serlachius Oy:n piirimetsänhoitaja Ähtärissä 1935–1943, Riihimäen Saha Oy:n metsänhoitaja 1943 ja G. A. Serlachius Oy:n piirimetsänhoitaja Jyväskylässä 1943–1945.

Laitinen oli Wärtsilä-Selluloosa Oy:n, vuodesta 1953 Äänekoski Oy ja vuodesta 1957 Metsäliiton Selluloosa Oy, metsäpäällikkö ensin Äänekoskella ja sittemmin Helsingissä. Hän oli myös puuntavarankuljetustarkastaja Seinäjoen piirissä 1942 ja puuntavarantarkastajan apulainen Jyväskylässä 1943–1945. Äänekosken kauppalanvaltuuston jäsen Laitinen oli 1950–1953 ja vuodesta 1956 ja kauppalanhallituksen jäsen 1954–1958. Hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Laitinen sai 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Onni Laitinen (1908–1967). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 18.3.2023.
2. 1 2  Metsäneuvos Onni Laitinen kuollut.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 22.8.1967, nro 87, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Onni Laitinen *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Cevicheä ravintolassa.
**Perulaisessa ruokakulttuurissa** yhdistyvät ikivanhat paikalliset ruokaperinteet ja muualta maailmalta, kuten Espanjasta, Kiinasta, Italiasta, Länsi-Afrikasta ja Japanista, tulleet vaikutteet. Peruun vaikutteet ovat kulkeutuneet niin espanjalaisten valloittajien kuin muidenkin siirtolaisten mukana.

Perulaisen keittiön perusaineksia ovat kotoperäiset maissi, peruna, chili, kala ja espanjalaisten mukanaan tuomat riisi, pavut, keittobanaani sekä sian-, naudan- ja kananliha. Hedelmät ovat tärkeä osa ruokavaliota.

Perun ruokakulttuuri heijastaa maan jakoa kolmeen hyvin erilaiseen alueeseen: Tyynenmeren rannikkoon, Andien vuoristoon ja Amazonian sademetsäalueeseen. Kullakin alueella on omat, alueen raaka-aineisiin ja perinteisiin pohjautuvat ruoka- ja juomaperinteensä.

Esimerkkejä perulaisista erikoisuuksista
----------------------------------------

* Ceviche on limetin mehulla raakakypsennetty kalaruoka. Ruoka on yleinen erityisesti rannikolla.

* Parihuela-keitto, tehty kaloista ja äyriäisistä ja terästetty chilillä ja pisco-brandyllä.

* Lomo saltado, wokkimainen ruoka, joka sisältää naudan sisäfilettä, riisiä ja perunaa.

* Tiradito on ohueksi viipaloitua mausteista kalaa.

* Marsu on tärkeä osa perulaisten ruokavaliota varsinkin Andeilla.

Lähteet
-------

* Anniina Simula: Kurkistus Perun keittiöön, *Rantapallo*.

1. ↑  Veera Jussila: Perustava kysymys.  *Image*, maaliskuu 2013, s. 32.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Perulainen keittiö** Wikimedia Commonsissa
Perun lippu
Valtiolippu
Sotalippu
**Perun lippu** otettiin käyttöön 25. helmikuuta 1825. Sen mittasuhteet ovat 2:3.

Historia
--------

Argentiinasta ja Chilestä Peruun vuonna 1820 saapunut itsenäisyystaistelija José de San Martín suunnitteli Perulle aluksi punavalkoisen lipun, jonka värit kertoman mukaan tulivat hänen maahan saapuessaan näkemistään flamingoista. Hänen lippunsa koostui kolmionmuotoisista kentistä ja vaakunasta. Perulaiset itsenäisyystaistelijat ottivat vuonna 1822 käyttöön samanvärisen lipun, jossa oli punaiset ja valkoiset vaakakentät sekä punainen aurinko, perinteinen Inkavaltakunnan symboli. Lippu muistutti liikaa Espanjan lippua, joten kentät käännettiin pystysuuntaisiksi. Lopullisessa lipussa, joka otettiin käyttöön vuonna 1825, auringon korvasi uusi vaakuna, jota käytetään valtiolipussa. Lipun punaiset raidat edustavat isänmaanystävien verta ja valkoinen raita puhtautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Whitney Smith: Flag of Peru *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Perun lippu** Wikimedia Commonsissa
**Perunapuuro** tarkoittaa erilaisia perunasta valmistettuja puuroja. Suomessa tunnetuimpia ovat *inkoonpuuro* sekä perunasuurimoista tehty *helmipuuro* eli perunasuurimopuuro.

