recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uudenkylän kartano** oli Nastolan Uudessakylässä nykyisen Mustakallion tilan mailla vuosina 1879–1949 sijainnut kartano.

Uudenkylän kartano perustettiin vuonna 1879 erottamalla se Toivonojan kartanosta sen jälkeen kun vuonna 1870 Riihimäki–Pietari-rata avattiin. Kartanon tuottamaa juustoa, viljaa ja sahatavaraa vietiin Viipuriin ja Pietariin. Kartanoon yhdistettiin vielä 1890-luvulla Heikkerön perintötilasta Vanha-Heikkerö-niminen puolikas.

Vuonna 1916 kartanon omistajiksi tulivat Forsellesien jälkeen Edvin Johan Gahmberg (1881–1957) ja hänen vaimonsa Saima Selma Gahmberg o. s. Gummerus (k. 1929). Heidän toimestaan kartanon peltoalaa lisättiin raivaamalla, kartanoon rakennettiin suuri sikala ja sahatavaran tuotantoa lisättiin. Kartanon puutarha kasvihuoneineen alkoi kuitenkin rappeutua kun kartanon emäntä sairastui tuberkuloosiin ja joutui olemaan kalliissa hoidoissa Ranskassa. Lopullisesti kartano hävisi sahan konkurssin, omaisuuden jaon ja talvisodan ja jatkosodan jälkeen tapahtuneen Uuteenkylän tulleen siirtoväen asuttamisen vuoksi. Kartanon viimeinen isäntä oli Edvin Gahmbergin poika Kaj Gahmberg. Hylätyn kartanon päärakennus paloi vuonna 1949. Nykyisin kartanon rakennuksista on jäljellä vain kivijalkoja. Villiintynyt kartanopuisto sijaitsee raunioiden länsi- ja eteläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uudenkylän kartano katosi kahdessa sodassa - kartanon tarinaa tallennetaan Nastolassa, Yle uutiset 4.8.2014
2. ↑  Nastola-tietoutta : Uudenkylän kartano
3. 1 2  Teemu Tiainen ja Hannu Takala : Nastolan Uudenkylän osayleiskaava-alueen arkeologinen inventointi 26.5.–25.6.2014, sivu 17-18 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1901 : matrikkelinumero 27173

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena : Uudenkylän kartano katosi sijoiltaan vuosikymmeniä sitten, Yle Lahti 3.9.2014
**GN Store Nord** on tanskalainen elektroniikka-alan yritys. Se valmistaa äänensiirtoon liittyviä laitteita, kuten kuulokkeita. Sen osake noteerataan Kööpenhaminan pörssissä ja se on osa OMX Copenhagen 20-indeksiä. Vuonna 2015 sen liikevaihto oli 8,4 miljardia Tanskan kruunua, josta liikevoittoa 1,46 miljardia kruunua. Sillä on noin 4,4 tuhatta työntekijää. Sen pääkonttori on Ballerupissa, joka on osa Tanskan pääkaupunkialuetta.

Yrityksen toiminta on jaettu kahteen osaan. GN ReSound valmistaa ja kehittää kuulolaitteita. Sillä on noin 20 toimipistettä ympäri maailman ja se työllistää noin 4 100 henkeä. GN Netcom valmistaa langattomia kuulokkeita. Se työllistää hieman alle 1000 henkeä. Sen tuotteet markkinoidaan tuotenimellä Jabra.

GN on perustettu vuonna 1867, kun C. F. Tietgen perusti Great Northern Telegraph Companyn. GN avasi ensimmäisenä Pohjois-Euroopasta puhelinyhteyden Hong Kongiin ja Japaniin vuonna 1872. Sen puhelinyhteydet keskittyivät erityisesti Aasiaan. 1947 GN alkoi valmistamaan radioita. Vuonna 1977 GN osti Danavoxin, tanskalaisen kuulokojeita valmistavan yrityksen. Vuonna 1990 yritys osti Madsen Electronicsin. Vuonna 1992 GN avasi Tanskan ensimmäisen yksityisen matkapuhelinverkon. Vuonna 1999 GN osti yhdysvaltalaisen ReSound Corporationin, joka valmisti kuulolaitteita. Seuraavana vuonna GN osti yhdysvaltalaisen Jabra Corporationin, joka oli Yhdysvaltojen suurin langattomien handsfree-laitteiden valmistaja. Vuonna 2005 GN osti saksalaisen kuulokoje valmistaja Intertonin.

Katso myös
----------

* Luettelo Kööpenhaminan pörssissä noteeratuista yhtiöistä

Lähteet
-------

1. ↑  GN, GN Store Nord Nasdaq. Viitattu 21.2.2016.
2. ↑  Executive management GN. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)
3. ↑  Board of directors GN. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Annual Report 2015 (pdf) GN.  Arkistoitu 2.3.2016. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)
5. ↑  GN ReSound GN. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)
6. ↑  GN Netcom GN. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)
7. ↑  Heritage GN. Viitattu 21.2.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanska OMX Copenhagen 25 |
| --- |
|  |
| 
* Ambu
* Bavarian Nordic
* Carlsberg
* Chr. Hansen Holding
* Coloplast
* Danske Bank
* Demant
* DSV
* Genmab
* GN Store Nord
* ISS
* Jyske Bank
* A. P. Møller-Mærsk
* Nordea Bank
* NKT
* Novo Nordisk
* Novozymes
* Ørsted
* Pandora
* Royal Unibrew
* Rockwool
* Tryg
* Vestas Wind Systems
* Zealand Pharma

 |
|  |
| Päivitetty: 5. tammikuuta 2024 |

 |
The Nilfisk factory in Frederiksberg, Denmark (1954).
One of the early Nilfisk-models (English commercial from the 1930s).
**Nilfisk** on tanskalainen siivousvälineitä valmistava yritys. Yrityksen pääkonttori on Tanskassa ja sillä on myyntiyhtiöitä 43 maassa ja valmistusta Brasiliassa, Kiinassa, Tanskassa, Unkarissa, Italiassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Työntekijöitä on noin 5 000. Nilfisk-Advancen ydinliiketoiminta on teollisuus- ja yrityskäyttöön tarkoitettujen puhdistuslaitteiden sekä ammattikäyttöön tarkoitettujen painepesureiden toimittaminen. Nilfisk-Advance markkinoi myös pölynimureita ja painepesureita kuluttajille. Nilfisk-Advancen tärkeimmät tuotemerkit ovat Advance, Clarke, Nilfisk, Nilfisk-Alto, Nilfisk CFM ja Viper.

Yrityksen perustivat Tanskassa vuonna 1906 Peder Andersen Fisker (1875–1975) ja Hans Marius Nielsen (1870–1954) nimellä *Fisker & Nielsen*. Alkujaan yritys valmisti sähkömoottoreita tuulettimiin, keittiöhisseihin poriin ja myöhemmin Nimbus-moottoripyörään. Menestys alkoi vuonna 1910 Nilfisk pölynimurin tultua markkinoille. Imuri painoi 17,5 kiloa. Fisker sai keksinnölle patentin ja osti myöhemmin Nielsenin ulos yrityksestä. Pölynimurista tuli suuri menestys ja muut motoroidut tuotteet jäivät vähitellen pois tuotannosta. Vuonna 1954 yritys myi miljoonannen pölynimurinsa.

Vuonna 1989 NKT Holding, Kööpenhaminan pörsissa noteerattu yritys, osti *Fisker & Nielsenin*. 1994 uudeksi nimeksi tuli Nilfisk A/S ja vuonna 1998 Nilfisk-Advance A/S ja 2015 Nilfisk.

