recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Warren Stanley Rychel** (s. 12. toukokuuta 1967 Tecumseh, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura
---

Ennen ammattilaisuraansa muun muassa kolme kautta juniorisarja OHL:ssä pelannut Rychel ei saanut NHL-varausta, vaan teki vuonna 1986 sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi Blackhawksissa viisi ottelua, kaksi runkosarjakaudella 1988–1989 ja kolme pudotuspeleissä 1991, mutta vakiinnutti paikkansa NHL:ssä vasta siirryttyään Los Angeles Kingsiin vuonna 1992. Sitä ennen hän oli pelannut viisi kautta pääasiassa IHL:ssä.

Rychel edusti Blackhawksin ja Kingsin lisäksi myös Toronto Maple Leafsiä, Colorado Avalanchea, jossa oli voittamassa Stanley Cupia pudotuspelikeväänä 1996, ja Mighty Ducks of Anaheimia. Hän lopetti pelaajauransa loukkaantumisten haittaaman kauden 1998–1999 jälkeen. Hän pelasi NHL-vuosinaan yhteensä 406 runkosarja- ja 70 pudotuspeliottelua ja teki runkosarjassa yhteensä 77 tehopistettä, 38 maalia ja 39 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 21 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 13 syöttöpistettä. Rychel osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin ja hänelle kertyi NHL:n runkosarjassa yhteensä 1 422 jäähyminuuttia sekä pudotuspeleissä 121 jäähyminuuttia.

Pelaajauransa jälkeen Rychel on toiminut muun muassa NHL-seura Phoenix Coyotesin pelaajatarkkailijana sekä osaomistamansa OHL-seura Windsor Spitfiresin toimitusjohtajana (engl. *General Manager*). Spitfires on voittanut hänen toimitusjohtajakaudellaan kahdesti sekä OHL:n mestaruuden J. Ross Robertson Cupin että CHL:n mestaruuden Memorial Cupin.

Perhe
-----

Rychel on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Columbus Blue Jackets varasi pojista vanhemman, niin ikään vasempana laitahyökkääjänä pelaavan Kerbyn, NHL:n varaustilaisuuden 2013 ensimmäisellä kierroksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Campbell, Don: Back in our day, there was only one coach, Rychel says *Canada.com*.  26.1.2008. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Hoven, John: Former Kings and Avs forward Warren Rychel recalls time in NHL *Mayor’s Manor*.  11.4.2013. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Warren Rychel *Hockey-Reference.com*. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)
4. 1 2  Warren Rychel Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
5. ↑  Coaching Staff *WindsorSpitfires.com*.  Arkistoitu 24.9.2013. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)
6. ↑  Pinchevsky, Tal: Rychel family experiences highs and lows of Draft Day *NHL.com*.  30.6.2013. Viitattu 27.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Warren Rychel *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Warren Rychel The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Karl Ruben Lindgrén** (4. toukokuuta 1905 Hammarland, Ahvenanmaa – 30. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useiden Ahvenanmaan keskiaikaisten kivikirkkojen restauroinnin.

Karl Lindgrén opiskeli Hannoverin teknillisessä korkeakoulussa 1923–1926 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1945. Hän oli työssä 1928–1930 W. G. Palmqvistin arkkitehtitoimistossa, 1930–1935 Gösta Juslénin arkkitehtitoimistossa, 1935–1940 Bertel Liljequistin arkkitehtitoimistossa ja vuonna 1940 Ragnar Gustafssonin arkkitehtitoimistossa. Sotien jälkeen hän oli myyntiyhdistys Puurakenteen piirustuskonttorin johtajana 1945–1952 ja rakennusmatematiikan ja rakennustyyliopin opettajana Helsingin ruotsinkielisessä teknillisessä oppilaitoksessa (Tekniska läroverket i Helsingfors) 1951–1954. Lindgrén suunnitteli 1950-luvulta lähtien useiden Ahvenanmaan kirkkojen korjaus- ja restaurointityöt.

Lindgrenin suunnittelutöitä
---------------------------

* Saltvikin kirkon kunnostus 1954–1956
* Maarianhaminan kirkon ja siunauskappelin kunnostus 1955–1959
* Hammarlandin kirkon kunnostus 1957
* Lumparlandin kirkon kunnostus 1960
* Kumlingen kirkon kunnostus 1960
* Sottungan kirkon kunnostus 1963
* Jomalan kirkon kunnostus 1963
* Getan kirkon kunnostus 1964–1965

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkkitehtuurimuseon arkkitehtiesittely : Karl Lindgrén (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ikiyö** on vuonna 2003 ilmestynyt Ilkka Remeksen seitsemäs aikuisten romaani. Sen päähenkilönä on suomalainen TERA:n agentti Antti Korpi. Kirjassa esiintyy sivuroolissa myös Antti Korven poika Aaro, joka aloitti oman nuortenkirjasarjansa samana vuonna ilmestyneellä *Piraatit*-teoksella. Ikiyö oli 135 200 kappaleen myynnillä Suomen myydyin kirja vuonna 2003.

Juoni
-----

Haminassa tapahtuu arvonkuljetusauton ryöstö, jossa varastetaan ydinlataus. Varastajat ovat Noora Uusitalo sekä Ralf Denk. Heidän peräänsä laivalle lähetetään Antti Korpi, joka on matkalla Suomesta Saksaan poikansa kanssa. Heidät kuitenkin köytetään ja aktivisti-varkaat antavat heille muistinmenetysseerumia, joka lisää TERA:n mielenkiintoa. 

Denk tartuttaa paaviin ebolavirusta, joka tappaa tämän myöhemmin. Sen jälkeen hän lähtee Nooran kanssa Kongoon, jossa aikoo räjäyttää ydinlatauksen ja sen mukana ihmisen lisääntymisen estävää ehkäisyvirusta. Antti lähtee heidän peräänsä ja saakin heidät kiinni ennen räjäytystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoden 2003 myydyimmät kirjat (Arkistoitu – Internet Archive). Suomen kustannusyhdistys ry. Viitattu 30.8.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilkka Remeksen kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ilkka Remes |
| --- |
|  |
| Romaanit | 
* *Pääkallokehrääjä* (1997)
* *Karjalan lunnaat* (1998)
* *Pedon syleily* (1999)
* *Ruttokellot* (2000)
* *Uhrilento* (2001)
* *Itäveri* (2002)
* *Ikiyö* (2003)
* *Hiroshiman portti* (2004)
* *Nimessä ja veressä* (2005)
* *6/12* (2006)
* *Pahan perimä* (2007)
* *Pyörre* (2008)
* *Isku ytimeen* (2009)
* *Shokkiaalto* (2010)
* *Teräsleijona* (2011)
* *Ylösnousemus* (2012)
* *Omertan liitto* (2013)
* *Horna* (2014)
* *Jäätyvä helvetti* (2015)
* *Kiirastuli* (2016)
* *Vapauden risti* (2017)
* *Perikato* (2018)
* *Kremlin nyrkki* (2019)
* *Kotkanpesä* (2020)

 |
|  |
| Nuorten romaanit | 
* *Piraatit* (2003)
* *Musta kobra* (2004)
* *Pimeän pyöveli* (2005)
* *Kirottu koodi* (2006)
* *Hermes* (2007)
* *Draculan ratsu* (2008)
* *Operaatio Solaris* (2009)
* *Riskiraja* (2010)

 |

 |
**Kuolonkalpeus** (lat. *pallor mortis*. *Pallidus*, kalpea ja *mors* (gen. *mortis*), kuolema) on ensimmäinen merkki kuolemasta vaaleaihoisilla. Kuolonkalpeus ilmenee, kuten kalpeus yleensäkin, kun ihon pintakerroksissa ei kierrä tarpeeksi happirikasta hemoglobiinia. Kuolonkalpeus voidaan mitata optisella värinmittauslaitteella.