Inkoonpuuro
-----------

Inkoon pitäjäruoaksi valittu inkoonpuuro tunnetaan Vihdissä nimellä *melakkapuuro* ja muualla maassa myös nimillä *pastanttipuuro* ja perunapuuro. Inkoonpuuro keitetään "vanhoista" perunoista sekä ohrajauhosta, mutta muualla maassa käytetään myös ruisjauhoa. Se tunnettiin Uudellamaalla jo 1700-luvun lopulla, ja ennen vanhaan sitä syötiin "voisiemenillä" höystetyn kirnupiimän kera, usein lauantaisin. Perunapuuro on Inkoon ohella myös Loviisan ja Vilppulan pitäjäruoka.

Kievarin perunapuuro
--------------------

Kokkolan pitäjäruokiin ja Keski-Pohjanmaan maakuntaruokiin kuuluu kievarin perunapuuroksikin kutsuttu *kievarin kuupano*, joka puuron sijasta on pikemminkin lämmin liharuoka: sianlihaa, sipulia ja herneitä perunasosekeon päällä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pojanluoma, Riitta: *Perinnemakuja maakunnista*, s. 84. Tammi, 2003. ISBN 951-31-2764-8.
2. 1 2  Kolmonen, Jaakko 1988. *Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat*, s. 53, 163, 193–194. Helsinki: Patakolmonen Ky.

Aiheesta muualla
----------------

* Marttojen perunapuuroresepti
| "Shakin’ All Over"Johnny Kidd and the Pirates |
| --- |
| Singlen "Shakin’ All Over" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Äänitetty  | Abbey Road Studios |
|  Julkaistu | 19. toukokuuta 1960 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tyylilaji | rock and roll, rhythm and blues |
|  Kesto | 02.15 |
|  Levy-yhtiö | HMV |
| Johnny Kidd and the Piratesin muut singlet |
| "You Got What It Takes"1960 | "Shakin’ All Over"1960 | "Restless"1960 |

**Shakin’ All Over** on alun perin brittiläisen Johnny Kidd and the Pirates -yhtyeen vuonna 1960 julkaisema rock-kappale. Sen sävelsi ja sanoitti yhtyeen johtohahmo Johnny Kidd, ja se oli UK Singles Chart -listan ykkössijalla elokuussa 1960. Kappaleen esittäjät olivat Johnny Kidd (laulu), Alan Caddy (kitara), Brian Gregg (basso), Clem Cattini (rummut) ja Joe Moretti.

Alkuperäinen levytys ei ollut kovin suuri hitti Euroopan ulkopuolella. Sen sijaan "Shakin' All Over" menestyi Pohjois-Amerikassa The Guess Whon cover-versiona vuonna 1965. Se oli silloin sijalla 1 Kanadan levynmyyntilistalla ja sijalla 22 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -levynmyyntilistalla.

Australiassa äänite pääsi sikäläisen levynmyyntilistan ykkössijalle vuoden 1965 lopulla Normie Rowen esittämänä, jonka versio oli sitten "Que Sera Seran" yksi vuosikymmenen myydyimmistä singleistä Australiassa.

Kappaleen säveltäjä, sanoittaja ja alkuperäinen esittäjä Johnny Kidd on sanonut: 

> "Kulkiessani poikaporukan kanssa meillä oli tapana katsella todella kuumia tipuja ja meillä oli tapana sanoa että joku tyttö sai "kalvomme värisemään". Meillä oli tapana osoitella tyttöä, jos hän oli oikein puoleensavetävä... Voin sanoa rehellisesti sanoa, että se inspiroi minua enemmän kuin mikään muu kirjoittamaan kappaleen "Shakin All Over"."
> 
>

Muut versiot
------------

The Who -yhtye on esittänyt tätä kappaletta lukemattomia kertoja, joista tunnetuin on ehkä heidän *Live at Leeds* -levyllään kuultava versio vuodelta 1970.

