recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eva Brunnen piispanvaakuna
**Eva Brunne** (s. 1954 Malmö) on ruotsalainen luterilaisen kirkon piispa. Hän opiskeli Lundin yliopistossa ja sai pappisvihkimyksensä vuonna 1978. Hänet valittiin vuonna 2009 Tukholman hiippakunnan piispaksi. Hän siirtyi eläkkeelle 2019. Hänen edeltjänsä piispan virassa oli Caroline Krook ja häntä seurasi Andeas Holmberg. Hän on avoimesti lesbo. Hänellä on vaimo ja poika; myös puoliso Gunilla Lindén on Ruotsin kirkon pappi. He ovat eronnet 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Piispa Eva Brunne - Svenska kyrkan - Stockholms stift
2. ↑  Biskopar i Stockholms stift *svenskakyrkan.se*. Viitattu 22.2.2020.
3. ↑  Biskopar i Stockholms stift *svenskakyrkan.se*. Viitattu 6.4.2020.
4. ↑  Sweden ordains first openly lesbian bishop
5. ↑  Anglicans snub Swedish lesbian bishop
6. ↑  Piispa Brunne eroaa puolisostaan *kotimaa24.fi*. Viitattu 6.4.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eva Brunne
Tarinan englanninkielisen alkuperäisversion ensimmäinen sivu.
**Aku Ankka pelastaa Tyhjälän joulun** (engl. *A Christmas for Shacktown*) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen sarjakuvatarina vuodelta 1951. Tarina julkaistiin alun perin *Donald Duck One Shots* -lehden numerossa 367 vuonna 1952. Suomessa se julkaistiin ensimmäistä kertaa *Aku Ankka* -lehden numerossa 12B/1956.

Don Rosa on tehnyt *Tyhjälän joululle* jatko-osan nimeltä *Ensimmäinen keksintö* (2002), joka juhlisti sekä *Tyhjälän joulun* että Pelle Pelottoman ensiesiintymisen 50-vuotispäivää.

Juoni
-----

Tupu, Hupu ja Lupu, Iines Ankka ja Aku Ankka päättävät järjestää köyhän Tyhjälän kaupunginosan lapsille joulujuhlan. Aku yrittää saada Roope-sedältä lahjoituksen lapsille, mutta Roope vaatii Akua keräämään puolet pyytämästään summasta itse ennen kuin Roope lahjoittaa hänelle toisen puolikkaan. Sitkeän yrittämisen jälkeen Aku onnistuu, mutta Roope ei voikaan tehdä lahjoitusta, sillä hänen rahansa ovat yllättäen vajonneet rahasäiliön pohjan läpi maanalaiseen onkaloon. Tupu, Hupu ja Lupu kuitenkin pelastavat tilanteen käyttämällä leikkijunaa rahojen kuljettamiseen takaisin tunnelia pitkin.

Lähteet
-------

1. ↑  A Christmas for Shacktown (Arkistoitu – Internet Archive) Inducks. Viitattu 16.6.2017.
2. ↑  Don Rosan esipuhe tarinaan *Ensimmäinen keksintö* kirjassa *Kolmen caballeron paluu ja muita Don Rosan parhaita*. Sanoma Magazines Finland 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tyhjälän joulu* sivustolla *A Guidebook to the Carl Barks Universe*
**Aku Ankka -lautapelissä** pelaajan tavoitteena on palauttaa Roope Ankan ensilantti takaisin rahasäiliöön. Pelissä liikutaan Ankkalinnassa ja tavataan sen tuttuja asukkaita kuten Iines Ankka, Pelle Peloton ja Mummo Ankka. Pelissä edetään vastaamalla Ankka-aiheisiin kysymyksiin.

Kategoriat kysymyksissä:

* Aku Ankka ja kumppanit
* Tarinat
* Sitä sun tätä
* Kuvat (kysymyskorttien kääntöpuolella)

Pelissä pyöritetään onnenpyörää, jolla pelaaja voi saada lisämahdollisuuksia etenemiseen sekä Pelle Pelottoman keksintökoneesta kaikenlaisia koneita, kuten pienennyskoneen tai molekyylisiirtimen.

Sisältö
-------

* Pelilauta
* 250 kysymyskorttia
* 50 tapahtumakorttia
* 6 pelihahmoa (Aku Ankka, Hannu Hanhi, Iines Ankka, Touho Ankka, Leenu, Liinu ja Tiinu sekä Tupu, Hupu ja Lupu)
* 6 muovialustaa (pelihahmoille)
* 6 pahvista ensilanttia (5 väärää ja 1 aito)
* 6 pahvista Räpyläreittikorttia
* Spinneri
* Askellaskuri
* Pelikeila
* 24 hahmopelimerkkiä
* Säännöt

Valmistaja
----------

Aku Ankka -lautapeliä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Peli on valmistettu yhteistyössä Aku Ankka -lehden kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Aku Ankka -lautapeli Tacticin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gert Steegmans** (s. 30. syyskuuta 1980 Hasselt) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon etappivoittaja.

Kirimiehenä tunnettu Steegmans voitti Zesbergenprijs Harelbeke -kilpailun vuonna 2002. Hän aloitti ammattilaisuransa Lotto-Domo-tallissa seuraavana vuonna, jatkoi samassa organisaatiossa, uudelta nimeltään Davitamon-Lotto, 2005, jolloin hän voitti Nationale Sluitingprijs -kilpailun sekä ensimmäisen etapin Tour de Picardie -ajossa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen etapin Dunkerquen neljän päivän ajossa, viidennen osuuden Belgian ympäriajossa sekä toisen etapin Tour de Picardiessa. Algarven ympäriajossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi voittaen lisäksi pistekilpailun sekä kolmannen ja neljännen osuuden. Scheldeprijs Vlaanderen -kilpailussa hän oli kolmas.

Kauden 2007 alkaessa Steegmans siirtyi Quick·Step - Innergetic-talliin. Hän voitti helmikuulla Algarven ympäriajon avausetapin, huhtikuulla De Pannen kolmen päivän ajon kolmannen osuuden ja toukokuulla Dunkerquen neljän päivän ajon neljännen etapin. Lisäksi hän oli jälleen kolmas Scheldeprijs Vlaanderen -ajossa. Ranskan ympäriajon toisella etapilla, joka päättyi Belgian Gentiin, Steegmans oli loppukirissä täysin pitelemätön, eikä tallin kapteeni Tom Boonen voinut muuta kuin varmistaa Quick·Step - Innergeticin kaksoisvoiton. Myöhemmin samana vuonna Steegmans voitti vielä Tour de Rijke -kilpailun sekä Circuit Franco-Belge -ajossa kokonais- ja pistekilpailun sekä toisen ja neljännen etapin.

