recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Di-isobutyylialumiinihydridi** eli **DIBAL** tai **DIBALH** (C8H19Al) on eräs alumiinin organometalliyhdisteistä. Yhdistettä käytetään pelkistimenä valmistettaessa orgaanisia yhdisteitä synteettisesti.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa di-isobutyylialumiinihydridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja hiilivetyihin kuten bentseeniin, tolueeniin, pentaaniin, heksaaniin ja dikloorimetaaniin. Di-isobutyylialumiinihydridi reagoi voimakkaasti veden ja hapen kanssa ja voi syttyä joutuessaan kosketuksiin niiden kanssa. Rakenteeltaan yhdiste esiintyy tyypillisesti dimeerinä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Di-isobutyylialumiinihydridiä valmistetaan kuumentamalla eli termolysoimalla tri-isobutyylialumiinia. Reaktiossa syntyy sivutuotteena isobuteenia, joka poistetaan tislaamalla.

Tärkein di-isobutyylialumiinihdyridin käyttökohde on toimia pelkistimenä orgaanisissa synteeseissä. Huoneenlämpötilassa yhdiste pelkistää esterit, aldehydit, ketonit ja epoksidit alkoholeiksi ja amidit ja nitriilit amiineiksi. Alemmassa lämpötilassa, tyypillisesti –70 °C:n lämpötilassa, esterit, amidit ja nitriilit pelkistyvät aldehydeiksi ja sykliset esterit eli laktonit pelkistyvät syklisiksi hemiasetaaleiksi eli laktoleiksi. Di-isobutyylialumiinihydridiä voidaan käyttää myös muiden organoalumiiniyhdisteiden valmistukseen hydroaluminaatioreaktiolla, jossa yhdiste reagoi alkeenien kanssa, jotka sitoutuvat alumiinin ja korvaavat isobutyyliryhmät.

Lähteet
-------

1. ↑  Diisobutylaluminum – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 13.3.2014.
2. 1 2 3 4 5  Michael J. Krause, Frank Orlandi, Alfred T. Saurage & Joseph R. Zietz Jr.: *Aluminum Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 13.3.2014
3. 1 2 3 4  Paul Galatsis, Matthieu Sollogoup & Pierre Sinaÿ: *Diisobutylaluminum Hydride, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Teoksen verkkoversio Viitattu 22.2.2014
4. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 533–534. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
5. ↑  W. Carruthers, Iain Coldham: *Modern Methods of Organic Synthesis*, s. 445. Cambridge University Press, 2004. ISBN 9780521778305. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.3.2014). (englanniksi)
Kalevin tuotteita.
**Kalev** on virolainen makeisvalmistaja, joka on maan johtava suklaan ja sokerimakeisten valmistaja. Kalevin liikevaihto vuonna 2016 oli noin 47 miljoonaa euroa ja se työllisti noin 400 henkilöä.

Kalevin historia ulottuu vuoteen 1806. Vuodesta 2006 alkaen yritys toimi nimellä *Kalev Chocolate Factory*, joka kuitenkin vaihdettiin keväällä 2012 takaisin historialliseen AS Kalev -nimeen sen tunnettuuden ja vieraskielisyyden poistamisen takia. Kalevin omistaja on norjalaiseen Orkla-konserniin kuuluva Felix Abba, joka osti sen suklaa-, keksi-, ja jauholiiketoiminnan Lutermalta vuonna 2010.

Orklan virolaiset tytäryhtiöt AS Kalev ja AS Põltsamaa Felix yhdistettiin keväällä 2018 *Orkla Eesti AS* -yhtiöksi. Järjestely ei vaikuttanut Kalevin käyttöön tuotemerkkinä.

Kalev omistaa myös Tallinnassa sijaitsevan Viron vanhimman kahvilan ja leipomon Maiasmokkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevin suklaat Felix Abballe *yle.fi*.  5.5.2010. Yle Uutiset. Viitattu 24.11.2019.
2. ↑  Revenue of confectionery co Kalev up 6.9% to EUR 46.7 mln in 2016 *The Baltic Course*.  20.6.2017. Viitattu 24.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Luts, Priit: Kalevi kommivabrik taastas ärinime AS Kalev *ERR Uudised*.  16.4.2012. Viitattu 24.11.2019. (viroksi)
4. ↑  Kalevi ajalugu *kalev.eu*. Orkla Eesti AS.  Arkistoitu 13.7.2019. Viitattu 24.11.2019. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kalev (viroksi)
* Maiasmokk (viroksi, venäjäksi, englanniksi)
* Orkla Eesti (viroksi)
**Säilöntäaine** on luonnollinen tai synteettinen aine, jota voidaan lisätä tuotteisiin ja jonka tarkoitus on ehkäistä tai vähentää tuotteen pilaantumista. Sitä voidaan lisätä muun muassa elintarvikkeisiin, lääkeaineisiin, maaleihin tai biologisiin näytteisiin.

Elintarvikkeiden säilöntäaineet
-------------------------------

Esimerkki säilöntäaineen (E202 eli kaliumsorbaatti), ja säilyvyyttä parantavan hapettumisenestoaineen (E300 eli C-vitamiini) ja säilönnässä usein käytetyn happamuudensäätöaineen (E330 eli sitruunahappo) merkinnästä omenasosepurkin tuoteselosteessa.
Elintarvikkeiden lisäaineluettelossa E-koodilukujen E200–E299 yhdisteitä kutsutaan säilöntäaineiksi. Aineet suojaavat elintarvikkeita pieneliöiden aiheuttamalta pilaantumiselta ja/tai terveydelle haitallisten pieneliöiden – kuten bakteerien ja sienten (esim. hiivat ja homeet) – kasvulta. Tarkoituksena on estää elintarvikkeen mätäneminen, homehtuminen tai käyminen. Kemiallisia lisäaineita hyödyntävä säilöntä vähentää myös bakteerien ja homeiden tuottamien myrkyllisten yhdisteiden syntymisriskiä. Elintarvikkeiden säilöntäaineita käytetään usein joko pelkästään tai yhdessä muiden elintarvikkeiden säilöntätapojen kanssa. 

Säilöntäaineiden teho perustuu usein elintarvikkeen happamuuden muuttamiseen, jolloin niitä kutsutaan happamuudensäätöaineiksi. Myös hapettumisenestoaineilla (E300–E399, E450–E452) on säilöviä ominaisuuksia, sillä ne suojaavat elintarvikkeita hapettumisen aiheuttamalta pilaantumiselta, kuten rasvan härskiintymiseltä ja värinmuutoksilta.

Säilöntäaineiden haittavaikutuksia on kuvattu karkeasti esimerkiksi Elintarviketurvallisuusviraston Eviran julkaisussa (2018). Nitraatin ja nitriitin (E249–E252) osalta virasto viittaa aiempaan tieteelliseen riskiarvioon (Suomi et al, 2013). Kunkin lisäaineen nimi, E-koodi, lisäaineryhmä, alkuperä ja käyttötarkoitus sekä hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on esitetty Eviran julkaisemassa lisäainetaulukossa.

Katso myös
----------

* Luettelo E-koodatuista lisäaineista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Suomi, Tero Hirvonen, Kimmo Suominen, Pirkko Tuominen: Arkistoitu kopioElintarvikkeiden lisäaineet - riskiprofiili *Eviran tutkimuksia 2/2018, ISBN 978-952-225-167-1 (pdf), pdf-julkaisu*.  1/2018. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira, evira.fi.  Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 12.8.2018.
2. 1 2 3  Arkistoitu kopioElintarvikelisäaineryhmät Elintarviketurvallisuusvirasto Evira, evira.fi.  Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 12.8.2018.
3. ↑  Arkistoitu kopioElintarvikkeiden lisäaineet  3.1.2017. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira, evira.fi.  Arkistoitu 26.10.2016. Viitattu 12.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Food-Info: E200- E300 Preservatives (englanniksi)
**Suomen molekyylilääketieteen instituutti** (**FIMM**) on kansainvälinen tutkimuslaitos, jonka toiminta keskittyy sairauksien molekyylitason mekanismien selvittämiseen genetiikan ja lääketieteellisen systeemibiologian menetelmin. Tutkimustyössä yhdistyvät korkeatasoinen tutkimus ja teknologia sekä ainutlaatuiset potilas- ja biopankkiaineistot. Tavoitteena on tutkimustiedon siirtäminen terveydenhuollon käyttöön mm. henkilökohtaista lääketiedettä edistämällä.

FIMM perustettiin vuonna 2007 Helsingin yliopiston, HUSin, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ja VTT:n yhteisenä tutkimuslaitoksena. Vuoden 2017 alusta FIMM liittyi itsenäisenä operatiivisena yksikkönä Helsingin yliopiston uuteen Helsinki Institute of Life Science (HiLIFE) -yksikköön. FIMM sijaitsee Biomedicum Helsingissä.

FIMMin johtajina ovat toimineet professori Eero Saksela (2007), professori Olli Kallioniemi (2007–2015) ja akatemiaprofessori Jaakko Kaprio (2016–2018). Keväällä 2018 johtajana aloitti Harvardin yliopistosta Suomeen rekrytoitu Mark Daly. Instituutin johtajana vuoteen 2015 toiminut professori Kallioniemi siirtyi Karoliinisen instituutin molekyylilääketieteen professoriksi ja ruotsalaisen SciLifeLab-tutkimusyhteisön johtajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Molekyylilääketieteen instituutille johtaja.  *Yliopisto*, 2007, nro 10, s. 7.
2. ↑  Helsinki Institute of life Science (HiLIFE) Helsingin yliopisto, helsinki.fi. Viitattu 15.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  Suomen molekyylilääketieteen instituutin uudeksi johtajaksi akatemiaprofessori Jaakko Kaprio *FIMM*.  7.9.2015. Viitattu 30.3.2017.
4. ↑  Mari Kaunisto: Mark Daly nimitetty FIMMin uudeksi johtajaksi *FIMM, fimm.fi*.  7.2.2018. Viitattu 5.6.2019.
5. ↑  Suomen molekyylilääketieteen instituutin johtajaksi akatemiaprofessori Olli Kallioniemi Biomedicum. Viitattu 27.9.2013.
6. ↑  Olli Kallioniemi is the new Director for SciLifeLab  26.3.2015. Karolinska Institutet, ki.se. Viitattu 15.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* FIMMin sivusto
* Terveystieto bitteinä – Digihealth on jo täällä (3/2015) (youtube.com)
**Guatemala** (virallisesti **La Nueva Guatemala de la Asunción**, paikalliset käyttävät nimeä **Guatemala**, **Guate** tai **La Capital**; yleisesti käytössä on **Ciudad de Guatemala** ja kansainvälisissä yhteyksissä **Guatemala City**) on Guatemalan valtion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Vuoden 2018 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 923 392 asukasta.

Kaupunki sijaitsee vuorilaaksossa maan eteläosassa lähes 1500 metrin korkeudessa, missä ilmasto on miellyttävän viileä.

Guatemalan kaupunki on maan taloudellinen, hallinnollinen ja kulttuurinen keskus ja yksi Keski-Amerikan suurimmista metropoleista. Eräs kaupungin viidestä yliopistosta: *Universidad de San Carlos*, on Uuden maailman kolmanneksi vanhin yliopisto.

Historia
--------

Nykyisen Guatemalan paikalla on aikoinaan sijainnut mayakaupunki Kaminaljuyu. Kaminaljuyun historia ulottuu 2000 vuoden päähän.

Espanjan siirtomaa-aikana paikalla oli pieni luostarikylä nimeltään *El Carmen*, joka perustettiin vuonna 1620. Espanjan Keski-Amerikan pääkaupunki siirrettiin tänne, kun maanjäristys oli tuhonnut vanhan pääkaupungin Antigua Guatemalan vuonna 1775. Tästä alkoi kaupungin laajeneminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Guatemala *citypopulation.de*. Viitattu 26.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Guatemala City *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.8.2016. (englanniksi)
3. ↑  Kaminaljuyú (Arkistoitu – Internet Archive) Authentic Maya

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guatemala (kaupunki)** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Guatemala City Wikivoyagessa (englanniksi)
*
Polyetyleeninaftalaatin rakenne
**Polyetyleeninaftalaatti** eli **PEN** on polyestereihin kuuluva polymeeri. Sen monomeerit ovat etyleeniglykoli ja 2,6-naftaaleenidihappo. Polyetyleeninaftalaatilla on useita käyttökohteita.

Ominaisuudet
------------

Polyetyleeninaftalaatti on termoplastinen polymeeri. Polyetyleeninaftalaatin kiteisyysaste vaihtelee alhaisen kiteyden amorfisesta polymeeristä runsaskiteisiin kuituihin ja kalvoihin, joiden kiteisyysaste on 50–87 %. Aineella on kaksi kidemuotoa, jotka ovat α- ja β-muodot. Kummankin kidemuodon alkeiskoppi on trikliininen. Yhdisteen sulasmispiste on 270–273 °C ja lasisiirtymälämpötila on noin 125 °C. Polyetyleeninaftalaatin tiheys on noin 1,4 g/cm3. Polyetyleenitereftalaattiin verrattuna polyetyleeninaftalaatti ei hydrolysoidu yhtä helposti ja kestää paremmin useita kemikaaleja, korkeita lämpötiloja ja UV-säteilyn vaikutuksia. Lisäksi sen kimmokerroin ja vetolujuus ovat polyetyleenitereftalaatti suuremmat eli polyetyleeninaftalaatti vastustaa paremmin muodonmuutoksia. Kaasut läpäisevät polymeerin huonosti.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polyetyleeninaftalaattia valmistetaan etyleeniglykolin ja 2,6-naftaaleenidihapon tai dimetyyli-2,6-naftalaatin kondensaatioreaktiolla. Reaktio tapahtuu 250–280 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään antimonitrioksidia. Useat polymeerin käyttökohteet vaativat synteesinjälkeisen kiteyttämisvaiheen. Jos kiteytyslämpötila on alle 200 °C, muodostuu enimmäkseen α-kiteitä. Yli 200 °C:n lämpötilassa syntyy β-kidemuotoa.

Polyetyleeninaftalaatista valmistetaan niin kalvoja, kuituja kuin kappaletuotteita. Polyetyleeninaftalaatista tehdään puhallusmuovaamalla juoma-, kosmetiikka- ja lääkepulloja, jotka soveltuvat täytettäväksi kuumilla aineilla. Kuidut ovat vahvoja ja niitä käytetään esimerkiksi renkaiden vahvistamiseen ja purjeiden valmistamiseen. Kalvoja käytetään esimerkiksi filmi- ja ääninauhoina. Polyetyleeninaftalaattia käytetään materiaalina myös painetun elektroniikan, orgaanisten LEDien ja aurinkokennojen valmistukseen. Käyttökohteiden yleisyyttä haittaa hieman 2,6-naftaaleenidihapon valmistamisen vaikeus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anthony J. East :"Polyesters, Thermoplastic", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006.
2. 1 2 3  Erik Gubbels, Thomas Heitz, Motonori Yamamoto, Vinit Chilekar, Sirus Zarbakhsh, Michael Gepraegs, Horst Köpnick, Manfred Schmidt, Wilhelm Brügging, Jörn Rüter & Walter Kaminsky: "Polyesters", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2018.
3. 1 2 3  S. L. Sakellarides: "Poly(ethylene naphthalate) (PEN)", teoksessa *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004.
4. 1 2 3  George Wypych: *Handbook of Polymers*, s. 406–410. ChemTech Publishing, 2022. ISBN 978-1-927885-96-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.12.2023). (englanniksi)
5. 1 2 3  Marianne Gilbert: *Brydson's Plastics Materials*, s. 537. Butterworth-Heinemann, 2017. ISBN 978-0-323-35824-8. (englanniksi)
**Afterlife** on post-punk -yhtye Disco Ensemblen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2017 Suomessa ja Saksassa Fullsteamin ja Sony Musicin yhteistyönä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen viiden vuoden tauon jälkeen, minkä aikana jäsenet ovat keskittyneet omiin sooloprojekteihinsa sekä yksityiselämiinsä. Albumin julkaisun tiimoilta yhtye lähti helmi–maaliskuun käsittävälle Suomen kiertueelle, minkä jälkeen se lähti huhtikuussa Keski-Euroopan kiertueelle.

Albumilta julkaistiin single "Fight Forever" 14. lokakuuta 2016. Toinen single "Nothing More" julkaistiin 20. tammikuuta 2017. Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.

Vastaanotto
-----------

Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Samuli Keskitalo antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja luonnehti musiikkia maailmanluokkaiseksi. Hän piti kappaleantia pääosin erinomaisena muutamaa ohilyöntiä lukuun ottamatta, ja piti Afterlifea yhtyeen parhaana vuoden 2005 *First Aid Kitin* ohella. Niin ikään Kaaoszinen Terhi Skippari antoi albumille arvosanan 8/10, ja luonnehti soundeja kansainvälisiksi. Hänestä kaikki kappaleet ovat tarttuvia ja sisältävät lähes poikkeuksetta hyväntuulisia koukkuja, eikä musiikki huku valtavirtaan laulajan omintakeisen ulosannin ansiosta.

Kappaleet
---------

1. Reality – 4.13
2. Fight Forever – 3.58
3. Disappear – 3.41
4. Afterlife – 4.33
5. Nothing More – 3.40
6. Das Boot – 3.44
7. Hardcore People – 3.25
8. Face Down in a Fountain – 2.50
9. Surround Me – 4.09
10. Too Deep – 3.56
11. Midnight – 3.59

Kokoonpano
----------

* Miikka Koivisto – laulu, koskettimet
* Jussi Ylikoski – kitara, taustalaulu
* Lasse Lindfors – basso
* Mikko Hakila – rummut

Arvostelut
----------

* Imperiumi.net: 8/10 tähteä
* Kaaoszine: 8/10

Lähteet
-------

1. 1 2  iTunes: Disco Ensemble – Afterlife
2. 1 2 3 4  Samuli Keskitalo: Levyarvio: Disco Ensemble – Afterlife *imperiumi.net*.  25.1.2017. Viitattu 25.1.2017.
3. 1 2  Musiikkituottajat: Disco Ensemble – Afterlife
4. 1 2 3 4  Arto Mäenpää: Disco Ensemble julkaisee uuden albuminsa tammikuussa: levyn ensimmäinen single julki *kaaoszine.fi*.  14.10.2016. Viitattu 24.12.2016.
5. 1 2 3 4  Terhi Skippari: Disco Ensemble – Afterlife *kaaoszine.fi*.  25.1.2017. Viitattu 25.1.2017.
Ilja Uljanov
**Ilja Nikolajevitš Uljanov** (ven. Илья Николаевич Ульянов, 31. heinäkuuta 1831 Astrahan – 24. tammikuuta 1886 Simbirsk) oli venäläinen kulttuurihenkilö ja julkisen koulutuksen kehittäjä. Ilja Uljanov oli Venäjän vallankumousjohtajan ja Neuvostoliiton perustajan Vladimir Iljitš Leninin isä. 

Ilja Uljanov syntyi Astrahanissa räätälin perheeseen. Hänen äitinsä oli kalmukki. Hän opiskeli fysiikkaa ja matematiikkaa Kazanin yliopistossa ja valmistui vuonna 1854. Hänen puolisonsa oli Maria Aleksandrovna Blank.

1850- ja 1860-luvuilla Uljanov opetti matematiikkaa ja fysiikkaa Penzan instituutissa Venäjän aatelistolle ja myöhemmin lyseossa ja tyttökoulussa Nižni Novgorodissa.

Penzassa Ilja johti meteorologisia tutkimuksia ja kirjoitti aiheesta kaksi kirjaa. Vuonna 1869 Uljanov nimitettiin Simbirskin kunnan koulutarkastajaksi ja vuosina 1874–1886 hän oli ylitarkastaja. Vuonna 1882 hänelle myönnettiin Pyhän Vladimirin 3. luokan kunniamerkki ja todellisen valtioneuvoksen arvonimi, mikä merkitsi sitä, että hän sai perinnöllisen aatelisen aseman. 

Ilja Uljanov oli aikalaisiinsa nähden hyvin koulutettu ja kuului älymystöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaakkuriniemi, Tapani: *V. I. Lenin. Teoksessa Politiikan teorian moderneja klassikkoja, toim. Jukka Kanerva*, s. 84. Gaudeamus, 1989. ISBN 951-662-474-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ruokapolitiikka** tarkoittaa ruuan tuotantoon, valvontaan ja jakeluun liittyvien toimien tarkastelemista politiikan näkökulmasta. Ruokapolitiikkaan vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa maatalouteen ja jälleenmyyntiin liittyvät eettiset, kulttuuriset, lääketieteelliset ja ympäristölliset kiistat.

Politiikka
----------

*Pääartikkeli: Maatalouspolitiikka*
Politiikalla on merkittävä vaikutus liittyen ruuan tuotantoon, turvallisuuteen ja jakeluun. Politiikan avulla voidaan vaikuttaa ruuan oikeaan säilytykseen ja valmistustapaan. Ruokamyrkytysten myötä ruuan valvontaa on lisätty ja valtio on ottanut ruuan valvonnan hoidettavakseen.

Teknologia
----------

Teknologisten keksintöjen kehittyminen ja niiden hyödyntäminen ruuan tuotannossa on muodostunut poliittinen kysymys. Tehdasmaisten tuotantolaitosten yleistyminen on johtanut kritiikkiin, ja vastustajat uskovat tuotantotavan lisäävän ruokaan liittyvien sairauksien riskiä ja johtavan ympäristöongelmiin.

Myös geenimuuntelun käytöstä on muodostunut kiistanalainen kysymys.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Food politics
**Turun suojeluskuntapiiri** oli suojeluskuntien muodostama alueellinen järjestö, joka toimi Varsinais-Suomessa sisällissodan jälkeen vuosina 1918-25. Vuonna 1925 se jaettiin kahtia Varsinais-Suomen ja Turunmaan suojeluskuntapiireihin.