Oman cover-versionsa kappaleesta ovat tehneet myös seuraavat yhtyeet ja artistit:

* Rose Hill Drive
* Suzi Quatro
* Iggy Pop
* Van Morrison
* Hurriganes

Viittaukset populaarikulttuurissa
---------------------------------

* The Guess Whon versiota kuullaan mm. *Battlefield Vietnam* -pelin ääniraidalla.
* *Shakin' All Over* on CBC Television -kanavan esittämän kanadalaisesta rock-musiikista 1950–1960-luvuilla kertovan dokumentin nimenä.
* Vuonna 1998 Australian posti julkaisi kahdentoista postimerkin sarjan, jossa juhlistettiin australialaisen rock and roll -musiikin varhaisia vuosia. Postimerkkeihin oli painettu 1950-, 1960- ja 1970-luvun alussa julkaistujen australialaisten kappaleiden nimiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkeli The Guess Who -yhtyeen cover-versiosta
**Zereia** (m.kreik. Ζερεία, myös *Zeraia*, Ζεραία) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.

Myöskään Zereian historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se on saattanut kuulua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Zēranios* (Ζηράνιος).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "622. Zereia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Zereia/Zeira *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  "51 Zereia/Zeira", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
**Werner Klingler** (23. lokakuuta 1903 – 23. kesäkuuta 1972) oli saksalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi 29 elokuvaa vuosien 1936 ja 1968 välillä.

Klingler syntyi Stuttgartissa ja näytteli uransa alulla teatterissa. 1920-luvun lopulla hän esiintyi parissa Hollywood-elokuvassa nimellä **Warner Klinger**. Vuonna 1930 hän palasi Saksaan ja aloitti 1960-luvulle asti kestäneen uransa viihde-elokuvien ohjaajana. Klingler kuoli vuonna 1972 Länsi-Berliinissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wollstein, Hans J.: Werner Klingler *Allmovie.com*. Viitattu 21.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Werner Klingler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Werner Klingler Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Werner Lindman.
**Werner Lindman** (13. kesäkuuta 1855 Raahe – 15. marraskuuta 1916 Kalajoki) oli suomalainen lääkäri ja amatöörilintutieteilijä.

Lindmanin vanhemmat olivat merikapteeni Anders Lindman ja Maria Sofia Leufstadius. Lindman luki ylioppilaaksi Oulun lyseosta ja valmistui 1873. Hän opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883.

Lisensiaatintutkinnon jälkeen hän toimi neljä kuukautta apulaislääkärinä silmätautien klinikalla. Näihin aikoihin hän sairastui munuaistautiin, joka vaivasi häntä loppuelämän ajan. Vuonna 1884 Lindman sai Pudasjärven piirilääkärin viran. Kalajoen piirilääkärinä hän toimi vuodesta 1891 lähtien.

Lindman kuului lääkäriseura Duodecimin perustajiin vuonna 1881 ja keksi seuran nimen. Vuonna 1885 hän avioitui Augusta Elisabeth Lagerlöfin kanssa. Avioliitosta ei syntynyt lapsia.

Lindman harrasti lintujen munien keräilyä. Hänen kokoelmansa kattoi 243 lintulajia ja 796 pesyettä. Lindmanin kuoltua leski lahjoitti kokoelman Helsingin yliopistolle.

Lähteet
-------

* Duodecim.
* Eläinmuseon munakokoelma. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Äidit ja tyttäret** on Tapio Tuomelan säveltämä Kalevala-aiheinen ooppera vuodelta 1999. Sen libreton kirjoitti Paavo Haavikko. Teos kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa 6. marraskuuta 1999.

Tuomela suunnitteli ensin yhdistävänsä oopperan tekstin Larin-Kyöstin näytelmästä *Lemminkäinen* ja Haavikon teoksen *Rauta-aika* Lemminkäis-kohtauksista. Lemminkäisen tarinaan on lisätty sukurutsainen elementti Kullervon tarinasta: Lemminkäinen ja hänen sisarensa rakastuvat, mutta tunnistettuaan veljensä sisar hukuttautuu. Haavikon libretto on raadollinen ja pessimistinen. Lemminkäinen on teoksen ainoa miesrooli, muuten oopperaa hallitsevat vahvat, arkkityyppiset naishahmot, jotka pyörittävät tahdotonta ja heikkoa Lemminkäistä mielin määrin ja tuomitsevat hänet hapuilemaan pimeässä ikuisesti.

