recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stella Polaris** on Helsingissä toimiva improvisaatioteatteri, joka aloitti toimintansa 1990. Tuolloin Espoon Teatterin johtaja Tytti Oittinen kutsui freelancenäyttelijöitä osallistumaan kanadalaisen Keith Johnstonen improvisaatiokurssille. Jonka jälkeen he päättivät ryhtyä tutkimaan improvisaatioteatterin mahdollisuuksia ja Stella Polaris sai alkunsa.

Vuonna 2018 ryhmään on kuulunut 16 näyttelijää, neljä muusikkoa, kolme valosuunnittelijaa ja tuottaja. Teatterin tuotanto on muuntunut ensimmäisistä sketsimuotoisista improalkioista nykyisiin kokoillan improvisoituihin näytelmiin. Teatterin kotipaikkana on toiminut pitkään Turbiinisali Kaapelitehtaalla.

Huomattava osuus Stella Polariksen toiminnasta on muiden kouluttamista. Koulutustoimintaan kuuluu improkursseja aloitteleville ryhmille, jatkokursseja pidemmälle ehtineille sekä vuorovaikutus-, esiintymis- ja improvisaatiokoulutusta yhteisöille, yrityksille ja kouluille.

Stella Polaris teki 2002 *Vapaa pudotus* -sarjan MTV3-kanavalle. Stella Polariksen pitkä elokuva *Kukkia ja sidontaa* tuli elokuvateattereihin vuonna 2004.

Henkilökunta
------------

### Näyttelijät

* Sari Havas
* Teijo Eloranta
* Mikko Penttilä
* Jami Hyttinen
* Kirsti Kuosmanen
* Outi Mäenpää
* Pihla Penttinen
* Tiina Pirhonen
* Annika Poijärvi
* Micke Rejström
* Sari Siikander
* Niina Sillanpää
* Elina Stirkkinen
* Ville Tiihonen
* Jussi Vatanen
* Tobias Zilliacus

### Muusikot

* Jouni Kannisto
* Iiro Ollila
* Hannu Risku
* Ilkka Talasranta (k. 2013)

### Valosuunnittelijat

* Marianne Lagus
* Ainu Palmu
* Jari Piitulainen

### Tuottaja

* Sari-Anne Nahkuri

Palkinnot
---------

* Risto Jarva -palkinto Tampereen lyhytelokuvajuhlilla
* Koura-palkinto *Vapaa pudotus* -sarjalle
* Venla-palkinto: Paras TV-elokuva 2002, *Vapaa pudotus: Turon baari*
* Venla-palkinto: Paras naisnäyttelijä 2002, Tiina Pirhonen, *Vapaa pudotus*
* Jussi-palkinto: Paras naispääosa 2004 Outi Mäenpää elokuvasta *Kukkia ja sidontaa*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historia Stella Polaris.  Arkistoitu 9.12.2013. Viitattu 21.11.2013.
2. ↑  Esiintyjät Stella Polaris. Viitattu 21.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Stella Polariksen verkkosivu
**Varigin lento 254** oli Varigin Brasilian sisäinen reittilento São Paulosta Belémiin useiden välipysähdysten kautta. Lentoa operoinut Boeing 737-241 teki pakkolaskun viidakkoon 3. syyskuuta 1989, kun sen polttoaine oli päässyt loppumaan virheellisen lentoreitin takia.

KarttaOnnettomuudessa kuoli yhteensä 13 henkilöä.

Turma
-----

Kello 17.25 lentokone lähti Marabálta, viimeiseltä välipysähdyspaikaltaan ja oli määrä laskeutua Belémiin.

Kone suuntasi noustuaan suuntaan 270, eli länteen suunnan 027 sijaan. Miehistö huomasi vikoja vasta, kun he eivät nähneet lentoasemaa. He tekivät täyskäännöksen suuntaan 090.

Kone alkoi seurata Xingu-jokea, jota kapteeni luuli Amazoniksi. Kone lensi suuntaan 165, kunnes sen polttoaine loppui ja miehistö teki pakkolaskun viidakkoon.

Koneen hylky löydettiin vasta 44 tunnin jälkeen. Yhteensä 13 matkustajaa oli saanut surmansa pakkolaskussa ja pelastajia odottaessa.

Tutkinta
--------

Onnettomuuden aiheutti lentosuunnitelmassa ollut väärinkäsitys. Koneen kurssi oli merkitty numeroin "0270". Tämä tarkoitti 027,0 astetta. Miehistö oli lukenut sen suunnaksi 270.

Lähteet
-------

1. 1 2  Accident description *Aviation Safety Network*. Flight Safety Foundation. Viitattu 3.9.1989. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1479–1516 elänyttä henkilöä. Samannimistä, vuosina 1453–1478 elänyttä henkilöä käsittelee artikkeli Giuliano de’ Medici.*
Giuliano di Lorenzo de' Medici. Rafaelin työhuone (1483–1520).
**Giuliano di Lorenzo de’ Medici**, (12. maaliskuuta 1479 – 17. maaliskuuta 1516 Firenze) oli Lorenzo de’ Medicin poika ja Firenzen johtaja vuosina 1512–1513, sen jälkeen kun Medicit olivat nousseet uudelleen valtaan.

Firenzen tasavaltalaiset olivat ranskalaisten avustuksella karkottaneet Giulianon veljen Piero di Lorenzo de’ Medicin vuonna 1494. Tasavaltalaiset taistelivat kuitenkin keskenään. Ranska ajoi Firenzen poliittista eristäytymistä, kun taas paavi Julius II oli muodostanut *pyhän liigan* vastustamaan Ranskan kuningas Ludvig XII:ta. Vuonna 1512 paavi vaati Firenzeä liittymään liigaan, erottamaan silloiset johtajansa ja sallimaan karkotettujen Medicien palata kaupunkiin. Espanjan armeija pakotti Firenzen alistumaan tähän. Giuliano de’ Medici palasi Firenceen sukunsa kanssa syyskuussa 1512, kukistaen kovalla kädellä heitä vastaan nousseen salaliiton. Yleisesti ottaen hän osoitti kuitenkin maltillisuutta lyhyen hallituskautensa aikana. Vuonna 1513 Giulianon vanhemmasta veljestä kardinaali Giovanni di Lorenzo de' Medicistä tuli paavi Leo X. Giuliano nimitettiin katolisen kirkon gonfalonieeriksi, ja hän lähti Roomaan veljensä luo. Vuonna 1515 Giuliano de’ Medici sai Ranskalta Nemoursin herttuan arvon. Giuliano kuoli ennenaikaisesti vuonna 1516, ja hänen avioton poikansa Ippolito jäi paavi Leon huostaan, ja myöhemmin toisen Medici-paavin, Klemens VII:n huostaan. Ippolitosta tuli sittemmin kardinaali.

