recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaliopi Bukle** (Калиопи Букле, syntyjään **Kaliopi Bukleska**, s. 28. joulukuuta 1966 Ohrid, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen laulaja ja lauluntekijä. Kaliopi tuli tunnetuksia nimeään kantavan yhtyeen solistina 1980-luvun Jugoslaviassa. Sittemmin Kaliopista on tullut Makedoniassa ja muualla entisessä Jugoslaviassa suosittu sooloartisti. Hän on edustanut Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) Eurovision laulukilpailussa kaksi kertaa.

Kaliopi edusti Pohjois-Makedoniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Crno i belo* (suom. *Musta ja valkoinen*) päästen finaaliin, jossa Kaliopi sai 71 pistettä, jolla sijoittui kilpailussa sijalle 12 Romanian kanssa.

Hän edusti maataan uudelleen vuoden 2016 kisoissa kappaleellaan "Dona". Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sai 88 pistettä, jäi sijalle 11 eikä päässyt finaaliin.

Diskografia
-----------

#### Osana Kaliopi-yhtyettä

* 1986: "Kaliopi"
* 1987: "Rodjeni"

#### Sooloura

* 2000: "Oboi Me"
* 2001: "Ako Denot Mi E Nokj"
* 2004: "Ne Mi Go Zemaj Vremeto"
* 2008: "Zelim Ti Reci"
* 2009: "Oblivion" (Yhdessä Edin Karamazovin kanssa)
* 2010: "Poruka"
* 2013: "Melem"

#### Livealbumit

* 2002: "Najmila-Live and unreleased"
* 2006: "Kaliopi Live" (DVD)

#### Kokoelmat

* 2007: "The Best of Kaliopi"

Lähteet
-------

1. ↑  [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Petrokefáli** (kreik. Πετροκεφάλι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 790 (vuonna 2011).

Petrokefálin Pyhän Hengen ja Neitsyt Marian ilmestyksen (*Ágio Pnévma kai Evangelismós*) kirkko.
Petrokefálin kylä sijaitsee Mesarán tasangon keskellä noin 56 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πετροκεφαλίου, *Topikí Koinótita Petrokefalíou*). Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Sen tärkeimmät kirkon on omistettu Pyhälle Hengelle ja Neitsyt Marian ilmestykselle (*Ágio Pnévma kai Evangelismós*) sekä Pyhälle Eleutheriokselle (*Ágios Elefthérios*) ja Neitsyt Marialle (*Theotókos*).

Aiemmin kylä kuului Moíresin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Moíresin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Πετροκεφάλι *Original Crete*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Petrokefáli** Wikimedia Commonsissa
**Karl Johannes Rikhard "Rikke" Sotamaa**, ent. **Söderman** (21. lokakuuta 1910 Tohmajärvi – 28. lokakuuta 2000 Laukaa) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos. Sotamaa oli presidentti Urho Kekkosen läheinen ystävä ja yksi Kekkosen kolmesta henkilääkäristä.

Sotamaan vanhemmat olivat piirieläinlääkäri Axel Siegfrid Söderman ja Sefa Alexandroff ja puoliso vuodesta 1938 Aimi Tuulikki Musikka. Sotamaa kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1929, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1938 ja toimi Salmin kunnanlääkärinä Raja-Karjalassa sota-aikaan saakka. Talvisodan ja jatkosodan aikana hän toimi kenttäsairaalan lääkärinä ja kirurgina. Kesällä 1944 hän johti 25. Kenttäsairaalaa Karjalankannaksella ja sairaalan ainoana kirurgina leikkasi Talin–Ihantalan taistelujen aikana heinäkuussa 1944 tauotta yhdeksän vuorokautta haavoittuneita sotilaita. Sotien jälkeen hän oli Laukaan kunnanlääkärinä. Sotamaa oli presidentti Kekkosen läheinen ystävä, ja hän oli mukana Kekkosen erä- ja kalaretkillä. Sotilasarvoltaan Sotamaa oli lääkintämajuri, ja hän sai lääkintöneuvoksen arvonimen vuonna 1971. Sotamaa harrasti metsästystä, kalastusta, kalanviljelyä ja metsästyskoirien kasvatusta.

Sotamaa oli 1970-luvulla yksi presidentti Kekkosen kolmesta henkilääkäristä, muut olivat Pentti Halonen ja Erkki Kivalo. Hän muun muassa suostutteli sairauslomalle jääneen Kekkosen allekirjoittamaan eroilmoituksensa presidentin virasta 26. lokakuuta 1981.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Tyrvään yhteiskoulu – Vammalan lukio 1904–1979 (matrikkeli)*, s. 196. Vammala: Vammalan lukio, 1979. ISBN 951-95031-7-X.
2. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 625. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  Kekkosen henkilääkäri sai presidentin eroamaan, Helsingin Sanomat Kuolleet 10.11.2000
4. ↑  Pasi Jaakkonen: Jatkosodan kenttäsairaaloiden kauhukuvat eivät unohdu – Sotamaa leikkasi yötä päivää Pervitinin voimalla, Ilta-Sanomat 22.1.2017
5. ↑  Antero Raevuori: Kaatuneen tie, Seura 16.7.2014
6. ↑  Pasi Jaakkonen: Kekkonen erotessaan: "Niin saatanan paska virka!", Ilta-Sanomat 27.8.2016

Aiheesta muualla
----------------

* Martti Muurikainen: Legenda jo eläessään – K. J. R. Sotamaa. Verkkoversio Laukaan Joulu 2007 -lehdessä ilmestyneestä artikkelista
* Kekkonen pysyi pystyssä piristyspillereiden voimalla, Iltalehti 12.10.2016
* Kekkosta tutkittiin sairaalassa Juho Kemppaisen nimellä, Yle Dokumentit 22.10.2016
* Tohtori Rikhard Sotamaa ja rouva Aino Sotamaa, valokuva. Suomen Metsästysmuseon kuvakokoelma (Finna)[vanhentunut linkki]
Gérard Mestrallet vuonna 2009.
**Gérard Mestrallet** (s. 1. huhtikuuta 1949 Pariisi) on GDF Suezin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.