Kalevi Ahon mukaan oopperan musiikki on vokaalisesti näyttävää ja ilmaisuvoimaista kiitollista laulettavaa, ja myös teoksen runsaan 30 hengen kamariorkesteria käytetään värikkäästi. Teoksessa on myös tapahtumia kommentoiva, tanssiva ja kansanomaiseen tapaan laulava naistrio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevi Aho: Tapio Tuomelan ooppera Äidit ja tyttäret *Kalevalan kulttuurihistoria*. SKS.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 5.1.2011.
**Xabier "Xabi" Castillo Aranburu** (s. 29. maaliskuuta 1986 Durango, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuonna 2015 päättyneellä pelaajaurallaan Espanjan Primera Divisiónissa Athletic Bilbaota ja toisella sarjatasolla useita muita seuroja. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ura
---

Castillo pelasi junioriaikoinaan Athletic Bilbaossa, mutta ensimmäiset viralliset pelinsä hän pelasi naapuriseura Real Sociedadissa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi lainasopimuksella Las Palmasiin. Ensimmäisinä kahtena kautenaan Real Sociedadin edustusjoukkueessa hän kuului vakituisesti avauskokoonpanoon.

16. heinäkuuta 2009 Castillo palasi Athletic Bilbaoon ja teki nelivuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. Ensiesiintymisensä maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 30. elokuuta 2009 ottelussa Espanyolia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Signing of Xabi Castillo Athletic Club. Viitattu 4.9.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Xabi Castillon esittely Athletic Bilbaon kotisivustolla (englanniksi)
* Castillon tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
**Lapinjärvi** on Keyritynjokeen laskeva metsäjärvi Rautavaaran keskiosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 77 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Rautavaaran keskustasta kolmisen kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Lapinjärvi käsittää melko selväpiirteisen ja tasaleveän altaan, jonka pituus kaakosta luoteeseen on noin 2,3 kilometriä ja leveys lounaasta koilliseen noin 1,1 kilometriä. Järven pohjoiskolkan muodostaa noin hehtaarin laajuinen Pohjoislahti. Järven itärannalla sijaitsee noin 50 metriä pitkä Matikkaniemi. Lapinjärven pohja kumpuilee jossain määrin. Vähintään kymmenen metriä syvien alueiden pinta-ala on noin 5,5 hehtaaria. Syvin piste on yksitoista metriä.

Lapinjärven saariluku on kaksi. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 515 neliömetriä ja ne sijaitsevat järven koillisosassa. Kauempana rantaviivasta sijaitsevan saaren karttanimi on Hanhiluoto. Lapinjärven rannat ovat metsäisiä, pohjoisrannalla on joitakin pientaloja. Järven pohjoispuolitse kulkee kantatie 87.

Lapinjärveen virtaa useita suo-ojia ympäröiviltä soilta (Lapinsuo, Vehkasuo, Hanhisuo, Leveisensuo, Katajasalmensuot). Idästä Hanhilammelta (146,7 metriä mpy) virtaa järven kaakkoisrannan Hanhikallion kohdalle Hanhipuro. Lapinjärven luusua sijaitsee altaan eteläkolkassa, josta alkaa etelään virtaava noin 300 metriä pitkä Hyttipuro, joka laskee järven eteläpuolitse virtaavaan Keyritynjokeen.

Lapinjärven vesitilavuus on 8 275 000 kuutiometriä.

Lapinjärvi (04.677.1.001) kuuluu Hyttipuron valuma-alueeseen (04.677), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Keyritynjoen valuma-alue (04.67) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Lapinjärvi on laajin Hyttipuron valuma-alueen kolmetoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on kaksitoistahehtaarinen Ala-Taivaljärvi, jota seuraa Ylä-Taivaljärvi.