Aiheesta muualla
----------------

* Nilfisk-Advance
**Savonlinnan Taidelukio** eli "Taikkari" on Savonlinnassa toimiva Suomen ja myös Pohjoismaiden ensimmäinen erikoislukio, joka aloitti toimintansa vuonna 1967. Taidelukiossa opiskellaan tavanomaisten lukioaineiden ohella kuvataiteen ja musiikin erikoiskursseja. Noin kolmasosa kurssitarjonnasta on taidetta.

Aluksi lukiossa toimi vain kuvataidelinja, mutta vuonna 1979 sen rinnalle perustettiin musiikkilinja. Vuonna 2002 musiikkilinjalla alkoi ooppera- ja musiikkiteatterikoulutus. Ooppera- ja musiikkiteatterisuuntausta johtaa oopperalaulaja Chieko Okabe-Silvasti miehensä, oopperalaulaja Jorma Silvastin tukemana*lähde?*.

Tunnettuja taikkarilaisia ovat muun muassa Emma Ainala, Joose Keskitalo, Ville Löppönen, Jani Ruscica, Viivi Maria Saarenkylä, Teemu Takanen, Tarja Turunen, Teemu Muurimäki, Petra Hämäläinen ja YUP-yhtyeen jäsenet.

Taidelukion ensimmäinen rehtori (1967–1978) oli Pertti Pulkkinen. Taidelukion nykyinen rehtori on Reima Härkönen. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat vuonna 1971, ja heitä oli yhteensä 69.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lukiot *savonlinna.fi*. Viitattu 27.2.2022.
2. 1 2  Tietoa *Savonnlinnan taidelukio*. Viitattu 27.2.2022.
3. ↑  Opiskelu *Savonnlinnan taidelukio*. Viitattu 27.2.2022.
4. ↑  Taidelukio juhlii marraskuussa *Savonmaa*.  6.9.2017. Viitattu 27.2.2022.
5. ↑  Halonen, Kaisa: Muusikko Joose Keskitalo kolusi lähes kaikki herätysliikkeet ennen kuin hänestä tuli ortodoksi... *Kirkko ja kaupunki*.  18.3.2018. Viitattu 27.2.2022.
6. ↑  Savonlinnan taidelukio 1967–1978 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 27.2.2022.
**Antti Mikko Vihtori Mäkinen** (s. 24. huhtikuuta 1979 Oulu) on suomalainen urheiluselostaja.

Pääasiassa jääkiekko-otteluita selostava Mäkinen siirtyi kesällä 2013 V Sport Urheilun ykkösselostajaksi, Viasatin hankittua NHL-ottelujen televisiointioikeudet. Kanava näytti aiemmin myös KHL-liigan otteluita, joita hän selosti. Aiemmin Mäkinen selosti otteluita kilpailevalla Nelonen Pro -kanavalla. Hän oli Viasatin pääselostaja Jääkiekon World Cupissa 2016. Vuodesta 2024 lähtien hän selostaa myös Viaplaylla eitettävien maailmanmestaruuskilpailuiden otteluita.

Mäkinen pitää Kimanttia-podcastia yhdessä entisen jääkiekkoilijan Kimmo Timosen kanssa. Podcastissa pääaiheena ovat NHL:n tapahtumat.

Mäkinen pelasi itse jääkiekkoa puolustajana Tapparan junioreissa, mutta joutui kahden A-juniorikauden jälkeen lopettamaan selkävaivojen vuoksi. Hänen isänsä Pekka Mäkinen on kaksinkertainen Suomen mestari, ja pelasi pääsarjatasolla 14 kauden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  Antti Mäkinen (urheiluselostaja) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 4.11.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) *Ilta-Sanomat*. Viitattu 4.11.2013.
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) *Iltalehti*. Viitattu 4.11.2013.
4. ↑  Jääkiekon World Cup 2016 sekä NHL:n kaikki lähetykset Viasat Sportilla ja Viaplaylla vuoteen 2021 saakka - ePressi *www.epressi.com*.  20.7.2015. Viitattu 2.1.2023.
5. ↑  Ville Touru: Tällainen mies on Suomen uusi leijonaääni – selvät sanat vertailusta Antero Mertarantaan *Ilta-Sanomat*.  24.1.2024. Viitattu 24.1.2024.
6. ↑  Kimanttia *Spotify*. Viitattu 1.12.2022.
7. ↑   *Eliteprospects*. Viitattu 4.11.2013.
**Erityinen pappeus** on kristillinen oppi, jolla tarkoitetaan papiksi vihkimistä. Luterilaisessa kirkossa papin virka on sanan julistamista ja sakramenttien jakamista varten.

Yleinen pappeus sen sijaan on Martin Lutherin reformaatiossa muotoilema oppi siitä, että jokainen kastettu ja uskova on olemuksellisesti pappi, vaikka ei hoidakaan erityistä papin virkaa. Jokaisella on oikeus lukea Raamattua, rukoilla, suorittaa hätäkaste ja julistaa armoa ja anteeksiantoa. Luther pyrki näin painottamaan yksilön asemaa ja maallikon roolia erotuksena katolisen kirkon ajatukselle siitä, että ihmisen ja Jumalan välille käytettiin välittäjinä pappeja tai pyhimyksiä. Jokainen voi itse lähestyä Jumalaa rukoilemalla. Pappeus on yksi kutsumus muiden joukossa, ja kaikki rehellinen työ on samanarvoista Jumalan palvelemista.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), *Aamenesta öylättiin – kirkon sanasto* evl.fi
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), *Aamenesta öylättiin – kirkon sanasto* evl.fi
3. ↑  , Kirkkolaki
4. ↑  Airaksinen Tiina, Mikkola Kati, Suokko Eija: "Valo II Maailmanlaajuinen kristinusko" Otava, 2017, sivut 54-67.
**Senegal** (ransk. *Sénégal*) on 1 083 kilometriä pitkä Atlantin valtamereen laskeva joki Länsi-Afrikassa. Joen valuma-alueen laajuus 289 000 neliökilometriä.

Senegaljoki saa alkunsa Bafing- ja Bakoyejokien yhtyessä Bafoulabén lähellä Malin länsiosassa. Se muodostaa Mauritanian ja Senegalin välisen rajan ja laskee Atlantin valtamereen Saint-Louisin kaupungin luona. Molemmat alkujoet lähtevät Guineasta. Senegalin sivujokia ovat oikeanpuoliset Kolimbiné, Karakoro ja Gorgol sekä vasemmanpuolinen Falémé. Osa virtauksesta ohjataan joen eteläpuolella sijaitsevaan Guiersjärveen.

Fouta Djallonin sateet aiheuttavat heinä-lokakuussa tulvan, joka kastelee Bakelista Daganaan ulottuvan jokilaakson 10–25 kilometriä leveän maatalousalueen. Daganan alapuolella on suisto, johon suolainen merivesi virtaa kuivana aikana. Keskimääräinen virtaus Bakelin mittausasemalla on 676 kuutiometriä sekunnissa eli 24 miljardia kuutiometriä vuodessa. Syyskuussa virtaus on 3 320, mutta toukokuussa vain 9 kuutiometriä sekunnissa. Virtaus vaihtelee suuresti myös eri vuosina, mikä suolaisen meriveden ohella vaikeuttaa jokilaakson maatalouskäyttöä.

Senegaljoki on liikennöintikelpoinen korkean veden aikana Kayesiin ja sen jälkeen Podoriin saakka. Rannikon hiekkasärkkä estää valtamerilaivojen pääsyn Saint-Louisin satamaan. Osittain keinokasteluun perustuvan maatalouden ohella joen ympäristössä harjoitetaan karjanhoitoa ja kalastusta. Diamassa on suolaveden pääsyn estävä säännöstelypato ja Féloussa sekä Bafingjoella Manantalissa vesivoimalaitokset. Alueella on huomattavat rautamalmi- ja fosfaattivarat, mutta toistaiseksi hyödynnetään vain kultaesiintymiä. Ainoa huomattavampi teollisuuslaitos on sokeria tuottava Compagnie sucrière sénégalaise. Mali, Mauritania ja Senegal perustivat vuonna 1972 jokialueen kehittämistä varten Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal -järjestön, johon Guinea liittyi vuonna 2006.

Joesta on saanut nimensä Senegalin valtio. 1500-luvulta lähtien esiintyvän nimityksen alkuperästä on esitetty useita erilaisia teorioita. Koko maan nimenä sitä alettiin käyttää 1800-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal: Caractéristiques physiques *portail-omvs.org*.  Arkistoitu 16.1.2016. Viitattu 21.4.2017.
2. ↑  Rochette, C.: *Le Bassin du fleuve Sénégal*, s. 188. Paris: ORSTOM, 1974. ISBN 2-7099-0344-X. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 352. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
4. ↑  Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal: Aspects Socio-économiques *portail-omvs.org*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
5. ↑  Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal: Historique *portail-omvs.org*.  Arkistoitu 22.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
6. ↑  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume IX*, s. 137. Leiden: Brill, 1997. ISBN 90-04-10422-4.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Senegal (joki)**.
* Organisation pour la mise en valeur du fleuve Sénégal (englanniksi), (ranskaksi)
**Erkka Korhonen** on suomalainen kitaristi ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa Raskasta joulua -projektin perustajana ja johtajana.

Korhonen on opiskellut musiikkia Pop & Jazz Konservatoriossa, Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa ja Guitar Institute of Technologyssa. Hän on työskennellyt freelancemuusikkona vuodesta 1996 alkaen. Vuosina 1998–2004 Korhonen soitti Urban Tale -yhtyeessä, jonka kanssa hän teki kaksi albumia. Hän oli myös yksi yhtyeen säveltäjistä.

Korhosen perustaman Raskasta joulua -projektin ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 2004. Projektin albumit on palkittu useilla kulta- ja platinalevyillä, ja Raskasta joulua -kiertueesta on muodostunut jokavuotinen perinne. Vuodesta 2007 alkaen Korhonen soitti Idols-voittaja Ari Koivusen yhtyeessä. Samoihin aikoihin syntyi Raskasta joulua -solistien kanssa lauluyhtye Northern Kings, jonka tuottajana, sovittajana ja kitaristina Korhonen toimi.

Korhonen soittaa myös Amberian Dawnin entisen laulajan Heidi Parviaisen uudessa Dark Sarah -yhtyeessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäenpää, Arto: Raskasta Joulua -kiertue keräsi kaiken kaikkiaan 35 000 katsojaa *KaaosZine*.  22.12.2016. Viitattu 9.12.2017.
2. 1 2 3  Erkka Korhonen Rockway. Viitattu 9.12.2017.
3. 1 2  Erkka Korhonen *Discogs*. Zink Media. Viitattu 9.12.2017. (englanniksi)
4. ↑  Koskialho, Meeri: Raskasta Joulua *Imperiumi.net*.  5.12.2004. Viitattu 9.12.2017.
5. ↑  Ari Koivunen yrittää olla big in Japan *MTV.fi*.  27.5.2008. MTV. Viitattu 9.12.2017.
6. ↑  Mäenpää, Arto: Dark Sarah – Behind the Black Veil *KaaosZine*.  18.6.2015. Viitattu 9.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkka Korhonen Rockwayn sivustolla
* Raskasta joulua -projektin sivusto

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**80 Plus** on vuonna 2004 perustettu luokitusjärjestelmä mittaamaan tietokoneiden virtalähteiden energiatehokkuutta. Järjestelmä käsitti aluksi vain kolme eri kuormitustasoa, mutta vuosien kuluessa tasoja lisättiin kolme uutta tekniikan kehittymisen myötä.

Virtalähteen 80 Plus -hyötysuhde kertoo, kuinka paljon verkkovirrasta tulevaa vaihtovirtaa muutetaan tietokoneen käyttämäksi tasavirraksi. Mitä laadukkaampi hyötysuhde virtalähteellä on, sitä vähemmän se käyttää virtaa ja tuottaa lämpöä. Yleensä laadukkaampien hyötysuhteiden virtalähteissä käytetään myös laadukkaampia komponentteja, joten niiden käyttöikä on pidempi.

Luokitusjärjestelmää pidetään osittain puutteellisena, sillä virtalähteiden hyötytaso saavutetaan laboratorioympäristön lämpötilassa eikä kuluttajille suunnatun tietokoneen sisällä. Ne eivät välttämättä saavuta siten todellista suorituskykyään kuluttajilla.

Luokitus
--------

| Taso | Kuva | Hyötysuhde |
| --- | --- | --- |
| 20% käytöllä | 50% käytöllä | 100% käytöllä |
| 80 Plus |  | 80% | 82% | 80% |
| 80 Plus Bronze |  | 82% | 85% | 82% |
| 80 Plus Silver |  | 85% | 87% | 85% |
| 80 Plus Gold |  | 87% | 89% | 87% |
| 80 Plus Platinum |  | 90% | 90% | 89% |
| 80 Plus Titanium |  | 92% | 94% | 90% |

Lähteet
-------

1. 1 2  Haylock, Emily: POWER SUPPLY UNITS MADE EASY: EXPLAINING 80 PLUS RATINGS *oveerclockers.co.uk*.  14.6.2021. Viitattu 20.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Mpitziopoulos, Aris: Tom's Explains: What Do 80 PLUS Bronze, Silver, Gold & Titanium Signify? *tom's HARDWARE*.  12.4.2018. Viitattu 20.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Yee, Alaina: Power supply ratings explained: 80 Plus Platinum vs. Gold vs. Bronze vs. White *pcworld.com*.  5.8.2021. Viitattu 20.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Can We Trust the 80 Plus Certification? *hardwaresecrets.com*. Viitattu 20.1.2024. (englanniksi)
**Milentije "Mille" Marković** (serb. Милентије (Миле) Марковић; 11. kesäkuuta 1961 Kragujevac, Jugoslavia – 23. tammikuuta 2014 Tukholma) oli serbialaissyntyinen ruotsalainen välisarjan amatööri- ja ammattilaisnyrkkeilijä ja sittemmin pornoklubien omistaja, joka tuli tunnetuksi muun muassa uhkaamalla julkistaa arkaluontoisia valokuvia Ruotsin kuninkaasta Markovićin omistamassa yökerhossa. Hän oli kuninkaasta julkaistun paljastuskirjan *Carl XVI Gustaf: Den motvillige monarken* eräs tietolähde, joka väitti kuninkaan ja hänen seurueensa olleen yökerhon vakioasiakas.

Markovićilla oli useita vankilatuomioita ja pitkä rikosrekisteri. 52-vuotias Marković tapettiin tammikuussa 2014 ampumalla päähän. Saman vuoden toukokuun 11. päivänä poliisi pidätti Tukholman alueella 54-vuotiaan miehen epäiltynä teosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mile Markovic (Internet Archivessa) Scandinavian boxing rankings -sivusto, perustajat Dan Beck & Henrik Risum.  Arkistoitu 28.1.2012. Viitattu 25.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Lapidus, Arne: [ Mille Markovics 
liv av skandaler] *Expressen.se*.  24.1.2014. AB Kvällstidningen Expressen. Viitattu 25.1.2014. (ruotsiksi)
3. 1 2  Haapanen, Mikko: Ruotsin kuningasta seksikuvilla uhannut rikollinen murhattiin – poliisi jahtaa tekijöitä  24.1.2014. Yle. Viitattu 25.1.2014.
4. ↑  Heino, Jenna: Ruotsin kuningasta seksikuvilla riepotellut Markovic murhattiin autoonsa *Iltalehti.fi*.  23.1.2014. Alma Media. Viitattu 25.1.2014.
5. ↑  Johansson, Anders, John Granlund ja Mira Micic: Man anhållen efter mordet på Markovic *Aftonbladet*.  12.05.2014. Viitattu 13.05.2014. (ruotsiksi)
Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
**Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna** oli Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1937. Vaakunan suunnitteli graafikko Ruben Shhiyan.

Vaakunaan on kuvattu öljynporaustorni, joka symboloi Bakun laajoja öljykenttiä. Sen taakse on kuvattu nouseva aurinko, joka symboloi azerien tulevaisuutta. Sirppi ja vasara sekä punainen tähti symboloivat kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista kommunististen maiden yhteisöä. Kuviota reunustaa maataloutta symboloivat vehnäntähkät ja puuvillat, joiden ympärille on kiedottu punainen nauha. Punaiseen nauhaan on kirjoitettu *"Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!"* azeriksi *"Бүтүн өлкəлəрин пролетарлары, бирлəшин!"* ja venäjäksi *"Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"*.

Nahitševanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta käytti vaakunanaan Azerbaidžanin SNT:n vaakunaa jossa tekstejä oli muokattu.

Katso myös
----------

* Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu
* Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan hymni
* Azerbaidžanin vaakuna

Lähteet
-------

* The national emblems of Azerbaijan SSR

Neuvostotasavaltojen vaakunat
Armenian SNT | Azerbaidžanin SNT | Georgian SNT | Kazahstanin SNT | Kirgiisien SNT | Latvian SNT | Liettuan SNT | Moldavian SNT | Tadžikistanin SNT | Turkmenistanin SNT | Valko-Venäjän SNT | Ukrainan SNT | Uzbekistanin SNT | Venäjän SFNT | Viron SNT

---

Karjalais-suomalainen SNT (1940–1956) | Transkaukasian SFNT (1922–1936)
**Tom Jones** (engl. *The History of Tom Jones, a Foundling*) on Henry Fieldingin romaani, joka ilmestyi vuonna 1749.

Teos on julkaistu suomeksi kahdesti, molemmilla kerroilla WSOY:n kustantamana: ensin Olli Nuorton lyhentäen suomentamana Maailman suurromaaneja -sarjassa vuonna 1950 ja kokonaisuudessaan Marja Alopaeuksen käännöksenä vuonna 1994.

Juoni
-----

*Tom Jones* kertoo Tom-nimisestä löytölapsesta, jonka hyväntahtoinen kartanonherra Allworthy adoptoi. Tarina jatkuu Tomin kasvuna aikuisuuteen ja edelleen päätymisenä naimisiin. Romaani jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäinen käsittelee Tom Jonesin rakastumista naapuriinsa Sophia Westerniin. Toisessa osassa Tom Jones joutuu donquijotemaisiin seikkailuihin ja lähtee Skotlantiin taistelemaan jakobiittiarmeijaa vastaan. Viimeisessä, kolmanneksessa Tom Jones yrittää löytää uudelleen Sophian jakobiittikapinan jälkeen.

Tyyli
-----

Fielding kääntyy *Tom Jonesissa* jokaisen luvun alussa lukijan puoleen välillä velmuillen ja välillä filosofoiden. Hän siteeraa teoksessa sekä Horatiusta että Aristotelesta. Lukujen alut lähtevät liikkeelle periaatteessa vakavasti, mutta hiljalleen paljastuu, ettei kirjailijaa eikä filosofeja pidä ottaa turhan vakavasti. Välillä Fielding myös nokittelee lukijaa ja antaa tälle ironisia neuvoja.

Kertomus on rakennettu klassisten mytologiasankareiden kertomusten tapaan. Tarina heittäytyy välillä näennäisesti epämerkittäviin suuntiin, ja koko tarinaa alleviivaa säädytön huumori, minkä takia Samuel Johnson sanoi, ettei todennäköisesti tiedä yhtä turmeltunutta teosta.

Arviot
------

Jukka Petäjä kirjoittaa arviossaan, että kirja on "moderni, jopa postmoderni romaani" ja on lisäksi viisas ja hauska. Uudempi, Marja Alopaeuksen, suomennos pajastaa, miksi kirjaa on kirjallisuushistorioissa luonnehdittu Samuel Richardsonin parodiaksi: aiemmasta puuttuvissa kohdissa Fielding paljastuu koiranleuaksi eikä olekaan Richadsonin tapaan eeppinen kertoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henry Fielding, Tom Jones The British Library Board.  Arkistoitu 7.5.2018. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Kirjailijan ja lukijan salaliitto (Archive.org) *HS.fi*.  5.3.1995. Sanoma.  Arkistoitu 15.5.2013. Viitattu 22.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tom Jones (romaani)** Wikimedia Commonsissa

* 

* Lisää luettavaa aiheesta **The History of Tom Jones, a Foundling** on Wikiaineistossa (englanniksi)
**Tumenjoki** (kor. 두만강, kiin. 图们江 , *Túmenjiāng*) on rajajoki osin Kiinan ja Pohjois-Korean sekä alajuoksullaan 17 kilometrin matkalla Venäjän ja Pohjois-Korean välissä. Joen kokonaispituus on 525 kilometriä, toisen lähteen mukaan 521 kilometriä. Valuma-alueen koko on vain 4 059 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Changbaivuoren korkeimmalta, 2 750 metriä korkealta Baekduvuorelta (*Paektu*, kiin. *Batou*), Kiinan Jilinin maakunnasta. Joki virtaa kapeita jokiuomia pitkin Hoeryŏngiin ja laskee edelleen kaakkoon Japaninmereen.

Joen vedenlaatu on huono; joki on pahoin teollisuuden ja kaupunkiasutuksen jätevesien pilaama. Jilinin maakunnan ympäristön tilaa selvitellyt raportti (2006) osoitti, että Tumenin vesistöalueesta 75 prosentissa oli heikko vedenlaatu. Vesi on epäkelpo niin luonnonvesivarastoksi, juomavedeksi kuin kotitalouksien, teollisuuden tai maatalouden käyttöönkin. Luonnonvarojen hyödyntäminen on aiheuttanut metsäkatoa, maaperän eroosiota, ja muuta luonnon köyhtymistä, jotka edistävät vesistön pilaantumista. Saastuminen uhkaa Venäjän alajuoksun suojeltuja kosteikkoalueita, heikentää väestön elinoloja ja nostaa alueen teollisuuden kustannuksia.

Tumenjoki on pohjoiskorealaisten loikkareiden suosiossa, joista suurin osa pyrkii Kiinan puolelle. Kiinan ja Pohjois-Korean välinen raja on pidempi, eikä niin tarkasti valvottu kuin Pohjois-Korean ja Venäjän, mikä tekee rajan ylittämisestä helpompaa.

Galleria
--------

* Tumenjoen silta, joka rakennettiin 1941. Pohjois-Korea joen vastakkaisella puolella.Tumenjoen silta, joka rakennettiin 1941. Pohjois-Korea joen vastakkaisella puolella.
* Tumenjoki Namyangin kohdalla.Tumenjoki Namyangin kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Feasibility Study on Tumen River Water Protection  26.7.2013. Tumenprogram.org. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Tumen River *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 9.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tumenjoki** Wikimedia Commonsissa
Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu
**Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu** hyväksyttiin neuvostotasavallan lipuksi 20. maaliskuuta 1953. Kyseinen lippu perustui Neuvostoliiton lippuun. Siinä punaisen pohjan halki kulki kapea vihreä ja sen yläpuolella leveämpi valkoinen viiva. Valkean viivan selitettiin kuvaavan puuvillaa ja vihreän muita viljelykasveja. Lipun vasemmassa ylälaidassa olivat sosialismin tunnukset sirppi ja vasara sekä kommunismin viisisakarainen tähti. Tadžikistanin itsenäistyttyä lippu säilyi lähes täysin ennallaan, mutta sirppi ja vasara -tunnus oli poistettu. Maa otti käyttöön uuden lipun marraskuussa 1992.

Tätä edeltävässä lipussa oli punaisella pohjalla sirppi ja vasara sekä kyrillisin kirjaimin teksti *РСС Тоҷикистон* (*RSS Todžikiston*) - maan nimi tadžikin kielellä sekä *Таджикская ССР* (*Tadžikskaja SSR*) - maan nimi venäjäksi. Tätä edeltävässä lipussa oli maan tadžikinkielinen nimi latinalaisin kirjaimin.
Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan lippu
**Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan lippu** oli Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan tunnus vaakunan ohella. Se otettiin käyttöön neuvostotasavallassa 25. joulukuuta 1951. Muiden neuvostotasavaltojen lippujen tapaan se perustui Neuvostoliiton lippuun. Lipussa oli punaisella pohjalla vasemmassa yläkulmassa sosialismin sirppi ja vasara sekä kommunismin viisisakarainen tähti. Lipun alalaidassa oli leveä vihreä raita kuvastamassa maan vehreyttä. Lipun vasemmassa laidassa oli lisäksi valko-punainen ornamenttikuvio, joka viittasi Valko-Venäjän vanhaan käsityöperinteeseen.

Tätä ennen maalla oli käytössään lippu, jossa oli punaisella pohjalla vasemmassa ylälaidassa kyrillisin kirjaimin lyhenne *БССР* (*BSSR*) keltaisen nauhan ympäröimänä. Tätä ennen käytössä oli lippu, jossa oli sama lyhenne ilman kultaista nauhaa ja lisäksi sirppi ja vasara -tunnus. Vuosien 1919 ja 1937 välillä lipussa oli punaisella pohjalla lyhenne *ССРБ* (*SSRB*). 

Valko-Venäjän nykyinen lippu
Nykyisin käytössä oleva Valko-Venäjän lippu perustuu vanhaan neuvostotasavallan lippuun. Siitä puuttuu kuitenkin sirppi ja vasara -tunnus. Lisäksi lipun punaista pohjasävyä on hieman vaalennettu. Laidan ornamenttikuvien värit ovat vaihtuneet päinvastaisiksi. Kun neuvostotasavallan lipussa oli valkoinen kuvio punaisella pohjalla, on nykyisessä lipussa punainen kuvio valkealla pohjalla.

Valko-Venäjän SNT:n aiempia lippuja
-----------------------------------

* 3. helmikuuta 1919 – 11. huhtikuuta 19273. helmikuuta 1919 – 11. huhtikuuta 1927
* Liettualais-valkovenäläinen SNT 27. helmikuuta 1919 – 1. syyskuuta 1919Liettualais-valkovenäläinen SNT 27. helmikuuta 1919 – 1. syyskuuta 1919
* 11. huhtikuuta 1927 – 10. helmikuuta 193711. huhtikuuta 1927 – 10. helmikuuta 1937
* 10. helmikuuta 1937 – 25. joulukuuta 195110. helmikuuta 1937 – 25. joulukuuta 1951
* 25. joulukuuta 1951 – 25. elokuuta 199125. joulukuuta 1951 – 25. elokuuta 1991
Salakkalahtea ja Hotelli Družba.
**Salakkalahti** (ven. Бухта Большой Ковш, *Buhta Bolšoi Kovš*) on merenlahti ja entinen kaupunginosa Viipurissa. Merenlahdesta nykyään käytettävä venäjänkielinen nimi *Bolšoi Kovš* tarkoittaa isoa kauhaa eli Otavan tähtikuviota.

Merenlahti
----------

Salakkalahti on noin 450 metriä pitkä ja 100–180 metriä leveä merenlahti, joka sijaitsee Viipurin vanhan kaupunkikeskustan pohjoispuolella. Se on osa Viipurinlahden ja Suomenvedenpohjan yhdistävää Linnasalmea. Aikoinaan muun muassa matkustajasatamana toiminut eteläranta on nykyään lähinnä puistoalueena. Lahden pohjukassa sijaitseva Salakkalahden puisto rakennettiin jo 1800-luvun jälkipuoliskolla. Myös Revonhännäksi kutsutun pohjoisrannan puolella ovat nykyään muun muassa Hotelli Družba sekä Viipurin linja-autoasema.

Kaupunginosa
------------

Salakkalahden kaupunginosa käsitti aikoinaan Salakkalahdenpuiston lisäksi vain lahden eteläpuolella sijainneet kolme korttelia, mutta myös Viipurin kauppatori ulottui Salakkalahden rantaan. Sen kautta kulki Pietari–Viipuri-radalta kaupungin satamaan johtava rautatie eli niin sanottu Vanha satamarata. Salakkalahdenkadun (nyk. Leningradskij Prospekt) varrella toimi kuuluisa Hotelli Belvedere, jonka suunnitteli arkkitehti Fredrik August Odenwall vuonna 1879. Heinäkuussa 1906 hotellissa annettiin Viipurin manifestina tunnettu julistus.

Talviaikaan Salakkalahden jäätä käytettiin luistinratana. Erityisen suosittu peli oli jääpallo ja Salakkalahti toimi myös Viipurin Susien ja Viipurin Palloseuran kotikenttänä.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Salakkalahdessa oli 762 asukasta, joista 656 oli suomenkielisiä, 56 ruotsinkielisiä ja 50 muunkielisiä.

Kuvia
-----

* Entinen Hotelli Belvedere.Entinen Hotelli Belvedere.
* Hostellilaiva Korolenko Salakkalahden pohjoisrannalla.Hostellilaiva Korolenko Salakkalahden pohjoisrannalla.
* Hostellilaiva Korolenko palaneena ja uponneena ja verhottuna Viipurissa 2.9.2017Hostellilaiva Korolenko palaneena ja uponneena ja verhottuna Viipurissa 2.9.2017

Lähteet
-------

* VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet

1. ↑  Sudet 100-vuotta, syntytarina (Arkistoitu – Internet Archive) Sudet. Viitattu 23.10.2014.
2. ↑  Viipurin väestölaskenta marraskuun 27 p. 1930: Taululiitteitä (PDF) (sivut 26–27) *Suomen virallinen tilasto 6: Väestötilastoa 71:3*. Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doria:  Tilastollinen päätoimisto. Viitattu 2.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salakkalahti** Wikimedia Commonsissa
**Sirkan työväentalo** sijaitsi Kittilän Sirkan kylässä. Talon omisti Sirkan Vasemmisto ry..

Rakennus
--------

Sirkan työväentalo rakennettiin kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen rakennus koostui saksalaisilta jääneestä sodanaikaisesta noin 70 m²:n suuruisesta parakista. Tässä osassa oli kahvila, keittiö, kampaushuone, varasto ja lämmityshuone. Vuonna 1956 rakennettiin sali ja näyttämöosasto. Salin takaseinässä oli Vilho Luomajärven ja Aarne Ylipietin Immeljärvi-aiheinen maalaus. Talo oli yksikerroksinen ja puurunkoinen, ulkoverhous vaakalautaa. Laajennuksen jälkeen huoneistoala oli 190 m².
Talossa oli sähkö, mutta ei vettä eikä viemäriä. Ulko-ovet ja ulkovuoraus uusittiin vuonna 1978. Lämmitys tapahtui öljykamiinoilla, jotka kuitenkin olivat jo 1990-luvun lopulla käyttökiellossa. Keittiössä oli puuliesi.*lähde?*

Rakennuksen sijainti
--------------------

Työväentalon tontin pinta-ala oli 1 093 m². Se sijaitsi hyvällä paikalla Levitunturin loma-asutuksen ja palveluiden keskellä.

Talon käyttö
------------

Alkuaan talo oli Sirkan Vasemmisto ry:n omassa käytössä. Myöhemmin käyttö oli satunnaista. Sirkan vasemmisto on myynyt talon, eikä se enää ole työväentalo. Rakennus on edelleen pystyssä, mutta tyhjillään.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Lapin työväentalot. Peruskartoitus 1997*, s. 64. Kansantalojen Lapin Piirijärjestö ry, 1997.
Valeri Legasov.
**Valeri Aleksejevitš Legasov** (ven. Валерий Алексеевич Легасов, 1. syyskuuta 1936 – 27. huhtikuuta 1988) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko ja Venäjän tiedeakatemian jäsen, joka tunnetaan parhaiten Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden tutkinnan johtajana.

Legasov syntyi Tulassa 1936. Hän oli vuodesta 1983 kuolemaansa asti Moskovan valtiollisen yliopiston kemian osaston puheenjohtaja. Venäjän tiedeakatemian täysivaltainen jäsen hänestä tuli 1981.

Tšernobyl
---------

Tšernobyl-onnettomuuden jälkeen 26. huhtikuuta 1986 Legasov alkoi johtaa komiteaa, joka muodostettiin tutkimaan katastrofin aiheuttajaa ja suunnittelemaan sen haittojen hävitystä. Hän oli avoin löydöksien suhteen ja raportoi aktiivisesti hallitukselle alueen tilanteesta. Hän ei myöskään epäröinyt puhua muille tutkijoille ja lehdistölle tuhoutuneen voimalan turvallisuusriskeistä ja vaati koko Prypjatin alueen välitöntä evakuoimista. Elokuussa 1986 hän esitti komitean raportin Kansainvälisen atomienergiajärjestön erikoiskokouksessa Wienissä.

Legasovin avoin ja varma suhtautuminen kuitenkin aiheutti paljon närää hänen kotimaassaan. Neuvostoliiton hallitus ei pitänyt hänen avoimuudestaan. Niinpä kun vuosina 1986 ja 1987 hänen nimensä oli kahdesti Sosialistisen työn sankarin arvonimen ehdokaslistalla, hylättiin hänen ehdokkuutensa molemmilla kerroilla.

Koska Legasov oli itsekin altistunut Tšernobyl-onnettomuuden aiheuttaman ground zeron säteilylle, hän alkoi tuntea muutoksia terveydessään ja masennusta. Hän teki itsemurhan 1988 Moskovassa. Hän jätti jälkeensä ääninauhan, jossa kertoi kaikki tuntemattomatkin faktat onnettomuudesta.

Vuonna 1996 presidentti Boris Jeltsin antoi hänelle postuumisti Venäjän federaation sankarin arvonimen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ap: Valery Legasov, 51, Chernobyl Investigator *The New York Times*.  30.4.1988. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2  In memory of Valery Legasov *European Energy Forum*.  7.7.2015.  Arkistoitu 27.11.2022. Viitattu 27.11.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Armenian SNT:n vaakuna
**Armenian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna** oli Armenian SNT:n vaakuna. Sen suunnitteli Martiros Sarian vuonna 1922, ja sen hyväksyi viralliseksi vaakunaksi vuonna 1937 Armenian SNT:n hallitus.

Vaakunan keskelle on kuvattu Armenian perinteinen tunnus Araratvuori. Viinirypäleet vaakunan alaosassa symboloivat raamatullista perimätietoa, jonka mukaan Nooa istutti arkista poistuttuaan ensimmäisen viinirypäleköynnöksen Araratvuorelle ihmisyyden uudestisyntymisen merkiksi. Vehnän tähkät symboloivat maata ja Armenian luonnonvaroja. Araratvuoren päälle on kuvattu kommunismin symbolit sirppi ja vasara sekä punainen tähti. Vaakunan ympärille on kirjoitettu armeniaksi *Armenian sosialistinen neuvostotasavalta* (Հայկական Սովետական Սոցիալիստական Հանրապետություն) ja alas punaiseen nauhaan Neuvostoliiton motto *Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!* armeniaksi (Պրոլետարներ բոլոր երկրների, միացե'ք) ja venäjäksi (Пролетарии всех стран, соединяйтесь!).

Turkki protestoi Araratin sisällyttämistä vaakunaan, koska vuori kuuluu sen alueeseen. Ulkoasiainkomissaari Georgi Tšitšerin vastasi kysymällä, väittääkö Turkki myös kuun kuuluvan sille, koska puolikuu on kuvattu Turkin lipussa.

Katso myös
----------

* Armenian sosialistisen neuvostotasavallan lippu
* Armenian vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑  Louis, Victor ja Jennifer. *The Complete Guide to the Soviet Union*. New York, 1976. s. 98

Neuvostotasavaltojen vaakunat
Armenian SNT | Azerbaidžanin SNT | Georgian SNT | Kazahstanin SNT | Kirgiisien SNT | Latvian SNT | Liettuan SNT | Moldavian SNT | Tadžikistanin SNT | Turkmenistanin SNT | Valko-Venäjän SNT | Ukrainan SNT | Uzbekistanin SNT | Venäjän SFNT | Viron SNT

---

Karjalais-suomalainen SNT (1940–1956) | Transkaukasian SFNT (1922–1936)
**Armen Vardani Sargsjan** (arm. Արմեն Վարդանի Սարգսյան; s. 23. kesäkuuta 1953) on armenialainen tutkija ja diplomaatti, josta tuli maansa presidentti keväällä 2018. Armenian siirryttyä parlamentaariseen järjestelmään presidentin virka on pääosin seremoniallinen. Hän luopui presidentin virasta helmikuussa 2022. Sargsjan on yksi Wordtris (Tetris-pelin spin-off) pelin kehittäjistä. Hän oli myös pitkään suurlähettiläänä Lontoossa.

Sargsjan valmistui Jerevanin yliopistosta pääaineinaan teoreettinen fysiikka ja matematiikka. Hän toimi siellä fysiikan professorina ja perusti tietojenkäsittelytieteen osaston, ennen kuin siirtyi Englantiin vierailevaksi tutkijaksi ja myöhemmin professoriksi. Hän toimi vuosia ulkomailla diplomaattina ja yrityselämässä mutta palasi kotimaahansa neljän kuukauden ajaksi pääministeriksi vuodenvaihteessa 1996–1997.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entrepreneur, diplomat and ex-PM: Who is Armen Sarkissian? *News.am*.  19.1.2018. Viitattu 2.9.2018.
2. ↑  Tetris-Wordtris co-creator nommed for Armenia president's post *PanARMENIAN.Net*. Viitattu 22.11.2020.
3. ↑  Armenian president says he is 'ready to stand between police and protesters' *The Independent*. Viitattu 2.9.2018.

Armenian lippuArmenian presidentit
Levon Ter-Petrosjan (1991–1998) | Robert Kotšarjan (1998–2008) | Serž Sargsjan (2008–2018) | Armen Sargsjan (2018–2022) | Alen Simonyan (2022–2022) | Vahagn Hatšaturjan (2022–)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* zbMATH

 |

 |
Liettuan SNT:n vaakuna
**Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna** hyväksyttiin Liettuan SNT:n vaakunaksi vuonna 1940.

Vaakunan vehnäntähkät ja tammenoksat symboloivat maataloutta. Nouseva aurinko symboloi Liettuan tulevaisuutta. Punainen tähti kuten myös sirppi ja vasara symboloivat kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista sosialististen maiden yhteisöä. Vaakunan ympärillä olevaan punaiseen nauhaan on kirjoitettu Neuvostoliiton motto *Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!* liettuaksi (Visų šalių proletarai, vienykitės!) ja venäjäksi (Пролетарии всех стран, соединяйтесь!).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Neuvostotasavaltojen vaakunat
Armenian SNT | Azerbaidžanin SNT | Georgian SNT | Kazahstanin SNT | Kirgiisien SNT | Latvian SNT | Liettuan SNT | Moldavian SNT | Tadžikistanin SNT | Turkmenistanin SNT | Valko-Venäjän SNT | Ukrainan SNT | Uzbekistanin SNT | Venäjän SFNT | Viron SNT

---

Karjalais-suomalainen SNT (1940–1956) | Transkaukasian SFNT (1922–1936)
**Sanna Maria Lius** (o.s. **Luostarinen**, s. 26. lokakuuta 1976 Imatra) on entinen suomalainen näyttelijä. Lius on näytellyt *Salatut elämät* -sarjassa Elina Taalasmaata.

Liuksen esittämä Elina kuului *Salattujen elämien* alkuperäisiin hahmoihin. Hän näytteli sarjassa vuoden 2007 puoliväliin asti, lyhyttä syksyllä 2006 pitämäänsä kahden kuukauden taukoa lukuun ottamatta. Liuksen poistuminen sarjasta nähtiin tammikuussa 2008. Häntä kuitenkin nähtiin sarjassa uudelleen marras–joulukuussa 2008 muutaman jakson ajan.*lähde?*

Lius on valmistunut merkonomiksi vuonna 1995. Hän on sittemmin työskennellyt toimintaterapeuttina. Lius oli vuodesta 2007 vuoteen 2013 saakka naimisissa entisen jääkiekkoilija Joni Liuksen kanssa. He asuivat Jyväskylässä ja heillä on yksi lapsi.

Filmografia
-----------

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999–2008 | *Salatut elämät* | Elina Taalasmaa |
| 2000–2001 | *Bumtsibum* | omana itsenään |
| 2001 | *Kuutamolla* |
| 2003 | *Kymppitonni* |
| *Leikin varjolla* |

Lähteet
-------

1. 1 2  MTV.fi selvitti - missä Salkkareiden alkuperäistähdet ovat nyt?  25.1.2015. Mtv.  Arkistoitu 12.7.2015. Viitattu 20.8.2015.
2. ↑  Salkkari-suosikin salattu avioero ex-Leijonasta! *Seiska.fi*.  8.4.2015. Viitattu 21.8.2015.
3. ↑  Salkkaritähti meni salaa naimisiin? *mtvuutiset.fi*.  14.6.2007. Viitattu 16.10.2022.
4. ↑  Entiset Salkkari-tähdet – Missä he ovat nyt? *MTV.fi*.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 21.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanna Luostarinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Tomáš Duba** (s. 2. heinäkuuta 1981 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Pittsburgh Penguins varasi Duban NHL:ään vuoden 2001 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 217.

Ura
---

Duba pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa SM-liigassa SaiPassa, jossa torjui kaudet 2001–2003. Hänen pelaajaoikeutensa omisti kuitenkin Tšekin HC Sparta Praha, joka halusi maalivahtin takaisin kotimaahansa kaudeksi 2003–2004. Duba siirtyikin kaudeksi HC Znojemští Orliin.

Tšekissä Duba pelasi kaksi kautta: Znojemští Orlissa 2003–2004 ja HC Plzeňissä 2004–2005. Hänen piti palata SaiPaan kaudeksi 2005–2006, mutta Sparta Prahan ja Plzeňin välisen vuokrakiistojen takia siirto kariutui. Duban uusi seura syksyllä 2005 olikin Elitserienin Leksands IF.

Kauden 2006–2007 alun Duba pelasi vuokralla TPS:ssa, mutta palasi loppukaudeksi Sparta Prahaan, jossa voitti Tšekin mestaruuden. Prahassa Duba pelasi syksyyn 2008 asti, jolloin siirtyi Ässiin. Duba pelasi alkukaudesta Tšekissä seitsemän ottelua, mutta jäi Tomas Pöpperlen varjoon. Duba pelasi loppukauden Ässissä. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi kotimaahansa HC Třinecin joukkueeseen. Duba siirtyi kesken kauden saman liigan PSG Zlíniin ja seuraavaksi kaudeksi KHL:n Lev Popradiin.

Duba pelasi KHL:ssä Popradissa 27 ottelua. Joukkue oli tammikuussa kuitenkin käytännössä menettänyt pudotuspelimahdollisuutensa, ja se myi Duban Tšekin kakkossarjan Piráti Chomutoviin. Duba pelasi loppukauden Chomutovissa ja siirtyi seuraavan kauden alussa Italian pääsarjan HC Bolzanoon. Bolzanoa hän edusti muutaman kuukauden verran, kunnes Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguine hankki hänet tammikuussa 2013 joukkueeseensa.

Hän on myös edustanut maataan useaan otteeseen sekä juniori- että aikuistasolla.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tomáš Duba**.
* Tomáš Duba *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tomas Duba palaa Tsekkeihin *Jatkoaika.com*.  1.5.2003. Jatkoaika. Viitattu 11.5.2009.
2. ↑  Tomas Duba Leksandiin, Kudroc jää SaiPaan *Jatkoaika.com*.  17.9.2005. Jatkoaika. Viitattu 11.5.2009.
3. ↑  Ässät pestasi tshekkimaalivahti Tomas Duban *Iltasanomat.fi*.  12.11.2008. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 30.11.2008. Viitattu 11.5.2009.
4. ↑  Tomas Duba palaa kotimaahansa *Jatkoaika.com*.  2.5.2009. Jatkoaika. Viitattu 11.5.2009.
5. ↑  Velký přestup! V závěru sezóny posílí Piráty gólman Tomáš Duba z Popradu  29.1.2012. Pirátů Chomutov & eSports.cz. Viitattu 3.2.2012. (tšekiksi)
6. ↑  Tomas Duba wird das Tor des HC Bozen hüten  9.11.2012. Hookey Club Bozen. Viitattu 25.1.2013. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
7. ↑  Krefeld Pinguine verpflichten Torhüter Duba *Zeit Online*.  20.1.2013. NewsMe. Viitattu 25.1.2013. (saksaksi)
**Uniaattikirkot** ovat alun perin ortodoksisia paikalliskirkkoja, jotka vuosien 1595–1905 aikana liittyivät katoliseen kirkkoon. Opillisesti ne hyväksyvät katolisen kirkon dogmit tosina ilmaisuina läntisellä kielellä, mutta niillä on omat teologiset, spirituaaliset, kanoniset ja liturgiset perinteensä. Siksi ne muistuttavat suurilta osin ortodoksisia kirkkoja esimerkiksi jumalanpalvelusjärjestyksen (eli riituksen), kirkkojärjestyksen ja teologisen kielen kannalta. Suurin näistä kirkoista on Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko.
Kirkkojärjestyksen kannalta uniaattikirkot kuuluvat laajempaan ryhmään idän katoliset kirkot. Useimmat uniaattipiispat ovat paavin alaisia epäsuorasti idän katolisten patriarkkojen kautta, mutta osa heistä toimii suoraan paavin alaisuudessa.

Luettelo uniaattikirkoista
--------------------------

Suluissa mainitaan kunkin kirkon liittymisvuosi katoliseen kirkkoon.*lähde?*

* Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko (Brestin unioni, 1595)
* Valko-Venäjän kreikkalaiskatolinen kirkko (1596)
* Križevcin eparkian bysanttilainen kirkko (1611)
* Albanian bysanttilaiskatolinen kirkko (1628)
* Rutenian katolinen kirkko (1646)
* Slovakian kreikkalaiskatolinen kirkko (1646)
* Romanian kirkko Rooman yhteydessä, kreikkalaiskatolinen (1697)
* Melkiittiläis-kreikkalaiskatolinen kirkko (1726)
* Bulgarian kreikkalaiskatolinen kirkko (1861)
* Venäjän bysanttilaiskatolinen kirkko (1905)
Ilmakuva osittain puretusta kolmioraiteesta.
Kaaviokuva kolmioraiteesta.
Rautatieliikenteen terminologiassa **kolmioraide** on kolmion muotoinen raidejärjestely, jossa kolmion jokaisessa kärjessä on vaihteet. Kolmioraiteella voidaan kääntää kokonaisia junia mikäli raidepituus kolmioraiteen ulkopuolella on riittävä. Yleisin käyttömalli kolmioraiteelle on kuitenkin pääradan ja sivuradan risteysasema, jossa pääraiteelta molemmista suunnista on tarpeen päästä haararadalle suuntaa vaihtamatta.

Kaluston kääntäminen
--------------------

Kaluston kääntäminen kolmioraiteella (Helsingin metrossa *kolmiokääntö*) on tarpeen, kun kalustossa on ohjaamo vain yksikön toisessa päässä. Helsingin metrossa metrojunat käännetään, jotta kaluston pyöräkerrat ja telilaitteisto kuluisivat tasapuolisesti. Esimerkiksi höyryveturit on käännettävä kattila menosuuntaan, sillä tenderi edellä ajettaessa näkymä veturinkuljettajan paikalta on huono ja tenderi edellä ajettaessa on ajettava alhaisemmalla nopeudella. Myös useimmat pohjoisamerikkalaiset dieselveturit ovat yksiohjaamoisia.

Yksittäiset veturit ja vaunut voidaan kääntää kääntöpöydällä, johon kokonaiset junat eivät kuitenkaan mahdu. 

Kolmioraiteet ovat yleisimpiä juuri Pohjois-Amerikassa, sillä maassa on runsaasti rautatielinjoja ja niiden välistä yhdysliikennettä. Euroopassa kalustoyksiköt ovat pääasiassa kaksiohjaamoisia.

Kolmioraiteita Suomen rataverkolla
----------------------------------

* Iisalmi (rakenteilla)
* Kerava
* Kontiomäki (varsinaisesti *Kontiomäen ohitusraide*, mutta rakenteeltaan kolmioraide)
* Kouvola
* Lahti
* Murtomäki (kaksi kolmioraidetta: Otanmäen ja Talvivaaran suuntiin)
* Oulun ratapiha (rakenteilla)
* Pieksämäki
* Pännäinen
* Riihimäki
* Siilinjärvi (kaksi kolmioraidetta, *Siilinjärvi asema* sekä *Siilinjärvi Ruokosuo*)
* Tampere
* Tornio
* Tuomioja
* Varkaus

Lähteet
-------

1. ↑  Oulun Oritkarin kolmioraide Väylävirasto. Viitattu 22.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kolmioraide** Wikimedia Commonsissa
Kazanin yliopiston päärakennus
**Kazanin (Volgan alueen) federaatioyliopisto** (ven.  Казанский (Приволжский) федеральный университет, КФУ, *Kazanski (Privolžski) federalnyi universitet, KFU*) on Tatarstanin pääkaupungissa Kazanissa, Volgan mutkassa sijaitseva suuri yliopisto. Vuonna 2010 perustettu yliopisto jatkaa maineikkaan Kazanin valtionyliopiston (*Kazanski gosudarstvennyi universitet*, *KGU*) perinnettä.

Kazanin federaatioyliopistossa on 17 tiedekuntaa ja 105 ainelaitosta. Päätoimisia opiskelijoita on noin 14 000 ja opettajakuntaa 1 150. Yliopiston rehtori on Mjakzjum Salahov (Mäğzüm Säläxev).

Historia
--------

Kazanin yliopisto on Venäjän toiseksi vanhin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1804 Kazanin keisarillisena yliopistona Aleksanteri I:n määräyksestä. Yliopiston maineikkain opiskelija lienee ollut Vladimir Ujanov (Lenin). Myös Leo Tolstoi opiskeli siellä.

Vuonna 1918 yliopiston nimeksi tuli Kazanin valtionyliopisto ja Leninin kuoltua (1924) se nimettiin V. I. Uljanov-Leninin Kazanin valtionyliopistoksi (КГУ имени В. И. Ульянова-Ленина) vuonna 1925. Tämä nimi yliopistolla oli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeenkin vuoteen 2010.

Yliopiston varhaisia rehtoreita (1827–1846) oli epäeuklidisen geometrian kehittäjänä tunnettu matemaatikko Nikolai Lobatševski. Kazanin yliopistoa on pidetty orgaanisen kemian syntypaikkana Aleksandr Butlerovin, Vladimir Markovnikovin ja Aleksandr Arbuzovin ansiosta, ja paramagneettisen elektroniresonanssin syntypaikkana Jevgeni Zavoiskin takia.

Kazanin yliopiston tähtitieteellisistä observatorioista tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Astronomical Observatories of Kazan Federal University *Unesco World Heritage Centre*. Viitattu 20.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kazan (Volga region) Federal University (Arkistoitu – Internet Archive) Viralliset sivut (englanniksi)
* Museum of History of Kazan University (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kazanin valtionyliopisto** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaatioyliopistot |
| --- |
|  |
| Kauko-itä | 
* Kauko-itä (FEFU)
* Koillinen (NEFU)

 |
|  |
| Volga | 
* Kazan (KFU)

 |
|  |
| Luoteinen | 
* Immanuel Kant (BFU)
* Pohjoinen (NArFU)

 |
|  |
| Siperia | 
* Siperia (SibFU)

 |
|  |
| Ural | 
* Ural (UrFU)

 |
|  |
| Eteläinen | 
* Eteläinen (SFedU)
* Krim (CFU)

 |
|  |
| Pohjois-Kaukasus | 
* Pohjois-Kaukasus (NCFU)

 |

 |