recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rune Pär August Olofsson** (28. toukokuuta 1928 Vamlingbo, Gotlanti, Ruotsi – 15. heinäkuuta 2018 Falun, Taalainmaa) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja pappi.

Olofsson opiskeli Uppsalassa ja suoritti filosofian kandidaatin sekä teologian kandidaatin tutkinnot. Hän toimi pappina muun muassa Tukholmassa ja Falunissa, sekä toimittajana *Expressen*-lehdessä ja on kirjoittanut useita runoteoksia ja historiallisia romaaneja lähes neljäkymmentä teosta.

Olofsson osallistui vuonna 1958 julkaistulla kirjoituksellaan "Ny psalmbok?" keskusteluun Ruotsin kirkon virsikirjan uudistamisesta. Hänen kirjoituksensa vaikutti osaltaan kirkolliskokoukselle jätettyyn aloitteeseen virsikirjan uudistustyön alkamiseen.

Olofson on kirjoittanut kirjan *--- och ett oändligt hem" (om Anders Frostenson och hans väg till den nya psalmen)* joka dokumentoi tarkasti Anders Frostensonin työtä virsirunoilijana. Frostensonin ehdotuksesta Olofson kirjoitti myös virren "Så två sig än en dag i nattens källa" Ruotsin radiossa lähetettyä iltahartautta varten. Virsi tuli vuoden 1986 virsikirjaan numerolla 511. Sen suomenkielinen teksti vuoden 2002 virsikirjassa on Anna-Mari Kaskisen 1997 kääntämä "Yön lähteeseen on mennyt päivä."

Lähteet
-------

1. ↑  [
Rune Pär Olofsson
Ett frikyrkligt gotländskt småbrukarhem – de Rune Pär Olofsson Ett frikyrkligt gotländskt småbrukarhem – de] *dalalitteraturen.se*. Viitattu 22.3.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700*, s. 215. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)*
3. ↑  Olofsson, Rune Pär: *...och ett oändligt hem. Om Anders Frostensons väg till den nya psalmen. Skeab förlag*. Skeab förlag, Uddevalla, 1981. ISBN 9788726044522. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Romanian maantiede** kertoo Romanian maantieteestä. Romania sijaitsee Bulgarian pohjoispuolella, Unkarin ja Serbian itäpuolella.

Pinnanmuodot
------------

Romanian alueella on Karpaattien eteläosa Etelä-Karpaattien vuoristo eli Transilvanian Alpit. Romanian pohjoisosassa sijaitsevan Transilvanian alueella on useita kukkuloita ja leveitä laaksoja. Lännempänä ovat Apusenivuoret ja vielä lännempänä Baanaattien tasanko. Etelä-Karpaattien lounaispuolella ovat Banatvuoret. Etelä-Karpaatit ovat kaarimainen vuorijono, josta itään ja etelään on enimmäkseen tasankoaluetta.

Ilmasto
-------

Romanian länsiosassa on tyypillinen mannerilmasto, jolle ovat tyypillisiä kylmät talvet ja kuumat kesät. Karpaattien itäpuolella Mustanmeren läheisyys vaikuttaa ilmastoon.

Luonnonsuojelu
--------------

Romanian kansallispuistoja ovat Buila-Vânturarița ja Cheile Bicazului-Hășmaș.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liisa Honkala (toim.): *Maailmalla, Eurooppa*, s. 198-199. Weilin+Göös, 2008. ISBN 978-951-0-33475-1.
2. ↑  Justin Kavnagh: *Pohjois- ja Itä-Euroopan kansallispuistot*, s. 264, 266. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.
**Amurinruusuleinikki** (*Adonis amurensis*) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon, ruusuleinikkien (*Adonis*) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on luokiteltu myös kevätruusuleinikin muunnokseksi.

Amurinruusuleinikin varret ovat haarattomia tai joskus harvoin haaroittuneita. Kukinta-aikaan varret ovat 5–15 cm korkeita, mutta kukinnan jälkeen hedelmävaiheessa varret voivat kasvaa jopa 30 cm korkeiksi. Lehtien ruodit ovat enintään 6,5 cm pitkiä ja lehtilavat ovat kahdesta kolmeen kertaan liuskoittuneita tai lehdykkäisiä. Kokonaisuudessaan lehtilavat ovat noin 7,5 cm pitkiä, 9 cm leveitä ja yleismuodoltaan kolmiomaisia. Kukat ovat halkaisijaltaan 2,8–3,5 cm. Kukissa on noin yhdeksän verholehteä, jotka ovat harmahtavanpurppuraisia ja 1,4–1,8 cm pitkiä. Terälehtiä on noin kymmenen kappaletta ja ne ovat keltaisia, 1,4–2 cm pitkiä ja 0,5–0,7 cm leveitä. Heteet ovat noin 3 mm pitkiä. Amurinruusuleinikki kukkii aikaisin keväällä maalis–huhtikuussa.

Amurinruusuleinikki kasvaa metsissä sekä ruohoisilla rinteillä Kiinassa, Korean niemimaalla, Japanissa ja Venäjällä.

Amurinruusuleinikkiä on käytetty lääkinnällisiin tarkoituksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Flora of China: *Adonis amurensis* *Flora of China*. Viitattu 23.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Puutarha.net: Amurinruusuleinikki (*Adonis amurensis*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q149597
* Wikispecies: Adonis amurensis
* CoL: 64SKB
* EoL: 2873427
* EPPO: ADOAM
* FoC: 200007409
* GBIF: 7277921
* GRIN: 1503
* iNaturalist: 437861
* IPNI: 708061-1
* NCBI: 196574
* Open Tree of Life: 243850
* Plant List: kew-2623058
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:708061-1
* Tropicos: 27100020
* WFO: wfo-0000521126

 |

 |
**Friligkiánika** (kreik. Φριλιγκιάνικα; transl. myös *Frilingiánika*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 78 (vuonna 2011).

Friligkiánikan kylää.
Friligkiánikan kylä sijaitsee Kytheran keskiosissa noin 17 kilometriä pohjoiseen saaren pääkylästä Chórasta. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Friligkiánika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φριλιγκιανίκων, *Topikí Koinótita Friligkianíkon*), johon kuuluvat varsinaisen Friligkiánikan kylän lisäksi kylät Aloïziánika, Diakófti, Drymonári, Kámpos Palaiopóleos ja Kastrisiánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 250.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Φριλιγκιάνικα *Buk.gr*. Viitattu 4.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friligkiánika** Wikimedia Commonsissa
**Fritigern** (lat. *Fritigernus*, k. noin 380) oli visigoottien päällikkö, joka tunnetaan parhaiten vuoden 378 Adrianopolin taistelun voittajana. Tuossa taistelussa goottien armeija löi roomalaiset.

