recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Englanninkielinen pangrammi, eli lause, jossa käytetään kaikkia englannin kielen aakkosia vähintään kerran. 
**Englannin kieltä kirjoitetaan** latinalaisin aakkosin, ja aakkosistoon kuuluu 26 kirjainta.

| Isot kirjaimet |
| --- |
| A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z |
| **Pienet kirjaimet** |
| a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z |

Historia
--------

Englannin kielen, ja sen esiasteiden, kirjoitus alkoi anglosaksien aikana ja ensimmäinen kirjoitusjärjestelmä tuli Skandinaviasta, kun riimuilla alettiin kirjoittaa 400-luvulla. Latinalaisia aakkosia alettiin käyttää 600-luvulla ja kirjoitusjärjestelmä saapui Britteinsaarille kristinuskon mukana.

Hastingsin taistelun seurauksena Englannin aatelisto alkoi puhumaan normandinranskaa ja englannista tuli suurimmaksi osaksi vain suullinen kieli. Englantia alettiin kirjoittaa uudelleen 1200-luvulla, kun englanninkielinen kirjallisuus alkoi taas kukoistaa. Tällöin katosivat käytöstä myös kirjaimet **ð** ja **þ**.

Lähteet
-------

1. ↑  ScriptSource - English written with Latin script *scriptsource.org*. Viitattu 8.10.2022.
2. ↑  All\* perfect pangrams of English *Medium*.  29.7.2018. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  The Origin of the English Alphabet *Today I Found Out*.  3.9.2013. Viitattu 8.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  English language, alphabet and pronunciation *omniglot.com*. Viitattu 8.10.2022.
Kapu-sana käytössä kyltissä, jossa kielletään asiaton oleskelu
Pūloʻuloʻu-keppejä
**Kapu** on havaijinkielinen termi sanalle tabu, joka esiintyy monissa muissa kirjoitusasuissa myös muissa polynesialaisissa kielissä. Perusmerkityksessään sana kapu tarkoittaa "pyhä" tai "kielletty". Kapua on fyysisesti merkitty pūloʻuloʻu-kepillä, joka on keihäs, jonka päässä on valkoinen pallo.

Havaijilaisen suullisen perimätiedon mukaan kapujärjestelmä saapui saarille 1200-luvulla eläneen Pā‘aon mukana Tahitilta.

Alkujaan kapu tarkoitti kokonaista järjestelmää, joka sääteli havaijilaisten elämää. Kamehameha Suuren kaudella kapu-järjestelmän rikkomisesta rangaistiin yleensä kuolemalla.

Kapujen luokittelu
------------------

Kapuja oli karkeasti kolmenlaisia:

* Yhteiskunnan perusrakenteet (kielsivät mm. naisia ja miehiä syömästä yhdessä)
* Kasti (kielsi eri yhteiskuntaluokat erillään ja esti näin korkea-arvoisten ihmisten manan saastumisen)
* Muut, lähinnä hallitsijan tahdosta antamat, kaput (määrittelivät mm. missä sai tehdä mitäkin)

Havaijilaisen kapu-järjestelmän alaisuudessa oli vielä erikseen omat ‘aikapu-säännöt, jotka koskivat ruokia. Niillä rajoitettiin esim. tietyt ruoka-aineet ainoastaan miehille, koska niiden katsottiin olevan maskuliinisia: possu, kookospähkinät, banaanit ja tietyt punaiset kalat.

Kapu-järjestelmän purkaminen
----------------------------

Järjestelmä purettiin käytännössä kertaheitolla vain 6 kuukautta sen jälkeen, kun Kamehameha II nousi valtaistuimelle: kuningas istui syömään yhdessä naisten kanssa, mitä pidettiin julkisena osoituksena siitä, että kapu-järjestelmä oli purettu. Silloinen ylipappi Hewahewa antoi järjestelmän purkamiselle siunauksensa ja osallistui itsekin puisten jumalkuvien polttamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hawaiian Dictionaries *wehewehe.org*. Viitattu 14.10.2022.
2. ↑  Great Seal  2022. Māmalahoa. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Kapu – The Hawaiian Religious, Political and Social Structure *Images of Old Hawaiʻi*.  28.11.2022. Viitattu 28.7.2023. (englanniksi)
4. ↑  A Cultural History of Three Traditional Hawaiian Sites on the West Coast of Hawai'i Island (Chapter 5) *npshistory.com*. Viitattu 14.10.2022.
5. ↑  Aikapu *Images of Old Hawaiʻi*.  26.3.2016.  Arkistoitu 14.10.2022. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
6. ↑  King Kamehameha II: 1796-1824 *Royal Family of Hawaii Official Website*.  2022.  Arkistoitu 8.10.2022. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
7. ↑  Ending the Kapu *Punahou School*.  13.10.2021. Viitattu 14.10.2022. (englanniksi)
**Ukrainan kielen kirosanat** (ukr. лайливі слова, *lailyvi slova*) ovat ilmaisuja ja yksittäisä sanoja, joiden katsotaan olevan arkisessa puheessa epäsopivia tai -kohteliaita. Monien muiden kielten tavoin myös ukrainalaiset kirosanat liittyvät usien seksuaalisuuteen ja ruumiin eritteisiin. Erona venäjän kielen kirosanoihin, ukrainan kielessä nämä sanat keskittyvät monesti kehon eritteisiin ennemmin kuin seksuaalisuuteen.

Historia
--------

Ukrainan kielen kirosanat ovat suurimmaksi osaksi samaa kantaa kuin venäjän kirosanat. Tähän vaikuttaa myös se, että ukraina ja venäjä ovat läheisiä sukulaiskieliä. Myös puolan kielestä on lainattu jonkin verran kirosanoja. Venäjän vallan vaikutuksesta Ukrainassa on myös ollut tiukat säännöt sille, ettei kirosanoja käytetä. Nämä säännöt ovat lieventyneet laittoman kirjallisuuden myötä Neuvostoliitossa 1960-luvulla ja myöhemmin 1980-luvulla sensuurin lieventämisen johdosta.

Vuonna 2019 Verh'ovna radassa alettiin keskustella lakiesityksesta, joka kieltäisi julkisuuden henkilöiden kiroilun mediassa sakon uhalla. Maan silloinen virkaatekevä terveysministeri Uljana Suprun vastusti lakiesitystä, ja sanoi kiroilun olevan täysin tervettä.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 kiroilusta on tullut Ukrainassa hyväksyttävämpää ja maassa on otettu etäisyyttä Venäjältä kumpuavasta kielellisestä puhtaudesta. Tästä kieli myös esim. se, että 3. maaliskuuta 2022 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa Volodymyr Zelenskyi sinutteli Putinia puhutellessan tätä suoraan.