Suomessa on 27 vähintään hehtaarin laajuista Lapinjärveä. Rautavaaran Lapinjärvi on niistä toiseksi laajin. Järviwikin mukaan pohjoisin Lapinjärvi sijaitsee Kuusamossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lapinjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 9.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 9.7.2023.
3. ↑  Lapinjärvi (04.677.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 9.7.2023.
4. ↑  Hyttipuron valuma-alue (04.677) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 9.7.2023.
5. ↑  Lapinjärvi. Järviwiki. Viitattu 18.7.2023.
Aitoffin projektion mukainen maailmankartta
**Aitoffin projektio** on David A. Aitoffin vuonna 1889 esittämä karttaprojektio. Se on muodostettu muuntamalla sellaisesta oikeakeskipituisesta tasoprojektiosta, jossa sivuamispiste on päiväntasaajalla. Aitoffin projektio muodostetaan siten, että ensin ajatellaan kaikkien paikkakuntien pituusasteet kartan keskimeridiaanista luettuina puolitetuiksi, sitten projisoidaan niiden tällä tavoin saadut sijainnit oikeakeskipituisen tasoprojektion tavoin tasolle ja lopuksi venytetään saatua karttaa vaakasuorassa suunnassa suhteessa 2:1, mikä kompensoi pituusasteiden alkuperäisen puolittamisen. Maapallolla oleva paikka, jonka leveysaste on *φ* ja pituusaste *λ*, kuvautuu oikeakeskipituisessa tasoprojektiossa pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit ovat 

{\displaystyle x={\frac {\cos(\varphi )\sin \lambda }{\mathrm {sinc} (\alpha )}}\,}
{\displaystyle y={\frac {\sin(\varphi )}{\mathrm {sinc} (\alpha )}}\,},
mutta Aitoffin projektiossa vastaavat koordinaatit ovatkin:

{\displaystyle x={\frac {2\cos(\varphi )\sin \left({\frac {\lambda }{2}}\right)}{\mathrm {sinc} (\alpha )}}\,}
{\displaystyle y={\frac {\sin(\varphi )}{\mathrm {sinc} (\alpha )}}\,},
missä

{\displaystyle \alpha =\arccos \left(\cos(\varphi )\cos \left({\frac {\lambda }{2}}\right)\right)\,}
ja sinc(*α*) tarkoittaa normalisoimatonta sinc-funktiota:

{\displaystyle \operatorname {sinc} (x)={\frac {\sin(x)}{x}}~.}
jatkettuna origossa siten, että sinc(0) = 0. 

Kolme vuotta myöhemmin Ernst Hermann Heinrich Hammer ehdotti, että Lambertin oikea­pintaisesta taso­projektiosta voitaisiin kehittää uusi kartta­projektio muuntamalla sitä samalla tavalla kuin Aitoffin projektio oli muodostettu oikea­keski­pituisesta projektiosta. Vaikka Hammer asian­mukaisesti viittasi Aitoffiin ja teki selväksi, mikä ero projektioiden välillä on, alan kirjallisuudessa on näin saatua Hammerin projektiota myöhemmin toisinaan virheellisesti nimitetty Aitoffin projektioksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Aitoff Projection

Lähteet
-------

1. 1 2  Map Projections: Three Modifications for Azimuthal Projections Carlos A. Furuti. Viitattu 3.3.2016.
2. ↑  John P. Snyder: *Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections*, s. 130–133. University of Chicago Press, 1993. ISBN 0-226-76747-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Radical Cartography: Wall Maps of the World *radicalcartography.net*.
* Map Projection: Aitoff (interaktiivinen Java-applet, jolla voidaan tarkkailla mittasuhteiden muuttumista Aitoffin projektiossa) *uff.br*.  Arkistoitu 24.3.2017. Viitattu 3.3.2016.
**Nurnaningsih** (5. joulukuuta 1925 Surabaya, Alankomaiden Itä-Intia – 21. maaliskuuta 2004) oli indonesialainen näyttelijä. Häntä on pidetty Indonesian ensimmäisenä seksisymbolina.

Elämäkerta
----------

Nurnaningsih syntyi Surabayassa, Alankomaiden Itä-Intiassa 5. joulukuuta 1925. Hän keskeytti koulunkäynnin lukion ensimmäisenä vuonna. Nurnaningsihin ensiesiintyminen oli Usmar Ismailin *Krisis*-elokuvassa vuonna 1953. Komedia oli menestynein indonesialainen elokuva vuoden 1937 *Terang Boelanin* jälkeen.

D.Djajakusuman vuoden 1954 elokuvassa *Harimau Tjampa* (*Tiikeri Tjampasta*) Nurnaningsih esiintyi puoliksi alastomana, mikä teki hänestä ensimmäisen indonesialaistaustaisen näyttelijän tällaisessa roolissa. Tämä tapahtui taiteilijoiden ja sensuurilautakunnan välisen kiistan aikana. Myöhemmin hän kertoi lehdistölle: "En pilaa taidetta. Murran vanhoja taiteellisia näkemyksiä, jotka ovat edelleen vallalla Indonesiassa." Myöhemmin samana vuonna hän julkaisi toisen elokuvan *Klenting Kuning*.