Historia
--------

Turun suojeluskuntapiiri perustettiin 28. toukokuuta vuonna 1918. Perustavassa kokouksessa olivat mukana useimmat Varsinais-Suomen suojeluskunnista. Kesän aikana piirin hallinto organisoitiin, ja kun 2. elokuuta annettiin ensimmäinen suojeluskunta-asetus, piirin toiminta alkoi. Ensimmäiseksi maakuntapäälliköksi nimitettiin kapteeniksi ylennetty kauppias Helmer Nieminen. Ensimmäisiä toimia oli harjoituskoulun perustaminen. Turun suojeluskuntapiirin toimintaa vaikeutti alkuaikoina kunnollisten toimitilojen puute. Sen esikunta toimi aluksi Turun kauppaopiston talossa. Syyskesällä 1918 se siirtyi Turun Työväenyhdistyksen talon sivuhuoneeseen. Keväällä 1919 esikunta muutti ensin harjoituskoulun tiloihin Linnankatu 24:ään ja pääsi sitten omaan taloon Maariankatu 12:een. Apulaispiiripäällikkönä toimi vuosina 1919‒1925 saksalainen everstiluutnantti Rainer Stahel. Turun suojeluskuntapiirin tunnetuimpia suojeluskuntalaisia oli entinen valtionhoitaja P. E. Svinhufvud, joka toimi Turun *Old Boys* -suojeluskunnan 1. komppanian riveissä vuosina 1919‒1920. Niemistä seurasi vuonna 1921 piiripäälliköksi valittu kapteeni Niilo Sigell. Sigellin jälkeen piiripäällikkönä toimi jääkärimajuri Paul Henrichsson. Turun suojeluskuntapiiri, joka kattoi käytännössä koko Varsinais-Suomen, osoittautui liian laajaksi, mikä johti sen jakamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Varsinais-Suomen Suojeluskunta- ja lottapiirit *perinne.fi*.
**Vesa Mäki** (s. 5. tammikuuta 1971 Piikkiö) on suomalainen jalkapallovaikuttaja. Syksystä 2023 lähtien hän on työskennellyt Veikkausliiga-seura HJK:n urheilujohtajana.

Ura
---

Piikkiössä syntynut Vesa Mäki aloitti valmentamisen jo 15 vuotiaana kasvattajaseurassaan Piikkiön Palloseurassa. Mäki valmensi 11 vuoden ajan PiPS:n junioreita ja edustusjoukkuetta (3. divisioona) sekä FC Piikkiön edustusjoukkuetta (4. divisioona). Mäki valmensi myös Turun piirin piirijoukkuetta vuosina 1992-1993.

Turun Palloseurassa Mäki toimi eri tehtävissä vuosina 1997-2001. Kesällä 1998 seura erotti päävalmentajana toimineen Siegfried Melzigin ja hänen tilalle valittiin Seppo Miettinen. Vesa Mäki nousi Miettisen apuvalmentajaksi ja toimi tehtävässä vuoden 2000 loppuun asti. Mäki toimi seuran valmennuspäällikkönä vuosina 1998-2001.

Mäki toimi vuosina 2002-2016 Palloliiton Turun piirissä eri tehtävissä. Ensin kilpailupäällikkönä vuosina 2002-2007 ja sitten valmennuspäällikkönä 2007-2016.

Mäki toimi Veikkausliigan hallituksessa 2018-2021 ollen sen varapuheenjohtajana kevään 2021. Mäki valittiin European Club Associationin (ECA) pelaajakehitystyöryhmän jäseneksi vuonna 2019.

Mäki toimi FC Interin teknisenä johtajana vuosina 2017- 2021. Miika Takkulan lähdettyä Ilvekseen Mäki valittiin syksyllä 2023 HJK:n urheilujohtajaksi.

Vesa Mäki on suorittanut UEFA Pro -valmentajalisenssin.

Politiikka
----------

Politiikassa Mäki on toiminut kokoomuksen kunnanvaltuutettuna sekä Piikkiössä että Kaarinassa. Hänet valittiin vuonna vuoden 2004 kuntaavaaleissa Piikkiössä 153 äänellä kunnanvaltuustoon ollen samalla kuntansa ääniharava. Mäki toimi ensin vuodet 2005-2006 kunnanhallituksen jäsenenä ja vuodet 2007-2008 kunnanhallituksen puheenjohtajana.

Vuonna 2008 Piikkiö kävi laajoja kuntaliitosneuvotteluita mm. Kaarinan, Liedon, Paimion ja Sauvon kanssa. Mäki oli mukana neuvotteluissa, joiden tuloksena Kaarina ja Piikkiö päättivät solmia kuntaliitoksen vuoden 2009 alusta. Uuden kunnan nimeksi tuli Kaarina ja vaakunaksi otettiin Piikkiön vaakuna.

Vuoden 2008 kuntavaaleissa Mäki oli jälleen ääniharava 338 äänellä. Hän toimi vuodet 2009-2012 kaupunginhallituksen puheenjohtajana.

Mäki sai vielä vuoden 2012 kuntavaaleissa 400 ääntä ja jatkoi kaupunginhallituksen puheenjohtajana kevääseen 2014 jättäen tehtävän työkiireiden takia. Kaupunginvaltuustossa hän jatkoi valtuustokauden 2016 loppuun asti.

Mäki oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomen vaalipiirissä, sai 2366 ääntä, muttei tullut valituksi.

Lähteet
-------




1. 1 2  Pekka Mäntylä: Vesa Mäki on HJK:n uusi urheilujohtaja *HJK Helsinki*.  4.9.2023. Viitattu 19.9.2023.
2. 1 2  Vesa Mäki - LinkedIn *linkedin.com*. Viitattu 3.11.2023.
3. 1 2  Valmennuspäällkkö Vesa Mäki siirtyy seuratyöhön *uutisarkisto.palloliitto.fi*. Viitattu 3.11.2023.
4. 1 2 3  Mäki antaa uudet soinnut Kaarinan tulevaisuudelle *ts.fi*.  7.12.2008. Viitattu 3.11.2023.
5. ↑  Kaarinan kaupunginhallituksen puheenjohtaja luopuu nuijasta *Yle Uutiset*.  10.4.2014. Viitattu 3.11.2023.
6. ↑  Eduskuntavaalit 2011 - tulospalvelu | yle.fi *vaalit.yle.fi*. Viitattu 3.11.2023.
**Luna 15** (ven. Луна-15) oli Neuvostoliiton kuuluotain, joka laukaistiin 13. heinäkuuta 1969, kolme päivää ennen USA:n Apollo 11 -kuulentoa. Luna 15 oli kuuhun laskeutuja-näytteennoutaja-tyyppiä E8-5 ja muistutti Luna 16:ta. Luotain painoi 5 700 kg. Sen kantoraketti oli Proton 8K82K ja Blok D.

Luotain oli jarruttanut Kuun kiertoradalle 17. heinäkuuta 1969. Siellä luotain suoritti radanmuutoksia ja kiersi Kuun 52 kertaa. 21. heinäkuuta 1969 kello 15.47 UTC luotain törmäsi Kuuhun Vaarojen mereen paikkaan 17° pohjoista leveyttä 60° itäistä pituutta, kun hallittu laskeutuminen ei onnistunut. Luotainta edeltäneet kolme laukaisua Luna 1969A, Luna 1969B ja Luna 1969C olivat myös epäonnistuneet.

Luna 15 yritti tuoda ensimmäiset näytteet Kuusta ennen amerikkalaisia. Vaikka luotain olisi onnistunut laskeutumisessa ja näytteidenotossa, se ei olisi ehtinyt takaisin Maahan ennen Apollo 11:n miehistöä. Törmäyshetkellä Armstrong ja Aldrin olivat jo suorittaneet ensimmäisen kuukävelyn ja olivat Kuun pinnalla valmistautumassa kuumoduulin nousuun.

Neuvostoliitto julkaisi amerikkalaisille luotaimen lentosuunnitelman varmistaakseen, että se ei törmää Apollo 11:n kanssa ja tämä oli ensimmäisiä esimerkkejä Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton avaruusyhteistyöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA – NSSDC – Spacecraft – Trajectory Details NASA.  Arkistoitu 9.3.2016. Viitattu 31.7.2015.
2. ↑  NASA – NSSDC – Spacecraft – Details NASA. Viitattu 31.7.2015.
3. ↑  Luna – Exploring the Moon Zarya. Viitattu 3.8.2014.  (Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Luna-ohjelma |
| --- |
|  |
| Luotaimet | 
* Luna 1
* Luna 2
* Luna 3
* Luna 4
* Kosmos 60
* Luna 5
* Luna 6
* Luna 7
* Luna 8
* Luna 9
* Kosmos 111
* Luna 10
* Luna 11
* Luna 12
* Luna 13
* Luna 14
* Luna 15
* Kosmos 300
* Kosmos 305
* Luna 16
* Luna 17
* Luna 18
* Luna 19
* Luna 20
* Luna 21
* Luna 22
* Luna 23
* Luna 24

 |
|  |
| Kuukulkijat | 
* Lunohod 1
* Lunohod 2
* (Lunohod 3 – laukaisematon)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuun valloituksen aikajana |
| --- |
|  |
|   Neuvostoliitto
  Yhdysvallat
  Japani
  Kiina
  Eurooppa
  Intia |
|  |
|  |
|  |
|   Neuvostoliitto
  Yhdysvallat
  Japani
  Kiina
  Eurooppa
  Intia |

 |
Maantieteellis-historiallisen menetelmän kehittäjä professori Julius Krohn oli kirjallisuuden ja kansanrunouden tutkija sekä runoilija.
Maantieteellis-historiallista menetelmää kehitti edelleen Helsingin yliopiston suomalaisen ja vertailevan kansanrunoustutkimuksen professori Kaarle Krohn.
**Maantieteellis-historiallinen menetelmä** (myös **maantieteellis-historiallinen metodi**, **Professori J. Krohnin suomalainen tutkimusmenetelmä** tai **suomalainen tutkimusmenetelmä**) on folkloristiikassa, perinteentutkimuksessa ja kulttuuriantropologiassa käytettävä tutkimusmenetelmä, jonka kehitti suomalainen professori Julius Krohn. Menetelmä oli ensimmäinen ja sitä pidetään joidenkin mielestä myös suurimpana kansanrunouden tutkimisen eli folkloristiikan paradigmana. Maantieteellis-historiallinen menetelmä oli filologian tekstikritiikin sovellus suulliseen tradition tutkimiseen.

Julius Krohn ja sittemmin hänen poikansa Kaarle Krohn kehittivät menetelmää 1880-luvun tienoilta alkaen. Heidän ajatuksenaan oli, että menetelmän avulla voitaisiin selvittää kansanrunojen ajallista ja alueellista alkuperää ja leviämistä. Krohnien menetelmää on kuvattu tieteelliseksi ja kansainväliseksi läpimurroksi, joka muutti *Kalevalaan* pohjautuvan romanttis-idealistisen suhtautumisen kansanrunouteen kehitysopilliseksi suhtautumiseksi. Alan tutkimusessa tapahtui siten merkittävä paradigmakäänne. Menetelmä kehitettiin erityisesti muinaisrunouden tutkimisen tarpeisiin.

Maantieteellis-historiallisen menetelmän ohella syntyi varsin määrätietoisesti uusi tieteenala, nimittäin suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus vuonna 1888. Sen historian ensimmäinen oppituoli oli Suomen Keisarillisessa Aleksanterin Yliopistossa.

Krohnien metodi vaikutti pitkälle 1900-luvulle, kunnes uudet paradigmat ja käänteet ohittivat sen. Toisaalta menetelmä vaikuttaa edelleen 2020-luvullakin vahvasti folkloristiikan aineistolähtöisissä tutkimuksissa. Maantieteellis-historiallinen menetelmä läpäisi 1900-luvun alun tutkimusta niin, ettei muille äänille tai suuntauksille ollut juuri tilaa. Tämän koki karvaasti muun muassa Väinö Salminen.

Katso myös
----------

* Suomalainen kansanrunous
* Virolainen kansanrunous
* Suomalainen muinaisusko
* Suomalainen mytologia
* Kanteletar
* Kalevipoeg
* Suomen kansan vanhat runot

Lähteet
-------

1. ↑  Finto: YSO: maantieteellis-historiallinen menetelmä *finto.fi*. Viitattu 8.12.2023.
2. 1 2 3 4 5  Käänteentekevää | Vähäisiä lisiä *neba.finlit.fi*. Viitattu 8.12.2023.
3. ↑  M. Suominen ym. (toim.): *A man of measure. Festschrift in honour of Fred Karlsson on his 60th birthday*. Suomen kielitieteellinen yhdistys, 2006.
4. ↑  Lämmitettyjä klassikoita *agricolaverkko.fi*. Viitattu 8.12.2023.
**Tuomo Heikkinen** (s. 5. syyskuuta 1980 Kuhmo) on suomalainen kirjailija. 

Heikkisen esikoisteos *Sillanrakentaja* on romaani ystävyydestä. Kirjan alussa mies lahjoittaa paikkakunnalle saapuneelle romaanin kertojalle kanin. Siitä heidän ystävyytensä alkaa. *Sillanrakentajan* pohjana ovat toimineet Heikkisen kirjoittamat runot.

Heikkinen on ollut yksi Debytoi runoilijana -kilpailun voittajista 2015 ja saanut J.H. Erkon kirjoituskilpailussa kunniamaininnan 2005.*lähde?*

Heikkinen esiintyy Hirvi-yhtymä-kokoonpanossa, jossa hän lukee otteita tuotannostaan. Muut Hirvi-yhtymän jäsenet ovat muusikot Antti Rundelin (viulu) ja Kari Södö (basso) sekä tanssija Kaisa Rundelin. Heikkinen esiintyy myös Mieskuoro Huutajissa.

Heikkinen työskentelee Oulun kirjailijaseuran toiminnanjohtajana. Vuosina 2009–2015 hän toimi kirjallisuuden läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksessa.

Tuotanto
--------

* *Sillanrakentaja*, romaani (Aviador 2023)

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomo Heik­ki­sen esi­kois­ro­maa­ni on jär­kä­le­mäi­nen, sy­väl­li­nen ja mie­liin­pai­nu­va lu­ku­ko­ke­mus. Lapin Kansa 28.11.2023
* Tuomo Heikkinen kirjoitti esikoistaan liki 20 vuotta. Stiiknafuulia 2023
**Petter Christoffer Liebert** (4. kesäkuuta 1818 Kööpenhamina – 17. elokuuta 1866 Helsinki) oli tanskalaissyntyinen Suomeen asettunut valokuvaaja.

Liebert muutti Tanskasta Suomeen jo vuoden 1840 tienoilla. Hän asui ensin Porvoossa mutta muutti sitten vuonna 1844 Helsinkiin. Liebert sai Suomen kansalaisuuden helmikuussa 1865. Liebert toimi aluksi puupiirtäjänä mutta ryhtyi sitten parempien ansioiden vuoksi valokuvaajaksi. Liebert oli ensimmäinen vakituisesti Helsingissä työskennellyt valokuvaaja. Hän lienee ottanut vuonna 1857 vanhimman tunnetun katuvalokuvan Helsingistä, kuvassa oli Ruotsalaisen teatterin paikalla sijainnut Carl Ludvig Engelin suunnittelema teatteritalo, joka sittemmin purettiin ja pystytettiin uudelleen Turun kasarmin viereen Arkadia-teatteriksi.

Liebert lähti iltapäivällä perjantaina 17. elokuuta 1866 erään tuttavansa kanssa vossikalla Sörnäisten olutpanimolle, jossa hän nauttivat pullollisen olutta. He soutivat sitten veneellä läheiselle Verkkosaarelle ja vietettyään siellä puolisen tuntia palasivat veneellä takaisin mantereelle. Liebertin tuttava odotti häntä turhaan jonkin aikaa ja lähti sitten yksin vossikan kyydissä takaisin kaupunkiin. Seuraavana päivänä havaittiin Sörnäisissä jonkin matkan päässä rannasta vedessä kellunut Liebertin ruumis ja se vene, jota Liebert ja hänen tuttavansa olivat edellisenä päivänä käyttäneet oli myös kadonnut.

Liebert on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dödsfall af wåda, Hufvudstadsbladet, 21.08.1866, nro 193, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  SLSA 1270\_34\_foto\_1174 Peter Christoffer Liebert (1818-1866), fotograf i ...‎ (1860)
3. ↑  Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan arkisto - I Jba:33 Saapuneet muuttotodistukset 1844-1844, jakso 279, sivu 1844:274: Peter Christopher Liebert; Kansallisarkisto, Viitattu 23.12.2023
4. ↑  Uskollisuuden walan... Suometar, 22.02.1865, nro 44, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Porvoosta, Suometar, 02.02.1849, nro 5, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Kysymuseolta.fi 8.5.2015 : Mikä on vanhin Helsingissä kuvattu valokuva?
7. ↑  BeerFinland : Helsinki : Sörnäs Aktiebryggeri - Sörnäisten Osakepanimo
8. ↑  Drunknad, Helsingfors Dagblad, 20.08.1866, nro 192, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
9. ↑  Hautahaku.fi : Lieberth Peter

Aiheesta muualla
----------------

* P. C. Liebertin valokuvia Finnassa
Tokyo Skytree
KarttaOshiage
**Oshiage** (jap. 押上) on Tokion kaupunginosa Sumidan erillisalueella. Se sijaitsee Sumidan keskiosassa Asakusan itäpuolella. Alue tunnetaan erityisesti yli 600 metriä korkeasta Tokyo Skytree -televisiotornista, jonka rakennutti Tōbu-rautatieyhtiö vuosina 2008–2012. Tornin juurelle on rakennettu Tokyo Solamachi -ostoskeskus ja toimistorakennuksia. Oshiage on Tōbu-rautateiden historiallinen solmukohta, jonne yhtiön pääkonttori siirtyi jo vuonna 1911. Skytree-kompleksin ympärillä on asuinalueita, joissa on säilynyt Tokion ’alakaupungin’ (*shitamachi*) tunnelma.

Oshiagen kaupunginosan pinta-ala on 0,56 neliökilometriä, ja se jakautuu kolmeen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Oshiage 1-chōme–Oshiage 3-chōme. Niissä on yhteensä 10 497 asukasta (joulukuussa 2023). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 18 700 asukasta neliökilometrillä.

* Oshiagen aseman ympäristöä vuonna 1975Oshiagen aseman ympäristöä vuonna 1975
* Tokyo Solamachi yölläTokyo Solamachi yöllä
* Oshiage-dōrin kauppakatuOshiage-dōrin kauppakatu
* Entsū-jin temppeliEntsū-jin temppeli

Liikenne
--------

Oshiagen kaupunginosaa ja Tokyo Skytree -kompleksia palvelee Tōbu-rautateiden Isesaki-linja eli Skytree-linja, joka pysähtyy Tokyo Skytreen asemalla. Sieltä on vaihtoyhteys Oshiagen asemalle, jonka kautta kulkee Keisei-rautateiden Oshiage-linja; asemaa palvelevat myös Tōkyō metron liikennöimä Hanzōmon-linja ja Toei-metron liikennöimä Asakusa-linja.

Lähteet
-------

1. 1 2  企業情報 Tokyoskytree. Viitattu 20.12.2023.
2. ↑  スカイツリータウンのご案内 TOBU RAILWAY CO. LTD. & TOBU TOWN SOLAMACHI CO. LTD.. Viitattu 20.12.2023.
3. ↑  計画地の歴史 TOBU RAILWAY CO. LTD. & TOBU TOWN SOLAMACHI CO. LTD.. Viitattu 20.12.2023.
4. ↑  【東京文化採集】Vol.9　押上 はじまり商店街. Viitattu 20.12.2023.
5. ↑  平成27年国勢調査 東京都区市町村町丁別報告 墨田区 東京都総務局統計部.  Arkistoitu 3.11.2022. Viitattu 20.12.2023.
6. ↑  墨田区世帯人口現況12月分（PDF：15KB） Sumida City. Viitattu 20.12.2023.
7. ↑  日本地図 東京都 墨田区 押上１丁目１ Mapion. Viitattu 20.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oshiage** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sumidan erillisalue |
| --- |
|  |
| Honjon alue | 
* Azumabashi
* Chitose
* Higashi-Komagata
* Honjo
* Ishiwara
* Kamezawa
* Kikukawa
* Kinshi
* Kōtōbashi
* Midori
* Mukōjima
* Narihira
* Oshiage\*
* Ryōgoku
* Taihei
* Tatekawa
* Yokoami
* Yokokawa

 | Sumidan symboli |
|  |
| Mukōjiman alue | 
* Bunka
* Higashi-Mukōjima
* Higashi-Sumida
* Kyōjima
* Oshiage\*
* Sumida
* Tachibana
* Tsutsumidōri
* Yahiro

 |
|  |
| \*osa alueesta |

 |
**Rise of the Triad: Dark War** on Apogee Softwaren kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu DOSille vuonna 1995. Pelin shareware-version nimi on **Rise of the Triad: The HUNT Begins**.

Juoni
-----

Erikoisagenttiryhmä nimeltään HUNT (High-risk United Nations Task Force) lähetetään San Nicolas -saarelle Kalifornian edustalle vakoilemaan vaarallista kulttia, joka toimii vanhassa luostarissa. Viholliset kuitenkin havaitsevat päähenkilöt ja estävät näitä vetäytymästä, joten nämä eivät voi muuta kuin tappaa kaikki.

Pelinkehityksen varhaisessa vaiheessa Rise of the Triadista piti tulla jatko-osa *Wolfenstein 3D*:lle nimeltään *Wolfenstein 3D II: Rise of the Triad*. Tästä on muistona joidenkin aseiden ja vihollisunivormujen tyyli.

Pelaaminen
----------

Pelinaikainen näkymä.
Yksinpelissä on rajallinen määrä elämiä ja pistelasku. Valittavana on viisi pelihahmoa, jotka eroavat toisistaan kestävyyden, nopeuden ja ampumatarkkuuden osalta.

Pelaajan on kerättävä avaimia päästäkseen kulkemaan ovista. Kentissä voi olla monta uloskäyntiä. Maassa olevat hyppyalustat heittävät pelaajan ilmaan, jolloin tämä voi kerätä bonusesineitä tai päästä korkealla oleviin paikkoihin. Muutoin pelissä eteneminen on suoraviivaista. Pelikentissä olevaa irtaimistoa ja ikkunoita voi rikkoa. Peliengine perustuu Wolfenstein 3D:hen, ja vaikka parannuksia onkin paljon, kaikki seinät ovat edelleen pohjois-etelä- tai länsi-itä-suuntaisia.

Pelaajan käytettävissä on 13 asetta. Osa ampuu luoteja, osa on erilaisia sinkoja ja loput taika-aseita. Luotiaseet ovat heikoimpia mutta niihin on rajattomasti ammuksia. Pelaaja voi kantaa yhtä aikaa kaikkia luotiaseita mutta vain yhtä muuta asetta. Pelissä on myös rajoitetun ajan vaikuttavia bonusesineitä kuten luodinkestävät liivit.

Joillakin vihollisilla on erikoisia kykyjä: ne osaavat väistellä pelaajan ammuksia, yllättää tämän tekeytymällä kuolleeksi, vangita tämän verkon sisään tai varastaa tältä aseen. Pomovihollisia on neljä.

Moninpeliä (COMM-BAT) voi pelata yksitoista pelaajaa yhtä aikaa. Moninpelimuotoja on yhdeksän ja niissä on säädeltäviä asetuksia.

Vastaanotto
-----------

Pelit-lehden Kaj Laaksonen antoi pelin shareware-versiolle 76 pistettä sadasta. Myöhemmin saman lehden Kimmo Veijalainen katsoi kokoversion 81 pisteen arvoiseksi. Molemmat kehuivat ääniä ja moninpeliä mutta moittivat grafiikkaa ja yksinpelin tylsyyttä. Mikrobitin Petri Teittiseltä sen sijaan heltisi shareware-versiolle 96 pistettä sadasta, eikä hän löytänyt siitä juuri muuta moitittavaa kuin helppouden.

Lähteet
-------

1. ↑    *Pelit*, 1995, nro 2, s. 46–47.
2. ↑    *Pelit*, 1995, nro 5, s. 36–37.
3. ↑    *Mikrobitti*, 1995, nro 3, s. 82.

Aiheesta muualla
----------------

* virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Rise of the Triad: The HUNT Begins MobyGamesissa (englanniksi)
* Rise of the Triad: Dark War MobyGamesissa (englanniksi)
* lähdekoodi GitHubissa (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rise of the Triad
Pyhän Nikolaoksen kirkon rauniot.
**Vennäin Vuissakka** (ven. Ру́сско-Высо́цкое, *Russko-Vysotskoje*) on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön reunalla Pietarin ja Tallinnan välisen maantien varrella 25 kilometriä Pietarista lounaaseen. Asukkaita kunnassa on 5 200 henkeä (vuonna 2006).

Tarinan mukaan kylän nimi perustuu Vysotskoje-nimiseen Moskovan lähellä sijaineeseen kylään, jonka asukkaat siirrettiin tänne Pietari I:n käskystä 1700-luvun alussa. Kylän sijaintia kuvaava nimitys *na Vysokom* ("korkealla paikalla") esiintyy kuitenkin jo vuonna 1499/1500 Novgorodin Vatjan viidenneksen Tuutarin pogostassa.

1770-luvulla kylä kuului Katariina II:n suosikille kreivi Grigori Orloville, joka rakennutti sinne paasikivisen pyhälle Nikolaokselle omistetun ortodoksikirkon. Vuissakan lisäksi seurakuntaan kuului venäläinen Kapriolan kylä (ven. Капорское, *Kaporskoje*) sekä inkerikkojen asuttama Uusikylä eli Timola (ven. Тиммолово, *Timmolovo*). Nykyään kirkko on raunioina.

Venäläisen kylän pohjoispuolella sijaitsi pienempi Hietamäen luterilaiseen seurakuntaan kuulunut Suomen Vuissakka (ven. Финно-Высоцкое, *Finno-Vysotskoje*), joka tuhoutui toisessa maailmansodassa. Sodan aikana seudulla käytiin kovia taisteluja, joista kertovat kahden linnakkeen jäänteet ja Tallinnan tien risteyksessä sijaitseva muistomerkki. 1970-luvulla kylään perustettiin suurkanala, joka tuotti parhaimmillaan kaksi miljoonaa broileria vuodessa. Nykyään Vuissakka on pietarilaisten suosimaa huvilaseutua.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 16.10.2015.
2. ↑  Leningradin alueen väestötilastoa *lenobl.ru*. Viitattu 25.8.2008. (venäjäksi)
3. 1 2  I.A. Koroljova: Russko-Vysotskoje i jego okrestnosti *baltfriends.ru*.  Arkistoitu 19.4.2008. Viitattu 25.8.2008. (venäjäksi)
4. ↑  Kertomus Vuissakan seurakunnassa *countrysite.spb.ru*.  Arkistoitu 3.11.2013. Viitattu 25.8.2008. (venäjäksi)
5. ↑  Vuissakan kirkko Narodnyi katalog pravoslavnoi arhitektury -sivustolla *sobory.ru*. Viitattu 25.8.2008. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vennäin Vuissakan sivusto (venäjäksi)
**Diksi** (ven. **ПАО ДИКСИ Групп**, *PAO Diksi Grupp*) on vuonna 1992 alun perin tukkukaupan toimijaksi perustettu, sittemmin Venäjän kolmanneksi suurimmaksi vähittäiskauppaketjuksi kasvanut yrityskonserni. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Moskovassa.

Diksin osake-enemmistö on Kyprokselle rekisteröidyllä *Dixy Holding Limited* -yhtiöllä (51,3 % osakkeista 31.12.2017), mitä kautta Diksin lopullinen määräysvalta on sen hallituksen puheenjohtajalla Igor Kesaeville.

Liiketoiminta
-------------

Yhtiö kertoo saavuttaneensa vuonna 2011 osin yrityskaupan seurauksena aseman maan kolmanneksi suurimpana vähittäiskauppaketjuna niin liikevaihdon, myymälöiden lukumäärän kuin kauppojen alueellisen jakaumankin perusteella. Yhtiöryppään suurimmat kauppaliikkeiden nimet ovat Diksi, Viktorija (supermarketit), Megamart (hypermarketit) ja SM. Yhtiön osakkeella käydään kauppaa Moskovan pörssissä (MICEX-RTS).

Diksi arvioi vuoden 2012 katsauksessaan vähittäismyynnin vuotuiseksi kokonaismääräksi Venäjällä 695 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Ruoan vähittäiskaupassa, jossa yhtiö erityisesti toimii, Venäjän markkinat (noin 286 miljardia USD) ovat Euroopan toiseksi suurimmat Ranskan markkinoiden jälkeen ja hieman Britannian, Italian ja Saksan markkinoita suuremmat.

Yhtiöllä oli vuonna 2012 kaikkiaan 1 499 vähittäiskauppaa Venäjällä. Ketjun kauppaliikkeet ovat keskittyneet vahvasti tietyille aluille. Myymälöistä noin puolet sijaitsee Moskovassa (21 %) tai Moskovan alueella (28 %), runsaasti kauppoja on myös Pietarissa (10 %) ja Kaliningradin alueella (8 %). Nämä ovat tulotasoltaan maan keskiatrvoa korkeampia alueita. Vaikka myymälöiden määrässä Diksi-ryhmä on maan 3. suurin ketju Magnitin ja X5:n jälkeen, liikevaihdossa kauppaketju jäi yhtiön oman arvion mukaan 5. sijalle.

Kuvia
-----

* Diksin lähikauppa Rjazanissa.Diksin lähikauppa Rjazanissa.
* Diksin lähikauppa Moskovan alueen Tähtikaupungissa.Diksin lähikauppa Moskovan alueen Tähtikaupungissa.
* Kauppa Pietarin Udelnajan kaupunginosan ympäristössä.Kauppa Pietarin Udelnajan kaupunginosan ympäristössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Basic facts *dixy.ru*. Diksi.  Arkistoitu 7.8.2013. Viitattu 9.6.2013. (englanniksi) [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  DIKSI Grupp OAO *ft.com*. Financial Times. Viitattu 8.6.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  IFRS Financial Results 2017 (PDF) *dixygroup.com*. Diksi. Viitattu 2.2.2019. (englanniksi)
4. 1 2  History *dixy.ru*. Diksi.  Arkistoitu 6.8.2013. Viitattu 9.6.2013. (englanniksi) [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Profile: DIKSI Grupp OAO (DIXY.MM) Reuters, reuters.com.  Arkistoitu 27.6.2013. Viitattu 8.6.2013. (englanniksi)
6. ↑  Kontakty *dixy.ru*. Diksi. Viitattu 9.6.2013. (venäjäksi)
7. 1 2  DIXY Group 4Q and FY 2012 Investor Presentation (PDF) *dixy.ru*. Diksi. Viitattu 9.6.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diksi**.
* Dixy Group (englanniksi, venäjäksi)
* Diksi (venäjäksi)
**Surun risti** (myös **Murheen risti** tai **Kaksi äitiä**, ven. Крест скорби, "Krest skorbi") on Venäjällä Karjalan tasavallan Impilahdessa sijaitseva kuvanveistäjä Leo Lankisen veistos, joka paljastettiin vuonna 2000. Se on omistettu vuosina 1939–1940 käydyn talvisodan molempien osapuolten taistelijoille. Veistoksessa on kuvattuna suomalaiset ja venäläiset äitihahmot, jotka syleilevät toisiaan ristin eri puolilla.

27. kesäkuuta 2000 paljastettu muistomerkki sijaitsee Pitkärannan ja Suolijärven sekä Petroskoin ja Värtsilän välisten maanteiden risteyksen tuntumassa Impilahden Koirinojan kylässä. Alueella käytiin taisteluja joulukuusta 1939 aina sodan päättymiseen saakka. Paljastajina toimi neljä talvisodan veteraania, jotka edustivat sodan kumpaakin osapuolta. Valtiovallan edustajina tilaisuudessa olivat paikalla Suomen pääministeri Paavo Lipponen ja Venäjän varapääministeri Aleksei Kudrin.

Muistomerkkihanke sai alkunsa vuonna 1992, jolloin Suomi ja Venäjän sopivat kahden yhteisen talvisodan muistomerkin pystyttämisestä. Taustalla olivat molempien maiden veteraanijärjestöt. Ensimmäinen muistomerkki pystytettiin Suomussalmen Raatteentielle vielä samana vuonna. Venäjän puolelle sijoitettavasta muistomerkistä järjestettiin kansainvälinen kilpailu, johon saapui 14 ehdotusta. Voittajaksi selvisi Karjalan tasavallan merkittävimpiin kuvanveistäjiin lukeutunut Lankinen, joka kuitenkin sairastui vakavasti pian kilpailun ratkettua ja kuoli vuonna 1996. Veistoksen viimeisteli petroskoilainen kuvanveistäjä Eduard Akulov. Rahoituksesta vastasi Pitkärannan suomalainen ystävyyskaupunki Kuopio yhdessä Venäjän valtion ja Karjalan tasavallan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kormano, Riitta: *Sotamuistomerkki Suomessa : voiton ja tappion modaalista sovittelua*, s. 369–372. (väitöskirja). Turku: Turun yliopisto. ISBN 978-951-29589-6-2. Teoksen verkkoversio (PDF).
2. ↑  Stranius, Pentti: Petroskoi petraa!  9.12.2013. Kansan Uutiset. Viitattu 8.9.2018.
3. 1 2 3  Surun Risti paljastettiin Pitkärannassa  27.6.2000. MTV3. Viitattu 8.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Surun risti** Wikimedia Commonsissa
**Nawaf al-Ahmad al-Jabir al-Sabah** (arab. نواف الأحمد الجابر الصباح‎, 25. kesäkuuta 1937 Kuwait City, Kuwait – 16. joulukuuta 2023 ) oli Kuwaitin emiiri vuodesta 2020 kuolemaansa 2023 saakka. Nawaf nousi valtaan hänen velipuolensa ja Kuwaitin aikaisemman emiirin Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabahin kuoltua. Hänen seuraajansa Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah on vain 3 vuotta nuorempi eli huomattavasti yli 80-vuotias. Mishal on hoitanut käytännön hallintotehtäviä jo vuodesta 2021 Nawafin terveyshuolien takia. Kuwaitin lakien mukaan emiirin on nimitettävä seuraajansa vuoden kuluessa valtaannoususta. Tätä seurataan nyt tarkasti, sillä al-Sabahin hallitsijasuvun nuorempi sukupolvi odottaa vuoroaan.

Nawafia pidettiin konnsensushakuisena, vaikka hänen valtakaudellaan hallituksen ja parlamentin välillä oli paljon jännitteitä. Hän pyrki pitämään hyvät välit naapurimaihin, ja lähensi Kuwaitin ja Saudi-Arabian välisiä suhteita.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuwait’s ruling emir, Sheikh Nawaf Al Ahmad Al Sabah, dies at age 86 *AP NEWS*.  16.12.2023. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Kuwait swears in new emir after Sheikh Sabah’s death *aljazeera.com*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Kuwait: Sheikh Nawaf al-Sabah sworn in as new emir *middleeasteye.net*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Ahmed Hagagy: Kuwait's Emir Sheikh Nawaf dies, Sheikh Meshal named as successor *Reuters*.  16.12.2023. Viitattu 17.12.2023.
**Vaivio** on noin 600 asukkaan natsikylä Liperin kunnassa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee aivan Liperin pohjoisosassa 23 kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Joensuuhun Vaiviosta on matkaa noin 20 kilometriä. Kylä jakautuu kahteen keskukseen: Vaivioon ja Härkinvaaraan. Härkinvaaralaiset ovat ehdottaneet vuonna 2007 alueensa siirtämistä Polvijärven kuntaan, koska yhteys Polvijärven kirkonkylään on lyhyempi kuin Liperiin. Vaivion asukasluku kaksinkertaistuu kesäisin, kun kesämökkiläiset saapuvat alueelle.

Palvelut
--------

Valviossa sijaitsi alakoulu. Vaivion ensimmäinen koulu perustettiin 1908. Koulun Nykyinen rakennus valmistui vuonna 1963. Koulu on syksystä 2010 alkaen kaksiopettajainen. Sen oppilasmäärä lukukaudella 2009–2010 oli 40. Koulu oli lakkautusuhan alla, mutta Liperin kunnanvaltuusto päätti säilyttää sen 2010. Vuonna 2013 Valvion koulu kuitenkin suljettiin.  Nykyään entisen koulun tiloissa toimii ravintolabaari.

Joensuun luterilaisella seurakunnalla on Vaiviossa leiri- ja kurssikeskus. Vaiviossa oleva Harila oli 2000-luvulle asti Joensuun kaupungin leirikeskus; nyt tila on yksityisomistuksessa.

Vaivion itälaidalla on Pärnävaaran urheilukeskus. Kylän urheiluseura on vuonna 1931 perustettu Vaivion Tarmo.

Yrityksiä
---------

* Puupietari on 1990-luvulla perustettu 15 henkeä (2011) työllistävä puunjalostusyritys, joka valmistaa ovi- ja ikkunateollisuudelle puukomponentteja.
* Pikkunupun luomutila
* Lintuteurastamo Viinisorsa
* Pieneläintuhkaamo

Tunnettuja vaiviolaisia
-----------------------

* Erkki Raappana, kenraalimajuri (1893–1962)
* Esa Timonen, ministeri, maaherra

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen 22.2.2010[vanhentunut linkki]
2. ↑  Liperin valtuusto: Ristin ja Vaivion koulut kiinni Yle. Viitattu 23.1.2019.
3. ↑  Vaivion vanhaan kyläkouluun avattiin ravintolabaari Karjalainen. Viitattu 23.1.2019.
4. ↑  Kauppalehti.fi
5. ↑  Puupietari investoi laatuun, Karjalainen 6.5.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Valvio ja Härkinvaara (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pärnävaaran urheilukeskus (Arkistoitu – Internet Archive)

Liperi

|  |  |
| --- | --- |
| Taajamat | Kirkonkylä | Viinijärvi | Ylämylly |
| Kylät | Ahonkylä | Kaatamo | Kompero | Korpivaara | Käsämä | Leppälahti | Liperin kylä | Liperinsalo | Mattisenlahti | Risti | Ristinsalmi | Roukalahti | Salokylä | Taipale | Tutjunniemi | Vaivio | Ylämylly |