recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Official Xbox Magazine** on Xbox-peleihin keskittyvä aikakauslehti. Kerran kuukaudessa ilmestyvää lehteä alettiin julkaista marraskuussa 2001 eli samoihin aikoihin, kun ensimmäiset Xboxit tulivat myyntiin.

*Official Xbox Magazine* sisältää muun muassa ennakkotietoja, arvosteluita ja huijauskoodeja Xbox-peleille. Lehden mukana tulee levy, joka sisältää pelidemoja, esittelyvideoita, päivityksiä ja trailereita tulevista peleistä. Levyn avulla voi myös pelata Xbox-pelejä Xbox 360:lla, jos omistajalla ei ole pääsyä Xbox Liveen. Xbox 360:n ilmestyttyä 22. marraskuuta 2005 lehti alkoi julkaista siihen liittyviä artikkeleita. Lehti arvostelee jokaisen Xboxille, Xbox 360:lle ja Xbox Live Arcadeen ilmestyvän pelin.

Lähteet
-------

1. ↑  Official Xbox 360 Magazine (PDF) Audit Bureau of Circulations (ABC). Viitattu 16.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  PC Gamer and Official Xbox Magazine Are Among the Top Three Most Widely Read Publications  17.12.2009. Future US. Viitattu 16.8.2012. (englanniksi)
**Orsini** on italialainen aatelissuku. Orsinit kuuluivat Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu lukuisia kardinaaleja ja kolme paavia: Celestinus III, Nikolaus III ja Benedictus XIII.

Rooman vanhat suvut kertoivat mielellään tarinoita myyttisestä alkuperästään. Yhden tarinan mukaan eräällä flanderilaisella leskellä oli poika, jota imetti kesytetty karhu. Tämä poika, *Orso*, saapui Roomaan noin vuonna 425, ja hän sai maata Umbriasta. Tarinan mukaan suku olisi saanut nimensä tämän Orson mukaan. Suvun alkuperä voidaan joka tapauksessa jäljittää aina Ursus de Paroon ja vuoteen 998 saakka. Orsinit nousivat merkittävään asemaan ensi kerran 1100-luvun lopussa, kun Giacinto Orsinista tuli paavinvaalin jälkeen paavi Celestinus III. Celestinuksen anteliaat lahjat veljenpojilleen loivat pohjan Orsinien huomattavalle maaomaisuudelle.

Seuraavien 100 vuoden aikana uskollisuus paaville kehittyi Orsinin suvussa vankaksi ja myös kannattavaksi perinteeksi. Orsinit nousivat paavinvaltaa tukevien guelfien johtoon ja vastustivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria tukevia ghibelliinejä ja Colonnan sukua. Orsinin ja Colonnan mahtisukujen raivokas valtataistelu leimasikin Rooman ja sen lähialueiden politiikkaa vuosisatojen ajan.

Vuonna 1241 Rooman senaattori Matteo Orsini esti kaupunkia joutumasta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik II:n ja Colonnan suvun käsiin. Orsinit saivat 1200-luvun loppuun mennessä yhä enemmän valtaa kirkon politiikassa ja hallinnossa. Neljä Orsinin suvun jäsentä nousi kardinaaleiksi, ja yhdestä heistä, Giovanni Gaetano Orsinista, tuli paavi Nikolaus III vuonna 1277. Orsinien guelfi-yhteydet toivat heille lisäksi maita ja arvonimiä Napolin Angevinin kuningaskunnasta. Orsinit tukivat 1200-luvun lopussa paavi Bonifatius VIII:tta, kun tämä hyökkäsi Colonnan sukua vastaan. Kaikki suvun jäsenet eivät kuitenkaan kannattaneet Bonifatiusta. Kardinaali Napoleone Orsini tuki, osin perhesyistä, Colonnan sukua ja Ranskaa. Hän kannatti myös Klemens V:n valintaa paaviksi vuonna 1305.

Orsinit säilyttivät siitä eteenpäin hallitsevan asemansa Rooman ylimystön piirissä. Ainoastaan Borgioiden valtakausi 1400–1500-luvulla muodosti poikkeuksen. Silloin Orsinit häädettiin linnoistaan ja kolme suvun jäsentä teloitettiin. Tätä jaksoa lukuun ottamatta Orsinit toimivat jatkuvasti johtavissa asemissa niin armeijassa, valtionhallinnossa kuin kirkossa. Vuonna 1629 Orsineista tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ruhtinaita, ja 1718 heistä tuli ruhtinassuku myös Roomassa. Vuonna 1724 Pietro Francesco Orsinista tuli paavi Benedictus XIII.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Orsini Family *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 19.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Orsini *Encyclopedia.com*. Viitattu 19.6.2021. (englanniksi)
**Karl Oskar Elfving** (27. toukokuuta 1872 Vaasa – 1. kesäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen metsätalousasiantuntija ja -vaikuttaja.

Elfvingin vanhemmat olivat Vaasan pormestari Karl Oskar Elfving vanhempi ja Jenny Sofia Nyman ja puoliso vuodesta 1905 Gerda Anna Ottilia Grotenfelt (k. 1943). Elfvingin veli oli maatalouspoliitikko Östen Elfving (1874-1936) ja sisaria presidentti K. J. Ståhlbergin toinen puoliso vuodesta 1920, opettaja ja kirjailija Ester Ståhlberg (1870-1950) sekä puutarhaviljelyn edistäjä Jenny Elfving. Elfving opiskeli yliopistossa luonnontieteitä vuodesta 1892 alkaen ja valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1898. Hän toimi Kurkijoen maanviljelyskoulun metsänhoitajana 1905-1908, Sipoon metsänvartijakoulun johtajana 1908-1918, Tammisaaren metsäkoulun johtajana 1918-1929 sekä keskusmetsäseura *Föreningen för Skogskultur* toimitusjohtajana 1929-1938. Seuran hallintoneuvoston puheenjohtaja hän oli vuoteen 1942 asti ja aikakauskirjan *Skogsbruket* päätoimittajana vuodesta 1930. Elfving vaikutti mainituissa tehtävissään merkittävästi Suomen ruotsinkielisten seutujen metsätalouteen. Hän julkaisi joukon tutkielmia sekä metsänhoidon että hyönteistieteen aloilta. Metsäneuvoksen arvo Elfvingille myönnettiin 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 163. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Bonifacius Amerbach. Hans Holbein nuoremman muotokuva vuodelta 1519.
**Bonifacius Amerbach** (11. lokakuuta 1495 Basel – 24. tai 25. huhtikuuta 1562 Basel) oli sveitsiläinen oikeusoppinut, humanisti ja roomalaisen oikeuden professori.