Vuoden 1954 puolivälissä tuntemattoman valokuvaajan Nurnaningsihista ottamat alastonkuvat alkoivat kiertää Jakartassa. Tämän seurauksena Jakartan poliisi toi hänet kuulusteluun lokakuun alussa, kun syyttäjänvirasto oli myös ilmaissut kiinnostuksensa asiasta. Kansa oli raivoissaan kuvista, joiden se katsoi olevan itämaisten arvojen vastaisia, ja Nurnaningsihin elokuvia alettiin boikotoida Itä-Kalimantanissa. Hän julkaisi vuonna 1955 vielä yhden elokuvan, *Kebun Binatangin* (*Eläintarha*), ennen kuin katosi valokeilasta.

Myöhemmin Nurnaningsih vaelsi Indonesian saaristossa kaksitoista vuotta ja teki sekalaisia hanttihommia piirtäjänä, lavaesiintyjänä, englanninopettajana, ompelijana ja laulajana, kuuden vuoden ajan jopa jalkapallomaalivahtina. Hän palasi näyttelijäksi vuonna 1968 ja osallistui pienessä roolissa elokuviin *Djakarta, Hongkong ja Macao*. Useiden pienempien roolien jälkeen hän tähditti *Seribu Janji Kumenanti* -elokuvaa vuonna 1972. Hän jatkoi roolien ottamista vielä 1980-luvulla.

Filmografia
-----------

* *Krisis* ( *Kriisi* ; 1953)
* *Harimau Tjampa* ( *Tiikeri Tjampasta* ; 1954)
* *Kelenting Kuning* (1954)
* *Kebun Binatang* ( *eläintarha* ; 1955)
* *Djakarta, Hongkong, Macao* (1968)
* *Orang Orang Liar* ( *Villit ihmiset* ; 1969)
* *Bernafas Dalam Lumpur* ( *Hengitys* *mudassa* ; 1970)
* *Derita Tiada Achir* ( *loputon* *suru* ; 1971)
* *Samtidar* (1972)
* *Seribu Janji Kumenanti* ( *Tuhat lupaa odotan* ; 1972)
* *Kembang-kembang Plastik* *(muovi kukat,* 1977)
* *Donat Pahlawan Pandir* ( *typerän* *sankarin* *munkki* ; 1978)
* *Bayang-Bayang Kelabu* ( *Pimeät varjot* ; 1979)
* *Remang-Remang Jakarta* ( *Jakartan* *hämärä* ; 1981)
* *Malam Satu Suro* ( *Yhden suron yö* ; 1988)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nurnaningsih**.
* Nurnaningsih Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nurnaningsih
Talanne 1930-luvun alussa.
**Aatu Talanne** (alkuaan Kustaa Adolf Dahlqvist; 26. kesäkuuta 1892 Oulu – 10. elokuuta 1967) oli suomalainen näyttelijä ja näyttämöpäällikkö. Hän työskenteli muun muassa Suomen Kansallisteatterissa. Lisäksi hän oli mukana seitsemässätoista elokuvassa vuosina 1934–1962.

Elämä ja ura
------------

Talanteen vanhemmat olivat verhoilija Johan Valfrid Dahlqvist ja Anna Huurnanen. Hän aloitti teatteriuransa näyttelijänä ja järjestäjänä Oulun Työväen Teatterissa vuosina 1910–1918. Tornion Työväen Teatterissa Talanne toimi edellä mainittujen tehtävien ohella myös ohjaajana 1918–1920. Torniosta Talanne siirtyi Viipurin Työväen Teatteriin, jossa hän työskenteli jälleen näyttelijänä ja järjestäjänä 1920–1926. Ura jatkui Helsingissä. Talanne työskenteli vuosina 1926–1945 Koiton Näyttämöllä ja Helsingin Kansanteatterissa. Vuosina 1945–1963 hän toimi Suomen Kansallisteatterin näyttämöpäällikkönä.

Aatu Talanne näytteli sivuosia useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1934–1947 ja edelleen vuosina 1960–1962. Hän oli mukana muun muassa varhaisessa äänielokuvassa *Minä ja ministeri* (1934) sekä 1960-luvun alun romanttisissa värielokuvissa *Kun tuomi kukkii* (1962) ja *Ihana seikkailu* (1962).

