recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Annanias Mathe** (n. 1976 – 27. joulukuuta 2016) oli pahamaineinen mosambikilainen rikollinen. Hän on ainoa, joka on onnistunut karkaamaan suuren turvaluokituksen vankilasta Pretoriassa, Etelä-Afrikassa. 

Mathe pidätettiin 51 murhasta, murhan yrityksestä, raiskauksesta ja aseellisesta ryöstöstä marraskuussa 2006. Lopulta hänet tuomittiin 67 rikoksesta yhteensä 54 vuoden vankeustuomioon, josta hän olisi joutunut minimissään istumaan 43 vuotta. 

Vankilaan jouduttuaan hän karkasi sellin ikkunan kautta äärimmäisin turvatoimin vartioidusta C-Max-rangaistuslaitoksesta voideltuaan itsensä vaseliinilla. Hänen vankilapakonsa aiheutti maanlaajuisen etsinnän ja sai paljon julkisuutta Afrikassa. Mathe vangittiin myöhemmin uudelleen ja palautettiin vankilaan. Myöhemmin on sanottu, että vaseliinijuttu oli hämäystä ja Mathe oikeasti karkasi ovesta lahjottuaan vartijansa.

Hän kuoli 40 vuoden iässä 27. joulukuuta 2016 ruoansulatusvaivojen aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalahoidosta huolimatta.

Lähteet
-------

1. ↑  Vaseline or a bribe? How did Ananias Mathe escape from C-Max Prison? *Times Live*.  29.12.2016. Viitattu 11.1.2017.
2. ↑  SA's most notorious criminal Ananias Mathe has died *Times Live*.  27.12.2016. Viitattu 11.1.2017.
**Elixair Oy** on suomalainen yritys, joka valmistaa samannimisiä ilmanpuhdistimia. Tuotemerkki syntyi 1979. Säätölaitteiden ja myöhemmin ilmanpuhdistimien tuotanto kuitenkin aloitettiin jo vuonna 1976, jolloin ilmanpuhdistimen työnimeksi valittiin "Valkoinen Harakka" kuvaamaan puhtautta. Kaikki tuotteet perustuvat sähköiseen ilmanpuhdistusmenetelmään. 

Vuodesta 2005 alkaen tuotteitten valmistus on ollut Turussa.

Historia
--------

Elixairin valmistajat:

| Yrityksen nimi | Perustaja | Kaupunki | Valmistusaika |
| --- | --- | --- | --- |
| Säätöala Oy | Terho Nevalainen | Mikkeli | 1976– |
| Elixair Oy | Terho Nevalainen | Mikkeli | 1980– |
| Asko-Upo Oy (UFOX) |  | Mikkeli | 1985– |
| Allaway Oy |  | Jyväskylä | 1986– |
| Elixair Oy | Seppo Nikkanen | Turku | 2005– |

Palkinnot
---------

* Innovation technologique en Restauration 1987. 1. palkinto ja lisäksi ympäristöpalkinto maailman suurimmilla ravintola-alan Equip-Hotel-messuilla Pariisissa. Palkinto myönnettiin sähkösuodatuksen käytöstä teollisuudessa.
* Tuottava Idea -voittaja 1979, Kaakkois-Suomi. Tuotteena elektroninen ilmanpuhdistin. Vuosina 1978–1989 kilpailu järjestettiin valtakunnallisena, mutta palkinnot jaettiin alueellisille voittajille.

Tuotanto
--------

Elixairin tuotanto on Turussa Alfa Centerin teollisuusalueella. Huoneilmapuhdistimien lisäksi Elixair Oy valmistaa sähkösuodatuskennoja ja korkeajännitevirtalähteitä teollisuuden vaativimpaan ilmanpuhdistukseen. Elixairin korkeajännitevirtalähteitä ja suodatinelementtejä käytetään lähes poikkeuksetta kaikissa Suomessa valmistetuissa ilmanvaihtolaitteissa, joissa on sähkösuodin.*lähde?*

Yhtiön ilmanpuhdistimien toimintaperiaate
-----------------------------------------

Ilmasta suodatetaan ensin karkeimmat hiukkaset, kuten hiukset ja karvat esisuodattimessa. Sähkösuodattimessa ilma kulkee metallirakenteisen (alumiini) suodatinyksikön läpi. Aluksi ilmassa olevat pienhiukkaset varataan korkealla jännitteellä (8 kV). Varattujen hiukkasten kulkiessa heikomman sähkökentän läpi (4 kV), ne poikkeavat ilmavirrasta ja tarttuvat keräinosan levypinnoille. Hiukkasten poiston jälkeen aktiivihiilisuodin poistaa suodatettavasta ilmasta kaasuja ja hajuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Elixair Oy Kauppalehti. Viitattu 11.2.2014.
2. 1 2  Tunnuslukutiivistelmä Finder. Viitattu 11.2.2014.
3. ↑  Elixair-ilmanpuhdistinten valmistus siirtyy Turkuun  2005. Turun Sanomat. Viitattu 11.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Elixair Oy
Annamaija Kataja ja hänen toinen aviomiehensä Heikki Kataja vuonna 1963.
**Annamaija Kataja** (3. joulukuuta 1930 Helsinki – 28. helmikuuta 2015 Antibes, Ranska) oli suomalainen aikakauslehtitoimittaja, joka työskenteli 1957–1974 Apu-lehdessä ja sitten Jaanassa, jossa hän eteni päätoimittajaksi. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen aikakauslehdissä työskennellyt toimittaja, jolle myönnettiin valtion journalistipalkinto vuonna 1994. Kataja tunnettiin korkeatasoisista, inhimillisistä ja kantaaottavista aikakauslehtireportaaseista, minkä lisäksi hän teki tv-ohjelmia ja radiopakinoita sekä toimitti kirjoja.

Annamaija Kataja jätti 16-vuotiaana Kuopion tyttölyseon lukion kesken ja pääsi töihin Savon Sanomiin. Avioiduttuaan hän muutti Hämeenlinnaan Hämeen Kansan toimittajaksi, josta hän siirtyi 1957 Helsinkiin ja Apu-lehteen. Vuonna 1974 hän siirtyi Lehtimiehet-yhtiön Jaana-lehteen. Kun Jaana myytiin A-lehdille, sen päätoimittajaksi edennyt Kataja jäi Lehtimiehiin, joka puolestaan sulautui Yhtyneisiin Kuvalehtiin 1988. Uransa viime vuosina Kataja työskenteli muun muassa Kotiliedessä ja laati kirjat *Maan isät* ja *Suomen lotat*. Hän jäi eläkkeelle 1992 ja muutti kolmannen aviomiehensä Heikki Myllön kanssa Etelä-Ranskan Antibesiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Simonen, Elina: Toimittaja palkittiin ensimmäisenä naisena (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  4.4.2015. Viitattu 9.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Juhani Mäkelä haastattelee Annamaija Katajaa Antibesissa, Yle Elävä arkisto, video 6 min 33 s.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Juutalaisranska** on pohjois-Ranskan ja Reinin alueen juutalaisten keskiajalla käyttämästä ranskan kielestä käytetty nimitys. Sillä on laadittu uskonnollista ja maallista kirjallisuutta heprealaista kirjaimistoa käyttäen.

