recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Surfcam** on tietokoneavusteisen suunnittelun (CAD) ja tietokoneavusteisen valmistuksen (CAM) ohjelmisto.

Ohjelmasta on saatavilla kahta eri vaihtoehtoa: Surfcam Traditional tai Surfcam.
Surfcamillä voi tehdä työstöratoja rautalanka- ja solidimalleihin. Ohjelmassa on 2,5-akselinen ohjelmointi sekä 5-akselikoneistus. Surfcamillä voi normaalin jyrsin- ja sorviohjelmoinnin lisäksi ohjelmoida lankasahausta tai mittaamista. 
Surfcam-ohjelmisto on usein käytössä CAM-puolen työskentelyssä.

Surfcam Traditional
-------------------

Surfcam Traditional on ensimmäisenä julkaistu Surfcam-ohjelmisto, joka on julkaistu 1980-luvun lopulla.

Surfcam
-------

Surfcam tunnettiin aluksi Surfcam Evo -ohjelmistona, mutta myöhemmin nimettiin uudelleen muotoon Surfcam. Surfcam Evo julkaistiin 2013, kun Vero Software osti Surfcamin.

Historia
--------

Vuonna 1988 Alan Diehl ja hänen poikansa Larry perustivat Surfware-yhtiön, jolloin myös julkaistiin Surfcam.

Lähteet
-------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* CAM-ohjelmistojen nykytila, haasteet ja tulevaisuus
**Logan Lamont Thomas** (s. 11. heinäkuuta 1991 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelaa sekä sisempänä laitahyökkääjänä että joskus myös pelinrakentajana. Hän pelaa NFL-liigan Washington Football Team -joukkueessa. Thomas on pelinrakentajaksi melko isokokoinen, 198 senttimetriä pitkä ja 119 kilogrammaa painava.

Pelaajaura
----------

Kaudelle 2011 Virginia Techin yliopistojoukkueen pelinrakentajaksi noussut Thomas kiinnosti Arizona Cardinalsia, joka varasi hänet vuoden 2014 NFL:n varaustilaisuuden neljännellä kierroksella, tilaisuuden 120. pelaajana. Cardinals piti Thomasin joukkueessaan kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana hän sai peliaikaa kahdessa ottelussa.

Kaudeksi 2015 Thomas siirtyi Miami Dolphinsiin. Thomasilla oli vaikeuksia saada edes varamiehen roolia ja kauden jälkeen Dolphins laittoi hänet vapaiden pelaajien listalle, josta New York Giants poimi hänet. Giants vapautti kuitenkin joukkueen rungon ulkopuolelle jääneen Thomasin sopimuksestaan marraskuussa 2016.

Thomas päätti vaihtaa pelipaikkansa sisemmäksi laitahyökkääjäksi ja teki sopimuksen Buffalo Billsin kanssa. Thomas pelasi kaudet 2016, 2017 ja 2018 Billsissä. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Detroit Lionsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Logan Thomas *pro-football-reference.com*. Sports Reference LLC. Viitattu 12.7.2016.
2. ↑  Logan Thomas released by Arizona Cardinals *nfl.com*. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Dolphins cut bait on quarterback Logan Thomas NBC Sports. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Bills sign TE Logan Thomas, make 6 roster transactions Bills Wire:  USA Today. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)
5. ↑  Lions sign free agent TE Logan Thomas Detroit Lions. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Logan Thomas** Wikimedia Commonsissa
**Loftur Þorsteinsson** (1702 – n. 1722) oli islantilainen pappi. Hänet tunnetaan islantilaisessa kansanperinteessä termillä Galdra-Loftur, sillä hän hallitsi muinaisskandinaavisen Galdr-loitsulaulun. Loftur opiskeli latinakoulussa pohjoisislantilaisessa Hólarissa vuodesta 1716, mutta hänen varsinainen kiinnostuksensa oli musta magia. Tarun mukaan Loftur yritti saada käsiinsä legendaarisen *Rauðskinnan*, joka on 1500-luvulla kirjoitettu grimoire. *Rauðskinnan* puolestaan kerrotaan haudatun kirjoittajansa piispa Gottskálk grimmi Nikulássonin mukana. Lofturista ei kuultu vuoden 1722 jälkeen, vahvistamattoman tarinan mukaan hän hukkui.

Lähteet
-------

1. ↑  Loftur Þorsteinsson *Il faro dei sogni*. Viitattu 6.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* GALDRA-LOFTUR

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Sigurd Alexander Nikolai Majorin** (26. marraskuuta 1905 Helsinki – 2. helmikuuta 1967 Bryssel) oli suomalainen yritysjohtaja, yrittäjä ja vientiasiantuntija, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Majorinin äiti oli Clara Josefina Majorin ja puoliso vuodesta 1930 Elisabeth Angele Livine Steens. Majorin kävi Högre Svenska Handelsläroverketin 1925 ja Institute Superior de Commercen Antwerpenissä 1930–1932. Hän oli Alholman sahan palveluksessa Pietarsaaressa 1925–1927, Foy, Morgan & Co:n palveluksessa Lontoossa 1927, Wilh. Schaumans Fanerfabrik Ab:n apulaislaivauspäällikkö Jyväskylässä, K. V. Holmin palveluksessa Brysselissä vuodesta 1928 ja agentuuriliike Comptoir Finlandais S.A:n perustajia 1934 ja omistaja ja toimitusjohtaja Antwerpenissä vuodesta 1941 ja Brysselissä vuodesta 1936. Majorin oli myös Cobetex Oy:n, Fibretex S.A:n ja La Lieutenante -kiinteistöyrityksen osakas. Hän oli Suomen varakonsuli Antwerpenissä 1930–1941 ja Brysselissä 1941–1946 sekä Antwerpenin maailmannäyttelyn Suomen osaston varakomissaari 1930 ja Brysselin maailmannäyttelyn Suomen osaston varakomissaari 1935. Majorin sai konsulin arvonimen 1937, pääkonsulin arvonimen 1943 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd A. Majorin *Biografiasampo*. Viitattu 6.10.2022.
2. ↑  Kuolleita. Kauppaneuvos Sigurd A. Majorin.  *Uusi Suomi*, 5.2.1967, nro 34, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Defensores del Chacon kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Alto Paraguay |
| Pinta-ala | 
6 859,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1975 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Defensores del Chacon kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Paraguayn pohjoisosassa, Alto Paraguayn departementissa. Etäisyys maan pääkaupunkiin Asuncióniin on 830 km. Puiston pinta-ala on 780 000 hehtaaria.

