recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sven Kjellströmin jousikvartetin jäsenet, Carl Christiansen oikealla
**Carl August Christiansen** (myös *Christiaansen*; 22. lokakuuta 1890 Amsterdam – 12. heinäkuuta 1947 Tukholma) oli ruotsalainen sellisti ja säveltäjä.

Christiansenin vanhemmat olivat alankomaalaisessa muusikkoperheessä varttunut musiikinopettaja Maria Koch ja norjalainen kapellimestari Albert Christiansen. Perhe muutti vuonna 1910, jossa Christiansen aloitti sellonsoiton opinnot Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Carl Lindhen johdolla. Vuosina 1919–1921 Christiansen suoritti opintoja Leipzigissa Julius Klengelin, Berliinissä Hugo Beckerin ja Pariisissa Diran Alexanianin johdolla. Hänen Borlängessä huhtikuussa 1924 tekemänsä esiintymisen yhteydessä *Dalpilen*-lehdessä kuvailtiin häntä tuon ajan Ruotsin parhaaksi sellistiksi. Melcher Melchers omisti sellosonaattinsa (op. 20) Christiansenille.

Christiansen työskenteli vuosina 1914–1947 Stockholms Konsertföreningin sellistinä ja soitti myös Ruotsin radio-orkesterissa. Hän oli Sven Kjellströmin jousikvartetin säännöllinen jäsen vuosina 1913–1928 ja kuului Ernst Törnqvistin ohella Stockholmskvartettenin perustajajäseniin. Ingrid Kjellströmin kanssa hän oli perustamassa Kammartrion-kokoonpanoa. Vuonna 1933 Christiansen meni naimisiin Maud Scharpin kanssa. Hän seurasi Carl Lindheä tämän opetustehtävissä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuonna 1941. Christiansen valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1947.

Christiansenin esitetyimmäksi teokseksi nousi *Leksaksasken*, joka on viisiosainen sarja yhdelletoista puhallinsoittimelle. Se kantaesitettiin Christiansenin johdolla vuonna 1935, ja Gehrmans Musikförlag julkaisi teoksen vuonna 1938. Myös monia muita Christiansenin orkesteriteoksia esitettiin 1930–1940-luvuilla. Hän työskenteli lisäksi sovittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl Christiansen (1890−1947) Swedish Musical Heritage, viitattu 15.2.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Conquistador** (**Nuestra Señora del Carmen**) oli Espanjan laivaston vuonna 1730 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Havannasta Real Astillero de Habanalta. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1730 ja otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1731.

Palvelus
--------

Alus suojasi 26. toukokuuta 1731 Havannasta Torresin laivueen *Gallo Indianon* ja fregatti *San Sebastiánin* kanssa rahtilaivan Cádiziin, jonne ne saapuivat 14. heinäkuuta mukanaan neljä miljoonaa pesoa. Lokakuussa 1731 alus osallistui Italian sotaretkeen Livornossa ja kesäkuussa 1732 hyökkäykseen Oraniin.

Alus lähti 17. lokakuuta 1732 Cádizista *Leónin* kanssa partiomatkalle Oranin edustalle. Marraskuussa alus partioi Conde de Bena-Masseranon neljän linjalaivan laivueessa Välimerellä. Se lähti tammikuussa 1733 Alicantesta *Constanten* ja *Leónin* kanssa partiomatkalle Cape Palosiin, mistä ne palasivat vielä tammikuun aikana Alicanteen. Helmikuussa alus lähti *Fuerten*, *Constanten* ja *Leónin* kanssa partiomatkalle Välimerelle. Se teki heinäkuussa *Constanten* kanssa partiomatkan Välimerelle. Vuonna 1733 alus osallistui lisäksi Napolin ja Sisilian sotaretkiin.

Aluksen miehistö upotti 28. syyskuuta 1734 *Princesan*, *San Idisron* ja fregatti *Galgan* kanssa kaksi algerialaista alusta Cartagenan edustalla. Se osallistui 12. lokakuuta kahakkaan Algeriin vetäytyvien algerialaisten alusten kanssa. Alus määrättiin joulukuussa huollettavaksi La Carracaan. Alus aseistettiin uudelleen, minkä jälkeen se oli valmis palvelukseen tammikuussa 1735.

Alus lähti 26. toukokuuta 1735 Cádizista fregatti *Incendion* kanssa Cartagena de Indiasiin, jonne ne saapuivat 7. heinäkuuta. Alukset lähtivät 25. heinäkuuta Portobelloon, jonne ne saapui 4. elokuuta. Alukset saapuivat 26. marraskuuta Havannaan, mistä ne lähtivät 22. joulukuuta Cádiziin. Alukset saapuivat 9. helmikuuta 1736 Málagaan mukanaan seitsemän miljoonaa pesoa. Alus saapui 23. helmikuuta Cádiziin, missä se siirrettiin reserviin. Kesäkuussa 1736 alus oli huollettavana La Carracassa.

Alus suojasi 4. helmikuuta 1737 Cádizista *Fuerten* kanssa kahdeksan rahtilaivan saattueen Cartagena de Indiasiin, jonne ne saapuivat 11. maaliskuuta. Alus oli uivana patterina, kunnes miehistö upotti sen 25. maaliskuuta 1741 Boca Chican kanavaan estämään ylivoimaisen Britannian kuninkaallisen laivaston pääsyn satamaan.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Winfield et al 2023 s. 180


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Guipúzcoa*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:**Constante-luokka** |
*Tämä artikkeli käsittelee ihmisen fysiologista ominaisuutta. Fysikaalisesta ilmiöstä kertoo artikkeli Kiraalisuus.*
**Kätisyys** on ominaisuus, joka jakaa ihmisen joko oikeakätiseksi tai vasenkätiseksi. Molempikätinen saattaa käyttää kumpaakin kättä melko tasaveroisesti.

Kätisyyden on arveltu johtuvan aivojen epäsymmetriasta. Oikeakätisellä hallitseva on vasen aivopuolisko ja vasenkätisellä oikea.

Suuri osa oikeakätisistä tekee kaiken vaativan työn oikealla kädellään, mutta vasenkätisistä suurin osa käyttää siihen toisinaan myös oikeaa kättään. Vasenkätiseksi ihminen määritellään usein kirjoituskäden mukaan. Koska oikeakätisiä on enemmän kuin vasenkätisiä, monet esineet on suunniteltu paremmin oikeakätisille sopiviksi.

Ihmisistä noin 90 prosenttia on oikeakätisiä. Kätisyys määräytyy varhaisella sikiökaudella ja vakiintuu varhaislapsuudessa. Ihmisen kätisyys on perinnöllistä ja monen geenin summa, mutta siihen vaikuttavat myös ympäristötekijät. Vasenkätisiä on vasenkätisten lapsista erään tutkimuksen mukaan 40 prosenttia, mutta oikeakätisten vanhemmista vasenkätisiä on vain 10 prosenttia. Raskauden tai synnytyksen ongelmat saattavat altistaa vasenkätisyydelle.

Myös kissoilla ja koirilla esiintyy kätisyyttä.

Lähteet
-------

1. ↑  *kätisyys.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2024.
2. 1 2 3 4 5  Jukka Ruukki: Miksi 90 prosenttia ihmisistä on oikeakätisiä, vaikka biologisesti siitä ei näytä olevan hyötyä? – Testaa, kumpi on vahvempi kätesi *Helsingin Sanomat*.  21.3.2016.  Arkistoitu 24.6.2016. Viitattu 14.6.2016.
**Suvi Maria Sysi** (s. 1990 Nilsiä) on suomalainen kuvataiteilija, jonka teokset ovat pääosin abstrakteja installaatioita, joissa yhdistyy monen eri kuvataiteen alan ilmaisukeinoja. Hänet valittiin 2024 Vuoden nuoreksi taiteilijaksi.

Sysi opiskeli Pekka Halosen akatemiassa, mistä hän suoritti 2014 median ja kuvallisen alan perustutkinnon. Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta hän valmistui kandidaatiksi 2017 ja kuvataiteen maisteriksi 2020.

Sysin töitä on vuodesta 2012 ollut esillä ryhmä- ja yksityisnäyttelyissä. Tämän jälkeen hänen töitään on ollut esillä useissa yksityisnäyttelyissä ja kuratoiduissa ryhmänäyttelyissä. Hänen teoksiaan on hankittu muun muassa Kiasman, Helsingin taidemuseon HAMin, Suomen valtion, Suomen Taideyhdistyksen ja Saastamoisen säätiön kokoelmiin. Sysin julkinen teos *Reflecting* valmistui 2023 Helsingin Kaarelanraitin kouluun. Sysi valittiin vuonna 2024 Vuoden nuoreksi taiteilijaksi.

Sysin teoksissa yhdistyvät taidegrafiikan, veistotaiteen ja maalaustaiteen ilmaisukeinot, ja teokset ovat usein abstrakteja installaatioita. Sysin itsensä mukaan hänen työskentelynsä on materiaalilähtöistä, ja teosten materiaali on merkittävä osa niiden sisältöä. Hän käyttää materiaaleina muun muassa paperia, savea, puuta ja kipsiä. Sysi mukaan taide on hänelle keino tutkia tuntemista ja kokemista eivätkä teokset varsinaisesti esitä mitään.

Lähteet
-------

1. ↑  Bio *Suvimariasysi.com*. Viitattu 31.1.2024.
2. 1 2 3  Vuoden nuori taiteilija 2024 on Suvi Sysi *Tampereentaidemuseo.fi*.  30.1.2024. Tampereen kaupunki. Viitattu 31.1.2024.
3. ↑  CV *Suvimariasysi.com*. Viitattu 31.1.2024.
4. ↑  Vuoden nuori taiteilija on kuvataiteilija Suvi Sysi – palkittu yhdistelee taiteessaan paperia, savea ja puuta *Yle Uutiset*.  31.1.2024. Viitattu 12.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Vorwärts** ("Eteenpäin") on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu *Berliner Volksblatt*. Nimellä *Vorwärts* se alkoi ilmestyä lokakuun alusta 1890. Lehti ilmestyi päivittäin, ja sunnuntaisin siihen liittyi kuvallinen lisälehti *Die neue Welt*. Nimenmuutoksen jälkeen lehden uusi päätoimittaja oli 1890-1900 Wilhelm Liebknecht..

Nykyään *Vorwärts* on kuukausijulkaisu, joka postitetaan kaikille SPD:n jäsenille*lähde?*.

*Vorwärtsin* alkuaikoina sen kirjoittajakuntaan kuului muun muassa Friedrich Engels. Lehti tuki menševikkejä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jakautumisen jälkeen. Se julkaisi Trotskin kirjoittamia artikkeleja, mutta ei Leninin. Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina *Vorwärts* ei tukenut Saksan hallitusta vaan kannatti pasifismia. Tämä oli SPD:n linjan vastaista, mutta vuonna 1916 päätoimittajavaihdoksen jälkeen lehti ohjattiin takaisin puolueen linjalle. Vorwärts vastusti lokakuun vallankumousta ja kannatti parlamentaarisen järjestelmän luomista Saksaan.*lähde?*

Vuonna 1923 *Vorwärts* määrättiin maksamaan kuusi miljoonaa markkaa Adolf Hitlerille, koska lehdessä oli väitetty että Hitler saa rahoitusta "Amerikan juutalaisilta ja Henry Fordilta".

Lehteä julkaistiin Berliinissä nimellä *Vorwärts* vuoteen 1933 Hallen puoluekokouksen päätöksellä. Natsivallan aikana SPD oli kielletty eikä lehteä voitu julkaista Saksassa, vaan toimitus siirrettiin Tšekkoslovakiaan ja vuonna 1938 Pariisiin, missä lehti lakkautettiin vuonna 1940 Ranskan saksalaismiehityksen alettua.*lähde?*

Vuonna 1948  *Vorwärts* perustettiin uudelleen, ja nykyään sen levikki on noin 410 000 ja lukijamäärä noin 810 000. Vuonna 2015 irtonumero maksoi 2,50 euroa. Päätoimittaja on Karin Nink.

Lähteet
-------

1. ↑  Vorwärts, Tietosanakirja. Osa 10, palsta –1503. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
2. ↑  JTA Jewish News Archive: Hitler Wins in Libel Suit
3. ↑  Vorwärtsin mediatiedot saksaksi, pdf (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Vorwärtsin verkkosivusto (saksaksi)
*Exercitia spiritualia*
**Exercitia spiritualia** (suom. **Hengellisiä harjoituksia**) oli jesuiittaveljeskunnan perustaja Ignatius Loyolan vuosina 1522–1548 kirjoittama teos. Sitä pidetään "jesuiittojen hengellisen kirjallisuuden klassisena dokumenttina", mikä lisää teoksen merkittävyyttä. 

Teos sisältää paljon erilaisia jesuiittaveljeskuntaan liittyviä ohjeita ja toteamuksia: 

> »Ihminen on luotu ylistämään Jumalaa, meidän Herraamme ja osoittamaan hänelle kunnioitusta sekä palvelemaan häntä ja siten pelastamaan sielunsa. Kaikki muu maan päällä on luotu ihmistä varten, tukemaan häntä siinä päämäärässä, jota varten hänet itsensä on luotu. Se merkitsee, että ihmisen pitää käyttää sitä, sikäli kun se palvelee hänen olemassaolonsa päämäärän saavuttamista, ja luovuttava siitä, sikäli kun se estää häntä saavuttamasta sitä. Sen tähden on tarpeen suhtautua välinpitämättömästi kaikkeen siihen maan päälle luotuun mikä on vapaan tahtomme varassa eikä ole meiltä kiellettyä; ettemme toivo enempää terveyttä kuin sairautta, rikkautta enempää kuin köyhyyttä, kunniaa enemmän kuin halveksuntaa, pitkää elämää enempää kuin lyhyttä – ja niin edelleen kaikessa muussakin; vaadimme ja valitsemme yksinomaan sellaista, mikä palvelee sitä päämäärä, jota varten meidät on luotu.»   
> (Ote *Exercitia spiritualiasta*.)
> 
>

Lähteet
-------

* *Kristinuskon historia 2000: Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan*. Weilin+Göös, 1999. ISBN 951-35-6515-7.

### Viitteet

1. 1 2  *Kristinuskon historia 2000 : Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan* s. 43

Aiheesta muualla
----------------

* Ignatius de Loyola: *Hengellisiä harjoituksia;* käännös ja kommentaari: Seppo A. Teinonen, STKS 128. *Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot*

  

IHSJesuiitta-aiheiset artikkelit

|  |  |
| --- | --- |
| **Historia** | Jesuiittojen historia · Regimini militantis Ecclesiae |
| **Hengellisyys** | Exercitia spiritualia · Ad maiorem Dei gloriam · Magis |
| **Tunnettuja jesuiittoja** | Ignatius Loyola · Francisco Xavier · Peter Faber · Aloysius Gonzaga · Roberto Bellarmino · Petrus Canisius · Edmund Campion |

|  |
| --- |
|  n • k • m  |
*Tämä artikkeli käsittelee pesäpalloilijaa. Historiantutkija Kaisa Ikolasta (o.s. Viitala) kerrotaan sivulla Kaisa Ikola.*

**Kaisa Viitala** (s. 17. huhtikuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija.

Viitala edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Porin Pesäkarhuja ja Pöytyän Urheilijoita. Viitala on saavuttanut kaksi SM-kultaa kaudella 2021 ja kaudella 2023 ja yhden SM-pronssin kaudella 2020. Hän pelaa etenijäjokerina. Viitala on pelannut 45 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, tuonut 36 juoksua ja kerännyt 112 kärkilyöntipistettä. Viitala on pelannut 11 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun ja kerännyt 22 kärkilyöntipistettä. Viitala on pelannut neljä Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä hän on tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 14 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Kaisa Viitala - Pesäpallon tulospalvelu *www.pesistulokset.fi*. Viitattu 14.4.2024.
2. 1 2   Kaisa Viitala Joensuun Mailaan! *naiset.joensuunmaila.fi*. Viitattu 14.4.2024. (englanniksi)
3. ↑   Mitalistit *Pesäpalloliitto*. Viitattu 14.4.2024.
**Constantin Axel Lenid Boije af Gennäs** (15. huhtikuuta 1854 Porvoon mlk – 25. toukokuuta 1934 Porvoo) oli Suomen Pelastusarmeijan ensimmäinen johtaja ja vapaakirkollinen vaikuttaja vanhasta suomalaisesta Boije af Gennäsin suvusta.

Boije af Gennäsin vanhemmat olivat eversti Adolf Vilhelm Boije af Gennäs ja Anna Charlotta Matilda Grundelstjerna ja puolisot vuodesta 1880 Hilda Maria Carolina Ulrika Sasse (k. 1895) ja vuodesta 1899 Elin Naima Eleonora Rosenberg (k. 1843). Boije af Gennäs kävi lähetysopistoa Ruotsissa 1873–1874 ja toimi maallikkosaarnaajana ja Ruotsin lähetysseuran lähettinä Suomessa vuodesta 1879. Vuonna 1880 hän perusti Helsingin työkoti- ja yömajayhdistyksen ja toimi sen puheenjohtajana 1880–1890. Hän omisti Ilolan kartanon Porvoon maalaiskunnassa 1909–1932. Boije af Gennäs oli valtiopäivämies aatelissäädyssä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Boije af Gennäs koki 16-vuotiaana uskonnollisen herätyksen ja ryhtyi vapaan herätyksen tunnustajaksi. Boije oli vapaakirkollisen liikkeen tunnetuimpia henkilöitä Suomessa ja hänen toimestaan perustettiin muun muassa Helsingin Vieraskotiyhdistys ja sen Pursimiehenkatu 10:ssä sijainnut yömaja. Kun vapaakirkollinen liike sai oman saarnaajan Helsinkiin Boije alkoi kiertää maaseudulla saarnamatkoilla ja hän julkaisi myös sanomalehtisiä ja kirjoitti hengellisiä lauluja. Helsinkiin palattuaan hän toimi yömajan isännöitsijänä. Kiinnostus sosiaalisiin kysymyksiin johti hänet Pelastusarmeijan kadettikouluun Englantiin 1889 ja hänestä tuli Suomen Pelastusarmeijan ensimmäinen johtaja. Hän oli tehtävässä kuitenkin vain vuoden ja keskittyi sen jälkeen kartanonsa hoitamiseen, vaikka säilyttikin yhteydet uskonyhteisöihinsä. Hän oli maanviljelijänä Suomen ensimmäisiä vuoroviljelyä soveltaneita ja harrasti kasvinjalostusta, kehittäen muun muassa kaura- ja ruislajikkeita. Boije keskittyi ensin juhannusrukiin puhtaaksiviljelyyn ja jalostukseen. Sen jälkeen tuli kauralajien vuoro, ja Suomessa yleisenä viljelty Ilolan aikainen kaura oli Boijen jalostama. Näitä seurasivat sitten muut ruislaadut ja Nordherne. Boije kävi myös valtion lähettämänä ulkomailla tutkimassa kasvinjalostusmenetelmiä.

Upseeri ja virka- ja valtiopäivämies Knut Adolf Boije af Gennäs oli Constantin Boije af Gennäsin veli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 18.4.2021.
2. 1 2 3  Biografiasampo: Constantin Boije af Gennäs Viitattu 18.4.2021.
3. 1 2 3  80-vuotias. Tilanomistaja C. Boije af Gennäs, Helsingin Sanomat, 15.04.1934, nro 100, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Boije af Gennäs nr 16, Tab 40 Viitattu 20.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Seewoosagur Ramgoolam
**Seewoosagur Ramgoolam** (hindiksi käännettynä: *Shivsagar Ram Gulam*) (18. syyskuuta 1900 – 15. joulukuuta 1985) oli mauritiuslainen poliitikko, joka toimi Mauritiuksen ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1968–1982.

Ramgoolam syntyi Mauritiuksella intialaisten maahanmuuttajien lapsena ja opiskeli lääketiedettä Iso-Britanniassa, jossa hän sen jälkeen myös työskenteli lääkärinä. Hän aloitti osallistumisen Mauritiuksen politiikkaan vuonna 1940 ja hän oli vuonna 1968 itsenäistyneen Mauritiuksen ensimmäinen pääministeri. Ramgoolam jatkoi pääministerinä yhtäjaksoisesti vuoteen 1982 saakka, jolloin hän joutui väistymään puolueensa kärsittyä vaalitappion. Vuonna 1965 aateloidun Ramgoolamin merkitys Mauritiuksen johdattamisessa itsenäisyyteen oli keskeinen, ja häntä onkin kutsuttu kansakunnan isäksi. Ennen kuolemaansa hän oli vielä kaksi vuotta Mauritiuksen kenraalikuvernöörinä.

Seewoosagur Ramgoolamin poika Navinchandra Ramgoolam tuli myöhemmin isänsä seuraajaksi Mauritiuksen työväenpuolueen (Labour) johtajana, ja myöhemmin myös hänestä tuli Mauritiuksen pääministeri.

Mauritiuksen kansainvälinen lentoasema on nimetty hänen mukaansa: Sir Seewoosagur Ramgoolam International Mauritius Airport.

Mauritiuksen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluva kasvitieteellinen puutarha on myös nimetty Ramgoolamin mukaan: Sir Seewoosagur Botanic Garden.

Lähteet
-------

1. ↑  Sir Seewoosagur Ramgoolam, 85; Mauritius Leader *Los Angeles Times*.  19.12.1985. Viitattu 9.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  PeoplePill: Navin Ramgoolam: Prime Minister of Mauritius - Biography, Life, Family, Career, Facts, Information *peoplepill.com*. Viitattu 9.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Mauritius Airport (MRU) *www.mauritius-airport.com*. Viitattu 9.1.2020.
4. ↑  Mauritius National Botanical Garden - Mauritius Attractions *mauritiusattractions.com*. Viitattu 9.1.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cyréna Samba-Mayela** (s. 31. lokakuuta 2000 Champigny-sur-Marne) on ranskalainen pika-aitajuoksija. Hän on voittanut sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrin aitajuoksussa.

Samba-Mayela voitti alle 18-vuotiaiden sarjassa viestijuoksussa kultaa EM-kilpailuissa 2016 ja saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ajalla 12,80.

Samba-Mayela oli mukana Tokion olympialaisissa 2021 mutta joutui jättäytymään pois 100 metrin aitajuoksun alkueristä lämmittelyssä ilmi tulleen takareisivamman vuoksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksussa sisäratojen maailmanmestaruuden vuonna 2022 Ranskan-ennätyksellä 7,78. Samana vuonna hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä ulkoratojen MM-kilpailuissa ja sijoittui seitsemänneksi EM-kilpailuissa. Hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä ulkoratojen MM-kilpailuissa 2023. Hän saavutti 60 metrin aitajuoksussa sisäratojen MM-hopeaa 2024 ajalla 7,74.

Samba-Mayela voitti Ranskan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuonna 2020 tuolloisella ennätysajallaan 12,73, vuonna 2021 ajalla 12,80 ja vuonna 2023 nykyisellä ennätyksellään 12,68. Hän voitti sisäradoilla Ranskan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cyréna Samba-Mayela *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Cyréna Samba-Mayela Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑  From Olympic heartbreak to world indoor delight for Samba-Mayela  28.3.2022. World Athletics. Viitattu 30.4.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Juho Myntti** (24. kesäkuuta 1850 Vähäkyrö – 16. helmikuuta 1931 Vedenoja, Vähäkyrö) oli suomalainen Vaasan seudulla vaikuttanut tehtailija ja maanviljelijä.

Itsellisen poikana syntynyt Juho Myntti oli nuorena renkinä kotipitäjässään mutta muutti sitten Vaasaan rakennustyömieheksi. Parin vuoden kuluttua hän lähti töihin Etelä-Suomeen ja palattuaan sieltä hän ryhtyi vuonna 1879 rakennusurakoitsijaksi Vaasassa. Vuonna 1903 Myntti osti neljä vuotta aiemmin perustetun Vedenojan tiilitehtaan, laajensi sitä merkittäväksi tehdaslaitokseksi ja perusti sen yhteyteen 1905 sahan, 1910 puunjalostustehtaan sekä konepajan ja jauhomyllyn. Myntti osti myös maatiloja Vähästäkyröstä ja Laihialta. Vuonna 1916 Myntti luovutti tehdaslaitoksensa uudelle *Juho Myntti Oy* osakeyhtiölle ja ryhtyi maanviljelijäksi omistamallaan Viinamäen tilalla. Juho Myntti Oy:n osakkaina olivat Juho Myntin pojat Hugo ja Artturi Myntti sekä vaasalainen kauppias ja kauppaneuvos Frithiof Tikanoja.

Myntti oli mukana raittiustyössä ja oli perustamassa suomenkielisiä kansakouluja Vaasaan. Hän oli myös mukana perustamassa Vaasan Suomalaista Säästöpankkia.

Juho Myntin jälkeen hänen yrityksiään hänen poikansa Artturi Myntti. Vedenojan tiilitehdas aloitti salaojaputkien valmistuksen 1936 ja tehdas toimi vuoteen 1962 saakka. Vuonna 1961 J. E. Ollil osti Vedenojan tehdasalueen ja käynnisti siellä puutalotehtaan. Vuonna 2004 alue siirtyi Luoman Log Homes Oy:n omistukseen. Juho Myntti Oy sulautettiin vuonna 1964 Teräs Oy:hyn.

Juho Myntti oli naimisissa Maria Nissilän (1849–1906) kanssa. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Eemil Aleksander (Eemu) Myntti, taidemaalari Lyyli Visanti, rakennusmestari Hugo Myntti (1882–1951) ja toimitusjohtaja Artturi Myntti (1884–1949).

Lähteet
-------

1. 1 2  Juho Myntti, Ilkka, 16.02.1931, nro 38, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Tehtailija Juho Myntti, Vaasa, 16.02.1931, nro 38, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Vasaensis : Juho Myntti (Suomen kauppa, meriliike ja teollisuus)
4. ↑  Yhtiöhakemisto 1972-1974, A-M, Pörssitieto G. Kock
5. ↑  Juho Myntti Oy Vedenojan tehtaat (Youtube)
6. ↑  Suomessa 1885-1978 toimineet tiilitehtaat
7. ↑  Tutustu Vähänkyrön kiehtovaan menneisyyteen ja nähtävyyksiin-esite, sivu 10
8. ↑  Geni.com : Juho Myntti


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Sofia Haajanen** (s. 15. tammikuuta 1987) on suomalainen suunnistaja ja viestin EM-mitalisti. Hän edustaa oululaista SK Pohjantähteä. Ja hän on sotungin kaoulun opettaja

Saavutukset
-----------

Haajanen saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2006 pronssia viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui tuolloin parhaimmillaan yhdeksänneksi keskimatkalla. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 2010 EM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui keskimatkalla 28:nneksi. Vuonna 2012 hän saavutti yhdessä Merja Rantasen ja Minna Kaupin kanssa viestin hopeaa Falunin EM-kilpailuissa. Keskimatkalla hän sijoittui kymmenenneksi ja pitkällä matkalla 13:nneksi. Lausannen MM-kilpailuissa hän osallistui vain sprinttiin, jolla hän sijoittui 33:nneksi.

Vuonna 2014 Haajanen oli Palmelan EM-kilpailuissa seitsemäs viestissä, kymmenes pitkällä matkalla ja 21:s keskimatkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa Trentinossa hän sijoittui viestissä viidenneksi ja pitkällä matkalla yhdeksänneksi. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Invernessissä hänen suorituksensa pitkällä matkalla päättyi hylkäykseen. Vuonna 2016 Jeseníkin EM-kilpailuissa Haajanen sijoittui viestissä kuudenneksi, pitkällä matkalla kymmenenneksi, keskimatkalla 18:nneksi ja sprintissä 40:nneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa hän oli pitkän matkan lopputuloksissa 16:s. EM-kilpailuissa 2018 Haajanen sijoittui viestissä seitsemänneksi, keskimatkalla kymmenenneksi ja pitkällä matkalla 11:nneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän suunnisti ensimmäisen osuuden viestissä, jossa Suomi sijoittui viidenneksi, sekä oli pitkällä matkalla parhaana suomalaisena kolmastoista. Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 Haajanen oli sprintissä 78:s ja pudotussprintin karsinnassa alkuerässään 17:s.

Haajanen on voittanut viestin Suomen-mestaruuden vuosina 2010, 2014 ja 2018 sekä sprintin Suomen-mestaruuden vuonna 2015. Kainuun rastiviikon D21E-sarjan hän on voittanut vuosina 2008 ja 2019.

Lähteet
-------

* Profiili Suomen Suunnistusliiton sivustolla
* Profiili runners.worldofo.com (englanniksi)
* Sofia Haajanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Suomen tytöt suunnistivat MM-pronssia  8.7.2006. mtv3.fi. Viitattu 3.6.2012.
2. 1 2 3  runners.worldofo.com
3. ↑  Suunnistusnaiset viestihopealle  20.5.2012. YLE Urheilu. Viitattu 3.6.2012.
4. ↑  IOF Eventor - Sofia Haajanen *eventor.orienteering.org*. Viitattu 21.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Kalevan Rasti ja SK Pohjantähti viestimestareiksi (arkistoitu versio)  19.9.2010. suunnistus.net.  Arkistoitu 2.5.2013. Viitattu 3.6.2012.
6. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 36*, s. 286. Suomen Urheilumuseo, 2015. ISBN 978-952-6644-06-6.
7. ↑  Suunnistuksen SM-mitalistit 2010- | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 6.7.2019.
8. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 37*, s. 291. Urheilumuseo, 2016. ISBN 978-952-6644-10-3.
9. ↑  42. Kainuun Rastiviikko Hyrynsalmella, Ukkohallassa 6.-11.7.2008 jouniaaltonen.fi. Viitattu 3.6.2012.
10. ↑  Roimela, Heikki: Sofia Haajanen vei kaiken mahdollisen Kainuusta *Lapin Kansa*.  5.7.2019.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 5.7.2019.
**Briastre** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitseeSellejoen varrella, noin 20 kilometriä Cambrain kaupungista itään.

Bellevue British Cemetery Briastre
1000-luvulla kylä oli Saint-André du Cateaun luostarin hallinnassa, ja sitä kutsuttiin tuolloin nimellä Briastrum. Kylän pääasiallinen elinkeino oli maatalous, mutta 1800-luvulla siellä oli kutomo, tislaamo, kaksi panimoa, sokeritehdas ja sekä kaksi vesimyllyä. Saint-Pierren kirkko rakennettiin vuonna 1720. Kirkkoon tehtiin kunnostustöitä 1800-luvulla, ja portaali lisättiin siihen vuonna 1859.

Briastressa on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneille tehty hautausmaa Bellevue British Cemetery Briastre. Sinne on haudattu 141 vainajaa, joista yhdeksän on tuntematon. Hautausmaan on suunnitellut brittiläinen arkkitehti William Harrison Cowlishaw.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 14.4.2024. (ranskaksi)
2. ↑  Briastre Tourisme du Cambrésis. Viitattu 14.4.2024. (ranskaksi)
3. ↑  Belle Vue British Cemetery ww1cemeteries. Viitattu 14.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Briastre** Wikimedia Commonsissa
Laivastolippu
**Korean demokraattisen kansantasavallan merivoimat** (kor. *조선인민군 해군*; hanja: 朝鮮人民軍 海軍; *Chosŏn-inmingun Haegun*) on yksi Korean demokraattisen kansantasavallan armeijan muodostavista puolustushaaroista. Merivoimat perustettiin 5. kesäkuuta 1946. 1990-luvulla merivoimien vahvuus oli noin 40 000-60 000 henkilöä. Vuonna 2008 noin 46 000 henkilöä. Merivoimiin kuuluu 708 alusta, joiden joukossa 3 fregattia ja 70 sukellusvenettä, joista arviolta 20 kuuluu Romeo-luokkaan, 40 Sang-O-luokkaan. Lisäksi merivoimilla on käytössään 10 pienoissukellusvenettä. 

Merivoimia pidetään kykenevänä toimimaan lähinnä rannikolla noin 50 merimailin etäisyydellä mantereesta. Merivoimat koostuvat länsi- ja itärannikon ryhmistä, jotka eivät voi tukea toisiaan mahdollisessa sotatilanteessa. Alusten lyhyen toimintasäteen johdosta niiden on mahdotonta kulkea rannikolta toiselle. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Korean People's Navy
**LOMO** (ven. ЛОМО; Ленинградское оптико-механическое объединение, *Leningradskoje optiko-mehanitšeskoje objedinenije*, 'Leningradin optomekaaninen yhtymä') on venäläinen sairaalavälineistön, optisten kojeiden, linssien ja kameroiden valmistaja, joka on perustettu Pietarissa vuonna 1914.

Historia
--------

LOMO Smena 8M
LOMO perustettiin venäläis-ranskalaisena yhteisyrityksenä Pietarissa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikaan tehtaan tuotantoon kuuluivat mm. tähtäinkiikarit ja etäisyysmittarit. Myös ensimmäinen, vuonna 1930 myyntiin tullut, venäläinen kamera oli Lomon valmistama. 1930-luvun mittaan alettiin myös kehittää 35-millistä kinofilmiä käyttäviä kameroita, joihin haettiin ilmeisesti mallia saksalaisista tuotteista (muun muassa vuosina 1932–1935 valmistettu VOOMP I voidaan varsin helposti tulkita Leica-kopioksi). Ensimmäinen elokuvakamerakin ehti myyntiin jo 1933. Vuotta myöhemmin saatiin valmiiksi myös ensimmäiset mikroskoopit.

Tuotteet
--------

Tavallisille kuluttajille LOMO on parhaiten tunnettu kameravalmistajana. Tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluvat mm. keskikoon TLR-kamera Lubitel (1950–) ja halvaksi ensikameraksi tarkoitettu Smena (eri muodoissaan samalla nimellä 1953–1991). Smenan tunnetuimpiin käyttäjiin lukeutuu Venäjän entinen presidentti Dmitri Medvedev:

> »Innostukseni [valokuvaamiseen] on vanhaa perua. Tutustuin siihen kaiketi ensimmäisen kerran 35 vuotta sitten lapsena, kun vietin aikaani Pioneeripalatsilla. Minulla oli loistava kamera – Smena 8M. Jokainen valokuvaukseen perehtynyt tietää, että se oli kaikkein halvin ja yksinkertaisin neuvostokamera, huonoimmilla mahdollisilla linsseillä – tai no, *tavallisimmilla* – ja ehkäpä kaikkein vaikein käyttää. Se oli monimutkainen, sillä siinä ei ollut mittaetsintä. Kuvaajan oli arvioitava kaikki omin silmin ja päätettävä itse valotusaika. Smenassa ei ollut mitään niistä ominaisuuksista, joita tarvitaan hyvän kuvan ottamiseen. Mutta juuri tämä ominaisuuksien puute teki siitä hyvän, sillä täytyi itse nähdä vaivaa kuvien ottamiseen; valotuksen arvioimiseen, valaistukseen, kontrastiin. Se oli oppimista yrityksen ja erehdyksen avulla.»   
> (Dmitri Medvedev)
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  About LOMO
2. ↑  VOOMP I, very rare camera (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  , Presidential shutterbug
Anne Buttimer 2014
**Anne Buttimer** (1938 Cork, Yhdistynyt kuningaskunta – 15. heinäkuuta 2017) oli irlantilainen kansainvälisesti arvostettu ja runsaasti julkaissut maantieteilijä ja vuodesta 1991 Dublinin yliopiston professori. Hän sai useita kunnianosoituksia, muun muassa Vautrin Luz Prize, jopa "maantieteen nobeliksi" nimitetty palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2014. Anne Buttimer saavutti tohtorin arvonsa Seattlessa, Yhdysvalloissa vuonna 1965, ja toimi siellä myöhemmin apulaisprofessorina. Hänen tutkimusalueitaan olivat sosiaali-, kulttuuri- ja kaupunkimaantiede, sekä ihmisen vaikutus maantieteeseen. Hän toimi myös Kanadassa ja, Ranskassa sekä Ruotsissa Lundin yliopistossa. Vuosina 2000–2004 hän toimi International Geographical Unionin puheenjohtajana. Hän oli kunniatohtorina myös Grenoblen Joseph Fourier University-yliopistossa sekä Joensuun ynnä Tarton yliopistoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anne Buttimer 1938 - 2017 *American Association of Geographers*. Viitattu 8.6.2022 (englanniksi).
2. ↑  Maria João Alcoforado: Homage to Anne Buttimer, Winner of the Vautrin-Lud International Prize for Geography, 2014 *Belgian Journal of Geography*.  2014. Viitattu 8.6.2022 (englanniksi).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Raisa Marjamäki** (s. 1987 Helsinki) on suomalainen runoilija.

Marjamäki on opiskellut Helsingin ja Jyväskylän yliopistossa sekä valmistunut maisteriksi skotlantilaisesta St Andrewsin yliopistosta, missä hän opiskeli runoutta Don Patersonin johdolla. Marjamäen kuvakollaasia ja runoa yhdistelevä esikoiskokoelma *Katoamisilmoitus* julkaistiin vuonna 2010, ja hän osallistui sen painamiseen Siuronkosken kirjapainossa. Toinen kokoelma *Ei kenenkään laituri* (2014) ladottiin käsin ja painettiin arkki kerrallaan kirjaksi Heidelbergin kohopainokoneella. Teos kiinnittää huomiota kirjoittamisen teknologioihin: se on kokonaan ilman tietokoneita toteutettu runokirja.

Marjamäki on suomentanut Poesiavihkon *Kiinalainen yksisarvinen* (12/2017), joka on Thomas L. Rowen koostama valikoima 1800-luvun kiinalais-englantilaisesta sanakirjasta tehtyjä löytöjä.

Kolmannessa kokoelmassaan *Ihmeellistä käyttäytymistä* Marjamäki on paenut etelästä periferiaan eikä aio koskaan palata "pallomaanekologisesta tilanteesta johtuen". Teos saa kriitikko Virpi Alaselta toteamuksen, ettei se vakavuudestaan huolimatta paasaa, vaan tilaa jää lukijoiden omille tulkinnoille ja jopa huumorille. Yksittäiset runot ovat tiiviitä ja kurinalaisia, mutta kokonaisuus on laaja, jolloin tekstien välinen merkitysavaruus kasvaa.

Tuotanto
--------

* *Katoamisilmoitus*. Siuronkosken paino: Palladium Kirjat, 2010. ISBN 978-952-9893-62-1.
* *Ei kenenkään laituri*. Helsinki: Poesia, 2014. ISBN 978-952-305-020-4.
* *Ihmeellistä käyttäytymistä*. Helsinki: Poesia, 2020. ISBN 978-952-305-152-2.
* *Viimeinen talvi*. Helsinki: Poesia, 2021. ISBN 978-952-305-178-2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raisa Marjamäki Poesia. Viitattu 1.12.2018.
2. ↑  Virpi Alanen, Ylitsevuotavaista askeesia. *Parnasso* 5/2020, s. 65
Vuoden III perustuslain kansilehti.
**Vuoden III perustuslaki** oli Ranskan ensimmäisen tasavallan perustuslaki vuosina 1795–1799, niin sanottuna direktorion aikana. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.

Syksyllä 1792 perustetulle tasavallalle oli aluksi kesäkuussa 1793 hyväksytty niin sanottu vuoden I perustuslaki, mutta vallankumoussodan jatkumisen vuoksi sen voimaantulo lykkääntyi eikä lopulta toteutunut koskaan. Thermidorin vallankaappauksen jälkeen Pariisin radikaalit sanskulotit vaativat edelleen tämän demokraattisen perustuslain voimaansaattamista, mutta uudet poliittiset johtajat (ns. thermidoriaanit) pelkäsivät sen mahdollistavan jakobiinien valtaanpaluun. Uutta perustuslakia valmistelemaan asetettiin 3. huhtikuuta 1795 komitea, johon kuuluivat muun muassa La Révellière-Lépeaux, Daunou, Louvet de Couvrai, Thibaudeau ja Lanjuinais. Kansalliskonventti hyväksyi perustuslain 22. elokuuta, se hyväksyttiin kansanäänestyksessä 6. syyskuuta ja ilmoitettiin voimaanastuneeksi 23. syyskuuta 1795.

Vuoden III perustuslaki muistutti vuoden 1791 perustuslakia, mutta sisälsi enemmän konservatiivisuutta suosivia varmistuksia, poikkeuksena kuninkaan puuttuminen. Parlamentti muutettiin kaksikamariseksi: alempana kamarina olisi 500-jäseninen viidensadan neuvosto ja ylempänä kamarina 250-jäseninen vanhojen neuvosto, jonka edustajien oli oltava vähintään 40-vuotiaita. Edustajaehdokkaiden oli täytettävä melko korkea varallisuusehto. Toimeenpanovallan ylimpänä elimenä oli viisihenkinen direktorio, jonka jäsenet vanhojen neuvosto valitsi viidensadan neuvoston laatimalta ehdokaslistalta. Parlamentin paikoista täytettiin vuosittaisissa vaaleissa aina kolmasosa kerrallaan.

Vuoden III perustuslaki ehti olla voimassa neljä vuotta. Marraskuussa 1799 brumairekuun 18. päivän kaappauksella valtaan noussut kenraali Napoleon Bonaparte esitteli 13. joulukuuta 1799 uuden perustuslain (vuoden VIII perustuslaki).

Lähteet
-------

1. 1 2  Knut Mykland (suom. Heikki Eskelinen): *Otavan suuri maailmanhistoria 13: Suuret vallankumoukset*, s. 160–161, 175. Otava 1985.
2. 1 2  Colin Jones: *The Longman Companion to the French Revolution*, s. 44, 72–74. Longman, Lontoo/New York 1988.
3. ↑  Jones 1988, s. 57.
Urheilukoulu Puolustusvoimain lippujuhlan päivän paraatissa 2017
**Puolustusvoimien urheilukoulu** (URHK) on Suomen maavoimien joukkoyksikkö, joka kouluttaa ikäluokkansa parhaista urheilijoista tiedustelijoita sodanajan joukkoihin. Urheilukoulu sijaitsee Helsingissä Kaartin jääkärirykmentissä. Lisäksi osaa talvilajeista koulutetaan Kainuun prikaatissa Kajaanissa. Koulu on perustettu vuonna 1979, jota ennen sitä edelsivät vuodesta 1964 alkaen Kajaanissa ja Santahaminassa Helsingissä sijainneet urheilukomppaniat.

Koulu sijaitsi aiemmin Lahdessa Hämeen Rykmentissä. Lahdessa palveli yli 4 000 urheilijaa yli 50:stä eri lajista. Urheilujoukoissa palvelleiden tapaamisia ja tapahtumia järjestää Urheilukoulun kilta.

Suuri osa suomalaisista huippu-urheilijoista suorittaa varusmiespalveluksensa Urheilukoulussa. Urheilukoulu antaa varusmiehille tiedustelukoulutusta ja puolustusvoimien henkilökunnalle liikunta-alan täydennyskoulutusta. 

Vuodesta 2017 alkaen Urheilukoulu on hyväksynyt myös elektronisen urheilun harjoittajat. Ensimmäinen sinne valittu e-urheilija oli vuonna 2022 hyväksytty Lasse "Zoree" Uronen. Ensimmäinen palveluksen aloittava e-urheilija on kaksinkertainen *StarCraft II* -maailmanmestari Joona Sotala huhtikuussa 2024.

Organisaatio
------------

Puolustusvoimauudistukseen ja Hämeen Rykmentin lakkauttamiseen liittyen Urheilukoulun toiminta siirtyi vuoden 2014 loppuun mennessä syntysijoille Helsinkiin Santahaminan varuskuntaan. Lisäksi Kainuun Prikaatiin Kajaaniin perustettiin erillinen satelliittijoukkue, jossa palvelee lumilajien urheilijoita. 1.TIEDK siirtyi jo kesän 2014 alussa Helsinkiin. Kouluun kuuluu myös uusi Valmennuskeskus.

Urheilukoulun johtajana ovat toimineet:

* everstiluutnantti Ville Halonen
* everstiluutnantti Riku Hartikainen (2020-)
* everstiluutnantti Mikko Mönkkönen
* everstiluutnantti Eero Svanberg

Tunnettuja Urheilukoulun käyneitä
---------------------------------

Tunnettuja Urheilukoulussa koulutuksen saaneita urheilijoita ovat muun muassa:

* Janne Ahonen
* Valtteri Bottas
* Cheyne Fowler
* Mikael Granlund
* Sami Hyypiä
* Mika Häkkinen
* Mikko Ilonen
* Mikko Koivu
* Leo Komarov
* Valentin Kononen
* Jari Litmanen
* Niklas Moisander
* Henrik Mustonen
* Jarkko Nieminen
* Matti Nykänen
* Kalle Palander
* Aki Parviainen
* Sini Pöyry
* Kimi Räikkönen
* Janne Salmi
* Teemu Selänne
* Jaakko Tallus
* Marko Yli-Hannuksela

Lähteet
-------

1. ↑  Puolustusvoimien urheilukoulu *varusmies.fi*. Viitattu 16.11.2018.
2. ↑  Ranta, Petri: Hiiri naksuu maastopuvussa – näin pelaaja voi suorittaa varusmiespalveluksen Suomessa (tilaajille) *Mikrobitti*.  27.1.2024. Viitattu 1.4.2024.
3. ↑  Saarela, Anni: Suomalaismiljonääri aloittaa armeijan – "En välttämättä hirveän innoissani" *iltalehti.fi*.  15.4.2024. Viitattu 15.4.2024.
**Statuto Albertino** oli alkujaan Sardinian kuningaskunnan perustuslaki, jonka kuningas Kaarle Albert antoi vuonna 1848. Siitä tuli sittemmin Italian kuningaskunnan perustuslaki, ja se oli muuteltuna voimassa vuoteen 1948.

Statuto Albertinon antaminen liittyi alkujaan vuoden 1848 vallankumoksellisiin tapahtumiin ja se oli mukailtu Ranskan vuoden 1830 peruskirjan mukaiseksi. Laki takasi kansalaisille joitain liberaaleja oikeuksia, kuten tasavertaisuuden lain edessä sekä rajoitetun kokoontumis- ja painovapauden. Se oli kuitenkin alkuperäisessä muodossaan melko konservatiivinen ja antoi äänioikeuden vain alle kolmelle prosentille väestöstä. Kuninkaalle perustuslaki jätti vahvat valtaoikeudet: Kuningas johti ulkopolitiikkaa ja sai nimittää tai erottaa ministerit sekä korkeimmat tuomarit mielensä mukaan. Parlamentti jakautui kahteen kamariin, joista edustajainkamarin jäsenet olivat vaaleilla valittuja, mutta senaatin jäsenet nimitti niin ikään kuningas.

Kun Italia yhdistyi vuonna 1861 Sardinian johdolla, Statuto Albertino muuttui Italian perustuslaiksi. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa perustuslakia ja sen tulkintaa muutettiin vapaamielisemmäksi, jolloin kuninkaan valta väheni. Italiassa siirryttiin parlamentaarisiin hallituksiin ja pääministerin virka, jota perustuslaissa ei edes mainittu, muodostui pysyväksi. Kuninkaalle jäi tosin edelleen vahva asema ulkopolitiikassa sekä poikkeusaikoina. Äänioikeutta laajennettiin, kunnes se vuonna 1913 ulottui käsittämään lähes koko miespuolison väestön. Fasistien vallan aikana vuosina 1922–1943 perustuslakia muutettiin toiseen suuntaan, ja valta keskitettiin fasistipuolueen johtamalle hallitukselle.

Statuto Albertino korvattiin Italian tasavallan uudella perutuslailla vuonna 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Statuto Albertino (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 27.3.2014.
**Valtteri Moren** (s. 15. kesäkuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa HJK:ta. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Pelaamisen Moren aloitti 4-vuotiaana toisessa helsinkiläisseurassa, Kiffenissä. Pelattuaan seuran juniorijoukkueissa teini-ikään asti Moren vaihtoi seuraa PK-35:een. Kahden vuoden hän siirtyi HJK:n B-junioreihin, joista matka jatkui pian Klubi 04:een. Paikka vakiintui niin HJK:n organisaatiossa kuin Suomen nuorisomaajoukkueissakin. 

Moren pelasi kaudella 2009 kolme ottelua Ykkösessä HJK:n yhteistyöseura Klubi 04:n riveissä. Hän debytoi Ykkösessä 5. syyskuuta 2009 ottelussa AC Oulua vastaan. Veikkausliigassa Moren pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. kesäkuuta 2010 MYPA:a vastaan. Pääosan kaudesta hän pelasi edelleen Klubi 04:n miehistössä.

Talvella 2011 Moren harjoitteli HJK:n edustusmiehistön kanssa ja pääsi pelaamaan liigacupissa. Kaudella 2011 Moren pelasi kuusi liigaottelua ennen kuin kausi päättyi loukkaantumiseen elokuun alussa. Heinäkuussa 2020 Moren teki kauden 2022 loppuun saakka ulottuvan sopimuksen HJK:n kanssa.

Lähteet
-------

### Tilastot

* Veikkausliigan pelaajatilastot Veikkausliiga. Viitattu 10.8.2011.
* Valtteri Morenin pelaajatilastot Soccerway.com. Viitattu 11.8.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Valtteri Moren Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  AC Oulu kuritti Nollanelosta  6.9.2009. hjk.fi. Viitattu 22.11.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Muurinen: Pelasimme iloista jalkapalloa  13.6.2010. Veikkausliiga. Viitattu 22.11.2010.
4. ↑  Moren kuuden kuukauden sairaslomalle  9.8.2011. HJK. Viitattu 10.8.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili HJK:n sivuilla
**Kirjettä lukeva nainen** eli **Paitasillaan** on suomalaisen taiteilijan Magnus Enckellin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1912. Kooltaan maalaus on 65 cm × 50 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.

*Paitasillaan*-maalauksessa kiteytyvät Magnus Enckellin väriharmoniapyrkimykset. Hän oli muuttanut 1890-luvun askeettista ilmaisuaan vähitellen, ja värikkyys alkoi lisääntyä hänen töissään. Hän oli saanut 1900-luvun alussa vaikutteita Espanjan vanhemmasta taiteesta. Samalla hän oli mukana Suomen taidemaailmaan vaikuttaneessa värikentän mullistuksessa.

Maalaus syntyi Pariisissa, jossa sen mallina oli pariisitar Madame Tibault. Toinen suomalainen taiteilija Alanko oli maalannut samaa mallia, ja hän esitteli mallin Enckelille. Maalaus oli mukana Septem-ryhmän toisessa näyttelyssä 1913 nimellä *Lukeva tyttö*.

Lähteet
-------

1. ↑  Huusko, Timo: Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 45.
2. ↑  Huusko, Timo. Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, 2003, s. 45–46.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Hammadidien hallitsema alue (vihreällä) noin 1050.
**Hammadidit** oli sanhadja-heimoryhmään kuulunut berberidynastia, joka hallitsi Maghrebin keskiosaa vuosina 1015–1152.

Dynastian perustaja oli zirideihin kuulunut Hammad ibn Buluggin ibn Ziri, jonka hallittavaksi hänen setänsä Badis oli antanut valtakuntansa länsiosan. Hammad perusti pääkaupungikseen Qalat Bani Hammadin ja katkaisi välinsä zirideihin ja fatimideihin vuonna 1015.

Hammadidit hallitsivat nykyisen Algerian koillisosaa, johon kuuluivat muun muassa Algerin, Constantinen ja Béjaïan kaupungit. Arabien hävitysretket pakottivat heidät siirtämään pääkaupunkinsa Béjaïaan. Al-Mansur (1088–1105) laajensi valtakuntaa Annabaan idässä ja Tlemceniin lännessä, ja Yahya valloitti vuonna 1128 Tunisin.

Genovalaiset hävittivät Béjaïan vuonna 1136, ja berberiheimot ahdistelivat heikentyneitä hammadideja. Almohadihallitsija Abd al-Mu’min valloitti Tlemcenin, Algerin ja Béjaïan nopeasti vuonna 1152. Yahya pakeni Annabaan ja sitten Constantineen, jossa hän antautui.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *The Encyclopaedia of Islam, volume III*, s. 137–138. Leiden: E. J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08118-6.
2. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 2*, s. 528. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
3. ↑  Naylor, Phillip C.: *Historical Dictionary of Algeria, 4th edition*, s. 288. Lanham: Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-0-8108-7918-8.
**Pätsin perustuslaki** oli Virossa Konstantin Pätsin autoritaarisen hallinnon aikana säädetty vuoden 1938 perustuslaki. 

Perustuslain hyväksyi helmikuussa 1937 kokoontunut vaaleilla valittu *perustuslakia säätävä kansalliskokous*. Päts oli 1934 poikkeustilan yhteydessä lakkauttanut muut kuin hallituksen kannattajapuolueen, eivätkä lakkautetut puolueet saaneet osallistua kansalliskokouksen vaaliin. Hallituksen tukemana laki hyväksyttiin heinäkuussa 1937, ja se astui voimaan vuonna 1938.

Lain sisältö
------------

Ylimmäksi toimeenpanovallan haltijaksi määrättiin kuudeksi vuodeksi valittava presidentti. Valinnan suoritti erillinen *vaalikamari*, jossa olivat edustettuina parlamentin (vir. *riigikogu*) 40-jäseninen *ylähuone* (vir. *riiginõukogu*), 80-jäseninen *alahuone* (vir. *riigivolikogu*) sekä kunnallisen itsehallinnon elimet. 

Parlamentin alahuone valittiin yleisillä enemmistövaaleilla yhden edustajan vaalipiireistä. Ylähuoneen valintaperiaate puolestaan olisi ollut korporatiivinen siten, että osan jäsenistä olisi nimittänyt presidentti, osa olisi kuulunut sinne virka-asemansa vuoksi ja loppuosa olisi valittu ammattijärjestöjen ja julkisten laitosten puolesta.

Alahuoneen vaalit 1938
----------------------

*Pääartikkeli: Riigivolikogun vaalit 1938*
Alahuoneen (*riigivolikogu*) vaalit järjestettiin helmikuussa 1938. Vaaleissa ainoa sallittu vaaliorganisaatio oli Pätsin hallituksen Perustuslain toteuttamisen kansanrintama (vir. *Rahvarinne Põhiseaduse elluviimiseks*). Alahuoneen 80 paikasta kansanrintama sai enemmistön, 54 paikkaa. Järjestäytymätön oppositio sai yhteensä 26 paikkaa. Myöhemmin opposition edustajista liittyi vielä kymmenen edustajaa kansanrintamaan. 

Alahuoneen puhemieheksi valittiin kansanrintaman Jüri Uluots. Opposition johtoon nousi liberaali Jaan Tõnisson.

Presidentinvaalit 1938
----------------------

24. huhtikuuta 1938 suoritettiin *vaalikamarin* edustajien keskuudessa presidentinvaali, jonka Päts voitti 219 äänellä 238 annetusta. Pätsistä tuli näin Viron ensimmäinen presidentti. Päts nimitti 9. toukokuuta pääministeriksi virkaa tekevänä pääministerinä toimineen Eenpalun.

Päts armahti keväällä 1938 poliittiset vangit kommunisteista vapseihin. 

Pätsin autoritäärisen hallinnon aikana hallitusrintamaa lukuun ottamatta kaikki poliittiset puolueet olivat kiellettyjä ja vangitsemiset olivat olleet tavanomaisia. Poliittisia vastustajia ei kuitenkaan teloitettu, kuten esimerkiksi kansallissosialistisessa Saksassa. Viron myöhempi presidentti Lennart Meri on kuvannut Pätsin hallintoa *pehmeäksi diktatuuriksi*.

Pätsin valtakausi päättyi Neuvostoliiton miehittäessä Viron vuonna 1940.