Amerbachin vanhemmat olivat Johannes Amerbach ja Barbara Ortenberg. Bonifacius Amerbach opiskeli oikeustiedettä Freiburgissa ja Avignonissa. Hän oli myös kiinnostunut humanistisista tieteistä, mutta keskittyi oikeustieteeseen ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1525 Avignonissa.

Amerbach opetti vuosina 1524–1548 roomalaista oikeutta Baselin yliopistossa. Yliopisto perustettiin uudelleen vuoden 1529 uskonpuhdistusta seuranneiden levottomuuksien jälkeen pääasiassa Amerbachin ansiosta. Amerbach ei itse julkaissut yhtään kirjaa, mutta hän tuki Baselin kirjapainoa ja edisti useiden ulkomaisten oikeusoppineiden teosten kääntämistä ja julkaisua. Amerbach oli myös Erasmus Rotterdamilaisen luottohenkilö, ja toimi Erasmuksen vuonna 1536 perustaman säätiön edunvalvojana.

Amerbachin laajaa kirjeenvaihtoa ja arvokasta lakiteosten kokoelmaa säilytetään nykyisin Baselin yliopiston kirjastossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alfred Hartmann: Amerbach, Bonifacius *Deutsche Biographie*. Viitattu 26.7.2022. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
Víctor Andrés Belaúnde
**Víctor Andrés Belaúnde Diez Canseco** (15. joulukuuta 1883 – 14. joulukuuta 1966) oli perulainen diplomaatti, joka johti Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen neljättätoista ja neljättä erityisistuntoa.

Belaúnde syntyi Arequipassa Perussa. Saatuaan varhaisen koulutuksensa Escuela San Vicente ja San José (Colegio San José), hän päätti opiskella lakia Universidad Nacional de San Agustín de Arequipassa ja siirtää myöhemmin opintojensa suorittamiseen San Marcosin kansallisesta yliopistossa Limassa. Oikeustieteen tutkinnon lisäksi hän sai myös tohtorintutkinnon poliittisista tieteistä ja hallinnosta sekä kirjallisuudesta vuonna 1911.

Belaúnde, joka työskenteli koko hänen ammatillisen uransa ajan: Perun ulkosuhteiden ministeriössä sihteerinä, josta tuli sihteeri Espanjan ja Argentiinan edustoon. Hän neuvotteli Brasilian kanssa rajakysymyksistä ja toimi asiainhoitajana Saksassa (1914) ja Boliviassa (1945), täysivaltaisena suurlähettiläänä Uruguayssa vuonna 1919, Kolumbiassa vuonna 1934 ja Sveitsissä vuonna 1936, Perun valtuuskunnan puheenjohtaja Kansainliitossa (1945), jossa hänellä oli tilaisuus liittyä San Franciscoon sopimuksen allekirjoittajien joukkoon, jolla perustettiin Yhdistyneiden kansakuntien järjestö, ja toimi myös rehtorina Perun katolisessa yliopistossa (1965).

Hän luennoi myös hispaanilais-latinalaisamerikkalaisesta kulttuurista eri yliopistoissa ollessaan maanpaossa Yhdysvalloissa, kuten Columbian yliopistossa, Miamin yliopistossa ja Chicagon yliopistossa. Vuonna 1930 hän luennoi Albert Shawin luennon diplomatian historiasta Johns Hopkinsin yliopistossa. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian kunniajäseneksi 1944.

Hän kuoli New Yorkissa.

Perhe
-----

Victor Andrés Belaunde kuului merkittävään Perun poliittiseen perheeseen. Hänen veljenpoika Fernando Belaunde Terry oli Perun presidentti kahdesti; hänen veljensä Rafael Belaunde Diez Canseco oli Perun pääministeri vuodesta 1945-1946; ja hänen isoisänsä Pedro Diez Canseco oli myös Perun presidentti kolme kertaa

Lähteet
-------

1. ↑  Book of Members, 1780-2010: Chapter B American Academy of Arts and Sciences. Viitattu 30 May 2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Espanjan laivaston Canarias-luokan raskaasta risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Canarias** oli Espanjan laivaston vuonna 1931 vesillelaskettu Canarias-luokan raskas risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Canarias-luokka*
Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1928 Sociedad Española de Construcción Navalilta (SECN) Ferrolista, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1928. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen syyskuussa 1936.

Alus oli avomerikokeissa 18. heinäkuuta - 27. syyskuuta 1934, jolloin takakannen tykkitornit oli edelleen asentamatta. Kokeiden päätyttyä alukselle rakennettiin uusi avoin komentosilta aivan navigointihuoneen päälle. Espanjan sisällissodan alkaessa heinäkuussa 1936 aluksen apuaseet, tulenjohtolaitteet ja katapultti olivat edelleen asentamatta.

Palvelus
--------

Espanjan sisällissodassa alus oli kansallismielisten lippulaiva.

Toisen maailmansodan alettua alus jatkoi rauhanajan oloista maan puolueettomuuden valvontaa. Helmikuussa 1940 alus purjehti Kanariansaarille vastaanottaakseen saarelaisten lahjoittaman aluksen virallisen sotalipun.

Toukokuussa 1941 Saksan laivaston komentaja amiraali Erich Raeder pyysi Espanjan laivaston apua *Bismarckin*, jonka peräsin oli tuhoutunut puolen päivän matkan päässä El Ferrolista, avustamiseksi. Adolf Hitler vastusti pyyntöä, mutta *Canarias* oli jo matkalla kahden hävittäjän saattamana. Alukset etsivät alueelta kolme päivää eloonjääneitä nostaen merestä viisi ruumista.

Aluksen palvelus jatkui aina joulukuuhun 1975 ja se romutettiin vuonna 1977.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Canarias

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Willard, C. Frank Jr. s. 110
2. ↑  Willard, C. Frank Jr. s. 111
3. ↑  Willard, C. Frank Jr. s. 127
4. ↑  Willard, C. Frank Jr. s. 127-133

*Canarias*-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Canarias* - *Baleares* |
| Edeltäjä: Almirante Cervera -luokka – Seuraaja: EI |
Wrightin veljesten lentokone Canard-siivellä.
**Canard-siipi** on eräs lentokoneen aerodynamiikkaan liittyvä siiven muotoilu. Siinä ohjailutasot eli korkeusvakaimet ovat koneen rungon edessä ja lentotasot eli siivet takana. 

Canard-siipiä käyttivät Wrightin veljekset ensimmäisessä onnistuneessa lentokoneessaan.