Talanteen aviopuoliso oli näyttelijä Hulda Keskinen vuodesta 1926 lähtien.

Filmografia
-----------

* Minä ja ministeri (1934)
* Vieras mies tuli taloon (1938)
* Helmikuun manifesti (1939)
* Halveksittu (1939)
* SF-paraati (1940)
* Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
* Lapseni on minun (1940)
* Eulalia-täti (1940)
* Suomisen taiteilijat (1943)
* Matkalla seikkailuun (1945)
* Kultainen kynttilänjalka (1946)
* Pikajuna pohjoiseen (1947)
* Skandaali tyttökoulussa (1960)
* Kultainen vasikka (1961)
* Pikku Suorasuu (1962)
* Kun tuomi kukkii (1962)
* Ihana seikkailu (1962)

Lähteet
-------

* Teatterin maailma 1965, Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1965
* Elonet

### Viitteet

1. ↑  Teatterin maailma 1965, sivu 380

Aiheesta muualla
----------------

* Aatu Talanne Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**The Hunger Site** on vuonna 1999 perustettu ns. click-to-donate -sivusto, joka saa sponsorointitukea sitä vastaan, että sivuston käyttäjät ja vierailijat katsovat sponsorien mainoksia. The Hunger Site kehottaa vierailijoitaan napsauttamaan sivustolla olevaa nappia kerran päivässä. Jokainen eri käyttäjän painallus johtaa sivuston mukaan lahjoitukseen, joka vastaa 2,5 dl:n ruokamäärää. The Hunger Site ei ole hyväntekeväisyysjärjestö; se on voittoa tavoitteleva yhdistys, joka lahjoittaa mainoksista saatavia tuottoja valikoiduille hyväntekeväisyysjärjestöille. Tällä hetkellä ne ovat Millenium Promise, Food Recovery Network, Partners in Health, Feeding America ja Mercy Corps.

Sivuston omistaa nykyisin CharityUSA.com.

Historia
--------

The Hunger Site -yhdistyksen ja sivuston perusti vuonna 1999 Yhdysvaltain Indianan Bloomingtonista kotoisin oleva tietokoneohjelmoija John Breen. Yhdistys oli alun perin voittoa tavoittelematon, ja sivustosta tuli nopeasti suosittu. Breen myi sivuston kasvavien kulujen takia GreaterGood:lle julkistamattomaan hintaan helmikuussa 2000. Heinäkuussa 2001 IT-kuplan puhkeamisen jälkeen GraterGood lopetti toimintansa menetettyään 26 miljoonaa dollaria pääomasijoituksia. Samana vuonna yksityinen, tuottoa tavoitteleva CharityUSA.com osti yhtiön miljoonalla dollarilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Lewin, Tamar (2000-12-11) In a charitable mood? Just pick, then click, *New York Times*
2. ↑  *Asia Week*: Enterprise
Aavejuna Prahan metrossa. Ralf Roletschekin kuva.
**Aavejuna** on kummitus, joka ilmentyy junan muodossa. Tyypillinen aavejuna käsittää pelkästään veturin tai sen osan, kuten valonheittimen valon, vaikkakin kummitus- ja kaupunkitarinoissa mainitaan myös kokonaisia aavejunia.

Useimmat aavejunahavainnot ja -ilmiöt on kirjattu Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa, joiden rautatieverkostot olivat laajimmillaan 1900-luvun puolivälissä. Joidenkin tarinoiden aavejunat ilmestyvät kummittelemaan, koska ne ovat tuhoutuneet vakavissa onnettomuuksissa. Jotkin ilmiöt liittyvät historiallisiin tapahtumiin.

Aavejunahavaintoja
------------------

**Harmaa juna** havaittiin ensimmäisen kerran entisellä Highland Railwayn ratalinjalla Glasgow'n lähellä Skotlannissa vuonna 1921. Havainnoitsijan mukaan junassa oli veturin lisäksi neljä himmeästi valaistua vaunua. Ilmiö havaittiin uudelleen vuonna 1929, ja tuolloin junan ilmoitettiin leijuneen. Junasta ei ole tehty havaintoja sen jälkeen, ja rataosuus purettiin 1930-luvulla.