Vuonna 2008 Steegmans voitti Vuelta a Mallorca -kilpasarjaan kuuluneen Trofeo Calvia -kilpailun. Pariisi–Nizza-ajossa hän voitti sateisessa säässä ajetun, pieneen nousuun päättyneen ensimmäisen etapin. Hän voitti myös kilpailun toisen osuuden oltuaan paras neljän miehen kärkiryhmästä. Toukokuussa hän voitti Dunkerquen neljän päivän ajon toisen etapin. Lisäksi hän voitti vuonna 2008 kilpailut Profronde van Fryslan, Halle-Ingooigem ja Memorial Rik van Steenbergen sekä Ranskan ympäriajon 21. etapin. Pariisi–Bryssel-klassikossa hän sijoittui Robbie McEwenin jälkeen toiseksi.

Steegmans edusti Katjuša-tallia kauden 2009. Hän voitti helmikuussa Trofeo Mallorca -kilpailun sekä toisen etapin Vuelta a Andalucíassa. Vuoden 2010 hän kilpaili Team RadioShack -joukkueessa. Hän oli kolmas Pariisi–Tours-klassikossa. Kaudeksi 2011 hän palasi Quick Step -talliin. Hän voitti maaliskuussa Nokere Koerse -kilpailun. Kausina 2012–2014 hän edusti Omega Pharma-Quick Step -joukkuetta ja viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2015 Trek Factory Racingia.

Lähteet
-------

* Gert Steegmans Trap–Friis -tietokannassa (englanniksi)
* Gert Steegmans Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)
* Gert Steegmans Pro Cycling Stats -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Steegmans to join RadioShack next season *cyclingnews.com*.  2.9.2010. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Quick Step sign Steegmans, unveil 2011 kit *cyclingweekly.co.uk*.  20.12.2010. Viitattu 31.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Virallinen nettisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
**Arat** (*Ara*) on suku Etelä-Amerikassa ja Keski-Amerikassa eläviä papukaijoja. 

Arojen tunnusomaisena piirteenä on värikkyys ja pitkä pyrstö, sekä suuri "pähkinänsärkijä"-tyyppinen nokka. Niillä on yleensä jonkin kokoisia höyhenettömiä alueita naamassaan. Aitoaroja yhdistää myös niille tyypillinen ääntely. Arojen koko vaihtelee aina pienenpuoleisista pikkuaroista (*Diopsittaca nobilis*) (pituus pyrstön kanssa noin 30 senttimetriä) suurikokoisiin hyasinttiaroihin (*Anodorhynchus hyacinthinus*) joka on maailman papukaijalajeista kaikkein pisin: kokonaispituus on metrin paikkeilla.

Väritykseltään arat ovat vaihtelevia, mutta aina kirkasvärisiä: pikkuarat ovat yksi "värittömimmistä" omaten suurimmaksi osaksi tasaisen vihreän höyhenpuvun pienillä punaisilla laikuilla siivissä, sekä aroille tyypillisen paljaan, vaalean ihoalueen silmien ympärillä. Yksi värikkäimmistä on puna-ara (*Ara macao*), joka loistaa suurimmaksi osaksi kirkkaan punaisena ja omaa hämmästyttävän väriset siivet, joissa on keltaista, sinistä ja hieman vihreääkin. 

Suurten arojen ääni voi olla korviavihlovan voimakas, ja olla vahvuudeltaan jopa 100 desibeliä. Kuten kaikki papukaijat, arat kykenevät tuottamaan myös hyvin hiljaisiakin ääniä. Arat eivät ole lintumaailman lahjakkaimpia puhujia, mutta saattavat nekin oppia puhumaan (tosin tämä on kaikilla papukaijoilla yksilöllistä).

Arojen sukuun kuuluu 8 elossa olevaa lajia. Pääasiassa saarissa eläneitä, sukupuuttoon kuolleita lajeja on suvussa useita.

Arat ovat Suomessakin kohtalaisen yleisiä lemmikkejä, ja yleisin ara lemmikkinä on sinikelta-ara (*Ara ararauna*), joka on noin 86 cm pitkä. Muut arat ovat lemmikkeinä huomattavasti harvinaisempia, eikä kasvattajiakaan ole Suomessa kovin monta.

Lajit (*Ara*)
-------------

* Bolivianara (*Ara rubrogenys*)
* Panamanara (*Ara ambiguus*)
* Puna-ara (*Ara macao*)
* Sinikelta-ara eli ararauna (*Ara ararauna*)
* Sinikurkkuara (*Ara glaucogularis*)
* Smaragdiara eli sotilasara (*Ara militaris*)
* Valkonaama-ara eli joikuara (*Ara severus*)
* Vihersiipiara (*Ara chloropterus*)

Sukupuuttoon kuolleita lajeja (*Ara*):

* *Ara atwoodi*
* *Ara autocthones*
* *Ara erythrocephala*
* *Ara erythrura*
* *Ara gossei*
* *Ara guadeloupensis*
* *Ara martinicus*
* Kuubanara (*Ara tricolor*)

Katso myös
----------

* Hyasinttiarat
* Brasilianarat
* Siniara
* Savanniara
* Pikkuara

Lähteet
-------

* BirdLifen nimihaku

Aiheesta muualla
----------------

* Kaijuli.fi[vanhentunut linkki]
* ITIS: Ara (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q213984
* Wikispecies: Ara
* ADW: Ara
* BOLD: 71972
* CoL: 62CQQ
* EPPO: 1ARAXG
* Fossilworks: 372099
* GBIF: 1686160
* iNaturalist: 19015
* IRMNG: 1005709
* ITIS: 177659
* NBN: NHMSYS0020929998
* NCBI: 9225

 |

 |
2019
**Arashi** (jap. 嵐, ’myrsky’) on vuonna 1999 debytoinut japanilainen poikabändi, joka toimii idolitehdas Johnny & Associatesin alaisuudessa. Se on yksi maan suosituimmista idoliryhmistä. Viisijäsenisen yhtyeen jäsenet ovat Kazunari Ninomiya, Jun Matsumoto, Masaki Aiba, Shō Sakurai ja Satoshi Ōno. Vuonna 2014 Arashi oli myynyt yli 20 miljoonaa singleä.