Siipirakennetta on tutkittu Experimental-lentokoneilla kuten Curtiss-Wright XP-55 Ascender, jonka ensilento koitti vuonna 1941, sekä Kyushu Shinden. Koneen suorituskyky ja käsiteltävyys todettiin liian heikoiksi taistelulentokoneeseen.

Eteen sijoitetun siiven haittana on taipumus nostaa koneen nokkaa entisestään kun kohtauskulma kasvaa. 1970-luvulla siipirakenne oli suosiossa, jonka sanotaan johtuneen Saab 37 Viggenistä. Lentokonesuunnittelija Burt Rutan perusti yrityksen ja rakensi prototyypin VariEze-koneesta, jonka suunnitelmia myytiin tuhansia.

Myöhemmin siipirakennetta on käytetty muun muassa Dassault Rafale, Eurofighter Typhoon ja Saab JAS 39 Gripen suihkuhävittäjissä.

Yhdysvaltalainen North American XB-70 Valkyrie oli 1960-luvulla kehitetty experimental-lentokone.

Lähteet
-------

* Hewish, Mark: *Tietosarja - Lentokoneet*, Intercontinental Book Productions/Artko, 1977 (suom. Huuhka, Tuomo) ISBN 951-824-015-9

### Viitteet

1. ↑  Mary Grady: A sleek new plane from startup Cobalt will help prevent dangerous stalls  12.11.2015. Wired. Viitattu 7.4.2019.
2. 1 2 3 4 5  Peter Garrison: Where Have All the Foreplanes Gone?  18.7.2018. Flying. Viitattu 7.4.2019.
3. ↑  Hewish, M. 1977: s. 25
4. ↑  Curtiss XP-55-CS Ascender Smithsonian National Air and Space Museum.  Arkistoitu 7.4.2019. Viitattu 7.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Canard-siipi** Wikimedia Commonsissa
**Melinda Patrice "Mindy" Clarke** (s. 24. huhtikuuta 1969 Dana Point, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt niin lukuisissa televisiosarjoissa kuin pienen budjetin elokuvissakin. Parhaiten hänet tunnettaneen kuitenkin 2000-luvun hittisarjasta *O.C.* ja elokuvasta *Spawn* (1997), jossa hän oli naispääosassa.

Perhe
-----

Melinda Clarken äiti on entinen balettitanssija Patricia Lewis ja isä näyttelijä John Clarke. Melinda, jota kutsutaan lempinimellä Mindy, on yksi kolmesta sisaruksesta. Hänen sisarensa Heidi kuoli vuonna 1994 harvinaiseen mutta pahanlaatuiseen sydänkasvaimeen. Clarkella on veli nimeltä Joshua.

Ura
---

Clarke aloitti uransa näyttelemällä yhden kauden saippuasarjassa *Päivien viemää*, jossa myös hänen isänsä näytteli. Sen jälkeen hän näytteli yhden kauden televisiosarjassa *S.O.F. – Vainukoirat* ja teki roolit myös sarjoissa *Kameleontti*, *Xena*, *Firefly*, *Siskoni on noita*, *Poliisipäällikkö Mannion*, *C.S.I.* ja *Vampyyripäiväkirjat*.

Kuuluisuuteen Clarken nosti draamasarja *O.C.*, jossa hän näytteli Julie Cooperia. Hän oli aluksi sivuhahmo, mutta roolista tuli myöhemmin keskeisempi.

2010-luvulla Clarke on tunnettu rooleistaan tv-sarjoissa *Nikita* ja *Dallas*.

Yksityiselämä
-------------

Clarkella on yksi tytär aviomiehensä Ernie Mirichin kanssa. Hän asuu perheensä kanssa Beverly Hillsissä Kaliforniassa. Clarke on ollut myös mukana hyväntekeväisyystyössä.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Päivien viemää* (1989–1990)
* *Young Goodman Brown* (1993)
* *Return of the Living Dead 3* (1993)
* *Xena* (1997)
* *Spawn* (1997)
* *S.O.F. – Vainukoirat* (1997)
* *C.S.I.* (2001)
* *Siskoni on noita* (2002)
* *Family Under Siege* (2002)
* *Firefly* (2002)
* *Animatrix: Käännynnäinen* (2003) (äänenä)
* *O.C.* (2003–2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Melinda Clarke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ask Men - Melinda Clarke

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Trumputus** on 1700-luvun alusta peräisin oleva ilmoitustapa, jossa rummutuksen avulla ilmoitettiin kadun kulmissa kansalaisille uutisista sekä tulevista tapahtumista kuten vaaleista ja veronkeräyksestä. Trumputtajia oli yleisesti vielä 1800-luvulla monissa Suomen kaupungeissa, Naantalissa aina 1900-luvun alkupuolelle. Trumputus-sana on peräisin 1700-luvulta ja se tarkoittaa rummuttamista.

Trumputusperinne Naantalissa
----------------------------

Ensimmäinen nimeltä tunnettu trumputtaja oli vuonna 1725 14-vuotiaana virkaan valittu Johan Henrikinpoika. Trumputus siirtyi raatihuoneen vuonna 1771 perustetulle vahtimestarin viralle. Naantalin viimeinen virallinen trumputtaja oli vuonna 1887 kaupunginpalvelijaksi valittu Edward Wilhelm Lindvall, joka 1920-luvulla lopettaessaan trummutti enää lähinnä verojen suorituksesta ja palotarkastuksesta.

Säännöllinen trumputus kesäisin loppui 1970–1980-lukujen vaihteessa, koska Naantalin ranta alkoi olla rauhaton. Tämän jälkeen trumputtaja esiintyi vain satunnaisesti erilaisissa tapahtumissa kuten Tuhkamarkkinoilla.

