recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Käsipallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 2020** pelattiin Itävallassa, Norjassa ja Ruotsissa 6.–26. tammikuuta. Mukana oli 24 joukkuetta. Tukholmassa pelatussa loppuottelussa Espanja voitti Kroatian. Pronssille sijoittui Norja. Turnauksen paras maalintekijä oli 65 maalia tehnyt Norjan Sander Sagosen.

Joukkueet pelasivat kuudessa neljän joukkueen alkulohkossa, joista jokaisen lohkon kaksi parasta pääsivät toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella pelattiin kahdessa kuuden joukkueen lohkossa, joista molemmista kaksi parasta pääsivät välieriin ja kolmanneksi sijoittuneet pelasivat ottelun EM-kisojen sijoista 5–6. Välierien voittajat ratkaisivat mestaruuden loppuottelussa ja hävinneet pelasivat pronssiottelussa.

Pronssiottelu
-------------

| Pronssiottelu | raportti |
| --- | --- |
| 25.1. | Slovenia  | 20–28 | **Norja** |  (Arkistoitu – Internet Archive) |

Loppuottelu
-----------

| Loppuottelu | raportti |
| --- | --- |
| 26.1. | **Espanja** | 22–20 |  Kroatia |  (Arkistoitu – Internet Archive) |

Loppusijoitukset
----------------

| Sijoitus | Maa  |
| --- | --- |
| Kultaa |  Espanja |
| Hopeaa |  Kroatia |
| Pronssia |  Norja |
| 4. |  Slovenia |
| 5. |  Saksa |
| 6. |  Portugali |
| 7. |  Ruotsi |
| 8. |  Itävalta |
| 9. |  Unkari |
| 10. |  Valko-Venäjä |
| 11. |  Islanti |
| 12. |  Tšekki |
| 13. |  Tanska |
| 14. |  Ranska |
| 15. |  Pohjois-Makedonia |
| 16. |  Sveitsi |
| 17. |  Alankomaat |
| 18. |  Montenegro |
| 19. |  Ukraina |
| 20. |  Serbia |
| 21. |  Puola |
| 22. |  Venäjä |
| 23. |  Bosnia ja Hertsegovina |
| 24. |  Latvia |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  2020 Men's EHF Euro – Final Tournament European Handball Federation.  Arkistoitu 18.1.2020. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
**Said and Done** on irlantilaisen poikabändi Boyzonen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.

Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista ensimmäinen oli Osmonds-cover "Love Me for a Reason". Se nousi listaykköseksi Irlannissa kesällä 1994 ja joulukuussa kakkoseksi Britanniassa. Kappaleen valitsi yhtyeen manageri Louis Walsh levy-yhtiön vastustuksesta huolimatta. Toinen julkaisu oli alkuperäinen "Key to My Life" ja se nousi kolmanneksi Britannian listalla huhtikuussa 1995 kuten myös "So Good" kyseisen vuoden elokuussa. Cat Stevens -cover "Father and Son" sijoittui toiseksi marraskuussa 1995 ja viimeinen julkaisu "Coming Home Now" neljänneksi maaliskuussa 1996.

Kaikkiin kappaleisiin kuvattiin musiikkivideot Irlannissa. "Key to My Life" muistetaan ainoana Boyzone-videona, jossa oli selvä juoni ja "So Good" ainoana videona, jossa tanssittiin. Viimeksi mainittu edusti myös yhtyeen harvoja nopetempoisia pop-kappaleita. "Coming Home Now" -videossa nähtiin teeman mukaisesti paljon Dublinin maisemaa, muun muassa kaupungin läpi virtaava Liffey-joki. Kyseisessä kappaleessa kuultiin myös jonkin verran Keithin ja Shanen laulua. Myöhemmin Ronan ja Stephen lauloivat pääosuudet singlejulkaisuilla.

Kappaleet
---------

1. Together (Keating/Hedges/Brannigan) - 3.35
2. Coming Home Now (Duffy/Gately/Graham/Keating) - 3.43
3. Love Me for a Reason (Bristol Brown Jones) - 3.39
4. Oh Carol (Dyer/Scott/Hedges) - 3.32
5. When All Is Said and Done (Gately/Keating/Graham/Duffy/Lynch/Hedges/Brannigan) - 3.00
6. So Good (Gately/Keating/Graham/Duffy/Lynch/Hedges/Brannigan) - 3.03
7. Can't Stop Me (Gately/Hedges/Brannigan) - 3.04
8. I'll Be There (Jackson/Saydian/Hedges/Brannigan) - 3.52
9. Key to My Life (Gately/Keating/Graham/Hedges/Brannigan) - 3.46
10. If You Were Mine (Joey Balin/Andy Hill) - 4.32
11. Arms of Mary (Iain Sutherland) - 2.50
12. Believe in Me (Gately/Keating/Taylor/Holgate/hedges/Brannigan) - 3.36
13. Father and Son (Cat Stevens) - 2.50

Lähteet
-------

1. ↑  RTE Television
Solène Durand
**Solène Durand** (s. 20. marraskuuta 1994) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän kuului Ranskan naisten maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa mutta ei ollut ennen kisoja päässyt vielä pelaamaan yhtään maaottelua ja jäi myös kisoissa varamaalivahdiksi. Nuorisomaajoukkueissa hän on pelannut yhden ottelun alle 16-vuotiaissa, 13 ottelua alle 17-vuotiaissa, 13 ottelua alle 19-vuotiassa ja viisi ottelua alle 20-vuotiaissa.

Durand on edustanut seuratasolla Montpellieriä kausina 2009–2017 ja Guingampia vuodesta 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Solène Durand FIFA.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Solène Durand *Footofféminin.fr*. Viitattu 12.6.2019. (ranskaksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Durand |
2 Lakrar |
3 Renard |
4 Fazer |
5 De Almeida |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Matéo |
13 Bacha |
14 Toletti |
15 Dali |
16 Peyraud-Magnin |
17 Le Garrec |
18 Asseyi |
19 Feller |
20 Cascarino |
21 Bècho |
22 Périsset |
23 Picaud |
Valmentaja Renard
**Lautalla yli Enonselän** on vuonna 1953 ilmestynyt Väinö Riikkilän kirjoittama nuortenkirja, jonka tapahtumapaikkana on sisäsuomalainen maatila lähiseutuineen. Tarinan päähenkilö on kaupunkilaispoika Aarne, joka matkustaa setänsä maatilalle ja tutustuu Konstan, Pekan ja Matin veljeskolmikkoon.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kaupungissa lääkärin alipainoiseksi ja heikoksi tuomitsema 13-vuotias Aarne-poika lähetetään setänsä maatilalle lihomaan. Matka vie ensin junalla Voikoskelle ja sitten kävellen Korven tilalle. Pitkä kävely on viedä Aarnelta voimat, mutta puolimatkassa hänen seurakseen lyöttäytyy vanha Kuppari-Ieva. Perillä Aarne tutustuu serkkuihinsa Konstaan, Pekkaan ja Mattiin sekä pääsee tutustumaan moniin maatilan töihin, kuten nauriiden kylvämiseen ja kalastukseen.