British Railin omistama Deltic-sarjan dieselveturi ***Nimbus*** havaittiin pääradalla Crewen lähistöllä yhdeksän kuukautta sen jälkeen kun se oli romutettu.

**Republicin aavejunana** tunnettu ilmiö on toistuva kummittelutapaus. Ilmiö on havaittu useaan otteeseen Republicissa, Ohiossa. Tarinan mukaan veturin ajovaloa muistuttava valoilmiö liittyy vuonna 1887 tapahtuneeseen onnettomuuteen, kun *Chicago Limited Express* -pikajuna törmäsi pysähtyneeseen tavarajunaan. Turmassa menehtyi 16 henkeä, jotka paloivat kuoliaaksi.

**St. Louisin aavejuna** on lähellä St. Louisin pikkukaupunkia Saskatchewanissa Kanadassa tavattava toistuva valoilmiö.

Presidentti Abraham Lincolnin hautajaisjunan sanotaan yhä kummittelevan alkuperäisellä reitillään.

**Silverpilen** on metrojuna, jonka sanotaan kummittelevan Tukholman metrossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ohio Urban Legends*tarvitaan parempi lähde*
2. ↑  Abe Lincoln's Ghost Train (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Bengt af Klintberg, *Råttan i pizzan*. Tukholma: Norstedts Förlag, 1992. ISBN 91-1-893831-0
**Happamat suolat** eli *vetysuolat* ovat ioniyhdisteitä eli suoloja, joissa oleva anioni sisältää yhden tai useamman vetyatomin ja voi toimia happona, toisin sanoen se voi luovuttaa protonin. Tällaisia anioneja ovat esimerkiksi:

* vetysulfaatti-ioni, HSO4-
* vetykarbonaatti-ioni, HCO3-
* monovetyfosfaatti-ioni, HPO42-
* divetyfosfaatti-ioni, H2PO4-

Nämä anionit ovat luonteeltaan amfo­lyyttejä, joten ne voivat reagoida sekä happojen että emästen kanssa. 

Happamia suoloja syntyy kaksi- tai useampi­arvoisten happojen reagoidessa emästen kanssa, mikäli emästä on vähemmän kuin tarvitaan hapon neutraloitumiseen. Jos esimerkiksi yksi mooli rikkihappoa reagoi kahden moolin kanssa natriumhydroksidia, syntyy natriumsulfaattia:

* H2SO4 + 2 NaOH → Na2SO4 + 2 H2O,

mutta jos kumpaakin ainetta on vain yksi mooli, syntyy natriumvetysulfaattia:

* H2SO4 + NaOH → NaHSO4 + H2O.

Vastaavasti fosfori­hapon (H3PO4) reagoidessa natrium­hydroksidin kanssa syntyy näiden aineiden määrien suhteesta riippuen joko natriumfosfaattia (Na3PO4), natriumdivetyfosfaattia (NaH2PO4) tai natriumvetyfosfaattia (Na2HPO4)

Lähteet
-------

* *Otavan iso Fokus, 6. osa (Ra-Su)*, s. 3961, art. Suola. Otava, 1974. ISBN 951-1-01236-3.
* *Otavan suuri ensyklopedia, 9. osa (Sukunimi – turbiini)*, s. 6550, art. Suolat. Otava, 1981. 951-951-1-05957-2.
**Hapanpaisti** on alkuaan saksalainen ruokalaji (saks. *Sauerbraten*, hapanpaisti), joka on valmistettu pitämällä lihaa marinoitumassa ja mureutumassa happamassa liemessä. Naudan tai hirven ruhosta leikattu sisä-, ulko- tai kulmapaisti marinoidaan 4–6 vuorokautta siten, että lihapala on kokonaan liemen peitossa. Liemi eli marinadi on hyvin maustettua olut- tai viinipohjaista nestettä tai lihaliemen ja valkoviinietikan seosta. Riittävästi marinoitunut liha ruskistetaan eli paistetaan kuumassa pannussa pinnaltaan ruskeaksi ja haudutetaan hitaasti kypsäksi liedellä tai uunissa olevassa padassa. Padassa olevaan marinointiliemeen on lisätty kermaa ja lihalientä. Lihan kypsyttyä se poistetaan liemestä, josta nestettä haihduttamalla ja vehnäjauhoilla suurustamalla saadaan paistille kastike, kun sitä viipaloituna tarjotaan ruokailijoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 170. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. ↑  Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*, s. 46. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.