Lähteet
-------

1. 1 2  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Giuliano de' Medici, duc de Nemours *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 9.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Giuliano Carmignola** (s. 1951 Treviso) on italialainen viulisti. Hän on ollut yksi Euroopan keskeisistä barokkiviuluun erikoistuneista solisteista. Hän on urallaan osoittanut voimakasta kiinnostusta muun muassa Antonio Vivaldin ohjelmistoa kohtaan.

Carmignola aloitti 5-vuotiaana viulunsoiton; opettajana oli tuolloin hänen isänsä, viulisti Antonio Carmignola. Venetsian Benedetto Marcello -musiikkikonservatoriossa häntä opettivat Luigi Enrico Ferro ja Sergio Lorenzi. Carmignola osallistui myös mestarikursseille, joita pitivät Nathan Milstein ja Franco Gulli Sienan Accademia Musicale Chigianassa sekä Henryk Szeryng Geneven musiikkikonservatoriossa.

Carmignola esiintyi vuosina 1970–1978 solistina I Virtuosi di Roman kanssa. Hänen uransa käynnistymistä 1970-luvun alkupuolella vauhdittivat hänen saavuttamansa menestykset kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa.  Vuosina 1978–1985 hän toimi Teatro La Fenicen orkesterin konserttimestarina. Carmignola on uransa aikana esiintynyt muiden muassa Claudio Abbadon, Eliahu Inbalin, Peter Maagin ja Giuseppe Sinopolin johdolla. Hän piti Henri Dutilleux'n viulukonserton (*L'arbre des songes*) Italian-ensiesityksen. Carmignola on tehnyt yhteistyötä myös italialaisten periodisoitinyhtyeiden, kuten Sonatori de la Gioiosa Marcan ja Andrea Marconin johtaman Venetsian barokkiorkesterin kanssa. Hän on osallistunut johtaviin eurooppalaisiin barokkimusiikkifestivaaleihin muun muassa Bruggessa, Wienissä, Brysselissä, Barcelonassa, Salzburgissa ja Luzernissa.

Debyyttinsä Yhdysvalloissa Carmignola teki vuonna 2001 esiintymällä Mostly Mozart -festivaalilla Lincoln Centerissä. BBC Proms -debyyttinsä hän teki elokuussa 2002 esiintymällä Lontoon Royal Albert Hallissa. Carmignola on opettanut Luzernin musiikkikorkeakouussa ja Accademia Musicale Chigianassa. Hän opetti myös kymmenen vuoden ajan Venetsian Benedetto Marcello -musiikkikonservatoriossa, jossa häntä edelsi opetustehtävissä häntä itseään aiemmin opettanut Luigi Enrico Ferro. Carmignola on saanut akateemikon tittelit Accademia Filarmonica di Bolognasta ja Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Giuliano Carmignola – Biography Deutsche Grammophon
2. 1 2 3 4 5 6 7  Giuliano Carmignola – Biography AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Unasin nimi on nähtävissä Sakkarassa sijaitsevassa muistokivessä
**Unas** (myös **Wenis**) oli Egyptin viidennen dynastian viimeinen faarao. Unasin valtakaudesta tiedetään verrattain vähän. Hänen hallituskautensa kesti Torinon papyruksen mukaan 30 vuotta, kreikkalaisen Manethon mukaan 33 vuotta. Hänen edeltäjänsä oli Djedkare, joka oli mahdollisesti Unasin isä. Unasin hallintokausi osuu suunnilleen välille 2375 eaa. – 2345 eaa.*lähde?*

Perhesuhteet ja vallanperimys
-----------------------------

Unasilla oli ainakin kaksi vaimoa, Khenut ja Nebit.

Unasilla oli ainakin yksi poika, Ptahshepses. Ptahshepses kuitenkin kuoli ennen isäänsä, eikä Unasilta jäänyt lainkaan miespuolista vallanperijää. Unasin kuolemaa seurasikin oletettavasti lyhytkestoinen poliittisesti epävakaa jakso, jolloin vallanperijästä ei ollut yksimielisyyttä.

Unasin tyttäret olivat Hemet-Re, Neferet, Idut, Chantikaus ja Iput. Iputin aviomiehestä tuli seuraava faarao ja kuudennen dynastian perustaja Teti. On mahdollista, että Teti on avioitunut Iputin kanssa oikeuttaakseen asemansa faaraona.

Pyramidi ja pyramiditekstit
---------------------------

Sakkarassa sijaitsevan Djoserin pyramidin lähellä on Unasin pyramidi, jonka sisäosat ovat jossain määrin säilyneet nykypäivään. Unasin pyramidi on pienin Egyptin vanhan valtakunnan ajalta säilyneistä pyramideista. Pyramidin sisäosat ovat kuitenkin verrattain koristeelliset ja huolella rakennetut.

Unasin pyramidista on löydetty varhaisimmat niin kutsutut pyramiditekstit. Pyramiditekstit kuvaavat etenkin faaraon matkaa kuolemanjälkeiseen elämään. Ne ovat todennäköisesti maailman varhaisin nykypäivään säilynyt uskonnollinen kirjoitus. Vaikka Unasin pyramidi on varhaisin paikka, josta kyseinen teksti on löydetty, on niiden sisältämä kertomus oletettavasti huomattavasti varhaisempaa alkuperää. Pyramiditeksteistä on myöhemmin kehittynyt niitä laajemmin tunnettu Kuolleiden kirja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Unas | Ancient Egypt Online *ancientegyptonline.co.uk*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Pyramid Texts | Ancient Egypt Online *ancientegyptonline.co.uk*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Djedkare Isesi** | **Egyptin faarao**5. dynastia | Seuraaja:**Teti** |
**Turo Tapani Kautonen** (s. 28. joulukuuta 1969 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Kautonen on Lahden Reippaan kasvatti. Hän teki Reippaassa ensiesiintymisensä pääsarjatasolla SM-sarjan kaudella 1987 ja pelasi yhdeksässä ottelussa. Seuraavat kolme kautta jäivät väliin keväällä 1988 tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 1991 hän teki läpimurtonsa joukkueen avauskokoonpanoon, pelaten 30 ottelussa Reippaan pudotessa pääsarjatasolta ennätyksellisen pienellä pistemäärällä. Yhdeksän kauden aikana Kautonen esiintyi Reippaan riveissä 109 sarjaottelussa kolmella korkeimmalla sarjatasolla ja onnistui kolmesti maalinteossa.

Kaudeksi 1996 Kautonen siirtyi Reippaan paikalliskilpailija FC Kuusysiin. Yhden Ykkösessä pelatun vuoden jälkeen Reippaan ja Kuusysin edustusjoukkueet yhdistyivät FC Lahdeksi ja Kautonen edusti uutta seuraa sen kahdella ensimmäisellä kaudella, joista jälkimmäisellä hän oli mukana saavuttamassa nousua Veikkausliigaan. Kautonen ei kuitenkaan jatkanut FC Lahdessa pääsarjatasolla, vaan siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC Mikkeliin. Hän lopetti uransa yhden Mikkelissä pelatun vuoden jälkeen kauden 1999 päätteeksi. Pääsarjatasolla Kautonen pelasi kolme kautta ja esiintyi yhteensä 47 ottelussa, tehden yhden maalin.

Kautonen edusti alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta viidesti 1991. Alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa hän esiintyi neljä kertaa 1987. Kautosen isä Timo ja nuorempi veli Tommi olivat maajoukkuetason jalkapalloilijoita. Myös hänen setänsä Mikko ja Olli pelasivat jalkapalloa pääsarjatasolla.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 126. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
**Turnspit** on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on esitetty *Canis vertigus* (ehdottanut Carl von Linné).

Ulkonäkö
--------

Turnspit, piirros vuodelta 1877.
Turnspit oli pienikokoinen, pitkärunkoinen, lyhytraajainen koira, jolla oli riippuvat korvat ja kiertynyt häntä. Silmät olivat usein erikoisen väriset: yhden silmän iiris musta ja toisen valkoinen. Eturaajoja kuvailtiin usein käyriksi tai kieroiksi. Väritys oli tumma.

Alkuperä
--------

Turnspit oli muinaista alkuperää, mutta sen esi-isistä ei tiedetä juuri mitään. Se mainitaan Englannin vanhimmassa koirakirjassa (vuodelta 1576), jossa sitä kutsuttiin nimellä *Turnespete*. 1700-luvulla luokitellessaan koirarotuja myös Carl von Linné otti huomioon tämän rodun. Sen uskotaan olleen sukua lähinnä terriereille.

Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli lähes ainutlaatuinen: juosta "juoksupyörässä", joka käänsi paistumassa olleen lihan. Sen työ oli erittäin rasittavaa ja työlästä, koska siihen aikaan paistinvartaassa jatkuvasti kääntyvän paistin valmistuminen kesti noin kolme tuntia. Suurissa keittiöissä oli usein useampia rodun edustajia, jotta ne voisivat työskennellä ryhmänä – korvaten vuoron perään toisensa juoksupyörässä aina yhden väsyessä liikkumaan.

Turnspitin tiedettiin jopa pitäneen tiettyjä päiviä "paistopäivinä", kieltäytyen juoksemasta pyörässä muina päivinä. Jotkut yksilöt olivat niin innokkaita työskentelijöitä, että ne hyppäsivät juoksupyörään oma-aloitteisesti, kun taas toiset piiloutuivat "paistopäivinä" ja ne piti houkutella työhönsä. Kokkien tiedetään kohdelleen koiria toisinaan huonosti ja pakottaneen ne työhönsä, usein lyöden niitä mikäli ne pysähtyivät hetkeksi lepuuttamaan väsyneitä raajojaan.

Rodulle oli suurta kysyntää ennen 1800-lukua. Vuonna 1809 William Bingley kirjoitti populaation olleen selkeästi vähentymässä. Teollisen vallankumouksen ja tehokkaiden mekaanisten laitteiden saapumisen myötä se kuolikin nopeasti sukupuuttoon.

### Etymologia

Nimi tulee sanoista *turn* (’kääntää’) ja *spit* (’paistinvarras’). Georges Leclerc de Buffon antoi rodulle nimen *Basset à Jambes Torses*, "kierojalkainen bassetti".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 578. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Luis Antonio Jiménez Garcés** (s. 17. kesäkuuta 1984 Santiago) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Palestinoa. Hän on pelannut myös Italiassa, Englannissa ja Lähi-idässä.

Ura
---

Jimenez aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Palestinossa jossa hän pelasi tuolloin vain yhdeksän ottelua eikä tehnyt maaleja. Sitten hän siirtyi Ternaran riveihin josta hän oli lainalla Fiorentinassa, Laziossa ja Internazionalessa, johon hän siirtyi vakituisesti kunnes lähti jälleen lainalle West Hamiin. Hän oli lainalla myös Parmassa. Hän siirtyi elokuussa 2010 Cesenaan. Vuosina 2011–2018 hän pelasi Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Qatarissa sekä vuonna 2019 lyhyesti Saudi-Arabiassa.

Maajoukkueura
-------------

Hän teki maajoukkuedebyyttinsä 24. huhtikuuta 2004 ottelussa Perua vastaan. 4. kesäkuuta 2005 Jiménez syötti Marcelo Salasin historiallisen 35:n maalin maajoukkueelle, joka teki Salasista Chilen parhaimman maalintekijän maajoukkueessa. Maali tuli ottelussa Boliviaa vastaan Chilen voittaessa 3–1. Neljä päivää myöhemmin Jiménez teki kaksi maalia ottelussa Venezuelaa vastaan.

Jiménezistä tuli Chilen jalkapallomaajoukkueen kapteeni vuonna 2006, ja hän voitti myös kaudella 2005–2006 Vuoden pelaaja Chilessä -palkinnon. Hän sai kuitenkin vähän vastuuta Marcelo Bielsan alaisuudessa. Maaliskuussa 2021 hän palasi maajoukkueeseen 9,5 vuoden tauon jälkeen.

Yksityiselämä
-------------

Jimenez on ollut naimisissa vuodesta 2006 lähtien chileläisen mallin María José Lópezin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Luis Jiménez Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Turnyyri-kehikko
Turnyyrimekko n.1870Turnyyri-iltapuku 1888.
**Turnyyri** (ransk. *tournure*, 'kääntyä') oli naisten alushame tai alushameen osa viktoriaanisen ajan loppupuolella, noin vuosina 1870–1890. Turnyyrillä naisten asua muutettiin hieman aikaisempaa, hyvin leveää krinoliinia käytännöllisemmäksi. Hame oli kapea ja siihen luotiin juhlavuutta keräämällä suuri kangasdraperia puvun selkään, takapuolen kohdalle. Turnyyri on draperiaa ja sen tukemisessa käytetty vannehame, tyyny tai kehikko.*selvennä*

Turnyyri patentoitiin jo vuonna 1857, mutta silloin muodissa olivat kellomaiset krinoliinit, jotka saattoivat halkaisijaltaan olla hyvinkin suuria. Jo 1860-luvun alkupuolella muoti alkoi suosimaan krinoliinia, jossa painopiste siirtyi taakse mekon etuosan laskeutuessa luonnollisesti. Vuosikymmenen lopussa turnyyri nousi suosioon, kun taakse kertynyttä kangasmäärää kannattelemaan tarvittiin uusi laite. Turnyyrimuoti 1870-luvun loppupuolelle suosi isoa ja röyhelöistä takaosaa. 