Seikkailukirjojen ja Thor Heyerdahlin *Kon-Tikin* innoittamana Aarne haluaa serkkujensa kanssa purjehtimaan läheiselle Enonselän järvelle. Retki toteutuu, mutta poikien vene karkaa saaresta ja he jäävät oman onnensa nojaan. Ainoa uimataitoinen, Matti eli serkuista nuorimmainen, ui selän yli rantaan hakemaan apua, mutta joutuukin keskelle omaa seikkailuaan; jätettyään sanan tovereidensa hädästä postimiehelle hän saa kyydin mieheltä, joka paljastuu murtomieheksi. Samaan aikaan muut pojat rakentavat Kuussaaressa lautan ja lähtevät vesille, mutta päätyvät vain väärään suuntaan Lokkiluodolle.

Matti ja poliisit onnistuvat ottamaan murtomies Ruuskasen kiinni ja niin Matti pääsee lähtemään veneellä pelastusretkelle, mutta taas vene karkaa häneltä Lokkiluodon rannassa. Niinpä kaikki neljä joutuvat lähtemään uudelle lauttamatkalle, joka vie heidät viimein takaisin mantereelle. Poikien saapuessa Aarnen sedän maatilalle saapuu samaan aikaan postimies tuoden Matin aiemmin lähettämää viestiä heidän avuntarpeestaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Milunka Savić, kuvattu vuosien 1914 ja 1918 välillä.
**Milunka Savić**, serbiaksi Милунка Савић, (28. kesäkuuta / 10. elokuuta 1888 Koprivinica – 5. lokakuuta 1973 Belgrad) oli serbialainen naissotilas, joka on saanut historiassa eniten naissotilaalle myönnettyjä kunniamerkkejä.

Savić oli vuonna 1912 täyttänyt 24 ja hän liittyi Serbian armeijaan. Maa kävi tuolloin Ensimmäistä Balkanin sotaa. Tapauksen syntyhistoriaa ei tiedetä, mutta epäillään, että Savić meni sotaan veljensä puolesta. Hän osallistui myös Toiseen Balkanin sotaan, missä haavoittui. Vasta sotasairaalassa selvisi hänen oikea sukupuolensa. Esimiehet puhuttelivat häntä ja totesivat, että naiselle olisi sopivampaa olla hoitajana eikä rintamalla, mutta Savić piti päänsä ja meni takaisin rintamalle. Hän taisteli myös ensimmäisessä maailmansodassa ja sai kunniamerkkejä useilta valtioilta. Hänet kotiutettiin vuonna 1919. 

Sodan jälkeen Ranska tarjosi Savićille eläkettä ja asunnon, mutta hän päätti pysyä Serbiassa. Sotien välisenä aikana hän unohtui ihmisten mielistä ja eli tuntemattomuudessa. Toisen maailmansodan aikana hän ei osallistunut vastarintaan maataan miehittävää Saksaa vastaan. Hän joutui keskitysleirille mielipiteidensä vuoksi, mutta jäi eloon. 

Savić adoptoi katulapsia ja hoiti heitä kuin omiaan. Hän sai valtiolta eläkkeen joka oli aivan liian pieni elämiseen. Asia tuli julkisuuteen ja ja kaupunki kustansi hänelle asunnon. Sotasankari kuoli köyhyydessä. 

Ruotsalainen power metal -yhtye Sabaton on julkaissut Savićista kertovan kappaleen nimeltä "Lady Of The Dark".

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2
3. ↑  Lady Of The Dark *Sabaton Official Website*. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Solwezi** on kaupunki Sambiassa ja se on Luoteisen maakunnan pääkaupunki. Solwezissa on noin 65000 asukasta. Suurin osa asukkaista kuuluu kaonde-heimoon, mutta alueella asuu myös paljon lundaa sekä luvalea puhuvia ihmisiä.

Alueen merkittävin teollisuus ovat kaivokset; noin 10 km Solwezista pohjoiseen sijaitsee Kansanshin kaivos ja noin 65 km länteen sijaitsee Lumwanan kaivos. Kansanshin kaivoksen avaaminen sai Solwezin kaupungin voimakkaaseen kasvuun ja kaupunkiin on rakennettu paljon uusia asuntoja sekä toimistorakennuksia.

Solwezin kaupunki ei ole erityisen koristeellinen tai varsinainen turistikaupunki, mutta se on alueen suurin asutuskeskus. Monet matkailijat pitävät Solwezia kuitenkin pysähdyspaikkana matkansa varrella, esimerkiksi matkalla Kafuen kansallispuiston pohjoisiin osiin. Kaupungista löytyvät muun muassa Sambian yleisimpien pankkien toimipisteet sekä suuri ostoskeskus. Majoituspaikkoina Solwezista löytyy hotelli, erilaisia majataloja sekä muita pienimuotoisempia majoituspaikkoja.

Vähän matkan päässä Solwezista sijaitsee Kifubwa-joen varrella oleva Kifubwan kallioseinämä, josta on löydetty kivikauden ihmisten kirjoitusta tai kaiverruksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Solwezi *Zambia-Info*. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Solwezi** Wikimedia Commonsissa
**Erica Alfridi** (s. 22. helmikuuta 1968 Tregnago) on italialainen kävelijä.

Alfridi sijoittui 10 000 metrin ratakävelyssä viidenneksi Ateenan MM-kilpailuissa 1997 ja oli samana vuonna kävelyn maailmancupissa 10 kilometrin kävelyssä neljäs. Vuonna 1998 hän saavutti Budapestin EM-kilpailuissa hopeaa maannaisensa Annarita Sidotin jälkeen ajalla 42.54. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 20 kilometrillä kuudenneksi. Seuraavalla kaudella Alfridi oli neljäs Sydneyn olympialaisissa kuten myös Edmontonin MM-kisoissa 2001. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän sai pronssia ajalla 1.28.33 ja voitti samana vuonna kävelyn maailmancupin.

Merkittävimpiä saavutuksia
--------------------------

* Kävelyn maailmancupin voitto 2002
* EM-hopeaa 10 kilometriltä 1998 ja pronssia 20 kilometriltä 2002
* Neljäs Sydneyn olympialaisissa 2000
* Neljäs Edmontonin MM-kilpailuissa 2001

### Henkilökohtaiset ennätykset

* 3 000 m: 11.57,80 (2001)
* 5 000 m: 20.53,43 (2002)
* 10 km: 42.15 (1997)
* 15 km: 1.07.16 (1999)
* 20 km: 1.27.29 (2001)

Lähteet
-------

* Erica Alfridi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Erica Alfridi[vanhentunut linkki] Tilastopaja.org (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Lauscha** on kaupunki Saksan Thüringenin osavaltiossa Sonnebergin piirikunnassa. Lauscha tunnetaan käsinpuhalletuista lasiesineistä, erityisesti joulukuusen koristeista.

Museoon siirretty lasinpuhaltajan työpaja 1930-luvun Lauschasta.
Lauschan rautatieasema joulukuussa 2001.
Lauscha sijaitsee Thüringer Schiefergebirgen vuoristossa syvässä laaksossa. Lauschan rautatieasema on 611 metrin korkeudella merenpinnasta, ja korkein kaupungin alueella oleva vuorenhuippu Pappenheimer Berg kohoaa 834,5 metriin. Keskimääräinen korkeus on 625 m.