Gérard Mestrallet syntyi 1. huhtikuuta 1949. Hän on valmistunut Pariisin École polytechniquesta sekä École nationale de l'aviation civilesta ja École nationale d'administrationista. Vuonna 1984 hän aloitti Suez-yhtiön palveluksessa projektipäällikkönä ja oli Suezin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2001 vuoteen 2008, jolloin Suez ja Gas de France yhdistyivät GDF Sueziksi. Mestrallet jatkoi molemmissa asemissa myös uuden yhtiön johdossa.

Mestrallet toimii myös Pariisin finanssimarkkinoita promotoivan *Paris Europlacen* puheenjohtajana

Ura Suezilla
------------

* 1995–1997: Compagnie de Suez, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
* 1997–2001: Suez Lyonnaise des Eaux, johtokunnan puheenjohtaja.
* 2001–2008: SUEZ, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
* 2008–2011: GDF Suez, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.

Muita hallitusjäsenyyksiä
-------------------------

* Paris Europlace, puheenjohtaja
* Aguas de Barcelona, varapuheenjohtaja
* Electrabe, varapuheenjohtaja
* AXA
* Saint-Gobain
* International Power
* Institut Français des Administrateurs

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  GDF board biography
2. 1 2 3  Suez Environnement (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Paris Europlace: board (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 16.3.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Samantha Ronson** (s. 7. elokuuta 1977 Lontoo) on brittiläissyntyinen DJ ja laulaja-lauluntekijä. Hän asuu tällä hetkellä Los Angelesissa.

Biografia
---------

Ronson syntyi Lontoossa 7.8.1977 ja kasvoi kaupungin St John's Woodin alueella. Kun hän oli kuuden vanha, hänen vanhempansa erosivat. Samantha muutti sisarustensa, äitinsä ja äidin uuden miesystävän, Foreigner-kitaristi Mick Jonesin kanssa New York Cityyn. Hänen vanhempansa ovat aškenasijuutalaisia, ja perheellä on esi-isiä Itävallasta, Liettuasta ja Venäjältä. Ronsoneiden alkuperäinen sukunimi oli Aaronson, mutta Samanthan isoisä Henry Ronson muutti sen Ronsoniksi. Hän on juutalainen. Hänen kaksoissiskonsa on muotisuunnittelija Charlotte Ronson ja isoveli musiikkituottaja Mark Ronson.

16-vuotiaana hän kuului *Low Lifes* -nimiseen yhtyeeseen.

Ura
---

Ronson soitti levyjä MTV:n vuoden 2001 uuden vuoden aatto -showssa Times Squarella. Vuonna 2002 Duncan Sheikin ilmoitettiin olevan yksi Ronsonin keväällä ilmestyvän albumin tuottajista. Vuonna 2004 Ronson toimi DJ Chazesin lämppärinä tämän Schizophrenic-kiertueella.

Ronsonista tuli ensimmäinen rock-artisti hiphopiin erikoistuneen Roc-A-Fella Records -levy-yhtiön listoille. Ronson julkaisi neljä laulua, "Pull My Hair Out", "Fool", "If It's Gonna Rain" ja "Built This Way, jotka eivät kuitenkaan saavuttaneet sen suurempaa menestystä, ja kirjoitti ja nauhoitti ensimmäisen albuminsa "Red". Sitä ei ikinä virallisesti julkaistu, mutta kappaleita saattoi ladata Ronsonin MySpace-sivuilta. "Built This Way" -kappaletta kuullaan myös Mean Girls -elokuvassa, jossa pääosissa olivat Lindsay Lohan ja Rachel McAdams.
Vuonna 2011 ilmestyi Broken Toys Records -levy-yhtiön nimissä Samantha Ronson & The Undertakersin albumi "Chasing the Reds".

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Challah* (DJ AM:n kanssa) (2003)
* Samantha Ronson & The Undertakers *Chasing the Reds* (2011)

### Singlet

* "Pull My Hair Out" (2004)
* "Built This Way" (2004)
* "Fool" (2000)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Samantha Ronson songs *Allmusic.com*. Viitattu 1.8.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
* Samantha Ronson Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jalorouskut** (*Lactifluus*) on ennen Lactarius-sukuun luokiteltu sienisuku, joka jakautuu neljään alasukuun. Suvusta kasvaa 5 lajia Suomessa: maitorousku, liiturousku, pippurirousku, lehtorousku ja kultarousku. Suomessa havaintoja on vain etelärannikolta. Jalorouskujen lisäksi myös Multifurca-suku on erottettu Lactarius-suvusta. Suvun erottamista ehdotti ensimmäiseksi ranskalainen luonnontieteilijä Henri François Anne de Roussel vuonna 1806, mutta vasta vuonna 2008 se erotettiin omaksi suvukseen tarkempien tutkimusten perusteella.

Lähteet
-------

* Laji.fi: Jalorouskut (*Lactifluus*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15991147
* Wikispecies: Lactifluus
* AusFungi: 60016133
* CoL: 59X3
* EoL: 6735588
* Fungorum: 17896
* GBIF: 6009534
* iNaturalist: 353211
* IRMNG: 1103991
* MycoBank: 17896
* NBN: BMSSYS0000046892
* NCBI: 596919
* NZOR: 0cd87421-2f99-4a03-8cab-636e58c250ce

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lactifluus
**Jukka Kalevi Ramstedt**, aiemmin **Lehtonen** (s. 3. huhtikuuta 1947 Rauma) on suomalainen eläköitynyt osuuspankkien pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Ramstedt syntyi palokersantti Kai Lehtosen ja Vieno Kivelän perheeseen. Hän avioitui 1973 ylioppilasmerkonomi Anne Cederkvistin kanssa. Ylioppilaaksi Ramstedt tuli Uudenkaupungin yhteislyseosta 1970 ja valmistui diplomiekonomiksi 1976 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1978 Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta. Hän on suorittanut myös liikkeenjohdon jatkokoulutuskursseja. Ramstedt oli Turun OP-Kiinteistökeskus Oy:n toimitusjohtaja 1978–1981, pankinjohtaja Turun Seudun Osuuspankissa 1981–1988, Kokkolan Osuuspankin toimitusjohtaja 1988–1995, Porin Seudun Osuuspankin toimitusjohtaja 1995–2006 ja Länsi-Suomen Osuuspankin toimitusjohtaja 2006–2009. Ramstedtilla on myös ollut monia osuustoiminnallisia, liikkeenjohdon ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vilkuna, Anna-Maria: Kauppaneuvos Jukka Ramstedt (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.6.2023.
2. ↑  Ramstedt fick hederstitel.  *Österbottningen*, 3.6.2006, nro 145, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.6.2023.
James Tarkowski Burnleyn pelaajana Goodison Parkilla lokakuussa 2017.
**James Alan Tarkowski** (s. 19. marraskuuta 1992 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.