Puiston halki kulkee lännestä itään kanjonimaisia jokilaaksoja, jotka tulvivat sateisena vuodenaikana. Cerro Leonin vuoret sijaitsevat keskellä puistoa ja kohoavat 430 m Chacon tasangon yläpuolelle (620 m merenpinnasta). Jokilaaksoissa kasvaa tulva-alueille sopeutunutta sademetsää, kun taas ylempänä vallitsevia kasvilajeja ovat erilaiset mehikasvit (kaktuskasvit ja ananaskasvit) sekä piikkiset lajit (paatsamakasvit, kelaskasvit, hernekasvit). Puistossa kasvaa uhanalaisia ja kotoperäisiä kasvilajeja sekä viljelykasvien villejä kantamuotoja (tupakkaa, maniokkia ja maapähkinää).

Kansallispuiston tiheiden, piikkisten metsien suojissa elää Paraguayn harvinaisimpia eläinlajeja kuten jaguaareja, puumia ja oselotteja. Puistossa elävät myös chaconpekari, amerikantapiiri ja harjasusi. Lintuihin kuuluvat jabiru, papukaijat ja muut trooppiset lintulajit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paraguay Nature's Strongholds.  Arkistoitu 4.11.2013. Viitattu 2.11.2013.
2. 1 2  Parque Nacional Defensores del Chaco Birdlife. Viitattu 2.11.2013. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Parque Defensores del Chaco (Arkistoitu – Internet Archive) Salve Moslos
**Sigvar Karl Fredrik Forsström** (30. maaliskuuta 1914 Särkisalo – 27. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Forsströmin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Fredrik Forsström ja Eina Maria Fager ja puoliso Margit Alice Blomberg. Vuorineuvos Börje Forsström oli hänen veljensä. Ylioppilaaksi Sigvar Forsström tuli 1934 Viipurissa ja työskenteli sitten harjoittelijana Englannissa ja Saksassa. Kotimaahan palattuaan hän toimi isänsä omistaman Karl Forsström -yrityksen prokuristina vuoteen 1951, siirtyen sitten yrityksen teknilliseksi johtajaksi ja vuonna 1953 toimitusjohtajaksi. Hän hoiti tätä tehtävää aina 1980-luvun puoliväliin asti. Forsströmin johdolla kalkkialalla toiminutta yritystä modernisoitiin sekä tuotannon että tuotteiden puolesta, keskittyen erikoiskalkkeihin kuten maatalouskalkkiin ja puunjalostus- ja kaapeliteollisuuden käyttämään mikrokalkkiin. Teollisuusneuvoksen arvonimen Forsström sai vuonna 1972. Myös harrastuksistaan tunnettu Forsström oli Suomen Kennelliiton aktiivinen jäsen ja innokas dreevereiden kasvattaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigvar Forsström *Biografiasampo*. Viitattu 29.12.2021.
**Peitenimi** tarkoittaa esimerkiksi sotilasoperaatiolle tai henkilölle annettua salanimeä, koodinimeä.
Peitenimien käyttö kuuluu salaamistarkoituksessa käytettävään erityisesti sotilaalliseen koodiin, peitekieleen. Peitenimi on peitekielinen salanimi.

Peitenimet ovat osa salaisen viestinnän kryptografiaa: peitenimet ovat koodeja, jotka korvaavat selväkielisen tekstin kokonaisia sanoja koodatussa tekstissä. Yksittäisten merkkien korvaaminen puolestaan on salakirjoitusta.

Laajasti tunnetuiksi tulleita ovat esimerkiksi II maailmansodan operaatioiden peitenimet kuten Operaatio Overlord (Normandian maihinnousu 1944) ja Operaatio Barbarossa (Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon 1941).

Eräissä tapauksissa peitenimi on nykyään pikemminkin perinne ja osa medianäkyvyyttä kuin minkäänlainen turvallisuusjärjestely. Esimerkiksi Barack Obaman "peitenimi" Renegade kerrottiin Washington Postissa, kun hänestä tuli presidenttiehdokas. Nimen antoi Valkoisen talon viestintäosasto WHCA.

Katso myös
----------

* Salanimi

Lähteet
-------

* Sadeniemi, Matti (päätoim.): *Nykysuomen sanakirja. Neljäs osa. O – R. 14. painos*. Porvoo – Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1996. suomi
* Singh, Simon: *Koodikirja*. Porvoo – Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1999. suomi

### Viitteet

1. ↑  Nykysuomen sanakirja 4.osa: peitekieli, peitenimi
2. ↑  Singh 1999, 55-57
3. ↑  Komblut, Anne 2007: 'Renegade' joins Race for White House (Washington Post 17. kesäkuuta 2007)
4. ↑  Obaman perhe sai koodinimet (Uusi Suomi 10. marraskuuta 2008)
**Karl Gustaf Sigurd Törnudd** (27. huhtikuuta 1873 Viipuri – 23. heinäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen liikemies, lähetystövirkailija ja kirjailija.

Törnuddin vanhemmat olivat insinööri, valtiopäivämies Gustaf Törnudd (1832–1894) ja Fanny Serenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Viipurin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Törnudd valmistui agronomiksi Mustialan opistosta 1893. Hän toimi liikemiehenä ja oli Oy Tornator Ab:n kirjeenvaihtaja Tainionkoskella 1906–1918 sekä Yhdysvaltain lähetystön virkailija Helsingissä 1924–1933. Sotavuosina Törnudd toimi lennätinsensuurin ja kansanhuollon virkamiehenä.

Törnudd perusti vuonna 1920 *Lento oy*-nimisen lentoyhtiön joka teki huvilentoja kesäkuukausina 1920–1921 Helsingistä lähiympäristöön ja aina Tallinnaan ja Viipuriin.

Törnudd oli naimisissa vuodesta 1912 amerikkalaisen Elise von Moschziskerin (k. 1954) kanssa.

Teoksia
-------

* *Kosmopolitism*. Helios, Helsingfors 1907 (suomeksi nimellä *Yleismaailmallisuus*, Tekijä, Helsinki 1908)
* *Cosmopolitisme*. Giard & Brière, Paris 1909
* *Kosmopolitiska studier 2 : Intellekt- och kroppsarbete : i anslutning till Professor Fahlbecks artikel "Arbetarrörelsen på afvägar" i Statsvetenskaplig Tidskrift i Lund 1908*. Helios, Helsingfors 1909
* *Räntefria pengar : 1. Vilket penningväsende är det bästa. 2. Polemik. 3. Kapitalräntans natur*. Helsingfors 1933
* *Samhällsekonomien i ny belysning : en uppgörelse 1-2*. Söderström, Helsingfors 1946

Lähteet
-------

* TÖRNUDD Karl Gustaf Sigurd. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
**Pascal Janin** (s. 4. huhtikuuta 1956) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Syyskuusta 2015 lähtien hän on toiminut JS Kairouanin päävalmentajana.

Ura
---

Janin'n pelaajaura maalivahtina jäi meriiteiltään varsin vaatimattomaksi. Hän edusti lähinnä alempien sarjatasojen joukkueita aloittaen SCO Angersissa 1974. Seuran kanssa hän juhli Division 2:n voittoa kaudella 1975–1976 ja hopeaa 1977–1978. Pääsarjavisiitti jäi siis Janin'n osalta yhteen kauteen. 

Kaikkiaan Janin pelasi urallaan 114 ottelua pääsarjatasolla. Hän edusti 1984 lyhyen aikaa myös AS Monacoa. Uransa Janin lopetti 33-vuotiaana RC Strasbourgissa vuonna 1989. 

Pelaajauransa jälkeen Janin on toiminut RC Strasbourgin organisaatiossa Centre de Formation'n johtajana, maalivahtivalmentajana sekä FC Metzissä juniori- ja maalivahtivalmentajana.

Päävalmentajadebyyttinsä Janin teki 51-vuotiaana Stade Brestois'n päävalmentajana joulukuussa 2006. Hän pelasti seuran putoamiselta johdattaen sen lopulta neljänneksitoista Ligue 2:ssa. Ensimmäinen kokonainen kausi päävalmentajana toi upeasti seitsemännen sijan, mutta kauden 2008–2009 kehno alku maksoi Janin'lle työpaikan ja hän sai potkut lokakuussa 2008. 

Janin palasi valmennustehtäviin elokuussa 2009, kun hänen entinen seuransa RC Strasbourg palkkasi hänet eronneen Gilbert Gressin seuraajaksi.  Kausi sujui Janin'n johdolla luvattoman surkeasti ja lopulta Strasbourg putosi ensimmäistä kertaa historiassaan Nationaliin, kolmannelle sarjatasolle.  Kauden jälkeen Janin sai jättää tehtävänsä. 

Marraskuussa 2012 Janin siirtyi valmentamaan Afrikkaan, kun hänestä tuli malilaisen Stade Malienin päävalmentaja. Hän luotsasi joukkueen tuplamestariksi kaudella 2012/13. Seura eteni hänen johdollaan myös CAF Confederation Cupin välieriin vuonna 2013. Janin jätti seuran elokuussa 2014 ja siirtyi guinealaisen AS Kaloumin peräsimeen. Hän sai kuitenkin potkut jo joulukuussa 2014.

Syyskuussa 2015 Janinista tuli tunisialaisen JS Kairouanin päävalmentaja.

Meriitit
--------

### Pelaajana

* Division 2: 1976

### Valmentajana

* Malin mestaruus (2): 2013, 2014
* Malin cup: 2013

Lähteet
-------

1. ↑  Brest: l'entraîneur limogé (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pascal Janin officiellement intronisé entraîneur de Strasbourg
3. ↑  Châteauroux-Racing 2-1 : Strasbourg relégué en National !
4. ↑  Fournier, nouveau coach du RCS
5. ↑  Le Stade malien de Bamako : Un nouvel entraineur débarque
6. ↑  Pascal Janin, nouvel entraineur de l'AS Kaloum
7. ↑  AS Kaloum : Pascal Janin limogé (Off)[vanhentunut linkki]
8. ↑  Pascal Janin nouvel entraineur de la JSK[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Gilbert Gress** | **RC Strasbourgin päävalmentaja**8/2009–2010 | Seuraaja:**Laurent Fournier** |
**DC++** on avoimen lähdekoodin vertaisverkko-ohjelma, joka käyttää Direct Connect -protokollaa. Ohjelmaa levitetään GPL-lisenssillä. Useimpien arvioiden mukaan DC++ on suosituin Direct Connect -asiakasohjelma.*lähde?*

Koska DC++:n lähdekoodi on kaikkien saatavilla, siitä on tehty versioita, jotka väärinkäyttävät vertaisverkkoa esimerkiksi ilmoittamalla jaossa olevan materiaalin määrän suuremmaksi kuin se todellisuudessa on. DC++:n lähdekoodia on myös käytetty GPL-lisenssin vastaisesti suljetun lähdekoodin Direct Connect -ohjelmassa rmDC++. DC++ on ohjelmoitu C++-ohjelmointikielellä.

Käyttääkseen DC++:aa on yhdistettävä jonkin palvelimen "aulaan" ja sieltä valittava mieleiset hubit eli varsinaiset tiedostonsiirtopalvelimet, joilla voi olla jopa kymmeniä tuhansia käyttäjiä. Näiltä käyttäjiltä etsitään sitten tiedostoja hakusanoilla, ja hubi listaa haun tuloksen käyttäjiltä keräämiensä tiedostolistojen perusteella. Kun mieleinen tiedosto on valittu, tiedoston lataus alkaa. Tämä edellyttää vapaana olevaa latauspaikkaa tiedostoa jakavalla koneella. Latauspaikkojen määrä on tiedostoa jakavan koneen käyttäjän valittavissa. Useimmiten DC++:aa käytetään tekijänoikeuksilla suojatun musiikin, elokuvien, televisiosarjojen, tietokoneohjelmien, kuvien ja tietokonepelien laittomaan vaihtamiseen. Joillakin hubeilla voi olla jakamista koskevia rajoituksia.

DC++ on saatavilla suomeksi kielipaketilla ja versiossa 0.705 sekä uudemmissa suomennos tulee mukana.

Ominaisuudet
------------

* Monta yhtäaikaista hubiyhteyttä, joilta voi etsiä yhtä aikaa tiedostoja.
* Uusimmilla versioilla mahdollista ladata samaa tiedostoa usealta käyttäjältä
* Alkuperäistä Direct Connectia tehokkaampi käyttöliittymä.
* Uusimmat versiot eivät ole yhteensopivia alkuperäisen Direct Connect -protokollan kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DC++**.
* DC++:n virallinen sivusto (englanniksi)
* Ohjelman asentaminen ja muita ohjeita (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Näkymä Pielisjoelta, Utran kanavan viereiseltä tukkien käsittelyalueelta.**Utran kanava** on Pielisjoessa Utrankosken kohdalla sijaitseva uittokanava, joka poistui käytöstä, kun Utran kohdalle valmistui vuonna 1971 avokanava Pielisjoen väylää uusittaessa.