Kuolonkalpeuden aiheuttaa veren vajoaminen painovoiman vaikutuksesta kehon alempiin osiin verenkierron pysähdyttyä. Siellä veri muodostaa violetinpunaisen lautuman.

Kuolonkalpeus ilmenee nopeasti, normaalisti 15–25 minuutin kuluttua kuoleman jälkeen. Tämän vuoksi siitä ei juurikaan ole apua kuolinhetken määrittelyssä, paitsi sen toteamisessa, että kuolema on tapahtunut noin puoli tuntia ennen ruumiin löytymistä.

Vastaavanlainen kalpeus elävillä
--------------------------------

Myös elävällä ihmisellä voi olla kuolonkalpeutta muistuttavaa kalpeutta, kun jokin tilanne tai olosuhde saa veren pakenemaan ihon pintakerroksista kuten esim. syvässä mielenjärkytyksessä. Myös sydämen vajaatoiminta (*insufficientia cordis*) voi saada kasvot näyttämään kuolonkalpeilta, harmailta; tällöin myös huulet sinertävät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schäfer,AT: Colour measurements of pallor mortis.  *International Journal of Legal Medicine*, 2000, nro 113 (2), s. 81–83. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Causes of skin paleness in dark and light skin *medicalnewstoday.com*. Medical News Today. Viitattu 2.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Hill, Kyle: The Coroner Report: Weekend at Bernie s *blogs.scientificamerican.com*. Scientific American Blog Network. Viitattu 30.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Every corpse has a story: How experts find clues in the dead *news.com.au*.  13.12.2018. NewsComAu. Viitattu 2.10.2019.
5. ↑  Sydämen vajaatoiminta s.35 pdf
6. ↑  Pitääkö sinisistä huulista huolestua? Seura 7.4.2019 viitattu 1.12.2020

Kuoleman tilat
Kuolonkalpeus (*pallor mortis*) • Lautuma (*livor mortis*) • Kuolonkylmyys (*algor mortis*) • Kuolonkankeus (*rigor mortis*)
NäyteDeck the Halls (Kuusen kotiin tuoda saamme)Instrumentaalinen versio, esittäjänä Yhdysvaltain ilmavoimien soittokunta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Kuusen kotiin tuoda saamme** (engl. *Deck the Halls* tai *Deck the Hall*) on alkuperältään walesilainen joululaulu.

Walesilainen John Parry Ddall (n. 1710–1782) kirjoitti sävelmän muistiin 1700-luvulla, mutta sävelmä on tätä vanhempi. Alkuperäiset kymrinkieliset sanat kirjoitti John Ceiriog Hughes, joka antoi runolle nimen *Nos Galan* ("Uudenvuoden aatto"). Laulu julkaistiin nykyisessä muodossaan ensi kerran 1860-luvulla (tuolloin vielä nimellä *Nos Galan*) John Thomasin toimittamassa laulukokoelmassa *Welsh Melodies with Welsh and English Poetry*. Uudet kymrinkieliset sanat oli laatinut runoilija Talhaiarn (John Jones) ja englanninkieliset Thomas Oliphant. Englanninkielisten sanojen mieleenpainuvin osa, jokaisen säkeen lopussa toistuva "Fa la la la la la la la la" -rallatus, on peräisin jo alkuperäisistä "Nos Galan" -laulusta ja liittyy alkujaan Walesin keskiaikaiseen lauluperinteeseen.

Laulun on suomentanut Väinö Sola. Suomenkielisen version ovat levyttäneet Helsingin NMKY:n mieskuoro Auvo Nuotion johdolla vuonna 1960 sekä useat muut kuorot myöhemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Cymdeithas Madog, Welsh Studies Institute: Oer yw'r gwr.
2. ↑  A Treasury of Christmas Carols: Deck the Hall. Www.hymnsandcarolsofchristmas.com. Viitattu 21.11.2015.
3. ↑  Kuusen kotiin tuoda saamme (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Äänitearkistossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deck the Halls** Wikimedia Commonsissa
**Kuusankosken lukio** on toinen Kouvolan päivälukioista. Se sijaitsee Kuusaalla, Kuusankosken suuralueella. Lukiossa opiskelee noin 300 opiskelijaa.

Lukion tarjonnassa on valtakunnallisen opetussuunnitelman lisäksi logistiikkaa, digitaitoja, yrittäjyys- ja työelämäopintoja sekä eri oppiaineiden opintomatkoja ulkomaille. Lukio kuuluu UNESCO ASPNet -verkostoon, jossa sen yhteistyökumppani on maailmanperintökohde Verlan puuhiomo ja pahvitehdas. Kuusankosken lukion opiskelijat ovat tehneet lukuvuosittain *Kuuluset*-lehteä, jonka ensimmäinen lehti kertoi kouluvuodesta 1976-77.

Historia
--------

Kuusankosken lukio syntyi 1.8.2007, kun Kuusaan ja Voikkaan lukiot yhdistettiin. Lukion juuret ovat vuonna 1920 aloittaneessa Kuusankosken Yhteiskoulussa, joka sai yo-tutkinto-oikeuden 1939 ja ensimmäiset ylioppilaat lakitettiin keväällä 1946. Koulusta tuli ensin 1961 Kuusankosken yhteislyseo ja vuodesta 1975 Kuusaan lukio.

Toisaalta lukion juuret ovat vuodessa 1957, jolloin Voikan Yhteiskoulun toiminta alkoi. Vuonna 1961 nimeksi tuli Voikkaan yhteiskoulu ja se sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1965. Vuonna 1975 toimintaa jatkoi Voikkaan lukio.

Lukion vaaleanpunainen rakennus Kuusankosken keskustassa valmistui 1957. Se peruskorjattiin 2006 - 2007.