Fritigern kuului tervingien heimoon ja oli kääntynyt areiolaiseen kristinuskoon. Hän oli kristittyjä kiihkeästi vainonneen visigoottien kuninkaan Atanarikin pahin kilpailija. Heidän valtataistelunsa ajoi gootit sisällissotaan 370-luvun alussa. Atanarik kukisti Fritigernin, jonka oli kannattajineen lähdettävä pakoon sekä Atanarikia että goottien alueille tunkeutuneita hunneja.

Fritigern sai vuonna 376 keisari Valensilta luvan ylittää joukkoineen Tonavan. Roomalaiset eivät kuitenkaan pitäneet sopimuksiaan, ja Fritigern keräsi suuren sotajoukon ja löi Valensin Traakian Adrianopolin taistelussa 378.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 182
2. 1 2  Joshua J. Mark: Fritigern *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 12.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Andrew Kishore
**Andrew Kishore** (4. marraskuuta 1955 Rajshahi – 6. heinäkuuta 2020 Rajshahi) oli bangladeshilainen playbacklaulaja.

Kishore opiskeli Rajshahin yliopistossa. Hän sai musiikinopetusta Abdul Aziz Bachchulta Rajshahissa. Vuonna 1977 hän muutti Dhakaan, jossa säveltäjä Alam Khan tutustutti hänet elokuvateollisuuteen. Vuonna 1977 Kishore teki playbacklaulajana debyyttinsä elokuvassa *Mail Train*, jossa hän lauloi Alam Khanin kappaleen "Ochinpurer raajkumari nei jey taar keu". Hänen toinen elokuvansa oli Badal Rahmanin *Emiler Goenda Bahini*, jossa hän tulkitsi laulun "Dhum dharakka". Kishoren ensimmäiseksi hitiksi muodostui Alam Khanin "Ek chor jay choley" A. J. Mintun elokuvassa *Protikkha*. Hän levytti urallaan tuhansia lauluja ja sai kahdeksan Bangladeshin kansallista elokuvapalkintoa parhaana miespuolisena playbacklaulajana. Näistä ensimmäisen hän sai vuonna 1982 (elokuva: *Boro bhalo lok chhilo*) ja viimeisen 2008 (elokuva: *Ki jadu korila*).

Syyskuussa 2019 Kishore aloitti kemoterapian Singaporessa. Hän kuoli heinäkuussa 2020 non-Hodgkinin lymfoomaan synnyinkaupunkinsa Rajshahin sairaalassa. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrew Kishore passes away New Age BD
2. ↑  Golden voice goes silent The Daily Star
3. ↑  Andrew Kishore diagnosed with cancer, getting treatment in Singapore Dhaka Tribune


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Harry Kivijärvi, *Runeberg, Lönnrot, Snellman*, 1968.
**Runeberg, Lönnrot, Snellman** on Harry Kivijärven suunnittelema muistomerkki. Se sijaitsee Turun yliopiston päärakennuksen edustalla Turun Yliopistonmäellä. Muistomerkki kuvaa kolmea kansallista suurmiestä, jotka aloittivat opiskelunsa Turun akatemiassa vuonna 1822.

Vuonna 1962 järjestettiin J. L. Runebergin, Elias Lönnrotin ja J. V. Snellmanin muistomerkin suunnittelukilpailu. Kilpailun voitti Harry Kivijärven teos. Kivijärven suunnittelema ja Suomen Kulttuurirahaston lahjoittama muistomerkki pystytettiin vuonna 1968.

Muistomerkki on valmistettu mustagraniitista ja se esittää Runebergiä, Lönnrotia ja Snellmania nuorina ylioppilaina. Se tunnetaan myös nimellä *Kolme vekkulia*.

Katso myös
----------

* J. V. Snellmanin patsaat ja muistomerkit

Lähteet
-------

* Turussa juhlitaan Runebergiä sanoin ja sävelin. Turun kaupungin tiedote 27.1.2004 (Internet Archivessa, tallennettu 10.10.2007)

### Viitteet

1. ↑  Turun yliopiston historia (yliopiston verkkosivu) *Turun yliopisto*. Turun yliopisto.  Arkistoitu 17.5.2018. Viitattu 20.9.2013.
| "Runaway"Bon Jovi |
| --- |
| Singlen "Runaway" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Bon Jovi* |
|  B-puoli | "2 Hours Later" |
|  Julkaistu | helmikuu 1984 |
|  Tekijä(t) | Jon Bon Jovi, George Karak |
|  Tuottaja(t) | Tony Bongiovi, Lance Quinn |
|  Tyylilaji | hard rock, glam metal |
|  Kesto | 03.50 |
|  Levy-yhtiö | Mercury |
| Listasijoitukset |
| Yhdysvallat 39. |
| Bon Jovin muut singlet |
|  | "Runaway"1984 | "She Don’t Know Me"1984 |

**Runaway** on vuonna 1983 julkaistu kappale, jonka ovat säveltäneet Jon Bon Jovi ja George Karak vuonna 1980. Kappale voitti newjerseyläisen radioaseman WAPP 103.5FM kilpailun, jossa etsittiin parasta, vielä vailla levytyssopimusta olevaa yhtyettä. Kilpailuvoiton myötä "Runaway" otettiin mukaan kilpailun kokoelmalevylle, ja siitä tuli kesän 1983 hitti.

"Runawayn" menestys poiki Jon Bon Joville levytyssopimuksen Polygramin kanssa ja hän perusti yhtyeensä Bon Jovin hyödyntääkseen kappaleen suosiota. "Runawayn" soittava yhtye ei kuitenkaan ole Bon Jovi, vaan koostuu useista kokeneista studiomuusikoista ("The All Star Review"). Vuonna 1982 Power Station -studioilla äänitetyllä kappaleella soittavat Frankie La Roca (rummut), Hugh McDonald (basso), Tim Pierce (kitara) ja Roy Bittan (koskettimet). Kappaleen kosketinsoitinriffin on säveltänyt Mick Seeley, joka soitti Jon Bon Jovin aiemmassa yhtyeessä John Bongiovi and the Wild Ones ja myöhemmin Southside Johnny & The Asbury Jukesissa. Roy Bittan on tullut tunnetuksi muun muassa Bruce Springsteen & The E Street Bandista ja Hugh McDonald liittyi vuonna 1994 Bon Joviin epävirallisena jäsenenä.

"Runaway" löytyy myös Bon Jovi -yhtyeen ensimmäiseltä, *Bon Joviksi* nimetyltä levyltä, joka julkaistiin vuonna 1984. Kappale julkaistiin myös singlenä, joka nousi 39. sijalle Billboardin Hot 100 -listalla alkuvuodesta 1984 ja oli Bon Jovin ensimmäinen Top 40 -single.