Vuodesta 2008 lähtien trumputus on taas kuulunut kesäisin Naantalin rannassa. Trumputus tapahtuu juuri ennen kirkontornista soitettavaa iltavesperiä ja kehottaa hiljentymään kuuntelemaan sitä. Trumputus soitetaan kello 19.55 alkaen kolmessa paikassa: ensin Kaivohuoneen kulmalla, sitten rantakioskin kohdalla ja viimeiseksi ravintola Uuden Killan edessä. Rummutus soitetaan 1800-luvulta peräisin olevan nuotin mukaan, ja sen välissä kuultavat sanat sekä teksti ovat vanhaa suomen kieltä yli sadan vuoden takaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Trumputus alkoi taas.  *Rannikkoseutu*, 4.6.2010, nro 42, s. 21. Raisio:  Suomen Paikallissanomat Oy. ISSN 0782-5544. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.7.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Naantalin museon kesäkuun esine.  *Naantalin–Raision kaupunkiuutiset*, 2.6.2010, 17. vsk, nro 20, s. 12. Naantali:  Kaupunkiuutiset. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.7.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Leppänen, Raija: Trumpu paukaa ja höyrylaiva huutaa  24.5.2010. Rannikkoseutu. Viitattu 10.7.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Naantalin erikoisuus, trumputtaja palaa kesä-Naantaliin vuosien tauon jälkeen  30.5.2008. Naantalin Kulttuuritaloyhdistys ry. Viitattu 10.7.2010. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Trumputus alkaa jälleen Naantalissa  1.6.2010. YLE. Viitattu 10.7.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Naantalin merkillisyyksiä. Mies, jolla on ollut yli 20 tointa, Suomen Kuvalehti, 11.09.1920, nro 36, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Fernando Sansegundo** (s. 1957 Madrid) on espanjalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja dramaturgi. Monipuolisen teatteriuran lisäksi Sansegundo on näytellyt televisiotuotannoissa ja kokoillan elokuvissa.

Ura
---

Sansegundo on työskennellyt teatterissa vuodesta 1977 asti. Hän on näytellyt muun muassa teoksissa *Las bicicletas son para el verano*, *El mercader de Venecia*, *Hamlet* ja *Navidad en casa de los Cupiello*. Dramaturgina hän on toiminut muun muassa teoksissa *Rey Lear*, *Julio César*, *Donde hay agravios no hay celos* ja *El ángel exterminador*. Sansegundon teatteriohjauksia ovat muun muassa *El amante*, *La Cumbre* ja *Quién teme a Virginia Woolf*.

Sansegundo on näytellyt myös useissa televisiosarjoissa, kuten *El comisario*, *Aída*, *Pulsaciones*, *Vis a Vis: el Oasis* ja *Paratiisi*. Hän on näytellyt niin ikään erinäisissä elokuvissa, kuten *Tranvía a la Malvarrosa*, *Airbag*, *Entre las piernas*, *El corazón del guerrero*, *Lope* ja *Historias lamentables*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fernando Sansegundo : Sonia Baena, pdf-tiedosto. Viitattu 3.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Fernando Sansegundo : Biografia
**Canadian cur** on kanadalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Canadian cur on atleettinen ja tasapainoinen. Korvat ovat riippuvat ja häntä luonnostaan lyhyt. 80 % pennuista syntyy töpöhäntäisinä. Karvapeite on lyhyt ja väritys vaihtelee suuresti.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Canadian cur jäljestää yleensä pää ylhäällä. Toisin kuin tietyt muut puuhun ajavat koirat, se on vainua seuratessaan äänekäs; osa yksilöistä on hiljaisia metsästäessään päivisin, mutta äänekkäitä öisin.

Alkuperä
--------

David Rogers ja Larry Smith kehittivät canadian curin 1980-luvulla Ontariossa. Heidän päämääränään oli luoda rotu, joka oli älykäs, kestävä, ystävällinen, uskollinen, omistautunut ja sekä hyvä jäljestäjä että puuhun ajava koira. He käyttivät jalostuksessa mountain curia, kemmer stock curia, amerikanleopardikoiraa, bordercollieta ja pointteria. Vuonna 1995 perustettiin *Canadian Cur Breeders Association*.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Canadian cur ajaa puuhun lähinnä pesukarhua, mutta se soveltuu myös oravan, peuran, villisian, kojootin, puuman ja karhun metsästykseen. Lisäksi sitä on käytetty karjapaimenena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 238-239. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Esko Benjam Rautio** (10. marraskuuta 1932 Alatornio – 15. elokuuta 2017 Kiuruvesi) oli kunnallisneuvos, joka toimi Kiuruveden kunnan- ja kaupunginjohtajana yli kaksikymmentä vuotta.

Esko Rautio syntyi maanviljelijä Erkki Raution ja emäntä Siiri Uusitalon perheeseen. Hänen puolisonsa oli seurakuntasihteeri Toini Irma Sofia Rautopuro. Rautio suoritti kunnallistutkinnon ja valmistui sosionomiksi 1969. Hän toimi Karungin kunnansihteerinä 1956–1971 ja Puolangan kunnanjohtajana 1971–1972. Kiuruvedellä Rautio oli kunnanjohtaja 1972–1992 ja kaupunginjohtaja vuodesta 1993. Kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1989. Kiuruveden kaupunginjohtajan tehtävästä Rautio jäi eläkkeelle vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2  Esko Rautio 1932–2017. HS, 5.9.2017. (Viitattu 7.4.2018)
2. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 781. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Rautio on kuollut. Kiuruvesi-lehti, 23.8.2017.
**Fernando Roig Alfonso** (s. 25. kesäkuuta 1947 Pueblo Nuevo, Valencia, Espanja) on espanjalainen liikemies ja urheiluvaikuttaja. Hän toimii espanjalaisen jalkapalloseura Villarreal Club de Fútbolin puheenjohtajana. Roig omistaa itse myös valtaosan seuran toiminnasta, jotka hän osti haltuunsa kaudella 1997–1998.

Roigin omistuksessaan Villarreal Club de Fútbol on kasvanut seurana yhdeksi Espanjan suurimmista. Seuran edutusjoukkue onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 2000-luvulla, sekä se pelasi myös Eurooppa-liigaassa että Mestarien liigaassa. Joukkueen maineikkaampana saavutuksena varmasti Mestarien liiga välieriin eteneminen kaudella 2005–2006. Hän on pitänyt huolta ja kehittänyt myös huomattavasti seuran junioritoimintaa, josta osoituksena muun muassa Villarreal B:n nouseminen Segunda Divisióniin kaudeksi 2009–2010.

Roig omistaa keramiikka-alan yrityksen nimeltä Pamesa, jonka puheenjohtajana hän myös toimii. Lisäksi hän omistaa 9% osuuden päivittäistavarakauppaketju Mercadonan osuuksista, jota johtaa hänen veljensä Juan.

Sanomalehti Mundo Deportivo palkitsi hänet vuoden 2008 parhaana urheilujohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Forbes profile: Fernando Roig Forbes. Viitattu 6.10.2021. (espanjaksi)
2. ↑  Fernando Roig presidente del Villarreal C. F. y de Pamesa cerámica: "Hay 250 millones para 5 temporadas"  2.4.2006. El Periódico Mediterráneo.  Arkistoitu 15.5.2006. Viitattu 21.2.2011. (espanjaksi)
3. ↑  Fernando Roig, el ‘Mejor Dirigente Deportivo 2008’  23.1.2009. Villarreal CF. Viitattu 21.2.2011. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pamesa Cerámican kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Esko Saha** (aik. **Eero Esko**, 9. joulukuuta 1917 Pori – 13. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli Fenno-Filmin ja ohjaaja Yrjö Nortan vakionäyttelijöitä.

