recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Serhi Korsunskyi
**Serhi Volodymyrovytš Korsunskyi** (ukr. Сергі́й Володи́мирович Ко́рсунський; s. 10. elokuuta 1962 Kiova) on ukrainalainen diplomaatti. Hän sai nimityksen Ukrainan suurlähettilääksi Japaniin 14. huhtikuuta 2020 toimittuaan aiemmin muun muassa maansa suurlähettiläänä Turkkiin (2008–2016) ja Ukrainan diplomaattisen akatemian johtajana (2017–2020).

Korsunskyi valmistui Kiovan kansallisesta yliopistosta vuonna 1984 ja sai tohtorinarvon sovelletussa matematiikassa vuonna 1991. Hän on geopoliittisten kysymysten ja energiaturvallisuuden asiantuntija. Hän on tehnyt lukuisia akateemisia julkaisuja ja julkaissut myös kirjoja. Hän on saanut useita Ukrainan presidentin ja hallituksen myöntämiä palkintoja. Korsunskyi on opettanut kriittistä ajattelua, neuvottelua, geopolitiikkaa ja energiadiplomatiaa Ukrainan diplomaattisessa akatemiassa.

Korsunskyi esitti maaliskuussa 2022 huolensa Venäjän mahdollisuudesta käyttää ydinasetta Ukrainaa vastaan sen hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  KORSUNSKY Sergiy Embassy of Ukraine in Japan
2. ↑  СЕРГІЙ КОРСУНСЬКИЙ Радіо Свобода
3. 1 2  Dr. Sergiy Korsunsky Sustainable Development Landmarks
4. ↑  Ukraine envoy to Japan says Putin may be willing to use nuclear weapons The Japan Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Frans Fredrik Wilhelm Ahlroos** (22. huhtikuuta 1867 Helsinki – 11. toukokuuta 1948 Loviisa) oli suomalainen kirjaltaja ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.

Ahlroosin vanhemmat olivat postiljooni Wilhelm Ahlroos ja Maria Skarp. Hän valmistui kirjaltajaksi 1887.

Ahlroos oli kirjapainonomistajana ja johtajana Tammisaaressa, Kotkassa, Vaasassa ja Helsingissä vuosina 1887–1897. Hän oli sen jälkeen kirjapainon vuokraajana Kristiinankaupungissa 1897–1906, Pohjola-lehden vastaavana toimittajana vuonna 1900 ja Avisor-lehden päätoimittajana vuonna 1902. Ahlroos toimi Hufvudstadsbladet-lehden latojana 1906–1911, oli Helsingin kaupungin terveyslautakunnan desinfektiolaitoksen katsastusmiehenä 1911–1918 sekä viimeksi Helsingin Sanomien latojana 1918–1936.

Ahlroos oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1907–1909 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän kuului Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallitukseen ja Suomen ruotsalaisen raittiusliiton hallitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Frans Ahlroos *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(24) | 
* Ahlroos
* von Alfthan
* Bäck
* Cederberg
* Ehrnrooth
* Estlander
* Gustafsson
* Hedberg
* Karlsson
* A. Neovius
* D. Neovius
* Nix
* Näs
* Oljemark
* G. Rosenqvist
* V. Rosenqvist
* Runeberg
* Schultz
* Schybergson
* Slätis
* Storbjörk
* Sundblom
* Söderholm
* Wasastjerna

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(25) | 
* Ahlroos
* von Alfthan
* Bäck
* Cederberg
* Ehrnrooth
* Estlander
* Granfelt
* A. R. Hedberg
* J. Hedberg
* Heimbürger
* Hjelt
* A. Neovius
* D. Neovius
* Nix
* G. Rosenqvist
* V. Rosenqvist
* Schybergson
* Sohlberg
* Stenbäck
* Stigzelius
* Storbjörk
* Sundblom
* Söderholm
* von Troil
* Wichmann

 |

 |



|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Uudenmaan läänin vaalipiirin kansanedustajat 1907–1908 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (23) | 
* Ahlroos
* von Alfthan
* Ehrnrooth
* Erkko
* Gustafsson
* Helle
* Ingman
* Johansson
* Käkikoski
* Laakso
* Laine
* Oljemark
* Palmén
* E. Perttilä
* V. Perttilä
* Reima
* Rosenqvist
* Schybergson
* Sillanpää
* Sirén
* Söderholm
* Walpas
* Wasastjerna

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kleinin neliryhmä** on pienin mahdollinen ei-syklinen ryhmä. Kleinin neliryhmän esitteli vuonna 1884 sen kehittäjä Felix Klein. Sen symbolina käytetään kirjainta *V*, joka tulee saksan kielen sanasta Vierergruppe.

Kleinin neliryhmä on Abelin ryhmä, ja siinä kaikki alkiot itsensä kanssa yhdistettyinä tuottavat yksikköalkion. Kleinin neliryhmä voidaan muodostaa myös syklisen ryhmän {\displaystyle \mathbb {Z} \_{2}} suorana summana itsensä kanssa: {\displaystyle V=\mathbb {Z} \_{2}\oplus \mathbb {Z} \_{2}}.

Jos Kleinin neliryhmän alkioille käytetään merkintöjä *1*, *a*, *b* ja *ab*, niiden yhdistämisen tulokset ovat seuraavat:

| \* | 1 | *a* | *b* | *ab* |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | *a* | *b* | *ab* |
| *a* | *a* | 1 | *ab* | *b* |
| *b* | *b* | *ab* | 1 | *a* |
| *ab* | *ab* | *b* | *a* | 1 |

Tasossa Kleinin ryhmä on neljäkkään sekä myös suorakulmion symmetriaryhmä. Tällöin ryhmän alkiot vastaavat seuraavia yhtenevyys­kuvauksia: identiteetti, peilaus vaaka­suoran akselin suhteen, peilaus pysty­suoran akselin suhteen ja 180 asteen rotaatio.

Kolmiulotteisessa avaruudessa voidaan eri tavoin muodostaa kolme keskenään isomorfista symmetriaryhmää, jotka vastaavat Kleinin neli­ryhmää. Sellaisen muodostavat (kaikkiin näihin kuuluu lisäksi identiteetti yksikkö­alkiona):

* avaruuden 180 asteen kierrot kolmen keskenään kohti­suoran akselin ympäri: *D*2
* 180 asteen kierto tietyn akselin ympäri, peilaus tätä vastaan kohti­suoran tason suhteen sekä näiden yhdistelmä: *C*2h = *D*1d
* peilaukset kahden toisiaan vastaan kohti­suoran tason suhteen sekä näiden yhdistelmä : *C*2v = *D*1h

Kleinin neliryhmän muut alkiot yksikköalkiota lukuun ottamatta ovat keskenään vaihdettavissa: jokainen kuvaus, jossa kaksi tai kolme näistä vaihdetaan keskenään, on ryhmän automorfismi. 

Kleinin neliryhmällä on triviaalien aliryhmiensä {1} ja V lisäksi kolme aliryhmää. Ne ovat {1,a},{1,b} ja {1,ab}.