Valikoima kirosanoja
--------------------

Persettä vastaavia sanoja ovat mm. *hepa* (ukr. гепа), *mandryka* (ukr. мандрика), *huzno* (ukr. гузно) ja *sraka* (ukr. срака).

### Haspyd

*Haspyd* (ukr. гаспид) kääntyy usein muotoon "piru" tai "paholainen", mutta myös "käärme" tai "lisko".

### Kurva

*Kurva* (ukr. курва) on puolalainen lainasana, joka tarkoittaa sekä "paska" että "huora".

### Pohan

*Pohan* (ukr. погань) tarkoittaa moraalisesti alhaista ja luokatonta henkilö, usein rikollisia. Esiintyy myös muodossa ukr. покидьки, *pokidki*.

### Durbelyk

*Durbelyk* (ukr. дурбелик) kääntyy usein muotoon "typerys". Toinen vaihtoehto on *loh’* (ukr. лох).

Lähteet
-------

1. 1 2  A Guide to Ukraine’s Swear Words So You Can Follow the Viral Videos *The Daily Beast*.  2.3.2022. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Українські мати: лайся красиво (18+) *24 Канал*. Viitattu 25.3.2023. (ukrainaksi)
3. 1 2  How swearing became a weapon of resistance for Ukrainians *The Guardian*.  13.4.2022. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Swearing good for people, says Ukrainian health minister *BBC News*.  4.7.2019. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
5. 1 2 3  Лайся красиво: колоритні українські матюки на всі випадки життя *Радіо Максимум*.  10.7.2022. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
6. ↑  Люта українська лайка: чим замінити російські матюки *Освіторія*. Viitattu 25.3.2023. (ukrainaksi)
Kamal-teatteri, Kaban-joen rannassa.
**Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri** (tat. Галиәсгар Камал исемендәге татар дәүләт академия театры, *Ğaliäsğar Kamal isemendäge tatar däwlät akademiyä teatrı*, ven. Татарский Академический Театр имени Галиаскара Камала, *Tatarskij Akademitšeskij Teatr imeni Galiaskara Kamala*) on johtavimpia tataarien teattereita Venäjällä. Se on perustettu vuoden 1906 joulukuussa ja vuonna 1939 nimetty tataarilaisen kirjailijan Galiaskar Kamalin mukaan. Teatteri sijaitsee Tatarstanin pääkaupungissa, Kazanissa.

Tausta
------

Ensimäiset tiedossa olevat tataarilaisen näytelmätaiteen alkutaipaleet olivat 1800-luvulla, kun harrastajateatteriryhmiä perustettiin joissain Venäjän isoimmissa kaupungeissa ja kylissä. Gabdrahman Ilyasin vuoden 1886 näytelmä "Onneton tyttö" oli ensimmäinen julkaistu tataarinkielinen näytelmä. Sen on sanottu saaneen vaikutteita turkkilaiselta kirjailijalta İbrahim Şinasilta ja hänen teokseltaan "Runoilijan avioliitto" (1860). Molemmat näytelmät ottavat kantaa pakkoavioliittoihin.

1800-luvun puolivälissä tataarien harrasteryhmät järjestivät ilmaisia yksityisesityksiä mutta kiinnostuneita oli hyvin vähän. Heidän esittämät näytelmät olivat siihen aikaan usein venäläisten ja ulkomaalaisten teoksia. Ensimmäinen julkinen tataarinäytäntö oli vuonna 1906. Se oli *Säyär* -ryhmän organisoima. Kyseisestä ryhmästä lopulta muodostui suosituin tataarilainen teatteriyritys. Vuonna 1939, se nimettiin näytelmäkirjailija Galiaskar Kamalin mukaan. Vuonna 1987, teatteri asettui sen nykyiselle sijainnille, Kaban-jokien rantaan.

Teatterin ohjelmisto sisältää tänä päivänä pääsääntöisesti tataarinkielisiä näytelmiä, mutta myös joitain venäläisten ja muiden kirjoittamia näytelmiä. Ihmisille jotka eivät kieltä puhu, on järjestety mahdollisuus katsoa tataarinäytelmiä käännettynä.

Galleria
--------

* Galiaskar Kamalin muistomerkki.Galiaskar Kamalin muistomerkki.
* Teatterin sisätiloja.Teatterin sisätiloja.
* Teatterin sisätiloja.Teatterin sisätiloja.
* Päänäyttämö.Päänäyttämö.
* Näyttelijät Rauza Hairutdinova ja Azat Abbasov. (1900-luku).Näyttelijät Rauza Hairutdinova ja Azat Abbasov. (1900-luku).
* Teatterin 110-vuotisjuhla. (2016). Kuvassa vasemmalla entinen Tatarstanin presidentti Mintimer Šaimjev.Teatterin 110-vuotisjuhla. (2016). Kuvassa vasemmalla entinen Tatarstanin presidentti Mintimer Šaimjev.
* Näytelmä "Kotem sine" (2016).Näytelmä "Kotem sine" (2016).
* Näytelmä "Mehebbet" (2013).Näytelmä "Mehebbet" (2013).
* Yleisöä (Mehebbet, 2013).Yleisöä (Mehebbet, 2013).
* Näytelmä "Mäñgelek buran" (2018).Näytelmä "Mäñgelek buran" (2018).
* Teatterintekijä Luara Shakirzhanova. (2022).Teatterintekijä Luara Shakirzhanova. (2022).

Lähteet
-------

* Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.

Katso myös
----------

* Ğäliäbanu
* Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja
* Sara Sadıyqova
* Xälimä Iskändärova
* Zölfät Xäkim
* Näqi İsänbät

Aiheesta muualla
----------------

* Teatterin kotisivut
* Youtube-kanava
**Ismo Kullervo Junni** (kesäkuu 1943 – 3. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen sarjamurhaaja, joka surmasi vaimonsa ja neljä ryyppykaveriaan. Useat hänen suorittamistaan surmatöistä olivat murhapolttoja Kivinokan kesämaja-alueella Helsingissä. 

Ominaista Junnin tekemille surmatöille oli se, että hän irrotti uhreiltansa hampaita. Esimerkiksi pahoinpitelyn päätteeksi hän kiskoi vaimoltaan irti hampaan ja myöhemmin varasti uhrinsa hammasproteesin, jota esitteli ryyppykavereilleen.