Saha oli tunnettu isojen sankariroolien näyttelijä useissa 1940-luvun elokuvissa. Hän teki tunnetuimmat osansa elokuvissa *Matkalla seikkailuun* (1945), *Kyläraittien kuningas* (1945), *Sankari kuin sankari* (1948) sekä *Suomalaistyttöjä Tukholmassa* (1952), jossa hän teki viimeisen pääosaroolinsa.

Saha näytteli sekä draamoissa että komedioissa. Urheiluelokuvassa *Sisulla ja sydämellä* (1947) hänellä oli Matin osa, jota hän arvion mukaan näytteli "leppoisan koomillisin piirtein ja kunnostautui etenkin nyrkkeilykunnossaan ja todella iskevästi kehässä." Saha oli jo vanhastaan nyrkkeilyn harrastaja. Elokuvadebyytissään *Suviyön salaisuus* (1945) hän esiintyi vielä nimellä Eero Esko. Vielä 1960-luvun alussa Saha teki sivuroolin elokuvassa *Se alkoi omenasta*.

Filmografia
-----------

* *Suviyön salaisuus* (1945)
* *Sinä olet kohtaloni* (1945)
* *Matkalla seikkailuun* (1945)
* *Kyläraittien kuningas* (1945)
* *Kultainen kynttilänjalka* (1946)
* *Sisulla ja sydämellä* (1947)
* *Sankari kuin sankari* (1948)
* *Keittiökavaljeerit* (1949)
* *Köyhä laulaja* (1950)
* *Suomalaistyttöjä Tukholmassa* (1952)
* *Se alkoi omenasta* (1962)

Lähteet
-------

* Esko Saha Elonetissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Yhdystie 2812** on valtatieltä 9 Metsämaan Korvenkylässä Loimaalla Varsinais-Suomen maakunnassa yhdystielle 2804 Jokioisten Vaulammille Kanta-Hämeen maakunnassa johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Loimaalla *Koskenrannantie*, Ypäjällä *Ypäjänkyläntie* ja *Varsanojantie* ja Jokioisilla *Hauniontie*.

Metsämaan Korvenkylästä tie jatkuu Ypäjänkylään Ypäjällä ja ylittää siellä Turku–Toijala-radan. Ypäjänkylän Katinhännässä siihen yhtyy seututieltä 213 Loimaan Kauhanojalla alkunsa saava yhdystie 2815 ja Ypäjän Perttulassa Ypäjän kirkon luona Koskelta alkunsa saava yhdystie 2805. Ypäjän keskustaajaman jälkeen tie seurailee Loimijokea Ypäjän Kartanon ja Varsanojan kylissä ja ylittää Loimijoen Jokioisten Vaulammin kylän luona.

Tien varrelle jääviä kohteita ovat muun muassa MTT:n hevostutkimus ja Ypäjän hevosopisto Ypäjän Kartanonkylässä ja Varsanojalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Tienumerokartta.* 1:200 000. Turun tiepiiri. 02. Eteläosa.  Helsinki: Tiehallinto, 1.1.2009.  Kartan verkkoversio (viitattu 9.7.2012)
2. 1 2  *Tienumerokartta.* 1:250 000. Alue 04 Pirkanmaa.  Helsinki: Tiehallinto, 1.1.2009.  Kartan verkkoversio (viitattu 9.7.2012)
**Shebitku** (myös **Shabataka**) oli muinaisen Egyptin 25. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 702–690 eaa. Hän oli faarao Sabakon poika.

Shebitku suhtautui Assyriaan edeltäjiään vihamielisemmin. Vuonna 701 eaa hän johdatti armeijansa puolustamaan Jerusalemia, mutta liittouma kärsi tappion Palestiinassa. Juudan kuningas Hiskia antautui Assyrialle ja joutui maksamaan raskaat lunnaat, jotta Jerusalemia ei olisi tuhottu. Vanhan testamentin mukaan Assyrian armeijaan iski rutto, joka pelasti egyptiläiset ja heprealaiset täydelliseltä tappiolta. Herodotos puolestaan kertoo, että assyrialaisten perääntyminen johtui hiiriparvista, jotka söivät heidän aseensa.

Shebitku rakennutti rakennuksia Thebaan sekä Karnakin pyhän järven rannalle kappelin ja Luxoriin reliefejä. Myös Memfisiin ja Kawaan rakennettiin hänen valtakaudellaan. Shebitku on haudattu pyramidiin numero 18 el-Kurrussa. Haudasta on löydetty esineistöä sekä kallo ja luita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dariusz Sitek: Ancient Egypt - Dynasty XXV *narmer.pl*. Viitattu 19.5.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: **Sabako** | **Egyptin faarao**25. dynastia | Seuraaja:**Taharqa** |
**Sérgio Oliveira de Vasconcellos-Corrêa** (s. 16. heinäkuuta 1934 São Paulo) on brasilialainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Vasconcellos-Corrêa aloitti musiikin opiskelun vuonna 1946 pianisti Ilíria Seraton johdolla. Vuodesta 1951 hän opiskeli Ubelina Reggiani de Aguiarin johdolla Conservatório Dramático e Musical de São Paulossa. Lisäksi hän sai siellä harmonian, sävellyksen ja kuoronjohdon opetusta Martin Braunwieseriltä. Vuosina 1956–1968 Vasconcellos-Corrêan opettajana oli Camargo Guarnieri. Hänen muita opettajiaan olivat Hans Swarowsky, Simón Blech ja Eleazar de Carvalho. Vasconcellos-Corrêa osallistui Rio de Janeiron Conservatório Nacional de Canto Orfeônicossa musiikin didaktiikan erikoistumiskurssille.

Vasconcellos-Corrêa nimitettiin professoriksi Conservatório Paulista de Canto Orfeônicoon. Hän oli yksi Sociedade Pró-Música Brasileiran perustajista ja toimi sen johdossa vuosina 1985–1995. Lisäksi Vasconcellos-Corrêa oli professorina Universidade Estadual Paulistassa (UNESP) ja Universidade Estadual de Campinasissa (UNICAMP). Hän kirjoitti *José Guilherme* -pseudonyymillä musiikkikritiikkiä lehtiin *Folha da Tarde* ja *O Estado de São Paulo*. Vuonna 1994 Vasconcellos-Corrêa perusti Academia Paulista de Músican, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi.