Tarkowski pelasi junioritasolla Blackburn Roversissa vuoteen 2006 ja sitten Maine Roadissa ja Oldham Athleticissa. Oldhamissa hän aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa tammikuussa 2011. Hän siirtyi tammikuussa 2014 samassa sarjassa pelanneeseen Brentfordiin, joka kaudeksi 2014–2015 nousi mestaruussarjaan. Tarkowski pelasi Brentfordissa 57 mestaruussarjaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja keväällä 2015 kaksi nousukarsintaottelua.

Tarkowski siirtyi helmikuussa 2016 Burnleyyn, jossa hän pelasi loppukauden aikana neljä mestaruussarjaottelua. Kausi päättyi sarjanousuun, ja seuraavien kuuden kauden aikana Tarkowski pelasi Burnleyn joukkueessa Valioliigassa 194 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista kolme kaudella 2018–2019. Hän toimi osan kaudesta 2021–2022 joukkueen kapteenina Ben Meen ollessa loukkaantuneena pitkään poissa.

Tarkowski siirtyi heinäkuussa 2022 Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua alusta loppuun. Kauden ainoan maalinsa hän teki 21. ottelussa helmikuun alussa liigan toiseksi viimeisenä olleen Evertonin voittaessa sarjajohtaja Arsenalin kotikentällään tuloksella 1–0.

Tarkowski on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2018. Vastustajina ystävyysotteluissa olivat maaliskuussa Italia ja syyskuussa Sveitsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  James Tarkowski Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Ben Mee Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Parker, Ian: Burnley hopeful James Tarkowski will be fit for survival scrap *Independent*.  13.5.2022. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)

  

Everton – Englannin Valioliiga

* 1 Pickford
* 2 Tarkowski
* 3 Patterson
* 4 Holgate
* 5 Keane
* 7 McNeil
* 8 Onana
* 9 Calvert-Lewin
* 11 Gray
* 13 Mina
* 14 Townsend
* 15 Begović
* 16 Doucouré
* 17 Iwobi
* 19 Mykolenko
* 20 Maupay
* 22 Godfrey
* 23 Coleman
* 26 Davies
* 27 Gueye
* 29 Vinagre
* 30 Coady
* 31 Lonergan
* 37 Garner
* 50 Simms
* Manageri Dyche
Princess Nokia esiintymässä vuonna 2014.
**Destiny Nicole Frasqueri** (s. 14. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti ja feministi, taiteilijanimeltään **Princess Nokia**. Hän on julkaissut omalla levymerkillään kaksi mixtapea, *Metallic Butterfly* (2014) ja *Honeysuckle* (2015), sekä yhden EP:n, *1992* (2016). EP:n tuottajia ovat muiden muassa A-Trak ja Lex Luger. Frasqueri on myös juontanut radio-ohjelmaa *Smart Girls Club* newyorkilaisella Know-Wave -radioasemalla

Princess Nokia on esiintynyt Helsingissä Kulttuuritehdas Korjaamolla lokakuussa 2016 ja ravintola Kuudennella Linjalla helmikuussa 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  A Harvard University Encounter with Princess Nokia’s Afro-­futurism and Urban Feminism  10.3.2015. Hiphop Archive & Research Institute at the Hutchins Center.  Arkistoitu 19.11.2016. Viitattu 19.11.2016. (englanniksi)
2. ↑  Stream Princess Nokia's Latest EP '1992' *Stoney Roads*.  9.9.2016. Viitattu 19.11.2016. (englanniksi)
3. ↑  Smart Girls Club *Know Wave*.  Arkistoitu 19.11.2016. Viitattu 19.11.2016. (englanniksi)
4. ↑  Princess Nokia (Usa) Stadissa.fi. Viitattu 15.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Destiny Frasquerin kanava YouTubessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Louis Köhler
**Christian Louis Heinrich Köhler** (5. syyskuuta 1820 Braunschweig – 16. helmikuuta 1886 Königsberg) oli saksalainen säveltäjä, sovittaja, kapellimestari, musiikkitoimittaja, pianisti ja musiikkipedagogi.

Köhler opiskeli Brunswickissä ja Wienissä, joista jälkimmäisessä hän oli vuosina 1839–1843 Simon Sechterin teoria- ja Carl Maria von Bockletin piano-oppilaana. Hän toimi kapellimestarina Marienburgissa ja Elbingissä ennen asettumistaan Königsbergiin, jossa asui vuodesta 1847 kuolemaansa. Köhler kirjoitti *Neue Zeitschrift für Musikiin* vuosina 1867–1878 ja *Neue Berliner Musikzeitungiin* vuosina 1871–1876.

Työ säveltäjänä
---------------

Köhlerin ooppera *Maria Dolores* esitettiin Braunschweigissa vuonna 1844. Köhler sävelsi myös kaksi muuta oopperaa. Hänen balettinsa *Der Zauberkomponist* esitettiin Braunschweigissa vuonna 1846. Köhler kuitenkin sävelsi pääasiassa pedagogisia pianokappaleita, joista muita suuremmassa arvossa pidettyjä ovat olleet opusten 112 ja 128 kappaleet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Louis Köhler Bach-Cantatas
2. ↑  Louis Köhler Bibliothèque nationale de France Data

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Louis Leon Arthur Mowbray** (19. elokuuta 1877 – 5. kesäkuuta 1952) oli bermudalainen luonnontutkija.