Kappaleet
---------

US Vinyyli, 7"
1. Runaway – 3.54
2. Love Lies – 4.08

**UK Vinyyli, 7", Single**

1. Runaway
2. Breakout (Live)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Bon Jovi

| 
* Jon Bon Jovi
* Richie Sambora
* Tico Torres
* David Bryan

 |
| --- |
| 
* Hugh McDonald
* Alec John Such

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* *Bon Jovi*
* *7800° Fahrenheit*
* *Slippery When Wet*
* *New Jersey*
* *Keep the Faith*
* *These Days*
* *Crush*
* *Bounce*
* *Have a Nice Day*
* *Lost Highway*
* *The Circle*
* *What About Now*
* *This House Is Not for Sale*
* *Bon Jovi: 2020*

 |
| Livealbumit | 
* *One Wild Night Live 1985–2001*
* *Inside Out*

 |
| Kokoelmat | 
* *Cross Road*
* *Tokyo Road: Best of Bon Jovi*
* *This Left Feels Right*
* *100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong*
* *Greatest Hits*

 |
| Videojulkaisut | 
* *Breakout: Video Singles*
* *Slippery When Wet: The Videos*
* *New Jersey: The Videos*
* *Access All Areas: A Rock & Roll Odyssey*
* *Keep the Faith: An Evening with Bon Jovi*
* *Keep the Faith: The Videos*
* *Cross Road*
* *Live from London*
* *The Crush Tour*
* *This Left Feels Right Live*
* *Lost Highway: The Concert*
* *When We Were Beautiful*
* *Live at Madison Square Garden*
* *Greatest Hits: The Ultimate Video Collection*

 |
**Segestan teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Segestan kaupungissa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat Segestan akropoliin huipulla nykyisessä Calatafimi-Segestassa.

Teatteri sijaitsi akropoliin eli linnavuoren koilliskulmassa. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle 200-luvun eaa. puoleen väliin, mutta sen paikalla on saattanut olla varhaisempi edeltäjä jo 300-luvun eaa. lopulla. Rakennuksessa oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomo suuntautui pohjoiseen päin, ja siitä avautui näköala merelle saakka. Katsomossa oli 29 penkkiriviä, ja siinä oli tilaa noin 4 000 hengelle. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat katsomon seitsemään sektoriin, ja poikittaissuuntainen diazoma-käytävä jakoi sen puolestaan ala- ja yläosaan. Alimmat 21 penkkiriviä ovat säilyneet, mutta diazoman yläpuoliset rivit hävinneet.

Teatterin skene- eli näyttämörakennuksen sivuilla on ollut paraskenia-sivurakennukset. Ne oli koristeltu Pania esittäneillä telamon-patsailla. Teatterin katsomoa kiersi kaareva tukimuuri.

Teatteria käytetään nykyisin esityksiin kesäkaudella.

Panoraamakuva teatterista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SEGESTA Trapani, Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Cartwright, Mark: Segesta *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 5.11.2018.
3. ↑  Segesta *Visit Sicily*. Viitattu 5.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Segestan teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Segré-en-Anjou Bleu** on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Oudonjoen varrella, noin 40 kilometriä Angersin kaupungista luoteeseen.

Kunta perustettiin 15. joulukuuta 2016, jolloin 15 kuntaa; Aviré, Bourg-d'Iré, La Chapelle-sur-Oudon, Châtelais, La Ferrière-de-Flée, L'Hôtellerie-de-Flée, Louvaines, Marans, Montguillon, Noyant-la-Gravoyère, Nyoiseau, Sainte-Gemmes-d'Andigné, Saint-Martin-du-Bois, Saint-Sauveur-de-Flée ja Segré yhdistyivät.

Château de la Lorie
La Chapelle-sur-Oudonin kylässä on vuonna 1632 rakennettu linna *Château de la Lorie*. Linna koostuu päärakennuksesta ja sen molemmin puolin olevista pitkistä symmetrisistä siipirakennuksista. 1700-luvulla linnaan rakennettiin kappeli ja linna sisustettiin marmorilla ja Pluvinet-huonekaluilla. Linna on ollut saman suvun omistuksessa nykypäivään saakka, joten linnan sisustus huonekaluineen on hyvin säilynyt. Linnan pihapiirissä oleva puutarha vesielementteineen koostuu viidestä pihasta. Linnan pihapiirissä on oma ratsastuskenttä *Hippodrome de la Lorie*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Château de la Lorie L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 17.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Segré-en-Anjou Bleu** Wikimedia Commonsissa
**Segežski tselljulozno-bumažnyi kombinat** (ven. Сегежский целлюлозно-бумажный комбинат), *Segežan sellu- ja paperitehdas*, on Karjalan tasavallan Segežassä Uikujärven rannalla sijaitseva säkkipaperi- ja selluloosatehdas. Tehdas perustettiin alun perin vuonna 1938 Vienanmeren–Itämeren kanavan rakentamisesta henkiin jääneiden rangaistusvankien työvoimalla. 

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen yksityistetty OAO Segežabumprom, missä oli ruotsalaista AssiDomanin omistusta, meni konkurssiin 1998 pääasiassa verosaatavien vuoksi. Taustalla oli erimielisyys siitä, miten ruotsalainen omistaja saa hakkuuoikeuksia rahoittaakseen sillä ulkopuolisesti tehtaan tarvitsemat investoinnit.

Tehdas on kauan ollut merkittävä säkkipaperin valmistaja Euroopassa. Suuri osa tuotannosta viedään Aasiaan. Tehtaalla ovat vahvat yhteiskunnalliset suhteet Karjalan tasavallan johtoon.

Tehdas osti ruotsalaisen *Korsnäs Packaging* -yrityksen vuonna 2005, jolloin siitä tuli toiseksi suurin säkkipaperinvalmistaja maailmassa.

Vuodesta 2006 tehdas kuuluu tuolloin perustetulle suurelle Investlesprom-holdingyhtiölle. Tehtaalla on meneillään mittava *Jääkarhu*-niminen modernisointihanke, jota suomalaisyhtiöt ovat mukana toteuttamassa.