Utrankoskella tehtiin ensimmäiset perkaustyöt 1780-luvulla, kun Martin Stenius perusti vesisahan Utraan. Hän perkautti Utrankosken ja Kaluvirran sekä kaivautti väylän Kukkosensaareen sahatavaran kuljetuksen helpottamiseksi. Ensimmäinen kanava Utrankoskeen valmistui 1832, kun Nils Ludvig Arppe rakennutti sulkukanavan (*Arppen sulun*) perustamansa Kuurnankosken sahan proomukuljetuksia varten. Sulku oli noin 40 meträ pitkä ja kuusi metriä leveä. Arppen sulku poistui käytöstä sen jälkeen, kun Arppe joutui sulkemaan Kuurnankosken sahan vuonna 1850. Nykyisin Arppen sulku on lähes kuivillaan, ja siitä on jäljellä kiviseiniä sekä pohjalautoja. Arppen sulun korvasi vuosina 1850–1853 rakennettu *Utran venekanava* joka oli 260 metriä pitkä ja 3,6 leveä veneille tarkoitettu avokanava.

Utraan rakennettiin uusi sulkukanava 1874–1875 osana Pielisjoen kanavointitöitä. Uusi kanava oli 414 metriä pitkä, ja siinä oli yksi puurakenteinen sulku, jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Sulku rakennettiin entisen venekanavan paikalle, ja sulun yli johti kääntösilta, jonka kautta kuljettiin Utran sahalle. Utran puusulku uudistettiin kivirakenteiseksi vuonna 1902 ja kanavan sivuun rakennettiin 1913 uittokouru. 

Utran kanavan sulun paikalle rakennettiin 1948–1951 uusi betonirakenteinen uittosulku, jonka pituus oli 175 metriä, leveys 8,0 metriä ja syvyys 2,5 metriä. Utran uittosulku oli käytössä aina siihen saakka, kun uusi Kuurnan kanava valmistui 1971. Tämän jälkeen Pielisjoessa Saapaskoskella, Jakokoskella, Paiholassa ja Kuurnan vanhassa kanavassa olleet sulut jäivät pois käytöstä ja Kuurnan vanha kanava ja Paiholan sulku jäivät jopa kohonneen vedenpinnan alle. Utran uittosulku kävi tarpeettomaksi, koska vedenpinnan korkeus sulun molemmissa päissä oli nyt sama. Uittosulku on edelleen jäljellä, mutta sitä ei enää käytetä ja sulun portit ovat aina auki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen kanavat : Utran kanava ja Arppen sulku
2. 1 2 3  Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Utran kanava ja historiallinen teollisuusalue

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
Sigvard Eklund
**Sigvard Arne Eklund** (19. kesäkuuta 1911 Kiiruna – 30. tammikuuta 2000 Wien) oli ruotsalainen fyysikko, joka toimi Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääsihteerinä vuosina 1961–1981. Hänen kaudellaan kehitettiin järjestön tärkeimmät tieteelliset ja tekniset ohjelmat, kuten keskuslaboratoriot.

Eklund valmistui Uppsalan yliopistosta fysiikan maisteriksi vuonna 1936 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1946. Hän toimi kymmenen vuoden ajan ydinfysiikan professorina Tukholman Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa. Sen ohella hän toimi myös tutkimusjohtajana vuosina 1950-1961 Ab Atomenergi -yhtiössä ja johti Ruotsin ensimmäisen ydinreaktorin R1 kehitystyötä.

Eklundin mukaan on nimetty palkinnot, joita jaetaan parhaalle väitöskirjalle, pro gradu -tutkielmalle ja kandidaatintutkielmalle ydinteknologian alalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  In Memoriam: Dr. Sigvard Eklund *IAEA*. Viitattu 4.10.2020.
2. 1 2  About the Sigvard Eklund Prize *KTH*.  Arkistoitu 7.10.2020. Viitattu 4.10.2020.
3. ↑  Hur kom R1:an till? Och varför ligger den på KTH? *KTH*.  Arkistoitu 9.10.2020. Viitattu 4.10.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Scheelen apteekki** eli apteekkari Amil Scheelen talo oli Tampereella Hämeenkadun ja Koskikadun kulmassa (Hämeenkatu 13b) sijainnut rakennus. Se oli yksikerroksinen uusrenessanssityylinen puutalo, jossa toimi kaupungin kolmas apteekki. Siinä oli myös neljä asuinhuonetta. Scheelen talon suunnitteli arkkitehti Lambert Petterson, ja se valmistui vuonna 1892.

Scheelen apteekki oli saneeratun Kyttälän kaupunginosan ensimmäisiä rakennuksia. Pihapiiriin kuului myös toinen puinen asuinrakennus sekä tiilestä tehty talousrakennus. Lisäksi tontilla sijaitsi puutarha, jota reunusti umpinainen aita.

Vuonna 1917 apteekin tontin osti Suomen Pankki. Se päätti tehdä siihen toimitalonsa, mutta hanke viivästyi. Pankki luovutti osan tontista posti- ja lennätinhallitukselle, joka rakennutti Scheelen puutarhan paikalle postitalon. Rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1927. Suomen Pankin talon rakentaminen alkoi sen sijaan vasta vuonna 1940. Silloin Scheelen talo purettiin. Apteekki siirtyi Ruuskasen taloon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liuttunen, Antti: *Kadonneet kaunottaret: Tampereen rakennushistoriaa*, s. 323. Tampere: Tampereen museot, 2018. ISBN 978-951-609-935-7.
2. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 164–166. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
**USS San Marcos** (runkonumero LSD-25) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Casa Grande -luokan maihinnousualus (engl. *Landing Ship Dock*).

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Casa Grande -luokka*
Alus tilattiin Philadelphian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 1. tammikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1971 ja se siirrettiin vielä samana päivänä Espanjalle.

Espanjan laivasto
-----------------

Alus liitettiin edelleen samana päivänä 1. heinäkuuta Espanjan laivastoon nimellä *Galicia* ja runkonumerolla TA31. Alus luokiteltiin vuonna 1980 uudelleen maihinnousualukseksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli L31. Alus poistettiin alusluettelosta 1988 ja se romutettiin seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  history.navy.mil
Naomi Mitchison
Lady **Naomi Margaret Mitchison** CBE (1. marraskuuta 1897 – 11. tammikuuta 1999), o.s. **Haldane**, oli skotlantilainen kirjailija. Monet hänen teoksistaan, kuten esikoisromaani *The Conquered* (1923), käsittelevät historiallisia aiheita, kun taas toiset menevät fantasian ja tieteiskirjallisuuden puolelle. Hän julkaisi lisäksi runoteoksia ja kolmiosaisen omaelämäkerran. Hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi vuonna 1981. 

Biologi J. B. S. Haldane oli hänen vanhempi veljensä. Mitchison opiskeli tiedealaa*selvennä* Oxfordin yliopistossa ja oli hoitajana ensimmäisessä maailmansodassa. Hän meni vuonna 1916 naimisiin lakimiehen ja tulevan parlamentin jäsenen Dick Mitchisonin (k. 1970) kanssa. Pari sai neljä poikaa ja kolme tytärtä; pojista Geoffrey kuoli alle kymmenvuotiaana aivokalvontulehdukseen ja tyttäristä Clemency pian syntymänsä jälkeen. Mitchison asui Carradalen kylässä Kintyressä vuodesta 1939 kuolemaansa saakka.

Mitchison ei koskaan käyttänyt titteliään *Lady*, jonka hän sai miehensä elinikäisen päärinarvon myötä 5. lokakuuta 1964. Hän jatkoi kirjailijanuraansa vanhuuteensa saakka ja eli 101-vuotiaaksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Richard Davalos** (5. marraskuuta 1930 New York, New York – 8. maaliskuuta 2016 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli suomalaista ja espanjalaista sukuperää.

Davalos aloitti uransa televisiossa 1950-luvun alussa. Hän näytteli muun muassa elokuvissa *Eedenistä itään* (1955), *Lannistumaton Luke* (1967), *Kellyn sankarit* (1970) ja *Something Wicked This Way Comes* (1983). Televisiossa hän näytteli muun muassa televisiosarjoissa *The Americans* ja *Perry Mason yllättää*.

Vuonna 1955 Davalosille myönnettiin Theatre World Award -palkinto suorituksistaan Arthur Millerin Broadway-näytelmissä *Näköala sillalta* ja *A Memory of Two Mondays* (1955).

Sanotaan, että Davalos oli naimisissa kahdesti. Tanssija Ellen van der Hoevenin kanssa hänellä on kaksi tytärtä: näyttelijä-muusikko Dominique Davalos ja näyttelijä Elyssa Davalos. Myös hänen tyttärentyttärensä Alexa Davalos on näyttelijä.

Davalosin kuva on englantilaisen The Smiths -rockyhtyeen albumin *Strangeways, Here We Come* (1987) kansikuvassa sekä kokoelmalevyjen *Best... I* ja *...Best II* (1992) Yhdysvaltain painosten kansikuvissa.

Lähteet
-------

* Richard Davalos Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* AllMusic

### Viitteet

1. 1 2 3 4   *The Telegraph*. Viitattu 2.1.2018 (englanniksi)
2. ↑  Cheng, Cheryl: Richard Davalos, ‘East of Eden’ and ‘Cool Hand Luke’ Actor, Dies at 85 *The Hollywood Reporter*.  9.3.2016. Viitattu 10.3.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5   *The Herald*. Viitattu 30.12.2018 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard Davalos** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Pascal "Zubi" Zuberbühler** (s. 8. tammikuuta 1971 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1992–2011 ja lukeutuu pitkään myös Sveitsin maajoukkueen vakionimiin.

Zuberbühler edusti kotimaassaan Grasshopperia, Baselia, Aarauta ja Neuchâtel Xamaxia. Hän saavutti urallaan kuusi Sveitsin liigamestaruutta ja kolme cup-mestaruutta. Kotimaansa ulkopuolella Zuberbühler edusti saksalaista Bayer Leverkusenia sekä englantilaisia West Bromwich Albionia ja Fulhamia.

Sveitsin maajoukkueessa Zuberbühler pelasi ensi kerran vuonna 1994. Hän pelasi kaikkiaan 51 A-maaottelua. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa (pelasi neljä ottelua) sekä EM-kilpailuissa 2004 (ei pelannut) ja 2008 (pelasi yhden ottelun).

Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Filippiinien jalkapallomaajoukkueen maalivahtivalmentajana.

Saavutukset
-----------

* Sveitsin-mestaruus 1995, 1996, 1998, 2002, 2004, 2005
* Sveitsin cupin voitto 1994, 2002, 2003

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pascal Zuberbühler *UEFA.com*.  11.7.2011. UEFA. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)
2. 1 2  P. Zuberbühler *nr.soccerway.com*. Viitattu 26.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  Pascal Zuberbühler Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
4. ↑  Neil Etheridge’s mentor to help Azkals goalkeepers in Suzuki Cup *interaksyon.com*.  23.11.2012.  Arkistoitu 27.11.2015. Viitattu 26.11.2015. (englanniksi)
5. ↑  PFF Advisory on Bahrain vs Philippines International Friendly *pff.org*.  16.3.2015. Viitattu 26.11.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (saksaksi)
* Profiili Neuchâtel Xamaxin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Stiel |
2 Haas |
3 Berner |
4 Henchoz |
5 M. Yakın |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 H. Yakın |
11 Chapuisat |
12 Zuberbühler |
13 Zwyssig |
14 Magnin |
15 Gygax |
16 Celestini |
17 Spycher |
18 Huggel |
19 Barnetta |
20 Müller |
21 Rama |
22 Vonlanthen |
23 Roth |
Valmentaja Kuhn

Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Zuberbühler |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Margairaz |
6 Vogel |
7 Cabanas |
8 Wicky |
9 Frei |
10 Gygax |
11 Streller |
12 Benaglio |
13 Grichting |
14 D. Degen |
15 Džemaili |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Lustrinelli |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Coltorti |
22 Yakın |
23 P. Degen |
Valmentaja Kuhn

Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Benaglio |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Lichtsteiner |
6 Huggel |
7 Cabanas |
8 Inler |
9 Frei |
10 Yakın |
11 Streller |
12 Derdiyok |
13 Grichting |
14 Gygax |
15 Fernandes |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Zuberbühler |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Jakupović |
22 Vonlanthen |
23 Degen |
Valmentaja Kuhn



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Naomichi Ueda** (jap. 植田 直通; s. 24. lokakuuta 1994 Uto) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Ueda kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut 10 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Aiheesta muualla
----------------

* Soccerway

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Kawashima |
2 Ueda |
3 Ōta |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Toyoda |
12 Nishikawa |
13 Kobayashi |
14 Mutō |
15 Konno |
16 Shiotani |
17 Hasebe |
18 Inui |
19 Shōji |
20 Shibasaki |
21 Sakai |
22 Yoshida |
23 Higashiguchi |
Valmentaja Aguirre

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
1 Kushibiki |
2 Muroya |
3 Endō |
4 Fujiharu |
5 Ueda |
6 Shiotani |
7 Harakawa |
8 Ōshima |
9 Yajima |
10 Nakajima |
11 Suzuki |
12 Nakamura |
13 Kōroki |
14 Ideguchi |
15 Kamekawa |
16 Asano |
17 Iwanami |
18 Minamino |
Valmentaja Teguramori

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Kawashima |
2 Ueda |
3 Shōji |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Haraguchi |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Usami |
12 Higashiguchi |
13 Mutō |
14 Inui |
15 Ōsako |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōshima |
19 H. Sakai |
20 Makino |
21 G. Sakai |
22 Yoshida |
23 Nakamura |
Valmentaja Nishino

Japanin joukkue – Copa América 2019
1 Kawashima |
2 Sugioka |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 N. Ueda |
6 Watanabe |
7 Shibasaki |
8 Itō |
9 Maeda |
10 Nakajima |
11 Miyoshi |
12 Kojima |
13 A. Ueda |
14 Hara |
15 Suga |
16 Tomiyasu |
17 Matsumoto |
18 Okazaki |
19 Iwata |
20 Abe |
21 Kubo |
22 Tatsuta |
23 Ōsako |
Valmentaja Moriyasu
**Utkujärvi** on matala, hiekkarantainen ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen luoteispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 192 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Utkujärven osat ovat Alainen Utkujärvi ja Ylinen Utkujärvi. Niitä yhdistää salmi, jonka yli on rakennettu valtatie 21. Utkujärven pituus etelästä pohjoiseen on noin viisi kilometriä, suurin leveys lännestä itään on noin kilometrin. Alainen Utkujärvi on sen pohjoispuolella sijaitsevaa Ylistä Utkujärveä matalampi. Sen syvin kohta on 5,4 metriä. Ylisen Utkujärven itäosassa on noin 18 hehtaaria laaja alue, jonka syvyys on vähintään kuusi metriä. Alueen sisällä sijaitsee järven syvin kohta. Utkujärven ainoan saaren pinta-ala on noin 10 aaria.

Utkujärveen laskee Kaarnesjoki pohjoisesta ja Ruottojoki idästä. Utkujärvi laskee etelään Nulusjärveen ja edelleen Utkujokea Muonionjokeen.

Alaisen Utkujärven länsipuolella sijaitsee Ylimuonion kylä. Järven kaakkoisrannalla sijaitsee Nulusniemi-niminen asutuskokonaisuus. Ylisen Utkujärven rannoilla on joitakin pientaloja. Utkujärven länsipuolinen Utkuvaara kohoaa noin 320 metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven itäpuolella kohoaa Nulusrova ja Pänttäjä.

Utkujärvi on kalaisa (ahven, hauki, made, siika, särki).

Utkujärven vesitilavuus on 7 232 000 kuutiometriä.

Utkujärvi (67.441.1.005) kuuluu Utkujärven lähialueeseen (67.441), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Utkujärven alue (67.44) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Utkujärvi on laajin Utkujärven lähialueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Utkujärvi on kahdeksanneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Könkäsenjärvi ja Olosjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Utkujärvi, vakavesi, Muonio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 16.1.2022.
3. ↑  Utkujärvi. Järviwiki. Viitattu 16.1.2022.
4. 1 2  Muonion kalavedet, kalastusluvat ja palvelut kalastajalle *Discovermuonio.fi*. Muonion Matkailu ry. Viitattu 16.1.2022.
5. ↑  Utkujärven lähialue (67.441). Järviwiki. Viitattu 16.1.2022.
6. ↑  Muonio. Järviwiki. Viitattu 16.1.2022.
**Saksanhanhikki** (*Potentilla thuringiaca*) on ruusukasvien heimoon ja sormihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji. Laji muistuttaa ulkonäöltään läheistä sukulaistaan pystyhanhikkia (*Potentilla recta*), josta laji eroaa kuitenkin pienemmällä koollaan, lehtiruusukkeellaan ja tummemmankeltaisilla kukillaan.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Saksanhanhikki on 25-30 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi, jolla on vankka ja haarova juurakko. Kasvin punertava varsi on koheneva tai pysty; varressa on tiheästi lyhyitä ja harvaan pitkiä karvoja. Saksanhanhikin ruodilliset, korvakkeelliset lehdet kasvavat tyviruusukkeesta tai varresta. Lehtilapa on sormilehdykkäinen; tyvilehdet ovat tavallisesti 7-lehdykkäisiä, varsilehdet 5-lehdykkäisiä. Lehdykät ovat suikeita, sahalaitaisia ja karvaisia, korvakkeet puolestaan suikeita ja pitkäsuippuisia.

Saksanhanhikki kukkii kesäkuusta elokuuhun; kukinto on muutamasta kirkkaankeltaisesta kukasta koostuva harsu huiskilo. Kukan 15-20 millimetrin levyinen teriö on säteittäinen; yhdessä kukassa on viisi lovikärkistä, 7-10 millimetrin pituista verholehtiä pidempää terälehteä. Verholehtiä on viisi. Yhdessä kukassa on tavallisesti 20 hedettä ja vähintään 10 erilehtistä emiä. Kukasta kypsyvä hedelmä on useista lyhytotaisista pähkylöistä koostuva kertohedelmä.

Saksanhanhikin kromosomiluku on 2n = 42.

Levinneisyys
------------

Saksanhanhikki on kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoista, Itä-Euroopasta ja Kaukasiasta. Nimialalaji *subsp. thuringiaca* kasvaa luonnonvaraisena Saksassa (*thuringiaca* viittaa Saksan osavaltioon Thüringeniin), mutta ei Suomessa. Saksanhanhikki on levinnyt Suomeen idästä; ensimmäisen kerran laji löydettiin Mikkelistä vuonna 1883. Viime aikoina saksanhanhikki on levinnyt laajalle alueelle Etelä- ja Keski-Suomeen, mutta päälevinneisyysalue on edelleen idässä.

Suomeen saksanhanhikki on kulkeutunut etupäässä heinänsiemenen mukana, mutta myös Suomen sodan aikana venäläisjoukkojen huoltokuljetuksissa.

Elinympäristö
-------------

Saksanhanhikki kasvaa nurmikoilla, niityillä, tienvarsilla, pientareilla, ratapihoilla, joutomailla ja lastauspaikoilla; joskus sitä voi tavata myös villiintyneenä koristekasvina.

Lähteet
-------

* LuontoPortti: Saksanhanhikki (*Potentilla thuringiaca*)

### Viitteet

1. ↑  saksanhanhikki – *Potentilla thuringiaca* *laji.fi*. Viitattu 12.1.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q162286
* Wikispecies: Potentilla thuringiaca
* BioLib: 39851
* CoL: 4M66M
* EoL: 628277
* EPPO: PTLTH
* EUNIS: 180298
* FNA: 250100370
* GBIF: 5367126
* GRIN: 318667
* iNaturalist: 153984
* IPNI: 729121-1
* IRMNG: 11223207
* ITIS: 504591
* NatureServe: 2.135832
* NBN: NBNSYS0000003346
* NCBI: 654642
* Open Tree of Life: 930799
* PFI: 2043
* Plant List: rjp-9588
* PLANTS: POTH4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:729121-1
* Tropicos: 27803796
* VASCAN: 8852
* WFO: wfo-0001018725

 |

 |
Saksanhirviluolanihmisen kallo ja rekonstruktio.
**Saksanhirvi-ihminen** eli **saksanhirviluolanihminen** on esihistoriallinen ihmisryhmä, jonka olemassaolo on päätelty Kaakkois-Kiinasta löydettyjen fossiilien perusteella. Fossiilit löydettiin luolasta, jossa on myös erään sukupuuttoon kuolleen saksanhirvilajin luita. Fossiileja on kaikkiaan kolmesta yksilöstä, ja ne ovat 11 500–14 500 vuotta vanhoja. Niissä on piirteitä sekä nykyihmisestä että vanhemmista ihmislajeista, ja on esitetty että kyseessä voisi olla ennen tuntematon ihmislaji. Toinen vaihtoehto on, että jäännökset kuuluvat hyvin varhain Afrikasta muuttaneelle nykyihmisryhmälle, joka olisi pysynyt eristyksissä muista nykyihmisistä.[1]

Fossiilit löytyivät jo 1989 Yunnanin maakunnasta Maludongista eli niin kutsutusta Saksanhirviluolasta, mutta niitä on alettu tutkia vasta 2006.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Mystinen fossiili hämmentää Kiinassa - Todiste uudesta ihmislajista?Yle 14.3.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Cave Fossil Find: New Human Species or "Nothing Extraordinary"?, National Geographi
Suomen puolustusvoimien entinen T-72 2A46-kanuunoineen
**2A46** on neuvostoliittolais-venäläinen, 1960-luvun lopulta alkaen valmistettu automaattisesti ladattava panssarivaunukanuuna. Vuodesta 1981 sitä on valmistanut Motoviliha (Мотовилиха). Tehtaan aikaisemmat panssarivaunukanuunat olivat kaliiperiltaan 100 mm:n rihlattu D-10 (T-54:een) ja 115 mm:n rihlaamaton 2A20 (T-62:een).

Tykin alkuperäinen versio on T-64A:ssa käytetty 2A26 eli D-81, jonka jatkokehitelmä 2A46 on. Tykki on ollut eri versioinaan kaikkien sarjatuotantoon päässeiden neuvostoliittolaisten ja venäläisten taistelupanssarivaunujen pääase 1960-luvun lopulta nykypäivään. Uudempien kehitysversioiden mallimerkintöihin sisältyvä M-kirjain tarkoittaa modernisoitua. 2A46:sta käytetään myös merkintää D-81T, 2A46M:stä D-81TM ja niin edelleen. 2A46-, 2A46M-, 2A46M-1-, 2A46M-2, 2A46M-4 ja 2A46M-5-kanuunoilla on aseistettu muun muassa T-72-, T-80- ja T-90-panssarivaunut. Suomessa 2A46M-tykki tunnettiin nimellä 125 PSVK 84.

Ominaisuudet
------------

2A46M:llä ja 2A46M1:llä ja muilla uudemmilla malleilla on suurempi ammuksen lähtönopeus ja sen vuoksi läpäisykyky on suurempi kuin 2A46:lla. Uusin nykyinen tuotantomalli on esimerkiksi T-90A:ssa käytettävä 2A46M-5. Uudemmat versiot ovat myös noin 1/4:n tarkempia. Kanuunan massa on 2 500 kg ja se voi läpäistä 3BM-42M (Lekalo) APFSDS (panssariammus) -laukauksella noin 650 mm RHA:ta (tasalaatuista panssariterästä) kahden kilometrin etäisyydeltä.

2A46M-mallista lähtien on ollut myös mahdollisuus panssarintorjuntaohjusten laukaisuun. T-72:n modernisoiduimmat mallit, T-80- ja T-90-panssarivaunut käyttävät 9K-119 Refleks-sarjalaisia, kuten 9M-119 ja 9M-136 Refleksiä, sekä Invar ja uusia Invar-M ohjuksia. Osa T-72- ja T-64-panssarivaunumalleista käyttää 9K-120 Svir -sarjan ohjuksia, koska pitemmät Refleks-ohjukset eivät mahdu pituutensa vuoksi vanhoihin lataajiin. Nykyisin käytettävät ohjukset ovat lähinnä SACLOS (Semi-Automatic Command to Line of Sight)-ohjattuja eli niitä ohjataan pitämällä laseretäisyysmittarin laseria kohteessa ja ohjuksen hakupää hakeutuu laserin mukaan. Läpäisykyky uusimpien ohjuksien tandem-ontelokärjillä on 700 mm ja 900 mm välillä. Osumatodennäköisyys 5 km:n päähän on noin 80–90 %.

Automaattisesti ladattavana se ei tarvitse lataajaa, joten panssarivaunuun riittää tällöin kolmen hengen miehistö. Esimerkiksi Rheinmetall L44 edellyttää myös lataajaa.

Lähteet
-------

* Modern Russian armour Fofanov.free.fr.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **2A46M**.
* Motovilkan esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
* panssarivaunuaiheinen sivusto (englanniksi)
Saksan liittopäivät sisältä
**Saksan liittotasavallan vaalijärjestelmä** säätelee liittovaltion kansallisen parlamentin, liittopäivien, jäsenten vaaleja. Saksan peruslain 38 §:n mukaan vaalien tulee olla yleiset, suorat, vapaat, tasa-arvoiset ja salaiset. Lisäksi Saksan peruslaissa määrätään, että liittopäivien vaalit on pidettävä joka neljäs vuosi ja että voi äänestää ja tulla valituksi täytettyään 18 vuotta.

Kaikki muut liittovaltion vaaleja koskevat määräykset säännellään liittovaltion vaalilailla. Saksasta löytyy 299 yhden edustajan vaalipiiriä ja vähintään 299 edustajaa valitaan puoluelistoilta. Saksalaiset valitsevat kansanedustajansa kahdella äänellä; ensimmäinen ääni annetaan suoraan vaalipiirin ehdokkaalle, jonka on saatava vaalipiirissään eniten ääniä tullakseen valituksi. Toisella äänellä valitaan osavaltion puoluelista kustakin osavaltiossa puolueiden vaalikokousten vahvistamana. Äänestäjä saa jakaa äänensä kahdelle eri puolueelle. Yhden edustajien vaalipiirien voittajat valitaan ensin, ja loput paikat jaetaan suhteellisuuden säilyttämiseksi toisen äänestyksen perusteella. Jos puolue saa läpi enemmän ehdokkaita vaalipiireistä kuin sen suhteellinen osuus puoluelistaäänistä sallisi, syntyy niin sanottuja ylijäämäpaikkoja, jotka hyvitetään muille puolueille lisäpaikoilla suhteellisuuden varmistamiseksi ja näin liittopäivien koko kasvaa.  Sama edustaja voi olla ehdolla sekä vaalipiirissä että puoluelistalle. Saadakseen paikkoja suhteellisella edustuksella puolue tarvitsee vähintään 5 % puoluelistaäänistä tai sen on täytynyt voittaa vähintään 3 vaalipiiriä. Tämä sääntö ei koske kansallisten vähemmistöjen puolueita. Postiäänestys on mahdollista hakemuksesta ja jos siihen on perusteltu syy.

Saksan liittopäivien uudet vaalit on järjestettävä aikaisintaan 46 ja viimeistään 48 kuukautta vaalikauden alkamisen jälkeen. Jos liittopäivien vaalikausi päättyy ennenaikaisesti, ennenaikaiset vaalit on pidettävä 60 päivän kuluessa purkamispäätöksestä. Ennenaikaisia vaaleja on tähän mennessä järjestetty kolme: vuosina 1972, 1983 ja 2005. Liittopresidentti määrää lopullisen vaalipäivän ehdolla olevista päivistä, jonka on oltava sunnuntai tai yleinen vapaapäivä.

Itsenäinen ehdokas voi olla ehdolla vaalipiirissä, jos saa kerättyä vaalipiiristä vähintään 200 kannattajakorttia. Puolueet, joilla ei ole edustusta liittopäiville tai osavaltion maapäivillä, voivat asettaa omat puoluelistansa; jos saavat kerättyä vähintään 2000 kannattajakorttia tai vähintään 0,1 % osavaltion äänestäjistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland
2. 1 2 3  bmi.bund.de: Voting system
3. ↑   DW: Untangling the German election process
4. ↑  Bundestag: Election of Members and the allocation of seats
5. ↑  Suomen Kuvalehti: Saksan vaalit: taktikointia kakkosäänellä
6. ↑  Wahlrecht: German Federal Electoral System
7. ↑  Bundestag election 2021: Postal ballot
8. ↑  Bundeswahlleiter: Wahltermin
9. ↑  Teilnahme von Parteien an Bundestags- und Europawahlen
**Strontiumhydroksidi** (Sr(OH)2) on strontium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden strontiumyhdisteiden ja lasitteiden valmistukseen ja sokerinvalmistuksessa ja lisäaineena muun muassa muoveissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa strontiumhydroksidi on värittömiä kiteitä. Yhdiste on voimakkaasti hygroskooppista. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Liuokset ovat emäksisiä. Kidevedettömän strontiumhydroksidin lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja oktahydraatit (Sr(OH)2·H2O ja Sr(OH)2·8H2O). Kidevesi poistuu hydraattien rakenteesta kuumennettaessa. Kuumennettaessa strontiumhydroksidia 710 °C:n lämpötilaan se hajoaa strontiumoksidiksi. Ilman sisältämän hiilidioksidin kanssa strontiumhydroksidi reagoi muodostaen strontiumkarbonaattia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Strontiumhydroksidia voidaan valmistaa liuottamalla strontiumoksidia veteen. Sitä saostuu myös lisättäessä strontiumsuolojen liuoksiin natrium- tai kaliumhydroksidia. Strontiumhydroksidista voidaan valmistaa muita strontiumyhdisteitä ja valmistaa lasitteita ja loisteaineita. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita ja lisätään stabilisaattoreiksi muun muassa muoveihin. Aikaisemmin strontiumhydroksidia on käytetty runsaasti sokerien erottamiseen melassista, mutta sen on osittain korvannut halvempi kalsiumhydroksidi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1038. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2 3  Richard C. Ropp: *Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds*, s. 122–123. Newnes, 2012. ISBN 9780444595539. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.2.2018). (englanniksi)
3. ↑  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 177. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
4. 1 2  Stephen G. Hibbins: *Strontium and Strontium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 1.2.2018
5. ↑  Robert E. Krebs: *The history and use of our earth's chemical elements: a reference guide*, s. 78. Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 978-0313334382. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.2.2018). (englanniksi)
**Nogu karjäärilump** (myös *Nogupalu karjäär, Nogopalu karjäär*) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Nogun kylässä sijaitseva tekojärvi. Vironkielessä *karjäär* tarkoittaa kaivamalla syntynyttä kuoppaa, jollaisia ovat esimerkiksi hiekka- tai sorakuopat tai louhokset.

Maantietoa
----------

Lampi on 400 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se on syntynyt hiekan- tai soranoton muodostamaan kuoppaan eikä sillä on laskuojaa. Kuoppa sijaitsee Nogun kylätien pohjoispuolella pienessä metsikössä, jota ympäröi peltomaat. Lammen eteläpuolella kulkee pieni kärrypolku ja länsipuolella tiet yhdistävä kylätie. Lammen rantaviivan pituus on yli kilometrin eikä rannoilla sijaitse asumuksia.

Vesistösuhteita
---------------

Nogu karjäärilump kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa lammen lasku-uoma Tindi oja on Rõuge jõen sivuhaara. Järven valuma-alueen pinta-ala on 1,0 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Nogu karjäärilump (VEE2140020) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 29.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)