Musiikin lisäksi yhtye ja sen jäsenet ovat esiintyneet televisiossa ja ääninäyttelijöinä. 2010-luvulla Arashi isännöi usean vuoden ajan NHK:n Kōhaku-utagassen -musiikkiohjelmaa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Arashi No. 1 ichigō: Arashi wa Arashi o yobu!* (2001)
* *Here We Go!* (2002)
* *How's It Going?* (2003)
* *Iza, Now!* (2004)
* *One* (2005)
* *Arashic* (2006)
* *Time* (2007)
* *Dream "A" Live* (2008)
* *Boku no mite iru fūkei* (2010)
* *Beautiful World* (2011)
* *Popcorn* (2012)
* *Love* (2013)
* *The Digitalian* (2014)
* *Japonism* (2015)
* *Are You Happy?* (2016)
* *Untitled* (2017)
* *This Is Arashi* (2020)

Lähteet
-------

1. 1 2  嵐 Tower Records Japan Inc.. Viitattu 22.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen internetsivut (japaniksi)
Nieuport 21
**Nieuport 21** oli ranskalaisen Nieuportin valmistama puurakenteinen, kaksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone, jota ainakin Ranskan, Venäjän keisarikunnan ja Yhdysvaltain maavoimat käyttivät ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen kone oli suosittu harrastelentokone.

Taustaa
-------

Koneen suunnitteli Gustave Delage*selvennä* ja sen ensilento tapahtui vuonna 1916. Kone oli heikompitehoisella moottorilla varustettu versio Nieuport 17 -hävittäjästä ja se suunniteltiin alun perin koulukoneeksi. Tyyppiä jouduttiin kuitenkin konepulan takia käyttämään operatiivisissa tehtävissä. Koneita myytiin muun muassa Venäjän keisarikunnalle sekä Yhdysvaltoihin. Vientikoneista osa oli varustettu 110 hevosvoiman Le Rhône -moottorilla. Konetyyppiä valmistettiin Nieuportin lisäksi lisenssillä Venäjällä, valmistajana A/O Duks.

Käyttö Suomessa
---------------

Punakaartin Nieuport 21 (oikealla) ja Nieuport 10 -hävittäjät (vasemmalla) Tampereen Naistenlahden jäällä.
Valkoiset saivat yhden Nieuport 21 -koneen (valmistusnumero 1 325) sotasaaliiksi Tampereella huhtikuussa 1918. Kone oli käytössä tunnuksella D86/18 4. huhtikuuta 1923 tapahtuneeseen poistoon asti.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&06.&&&&006,0 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&08.01600008,16 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&02.04000002,40 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&014.075000014,75 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0320.&&&&00320 kg
* **Lentopaino:** &&&&&&&&&&&&0495.&&&&00495 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Le Rhône 9 C -tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&&060.&&&&0060 kW (&&&&&&&&&&&&&080.&&&&0080 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0140.&&&&00140 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0250.&&&&00250 km

Lähteet
-------

* Donald, David: *The encyclopedia of world aircraft*. Aerospace publishing, 1997. ISBN 1-85605-375-X. (englanniksi)
* Keskinen, Kalevi; Partonen, Kyösti; Stenman, Kari: *Suomen ilmavoimat I 1918–1927*. Tietoteos, 2005. ISBN 952-99432-2-9.
Irlanninmeri
**Irlanninmeri** (engl. *Irish Sea*; iiriksi *Muir Éireann*; manksiksi *Y Keayn Yernagh*; skotiksi *Erse Sie*; gaeliksi *Muir Èireann*; ulsterinskotiksi *Airish Sea*; kymriksi *Môr Iwerddon*; korniksi *Mor Iwerdhon*) on meri, joka erottaa Ison-Britannian ja Irlannin saaret. Pyhän Yrjön kanaali Irlannin tasavallan ja Walesin välissä yhdistää meren Atlantin valtamereen etelässä ja pohjoisessa sen yhdistää valtamereen Skotlannin ja Pohjois-Irlannin välissä sijaitseva Pohjoiskanaali. Keskellä Irlanninmerta sijaitsee Mansaari. Merellä on suuri taloudellinen merkitys paikalliselle kaupankäynnille, laivanvarustukselle ja laivaliikenteelle, kalastukselle sekä energiantuotannolle tuulivoiman ja ydinvoiman tuotannon muodossa. Paljon on myös keskusteltu rautatietunnelista, joka liittäisi Irlannin ja Ison-Britannian saaret. Tunneli olisi noin 80 kilometriä pitkä. Kahden saaren välillä kulkee vuosittain yli kaksitoista miljoonaa matkustajaa ja 17 miljoonaa tonnia kauppatavaraa.

Lähteet
-------

1. ↑  Irish Sea *britannica.com*. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 23.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Irlanninmeri** Wikimedia Commonsissa
**Duquesne** (runkonumero D603) oli Ranskan laivaston 1970 palvelukseen otettu Suffren-luokan ilmatorjuntafregatti, joka poistettiin palveluksesta 2007.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Suffren-luokka (fregatti)*
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1964. Se laskettiin vesille 12. helmikuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 1. huhtikuuta 1970.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin 1990-1991, jolloin sen elektroniset järjestelmät uudistettiin. Maalinosoitustutka DRBV 15A korvattiin DRBV 50:llä ja tulenjohtotutka DRBC 32A korvattiin digitaalisella DRBC 33A:lla, jossa oli DIBC 1A Piranha III infrapuna/optroninen lisälaite. Lisäksi aluksen omasuojaa vahvistettiin kahdella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, jotka asennettiin tulenjohtotutkan kahta puolta.

Alus poistettiin palveluksesta 2007.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Duquesne (D603)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert s. 112

*Suffren*-luokan fregatit

|  |
| --- |
| *Suffren* – *Duquesne* |
| Edeltäjä: *La Galissonnière* – Seuraaja: *Aconit* |
**Kirjokiven junaonnettomuus** tapahtui 20. maaliskuuta 1902 Savon radalla Valkealan Kirjokivessä 229 kilometrin kohdalla, kun Kouvolasta Mäntyharjulle kulkenut ylimääräinen tavarajuna ja Mikkelistä Kouvolaan matkannut lumiaurajuna törmäsivät toisiinsa. Törmäyksessä kuoli tavarajunan lämmittäjä J. Finne ja molempien junien miehistöön kuuluneet henkilöt saivat vammoja.[1][2]

Tavarajunan kuljettajalla oli Selänpään rautatieasemalta lähdettäessä tieto siitä, että lumiaurajuna oli tulossa vastaan, mutta ei tietoa siitä, missä kohtaaminen tapahtuisi. Lumiaurajunan miehistö taas ei tiennyt vastaatulevasta tavarajunasta mitään. Ennen törmäystä lumiaurajuna päästi Hillosensalmen pysäkillä ohi Mikkeliin menossa olleen sekajunan numero 358. Törmäys tapahtui illalla kello 19 aikaan lumipyryn vallitessa. Tavarajunan veturi kulki tenderi edellä, joka sekin vähensi veturin näkymistä vastaantulijalle. Voimakas törmäys kuului viiden kilometrin päähän. Molempien junien veturit, lumiauravaunu ja tavarajunaan kytketty matkustajavaunu kärsivät vaurioita. Onnettomuuden jälkeen paikalle tuli Kouvolasta ylimääräisellä junalla kaksi lääkäriä. Kun rata oli saatu raivattua, postijuna kuljetti loukkaantuneet Mikkelin lääninsairaalaan.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteentörmäys Savonradalla, Mikkelin Sanomat, 22.03.1902, nro 33, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Mäntyharjua puolin ja toisin: Liikenne
**Nigel Levine** (s. 30. huhtikuuta 1989) on brittiläinen 400 metrin juoksija.

Hän kuului Britannian joukkueeseen, joka saavutti 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Hengelossa 2007 ja MM-hopeaa Bydgoszczissa 2008. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,04 yhdessä Richard Buckin, Nick Leaveyn ja Philip Taylorin kanssa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2009 hän sijoittui toiseksi 400 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.07,52 yhdessä Conrad Williamsin, Christopher Clarken ja Richard Buckin kanssa.

Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Levine juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 hän voitti kultaa sekä 400 metrin juoksussa että 4 × 400 metrin viestissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi alkuerissä Britannian viestijoukkueessa, joka oli loppukilpailussa neljäs.

Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 Levine voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui toiseksi 400 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Britannian viestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä.

Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 7. kesäkuuta 2012 Oslossa juostu 45,11 s. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 18. helmikuuta 2012 Birminghamissa juostu 45,71 s.

Levine on lehtitietojen mukaan jäänyt kiinni dopingista käytettyään klenbuterolia, jota on alkujaan käytetty astmalääkkeenä. Nykyisin klenbuterolia käytetään myös urheilijoiden suorituskyvyn parantamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nigel Levine Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Nigel Levine Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Torino 2009 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, EAA (englanniksi) (PDF)
4. ↑  7th European Athletics U23 Championships – Results. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
5. ↑  Doha 2010 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)
6. ↑  Paris FRA 4 - 6 March Indoor *tilastopaja.org*. Viitattu 8.3.2011. (englanniksi)
7. ↑  8th European Athletics U23 Championships – Results. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
8. ↑  Istanbul 2012 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)
9. ↑  Pikajuoksun Euroopan mestari kärysi dopingista *iltalehti.fi*. Viitattu 23.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Nigel Levine thepowerof10:n tietokannassa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lee David Bowyer** (s. 3. tammikuuta 1977 Lontoo, Englanti) on englantilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Peliura
-------

Bowyer pelasi koko ammattilaisuransa Englannissa kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Valioliigassa hän pelasi yhteensä 397 ottelua, joissa hän teki 57 maalia. Mestaruussarjassa ja sen edeltäjässä 1. divisioonassa vastaavat tilastot olivat yhteensä 92 ottelua ja 11 maalia. Eniten menestystä Bowyer saavutti pelatessaan Leeds Unitedissa, jota hän myös edusti pisimpään. Seura sijoittui hänen aikanaan viisi kertaa peräkkäin Valioliigan viiden parhaan joukkoon vuosina 1998–2002, parhaimmillaan kolmanneksi.

Englannin A-maajoukkueessa Bowyer pelasi yhden ottelun vuonna 2002.

Ongelmapelaaja
--------------

Bowyer tunnettiin varoitusherkkänä pelaajana, joka päätyi useasti ongelmiin myös siviilielämässä. Maaliskuussa 1995 hän jäi kiinni huumetestissä, minkä seurauksena hänen seuransa Charlton Athletic sulki hänet toimintansa ulkopuolella kahdeksaksi viikoksi ja hänet pudotettiin Englannin alle 18-vuotiaiden maajoukkueesta. Joulukuussa 1996 Bowyer tuomittiin 4 500 punnan sakkoihin hänen heiteltyään tuoleja McDonald's-ravintolassa.

Vuonna 2000 Bowyer ja toinen jalkapalloilija Jonathan Woodgate saivat pahoinpitelysyytteen yökerhon edustalla tapahtuneesta yhteydenotosta, jossa loukkaantui aasialainen opiskelija. Bowyer sovitteli tapauksen oikeuden ulkopuolella maksamalla 170 000 punnan korvaukset. Vuonna 2005 Englannin jalkapalloliitto antoi Bowyerille seitsemän ottelun pelikiellon ja 30 000 punnan sakot pelikentällä tapahtuneesta yhteydenotosta Kieron Dyerin kanssa. Lisäksi oikeus tuomitsi hänet tilanteen seurauksena 600 punnan sakkoihin. Syyskuussa 2010 Bowyer solvasi alatyylisesti vastustajajoukkueen kannattajaa.

Tammikuussa 2011 Bowyer sai kolmen ottelun pelikiellon astuttuaan kentällä Bacary Sagnan päälle. Hän oli tuolloin 98 keltaisella kortillaan Valioliigan kautta aikojen varoitetuin pelaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lee Bowyer National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Pearce, Nick: Lee Bowyer 'stamp' incident latest in long line of misdemeanours for Birmingham City midfielder  2.1.2011. The Telegraph.  (englanniksi)
3. ↑  Birmingham's Lee Bowyer receives three-match ban  4.1.2011. BBC.  (englanniksi)
*La ribalta*
**La ribalta** ("Ramppi") on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Mario Caserinin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Maria Gasparini ja Febo Mari.

Juoni
-----

Saint Vanorin kreivin puoliso Maddalena Grandier jättää miehensä ja lähtee kuuluisan näyttelijän ja ohjaajan Claudio Bourgueilin matkaan. Eräänä päivänä Maddalena päättää kokeilla näyttelemistä ja Claudio ryhtyy ohjaamaan häntä. Naisesta kehittyy lahjakas näyttelijä ja kateellinen Claudio hylkää hänet. Saadakseen miehen takaisin Maddalena pyytää häntä auttamaan erään kohtauksen harjoittelussa. Claudion ohjaamana Maddalena esittää itsemurhan tekevää epätoivoista naista. Lopuksi käy ilmi, että hän on todella myrkyttänyt itsensä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Febo Mari  | … |  Claudio Bourgueil
  |
|  Maria Gasparini  | … |  Maddalena Grandier
  |
|  Oreste Grandi  | … |  Saint Vanorin kreivi
  |
|  Mario Voller Buzzi  | … |  
  |
|  Ercole Vaser  | … |  
  |

Tuotanto, teema ja vastaanotto
------------------------------

*La ribalta* perustuu ranskalaisen Henri de Rotschildin näytelmään *La Rampe* (1909). Ambrosio Filmin tuottama elokuva on kunnianhimoinen mutta pienellä budjetilla toteutettu melodraama, joka ei kuulu ohjaaja Mario Caserinin merkkiteoksiin. Siitä on säilynyt vain loppuhuipennuksen sisältävä katkelma, Arrigo Frustan käsikirjoitus ja joukko muuta arkistomateriaalia.

Elokuva haastaa aikansa naiskäsityksen ja kyseenalaistaa perinteisen taiteilijan ja muusan välisen suhteen. Se on myös kiinnostava esimerkki nykynäkökulmasta ehkä yliampuvana pidettävän Maria Gasparinin näyttelijäntyöskentelystä. Asetelman erikoisuutta korostaa se, että Claudiota esittävä Febo Mari on ohjaaja Caserinin alter ego ja Gasparini oli tosielämässä hänen suojattinsa ja vaimonsa. Elokuvahistorioitsija Stella Dagnan tulkinnan mukaan *La ribalta* esittää luovana taiteilijana naisen ja miehen hänen teknisenä avustajanaan.

Aikalaiskritiikki julisti pitkänä elokuvana markkinoidun *La ribaltan* mestariteokseksi ja ylisti varsinkin Maria Gasparinin näyttelijäsuoritusta ja eleganssia.

Restaurointi
------------

Bolognan elokuva-arkistossa säilynyt värjätty nitraattifilmin katkelma on restauroitu arkiston ja Torinon elokuvamuseon yhteistyönä vuonna 2010. Alkuperäisestä 754 metrin pituudesta on jäljellä vain 81 metriä. Katkelma on nähtävissä elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bernardini, Aldo & Martinelli, Vittorio: *Il cinema muto italiano: I film degli anni d’oro. 1912, seconda parte*, s. 141–143. Bianco e Nero, numero speciale. Roma: Nuova ERI, Centro Sperimentale di Cinematografia, 1995. ISBN 88-397-0918-5. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Dagna, Stella: "A Tribute to Her Creativity: Maria Gasparini in The Stage", *Researching Women in Silent Cinema: New Findings and Perspectives*, s. 353–361. Bologna: Department of Arts, University of Bologna, 2013. ISBN 9788898010103. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Museo Nazionale del Cinema *.museocinema.it*. Viitattu 24.8.2017.
4. ↑  Cineteca MNC *vimeo.com*. Viitattu 24.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *La ribalta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Keisarillisen Venäjän sotilaskartaston lehtijako vuodelta 1855–1856. Kartasto tunnetaan paremmin Kalmbergin kartaston nimellä.
**Kalmbergin kartasto** on venäläisten sotilastopografien vuosina 1855–1856 eversti Gustav Adolf Kalmbergin johdolla laatima kartta Etelä- ja Länsi-Suomesta. Venäläisen yliesikunnan tarkoituksena oli kartoittaa Suomesta ne alueet, jotka ovat seudun puolustamisen kannalta oleelliset.

Kattavuus
---------

Kartasto koottiin 86 karttalehdestä, joiden koko oli 56 × 48 senttimetriä. Karttalehtien mittakaava oli 1:100 000. Kartasto kattaa Suomen rannikon kiertäen Pohjanlahtea Oulun korkeudelta Turkuun ja sieltä Suomenlahtea itään Kivennavan ja Raudun pitäjiin saakka. Pohjanlahden korkeudella karttalehtiä on vain 1–3 sisämaahan päin. Etelä-Suomen kartoitustyö ulottui korkeudelle, jossa olivat Pori, Tampere ja Mäntyharju.

Taustatiedot ja esitystapa
--------------------------

Kartaston pohjatietoina käytettiin jo 1840-luvulla laadittuja sotilaskarttoja, pitäjänkarttoja ja kihlakunnankarttoja. Voidaan sanoa, että pitäjänkartat olivat tarkempia ja niissä esitettiin enemmän kohteita ja asioita. Pitäjänkartat perustuivat edelleen maanmittaustoimitusten karttoihin kuten isonjaon karttoihin, ja siksi maastotieto Kalmbergin kartoissa on moneen kertaan kopioituna epätarkkaa ja heikkolaatuista, ja suuri osa karttojen tiedosta samasta syystä myös edustaa varhaisempaa ajankohtaa kuin kartan tekoajankohta, käytännössä useimmiten isonjaon ajankohtaa. Karttojen valmistusajankohtaa edustavia tietoja saattavat olla ainakin tiedot kylien taloluvuista.

Karttoja painettiin kahta eri versiota. Yhdessä painoksessa kartan pohjaväri oli metsien osalta vihreä. Pellot jätettiin valkoisiksi, suot viivoitettiin heikosti ja väritettiin laikuttaen ja järvet viivoitettiin vahvemmin. Asutuksesta merkittiin kartanot, talot ja torpat sekä erityiset rakennelmat kuten myllyt tai majakat. Pitäjän- ja lääninrajat merkittiin erikseen. Eri tietyyppien ja vesistöjen reittien laatu eroteltiin erilaisin viivoin.
Toisessa painoksessa metsien pohjaväri oli ruskea, mutta pellot, niityt, järvet ja rajat väritettiin käsin. Kartoissa ei esitetty korkeussuhteita tai vedenjakajia.

Saatavuus ja tekijäinoikeudet
-----------------------------

Kansalliskirjastolla on alkuperäisiä karttakirjoja ja se ilmoittaa Doria-sivuillansa luopuneensa kaikista karttasarjan digitaalikopioiden tekijäinoikeuksista ja julkaisee ne ilman tekijäinoikeuksia (CC 0).

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittaushallitus: Kalmbergin kartasto – Aloitussivu (Arkistoitu – Internet Archive), luettelo sivuista
2. 1 2 3 4  Rantatupa, Heikki: Kalmbergin kartasto Krimin sodan ajoilta – JYX/Historialliset kartat, 2009, Verkkomakasiini, Jyväskylän yliopiston kirjasto
3. ↑  Kansalliskirjasto: Kalmbergin kartasto, Doria

Aiheesta muualla
----------------

* Strang, Jan: *Venäjän Suomi-kuva – Venäjä Suomen kartoittajana 1710–1942*, s. 91-96 & 226. Antiikki-Kirja, 2014. ISBN 978-951-98135-1-6.
* Kansalliskirjasto: Kalmbergin kartasto (vapaasti käytettävissä: lisenssi CC0), Doria
* Rantatupa, Heikki: Kalmbergin kartasto, Jyväskylän yliopisto
**Kalmen Opperman** (8. joulukuuta 1919 Lower East Side, Manhattan, New York – 18. kesäkuuta 2010 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen klarinetisti ja musiikkipedagogi.

Opperman varttui Spring Valleyssa, New Yorkissa, jossa suoritti high school -opintonsa. Hänen vanhempansa, Hyman ja Rose, olivat maahanmuuttajia Itävallasta ja Puolasta. Opperman sai varhaisimman musiikkiopetuksensa isältään, joka soitti huilua. Teini-ikäisenä hän sai opetusta Simeon Bellisonilta, ja vuosina 1939–1943 häntä opetti Ralph McLane. Opperman osallistui vuonna 1939 onnistuneesti West Point Bandin koesoittoon ja soitti sen jäsenenä kolmen vuoden ajan. Lopulta hän palveli yhteensä seitsemän vuoden ajan armeijan kokoonpanoissa. Ammattimaisen uransa Opperman aloitti soittamalla baletissa ja Broadway-esityksissä. Hän pääsi American Ballet Theatren ensiklarinetistiksi ja toimi lisäksi ensimmäisenä klarinetistina Pariisin oopperan baletin Yhdysvaltain-kiertueella.

Opperman veti puoleensa monia oppilaita eri sukupolvista persoonallisilla opetusmenetelmillään. Hän opetti ja luennoi laajalti symposiumeissa ja yliopistoissa eri puolilla Yhdysvaltoja. Ehkä parhaiten tunnettu hänen oppilaistaan oli kansainvälisen solistin uralle noussut Richard Stoltzman. Opperman julkaisi lukuisia kirjoja, joiden joukossa on harjoituskirjoja, ohjelmistokokoelmia ja omia alkuperäisiä sävellyksiä. Oppermanin laulajalle ja klarinetistille laatiman sävellyksen *Un seul* äänittivät Naxos-levymerkille Kristine Hurst-Wajszczuk ja Denise Gainey.

Opperman oli kolmesti naimisissa ja erosi kahdesti. Hänen avioliitostaan Prudence Wardin kanssa syntyivät lapset Roie ja Charles Opperman. Opperman kuoli 90-vuotiaana Manhattanilla sydämen vajaatoiminnan komplikaatioihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kalmen Opperman, Master Clarinetist and Teacher, Dies at 90 The New York Times
2. ↑  Books / titles Kalmen Opperman
3. ↑  LAITMAN, L.: Secret Exit (The) / I Never Saw Another Butterfly / Living in the Body / OPPERMAN, K.: Un seul (Hurst-Wajszczuk, Gainey) Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kriketin maailmanmestaruuskilpailut** 1987 eli World Cup oli neljäs ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus, tunnettu myös nimellä *Reliance World Cup*. Kilpailut käytiin 8. lokakuuta -8. marraskuuta Intiassa ja Pakistanissa. Mukana oli kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa neljän joukkueen ryhmässä, joista kummastakin kaksi parasta selviytyi pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 50 syöttövuoron peleinä.

Alkulohkot
----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Ryhmä A

| Joukkue | P | Vo | Hä | Nr | RR | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Intia | 6 | 5 | 1 | 0 | 5.41 | **20** |
|  Australia | 6 | 5 | 1 | 0 | 5.19 | **20** |
|  Uusi-Seelanti | 6 | 2 | 4 | 0 | 4.89 | **8** |
|  Zimbabwe | 6 | 0 | 6 | 0 | 3.76 | **0** |

 | Ryhmä B

| Joukkue | P | Vo | Hä | Nr | RR | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Pakistan | 6 | 5 | 1 | 0 | 5.01 | **20** |
|  Englanti | 6 | 4 | 2 | 0 | 5.14 | **16** |
|  Länsi-Intia | 6 | 3 | 3 | 0 | 5.16 | **12** |
|  Sri Lanka | 6 | 0 | 6 | 0 | 4.04 | **4** |

 |

Mitaliottelut
-------------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät |  | Loppuottelu |
|   |   |   |   |   |   |   |
|  |  |  |
|  |   Australia | **267**/6 |   |
|  |   Pakistan | 252 |   |
|  |   |
|  |  |  |
|  |   |   |   Australia | **253**/5 |
|  |   |   Englanti | 246/8 |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |  |
|  |   Englanti | **254**/6 |  |
|  |   Intia | 219 |   |  |

Lähteet
-------

* Cricket World Cup 1987 Cricinfossa.
**Anssi Blomstedt** (s. 10. helmikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen elokuva-alan ammattilainen. Hän on toiminut elokuvien leikkaajana, ohjaajana, käsikirjoittajana, äänittäjänä, tuottajana ja näyttelijänä. Hän sai vuonna 1979 ensi kertaa jaetun Risto Jarva -palkinnon iskelmätähden valmennuksesta kertovasta lyhytdokumentistaan *Opeta mua rakastamaan*. Vuonna 1990 valmistui Anssi Blomstedtin ohjaama pitkä näytelmäelokuva *Axel*, joka perustuu Bo Carpelanin romaaniin ja kertoo Jean Sibeliuksesta ja tämän ystävästä Axel Carpelanista.

Blomstedtin vanhemmat olivat arkkitehti, professori Aulis Blomstedt ja keramiikkataiteilija Heidi Blomstedt, Jean Sibeliuksen tytär. Hänen veljensä Juhana Blomstedt, Petri Blomstedt ja Severi Blomstedt suuntautuivat vanhempiensa tavoin visuaalisille aloille, mutta Anssi-poika aluksi musiikkiin. Hän opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Meri Louhoksen johdolla, kunnes vaihtoi alaa saatuaan vuonna 1965 työpaikan Filminor-elokuvatuotantoyhtiöstä.

Anssi Blomstedt oli nuoruudessaan naimisissa sisustussuunnittelija Kaisa Blomstedtin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Anssi Blomstedt Elonetissä.
2. ↑  Risto Jarva -palkinto, Palkitut elokuvat *Suomen elokuvasäätiö*. Viitattu 26.10.2021.
3. ↑  Sukulaisia aakkosittain *Jean Sibeliuksen sukusivusto*. Viitattu 26.10.2021.
4. ↑  "Piano vaihtui elokuvaan", Iltalehti 11.02.2008. Viitattu 26.10.2021.
5. ↑  Taina Ahtela: Työ opetti sisustussuunnittelija Kaisa Blomstedtille luopumista: "Mikään tässä maailmassa ei ole tarkoitettu pysyväksi" *Meillä kotona -sivusto*.  27.7.2017. A-lehdet Oy. Viitattu 20.4.2018.
**Kriketin SM-sarja** 2012 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa,1. ja 2.divisioona. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoton pelejä. Vantaa CC voitti Suomen mestaruuden ja Bengal Tigers voitti 2.divisioonan nousten kaudelle 2013 1.divisioonaan. Lisäksi pelattiin T20 pelimuodon mestaruussarja johon osallistui kuusitoista joukkuetta. Mestaruuden vei Saaremaan joukkue.