Tehtaan paperikoneet
--------------------

Tehtaalla on toiminnassa kolme säkkipaperikonetta, joiden yhteiskapasiteetti on 375 000 t/a.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nimi** | **Valmistaja** | **Vuosi** | **Viiraosa** | **Viiraleveys** | **Puristinosa** | **Nopeus** | **Kapasiteetti** |
| **Paperikone 9** | Valmet | 1972- (Uusittu 2008) | fourdrinier | 7 100 mm | pu, imu, venta | 550 m/min | 110 000 t/a, säkkipaperi |
| **Paperikone 10** | Valmet | 1973- (Uusittu 2001, 2002, 2004) | fourdrinier | 7 100 mm | pu, imu, venta | 750 m/min | 155 000 t/a, säkkipaperi |
| Paperikone 11 | Petrozavodskbummaš | 1979-2008 | fourdrinier | 7 100 mm | pu, imu, venta | 550 m/min | 110 000 t/a, säkkipaperi, kraftlaineri |
| **Paperikone 11** | Voith | 26.10.2017- (virallinen: 8.11.2017) | fourdrinier | 4 950 mm |  | 800 m/min | 110 000 t/a, säkkipaperi |

Lähteet
-------

1. ↑  Segezha Packaging (Arkistoitu – Internet Archive) Company web site (englanniksi)
2. ↑  Yhtiökaupasta 2005 gov.karelia.ru/news (englanniksi)
3. ↑  Сегежский ЦБК (Arkistoitu – Internet Archive) Yhtiön kotisivut (venäjäksi)
4. ↑  About CJSC "Investlesprom": The largest virtically integrated forest industry structure in Russia. investlesprom.ru (viitattu 28.5.2011)

Aiheesta muualla
----------------

* Segezha Pulp and Paper Mill (Arkistoitu – Internet Archive) Segezhan sellu- ja paperitehdas Segezha Groupin internetsivuilla (englanniksi)
**Segura-luokka** on Espanjan laivaston kuuden miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.

Suunnittelu
-----------

Alusten propulsiojärjestelmä koostuu kahdesta MTU-Bazán 6V 396 TB83 -dieselmoottorista, kahdesta COMBIMAC:n sähkömoottorista ja kahdesta Voith-Schneider VSP 18 GH/135:sta. Propulsiojärjestelmä tuottaa 560 kilowattia, mikä mahdollistaa 14 solmun huippunopeuden. Sähköntuotantoon aluksilla on kolme Isotta Franschinin V1312 generaattoria. Alusten toimintamatka on 2 000 merimailia 12 solmun nopeudella.

Aluksilla on merenkulkututka Kelvin-Hughes 1007, merivalvontatutka Koden MDC 1550 ja kaikuluotain VDS AN/SQQ-32 (Sp). Taistelunjohtojärjestelmä on FABA MCM ja viestijärjestelmät mahdollistavat SHF SATCOM, INMARSAT, UHF, HF ja VHF yhteydet. Miinantorjuntajärjestelmänä on joko yksi tai kaksi Pluto Plus sukellusvenettä ja Minesniper sekä dopplerluotain EDO 3060.

Alukset
-------

Alusten miinantorjuntakalustoon kuuluu yksi tai kaksi Pluto Plus miehittämätöntä sukellusvenettä.

**Segura-luokan miinantorjunta-alukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Segura* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena | 3. toukokuuta 1995 | 25. heinäkuuta 1997 | 27. huhtikuuta 1999 |  |
| *Sella* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena | 3. toukokuuta 1995 | 25. heinäkuuta 1997 | 27. huhtikuuta 1999 |  |
| *Tambre* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena | 22. heinäkuuta 1997 | 5. maaliskuuta 1999 | 18. helmikuuta 2000 |  |
| *Turia* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena | 20. heinäkuuta 1998 | 22. marraskuuta 1999 | 16. lokakuuta 2000 |  |
| *Duero* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena | 11. marraskuuta 1999 | 28. huhtikuuta 2003 | 5. heinäkuuta 2004 |  |
| *Tajo* | Empresa Nacional Bazán, Cartagena |  | 10. kesäkuuta 2004 | 10. tammikuuta 2005 |  |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Segura-luokka
**Segestes** oli germaaniheimo keruskien päällikkö, ja Teutoburgin taistelun voittajan Arminiuksen appi. Segestes oli kuitenkin vävynsä kilpailija ja poliittinen vastustaja. Miesten välistä valtataistelua pahensivat henkilökohtaiset kaunat, sillä Arminius oli ryöstänyt Segestesin tyttären Thusneldan ja mennyt tämän kanssa naimisiin. Vuonna 9 jaa Segestes varoitti Germanian maaherraa Publius Quinctilius Varusta Arminiuksen, Segimerin ja muiden keruskipäälliköiden salaliitosta, mutta Varus jätti Segesteen varoitukset huomiotta. Varus tuhoutui pian tämän jälkeen legioonineen Teutoburgin taistelussa.

Vuonna 14 keruskit pakottivat Segestesin sotaan Rooman kanssa. Segestes jatkoi kuitenkin kirjeenvaihtoa vihollisen kanssa ja lähetti roomalaisten komentajalle Germanicukselle tietoja keruskien suunnitelmista ja joukkojen liikkeistä. Segestesin petos todennäköisesti huomattiin, sillä keruskisoturit hyökkäsivät Segestesin kimppuun tämän omassa talossaan, ja Germanicuksen lähettämä apujoukko onnistui pelastamaan Segestesin vain vaivoin. Segestes lapsineen, liittolaisineen ja orjineen saatettiin turvaan roomalaisten leiriin. Segestes edisti tämän jälkeen asemaansa vetoamalla siihen, että keisari Augustus oli myöntänyt hänelle Rooman foederatin aseman, ja hän tarjoutui neuvottelemaan rauhasta kapinallisten germaaniheimojen kanssa. Germanicus osoitti Segestesille turvallisen asuinpaikan Narbonnessa ja armahti Segestesin pojan Sigimunduksen, joka oli osallistunut germaanien vastarintaan. Segestesin tytär Thusnelda ja tämän vastasyntynyt poika sen sijaan lähetettiin vankeina Ravennaan, koska Thusnelda pysyi uskollisena aviomiehelleen Arminiukselle ja tämän kapinalle Roomaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Harry Thurston Peck: Segestes *Harpers Dictionary of Classical Antiquities. New York. Harper and Brothers. 1898.*. Perseus Digital Library. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  William Smith, Ed.: Segestes *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*. Perseus Digital Library. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
Priapos
**Priapismi**, **priapismus** eli **kestoerektio** (kreik. πριαπισμός) on siittimen tai klitoriksen pitkään jatkuva erektio, joka ei yleensä liity kiihottumistilaan. Priapismi on yleensä kivulias. Mikäli tila jatkuu yli neljä tuntia, paisuvaiskudos voi vaurioitua pysyvästi hapenpuutteen takia. Priapismia voivat aiheuttaa jotkin yleissairaudet, masennuslääkkeet sekä erektiohäiriölääkkeiden tai anabolisten steroidien väärinkäyttö. Priapismi katsotaan pikaista hoitoa vaativaksi tilaksi. Aikainen hoito voi pelastaa siittimen tai klitoriksen ja sen toimintakyvyn.