Joulukoristeet
--------------

Lasimestarit Hans Greiner ja Christoff Müller perustivat lasihytin 1595, ja siitä saivat alkunsa Lauscha ja paikallinen lasinvalmistus. Lasihelmiä valmistettiin lasiputkesta lampputyönä 1700-luvulta alkaen, ja 1800-luvulla työ tehostui kun liekki saatiin palkeilla entistä kuumemmaksi. Myös puhallettuja helmiä valmistettiin. Kuusenkoristeista on ensimmäinen maininta 1860-luvulta erään kauppiaan luettelosta. Sonnenbergin alueesta tuli Saksan leikkakalujen ja samalla kuusenkoristeiden valmistuksen keskus, ja Lauschassa erikoistuttiin kuusenkoristeisiin. Puhaltajat työskentelivät kotonaan ja myivät tuotteensa tukkukauppaille, joista he joutuivat riippuvaisiksi. Osavaltion kotiteollisuusväki oli Saksan köyhintä, ja kaikki perheenjäsenet lapsia myöten osallistuivat työhön elannon hankkimiseksi. Postimyynnin yleistyessä tuotos parani, ja osuuskuntien perustamisen ansiosta saatiin myös työoloja paremmiksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana koristeiden tuotanto laantui, mutta jo 1923 Lauschaan perustettiin lasikoulu. Vaikka joulukoristeet saivat Saksassa aiemman koristeellisen tyylin sijasta nyt vaikutteita ajan yksinkertaisemmasta tyylistä ja 1930-luvulla jopa pintaansa hakaristikuvioita ja kansallishenkeä nostattavia vanhoja symboleita, Lauschassa pääosa tuotannosta noudatti vanhaa perinnettä. 1943 joulukoristeiden tuotanto keskeytettiin mutta jatkui heti sodan päätyttyä nyt DDR:ksi muuttuneessa valtion osassa. Tuotanto vietiin pääasiassa Neuvostoliittoon. Vähitellen tuotanto koneellistui. Puhaltajista monet siirtyivät Länsi-Saksaan Neustadtiin. Saksojen yhdistyessä Lauschan puhaltajat joutuivat jälleen hankkimaan tarvikeensa itse ja huolehtimaan markkinoinnista. Monet puhaltajat ovat ryhtyneet tekemään koristeita vanhoilla muoteilla.

Lasikoulu *Berufsfachschule Glas* perustettiin kaupunkiin uudelleen 1991, ja vuosittain kaupungissa pidetään kahtena adventtina joulumarkkinat *Kugelmarkt*, jonne tulee yleisöä kymmeniätuhansia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Lauscha, DB, City.com, viitattu 13.7.2012
2. ↑  Museum fü Glaskunst Lauscha, viitattu 13.7.2012
3. 1 2 3 4  Kaisa Koivisto, Hannele Nyman, Marjo-Riitta Saloniemi, *Joulupuu on rakennettu*, Tammi 2009, s. 139–155.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lauscha** Wikimedia Commonsissa
**Lausteen poikakoti** oli Turun Lausteella 1920-luvulta 1980-luvulle toiminut poikien koulukoti. Se perustettiin vuonna 1919 ensimmäisen maailmansodan sotaorpolasten huoltolaksi. Vuonna 1925 se nimettiin kasvatuslaitokseksi 9–18-vuotiaille "turvattomille, kansakoulusta poisjoutuneille tai harhautuneille" eli huostaanotetuille pojille. Vuonna 1946 kasvatuslaitokset muuttuivat koulukodeiksi. Nykyisin samalla, uudisrakentamisen keskelle jääneellä maatilalla toimii yksityinen, voittoa tuottamaton Perhekuntoutuskeskus Lauste.

Laitosta hallinnoi oma osakeyhtiö, joka vuokrasi Lausteen rustitilaa Turun kaupungilta. Tilaan kuului 75 hehtaaria peltoalaa, nelisenkymmentä lehmää ja sikala, joita kaikkia pojat hoitivat.

Alueen rakennuksia on kymmenkunta: hallintorakennus Johtola, vastaanottokoti Kerhola liikuntasaleineen, isompien poikien asuntola Kotila, puinen kansakoulu noin sadalle oppilaalle, oma verstas sekä Niemelän työkoulu, jossa opiskeltiin puusepäksi, maalariksi, suutariksi tai räätäliksi. Tilalla oli jopa oma pesula, leipomo ja putka. Tavoitteena oli kansa- ja kansalaiskoulu oppimäärä, minkä jälkeen pojille pyrittiin saamaan työpaikka tai jatko-opintopaikka ammattikoulusta. Työnantajien ja koulunjohtajien silmissä Lausteelta tulevien maine oli kuitenkin huono, ja monet poikakodin kasvatit joutuivatkin vankilakierteeseen.

Fyysinen kuritus oli arkipäivää Lausteen poikakodissa, jopa keskellä yötä. Housut kerättiin yöksi pois, etteivät pojat karkaisi. Henkilökunnan väkivallan lisäksi myös isot pojat simputtivat nuorempiaan.

Kirjailija Leena Lander asui lapsena Lausteen poikakodissa, jossa hänen isänsä toimi tarkastajana. Poikakoti antoi innoituksen hänen romaaniinsa *Tummien perhosten koti*. Muussakin tuotannossaan hän sanoo tutkineensa "miesten hurjuutta ja hulluutta".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nostalginen Turku: Kovamaineinen koulu *Aamuset*.  13.12.2013. Turku.  Arkistoitu 3.2.2019. Viitattu 2.2.2019.
2. 1 2  Savela, Sanna: Lausteen poikakodista sotaan – "Vasta rintamalla tunsin olevani turvassa" *Yle Uutiset*.  29.5.2016.
3. ↑  Gustafsson, Marlp: Miten minusta tuli minä, Leena Lander *Yle Elävä arkisto*.  9.3.2009. Viitattu 2.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Lausteen Poikakoti, Kansan kuvalehti, 03.01.1930, nro 1, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Salomon van Ruysdael** (n. 1602–1670) oli alankomaalainen taidemaalari. Ruysdael oli hollantilaisen maisemamaalauksen perustajia Jan van Goyenin ohella ja maansa johtavia realistisia maisemamaalareita. Hän edustaa Hollannin maalaustaiteen kulta-aikaa. Hän maalasi läpikuultavin, vaaleahkoin, monesti harmaasävyisin värein kotitienoonsa kanavia, tasankoja, kanavissa kulkevia lauttoja, veden yläpuolelle kurkottavia puita ja suurten puiden ympäröimiä kyliä. Hänen töissään esiintyy täytehenkilöitä. Myöhemmin hänen tyylinsä muuttui aikaisempaa voimakkaammaksi ja värikkäämmäksi.

Sukuun kuuluu useita taidemaalareita. Salomonin veli Isaac van Ruisdael oli myös tunnettu maisemamaalari. Salomon oli Jacob van Ruisdaelin setä ja eroaa tästä tarkkuutensa ja pidättyvyytensä suhteen. Salomon sai joukon jäljittelijöitä, joista tunnetuin on hänen poikansa Jacob van Ruysdael.

Salomon van Ruysdael syntyi Naardenissa lähellä Amsterdamia. Hänen isänsä oli Jacob van Gooyer, joka oli ammatiltaan huonekalupuuseppä. Salomon ja Isaac muuttivat myöhemmin sukunimensä lähistöllä sijainneen linnan mukaan. Erottuakseen toisistaan Salomon ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruysdael, kun taas Isaac ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruisdael. Salomon eli suurimman osan elämäänsä Haarlemissa, mutta maalasi myös muita hollantilaisia maisemia. Hän kuoli Haarlemissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kodin Suuri Tietosanakirja, osa 11 vuodelta 1979, s. 456
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 7*, s. 689–690. Helsinki: Otava, 1964.
3. ↑  *Spectrum tietokeskus, osa 16. Pienhakusanat ja hakemisto*, s. 156. Helsinki: WSOY, 1983. ISBN 951-0-07255-9.
4. ↑  Gottfried Lindemann: *Kulta-aika Hollannin maalaustaide*. Arvi A. Karisto Oy, 1968.
5. ↑  Artnet *artnet.com*.
**Seututie 932** on Lapin maakunnassa kulkeva seututie. Tie kulkee Ylitornion kunnassa Aavasaksan kylästä seututieltä 930 Raanujärven kylään kantatielle 83.

Reitti
------

Meltosjärven kirkko sijaitsee seututie 932:n varrella
Seututie 932 seuraa alussa Tengeliönjoen pohjoisrantaa muutaman kilometrin, jonka jälkeen tie kulkee Portimojärven kylän lävitse, joka sijaitsee samannimisen järven rannalla. Portimojärven jälkeen tie seuraa Tiskinivanjokea, sen luoteispuolella. Tie erkanee Tiskinivasta Pakisvaarassa, jossa tiestä haarautuu seututie 929 Tervolaan. Pakisvaaran jälkeen tie ylittää Miekojärven muutaman kilometrin päässä Honkurin sillalla Pessalompolon kylässä. Pessalompolon jälkeen tie kulkee kymmenisen kilometriä erämaa-alueella, kunnes tulee Meltosjärven kylään. Meltosjärven jälkeen tie seuraa loppumatkan Iso-Vietosen järvenrantaa ja päättyy Raanujärven kylään.

Lähteet
-------

1. ↑  Seututeiden numerointimuutokset – Tiet *www.mattigronroos.fi*. Viitattu 7.2.2023.
2. 1 2  Karttapaikka - Maanmittauslaitos *asiointi.maanmittauslaitos.fi*. Viitattu 7.2.2023.
3. ↑  Google Maps *Google Maps*. Viitattu 7.2.2023. fi-US
**Epidauroksen stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Epidauroksessa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde on osa Asklepieionin arkeologista aluetta, joka sijaitsee nykyisessä Epídavroksen kunnassa Peloponnesoksella ja on Unescon maailmanperintökohde.

Stadionin kunnostettua katsomoa.
Stadion sijaitsi varsinaisen Asklepioksen temppelin lounaispuolella. Se rakennettiin noin vuonna 480–338 eaa. Stadionilla järjestettiin erilaisia urheilukilpailuja, jotka olivat joko osa potilaiden hoitoa tai joka neljäs vuosi Epidauroksessa järjestettyjä Asklepieia-juhlia. Stadionilla on järjestetty muun muassa stadion-juoksua, hyppylajeja, kiekon- ja keihäänheittoa, painia, nyrkkeilyä sekä pankration-otteluita. Myös teatteriesitykset ovat saattaneet olla stadionilla ennen Epidauroksen teatterin valmistumista.

Stadion on suorakulmion muotoinen kenttä, jonka pituus on noin 181 metriä. Se on rakennettu itä-länsisuuntaiseen luonnonnotkelmaan lisäämällä maata niin, että sekä pohjois- että etelälaidalle on muodostunut katsomoksi sopiva penger. Stadionin lähtöviiva oli länsipäässä ja maaliviiva itäpäässä. Pituussuunnassa stadion oli jaettu kuuteen yhtäsuureen osaan merkkipylväillä. Etelärinteessä on ollut kivetty tasanne mahdollisesti kunniavieraille tai voittajille, ja tuomarien istuimet ovat olleet mahdollisesti maaliviivan luona. Stadionin pohjoispuolella on saattanut olla palaistra.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanctuary of Asklepios at Epidaurus UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 21.5.2015.
2. 1 2  Epidauros *Perseus*. Viitattu 9.11.2015.
3. 1 2  Epidauros, Stadium *Perseus*. Viitattu 9.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Epidauroksen stadion** Wikimedia Commonsissa
**Sevel SpA** (***Société Européenne de Véhicules Légers*** **tai *Società Europea Veicoli Leggeri***) on hyötyajoneuvojen valmistaja, jonka omistaa monikansallinen autonvalmistaja Stellantis. Sen tuotteet myydään pääosin Fiat-, Peugeot- ja Citroën-merkkisinä.

Sevel Sud
---------

Kolmannen sukupolven Fiat Ducato.
Yhtiön ensimmäistä tehdasta, joka sijaitsee Italian Atessassa, kutsutaan nimellä Sevel Sud. Fiatin isännöimä tehdas päätettiin perustaa vuonna 1978, ja vuonna 1981 se tuottikin jo 350 autoa päivässä. Nykyään tehtaan tuotantokapasiteetti on yli 300 000 autoa vuodessa, ja se työllistää yli 5 200 työntekijää.

### Automallit

Sevel Sud valmistaa isokokoisia pakettiautoja ja kevyitä kuorma-autoja. Tehtaan nykyisiin malleihin kuuluvat:

* Citroën Jumper (Isossa-Britanniassa Relay)
* Peugeot Boxer
* Fiat Ducato
* Opel Movano

Aiemmin tehtaalla on valmistettu seuraavia malleja:

* Citroën C25 (1981–1993)
* Peugeot J5 (1981–1994)
* Talbot Express (1986–1992)

Sevel Nord
----------

Kolmannen sukupolven Fiat Scudo.
Ranskassa, Valenciennesin lähellä sijaitsee Sevelin toinen tehdas, Sevel Nord. Tehdas perustettiin vuonna 1993 entisen Chryslerin tehtaan tiloihin ja tuotanto alkoi vuonna 1994. Tehdas työllistää noin 4 400 työntekijää, ja sen tuotantokapasiteetti on noin 190 000 autoa vuodessa. Vuonna 2005 se tuotti yhteensä 151 100 autoa, joista 65 105 oli tila-autoja ja 85 995 pakettiautoja. Tila-automallisto uusittiin vuonna 2002, ja pakettiautomallisto alkuvuodesta 2007.

### Automallit

Sevel Nord valmistaa pieniä paketti- ja tila-autoja. Siellä valmistettiin aiemmin myös Eurovan-mallisarjaa.

* Citroën Jumpy (Isossa-Britanniassa Dispatch)
* Peugeot Expert
* Toyota Proace
* Fiat Scudo

Lähteet
-------

1. ↑  Sevel Val di Sangro: three million vehicles produced  15.11.2005. Fiat Commercial Vehicles. Viitattu 4.1.2007.
2. ↑  PSA Peugeot Citroën and Fiat unveil their new compact vans  11.7.2006. PSA Peugeot Citroën. Viitattu 4.1.2007.
**Treeing cur** on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Treeing cur on vankkarakenteinen ja lihaksikas. Korvat ovat riippuvat ja häntä voi olla minkä pituinen tahansa. Kaikki värit sallitaan.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Treeing cur on perinyt kantarotujensa parhaat käyttöominaisuudet: se käyttää sekä näkö- että hajuaistiaan, on hiljainen oravaa mutta äänekäs pesukarhua metsästäessään.

Alkuperä
--------

Alun perin mitä tahansa sekarotuista puuhun ajavaksi jalostettua koiraa kutsuttiin nimellä *Treeing Cur*, mutta nykyisin kyseistä nimeä käytetään omasta, erillisestä rodustaan. Sen alkuperä on curien ja ajokoirien, curien ja feistien sekä kahden eri curin välisisä risteytyksissä. Vuonna 1993 alettiin käyttää rotunimeä treeing cur, ja samalla myös perustettiin *National Treeing Cur Association*.

Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (*treeing dogs*). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Treeing cur ajaa paitsi oravaa ja pesukarhua, myös puumaa ja karhua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 236–237. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Undaunted** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arethusa-luokka (1913)*
Alus tilattiin Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 21. joulukuuta 1912. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1914 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1914.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin laivueenjohtajaksi Harwichiin sijoitettuun 3. hävittäjälaivueeseen, jonka tehtävänä oli Kanaalin itäpään valvonta. Alus otti osaa 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun. Se otti myös osaa 17. lokakuuta Hollannin rannikolla Texelin saaren edustalla taisteluun, jonka aikana upotettiin neljä Saksan keisarikunnan laivaston torpedovenettä. Alus otti 25. joulukuuta 1914 osaa Cuxhavenin rynnäkköön suojaten vesilentokoneiden emälaivoja.

Alus osallistui 24. tammikuuta 1915 Doggermatalikon taisteluun. Alus hyökkäsi helmikuussa Dungenessin edustalla Saksan laivaston sukellusvenettä vastaan ilman tulosta. Huhtikuussa alus vaurioitui pahoin törmättyään hävittäjä *HMS Landrailin* kanssa. Elokuussa 1915 alus liitettiin 9. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se valtasi lokakuussa saksalaisia troolareita. Alus suojasi 24. maaliskuuta 1916 Tonderniin hyökänneitä vesilentokoneiden emälaivoja, kun se kolaroi risteilijä *HMS Cleopatran* kanssa. Aluksen saamat vauriot korjattiin Tynen telakalla.

Alus muutettiin huhtikuussa 1917 nopeaksi miinalaivaksi asentamalla sille kiskot 74 miinaa varten. Se ei kuitenkaan suorittanut ainuttakaan miinoitustehtävää. Vuonna 1917 alus siirrettiin laivueenjohtajaksi Harwichiin sijoitettuun 10. hävittäjälaivueen, mistä se määrättiin marraskuussa 1918 Suuren laivaston (engl. *Grand Fleet*) 7. risteilijäviirikköön, jossa se palveli aina maaliskuuhun 1919.

Huhtikuussa 1919 alus siirrettiin Noren reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen kuljettamaan helmikuusta toukokuuhun 1921 lauttoja Välimerelle. Tehtävänsä suoritettuaan alus palautettiin reserviin, kunnes se sijoitettiin huhtikuussa 1922 poistolistalle. Alus myytiin romutettavaksi 9. huhtikuuta 1923 Cashmorelle Newportiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Conway's s. 56

*Arethusa*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Arethusa* - *HMS Aurora* - *HMS Galatea* - *HMS Inconstant* - *HMS Penelope* - *HMS Phaeton* - *HMS Royalist* - *HMS Undaunted* |
| Edeltäjä: *Town*-luokka – Seuraaja: *C*-luokka |
**Philip Jackson** (s. 18. kesäkuuta 1948) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten ylikomisario Jappin roolista Agatha Christien menestysromaaneihin perustuvassa ITV:n televisiosarjassa *Hercule Poirot* (1989–2002, 2013) sekä apotti Hugon roolista *Robin of Sherwood* -sarjassa (1984–1986). 

2000-luvulla Jackson on näytellyt päärooleja muun muassa komediasarjoissa *Boomers*, *Raised by Wolves*, *Home Time* ja *Sugartown*. Jackson on vierallut useissa tunnetuissa televisiosarjoissa kuten *Coronation Street*, *A Touch of Frost*, *Foylen sota*, *Midsomerin murhat*, *Sydämen asialla*, *Pikku-Britannia*, *Ylämaan kettu*, *Vielä virtaa*, *Hiljainen todistaja*, *Cuckoo*, *Murha paratiisissa* sekä *Ryhmä Pullman.*

Hän on näytellyt myös elokuvissa *Kapina nuorisovankilassa*, *Give My Regards to Broad Street*, *Brassed Off*, *Grow Your Own*, *Mike Bassett: England Manager* sekä *My Week with Marilyn*.

Jackson on naimisissa Sally Baxterin kanssa ja heillä on kaksi lasta, tytär Amy ja poika George.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heidi Limnell** (s. 5. elokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä.

Limnell on valmistunut kuvanveistäjäksi Turun piirustuskoulusta 1983. Taiteilijan ensinäyttelyn hän piti Turun kuvataidelautakunnan kutsusta 1983 Wäinö Aaltosen museossa. Sen jälkeen hänellä on ollut useita yksityisnäyttelyitä, muun muassa Helsingissä 1984, 1986, 1994, 1998, Turussa 1983, 
Wäinö Aaltosen museossa 1985, WAM, 1986, Piiparilassa (Jorma Panulan säätiö) 1987. Ryhmänäyttelyissä hänen töitään on ollut esillä muun muassa "Ihan pihalla" Rautilakeskus Vehmaa 2006, Salon Taiteilijaseuran juhlanäyttelyssä Veturitallissa 2000, Turun Taiteen Biennaalissa 1986 ja 1988.

Heidi Limnell: *Lemun taistelun muistomerkki, Kaarina, 2008.*
Limnell on opettanut Salon kansalaisopistossa maalausta ja kuvanveistoa 1991–1992 ja Helsingin suomenkielisessä työväenopistossa piirustusta ja kuvanveistoa 1989–1992.

Limnellin töitä on useissa julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa, kuten Suomen valtion, Turun kaupungin, Turun evankelisluterilaisten seurakuntien, Perniön kunnan, Sanomalehtimiesten liiton kokoelmissa.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Kuurosokeiden vuoden veistos 1990, jaettu II-sija
* Turun taiteen biennaali 1988, kunniamaininta
* Wäinö Aaltosen seuran stipendi 1982
* Suomen kulttuurirahaston stipendi 1982

Lähteet
-------

* Heidi Limnell taiteilijamatrikkelissa
**Epicor Software Corporation** (NASDAQ: EPIC) on alkujaan vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen ohjelmistotoimittaja, joka tarjoaa ohjelmistoratkaisuja teollisen valmistuksen, jakelun, vähittäiskaupan ja palvelujen aloille. Epicor tarjoaa integroituja ratkaisuja toiminnanohjaukseen (ERP), asiakkuudenhallintaan (CRM), toimitusketjun hallintaan (SCM) ja palvelujen hallintaan (PSA) yli 20 000:lle asiakkaalle, 150:ssä eri maassa.*lähde?*

Vuoden 2016 jälkimmäisellä puoliskolla Epicor siirtyi pörssinoteeratun sijoitusyhtiö KKR & Co. L.P.:n hallintaan, jonka jälkeen Epicorin omien osakkeiden noteeraus loppui.

Yhtiön kasvu:*lähde?*

* 1997 - Clientele Software Inc yhtiön osto.
* 1998 - Platinum Software Corporation ja DataWorks Corporation yhdistyvät
* 2002 - Procurement ja Sourcing ratkaisun osto yritykseltä Clarus
* 2004 - Scala Business Solutions konsernin osto. Scala perustettu 1978 Ruotsissa ja kasvanut maailmanlaajuiseksi ERP-toimittajaksi.
* 2005 - CRS Retail Systemsin Inc. osto

2006 Epicor oli päässyt Fortunen TOP 100:n nopeimmin kasvavien yritysten listalle. 2007 Epicor pääsi Business 2.0 lehden "100 nopeimmin kasvavaa teknologiayritystä" -listalle.

Suomessa Epicoria edustaa sen tytäryhtiö Epicor Software Finland Oy. Vuonna 1991 perustettu yritys toimi aiemmin nimellä Scala Business Solutions Finland Oy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Company Overview of Epicor Software Corporation bloomberg.com. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Epicor Announces Close of KKR Acquisition and Executive Leadership Appointments to Accelerate Growth Strategy (Arkistoitu – Internet Archive) 1.9.2016 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Epicorin kotisivut
**X.Org**-projekti on avoimen lähdekoodin toteutus X Window Systemille. Kehitys tapahtuu freedesktop.org-yhteisön kanssa ja X.Org Foundationin kanssa.
Ohjelmiston viimeisin täysi julkaisu on ollut X11R7.7, josta lähtien julkaisut ovat olleet moduulikohtaisia tarpeen mukaan.

The Open Group perusti X.Orgin toukokuussa 1999, jonka jälkeen X.Org teki X:n julkaisut X11R6.5.1:stä eteenpäin.

X.Org Foundationin tavoitteena on muun muassa kehittää, hallinoida, edistää ja puolustaa kehitystyötä ja kehittäjiä. Vuosina 2003 ja 2004 XFree86-projektin lisenssiin yritettiin lisätä rajoituksia, josta johtuen kehittäjät irtaantuivat ja palasivat X.Orgin kehitykseen. Viimeiset aiemman lisenssin mukaiset lähdekoodit säilytettiin ja liitettiin X.Org-projektiin. X.Org Foundation on X Consortiumin *de facto* seuraaja, joka on perustettu vuonna 2005 yleishyödyllisenä järjestönä.

XWayland on ohjelmistoon lisätty tuki, jolla X-ikkunointia voidaan suorittaa Wayland-protokollan päällä.

X.Org toteuttaa ikkunointipalvelimen (*display server*), jota graafisen käyttöliittymän toteuttavat ohjelmat käyttävät.
OpenBSD:n käyttämä Xenocara perustuu X.Orgiin.
Muita X.Orgiin perustuvia versioita ovat Cygwin-projektin Cygwin/X ja MinGW-projektin Xming sekä VcXsrv.

X.Org Developer's Conference (XDC, aiemmin nimellä X Developers' Conference) on vuosittain järjestettävä konferenssi kehittäjille.

Lähteet
-------

1. ↑  [ANNOUNCE] xorg-server 21.1.8, 29. maaliskuuta 2023 (viitattu 29. maaliskuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  X.Org *x.org*. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  The X Window System: A Brief Introduction *linfo.org*. Viitattu 25.11.2017.
4. ↑  Chapter 1. Introduction to the X Window System *oreilly.com*. Viitattu 14.9.2020. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  X.Org Foundation *x.org*. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)
6. ↑  X.Org Definition *linfo.org*. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)
7. ↑  X Clients under Wayland (XWayland) *wayland.freedesktop.org*. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)
8. ↑  [ANNOUNCE xorg-server 1.16.0] *lists.x.org*.  17.7.2014. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)
9. ↑  About Xenocara *xenocara.org*. Viitattu 6.11.2020. (englanniksi)
10. ↑  VcXsrv Windows X Server *sourceforge.net*. Viitattu 6.11.2020. (englanniksi)
11. ↑  xorg/ Events/ History *x.org*. Viitattu 7.10.2022. (englanniksi)
12. ↑  X Developer's Meeting 2004 *x.org*. Viitattu 7.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* X.Org Foundationin YouTube-kanava, konferenssiesitykset videoituna (englanniksi)
**Heidi Nikkinen** (s. 10. tammikuuta 2001 Kouvola) on suomalainen ampuma- ja maastohiihtäjä. Nikkinen edustaa seuratasolla Kouvolan Hiihtoseuraa.

Ura
---

Heidi Nikkinen debytoi kansainvälisissä kilpailuissa ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2017. Parhaimmillaan hän ylsi pikakilpailussa yhdeksänneksi. Hän myös kuului Suomen neljänneksi sijoittuneeseen alle 19-vuotiaiden naisten viestijoukkueeseen. Seuraavan vuoden kilpailuissa Nikkinen sijoittui kahdesti hopealle; pikakilpailussa ja viestissä. Lisäksi hän oli viides normaalimatkalla. Vuonna 2019 Nikkinen saavutti jälleen nuorten MM-mitalin. Hän sijoittui kolmanneksi normaalimatkalla kahdesta sakkominuutista huolimatta.

Nikkinen debytoi alle 22-vuotiaille tarkoitetussa IBU Juniorcupissa kaudella 2018–2019 17-vuotiaana. Parhaimmillaan hän on ollut 12:s Lenzerheiden normaalimatkalla. Hän kuuluu Suomen ampumahiihtomaajoukkueeseen kaudella 2020-2021.

Lähteet
-------

* Heidi Nikkisen profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa (englanniksi)
Kiina piirikuntatason kaupungit
**Piirikuntatason kaupunki** (kiin. 县级市) on piirikuntatason alueellinen hallinto Kiinassa.

Piirikuntatason kaupunki on "kaupunki" (市; shì) ja "piirikunta" (县; xiàn), joka on sulautettu yhdeksi yhtenäiseksi toimivalta-alueeksi. Siten se on samanaikaisesti kaupunki, jolla on kunnan olemus, ja piirikunta, joka on prefektuurin hallinnollinen alue. Suurin osa piirikuntatason kaupungeista luotiin 1980- ja 1990-luvuilla korvaamalla tiheämmin asutut piirikunnat.

Piirikuntatason kaupungit eivät ole "kaupunkeja" sanan täsmällisessä merkityksessä, koska ne sisältävät yleensä maaseutualueita moninkertaisesti kaupunkialueidensa verran. Tämä johtuu siitä, että piirikunnat, jotka piirikuntatason kaupungit ovat korvanneet, ovat itsessään suuria hallintoyksiköitä, jotka sisältävät kaupunkeja, kyliä ja viljelysmaata. "Piirikuntatason kaupungin" erottamiseksi todellisesta kaupunkialueesta (sanan "kaupunki" perinteinen merkitys) käytetään termiä "市区" (shìqū) tai "kaupunkialue".
Louise Mushikiwabo (2008).
**Louise Mushikiwabo** (s. 23. lokakuuta 1957) on ruandalainen poliitikko. Hän toimi maansa ulko- ja yhteistyöministerinä 4. joulukuuta 2009 lähtien lokakuuhun 2018 saakka. Ministeritehtävänsä jälkeen Mushikiwabo on vuoden 2019 alusta johtanut pääsihteerinä Pariisista käsin toimivaa ranskankielisten maiden järjestö Organisation Internationale de la Francophonieta.

Ulkoministerinä Mushikiwaboa edelsi tehtävässä Rosemary Museminali ja hänen seuraajansa on Richard Sezibera.

Mushikiwabo opiskeli Ruandan kansallisessa yliopistossa ja Delawaren yliopistossa. Poliittisesti hän on edustanut Ruandan isänmaallista rintamaa. 

Mushikiwabon veli Lando Ndasingwa oli ainoa tutsiministeri viimeisessä Juvénal Habyarimanan hallituksessa; hänet surmattiin Ruandan kansanmurhan alussa vuonna 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkistoitu kopioFrancophonie – Louise Mushikiwabo takes office as secretary general of La Francophonie  3.1.2019. gouv.fr.  Arkistoitu 15.4.2019. Viitattu 4.3.2019. (ranskaksi)
2. 1 2  Athan Tashobya: Rwanda: Sezibera Assumes Office as Minister of Foreign Affairs *The New Times, newtimes.co.rw*.  24.10.2018. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Africa's most powerful women - The supreme advocate of the Francophone world (sivu 3/9)  18.11.2018. dw.com. Viitattu 4.3.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Louise Mushikiwabo 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lynxin mockup-malli
**XCOR Lynx** on kehitteillä oleva alikiertoradan miehitetty avaruuslentokone. Sen on tarkoistus nousta ja laskeutua tavallisten lentokoneiden tapaan horisontaalisesti.

Lynxin on tarkoitus nousta lennon aikana noin 100 km:n korkeuteen mutta ei kiertoradalle. Aluksen rakettimoottorien ajoaineena on LOX-kerosiini. Sen kapasiteetiksi on suunniteltu 1 lentäjä ja 1 matkustaja tai/ja jonkin verran muuta hyötykuormaa kuten pieniä satelliitteja. Elokuussa 2012 matkustajan lipun hinnaksi arviointiin 95 000 USD.

Lynxiä kehittää kalifornialainen XCOR Aerospace. Kehitystyö alkoi vuonna 2003 nimellä Xerus. Lynx Mark I -aluksen valmistus on aloitettu mutta ensimmäisen lennon ei odoteta tapahtuvan ennen vuotta 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  XCOR Lynx: Don't Sleep on the Space Corvette Popular Mechanics. Viitattu 2. 10. 2012.
2. ↑  Lynx Space Plane Taking Off: Q&A with XCOR Aerospace CEO Jeff Greason  September 16, 2013. Space.com. Viitattu 23. lokakuuta 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**X-tyypin asteroidit** ovat metallirikkaita asteroideja. Niitä ovat Tholenin luokittelun M, P ja E, joista M vastaa ehkä rautameteoriitteja. Tyypin M yleisyys on 2,5 %. M-tyypin tiheys on 1,5–5,5 g/cm³. E-tyypin asteroidit ovat kirkkaita ja enstatiittipitoisia, niiden albedo on 0,25–0,6. Ne vastaavat meteoriittiluokittelussa enstatiittikondriitteja. Tyypin P asteroidit ovat tummia, punertavia, ja kaukana auringosta, tyyppiesimerkki 65 Cybele. Niiden etäisyys on noin 4 AU.

Tholenin luokittelu
-------------------

X-ryhmän alalajit

* M-tyyppi metallipitoisia 16 Psyche, 22 Kalliope, 216 Kleopatra
* E-tyyppi eroaa M:stä enimmäkseen suuren valonheijastuskykynsä takia
* P-tyyppi eroaa M:stä pienen valonheijastuskykynsä takia 65 Cybele

SMASS-luokittelu
----------------

* X-ryhmä eniten metallipitoiset
* X-tyyppi tyypillisimmät ryhmän X edustajat, Tholenin M, P, E*lähde?*
* Xe, Xc, ja Xk väliluokkia X → pieni kirjain

Asteroidiluokat (Tholenin luokittelu)
C-tyyppi (Alaluokat B · F · G) · S-tyyppi · X-tyyppi (Alaluokat M · E · P)  
**Pienemmät luokat:** A-tyyppi · D-tyyppi · T-tyyppi · Q-tyyppi · R-tyyppi · V-tyyppi
**Piipsjärvi** on kylä Oulaisten kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, noin seitsemän kilometriä pohjoiseen Oulaisten keskustasta, samannimisen järven rannalla. Asukkaita on noin 800.

Kylällä toimii myös aktiivinen Piipsjärven nuorisoseura.

Järvi
-----

Piipsjärvi on Suomen ensimmäinen uudelleen vesitetty järvi. Järvi kuivatettiin 1800-luvulla maanviljelyn tarpeita varten. Järvi vesitettiin uudelleen 1978 virkistyskäyttöön. Järvellä on myös selkeä maisemaa parantava vaikutus. Nykyisin järvi on Pohjois-Pohjanmaan liiton määrittelemä arvokas luonnonsuojelukohde. 

Järven pinta-ala on 3,89 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 73,5 metriä. Se kuuluu Pyhäjoen päävesistöön. Järvi on matala ja ruskeavetinen, ja siinä viihtyvät sekä suuret hauet että ahvenet. Istutuskaloina järvessä on myös kirjolohia. Särki on ahvenen ohella järven yleisin saaliskala.

Lähteet
-------

1. 1 2  Piipsjärvi Järviwikissä Ympäristöhallinto. Viitattu 11.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Piipsjärven kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Kirjallisuutta

* Isokivelä, Tapio ym. (toim.): *Piipsjärvi – kylä järven ympärillä : Piipsjärven kyläkirja.* Oulainen: Piipsjärven kyläyhdistys, 2009. ISBN 978-952-92-5609-9.
Louise Slaughter
**Louise McIntosh Slaughter** (14. elokuuta 1929 Harlanin piirikunta, Kentucky – 16. maaliskuuta 2018 Washington DC) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Slaughter opiskeli mikrobiologiaa ja kansanterveystiedettä Kentuckyn yliopistossa, josta sai luonnontieteiden kandidaatin (1951) ja maisterin (1953) arvot. Hän istui New Yorkin osavaltion parlamentin alahuoneen jäsenenä vuosina 1982–1986 ja sitten Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1987 kuolemaansa. Hän ehti edustaa demokraatteja kuudessatoista perättäisessä Yhdysvaltain kongressissa. Vuosina 2007–2011 Slaughter toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen sääntökomitean ensimmäisenä puhenaisena. Hän kuoli kesken viimeisen kautensa loukkaannuttuaan kotonaan sattuneessa kaatumistapaturmassa.

Slaughter sai vuonna 2006 George Eastman -kunniamitalin. Hän oli naimisissa miehensä Bobin kanssa 57 vuoden ajan, kunnes jäi leskeksi vuonna 2014. Pariskunnalla oli kolme tytärtä. Slaughter oli kuollessaan vanhin istuva kongressin jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  SLAUGHTER, Louise McIntosh (1929-2018) Biographical Directory of the United States Congress
2. 1 2 3  New York Democratic Rep. Louise Slaughter, 88, Has Died NPR
3. ↑  OTHER AWARDS & HONORS (Arkistoitu – Internet Archive) Eastman Museum

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louise Slaughter** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Yrjö Aukusti (Yrjö A.) Manninen** (1. kesäkuuta 1901 Hankasalmi – 1. joulukuuta 1985 Ilomantsi) oli suomalainen poliitikko. Manninen toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Manninen toimi Ilomantsin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Vuonna 1950 Manninen toimi presidentin valitsijamiehenä.

Manninen suoritti osuuskauppakoulun alkeiskoulun 1925, osuuskauppakoulun 1927 ja maataloustuote- ja tarvikekurssin 1935 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osuuskauppakoulussa. Manninen toimi maataloustöissä Hankasalmella 1913–1919, puuseppänä 1920–1923, myyjänä ja myymälänhoitajana Suolahden osuuskaupassa 1924–1929, Osuusliike Oma-Avun myymälänhoitajana Ilomantsissa 1929–1930 ja 1936–1940, Lihatuote Oy:n toimitusjohtajana Suolahdessa 1930–1934, päämyymälänhoitajana Ylä-Savon osuusliikkeessä Iisalmessa 1934–1936, Ilomantsin siirtoväen huoltojohtajana 1940–1945, kansanhuollonjohtajana 1941–1945, Koita Oy:n toimitusjohtajana 1947–1977, tekstiililiikkeen omistajana Ilomantsissa vuodesta 1950, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1938–1945, väestönsuojelupäällikkönä 1939–1940 sekä asutusneuvojana 1944–1945.

Mannisen vanhemmat olivat torppari Matti Manninen ja Iida Ikonen. Mannisen puoliso vuosina 1928–1943 oli Elli Alma Nikander ja vuodesta 1950 Hilja Maria Huohvanainen. Manniselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Yrjö Manninen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1945–1948 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(49) | 
* Aaltonen
* Helo (1945–1946)
* Hietanen
* Huhta
* Hukari
* M. Järvinen
* T. Järvinen (1945–1947†)
* Kauhanen
* Karppinen (1945–1948)
* Kilpi (1946–1948)
* Kosonen (1948)
* Kujala
* Kujanpää
* Kulmala
* Kuusinen
* Lehtonen
* Leino
* Leskinen
* Lång
* H. Manninen
* Y. Manninen
* Meriläinen
* Metsäranta (1945–1947†)
* Mustonen
* Muuri
* Myllymäki
* Mäkelä
* Nevalainen
* Nurminen
* E. Pekkala
* M. Pekkala
* Perkonoja (1947–1948)
* Pessi
* Prunnila
* Puumalainen
* Riihimäki
* Riihinen
* Rinne
* Roine
* Rosenberg (1945–1948)
* Rydberg
* Ryömä
* Räisänen (1945–1948†)
* Sormunen
* Stenberg
* Sundström (1945)
* Svento (1945–1948)
* Tainio
* Talvio
* Terho
* Tillanen (1947–1948)
* Tuominen
* Turunen (1948)
* Uusisalmi (1945†)
* Uusitalo
* Virtanen (1946–1948)
* Wiik (1945–1946†)
* Wuolijoki (1946–1948)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Izumo-taishan yleisöltä suljettu *honden*.
**Honden** (jap. 本殿, "päähalli"), myös **shinden** (jap. 神殿), on šintolaisen pyhäkön kaikkein pyhin rakennus. Se on tarkoitettu ainoastaan pyhäkössä palvottavan *kamin* käyttöön. Kamia symboloi yleensä peili tai harvemmin patsas. Rakennus sijaitsee yleensä pyhäkön takaosassa, ja se on suljettu yleisöltä. Hondenin edessä seisoo tavallisesti *haiden* eli rukoushalli. Haidenin ja hondenin välissä on usein *heiden* eli uhrihalli.

Honden on pyhäkön sydämessä. Se on yhteydessä muuhun pyhäkköön, mutta kohotettu yleensä muiden rakennusten yläpuolelle, ja sen erottaa yleisöstä *tamagaki*-niminen aita. Rakennus on tavallisesti suhteellisen pieni ja sillä on harjakatto. Sen ovet pidetään yleensä suljettuina uskonnollisia festivaaleja lukuun ottamatta. Šintolaiset papitkin menevät sisään rakennukseen vain suorittaakseen rituaaleja. Ovien avaaminen on jo itsessään tärkeä rituaali ja merkittävä osa pyhäkön elämää. Hondenin sisällä on *go-shintai* (jap. 神体) eli kirjaimellisesti "kamin vartalo". Go-shintai ei ole itsessään jumalallinen, vaan ainoastaan väliaikainen asuinpaikka pyhäkön kamia varten.

Vaikka honden on tärkeä rakennus, sitä ei joskus ole pyhäkössä lainkaan, jos pyhäkkö sijaitsee esimerkiksi pyhällä vuorella tai sen lähellä on *himorogeja* tai muita *yorishiroja*, jotka luovat suoremman yhteyden kamin ja ihmisten välille. Muun muassa Naran Ōmiwa-jinjassa ei ole lainkaan pyhiä esineitä tai kuvia, koska sen uskotaan palvelevan vuorta, jolle se on rakennettu. Samasta syystä pyhäkössä on haiden muttei lainkaan hondenia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Honden JAANUS. Viitattu 23. joulukuuta 2009.
2. 1 2 3  Mori, Mizue: Honden  2.6.2005. Encyclopedia of Shinto – Kokugakuin University. Viitattu 23. joulukuuta 2009.
3. ↑  Heiden JAANUS. Viitattu 23. joulukuuta 2009.
4. ↑  Smyers, Karen Ann: *The Fox and the Jewel: Shared and Private Meanings in Contemporary Japanese Inari Worship*, s. 44. Honolulu: University of Hawaii Press, 1999. ISBN 0-8248-2102-5.
5. ↑  The History of Miwa-myojin Ōmiwa Shrine. Viitattu 23. joulukuuta 2009.
6. 1 2  Tamura, Yoshiro: "The Birth of the Japanese nation", *Japanese Buddhism – A Cultural History*, s. 21. Kosei Publishing Company, 2000. ISBN 4-333-01684-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Honden** Wikimedia Commonsissa