Mowbrayn vanhemmat olivat Mary Ann Brown ja opettaja William Mowbray, jotka olivat muuttaneet Bermudalle Louisianasta vuonna 1870. Mowbrayn koulunkäynti jäi St. Georgen keskikouluun, minkä lisäksi vanhemmat opettivat häntä kotona. Vuonna 1895 hän pääsi valokuvaajan oppipojaksi New Yorkiin, ja palattuaan sieltä hän perusti oman pienen valokuvastudion, missä hän kuvasi enimmäkseen kaloja ja lintuja. Vuonna 1903 hänet kutsuttiin Bermudan biologiselle asemalle, joka oli vasta perustettu. 1905 hän matkusti ensimmäisellä moottoriveneellä Atlantin yli Venäjälle ja viipyi matkallaan seitsemän kuukautta. Hän tutustui Venäjän ja Euroopan akvaarioihin, ja paluumatkalla myös New Yorkin akvaarioon.

Vuonna 1906 Mowbray löysi elävän bermudanviistäjän Castle Islandilta ja myöhemmin vielä useita lisää. Lajin oli oletettu hävinneen jo 1600-luvulla.

Mowbray ja Hilda Higinbotham avioituivat 1907 ja muuttivat pian Agar's Islandille, jonne he perustivat Bermudan ensimmäisen akvaarion ja meritutkimuskeskuksen. Mowbray johti akvaariota vuoteen 1911, jolloin hän muutti Bostoniin rakentamaan kaupungin uutta akvaariota, jota hän sitten johti kolme vuotta. 1914 hänet nimitettiin New Yorkin akvaarion tarkastajaksi. 1919 Mowbray muutti etelään suunnittelemaan ja rakentamaan Miamin uutta akvaariota, mutta palasi New Yorkin akvaarion virkaansa 1923. Vuonna 1926 hän muutti takaisin Bermudalle.

Mowbray rakensi Bermuda Aquariumin, joka avattiin 1. helmikuuta 1928. Hän toimi akvaarion kuraattorina ja akvaario saavutti heti suuren suosion. Vuonna 1933 Mowbray ja hänen taloudellinen tukijansa Vincent Astor kävivät Galápagossaarilla, mistä Mowbray toi akvaarioonsa kilpikonnia ja pingviinejä. Hän oli ensimmäinen, jonka onnistui saada nämä lajit lisääntymään vankeudessa.

Vuonna 1943 Mowbray sai sydänkohtauksen, jonka seurauksena hän halvaantui osittain. Hänen poikansa Louis Mowbray astui hänen tilalleen akvaarion johtoon.

Lähteet
-------

* Bermuda Biographies (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**James South** (lokakuu 1785 Lontoo – 19. lokakuuta 1867 Lontoo) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän oli yksi Lontoon tähtitieteellisen seuran perustajista (Astronomical Society), ja hänen nimissään, seuran puheenjohtajana esitettiin menestyksekkäästi vetoomus kuningas Vilhelm IV:lle kuninkaallisen valtakirjan saamiseksi, jolloin seurasta tuli Royal Astronomical Society vuonna 1831.

Elämä ja ura
------------

Apteekkarin poika South kouluttautui ja työskenteli kirurgina, mutta vuonna 1816 solmittuaan avioliiton varakkaan naisen kanssa hän pystyi jäämään eläkkeelle ja harrastamaan tähtitiedettä täyspäiväisesti. Hän hankki yksityishenkilönä itselleen ajanmukaiset tähtitieteelliset laitteet, ja hänestä tuli nopeasti alan näkyvä ja tuottelias hahmo. Häntä kunnioittivat monet aikansa tieteelliset merkkihenkilöt. South ja John Herschel laativat yhdessä 380 kaksoistähden luettelon vuonna 1824 ja tarkkailivat uudelleen monia William Herschelin löytämiä kaksoistähtiä. South jatkoi työtä ja havaitsi seuraavan vuoden aikana vielä 458 kaksoistähteä. Vuonna 1835 South siirsi teleskooppinsa Passyyn, lähelle Pariisia, jossa hän tutustui Alexander von Humboldtiin ja François Aragoon. Myöhempinä vuosinaan hänestä tuli osittain sokea ja kuuro.

Hän oli yksi tähtitieteellisen seuran perustajista, ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1829, ja sille vuonna 1831 myönnetty kuninkaallinen valtakirja oli hänen nimissään. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1821 ja hänelle myönnettiin seuran Copley-mitali ja tähtitieteellisen seuran kultamitali vuonna 1826. Vuonna 1830 South lyötiin ritariksi. Cambridgen yliopisto myönsi hänelle vuonna 1863 kunniatohtorin arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James South *Dictionary of National Biography*.  1885-1900. Viitattu 12.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James South** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fenyylilitium** (C6H5Li) on yksi litiumin organometalliyhdisteistä. Ainetta käytetään orgaanisen kemian synteeseissä fenyyliryhmän liittämiseen muihin molekyyleihin ja muiden organometalliyhdisteiden valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa fenyylilitium on värittömiä kiteitä. Yhdiste reagoi helposti veden kanssa ja on lisäksi pyroforista eli erittäin helposti ilman vaikutuksesta syttyvää, minkä vuoksi sitä käytetään tyypillisimmin hiilivety- tai eetteriliuoksena, joihin se liukenee muodostaen ruskehtavan liuoksen. Muiden organolitiumyhdisteiden tavoin fenyylilitium muodostaa liuoksissa aggregaatteja riippuen liuottimesta. Dietyylieetteriliuoksessa yhdiste muodostaa itsensä ja liuotinmolekyylien kanssa dimeerejä tai tetrameerejä, monomeerinä tai dimeerinä aine esiintyy tetrahydrofuraaniliuoksessa. Monomeerien osuutta liuoksessa voidaan lisätä käyttämällä kompleksoivia liuottimia tai lisäaineita kuten pentametyylidietyleenitriamiinia, tetrametyylietyleenidiamiinia tai heksametyylifosforiamidia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Fenyylilitiumia valmistettiin ensimmäisen kerran difenyylielohopean ja metallisen litiumin välisellä reaktiolla. Nykyään tyypillisin valmistusmenetelmä on fenyylihalogenidin kuten klooribentseenin, bromibentseenin ja jodibentseenin reaktio litiumin kanssa eetteriliuoksessa. Muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla alipaineessa ja tuote myydään yleensä 20-massaprosenttisena liuoksena joko dietyylieetterissä, dibutyylieetterissä tai bentseenin ja dietyylieetterin seoksessa.

Fenyylilitiumia käytetään muiden organolitiumyhdisteiden ja Grignard-reagenssien tavoin orgaanisessa synteesissä nukleofiilisissa substituutio- ja additioreaktioissa karbonyyliyhdisteiden kanssa ja sitä käytetään muun muassa lääkeaineiden kuten kipulääkkeiden valmistuksessa. Ainetta voidaan käyttää myös muiden organolitiumyhdisteiden valmistukseen ja organometalli- ja -puolimetalliyhdisteiden kuten tinan ja piin orgaanisten johdannaisten valmistukseen ja Wittig-reaktioissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Phenyllithium – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 31.7.2014.
2. 1 2 3 4  Ricardo Bach & J. R. Wasson: *Lithium and Lithium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 31.7.2014
3. 1 2 3  Ulrich Wietelmann & Martin Steinbild: *Lithium and Lithium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 31.7.2014
4. 1 2 3  D. Patrick Green, Dmitry Zuev: *Phenyllithium, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Teoksen verkkoversio Viitattu 31.7.2014
5. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 796. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
**Feodor Tschetschulin** (11. marraskuuta 1818 Tornio – 1. heinäkuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen tiilitehtailija, laivanvarustaja ja kauppias. Hänen mukaansa on nimetty Espoon Ruukinhuhdalta Kiviruukinaukiolle johtava alikulku, Tschetschulininportti.

Tschetschulinin vanhemmat olivat samanniminen isä kauppias Feodor Tschetschulin ja Palagea Ikonekoff. Hänen puolisonsa vuodesta 1850 oli Hilda Axelina Maria Eckstein. Suomen ja samalla Pohjoismaiden ensimmäinen naispuolinen ylioppilas (1870) Maria Tschetschulin oli heidän tyttäreensä, samoin kuin viulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi Agnes Tschetschulin. Feodor Tschetschulin aloitti itsenäisen liiketoimintansa 1844 ja seuraavana vuonna hän hankki omistukseensa helsinkiläisen värimyllyn. Vuonna 1850 hän sai ruudinmyyntioikeuden, hän piti ruutivarastoa Helsingin Punavuoressa aina vuoteen 1866. Tschetschulin alkoi 1860-luvulla suuntautua teolliseen toimintaan ja rakennusmateriaalien kauppaan. Hänen merkittävin yrityksensä oli Stensvikin tiilitehdas, jonka hän perusti 1861. Juuri ennen Krimin sotaa Tschetschulin oli Helsingin toiseksi merkittävin laivanvarustaja. Hänen onnistui säilyttää kauppalaivastonsa myös sodan aikana. Sodan jälkeen hän oli Helsingin suurin laivanvarustaja. Tschetschulin myi laivastonsa 1860-luvun alussa. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1868.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Feodor Tschetschulin (1818–1871). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2  Feodor Tschetschulin *Biografiasampo*. Viitattu 10.7.2022.
3. ↑  Ruukinhuhdan asemakaavan muutos Espoon kaupunki. Viitattu 2022-3-21.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
James Stacy vuonna 1968.**Maurice William Elias**, taiteilijanimeltään **James Stacy** (23. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 15. syyskuuta 2016 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän saavutti mainetta useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä oli kaksi Emmy-ehdokkuutta.

Stacy vammautui 27. syyskuuta 1973 pysyvästi liikenneonnettomuudessa, joka vaati hänen tyttöystävänsä hengen. Pyörätuoliin päätynyt näyttelijä päätti kuitenkin jatkaa uraansa turman jälkeen.

Stacylla oli avioliitot Connie Stevensin ja Kim Darbyn kanssa. Hän sai pedofiliatuomion.

Lähteet
-------

1. ↑  Terry, Joshua: Emmy-Nominated Actor James Stacy Dies at 80 *Variety*.  15.9.2016. Viitattu 16.9.2016. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* James Stacy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Varhaisia Etelä-Amerikan kulttuureja.
**Kolumbian intiaanikulttuurit** olivat varhaisia kulttuureita nykyisen Kolumbian alueella ennen eurooppalaisten valtakauden alkua alueella.

Mesoamerikasta tuli Kolumbiaan asukkaita kahdessa aallossa 1200 ja 500 eaa. Tältä ajalta on löytynyt esineitä, jotka liittyvät useihin erillisiin kulttuureihin. Chibchat tulivat alueelle Nicaraguan ja Hondurasin suunnasta 400–300 eaa. ja pian heidän jälkeensä arawakit tulivat etelästä. Lähellä vuotta tuhat jaa. karibit asettuivat Karibianmerelle.

San Augustín
------------

San Augustinin alueella oli ennen maanviljelemisen alkua, noin 3300 eaa. – 600 eaa. yhteisö, joka tuotti monia kivirakennelmia.

Muisca
------

*Pääartikkeli: Muisca*
Espanjalaisten saapuessa Muisca-kulttuuri oli yhtä pitkälle kehittynyt kuin tunnetummat inkat, mayat ja asteekit. Espanjalaiset kelsivät monia pakanallisina pitämiään muisca-kulttuurin muotoja, mutta siitä huolimatta ne ovat eläneet yli viidensadan vuoden ajan. Muisca-kielen puhuminen kiellettiin 1770, ja nykyisin sen puhujia on vain vähän. Siitä on kuitenkin siirtynyt lainasanoja paikalliseen espanjan kieleen. Perinneruoat ja usko henkiin on säilynyt, parannusrituaaleja järjestetään edelleen.

Tairona
-------

Tairona-kultatöitä.
Tairona oli esikolumbiaaninen sivilisaatio nykyisissä Magdalenan ja La Guajiran osavaltioissa Kolumbiassa. Siitä on saatu tietoja vain arkeologisista löydöistä ja satunnaisista maininnoista espanjalaisten kirjoituksissa. Työkalujen perusteella tiedetään heidän harjoittaneen maanviljelyä, ja metalliesineistä voidaan päätellä kulttuurin muistuttaneen chibchojen ja inkojen kulttuuria, vaikka taironat eivät ilmeisesti olleet näille sukua. Taironien nykyjälkeläisiä ja viimeisiä esikolumbiaanisen ajan heimoista ovat Kogit, jotka elävät eristyksissä Sierra Nevada de Santa Martan vuoristossa Kolumbian pohjoisosassa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Pre-Columbian Era *Country study Colombia*. Viitattu 9.2.2013.
2. ↑  San Agustín Archaeological Park Unesco. Viitattu 1.3.2013.
3. ↑  COLOMBIA: The Chibcha Culture – Forgotten, But Still Alive *IPS News*. Viitattu 1.3.2013.
4. ↑  Tairona Encyclopedia Britnnica. Viitattu 1.3.2013.
5. ↑

Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit
Intiaanien alkuperä • Paleointiaanit • Amerikan historia

| Pohjois-Amerikka |
| --- |

Pohjois-Amerikan intiaanit • Arkaainen kausi • Arkaaisen kulttuurin alueet • Jälkiarkaaiset kulttuurit • Kanadan kivikausi • Kanadan kilven arkaainen perinne • Alaskan varhaiset arktiset kulttuurit

| Keski-Amerikka |
| --- |

Mesoamerikan intiaanikulttuurit • Mesoamerikan intiaanikulttuurien muotoutumisvaihe

| Etelä-Amerikka |
| --- |

Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit • Keski-Andien intiaanikulttuurit • Perun keskinen esikeraaminen kausi • Perun esikeraamisen kauden loppuvaihe • Perun varhaiskeraaminen kausi • Pohjois-Andien intiaanikulttuurit • Ecuadorin intiaanikulttuurit • Kolumbian intiaanikulttuurit
**James Henry Scullin** (18. syyskuuta 1876 – 28. tammikuuta 1953) oli Australian työväenpuolueen poliitikko ja Australian yhdeksäs pääministeri. Scullin johti työväenpuolueen hallitukseen vuoden 1929 vaaleissa. Hän oli ensimmäinen katolinen sekä irlantilais-australialainen, joka palveli Australian pääministerinä. Wall Streetin 1929 romahdus tapahtui vain kaksi päivää hänen viran vannomisen jälkeen, mikä merkitsisi suuren laman alkua myös Australiassa. Tämä hallitsikin hänen hallituskauttaan aina vuoteen 1931, jolloin Scullinin hallitus kaatui poliittisten erimielisyyksien vuoksi. Kaaoottisesta pääministerikaudestaan huolimatta Scullin pysyi yhtenä työväenpuolueen johtavana hahmona aina kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Australian Prime Ministers: James Scullin

AustraliaAustralian pääministerit

* Edmund Barton
* Alfred Deakin
* Chris Watson
* George Reid
* Andrew Fisher
* Joseph Cook
* Billy Hughes
* Stanley Bruce
* James Scullin
* Joseph Lyons
* Earle Page
* Robert Menzies
* Arthur Fadden
* John Curtin
* Frank Forde
* Ben Chifley
* Robert Menzies
* Harold Holt
* John McEwen
* John Gorton
* William McMahon
* Gough Whitlam
* Malcolm Fraser
* Bob Hawke
* Paul Keating
* John Howard
* Kevin Rudd
* Julia Gillard
* Tony Abbott
* Malcolm Turnbull
* Scott Morrison
* Anthony Albanese


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James Scullin
**Matkustajakortti** tai **matkustajailmoitus** on Suomessa majoitusliikkeissä saapuvista matkustajista viranomaisia varten täytettävä asiakirja.

Kortissa ilmoitetaan matkustajan nimi, henkilötunnus tai syntymäaika, kansalaisuus, osoite kotimaassa, majoitusliikkeeseen saapumis- ja lähtöpäivä sekä tiedot mukana matkustavista lapsista ja puolisosta. Matkan tarkoituksen ilmoittaminen on vapaaehtoista. Ulkomaalaisten matkustajien, pois lukien pohjoismaista tulevat, täytyy ilmoittaa myös passin tai henkilökortin numero, ja lisäksi kaikkien ulkomaalaisten on ilmoitettava, mistä maasta he tulevat Suomeen. Matkustaja vahvistaa kortissa antamansa tiedot allekirjoituksellaan.

Matkustajakortin tietoja saavat poliisin ohella myös muut viranomaiset, kuten tulli, jos se on tehtävien hoidon kannalta tarpeen. Majoitusliike voi käyttää kortin tietoja asiakaspalvelussa tai suoramarkkinoinnissa, ellei matkustaja erikseen kiellä tietojen käyttöä. Majoitusliikkeen on säilytettävä kortti vuoden ajan, ja ulkomaalaisista tehdyt kortit on toimitettava poliisille saapumispäivää seuraavana päivänä, ellei pidempää aikaa ole erikseen myönnetty.

Matkustajakortti on täytettävä hotellien lisäksi myös majoituttaessa leirintäalueilla, maatilamatkailu- ja aamiaismajoituspaikoissa sekä muissa vastaavissa majoituspaikoissa ja loma-asunnoissa. Väärien tietojen antaminen matkustajakortissa on säädetty rikoslaissa rangaistavaksi teoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin kaupunginkirjaston kysy.fi-palvelu 6.6.2006 : Mihin perustuu hotelleissa se, että pitää täyttää sellainen kaavake, johon... (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Matkustajakortin kysymykset
**Tosan han** (jap. 土佐藩, *Tosa han*) oli daimion hallitsema feodaalinen läänitysalue (*han*) Japanissa Edo-kaudella. Se tunnettiin myös nimellä Kōchin han (jap. 高知藩, *Kōchi han*) pääkaupunkinsa Kōchin mukaan. Se käsitti Tosan provinssin alueen eli nykyisen Kōchin prefektuurin. Sitä hallitsi Yamauchi-klaani.

Tosan hanilla oli huomattava rooli Meiji-restauraatiossa keisarinvallan tukijana. Merkittäviä Tosan hanista lähtöisin olevia ajan tapahtumiin vaikuttaneita henkilöitä olivat esimerkiksi Sakamoto Ryōma, Yui Mitsue, Gotō Shōjirō, Itagaki Taisuke ja Nakae Chōmin.*lähde?*

Tosan daimiot
-------------

1. Yamauchi Katsutoyo
2. Yamauchi Tadayoshi
3. Yamauchi Tadatoyo
4. Yamauchi Toyomasa
5. Yamauchi Toyofusa
6. Yamauchi Toyotaka
7. Yamauchi Toyotsune
8. Yamauchi Toyonobu
9. Yamauchi Toyochika
10. Yamauchi Toyokazu
11. Yamauchi Toyo'oki
12. Yamauchi Toyosuke
13. Yamauchi Toyoteru
14. Yamauchi Toyoatsu
15. Yamauchi Toyoshige
16. Yamauchi Toyonori

Lähteet
-------

1. 1 2  Deal, William E.: *Handbook to Life in Medieval and Early Modern Japan*, s. 83. Oxford University Press, 2007. ISBN 9780195331264. Teoksen verkkoversio.
Nipper katsoo Edisonin fonografin torvikaiuttimeen
**Torvikaiutin** on keksintönä vanha. Jo tuhansia vuosia sitten ihminen käytti suuntainta eli alkeellista megafonia suunsa
edessä huudon kantomatkan lisäämiseksi. Edistyneempi tapa käyttää kartiota samaan tarkoitukseen
keksittiin myös jo kivikauden aikana. Idea on sinänsä yksinkertainen ja toimiva.

Suuntain/ torvi sekä lisää sekä äänen määrää että sen suuntaavuutta. Akustisen äänen määrä nousee jo yksinkertasellakin suuntaimella helposti 6 desibeliä, jolloin kantama kaksinkertaistuu.
Kaiuttimen yhteydessä torvi tuli käyttöön samaisesta syystä.
Gramofoni sai omintakeisen ulkonäön juuri siihen asennetusta torvesta.

Torvi parantaa merkittävästi kaiutinelementin liikkeen muuntumista ilmamassaa liikuttavaksi männäksi. Kaiutin on periaatteessa yksinkertainen muuntaja, joka muuttaa liikkuessaan ilmamassan tiheämmäksi/ harvemmaksi. Ääni tarvitsee aina etenemiseen väliainetta, joka on yleensä ilma. Ääniaallon pituus määrää taajuuden ja aallonkorkeus eli amplitudi määrää voimakkuuden.

Hyvin suunniteltu torvikaiutin on ääneltään hyvä, särötön ja tarkka.

Torven toimintaa säätelevät pääasiassa sen pituus, tilavuus, sekä kurkun ja suuaukon kokojen välinen suhde.
Yleensä torvet jaetaan kolmeen ryhmään:
Diskantti- keskialue ja bassotorvi.

Katso myös
----------

* Vahvistin

Kirjallisuutta
--------------

* Toivanen, Jarmo: *Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet"*, s. 261-359. Espoo: Otakustantamo, 1976. ISBN 951-671-123-5.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Torvikaiutin**.
* Audiokirja (luku 4 sivu 62)
Tiny Sandford vuonna 1922.
**Stanley "Tiny" Sandford** (26. helmikuuta 1894 Osage, Iowa, Yhdysvallat – 29. lokakuuta 1961 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Suurikokoinen (196cm) ja roteva Sandford näytteli noin 150 elokuvassa vuosina 1916–1943. Sandford oli tuttu näky monissa Charles Chaplinin ja Laurel ja Hardyn komediaelokuvissa, joiden vakiokaartiin hän kuului. Sandford oli yksi tunnetuimmista Laurelin ja Hardyn elokuvien mieshahmoista Jimmy Finlaysonin ja Charlie Hallin ohella. 

Sandfordin ehkä tunnetuin elokuvaesiintyminen oli Chaplinin elokuvassa Nykyaika (1936). Sandford näytteli usein poliisia (mm. Joulukuusikauppiaat (1929), Hotellissa tapahtuu (1929), mutta myös luontevasti esim. konnaa (mm. Merimiehiä ja maakrapuja (1936). Muutamassa elokuvassa Sandford näytteli oikealla nimellään **Stanley J. Sandford**.

Sandfordin viimeinen merkittävä esiintyminen oli Chaplinin mestarielokuvassa Diktaattori (1940). Hän menehtyi 67-vuotiaana vuonna 1961.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Upchurch vuonna 2012
**Phil Upchurch** (s. 19. heinäkuuta 1941 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on soittanut jazzia, bluesia, soulia ja rhythm and bluesia.

Upchurch nousi maineeseen Chicagon musiikkipiireissä 1950-luvulla. Hän aloitti uransa tekemällä sessioita esimerkiksi Jerry Butlerin kanssa ennen työskentelyään Chess Recordsin kitaristina. Hän esiintyi muiden muassa Dellsin, Howlin’ Wolfin, Gene Chandlerin ja Muddy Watersin julkaisuilla. Usein hän teki yhteistyötä rumpali Maurice Whiten kanssa. 1960-luvun alussa hän perusti oman Phil Upchurch Combo -kokoonpanonsa ja teki instrumentaalisen hitin "You Can’t Sit Down" (1961). Yhtye teki lisää singlejä, mutta yksikään niistä ei saavuttanut "You Can’t Sit Down" -kappaleeseen verrattavaa suosiota.

1960-luvun puolessavälissä ja loppupuolella Upchurch levytti soul-jazzia ja funkia Sue- ja Cadet-levymerkeillä. 1970-luvulla hän teki sopimuksen Blue Thumb Recordsin kanssa ja vietti aikaansa sekä omien albumiensa että The Crusadersin ja Ben Sidranin kanssa tekemiensä sessioiden parissa. Tommy LiPuma tuotti Upchurchin levyt *Darkness, Darkness* (1972) ja *Lovin’ Feelin* (1973). Vuonna 1975 Upchurch levytti laulaja-pianisti Tennyson Stephensin kanssa Creed Taylorin Kudu-levymerkille LP:n *Upchurch Tennyson*. Myöhemmällä urallaan hän on jatkanut uraansa sekä sessiomuusikkona että yhtyeenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Phil Upchurch AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen sivu.
**Yhdysvaltain laki** (engl. *Law of the United States*) koostuu monella tasolla olevista kodifioidusta ja kodifioimattomasta lakimuodosta. Näistä tärkein on Yhdysvaltain perustuslaki, joka muodostaa liittovaltion hallinnon. Perustuslaki rajoittaa liittovaltion lakia, joka koostuu kongressin säädöksistä, senaatin ratifioimista sopimuksista, toimeenpanoelimen edistämistä määräyksistä ja liittovaltion oikeuslaitoksen oikeuskäytännöstä.

Liittovaltion ja osavaltioiden lait perustuu pääosin englantilaiseen tapaoikeuteen, jota siirtokunnat käyttivät jo ennen Amerikan vallankumousta. Yhdysvaltain laki on kuitenkin muuttunut englantilaisesta oikeudesta sekä asiasisällön että menettelytavan suhteen. Yhdysvaltalainen laki on myös lainannut ideoita säädösoikeudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Stephen Eliasin ja Susan Levinkindin *Legal Research: How to Find & Understand The Law*, 14th ed. (Berkeley: Nolo, 2005), 22.
2. ↑  Jacob C. Jørgensen: Finding, Freezing and Attaching Assets: A Multi-Jurisdictional Handbook *books.google.fi*. Viitattu 11.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  G. Edward White, *Law in American History, Volume 1: From the Colonial Years Through the Civil War* (Oxford: Oxford University Press, 2012), sivut 48–51.
4. ↑  Origins of American Law *Lumen*. Viitattu 11.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain laki** Wikimedia Commonsissa

* Liittovaltion viralliset nettisivut Yhdysvaltain laeista
Westas Groupin logo
**Westas Group** on Länsi-Suomessa toimiva sahateollisuusyritys, jolla on kaksi sahaa: Raunion ja Pihlavan sahat.

Sahat tuottavat vuodessa noin 450 000 m³ sahatavaraa männystä ja kuusesta. Yhtiöllä on asiakkaita yhteensä yli 30 maassa. Kotimaan lisäksi päämarkkina-alueita ovat Keski-Eurooppa, Pohjois-Afrikka ja Kaukoitä. Konsernin liikevaihto on noin 125 miljoonaa euroa ja se työllistää yli 150 henkilöä. Westas Groupin puunhankinta rakentuu Raunion ja Pihlavan sahojen metsäorganisaatioista.

Tietoja yrityksestä
-------------------

Pihlavan sahan isosuuli. Isosuuli valmistui vuonna 1950 ja se on 115 metriä pitkä, 30 metriä leveä ja yli 22 metriä korkea.
### Historia

Westas Group on perustettu 2013. Syyskuussa 2013 tehtyjen yrityskauppojen myötä Raunion Saha Oy, Raunio Bioenergia Oy sekä Pihlavan Saha Oy siirtyivät Westas Groupin omistukseen.

### Tuotanto ja tuotteet

Westas Goupin sahat valmistavat mänty- ja kuusisahatavaraa. Bulkkisahatavaran lisäksi yhtiö on erikoistunut sydäntavarasta valmistettaviin erikoisdimensioihin, -mittoihin ja -kuivauksiin.

Konsernin bioenergiayhtiö toimittaa metsähakkuilla sekä sahauksen sivutuotteena syntyvää metsäenergiaa alueen keskisuurten lämpölaitosten ja isojen voimalaitosten käyttöön. Polttoainetoimitusten ohella yhtiö myy purua kuivikekäyttöön ja kuorikatetta ympäristörakentamisen tarpeisiin.

### Toimipisteet

Yhtiön sahat sijaitsevat Koski Tl:ssä ja Porissa. Konsernin pääkonttori sijaitsee Varsinais-Suomessa Koskella, josta Westas Groupin puunhankintaorganisaatiota johdetaan.

Bioenergiayhtiöllä on viisi varastoterminaalia: Koskella, Nurmijärvellä, Paimiossa, Porissa, ja Vesilahdella. 

### Omistus

Westas Groupin omistaja ja toimitusjohtaja on Pekka Kopra

Lähteet
-------

* Westas Groupin internetsivut

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1986** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Madridissa 1986.

Suomen joukkue koostui yhdeksästä urheilijasta, ja mukana oli muutaman vuoden tauon jälkeen jälleen myös naisia. Naisen tuoma oli myös joukkueen ainoa pistesija, kun Asta Ovaska sijoittui kuulakilpailussa kuudenneksi.

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **200 metriä** | Juha Pyy | välierässään neljäs (22,57) |
| **400 metriä** | Timo Kiviniemi | alkuerässään kuudes (49,21) |
| **800 metriä** | Ari Suhonen | välierässään kuudes (1.54,23) |
| **1 500 metriä** | Ari Paunonen | alkuerässään kuudes (3.50,07) |
| Mika Maaskola | alkuerässään kuudes (3.55,06) |
| Harri Hänninen | alkuerässään kuudes (3.57,25) |
| **kuulantyöntö** | Janne Ronkainen | 11. (18,37) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **pituushyppy** | Arja Jussila | 18. (630) |
| **kuulantyöntö** | Asta Ovaska | kuudes (17,84) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 431. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

### Viitteet


Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1976** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Münchenissä 1976.

Suomen joukkue oli pieni ja koostui vain neljästä miehestä ja yhdestä naisesta. Joukkueesta parhaiten sijoittui seiväshyppääjä Antti Kalliomäki, joka saavutti jo uransa neljännen sisäratojen EM-mitalin.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Hopeaa** | Antti Kalliomäki | seiväshyppy |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Markku Perttula | välierässään kuudes (6,94) |
| **60 metrin aidat** | Arto Bryggare | välierässään neljäs (8,09) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | toinen (540) |
| **kolmiloikka** | Pentti Kuukasjärvi | viides (16,44) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Mona-Lisa Pursiainen | välierässään neljäs (7,36) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 429. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019