Turnyyri vaikutti menneen pois muodista vuosina 1878–1883, kun muodissa oli vartalonmukaisempi luonnollisempi silhuetti. Turnyyri kuitenkin palasi 1880-luvun alussa yksinkertaisempana mutta suurempana. Ennen turnyyri oli krinoliinin tapainen laite, joka saattoi ulottua nilkkaan asti. Nyt turnyyri oli pieni jäykkä metallinen teline. Turnyyrin painopiste siirtyi alaselästä takapuolen puoliväliin. Lopullisesti turnyyri meni pois muodista vuoden 1887–1888 aikaan ja muotojen korostamisessa alettiin suosia erilaisia pehmusteita. Nykyään turnyyriä käytetään lähinnä hääpuvuissa. 

Kilpailu turnyyrivalmistajien keskuudessa sai valmistajat kehittelemään erikoisempia turnyyreitä erottuakseen muista. Eräs valmistaja teetti kuningatar Viktorian 50-vuotishallitsijajuhlan kunniaksi turnyyrin, joka soitti kansallislaulua istuutuessa.

Lähteet
-------

* Calahan, April & Cannel, Karen: *Fashion plates, 150 years of style*. Yale university press, 2015. ISBN 978-030-019-770-9.

### Viitteet

1. ↑  Calahan & Cannel 2015, s. 266.
2. ↑  Calahan & Cannel 2015, s. 252.
3. ↑  Calahan & Cannel 2015, s. 272.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turnyyri**.
**Sievert** (tunnus **Sv**, [si:vert]) on SI-järjestelmän mukainen (säteilyn) ekvivalenttiannoksen eli säteilyannoksen yksikkö. Sievert kuvaa ionisoivan säteilyn biologista vaikuttavuutta toisin kuin gray, joka on absorboituneen annoksen yksikkö. *Sievert* on nimetty ruotsalaisen säteilysuoja-asioiden asiantuntijan Rolf Sievertin mukaan.

Yhden sievertin henkilöannoksen arvioidaan aiheuttavan ihmisessä kuolemaan johtavan syövän tämän elinaikana noin 5 %:n todennäköisyydellä. Ekvivalenttiannos voidaan laskea absorboituneesta annoksesta säteilyn luonteesta riippuvien painotuskertoimien avulla.

Suomalaisen keskimääräinen säteilyannos on 5,9 mSv vuodessa.

Muita säteilyn yksiköitä
------------------------

Rem on vanhentunut ekvivalenttiannoksen yksikkö, jonka sievert on korvannut. Yksi rem on sama kuin 0,01 Sv.

Aktiivisuuden yksikkö on becquerel. Aktiivisuuden suhde annokseen on ainekohtainen. 

Annosnopeus ilmaisee säteilyannoksen määrän aikayksikköä kohden. Annosnopeuden yksikkö on sievertiä tunnissa (*Sv/h*).

Lähteet
-------

1. ↑  Tieteen termipankki: sievert *www.tieteentermipankki.fi*.  2017. Viitattu 13.1.2017.
2. ↑  *The American Heritage book of English usage*, s. 165. Houghton Mifflin Harcourt, 1996. ISBN 9780395767856. Google book (limited preview) (viitattu 5.12.09). (englanniksi)
3. ↑  *Food Safety: Contaminants and Toxins*, s. 385. CABI, 2003. ISBN 9780851997513. (englanniksi)
4. ↑  Suomalaisen keskimääräinen säteilyannos  21.4.2020. Säteilyturvakeskus. Viitattu 21.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sievert** Wikimedia Commonsissa
**Risto Hietanen** (s. 25. maaliskuuta 1954 Kuopio) toimi usean suomalaisen pääkaupunkiseudulla ilmestyvän ilmaisjakelulehden päätoimittaja. 

Hietanen toimi huhtikuusta 2007 alkaen vuoden verran Helsingin Uutisten, Länsiväylän ja Vantaan Sanomien vastaavana päätoimittajana, kunnes luovutti tehtävän Antti-Pekka Pietilälle. Tämän jälkeen Hietanen jatkoi lehden toisena päätoimittajana. Eläkkeelle hän jäi vuoden 2017 lopussa.. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Vantaan Sanomien uutispäällikkönä. Hietanen on myös kirjoittanut kirjoja, ja hänelle on myönnetty Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinto vuonna 1994 sekä valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1996. Hietanen asuu Vantaan Tikkurilassa.

Vuonna 2010 Helsingin hovioikeus tuomitsi Hietasen Helsingin Uutisten päätoimittajana 40 päiväsakkoon törkeästä kunnianloukkauksesta. Lehdessä oli julkaistu kesällä 2007 sosiaaliasiamiehestä valheellisia väitteitä sisältänyt mielipidekirjoitus ja hovioikeus piti Hietasta vastuullisena tekstin julkaisemisesta.

Julkaisut
---------

* *Pääkaupunkiseudun lähiöstä Koivukyläksi. Raportti toimintaprojektista Vantaan Koivukylässä vuosina 1983–85*. Vantaa: Vantaan kaupunki, 1986.
* *Koivukylä. Erityinen alusta lähtien. Koivukylän huolto Oy 15 vuotta 1972–1987*. Vantaa: Koivukylän Huolto, 1987.
* *Kun kulissit kaatuivat. Politiikkaa, bisnestä ja poliittista bisnestä Vantaalla*. Vantaa: Vantaan Sanomat, 1996. ISBN 952-90-8141-3.
* *Laittomuutta demokratian valekaavussa. Tosikertomus vantaalaisesta kunnallishallinnosta*. Riihimäki: Hämeen uutiset, 1997. ISBN 951-97802-0-3.

Lähteet
-------

1. ↑  leena.koivisto@media.fi: Palkittu journalisti lähtee paimentamaan poliitikkojen sijasta lapsia *Vantaan Sanomat*. Viitattu 11.2.2018.
2. ↑  Mielipidekirjoitus toi sakot Helsingin Uutisten päätoimittajalle *Savon Sanomat*.  18.11.2010. Viitattu 21.8.2016.
**Sievitalo Oy** kuuluu Sievi Group -rakennuskonserniin. Sievitalo suunnittelee ja toteuttaa muuttovalmiita taloja ja talopaketteja sekä vapaa-ajan asuntoja. Sievitalo toimittaa ja rakentaa taloja useilla eri toimitussisällöillä, aina elementtitoimituksista täysin valmiisiin taloihin saakka. Parhaiten yhtiö tunnetaan muuttovalmiista omakoti- ja paritaloista. Sievitalon voi suunnitella myös itse Sievitalon Oma malli -palvelun avulla. 