Lähteet
-------

* M.A. Armstrong (1988) *Groups and Symmetry*, Springer Verlag, sivu 53.
* W.E. Barnes (1963) *Introduction to Abstract Algebra*, D.C. Heath & Co. sivu 20.
**Saarivaaran Kristuksen kirkastumisen tsasouna** on yksi Joensuun ortodoksisen seurakunnan tsasounista ja se sijaitsee Joensuun kaupungin itäosassa Saarivaaran kylässä lähellä Venäjän rajaa. Tsasounan suunnitteli Laatokan Karjalan Nuorisoseurojen Liiton puheenjohtaja Seppo Latvala ja hän käytti sen esikuvana luovutetulle alueelle jäänyttä Tolvajärven tsasounaa. Tsasounan rakensivat Laatokan Karjalan Nuorisoseurojen liitto ja Saarivaaran Nuorisoseura Sarastus, jotka lahjoittivat tsasounan Ilomantsin ortodoksiselle seurakunnalle. Sittemmin tsasouna on seurakuntajärjestelyissä siirtynyt Joensuun seurakunnalle. Arkkipiispa Paavali vihki tsasounan vuonna 1976 ja se pyhitettiin Kriskuksen kirkastumisen muistolle. Tsasounassa on deisis-aiheinen ikonirivi. Saarivaaran tsasounan temppelijuhlaa vietetään 6. elokuuta.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Tynkä-Korpiselkä Karjalan Liitto ry.  Arkistoitu 17.5.2011. Viitattu 6.12.2010.
2. 1 2  Kristuksen kirkastumisen tsasouna, Saarivaara *Joensuun kaupungin verkkosivusto*. Joensuun kaupunki.  Arkistoitu 2.9.2006. Viitattu 6.12.2010.
3. ↑  Joensuun seurakunnan alueella olevat pyhäköt (Pyhän Nikolaoksen kirkko, Hoilola) *Suomen ortodoksisen kirkon verkkosivu*. Suomen ortodoksinen kirkko.  Arkistoitu 22.6.2008. Viitattu 6.12.2010.
Paavi **Sergius IV** (k. 12. toukokuuta 1012) oli paavina 31. heinäkuuta 1009 – 12. toukokuuta 1012. Hänen oikea nimensä oli **Pietro Boccapecora**.

Pietro Boccapecora oli köyhän suutarin poika. Vaatimattomasta taustastaan huolimatta hän eteni nopeasti kirkon viroissa. Vuonna 1004 hänestä tuli Albanon piispa. Johannes XVIII:n vetäydyttyä virastaan Pietrosta tuli paavi ja hän otti nimekseen Sergius IV.

Sergius IV:n valtaa varjosti Johannes Crescentius III, Rooman kaupungin hallitsija. Joiden historioitsijoiden mielestä Sergius IV oli vain Crescentiuksen nukkehallitsija. Toisten mielestä hän taas rajoitti Crescentiuksen valtaa muun muassa tukemalla tämän vastaisia voimia.

Sergius IV:n teoiksi mainitaan muun muassa Roomaa vaivanneen nälänhädän poistaminen ja paavillisen bullan julistaminen islamin häätämiseksi Pyhältä maalta. Bulla on kuitenkin perua vuosisadan lopusta, jolloin se keksittiin oikeuttamaan ristiretki Jerusalemiin.

Lähteet
-------

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Vammala: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-719-2.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005, s. 320.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sergius IV** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Johannes XVIII** | **Paavi** | Seuraaja:**Benedictus VIII** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Sergio Rossi** (31. heinäkuuta 1935 – 2. huhtikuuta 2020) oli italialainen kenkäsuunnittelija, joka perusti oman tuotemerkin.. Hän syntyi San Mauro Pascolissa ja työskenteli isänsä, suutarin, kanssa oppien kaupankäyntiä.

Vuonna 1951 hän avasi ensimmäisen kenkäkaupan kotikaupungissaan. Hän myös valmisti ja myi sandaaleja rantavieraille Riminin ja Bolognan putiikeissa. Vuonna 1968 valmistettiin ensimmäiset Rossi-tuotemerkin kengät.

2. huhtikuuta 2020 Rossi kuoli 84-vuotiaana koronaviruspandemiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sergio Rossi, 'master' Italian shoe designer, dies of coronavirus complications at 84 *cnn.com*.  en
2. ↑  Italian shoe designer, Sergio Rossi, dies aged 84 *theguardian.com*.  3 April 2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kate French** (s. 11. helmikuuta 1991, Gravesend) on brittiläinen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.

French kilpaili ensimmäisen kerran ammattilaisena vuonna 2009. Ensimmäisen kerran aikuisten arvokisoissa hän kilpaili vuoden 2012 EM-kilpailuissa, mutta ensimmäisen arvokisamitalin hän saavutti vuoden 2013 EM-kisoissa, kun hän oli mukana voittamassa sekä joukkuekilpailun että viestikilpailun EM-kultaa. Ensimmäisen MM-kullan French voitti joukkuekilpailuissa vuoden 2013 MM-kilpailuissa. Tämän jälkeen French on saavuttanut MM-hopeaa kolmesti (2014 joukkue- ja sekaviestikilpailussa sekä 2019 joukkuekilpailussa) sekä yhden MM-hopean vuonna 2019 yksilökilpailussa. EM-kultaa hänellä vuodelta 2019 joukkuekilpailusta sekä kaksi EM-hopeaa (2018, 2019) yksilökilpailusta sekä EM-pronssia 2016 joukkuekilpailusta.

French on kilpaillut kertaalleen myös olympialaisissa, kun hän osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän sijoittui viidenneksi oltuaan uinnissa 15:s, miekkailussa 17:s, ratsastuksessa ensimmäinen ja ampumajuoksussa kahdeksas.

Lähteet
-------

1. ↑  European Championships 2013 UIPM. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kate French UIPM. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  2016 Summer Olympics - Modern Pentathlon -Individual, Women Olympedia. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
**Y. S. Rajasekhara Reddy** (tunnetaan nimikirjaimilla **YSR**; 8. heinäkuuta 1949 – 2. syyskuuta 2009) oli intialainen poliitikko, joka toimi Andhra Pradeshin osavaltion pääministerinä vuodesta 2004 kuolemaansa saakka. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1978, jonka jälkeen hänet äänestettiin neljästi Andhra Pradeshin lainsäädäntökokoukseen ja neljästi maansa parlamentin alahuoneeseen.

Poliitikkona hän pyrki vaikuttamaan erityisesti kastittomien, naisten ja nuorten asemaan. Maanviljelijöiden asiat ja ongelmat olivat myös hänen huomionsa keskipisteessä. Hän johti pitkiä marsseja sekä nälkälakkoja tuodakseen esille yhteiskunnan ongelmia. Kastittomille kristityille hän pyrki turvaamaan samat oikeudet kuin kastittomille hinduille.

Hänen kuolemakseen koitui lento-onnettomuus, joka tapahtui häntä kuljettaneelle helikopterille 2. syyskuuta 2009. Kyseisessä lentoturmassa kuoli myös neljä muuta koneessa ollutta. Vuonna 2010 hänen kunniakseen nimettiin YSR:n piirikunta.

Perhetausta
-----------

Y. S. Rajasekhara Reddy syntyi erittäin uskonnolliseen protestanttiseen kristittyyn perheeseen. Hänellä oli kaksi lasta, Andhra Pradeshin pääministeri Y. S. Jaganmohan Reddy ja politiikassa vaikuttava tytär Y. S. Sharmila. Hänen isänsä oli poliitikko Y. S. Raja Reddy, joka murhattiin vuonna 1998 pommi-iskussa. Vuonna 2019 YSR:n sukua pidetään Andhra Pradeshin toiseksi mahtavimpana poliittisena dynastiana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andhra Pradesh Chief Minister YSR Reddy's profile *Hindustan Times*.  2.9.2009. Viitattu 1.9.2019.
2. 1 2  Daniel, Vaihyasi P.: 'Dr YSR was a very devoted Christian' *Rediff*.  7.9.2009. Viitattu 1.9.2019.
3. 1 2  Somasekhar, M.: Tragedies dog the Yeduguri Sandinti family *The Hindu Business Line*.  21.3.2019. Viitattu 1.9.2019.
4. ↑  Ex-Andhra Pradesh CM YSR's native district Kadapa to be named after him *Times of India*.  18.6.2010. Viitattu 1.9.2019.
5. ↑  Dynastic Raj of YSR: The clan that is set to rule the Andhra Pradesh *Economic Times*.  26.5.2019. Viitattu 1.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Y. S. Rajasekhara Reddy** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kleitarkhos** (m.kreik. Κλείταρχος, lat. *Clitarchus*; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka oli kotoisin Aleksandriasta. Hänen isänsä oli Dinon tai Demon. 

Kleitarkhos kirjoitti Aleksanteri Suuren elämäkerran noin vuoden 310 eaa. paikkeilla. Tämä elämäkerta ei ole säilynyt nykypäivään, mutta sen sisällöstä tiedetään, koska Diodorus Siculus, Quintus Curtius Rufus, Junianus Justinus ja Plutarkhos käyttivät sitä lähteenään. Kleitarkhoksen kirjoittaman elämäkerran luullaan yleisesti sisältäneen liioittelevia ja mahdottomia tapahtumia. Jotkut Diodorus Siculuksen ja Curtius Rufuksen kirjoittamista teksteistä ovat niin samanlaisia, että he ovat luultavasti kopioineet ne suoraan Kleitarkhoksen elämäkerrasta. Näiden tekstien perusteella voi saada kuvan siitä millainen Kleitarkhoksen alkuperäinen elämäkerta olisi saattanut olla.

Kleitarkhoksen kuva Aleksanteri Suuresta oli paljon synkempi kuin esimerkiksi Ptolemaioksella tai Aristbuloksella. Kleitarkhos antoi kuvan nuoresta kuninkaasta, joka vaipui alkoholismiin ja muuttui ajan myötä tyranniksi ja murhaajaksi.

Kleitarkhoksen tiedetään myös kirjoittaneen Persian historiaa käsittelevän teoksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Katsauksia.  *Historiallinen Aikakauskirja*, 01.01.1929, nro 3, s. 36. Kansalliskirjasto. Viitattu 07.07.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Cleitarchus Livius.org (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
* In Search of Cleitarchus, A.B. Bosworth (englanniksi)
**Hollanninpunaherukka** (*Ribes × pallidum*) on herukoiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka on syntynyt alppipunaherukan (*Ribes petraeum*) ja pohjanpunaherukan (*Ribes spicatum*) risteytyessä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Hollanninpunaherukka on 0,5-1,5 metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta pensas, joka muistuttaa Suomessakin luonnonvaraisena kasvavaa pohjanpunaherukkaa (*Ribes spicatum*). Hollanninpunaherukan paksut, kierteiset lehdet ovat kuitenkin suurempia kuin pohjanpunaherukalla, eivätkä ne ole yhtä karvaisia. Vielä enemmän hollanninpunaherukka muistuttaa kartanonpunaherukkaa (*Ribes* × *houghtonianum*), joka myös on kahden herukkalajin välinen risteymä.

Hollanninpunaherukan tertuissa kasvavat kukat ovat viisiteräisiä. Hedelmä on punainen pohjusmarja.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Hollanninpunaherukkaa ei esiinny missään luonnonvaraisena. Sen sijaan se on yleinen viljelykasvi, ja se voi levitä puutarhoista myös luontoon lehtoihin, rannoille ja pientareille. Etelä-Suomessa laji onkin varsin yleinen viljelykarkulaisena.

Sienitauteja
------------

Hollanninpunaherukkaa vaivaavia sienitauteja ovat muun muassa herukansararuoste (*Puccinia ribesii-caricis*), sembranherukkaruoste (*Cronartium ribicola*), punaherukanruoste (*Puccinia ribis*), karviaishärmä (*Podosphaera mors-uvae*), punapahkasieni (*Nectria cinnabarina*) ja herukanvalkolaikku (*Mycosphaerella ribis*).

Lähteet
-------

* Kuitunen, Tuomo: Luopioisten kasvisto: Hollanninpunaherukka (Ribes x pallidum) *luopioistenkasvisto.fi*. Viitattu 9.2.2020.
**Olympus** oli Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen suuri tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin vuonna 1989 Ariane 4-kantoraketilla.

Sen rakensivat brittiläiset British Aerospace ja Marconi Space Systems, hollantilainen Fokker, italialainen Selenia Spazio ja kanadalainen Spar Aerospace.

Satelliitti tuotti ja käytti 7000 W sähkötehoa. Siinä oli 12 kappaletta 200 watin lähetinkanavia. Sen massa oli 2530 kg, josta radiohyötykuormaa 360 kg. 

Olympus I sijaitsi geostationaarisella radalla asemassa 19 W eli Atlantin päällä. Sen lähetystaajuudet olivat Ku-alueella 12 GHz (downlink, suunnattavat DBS-lähetyskeilat 5 kpl) / 18 GHz (uplink), 12 GHz / 14 GHz sekä Ka-alueella 20 GHz ja 30 GHz. 

Ku-aluetta käytettiin televisiokanavien välitykseen ja testaukseen (mm. analoginen HDTV, HD-MAC). Riippuen lähetyskeilojen suuntauksesta tv-kanavat olivat katseltavissa Suomessa halkaisijaltaan 60–180 senttimetrin satelliittiantennilla. Suunniteltu käyttöaika oli 7 vuotta, mutta satelliitti kärsi teknisistä ongelmista keväällä 1992 ja poistettiin käytöstä elokuussa 1993.

Aiheesta muualla
----------------

* N° 40–1993: OLYMPUS: END OF MISSION *ESA*.  26.8.1993. Viitattu 25.8.2018.
* Krebs, Gunter Dirk: Olympus F1 *Gunter's Space Page*.  11.12.2017. Viitattu 25.8.2018.
* Olympus Satellite *University of Aberdeen￼*. Viitattu 25.8.2018.
**Ryhmätyö ry** on vuosina 1958–2017 toiminut sitoutumaton suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena oli edistää erilaisten ryhmien toimintaa ja ihmisten välistä vuorovaikutusta. 

Yhdistys kuului Terveyden edistämisen keskuksen jäsenyhteisöihin.

Ryhmätyö ry järjesti ihmissuhde- ja vuorovaikutustaitojen opiskelua sekä ammatillista jatko- ja täydennyskoulutusta: ryhmänohjaaja-, perheterapia- ja työnohjaajakoulutusta sekä työyhteisö- ja johtajuuskoulutusta. Yhdistys loi lähes 60-vuotisen toimintansa aikana opiskelumenetelmän, joka perustuu ryhmän jäsenen omakohtaiseen kokemukseen ja oppimiseen sen kautta.

Ryhmätyö ry julkaisi vuosina 1972–2013 neljä kertaa vuodessa ilmestynyttä Ryhmätyö-lehteä. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Pehr Charpentier. Muita päätoimittajia on ollut suomalaisen sosiaalityön uranuurtaja Marjatta Eskola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mirja Holste: Ryhmätyö – Jäsenlehdestä ammattilehdeksi *Ryhmätyö-lehti*.  4/2013. Viitattu 25.5.2019.
2. ↑  Terveyden edistämisen keskuksen 128 jäsenyhteisöä, Järjestöjen terveysportaali -hanke TerveSuomen rinnakkaishankkeena, Teknillinen korkeakoulu, s. 6, viitattu 25.5.2019 (pdf)
3. ↑  Vuorovaikutustaitoja Ryhmätyö ry:n kanssa, Status-lehti 22.11.2016
4. ↑  Päivi Aho, Ihmisen oma toimijuus sosiaalityön ytimessä. Sosiaalityön pioneeri VTL Marjatta Eskola täytti 95 vuotta 14.10.2017, viitattu 25.5.2019

Kirjallisuutta
--------------

* *Kasvun vuodet: Ryhmätyö r.y. 30 vuotta*, toim. Seija Aalto ym. Ryhmätyö, 1988 ISBN 951-99980-4-7
* *Ryhmän voima ja viisaus: 40 vuotta ihmis[s]uhdetaitojen opiskelua ryhmätyömenetelmin*, toim. Tuuli Julin ym. Ryhmätyö, 1998 ISBN 952-91-0416-2
**Isobel "Izzy" Christiansen** (s. 20. syyskuuta 1991) on englantilainen keskikenttäpelaaja/hyökkääjä, joka pelaa Evertonissa ja Englannin maajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Christiansen toimi Birminghamin yliopiston jalkapallojoukkueen kapteenina. Hän on pelannut Mestarien liigaa kolmessa eri englantilaisjoukkueessa: Evertonissa, Birminghamissa ja Manchester Cityssä. Kaudella 2014 hän teki joukkueelleen tärkeän maalin, joka ratkaisi cup-mestaruuden. Vuonna 2018 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique Lyoniin, jossa hän voitti vuonna 2019 Ranskan mestaruuden ja cupin sekä Mestarien liigan. Joulukuun 2019 lopulla hän palasi Evertoniin.

Maajoukkueura
-------------

Christiansen on edustanut Englantia alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa, alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja aikuisten EM-kisoissa. Hän on vuoden 2019 loppuun mennessä pelannut 31 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Lähteet
-------

* Isobel Christiansen (Arkistoitu – Internet Archive) at The Football Association
* Isobel Christiansen (Arkistoitu – Internet Archive) at Manchester City FC

### Viitteet

1. ↑  Goulding, Georgia: Izzy Christiansen signs for Everton from Lyon *Her Football Hub*.  28.12.2019. Viitattu 21.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Theivam, Kieran: England midfielder Izzy Christiansen on the verge of move to Everton *The Athletic*.  18.12.2019. Viitattu 21.1.2020. (englanniksi)

  

Englannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Bardsley |
2 Bronze |
3 Stokes |
4 J. Scott |
5 Houghton |
6 Potter |
7 Nobbs |
8 Christiansen |
9 Taylor |
10 Williams |
11 Moore |
12 Stoney |
13 Chamberlain |
14 Carney |
15 Bassett |
16 Bright |
17 Parris |
18 White |
19 Duggan |
20 Greenwood |
21 Telford |
22 A. Scott |
23 Kirby |
Valmentaja Sampson
**Izumi Tateno** (jap. 舘野 泉, *Tateno Izumi*, s. 10. marraskuuta 1936 Tokio) on Japanissa syntynyt, Suomessa vuodesta 1964 lähtien asunut pianisti, joka opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1968 vuoteen 1981. 

Tateno syntyi Tokiossa ja opiskeli Tokion taideyliopistossa valmistuen vuonna 1960. Hän voitti vuonna 1968 toisen palkinnon Ranskassa järjestetyssä Olivier Messiaen -pianokilpailussa. Vuodesta 1997 lähtien Tateno on toiminut Oulunsalon musiikkijuhlien taiteellisena johtajana. 

Hänen isänsä valmistui Musashinon musiikkikoulusta. Hänen äitinsä on sendailaisesta perheestä, jossa oltiin noh-taiteilijoita seitsemässä sukupolvessa, aina Meiji-uudistukseen asti. Perhe pakeni sodan ajaksi Tochigin prefektuuriin. Tateno opiskeli Keion yksityiskoulussa ja meni sieltä Keion lukioon ja sieltä Tokion taideyliopistoon.

Tateno on Japanin Sibelius-yhdistyksen puheenjohtaja.

Tateno oli nuoresta lähtien kiinnostunut Déodat de Séveracista ja esitti hänen musiikkiaan. Vuonna 2002 Tateno perusti Japanin Séverac-yhdistyksen, jossa hän toimii neuvonantajana. Vuonna 2006 julkaistiin Séveracin keskeinen pianotuotanto Tatenon soittamana kaksoisalbumilla *Sunflower Sea. Pianoworks by Déodat de Séverac* (Finlandia Records).

Esiintyessään Tampereella 9. tammikuuta 2002 Tateno kaatui saatuaan aivohalvauksen, jonka jälkitautina hänen oikea kätensä halvaantui osittain. Vaikka oikean käden toiminta ei täysin palautunutkaan kuntoutuksessa, hän teki comebackin Oulunsalon musiikkijuhlilla elokuussa 2003. Siellä hän esitti Aleksandr Skrjabinin ja Dinu Lipattin vasemmalle kädelle tehtyjä sävellyksiä. Esiintymisen innoittamana hän päätti ryhtyä alan uranuurtajaksi. Seuraavana vuonna hän esiintyi Japanissa, jossa hän sai myös paljon julkisuutta mediassa. Sen jälkeen hän on popularisoinut vasemmalle kädelle sävellettyjä uusia kappaleita esiintymisillään ja nauhoituksillaan.

Työt
----

*selvennä*

* "Kamotsu ressha" (Rahtijuna), pianisti (Tokyo Ongakusha, 1986 ja 1988)
* "Hoshi ni todoku ki" (Taivaaseen yltävä puu) (Kyuryudo, 1996)
* "Himawari no umi" (Auringonkukan meri) (Kyuryudo, 2004)

Lähteet
-------

* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Murtomäki, Veijo: Séverac – maalaissäveltäjä Debussyn ja Ravelin varjossa, Musiikin historia -sivusto ("Muhi"), Sibelius-Akatemia 2016. Julkaistu alun perin *Helsingin Sanomissa*. Viitattu 5.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Izumi Tatenon virallinen kotisivu.
* Izumi Tatenon haastattelu. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Wysokie Mazowieckien piirikunta** (puol. *powiat wysokomazowiecki*) on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 56 860. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Ciechanowiec, Czyżew, Klukowo, Kobylin-Borzymy, Kulesze Kościelne, Nowe Piekuty, Sokoły, Szepietowo ja Wysokie Mazowieckie.

Wysokie Mazowieckien piirikunnan pinta-alasta noin 986 km² on maatalousmaata ja noin 239 km² metsämaata.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 49,5 prosenttia oli naispuolisia ja 50,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 553 lasta. Wysokie Mazowieckien piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 43 676 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat wysokomazowiecki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 30.8.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Wysokomazowiecki *Wrota Podlasia*. Viitattu 30.8.2020. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wysokie Mazowieckien piirikunta** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Podlasian piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Białystok (hallintokeskus)
* Łomża
* Suwałki

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Augustów
* Białystok
* Bielsk
* Grajewo
* Hajnówka
* Kolno
* Łomża
* Mońki
* Sejny
* Siemiatycze
* Sokółka
* Suwałki
* Wysokie Mazowieckie
* Zambrów

 |

 |
Alceo Bocchino
**Alceo Bocchino** (30. marraskuuta 1918 Curitiba, Brasilia – 7. huhtikuuta 2013 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen säveltäjä ja kapellimestari.

Bocchino soitti jo viisivuotiaana pianoa taidefestivaaleissa. Vuonna 1938 hän sävelsi orkesteriteoksen *Fantasia*, ja vuodelta 1940 on toinen orkesteriteos *Bailado do trigo*. Hän työskenteli pianonsoiton ja äänifysiologian opettajana eri oppilaitoksissa ennen muuttamistaan Rio de Janeiroon. Siellä Bocchino toimi Rádio Mayrink Veigan ja Mundial-radioaseman musiikillisena johtajana. Vuonna 1954 hänet palkkasi Rádio Nacional, jonka orkesterin johtajana hän työskenteli. Vuonna 1960 Bocchino johti ensimmäisen postuumin Heitor Villa-Lobosin teosten sinfonisen konsertin. Hän johti Brasilian sinfoniaorkesteria, Rio de Janeiron kaupunginteatterin orkesteria ja Rádio MEC:n kamariorkesteria. Hän työskenteli myös useissa radio- ja televisio-orkestereissa hallinnollisissa ja orkestrointitehtävissä.

Vuonna 1981 Bocchino oli 9. Marylandin kansainvälisessä pianokilpailun ja -festivaalin tuomariston jäsen. Hän johti tuolloin festivaalin avajaiskonsertin. Vuonna 1985 Bocchino perusti Paranán sinfoniaorkesterin. Hän jatkoi säveltämistä 2000-luvulle, ja vuodelta 2000 on hänen sinfoniansa *Um poema para a Lapa*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alceo Bocchino Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Planeetta Neptunus, luotaimen suunniteltu kohde.
**Neptune Orbiter** on Nasan ehdotettu miehittämätön avaruusalus, joka lähetettäisiin tutkimaan planeetta Neptunusta. Arveltiin, että se laukaistaisiin noin vuonna 2016 ja siltä menisi 8–12 vuotta saavuttaa planeetta, mutta kuitenkaan Nasan sivustoilla ei enää mainita laukaisupäivää.

Neptune Orbiterin uskottiin vastaavan moniin planeettaa koskeviin kysymyksiin. Sen tärkein tehtävä olisi ollut tietojen kokoaminen Neptunuksen ilmakehästä ja säästä, sen renkaista ja sen kuista, etenkin Tritonista. California Institute of Technology on ehdottanut suunnitelmaa Neptune Orbiterin tehtäväksi vuonna 2004. Myös Idahon yliopistosto ja Boeing ovat tehneet vastaavia ehdotuksia.

Tehtävä
-------

Neptune Orbiterin oli tarkoitus kulkea Neptunuksen kiertoradalle ja tehdä tieteellisiä analyyseja planeetasta. Nasa suunnitteli tehtävää alun perin vuonna 2005. Neptune Orbiterin laukaisu piti tapahtua samantyylisellä raketilla kuin Delta IV tai Atlas V. Luotaimen lentorata käyttäisi hyväkseen Venuksen ja Jupiterin vetovoimaa. Myös Uranuksen vetovoiman hyödyntämistä ajateltiin.

Katso myös
----------

* Voyager-ohjelma

Lähteet
-------

1. ↑  Solar System Exploration: Missions: Solar System Strategic Exploration Plans  7.3.2009. NASA.  Arkistoitu 5.8.2009.  (englanniksi)
2. ↑  "Neptune Orbiters Utilizing Solar and Radioisotope Electric Propulsion" *American Institute of Aeronautics and Astronautics*. Viitattu 28.04.2020. (englanniksi)
3. ↑  "NEPtune Orbiter with Probes" *Outer Planets Assessment Group*. Viitattu 28.04.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Neptune Orbiter
**Heikki "Heke" Tapani Hämäläinen** (5. huhtikuuta 1966 Juva – 7. elokuuta 2021 Mikkeli) oli Osuuskauppa Suur-Savon toimitusjohtaja (2007–2021) ja Suomen Hiihtoliiton liittovaltuuston puheenjohtaja (2014–2021). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 2018. SOK:n hallituksen jäsenenä hän oli 2014–2018. Suomen Hiihtoliitto myönsi lokakuussa 2021 Hämäläiselle postuumisti Hannu Koskivuori -mitalin.

Työura
------

Hämäläinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1990 Jyväskylän yliopistosta kiitettävin tiedoin. Hän suoritti S-Ryhmän kaupallisen kenttäkoulutuksen Osuuskauppa Suur-Savon Mäntyharjun ja Pieksämäen toimipisteissä 1990–1991. Ensimmäinen tehtävä hänellä oli Joroisten S-Marketin päällikkönä 1991–1992, minkä jälkeen hän aloitti elokuussa 1992 nuorimpana Prisman johtajana uudessa Savonlinnan Prismassa. Hänen vastuulleen tuli toukokuussa 1994 myös Mikkelin Prisma 30.6.2000 asti. Etelä-Karjalan Osuuskaupan kaupallisena johtajana hän oli 2000–2002. Aloittaessaan Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtajana elokuussa 2002 hän oli nuorin alueosuuskaupanjohtaja. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Osuuskauppa Suur-Savon toimitusjohtajaksi, jossa toimessa hän oli kuolemaansa asti.*lähde?*

Harrastukset
------------

Hämäläinen oli innokas hiihtäjä ja osallistui myös kilpailuihin koko ikänsä. Nuoruusvuosiltaan hänellä on kaksi SM-mitalia. Hän oli maastohiihdon kansallisen tason hiihtajä saaden lukuisia mitaleja vielä ikämiessarjoissa. Hän harrasti liikuntaa monipuolisesti. Sulkavan Soutuihin hän osallistui 27 kertaa, kirkkovenesarjoissa hänellä on 14 SM-mitalia. Pyöräily oli myös hänen suosikkilajejaan. Mikkelissä järjestettävään Luonteri Pyöräilyyn hän osallistui sen alusta lähtien ollen useana vuotena nopein 40 kilometrin reitillä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  37. Hannu Koskivuori -mitali myönnettiin postuumisti Heikki Hämäläiselle  23.10.2021. Suomen Hiihtoliitto. Viitattu 26.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Hämäläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Iltalehden uutinen 19.4.2020
**Heikki Jutila** (30. lokakuuta 1857 Alavieska – 27. joulukuuta 1935 Alavieska) oli suomalainen maanviljelijä, kirkonisäntä ja kirkonrakentaja.

Heikki Jutilan vanhemmat olivat Matti Antinpoika Jutila ja Liisa Antintytär Anttila. Hänen isänsä kuoli 1865 lavantautiin ja suurten nälkävuosien aikana hänen setänsä ja kaksi veljeään kuoli poltetautiin. Jutila itsekin sairastui mutta selvisi hengissä. Jutila oli naimisissa Reeta Antintyttären (1857–1949) kanssa.

Heikki Jutila piti kotitaloaan Jutilaa yhdessä veljiensä Mikon ja Juhon kanssa kunnes seppänä toiminut Juho muutti pois ja Mikko ja Heikki jakoivat talon kahtia. Heikki Jutila piti talossaan aluksi kirjastoa ja Alavieskan säästöpankki toimi talossa 1905–1926. Heikki Jutila oli kirkkoväärtinä 40 vuoden ajan 1894–1935. Hänen aikanaan korjattiin Alavieskan kirkko 1908–1909 ja kun kirkko paloi salaman sytyttämässä tulipalossa 2. toukokuuta 1916 Heikki Jutila suunnitteli uuden tilapäisen kirkon yhdessä poikiensa Heikin ja Vilhon kanssa. Jutila valvoi ja johti myös tämän tilapäisen *"lautakirkoksi"* kutsutun kirkon rakennustöitä. Lautakirkko oli käytössä vuoteen 1948 saakka jolloin Alavieksaan valmistui uusi kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirjastovirman henkilögalleria : Heikki Jutila (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pohjois-Karjalan Kokoomus** oli yksi Kokoomuksen piirijärjestöistä. Vuonna 2013 piiri yhdistyi Pohjois-Savon kokoomuksen kanssa Savo-Karjalan kokoomukseksi.

Historiaa
---------

Kokoomuksella on ollut Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä kansanedustaja jo ensimmäisistä vuoden 1907 eduskuntavaaleista alkaen. Ensimmäiseksi kansanedustajaksi valittiin Pekka Pennanen, joka edusti Nuorsuomalaista puoluetta 1907–1919 sekä Kokoomusta 1922–1945 kuin myös rovasti Emanuel Kolkki, joka puolestaan edusti vanhasuomalaista puoluetta 1907–-1909 sekä Kokoomusta 1930–1933.

Ehkä kuuluisin Pohjois-Karjalasta Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä valittu kokoomuslainen on ollut Onni Talas (vuoteen 1895 Gratschoff), joka oli senaattori itsenäistymisvaiheissa. Hän edusti ensin Nuorsuomalaista puoluetta 1909–1918 ja sitten Kokoomusta 1918–1919 siirtyen Viipurin läänin itäiseen vaalipiiriin tullen valituksi vielä 1927 kolmeksi vuodeksi kansanedustajaksi.

Kokoomuksen kannatus oli painottunut Kuopion läänin läntiseen vaalipiiriin eli lähinnä Pohjois-Savoon. 

Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä valittuja kokoomuslaisia kansanedustajia ovat olleet myöhemmin Eero Mäkinen (1945–1951), Raino Hallberg (1951–1966), Alli Vaittinen-Kuikka (1966–1979), Mauri Vänskä (1979–1983), Eeva Turunen (1983–1995), Anne Knaapi (1995–1999) ja Pekka Ravi (1999–2003 ja 2007–2015).

Eduskuntavaalit 2007
--------------------

Pohjois-Karjalan Kokoomus oli vaaliliitossa Kristillisdemokraattien Pohjois-Karjalan piirin ja Perussuomalaisten Pohjois-Karjalan piirin kanssa. Vaaliliitto sai yhden paikan. Kokoomuksen kansanedustajaksi nousi Pekka Ravi, joka oli aiemmin kansanedustajan vaalikaudella 1999-2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Enon Kokoomus ry  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Joensuun Kokoomuksen nuoret ry  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Joensuun Kokoomus ry  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Joensuun opiskelevat porvarit ry [vanhentunut linkki]
* Kontiolahden Kokoomus ry  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Liperin Kokoomus ry  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Outokummun Kokoomus ry  (Arkistoitu – Internet Archive)

Kokoomuksen piirijärjestöt
Etelä-Savo |
Helsinki |
Häme |
Kaakkois-Suomi |
Kainuu |
Keski-Suomi |
Lappi |
Pirkanmaa |
Pohjanmaa |
 Pohjois-Pohjanmaa |
Satakunta |
Savo-Karjala |
Uusimaa |
Varsinais-Suomi
Alice Baillaud’n installaatio *Life Cycle* Kaskenlinnan sairaalan pääoven edessä Turussa.
**Life Cycle** on Alice Baillaudin installaatio Turussa Kaskenlinnan sairaalan edustalla. Teos on tilattu taiteilijalta Turun kaupungin ja Art dans la Cité -järjestön yhteistyönä. Paljastamisvuosi oli 2013.

Life Cycle kuvaa ihmistä elämänsä eri vaiheissa. Hahmot ovat siluettimaisia. Siluetin toinen puoli on valmistettu peiliteräksestä ja toinen säänkestävästä corten-teräksestä. Hahmot valikoituivat Baillaudin keskusteltua potilaiden ja henkilökunnan kanssa. Installaation vanhempi pariskunta on Kaskenlinnan asiakkaita, kun taas sekä äiti lapsensa kanssa ja nuorimies ovat sosiaali- ja terveystoimen henkilökuntaa.

Art dans la Cité -järjestön tarkoituksena on parantaa potilaiden sairaalakokemuksia taideteosten avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alice Baillaud: Life Cycle Turun kaupunki. Viitattu 29.3.2018.
2. ↑  Art project involves patients of the geriatric hospital in Turku Baltic Region Healthy Cities Association.  Arkistoitu 29.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
3. ↑  Art dans la Cité in a nutshell... Art dans la Cité.  Arkistoitu 29.3.2018. Viitattu 29.3.2018.
Haulikkoammuntaa Kokkovuoren haulikkoampumakeskuksessa
**Pohjois-Hämeen Ampujat** on suomalainen ampumaseura, joka on Suomen Ampumaurheiluliiton jäsen ja yli tuhannen jäsenen pirkanmaalainen urheiluseura. Pohjois-Hämeen Ampujat toimii kolmen lajikerhon kautta, jotka ovat haulikkokerho, pistooli- ja kiväärikerho sekä hirvikerho. Haulikkokerhossa on mahdollista harrastaa haulikkoammuntaa eri trap-lajien, skeetin ja compak-sportingin muodossa, pistooli- ja kiväärikerhossa eri pistooli- ja kiväärilajeja ilma- ja luotiaseilla ja hirvikerhossa riistamaalilajeja. Pohjois-Hämeen Ampujat on Tampereen vanhin urheiluseura.

Historia
--------

Pohjois-Hämeen Ampujat on perustettu vuonna 1879 nimellä Tampereen Metsästys- ja Ampumaseura, mutta jo vuosina 1877-1879 seura toimi epävirallisesti nimellä "Petoeläinten hävittämisosakeyhtiö". Tampereen Metsästys- ja Ampumaseuran ensimmäinen ampumarata sijaitsi Pyynikillä Pyhäjärven rannassa. Viimeiset kilpailut radalla ammuttiin kesällä 1900. Kun Pyynikin radasta oli luovuttu, seura löysi seuraavan ampumaradan Kuljusta.

Ampumaradat
-----------

Seuran omistamia tai hallinnoimia ampumaratoja ovat Kokkovuoren haulikkoampumakeskus Lempäälässä sekä Tampereella sijaitsevat Aitovuoren ampumarata, Osmonkallion sisäampumarata, Peltokadun ilma-aserata ja Koskikeskuksen sisäampumarata.

### Kokkovuoren haulikkoampumakeskus

Kokkovuoren haulikkoampumakeskus sijaitsee Lempäälässä, Tampere-Pirkkalan lentoaseman ja Satakunnan lennoston kupeessa. Kokkovuoressa on neljä skeet-rataa, joilla voi ampua myös metsästysammuntaa, yksi rata sovelletulle compak-sportingille, kolme trap-rataa, joilla voi ampua myös tupla- ja kansallista trapia sekä kansalliselle trapille kolme erillistä rataa, joilla voi ampua myös metsästystrapia.

### Aitovuoren ampumarata

Aitovuoren ampumaradalla Tampereella on käytössä 25 metrin pistoolirata, 50 metrin rata .22-kaliiperisille aseille, 100 metrin rata vapaa- ja vakiokiväärikilpailuissa sallituille kaliipereille, hirvirata kaikille metsästyksessä käytettäville kiväärikaliipereille sekä karjuradat .22-kaliiperisille aseille.

### Peltokadun ilma-aserata

Peltokadulla on 25-paikkainen ilmakivääri- ja ilmapistoolirata, jossa on käytössä sähköiset taulunsiirtolaitteet. Peltokadulla on myös ilmaolympiarata.

### Koskikeskuksen olympiakivääriradat

Koskikeskuksen olympiakivääriradoilla voi harrastaa talvikaudella ilmakivääriammuntaa liikkuvaan maaliin.

### Osmonkallion sisäampumarata

Osmonmäen väestönsuojassa sijaitsevan sisäradan omistaa Tampereen kaupunki. Radalla on mahdollista ampua pienoiskiväärillä 50 metrin ja pistoolilla 25 metrin matkalta. Osmonkalliossa saa ampua ainoastaan .22-kaliiperisilla aseilla.

Lähteet
-------

* Järvelä, Ari: *Susijahdista kilpa-ammuntaan - Pohjois-Hämeen Ampujat 125 vuotta*. Pohjois-Hämeen Ampujat, 2006. ISBN 952-91-9933-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjois-Hämeen Ampujien kotisivut
Tor Mann
**Tor Gustaf Teodor Mann** (25. helmikuuta 1894 Tukholma – 29. maaliskuuta 1974 Tukholma) oli ruotsalainen kapellimestari.

Mann opiskeli vuosina 1910–1915 sellonsoittoa sekä vuosina 1914–1919 sävellystä ja soitinnusta Tukholman musiikkikonservatoriossa (vuodesta 1940 Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu). Hän toimi sellistinä Stockholms konsertföreningissä vuosina 1915–1917 ja 1918–1920 sekä Kungliga Hovkapelletissa 1917–1918. Mann jatkoi opintojaan kontrapunktissa ja sävellyksessä Paul Juonin johdolla Berliinissä vuosina 1920–1922. Lisäksi hän sai musiikin teorian ja orkesterinjohdon opetusta Wienissä ja Prahassa vuonna 1922.

Mann oli Göteborgin sinfoniaorkesterin ensimmäinen pääkapellimestari ja taiteellinen johtaja vuosina 1925–1939. Hänen aikanaan vihittiin käyttöön Göteborgin konserttitalo ja tehtiin orkesterin ensimmäiset levyjulkaisut. Tämän jälkeen Mann työskenteli Radiosinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuoteen 1959. Hän vaali Wilhelm Stenhammarin perintöä ja ansioitui Franz Berwaldin, Jean Sibeliuksen sekä Carl Nielsenin teosten esitysten johtajana. Mann teki kapellimestarina muun muassa 1930–1940-luvulla toistakymmentä vierailua Helsinkiin. Hän johti välillä myös puolisonsa, kapellimestari Ortrud Mannin (o.s. Åkerberg) kanssa.

Mann opetti Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1939–1961, vuodesta 1945 professorina. Hän pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikinakatemian jäseneksi (LMA) vuonna 1935, ja hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali vuonna 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tor G T Mann Riksarkivet, viitattu 25.12.2022
2. ↑  Tor Mann Göteborgs Symfoniker, viitattu 25.12.2022
3. ↑  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tor Björn Stolpe** (25. huhtikuuta 1927 Hämeenlinna – 10. joulukuuta 2011) oli suomalainen yritysjohtaja. 

Stolpe valmistui filosofian maisteriksi 1954. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1981. Hän oli Oy Wärtsilä Ab:n toimitusjohtaja 1978–1989.

Stolpe työskenteli 1954–1957 geologina Oy Vuoksenniska Ab:ssa ja 1959–1965 johtajana Jussarön kaivoksessa. Vuodesta 1968 hän työskenteli Oy Kymmene Ab:ssa ja toimi 1970–1976 yrityksen metalliteollisuuden johtajana. Hän siirtyi 1976 Wärtsilään teollisuusryhmä 1:n johtajaksi.

Stolpen vanhemmat olivat metsäneuvos, upseeri Nils Stolpe ja Greta Lisa Mether-Borgström.

Lähteet
-------

1. ↑  Nummela, Ilkka: Vuorineuvos Tor Stolpe (1927–2011). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 2008-09-05. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 15. osa, palsta 307
3. 1 2  Uppslagsverket.fi[vanhentunut linkki] viitattu 20.1.2016 (ruotsiksi)
4. ↑  Kelk, Karli: Metsäneuvos Nils Stolpe (1903–1985). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.10.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.3.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Helsingin yliopiston rakennuksesta. Kreikkalaisen mytologian jumalasta katso Athene.*

**Athena** on Helsingin yliopiston opetusrakennus Helsingin Kruununhaan Siltavuoressa. Se toimi alun perin anatomian laitoksena, ja nykyisin se on kasvatustieteellisen tiedekunnan käytössä.

Vuonna 1928 valmistunut rakennus edustaa tyypillistä 1920-luvun klassisismia. Sen ovat suunnitelleet arkkitehtiveljekset Toivo Paatela ja Jussi Paatela. Rakennuksen sisätiloista ja rakentamisen valvonnasta vastasi Toivo Paatela yhdessä professori Yrjö Kajavan kanssa. Rakennus on peruskorjattu kahdesti, 1960-luvulla ja 2010-luvulla. Nimityksen Athena rakennus sai vasta jälkimmäisen peruskorjauksen yhteydessä.

Rakennuksen suunnittelukilpailuun osallistui yhteensä 5 työtä, joista Paateloiden *Asis*-suunnitelma arvioitiin ehdottomasti parhaaksi. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1927 ja muutto tiloihin tapahtui syksyllä 1928. Rakennuksessa keskeistä ovat kaarevat luentosalit, niin kutsutut anatomiset teatterit, joita edellytettiin arkkitehtuurikilpailun ohjelmassa, sillä vastaavanlaisia oli anatomian laitoksissa muualla Euroopassa. Rakennuksessa on muun muassa seitsemän metriä korkea amfiteatterimainen luentosali, jonka yläpuolella on vanha mikroskooppisali.

Rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa on varattu tiloja ruumiiden käsittelyyn ja säilytykseen. Ruumiiden käsittelyhuoneiden ja ruumiskellarin yhteydessä on myös pieni kappeli, jossa vainajat siunattiin palvelemaan tiedettä. Kappelin katossa ja seinillä on arkkitehtien veljen Oskari Paatelan piirtämiä freskoja.

Kuvagalleria
------------

* Rakennuksen sisäpihaRakennuksen sisäpiha
* KappeliKappeli
* Luokkahuone, entinen mikroskooppisaliLuokkahuone, entinen mikroskooppisali
* Mikroskooppisali vuonna 1928Mikroskooppisali vuonna 1928
* Dissektiosali vuonna 1928Dissektiosali vuonna 1928
* Dissektiosalin sisäänkäynnin teksti: "Tämä on paikka, jossa kuolema iloitsee auttaessaan elämää."Dissektiosalin sisäänkäynnin teksti: "Tämä on paikka, jossa kuolema iloitsee auttaessaan elämää."

Lähteet
-------

1. 1 2  Athena, Siltavuorenpenger 3 A | Opetustilat *Helsingin yliopisto*. Viitattu 5.3.2020.
2. ↑  Vinkki: Vanha anatomian laitos tutuksi *Helsingin Sanomat*.  21.2.2019. Viitattu 5.3.2020.
3. 1 2 3  Korvenmaa, Pekka: *Anatomian laitos*. Teoksessa *Yliopiston Helsinki*, s. 103–105. Helsingin Yliopisto, Sanomaprint 1989.  ISBN 951-875-148-X

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Athena** Wikimedia Commonsissa

* Helsingin yliopiston uusi anatoominen laitos, Kansan kuvalehti, 03.01.1930, nro 1, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tyttözombi syömässä uhriaan kauhuelokuvassa *Elävien kuolleiden yö* (1968).
**Kauhu** on kansanperinteen, mytologian, fiktion ja muun viihteen lajityyppi, joka pyrkii herättämään kauhun tunteita.

Kansanperinne ja mytologiat
---------------------------

Monella nykyisin tunnetulla kauhutarinalla ja -hahmolla on juurensa vanhassa kansanperinteessä. Näistä yleisimpiä eri kulttuureissa ovat olleet esimerkiksi tarinat eläimiksi muuttuvista ihmisistä kuten ihmissusista sekä vampyyreistä ja kuoleman jälkeen liikkuvista vainajista kuten kummituksista. Kauhutarinoita on kerrottu paitsi tosissaan, myös pelottelemisen, opettamisen, varoittamisen ja viihdyttämisen tarkoituksissa. Kauhutarinoiden yksi yleinen tarkoitus ympäri maailmaa on ollut estää lapsia menemästä esimerkiksi yksin veteen tai metsään.

Muinaisissa mytologioissa esiintyi useita kauhistuttavia hirviöitä esimerkiksi pahuuden ja kaaoksen edustajina. Raamatussa kuvatuista hirviöistä tärkeimpiä ovat Leviatan ja Behemot.

Nykyajan kauhufiktio ja kauhuviihde
-----------------------------------

Nykyajan fiktiivisen kauhun suosituimpia muotoja ovat kauhukirjallisuus, kauhuelokuva ja kauhupelit. Yleisiä teemoja kauhufiktiossa ovat esimerkiksi epäkuolleet, muodonmuuttajat, pelottavat eläimet, yliluonnollinen, vaarallinen tiede, sarjamurhaajat ja psykopaatit, avaruuden uhka sekä katastrofit ja dystopiat. Musiikin piirissä kauhuaihetta käytetään etenkin punkissa, rockissa ja metallimusiikissa. Kauhua hyödynnetään myös esimerkiksi pakohuoneissa, kauhukierroksissa ja kauhumatkailussa. Kauhufiktioon liittyviä yhteisöllisiä ja joskus leikkisiä muotoja ovat esimerkiksi Halloween, goottipukeutuminen, vampyyrifanius ja zombikävelyt.

Kauhun viehätys
---------------

Joidenkin tutkijoiden mukaan kauhu on viihdyttävää siitä syystä, että jännityksen laukeaminen ja vaaran väistyminen aiheuttaa katarsiksen, puhdistumisen tunteen. On myös arveltu, että tarkastellessaan kauhun hirviötä katselija tarkastelee itse asiassa omaa pimeää puoltaan. Kauhun harrastajat korostavat usein kauhun tarjoamaa mahdollisuutta saada kokea vaarallisia asioita ja pelätä turvallisesti. Kauhun kokeminen ja sen sisällön käsitteleminen yhdessä on myös yhteisiä siteitä vahvistava sosiaalinen tapahtuma.

Lähteet
-------

* Leppälahti, Merja: *Kaiken maailman kauhua*. Apatura, 2018. ISBN 978-952-94-0306-6.

### Viitteet

1. ↑  Leppälahti 2018, s. 8–9.
2. ↑  Leppälahti 2018, s. 17–18.
3. ↑  Leppälahti 2018, s. 38.
4. ↑  Leppälahti 2018, s. 26–27.
5. ↑  Leppälahti 2018, s. 5–6.
6. ↑  Leppälahti 2018, s. 285.
7. ↑  Leppälahti 2018, s. 7.
8. ↑  Leppälahti 2018, s. 10.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kauhu (lajityyppi)** Wikimedia Commonsissa