Henkirikokset
-------------

Junni teki ensimmäisen henkirikoksensa elokuussa 1980, jolloin hän surmasi Helsingin Kontulassa vuotta nuoremman vaimonsa. Ismo Junnia kuultiin asiassa, mutta todisteet eivät riittäneet häntä vastaan. Tapaus kirjattiin tapaturmaksi.

Seuraavan surman Junni teki Kivinokan kesämaja-alueella heinäkuussa 1986. Tällöin uhreiksi joutuivat hänen ryyppykaverinsa Seppo Mäntyniemi ja Juha Väre. Surmatyöt Junni täydensi sytyttämällä kesämajan tuleen.

Syyskuussa 1986 Junni surmasi ryyppykaverinsa Matti Haapasen polttamalla tämän kesämajaansa.

Viimeinen surmatyö tapahtui vuonna 1988. Tällöin Junni poltti Pauli Sirosen tämän kesämajaan.

Junni osoitti sairaalloista kiinnostusta kalmoihin, ja hän jopa pyrki ruumishuoneelle töihin, jonne häntä ei kuitenkaan huolittu.

Kiinnijääminen
--------------

Vuonna 1990 Junnin täysi-ikäiseksi varttunut poika paljasti poliisille, että äidin kuolema ei ollut tapaturma. Ismo Junni otettiin kuulusteluihin, jossa hän yllättäen tunnusti kaikki surmatyöt vuosien varrelta.

Helsingin raastuvanoikeudessa Junni perui tunnustuksensa ja väitti pyrkineensä miellyttämään kuulustelijoitaan. Raastuvanoikeus kuitenkin katsoi hänet syylliseksi vaimonsa tappoon, Seppo Mäntyniemen, Juha Väreen, Matti Haapasen ja Pauli Sirosen murhiin sekä murhapolttoihin ja tuomitsi tämän elinkautiseen vankeuteen helmikuussa 1992.

Helsingin hovioikeus muutti vaimon kuoleman rikosnimikkeen törkeäksi pahoinpitelyksi ja törkeäksi kuolemantuottamukseksi. Rangaistusseuraamus ei kuitenkaan muuttunut. Junni kuoli vuonna 1995 suorittaessaan elinkautista rangaistustaan.

Lähteet
-------

* "Hammasmurhaaja", Kännö, Eila toim.: *Pohjolan poliisi kertoo 1993*. Pohjolan poliisin urheiluliitto 1993.
* Markkula, Hannes: "Murhapolttajalla viisi uhria", *Suomalainen murha 1991–1994*, s. 13–17. Helsinki: Eurooppalainen kustannustalo, 1994. ISBN 951-96267-2-7.
* Mölsä, Jouni: Kivinokan surmaajalle kolme elinkautista taposta ja murhista *Helsingin Sanomat*.  7.2.1992.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Rikostarinoita Suomesta - Hammasmurhaaja
2. 1 2 3 4 5 6 7  Markkula, Hannes: "Murhapolttajalla viisi uhria", *Suomalainen murha 1991-1994*, s. 13–17. Helsinki: Eurooppalainen kustannustalo, 1994. ISBN 951-96267-2-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Rikostarinoita Suomesta: Hammasmurhaaja *Elävä arkisto*. Yle.
**Pertti Tapani Kukkonen** (s. 26. joulukuuta 1931 Hiitola) on suomalainen ekonomisti, jolle myönnettiin professorin arvonimi 1989.

Kukkonen kirjoitti ylioppilaaksi 1951 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden kandidaatiksi 1959, valtiotieteiden lisensiaatiksi 1966 ja valtiotieteiden tohtoriksi 1968. Hän suoritti myös opintomatkan Yhdysvaltoihin 1968–1969. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Posti- ja lennätinhallituksen liiketaloudellinen tutkimuslaitos, jossa hän työskenteli tutkimusassistenttina 1956–1959 ja matemaatikkona 1959–1960. Sieltä hän siirtyi Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkijaksi vuosiksi 1961–1969, osastopäälliköksi 1969, johtajaksi 1970–1972 ja atk-suunnittelun johtajaksi 1973–1982. Suomen Pankista Kukkonen jatkoi Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen toimitusjohtajaksi 1982–?. Helsingin yliopiston dosenttina hän on toiminut vuodesta 1971 ja Turun kauppakorkeakoulun dosenttina 1972–1983.

Työnsä ohessa Kukkonen on toiminut Suomen tilastoseuran hallituksessa 1964–1968 ja tilastoneuvoston jäsenenä 1971–1980. Orion-yhtymän hallintoneuvostossa hän oli 1972–1989, atk-alan neuvottelukunnassa 1977–1982, Kansantaloudellisen yhdistyksen johtokunnassa 1978–1980, Suomen Akatemian yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsenenä 1986–1991 ja Postipankin hallintoneuvostossa 1992–?.

Julkaisut
---------

* *Teollisuustuotannon volyymin lyhytaikaiset vaihtelut suhdanneanalyysin kannalta,* 1962
* *On the measurement of seasonal variations,* Suomen Pankin taloustieteellinen tutkimuslaitos 1963
* *Analysis of seasonal and other short-term variations with applications to Finnish economic time series,* väitöskirja Helsingin yliopistoon 1968
* *Jäänmurtajat ja talviliikenne,* Helsinki 1970
* *Ekonometriset mallit suhdannepolitiikan suunnittelussa,* 1971
* *Suomen ulkomaankauppa ja inflaatio,* 1977
* *Kolme puheenvuoroa automaatiosta,* yhdessä muiden kanssa, Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto 1979
* *Teknologisen kehityksen ja automaation taloudelliset vaikutukset,* 1980
* *Tulonjako, kasvu ja työllisyys,* 1983
* *Uusi teknologia ja taloudellisen kasvun laadullinen muutos,* 1985
* *Kansainvälinen raha- ja valuuttajärjestelmä ja Suomen rahoitusmarkkinat,* 1986
* *Muuttuuko rahoitusmarkkinoiden ja pankkien säätely,* 1992
* *Rahapolitiikka ja Suomen kriisi,* Pellervon taloudellinen tutkimuslaitos 1997

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hämäläinen, Irja (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1994*, s. 434. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kalavárda** (kreik. Καλαβάρδα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 502 (vuonna 2011).

Kalavárdan kylää.
Kalavárdan kylä sijaitsee Ródoksen pohjoisrannikolla noin 28 kilometriä länsilounaaseen Ródoksen kaupungista. Sen pääelinkeino on maanviljely. Kylän lähellä sijaitsee antiikin ajan Kameiroksen kaupungin arkeologinen alue.

Kalavárda muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καλαβάρδα, *Topikí Koinótita Kalavárda*). Aiemmin kylä kuului Kámeiroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Kámeiroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kalavarda *Visit Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Kalavarda *Rodos Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalavárda** Wikimedia Commonsissa
Logo
**Thomson–East Coast Line** (**TEL**) on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän kuudes linja, jonka ensimmäinen vaihe valmistui 31. tammikuuta 2020. Linja kulkee pohjoisesta Woodlandsista Bedokiin, Itäiselle suuralueelle.

Linja kulkee kokonaan maan alla. Sitä operoi SMRT Trains T251 -sähkömoottorijunilla. Junat ovat kokonaan kuljettajattomia.

Historia
--------

T251 -juna Shenton Wayn metroasemalla
Linjan suunnitelma julkaistiin vuonna 2014, kun aiemmin erillään suunnitellut Thomson Line ja Eastern Region Line yhdistettiin yhdeksi linjasuunnitelmaksi. Thomson Linen rakentaminen oli jo ehditty aloittaa. 

### Rakennusvaiheet ja reitti

Thomson–East Coast Line avataan osissa. Ensimmäinen vaihe kulkee Woodlandsin pohjoiselta asemalta eteläiselle. Rataosuus avattiin 31. tammikuuta 2020. Toinen vaihe kulkee etelään Caldecottin asemalle asti. Osuus avattiin 28. elokuuta 2021 Koronapandemian takia viivästyneenä. Kolmas vaihe jatkaa linjaa Garden by the Bay -puistolle. Se avattiin 13. marraskuuta 2022. Neljäs ja viides vaihe valmistunevat vuosina 2024 ja 2025. Pääteasema on Sungei Bedok. Lisäksi on suunnitelma linjan jatkamisesta Changin lentoasemalle, mutta se valmistuisi vasta 2040-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  LTA | Thomson-East Coast Line *www.lta.gov.sg*. Viitattu 15.11.2023.
2. 1 2  Thomson-East Coast Line | Land Transport Guru *landtransportguru.net*.  29.2.2016. Viitattu 15.11.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thomson–East Coast MRT Line
**La frusta e il corpo** (engl. *The Whip and the Flesh*; ransk. *Le corps et le fouet*) on Mario Bavan ohjaama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Goottilaisen kauhuelokuvan pääosissa ovat Daliah Lavi ja Christopher Lee.

Juoni
-----

1800-luvulla sadistinen aatelismies Kurt Menliff (Christopher Lee) terrorisoi perheenjäseniään. Hänet löydetään kuolleena, mutta pian hänen aaveensa palaa kummittelemaan linnansa asukkaille.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Daliah Lavi  | … |  Nevenka Menliff
  |
|  Christopher Lee  | … |  Kurt Menliff
  |
|  Tony Kendall  | … |  Christian Menliff
  |
|  Ida Galli  | … |  Katia
  |
|  Harriet Medin  | … |  Giorgia
  |
|  Gustavo De Nardo  | … |  Kreivi Menliff
  |
|  Luciano Pigozzi  | … |  Losat
  |
|  Jacques Herlin  | … |  Pappi
  |

Tuotanto
--------

*La frusta e il corpo* kuvattiin Latiumin Tor Caldarassa, Italiassa noin 66 500 dollarin budjetilla. Kuvaukset alkoivat 3. heinäkuuta 1963 ja päättyivät 21. heinäkuuta. *La frusta e il corpo* kuvattiin Technicolor-menetelmällä.

Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Ernesto Gastaldi, Ugo Guerra ja Luciano Martino. Elokuvan tuottajana toimi Federico Magnaghi.

Christopher Leen äänen dubbasi toinen näyttelijä vaikka elokuva kuvattiin myös englanninkielisenä.

Julkaisu
--------

Elokuva julkaistiin Italiassa nimellä *La frusta e il corpo* ja Ranskassa *Le corps et le fouet*. Englanninkielisissä maissa elokuvalla on monia nimikkeitä. Niitä ovat *The Whip and the Body*, *The Way of the Body*, *Son of Satan*, *The Body and the Whip*, *What* (tai *What!*) ja *Night Is the Phantom*. Nimikettä *The Whip and the Flesh* käytetään kansainvälisesti.

*La frusta e il corpo* sai ensimmäisen ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 29. elokuuta vuonna 1963. Toisessa kotimaassaan Ranskassa elokuva ilmestyi teattereihin vasta 26. tammikuuta vuonna 1966. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa helmikuussa vuonna 1965 ja Yhdysvalloissa 10. joulukuuta 1965.

*La frusta e il corpo* on julkaistu videolle ja DVD:lle.>

Vastaanotto
-----------

*La frusta e il corpo* tuotti kotimaassaan Italiassa yli 72 miljoonaa liiraa.

Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana seitsemän arvostelun perusteella.

Elokuvakriitikko Leonard Maltin siteerasi elokuvaa sanoin "kenties kauhumaestro Bavan paras elokuva, oikukas, kaunis ja petollisen yksinkertainen."

Lähteet
-------

1. 1 2  The Whip and the Body (1963) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 7.12.2012. (englanniksi)
2. ↑  The Whip and the Body (1963) *rottentomatoes.com*. Rottentomatoes.com. Viitattu 7.12.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *La frusta e il corpo* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *La frusta e il corpo* AllMoviessa. (englanniksi)
* *La frusta e il corpo* Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
**Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies** (engl. *Speaker of the United States House of Representatives*) on Yhdysvaltojen kongressin alahuoneen eli edustajainhuoneen puheenjohtaja. Virka perustettiin vuonna 1798 Yhdysvaltojen perustuslain 1. artiklan, 2. osan julistuksella "Edustajainhuone valitkoon itselleen puhemiehen..." Perustuslaki ei edellytä, että puhemies valitaan kongressin edustajista, mutta tähän mennessä jokainen virkaa kantanut on ollut edustajainhuoneen jäsen.

Puhemies on Yhdysvaltain hallinnon kolmanneksi ylin virka presidentin ja varapresidentin jälkeen. Tämän jälkeen tulee senaatin varapuheenjohtaja President pro tempore. Edustajainhuoneen puhemies ei ole puolueeton, vaan edustaa yleensä edustajainhuoneen enemmistöpuoluetta ja toimii virassaan osana puolueen toimintaa. Puhemies ei yleensä jaa puheenvuoroja eikä johda keskustelua, vaan delegoi sen alaisilleen. Hän ei myöskään yleensä osallistu keskusteluihin ja äänestää harvoin. Edustajainhuoneen ja enemmistöpuolueen johtamisen lisäksi puhemies vastaa erilaisista edustajainhuoneen hallinnollisista tehtävistä sekä edustaa vaalipiiriään.

Katso myös
----------

* Luettelo Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehistä

Lähteet
-------

1. ↑  The Constitution of the United States: A Transcription *National Archives*.  4.11.2015. Viitattu 16.11.2016.
2. ↑  Office of the Clerk, U.S. House of Representatives: Office of the Clerk of the U.S. House of Representatives -Member FAQs *clerk.house.gov*. Yhdysvaltain hallinto. Viitattu 16.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies** Wikimedia Commonsissa
**Hendersonville** on kaupunki Tennesseessa Yhdysvalloissa. Nashvillen suurkaupunkialueella sijaitseva Hendersonville sai alkunsa 1784, ja sen väkiluku kasvoi voimakkaasti 1900-luvun jälkipuoliskolla. Useat tunnetut countrymuusikot ovat asuneet kaupungissa.

Maantiede
---------

Hendersonville sijaitsee Nashvillen metropolialueen pohjoisosassa noin 20 kilometriä Nashvillesta koilliseen. Noin kuudesosa kaupungin pinta-alasta on vesialaa, joka koostuu pääosin Cumberland-joesta.

Historia
--------

Rock Castle
Tennesseehin talvella 1779–1780 saapunut Daniel Smith perusti Hendersonvillen 1784. Kaupunki on nimetty alueen ensimmäisen postimestarin, William Hendersonin mukaan. Hän asettui Sumnerin piirikuntaan 1790 ja aloitti postimestarina 11 vuotta myöhemmin. Hendersonville alkoi kasvaa 1954, jolloin valmistui Old Hickoryn pato. Vuonna 1990 kaupungin väkiluku oli noin 32 000. Countrymusiikilla on merkittävä rooli Hendersonvillen kulttuurielämässä. Muun muassa Johnny Cash, June Carter Cash, Roy Orbison ja Conway Twitty vaikuttivat kaupungissa 1900-luvun jälkipuoliskolla.

Hendersonvillen historiallista arkkitehtuuria edustaa Daniel Smithin 1780-luvulla rakennuttama Rock Castle. Talo sijaitsee Drake's Creekin rannalla. Drake's Creek on Cumberlandin sivujoki. Toinen merkittävä rakennus on Monthaven (1860).

Talous ja liikenne
------------------

Hendersonvillen elinkeinorakenne on palveluvaltainen (terveydenhuolto, vähittäiskauppa ja oppilaitokset). Maantieliikenteen pääväyliä ovat Tennessee State Route 386 ja U.S. Route 31E.

Lähteet
-------

1. ↑  QuickFacts : Hendersoville city, Tennessee *Census.gov*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Distance from Nashville, TN to Hendersonville, TN *Distance-cities.com*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Daniel Smith *Tennessee Encyclopedia*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  Sumner County *Tennessee Encyclopedia*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  Overview *City Town Info*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  William Henderson *Waymarking.com*. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
7. ↑  A View Into the Rich History of Hendersonville, Tennessee *Durham Farms*. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)
8. ↑  History *Historic Rock Castle*. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)
9. ↑  Economy *Datausa.io*. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hendersonville, Tennessee, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hendersonville** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hendersonville, Tennessee
**Tiina-Maija Koskela** (o.s. **Hirvilammi**, s. 15. huhtikuuta 1980 Seinäjoki) on suomalainen sopraano.

Tiina-Maija Koskela on kansainvälisen, Wagneriin keskittyneen Lauritz Melchior -laulukilpailun voittaja vuodelta 2014. Lisäksi Koskela on voittanut Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun naisten sarjan vuonna 2008 sekä sijoittunut toiseksi Timo Mustakallio -laulukilpailussa vuonna 2006.

Musiikin opinnot Tiina-Maija Koskela aloitti Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa. 

Koskela valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksesta Seppo Ruohosen johdolla erinomaisin arvosanoin vuonna 2008. Kauden 2007–2008 hän opiskeli kansainvälisellä Udo Reinemannin mestarikurssilla Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Vuonna 2013 Koskela sai kunnian tulla valituksi Suomen Wagner-seuran Bayreuth-stipendiaatiksi.

Tiina-Maija Koskela on syventänyt opintojaan Jaakko Ryhäsen, Mika Kareksen, Dorothy Irvingin, Wilma Vernocchin ja edesmenneen Tom Krausen kanssa. 

Tiina-Maija Koskelan kirkas, iskukykyinen ääni loistaa erityisesti Straussin, Verdin ja Wagnerin sopraano-osissa. Hän debytoi Suomen Kansallisoopperassa syksyllä 2008, Savonlinnan Oopperajuhlilla kesällä 2009 ja Tampereen Oopperassa keväällä 2013. Maaliskuussa 2015 Koskela lauloi Evan roolin Harry Kupferin ohjauksessa Nürnbergin mestarilaulajissa Suomen kansallisoopperassa. Kesäkuussa 2015 Koskela debytoi Elsan roolissa Wagnerin Lohengrin -oopperassa Pfozheimissa, Saksassa. 

Koskelan sydäntä lähellä on myös suomalainen musiikki. Hän on saanut kunnian kantaesittää useita nykymusiikin teoksia, kuten Aulis Sallisen Linna vedessä, Uljas Pulkkiksen Kekkonen-oopperan, Luonnontiede-konserton ja Lähestyminen-laulusarjan sopraanolle ja orkesterille sekä Ilkka Kuusiston Taipaleenjoki-oopperan. 

Vuonna 2010 Koskela kantaesitti Vatikaanissa Filarmonia di Roman solistina Ezio Montin sävellyksen *Sei Grande Karol*.

Koskelan konserttirepertuaariin kuuluu monipuolisesti liediä ja orkesteriteoksia. Erityispaikkansa ohjelmistossa on Wagnerin Wesendonck-laulusarjalla, Straussin Vier letzte Lieder -sarjalla ja Sibeliuksen sekä Kuulan lauluilla. 

Koskela on naimisissa entisen pikaluisteluvalmentajan Pasi Koskelan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sopraano Tiina-Maija Koskela voitti Lauritz Melchior -kilpailun *HS.fi*.  4.5.2014.  Arkistoitu 4.5.2014. Viitattu 4.5.2014.
2. 1 2  Bio *tiinamaijakoskela.com*. Viitattu 4.5.2014.
3. ↑  Fleming, Katariina: Laulaja Tiina-Maija Koskela hurmaa oopperassa *Epari.fi*.  3.4.2013.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 4.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina-Maija Koskelan kotisivu
* Tiina-Maija Koskela Twitterissä
* Minun Wagnerini: Sopraano Tiina-Maija Koskela (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena. 13.5.2013.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Judy Garland ja Bob Crosby elokuvassa *Tässä tulen minä!* (1943).
**Bob Crosby** (24. syyskuuta 1913 Spokane, Washington – 9. maaliskuuta 1993 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen dixieland-laulaja, joka tunnetaan parhaiten yhtyeestään *Crosby and the Bob-Cats*. Yhtyeen ura oli huipussaan vuosina 1935-1942. Se hajosi vuonna 1942. Crosby palveli merijalkaväessä vuosina 1944-1945. Sodan jälkeen Bobcats teki satunnaisia paluukeikkoja eri kokoonpanoilla, mutta Crosby lauloi vain muutamia lauluosuuksia. Yhtyeen tuotantoa on julkaistu laajasti CD-levyillä.

Perhe
-----

Crosby oli nuorin seitsemästä lapsesta: viisi poikaa, Larry (1895–1975), Everett (1896–1966), Ted (1900–1973), Harry (1903–1977, tunnetaan nimellä Bing Crosby) ja Bob, sekä kaksi tyttöä, Catherine (1905–1988) ja Mary Rose (1907–1990). 

Crosbyn vanhemmat olivat englantilaisamerikkalainen kirjanpitäjä Harry Lowe Crosby (1871–1950) ja irlantilaisamerikkalainen Catherine Harrigan (1873–1964, tunnetaan myös nimellä Kate), rakennusmiehen tytär County Mayosta, Irlannista.

Lähteet
-------

1. ↑  Scott Yanow: Biography *All movie guide*. Viitattu 22.6.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fernando Villavicencio** (11. lokakuuta 1963 Alausí, Chimborazo – 9. elokuuta 2023 Quito) oli ecuadorilainen poliitikko, joka murhattiin 9. elokuuta 2023 hänen ollessaan ehdokkaana presidentinvaaleissa. Villavicencio oli ammatiltaan toimittaja ja tunnettu korruption vastustajana. Rafael Correan valtakaudella hän sai 18 kuukauden vankilatuomion arvosteltuaan presidenttiä, mutta hän pakeni maaseudulle ja sai myöhemmin turvapaikan Perusta. Sittemmin hänestä tuli Ecuadorin parlamentin jäsen. Ennen salamurhaa Villavicencio oli gallupeissa toisella sijalla 13 % kannatuksella, kun kärjessä oli Luisa González 26 %:lla.

Murha
-----

Villavicencio ammuttiin, kun hän oli poistumassa vaalitapaamisesta Ecuadorin pääkaupungissa Quitossa illalla 9. elokuuta 2023. Hänen lisäkseen kahdeksan ihmistä haavoittui, joista kaksi oli poliiseja. Yksi hyökkääjistä kuoli turvallisuuspalvelun luoteihin. Paikalta löydettiin myös pommi, jonka poliisi räjäytti kontrolloidusti. Villavicencio oli aiemmin kertonut saamistaan uhkauksista, joiden taustalla oli huumekauppaan liittyvä rikollisjärjestö.

Lähteet
-------

1. ↑  ¿Quién fue Fernando Villavicencio, candidato a la presidencia asesinado? *GK*.  9.8.2023. Viitattu 10.8.2023. (espanjaksi)
2. ↑  Siikarla, Siiri: Ecuadorin presidentti­ehdokas on ammuttu kuoliaaksi *Helsingin Sanomat*.  10.8.2023. Viitattu 10.8.2023.
3. ↑  Collyns, Dan: Ecuador presidential candidate Fernando Villavicencio assassinated *The Guardian*.  10.8.2023. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Equateur : un candidat à la présidentielle tué par balles à la fin d’un meeting *Le Monde*.  10.8.2023.  (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fernando Villavicencio** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Luikujärvi** on metsäjärvi Juvan länsiosassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 22 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Luikujärvi koostuu pääaltaasta ja sen länsipuolisesta Pieni-Luikusta. Järvenosia yhdistää noin 40 metriä leveä Luiunsalmi. Ainoa nimetty lahti on järven itäosan suultaan avoin Purolahti. Järven koillisosassa sijaitsee pitkä ja kapea Särkänniemi. Noin kolmasosa Luikujärvestä on enintään metrin syvyinen. Pääaltaan eteläosassa on 10–19 metriä syvä alue, joka kattaa lähes viidesosan järven pinta-alasta. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa.

Kartan perusteella Luikujärven laajin saari on altaan pohjoisosan noin kaksihehtaarinen Porasaari. Särkänniemen eteläpuolella sijaitsee saarirykelmä. Pieni-Luiku puolestaan on erittäin matala ja saareton. Luikujärven rantamaat ovat valtaosin metsää. Järven itäpuoliset peltoaukeat eivät ulotu aivan rantaan asti.

Luikujärven tulouomat ovat Unijoki pohjoisesta ja Alajoki lännestä Tihmas-järveltä (94,7 metriä mpy). Idästä Pahasuolta järveen laskee nimetön tulouoma. Luikujärven luusua sijaitsee etelässä Louhikkoniemen ja Petäälahdenniemen välissä. Järven vedet laskevat Kilpolankoskea kaakkoon Rautjärven (83,5 metriä mpy) Kilpolanlahteen.

Luikujärven vesitilavuus on 6 495 000 kuutiometriä.

Luikujärvi (04.167.1.001) kuuluu Pekurilanjoen valuma-alueeseen (04.167), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Syysjärven valuma-alue (04.16) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Luikujärvi on toiseksi laajin Pekurilanjoen valuma-alueen 29:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Nääringinjärvi ja kolmantena on Tihmas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Luikujärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.10.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.10.2023.
3. 1 2  Luikujärvi (04.167.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.10.2023.
4. ↑  Pekurilanjoen valuma-alue (04.167) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.10.2023.
**Iryna Volodymyrivna Heraštšenko** (ukr. Ірина Володимирівна Геращенко; s. 15. toukokuuta 1971) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuodesta 2007 lähtien. Vuosina 2016–2019 hän toimi Verh’ovna Radan 1. varapuhemiehenä.

Heraštšenko syntyi Tšerkasyssä. Hän opiskeli journalismia Kiovan kansallisessa yliopistossa ja valmistui vuonna 1993. Vuonna 2011 hän valmistui maisteriksi Ukrainan ulkoministeriön diplomaattisesta akatemiasta. Valmistuttuaan yliopistosta Heraštšenko työskenteli eri televisioasemilla. Vuosina 2005–2006 hän toimi presidentti Viktor Juštšenkon lehdistösihteerinä. Vuonna 2006 hänet nimitettiin UNIAN-uutistoimiston johtajaksi. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Meidän Ukrainamme -ryhmittymän listalta. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin UDAR-puolueen listan kuudentena. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi Petro Porošenkon blokin listan yhdeksäntenä. Vuonna 2016 hänet nimitettiin Verh’ovna Radan 1. varapuhemieheksi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Euroopan solidaarisuus -puolueen listan kolmantena.

Lähteet
-------

1. ↑  Геращенко Ірина Володимирівна *LB.ua*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Геращенко Ірина Володимирівна *ПолітХаб*.  Arkistoitu 26.2.2023. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
**Kallithéa** (kreik. Καλλιθέα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 136 (vuonna 2011).

Kallithéan kylä sijaitsee Sámoksen länsipäässä noin 64 kilometriä länteen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 22 kilometriä länsiluoteeseen Marathókampoksesta. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on syntynyt 1700-luvun alkupuolella. Sen vanha nimi oli *Prinías* (Πρινίας). Sámoksen ruhtinaskunnan aikana se muodosti yhdessä Drakaíoin kylän kanssa kyläyhdyskunnan nimeltä *Kalampaktásion* (Καλαμπακτάσιον), joka tuli myöhemmin Priníaksen nimeksi. Kylän nimeksi vaihdettiin Kallithéa vuonna 1950. Kallithéan pääkirkko on omistettu Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*).

Kallithéa muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καλλιθέας, *Topikí Koinótita Kallithéas*). Aiemmin kylä kuului Marathókampoksen kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Marathókampoksen kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kallithea *Samos In*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Kallithea *Samos Guide*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Kalampaktasion – Kallithea *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 4.9.2023.
**Arkása** (kreik. Αρκάσα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 531 (vuonna 2011).

Arkásan rannikkoa.
Arkásan kylä sijaitsee Kárpathoksen länsirannikon eteläosassa linnuntietä noin yhdeksän kilometriä länsilounaaseen Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Kylä on perinyt nimensä antiikin ajan Arkesseian kaupungilta, joka sijaitsi sen lähellä. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa varhaisbysanttilaisen, 400-luvulla rakennetun Pyhän Anastasian (*Agía Anastasía*) kirkon rauniot lattiamosaiikkeineen. Antiikin Arkesseian rauniot sijaitsevat nykyisellä Palaiókastron vuorella.

Nykyisin Arkásan kylässä on pienimuotoista turismia. Kylän lähellä on joitakin rantoja. Ágios Nikólaoksen ranta, joka on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Nikolaokselle omistetusta kappelista, sijaitsee noin kilometrin kylästä etelään.

Arkása muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρκάσας, *Topikí Koinótita Arkásas*), johon kuuluvat varsinaisen Arkásan kylän lisäksi Foiníkin kylä sekä pienet saaret Diakóftis (Diakóptis) ja Charkiás (Chalkiás). Koko yhdyskunnan väkiluku on 564.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Αρκάσα Καρπάθου: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 16.9.2018. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Αρκάσα Καρπάθου: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 20.5.2019.
4. 1 2  Arkasa *Karpathos Info*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arkása** Wikimedia Commonsissa
**Eteokarpathioi** (m.kreik. Ἐτεοκαρπάθιοι, monikko) oli antiikin aikainen heimo tai muu kansanryhmä ja sen *koinon* ja kaupunkivaltio (*polis*) Karpathoksen saarella Kreikassa. Nimitys ei ole varsinaisesti kaupungin tai muun paikan nimi.

Eteokarpathioista tiedetään vain vähän. Nimitys esiintyy kahdessa näiden ja Ateenan väliseen politiikkaan liittyvässä piirtokirjoituksessa. Ensimmäinen on Deloksen meriliiton verotusluettelo vuodelta 434/433 eaa. Sen perusteella Eteokarpathioi kuuluivat ainakin tuolloin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Toinen piirtokirjoitus vuodelta 445–430 eaa. mainitsee Ateenan myöntäneen Eteokarpathioille jonkinlaisen itsehallinnon. Eteokarpathioin olemassaolosta ei ole merkkejä enää 400-luvun eaa. jälkeen.

Nimen perusteella Eteokarpathioi, "Aidot karpathoslaiset", saattoivat olla Karpathoksen saaren alkuperäisten minolaisen ja mykeneläisen kauden asukkaiden jälkeläisiä, toisin sanoen edelsivät kansana doorilaisten tuloa saarelle. Heidän kielensä saattoi myös olla joku muu kuin kreikan kieli. Tässä mielessä näitä on verrattu Kreetan alkuperäisväestöön kuuluneisiin eteokreetteihin. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli jollain muulla perusteella erottunut kansanryhmä. Heidän identiteettinsä on saattanut perustua muun muassa Karpathoksen (Krapathoksen) esiintymiseen Homeroksen *Iliaan* laivaluettelossa.

Eteokarpathioilla oli Karpathoksella todennäköisesti omia kyliä, mutta ei välttämättä omaa kaupunkia, joka olisi ollut poliksen keskus. He asuttivat todennäköisesti saaren vuoristoisia sisäosia, siinä missä doorilaiset olivat asuttaneet rannikot. Eteokarpathioihin liittyi ilmeisesti Apollonille omistettu pyhäkkö, joka sijaitsi mahdollisesti Karpathoksen eteläisissä keskiosissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "488 Eteokarpathioi", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Eteokarpathioi *Pleiades*. Viitattu 15.10.2018.
3. 1 2 3  Anderson, Carl A. & Dix, T. Keith: Who Were the Eteokarpathioi? The Classical Association of the Middle West and South. Viitattu 15.10.2018.
4. 1 2  Craik, Elizabeth M.: *The Dorian Aegean (Routledge Revivals)*, s. 22, 64. Routledge, 2015. ISBN 131780905X. Teoksen verkkoversio.
**Jousimetsästys** on tuhansia vuosia vanha metsästysmuoto. Jousella metsästyksestä ja jousiaseen käytöstä kuuluisimmat lienevät Yhdysvalloissa eläneet intiaanit. Intiaaneilla oli aseenaan jäykät primitiivijouset. Jousia käytettiin ennen ruutiaseita niin metsästykseen kuin sotimiseen. Ruutiaseiden syrjäyttäessä jouset tuli pitkä taantumus jousien käytön ja kehityksen suhteen. 

Taljajousimetsästystä Äänekoskella
Metsästys jousella on tullut uudestaan metsästyksen harrastajien pariin koska laji vaatii enemmän taitoja metsästäjältä ruutiaseeseen verrattuna. Myös nykyteknologia on vienyt jousia eteenpäin, ja näin ollen saanut ihmiset taas kiinnostumaan jossain määrin jousista. Kokenutkin ruutiasetta käyttävä metsästäjä saa aivan uuden näkökulman ja haasteen metsästykseen. Suomessa metsästetään primitiivi/itsetehdyillä-, pitkä-, vastakaari- ja taljajousilla. Varsi- eli jalkajousella ei saa Suomessa metsästää.

Nuolenkärkiä
Jousimetsästykseen Suomessa liittyy tietenkin rajoituksia, joiden perusteella jousi valitaan metsästykseen. Yleisesti ottaen jousella pitää pystyä osumaan noin 18 metristä riistaeläimen vitaalis-alueelle. Myös jousen virittämiseen tarvittavaan voimaan on kiinnitetty huomiota. Metsästysasetuksen 20§:n mukaan jousen jännittämiseen tarvittavan voiman on oltava vähintään 180 Newtonia, joka vastaa hieman yli 18 kiloa tai noin 41 naulaa. Nuolen pituus määräytyy ampujan vetopituuden mukaan ja nuolen kärki määräytyy metsästettävän riistan mukaan. Esimerkiksi oravia ammutaan yleensä vasamalla eli tylppäpäisellä nuolella ( engl. *blunt arrow* > slang. "bluntti" ) ja metsäkaurista ja muita saaliseläimiä metsästettäessä käytetään vähintään 22 mm halkaisijaltaan olevia leikkaavia teriä. Metsästyslaki muuttui elokuun alusta 2017 siten, että jousimetsästyksen piiriin tuli periaatteessa kaikki hirveä pienemmät riistaeläimet. Majavia metsästettäessä pitää kytkeä nuoli siimalla tai muulla vastaavalla keinolla jouseen. Muiden eläinten metsästyksessä ei vastaavia määräyksiä ole, mutta joka tapauksessa osuman on oltava heti tappava. Taulukärjellä ei saa metsästää. Valkohäntäpeuraa ja muun muassa villisikaa jousella metsästävän pitää suorittaa erillinen ammuntakoe. Jousimetsästykseen sovelletaan samoja metsästyslain yleismääräyksiä mitä on ruutiaseilla. Kuten muun muassa varoetäisyyksiä ja aseen kuljettamista ajoneuvoissa.

Todistus jousiammuntakokeen suorittamisesta

Lähteet
-------

1. ↑  Metsästyslaki muuttuu - merkittäviä muutoksia jousiaseelle Pirkanmaan Jousimetsästäjät. Viitattu 3.10.2017.
2. ↑  1 Laki metsästyslain muuttamisesta *finlex.fi*. Eduskunta. Viitattu 4.10.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Hyytinen, Timo: *Suuri Jousikirja*. Arma Fennica Oy, 1990. ISBN 951-96205-0-8.
* Hyytinen, Timo: *Jousikirja*. Arma Fennica Oy, 2016. ISBN 978-952-5687-38-5.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jousimetsästys**.
* Suomen jousimetsästäjäin liitto.
* Perinnejousimetsästäjäin liitto.
* Hanna Plattonen: Jousimetsästys kasvattaa suosiotaan. Keski-Suomen viikko 14.8.2008.
* OSJM[vanhentunut linkki]
Vakhtang Tšabukiani
**Vakhtang Tšabukiani** (georg. ვახტანგ ჭაბუკიანი, 27. helmikuuta 1910 – 6. huhtikuuta 1992) oli georgialainen balettitanssija, koreografi ja kouluttaja, joka nautti suurta arvostusta kotimaassaan ja ulkomailla. Häntä pidetään yhtenä historian vaikutusvaltaisimmista miesbalettitanssijoista: hänen katsotaan luoneen klassisen baletin ohjelmistoon kuuluvien miesten *pas seul* -koreografioiden enemmistön. Niihin kuuluu tunnettuja baletteja, kuten *Le Corsaire* ja *La Bayadère*.

Hänet muistetaan myös baletin *La Bayadère* henkiin herättämisestä yhdessä Vladimir Ponomarevin kanssa vuonna 1941 Mariinski-baletille. Se on edelleen teatterin ohjelmistossa ja siihen viitataan usein "neuvostoversiona". Versio on toiminut perustana lähes kaikille baletin esityksille Venäjän ulkopuolella, mukaan lukien Rudolf Nurejevin ja Natalia Makarovan versioille.

Elämäkerta
----------

Tšabukiani syntyi Tbilisissä georgialaiselle isälle ja latvialaiselle äidille. Hän valmistui paikallisesta Maria Perinin balettistudiosta vuonna 1924 ja jatkoi opintojaan Leningradin koreografiakoulussa vuosina 1926–1929. Hän debytoi Kirovin ooppera- ja balettiteatterissa Leningradissa vuonna 1929 ja kiersi ensimmäisten neuvostobalettiseurueiden kanssa Italiassa ja Yhdysvalloissa 1930-luvulla. Hänet tunnettiin pian taitavana artistina ja hän oli Kirovin teatterin johtava soolotanssija vuoteen 1941 saakka, kunnes hän palasi Georgiaan Tbilisin ooppera- ja balettiteatteriin, jossa hän toimi päätanssijana ja -koreografina. Suomalaisista tanssijoista hän on esiintynyt ainakin Doris Laineen parina Gisellessä kesäkuussa 1961. Vuonna 1973 hän siirtyi Tbilisin koreografiakoulun johtoon. Tšabukianilla oli huomattava rooli georgialaisen baletin kehityksessä ja uuden tanssijasukupolven kouluttamisessa. Hän työskenteli myös useiden elokuvien parissa ja järjesti balettiesityksiä ympäri maailmaa. Tšabukiani sai uransa aikana lukuisia palkintoja ja arvonimiä, joihin kuuluivat Venäjän SFNT:n kunniataiteilija (1939), Georgian SNT:n kunniataiteilija (1943), Neuvostoliiton kansantaiteilija (1950), Neuvostoliiton valtionpalkinto (1941, 1948 ja 1951) sekä Leninin palkinto (1958).

Lähteet
-------

1. ↑  Doris Laine tanssii Tshabukianin kanssa.  *Kansan Uutiset*, 7.6.1961.
2. ↑  MacCauley, Martin: *Who's Who in Russia Since 1900*, s. 59. Routledge, 1997. ISBN 0415138981.
3. ↑  Mikaberidze, Alexander: Chabukiani, Vakhtang  2007. Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 18.9.2008. Viitattu 4.9.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Vakhtang Tšabukiania käsittelevä internetsivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vakhtang Tšabukiani** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |