recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tšenoje** , **Tšonoje**  tai **Utšenoje**  (ven. Ченое, Чёное, Ученое) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,8 kilometriä pitkä, 0,86 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,34 neliökilometriä eli 134 hehtaaria. Se on suurin järvi lähialueen kahdeksasta järvestä tai lammesta. Järvi on saareton ja sen keskisyvyys on 8 metriä. Syvänteessä on 25 metriä vettä. Järven kumpikin pää on kapeneva lahti ja esimerkiksi kaakkoispään luusuassa on kalankasvatusaltaita kahdessa ryppäässä. Järven ympäristö on metsämaata ja vain luusuan ympärillä on asutusta kylässä Ozornaja (ven. Озёрная). Järven ympärillä ei ole yleisiä teitä.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, muikku, peledsiika, seipi, turpa, säyne, mutu, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, punasalakka, ruutana, nieriä ja simppu, sekä jokirapua niukasti. Järven kivinen pohja on hiekkaa ja mutaa.

Vesistösuhteita
---------------

Tšenoje sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven kaakkoispäähän luusuaan laske pieni lampi Tšinovetšek (ven. Чиновечек) lyhyttä ojaa myöten. Beloje on ympäristön suurin järvi, mutta kartoista eikä ilmakuvista selviä minne se laskee. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 234  tai 874 neliökilometriä. Tärkein vettä tuova joki on Velikaja, joka myös vie veden eteenpäin. Tšenoje on siten Velikajan läpivirtausjärvi, jonka pääuoman edellinen järvi on Hvoino ja seuraavat ovat Lukoje (ven. Лукοе) ja Verjato.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
3. 1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Ченое (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 13.5.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 13.5.2020
3. 1 2 3 4 5  Tšenoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 13.5.2020. (venäjäksi)
4. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 36 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 13.5.2020

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ченое (озеро)
**Kalliojärvi** on soiden ja vaarojen ympäröimä järvi Puokion pohjoispuolella Puolangalla Kainuun luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 63 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Kalliojärven pituus lounaasta koilliseen on 2,6 kilometriä. Järvi koostuu selkävedestä, jonka eteläosa on pohjoisosaa leveämpi. Lahdet ovat suiltaan leveitä eikä niillä ole karttanimiä. Noin seitsemäsosa Kalliojärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvänteet sijaitsevat järven keskiosassa ja koillisessa, jossa on syvin piste, 19 metriä. Järven eteläisin osa on hyvin matala.

Kalliojärven laajin saari on altaan eteläosassa sijaitseva Isosaari (noin 70 aaria). Sen länsipuolella sijaitsee Pikkusaari. Kalliojärven rannoilla on useita pientaloja ja joitakin peltoalueita. Itärannan Kalliovaara kohoaa noin 205 metriä merenpinnan yläpuolelle eli lähes 40 metriä järven pintaa korkeammalle. Kalliojärven länsipuolitse kulkee seututie 800.

Kalliojärveen laskee Kuivikonjoki idästä Kuivikkojärveltä (178,5 metriä mpy) ja Härköpuro järven eteläpuoliselta suoalueelta. Kalliojärvi laskee järven länsirannan Jokiniemen ja Aittoniemen välistä virtaavaa noin 30 metriä leveää salmea länteen Jokilampeen, joka on lähes samantasoinen Kalliojärven kanssa. Jokilampi kaventuu luusuaksi, josta alkaa länteen Piltunginjärveen (156,2 metriä mpy) virtaava Kalliojoki. Kalliojärven ja Piltunginjärven välinen etäisyys on runsaat viisi kilometriä.

Kalliojärven vesitilavuus on 8 046 000 kuutiometriä.

Kalliojärvi (59.249.1.002) kuuluu Kalliojärven valuma-alueeseen (59.249), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Utosjoen yläosan valuma-alue (59.24) ja ensimmäinen on Ylä-Oulujoen alue (59.2). Kalliojärvi on Kalliojärven valuma-alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Kuivikkojärvi ja Avainlampi. Alueeseen kuuluu 13 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kalliojärvi, vakavesi, Puolanka
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.6.2022.
3. ↑  Kalliojärvi. Järviwiki. Viitattu 22.6.2022.
4. ↑  Kalliojärven valuma-alue (59.249). Järviwiki. Viitattu 22.6.2022.
| Tornio-Haaparanta posti-ilmarata |
| --- |
| Tornion ja Haaparannan posti-ilmarata. Taka-alalla Alatornion kirkko. |
| Paikkakunta: | Suomi Tornio, Suomi |
| Valmistumisvuosi: | 1916 |
| Purkamisvuosi: | 1919 |
| Rakenne |
| Tyyppi: | Posti-ilmarata |
| Pituus: | 1 300 m |

**Tornion ja Haaparannan posti-ilmarata** rakennettiin ensimmäisen maailmansodan aikana Tornion ja Haaparannan välille. Tornionjoen ylittävä rata muodostui suurista hirsitorneista, joiden varaan oli jännitetty noin 1,3 kilometrin pituiset vaijerit. Vaijereiden varassa kulki 45 kuljetuskoria 17 metrin korkeudessa.

Tarve ilmaradalle syntyi, kun sota oli katkaissut Venäjän muita liikenneyhteyksiä. Vuosina 1916–1917 rakennetulla ilmaradalla kulki parin vuoden aikana 27,7 miljoonaa postipakettia. Ilmarata purettiin 1919, kun Tornionjoen rautatiesilta valmistui.

Tornion ilmarata purettiin ja pystytettiin uudelleen Siuroon, jossa sitä käytettiin Kalle Alastalon (1870–1932) omistaman kaksiraamisen höyrysahan, laatikkotehtaan ja tiilitehtaan kuljetuksiin. Heinäkuussa 1923 valmistunut 630 metrin pituiseksi lyhentynyt ilmarata kulki 300 metrin levyisen Nokianvirran yli virran etelärannalla sijainneelta Alastalon sahalta pohjoisrannalle Tampere-Pori radan varrelle Jaakkolan liikennepaikan kohdalle. Alastalon kuoltua sahan toiminta ja samalla ilmaradan käyttö päättyi. Siuron ilmarata purettiin vuonna 1952.

Tornion ja Haaparannan posti-ilmaradan muistomerkki. Vanhan Röyttäntien varressa kolme kilometriä keskustasta Alatornion kirkolle päin. Muistomerkin vasemmalla puolen jäänteitä ilmaradan pilarin pohjasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Alamäki: Tornion muistomerkit: 45. Posti-ilmaradan muistomerkki  2009. Tornio:  Tornion kaupungin kulttuuri- ja matkailutoimistojen ja Tornionlaakson Maakuntamuseo. Viitattu 18.6.2020.
2. ↑  Vaunut.org 27.12.2014 : Kuva Alastalon sahan köysiradasta noin vuonna 1930
3. ↑  Vaunut.org 4.5.2016 : Pitäjäkartta vuodelta 1946. Vasemmalla Siuron asema satamineen, kartan oikeassa laidassa Jaakkolan alueen köysirata
4. ↑  Suvi Jalli : Puutavaraa Nokianvirran ylitse, Postimuseo 29.5.2019
**Tieteiden yö** on vuosittain Helsingissä järjestettävä tieteen ja tutkimuksen kaupunkitapahtuma. Tapahtuman ohjelman tuottavat suomalaisen tiede- ja tutkimuskentän toimijat. Ohjelmaa koordinoi Tieteellisten seurain valtuuskunta ja sitä rahoittaa Koneen Säätiö. Tapahtuma järjestetään tammikuussa. 

Tieteiden yö järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2003. Alun perin tapahtuma pidettiin joka toinen vuosi Suomen suurimman tiedetapahtuman Tieteen päivien yhteydessä. Vuodesta 2017 Tieteiden yö on ollut jokavuotinen tapahtuma. Tieteiden yön tapahtumiin osallistuu tyypillisesti 3 000–5 000 kävijää.

Lähteet
-------

1. ↑  tieteidenyo.fi *www.tieteidenyo.fi*. Viitattu 15.12.2022.
2. ↑  Tieteen oma kaupunkitapahtuma kasvaa jokavuotiseksi! *tieteessatapahtuu.fi*.  13.12.2017. Viitattu 16.1.2020. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Viisi päivää ja yksi yö tiedettä *Vastuullinen tiede*. Viitattu 15.12.2022.
4. ↑  Tieteiden yö kasvaa jokavuotiseksi tapahtumaksi! *tsv.fi*.  25.4.2017. Viitattu 15.12.2022.
5. ↑  Tieteiden yön 2020 kävijöitä kiinnosti erityisesti historia ja tähtitiede - ePressi *www.epressi.com*.  17.1.2020. Viitattu 15.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteiden yö -tapahtuman kotisivut
**Tieteiskirjallisuuden uusi aalto** oli 1960- ja 1970-lukujen kirjallisuusliike, joka hylkäsi tieteiskirjallisuuden kulta-ajan suoraviivaiset toimintaseikkailutarinat ja suosi kokeellisempia science fictionin ja fantasian muotoja, joissa painotettiin enemmän luovaa kirjoittamista ja vähemmän kovaa tiedettä ja juonivetoisuutta. Uusi aalto syntyi siksi, että perinteinen tieteiskirjallisuus oli muuttunut ennalta-arvattavaksi, kaavoihin kangistuneeksi ja konservatiiviseksi. Tieteiskirjallisuuteen alettiin 1960-luvun puolivälin tienoilla omaksua muista aikakauden romaaneista tuttuja kerrontatyylejä, ironiaa ja uutta ilmaisua. Vaikutteita saatiin myös muun muassa surrealismista ja symbolismista. Perinteisen kulta-ajan scifin optimismin tilalle tulivat dystopiat ja ahdistus.

Tieteiskirjallisuuden uusi aalto vaikutti etenkin Iso-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Monet kirjailijat halusivat kummassakin maassa päästä 1960-luvun alkupuolella irti pulp-lehdissä julkaistun tieteiskirjallisuuden kahleista. Michael Moorcockin Isossa-Britanniassa päätoimittaman New Worlds -lehden katsotaan yleensä aloittaneen kokeellisten ja kaunokirjallisuuspainotteisten tieteistarinoiden aallon vuonna 1964. Suuntausta vahvistivat kaksi antologiaa – Judith Merrilin toimittama England Swings SF ja Harlan Ellisonin toimittama Dangerous Visions. Varsinkin Dangerous Visions -antologia auttoi tekemään alun perin brittiläisestä ilmiöstä kansainvälisen liikkeen.

Useat uuden aallon tieteiskirjailijat etsivät inspiraatiota kirjallisuuden muista lajityypeistä, ja esimerkiksi beat-kirjailija William S. Burroughs oli monen uuden aallon tieteiskirjailijan esikuva. Uusi aalto kehitti tieteiskirjallisuutta monipuolisempaan suuntaan ja toi paljon uusia ideoita, tyylejä ja vaikutteita. Liikkeenä uusi aalto alkoi kuitenkin vähitellen hiipua, ja se sulautui tieteiskirjallisuuden valtavirtaan. Uuden aallon tilalle tulivat 1980- ja 1990-luvulla uudet suuntaukset, kuten kyberpunk.

Lähteet
-------

1. 1 2  SFE - New Wave *The Encyclopedia of Science Fiction*. Viitattu 21.12.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  New Wave Science Fiction *TV Tropes*. Viitattu 21.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Baldwin, Emma: New Wave Science Fiction *Poem Analysis*. Viitattu 21.12.2022. (englanniksi)
Vuohen lypsyä.
**Vuohenmaito** eli **kutunmaito** on vuohen tuottamaa maitoa. Vuohenmaito on melko samanmakuista kuin lehmänmaito. Koko maailman maidontuotannosta vuohenmaito vastaa noin 2,4 prosenttia.

Tuotanto
--------

Vuonna 2013 vuohenmaitoa tuotettiin maailmassa yhteensä 18,0 miljoonaa tonnia, mikä vastasi 2,4 prosenttia kaikesta maidon tuotannosta. Aasiassa tuotettiin 10,7 miljoonaa tonnia, Afrikassa 4,2 miljoonaa tonnia, Euroopassa 2,7 miljoonaa tonnia ja Amerikoissa noin puoli miljoonaa tonnia. Yksittäisistä maista suurimmat tuottajat ovat Intia, Bangladesh, Sudan ja Pakistan, ja Euroopan suurimpia tuottajia ovat Kreikka, Ranska ja Espanja.

Vuohenmaidon tuotanto kasvoi maailmassa 60 prosenttia vuosien 1993–2013 aikana. Eniten tuotanto kasvoi Afrikassa, 95 prosenttia ja Aasiassa, 73 prosenttia, mutta Euroopassakin tuotanto kasvoi 68 prosenttia. Amerikassa kasvu jäi alle 20 prosentin.

Maitorodut
----------

Saanen on hyvin tuottoisa maitorotu.
Maailman kaikista noin 411 vuohirodusta noin 31:tä käytetään ensisijaisesti maidontuotantoon. Tuottavimpiin rotuihin kuuluvat muun muassa alpiininen, Saanen, Toggenburg ja nubialainen, jotka kaikki tuottavat vuodessa yli 700 kilogrammaa maitoa. Useimmat vuohirodut tuottavat maitoa vuoden aikana noin 200–300 päivän ajan. Samankin rodun maidontuottolukemat vaihtelevat paljon eri maiden välillä.

Käyttö
------

Vuohen pahasta ominaishajusta huolimatta vuohenmaito on oikein lypsettynä ja viilennettynä hajutonta. Sen maku muistuttaa paljon lehmänmaidon makua. Jotkut käyttävät vuohenmaitoa, koska ovat allergisia tai yliherkkiä lehmänmaidolle.

Vuohenmaidosta valmistettavista tuotteista yleisin on vuohenjuusto. Myös esimerkiksi jogurtin valmistus on mahdollista, mutta siitä tulee melko löysää, eikä sitä saada yhtä paljon kuin lehmänmaidosta.

Vuohenmaito on ravitsevampaa kuin lehmänmaito, mikä on huomattu esimerkiksi ihmisvauvoilla tehdyissä tutkimuksissa. Vuohenmaidon ravitsevuus johtuu ainakin osittain sen rasvojen ja proteiinien hyvästä sulavuudesta. Vuohenmaidossa on myös esimerkiksi rautaa merkittävästi enemmän kuin ihmisen tai lehmän maidossa. Foolihappoa siinä toisaalta on vähemmän.

Lähteet
-------

* Park, Young W. & Haenlein, George F. W. & Wendorff, William L. (toim.): "Goat Milk", *Handbook of Milk of Non-Bovine Mammals*. Wiley Blackwell, 2017. ISBN 9781119110286.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Marques de Almeida, Mariana & Haenlein, George F. W. (*Handbook of Milk of Non-Bovine Mammals* 2017), s. 11–16.
2. ↑  Marques de Almeida, Mariana & Haenlein, George F. W. (*Handbook of Milk of Non-Bovine Mammals* 2017), s. 16–26.
3. ↑  Park, Young W. (*Handbook of Milk of Non-Bovine Mammals* 2017), s. 71–73.

Aiheesta muualla
----------------

* Vuohenmaito Fineli
Tuberkuloosiin annettiin 1930-luvulla valohoitoa.
**Turun terveydenhuoltomuseo** esittelee lääketieteen ja sairaanhoidon historiaa yli 200 vuoden ajalta. Se sijaitsee Turussa osoitteessa Kunnallissairaalantie 20. Se avattiin museona vuonna 1992. Rakennus toimi ennen iho- ja sukupuolitautien poliklinikkana ja tunnettiin nimellä *Kuppala*.

Museoon on kerätty vaikeasti hoidettavien sairauksien kuten koleran, tuberkuloosin ja polion hoitamiseen käytettyjä välineitä. Siellä on myös 1960-luvun leikkaussali. Esillä on myös Heidekenin huonekaluja astiastoja ja synnytyksessä käytettyjä instrumentteja kuten synnytyspihtejä. Mielisairaalapotilaille omistetussa huoneessa on pakkopaitoja, sidontaremmejä ja sähköshokkilaitteita. Nähtävänä on myös henkilöstön virkapukukokoelma.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turun terveydenhuoltomuseo Visit Turku. Viitattu 5.6.2018.
2. 1 2  Turun terveydenhuoltomuseo -Turku *Matkalla kotimaassa -blogi*.  Arkistoitu 22.9.2020. Viitattu 5.6.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Turun terveydenhuoltomuseo (Q56402710)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | lääketieteellinen museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Turku |
|  |
|  |

 |
**Dominik Windisch** (s. 6. marraskuuta 1989) on italialainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.Hän on maailmanmestari ja kolminkertainen olympiamitalisti.

Vuonna 2008 Windisch saavutti viestipronssia nuorten MM-kilpailuissa Ruhpoldingissa. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui miesten viestissä neljänneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Windisch oli normaalimatkalla 18:s ja sekaviestissä neljäs. Sotšin olympialaisissa 2014 Windisch hiihti kolmannen osuuden Italian pronssia saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Pikakilpailussa hän oli 11:s, takaa-ajossa ja yhteislähtökilpailussa 25:s sekä miesten viestissä viides. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja pikakilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Windisch sai pronssia pikakilpailussa sekä sekaviestissä, ja oli takaa-ajossa 16:s yhteislähdössä 17:s ja normaalimatkalla 50:s. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa yhteislähdössä ja pronssia sekaviestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja oli neljästoista yhteislähdössä. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui viidenneksi yhteislähdössä, seitsemänneksi viestissä, 14:nneksi normaalimatkalla, 26:nneksi takaa-ajossa ja 30:nneksi pikamatkalla.

Windisch voitti ensimmäisen ampumahiihdon maailmancupin osakilpailun kaudella 2015–2016 Canmoren yhteislähdössä. Sitä ennen hän oli parhaimmillaan ollut viides Sotšin pikakilpailussa kaudella 2012–2013. Hän sijoittui kolmanneksi Oberhofin pikakilpailussa ja takaa-ajossa kaudella 2016–2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dominik Windisch IBU. Viitattu 19.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  OLYMPIC WINTER GAMES - Sochi (RUS) IBU. Viitattu 6.3.2014. (englanniksi)
Kimmo Ojaniemi, *Dominikaanit Turussa*, 2005.
**Dominikaanit Turussa** on Veritas-eläkevakuutusyhtiön pääkonttorin edessä oleva veistos Turun Kaskenmäessä. Kimmo Ojaniemen tekemä veistos paljastettiin Veritas-yhtiön satavuotisjuhlavuonna 2005.

Teos pystytettiin paikalle, josta on löydetty 1200-luvulla Turkuun perustetun Pyhän Olavin dominikaanikonventin rakennusten raunioita. Veritas luovutti veistoksen Turun kaupungille 7. lokakuuta 2005.

Teos koostuu pyöreästä diabaasilaatasta, jonka päällä on pronssista ja messingistä valmistettuja munkkihahmoja ja suippokärkistä porttia kuvaava kaari. Kivijalustaan on kaiverrettu Pyhän Olavin konventin sinetti sekä arkeologisten kaivausten perusteella laadittu entisen luostarirakennuksen pohjapiirros.

Veistos sijaitsee Kaskenkadun ja Itäisen Rantakadun risteyksen Olavinpuistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dominikaanit Turussa -muistomerkki (Arkistoitu – Internet Archive), Veritas. Viitattu 12.12.2015.
2. ↑  Kimmo Ojaniemi: Dominikaaniluostarin muistomerkki, Ulkoveistokset, Turun museokeskus. Viitattu 12.12.2015.
*Jäinen meri*, Raimo Utriainen 1961. Taustalla Koulukatu ja Boren talo.
**Jäinen meri** on Raimo Utriaisen pronssiveistos Turun Borenpuistossa Linnankadun ja Aurajoen välissä, Koulukadun kulmassa ja Myllysillan pielessä. Vuonna 1961 paljastetun veistoksen pystytti Turun kaupunki Turun talvimerenkulun muistomerkiksi. Veistoksen jalustaan on kaiverrettu nimi August Uppman. Hän oli merikapteeni, joka perusti Höyrylaivaosakeyhtiö Boren. Yhtiön mukaan on nimetty myös Borenpuisto, jossa veistos sijaitsee, sekä lähellä Koulukadun toisella puolella oleva Boren talo (Linnankatu 36).

Jalustakaiverrus muistuttaa matkustajahöyrylaiva S/S Bore:sta.
Patsaan jalustaan on yhdelle sivulle kaiverrettu myös päivämäärä *27.1.1898* ja teksti *S/S BORE*. Ångfartygs AB Bore -varustamon matkustajahöyrylaiva S/S Bore saapui muistomerkin kohdalle Aurajokeen 27. tammikuuta 1898. Laiva oli luovutettu tilaajalle 22. tammikuuta 1898 ja se lähti ensimmäiselle matkalleen kohti Maarianhaminaa ja Tukholmaa 29. tammikuuta 1898 ja aloitti turkulaisen talvimerenkulun.

Veistos jalustoineen on korkeudeltaan 4,5 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jäinen meri (Arkistoitu – Internet Archive), Ulkoveistokset, Turun museokeskus 18.9.2013. Viitattu 2.6.2015.
2. ↑  Junttila, Veli: Talvimerenkulun muistomerkki  4.4.2011. Turun Sanomat Oy. Viitattu 25.5.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Sjöström, Lasse: Bore  1.6.2012. Lasse Sjöström. Viitattu 25.5.2017.
**Jäkälän maastavientilaki** oli Suomessa vuonna 1931 säädetty laki, jolla säädeltiin jäkälän vientiä Suomesta ulkomaille. Laki kumottiin vuonna 1994.

Laki säädettiin sen vuoksi, että virallisen vientitarkastuksen katsottiin edistävän koristelutarkoituksiin käytettävän jäkälän maastavientiä.

Jäkälänvienti oli paikallisesti merkittävää liiketoimintaa; 1970-luvulla Hailuodon verotuloista kolmannes tuli jäkälänmyynnistä. Jäkälää käytettiin koristeena Keski-Euroopan hautausmailla. Lain kumoamisen aikaan 1990-luvulla jäkäläviennin arvo oli noin 10–13 miljoonaa markkaa vuodessa.

Säännökset
----------

Lain mukaan jäkälän maastaviennin valvontaa varten tarpeellisista tarkastuksista huolehtivat metsähallitus ja metsähallituksen määräämät tarkastajat. Sen, joka halusi harjoittaa jäkälän maastavientiä, tuli tehdä siitä ilmoitus metsähallitukselle.*lähde?* Suomesta ulkomaille sai viedä jäkälää, joka oli todettu laadultaan kelvolliseksi ja jota sisältävät laatikot oli varustettu tarkastusmerkillä. Jäkälän vienti saattoi tapahtua vain niistä satamista, jotka mainittiin asetuksessa.

Laki kumottiin vuonna 1994 ja lakkasi olemasta voimassa 1. tammikuuta 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hallituksen esitys eduskunnalle laiksi jäkälän maastaviennistä annetun lain kumoamisesta (HE 50/1994) Eduskunta.  Arkistoitu 6.11.2013. Viitattu 2.11.2013.
2. ↑  Jäkälä – Hailuodon rikkaus Kirjastovirma.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 2.11.2013.
3. ↑  Hakkila, Esko (toim.): "Jäkälä", *Lakiasiain käsikirja*, s. 246. Porvoo: WSOY, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Laki jäkälän maastaviennistä (203/31). Annettu 4.6.1931.
2. ↑  Asetus jäkälän maastaviennistä annetun lain soveltamisesta (204/1931). Annettu 4.6.1931.
3. ↑  Laki jäkälän maastaviennistä annetun lain kumoamisesta *Finlex*.  (717/1994). Viitattu 2.11.2013.
**Keskustan Ylä-Savon piiri** oli yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se toimi Pohjois-Savossa ja asetti Pohjois-Savon vaalipiirissä neljä-viisi kansanedustajaehdokasta. Ylä-Savon piiri liittyi Pohjois-Savon piiriin vuonna 2011. Pohjois-Savon Keskustan toiminnanjohtaja toimii Kimmo Valta.

Piirin puheenjohtajana on Tarja Pirkkalainen.

Piirin varapuheenjohtajat ovat Kyösti Kauppinen sekä Juha-Pekka Rusanen

Kansanedustaja
--------------

* Seppo Kääriäinen

Eduskuntavaalit 2003 ja 1999 Pohjois-Savon vaalipiirissä
--------------------------------------------------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Ehdokas** | **Ääniä** | **Vertausluku** | **Sijoitus** | **Aik. ääniä** | **Aik. vertausluku** | **Aik. sijoitus** |
| Seppo Kääriäinen | 9 121 | 43 301 | 1 |  |  |  |
| Markku Rossi | 5 030 | 49 301 | 3 |  |  |  |
| Rauno Kettunen | 4 946 | 16 433 | 5 |  |  |  |
| Eero Lämsä | 4 315 | 12 325 | 8 |  |  |  |
| Ossi Martikainen | 3 958 | 9 860 | 11 |  |  |  |
| Markku Eestilä | 3 802 | 8 216 | 13 |  |  |  |
| Elsi Katainen | 3 587 | 7 043 | 17 |  |  |  |
| Perttu Nousiainen | 2 883 | 6 262 | 18 |  |  |  |
| Pekka Väänänen | 2 701 | 5 477 | 21 |  |  |  |
| Anna Pitkänen | 2 637 | 4 930 | 24 |  |  |  |
| Elsa Holopainen | 2 502 | 4 481 | 26 |  |  |  |
| Tuomas Kanervala | 1 825 | 4 108 | 28 |  |  |  |
| Leena Ryynänen | 1 090 | 3 792 | 32 |  |  |  |
| Tarja Rossinen | 903 | 3 521 | 35 |  |  |  |
|

Ylä-Savon kunnat
----------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Kunta** | **Valtuusto** | **Valtuutettuja** | **%** | ' | ' |
| **Ylä-Savo** | **229** | **122** | **53,3** |  |  |
| Iisalmi | 43 | 18 | 41,9 |  |  |
| Keitele | 21 | 14 | 66,7 |  |  |
| Kiuruvesi | 35 | 18 | 51,4 |  |  |
| Lapinlahti | 27 | 13 | 48,1 |  |  |
| Pielavesi | 27 | 17 | 63,0 |  |  |
| Sonkajärvi | 27 | 14 | 51,9 |  |  |
| Varpaisjärvi | 21 | 12 | 57,1 |  |  |
| Vieremä | 27 | 16 | 59,3 |  |  |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Ylä-Savon piiri päätti liittyä Pohjois-Savon piiriin *yle.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Keskustan Ylä-Savon piiri

  

Suomen Keskustan piirijärjestöt
Etelä-Häme|
Etelä-Pohjanmaa|
Etelä-Savo|
Helsinki |
Itä-Savo |
Kainuu |
Karjala |
Keski-Pohjanmaa |
Keski-Suomi |
Pohjois-Savo |
Kymenlaakso |
Lappi |
Peräpohjola |
Pirkanmaa |
Pohjois-Karjala |
Pohjois-Pohjanmaa |
Päijät-Häme |
Satakunta |
Uusimaa |
Varsinais-Suomi |
Ylä-Savo (yhdistetty Pohjois-Savon piiriin)
**Carl Fredrik Schulman** (4. syyskuuta 1852 Hamina – 27. syyskuuta 1903 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Schulmanin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Alexander Leonard Carl Schulman ja Paulina Glansenstierna ja puoliso vuodesta 1890 Katarina Jefremoff. Myös Schulmanin veljestä Carl Magnus Hugosta ja velipuolesta, hänen isänsä ja perheen kotiopettajattaren Charlotta Augusta Matilda Thitzin kanssa avioliiton ulkopuolella syntyneestä Carl Augustista tuli kenraaleita.

Carl Fredrik Schulman opiskeli Paavalin kadettikoulussa ja 2. Pietarin sotaopistossa 1863–1865, kunnes hänet otettiin 1865 oppilaaksi H.M. Keisarin paašikouluun. Kamaripaašiksi hän yleni 1869 ja koulusta 1870 valmistuttuaan vänrikiksi. Hänet määrättiin palvelukseen Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin, ylennettiin luutnantiksi 1874 ja siirrettiin 37. Jekaterinburgin, H.K.K. Suuriruhtinas Aleksei Aleksandrovitšin jalkaväkirykmenttiin. Alikapteeniksi 1875 ylennetty Schulman siirrettiin kesällä 1876 ensin 4. ratsuväkidivisioonan 1. prikaatin adjutantiksi ja sitten 4. Jekaterinoslavlin rakuunarykmenttiin. Hän osallistui rykmentin mukana Turkin sotaan 1877–1878. Hänet komennettiin sodan jälkeen sotakoulun adjutantiksi Sofiaan 1878–1879 ja sieltä 10. Jekaterinoslavlin rakuunarykmentin 3. eskadroonan päälliköksi. Schulman ylennettiin kapteeniksi 1880, majuriksi 1881 ja everstiluutnantiksi 1884. Vuonna 1889 hänestä tuli ensin rakuunarykmentin komentajan apulainen talousosastoon ja sitten rykmentin nuorempi yleisesikuntaupseeri.

Vuonna 1890 Schulman siirrettiin Suomen Rakuunarykmenttiin ja määrättiin rykmentin komentajan apulaiseksi talousosastoon. Vuonna 1891 hänet ylennettiin everstiksi ja asetettiin Suomen sotaväen reserviin 1892. Vuonna 1893 Schulman nimitettiin Novogeorgievskin linnoituksen intendentiksi ja vuonna 1899 Novogeorgievskin sotasairaalan päälliköksi, pysytettynä intendentin virassaan. Odessan sotilaspiirin piiri-intendentin apulaiseksi hänet siirrettiin 1901. Schulman yleni kenraalimajuriksi saman vuoden joulukuussa. Toukokuussa 1902 hänet määrättiin Kaukasian sotilaspiirin intendentuurin päälliköksi, mitä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl Fredrik Schulman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 19.4.2020)
**Carl Ewald von Rönne** (ven. Карл-Эвальд Магнусович Ренне, 25. joulukuuta 1663 – 29. joulukuuta 1716) oli venäläinen ratsuväenkenraali, joka osallistui suureen Pohjan sotaan ja Venäjän–Turkin sotaan 1710–1711.

Ruotsin hallitsemassa Räävelissä bremeniläistaustaiseen aatelissukuun syntynyt Rönne avioitui Anna Lucia de Preenin (1666–1729) kanssa vuonna 1699. Ruotsin armeijassa sotilaskoulutuksensa saanut ja sen jälkeen Hollannin sekä Saksin armeijoissa upseerina palvellut Rönne liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1702 saaden pian komentoonsa oman rakuunarykmentin everstin arvoisena. Sotamenestyksen myötä Rönne yleni kenraalimajuriksi vuonna 1704, kenraaliluutnantiksi vuonna 1705, ja viimein kenraaliksi vuonna 1709.*lähde?*

Prutin sotaretkellä heinäkuun puolenvälin aikoihin 1711 Rönne sai toissijaisen, joskin tärkeän tehtävän kaartaa Prutjoelle edenneen osmaniarmeijan ohi ja vallata heidän huoltopisteensä, joka sijaitsi Tonavan varrella Brăilassa. Rönne matkasi 12 000-miehisen ratsuväkiosastonsa kanssa kiireellä ja eteni nopeasti kohti Brăilaa. Pietari Suuren armeija kuitenkin saarrettiin, ja hävittyään taistelun keisari joutui antautumaan. Panoksena oli paljon, sillä Pietari oli Baltacı Mehmet paššan johtaman osmaniarmeijan armoilla. Mehmet pašša kuitenkin tyytyi maltillisiin ehtoihin, sillä oli saanut sanan Rönnestä, joka oli tavoittanut Brăilan huoltopisteen samana päivänä, kun Prutin rauha allekirjoitettiin. Huoltokeskuksen häviäminen olisi vaarantanut valtavan osmaniarmeijan taistelukyvyn. Rönne, jolle sana jo vallitsevasta rauhantilasta ei etäisyyksien vuoksi ehtinyt, valloitti Brăilan, jonka joutui muutamaa päivää myöhemmin rauhan tultua luovuttamaan osmaneille.

Ennen kuolemaansa 1716 Rönne toimi Puolassa olevien joukkojen komentajana. Hänet palkittiin keisarillisen Venäjän korkea-arvoisimmalla kunniamerkillä Pyhän Andreaksen ritarikunnan kunniamerkillä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  sukunimi esiintyy joskus myös muodoissa Renne, Rönn, Ronne, etunimi taas Carl-Ewald ja Karl Ewald
2. ↑  Evgeniĭ Viktorovich Anisimov (käännös englanniksi John T. Alexander): *The reforms of Peter the Great*, s. 126–136. M E Sharpe, 1993. ISBN 1563240483.
3. ↑  Virginia H. Aksan: *Ottoman wars 1700–1870*, s. 75, 90–98. Pearson Education, 2007. ISBN 0582308070.

Aiheesta muualla
----------------

* biografija.ru (venäjäksi)
* dic.academic.ru (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Vaskikorento** (*Cordulia aenea*) on kiiltokorentoihin kuuluva tummanvihreä sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Vaskikorennon ulkonäkö on kiiltokorentoihin kuuluvan *Somatochlora*-suvun lajien kaltainen. Toisin kuin useilla kiiltokorennoilla, vaskikorennon kasvojen sivuilla ei ole keltaisia täpliä. Vaskikorennon pääväri on tummanvihreä, ja ruumis on melko kiilloton. Takaruumiissa ei ole täpläkiiltokorennolle ja naaraspuoliselle hoikkakiiltokorennolle tyypillisiä keltaisia laikkuja.

Vaskikorennon takaruumis on 33–38 mm pitkä ja takasiipi 31–35 mm pitkä.

Koiraalla on muodoltaan huomattavan nuijamainen takaruumis, jonka levein kohta on 7. ja 8. jaokkeessa lähellä takaruumiin kärkeä. Koiraalla on myös selvästi kahtia jakautunut alempi perälisäke. Naraalla puolestaan on lyhyt ja tylppä sukuaukon suojus, mikä erottaa sen välkekorennon naaraasta, jonka sukuaukon suojus on pitkä ja terävä. Vaskikorento eroaa lähisukulajeistaan myös siipisuonituksen perusteella, sillä vaskikorennon takasiivessä on tyven ja siipikolmion välissä vain yksi poikkisuoni. Useimmilla Suomessa elävillä kiiltokorennoilla on samassa kohdassa kaksi poikkisuonta.

Elintavat
---------

Parittelurengas
Vaskikorennon aikuisten yksilöiden lentoaika on Suomessa toukokuun jälkipuoliskolta elokuun puoleenväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin. Lentoaika on poikkeuksellisen varhainen muihin kiiltokorentoihin nähden.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Vaskikorentoa tavataan yleisenä pohjoisen Euraasian alueella ja paikoittain etelämpänä vuoristojärvillä. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Japaniin.

Suomessa laji on yleinen ja varsin runsas. Sitä esiintyy lähes koko maassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.

Vaskikorento elää monenlaisissa seisovissa vesissä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat lammet ja runsaskasvustoisiset järvet sekä merenlahdet, jokisuvannot ja suot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Clausnitzer, V.: *Cordulia aenea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 20.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Vaskikorento – *Cordulia aenea* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 142–143. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaskikorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1394260
* Wikispecies: Cordulia aenea
* BioLib: 1642
* BOLD: 275148
* CoL: YC6Z
* EoL: 4139271
* EPPO: CRDUAE
* EUNIS: 241305
* Fauna Europaea: 214357
* Fauna Europaea (new): 3405cd32-8d91-4741-84b3-f21e81e84857
* GBIF: 1429717
* iNaturalist: 61429
* IRMNG: 10640558
* IUCN: 158702
* NBN: NBNSYS0000005632
* NCBI: 197156

 |

 |
Vasilsurskin vaakuna vuodelta 1781.
Vasilsursk ilmakuvassa.
Sura-joki (vasemmalla) ja Volga (oikealla) Vasilsurskin kohdalla.
**Vasilsursk** (ven. Васильсу́рск, vuorimariksi Шурдӹнг, *Šurdyng*) on kaupunkimainen taajama Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla lähellä Surajoen suuta 152 kilometrin päässä Nižni Novgorodista itään. Vuonna 2002 taajamassa oli 1 300 asukasta.

Surajoen suulle rakennettiin vuonna 1523 Vasili III:n mukaan nimetty *Vasilgorodin* linnoitus. Vuonna 1779 siitä tuli *Vasil*-niminen kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1927 Vasilsursk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Luonnonkauniilla seudulla ovat työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Ivan Šiškin ja Isaak Levitan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 543. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasilsursk**.
* Vasilsurskin sivusto (venäjäksi)
Staffan

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′16.00″N, 24°40′00.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,02 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Staffan** on saari Espoossa Soukan kaupunginosassa.

Staffan sijaitsee Espoonlahden merialueella. Saaren pinta-ala on noin kaksi hehtaaria. Sen lounais–koillissuuntainen pituus on noin 250 metriä. Yleisilmeeltään Staffan on kulttuurivaikutteinen ja sinne on maayhteys Soukanniemen osa-alueen luoteisosasta. Saarella toimi vuosina 1886–1932 puusepänverstas, jossa annettiin puusepän koulutusta. Verstas tunnettiin nimellä "Soukan yliopisto". Staffanilla toimii veneveistämö ja telakka.

Staffanin eteläpuolella, niin ikään Soukanniemen länsirannan tuntumassa, sijaitsee Svartholmenin saari, jossa on myös veneveistämö.

Lähteet
-------

1. ↑  Staffan Espoon opaskartalla
2. ↑  Soukanranta : 23 Näköala Staffaniin *Espoo.fi*. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 24.3.2019. Viitattu 12.3.2019.
3. 1 2  VENETELAKKA LILLAISARN'IN SAARELLA ESPOOSSA VISIT AT BOATYARD ON ISLAND LILLAISARN : Espoon muita telakoita ja veistämöitä *Sailsandsea.fi*. Sails and Sea. Viitattu 12.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Foreca.fi: Sää Staffan, Espoo
* Staffan, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Möngke-kaanin vastaanotto. Maalaus vuodelta 1438.
**Möngke-kaani** (mong. Мөнх хаан; 1209–1259) oli Mongolivaltakunnan neljäs suurkaani vuosina 1251–1259. Hän oli Tolui-kaanin Sorghaghtani Bekin vanhin poika, Hülegü-kaanin ja Kublai-kaanin veli sekä Tšingis-kaanin pojanpoika.

Möngke osallistui Euroopan valloitussotaan vuosina 1236–1242, Kiovan tuhoamiseen vuonna 1240 ja Unkarin valloitukseen vuonna 1241-1242. Möngke palasi kotiin kesällä 1241, ennen hyökkäyksen päättymistä. 

Kolmannen suurkaani Güyükin kuoltua Möngken suku joutui kamppailemaan vallasta toisen sukuhaaran kanssa. Sen johtaja Batu-kaani liittoutui Toluin lesken Sorghaghtani Bekin kanssa ja pyrki syrjäyttämään sijaishallitsijattaren, Ögödein lesken Ogul Gaimišin. Hän yritti järjestää suurkaania valitsevan kurultai-kokouksen Siperiassa, mutta asiaa vastustettiin, koska kokous ei ollut Mongolian maaperällä. Batu ei piitannut kritiikistä, jolloin hänen veljensä Berke-kaani kokosi Mongoliaan kurultain, joka valitsi Möngken suurkaaniksi vuonna 1251.

Kaanina Möngke näytti suhtautuvan vakavammin Tsingis-kaanin antamaan maailmanvalloitustehtävään kuin Güyük. Hän keskittyi enemmän Kiinan valtaamiseen ja valtasi Yunnanin vuonna 1254 sekä tunkeutui Indokiinaan, mikä mahdollisti mongolihyökkäyksen pohjoisesta, lännestä ja etelästä. Hän valloitti monia pohjoisen Kiinan linnoitettuja kaupunkeja. Hän lähetti myös veljensä Hülegü-kaanin Lähi-itään, jossa tämä hävitti Bagdadin vuonna 1275 aiheuttaen islamin kulta-ajan päättymisen ja laajensi mongolivaltakunnan Egyptin rajoille. Euroopan valloitus jäi tekemättä loppuun näiden kahden ensisijaisen valloitussodanvuoksi.

Flaamilaisen fransiskaanimunkin Vilhelm Rubruk huomattava matkakertomus *Itinerarium*, joka kertoo hänen matkastaan Mongoliaan, sijoittuu suurkaani Möngken aikaan. Suurkaani Möngke kuoli mahdollisesti tykinammukseen Chongqingin edustalla vuonna 1259.

Lähteet
-------

1. ↑  Mongolia Travel[vanhentunut linkki]
2. ↑  Vilhelm Rubruk: *Matka Mongoliaan vuosina 1253–1255*, suom. Sami Jansson, johdanto ja viitteet Antti Ruotsala, Faros 2010


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Güyük-kaani** | **Mongolivaltakunnan suurkaani**1251–1259 | Seuraaja:**Kublai-kaani** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Matkaopas** on jonkin alueen nähtävyyksiä, majoitusmahdollisuuksia ynnä muuta esittelevä opaskirja. Matkaopas voi olla myös verkkosivusto. 

Matkaoppaiden edeltäjä on periplus, joka on monen kreikan- ja latinankielisen rannikkopurjehduksen kuvauksen nimi. Ensimmäisen nykyaikaisen matkaoppaan on julkaissut 1828 leipzigilainen kustantamo Karl Baedeker, ensimmäisen suomalaisen on julkaissut 1895 Suomen Matkailijayhdistys.

Matkaoppaat ilmestyvät usein sarjoina, esimerkkeinä Lonely Planet, joka oli alkujaan suunnattu reppumatkailijoille, ja WSOY:n julkaisemat ulkomaisten oppaiden pohjalta suomennetut Kaupunkikirjat ja Taskuoppaat sekä Tammen julkaisema Berlitz.

Matkaoppaiden kirjo on laaja. Ne voivat keskittyä karttoihin, niissä voidaan esitellä hotelleja ja ravintoloita tai panostaa kulttuuriin. Matkaopasmarkkinoita hallitsevat suuret ulkomaiset kustantajat, Suomessa tehdään alkuperäisiä oppaita vain suosituimmista matkakohteista.

Lähteet
-------

1. ↑  *matkaopas.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 6, palsta 1104. Helsinki: Otava 1965
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 5, palsta 1422 Helsinki: Otava 1964
4. 1 2 3  Matti Remes, Ulkomaiset kustantajat hallitsevat matkaopasmarkkinoita Taloussanomat 14.8.2003, viitattu 22.5.2021
5. ↑  Taskuoppaat, Finna.fi
6. ↑  Anne Puumala, Matkaoppaat ohjaavat turistivirtoja, Kaleva 3.6.2010, viitattu 22.5.2021
*Tämä artikkeli käsittelee ammattinimikettä. Muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla Matkaopas.*
Matkanjohtaja Beijingin Tiananmen-aukiolla.
**Matkaopas** on vapaamuotoinen ammattinimike, jota käytetään henkilöstä, joka toimii matkailualan opastustehtävissä.

Eri tyyppisiä oppaita
---------------------

**Kotimaan matkaopas** opastaa Suomessa sekä koti- että ulkomaisia turistiryhmiä. Omalla asiantuntemuksellaan opas välittää matkailijoille matkakohteen tietoa. Useimmat oppaat tekevät osa-aikaista freelancetyötä. Toimeksiantajia ovat matkailu- ja matkatoimistot, opaskeskukset, matkanjärjestäjät, liikenneyhtiöt sekä yritykset. Kotimaan matkaopas työskentelee tavallisesti kaupunkien ja kuntien paikallis- ja kohdeoppaana, erikoisoppaana, transferina tai matkanjohtajana. Matkaopas tekee asiakaspalvelutyötä, jossa opastus tapahtuu asiakkaan toivomusten ja tilauksen mukaisesti.

**Paikallisoppaat** opastavat erilaisia nähtävyys- ja tutustumiskierroksia. Tavallisesti paikallisoppaat työskentelevät liikkuvassa ajoneuvossa, kuten bussissa tai laivassa, mutta opastavat myös kävellen teemakierroksilla tai paikkakunnan kohteissa. Kotimaan kohdeoppaat toimivat esimerkiksi museoissa, kirkoissa, julkisissa rakennuksissa tai tehtaissa. Tarvittaessa oppaat toimivat myös matkanjohtajina sekä Suomeen tuleville että ulkomaille matkustaville ryhmille. Matkanjohtajana työskentelevä opas seuraa ryhmän mukana koko heidän lomansa ajan. Hän vastaa matkan käytännön järjestelyistä ja siitä, että asiakkaan tilaus on sopimuksen mukainen ja että matkaohjelman palvelut toimivat.

**Transferi** (engl. *transfer*) hoitaa asiakkaiden kuljetuksia. Transferin tehtävänä voi esimerkiksi olla vieraiden nouto lentokentältä, rautatieasemalta tai satamasta ja heidän kuljettaminen hotelliin. Oppaat voivat myös seurustella vieraiden kanssa kokousten yhteydessä tai viedä heidät ostoskierrokselle tai patikkaretkelle. 

**Luonto- ja eräoppaat** suunnittelevat ja järjestävät luonto- ja eräretkiä.

Matkaoppaiden koulutus
----------------------

Matkaoppaille, -johtajille tai matkanvetäjille ei ole olemassa yleisiä keskiasteen opintoja. Kaupalliset valmismatkanjärjestäjät ja opasyritykset kouluttavat yleensä itse työntekijänsä sopivilla kursseilla. Espanjan Aurinkorannikolla toimii suomalaisille suunnattu Aurinkorannikon matkaopaskoulu, joka valmistaa ulkomaan matkaoppaita. Ammatillisista aikuiskoulutuskeskuksista Helsingin Oulunkylässä toimiva Adulta Oy järjestää matkaoppaan ammattitutkinto –nimellä koulutusta. Suomen opasliiton hyväksymän peruskurssin tai vastaavan koulutuksen suorittaneet voivat käyttää nimitystä auktorisoitu matkailuopas. Oppailla ei ole varsinaisia virallisia kelpoisuusehtoja, mutta opaskeskukset välittävät yleensä vain auktorisoituja matkailuoppaita.

Lähteet
-------

1. ↑  Ammatit - Matkaopas (ulkomaat) *Ammattinetti*. Viitattu 12.7.2015.
2. 1 2  Matkaopas (kotimaa) Työ- ja elinkeinotoimisto / Ammattinetti. Viitattu 8.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matkaopas** Wikimedia Commonsissa
Ateenan Akropoliin asemapiirros, Pandionin pyhäkkö merkitty numerolla 16.
**Pandionin pyhäkkö** oli antiikin aikainen heeros Pandionille omistettu heroon Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se sijaitsi kukkulan kaakkoiskulmassa myöhemmän Vanhan Akropolis-museon paikalla.

Pyhäkkö oli rakennettu kahdessa osassa, alun perin noin vuonna 450 eaa. ja uusittuna noin vuonna 430 eaa. Se oli omistettu Pandionille, joka oli yksi Attikan kymmenestä eponyymistä eli fyleille nimensä antaneista heeroksista. Tämä oli todennäköisesti jompikumpi Ateenan myyttisistä Pandion-nimisistä kuninkaista, Pandion I tai Pandion II. Pyhäkkö liittyi Pandia-juhlaan, joka oli osa Zeuksen kulttia.

Pyhäkkö oli peribolos-muurilla ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Sen koko oli noin 17,5 x 40 metriä. Pyhäkkö jakautui kahteen osaan, myöhempään läntiseen ja varhaisempaan itäiseen osaan, joita erotti muuri. Näistä läntinen puoli toimi ainakin myöhemmin varsinaisena pyhäkkönä, kun taas itäinen osa oli jonkinlainen Akropoliilla toimineiden käsityöläisten tai taiteilijoiden työpaja (*ergasterion*). Pyhäkön länsisivulla oli pieni portiikki, jossa oli neljä pylvästä. Sisällä pyhäkössä oli Pandionin patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Athens, Sanctuary of Eponymous Hero (Pandion) *Perseus*. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2 3 4  Sanctuary of Pandion *The Virtual Time Machine*. Viitattu 4.4.2016.
3. ↑  Sanctuary of Pandion *Maquettes Historiques*. Viitattu 4.4.2016.
**Pane miljoona menemään** (**Go For Broke**, myös **Pane milj000.000na menemään** ) on vuonna 1965 julkaistu lautapeli. Pelin lähtökohtana on pelaajien rikkaana kuollut sukulainen, joka on testamentannut valtavan omaisuutensa sille sukulaiselleen, joka osaa käyttää rahaa rennosti ja tätä testataan antamalle jokaiselle sukulaiselle miljoonan, joka pitää tuhlata mahdollisimman nopeasti. Voittaja ja jättiomaisuuden perijä on siis se, joka ensimmäisenä pääsee miljoonastaan eroon. Muut sijat jakautuvat käänteisesti, eli "lähes voittaja" onkin häviäjä ja se kenellä on pelinpäättyessä jäänyt eniten rahaa sijoittuu toiseksi ja niin edelleen rahamäärän mukaan.

Pelin hahmot eli sukulaiset
---------------------------

Pelissä on kuusi erilaista sukulaista, joilla kullakin on oma erikoisominaisuutensa

* Jetset-Jimmy (mm. ei jumita lomalle tms)
* Ruletti-Rulle (saa etua laukkaradalla)
* Pörssihai-Harri (saa etua pörssikurssien määräämisessä)
* Luksus-Lili (maksaa ostoksistaan enemmän)
* Super-Sussi (maksaa enemmän kasinon sisäänkäynnistä)
* Juhlija-Julius (maksaa aina kun joku menee "Juhlat"-ruutuun.)

Alipelit
--------

Yleisten tuhlausmahdollisuuksien lisäksi pelissä on alipelejä, joita pelaaja voi pelata yksin tai yhdessä kaikkien muiden kanssa

* Kasino, jossa
	+ Baccarat, joka muistuttaa venttiä, mutta heitetään nopalla
	+ Ruletti, jota peltavaan nopalla
	+ Yksikätinen rosvo, jolle on omat korttinsa
* Laukkarata, kaikki pelaavat
* Pörssi

Lähteet
-------

1. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee kreikkalaisen mytologian esinettä. Pandoran lipas on myös elokuva vuodelta 1929.*
**Pandoran lipas** on kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä esine, joka liittyy Pandoran myyttiin Hesiodoksen kirjassa Työt ja päivät. Hesiodos kertoi, miten uteliaisuus sai Pandoran avaamaan hänen puolisonsa haltuun jätetyn lippaan. Avatusta lippaasta pääsivät valloilleen ihmiskuntaa vaivaavat kiroukset. Myöhemmissä kuvauksissa tarinan painopiste on siirtynyt Pandorasta itsestään lippaan sisältöön. Pandora oli nainen, jonka jumalat loivat rankaisemaan ihmisiä.

Alkuperäisessä kertomuksessa mainittu astia ei ollut lipas, vaan suuri säilytysruukku, mutta siihen viittaava sana käännettiin väärin. Nykyään sanonta *Pandoran lipas* edustaa ajatusta suurten onnettomuuksien lähteestä tai lahjasta, joka näyttää arvokkaalta, mutta osoittautuukin kiroukseksi.

Hesiodoksen mukaan Zeus kosti Prometheukselle tulen varastamisen taivaasta esittelemällä kauniin Pandoran Prometheuksen veljelle Epimetheukselle. Pandora avasi hänen valvontaansa jätetyn ruukun, jossa olivat sairaudet, kuolema ja monia muita pahoja asioita, jotka näin levisivät maailmaan. Pandora kiirehti sulkemaan ruukun, mutta sinne jäi jäljelle vain yksi asia. Siihen viittaava sana on yleensä käännetty toivoksi, mutta sillä voi olla myös pessimistisempi merkitys: pettävä toivo.

Tästä tarinasta on peräisin ilmaisu *avata Pandoran lipas*, joka tarkoittaa odottamattomiin ongelmiin johtavan asian tekemistä tai aloittamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi sivistyssanakirja 1990, hakusana Pandora
2. ↑  Chambers Dictionary 1998
3. ↑   Brewer's Concise Dictionary of Phrase and Fable 1992
4. ↑  Hesiodos: Työt ja päivät
5. ↑  Franco Montanari, Chr. Tsagalis & Antonios Rengakos (editors): *Brill's Companion to Hesiod*, s. 77. Leiden: Brill, 2009. ISBN 978-90-04-17840-3. (englanniksi)
6. ↑  Longman Dictionary of Contemporary English

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pandora's box
**Kellokosken sosiaali- ja terveysasema** on Tuusulan Kellokosken kunnanosassa toimiva kunnallinen terveysasema.

Toimintansa kehittämiseksi Tuusulan terveysasemien kullekin asiakkaalle nimettiin alkuvuonna 2019 hänen asioistaan vastaava yhteyshenkilö hoitotiimistä. Kun asiakas tuntee tarvitsevansa hoitoa, hän ottaa yhteyttä yhteyshenkilöönsä. Hänen koordinoimanaan asiakkaan tarpeita paremmin vastaava hoito päästään aloittamaan nopeammin. Tällä lähestymisellä kiireettömän terveydenhoidon aiempi keskimäärin 28 vuorokauden jono saatiin käytännössä poistettua alkuvuoden 2019 aikana. 

Kellokosken terveysasema (Kuntotaival 2) palvelee akuuttipotilaita arkisin kello 8-16 (perjantaisin 8-15.30); kesälomakaudella toimipisteen lääkäri- ja sairaanhoitajien vastaanotto voi olla muutaman viikon ajan kiinni jolloin Etelä-Tuusulan sosiaali- ja terveysasema vastaa palvelujen tuottamisesta. Muina aikoina terveydenhuollon akuuteissa tilanteissa asukkaita palvelee Hyvinkään sairaalan yhteydessä toimiva Hyvinkää Akuutti (Sairaalankatu 1).

Kellokosken, kuten muidenkin Tuusulan terveysaseman palvelut ovat kuuluneet 1. tammikuuta 2019 lähtien Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymänä (Keusote) tunnetun usean kunnan yhteisen yhtymän vastuulle. Keusotessa ovat mukana Hyvinkää, Järvenpää, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pornainen ja Tuusula. Vuoden 2023 alusta Keusoten alue muodostaa Keski-Uudenmaan hyvinvointialueen.

Samassa rakennuksessa Kellokosken sosiaali- ja terveysaseman kanssa sijaitsee myös Kellokosken kirjasto.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuusulan karttapalvelu (Kunnanosajaon saa esille karttapalvelun vasemman laidan valikosta Aluejaot-kohdasta ja terveysasemien sijainnin Palvelut-kohdan Terveyspalvelut-kohdasta) Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 5.6.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioSosiaali- ja terveysasemat Tuusulan kunta, tuusula.fi.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 5.6.2019.
3. ↑  Arkistoitu kopioHyrylän, Jokelan ja Kellokosken terveysasemien uusi toimintamalli nopeuttaa hoitoon pääsyä Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymä via Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi.  Arkistoitu 30.5.2019. Viitattu 5.6.2019.
4. ↑  Arkistoitu kopioTerveyspalvelut Tuusulan kunta, tuusula.fi.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 5.6.2019.
5. ↑  Hyvinkää Akuutti Järvenpään kaupunki, jarvenpaa.fi. Viitattu 5.6.2019.
6. ↑  Arkistoitu kopioSote ihmisen kokoiseksi Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymä via Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi.  Arkistoitu 11.5.2019. Viitattu 31.5.2019.
7. ↑  Kellokosken kirjasto Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 6.6.2019.