Vasconcellos-Corrêa on saanut teoksillaan useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Prêmio Governador do Estadon. Vuonna 1988 hänet valittiin Brasilian musiikkiakatemian jäseneksi. Hänen teostensa joukossa ovat muun muassa oopperat *Retábulo de Santa Joana Carolina* ja *Tibicuera* sekä useat konsertot ja "konsertinot" (pienet konsertot). Tuotantoon kuuluu myös pianotrio, pianokappaleita ja lauluja. Vasconcellos-Corrêa sävelsi musiikin *Hino dos Bandeirantesiin*. Vasconcellos-Corrêa on julkaissut kirjat *Planejamento em Educação Musical* (1971), *Introdução à Harmonia* (1975) ja *O Estudo do piano, um início sem fim*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sérgio de Vasconcellos-Corrêa Academia brasileira de música
2. 1 2  Sérgio Oliveira de Vasconcellos Corrêa Escavador


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Juhlivia betsimisarakoita 1900-luvun alun valokuvassa.
**Betsimisarakat** ovat malagasseihin kuuluva etninen ryhmä Madagaskarissa. Heitä arvioidaan olevan yli 1,5 miljoonaa henkeä.

Betsimisarakat ovat Madagaskarin toiseksi suurin etninen ryhmä. He asuvat maan itäosassa Intian valtameren rannikolla Antongilinlahden ja Manjaryjoen välisellä alueella. Betanmenat muodostava betsimisarakoiden alaryhmän.

Alkuperältään betsimisarakat ovat afrikkalaisten, Malesian ja Indonesian alueelta saapuneen väestön sekä arabien jälkeläisiä. 1700-luvulla he muodostivat Betsimisarakan valtion, jonka ensimmäinen johtaja Ratsimilaho oli perinteen mukaan brittiläisen merirosvon ja madagaskarilaisen prinsessan poika. Toamasinan ja Nosy Borahan (Île Saint-Marie) tärkeät satamat sijaitsivat betsimisarakoiden alueella.

Perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus, maanviljely ja kaupankäynti. Nykyään betsimisarakat viljelevät riisiä, kahvia ja mausteneilikkaa sekä työskentelevät plantaaseilla ja grafiittikaivoksissa. Heidän kulttuurissaan on eurooppalaista vaikutusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 94. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
2. 1 2  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 34. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.
3. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 35. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
4. 1 2  Bradt, Hilary: *Madagascar: The Bradt Travel Guide, seventh edition*, s. 27. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2002. ISBN 1-84162-051-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Betsimisarakat** Wikimedia Commonsissa
**Canadian Soccer League** on vuonna 2006 perustettu kanadalainen itsenäinen jalkapallosarja.

Historia
--------

Kanadan jalkapallosarjaa on pelattu eri muodoissa vuodesta 1926 lähtien, vuosina 1987-1992 Kanadan jalkapalloliiton alainen ammattimainen pääsarja kantoi nimeä *Canadian Soccer League*. Tämän alkuperäisen CSL:n lopetettua toimintansa muutti vuonna 1926 perustettu itsenäinen *National Soccer League* sitä mukaillen nimekseen *Canadian National Soccer League* vuonna 1993. Lähinnä Ontarion provinssissa toiminut CNSL-liiga sopi pitkään jatkuneet kiistansa Ontarion jalkapalloliiton kanssa, ja yhteistoiminnassa perustettiin uusi *Canadian Professional Soccer League* vuonna 1998. Tarkoituksena laajentaa sarjatoiminta koko Kanadan laajuiseksi syntyi lopulta nykyinen *Canadian Soccer League* vuonna 2006, se sai neljä vuotta myöhemmin myös Kanadan jalkapalloliiton hyväksynnän ja Division III -statuksen. Välit osapuolten välillä tulehtuivat kuitenkin nopeasti ja liitto veti pois tunnustuksensa vuonna 2014. Kaikki sarjan nykyiset joukkueet ovat Toronton metropolialueelta.

Sarjajärjestelmä
----------------

Liiga koostuu kahdesta divisioonasta, ensimmäisessä on kymmenen joukkuetta ja toisessa kuusi näiden reservikokoonpanoa. Molemmissa divisioonissa pelataan runkosarja ja mestaruuden ratkaisevat pudotuspelit.

Nykyiset joukkueet
------------------

*Kausi 2019*
### First Division

* Brantford Galaxy
* CSC Mississauga
* FC Ukraine United
* FC Vorkuta
* Hamilton City SC
* Kingsman SC
* Real Mississauga SC
* SC Waterloo Region
* Scarborough SC
* Serbian White Eagles

### Second Division

* Brantford Galaxy B
* CSC Mississauga B
* FC Vorkuta B
* Hamilton City SC B
* Kingsman SC B
* Serbian White Eagles B

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
*Tämä artikkeli kertoo ranskalaisesta televisiokanavasta. Canal+-kanavien historiasta Pohjoismaissa kertoo artikkeli C More.*

**Canal+** on ranskalainen maksutelevisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 4. marraskuuta 1984 pääpainonaan elokuvat ja urheilu. Sen omistaa Groupe Canal+, jonka puolestaan omistaa Vivendi. *lähde?* Kanavan päämaja on Issy-les-Moulineaux’ssa Pariisin esikaupunkialueella. *lähde?*

Canal+ on vastaanottettavissa maanpäällisen antenniverkon, satelliitin, kaapelin ja internetin kautta. Kanavalla on useita sisarkanavia, joista ensimmäiset, Canal+ Cinéma (alun perin Canal+ Jaune) ja Canal+ Décalé (Canal+ Bleu) perustettiin vuonna 1996. Les Chaînes Canal+ -kanavapakettiin kuuluu kuusi kanavaa. Groupe Canal+ omistaa myös vapaasti katsottavissa olevia kanavia. *lähde?*

Canal+-brändiä on käytetty myös Ranskan ulkopuolella. Ensimmäisenä toiminta alkoi Belgiassa vuonna 1989. Pohjoismaissa Canal+ aloitti vuonna 1997, mutta kanavat ovat vaihtaneet omistajaa useaan otteeseen ja syyskuusta 2012 alkaen ne on tunnettu nimellä C More.

Vuonna 1986 Canal+ perusti tuotantoyhtiö Canal+ Productionin. Se kuuluu edelleen Groupe Canal+:aan nimellä StudioCanal.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timeline Groupe Canal+. Viitattu 12.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Les chaînes Canal+ Groupe Canal+. Viitattu 12.3.2016. (ranskaksi)
3. ↑  CANAL+:n nimi vaihtuu C Moreksi 4.9.2012 *MTV.fi*.  18.6.2012. MTV. Viitattu 12.3.2016. [vanhentunut linkki]
4. ↑  History StudioCanal.  Arkistoitu 4.8.2020. Viitattu 12.3.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Canal+**.
* Canal+ (ranskaksi)
**Canarias-luokka** oli Espanjan laivaston kahden 1930-luvulla valmistetun aluksen muodostama raskas risteilijäluokka. Luokkaan piti kuulua kolmas alus, mutta sitä ei koskaan tilattu.

Suunnittelu
-----------

Sir Phillip Wattsin suunnitelma pohjautui Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan raskaisiin risteilijöihin. Suunnitelluissa aluksissa oli torpedosuojana kyljissä laajennukset ja niiden leveys oli pienempi kuin mallina olleilla aluksilla. Komentosiltaa nostettiin myös yhdellä kerroksella. Aluksiin asennettiin myös suurempi tehoiset moottorit. Kattiloiden sijoittelu mietittiin uudelleen ja savuhormit supistettiin kahteen.

Suunniteltu standardiuppouma oli 10 281 tonnia ja täysin kuormattuna alusten uppouman tuli olla 13 280 tonnia. Koeajoissa standardiuppouma oli 10 617 tonnia ja täysin kuormattuna 12 230 tonnia. Aluksille ei koskaan asennettu lentokoneiden vaatimia tiloja ja laitteita, vaikka ne alkuperäiseen suunnitelmaan olikin sisällytetty.

Suunniteltu aseistus oli kahdeksan kahdeksan tuuman Espanjassa valmistettua Vickersin M1924 50 pituuskaliiperin Mk D -tykkiä kaksoistorneissa. Tykit olivat keveämpiä kuin Britannian kuninkaallisen laivaston käytössä olleet kahdeksan tuuman Mk VIII tykit. Torneissa oli pienemmät laakerit kuin County-luokan Mk II torneissa ja tykkien maksimielevaatio oli 70 astetta. Apuaseina oli neljä 4,7 tuuman pienenkorotuskulman ja neljä 4,7 tuuman suuren korotuskulman tykkiä, jotka kaikki olivat yksiputkisina asennuksina. Rakennustöiden aikana pienenkorotuskulman tykit vaihdettiin ilmatorjuntakykyisiin suuren korotuskulman M1923-tykkeihin.

Kevyenä ilmatorjunta-aseistuksena oli kahdeksan 40 millimetrin ja neljä .50" konekivääriä. Aluksille oli mahdollista asentaa kaksitoista torpedoputkea X-tornin eteen.

Alukset
-------

Canarias
Baleares
Espanjan hallitus hyväksyi 14. heinäkuuta 1926 kahden Washingtonin laivastolain mukaisen risteilijän hankinnan. Alusten hankinnan piti tapahtua Espanjasta ja ainoa valmistukseen kykenevä telakka oli Vickers-Armstrongin espanjalainen tytäryhtiö Sociedad Española de Construcción Naval (SECN) Ferrolissa, joten tilaus ohjattiin sinne.

**Canarias-luokan risteilijät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Canarias* | Sociedad Española de Construcción Naval, Ferrol | 15. elokuuta 1928 | 28. toukokuuta 1931 | syyskuu 1936 | poistettu palveluksesta 17. joulukuuta 1975romutettu 1977 |
| *Baleares* | Sociedad Española de Construcción Naval, Ferrol | 15. elokuuta 1928 | 20. huhtikuuta 1931 | 28. joulukuuta 1936 | upotettu 6. maaliskuuta 1938 |
|

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Whitley, M. J. s. 219
2. 1 2  Whitley, M. J. s. 220

*Canarias*-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Canarias* - *Baleares* |
| Edeltäjä: Almirante Cervera -luokka – Seuraaja: EI |
**Lat Ya -luokka** on Thaimaan laivaston kahden vuonna 1999 valmistuneen miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.

Suunnittelu
-----------

Alukset valmisti italialainen Intermare Gaeta-luokan miinantorjunta-alusten pohjalta, mutta niiden järjestelmät poikkeavat. Propulsiojärjestelmän kaksi MTU:n 710 kilowatin moottoria vastaa Yhdysvaltain laivaston Osprey-luokan järjestelmää Voith Schneider -propelleineen, joilla alukset saavuttavat 14 solmun nopeuden. Niiden elektroniikkajärjestelmä koostuu Atlas Elektronikin taistelunjohto- ja valvontajärjestelmästä ATLAS MWS 80-4 sekä asennetusta ATLAS DSQS-11M-kaikuluotaimesta.

Alusten omasuojana on 30 millimetrin tykki ja miinanraivaukseen on kaksi Gaymarinen Pluto Plus -järjestelmää.

Alukset
-------

**Lat Ya -luokan miinantorjunta-alukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Lat Ya* | Intermarine, Sarzana | - | 30. maaliskuuta 1998 | - |  |
| *Tha Din Daeng* | Intermarine | - | 31. lokakuuta 1998 | - |  |
|

Lähteet
-------

* Rodriguez Intermare: Lat Ya class minehunters

### Viitteet

1. ↑  Intermarine
2. ↑  Worldwarships.com - Gaeta
|  |
| --- |
| 2846 |

Näkymä Yhdystien 2846 yli Torajärvelle Saarnakiven luona.
**Yhdystie 2846** on yhdystie Hämeessä, nykyään Pirkanmaalla ja Kanta-Hämeessä. Tie kulkee Valkeakosken, Hämeenlinnan ja Tammelan kuntien alueella.

Historia
--------

Tie on Sääksmäen Tarttilasta Kalvolan Kuurilaan asti osa vanhaa Akaasta Hämeenlinnaan vienyttä tietä, jonka merkitys supistui silloisen Valtatie 3:n valmistuttua 1960-luvun alkupuolella. Tällöin Kuurilasta Tammelaan vienyt osuus oli vanha ja huonokuntoinen. 1960-luvulla tie kuitenkin peruskorjattiin ja siitä tuli seututie 286. 1990-luvulla luokitus liikenteen vähäisyyden ja tien huonokuntoisuuden vuoksi muutettiin yhdystieksi.

Maasto
------

Tie kulkee Valkeakosken puolella sääksmäkeläisessä maalaismaisemassa. Hämeenlinnan, entisen Kalvolan kunnan puolella kun tie poikkeaa *Pirttikoskentie*lle, maisemat muuttuvat mäkisiksi ja metsäisiksi erämaamaisemiksi. Täällä Tammelan ylängöllä tie on varsinkin Tammelan Lautaporrasta kohden jo hyvin mäkinen ja mutkainen. Tien ajaminen vaatii talvella erityistä huomiokykyä.
Betonin raudoitusta.
**Raudoitusta** käytetään vahvistamaan betonista valmistettavien rakenteiden tai rakennelmien kuten siltojen lujuutta vaativia osia. *lähde?*

Yksinomaan betonista valetun rakenteen vetomurtolujuus on hyvin pieni verrattuna sen puristuslujuuteen. Ilman raudoitusta ei olisi mahdollista valmistaa tarvittavan lujuisia etenkään vaakasuoria kantavia teräsbetonirakenteita, kuten palkkeja. Teräksen vetomurtolujuus on huomattavasti suurempi kuin betonin ja terästä sekä betonia yhdistämällä on mahdollista saavuttaa tarvittava lujuus.*lähde?*

Raudoittamiseen yleisimmin käytettävää terästankotyyppiä kutsutaan *harjateräkseksi*. Lattioissa ja vastaavissa etenkin paikallavalettavissa rakenteissa käytetään raudoitukseen myös metalliverkkoa. Sen tehtävänä on lujittamisen ohella ehkäistä kutistumishalkeamia.*lähde?*

Teräs sopii raudoitusmateriaaliksi paitsi hintansa myös muiden ominaisuuksiensa vuoksi: sen pituuden lämpötilakerroin on hyvin lähellä betonin kerrointa. Raudoituksessa käytettävät teräslaadut ovat sellaisinaan korroosioalttiita, mutta raudoituksena käytettäessä betonointi suojaa niitä ruostumiselta. Ruostumisen vuoksi *teräsbetonin* valmistuksessa ei käytetä terästä ruostuttavia suoloja sisältävää meri- tai muuta mineraalipitoista vettä.*lähde?*

Raudoitteita valmistavat Suomessa muun muassa Tammet ja Flinkenberg steel.*lähde?*

Betoniraudoite voidaan valmistaa teräksen lisäksi myös ruostumattomasta teräksestä, lasikuidusta ja erilaisista komposiittikuiduista. Toistaiseksi muita kuin teräksisiä raudoitteita käytetään lähinnä erikoiskohteissa.

Betoniteräksien ominaisuudet
----------------------------

Betoniteräksille määritetään eurooppalaisessa standardisoinnissa seuraavat ominaisuudet:

* koot ja niiden toleranssit
* tartuntaominaisuudet
* hitsattavuus
* myötölujuus
* vetolujuuden ja myötölujuuden suhde
* murtovenymä
* taivutettavuus
* väsymislujuus.

Lisäksi betoniteräsverkoille pitää määritellä liitosten lujuus.

Lähteet
-------

1. ↑  A 955 / A 955M – 05. Standard Specification for Deformed and Plain Stainless-Steel Bars for Concrete Reinforcement  16.6.2005. ASTM International.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 30.7.2013. (englanniksi)
2. ↑  ComBAR® GFRP-Reinforcement Schöck Bauteile GmbH.  Arkistoitu 30.6.2012. Viitattu 5.7.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Leskelä, Matti V.: *by 210 Betonirakenteiden suunnittelu ja mitoitus*. Suomen Betoniyhdistys ry, 2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Betoniraudoitus**.
* Flinkenbergin raudoitetehdas
**Rolf Elis Sundström** (14. joulukuuta 1922 Helsinki – 20. joulukuuta 2011) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Sundströmin vanhemmat olivat Elis Albinus Sundström ja Julia Vilhelmina Blomquist. Hänen puolisonsa vuodesta 1949 oli Doris Alfhild Maria Sjölund. Ylioppilaaksi vuonna 1945 tullut Sundström osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja valmistui insinööriksi vuonna 1948. Hän oli Finnlinesillä insinööri 1947–1959, tekninen johtaja 1960–1974, johtaja ja johtoryhmän jäsen 1975–1981, varatoimitusjohtaja 1981–1982, toimitusjohtaja 1982–1988 ja hallituksen jäsen 1981–1982. Finnjet-Line-yhtiön toimitusjohtaja Sundström oli 1982–1983 ja Merivienti-yhtiön toimitusjohtaja 1982–1984. Hänellä oli työuransa aikana myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Varustamoyhdistyksen hallituksen puheenjohtajuus. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Sundström sai vuonna 1989.

Pelasi nuoruudessaan SM-sarjassa jääkiekkoa HSK:ssa 1940-49 ja KIF:ssä 1949-53 yhteensä 63 ottelua, joissa tehopisteitä tuli 12+1.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin seurakuntayhtymä: Sundström Rolf Elis, Hietaniemen hautausmaa, Helsinki, Alue 01, kortteli 009, rivi 37, paikkanumero 00508 (hautakiveen kirjoitettu kuolinpäivämäärä 20.12.2011) *hautahaku.fi*. Viitattu 1.8.2022.
2. 1 2  Sakari Auvinen: Merenkulkuneuvos Rolf Sundström (1922–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.5.2022.
3. ↑  *Jääkiekkokirja 2022-23*, s. 580. Annamedia Oy, 09.11.2022.
**Noyers-Pont-Maugis** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin kuusi kilometriä Sedanin kaupungista etelään.

Noyers-Pont-Maugissa käytiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana taisteluita, ja kunnan alueella onkin kaksi sotilashautausmaata. Ranskan sotilaallinen hautausmaa, *Cimetière militaire Français de la Marfée*, on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden hautausmaa. Hautausmaa valmistui vuonna 1920, ja sinne siirrettiin yli 1 700 taistelukentille haudattua ranskalaista sotilasta. 

Saksalainen sotilashautausmaa, *Nécropole allemande de la Marfée*, on 14 055 ensimmäisessä maailmansodassa ja 12 788 toisessa maailmansodassa kaatuneen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Hautausmaalle on haudattu kenraali Günter Schwartzkopff, jota kutsuttiin Stukan isäksi. Hautausmaalla on myös kuparikattoinen kappeli ja 11 metriä korkea graniittiristi.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 20.2.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Cimetière militaire Français de la Marfée Ardennes Tourism. Viitattu 20.2.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Noyers-Pont-Maugis French National Cemetery www.ww2cemeteries.com. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  Nécropole allemande de la Marfée Ardennes Tourism. Viitattu 20.2.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Noyers-Pont-Maugis** Wikimedia Commonsissa