Priapismi on saanut nimensä kreikkalaisesta hedelmällisyyden jumalasta Priapoksesta.

Syitä
-----

Jotkin masennuslääkeaineet kuten tratsodoni  ja essitalopraami  voivat aiheuttaa priapismia. Sairaus voi myös liittyä leukemiaan tai sirppisoluanemiaan. Erektiohäiriön tapaan joidenkin yleissairauksienkin epäillään olevan syynä priapismiin. Syy voi olla myös itse erektiohäiriön hoito ja esim. sen lääkkeiden yliannostus.

Hoito
-----

Mitä nopeammin priapismi hoidetaan, sitä helpommin se laukeaa. Kotihoitona voidaan kokeilla kylmää suihkua, kyykistelyä tai portaissa liikkumista. Jos näillä ei ole vaikutusta, on hakeuduttava pikaisesti lääkäriin.
Sairaalassa kivulias erektio hoidetaan ruiskuttamalla paisuvaiseen 10 mg etilefriiniä, jolla tilanne yleensä laukeaa. Jos tämä ei auta, imetään siittimessä paikallaan seisova laskimoveri pois tai tekemällä leikkaus laskimoiden välille. Jos verta ei poisteta, se hyytyy paisuvaiseen. Noin joka toisella hoito ei kuitenkaan tehoa toivotulla tavalla. Tällöin tila johtaa paisuvaisen hapenpuutteesta seuraavaan kudoksen arpeutumiseen ja impotenssin eli erektiohäiriön pysyvään muotoon. Mahdollista on myös kuolio, joka johtaa siittimen amputointiin.

Priapismi naisilla
------------------

Priapismia voi esiintyä myös naisilla, tilaa kutsutaan **klitorismiksi** (latinan *clitorismus* ja kreikan κλειτορίς *kleitoris* + -ισμός *ismos*). Tällöin on kyse klitoriksen jatkuvasta ja kivuliaasta kiihoitustilasta. Sanaa käytetään myös klitoriksen epänormaalista suurentumisesta. Klitorismi on priapismin tavoin kivulias tila. Klitorismi voi johtaa pysyvään orgasmikyvyttömyyteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Priapismi tohtori.fi. Viitattu 18.3.2007.
2. 1 2  Masennuslääkkeet ja litium.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  PAKKAUSSELOSTE. Cipralex (essitalopraami).  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Juha-Pekka Keskimäki: Anaboliset aineet, väärinkäyttö ja haittavaikutukset. Syventävien opintojen kirjallinen työ, Huhtikuu 1999
5. 1 2  Satu Vesalainen: Katsaus miehen seksuaalielämän häiriöihin urologiselta näkökannalta Mehiläinen.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 18.3.2007.
6. ↑  Miehen seksuaalitoimintojen häiriöt: Pitkittynyt erektio ja priapismi duodecimlehti.fi. Viitattu 8.6.2010.
7. ↑  Mikä on priapismi? kookas.fi. Viitattu 8.6.2010.
8. ↑  Clitoral Priapism (englanniksi)
**Arvi Bruno Arvekari** (22. elokuuta 1921 Helsinki – 1. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija ja jääpalloilija. Myös tennis ja pöytätennis olivat hänen lajejaan. 

Jalkapallossa Arvekari pelasi HIFK:n ykkösjoukkueessa vuosina 1939–1954 puolustajana ja tukimiehenä. Hän voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1947 sekä hopeaa Suomen Palloliiton mestaruussarjassa vuosina 1947 ja 1948. Lisäksi hänellä oli neljä piirimestaruutta sekä yksi piirimestaruus jääpallossa ja neljä jääkiekossa.

Arvekari oli vuonna 1945 perustamassa HIFK:n jääkiekkojaostoa, jonka joukkueen kapteenina hän toimi vuosina 1950–1951 seuran noustua mestaruussarjaan vuonna 1950. Kaikkiaan Arvekari pelasi seuran puolustajana viisi kautta vuosina 1949–1953  ja hänelle myönnettiin seuran hopeinen ansiomerkki.

Arvekarin muihin seuroihin lukeutuivat muun muassa Helsingin Verkkopalloseura, Arsenal ja Helsingfors Skridskoklubb.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 93–94. Oy Scandia Kirjat Ab, 1978.
2. ↑  Oy HIFK Hockey AB: Kapteenit ja valmentajat *hifk.fi*.
3. ↑  Rantala, Risto; Siukkonen Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 332. Oy Scandia Kirjat Ab, 1978.
4. ↑  Oy HIFK Hockey AB: HIFK:n pelaajat SM-sarjan ja SM-liigan runkosarjassa *hifk.fi*.
5. ↑  HIFK Ishockey rf.: Seuran palkinnot *hifkishockey.fi*.
**Andrew Leith Adams** (21. maaliskuuta 1827 Aberdeen, Skotlanti – 29. heinäkuuta 1882 Queenstown, Irlanti) oli skotlantilainen lääkäri, luonnontieteilijä ja paleontologi. Hän oli kirjailija Francis Adamsin isä.

Adams oli armeijan lääkäri ja palveli 22. jalkaväkirykmentissä Intiassa vuodesta 1848 alkaen. Hän palveli myös Kashmirissa, Egyptissä, Maltalla, Gibraltarissa ja Kanadassa. Vapaa-aikansa hän käytti tutkimalla näiden alueiden luontoa. Maltalta löytämiensä selkärankaisten fossiilien innostamana hän perehtyi norsujen fossiileihin ja hänestä tuli alan auktoriteetteja.

Jäätyään eläkkeelle vuonna 1873 Adams sai luonnonhistorian professorin oppituolin Trinity Collegessa Dublinissa ja Queen's Collegessa Corkissa. Hän julkaisi kaksi kirjaa, *Wanderings of a Naturalist in India, the Western Himalayas and Cashmere* (1867) ja *Notes of a Naturalist in the Nile Valley and Malta* (1871). Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1872.

Adamsin kunniaksi on nimetty jääkuikka (*Gavia adamsii*). Adams nimesi joukon lintuja, muun muassa useita varpussukujen alalajeja ja tuhkalumivarpusen (*Montifringilla adamsi*).

Julkaisuja
----------

* Adams, A. L. 1877: *Monograph on the British fossil elephants*. Paläontographical society.
* Adams, A. L. 1859: *Notes on the habits, haunts, etc. of some of the birds of India*. Proc. Zool. Soc. Lontoo 26, 466-512.
* Adams, A. L. 1859: *The birds of Cashmere and Ladakh*. Proc. Zool. Soc. Lontoo 27, 169-190.

Lähteet
-------

* LoveToKnow
* Darwinin kirjeenvaihto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Arabianbulbuli** ( *Pycnonotus xanthopygos*) on Lähi-idässä elävä varpuslintulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Arabianbulbulin pituus on noin 19 cm, siipien kärkiväli 26,5–31 cm ja paino 35–46 g. Laji muistuttaa yleistä kyläbulbulia, sillä on musta pää ja vaaleanharmaa silmärengas, selkäpuoli on ruskea, mahapuoli vaaleanharmaa ja alaperä keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Äänet muistuttavat kyläbulbulin ääniä.

Esiintyminen
------------

Arabianbulbuli elää, nimensä mukaisesti, Lähi-idässä: Arabian niemimaan ja Välimeren itäpään rannikko-osissa, Euroopassa vain Turkin etelärannikolla. Laji on paikkalintu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen Euroopan populaation koko on 12 000–36 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Arabianbulbulit viihtyvät puutarhoissa, pensaikoissa ja palmumetsiköissä sekä banaani- ja appelsiinilehdoissa.

Lisääntyminen
-------------

*Pycnonotus xanthopygos*
Arabianbulbulin pieni maljamainen pesä on pensaassa tai matalalla palmussa. Naaras munii tavallisesti 3 munaa, joita haudotaan 14 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän 2-viikkoisina. Pesyeitä on kaksi tai kolme kesän aikana.

Ravinto
-------

Arabianbulbulien pääravintoa ovat hedelmät, siemenet ja hyönteiset, pienissä määrin myös lehdet, kukat ja mesi.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Pycnonotus xanthopygos* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.
3. ↑  IUCN


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1070620
* Wikispecies: Pycnonotus xanthopygos
* ADW: Pycnonotus\_xanthopygos
* ARKive: pycnonotus-xanthopygos
* Avibase: 24B66475D906FD48
* BirdLife: 22712681
* BOLD: 116917
* CoL: 6X2N7
* BOW: whsbul1
* eBird: whsbul1
* EUNIS: 15621
* Euring: 10360
* GBIF: 2486116
* iNaturalist: 14600
* IRMNG: 10941000
* ITIS: 562635
* IUCN: 22712681
* NCBI: 431836
* Xeno-canto: Pycnonotus-xanthopygos

 |

 |
**Arabihaukka** (*Falco pelegrinoides*) on keskikokoinen jalohaukka.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 34–40 cm, siipien kärkiväli 80–100 cm ja paino 330–850 g. Naaras on koirasta kookkaampi. Arabihaukka on kuin pienikokoinen muuttohaukka. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.

Esiintyminen
------------

Arabihaukat elävät nimensä mukaisesti alueella, joka suurin piirtein vastaa arabimaiden aluetta. Lännessä sitä tavataan Kanariansaarilta ja Marokosta alkaen laikuittaisesti Egyptiin Niilin laaksoon, Israeliin, Jordaniaan ja paikoin Arabian niemimaalle. Alalaji *babylonicus* elää Keski-Aasiassa Iranista itään. Arabihaukan läntiset populaatiot ovat enimmäkseen paikkalintuja, itäiset muuttavat talveksi Pakistaniin ja Intian luoteisosiin. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan vähintään 5 000–10 000 yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Pesimäaikana laji elää enimmäkseen sisämaan kuivilla ja karuilla puoliaavikoilla ja kallioisilla kukkuloilla. Se pesii kuitenkin myös Niilin vehreässä laaksossa. Talvehtimisalueilla lajia tavataan myös keitailla, jokilaaksoissa, pensaikkomailla ja kaupungeissa.

Lisääntyminen
-------------

Pesä sijaitsee kallion ulkonemalla tai rakennuksessa, joskus vanhassa varis- tai lokkilinnun pesässä. Pesä on vain painanne ilman rakennusaineksia. Naaras munii tavallisesti kolme munaa.

Ravinto
-------

Arabihaukat saalistavat lähes yksinomaan lentäviä lintuja aina kyyhkyjen ja sorsien kokoisiin saakka. Yleisimmät saalislajit ovat hietakanoja ja *Streptopelia*-suvun kyyhkyjä. Se saalistaa syöksymällä korkealta ilmasta samoin kuin muuttohaukka, ja sen sanotaan olevan vielä sukulaistaankin nopeampi ja taitavampi saalistaja. Saalisvalikoimaan kuuluu myös lepakoita.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia arabihaukasta
* ITIS: Falco pelegrinoides (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q748290
* Wikispecies: Falco peregrinus pelegrinoides
* ADW: Falco\_pelegrinoides
* ARKive: falco-pelegrinoides
* Avibase: 7DC9971B038FC898
* BirdLife: 22696512
* CoL: 3DTGK
* CMS: falco-pelegrinoides
* EUNIS: 8710
* Euring: 3210
* Fauna Europaea: 96749
* Fauna Europaea (new): 71e05d01-a563-4f92-a573-edf03275b33f
* GBIF: 2481058
* iNaturalist: 4685
* IRMNG: 10586729
* ITIS: 175649
* NBN: NHMSYS0001689493
* NCBI: 491646
* Species+: 10464
* Xeno-canto: Falco-pelegrinoides

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee päätoimittajaa. Vuorineuvoksesta, katso Heikki Hakala.*
Heikki Hakala heinäkuussa 2012.
**Heikki Tapani Hakala** (s. 21. toukokuuta 1959 Lahti) oli Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja vuosina 1997–2014.

Ura
---

Aiemmin Hakala työskenteli Savon Sanomien (1980–1983) ja Kauppalehden toimittajana (1983–1986). Vuosina 1986–1989 hän oli Satakunnan Kirjateollisuus Oy:n julkaisupäällikkö, 1989–1992 Sanomaprintin erikoislehtien ja yritysjulkaisujen toimituspäällikkö ja 1992–1995 Lehdistön sanomapalvelun päätoimittaja. Vuosina 1995–1996 Hakala työskenteli Veronmaksajain Keskusliiton tiedotuspäällikkönä.

Luottamustoimia
---------------

Hakala toimi Kirkon tiedotuskeskuksen neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1996 ja kirkon tiedonjulkistamispalkintolautakunnassa vuosina 1994–1996. Vuosina 1997–2004 Hakala oli Kansan Raamattuseuran kustannusyhtiö Karas-Sana Oy:n hallituksen ja vuosina 1998–2004 Kotimaa-kustannus Oy:n neuvottelukunnan jäsen. Helsingissä asuessaan hän toimi Käpylän seurakunnan seurakuntaneuvostossa, muttei ole Lahteen muutettuaan osallistunut seurakunnalliseen toimintaan luottamushenkilönä. Vuonna 2001 Hakala sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon.

Hakala on ollut Päätoimittajien yhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Hän on ollut myös Diabetesliiton varapuheenjohtaja, Tekesin valtuuskunnan jäsen kaudella 2012–2015 ja Suomen suurloosin tiedotustoimikunnan puheenjohtaja vapaamuurareissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kuka kukin on 2011*, s. 156–157. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Etelä-Suomen Sanomien päätoimittajan työsuhde päättyi *ESS.fi*.  30.10.2014. Viitattu 30.10.2014.
3. ↑  Suviranta, Raili: Diakonia elää arjen tarinoissa.  *Diakonia*, 2006, nro 6, s. 20–21. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.6.2012.
4. ↑  Heikki Hakalasta päätoimittajien uusi vetäjä *Etelä-Suomen Sanomat*.  27.3.2008. Viitattu 22.6.2012.
5. ↑  Liittohallituksen puheenjohtajat 2010–2014 Diabetesliitto. Viitattu 22.6.2012.
6. ↑  Tekesin valtuuskunta Tekes. Viitattu 30.10.2014.
7. ↑  Honkanen, Seppo: Herrojen salaiset rituaalit *Aviisi 10/2012*. Viitattu 30.10.2014.
**Nuokkukeihäskukka** eli **keihäskukka** (*Doryanthes palmeri*) toinen keihäskukkien (*Doryanthes*) sukuun kuuluvista kasvilajeista.

Nuokkukeihäskukka on monivuotinen ja ainavihanta kasvi, joka kasvattaa pitkän yhden tai useamman lehtiruusukkeen. Lehtiruusukkeiden lehdet ovat muodoltaan miekkamaisia ja kolmesta neljään metriä pitkiä. Ruusukkeista kasvava varsi voi kasvaa viisimetriseksi ja joidenkin vuosien kasvun jälkeen varren päähän kehittyy kukinto. Kukinnan jälkeen yksittäisistä ruusukkeista muodostuneet kasvit yleensä kuolevat, mutta monista ruusukkeista koostuvat kasvit kasvattavat tavallisesti yhden tai useamman uuden lehtiruusukkeen ja jatkavat elämäänsä.

Nuokkukeihäskukka kasvaa rannikkoalueilla, tavallisesti jyrkkien rinteiden kosteissa ja avoimissa eukalyptusmetsissä. Laji on kserofyytti. Lajia tavataan luonnossa itäisessä Australiassa Uuden Etelä-Walesin koillisosissa sekä Queenslandin kaakkoisosissa.

Nuokkukeihäskukkaa kerätään luonnosta paikallisesti ravinnoksi. Ravinnoksi kasvista käytetään nuoria versoja sekä juuria. Kasvista voisi mahdollisesti saada myös vahvaa kuitua. Lisäksi lajia kasvatetaan koristekasvina. Koristekasvina laji pärjää kuivissa olosuhteissa, eikä se tarvitse paljoa vettä. Yli +40°C:n lämpötilassa lehdet voivat kuitenkin muuttua keltaisiksi. Kasvupaikan valoisuuden suhteen nuokkukeihäskukka kasvaa parhaiten täydessä auringon valossa tai vain vähäisessä varjossa. Maaperän suhteen laji pärjää monenlaisella maaperällä. Kukat kehittyvät keväällä, mutta yksittäisistä ruusukkeista koostuvien kasvien kehittyminen kukkiviksi voi kestää yli 13 vuotta.

Lähteet
-------

* Useful Temperate Plants: *Doryanthes palmeri* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Nuokkukeihäskukka (*Doryanthes palmeri*)
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Doryanthes palmeri* W.Hill ex Benth.
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Doryanthes palmeri* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5299073
* Wikispecies: Doryanthes palmeri
* APNI: 85934
* CoL: 6DHF4
* EoL: 1087591
* FoAO2: Doryanthes palmeri
* GBIF: 5303639
* GRIN: 14603
* iNaturalist: 410788
* IPNI: 64291-1
* ISC: 113948
* NCBI: 182178
* NSWFlora: Doryanthes~palmeri
* Open Tree of Life: 640766
* PalDat: Doryanthes\_palmeri
* Plant List: kew-304543
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:64291-1
* Tropicos: 50058788
* WFO: wfo-0000765645

 |

 |
**Maailmankirjailijoita. Mietelmiä. Esseitä, arviointeja, arvosteluja kirjallisuuden ja näyttämötaiteen aloilta** on vuonna 1978 ilmestynyt kokoelma Eino Leinon kirjoituksia. Sen on toimittanut Aarre M. Peltonen ja julkaissut Suomalaisen kirjallisuuden seura. Kirjoitukset on alkujaan julkaistu eri lehdissä, ja niiden aiheina ovat Leinon maailmankirjallisuuden merkittävimpinä pitämät teokset ja niiden tekijät.

Teoksen toimittanut Aarre M. Peltonen kirjoittaa jälkisanoissa teoksen taustoista. Leino oli suunnitellut merkittävimpiä kirjailijoita käsittelevää esseesarjaa, joka julkaistaisiin myöhemmin kirjana. Hän ehdotti Uuden Auran päätoimittajalle Kaarle Nestori Rantakarille muutamien esseiden julkaisemista Uudessa Aurassa vuorotellen Helsingin Sanomissa julkaistavien kanssa. Hän kirjoitti esseitä julkaistavaksi aina kevääseen 1915 saakka, jolloin ilmestyi Henrik Ibseniä käsittelevä kirjoitus, jonka Peltosen mukaan oli ollut tarkoitus olla vasta alku laajemmasta Ibsen-kokonaisuudesta.

Leinon kirjoitustyö jäi kuitenkin kesken. Taustalla työn keskeyttämisessä oli hänen tuoreesta runokokoelmastaan  *Elämän koreus* Uudessa Aurassa saamat kielteiset arvostelut. Peltonen pohdiskelee kirjoituksessaan, keitä Leino olisi ottanut kirjoitussarjaansa, jos olisi sitä jatkanut. Hän luettelee saksalaisen, venäläisen ja ranskalaisen kirjallisuuden merkkinimiä. Peltosen mukaan Leino tarkoitti *Maailmankirjailijoita*-teoksen kirjallisuus- ja teatterikriitikon ammattityönsä kokoaviksi tilinteoiksi.

Leino keskittyi nyt kirjoittamaan Helsingin Sanomiin sarjaa suomenruotsalaisista kirjailijoista, mutta sekin työ keskeytyi Sunnuntai-lehden perustamiskiireiden vuoksi.

Peltonen on tehnyt Leinon teksteihin jossain määrin kielellistä korjausta, sillä kuten hän sanoo: "vakiintuihan suomen kielen oikeinkirjoitus melkoisesti Leinon kriitikonkautena, ja hän seurasi hyvinkin valppaasti kielenkäytön kehitystä, joten olisi epäoikeudenmukaista Eino Leinoa kohtaan pysyttää tekstit oikeinkirjoituksellisesti hajanaisina, kun ne julkaistaan koottuina samaan niteeseen". Teksteissä on kuitenkin säilytetty Leino ominaispiirteitä, kuten lyhyitä illatiiveja (*huoneesen*).

Teos sisältää esseitä kirjailijoista Homeros, Dante, Cervantes, William Shakespeare, J. W. von Goethe, Henrik Ibsen, Leo Tolstoi, Anatole France, August Strindberg ja heidän tuotannostaan.

Teoksen aloittaa Leinon – Osmo Pekosen mukaan kuuluisa – essee Homeroksesta, joka alkaa sanoin: "Homeros? Onko se mies? Onko se henkilö? Vai pelkkä nimi? Vai runollinen keksintö ja kansantaru?", jossa Leino pohtii *Odysseian* tekijää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Aarre M. Peltonen: "Eino Leinon 'Maailmankirjailijoita'" teoksessa *Maailmankirjailijoita*.
2. ↑  Osmo Pekonen: Arvio: Odysseus nousee merestä jo neljännen kerran *Keskisuomalainen*.  4.9.2016. Viitattu 26.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Homeros (Leinon essee)** on Wikiaineistossa (teoksen *Maailmankirjailijoita* aloittava kirjoitus)
**Maxime Dufour-Lapointe** (s. 9. helmikuuta 1989 Montreal, Quebec) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa.

Freestylehiihdon MM-kilpailuissa Inawashirossa vuonna 2009 Dufour-Lapointe sijoittui 18:nneksi parikumparelaskussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kumparelaskussa kahdestoista. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kumparelaskussa neljänneksi ja parikumparelaskussa yhdeksänneksi.

Freestylehiihdon maailmancupissa Dufour-Lapointe kilpaili ensimmäisen kerran Apexissa helmikuussa 2007 sijoittuen kumparelaskussa 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Mariánské Lázněn kumparelaskussa maaliskuussa 2008 oltuaan kuudes. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Deer Valleyn kumparelaskussa tammikuussa 2014 oltuaan kolmas. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Inawashiron kumparelaskussa ja La Plagnen parikumparelaskussa. Hän sijoittui kumparelaskun maailmancupin pisteissä neljänneksi kaudella 2013–2014.

Hänen siskonsa Justine ja Chloé ovat myös kumparelaskijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maxime Dufour-Lapointe Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Moguls sisters ready to make Olympic history *olympic.org*.  2.2.2014. olympic.org. Viitattu 6.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
Punaista hiekkakiveä Namibiassa.
**Hiekkakivi** on sedimentti- eli kerroskivilaji, joka koostuu pääasiassa maasälvästä ja kvartsista. Koostumus kuitenkin vaihtelee sen mukaan, mitä mineraaleja hiekkakiven muodostaneessa hiekassa on ollut. Hiekkakiven väri voi olla harmaata, punertavaa, ruskeaa tai vihertävää. Hiekkakivi muodostaa usein näkyviä kivimuodostelmia. Hiekkakivi on yleensä varsin pehmeää ja helposti muokattavaa. Siksi se on yleinen rakennus- ja kiveysmateriaali. Hiekkakivi on haurasta, ja sen yksittäiset rakeet ovat kovia ja tasakokoisia. Näiden ominaisuuksien ansiosta se soveltuu miekkojen ja muiden terätyökalujen teroittamiseen. Pääosin hiekkakivestä koostuvat kivikerrokset suodattavat vettä ja ovat riittävän huokoisia varastoidakseen vettä suuria määriä.

Hiekkakivi on Satakunnan maakuntakivi. Maakuntakivet valittiin vuonna 1998 kansanäänestyksellä, jonka järjestivät GTK ja Suomen Matkailuliitto.

Muodostuminen
-------------

Hiekkakivi muodostuu sidosaineisista kivirakeista. Raekoko on 0,2–2 mm, ja sidosaineena on yleensä kalsiittia tai kvartsia. Tavallisin hiekkakiven muodostumismekanismi on kerrostuminen nesteestä, kuten joesta, järvestä tai merestä. Kerrostumisen ympäristö määrittää syntyvän hiekkakiven ominaisuudet, raekoon, erottautumisen, koostumuksen ja kiven geometrian. Muodostumispaikat voidaan jakaa seuraavasti:

* mantereiset ympäristöt
	+ joet
	+ järvet
* merelliset ympäristöt
	+ rannikot
	+ suistot
	+ vedenalaiset sakeat virtaukset

Hiekkakivityypit
----------------

Kvartsia sisältävää hiekkakiveä.
Kun hiekkakiven maantieteelliset ominaispiirteet on selvitetty, ne voidaan jakaa kolmeen laajaan ryhmään:

* yli 25 % maasälpää sisältävät (arkoosiareniitti, *arkosic*)
* yli 90 % kvartsia sisältävät (kvartsisareniitti, *quartzose*)
* runsaasti savea tai lietettä sisältävät (*argillaceous*)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Geologia.fi: Hiekkakivi
2. ↑  Matti Mälkki: Geologia, geokemia ja mineralogia: yleiset perusteet ja merigeologiset sovellukset (s. 10) Merentutkimuslaitos / VTT.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 28.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Finstone: Hiekkakivi (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiekkakivi**.
**Hiekkakansa** eli **tuskenit** (joskus myös suomennettu **Tuskenin ratsastajat**, engl. *Tusken Raiders*) ovat George Lucasin luomassa *Tähtien sota* -elokuvamaailmassa esiintyviä kuvitteellisia älyllisiä humanoideja. Tuskenit asuvat Tatooinen aavikkoplaneetalla. Heidät on usein kuvattu hyvin väkivaltaisiksi ja raaoiksi hirviöiksi.

Gaderffii
---------

Myös nimellä gaffisauva tai gaffikeppi tunnettu gaderffii on hiekkakansan yleisesti käyttämä vaarallinen teräase. Nämä käsintehdyt aseet on muovattu pakkolaskun tehneiden tähtialusten metallista. Gaderffiin rakenne on yksinkertainen. Se koostuu ontosta durateräsputkesta, jonka toiseen päähän on kiinnitetty leikkuuterä ja toiseen päähän painotettu nuija tai toinen terä. Tuskeneilla on sanonta: "Kuka tahansa kaksikätinen voi pitää gaderffiita". Tuskenkulttuuria kuvastaakin mainiosti se, että gaderffiita käyttämään kykenemättömät soturit jätetään kuolemaan, koska muuten he heikentäisivät klaanin muiden jäsenten eloonjäämismahdollisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  
Tusken Raiders *starwars.com*.  (englanniksi)