Kirjallisuutta
--------------

* Jani Alatalo (toim.): *50 vuotta tiedon ja taidon tietä Voikkaalla : Voikan yhteiskoulu 1957-1961, Voikkaan yhteiskoulu 1961-1975, Hirvelän yläaste 1975-1998, Voikkaan lukio 1975-2007, Hirvelän koulu 1998-*
* Aksel Kilkki: *Kuusankosken yhteislyseo 1920-1970, 50-vuotishistoriikki*, Kouvola 1970.
* Juha Forsberg (toim.): *Läpi harmaan ja pinkin kiven : Kuusankosken lukio 100 vuotta*
* Juha Forsberg: *Kuusankosken yhteiskoulu - Kuusankosken yhteislyseo - Kuusaan lukio 1920-2000*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
Hjalmar Neiglick.
Albert Edelfeltin maalaama muotokuva Nylands Nationin tilauksesta
**Georg Hjalmar Garibaldi Neiglick**, nimimerkit *Arius* ja *Hj.N*, (28. kesäkuuta 1860 Pietari – 3. marraskuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen kokeellisen psykologian ja empiirisen filosofian uranuurtaja sekä teatteri- ja kirjallisuuskriitikko.

Neiglickin vanhemmat olivat pankinkomissaari Alexander Johan Neiglick ja Olivia Wilhelmina Tennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1879 ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1887. Hän opiskeli kokeellista psykologiaa Leipzigissa.

Neiglick toimi Helsingin yliopiston kokeellisen psykologian dosenttina 1887–1889 ja filosofian määräaikaisena professorina 1887–1889. Hän oli ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja 1887–1888 ja Uusmaalaisen osakunnan kuraattori 1888–1889.

Neiglick oli myös teatteri- ja kirjallisuuskriitikko *Finsk Tidskrift*- ja *Nya Pressen* -lehdissä. Hän käytti nimimerkkejä *Arius* ja *Hj.N*. Vuonna 1883 hän puolusti sananvapautta nimimerkillä *Arius* julkaisemassaan kirjoituksessa, kun ruotsalainen luennoitsija Carl von Bergen oli pitänyt Helsingissä esitelmän "tulevaisuuden kristinuskosta" ja joutunut sen vuoksi joidenkin vanhoillisten yliopiston opettajien hyökkäyksen kohteeksi.

Neiglick oli naimisissa vuodesta 1888 Helena Kristina Lupanderin kanssa. Heidän tyttärensä oli taide- ja ikonimaalari Martha Neiglick-Platonoff (1889–1964).

Teoksia
-------

* *Zur Psychophysik des Lichtsinns*. Väitöskirja. Engelmann. 1887. (saksaksi)
* *Nya teaterns repertoar under spelåret 1884–85, 1888–89*. Helsingfors: 1891. (ruotsiksi)
* *Valda uppsatser*. Med en inledning af Werner Söderhjelm. Utgifna af Henning Söderhjelm. Helsingfors: Söderström. 1916. (ruotsiksi)

Lähteet
-------

* Hjalmar Neiglick SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (vanhentunut arkistoimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa H–O.
* Henkilögalleria: Hjalmar Neiglick (Arkistoitu – Internet Archive). *Filosofia.fi*.
* Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 529. Porvoo: WSOY, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hjalmar Neiglick** Wikimedia Commonsissa

* Ihanus, Juhani: / Neiglick, Hjalmar (1860 - 1889) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Domowina** on sorbilainen sorbilaista kulttuuria, politiikkaa ja sorbin kieltä suojelemaan ja edistämään keskittynyt kattojärjestö, johon kuuluu useita sorbilaisia järjestöjä. Järjestössä toimii klubeja, seuroja ja kotiseutuyhdistyksiä. Lisäksi järjestö osallistuu sorbilaisten nuorten sosiaalityöhön. Domowinalla on nykyisin noin 7 300 jäsentä.

Historia
--------

Domowinan istuntotalo Bautzenissa.
Domowina perustettiin 13. lokakuuta 1912. Järjestö toimi nykyisten tavoitteidensa mukaisesti maaliskuuhun 1937 saakka, jolloin kansallissosialistit kielsivät sen ja takavarikoivat sen omaisuuden. Tämä tapahtui sen jälkeen, kun järjestö oli kieltäytynyt hyväksymästä kansallissosialistien teoriaa sorbien germaanisuudesta. Järjestö aloitti toimintansa uudestaan 10. toukokuuta 1945 Natsi-Saksan kukistuttua. Vuonna 1949 järjestö sai Saksin osavaltiolta julkisen järjestön aseman. Lisäksi Saksissa oli astunut voimaan vuonna 1948 voimaan laki, jolla taattiin sorbien oikeudet. Samanlainen laki tuli käyttöön Brandenburgissa seuraavana vuonna. Järjestö sai sorbilaiseen kulttuuritoimintaan valtion tukea, mutta tuki heikkeni sittemmin. Domowinan johtoon valittiin "oikein" ajattelevia kommunisteja, ja DDR:n politiikka tähtäsi lopulta sorbien assimilisoimiseen. Uudistuksia alettiin ajaa vuonna 1989, ja järjestön tavoitteet uusittiin yleiskokouksessa 15. kesäkuuta 1991.

Rakenne
-------

Domowinaan kuuluu 12 Lusatiassa toimivaa yksittäistä järjestöä ja 6 Lusatian ulkopuolella toimivaa järjestöä. Domowina on jaettu viiteen alueelliseen alajärjestöön:

* *Župa "Jan Arnošt Smoler" Budyšin* Bautzenissa.
* *Župa "Michał Hórnik" Kamjenc* Crostwitzissa.
* *Župa "Handrij Zejler" Wojerecy* Hoyerswerdassa.
* *Župa Dolna Łužyca z.t* Cottbusissa.
* *Župa Běła Woda/Niska* Schleifessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Haupttätigkeitsfelder der Geschäftsführer, Referenten und Regionalsprecher der Domowina *Domowina*. Viitattu 12.1.2011. (saksaksi)
2. ↑  Programm der Domowina beschlossen auf der Hauptversammlung 23. 03. 2002 in Schönau Domowina. Viitattu 12.1.2011. (saksaksi)
3. 1 2 3  A Slav Nation in Germany - The Sorbs and their Organisations Domowina. Viitattu 12.1.2011. (englanniksi)
**Karimama** on piirikunta ja kaupunki Aliborin departementissa Beninissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 120 kilometriä departementin pääkaupungista Kandista pohjoiseen. Kunnassa on 39 600 asukasta (vuonna 2002).

Karimaman piirikunnan pinta-ala on 6 102 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Aliborin departementin Banikoaran piirikuntaan, kaakossa Kandin ja idässä Malanvillen piirikuntiin, pohjoisessa Nigeriin ja lännessä Burkina Fasoon. Pinta-alasta 5 632,8 neliökilometriä kuuluu W-kansallispuistoon.

Piirikunnan pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki. Sen sivujokia ovat Mékrou ja Alibori. Seutu sijaitsee Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeellä. Vuotuinen sademäärä on 600 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuun puolestavälistä lokakuuhun ja kuiva kausi marraskuusta toukokuun puoleenväliin. Kasvillisuudeltaan alue on savannia. Jokien varsilla on galleriametsiä. Monseyn arrondissementin Loumboussa on huomattava rautaesiintymä.

Piirikuntaan kuuluu viisi arrondissementtia: prefektuuri Karimama, Birni-Lafia, Bogo Bogo, Kompa ja Monsey. Ne käsittävät yhteensä 16 kylää ja kaksi kaupunginosaa. Kaupunkiväestön osuus on 3,0 % (vuonna 1992).

Asukkaista 63,8 % on dendejä, 18,3 % fulbeja, 9,0 % gurmia ja loput 7,1 % muun muassa hausoja, joruboja, foneja ja barboja. Yhteisenä kielenään kansat käyttävät dendiä. Uskonnoltaan 91,3 % on muslimeja, 3,6 % harjoittaa perinteisiä uskontoja ja 1,5 % on katolisia.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maniokki, okra, paprika, sipuli, tomaatti, peruna, puuvilla, maapähkinä ja palkokasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Käsityöammattien merkitys on vähäinen eikä teollisuutta ole lainkaan.

Karimaman kautta kulkee Guénésta Monseyhin johtava tie, josta vain alkuosa on ajokelpoinen vuoden ympäri. Myös Nigerjoki toimii liikenneväylänä. Palveluihin kuuluu parikymmentä alakoulua, yksi yläkoulu ja neljä terveyskeskusta.

Matkailijoita houkuttelevat lähinnä Nigerjoki ja W-kansallispuisto. Varsinaisia matkailupalveluja ei ole.

Lähteet
-------

1. ↑  Association Nationale des Communes du Bénin *ancb-benin.org*.  Arkistoitu 12.8.2014. Viitattu 10.8.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Commune de Karimama: Plan de Développement Communal *ancb-benin.org*.  2004.  Arkistoitu 12.8.2014. Viitattu 10.8.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Monographie de la Commune de Karimama *ancb-benin.org*.  2006.  Arkistoitu 26.6.2013. Viitattu 10.8.2014. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Karimaman kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Karin Dedler-Feigele** o.s. **Dedler** (s. 2. helmikuuta 1963 Dietmannsried, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1984–1992.

Dedler sijoittui Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 syöksylaskussa 12:nneksi ja alppiyhdistetyssä 13:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä neljästoista. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia syöksylaskussa. Hän hävisi hopeamitalisti Karen Percylle 0,01 sekuntia ja kukisti neljänneksi sijoittuneen Heidi Zurbriggenin 0,04 sekunnilla. Hän oli samoissa kisoissa suurpujottelussa viides ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Saalbachin MM-rinteillä 1991 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi.

Dedler sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa neljänneksi kaudella 1990–1991. Hän oli maailmancupin osakilpailuissa toinen supersuurpujottelussa Garmisch-Partenkirchenissä kaudella 1990–1991 sekä kolmas syöksylaskussa Haus im Ennstalissa ja Veysonnaz'ssa kaudella 1989–1990.

Lähteet
-------

1. ↑  Karin Dedler *sports-reference.com*.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 4.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Karin Dedler Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Vail, CO (USA) 05.02.1989 FIS World Ski Championships - Ladies' Downhill FIS. Viitattu 4.11.2013. (englanniksi)
**Domninos Larissalainen** (m.kreik. Δομνῖνος; n. 420 Larissa, Syyria – n. 480 jaa.) oli varhaiskeskiajalla elänyt syyrianjuutalainen matemaatikko. Hän tutki paljon lukuihin liittyvää teoriaa eli lukujen välisiä riippuvuuksia ja verrannollisuutta.

Elämä ja työ
------------

Domninos syntyi Orontes-joen läheisyydessä sijainneessa Larissan kylässä. Matkustettuaan Ateenaan, hän pääsi Platonin Akatemian silloisen johtajan Syrianoksen oppilaaksi. Syrianoksella oli samanaikaisesti toinenkin oppilas, Proklos. Oppilaat kilpailivat keskenään. Prokloksen oppilaan Marinoksen mukaan Syrioanoksen annettua oppilailleen tehtäväksi valita kahdesta aiheesta esitelmän, jonka he yhdessä esittelisivät. Aiheina olivat orifilaiset teoriat ja oraakkelit. Riita syntyi jo aiheenvalinnasta, sillä Domninos halusi valita orfilaisuuden kun Proklos taas oraakkelit. Marinos kertoo, etteivät he olleet päässeet yhteisymmärrykseen Syrianoksen kuoltua. Heidän erimielisyydet syveni entisestään, kun he väittelivät siitä, miten Platonin filosofiaa pitäisi tulkita. Väittelyn voidaan katsoa jossain määrin päättyneen Prokloksen voittoon, koska muut akatemialaiset pitivät hänen näkökulmaa parempana. Proklos seurasi opettajaansa Akatemian johtajana, kun Domninos palasi takaisin kotikyläänsä Larissaan.

Domninoksen matemaattiset saavutuksia alettiin tiedostaa vasta vuonna 1832 *Manual of Introductory Arithmetic* -teoksen (m.kreik. έγχειρίδιον άριθμητικής είσαγωγής julkaisun myötä. Saavutusten tärkeyden ymmärtämiseen kesti vielä vuoteen 1884 asti, jolloin Paul Tannery alkoi julkaista Domninoksen töitä. Domninos kirjoitti elämänsä aikana useita teoksia, mutta niistä tunnetuin *How to take a ratio out of a ratio* (m.kreik. πώς έστι λόγον έκ λόγον άφελέιν) julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1883. Domninos käsittelee *Manual of Introductory Arithmetic* -teoksessaan lukujen suhteita ja mittasuhteita. Teoksen lopussa hän kertoo käsittelevänsä aiheita syvällisemmin teoksessa *Elements of Arithmetic* (m.kreik. άριθμητικής στοιχείωσις, ’*Aritmetiikan alkeet*’). Ei kuitenkaan tiedetä kirjoittiko Domninos koskaan tätä teosta. T. L. Heath epäili, ettei teos ole Domninoksen vaan jonkun muun aikalaisen kirjoittama. Bulmer-Thomas vakuuttaa *Dictionary of Scientific Biography* -tietokirjassaan sen olevan Domninoksen tai ainakin osittain.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  J. J. O'Connor ja E. F. Robertson: Domninus of Larissa MacTutor History of Mathematics archive. Viitattu 2.5.2008. (englanniksi)
**Karin Buder** (s. 28. heinäkuuta 1964 Sankt Gallen, Steiermark) on itävaltalainen alppihiihtäjä, pujottelun maailmanmestari. Hän edusti seuratasolla SV St. Gallenia.

Buder voitti pujottelun maailmanmestaruuden Moriokassa 1993 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Julie Parisienin 0,21 sekunnilla. Hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 ja viidenneksi Albertvillen olympialaisissa 1992.