Yhtiö käyttää kohteissaan suomalaista puuta ja sen käyttämät elementit tehdään Sievi Elementin puuelementtitehtaassa Pohjois-Pohjanmaalla Sievissä.

Sievitalolla on toimipisteet Kokkolassa, Sievissä, Vaasassa, Tampereella, Vantaalla, Lahdessa, Mikkelissä ja Turussa.

Historia
--------

Sievitalo Oy on osa Sievi Group -konsernia. Sievi Group Oy on perustettu vuonna 2011. Aluksi yhtiö toimi nimellä Sievitalo Oy. Vuonna 2019 tehdyn mittavan uudistuksen myötä nimeksi vaihtui Sievi Group Oy. Konserni muodostuu nykyään emoyhtiöstä sekä kuudesta tytäryhtiöstä: Sievitalo Oy, Sievi Asunnot Oy, Sievi Element Oy, Sievitek Oy, Sievi Hyvinvointitilat Oy ja Siveco Oy.

Lähteet
-------

1. ↑  Verkkoviite *sievigroup.fi*.
2. ↑  Verkkoviite *sievitalo.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

Viralliset verkkosivut
**Sievin junaturma** tapahtui perjantaina 21. marraskuuta 1975 kello 13.03 Sievin rautatieasemalla Pohjanmaan radalla, kun Helsingistä Ouluun matkalla ollut erikoispikajuna *Polaria* suistui raiteilta ajettuaan poikkeavalle raiteelle asetettuun vaihteeseen lähes suurimmalla matkanopeudellaan, kun nopeusrajoitus vaihteen poikkeavassa raiteessa oli 35 kilometriä tunnissa. Turmassa ei kuollut ketään, mutta loukkaantuneita oli joidenkin tietojen mukaan 44.

Tapahtumien kulku
-----------------

Erikoispikajuna *Polarian* edellä kulki tavarajuna, joka ohjattiin Sievin rautatieasemalla sivuraiteelle että perässä tuleva nopeampi *Polaria* pääsisi ohittamaan sen. Kun tavarajuna oli pysähtynyt asemalle, ilmoitti Sievin junasuorittaja edelliselle junasuorituspaikalle että rata oli vapaa *Polarialle*.

Tapahtuma-aikaan Sievin rautatieasemalla oli käytössä mekaaninen kampiasetinlaite, jolla ratapihan päissä olevia vaihteita voitiin käyttää poistumatta asemarakennuksen luota. Liikennepaikalla oli lisäksi molemmissa tulosuunnissa siipiopastimet, joilla annettiin opasteita lähestyville junille.

*Polarian* oli tarkoitus ohittaa Sievin asema pysähtymättä pääraidetta pitkin. Kuitenkin jostain syystä juna ohjautui Sievin ratapihan eteläpäässä poikkeavalle raiteelle asetetusta vaihteesta sivuraiteelle, jolloin junan veturina ollut Dr12-sarjan dieselveturi numero 2204 suistui raiteilta, pyörähti kolme kertaa pituusakselinsa ympäri kääntyen poikittain kulkusuuntaansa nähden, laskeutuen lopulta takaisin pyörilleen.

Pikajunan vaunut ohjautuivat myös sivuraiteelle, törmäten raiteella seisoneen tavarajunan viimeisiin vaunuihin. Osa matkustajavaunuista nousi liikevoimansa vuoksi tavarajunan avovaunujen päälle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia turmapaikalta:
**Koatit** eli **nenäkarhut** (*Nasua*) ovat Keski- ja Väli-Amerikassa eläviä puolikarhuja. Niiden sukuun kuuluu kaksi tai kolme eri lajia. Useimmat lähteet mainitsevat kaksi lajia: punakoati eli koati eli punanenäkarhu (*Nasua nasua*) ja valkonenäkoati eli valkonenäkarhu (*Nasua narica*). Toisinaan myös valkonenäkoatin alalaji cozumelinkoati eli cozumelinnenäkarhu (*Nasua narica nelsoni*) luetaan omaksi lajikseen *Nasua nelsoni*. Neljäs koati-niminen laji, vuorikoati (*Nasuella olivacea*), ei kuulu varsinaisten koatien sukuun, mutta on niille sukua.

Valkonenäkoateja elää esimerkiksi Nicaraguassa. Koateilla on paksu, raidallinen häntä, joka toimii kiipeillessä mainiona tasapainokeppinä. Niillä on nimensä mukaisesti pitkä kuono.

Elintavat
---------

Koatit käyttävät ravintonaan pääasiassa selkärangattomia, mutta ne syövät myös liskoja, sammakoita ja pieniä jyrsijöitä. Nenäkarhut saattavat joutua puuman tai jaguaarin syötäväksi. Tuntiessaan itsensä uhatuksi, koatit kiipeävät nopeasti puuhun. Urokset ovat erakkoja ja kuljeskelevat yksinään. Niitä kutsutaankin monin paikoin nimellä *andasolos* tai *solitarios* tai guaranin kielellä *coatimundi* eli yksinäinen koati. Naaraat elävät keskenään laumassa, jossa on noin 20–40 yksilöä. Kukin naaras synnyttää kolmesta kuuteen poikasta. Nenäkarhut ovat sukukypsiä noin 2-vuotiaina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilson, Don E. & Reeder, DeeAnn M. (toim.): *Nasua* *Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed)*.  2005. Johns Hopkins University Press. Viitattu 5.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Macdonald, David: *Nisäkkäät 1*, s. 94. Maailman eläimet -sarjan 1. osa. Suomentanut Nurminen, Matti. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1986. ISBN 951-30-6530-8.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Nasua* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q148628
* Wikispecies: Nasua
* ADW: Nasua
* BOLD: 73396
* CoL: 5XS5
* EoL: 14190
* Fossilworks: 41257
* GBIF: 2433530
* iNaturalist: 41669
* IRMNG: 1292255
* ITIS: 180578
* MSW: 14001624
* NCBI: 9650
* uBio: 105748
* ZooBank: EF6D9A26-A979-4507-AA2E-F7EADEE1E481

 |

 |
Hollywood Foreign Press Association:in rakennus Los Angelesissa
**Hollywood Foreign Press Association** (**HFPA**) on yhdistys jonka jäsenistö koostuu päätoimisista toimittajista, jotka raportoivat Yhdysvaltain elokuvateollisuudesta eri sanoma- ja aikakauslehdissä Euroopassa, Aasiassa, Australiassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Yhdistyksen 90 jäsentä, kolme uusjäsentä, kuusi ainaisjäsentä ja kaksi liitännäisjäsentä edustavat vähintään 55 maata ja yhteensä yli 250 miljoonaa lukijaa. Yhdistys on parhaiten tunnettu sen vuotuisesta Golden Globe Awards -gaalasta, joka järjestetään vuosittain tammikuussa Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Historia
--------

Yhdistyksen perustivat 1940-luvun alussa joukko Los Angelesissa asuvia ulkomaalaisia toimittajia, jotka yrittivät saada lisää vaikutusvaltaa studioiden suhteen ja helpottaa elokuvatähtien haastattelumahdollisuuksia.

HFPA jäsenyys
-------------

Jäsenkokoukset pidetään kuukausittain. Yhdistyksen virkailijat ja johtajat valitaan vuosittain. Yhdistys ottaa enintään viisi toimittajaa yhdistyksen uusiksi jäseniksi vuosittain. Kaikki jäsenet ovat akkreditoituneet Motion Picture Association of America (MPAA) järjestöön ja ovat velvoitettuja toimittamaan näytteitä tekemistään kirjoituksista oikeuttaakseen jäsenyytensä.

Jäsenyyden edellytykset ovat pysyvä asuminen Etelä-Kaliforniassa ja vähintään neljä julkaistua artikkelia vuodessa. Yhdistys ei määrittele niitä julkaisuja, joiden perusteella jäsenyys arvioidaan.

Suomalaiset jäsenet
-------------------

Yhdistyksessä on kaksi suomalaisjäsentä, Erkki Kanto ja Kirpi Uimonen Ballesteros.

Lähteet
-------

1. ↑  Jäsenistö *goldenglobes.org*.  Arkistoitu 10.2.2006. Viitattu 1.12.2013.
2. ↑  Amerikan raitilla *journalistiliitto.fi*.  12/2012.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 1.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)
**Soulin valtionyliopisto** (서울대학교; engl. *Seoul National University* lyh. SNU) on yliopisto Soulissa, Etelä-Korean pääkaupungissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1946. Sillä on neljä kampusaluetta, joista kaksi sijaitsee Soulissa, yksi Suwonissa ja yksi Pyeongchangssa. Vuonna 2015 siellä opiskeli runsas 28 000 opiskelijaa, joista noin 3 600 oli tohtoriopiskelijoita.

Yliopiston perustaminen tapahtui yhdistämällä kymmenen Soulin alueella toiminutta oppilaitosta yhdeksi kokonaisuudeksi.

Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Soulin kansallisen yliopiston sijaluokkaan 101.–150. maailmassa. Se oli tässä vertailussa maansa arvostetuin ja eräs Aasian parhaista yliopistoista. Aasiassa sitä korkeammalle sijoittui vain kolme japanilaista, kaksi kiinalaista ja yksi singaporelainen yliopisto. Saman sijoituksen SNU:n kanssa sai Aasiasta kymmenkunta muuta yliopistoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Leading the way with SNU (pdf)  2015 tai 2016. snu.ac.kr. Viitattu 6.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioAcademic Ranking of World Universities 2017 (By location -valinta: South Korea) shanghairanking.com.  Arkistoitu 19.1.2019. Viitattu 6.7.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
	+ 2
* Australia
* Korea

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz place

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Minotaur-luokan risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Superb** (viirinumero 25) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Minotaur-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Minotaur-luokka (risteilijä, 1943)*
Alus tilattiin osana vuoden 1941 lisälaivasto-ohjelmaa Swan Hunterin telakalta, missä köli laskettiin 23. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1943 ja otettiin palveluskäyttöön 16. marraskuuta 1945.

Palvelus
--------

Alus purjehti joulukuussa Chathamin telakalle, jossa se varustettiin ja miehitettiin palvelusta varten. Alus oli palveluskelpoinen 29. joulukuuta, jolloin se määrättiin 2. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Aluksen koeajot saatiin suoritetuksi 18. tammikuuta 1946, jolloin se aloitti purjehduksen Gibraltarille yhdessä Ch-luokan hävittäjien *HMS Cheviotin* ja *HMS Childersin* kanssa. Gibraltarille alukset saapuivat 21. tammikuuta, minkä jälkeen ne jatkoivat Maltalle, jonne saavuttiin neljä päivää myöhemmin.

Alus palasi Maltalla vietetyn tiiviin koulutusrupeaman jälkeen 8. maaliskuuta Greenockiin, jossa alus valmistautui kuljettamaan prinsessa Elisabetin seurueineen Belfastiin. Osaston muut alukset, *HMS Fame* (komentaja J. Grant DSO) ja *HMS Hotspur* (komentajakapteeni D. R. Mallinson) saapuivat 16. maaliskuuta Greenockiin..

Alus oli 1946 mukana Korfun kanavan välikohtauksessa, mutta muuten sen ura oli normaalia rauhanajan palvelusta. Vuonna 1953 alus osallistui kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten yhteydessä järjestettyyn laivastokatselmukseen. Alus oli kontra-amiraali Sir Herbert Packerin lippulaivana ja modernisoitavana 1955-1956. Alus poistettiin palveluksesta joulukuussa 1957.

Alus sijoitettiin poistolistalle ja se romutettiin Dalmuirissa vuonna 1960.

Aluksen päälliköt
-----------------

Aluksen päälliköinä olivat:

* William Geoffrey A Robson, DSO DSC 21. elokuuta 1945 -
* R M T Taylor, DSC 15. huhtikuuta 1947 -
* A K Scott-Moncrieff, DSO 21. joulukuuta 1948 -
* Sir Anthony W Buzzard, DSO OBE 4. tammikuuta 1950 -
* W J Yendell 1. marraskuuta 1950 -
* E W J Bankes 16. toukokuuta 1951 -
* R Tosswill, OBE 30. syyskuuta 1952 -
* D H Connell-Fuller 9. huhtikuuta 1954 -
* Earl Cairns 14. joulukuuta 1955 -
* K Bannar-Martin, DSC 1. huhtikuuta 1958 -

Lähteet
-------

* Boniface, Patrick: *HMS Superb - The Life and Times of a Unique British Cruiser*. Cornwall: Periscope Publishing Ltd, 2006. ISBN 1-904381-34-0. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley 1996 s. 127
2. ↑  Boniface s. 8-9
3. ↑  Boniface s. 10

*Minotaur*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Swiftsure* - *HMS Minotaur* - *HMS Tiger* - *HMS Superb* - *HMS Hawke* |
| Edeltäjä: *Crown Colony* -luokka – Seuraaja: *Tiger* -luokka |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Vanguard-luokan toisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Superb** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1842 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Vanguard-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1838. Se laskettiin vesille 6. syyskuuta 1842 ja valmistui 26. huhtikuuta 1845 Plymouthista meripalvelukseen. Valmistuskustannukset olivat 54 979 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 25 313 puntaa.

Palvelus
--------

Palvelukseen ottamisen jälkeen alus liitettiin Kanaalin laivastoon päällikkönään Armar Lowry Corry. Helmikuussa 1845 alus siirrettiin kahdeksan aluksen muodostamaan koelaivueeseen. Palattuaan Kanaalin laivastoon alus osallistui 1847 Portugalin pieneen sisällissotaan kuningatar Maria II:n tueksi lähetetyssä Sir William Parkerin laivastossa. Toukokuussa osasto vaati kapinallisen Conde das Antasin meritse Tagus-joen suuhun siirrettävää joukko-osastoa antautumaan. Antasin kieltäydyttyä antautumasta brittien veneet valtasivat kuljetusalukset huolimatta rannikkopattereiden tulesta. Noin 3 000 kapinoivaa sotilasta vangittiin ja siirrettiin Fort St. Julianiin merijalkaväen vartioimana, kunnes portugalilaisjoukot ottivat vastuun vartioinnista.

Marraskuusta 1848 alus oli Välimeren laivastossa, kunnes se poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1852. Alus romutettiin vuonna 1869.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 33

*Vanguard*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| HMS *Vanguard* – HMS *Collingwood* – HMS *Goliath* – HMS *Superb* – HMS *Meeanee* – HMS *Centurion* – HMS *Lion* – HMS *Colossus* – HMS *Mars* |
| Edeltäjä: HMS *Calcutta* – Seuraaja: *Albion*-luokka |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Bellerophon-luokan taistelulaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Superb** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellerophon-luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Armstrong Whitworthin telakalta, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1907. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 29. maaliskuuta 1909.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. taistelulaivaviirikköön. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä se siirrettiin 1. taistelulaivaviirikön mukana Suureen laivastoon (engl. *Grand Fleet*). Vuonna 1915 alus siirrettiin 4. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi.

Vuonna 1916 *Superb* otti osaa Skagerrakin taisteluun, jossa se käytti 54 kappaletta 12 tuuman kranaatteja ja siihen ei osuttu yhtään kertaa. Alus muodosti sisaraluksensa *HMS Temerairen* kanssa osaston, joka liittyi Itäisen Välimeren laivastoon 1918. Aluksesta tehtiin Itäisen Välimeren laivaston lippulaiva ja myöhemmin Mustalla merellä palvelevan laivasto-osaston lippulaiva. Se palasi kotivesille 1919.

*Superb* siirrettiin rauhan teon jälkeen Noran reserviin ja edelleen poistolistalle 26. maaliskuuta 1920. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1922.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Hore, Peter: *Battleships of World War I*. Lontoo, Englanti: Anness Publishing Ltd, 2006. ISBN 1-84476-377-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Conway's s. 23

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Superb (1907)**.
* Maritimequestin kuvagalleria HMS Bellerophon-luokka[vanhentunut linkki]

*Bellerophon*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| HMS *Bellerophon* –
HMS *Superb* –
HMS *Temeraire* |
| Edeltäjä: HMS *Dreagnought* – Seuraaja: *St. Vincent* -luokka |
**Luis Felipe Monti** (15. toukokuuta 1901 Buenos Aires, Argentiina – 9. syyskuuta 1983 Escobar, Argentiina) oli argentiinalaissyntyinen jalkapalloilija, joka myöhemmin oli myös Italian kansalainen.

Monti saavutti Argentiinan riveissä MM-hopeaa vuonna 1930 ja Italian riveissä MM-kultaa vuonna 1934. Hän on ainoa kahden eri maan riveissä MM-loppuottelussa pelannut pelaaja.

Ura
---

Monti pelasi puolustajana tai keskikentällä puolustavassa roolissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana.

Monti edusti Argentiinan pääsarjassa vuosina 1921–1930 Huracánia, Boca Juniorsia ja San Lorenzoa. Hän saavutti neljä Argentiinan-mestaruutta. Monti edusti Italian pääsarjassa vuosina 1931–1939 Juventusta. Hän saavutti neljä Italian-mestaruutta.

Monti pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuosina 1924–1931 16 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Italian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1932–1936 18 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Monti voitti Argentiinan riveissä 1927 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän saavutti hopeaa 1928 olympiaturnauksessa.

Peliuransa jälkeen Monti toimi myös valmentajana. Hän työskenteli seuratasolla Italiassa ja Argentiinassa.

Saavutukset
-----------

* Argentiinan-mestaruus 1921, 1923, 1924, 1927
* Italian-mestaruus 1932, 1933, 1934, 1935
* Italian cup 1938
* MM-hopea 1930
* MM-kulta 1934
* Etelä-Amerikan-mestaruus 1927

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Luis Felipe Monti *Olympedia*. Viitattu 16.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luis Monti** Wikimedia Commonsissa

* Luis Monti Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)
* Luis Monti Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Esittely Planet World Cupin sivustolla (englanniksi)
* Maaottelutilastot RSSSF:n sivustolla (englanniksi)

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1930
1 Bossio
2 Botasso
3 Cherro
4 Chividini
5 Demaría
6 Della Torre
7 J. Evaristo
8 M. Evaristo
9 Ferreira
10 Monti
11 Muttis
12 Orlandini
13 Paternoster
14 Perinetti
15 Peucelle
16 Piaggio
17 Scopelli
18 Spadaro
19 Stábile
20 Suárez
21 Varallo
22 Zumelzú
Valmentaja Olazar & Tramutola

Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1934
Allemandi |
Arcari |
Bertolini |
Borel |
Caligaris |
Castellazzi |
Cavanna |
Combi |
Demaría |
Ferrari |
Ferraris |
Guaita |
Guarisi |
Masetti |
Meazza |
Monti |
Monzeglio |
Orsi |
Pizziolo |
Rosetta |
Schiavio |
Varglien |
Valmentaja Pozzo
*Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1934 elokuvaa. Vuoden 1952 elokuvan artikkeli: Vaarallinen nainen.*

**Vaarallinen nainen** (engl. *The Girl from Missouri*, myös *Born to Be Kissed*) on yhdysvaltalainen Jack Conwayn ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1934. *Vaarallisen naisen* käsikirjoittivat Anita Loos ja John Emerson Loosin romaanin pohjalta. Pääosia näyttelevät Jean Harlow, Lionel Barrymore ja Franchot Tone. Sivuosissa nähdään muiden muassa Lewis Stone, joka näytteli Harlowin kanssa komediassa *Punatukkainen Lilli* vuonna 1932, Patsy Kelly ja Clara Blandick.

*Vaarallinen nainen* on mustavalkoinen ja 75 minuutin pituinen. *Vaarallinen nainen* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. elokuuta vuonna 1934 ja Suomen teattereihin elokuva tuli 17. helmikuuta vuonna 1935. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Vaarallinen nainen* kertoo revyytyttö Edith "Eadie" Chapmanista (Harlow), joka on päättänyt mennä naimisiin miljonäärin kanssa. Hänen ensimmäinen mahdollisuutensa kuolee yllättäen, jolloin hän alkaa tavoitella toista, iäkästä Thomas Randall "T.R." Paigea (Barrymore). Kun Paigen poika, T.R. "Tom" Paige Junior (Tone) rakastuu häneen, Eadielle koituu pulmia.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jean Harlow  | … |  Edith "Eadie" Chapman
  |
|  Lionel Barrymore  | … |  Thomas Randall "T.R." Paige
  |
|  Franchot Tone  | … |  T.R. "Tom" Paige Jr.
  |
|  Lewis Stone  | … |  Frank Cousins
  |
|  Patsy Kelly  | … |  Kitty Lennihan
  |
|  Alan Mowbray  | … |  Lordi Douglas
  |
|  Clara Blandick  | … |  Neiti Newberry
  |
|  Hale Hamilton  | … |  Charlie Turner
  |
|  Henry Kolker  | … |  Senaattori Titcombe
  |
|  Nat Pendleton  | … |  Guard-vaimo
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Vaarallinen nainen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Vaarallinen nainen* Elonetissä.
**Thomas Gibson** (3. heinäkuuta, 1962 Charleston, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
---

Gibson on tullut tunnetuksi etenkin televisionäyttelijänä. Vuosina 1994–1997 hän näytteli Dr. Danny Nylandia sairaalasarjassa *Chicagon lääkärit*. Vuosina 1997–2002 hän näytteli sitcomissa *Dharma ja Greg* Gregory Clifford Montgomeryä. Nykyään hän näyttelee rikossarjassa *Criminal Minds – FBI-tutkijat*, jota on esitetty vuodesta 2005 lähtien.

Yksityiselämä
-------------

Thomas Gibson on ollut naimisissa Cristina Gibsonin kanssa vuodesta 1993 lähtien. Pariskunnalla on kolme lasta: vuosina 1999 ja 2002 syntyneet pojat sekä vuonna 2004 syntynyt tytär.

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas Gibson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Thomas Gibson Bio at CBS – Criminal Mind. (englanniksi)
* Thomas Gibson tv.comissa (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
* Thomas Gibson NNDB:ssä. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Maksimilianin tieteen ja taiteen ritarikunta** (saks. *Bayerischer Maximiliansorden für Wissenschaft und Kunst*) on baijerilainen ritarikunta. Se perustettiin 28. marraskuuta 1853 Baijerin kuninkaan Maksimilian II:n käskystä. Nimensä mukaisesti sitä myönnettiin tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista tieteen tai taiteen saralla. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1932, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1980. Nykyään kunnianosoitusta jakaa Baijerin ministeripresidentti.

Kunnianosoitusta jaetaan kerran kahdessa vuodessa, eikä ritarikunnassa saa olla enintään vain 100 elävää jäsentä.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka, mutta kaksi divisionaa (tiede ja taide):

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  Maximilian Order for Art and Science, Decoration for Science *Medalbook*. Viitattu 25.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Bayerischer Maximiliansorden *Technische Universität München*.  2023. Viitattu 25.7.2023. (saksaksi)
3. ↑  Bavarian Maximilian Order *Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg*.  2023. Viitattu 25.7.2023. (englanniksi)
Maksimilian Steinberg
**Maksimilian Osejevitš Steinberg** (ven. Максимилиан Осеевич Штейнберг; 4. heinäkuuta 1883 Vilna – 6. joulukuuta 1946 Leningrad) oli venäläinen säveltäjä.

Steinberg syntyi juutalaisperheeseen Vilnassa ja lähti opiskelemaan Pietarin konservatorioon, jossa häntä opettivat Anatoli Ljadov, Aleksandr Glazunov ja Nikolai Rimski-Korsakov. Rimski-Korsakov toimi sekä Steinbergin että Igor Stravinskyn suojelijana. Steinberg seurasi Rimski-Korsakovia Sergei Djagilevin *Saison Russeen* Pariisiin. Hieman ennen Rimski-Korsakovin kuolemaa hän meni naimisiin Rimski-Korsakovin tyttären Nadežda Nikolajevnan kanssa; näin hänet myös kastettiin Venäjän ortodoksikirkkoon.

Steinberg sai tehtäväkseen useiden Rimski-Korsakovin sävellysten ja oppikirjojen editoimisen tämän kuoleman jälkeen. Hän liittyi Pietarin konservatorion henkilökuntaan vuonna 1908 ja pääsi siellä vuonna 1915 Rimski-Korsakovin aiempaan tehtävään sävellyksen ja orkestroinnin professoriksi. Myöhemmin hän eteni konservatorion vararehtoriksi, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat Galina Ustvolskaja ja Dmitri Šostakovitš. Pietarin konservatoriosta Steinberg jäi eläkkeelle vuonna 1946.

Steinberg hylkäsi säveltäjänä pitkälti Stravinskyn omaksuman modernistisen suunnan. Stravinskyn ja hänen välillään olikin kilpailuasetelma. Steinberg jatkoi sen sijaan Rimski-Korsakovin koulukunnan perinteitä ja oli musiikillisessa ajattelussaan lähellä myös toista opettajaansa, Glazunovia. Steinbergin tuotantoon kuuluu esimerkiksi kirjallisuudesta ja kuvataiteesta innoituksensa saanutta ohjelmallista orkesterimusiikkia sekä musiikkia, jossa hyödynnettiin Neuvostoliiton etnisten kulttuurien, kuten Uzbekistanin ja Armenian perinteitä. Teosten joukossa ovat viisi sinfoniaa, baletti *Till Eulenspiegel* ja 1920-luvulla sävelletty *Passioviikko* (op. 13). Kuolemansa jälkeen Steinberg alkoi vaipua unohduksiin, mutta hänen tuotantoaan on sittemmin nostettu esiin, ja sitä ovat levyttäneet Cappella Romana ja Neeme Järvi.

Nikolai Mjaskovskin yhdestoista sinfonia (op. 34) on omistettu Steinbergille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maximilian Steinberg Naxos
2. 1 2 3 4 5 6  Maximilian Steinberg AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |