recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
FISU:n tunnus
**Talviuniversiadit 2013**, järjestyksessään 26. talviuniversiadit, järjestettiin Trenton maakunnassa, Italiassa 11.–21. joulukuuta 2013. Kisoissa oli mukana 1 725 opiskelijaurheilijaa 51 eri maasta. Universiadeissa oli 79 urheilutapahtumaa 12 eri lajista. Kisojen mitalitaulukon voitti Venäjä 50 mitalillaan ennen Etelä-Koreaa (24 mitalia) ja Puolaa (23).

Lajit
-----

Uusia lajeja kisoihin tuli kaksi, freestylehiihto ja pikaluistelu. Kisoissa käytiin 79 eri urheilutapahtumaa 12 eri lajissa. Suluissa tapahtumien määrä lajikohtaisesti.

### Lista lajeista

* alppihiihto (10)
* ampumahiihto (9)
* maastohiihto (11)
* curling (2)
* taitoluistelu (4)
* freestylehiihto (4)
* jääkiekko (2)
* kaukalopikaluistelu (8)
* mäkihyppy (5)
* lumilautailu (8)
* pikaluistelu (12)

Suomen menestys
---------------

Suomi osallistui universiadeihin 34-henkisellä joukkueella. Joukkue sijoittui mitalitaulukossa yhdeksännelle sijalle kahdeksalla mitalilla, joista kolme oli kultaista, kaksi hopeista ja kolme pronssista. Kultaa Suomelle ottivat Joonas Räsänen miesten pujottelusta, Kalle Leinonen miesten hiihtoslopestylestä ja Sami Niemi miesten normaalimäestä.

### Mitalistit

**Kultaa**: Joonas Räsänen, miesten pujottelu: Kalle Leinonen, miesten slopestyle: Sami Niemi, miesten normaalimäki

**Hopeaa**: Sami Niemi, miesten suurmäki: Sami Niemi ja Julia Kykkänen, mäkihypyn sekajoukkuekilpailu

**Pronssia**: Jari Huhta, Perttu Hyvärinen, Heikki Korpela, Juha-Matti Mikkolainen, miesten 4×10 hiihto: Heikki Korpela, miesten sprinttihiihto (p): Marjaana Pitkänen, naisten yhdistelmähiihto

Lähteet
-------

* Universiade Trentino (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Nikolaus Selnecker
**Nikolaus Selnecker** (tai **Selneccer**) (5. joulukuuta 1530 Hersbruck – 24. toukokuuta 1592 Leipzig) oli saksalainen luterilainen urkuri ja teologi. Hän on pääosin tunnettu virsistään. Hän oli myös yhdessä muun muassa Jakob Andreaen ja Martin Chemnitzin kanssa yhtenä tärkeimmistä Tunnustuskirjoihin kuuluvan Yksimielisyyden ohjeen laatijoista.

Nuoruudessaan Selnecker toimi Nürnbergin urkurina. Hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa Philipp Melanchthonin alaisuudessa. Aluksi hän opiskeli lakitiedettä, mutta Melanchthonin vaikutuksesta hän alkoi opiskella teologiaa. Myöhemmin hän toimi hovisaarnaajana ja muusikkona Dresdenissä, superintendenttinä ja professorina Jenassa ja Leipzigissa.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa Selneckerin tekemiä ovat virsi numero 551 "Sinua Kristus, kiitämme, oi Herra, armahtajamme" sekä virrestä 189 "Ah, Jeesus, ole kanssamme, jo joutuu aika ehtoolle" säkeistöt 2–8, ensimmäinen säkeistö pohjautuu Melanchthonin vuonna 1551 tekemään runoon. Virren Selnecker on kirjoittanut Yksimielisyyden ohjeen allekirjoittamisen jälkeen ja virrestä heijastuu kirkollisen elämän vastakohtaisuudet. Virsi tuli tunnetuksi, kun se julkaistiin Melanchthonin alkusäkeistöllä varustettuna 1611 Nürnbergissä.

Myös virren 377 "Sun haltuus, rakas Isäni" tekijäksi mainitaan Selnecker Martin Moellerin ohella. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kaksi hänen virttään, jotka ovat samat kuin Suomen virsikirjassa, mutta hieman erilaisina käännöksinä: 373 "Oi, sido meidät sanaasi", 2. ja 3. säkeistöt, ja 502 "Sinua, Kristus, kiitämme" sekä yksi hänen sävelmänsä, Johan L. Runebergin virrellä 507 "Yön helmaan päivä painuu".

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 631. Gummesons bokförlag. Stockholm. 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429.*, s. 428. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)*
3. ↑  Per-Olof Nisser, Inger Selande, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentarer till text och musik i Den svenska psalmboken. Band 2*, s. 103. Wessmans musikförlag AB. ISBN 978-91-8771-052-0, 2017. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Minerva Krohn** (s. 7. marraskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja Helsingin kaupunginvaltuuston varajäsen. Hän on myös HUS:n valtuuston sekä Helsingin kaupungin digitalisaatiotoimikunnan puheenjohtaja. Krohn toimi Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 2003–2004 ja 2011–2012.

Krohn istui 20 vuotta Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1997–2017. Pekka Saurin tultua valituksi apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 2003 Krohn nousi kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi, nuorimpana Leo Mechelinin jälkeen. Vuoden 2004 kunnallisvaalien jälkeen hän toimi kaupunginvaltuuston toisena varapuheenjohtajana. Krohn oli Vihreän valtuustoryhmän puheenjohtaja 1998–2003 ja kaupunginhallituksen toinen varapuheenjohtaja 2001–2003. Kaupunginhallituksessa hän on ollut vuodet 1997–2003 ja toistamiseen 2009–2010. Vuonna 2008 Krohn hävisi paikkansa valtuuston puheenjohtajistossa Otto Lehtipuulle, mutta nousi puheenjohtajaksi Lehtipuun jättäessä paikan joulukuussa 2010. Vuonna 2017 hän sai vain 712 ääntä eikä päässyt enää uudelleen kaupunginvaltuustoon.

Krohn aloitti 16-vuotiaana lääketieteen opinnot Tampereen yliopistossa vuonna 1984 ja valmistui ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuotta myöhemmin. Hän on koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti. Krohn työskenteli kymmenen vuotta terveyskeskuslääkärinä ja siirtyi vuonna 2007 Terveystalon yleislääketieteen kehitysjohtajaksi. Krohn työskenteli vuosina 2010-18 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella perusterveydenhuollon kehittäjäylilääkärinä. Vuodesta 2018 Krohn on työskennellyt lääkärinä ja kehittäjänä Savoa Partners Oy:ssä.

Krohn on julkaissut yhdessä Arno Kotron kanssa keskustelukirjan *Suoraa ja koukkua* (Ajatus Kirjat 2005). Krohn on *Lääkärilehden* ja *Kaupunkisanomien* kolumnisti.

Minerva Krohnin vanhemmat ovat Tampereen yliopiston professori Kai Krohn ja Naisjärjestöjen keskusliiton entinen toiminnanjohtaja Leena Krohn (o.s. Salo). Hänen sisariaan ovat Suomen elokuvasäätiön entinen toimitusjohtaja Irina Krohn ja Teatteri Pienen Suomen entinen johtaja, teatteriohjaaja Katja Krohn. Helsingin lisäksi Krohn on asunut useita vuosia Tampereella ja perheensä mukana Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Maria Mustranta: Perhesiteitä – Irina ja pkkutytöt.  *Helsingin Sanomat – Kuukausiliite*, 2011, nro 12, s. 26–28.
2. ↑  Risto Hietanen: Pajusen jatkokaudelle päättäjien selvä tuki.  *Helsingin Uutiset*, 28.12.2011. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.12.2011.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Minerva Krohn johtamaan Helsingin valtuustoa.  *Helsingin Sanomat*, 2.12.2010, s. A16. Lyhennetty verkkoversio. Viitattu 1.12.2010.
4. ↑  Ehdokaskohtaiset tulokset *Tulospalvelu*. Viitattu 15.4.2017.
5. ↑  Vihreä kunnallispoliitikko siirtyi yksityiseen terveysbisnekseen.  *Helsingin Sanomat*, 26.8.2007. Maksullinen verkkoversio. Viitattu 2.12.2010.
6. ↑  Krohnin suku.  *Helsingin Sanomat*, 14.11.2004. maksullinen verkkoversio. Viitattu 26.10.2009.
7. ↑  Jälleen yksi Krohn.  *Helsingin Sanomat*, 14.9.2003. maksullinen verkkoversio. Viitattu 26.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Minerva Krohnin vaalisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eero Paso** (s. 19. heinäkuuta 1954 Utajärvi) on suomalainen Uudellamaalla asuva kirjailija, valokuvaaja ja rakennusmies.

Paso kävi keskikoulun ja iltalukiota Oulussa sekä opiskeli Limingan Taidekoulussa 1979–1981. Hän on suorittanut myös rakennusmiehen ammattitutkinnon. Paso on työskennellyt rakennuksilla, varastomiehenä, autonkuljettajana ja tehdastyöläisenä Suomessa ja Ruotsissa. Hän oli myös kalatehdastyöläisenä Ruijassa 1982–1983. Rakennusalalla hän ollut vuodesta 1988 alkaen ja asuu nykyisin Lapinjärvellä Uudellamaalla.

Eero Paso on kirjoittanut Pohjois-Suomen maaseudun elämän murroksesta 1960- ja 1970-luvuilla (*Talvitietä pitkin*), ruotsinsuomalaisten siirtolaisten elämästä 1980-luvulla (*Ruotsinmaa*) sekä Ruijaan kalatehtaaseen töihin lähtevistä suomalaisista (*Kylmän talven tapahtumat*). Metsästystä, kalastusta ja retkeilyä harrastava Paso on kirjoittanut myös eränovelleja joita on julkaistu *Eränkävijä 1988 -*antologiassa sekä *Metsästys ja Kalastus* -lehdessä. Pason runoja on julkaistu kulttuurilehti *Kaltiossa*. Paso toimi 1980-luvulla valokuvaajana Metsäntutkimuslaitoksen Muhoksen toimipisteessä. Valokuvaajana hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin ja pitänyt omat näyttelyt Porvoossa 1997 sekä Loviisassa 1997 ja 2000.

Teoksia
-------

* *Hauen saunottajat* : kertomuksia. Sahlgren, Otalampi 2002
* *Talvitietä pitkin* : romaani. Nordbooks, Kemi 2009
* *Ruotsinmaa*. Nordbooks, Kemi 2013
* *Kylmän talven tapahtumat* : romaani. Atrain & Nord, Kemi 2018

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirjasampo.fi : Eero Paso

Aiheesta muualla
----------------

* Mari A:n kirjablogi 29.7.2013 : Eero Paso : Ruotsinmaa
**Talwildar** tarkoittaa Afganistanin perinteessä avaimenhaltijaa, joka säilyttää arvoesineitä sinetöidyssä laatikossa. Laatikko sinetöidään paperilla, johon talwildar ja todistajat kirjoittavat nimensä. Ainoastaan esineistä vastuussa oleva avaimenhaltija saa murtaa sinetin.

Vanhaa talwildar-perinnettä sovellettiin, kun Afganistanin kansallismuseon työntekijät aavistelivat kovien aikojen olevan edessä ja piilottivat museon arvokkaimmat esineet. Talibanien kukistuttua presidentti Hamid Karzai avasi museon, mutta kaikki vitriinit olivat silloin tyhjinä. Tosiasiassa jo keväällä 2004 presidentin palatsista ja monista muista paikoista löytyneitä esineitä oli luetteloitu jonkin aikaa. Ne olivat säilyneet talibanien valtakauden talwildarien vastuulla. Vaikka osa heistä kuoli ja katosi, vastuu siirtyi sukulaisille.

Lähteet
-------

1. 1 2  James S. Robbins: Preserving Afghanistan’s history, 22.11.2004

Aiheesta muualla
----------------

* The Golden Hoard, An Ancient Afghan Treasure is Recovered (Arkistoitu – Internet Archive)
Minerva AL vuodelta 1930.
**Minerva** oli belgialainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1902–1938.

Vuonna 1883 alankomaalainen Sylvain de Jong perusti Antwerpenissa polkupyörätehtaan. Vuonna 1900 tehdas aloitti moottoripyörien valmistuksen ja 1902 autojen valmistuksen. Ensimmäinen Minerva-auto oli nelisylinterinen malli, jonka moottori tuotti 4,5 kilowattia (6 hv). 1903 De Jong perusti *Société Anonyme Minerva Motors* -yhtiön. Autojen laajempi tuotanto alkoi 1904. Autoissa oli metallilla vahvistettu puukori ja 2-, 3- ja 4-sylinterinen moottori.

Minerva AF vuodelta 1926.
1920 Minerva aloitti loistoautojen tuotannon 20CV- (3,6 litran 4-sylinterinen moottori) ja 30CV-malleilla (5,3 litran 6-sylinterinen moottori). Mallimerkintä CV tarkoitti verohevosvoimia. Nämä mallit olivat Yhdysvalloissa suosittuja elokuvatähtien, poliitikkojen ja teollisuusjohtajien keskuudessa.

1923 tehdas esitteli pienemmän 15CV-mallin ja 20CV-malliin (3,4 litran 6-sylinterinen moottori) tuli vakiovarusteeksi jarrut kaikkiin neljään pyörään. Isot Minerva-autot saivat 8-sylinterisen rivimoottorin, joiden iskutilavuus oli joko 6,6 litraa tai 4 litraa.

Viimeinen Minerva-auto oli kahden litran M4 vuonna 1934, jota ei kuitenkaan myyty riittävästi. Vuonna 1936 automerkki sulautettiin toiseen belgialaiseen merkkiin, Imperiaan, joka valmisti viimeiset Minerva-autot 1938.

Lähteet
-------

* Minervacars-sivusto

### Viitteet

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Autowikin artikkeli
**Eero Munter** on suomalainen kontrabasisti.

Munter opiskeli Olli Kososen johdolla Sibelius-Akatemiassa, suoritti diplomitutkintonsa vuonna 1986 ja piti ensikonserttinsa vuonna 1987. Sittemmin hän on suorittanut opintoja myös muiden muassa Franco Petracchin johdolla Italiassa ja Michael Leiterin johdolla Kanadassa. Munter on esiintynyt solistina, resitalistina ja kamarimuusikkona eri maissa, kuten Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänestä tuli Sinfonia Lahden kontrabasistien äänenjohtaja vuonna 1982.

Munter tilasi Kalevi Aholta kontrabassokonserton, jonka solistina toimi Sinfonia Lahden 6. joulukuuta 2005 pitämässä teoksen kantaesityksessä. Hän levytti teoksen BIS-levymerkille Jaakko Kuusiston johtaman Sinfonia Lahden kanssa. Munterin yhteistyö Ahon kanssa on tuottanut myös soolokappaleen *Solo V* (kantaesitys: München, 1999) ja saksofonikvinteton, johon kuuluu kontrabasso-osuus. Munterin soittoa kuullaan myös BIS:n *Sibelius Edition* -hankkeeseen kuuluvilla levytyksillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kontrabassoklubi: Vanhat lehdet: Kontra-C 4/2005
2. ↑  Suomen Sinfoniaorkesterit ry: Sinfonia Lahden uutuuslevy sisältää Kalevi Ahon kontrabassokonserton ja orkesteriteoksia
3. ↑  MusicWeb International: Sibelius Edition 9
**Täpläripsimonni** (*Synodontis notatus*) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Täpläripsimonnin pohjaväri on harmaanruskea tai oliivinsävyinen, ja siinä on selkäpuolella kullanhohdetta. Vatsapuoli on valkea. Kyljessä, suunnilleen selkäevän takareunan kohdalla, on yksi, noin kalan silmän kokoinen tumma täplä. Joskus täpliä on kaksi. Nuoren yksilön täplä on suurempi suhteessa kalan kokoon. Täpläripsimonnin rasvaevä on pieni ja sijaitsee lähellä pyrstöä. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on noin 23 cm.

Vaikka kalasta käytetään englanniksi nimeä "one-spot squeaker", siitä esiintyy muotoja, joissa on kolme tai neljä täplää. Pariripsimonni (*Synodontis nummifer*) ja kongonripsimonni (*Synodontis congicus*) muistuttavat paljon täpläripsimonnia, ja niitä myydään akvaariokaupassa sen nimellä. Näiden kolmen lajin erottaminen käy parhaiten kalan viiksiä ja rasvaevän muotoa tarkastelemalla.

Elinympäristö
-------------

Täpläripsimonnit elävät Afrikassa Kongo-joen sekä sen sivujokien Kasain ja Ubangin vesistöissä, sekä Stanley Poolin alueella, mutta ei Mweru-järvessä tai Luapulassa.

Käyttäytyminen
--------------

Täpläripsimonnit kutevat tulvaniityille, missä on paljon mikro-organismeja poikasten syötäväksi. Ne sirottelevat mädin hajalleen eivätkä hoida kehittyviä poikasia.

Täpläripsimonnit ovat varsin kaikkiruokaisia. Akvaarioissa ne ovat suosittuja, koska ne liikkuvat valoisaan aikaan enemmän kuin monet muut ripsimonnilajit. Niiden kanssa yhdessä ei kuitenkaan voi pitää kovin pieniä kaloja, joita täpläripsimonni kohtelisi ravintoeläiminä. Aikuistuessaan kalasta tulee reviiritietoinen, se tappelee oman lajinsa edustajien kanssa ja ärhentelee muillekin ripsimonneille. Siksi samassa akvaariossa voi yleensä pitää vain yhtä yksilöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Moelants, T.: *Synodontis notatus* *IUCN Red List of Threatened Species*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Synodontis notatus (Hyvä kuva) *ScotCat*.  2014. Viitattu 27.1.2019.
3. 1 2 3  One-spot Synodontis (myös kuvia) *Seriously Fish*. Viitattu 27.1.2019.
4. ↑  *Synodontis notatus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi) Viitattu 27.1.2019


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5418426
* Wikispecies: Synodontis notatus
* BOLD: 665851
* CoL: 53XQB
* FishBase: 9600
* GBIF: 2344312
* iNaturalist: 113650
* IRMNG: 11052066
* ITIS: 164155
* IUCN: 182728
* NCBI: 1273039
* WoRMS: 1019438
* ZooBank: 33BD7138-6E24-407D-A5AB-45EF66CFFDB7

 |

 |
**Minerva** oli vuosina 1917–1934 toiminut helsinkiläinen kirjankustantamo. Yrityksen perusti ja sitä johti koko sen toiminnan ajan kirjakauppias Paavo Lönngren. Aluksi sen ohjelmaan kuului ensimmäisen maailmansodan vuoksi ajankohtaisia sotaseikkailukuvauksia. Julkaisuohjelmassa oli tuolloin huomattavan paljon skandinaavista kirjallisuutta, mutta myöhemmin yritys siirtyi julkaisemaan lähinnä englannista suomennettuja jännitys- ja rakkausromaaneja. WSOY osti vaikeuksiin joutuneen Minervan kustannusvaraston oikeuksineen, ja Lönngrenin kuoleman jälkeen 1934 yhtiö lakkautettiin.

Minerva oli erikoistunut viihteeseen. Julkaisutoiminnan painottuminen englanninkielisen viihteen suomennoksiin herätti paheksuntaa, ja suomennosten laatuakin pidettiin kehnona. Minerva julkaisi kuitenkin myös kotimaisia kirjailijoita, kuten Eino Leinoa, Larin-Kyöstiä (Ilotyttö, 1919, Jouluyön tarina, 1918) ja Aaro Hellaakoskea (Me kaksi, 1920) ja sittemmin unohdettuja kirjailijoita sekä 1920-luvulla ajankohtaista laatukirjallisuutta. Kirjastojen valintapolitiikan vuoksi Minervan julkaisemat kirjat pääsivät heikosti kirjastoihin.

Minervan menestysteoksia olivat muun muassa James Oliver Curwoodin romaanit, joita se julkaisi vuosina 1923–1930 kaikkiaan kahdeksantoista. Aikakauden toisen suosikkikirjailijan Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjoja Minerva julkaisi kolme, vaikka Karisto oli saanut itselleen lähes kaikkien oikeudet. Tasaisesti myyvän Florence L. Barclayn kirjoista Minerva julkaisi kaksi, mutta kirjailija jäi sittemmin unohduksiin toisin kuin Curwood ja Burroughs. Englantilaisen Berta Ruckin teoksia Minerva julkaisi 24 nimikettä. Naistenromaanien kirjoittajan Elinor Glynin kirjoista Minerva julkaisi uusintapainoksia, mikä ei yleensä ollut sen tapana.

Minerva julkaisi 1925 kohutun bestsellerin, ajan uusia moraalikäsityksiä kuvaavan Michael Arlenin romaanin *Vihreä hattu*, jota aikanaan sanottiin "nykynuorison kuvaukseksi". Arden kertoo siinä nymfomaanisen Iris Marchin traagisen tarinan.

WSOY osti Minervan koko tuotannon ja julkaisi teoksista kaikkiaan 23 uusintapainosta. Oston myötä tulleet kustannusvarastot osoittautuivat hyödyllisiksi 1930-luvun lamakauden aikana.

Lähteet
-------

* Urpo Kovala: *Väliin lankeaa varjo, Angloamerikkalaisen kaunokirjallisuuden välittyminen Suomeen 1890–1939*. Jyväskylän yliopisto. ISBN 951-680-705-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.9.2016).  Nykykulttuurin tutkimusyksikön julkaisuja 29, ISSN 0782-8632

### Viitteet

1. ↑  Kovala, s. 113
2. 1 2  Kovala, s. 121
3. ↑  Juri Nummelinin blogi
4. ↑  Kovala, s. 133
5. ↑  Kovala, s. 160
6. ↑  Kovala, s. 47
7. ↑  Fennica-tietokannan mukaan
8. ↑  Kovala, s. 49
9. ↑  Kovala, s. 50
10. ↑  Kovala, s. 56
11. ↑  Kovala, s. 57
12. ↑  Kovala, s. 96
13. ↑  Kovala, s. 48
14. ↑  Kovala, s. 111

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitieto: Kustannusliike Minerva Osakeyhtiö
**Tärkkelysjauho** on tietyistä kasveista saatavaa jauhoa, jota käytetään kotitalouksissa ja elintarviketeollisuudessa. Se on koostumukseltaan lähes puhdasta tärkkelystä. Raaka-aineena käytetään muun muassa maissia, ohraa, perunaa, riisiä ja vehnää. Tärkkelysjauhon hiukkaskoko, liisteröityminen ja muut ominaisuudet määräytyvät sen mukaan mistä kasvista ja millä tavoin jauho on valmistettu.

Ruoanvalmistuksessa tärkkelysjauhoa käytetään sen liisteröitymiskyvyn vuoksi varsinkin kiisselien, puurojen ja vanukkaiden sakeuttamiseen. Elintarviketeollisuudessa se on yhtenä ainesosana esimerkiksi kakku- ja vanukasjauheissa sekä makeisissa ja vastaavissa tuotteissa. Lisäksi tärkkelysjauho on lähtöaineena tehtäessä tärkkelys-, dekstriini- ja tärkkelyssokerivalmisteita. Sitä käytetään myös lisäaineena lääke- ja kosmetiikkateollisuudessa. Se soveltuu muun muassa tablettien täyteaineeksi, puutereihin ja saippuoihin. Siitä voidaan valmistaa liimoja (liisteriä) ja se sopii lisä- ja apuaineeksi maaleihin, painoväreihin ja tekstiileihin (tärkki).

Tärkkelysjauhoa ovat muun muassa maissitärkkelys, ohratärkkelys, perunajauho ja riisitärkkelys, saago ja tapioka. Tärkkelysjauhojen teollinen valmistaminen ja jalostaminen tapahtuu tärkkelysteollisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 599. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. 1 2 3 4  *Uusi tietosanakirja*. Osa 21, palsta 934, hakusana tärkkelysjauhot. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1965.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 21, palsta 935, hakusana tärkkelysteollisuus. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1965.
**Eero Heikki Olavi Matero** (s. 14. tammikuuta 1946 Suomussalmi) on suomalainen eläkkeellä oleva päätoimittaja.

Henkilöhistoria
---------------

Matero pääsi ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta ja opiskeli yhteiskuntatieteitä Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1968 *Salon Seudun Sanomissa* ja vuodesta 1970 *Kalevassa*. Matero oli vuosina 1975–2009 toimittajana, toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja viimeksi vuosina 1988–2009 päätoimittajana Oulussa ilmestyvässä *Kansan Tahto* -lehdessä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2009. 

Matero kertoo kirjassaan *Brežnevin opissa* opiskelustaan vuosina 1978–1979 Moskovan puoluekoulussa. Tämä koulu oli ulkomaalaisille kommunisteille tarkoitettu NKP:n sisäoppilaitos jossa opiskeli vuosittain noin 600 stipendiaattia eri puolilta maailmaa. Oppilaista noin parikymmentä tuli aina Suomesta ja Matero oli koulussa SKP:n enemmistön kiintiöllä. Opinto-ohjelmaan kuuluivat poliittiset aineet ja venäjän kieli. Koulussa oli myös ns. "konspiratiivinen kurssi", joka oli Materon mukaan lähinnä ajastaan jälkeen jäänyt "tietosuojakurssi".

Teoksia
-------

* *Brežnevin opissa : muistelma Moskovan puoluekoulusta*. Myllylahti, Espoo 2012
* *Vaaralta rantaan : Eeva Matero 100 vuotta*. Eero Matero, Oulunsalo 2013

Lähteet
-------

1. ↑  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 574. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Elisa kirja : kirjailijat : Eero Matero
3. ↑  Kommunistien koulutuksessa : Eero Matero raottaa ovea 1970-luvun puoluekouluun, joka antoi pelättyä vaisumpaa opetusta, Helsingin Sanomat 5.1.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Moskovan puoluekoulu ei julkisuutta kaivannut, Kansan Uutiset 20.10.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Uudenvuodenpäivän mäkihyppykilpailu** on mäkihyppykilpailu, joka hypätään vuosittain uudenvuodenpäivänä Große Olympiaschanze -hyppyrimäessä Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa.

Kilpailu on kuulunut mäkihypyn maailmancupin sen alusta asti ja se on Keski-Euroopan mäkiviikon toinen osakilpailu, tosin ensimmäisellä mäkiviikolla, vuonna 1953, se oli avauskilpailu ja siten kaikkien aikojen ensimmäinen mäkiviikon osakilpailu.

Ensimmäinen kilpailu hypättiin uudenvuodenpäivänä 1922. Mäkiviikolla hypätyistä kilpailuista eniten voittoja on saavuttanut saksalainen Jens Weißflog, yhteensä neljä kappaletta.

Tämän kilpailun seuraaminen on Suomessa perinne ja yritys siirtää se maksukanaville 2000-luvun alussa aiheutti niin ison palautevyöryn, että se siirrettiin takaisin ilmaiskanaville. MTV3:n ilmaisella kanavalla kilpailu säilyi vuoteen 2012 asti. Vuosina 2013–2018 MTV/C More lähetti kilpailun suorana vain maksullisilla kanavilla, mutta tällä kertaa palautetta ei suuremmin tullut, koska suomalaisten kiinnostus mäkihyppyyn oli hiipunut kehnon menestyksen vuoksi. Vuonna 2019 kilpailu palasi ensimmäistä kertaa seitsemään vuoteen ilmaiskanavalle, Yle TV2:lle.

Lähteet
-------

1. ↑  Uudenvuoden mäkikisa näkyy sittenkin kaikille *Ilta-Sanomat*.  16.12.2003. Viitattu 28.11.2018.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
Poikkileikkaus maissin lehdestä. Kuvassa näkyy niin kutsuttu Kranz-anatomia, jossa johtojänteiden (kuvassa punaisella) ympärillä sijaitsevat johtojännetupet (kuvassa violetilla) ja ympärillä on parenkyymisolukkoa (kuvassa vihreällä).
**C4-kasvi** on kasvi, joka yhteyttää käyttäen C4-yhteyttämistä, jossa hiiltä siirretään nelihiilisenä orgaanisena happona. C4-kasvien mesofyllisoluissa on PEP-karboksylaasientsyymiä, jonka avulla kasvi sitoo hiilen CHO3-muodossa fosfoenolipalorypälehappoon (PEP).

C4-kasvien uskotaan syntyneen noin 40 miljoonaa vuotta sitten, mitä tukee oligoseenikaudella tapahtunut hiilidioksiditasojen aleneminen, yhdistettynä mahdollisesti korkeisiin lämpötiloihin ja rajoitettuun veden saatavuuteen. C4-yhteyttäminen näyttää syntyneen 65 kertaa itsenäisesti 15 heimoon koppisiemenisissä kasveissa. Se on ilmeisesti yleistynyt 7–6 miljoonaa vuotta sitten mioseenikaudella.

C4-kasveja on 1 % kasvilajeista ja 5 % kasvibiomassasta, mutta ne sitovat 30 % kaikkien kasvien sitomasta hiilidioksidista. C4-kasveja ovat myös muutamat tärkeät viljelykasvit, kuten maissi, durra, hirssit, amarantit ja sokeriruoko.

C4-kasveilla on useimmista C3-kasveista poiketen johtojännetupet, mikä näkyy lehden poikkileikkauksessa niin sanottuna Kranz-anatomiana. Siinä johtojännetupet näkyvät johtojänteiden ympärillä ympäröivästä parenkyymisolukosta poikkeavina, rengasmaisina rakenteina.

C4-kasveja tavataan lähinnä vain maapallon lämpimillä seuduilla, päiväntasaajalta noin 45° leveyspiireille. Viileämmillä alueilla, lähempänä maapallon napoja C3-kasvit ovat selvästi yleisempiä kuin C4-kasvit.

Katso myös
----------

* C4-yhteyttäminen

Lähteet
-------

* Rousi, Arne: *Auringonkukasta viiniköynnökseen, ravintokasvit ihmisen palveluksessa*, s. 102, 105, 106, 115, 191, 373. WSOY, 1998. ISBN 951-0-21295-4.
* Terävä, Eija: *Kasvianatomia*, s. 117–118. Helsinki: Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5296-5.

### Viitteet

1. ↑  Terävä, Eija, s. 117–118.
2. ↑  Garner, Drake & M Mure, Christopher & Yerramsetty, Pradeep & Berry, James: Kranz Anatomy and the C 4 Pathway.  *eLS*, 2016, s. 1–10. doi:10.1002/9780470015902.a0001295.pub3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.8.2019.  (englanniksi)
3. 1 2 3  Osborne, Colin P. & Beerling, David J.: Nature's green revolution: the remarkable evolutionary rise of C4 plants.  *Philosophical Transactions of the Royal Society B*, 2006, 361. vsk, nro 1465, s. 173–194. doi:10.1098/rstb.2005.1737. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.8.2019.  (englanniksi)
4. ↑  Hoetzel, Sebastian & Dupont, Lydie & Schefuß, Enno & Rommerskirchen, Florian & Wefer, Gerold: The role of fire in Miocene to Pliocene C4 grassland and ecosystem evolution.  *Nature Geoscience*, 2013, 6. vsk, nro 12, s. 1027–1030. doi:10.1038/ngeo1984. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.8.2019.  (englanniksi)
5. ↑  Rousi, Arne, s. 102, 105, 106, 115, 191, 373.
6. ↑  Langdale, Jane: Development of Kranz Anatomy – What is Kranz Anatomy? *Langdale Lab*. Viitattu 16.8.2019. (englanniksi)
*Bob Morane – Samurain silmä*, Suomen kansikuva.
**Bob Morane** on belgialainen ranskankielinen sarjakuva. Sen luoja ja käsikirjoittaja on Henri Vernes. Suomessa julkaistut tarinat on piirtänyt William Vance.

Tarina *Ritarin miekka* ilmestyi Suomessa *Nastasarjat* -lehdissä 1965. Sarjakuva ilmestyi uudelleen jatkosarjoina *Zoom* -sarjakuvalehdessä. Lehden ilmestymisen lakattua Bob Morane -albumeita julkaistiin Zoom-albumisarjassa, jota kustansi Sanoma-osakeyhtiö. Tämän jälkeen julkaisijana oli Semic. Otava julkaisi lisäksi vuonna 2017 viisi William Vancen piirtämää seikkailua sisältäneen kokoelman.

Sarjakuvan päähahmo on seikkailija Robert "Bob" Morane. Hänen toverinsa on skotlantilainen William "Bill" Ballantine. Tarinoille on ominaista kansainvälisyys sekä eksoottiset ympäristöt. Mielikuvitukselliset tekniset laitteet ja psyykkiset tapahtumat värittävät tarinoita. Toisaalta jotkin yksityiskohdat kuten autot ja lentokoneet ovat realistisia ja tunnistettavissa.

Esimerkiksi tarinassa *Samurain silmä* Bob Morane näkee hotellissa nukkuessaan unta, jossa hän lepää suuressa, hiljaisessa kirkossa. Hän herää tähän ja toteaa aiemmin täyden hotellin tyhjäksi. Hänen käyttämänsä auto on Toyota Carina. *Silmät sumussa* -tarinassa on kauko-ohjattavia, puhaltimen ilmapatsaan varassa liikkuvia robotteja, joiden "silmät" ovat sädease. *Kivijättiläisten kosto* sijoittuu Pääsiäissaarelle ja vajonneeseen kaupunkiin, joka on ollut Mú-mantereella. Seikkailun käynnistää Moranen saama telepaattinen viesti

Suomessa ilmestyneet tarinat
----------------------------

### Romaanit

* Bob Moran - Kirjat 1–9 1957–1959

### Sarjakuvat

* *Ritarin miekka* Nastasarjat 19–24 1965
* *Silmät sumussa* Zoom lehdet 15–21 1974
* *Olematon kaupunki* Zoom lehdet 23–31 1974
* *Kauhusaaret Zoom*-albumi nro 4 1974
* *Samurain silmä* Zoom-albumi nro 9 1974
* *Tankki tyhjänä Seradoon* 1979
* *Hirmuliskojen temppeli* 1980
* *Sammakoiden linna* 1980
* *Kivijättien kosto* 1981

Kokoelma *Bob Morane* (2017) sisältää seikkailut

* *Silmät sumussa*
* *Keltaisen varjon nuket*
* *Seitsemän lyijyristiä*
* *Sissisotaa Tumbagassa*
* *Keltaisen varjon vanki*.

Lähteet
-------

* Vernes, Henri & Vance, William: *Bob Morane. Samurain silmä*. (L’Oeil du samourai.) Helsinki: Sanoma, 1974,
* Vernes, Henri & Vance, William: *Kivijättien kosto*. (Les géants de Mu.) Suomentanut Tuulamaria Mokko. Bob Morane 4. Tampere: Semic, 1981,
* *Zoom* -sarjakuvalehdet 15–21 1974,
* 

### Viitteet

1. 1 2 3  Eurocomics.
2. ↑  *Samurain silmä* -albumi 1974.
3. ↑  Jermann, Toni: Sarjakuvat – Bob Morane *tähtivaeltajablogi*.  15.2.2018. Viitattu 4.11.2020.
4. ↑  *Samurain silmä* s. 6.
5. ↑  *Zoom* -sarjakuvalehti 15.
6. ↑  *Kivijättien kosto*.

Aiheesta muualla
----------------

* Jerrman, Toni: Bob Morane. *Tähtivaeltaja* 4/2017.
Tane -niminen tärppä (oikealla) vetämässä tyhmää Möhköfanttiapuriaan (nimeltään *Möhkö*) kärsästä Disneyn animaatiosarjassa *Nalle Puhin uudet seikkailut*.
**Tärppä** (engl. *woozle*) on kuvitteellinen kärppää muistuttava olento, joka mainitaan useasti A. A. Milnen *Nalle Puh* -kirjoissa. Milnen kirjoissa tärpät olivat ilmeisesti olemassa vain Nalle Puhin ja tämän ystävien mielikuvituksessa, mutta joissain Disney-yhtiön tekemissä Nalle Puh -animaatioissa ne oli kuvattu todellisina olentoina, jotka muistuttivat suuria kärppiä.

Tärpät mainitaan ensi kerran Nalle Puh -tarinassa, jossa Nalle Puh ja Nasu yrittävät napata "tärpän", mutta myöhemmin heille selviää, että kahden tärpän jalanjäljet lumessa olivatkin Puhin ja Nasun itsensä tekemiä, kun he olivat kiertäneet kehää (ainakin viidesti) ja seuranneet omia jälkiään.

Disney-animaatioissa tärppiä nähtiin ensi kerran lyhytelokuvassa *Nalle Puh ja tuulinen päivä* osana Puhin painajaisunta laulujaksossa "Möhköfantit ja tärpät". Televisiosarjassa *Nalle Puhin uudet seikkailut* esiintyi myös oikeita tärppiä. Sarjan suomenkielisessä dubbauksessa niitä tosin kutsuttiin "röpöläisiksi" ja *Nalle Puh ystävää etsimässä* -elokuvassa "näädiksi". Televisiosarjassa tärpät ovat Nalle Puhin ja tämän kumppaneiden vihollisia. Heidät tunnetaan siitä, että he varastavat hunajaa ja heillä on apunaan möhköfantti. Eräs tärppä ja möhköfantti -kaksikko (nimeltään *Tane* ja *Möhkö*) yritti varastaa useampaankin kertaan Nalle Puhin ja muiden hunajat.

Nalle Puh -kirjoissa ja animaatioissa on useita muitakin vastaavia hahmoja tai asioita, joita kutsutaan hassuilla nimiväännöksillä. Esimerkiksi *hinaja* (engl. *hunny*) on hunajaa ja *jagulaari* on jaguaari.
**C3-yhteyttäminen** on yleisin yhteyttämistapa, jolla kasvit sitovat ilmassa olevan hiilidioksidin hiiltä itseensä. C3-kasvien kasvuympäristössä on yleensä kohtalaisesti auringonvaloa, kohtalainen lämpötila, runsaasti pohjavettä ja hiilidioksidia ilmassa suhteellisen runsaasti, yli 200 ppm. Ainakin ilman hiilidioksidipitoisuuden laskiessa alle 100 ppm kasvu pysähtyy, koska tämä raja on tasauspiste, jossa C3-yhteyttämisen tuotto on sama kuin kasvin hengityksen kulutus. Hiilidioksidipitoisuuden laskiessa alle 30-70 ppm C3-kasvit tuskin pystyvät ottamaan hiilidioksidia lainkaan. Hiilidioksidipitoisuuden lisääntyminen tehostaa yhteyttämistä välillä 100-2000 ppm. 95 % kaikesta kasvibiomassasta on C3-kasveissa. C3-kasvi haihduttaa 97 % maasta saamastaan vedestä, mikä on runsaasti. C3-kasvi hylkii raskasta hiiltä (13C) enemmän kuin C4-kasvi. C3-yhteyttäminen lienee kehittynyt satoja miljoonia vuosia sitten paleotsooisella tai mesotsooisella maailmankaudella. Kuitenkin Tertiäärikaudella joitakin kymmeniä miljoonia vuosia sitten C3-kasvit alkoivat vähetä trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla C4-kasvien vallatessa alueita näillä leveysasteilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Antero Pankakoski: "Fotosynteesin edellytykset", *Puutarhurin kasvioppi*, s. 89-91. Helsinki: Edita, Opetushallitus, 1996. ISBN 951-37-1932-4.
2. ↑  Nature′s green evolution; the remarkable evolutionary rise of C4 plants *Philosophical Transactoins B*.  29.1.2006. The Royal Society. Viitattu 26-7-2022.
**Rashid** toimi 791–802 Marokossa sijaishallitsijana Idrisidi-dynastian toisen kuninkaan Idris II:n alaikäisyyden aikana. Toimillaan hän vakautti hallitsijasuvun aseman alueella.

Vapautettu orja Rashid oli tappiollisen Fakhin taistelun (786) jälkeen seurannut entistä isäntäänsä Idris ibn Abdullahia tämän pakoretkellä Arabiasta läpi Syyrian ja Pohjois-Afrikan aina Marokkoon saakka. Vuonna 791 isäntänsä salamurhan jälkeen Rashid toi heimojen tietoisuuteen kuolleen kuninkaan rakastajattaren, berberiorjan nimeltä Kanzah, joka odotti lasta. Hän otti kansalta uskollisuudenvakuutuksen vielä syntymättömän hallitsijan nimissä. Syntymän jälkeen poika nimettiin edesmenneen isänsä nimellä Idris II:ksi.

Rashidin onnistui hallita berberiheimoja siihen asti, kunnes Idris II täytti 12 vuotta. Samana vuonna Afrikan kuvernööri Aghlab Rashid sai aikaan berberien kapinan ja Rashid surmattiin. Hänen kuolemansa ei kuitenkaan tehnyt tyhjäksi uskollisuudenvaloja, joita hän oli ottanut alaikäisen kuninkaan nimissä ja niin Idrisidien dynastia jatkui Marokossa.

Lähteet
-------

* Najeebabadi, A.K: *The history of Islam*. Volume 3. Lebanon: Darussalam, 2001. (englanniksi)
* Rogerson, B.: *Matkaopas historiaan*. Pohjois-Afrikka. Suomi: Oy UNIpress Ab, 2006. ISBN 951-579-089-1.

### Viitteet

1. ↑  Rogerson, s.157
2. ↑  Najeebabadi, s.222
3. ↑  Najeebabadi, s.223
**Gandamia** on maalaiskunta Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Sen keskuspaikka Kikara sijaitsee Dyoundé- eli Gandamiavuorten pohjoispuolella 35 kilometriä Douentzasta koilliseen. Kunnassa on 7 200 asukasta (vuonna 2009).

Gandamian kunnan pinta-ala on 2 537 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Douentzan piirin Haïrén, etelässä Dallahin, Pétakan ja Débérén, lännessä Koraroun ja pohjoisessa Djaptodjin sekä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirin Bambara Maoudén ja Inadiatafanen kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää ja yksi paimentolaisryhmä. Asukkaista 57 % on fulbeja, 40 % songhaita ja 3 % osan vuodesta paimentolaisina eläviä tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Kikarassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan läpi kulkee Douentzasta Bambara Maoudén kautta Timbuktuun johtava maantie RN39. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 19.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Gandamia 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 31.10.2017. Viitattu 19.9.2014. (ranskaksi)
Raschera-juustoa.
**Raschera** on italialainen Cuneon maakunnan alueella tuotettava lehmänmaitojuusto.

Raschera-juuston nykyinen tuotantoalue kattaa koko Italian Cuneon maakunnan alueen. Tarkemmin juusto on peräisin maakunnassa sijaitsevan Monregalesen laakson alueelta. Nimensä juusto on saanut Monte Mongioie-vuorella sijaitsevan *Alpe Raschera*-nimisen vuoriniityn mukaan. Juustolla on nykyisin Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.

Rascheran valmistamiseen käytetään pääasiassa lehmänmaitoa, mutta sekaan voidaan lisätä myös lampaan- tai vuohenmaitoa. Juustoa valmistettaessa maitoon muodostuva juustomassa pilkotaan ja asetellaan muotteihin (*fascele* tai *conca*). Muoteissa juustoa puristetaan, jonka jälkeen se suolataan. Juusto kypsyy vähintään kuukauden ajan.

Käytetystä muotista riippuen valmiit juustot ovat joko neliskulmaisia tai lieriömäisiä, sekä painoltaan noin 7-10 kiloa. Juustolla on ohut punertavanharmaa kuori ja sen sisältö on valkoista. Vuosittain juustoa tuotetaan noin 720 tonnia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 606. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Consorzio del Raschera (italiaksi)
**Gananoque** on noin 5 200 asukkaan historiallinen pikkukaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saint Lawrencen ja Gananoquejoen yhtymäkohdassa, noin 29 kilometriä Kingstonin kaupungista itään. Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat Thousand Islandsiin suuntautuva matkailu sekä metalliteollisuus, jota on harjoitettu siellä jo 1830-luvulta alkaen.

Gananoquen perustajana pidetään Yhdysvalloista paennutta lojalistia Joel Stonea, joka saapui sinne vuonna 1793. Stone rakensi ensin jauhomyllyn ja laajensi sitten toimintaansa metsänhakkuuseen ja kaivostoimintaan. 1800-luvun alkuun mennessä Gananoquejoen varrelle oli rakennettu jo useita vesivoimalla toimivia sahoja, työkalu- ja vaunuverstas sekä nahkatehdas. Kylästä tuli myös tärkeä pysähdyspaikka kuljetusreitillä, joka johti Montréalista Saint Lawrencea pitkin Kingstoniin. Vuoden 1812 sodassa amerikkalaiset hyökkäsivät sinne Benjamin Forsythin johdolla ja polttivat kanadalaisten asevaraston.

Lähteet
-------

1. ↑  Community Profiles from the 2006 Census Statistics Canada.  Arkistoitu 24.8.2020. Viitattu 8.12.2010. (englanniksi)
2. ↑  Morrison, K. L.: Gananoque *The Canadian Encyclopedia*. Historica-Dominion. Viitattu 8.12.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Our Story The Corporation of the Town of Gananoque. Viitattu 8.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gananoque** Wikimedia Commonsissa

* Gananoque, Ontario
**Kawasaki Ki-100 Goshikisen** oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien yksimoottorinen hävittäjälentokone toisessa maailmansodassa.

Tyyppi kehiteltiin Kawasaki Ki-61:sta vaihtamalla rivimoottori tähtimoottoriksi. Ki-100:n suunniteltiin asennettavaksi Kawasakin Ha-140-moottori, mutta liittoutuneiden ilmapommitukset tuhosivat Akashin moottoritehtaan. Lisäksi Ha-140 oli toimintavarmuudeltaan epäluotettava ja alitehoinen korkeatorjuntaan. Uudeksi moottorityypiksi valittu 1 500 hevosvoiman Mitsubishi Ha-112-II -tähtimoottori asennettiin 275:een koneeseen.

Jonkin verran B-29:aa nopeammin lentänyt (590 km/h, joidenkin viitteiden mukaan sitä enemmänkin) ja yhtä korkealla torjuntatoimintaan pystyvä (lakikorkeus 10 670 metriä) Ki-100 ei ehtinyt muodostaa vakavaa uhkaa Yhdysvaltain ilmavoimille. Koneen ensilento oli vasta tammikuussa 1945, jolloin vakava materiaalipula sekä Japaniin kohdistuvat pommitukset vaikeuttivat lentokonetuotantoa.

Aseistuksena oli kaksi 12,7 mm Ho-103 -runkokonekivääriä ja kaksi 20 mm Ho-5 -siipitykkiä. Siipien alle sijoitettuna oli joko kaksi lisäpolttoainesäiliötä tai kaksi 250 kilogramman pommia.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&08.08000008,80 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012,00 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.07500003,75 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&020.&&&&0020,00 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02700.&&&&002 700 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Mitsubishi Ha-112-II 14-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&01100.&&&&001 100 kW (&&&&&&&&&&&01500.&&&&001 500 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0590.&&&&00590 km/h 10 000 metrissä
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&02000.&&&&002 000 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&010670.&&&&0010 670 m
* **Nousuaika:** 20 min 10 000 metriin

**Aseistus**  

* 2 × 12,7 mm konekivääriä
* 2 × 20 mm tykkiä
* 2 × 250 kg pommia tai
* 2 × lisäpolttoainesäiliöä

Lähteet
-------

* Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England) s. 147-148 (englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2

### Viitteet

1. 1 2 3  Mondey: s. 147
2. 1 2  Mondey: s. 148

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Rasbora bindumatoga** on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi *bindumatoga* tulee mandailingin ja Batak Toban kielien sanasta 'Bindu Matoga', joka merkitsee ainutlaatuista suorakulmion muotoista koristetta. Näin lajinimi myös viittaa lajin kylkien mustiin, suorakulmion muotoisiin laikkuihin. Lajin kuvaili tieteelle Daniel Lumbantobing vuonna 2014. Lumbantobing oli 2006 mukana löytämässä sen holotyyppiä ja paratyyppejä Indonesiasta, Pohjois-Sumatran provinssista Sumatrasta. *Rasbora bindumatoga* -lajin standardipituus vaihtelee noin 2,3 ja 7,2 senttimetrin, kokonaispituus 13,7 ja 14,1 senttimetrin ja ruumiin korkeus 2,5 ja 2,9 senttimetrin välillä. Pää on 2,4–3,1 senttimetrin mittainen, 4,9–5,8 senttimetriä leveä ja 6,3–7,4 senttimetriä korkea. Kalan kylkiviiva on täydellinen, ja sen 12:nnen suomun kohdalta alkaa vatsaevät. Kylkiviivan 12:nnen suomun kohdalla alkaa selkäevä ja 17:nnen suomun kohdalla peräevä. Väritys on ruumiin yläosissa vaaleanruskea ja alaosissa harmaa tai valkea. *Rasbora arundinataa* tavataan yhdessä Tobajärveen laskevista sivujoista sekä luoteis-Sumatrassa Gadis-, Toru- ja Aek Sibundung-joissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lumbantobing, D.: *Rasbora bindumatoga* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 18.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Lumbantobing, Daniel: Four new species of Rasbora of the Sumatrana group (Teleostei: Cyprinidae) from northern Sumatra, Indonesia.  *Zootaxa*, helmikuu 2014. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q17333628
* Wikispecies: Rasbora bindumatoga
* CoL: 6WT5S
* FishBase: 67498
* GBIF: 7596500
* iNaturalist: 613481
* IUCN: 143695225

 |

 |
**Alkuaika** tai **esiaika**, Australian alkuasukkailla **uniaika**, on monien kulttuurien uskomuksissa myyttinen ajanjakso maailman alkuvaiheissa, ennen nykyistä maailman tilaa.

Alkuaikana maailma luotiin, ja monien nykyisten asioiden tila on periytynyt alkuajalta. Esimerkiksi maaston, ihmisten, eläinten ja kasvien ominaisuuksia on selitetty alkuajan tapahtumilla. Uskottiin usein, että alkuaikana jumalallinen ja ihmisten todellisuus olivat yhdessä. Alkuajan uskottiin päättyneen näiden todellisuuksien erottauduttua. Todellisuudet, taivaan ja maan, saattoi erottaa esimerkiksi niitä yhdistävän maailmanpylvään kaataminen. Kristinuskossa jumalan ja ihmisen todellisuudet erotti toisistaan perisynti. Alkuaikana ihmiset elivät paratiisissa, mutta ihminen karkotettiin paratiisista tehtyään syntiä.

Suomalaisessa mytologiassa alkuaika päättyi ison tammen kaatoon. Silloin taivaanvalot pääsivät liikkeelle, mutta tammen myötä katkesi myös suora yhteys taivaan ja maan väliltä.

Katso myös
----------

* Luomiskertomukset
**Special Air Service (SAS)** on Britannian maavoimien erikoisjoukko, jota pidetään monien muiden nykyaikaisten erikoisjoukkojen esikuvana.

Historia
--------

SAS perustettiin vuonna 1941 tekemään iskuja syvälle vihollislinjojen taakse sekä mahdollisuuksien mukaan värväämään, kouluttamaan, aseistamaan ja organisoimaan paikallisia sissijoukkoja. Toisen maailmansodan aikana SAS kunnostautui etenkin Pohjois-Afrikassa ja Välimeren alueella. Sodan päätyttyä SAS lakkautettiin, kunnes se perustettiin uudestaan vuonna 1952 Malaijilla käytävää sissisotaa varten. