recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Osakan suuraluetta. Muista samannimisistä alueista katso täsmennyssivu Chūō-ku.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Chūō-ku** (jap. 中央区, kirjaimellisesti "keskusta") on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee nimensä mukaisesti kaupungin keskiosassa. Suuralueella on noin 83 572 asukasta (2013) ja sen pinta-ala on 8,88 neliökilometriä. Se on perustettu helmikuussa 1989 Higashin ja Minamin suuralueiden yhdistyessä.

Chūō-ku ulottuu pohjoisessa Tosaborigawa-joelle ja etelässä Namban rautatieasemalle saakka, koillisosassa sijaitsee Osakan linna ja sen ympärillä levittäytyvä laaja puisto. Osakan keskusta-alueena siellä on merkittäviä viihde- ja liikekortteleita. Tärkeä Midōsuji-katu kulkee sen läpi pohjois-eteläsuuntaisesti; sen ympärillä suuralueen luoteisosassa kohoaa monien yritysten pääkonttoreita, hieman etelämpänä sijaitsee erilaisten yritysten keskittymiä: tekstiiliyritysten Senba, lääkkeidenvalmistuksen Dōshōmachi, arvopaperikaupan Kitahama ja lelu- ja nukkealue Matsuyamachi. Osakan linnan vieressä on Osaka Business Park -toimistoalue. Suuralueen eteläosassa Minamin alueella levittäytyy vuorostaan yksi kaupungin merkittävimmistä viihde- ja ostoskortteleista, johon kuuluvat Shinsaibashi ja Dōtonbori ravintoloineen, liikkeineen ja tavarataloineen ja esimerkiksi trendikäs Amerika-muran kaupunginosa. Eteläosa on myös kulttuurin keskus: siellä toimii Kansallinen bunrakuteatteri ja useita Ihara Saikakuun ja Chikamatsu Monzaemoniin liitettyjä temppeleitä ja pyhäköitä.

Chūōn suuraluetta palvelevat lukuisat metro- ja rautatielinjat: Osakan metron Midōsuji-linja, Tanimachi-linja, Chūō-linja, Sennichimae-linja, Sakaisuji-linja ja Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, JR Westin Osakan ympyrälinja, Keihan-rautateiden Keihan-päälinja, Kintetsu-rautateiden Namba-linja, Hanshin-rautateiden Namba-linja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Overview of Chuo-ku Chuo Ward. Viitattu 14.10.2013.
2. 1 2  Chuo Ward Emergency Map Chuo Ward. Viitattu 14.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chūō-ku (Osaka)** Wikimedia Commonsissa

* Chūōn suuralueen internetsivut (japaniksi, englanniksi, koreaksi, kiinaksi)

Osakan suuralueet

* Abeno-ku
* Asahi-ku
* Chūō-ku
* Fukushima-ku
* Higashinari-ku
* Higashisumiyoshi-ku
* Higashiyodogawa-ku
* Hirano-ku
* Ikuno-ku
* Jōtō-ku
* Kita-ku
* Konohana-ku
* Minato-ku
* Miyakojima-ku
* Naniwa-ku
* Nishi-ku
* Nishinari-ku
* Nishiyodogawa-ku
* Suminoe-ku
* Sumiyoshi-ku
* Taishō-ku
* Tennōji-ku
* Tsurumi-ku
* Yodogawa-ku
Vaqif
**Molla Pənah Vaqif** (noin 1717 nykyisen Qazaxin piirin Salahlın kylä – 1797 Şuşa) oli azerbaidžanilainen runoilija ja valtiomies.

Vaqif syntyi talonpojan perheeseen. Hän sai hyvän koulutuksen, osasi persiaa ja arabiaa, tunsi tähtitiedettä, matematiikkaa, arkkitehtuuria, musiikkia ja runoutta. Vaqif työskenteli madrasan opettajana Qazaxissa ja myöhemmin Karabahissa, jonka kaani İbrahimxəlil kutsui hänet hoviinsa ulkoasioista vastaavaksi visiiriksi (ulkoministeriksi). Vaqifin johdolla Karabah muodosti Georgian sekä Tališin ja Jerevanin kaanikuntien kanssa Persian-vastaisen liittokunnan. Hän kävi neuvotteluja myös Venäjän kanssa.

Vuonna 1797 Persian šaahi Aga Muhammed valloitti Karabahin pääkaupungin Şuşan ja heitti Vaqifin vankilaan odottamaan teloitusta. Hänet pelasti samana yönä tapahtunut šaahin salamurha. Pian tämän jälkeen vallan kaappasi İbrahimxəlilin veljenpoika Məhəmməd bəy Cavanşir, joka tapatti Vaqifin ja tämän pojan Əlin. Murhan jälkeen Vaqifin koti hävitettiin ja hänen käsikirjoituksensa tuhottiin. Hänen teoksensa on koottu myöhemmin eri lähteistä ja suullisesta perinteestä. Ensimmäinen kokoelma ilmestyi vuonna 1856 ja täydellinen laitos vuonna 1945.

Vaqif oli Azerbaidžanin kansanomaisen taiderunouden edelläkävijä. Hänen lyriikkansa on elämäniloista ja realistista. Aikansa romantikoista poiketen hän kuvaa konkreettisia kaunottaria ja lihallisen rakkauden nautintoja. Myöhäistuotannon aiheita ovat ihmisen voimattomuus kohtalon edessä, pettymyksen tunteet ja ironinen suhtautuminen kavalaan maailmaan. Ystävänsä Vidadin kanssa Vaqif toi azerbaidžanilaiseen taiderunouteen aşıq-kansanrunoilijoiden qoşma-muodon, mutta hallitsi erinomaisesti myös Füzulin koulukunnan klassiset muodot.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 4*, s. 223. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1971.
2. 1 2  Strana ognei Azerbaidžan: Vidnyje azerbaidžantsy *files.preslib.az*. Viitattu 27.2.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaqif**.
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Praksiteleen Hermes** eli *Dionysos-lasta kantava Hermes* on Praksiteleen veistämä antiikin kreikkalainen veistos, joka esittää nimensä mukaisesti Hermestä ja Dionysos-lasta. Se on veistetty klassisen kauden lopulla noin vuonna 340 eaa. Veistos sijaitsi Olympian pyhäkköalueella Heran temppelissä ja on nykyisin sijoitettu Olympian arkeologiseen museoon.

Praksiteleen Hermeen ennallistus. Puškin-museo.
Veistos esittää Hermestä, joka pitää toisessa kädessään vielä vauvaikäistä Dionysosta ja toisessa kädessään viinirypäleterttua, jota kohti lapsi kurottaa. Kohtaus liittyy kreikkalaisen mytologian kertomukseen, jossa Zeus antoi vastasyntyneen Dionysoksen Hermeelle vietäväksi vuorinymfien hoiviin turvaan Heran vihalta.

Pausanias kertoo nähneensä veistoksen Heran temppelissä noin vuonna 174 jaa. Veistos löytyi saksalaisten suorittamissa Olympian arkeologisissa kaivauksissa vuonna 1877.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hermes with Dionysos (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 22.8.2016.
2. ↑  Hermes and the Infant Dionysos Museum of Art and Archaeology. University of Missouri.  Arkistoitu 11.9.2016. Viitattu 22.8.2016.
3. ↑  Richter, Gisela M. A.: The Hermes of Praxiteles.  *American Journal of Archaeology*, Jul. - Sep. 1931, 35. vsk, nro 3, s. 277–290. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Praksiteleen Hermes** Wikimedia Commonsissa
Brix Smith soittamassa kitaraa The Fallin keikalla vuonna 1984.
**Brix Smith Start** (s. 12. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimii Ultimate Shopper -ohjelman päätuomarina. Hän on muoti-ikoni.

Hän omistaa miehensä Philip Startin kanssa muotiliikkeitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Brix Smith-Start Has a Second Life as a Fashion Retailer *NY Times*.  2013. Viitattu 30.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Brix Smith
**Pascual Duarten perhe** (*La familia de Pascual Duarte*) on Camilo José Celan romaani. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 1973 Pirkko-Merja Lounavaaran suomentamana ja vuonna 1990 Erkki Kirjalaisen suomentamana.

Erkki Kirjalaisen suomennoksen kansi vuodelta 1990.
Teos on Celan esikoisteos. Ristiriitaisen sisällön vuoksi kirja kiellettiin Espanjassa, ja se ilmestyi Argentiinassa. Se sai vuonna 1946 vihdoin julkaisuluvan Espanjassa, kustantajana Zodíaco.

Celan kaikenlaista kauhua ja hirveyksiä sisältävät teksti edustaa *tremendismoksi* nimitettyä tyyliä, jonka se aloitti. Inhorealistinen teos pyrki sokeeraamaan. Se on käännetyin espanjalainen teos *Don Quijoten* jälkeen. Lukijoiden kiinnostusta lisäsi, että teos joutui sensuurin kynsiin.

Päähenkilö Pascual on paitsi rikollinen, samalla myös ympäristönsä uhri. Perhetausta on sekava, vanhemmat alkoholisteja. Teoksella on ollut suuri vaikutus espanjalaiseen kirjallisuuteen. Kirja herättää avoimeksi jäävän kysymyksen Pascualista: "Kenen syy? Pascualin? Yhteiskunnan?"

Tarinan kuvitteellinen "puhtaaksikirjoittaja" kertoo alkusanoissaan löytäneensä käsikirjoituksen vuonna 1939 eräästä apteekista. Koska alkuperäisteksti oli ollut lukukelvotonta, arkit numeroimattomia ja sekaisin, hän oli muokannut tekstiä kunnes päätti ojentaa sen lukijalle. Hän huomauttaa, että teksti ei ole hänen laatimaansa, mutta "[j]oissakin liian karkeissa kohdissa olen katsonut parhaaksi käyttää saksia ja ilmaista asiat lyhyemmin".

Kirjassa on myös Celan alkusanat, joissa hän kuvaa kirjan monivaiheista syntyprosessia tekstin poistoineen ja palauttamisineen. Teoksensa kääntäjille hän antaa vapaat kädet: "Käännökset täytynee hyväksyä sellaisinaan, paitsi jos kääntäjät tästedes noudattavat nyt julkaistavaa tekstiä, mistä heitä sopii pelkästään kiittää."

Ricardo Franco on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan *Pascual Duarte* (1975), joka ei kuitenkaan kulje minä-muodossa, kuten kirja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Petri Liukkonen: Books and writers *Authors' Calendar*.  2008. Viitattu 21.8.2017. (englanniksi)
2. ↑  Antero Tiittula, Espanjalaisen kaunokirjallisuuden suomennoskentän rakentuminen vuosina 1945–2015, s. 70, pro gradu, Helsingin yliopisto 2018
3. ↑  Cela, s. 11–12, sitaatin suom. Erkki Kirjalainen.
4. ↑  Cela, s. 8
**Kemotrofit** ovat eliöitä, jotka saavat energiansa hapetusreaktiossa ympäristönsä elektronien luovuttajilta. Nämä molekyylit voivat olla orgaanisia (kemo-organotrofit) tai epäorgaanisia (kemolitotrofit). Kemotrofin päämäärä on erilainen kuin fototrofin, joka hyödyntää auringon energiaa. Kemotrofit voivat olla joko autotrofeja tai heterotrofeja. Kemotrofeja löytyy yleensä merten pohjista, missä auringon valo ei tavoita niitä, koska ne eivät ole riippuvaisia auringon valosta. Meren pohjalla on usein vedenalaisia tulivuoria, jotka korvaavat auringon lämmön.

Historia
--------

Alun perin termi tarkoitti erilaista merkitystä, se otettiin nykyiseen käytäntöön Lwoffin ja yhteistyökumppaneiden toimesta (1946).

Kemoautotrofi
-------------

Kemoautotrofit (tai kemotrofinen autotrofi) (kreikan kemo = kemiallinen, auto = itse, trofia = ravinto), sen lisäksi, että saavat energiaa kemiallisista reaktioista, synteyttävät kaikki tarvittavat orgaaniset yhdisteet hiilidioksidista. Kemoautotrofit käyttävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkivetyä, elementillistä rikkiä, rautaioneja sekä myös molekyylimuotoista vetyä ja ammoniakkia. Suurin osa niistä on bakteereja ja arkeoneja, jotka elävät elinkelpoisissa ympäristöissä, kuten syvän meren venttiileissä ja ovat ensisijaisia tuottajia sellaisissa ekosysteemeissä. Kemoautotrofit kuuluvat yleensä muutamaan ryhmään: metanogeenit, halofiilit, rikin hapettajat ja pelkistäjät, typen hyödyntäjät anaerobisen ammoniumtypen hapettajat ja korkeassa lämpötilassa ja happamassa ympäristössä viihtyvät eliöt. Esimerkiksi yksi näistä yksisoluisista eliöistä on Sulfobodus. Kemolitotrofien lisääntyminen voi olla erittäin nopeaa, kuten *Thiomicrospira crunogena*, jonka tuplaantumisaika on noin tunti.

Termin *kemosynteesi* otti vuonna 1897 käyttöön saksalainen kasvitieteilijä Wilhelm Pfeffer. Hän tarkoitti termillä energian tuottamista epäorgaanisia aineita hapettamalla, yhdistettynä autotrofeihin - joita nykyisin kutsutaan nimellä *kemolitoautotrofi*. Myöhemmin termiin ovat sisältyneet myös kemo-organotrofit, jolloin kemosynteesi voidaan nähdä synonyyminä kemoautotrofille.

Kemoheterotrofi
---------------

Kemoheterotrofit (tai kemotrofiset heterotrofit) (kreikan kemo = kemiallinen, hetero = toinen, trofia = ravinto) eivät voi muuntaa hiiltä muodostamaan niiden omia orgaanisia yhdisteitä. Kemoheterotrofit voivat olla kemolitoheterotrofeja, jotka hyödyntävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkiä, tai kemo-organoheterotrofeja, jotka hyödyntävät orgaanisia energian lähteitä, kuten hiilihydraatteja, rasvoja ja proteiineja.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chemotroph
**Kemmer stock cur** on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Kemmer stock cur on keskikokoinen, voimakasrakenteinen, lihaksikas. Pää on leveä, kallo litteä ja kuono voimakas. Korvat ovat lyhyet ja korkealle asettuneet. Niska on lihaksikas ja vahva. Häntä on joko luonnostaan töpö, lyhyt tai pitkä. Karvapeite voi olla sileä tai karkea. Väritys on yleensä keltainen, mutta myös brindlet, siniset ja mustat yksilöt hyväksytään. Säkäkorkeus vaihtelee 46–66 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on valpas, älykäs ja nopea oppimaan. Metsästäessä se on nopealiikkeinen.

Alkuperä
--------

Robert Kemmer kehitti kemmer stock curin Tennesseen Crossvillessä alkuperäisen mountain curin uudeksi variaatioksi. Hänen perheensä oli kasvattanut mountain cureja useiden vuosien ajan. 1970-luvulla hän alkoi jalostaa omaa mountain cur -linjaansa. Hän tarvitsi koiran, joka kykenisi sekä villisian ja pesukarhun metsästykseen että maatilan vartiointiin, ja hän keskittyi enemmän käyttöominaisuuksiin kuin ulkonäköön. Vuonna 1991 perustettiin Kemmer Stock Breeders Association ja julkaistiin ensimmäinen rotumääritelmä.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Pesukarhun ja villisian metsästyksen lisäksi kemmer stock cur on riittävän rohkea saartamaan karhun ja pitelemään sitä paikoillaan metsästäjän saapumiseen asti. Se on myös hyvä maatilan karjan paimentaja, karjan vartija, farmarin lasten suojelija, murmelin metsästäjä ja käärmeiden jäljittäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 227. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Vara Mara** on Jope Ruonansuun vuonna 1997 julkaistu yhdeksäs albumi. Se sisältää kuvitteellisen radiokonsertin, jonka juontavat Martti ja Eeva Ahtisaari.

CD-singlenä (Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen) julkaistu, Jorma Reiniä pilkkaava kappale "Kaikki menee kun sovittelee" hyllytettiin pois Vara Mara -levyltä Reinin pyynnöstä. Levyn 31. kappaleen lopussa on ns. piiloraita, joka on STT:n uutisista tehty sketsi. Sketsissä Ruonansuu kertoo uutistenlukijan äänellä: "*Ex-valtakunnansovittelija Jorma Reini on ottanut porot nokkiinsa taiteilija Ruonansuun pilkkalaulusta. Reini sanoo Päivän lööppi -ohjelmaan antamassa haastattelussaan, että pilkka osui omaan nilkkaan*".

Albumi oli vuonna 1997 parhaimmillaan Suomen virallisella listalla sijalla 32.

Kappaleet
---------

1. Spiikki 1 (1,01)
2. Mararock (2,39) (*Alkuperäinen kappale: Kakerock*)
3. Spiikki 2 (0,33)
4. Satasen laina (3,27) (Alun perin Nylon Beatin kappale. Tämä on samoilla sanoilla.)
5. Spiikki 3 (0,26)
6. Mattiesko Hytönen (2,35)
7. Mara paparazzina (1,00)
8. Spiikki 4 (0,34)
9. Asia vilipitön hä! (3,26)
10. Spiikki 5 (0,21)
11. Riitta ja Topi (2,20)
12. Spiikki 6 (0,25)
13. Tukitango (3,30)
14. Täällä Aarne Tanninen (0,56)
15. Linda (2,22)
16. Spiikki 7 (0,30)
17. Meidän isä synnyttää (3,00)
18. Manun tervehdys (0,53)
19. Spiikki 8 (0,38)
20. Juppi tyhjänuppi (1,59) (*Alkuperäinen kappale: Peppi Pitkätossu / Här kommer Pippi Långstrump*)
21. Andy McCoy (0,26)
22. Spiikki 9 (0,28)
23. Ooks nähny kanoja (3,50)
24. Spiikki 10 (0,28)
25. Lasse Lehtinen (1,57)
26. Spiikki 11 (0,28)
27. Teemu Munuainen (3,26)
28. Johannes Virolainen (0,13)
29. Spiikki 12 (0,29)
30. Jess (3,19)
31. Jukka Virtanen (1,39)

Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen -singlejulkaisu
---------------------------------------------------------------

Kappale *Kaikki menee kun sovittelee* piti julkaista Vara Mara -albumilla, mutta näin ei loppujen lopuksi käynyt, koska kappaleen kohteeksi joutunut ex-valtakunnansovittelija Jorma Reini suuttui kappaleen sisällöstä ja vaati sen hyllyttämistä tulevalta Vara Mara -albumilta. Mattiesko Hytösestä ja hänen juontamastaan Päivän lööppi -ohjelmasta kertova kappale *Mattiesko Hytönen* on sen sijaan kyseisellä albumilla. Virallisesti singleä ei ehditty myymään, kun ne vedettiin viime hetkellä markkinoilta. Single on erittäin harvinainen.

1. Kaikki menee kun sovittelee – 2.59
2. Mattiesko Hytönen – 2.57

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikkituottajat: Tilastot → Virallinen lista → Artistit → Jope Ruonansuu → Vara Mara Viitattu 28.12.2022.
2. ↑  Jope Ruonansuu: Vara Mara Musiikkituottajat ry. Viitattu 4.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* *Vara Mara* discogs.com -sivustolla (englanniksi)
**Domenico Paolella** (18. lokakuuta 1915 Foggia – 7. lokakuuta 2002 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 

Paolella toimi Carmine Gallonen assistenttina *Scipio Africanuksessa* vuonna 1937 ja ohjasi ensimmäisen näytelmäelokuvansa *Gli ultimi della strada* vuonna 1940. Vuosina 1946–1951 hän työskenteli uutiselokuvien taiteellisena johtajana ja päätoimittajana. Paolellan dokumentti *La tragedia dell’Etna* sai palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla.

1950-luvulla Paolella teki musiikkikomedioita kuten *Canzoni di mezzo secolo* (1952) sekä Totò-komediat *Destinazione Piovarolo* ja *Il coraggio* (molemmat 1955). Seuraavan vuosikymmenen alussa hän ohjasi merirosvoseikkailuja sekä peplumelokuvia, joista parhaita ovat *Ercole contro i tiranni di Babilonia* (1964) ja *Il gladiatore che sfidò l’impero* (1965). Myöhemmin hän teki muun muassa spagettiwesternejä sekä erotiikalla ja väkivallalla kuorrutettuja toimintaelokuvia.

Elokuvia
--------

* *Voittamaton Maciste*, 1962
* *Ursus, il gladiatore ribelle*, 1962
* *Ercole contro i tiranni di Babilonia*, 1964
* *Golia alla conquista di Bagdad*, 1965
* *Il gladiatore che sfidò l’impero*, 1965

Lähteet
-------

1. 1 2  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 23.10.2013. (italiaksi)
2. ↑  Cinematografo.it *cinematografo.it*. Viitattu 23.10.2013. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Domenico Paolella
* Internet Movie Database: Domenico Paolella (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Siloi** (m.kreik. Σίλοι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Siloin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Siloi kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa varmuudella vain kerran vuonna 451/450 eaa. Kaupungin oletettu sijainti Kaariassa perustuu siihen, että sen nimi esiintyy kyseisessä luettelossa muiden kaarialaisten kaupunkien yhteydessä.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Silos* (Σίλος).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "930 Siloi", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Siloi *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
**Karl Gustaf Norén** (3. tammikuuta 1918 Ruotsi – 22. heinäkuuta 1995 Ruotsi) oli ruotsalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin. Hänen merkittävin saavutuksensa oli myöhemmin mitätöidyissä toisen maailmansodan aikaisissa EM-kisoissa 1942 saavutettu keskisarjan Euroopan mestaruus.

Norén nousi Ruotsin amatöörinyrkkeilyssä pinnalle vuoden 1934 maan mestaruuskisoissa voittamalla mestaruuden. Hän edusti göteborgilaista Redbergslids BK:ta. Kovia kilpakumppaneita 1930-loppupuoliskolla olivat Ågrenin veljekset Oscar ja Erik, jotka menestyivätkin 1930-luvun loppupuoliskolla paremmin. Vasta vuonna 1940 Norén pääsi edustamaan kansainvälisissä kehissä. Hän oli vuoden 1940 Euroopan joukkueessa Yhdysvaltoja vastaan voittaen toisen ja häviten toisen ottelunsa. Vuoden 1940 lopulla hän edusti Ruotsia maaotteluissa mm. voittaen Suomi-maaottelussa Aatos Lundellin. Vuoden 1941 Ruotsin mestaruuden jälkeen Norén edusti maataan maaotteluissa Saksaa ja Tanskaa vastaan neljä kertaa. Varsinaiseksi menestykseksi muodostui Saksan Breslaussa tammikuussa 1942 pidetyt EM-kisat, joissa Norén saavutti mestaruuden. Niissä hän otteli neljä ottelua voitokkaasti. Viimeiset vastustajat olivat semifinaalissa Carl Schmidt ja finaalissa myös Saksan Adolf Baumgarten. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Norén jatkoi uraansa vuoteen 1943 otellen kaikkiaan 11 maaottelussa, joista hän voitti seitsemän. Ruotsin mestaruuksia kertyi kaikkiaan kolme eli 1934, 1941 ja 1942. Uran ongelmaksi muodostui käynnissä ollut maailmansota, jolloin ei järjestetty merkittäviä kansainvälisiä urheilutapahtumia.

Norén toimi Göteborgin poliisissa vuodesta 1941 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Unofficial European Championships - Breslau, Germany - January 20-25 1942 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 17.10.2017 (englanniksi).
2. ↑  Karl Gustaf Norén RINGSIDE - till den svenska amatörboxningens historia. Viitattu 17.10.2017 (ruotsiksi).
3. ↑  Nyrkkeilyottelu Suomi-Ruotsi tänään klo 16 Messuhallissa.  *Helsingin Sanomat*, 19.1.1941, s. 12. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 25.3.2023.
**ARA Misiones** (runkonumerot E11, T11 ja D11) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Buenos Aires -luokka*
Alus tilattiin Cammell Lairdilta ja se laskettiin vesille 23. syyskuuta 1937. Alus valmistui 5. syyskuuta 1938.

Palvelus
--------

Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (esp. *torpederos*), jolloin sen runkonumeroksi tuli T11 ja edelleen 1957 hävittäjäksi (esp. *destructores*) runkonumerolla D11. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se romutettiin 1974.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 16
**Luovien alojen** määrittely Suomessa pohjautuu usein kansainvälisiin malleihin. Kauppa- ja teollisuusministeriön teettämän määritelmän  mukaan luoviin aloihin Suomessa luetaan seuraavat toimialat.

* animaatiotuotanto
* arkkitehtipalvelut
* elokuva- ja tv-tuotanto
* kuvataide ja taidegalleriat
* käsityö
* liikunta- ja elämyspalvelut
* mainonta ja markkinointiviestintä
* muotoilupalvelut
* musiikki ja ohjelmapalvelut
* peliala
* radio- ja äänituotanto
* taide- ja antiikkikauppa
* tanssi ja teatteri
* viestintäala

Luovien alojen tarkka määrittely on siksi hankalaa, että luovat alat muuttuvat ja kehittyvät koko ajan. Nopeasta teknisestä kehityksestä johtuen siihen voi liittyä aloja, joita ei vielä Suomessa tunnisteta tai ne ovat vielä hyvin marginaalisia. Yksi kiistellyimmistä luovista aloista on liikunta - ja elämyspalvelut. Myös matkailupalvelut monipuolistuvat ja niihin usein liitetään erilaisia elämyksiä, esimerkiksi ulkoilua kulttuurimaisemissa. Luovien alojen termillä onkin yhtäläisyyksiä muun muassa seuraavien käsitteiden kanssa: kulttuuriteollisuus, elämysteollisuus, sisältöliiketoiminta ja tekijänoikeusalat.  Laajasti ottaen kaikki kulttuuripalvelut kuuluvat luovien alojen piiriin. Viime aikoina taidelähtöisiä palvelumalleja on tuotu myös hyvinvointialan (sosiaali- ja terveystoimi, nuorisotyö jne.) organisaatioihin. Toiminta on synnyttänyt uusia luovien alojen yrityksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2
*Tämä artikkeli kertoo Argentiinan laivaston panssarikansiristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ARA Veinticinco de Mayo** oli Argentiinan laivaston panssarikansiristeilijä. Alus ostettiin Armstrong Whitworthilta, joka laski sen vesille 5. toukokuuta 1890 nimettynä *Nicocheaksi*.

Suunnittelu
-----------

Elswickin telakka sai kesäkuussa 1886 luvan valmistaa uuden risteilijän varastoon (eli aluksesta ei ollut varsinaista tilausta, vaan se valmistettiin telakan työllistämiseksi). Toimeksiannon mukaan alus tuli aseistaa muuten kuten hieman aiemmin tilattu *Piemonte*, mutta neljä kuusituumaista tuli korvata kahdeksalla 4,7 tuuman 36 naulan pikatykillä. Aluksen nopeuden tuli olla suurin mahdollinen 330 jalan alukselle. Aluksen köli laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1888 telakkanumerolla 541.

Alus perustui Philip Wattsin piirustuksiin. Siinä oli kaksoispohjalla varustettu teräsrunko lukuun ottamatta kattila- ja konehuoneita. Suojaava panssarikansi kattoi koko aluksen 3,5-4,5-tuumaisena. Aluksen aseistuksena oli kaksi Kruppin 8,2 tuuman tykkiä, jotka olivat nousevissa kasemateissa etu- ja takakannella. Apuaseina olivat kahdeksan 4,7 tuuman tykkiä asennettuna neljä kummallekin kyljelle. Aluksessa oli kiinteä keulaan asennettu torpedoputki ja yksi kummallakin kyljellä. Aluksessa oli kaksi mastoa tulenjohtopaikkoineen sekä kaksi suurta savuhormia.

Valmistus
---------

Köli laskettiin 18. kesäkuuta 1888 Elswickin telakalla telakkanumerolla 541. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1890. Viimeiset valmistajan koeajot olivat tammikuussa 1891. Alusta tarjottiin heinäkuussa 1889 Chilelle, mutta se myytiin syyskuussa Argentiinalle.

Palvelus
--------

Argentiinan viimeinen maksuerän viipyessä alus makasi huhtikuusta heinäkuuhun 1891 ankkurissa Tyne-joella valmiina ja miehistöineen. Se lähti elokuussa matkaan saapuen Buenos Airesiin 17. syyskuuta koettuaan matkalla myrskyävän Atlantin. Aluksen palvelus oli normaalia rauhan ajan palvelusta, kunnes se poistettiin palveluksesta 1921.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867-1927*. Kent, Englanti: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Brook, Peter s. 71
2. ↑  Brook, Peter s. 72


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***ARA Patagonia*** | **Argentiinan laivaston risteilijäluokat** | Seuraaja:***ARA Nueve de Julio*** |
**Luovan valokuvauksen keskus ry** on Jyväskylässä toimiva alueellinen valokuvakeskus, joka toimii yhdessä Jyväskylän Grafiikkakeskuksen kanssa Jyväskylän Veturitalleilla yhteisnimellä *Grafiikka- ja valokuvakeskus Ratamo*. 
Vuonna 1989 perustettu yhdistys oli Suomen ensimmäinen alueellinen valokuvakeskus.

Luovan valokuvauksen keskus ry:n tarkoitus on edistää ja tehdä tunnetuksi keskisuomalaista valokuvataidetta, parantaa valokuvaajien toimintaedellytyksiä ja pitää yllä yhteyksiä sekä suomalaisiin että kansainvälisiin alan taiteilijoihin ja instituutioihin. Se on profiloitunut nykyvalokuvaan sekä valokuvataiteen ja kuvataiteiden välimaastoon. Yhdistyksen jäsenistö koostuu ammattivalokuvaajista, valokuvauksen harrastajista ja taiteilijoista.

Valokuvauskeskus on järjestänyt kursseja muun muassa vedenalaiskuvauksesta, digitaalisesta vedostamisesta sekä vanhoista valokuvatekniikoista. Valokuvakeskuksessa on kirjasto sekä perinteinen pimiö sekä atk-laboratorio kuvankäsittelyyn ja tulostukseen.

Valokuvakeskus osallistuu Jyväskylän taidemuseon järjestämän kansainvälisen Lumo-valokuvatriennaalin ideointiin ja toteutukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Luovan valokuvauksen keskus, Luovan valokuvauksen keskus, viitattu 29.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Valokuvakeskuksen verkkosivusto
**Padasjoen lentokenttä** oli yksi Moskovan välirauhan aikana rakennetuista sotilaslentokentistä, jonka tarkoituksena oli tukea niin ikään valmistuvan Vesivehmaan lentokentän toimintaa suoja- ja varakenttänä.  *lähde tarkemmin?* Lentokentän toteutti puolustusministeriön linnoitustoimiston 1. Lentokenttäkomppania, jota johti reservin insinööriluutnantti Viljo Kuuskoski pitäen johtopaikkanaan Maakesken Tähkäsen taloa. 

Rakennusvaiheessa ei Padasjoen lentokentälle tehty neljän tai viiden rakennuksen ja mahdollisen saunan lisäksi muita rakennuksia, kuten lentokoneiden varastohalleja tai korjaamotiloja.

Jatkosota
---------

Keväällä 1941 Lentorykmentti 4:n Erillinen Lentue ja Lentolaivue 46 harjoittelivat tukeutuen Padasjoen lentokenttään. Harjoitusta varten ilmavoimat vuokrasi Kullaspirtin Padasjoen kirkonkylästä sekä Maakeskestä tiloja taloista henkilöstönsä majoittamiseen. Ruokailun järjesti Padasjoen Lotta Svärd Nyystölän Tulppalaan. 

Lentolaivue 14:n komentaja, majuri L. Larjo tukeutui Padasjoen lentokenttään kesällä 19. kesäkuuta - 9. heinäkuuta 1941. Varsinaisesti Padasjoen lentokentälle oli kuitenkin sijoitettuna vain luutnantti M. Sompin johtama Lentolaivue 14:n kolmas lentue, jolla oli kuusi Fokker C.X.-lentokonetta, joita ei jatkosodassa vanhentuneina käytetty enää kuin pääasiassa armeijakunnan tiedustelulentoihin. 

Vielä 25. lokakuuta 1941 Tulppalassa oli käynyt kapteeni A. O. Pietarinen ja kymmenen muuta sekä luutnantti A. Melasniemi 31. lokakuuta 1941. 

Lentokenttää vartioi Padasjoen suojeluskunta 1+4 -vahvuisella vartiolla.

Padasjoen lentokerho
--------------------

Padasjoen lentokenttää käytettiin 1970-luvun puoliväliin asti Padasjoen lentokerhon toimintaan. Kentällä harjoitettiin mm. purjelentoa.

Aineistoa
---------

Särkiö, 181, Padasjoen lentokenttä 4.9.1943. Keski-Suomen ilmailumuseo, ilmakuva *lähde tarkemmin?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Särkiö, 181
2. ↑  Särkiö, 180; Padasjoen suojeluskunnan jäsen (6.12.1939-) Sulo Hannukkalan (s. 1921) haastattelu
3. ↑  Särkiö, 181; Padasjoen suojeluskunnan jäsen (6.12.1939-) Sulo Hannukkalan (s. 1921) haastattelu
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Gregorius Rimiläinen
**Gregorius Riminiläinen** (kuoli 1358) oli italialainen teologi ja filosofi.

Opit
----

Gregorius oli nominalistinen ja hän sai paljon vaikutteita Augustinuksesta, hän esimerkiksi uskoi predestinaatioon. Gregoriuksen mukaan ihminen ei pysty elämään moraalisesti vain vapaan tahdon avulla ilman Jumalallista armoa. Gregorius uskoi, että kastamattomat lapset eivät tule pelastumaan. Gregoriuksen opit vaikuttivat myöhempiin uskonpuhdistajiin.

Lähteet
-------

1. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Gregory of Rimini *www.newadvent.org*. Viitattu 17.11.2021.
2. ↑  Gregory Of Rimini | Italian philosopher | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 17.11.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Torricellin laki. Avoimessa astiassa nesteen ulostulonopeus aukosta (outlet) on yhtä suuri kuin korkeudelta h pudotetun kappaleen nopeus sen pudottua tämä matka h.
**Torricellin laki** tai **Torricellin teoreema** liittyy virtausdynamiikkaan. Laki on nimetty lain 1643 löytäneen Evangelista Torricellin mukaan.

Lain mukaan avoimen astian nestepinnan ollessa jollakin korkeudella (kuvassa h) astian kyljessä olevasta reiästä, on nesteen virtausnopeus reiästä yhtä suuri kuin samalta korkeudelta pudonneen kappaleen nopeus.

Laki pätee jos neste oletetaan ideaalinesteeksi. Siihen ei siis vaikuta mm. ilmanvastus tai viskositeetti. Myöskään putoavaan kappaleeseen ei vaikuta ilmanvastus ja painovoiman kiihtyvyys *g* pysyy vakiona.

Putoavalle kappaleelle pätee kaava {\displaystyle v={\sqrt {2gh}}}, missä *v* on kappaleen nopeus sen pudottua korkeudelta *h*, ja *g* on painovoiman aiheuttama putoamiskiihtyvyys (noin 9,81 m/s2).

Nesteen nopeudelle pätee seuraavanlainen Bernoullin laista johdettu kaava:

{\displaystyle P\_{0}+{\frac {1}{2}}\rho v^{2}+h\_{2}=P\rho gh\_{1}}

Nopeuden v selvittämiseksi yhtälö muutetaan muotoon ottaen huomioon että h1 – h2 = h:

{\displaystyle v={\sqrt {{\frac {2(P-P\_{0})}{\rho }}+2gh}}}

Jos P = P0, kuten se on avoimessa astiassa, jollaisessa Torricellin laki pätee, supistuu yllä olevasta kaavasta osa pois ja saadaan pudonneen kappaleen kaava:

{\displaystyle v={\sqrt {{\frac {2\cdot 0}{\rho }}+2gh}}={\sqrt {2gh}}}

**P0** = paine reiän ulkopuolella, yleensä yhtä suuri kuin ilmanpaine (Pa)

**P** = paine astian sisällä (arvo voi olla eri kuin P0, jos astia on suljettu)

**ρ** = tiheys, rhoo (kg/m3)

Katso myös
----------

* Pascalin laki
* Venturi-ilmiö
* Dynaaminen paine

Lähteet
-------

1. ↑  Torricelli's theorem *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 21.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Serway, Raymond A.: *Physics for scientists and engineers*, s. 418. Belmont, CA: Brooks/Cole, Cengage Learning, 2010. ISBN 9781439048443.
**Orihime Inoue** (井上織姫,, *Inoue Orihime*) on kuvitteellinen henkilö manga- ja animesarjassa *Bleach*. Hän on rakastunut sarjan päähenkilöön, luokkatoveriinsa Ichigo Kurosakiin. 

Vuonna 2006 tunnetuksi internet-ilmiöksi muodostuneessa animaatiovideossa Orihime Inoue on yhdistetty suomalaiseen kansanmusiikkiyhtye Loituman esittämään Ievan polkka -kansanlauluun. Videossa toistuvat viisi kuvaa, joissa Orihime Inoue pyörittää talvisipulia ja näyttää laulavan laulun kertosäettä. Englannin kielellä video tunnetaan nimellä "Loituma Girl".

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Tausta
------

Orihimen isoveljen sanojen mukaan "hänen äitinsä oli lutka" ja isä käyttäytyi väkivaltaisesti lapsiaan kohtaan, kunnes veli tuli täysi-ikäiseksi ja muutti pois ottaen Orihimen mukaansa. Sisarukset elivät yhdessä, kunnes veli kuoli Orihimen ollessa noin 10-vuotias. Orihime asui yksin, kunnes tapasi Tatsuki Arisawan, joka suostutteli hänet aloittamaan lukio-opinnot. Ajan myötä Orihime pääsi veljensä kuolemasta yli.

Muuta
-----

Orihimen veljen haamusta tulee hollow, joka hyökkää Orihimen kimppuun raivoissaan siitä, että tämä lopetti hänen suremisensa. Ichigo ja Rukia Kuchiki onnistuvat kuitenkin suojelemaan Orihimeä. Ichigon ollessa alakynnessä Orihime alkaa rauhoitella veljeään ja kertoo hänelle, ettei ollut lopettanut suremista, vaan suri yhä sisäisesti. Sen seurauksena veljen hollow-naamio murtui ja hän lävisti itsensä Ichigon zanpakutō-miekalla lähettäen näin itsensä Soul Societyyn. Orihime on rakastanut Kurosaki Ichigoa koko ikänsä, mutta koska Ichigo ei edes huomaa Orihimeä, hän purkaa tunteitansa Matsumotolle.

Orihimen veljen päästyä eteenpäin Orihimen hiusneulat, jotka hän oli saanut lapsena veljeltään, aktivoituivat. Silloin Orihime sai käyttöönsä kuusi "sielunsa tuotosta": kaksi parantavaa *Hinagikua*, kolme kilven luovaa *Shun'ō*ta ja hyökkäävän *Tsubaki*n. Orihime käyttää voimiaan ensimmäistä kertaa, kun hollowien ja ihmisten maailman väliin repeytyy portti. Kun Ichigo päättää lähteä pelastamaan Rukiaa Soul Societystä, missä hänet aiotaan teloittaa sääntöjen rikkomisesta, Yoruichi Shihōin alkaa kouluttaa Orihimea ja Yasutora Sadoa. Soul Societyssä Orihime kohtaa taistelussa vain yhden shinigamin, joka hyökkää hänen ja Uryū Ishidan kimppuun heidän etsiessä Rukiaa. Mangassa Aizenin joukot saavat Inouen omalle puolelleen. Ulquiorra eli joukkojen 4. espada saa tehtäväkseen pitää Orihimesta huolta. Ichigo, Uryu, Sado ja joukko shinigameja lähtevät hakemaan Orihimea takaisin. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Hittibiisi kulman takaa *Helsingin Sanomat*.  9.7.2006. Viitattu 15.1.2019.
**Kemijärven kuvanveistoviikot** on Kemijärvellä vuonna 1985 alkanut tapahtuma, jonka tarkoituksena on ollut edistää kuvanveistoa, kansainvälistä näyttelytoimintaa, koulutusta ja kulttuurimatkailua. Alkuvuosina tapahtuman nimi oli **Kemijärven kelonveistoviikko**. 

Vuonna 2015 20. kuvanveistoviikolla oli mukana 16 kuvanveistäjää eri puolilta maailmaa. Tapahtuma oli synnyttänyt vuoteen 2015 mennessä yli 400 veistosta noin 300 kuvanveistäjältä.

Osanottajat tapahtumaan on valittu hakemusten perusteella ja siinä on pyritty mahdollisimman monipuoliseen kansainvälisyyteen. Taiteilijat ovat olleet peräisin erilaisista kulttuureista, joten kuvanveistoviikoilla on toteutunut eri kulttuurien vuorovaikutus ja taiteellinen monimuotoisuus. Kuvanveistoviikkoa Kemijärvellä on pidetty korkealuokkaisena taiteellisena tapahtumana ja hakijoita on ilmoittautunut enemmän kuin on pystytty vastaanottamaan.

Veistomateriaaleina ovat olleet kelohonka, aihkipuu, sahatavara ja sekä muut materiaalit, kuten metalli, lasi, kangas, kivi, nesteet ja näiden yhdistelmät.

Tapahtumapaikkana on ollut Kemijärven kaupungin keskustassa sijaitseva Taivaan tulien aukio. Kuvanveistoviikon aikana teokset veistetään julkisesti, jolloin yleisöllä on mahdollisuus seurata taiteilijoiden työskentelyä ja tutustua heihin. Kuvanveistäjät ovat pitäneet myös yleisöluentoja, jossa he ovat esitelleet taidettaan ja oman maansa kulttuuria.

Veistokset ovat olleet esillä yleisölle julkisissa tiloissa, sekä kesällä avoimessa Taidekeskus Puustellissa. Eri puolilla Kemijärveä on ollut esillä suuria ulkotilaveistoksia muun muassa Taidekeskus Puustellin ja kulttuurikeskuksen puistoihin sekä venesatamaan ja keskustan alueelle.

Tapahtuman tukijoita ovat olleet Kemijärven kaupunki, Opetusministeriö, Alfred Kordelinin säätiö, sekä valtakunnalliset ja paikalliset yhteisöt ja yritykset. Kuvanvestoviikkojen järjestelyistä on vastannut Urpo Kärri.

Katso myös
----------

* Luettelo Kemijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Elo, Tiina ja Seppälä, Sirkka-Liisa: Vesistöjä ja vaaramaisemia, Kemijärven kulttuuriympäristöohjelma (pdf) *Suomen ympäristö 22 2011*.  2011. sivu 51:  Ympäristöministeriö. Viitattu 10.2.2020.
2. 1 2  Tynkkynen, Jyri: Kemijärvellä 20. kuvanveistoviikko *Yle Uutiset*.  22.6.2015. Yleisradio Oy. Viitattu 10.2.2020.
**Päivän peili** on Yleisradion radiouutisten illan päälähetyksen entinen nimi. Maaliskuusta 2012 alkaen lähetys on tunnettu yksinkertaisesti nimellä "Yle Uutiset". Lähetys kuullaan suorana arkisin ja viikonloppuisin klo 17.00–17.10 Radio Suomessa ja Yle Radio 1:ssä.

Lähetyksen kesto on ollut vuoden 2018 alusta 10 minuuttia, sekä arkisin että viikonloppuisin. Yllättävissä, isoissa uutistilanteissa klo 17:n lähetys voi olla pidempi kuin 10 minuuttia. Vuosina 2008–2016 lähetyksen kesto oli arkisin 20 minuuttia ja vuonna 2017 15 minuuttia. Aiemmin 2000-luvulla kesto vaihteli 15 minuutin ja puolen tunnin välillä. Viikonloppulähetysten pituus vaihteli 10 ja 15 minuutin välillä.

Ohjelma päättää Ylen radiokanavilla illan suorat uutislähetykset, jotka kestävät yli viisi minuuttia. Klo 17 jälkeiset uutislähetykset ovat pääasiassa sähkelähetyksiä, joiden kesto on noin kaksi minuuttia. Lisäksi Radio Suomessa kuullaan klo 21.15–21.45 *Päivä tunnissa* -uutiskertaus. Ohjelma sisältää uusintana aineistoa, jota on esitetty tavallisissa uutislähetyksissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylen kadotetut radiobrändit *hs.fi*. Viitattu 28.7.2016.
2. ↑  Ohjelmaopas | Radio-ohjelmat tänään | Areena | yle.fi *areena.yle.fi*. Viitattu 22.4.2018.
3. ↑  Alkuvuosi tuo uutta Ylen uutistarjontaan radiossa *yle.fi*. Viitattu 22.4.2018.
4. 1 2  Yle Uutisten ohjelmakaavioon muutoksia vuoden 2017 alussa *yle.fi*. Viitattu 22.4.2018.
**Kemijärven työväentalo**, **"Tökäri"**, sijaitsee Kemijärvellä osoitteessa Särkilammentie 24. Talon omistaa Kemijärven Työväenjärjestöt ry.

Historiaa
---------

Kemijärven työväenjärjestöt -yhdistys on perustettu vuonna 1947. Alusta lähtien Kemijärven työväentalo on ollut yhdistyksen kokoontumispaikka. Alkuaan talo rakennettiin vuonna 1946 toisen maailmansodan jäljiltä saksalaisilta Ketolan lentokentän maastoon jääneistä parakeista.

Rakennus
--------

Talo rakennettiin talkoilla vuonna 1946. Alkuperäisen talon suunnitteli Eino Turunen. Taloa laajennettiin vuosina 1960 ja 1978. Laajennukset suunnitteli arkkitehti Pentti Aho.*lähde?* Tontin pinta-ala 4 740 m² ja talon huoneistoala on 870 m². Talo on puurunkoinen, lautaverhoiltu ja siinä on peltikate. Pääkerroksessa on sali näyttämöineen. Osassa rakennusta*lähde?* on kellarikerros, jossa on kerhohuoneita ja sauna pesu- ja pukuhuoneineen.

Työväentaloa on saneerattu useita kertoja. Keskuslämmitys, vesijohto ja viemäri sekä WC-tilat rakennettiin vuonna 1960. Taloon asennettiin öljykeskuslämmitys. Lämmityskattila uusittiin vuonna 1990,*lähde?* nykyisin talo on kaukolämmössä. Kaikki korjaukset ja muutokset on tehty talkoilla ammattimiesten opastuksella.*lähde?*

Vuonna 1960 laajennetussa osassa on yksi ulkoseinä tiiltä*lähde?*. Vuonna 1978 purettiin vanha ravintola ja tilalle rakennettiin yläkertaan uusi ravintola, kokoushuone, suihkutilat ja toimistohuoneita. Voimailusalin tiloihin rakennettiin myöhemmin bändeille kaksi harjoitushuonetta. Työväentalon saliin tehtiin lämpöremontti vuonna 1982 ja ravintolan ja salitilojen väliin rakennettiin vuonna 2015 suljettava väliseinä, jolla voitiin vähentää talon lämmitystarvetta. Vuonna 2017 saatiin korjausavustusta, jolla talosta rakennettiin esteetön ja parannettiin lämpötaloutta.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on ympärivuotisessa käytössä. Tiloja vuokrataan juhla- ja kokouskäyttöön.

### Lähteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Työväentalo eli "Tökäri" Kemijärven työväenjärjestöt.
2. ↑   *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 35–40. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
**Kultivaatiomalli** on yksi mediaväkivallan vaikutusten malleista. Kultivaatiomalli syntyi George Gerbnerin kehittämänä 1970-luvulla.[1]

Teorian mukaan mediaväkivallan vaikutukset ihmisiin ja yhteiskuntaan ovat pitkäaikaisia ja kasautuvia. Teorian mukaan median välittämä "iloisen väkivallan" malli ohjaa ihmisiä ajattelemaan, että väkivalta on oikea ratkaisu ongelmiin. Lisäksi media ei korosta tarpeeksi väkivallan seurauksia ja ihmiset lopulta turtuvat väkivaltaan, eivätkä ymmärrä sen vaikutuksia tai tunne empatiaa. Kultivaatiomalli painottaa mediaväkivallan aggressiovaikutusten sijaan pelko- ja ahdistusvaikutuksia. Sen mukaan mediaväkivalta lisää sosiaalisia pelkoja (elokuvissa ja sarjoissa esitetty väkivalta luo pimeässä yksin kävelemisen pelkoa) ja sosiaalista epäluottamusta (media luo kuvan nuorisosta väkivaltaisena, jolloin epäluottamus nuorisoa kohtaan lisääntyy). Tällaisessa väkivallan symboliympäristössä elämisestä seuraa "pahan maailman syndrooma".

> »The television set has become a key member of the family, the one who tells most of the stories most of the time»   
> (George Gerbner)
> 
>

Katso myös
----------

* Media
* Mediakasvatus
* Väkivalta
* Mediaväkivalta
* Hiljaisuuden spiraali -malli

Kirjallisuutta
--------------

* Chandler, Daniel. "Cultivation Theory." (2000).
* Kenny, Dr. Wade. "George Gerbner's Cultivation Theory." (2000).
* Pierce, Terry. "An Overview of the Cultivation Theory." (2000).
* Phillips, Carrie, Jennifer Bonds. "Survey of Communication Theory: Cultivation Theory." (1999).

Lähteet
-------

* Hannu Nieminen & Mervi Pantti: Media markkinoilla

### Viitteet

1. ↑  Gerbner, George, et al. Communications Technology and Social Policy: Understanding the New "Cultural Revolution". New York: Interscience Publication, 1973.
Professori Moriarty. Kuvittaja Sidney Pagetin piirros Strand Magazinessa vuodelta 1893.
Professori **James Moriarty** on Sherlock Holmes -kirjoissa esiintyvä fiktiivinen henkilö, rikollinen nero, jota on sanottu "ensimmäiseksi superrikolliseksi". Conan Doyle esitteli hahmon ensimmäisen kerran tarinassa *Viimeinen tapaus*, jota Doyle kaavaili alun perin viimeiseksi Sherlock Holmes -tarinaksi, mutta alkoi myöhemmin kirjoittamaan lisää yleisön painostuksesta. Uudemman kerran Moriarti esiintyy Conan Doylen viimeisessä Sherlock Holmes -novellissa Pelon laakso ja kaikkiaan hahmo mainitaan yhteensä viidessä eri Conan Doylen kirjoittamassa Sherlock Holmes -tarinassa. Toisinaan Moriartya on pidetty Sherlock Holmesin arkkivihollisena.

Doyle saattoi käyttää Moriartyn esikuvana Lontoossakin vaikuttanutta rikollista Adam Worthia, jota kutsuttiin Scotland Yardissa "rikollismaailman Napoleoniksi". 1800-luvulla Englannissa tunnettiin myös joitakin muita rikollisia, joiden taustoihin liittyi Moriartyn omaama matemaattinen lahjakkuus.

Conan Doyle maalasi Moriartysta kuvan rikosten aivoina, joka johtaa ja suojelee viktooriaanisen Englannin alamaailmaa. Sherlock Holmes päättelee Moriartyn olevan useimpien varsinkin Lontoota piinanneiden tapausten takana joita kaikkia ei ole edes pystytty selvittämään. Aiemmin Moriarty oli toiminut englantilaisen yliopiston professorina ja julkaissut kirjan asteroidien dynamiikasta ennen kuin joutui eroamaan yliopiston virastaan hänestä levitettyjen puheiden vuoksi. *Autiossa talossa* tohtori Watson mainitsee, että Moriartylla oli ainakin yksi veli, joka nosti syytteen Sherlock Holmesia vastaan veljensä kuolemasta.

Fiktiivinen elämäkerta
----------------------

Sherlock Holmesin elämäkerran mukaan Moriarty toimi nuoren Holmesin opettajana.*lähde?*

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Holmes kuvaili Moriartya Euroopan pahimmaksi rikolliseksi, vaikkei häntä voitukaan yhdistää hänen tekemiinsä rikoksiin. Lopulta Holmes saa kuitenkin tietää Moriartysta ja ryhtyy "hiljaiseen taisteluun" tätä vastaan. Taistelun tuloksena Moriartyn rikollisryhmä tuhotaan ja muutamaa kätyriä lukuun ottamatta kaikki vangitaan. Moriarty itse pakenee poliisin käsistä kostaakseen Holmesille. Nämä kaksi käyvät lopulta taistelun Sveitsissä Reichenbachin putousten luona, jolloin Moriarty putoaa alas ja kuolee. Holmesinkin uskotaan kuolleen, kuten hahmoon kyllästynyt Doyle alun perin tarkoittikin, mutta myöhemmin selviää, että Holmes vain lavasti kuolemansa. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
### Fiktiiviset teokset

* Tutkielma binomilauseesta (*Viimeinen tapaus*)
	+ *A Treatise on the Binomial Theorem (The Final Problem)*

* Tutkielma asteroidien dynamiikasta (*Pelon laakso*)
	+ *The Dynamics of an Asteroid (The Valley of Fear)*

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) The Chronicles of Sir Arthur Conan Doyle.