Rakenteeltaan juutalaisranska ei juurikaan poikkea muinaisranskasta. Teksteissä esiintyvät murrepirteet edustavat eri paikallismurteita. Hepreankielisiä lainasanoja on vähän.

Kielen kirjallinen käyttö päättyi 1300-luvulla, jolloin juutalaiset karkotettiin Ranskasta. Reinin alueen juutalaisten siirryttyä puhumaan saksaa osa ranskalaisista sanoista välittyi heidän mukanaan myöhempään jiddišiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 70. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2 3 4  Jewish Language Research Website: Judeo-French *jewish-languages.org*.  Arkistoitu 1.5.2009. Viitattu 27.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija: Jevreisko-frantsuzski jazyk *eleven.co.il*. Viitattu 27.11.2010. (venäjäksi)
**RN Italia** (ital. *Regia Nave Italia*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu Italia-luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Italia-luokka*
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta ja sen köli laskettiin 3. tammikuuta 1876. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1880 ja se liitettiin laivastoon 16. lokakuuta 1885.

Palvelus
--------

Vuosina 1905-1906 aluksen alkuperäiset kuusi savuhormia supistettiin neljään ja aluksen silmiinpistävä keskusmasto korvattiin kahdella lyhemmällä, joista toinen asennettiin etummaisen savuhormin eteen ja toinen neljännen savuhormin taakse. Alus poistettiin palveluksesta 1. kesäkuuta 1914 ja se poistettiin alusluettelosta 4. kesäkuuta. *Ammiraglio di Saint Bon* hinasi 20. huhtikuuta 1915 aluksen Brindisin ulkosatamaan kelluvaksi patteriksi. Alus palautettiin alusluetteloon 23. toukokuuta ja palvelukseen 1. kesäkuuta. Se oli kelluvana patterina aina 16. joulukuuta 1917 saakka. Joulukuussa alus lähti Brindisistä La Speziaan muutettavaksi kauppalaivaksi, jonka aseistuksena olisi takakannelle asennetut kaksi 4,7 tuuman tykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 13. tammikuuta 1921 ja se poistettiin alusluettelosta 16. marraskuuta 1921.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Italia**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Fraccaroli, Aldo: *Italian Warships of World War 1*. Lontoo: Ian Allan, 1970. ISBN 1-7110-0105-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 341
2. ↑  Fraccaroli, Aldo s. 23

*Italia*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Italia* – *Lepanto* |
| Edeltäjä: Caio Duilio -luokka – Seuraaja: Ruggiero di Lauria -luokka |
**Juutalaispersia** eli **džidi** on juutalaisten puhumista iranilaisista kielimuodoista käytetty nimitys. Suppeammassa merkityksessä sillä tarkoitetaan nykyisen Iranin, Afganistanin, Keski-Aasian ja kaakkoisen Taka-Kaukasian alueen juutalaisten käyttämää uuspersiaan perustunutta kirjakieltä.

Juutalaispersian vanhimmat kirjalliset muistomerkit ovat 700-luvulta. Sillä on laadittu uskonnollista käännöskirjallisuutta ja alkuperäistä runoutta. Kirjoittamiseen käytettiin heprealaista kirjaimistoa. Uskonnollisessa kirjallisuudessa on runsaasti arkaaisia keskipersian piirteitä ja heprealaisia lainoja. Runouden kieli ei juurikaan poikkea klassisesta uuspersiasta. Juutalaispersialaisen runouden kukoistuskausi päättyi 1800-luvulla, jolloin buharanjuutalaiset ryhtyivät käyttämään kirjallisuudessa juutalaistadžikin kieltä. Iranin juutalaiset kirjailijat siirtyivät nykypersian kirjakieleen 1920–1930-lukujen vaihteessa.

Juutalaispersian kirjakieltä ei pidä sekoittaa juutalaisten puhekielinään käyttämiin iranilaisiin kielimuotoihin, joista on käytetty myös termiä *juutalaisirani*. Iranin juutalaismurteista vain yksi edustaa varsinaista persian kieltä. Valtaosa niistä kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Lisäksi Iranin juutalaisilla on ollut erityinen persian tai paikallisen murteen syntaksiin sekä heprean ja aramean sanastoon perustuva salakielensä *luterā'i*. Nykyään kaikki juutalaismurteet ovat katoamassa. Omat kirjakielensä on lounaisryhmään kuuluvilla juutalaistadžikilla ja tatilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Ethnologue: Languages of the World
2. 1 2 3 4  Jewish Language Research Website: Judeo-Persian *jewish-languages.org*.  Arkistoitu 30.5.2018. Viitattu 28.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija: Jevreisko-persidski jazyk *eleven.co.il*. Viitattu 28.11.2010. (venäjäksi)
4. 1 2  Jewish Language Research Website: Judeo-Iranian *jewish-languages.org*.  Arkistoitu 29.7.2016. Viitattu 28.11.2010. (englanniksi)
Károly Takács
**Károly Takács** (21. tammikuuta 1910 Budapest – 5. tammikuuta 1976) oli unkarilainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen olympiapistoolin kaksinkertainen olympiavoittaja.

Oikeakätisenä syntynyt Takács loukkasi oikean kätensä pahasti vuonna 1938 kranaattionnettomuudessa ja joutui aloittamaan harjoittelun vasemmalla kädellään. Seuraavana vuonna hän oli mukana Unkarin joukkueessa voittamassa pistooliammunnan MM-kultaa. Kahdet olympialaiset peruutettiin toisen maailmansodan takia, mutta Takács voitti olympiapistoolilla kultaa Lontoossa 1948 ME-tuloksella 580 ja Helsingissä 1952 tuloksella 579. Hän oli mukana vielä Melbournen 1956 kisoissa ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 575. Henkilökohtaisen MM-mitalin Takács sai vuonna 1958 ammuttuaan pronssia isopistoolilla.

