**Lepa Mladjenović** (serbiaksi: Лепа Млађеновић, romanisoitu: Lepa Mlađenović; syntynyt 9. marraskuuta 1954) on Jugoslavian toisen aallon feminismin pioneerina pidetty lesbofeministi ja aktivisti.

Mladjenović on ollut mukana perustamassa useita feministisiä ja lesbojen oikeuksia ajavia järjestöjä Serbiassa. Mladjenović on työskennellyt erityisesti miesten väkivallan uhreiksi joutuneiden traumatisoituneiden naisten ja lesbojen parissa.

Mladjenović asuu Belgradissa. Hän kiertää yhä feministisissä tapahtumissa ympäri Eurooppaa ja toimii psykologisena neuvonantajana ja feministisenä kouluttajana.

Aktivismi
---------

### Psykiatrian kritiikki

Mladjenović aloitti aktivismin opiskellessaan psykologiaa Belgradin yliopistossa 1970-luvulla. Psykiatriainstituutio näyttäytyi Mladjenovićille naisia kohtaan väkivaltaisena valtakoneistona. Vaihtoehtoisesta psykologiasta hän oppi matkoiltaan Euroopassa, jossa hän tutustui naisten pitämiin vaihtoehtoisiin kirjakauppoihin. Mladjenovićin mukaan häneen teki tuolloin suuren vaikutuksen Phyllis Cheslerin teos *Women and Madness* (1972)*,* joka käsittelee kriittisesti miesvaltaisen psykiatrian vahingollisia vaikutuksia naisiin.

Mladjenović lähti mukaan Vaihtoehto psykiatrialle -järjestön toimintaan ja oli mukana järjestämässä vuoden 1983 kansainvälistä Vaihtoehtoja psykiatrialle -konferenssia Belgradissa.

### Lesbofeminismi

Mladjenović osallistui vuonna 1978 Belgradissa järjestettyyn kansainväliseen feministiseen konferenssiin, jonka katsotaan aloittaneen jugoslavialaisen toisen aallon feministisen liikkeen. Konferenssin jälkeisinä vuosina Mladjenović oli mukana feministisissä keskustelutapaamisissa ja muutaman vuoden päästä Mladjenović perusti naisille suunnatun pysyvämmän ryhmän. Mladjenović on kuvaillut ryhmän perustamista ensimmäiseksi feministiseksi aktivistiseksi teokseen. Mladjenović oli perustamassa 1990-luvulla Belgradiin naisten auttavaa puhelinta.

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt alkoivat organisoitua Serbiassa 1970-luvun lopulla, ja Mladjenović oli mukana vuonna 1987 Belgradissa perustetussa ensimmäisessä lesboryhmässä.

Mladjenović oli 1990-luvulla mukana perustamassa useita feministisiä järjestöjä. Hän auttoi perustamaan Autonomisen naisten keskuksen vuonna 1993 sekä Arkadia-nimisen järjestön. Vuonna 1995 Mladjenović perusti Belgradiin lesbojen oikeuksia ajavan Labris-nimisen järjestön, joka on yhä toiminnassa 2020-luvulla.

Mladjenović oli yksi Serbian ensimmäisistä julkilesboista.

Mladjenović viittaa lesbofeminismillä toimintaan, joka tähtää yhteisön luomiseen naisten ja lesbojen kanssa. Hänen mukaansa lesbofeminismissä on tärkeää uudelleenrakentaa suhde miehiin ja miehiseen katseeseen niin, etteivät ne ole auktoriteetti jota noudattaa ja pelätä.

### Sodanvastainen aktivismi

Jugoslavian hajoamissotien alettua vuonna 1991 Mladjenović osallistui sodanvastaiseen aktivismiin, joka oli Jugoslaviassa suureksi osaksi naisten organisoimaa. Mladjenović oli mukana perustamassa Serbiaan kansainvälistä sodanvastaista Women in Black -ryhmää, joka järjesti viikottaisia hiljaisia mielenosoituksia sotaa vastaan. Mielenilmaisuissa naiset seisoivat Belgradin keskustorilla mustiin pukeutuneina hiljaa kokonaisen tunnin ajan.

Myöhemmin Belgradin feministit tukivat Bosnian sotaa pakenevia naisia. Bosnian sodan aikana muualta Euroopasta saapuneet psykoterapeutit ja psykiatrit kouluttivat aktivisteja traumatisoituneiden naisten kanssa. Myös Mladjenović lähetti Sarajevossa saarroksissa oleville naisille muun muassa elintarvikkeita sisältäneitä paketteja.

1990-luvun lopulla Kosovon itsenäistymispyrkimysten aikana Mladjenović teki yhteistyötä kosovolaisten feministien kanssa ja ystävystyi esimerkiksi Igballe Rogovan kanssa. Mladjenović alkoi käydä Kosovon pääkaupungissa Pristinassa naisten juhlissa.

Mladjenovićin mukaan naisten solidaarisuus on feministisen antifasistisen politiikan erityinen muoto. Mladjenović korostaa myös entisen Jugoslavian feministien olleen solidaarisia toisilleen kansallisuuteen katsomatta.

Julkaisut
---------

Mladjenović on toimittanut kaksi vaihtoehtoista psykiatriaa ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa käsittelevän kirjaa. Hän on kirjoittanut esseitä miesten väkivallasta, lesbofeministien reaktioista sotaan ja naisten solidaarisuudesta sekä emotionaalista lukutaitoa käsittelevän kirjan (2011).

Tunnustukset
------------

* Kansainvälisen homo- ja lesboihmisoikeuskomission myöntämä Filipa da Souza -palkinto (1994) työstä LGBT-oikeuksien hyväksi (1994)
* Heinrich Böllin säätiön myöntämä Anne Klein -naistenpalkinto (2013)
* Vuonna 2011 serbialaisen Novi Sadin kaupungin Lesbo Organization (NLO) nimesi lukusalin Mladjenovićin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Harju, Sara: Viisaan lesbon vallankumous.  *Tulva*, 2/2023.
2. 1 2 3 4  Zaharijević, Adriana: Short Portrait: Lepa Mlađenović  6.12.2012. Heinrich Boell Stiftung. Viitattu 13.4.2024.
3. 1 2 3  Short Biography: Lepa Mlađenović  6.12.2012. Heinrich Böll Stiftung. Viitattu 13.4.2024.
4. ↑  Lepa Mladjenovic, Serbia, Wins 2013 Anne Klein Women’s Award | Heinrich-Böll-Stiftung *web.archive.org*.  9.8.2019. Viitattu 13.4.2024.