1. divisioona
-------------

Joukkueet kohtasivat toisensa kertaalleen, jonka jälkeen sarja jakautui kahtia. Kolme parasta kohtasivat toisensa uudelleen mitalikamppailuissa ja kolme heikointa kamppailivat sarjapaikastan.

| joukkue | Ot. | Win | NR/tie | Lost | Pen. | RR | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vantaa CC | 7 | 5 | 1 | 1 | 0 | 2,142 | **44** |
| Helsinki CC | 7 | 4 | 0 | 3 | 0 | 1,329 | **32** |
| Espoo CC | 7 | 3 | 1 | 3 | 0 | -0,097 | **28** |
| Finnish Pakistani Club | 7 | 4 | 0 | 3 | 0 | -0,413 | **32** |
| FinnAsia CC | 7 | 3 | 0 | 4 | 0 | -0,538 | **24** |
| VantaaSuperKings CC | 7 | 1 | 0 | 6 | 0 | -2,004 | **8** |

* Vantaa CC on Suomen mestari. VantaaSuperKings CC putoaa.

2.divisioona
------------

2.divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja.

| joukkue | Ot. | Win | NR/tie | Lost | Pen | RR | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bengal Tigers | 7 | 5 | 0 | 2 | 0 | -0,479 | **40** |
| Stadin Krikettikerho | 7 | 4 | 1 | 2 | 0 | 1,910 | **36** |
| Vaasa CC | 7 | 4 | 1 | 2 | 0 | 0,616 | **36** |
| Turku CC | 7 | 4 | 0 | 3 | 0 | 0,588 | **32** |
| Shaurya | 7 | 3 | 1 | 3 | 0 | 0,544 | **28** |
| Empire CC | 7 | 2 | 1 | 4 | 0 | -0,627 | **20** |
| Kerava CC | 7 | 2 | 1 | 4 | 0 | -1,051 | **20** |
| Espoo Knock | 7 | 1 | 1 | 5 | 2 | -1,439 | **10** |
| Tampere CC | *suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia* |

Bengal Tigers nousee 1.divisioonaan kaudeksi 2013.

X-divisioona
------------

X-divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja.

| joukkue | Ot. | Win | NR/tie | Lost | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Empire CC | 3 | 3 | 0 | 0 | **6** |
| Ekenäs CC | 3 | 2 | 0 | 1 | **4** |
| Metropolitan | 3 | 1 | 0 | 2 | **2** |
| TÖKS | 3 | 0 | 0 | 3 | **0** |

Lähteet
-------

* SM40 1.divisioona (Arkistoitu – Internet Archive)
* SM40 2.divisioona (Arkistoitu – Internet Archive)
* X-Divisioona (Arkistoitu – Internet Archive)
* T20 mestaruussarja (Arkistoitu – Internet Archive)

Kriketin SM-sarjakaudet
**Kriketin SM-sarja**

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
**Vehmasmäen työväentalo** oli Kuopion kaupungin (tuolloin Kuopion maalaiskunnan) Vehmasmäen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Vehmasmäen työväenyhdistys (myöhemmin Vehmasmäen Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys) perustettiin vuonna 1916. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksessä oli 50 jäsentä, ja se oli liittynyt SDP:hen. 1920-luvun alussa yhdistys kuitenkin liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Vehmasmäen työväenyhdistyksestä tosin löytyy maininta jo vuodelta 1907, joten mahdollisesti sen toiminta välillä hiipui ja käynnistettiin sitten uudelleen.

Talo valmistui vuonna 1923 ja takavarikoitiin lähes saman tien. Yhdistys lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla, ja talo oli väliaikaisesti suljettu jo edellisenä vuonna. Vuonna 1933 lakkautettiin myös yhdistyksen alainen Voimistelu- ja urheiluseura Virkistys. Kuopion sosialidemokraattinen piiri osti talon jossain vaiheessa, mahdollisesti jo pian vuoden 1923 takavarikon jälkeen. Heinäkuussa 1925 vasemmistoradikaali sanomalehti *Pohjan Voima* kertoi, että sosialidemokraatit aikoivat "vallata" Vehmasmäen työväentalon itselleen. Jutussa viitattiin Kuopion sosialidemokraattisen piirin johtavaan rooliin aiemmissa "anastusyrityksissä", joten siinä luultavasti on kyse edellä mainitusta talon ostosta. Jutun mukaan asiassa oli päädytty oikeuteenkin. Talo on sittemmin myyty eteenpäin, eikä yhdistys ole enää toiminnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 29.9.2022.
3. ↑  Otava *digi.kansalliskirjasto.fi*.  14.11.1907, no 130. Viitattu 29.9.2022.
4. ↑  Pohjan Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  3.7.1925, no 147. Viitattu 29.9.2022.
5. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.1.1933, no 129. Viitattu 29.9.2022.
6. ↑  Mikkelin Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.7.1930, no 82. Viitattu 29.9.2022.
**Beaumarisin linna** (kymriksi *Castell Biwmares*; engl. *Beaumaris Castle*) on Beaumarisin pikkukaupungissa Angleseyn saarella Walesin pohjoisosassa sijaitseva linna, jonka rakennutti Englannin kuningas Edvard I osana mittavaa rakennusohjelmaansa. Linna merkittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1986, koska sitä pidetään yhtenä Euroopan hienoimmista esimerkeistä 1200- ja 1300-lukujen arkkitehtuurista.

Puolustusrakenteet
------------------

Linna oli rakennettu tasaiseen maastoon, ja ensimmäisenä oli 5,5 metriä leveä vallihauta, sitten noin 4,5 metriä paksu ja 8,2 metriä korkea, ulkomuuri joka on kahdeksankulmainen. Siinä on torneja, joiden seinissä on ampuma-aukkoja. Jos mahdollinen hyökkääjä pystyisi läpäisemään ulkomuurin, se olisi sisemmän osaston jousiampujien tulituksen kohteena miltei vailla suojaa. Ulkomuurien sisällä sisemmän linnan muurit ovat noin 4,9 metriä paksut ja noin 13 metriä korkeat. Kulmissa on tornit ja keskellä muuria myös itä- ja länsipuolella D:n muotoiset tornit. Etelä- ja pohjoispuolilla on kaksoistornimaiset porttirakennukset. Niihin oli suunniteltu sviittejä, mutta nämä kuninkaalliset asunnot jäivät toteuttamatta. Etelänpuoleisesta portista oli pääsy merelle asti, ja sinne pystyivät laivat tuomaan suoraan portille täydennystä varastoihin.

Arkkitehtuuri
-------------

Suunnittelijana oli mestari James St. George, ja hänen Beaumarisin linnaa alettiin rakentaa 1295, sitä rakennettiin vuoteen 1330 asti, eikä se tullut valmiiksi 35 vuoden rakentamisen jälkeen. Tosin työt olivat 1300-1306 keskeytettynä. Puolustusrakennelmat saatiin pääosin valmiiksi, mutta edellä mainitut sviitit eivät koskaan valmistuneet. Englannin sisällissodassa saaren syrjäinen sijainti tarkoitti sitä ei ole osallistunut sotaan ennen kuin 1646 ja siitä tuli yksi viimeisistä rannikon paikoista, jonka kautta kuninkaalla olisi voinut olla toivoa tuoda irlantilaisjoukkoja. Kuitenkin se lopuksi antautui parlamentille 1648.

Kuvia
-----

* Linnan pohjapiirustusLinnan pohjapiirustus
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Panoraamakuva Colwyn Bay kaupungista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Full Report for Listed Buildings Cadw. Viitattu 27.12.2017 (englanniksi).
2. ↑  Castles and Town Walls of King Edward in Gwynedd Unesco. Viitattu 2.11.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3  Beaumaris Castle *Castles, Forts and Battles*.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 27.12.2017.
4. 1 2 3 4  Beaumaris Castle *History, Travel, and accommodation information*. Viitattu 27.12.2017.
5. 1 2 3  Beaumaris Castle - Basic Info *Castles.org*.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 27.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beaumarisin linna**.
* Beaumaris Castle
* CADW: Beaumaris Castle (Arkistoitu – Internet Archive)
* History extra: Beaumaris Castle, Anglesey
* Beaumaris Castle: History, Facts & Location
**Kriketin SM-sarja** 2013 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa, 1. ja 2. divisioonan. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoron pelejä. Helsinki CC voitti mestaruuden, ja Shaurya voitti 2. divisioonan nousten kaudelle 2014 1. divisioonaan. Lisäksi pelattiin T20-pelimuodon mestaruussarja, johon osallistui neljätoista joukkuetta. Mestaruuden vei Saaremaan joukkue.

1. divisioona
-------------

Joukkueet kohtasivat toisensa kaksi kertaa. Voitosta sai 8 pistettä, tasapelistä 4 molemmille.

| joukkue | Ot. | Win | NR/tie | Lost | Pen. | RR | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsinki CC | 10 | 8 | 0 | 2 | 0 | 1,390 | **64** |
| Vantaa CC | 10 | 6 | 0 | 4 | 0 | 1,273 | **48** |
| FinnAsia CC | 10 | 5 | 1 | 4 | 0 | -0,310 | **44** |
| Espoo CC | 10 | 5 | 0 | 5 | 0 | -0,300 | **40** |
| Finnish Pakistani Club | 10 | 4 | 1 | 5 | 0 | -0,192 | **36** |
| Bengal Tigers | 10 | 1 | 0 | 9 | 0 | -1,645 | **8** |

* Helsinki CC on Suomen mestari. Bengal Tigers putoaa.

2.divisioona
------------

2. divisioonassa pelattiin kaksinkertainen sarja.

| joukkue | Ot. | Win | NR/tie | Lost | Pen | RR | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Shaurya | 12 | 10 | 0 | 2 | 0 | 1,345 | **80** |
| Stadin Krikettikerho | 12 | 8 | 1 | 3 | -1 | 0,287 | **67** |
| Turku CC | 12 | 5 | 1 | 6 | 0 | -0,189 | **44** |
| Vaasa CC | 12 | 5 | 1 | 6 | 0 | -1,094 | **44** |
| Empire CC | 12 | 4 | 2 | 6 | 0 | -0,055 | **40** |
| VantaaSuperKings CC | 12 | 4 | 0 | 8 | 0 | -0,200 | **32** |
| Kerava CC | 12 | 3 | 1 | 8 | 0 | -0,587 | **28** |

Shaurya nousee 1. divisioonaan kaudeksi 2014.

Lähteet
-------


* SM40 1. divisioonan sarjataulukko
* SM40 2. divisioonan sarjataulukko
* X-divisioonan finaalit
* T20-mestaruussarjan välierät
* T20-mestaruussarjan loppuottelu

Kriketin SM-sarjakaudet
**Kriketin SM-sarja**

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
Sinetän hautausmaata.
**Sinetän hautausmaa** on Rovaniemen seurakunnan hautausmaa Ounasjokivarressa Rovaniemen Sinetän kylässä. Hautausmaa on noin 23 kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta. Se on vihitty käyttöön 1951, samana päivänä myös siunattiin hautausmaan ensimmäinen vainaja, kolmen kuukauden ikäisenä kuollut lapsi.

Ounasjokivarren kylissä alettiin 1940-luvulla kaivata hautausmaita pääasiassa pitkien matkojen takia, lisäksi tuolloiset hautausmaat alkoivat täyttyä. Maijasen vuonna 1948 ja Meltauksen vuonna 1950 vihittyjen hautausmaiden jälkeen toteutui hautausmaa Sinetän Suvannonkankaalle. Päätös rakentamisesta oli tehty 1948, maapala ostettu Lindrothin perikunnalta, ja hautausmaa voitiin vihkiä ja ottaa käyttöön 2. joulukuuta 1951. Hautausmaalla on tilaa liki 2 500 vainajalle. Hautauksia on vuosittain noin kaksikymmentä.

Hautausmaalle rakennettiin vaatimaton suoja ja myös kello saatiin vuonna 1956. Siunauskappelin paikasta päättäminen kesti vuosia. Paikaksi päätettiin lopulta hautausmaan vierusta, ja rakennusmestari Toivo Lukkariniemen suunnittelema rakennus valmistui 1965. Kappelia laajennettiin 1980-luvun puolivälissä, suunnitelmat laati arkkitehti Jukka Teppo. Kappelilaajennuksen yhteydessä valmistui hautausmaalle portti-kellotorni -yhdistelmä, joka sai nimekseen *Rukoilevat kädet*. Laajennettu kappeli vihittiin käyttöön elokuussa 1986.

Lähteet
-------

* Pulkamo, Seija: *Rovaniemen seurakunnan hautausmaat*. Rovaniemi: Rovaniemen seurakunta, 1994.

### Viitteet

1. 1 2  Sinetän hautausmaa Rovaniemen seurakunta. Viitattu 11.12.2022.
2. 1 2 3 4  Pulkamo, 1994, s. 78
3. ↑  Pulkamo, 1994, s. 76

Rovaniemen hautausmaat

* I hautausmaa
* II hautausmaa
* III hautausmaa
* IV hautausmaa
* Paloniemen hautausmaa
* Viirin hautausmaa
* Auttin hautausmaa
* Maijasen hautausmaa
* Jouttikeron hautausmaa
* Misin hautausmaa
* Meltauksen hautausmaa
* Leipeen hautausmaa
* Sinetän hautausmaa
* Saksalaisten sotilaiden hautausmaa
* Tavivaaran hautausmaa