Lähteet
-------

* Kamper, Erich: *Lexikon der 14 000 Olympioniken*, s. 268. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 398. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
* ISSF-mitalistit

Aiheesta muualla
----------------

* Károly Takács Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  

Miesten 25 m olympiapistoolin olympiavoittajat
1896: Ioánnis Fragkoúdis • 
1900: Maurice Larrouy • 
1912: Alfred Lane • 
1920: Guilherme Paraense • 
1924: Henry Bailey • 
1932: Renzo Morigi • 
1936: Cornelius van Oyen • 
1948+1952: Károly Takács • 
1956: Ștefan Petrescu • 
1960: William McMillan • 
1964: Pentti Linnosvuo • 
1968+1972: Józef Zapędzki • 
1976: Norbert Klaar • 
1980: Corneliu Ion • 
1984: Takeo Kamachi • 
1988: Afanasijs Kuzmins • 
1992+1996: Ralf Schumann •
2000: Sergei Alifirenko • 
2004: Ralf Schumann • 
2008: Oleksandr Petriv • 
2012: Leuris Pupo • 
2016: Christian Reitz • 
2020: Jean Quiquampoix
**Darren Turcotte** (s. 2. maaliskuuta 1968 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Pelaajaura
----------

Turcotte pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta juniorisarja OHL:n North Bay Centennialsissa. New York Rangers varasi hänet vuorolla 114 NHL:n varaustilaisuuden 1986 kuudennella kierroksella, ja hän aloitti ammattilaisuransa kaksi vuotta myöhemmin. Turcotte pelasi kaudella 1988–1989 20 ottelua NHL:n runkosarjassa sekä yhden pudotuspeleissä, mutta suurin osa kaudesta meni vielä farmijoukkue Denver Rangersissä IHL:ssä. Kaudesta 1989–1990 alkaen hän pelasi vakituisesti NHL:ssä.

Turcotte teki New York Rangersiä edustaessaan ja koko NHL-urallaan parhaimmillaan 67 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, 26 maalia ja 41 syöttöpistettä 74:ssä ottelussa kaudella 1990–1991. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa neljänneksi paras pistemies Brian Leetchin, Bernie Nichollsin ja Mike Gartnerin jälkeen sekä kolmanneksi paras maalintekijä Gartnerin ja John Ogrodnickin jälkeen. Hänet myös valittiin tuon kauden aikana ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöotteluun. Marraskuussa 1993 Turcotte siirtyi Rangersistä Hartford Whalersiin pelaajakaupassa, jossa Whalers sai hänen lisäkseen puolustaja James Patrickin, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjät Nick Kypreos ja Steve Larmer, puolustaja Barry Richter sekä kuudennen kierroksen varausvuoro NHL:n varaustilaisuudessa 1994.

Turcotte edusti Hartford Whalersiä lokakuuhun 1995 asti, jolloin siirtyi juuri ennen kauden 1995–1996 alkua Winnipeg Jetsiin vaihdossa Nelson Emersoniin. Maaliskuussa 1996, kesken saman kauden, hän siirtyi San Jose Sharksiin yhdessä varaustilaisuuden 1996 toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Craig Janneyyn. Turcotte pelasi uransa loppuvuosina myös St. Louis Bluesissa, jonne siirtyi ennen kauden 1997–1998 alkua vaihdossa Stéphane Matteauun, ja Nashville Predatorsissa, jonne siirtyi ennen kauden 1998–1999 alkua. Hän oli sivussa suurimman osan kaudesta 1999–2000 polvivamman vuoksi ja ilmoitti pelaajauransa päättymisestä vuonna 2000.

Turcotte pelasi 12 kautta kestäneellä NHL-urallaan 635 runkosarja- ja 35 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa 411, 195 maalia ja 216 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 14, kuusi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.

Turcotte edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta yksissä aikuisten arvokilpailuissa, maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1993. Hän pelasi myös vuosien 1987 ja 1988 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.

Pelaajauran jälkeen
-------------------

Pelaajauransa jälkeen Turcotte on toiminut muun muassa Abitibi Eskimosin ja North Bay Skyhawksin päävalmentajana juniorisarja NOJHL:ssä. Hän on valmentanut myös Yhdysvaltain rullakiekkomaajoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Darren Turcotte *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Darren Turcotte Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. ↑  1990–91 New York Rangers roster and statistics *hockeydb.com*. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  USA Hockey Alumni *usahockey.com*.  Arkistoitu 21.6.2012. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)
**Juustopaisti** on suomalainen perinneruoka, josta on ainakin kaksi muunnelmaa, keskipohjalainen ja eteläsavolainen.

Keski-Pohjanmaalla juustopaisti on ruokaisa keitto, joka tunnetaan erityisesti hääruokana. Siinä paistettu lampaan- tai sianliha leikataan kuutioiksi ja keitetään niukassa veden ja maidon sekoituksessa. Mukaan lisätään leipäjuustokuutioita. Juustopaisti nautitaan ruisleivän kera, mutta perunoita sen kanssa ei yleensä tarjota.

Etelä-Savossa juustopaisti tarkoittaa ruskistettua sianlihaa, joka sekoitetaan ternimaitoon ja keitetään sakeaksi. Kun 1980-luvulla kaikille silloisille Savon kunnille etsittiin omia perinneruokia, juustopaisti äänestettiin Kangaslammen nimikkoruoaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Eeva: Pohjalaisia herkkuja. Lakeuden ruuista kootaan kirjaa.  *Helsingin Sanomat*, 21.2.1974, s. 10. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Vaalalainen juustopaisti Vaalan juustola. Viitattu 4.12.2018.
3. ↑  Savossa äänestettiin pitäjille nimikkoruoat.  *Helsingin Sanomat*, 20.9.1984, s. 19. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Spencer Foo** (kiin. 福将, *Fú Jiàng*, s. 19. toukokuuta 1994 Edmonton, Alberta) on Kanadassa syntynyt ja kasvanut kiinalaistaustainen jääkiekkoilija, joka nykyisin edustaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightsia ja Kiinan jääkiekkomaajoukkuetta.

Foo pelasi juniorikiekkoa Albertassa AJHL:n Bonnyville Pontiacsissa kaksi kautta ennen siirtymistään New Yorkiin pelaamaan yliopistokiekkoa Union Collegen joukkueeseen. Kaudelle 2017-2018 Foo teki sopimuksen Calgary Flamesin kanssa varaamattomana pelaajana. Kauden aikana Foo pääsi pelaamaan NHL-joukkueen mukana neljä peliä, joissa teki kaksi maalia. Loppukausi, 62 ottelua, kului AHL:ssa Stockton Heatin riveissä. AHL:ssa Foo teki 20 maalia ja 39 pistettä.