Buder sijoittui pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä neljänneksi kaudella 1989–1990. Hän voitti pujottelun maailmancup-kilpailun Norjan Strandassa maaliskuussa 1990 sekä sijoittui samassa lajissa kolmanneksi Waterville Valleyssa joulukuussa 1986, Steamboat Springsissä joulukuussa 1989, Sundsvallissa maaliskuussa 1992 ja Cortina d'Ampezzossa tammikuussa 1993.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karin Buder *sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.1.2010. Viitattu 5.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Karin Buder Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Morioka Shizukuishi (JPN) 09.02.1993 FIS World Ski Championships - Ladies' Slalom FIS. Viitattu 5.11.2013. (englanniksi)
**Karimabad** (urduksi ‏كريم آباد‎, *Karīm Ābād*) eli entinen **Baltit** tai **Hunza** on kaupunki Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella. Kaupunki oli ennen itsenäisen Hunzan valtion pääkaupunki ja siellä sijaitseva Baltitin linna on Pakistanin aielistalla lisättäväksi Unescon maailmanperintöluetteloon.

Maantiede
---------

Hunzan laakso Baltitin linnalta.
Karimabad sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Karakorumin vuoristossa Hunzan laakson alueella. Gilgit-Baltistan on puolestaan osa Pakistanin hallitsemaa laajempaa ja Intian kanssa kiisteltyä Kashmirin aluetta. Karimabadiin on tieyhteys Gilgitistä.

Historia
--------

Paikallista katukuvaa.
Karimabad eli alkujaan Hunza ja myöhemmin Baltit oli aikanaan itsenäisen Hunzan valtion pääkaupunki. Kaupungissa sijaitseva Hunzan hallitsijan Baltitin linna on Pakistanin aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon. Sen vanhimmat osat saattavat olla peräisin jo 700-luvulta.

Venäjän kasvavaa vaikutusvaltaa alueella pelänneet britit liittivät Hunzan Brittiläisen Intian alaisuuteen sotaretken jälkeen vuonna 1891. Myöhemmin Intian jaon yhteydessä Hunzasta tuli osa Pakistania ja vuonna 1970 se muutettiin Hunzan piirikunnaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Karimabad Encyclopaedia Britannica. Viitattu 21.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Peter Hopkirk: *The great game : the struggle for empire in central Asia*, s. 474. Kodansha International, 1994. ISBN 1-56836-022-3. (englanniksi)
3. 1 2  B. Lewis, V.L. Ménage, Ch. Pellat, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume III (H-Iram)*, s. 581. E. J. Brill, 1986. ISBN 90 04 08118 6. (englanniksi)
4. ↑  Baltit Fort *World Heritage Centre*. Unesco. Viitattu 22.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Victoria Schofield: *Kashmir in conflict : India, Pakistan and unending war*, s. 11-13, 64, 180-181. 2. painos. I.B. Tauris, 2021. ISBN 978-0-7556-0719-8.
Sveitsiläisen SBB-CFF-FFS:n ja italialaisen FS:n junat kohtaavat Domodossolassa
**Domodossola** on vanha, alun perin  Rooman vallan ajalta peräisin oleva kaupunki Pohjois-Italiassa, Piemonten maakunnassa. Kaupungissa on noin 18 000 asukasta.

Liikenne
--------

Domodossola on ollut liikenteen solmukohta 1800-luvun alusta alkaen, kun Simploninsolatie avattiin. Rautatieyhteys Novaraan (1888) ja Sveitsin Brigiin Simplonin tunnelin kautta (1906) tekivät Domodossolasta merkittävän rautatieaseman. Domodossolasta on myös kapearaiteinen Centovallin laakson kautta kulkeva rata Sveitsin Locarnoon .

Lähteet
-------

* Kaupungin viralliset sivut

### Viitteet

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 18.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 18.6.2017. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Domodossola** Wikimedia Commonsissa

Verbano-Cusio-Ossolan maakunta
Antrona Schieranco | Anzola d’Ossola | Arizzano | Arola | Aurano | Baceno | Bannio Anzino | Baveno | Bee | Belgirate | Beura-Cardezza | Bognanco | Borgomezzavalle | Brovello-Carpugnino | Calasca-Castiglione | Cambiasca | Cannero Riviera | Cannobio | Caprezzo | Casale Corte Cerro | Cavaglio-Spoccia | Ceppo Morelli | Cesara | Cossogno | Craveggia | Crevoladossola | Crodo | Cursolo-Orasso | Domodossola | Druogno | Falmenta | Formazza | Germagno | Ghiffa | Gignese | Gravellona Toce | Gurro | Intragna | Loreglia | Macugnaga | Madonna del Sasso | Malesco | Masera | Massiola | Mergozzo | Miazzina | Montecrestese | Montescheno | Nonio | Oggebbio | Omegna | Ornavasso | Pallanzeno | Piedimulera | Pieve Vergonte | Premeno | Premia | Premosello-Chiovenda | Quarna Sopra | Quarna Sotto | Re | San Bernardino Verbano | Santa Maria Maggiore | Stresa | Toceno | Trarego Viggiona | Trasquera | Trontano | Valstrona | Vanzone con San Carlo | Varzo | Verbania | Vignone | Villadossola | Villette | Vogogna
Auringon valoa siivilöityy koristeellisen ikkunakalvon läpi.
**Ikkunakalvo** on ikkunaan asennettava kalvo. Se voi esimerkiksi suojata sisätiloja auringonsäteiltä ja niiden kuumentavalta, haalistavilta ja terveydelle haitallisilta vaikutuksilta, ikkunaa naarmuuntumiselta tai rikkoutumiselta, tai se voi antaa näkösuojaa. Jotkin ikkunakalvot ovat koristeellisia.

Käyttötarkoituksia
------------------

Jälkiasennettavia ikkunakalvoja on tarjolla eri valmistajilta lukuisia malleja ja paksuuksia – neutraalin kirkkaina tai eri väreillä ja tummuusasteilla sävytettyinä. Eri kalvotyypit painottavat erilaisia käyttötarpeita ja ominaisuuksia esimerkiksi aurinkoenergian torjunnassa ja valonläpäisyssä.

### Lämmönsäätely

Aurinkosuojakalvo rajoittaa merkittävästi auringon lämpösäteilyn pääsyä ikkunoista sisätiloihin. Talvella kalvo puolestaan eristää sisälämpöä ja estää lämpöhukkaa ikkunasta. Näin aurinkosuojakalvot tasoittavat sisätilojen lämpötilanvaihtelua ja parantavat kiinteistön energiatehokkuutta.

### UV-säteilyn torjuminen

Paitsi lämmönsäätelyyn aurinkosuojakalvoja käytetään myös tehokkaan UV-suojan takia. Ikkunakalvo voi torjua 99 prosenttia ikkunoista tulevasta UV-säteilystä, joten kalvo suojaa ihmisiä terveyshaitoilta sekä sisutusta, tauluja, tapetteja ja kankaita haalistumiselta ja vaurioitumiselta. Tästä syystä aurinkosuojakalvoja asennetaan usein esimerkiksi museoihin, liike- ja toimistorakennuksiin, sairaaloihin ja hoitolaitoksiin sekä kouluihin ja päiväkoteihin.

### Ikkunaturvallisuus

Ikkunakalvo parantaa henkilöturvallisuutta. Jos ikkuna menee rikki, kalvo pitää lasinsirpaleet paikoillaan. Vielä tehokkaampaa turvallisuutta tarjoavat varsinaiset turvakalvot.

### Muita ominaisuuksia

Ikkunakalvo estää valon heijastuksia ja häikäisyä. Tummennetut ikkunakalvot tarjoavat myös näkösuojaa ulkoapäin katsottuna. Ikkunakalvoja asennetaan myös esteettisillä perusteilla. Eri sävyiset kalvot vaikuttavat kiinteistöjen ja ajoneuvojen ulkonäköön ja koristeellisuuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Energy Analysis for Window Films Applications in New and Existing Homes and Offices  2012. International Window Film Association.  Arkistoitu 18.8.2013. Viitattu 12.8.2015.
2. ↑  Window Film Applications International Window Film Association.  Arkistoitu 16.7.2015. Viitattu 29.6.2015.
Frédéric de Lafresnaye, piirros
**Nöel Frédéric Armand André de Lafresnaye** (24. heinäkuuta 1783, Chateau de La Fresnaye, Falaise – 14. kesäkuuta 1861) oli ranskalainen lintutieteilijä, keräilijä ja paroni.

Lafresnayen suku oli aristokratiaa. Jo nuorena hän kiinnostui luonnonhistoriasta, erityisesti entomologiasta. Saatuaan lahjaksi kokoelman eurooppalaisia lintuja hän menetti sydämensä linnuille.

Lafresnaye kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, useita yhdessä Alcide d'Orbignyn kanssa, kuten isojuovanapsijan. Hän keräsi laajan, noin 8 000:n linnunnahan kokoelman kotiinsa. Hänen kuoltuaan kokoelman osti amerikkalainen keräilijä Henry Bryant, joka puolestaan lahjoitti sen Bostonin luonnonhistorialliselle seuralle. Kokoelma siirrettiin Vertailevan eläintieteen museoon Harvardin yliopistoon Cambridgeen vuonna 1914.

Hänen kunniakseen on nimetty ainakin 3 lintulajia, samettikolibri *Lafresnaya lafresnayi* (Boissonneau, 1840), viidakkoraitatikkanen *Picumnus lafresnayi* (Malherbe, 1862) ja kanakkiluhtakana *Gallirallus lafresnayanus* (Verreaux & Des Murs, 1860).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Bezzerwizzer** on tietokilpailulautapeli, jossa tarvitaan sekä tietoa että taktiikkaa. Pelin kehitti tanskalainen Jesper Bülow vuonna 2006, ja sen suomalainen versio julkaistiin lokakuussa 2010. Pelin nimi juontaa juurensa saksan kielen sanasta "besserwisser", joka tarkoittaa kaikkitietävää.

Bezzerwizzer sisältää 5000 kysymystä 20 eri kategoriasta. Pelaajat nostavat neljä kategoriaa kerrallaan, joihin kaikkiin heidän tulee vastata. Kysymysten järjestyksen pelaajat voivat valita itse ja pisteitä saa kysymysten järjestyksen mukaan yhdestä neljään. Tässä pelissä on hyvä olla aktiivinen besserwisser ja sotkea toisten peliä vastaamalla heidän kysymyksiin tai vaihtamalla vastapelaajien kysymyskategorioita tai – järjestystä. Peliä voi pelata 2-4 henkilöä tai joukkuetta.

Peli on lanseerattu aiemmin Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Englannissa, Saksassa ja USA:ssa. Ruotsissa peli on nimitetty "Vuoden Aikuistenpeli 2009". Pelin kotimaassaan saavuttuman suosion myötä on amerikkalainen lelu- ja pelijätti Mattel hankkinut itselleen lisenssin pelin tuottamiseen Pohjoismaiden ulkopuolella.
HB-Betoniteollisuus Oy:n tunnus
**HB-Betoniteollisuus Oy** on suomalainen perheyritys ja betonituottaja. HB-Betoni valmistaa pihatuotteita, harkkoja, mosaiikkibetonilaattoja, elementtiportaita sekä valmisbetonia. HB:n tehtaat sijaitsevat Jyväskylässä ja Somerolla. Suomen lisäksi se toimittaa tuotteita Ruotsiin, Viroon ja Venäjälle. Vuonna 2016 HB-Betoniteollisuus toteutti yhteistyöhankkeena muotoilija Eero Aarnion kanssa betonisen version "Pony"-tuolista. Betoniteollisuuden alalla yrityksen juuret ovat 1950-luvun puolella. Oma yritystoiminta alkoi vuonna 1963, kun Armas Harju perusti Harjun Betoni Oy:n. HB-Betoniteollisuudeksi yritys muuttui vuonna 1992 Harjun Betonin ajauduttua konkurssiin. Yritys on ollut merkittävä toimija Suomessa ainakin mosaiikkibetonilaattojen sekä betoniportaiden valmistajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Veikkolan studio yllättää: Eero Aarnion Pony on nyt myös betonia *Viisykkönen*.  31.3.2016. Viitattu 18.9.2016.
2. ↑  HB-betoniteollisuus valaa kasvunsa sijoittamalla tulevaisuuteen
3. ↑  HB-Betonissa on nähty rakentamisen nousut ja laskut
4. ↑  Harjun Betoni jatkaa rajusti saneerattuna
5. ↑  KASVUA HARKOISSA JA YMPÄRISTÖTUOTTEISSA - HB-BETONITEOLLISUUS PANOSTAA AUTOMAATIOON JA OSAAMISEEN

Aiheesta muualla
----------------

*
Alkuperäisiä läpinäkyviä kuplatuoleja museossa Saksassa.
Kuplatuoli Warwickissä, Rhode Islandissa.
**Kuplatuoli** on Eero Aarnion vuonna 1968 suunnittelema tuoli. Aarnio keksi kuplatuolin idean alun perin hänen vuonna 1963 suunnittelemastaan pallotuolista, joka oli paljastunut huonoksi lukutuoliksi valon puutteen takia. Aarnio on sanonut kuplatuolin olevan hänen suosikkiluomuksensa.

Alkuperä
--------

Aarnio kertoo tienneensä, kuinka kupolinmuotoisia kattoja tehtiin akryylistä, ja otti yhteyttä kyseistenmallisten kattojen valmistajaan:

> »Sain idean läpinäkyvästä pallosta, johon valo pääsee kaikista suunnista. Akryylin voi kuumentaa ja puhaltaa muotoon saippuakuplan tavoin, ja tiesin, että kupolin muotoisia kattoikkunoita valmistetaan tällä tavoin. Otin yhteyttä valmistajaan ja kysyin, olisiko mahdollista puhaltaa tarpeeksi iso kupla tuoliani varten. He vastasivat myöntävästi.» 
> 
>

Populaarikulttuurissa
---------------------

Kuplatuoli on nähty populaarikulttuurissa useasti, muun muassa lehdissä, mainoksissa sekä musiikkivideoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kupla *Eero Aarnio Originals*. Viitattu 9.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuplatuoli** Wikimedia Commonsissa
**Kuplavuokko** (*Entacmaea quadricolor*) on Indopasifiselta merialueelta kotoisin oleva riutta-akvaariossakin menestyvä merivuokko.

Kuplavuokko voi kasvaa halkaisijaltaan puolimetriseksi. Väriltään kuplavuokko voi olla keltaisenruskea, ruskea, vihreä tai oranssi. Sillä on lonkeroidensa päässä kuplat, joista se on helppo tunnistaa. Kuplavuokon polttiaissolut voivat vahingoittaa ihmistä ja muita eliöitä, joten sen käsittelyssä on oltava huolellinen.

Kuplavuokko elää symbioosissa zooksantellilevien kanssa. Veden pH:n tulisi olla 8,1–8,4 ja lämpötilan 22–26 °C. Kuplavuokko tarvitsee paljon valoa ja veden virtaus saisi olla kohtuullinen.

Kuplavuokko ja keltavuokkokala sekä täpläpreussinahvenia 
Kuplavuokko menestyy parhaiten, jos se saa ruuantähteitä vuokkokaloilta. Erityisesti kuplavuokon luona viihtyvät samettivuokkokala, punavuokkokala ja naamiovuokkokala. Jos vuokkokaloja ei ole, tulee kuplavuokkoa ruokkia pilkotulla kalalla, katkaravuilla tai madoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Korallit Aqua-Web. Viitattu 4. toukokuuta 2007.
2. ↑  Meerwasserlexicon (myös kuvia ja videoita)
3. 1 2 3  Bubble Tip Anemone PetEducation.com. Viitattu 4. toukokuuta 2007.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q881805
* Wikispecies: Entacmaea quadricolor
* AFD: Entacmaea\_quadricolor
* CoL: 39X4C
* GBIF: 4339208
* iNaturalist: 179897
* IRMNG: 11461667
* NCBI: 6118
* Open Tree of Life: 541198
* SeaLifeBase: 129744
* uBio: 6000732
* WoRMS: 289898

 |

 |
Linnajoen koulun pääsisäänkäynti
Linnajoen koulun koulurakennusta
**Linnajoen koulu** on peruskoulun 7.–9. luokkiin keskittyvä koulu Porvoon keskusta-alueella.

Linnajoen yläaste perustettiin 1.8.1975 yhdistämällä Linnajoen yhteiskoulun ja Porvoon yhteislyseon keskikoululuokat sekä Keskuskoulun kansalaiskoululuokat. Peruskoulun opetussuunnitelma oli käytössä kaikilla ikäluokilla elokuusta 1977 alkaen.

Koulun kantaäiti on 1968 perustettu Porvoon Keskikoulu, jolle myönnettiin toukokuussa 1973 lupa antaa lukio-opetusta. Tuolloin koulun nimeksi otettiin Linnajoen yhteiskoulu. Nykyinen koulurakennus valmistui 1971, ja sitä laajennettiin 1980-luvun lopussa.

Rakennusta laajennettiin jälkeen vuosina 2001–2003, jolloin rakennettiin uusi I-siipi.

Viimeisin peruskorjaus valmistui vuonna 2012. Remontin aikaista, kahden ja puolen vuoden mittaista urakan aiheuttamaa tilanahtautta tuli helpottamaan pihalle tuodut 7 parakkiluokkaa. Korjaushankkeen suunnittelu käynnistettiin vuonna 2008 ja itse peruskorjaus aloitettiin loppusyksystä 2009. Koulun oppilasmäärä oli vähentynyt lukuvuoden 2008-2009 huippulukemasta 724 oppilaasta siten, että lukuvuonna 2009-1010 Linnajoen koulussa opiskeli yhteensä 613 oppilasta. Lukuvuonna 2012-2013 oppilaita oli 533.

Lukuvuosi 2012-2013 päästiin aloittamaan täysin remontoiduissa tiloissa. Syksyn alkupuolella täydennettiin vielä luokkien varusteita. Parakeista päästiin eroon kesän aikana, ennen lukuvuoden alkua, ja koulupiha kunnostettiin oppilaita varten syksyksi.

Lukuvuoden 2013-2014 syksyllä saatiin datatykit myös I-siipeen ja luokat alkavat olla opetusvälineiden varustelun osalta lähes kunnossa. Koulussa aloitti syksyllä 2013 26 opetusryhmää ja yksi yhdeksännen luokan ryhmä opiskelee Amiston tiloissa.

Lukuvuonna 2017-2018 koulussa on opetusryhmiä 27, joista yksi työskentelee Amiston tiloissa. Koulurakennusta remontoitiin jälleen.

Lukuvuonna 2018-2019 koulussa edelleen opetusryhmiä 27. Remontti jatkuu samaan aikaan koulutiloissa koulunkäynnin keskellä. Parakkiluokkia käytettiin jälleen väistötiloina. Uusi opetussuunnitelma käytössä luokkatasoilla 7-8.

Lukuvuonna 2019-2020 uusi opetussuunnitelma kaikilla luokkatasoilla käytössä. Remonttia tehty koko edeltävä kesä koulun tiloissa. Parakkiluokat edelleen koulun pihassa.

Linnajoella on oppilaita noin 530. Koulussa toimii aktiivisesti eri luokka-asteiden oppilaita edustava oppilaskunnan hallitus. Opettajia on yhteensä 54 ja muuta henkilökuntaa 14.

Lähteet
-------

1. 1 2  Linnajoen koulun sivut *peda.net*. Viitattu 17.5.2020. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
**Linköpingin vankilan ovella vuonna 1600** on Helene Schjerfbeckin vuonna 1882 maalaama historiamaalaus. Se esittää ruotsalaisen valtaneuvos Gustaf Banérin vaimoa Christina Banéria, joka on juuri saanut tiedon miehensä teloituksesta Linköpingissä. Teos keskittyy kuvaamaan lesken ja tämän alaikäisen pojan järkyttyneitä tunteita.

Schjerfbeck maalasi teoksen opiskellessaan Pariisin Académie Colarossissa. Kaarle-herttuan mestauttaman valtaneuvos Banérin tarina oli tuttu ruotsalaisille ja suomalaisillekin Anders Fryxellin suositusta kirjasta *Kertomuksia Ruotsin historiasta*. Schjerfbeck oli jo ennen Pariisiin lähtöään maalannut vuonna 1880 Suomessa samasta aiheesta vaatimattomamman öljymaalauksen *Christina Banér rukoilee armoa puolisolleen*. *Linköpingin vankilan ovella vuonna 1600* sai vuonna 1882 Suomessa toisen palkinnon valtion henkilömaalauskilpailussa ja lisäsi siten nuoren Schjerfbeckin mainetta. Eräät aikalaiskriitikot arvostelivat teosta liian synkästä ja Suomeen liittymättömästä aiheesta sekä siitä, että Christina Banér näytti siinä liian nuorelta 14 lasta synnyttäneeksi äidiksi.

Kansallis-Osake-Pankki osti maalauksen vuonna 1961 ja sijoitti sen myöhemmin pääkonttorinsa edustustiloiksi muutetun Helsingin hotelli Kämpin porraskäytävään. Maalaus kuuluu nykyisin Nordean Taidesäätiön kokoelmiin. Maalauksen alkuperäinen nimi ja aihe olivat pitkään unohduksissa ja sen luultiin esittävän Kaarina Maununtytärtä, mutta taidehistorioitsija Juha Ilvas sai vuonna 1989 selville oikean nimen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Soili Sinisalo: "Helene Schjerfbeck ja historian tunteet", teoksessa *Pinx – maalaustaide Suomessa: Suuria kertomuksia*, s. 216–218. Weilin+Göös 2001.
2. ↑  Juha Ilvas: *Kansallistaidetta – Suomalaista taidetta Kansallis-Osake-Pankin kokoelmissa*, s. 37–38, 99. Kansallis-Osake-Pankki, Helsinki 1989.
3. ↑  Kokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) Taidesäätiö Merita. Viitattu 1.8.2017.
Rhode Islandin lippu (1897–)
**Rhode Islandin lippu** on Yhdysvaltain osavaltio Rhode Islandin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kultainen ankkuri, jonka alapuolella on sininen nauha, jossa lukee kultaisin kirjaimin osavaltion motto "Hope" (suom. *Toivo*). Näitä ympäröi 13 kultaista tähteä, jotka symboloivat Yhdysvaltain 13 alkuperäistä osavaltiota. Toisinaan lippuun lisätään myös kultainen reuna. Lipun mittasuhteet ovat 29:33.

Nykyinen lippu otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1897

Edelliset liput
---------------

* 1877–18821877–1882
* 1882–18971882–1897

Lähteet
-------

1. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 7.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**Linnulaht** (myös *Väike laht*) on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee kilometrin päässä Kuressaaren taajaman reunasta, ja Kuressaaren raja seuraa järven itärantaa. Järven pinta-ala on 69 ha tai 75 hehtaaria, ja se on 250 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Saaria on vain yksi, ja sen pinta-ala on 0,17 ha. Järvestä laskee Kalaaugu jõgi, joka on 500 metriä pitkä ja laskee Suurlahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 4,8 neliökilometriä.

Järvi on luodattu: sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys 2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00035 kuutiokilometriä eli 350 000 kuutiometriä. Järven rantaviivan pituudeksi on ilmoitettu 8,1 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*). Mereltä tunkeutuu Suurjärven kautta suolaista merivettä korkean veden aikana, joten vesi on lievästi suolaista.

Järvelle tehtiin vasta 2007 ensimmäinen eliöstön tilaa kartoittava tutkimus osana laajempaa 20 Viron rannikkojärven kartoitusta.

Luontoarvot
-----------

Linnulaht on huomattava lintujärvi. Sen vesi on matala, ja se on kuroutunut erilleen merestä noin 1000 vuotta sitten. Rannoilla ja osin avoveden keskellä on ruovikkoa ja pohjasta kasvavia kelluvalehtisiä vesikasveja. Yleisin kala on ruutana, mutta yleisiä ovat myös hauki, ahven, kiiski ja kymmenpiikki.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Linnulaht (vee2088700) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
5. 1 2  Saaremaa: Linnulaht, viitattu 26.3.2017
6. ↑  Timma, Tarmo & Kumaria, Margit & Kübara, Kaidi & Soharb, Kadri & Traunspurger, Walter: Meiobenthos of some Estonian coastal lakes (PDF) *Proc. Estonian Acad. Sci. Biol. Ecol.*.  2007. Tartto, Viro. Viitattu 28.3.2017. (englanniksi)
7. ↑  Eesti Entsüklopeedia: Linnulaht, viitattu 26.3.2017
**Karl Johan (Jussi) Canth** (24. toukokuuta 1874 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1929 Kuopio) oli suomalainen maanviljelijä ja kauppaneuvos.

Jussi Canthin vanhemmat olivat seminaarinlehtori Johan Ferdinand Canth ja kirjailija ja kauppias Minna Canth. Hän kävi Kuopiossa oppikoulua ja sitten Haagan maanviljelyskoulun ja Kurkijoen maanviljelysopiston. Jussi Canth opiskeli myös maanviljelystä ulkomailla ja hän oli sitten maanviljelijänä Iisalmessa. 1900-luvun alussa Canth oli ensimmäisen sortokauden aikana passiivisen vastarinnan kannattaja ja saatuaan tietää että kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov oli määrännyt hänet karkotettavaksi Omskiin Siperiaan lähti hän vuonna 1903 Ruotsiin jossa hän suoritti kauppakoulun. Canth siirtyi sitten Yhdysvaltoihin ja oli Chicagossa Cately & Wigginsin liikkeen palveluksessa. Hän palasi Suomeen vuonna 1905 suurlakon aikana Ruotsin kautta ja asettui maanviljelijäksi Parikkalaan. Vuonna 1916 hänestä tuli Minna Canthin Perilliset Oy:n johtaja ja hän asui perheineen Kuopiossa suvun omistamassa Kanttilan kaupunkitalossa. Minna Canthin kuoltua hänen liikettään olivat hoitaneet tyttäret Elli Canth ja Maiju Vuorisalo (o.s Canth) Jussi Canthin ohella,

Jussi Canth tuli mukaan jääkäriliikkeen etappitoimintaan vuonna 1916. Suomen sisällissodan aikana hän otti osaa Kuopion valloitukseen ja oli mukana myös C. W. Malmin retkikunnassa. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1925 ja hän oli Latvian varakonsulina Kuopion läänissä. Canth oli Kuopion kauppakamarin varapuheenjohtajana vuodesta 1922 alkaen.

Jussi Canth oli naimisissa vuodesta 1900 Alma Vendela Lovisa Cederhvarfin (1881–1952) kanssa. Hänet on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle,  Jussi Canthin kuoltuaa Canthin kauppaliikkeen johtoon tuli hänen vävynsä tuomari Kaarlo Lommi jonka puoliso oli Jussi Canthin tytär Burnice Canth. Lommi johti liikettä vuoteen 1964 saakka. Canthin kauppaliike lopetti toimintansa heikentyneen kannattavuuden vuoksi 1970-luvulla ja Kanttilan talo myytiin valtiolle 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Minnan salonki : Karl Johan (Jussi) Canth (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  K. A. Wegelius : Routaa ja rautaa IV - Kajaanin etappi, Kuopion ja Iisalmen seudut. WSOY 1931, luku Kuopion ja Pohjois-Savon aktivisteja
3. 1 2 3  Kauppaneuvos Jussi Canth, Helsingin Sanomat 11.12.1929 nro 335, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
4. 1 2  Leena Rapp : Elämää Kanttilassa Minnan perillisten aikaan

Aiheesta muualla
----------------

* Sukutarina avautuu, Savon Sanomat 18.03.2014