Kaudelle 2019-2020 Foo teki sopimuksen KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Stariin. Koska Foolla ei ollut pelejä USA:n tai Kanadan maajoukkueessa IIHF:n alaisissa otteluissa, hän sai kahden Kunlunissa pelatun kauden jälkeen edustusoikeuden Kiinan maajoukkueeseen Pekingin olympialaisiin. Myös hänen nuorempi veljensä Parker Foo pelaa Kunlunissa ja Kiinan maajoukkueessa.

Heinäkuussa 2022 Foo palasi Pohjois-Amerikkaan kolmen Kunlunissa vietetyn kauden jälkeen tekemällä Vegas Golden Knightsin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mark Singelais: Union hockey's Foo brothers share Olympic dream playing for China *Times Union*.  9.2.2022. Viitattu 9.2.2022. (englanniksi)
2. ↑   *Twitter*. Viitattu 14.7.2022.
3. ↑  Spencer Foo at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 14.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Spencer Foo at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 9.2.2022. (englanniksi)
**Hydrologinen malli** kuvaa veden kiertokulkua rajatulla valuma-alueella tai vesistössä. Malleilla voidaan arvioida vesimääriä eri varastoissa: lumipeitteessä, maaperässä, pohjavesimuodostumissa, joissa ja järvissä sekä veden virtausta varastojen välillä ja niiden sisällä. Hydrologisia malleja sovelletaan muun muassa tulvien ja kuivuuden ennustamisessa, vesivarojen hallinnassa, vesistöjen ravinnekuormituksen ja hiilen kiertokulun arvioimisessa.

Suomessa esimerkiksi Suomen ympäristökeskus käyttää hydrologista mallia tulvariskien ennakointiin. Mallille annetaan lähtötietoina useiden sääennustusmallien antamia ennustesuureita sekä mittaus- ja paikkatietoa erilaisista automaattisista havaintojärjestelmistä ja ihmisvoimin tehdyistä kenttämittauksista.

Esimerkkejä hydrologisista malleista
------------------------------------

Hydrologisia malleja voidaan luokitella erilaisiin useisiin mallityyppeihin. Hydrologisten mallien tarjonta ja käyttö on lisääntynyt tietokoneiden yleistyttyä 1970-luvulta lähtien. Eräs tunnetuimpia fysikaaliseen maastonkuvaukseen pohjautuva, tapahtumien mallintamiseen käytetty hydrologinen malli on yhdysvaltalainen hydrologinen mallinnusjärjestelmä HEC-HMS (Hydrologic Engineering Center, Hydrological Modeling System). Mallin laati Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen suurvirasto U.S. Army Corps of Engineers, jonka viranomaisena vastaa maansa vesivoimalapadosta, kanavista ja tulvantorjunnasta sekä toimii laajalti ulkomailla. HEC-HMS -mallin pohjana oli vuonna 1973 julkaistu HEC-1, joka laadittiin alkujaan sateen jälkeisen pintavesien virtauksen simuloimiseksi valuma-alueella. HEC-1:stä julkaistiin useita kehittyneimpiä versioita ennen 1990-luvun lopulla julkaistua HEC-HMS -mallia. Toinen esimerkki tunnetusta hydrologisesta mallista on yhdysvaltalaisen Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston (EPA) 1971 julkaisema SMMM (Storm Water Management Model). Vuosien saatossa malleista on julkaistu useita uudistettuja versioita.

Katso myös
----------

* Vesistömalli

Lähteet
-------

1. ↑  Pekka Mauno: Tulvaennustajan pahin painajainen on kaatosade – ennustemalli on aiempaa parempi, mutta sekin on vain malli *Turun Sanomat, ts.fi*.  7.5.2018. Viitattu 6.1.2020.
2. 1 2  Philip B. Bedient, Wayne C. Huber, Baxter E. Vieux: "5 Hydrological Simulation Models (hydrologisia malleja käsitellään kirjan muissakin luvuissa)", *Hydrology and floodplain analysis*, s. 312-355. 4th edition. Prentice Hall, 2008. ISBN 978-0-13-174589-6. (englanniksi)
3. ↑  About Us *U.S. Army Corps of Engineers, usace.army.mil*. Viitattu 6.1.2020. (englanniksi)
Juutalaisten maailmankongressi vuonna 1956.
Juutalaisten maailmankongressin puheenjohtaja Ronald S. Lauder (vas.)
**Juutalaisten maailmankongressi** (engl. *The World Jewish Congress (WJC)*) on kansainvälinen federaatio, joka ajaa juutalaisten yhteisöjen ja järjestöjen asioita. Kongressi ajaa erilaisten juutalaisten ryhmien poliittista ja uskonnollista etuja. Järjestö toimii maailmanlaajuisesti. Se on sionistinen järjestö, joka tukee voimakkaasti Israelin valtiota. 

Juutalaisen maailmankongressin järjestöt sijaitsevat Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa, Israelissa ja Tyynenvaltameren alueella. Järjestön uusi ohjelma on tukea juutalaisia kommuuneja arabimaissa. 

Järjestön päämaja sijaitsee New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Sillä on myös sivukonttoreja Jerusalemissa, Israelissa; Pariisissa, Ranskassa; Buenos Airesissa, Argentiinassa ja Genevessä, Sveitsissä. 

Juutalaisten maailmankongressin puheenjohtajina ovat toimineet

* Stephen Samuel Wise (1936–1949)
* Nahum Goldmann (1949–1977)
* Philip Moriss Klutznick (1977–1979)
* Edgar Miles Bronfman (1979–2007), virkaatekevänä vuoteen 1981).
* Ronald S. Lauder (2007 -)
Kahvikantaatti.
**Kahvikantaatti** (saks. *Kaffeekantate*) on kutsumanimi Johann Sebastian Bachin kantaatille BWV 211, "Schweigt stille, plaudert nicht". J. S. Bach kirjoitti kantaatin noin vuonna 1734 vastauksena Leipzigin ja koko Euroopan yli pyyhkäisseelle kahvihysterialle.

Kantaatti on edelleen erittäin suosittu kepeytensä ja hauskuutensa vuoksi – sekä tietysti sen koskiessa kahvia.

Libreton tähän kolmen äänialan ilotteluun on kirjoittanut vuonna 1732 Christian Friedrich Henrici, alias Picander, jonka käsialaa on myös Matteus-passion käsikirjoitus.

Kantaatin juoni etenee seuraavasti:

Tottelevainen ja kiltti tytär Lieschen saa maistaakseen kahvia, eikä voi enää millään luopua tämän ihanan virvokkeen maistelusta. Lieschenin isä, Schlendrian, on suutuksissaan ja uhkaa tätä kaikenlaisilla konsteilla – ensin kotiarestilla, sitten jopa puuskahtaa *"Wohlan! So musst du dich bequemen, auch niemals einen Mann zu nehmen."*. ("Hyvä on, ymmärrä siis että aviomiestä et tule saamaan!")

Lieschen, joka on päättäväisesti hyväksynyt kaikki muut rankaisukeinot saadakseen pitää kahviharrastuksensa, kauhistuu ja peruu sanansa.

Schlendian lähtee tyttärensä kehotuksesta etsimään tälle sulhoa, ja kun isä on mennyt, tytär jupisee salassa menevänsä naimisiin vain, jos sulhanen lupaa antaa morsiamensa juoda kahvia.

Kantaatti päättyy kuitenkin kepeästi kun isä, tytär ja kertoja laulavat tarmokkaasti:
*"Die Katze lässt das Mausen nicht,*
*Die Jungfern bleiben Coffeeschwestern.*
*Die Mutter liebt den Coffeebrauch,*
*Die Großmama trank solchen auch,*
*Wer will nun auf die Töchter lästern!"*

(Niin kuin ei kissa voi olla jahtaamatta hiirtä / niin ovat nuoret naiset sisaruksia kahvin merkeissä / Äitikin rakastaa kahvitaukoaan, Isoäiti juo sitä myös / Kuka voisi siis nuhdella tyttäriä?)

Lähteet
-------

1. ↑  Martin Elste: Die weltlichen Kantaten BWV 201–215 (abstrakti) *Teoksessa: Meilensteine der Bach-Interpretation 1750–2000, s. 170–175*. Stuttgart:  J.B. Metzler. Viitattu 5.7.2022. (saksaksi)
2. 1 2  Walter F. Bischof: BWV 211 : Schweigt stille, plaudert nicht (Kaffeekantate) *The Bach Cantatas*. ualberta.ca. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi, saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Schweigt stille, plaudert nicht, BWV 211 (englanniksi)
**Ágios Ioánnis** (kreik. Άγιος Ιωάννης) eli *Ái-Giánnis* (Άη-Γιάννης) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 8 (vuonna 2011).

Ágios Ioánniksen Pyhän Johanneksen (*Ágios Ioánnis*) kirkko.
Ágios Ioánniksen kylä sijaitsee noin 18 kilometriä koilliseen Ierápetran kaupungista ja linnuntietä noin neljä kilometriä pohjoiseen saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Se on rakennettu noin 500 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Kylä on saanut nimensä sen Pyhälle Johannekselle (*Ágios Ioánnis*) omistetusta kirkosta. Kylä on vanha ja perinteinen, mutta nykyisin siellä on enää vain vähän pysyviä asukkaita väestön muutettua rannikolle. Ágios Ioánnis mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583, jolloin siellä oli 157 asukasta. Suurimmillaan kylässä oli 752 asukasta vuonna 1940.

Ágios Ioánnis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίου Ιωάννου, *Topikí Koinótita Agíou Ioánnou*), johon kuuluvat varsinaisen Ágios Ioánniksen kylän lisäksi kylät Agía Fotiá, Férma, Koutsounári ja Xirokamára. Ne sijaitsevat rannikolla pääkylän eteläpuolella. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 168.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Άγιος Ιωάννης *Crete Today*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Άη-Γιάννης Δήμος Ιεράπετρας. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  Άγιος Ιωάννης *Festival Ierapetra*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ágios Ioánnis** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo 1920-luvun pankista. Samalla nimellä kutsutusta 1970-luvun talousrikosjutusta katso Suomenlahden Kone.*
**Atlas Pankki Oy** oli vuosina 1924–1929 toiminut suomalainen liikepankki. Sen edeltäjä oli Oulussa vuonna 1918 perustettu Pohjois-Suomen Pankki, mutta 1924 se siirtyi Helsinkiin ja otti nimen Atlas-pankki.*lähde?*

Pohjois-Suomen Pankin perustivat 25 henkilöä Oulusta ja Oulun ympäristöstä. Hankkeen takana olivat oululaiset insinööri *I. A. Karhi* ja varatuomari *Iivari Tervonen*. Osakepääomaksi tuli 3 miljoonaa markkaa. Pankin toiminta alkoi vuonna 1919.

Pankille valmistui vuonna 1929 uusi Toivo ja Jussi Paatelan suunnittelema pääkonttorirakennus Helsingin Yliopistonkadun (silloinen Hallituskatu) ja Mikonkadun kulmaan. Pankilla oli kaikkiaan 25 konttoria*selvennä*.*lähde?*

Atlas Pankki joutui vaikeuksiin Helsingissä epäonnistuneiden rakennushankkeiden vuoksi. Pankki ajautui vararikkoon vuonna 1929. Pankkia yritettiin pelastaa, mutta se ei onnistunut. Helsingin Osakepankki osti kaatuvan Atlas Pankin osake-enemmistön vuonna 1929. Atlas Pankin toiminta lopetettiin vuoden 1931 lopussa suoritustilan päätteeksi.

Lähteet
-------

* porssitieto.fi

### Viitteet

1. 1 2  Blomstedt, Yrjö: *Kansallis-Osake-Pankin historia I: 1889–1939*, s. 327. Helsinki: Kansallis-Osake-Pankki, 1989. ISBN 952-90089-6-X.
2. ↑  porssitieto.fi
3. ↑  Atlas Pankin lyhyt, mutta komea tarina
4. ↑  Blomstedt, Yrjö: *Kansallis-Osake-Pankin historia I: 1889–1939*, s. 236. Helsinki: Kansallis-Osake-Pankki, 1989. ISBN 952-90089-6-X.
**Pieksämäen yhteiskoulu** oli Pieksämäellä vuosina 1909–1951 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulun omisti 1909–1922 Pieksämäen yhteiskoulun kannatusyhdistys ja 1922–1951 Pieksämäen yhteiskoulu Oy.

Koulu perustettiin 1909 aluksi viisiluokkaisena ja se toimi kaup­pi­as W.A. Winb­la­dil­ta vuokratuissa tiloissa ensimmäiset 14 vuotta. Oma kaksikerroksinen puinen koulutalo valmistui Keskuskatu 45:een 1923 ja sitä laajennettiin 1928. Koulu laajennettiin 8-luokkaiseksi 1926. Koulu sai oikeuden antaa keskikoulutodistuksia 1921 ja ylioppilastutkinto-oikeuden koulu sai 1928.

Pieksämäen yhteiskoulu otettiin valtion haltuun 1951. Sen toimintaa jatkoi vuoteen 1974 saakka *Pieksämäen yhteislyseo*. Peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen yhteislyseon seuraajina olivat peruskoulun yläaste ja Pieksämäen yhteislukio. Uusi koulutalo valmistui 1958 ja sitä laajennettiin vuonna 1970. Vanha vuonna 1923 rakennettu koulutalo purettiin 1970.

Koulun rehtorit
---------------

* 1909–1911 Lempi Koskinen
* 1911–1912 Augusti Karjalainen
* 1912 Agnes Oker-Blom
* 1912–1913 Otto Niilola
* 1913–1919 Kustavi Lounasheimo
* 1919–1951 Kaarlo August Meriluoto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Pieksämäen yhteiskoulu 1909-1951
2. 1 2 3  Pieksämäen lukion vaiheita
Ágios Geórgios  
Άγιος Γεώργιος

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°23′03″N, 22°24′11″E, DelfoíFokis, Keski-KreikkaKreikka |
| Vesialue | 
Itéanlahti, Korintinlahti |
| Merialue | 
Joonianmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,096 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ágios Geórgios** (kreik. Άγιος Γεώργιος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Korintinlahteen kuuluvassa Itéanlahdessa Galaxídin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,096 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ágios Geórgios kuuluu Delfoín kuntaan, Fokiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Ágios Geórgios kuuluu mantereen puolen Galaxídin kaupunkiyhdyskuntaan. Saari on nimetty Pyhän Georgioksen tai tarkemmin saarella olevan tälle omistetun kirkon mukaan. Saarella on myös Pyhälle Andreakselle omistettu kirkko. Ágios Geórgioksen eteläpuolella sijaitsee pienempi Apsifián saari.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Jury Grigorovitš Ljadau** (valkoven. Юры Лядаў; s. 3. joulukuuta 1987 Minsk) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. Ljadau edustaa Dinamo Minskiä. Hän on 174 senttimetriä pitkä.

Ljadau debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Anterselvassa sijoittuen normaalimatkan kilpailussa sijalle 71. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2012 Oberhofin sprintistä ollen 30:s. Ljadaun paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 11:s sija Oberhofin sprintistä tammikuulta 2015.

Ljadau kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ollen parhaimmillaan henkilökohtaisessa kilpailussa 56:s takaa-ajossa. Viestissä hän oli 13:s. MM-kilpailuihin Ljadau on osallistunut kolmesti, vuosina 2012, 2013 ja 2015. Paras henkilökohtainen sijoitus on 71:s vuoden 2013 kisojen normaalimatkalta. Vuoden 2015 kilpailuiden sekaviestissä hän oli neljäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5 6  Jury Ljadau Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela** on argentiinalainen jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä*milloin?* Argentiinan  pääsarjassa. Seura tunnetaan paremmin nimellä Atlético de Rafaela. Se on perustettu 13. tammikuuta 1907.

Historia lyhyesti
-----------------

Joukkue perustettiin Rafaelan kaupungissa Santa Fen maakunnassa 1907 nimellä Club Atlético de Rafaela. Nimi muutettiin vuonna 1915 Club Atlético de Rafaelaksi. Vuonna 1988 nimeksi tuli nykyinen nimi Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela.

Joukkue nousi  Argentiinan 1.divisioonaan vuonna 2003 pelattuaan 14 vuotta 2. divisioonassa. Vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin lyhyeksi, koska seura putosi takaisin 2.divisioonaan heti ensimmäisen kauden päätteeksi. 2009 seura oli taas lähellä nousua takaisin 1.divisioonaan, mutta nousu toteutui vasta toukokuussa 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa seuran nimen historiasta

Aiheesta muualta
----------------

* Seuran virallinen sivusto
Petter Filenius
**Petter Filenius** (26. huhtikuuta 1704 Röddinge, Ruotsi – 2. kesäkuuta 1780 Lidingö, Ruotsi) oli ruotsalainen piispa ja valtiopäivämies joka toimi myös Turun akatemian teologian professorina ja rehtorina.

Elämäkerta
----------

Fileniuksen vanhemmat olivat Röddingen kirkkoherra Petter Filenius (Petrus Nicolai, k. 1731) ja Judit Dorotea Winqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Lundissa 1721 ja valmistui filosofian maisteriksi Lundin yliopistosta 1730. Filenius oleskeli Englannissa ja Ranskassa vuosina 1736–1739 ja opiskeli muun muassa Oxfordin yliopistossa 1736. Hänet vihittiin papiksi 1740 Turun hiippakunnassa ja hänestä tuli samana vuonna teologian tohtori.

Filenius oli Turun akatemian toisena filosofian apulaisena vuodesta 1731 sekä ensimmäisenä filosofian apulaisena ja akatemian sihteerinä vuodesta 1732 mutta näitä virkoja hoiti sijainen. Hänestä tuli Turun akatemian kreikan ja heprean kielten professori 1735 ja kolmas teologian professori 1741. Filenius toimi samalla palkkapitäjänsä Naantalin ja Raision kirkkoherrana vuodesta 1741 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1741–1742. Hän oli Turun akatemian rehtorina 1741–1742 mutta pakeni pikkuvihan aikana Ruotsiin. Ruotsissa Filenius oli sitten Lundin yliopiston itämaisten kielten ja kreikan professorina vuodesta 1742, Linköpingin tuomiorovastina vuodesta 1744 ja Linköpingin hiippakunnan piispana vuodesta 1761. Hän oli valtiopäivämiehenä 1746–1747, 1751–1752, 1755–1756, 1760–1762, 1765–1766, 1769–1770, 1771–1772 sekä toimi valtiopäivien puhemiehenä 1761, 1765–1766 ja 1769–1770.

Filenius oli naimisissa 1740–1766 Ulrika Benzelstjernan (k. 1766) kanssa ja vuodesta 1767 Maria Worsterin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Petter Filenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.2.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
Alvar Cawén, *Marraskuun ryhmäläisiä*, 1921.
Alvar Cawén, *Sokea soittoniekka*, 1922.
**Marraskuun ryhmä** oli ekspressionismin innoittamien suomalaisten taiteilijoiden muodostama ryhmä, joka syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana marraskuussa 1917. Ensimmäisen näyttelyn näytteilleasettajia olivat Tyko Sallinen, Juho Rissanen, Alvar Cawén, Marcus Collin, Juho Mäkelä ja Gabriel Engberg. Maalaukset jäivät myymättä.

Sen muita jäseniä olivat Eero Nelimarkka, Wäinö Aaltonen, Ilmari Aalto, Hannes Autere, Kalle Carlstedt, Mikko Carlstedt, Ragnar Ekelund, Uuno Eskola, Einar Ilmoni, Karl Ingelius, Jussi Jylänki, Albin Kaasinen, Viljo Kojo, Paavo Leinonen, Anton Lindforss, Arvo Makkonen, Alex Matson, Kosti Meriläinen, Jalmari Ruokokoski ja Antti Wanninen.*lähde?* Inni Siegberg oli mukana yhdessä näyttelyssä, mutta hänen nimeään ei mainita näyttelyluettelossa. Muuten jäsenet olivat miehiä ja taiteilijakuva miehinen.

Ryhmä piti viisi näyttelyä ja hajosi vuonna 1924.

Marraskuun ryhmä seurasi kansainvälistä kubismisuuntausta ja suhtautui väreihin kielteisesti, vaikka ryhmän johtaja Sallinen tekikin uransa alkuaikoina kokeiluja puhtaan paletin ja sateenkaaren väreillä*lähde?*. Yleensä ottaen ryhmän värimaailma oli hyvin tumma ja maanläheinen. Kansalliset aiheet olivat pääosassa. Suomalaisissa taidepiireissä ei kuitenkaan arvostettu uusia taidesuuntauksia, ja etenkin Sallisen vapaata, voimakasta tyyliä arvosteltiin varsin voimakkaasti.

Vaikka ryhmä syntyi Sallisen ympärille, suunnan ensimmäisenä edustajana on usein pidetty Juho Mäkelää, jonka voimakkaat maalaukset herättivät huomiota 1910-luvulla.

Marraskuun ryhmä piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Ryhmittymä piti eri kokoonpanoissa viisi näyttelyä vuosien 1917–1924 välillä.
Ryhmä otti nimensä ensimmäisen näyttelyn ajankohdasta.

Katso myös
----------

* Lokakuun ryhmä

Lähteet
-------

* Töyssy, Seppo – Vartiainen, Liisa – Viitanen, Pirjo: *Kuvataide*. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-21559-7.
* Taidesanasto, (Arkistoitu – Internet Archive) Oulun taidemuseo
* Kirjava Ragnar Ekelund, Marraskuun ryhmä (1950) (vanhentunut linkki)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Satu-Lotta Peltola: Onko tässä taidehistorian masentavin valokuva? Radikaalin taiteilijaporukan avajaisiin ei tullut ketään *Yle uutiset*.  5.11.2018. Viitattu 5.11.2018.
2. ↑  Marja Junttila: *Paavo Leinonen 1894-1964*. Oulun taidemuseon julkaisuja 25, 1994. ISBN 951-9234-43-8.
3. ↑  Hubert van den Berg: *A Cultural History of the Avant-garde in the Nordic Countries 1900–1925*, s. 561. Rodopi, 2012. ISBN 9789401208918.

Aiheesta muualla
----------------

* Marraskuun ryhmän suomalainen ekspressionismi. Valtion taidemuseo (Web Archive 4.9.2007).
**Saana Wang** (s. 4. marraskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän valmistui taiteiden kandidaatiksi Amsterdamin Gerrit Rietveld Academiesta vuonna 2004 ja maisteriksi Aalto-yliopistosta 2013. Hän suoritti lisäksi opintoja residenssijaksolla New Yorkin School of Visual Artsissa. Wang edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää. Hän on Valokuvataiteilijoiden liiton jäsen.

Wang on ollut edustettuna ryhmänäyttelyissä eri puolilla maailmaa. Hänellä on ollut vuodesta 2010 lähtien myös yksityisnäyttelyitä Milanossa, Helsingissä, Berliinissä, New Yorkissa, Tampereella, Sofiassa, Turussa ja Pariisissa. Yksityisnäyttelyistä eräs oli jaettu Erica Nyholmin ja toinen Ari Marcopouloksen kanssa. Wangin töitä on Saastamoisen säätiön kokoelmassa Suomessa ja Musée de l'Élyséen kokoelmassa Sveitsin Lausannessa. Lisäksi töitä on ostettu yksityisiin kokoelmiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa.

Wang on välillä asunut Pekingissä. Hujialoun asuinalue Pekingissä toimi pohjana hänen "Hujialou"-sarjalleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valokuvakeskus Nykyaika: Saana Wang: Hujialou
2. 1 2 3  Suomen Taiteilijaseura: Kuvataiteilijamatrikkeli: Saana Wang
3. ↑  Helsinki School: Saana Wang (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |

 |
**Egyptiläisistä mysteereistä** (m.kreik. Περὶ τῶν Αἰγυπτίων μυστηρίων, *Peri tōn Aigyptiōn mystēriōn*; lat. *De mysteriis Aegyptiorum*) eli **Teurgia** (Θεουργία, *Theurgia*) on Iamblikhoksen nimiin pantu uusplatonilainen teos, joka käsittelee teurgiaa. Iamblikhos oli eri mieltä aiheesta opettajansa Porfyrioksen kanssa, ja teos koostuu pääosin hänen vastauksistaan opettajansa kritiikkiin.

Proklos, joka kirjoitti 100 vuotta Iamblikhoksen jälkeen, vaikuttaa laittaneen teoksen tämän nimiin. Teos eroaa kuitenkin tyyliltään ja joiltakin opinkohdiltaan Iamblikhoksen muista teoksista. Tämän vuoksi jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet sen, että hän olisi teoksen todellinen kirjoittaja. Teos on joka tapauksessa varmuudella peräisin hänen koulukunnastaan.

Teos pyrkii tarjoamaan filosofiset perustelut tuon ajan polyteistisille kulttitoimituksille. Sellaisenaan se edustaa eräänlaista käännekohtaa uusplatonismin historiassa.

Tekstistä on olemassa useita hieman erilaisia versioita. Joissakin versioissa teoksen alussa on Porfyrioksen egyptiläiselle profeetalle Anebonille osoittama kirje. Tämän jälkeen alkaa varsinainen teos, joka esittää olevansa Abammon-nimisen opettajan vastaus kirjeessä esitettyihin asioihin. Jotkut tekstiversiot sisältävät vain vastineen.

Teos käsittelee muun muassa erilaisia riittejä, symboleja ja uhrauksia; ennustamista; henkiä (*daimonion*), mukaan lukien oma, henkilökohtainen suojelushenki; sekä henkien manaamista hyvän lopputuloksen saavuttamiseksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Iamblichus: *De mysteriis Aegyptiorum (Arkistoitu – Internet Archive)*, Venetsia: Aldus Manutius, 1497 (latinaksi)
* Iamblichus: *De mysteriis Aegyptiorum liber*, 1552. Google-kirjat (latinaksi)
* Iamblichus: *On the Egyptian Mysteries* (englanniksi)
* Iamblichus: *On the Mysteries of the Egyptians, Chaldeans, and Assyrians* Kääntäjä Thomas Taylor. C. Whittingham, 1821 (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:De Mysteriis Aegyptiorum
**František Xaver Dušek** (8. joulukuuta 1731 Chotěborky u Jaroměře – 12. helmikuuta 1799 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä, cembalisti ja pianisti. Hän tuli tunnetuksi enemmänkin laulajatar Josefina Duškován aviomiehenä ja Wolfgang Amadeus Mozartin majoittajana tämän Prahassa oleskelun aikana.

Köyhästä perheestä kotoisin ollut Dušek oppi musiikkia kylän opettajalta ja pääsi paikallisen kreivi Šporkin kustantamana musiikkioppiin jesuiittakouluun Hradec Královéssa. Vaikea loukkaantuminen keskeytti opinnot, mutta kreivin tukemana hän pääsi opiskelemaan urkujensoittoa František Václav Habermannin johdolla Prahassa ja sitten cembalonsoittoa Wienissä Georg Christoph Wagenseilin oppilaana. Hän avioitui vuonna 1776 lahjakkaan laulajattaren Josefina Hambacherin kanssa ja matkusti tämän kanssa monilla kiertueilla. Mozartin perheeseen he tutustuivat häämatkallaan Salzburgissa.

Dušekia pidetään merkittävänä 1700-luvun loppupuolen soitinmusiikin säveltäjänä. Valtaosa hänen tuotannostaan koostuu orkesteri-, kamariyhtye- ja pianoteoksista. Hän sävelsi muun muassa 37 sinfoniaa, 20 jousikvartettoa, 21 jousitrioa, 49 partitaa puupuhaltimille, 13 menuettia ja yhdeksän cembalokonserttoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spurný , Vojtěch: František Xaver Dušek *Vltava Klasika*. Český rozhlas (Tšekin yleisradioyhtiö). Viitattu 17.1.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Harvialan rautatieasema** (lyhenne Hrv) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Riihimäki–Tampere-radalla Janakkalassa.

Harvialan rautatieasema avattiin Turengin aseman alaisena laiturivaihteena Harvialan kartanon tuntumaan silloiseen Vanajan kuntaan vuonna 1899. Kartano oli varsin huomattava maatila, jossa harjoitettiin jo tuolloin merkittävää puutarhaviljelyä ja puutavaraliikennettä. Liikennepaikalta johdettiin jo sen avaamisvuonna kapearaiteinen hevosrata kartanon talouskeskukseen. Rata korvattiin veturein liikennöitävällä kapearaiteisella rautatiellä vuonna 1917. Puutavaran kuljetukseen tarkoitettu rata oli pisimmillään 16 kilometriä ja se ulottui Lammin rajalle saakka. Vuosina 1919–1924 oli käytössä myös toinen haara Äikäälän kartanon eli Vanajanlinnan rakennustyömaalle. Kesäisin radalla oli myös henkilöliikennettä, kun vanajalaisia kuljetettiin avotavaravaunuissa jumalanpalveluksiin Sääjärvelle. Metsärata oli käytössä vuoteen 1955 saakka. Radan punatiilinen veturitalli purettiin 1980-luvulla.

Harvialan rautatieasema alennettiin pysäkiksi vuonna 1954 ja miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1968. Vanajan kunta lakkautettiin vuoden 1967 alussa ja sen alueet liitettiin naapurikuntiin, jolloin Harviala tuli kuulumaan Janakkalaan. Tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1976 ja henkilöliikenne vuonna 1981. Koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1982. Noin sata metriä entiseltä asemalta Hämeenlinnan suuntaan otettiin käyttöön Harvialan raiteenvaihtopaikka vuonna 1996.

Harvialan ja Turengin rautatieasemien välillä tapahtui Suomen kaikkien aikojen tuhoisin, 39 ihmisen hengen vaatinut Turengin junaturma talvisodan aikana maaliskuussa 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 70. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-952-593-214-3.
ÖröÖrön sataman infopiste

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
59°48.7′N, 22°19.4′E, KemiönsaariVarsinais-SuomiSuomi |
| Saariryhmä | 
Turunmaan saaristo |
| Merialue | 
Itämeri |
| Pinta-ala | 
3,8 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Örö** on Saaristomeren kansallispuistossa Kemiönsaaren kunnassa Hiittisten lounaispuolella sijaitseva saari, joka aiemmin kuului Hiittisten ja myöhemmin Dragsfjärdin kuntaan. Saari on ollut sotilaskäytössä Venäjän vallan ajasta lähtien.

Linnake
-------

*Pääartikkeli: Örön linnake*
Örön linnoitteiden rakentaminen aloitettiin osana Venäjän keisarikunnan Pietari Suuren merilinnoitusta vuonna 1915. Suomen itsenäistyttyä saari on ollut osa Suomen meripuolustusta, ja siellä on ollut rannikkotykistön raskas ja järeä patteri. Puolustusvoimien toiminta Örön linnakkeella lakkasi pääosin vuonna 2005, mutta siellä on edelleen toimintakuntoinen kolmitykkinen 130 TK -rannikkopatteri.*lähde?*

Museovirasto on määritellyt Örön linnakkeen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Saaren luonto
-------------

Örö on matalalla vesialueella sijaitseva harjusaari, jolla esiintyy runsaasti arvokkaita luontotyyppejä, kuten erikoisen luonnontilaisena säilyneitä hiekkarantoja, dyynejä ja rantaniittyjä. Örössä on havaittu kaikkiaan 1 500 perhoslajia, joista uhanalaisia tai silmälläpidettäviä on yli sata. Se on tunnettu myös harvinaisten merenrantakasvien, kuten merijuolavehnän alalajin merivehnän (*Elymus farctus* ssp. *boreoatlanticus*) esiintymistä. Suomessa uhanalainen, rauhoitettu ja hyvin harvinainen merivehnä tunnettiin pitkään vain Öröstä. Muita uhanalaisia ja silmälläpidettäviä putkilokasveja saarella ovat muun muassa hietaneilikka, hietikkosara, isokrassi, kangasajuruoho, lännenhanhikki, meriotakilokki ja merikastikka. Saari on myös Suomen ainoa ketokylmänkukan nykyinen kasvupaikka.

* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

* Metsähallitus: Saaristomeren "suljettu" saari Örö avautuu matkailijaryhmille tänä kesänä  Luettu 1.2.2012
* Lounais-Suomen ympäristökeskus: Örön Natura-alue  Luettu 1.2.2012

### Viitteet

1. ↑  Pekka Silvast: *HanRPsto Hangon Rannikkopatteristo 1921–98*, s. 16–28. Pietari Suuren merilinnoitus Hankoniemellä. Jyväskylä: Gummerus, 1998. ISBN 952-90-5240-5.
2. ↑  Örön linnake *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Örö** Wikimedia Commonsissa

* Örön linnakesaari; Luontoon.fi, Metsähallitus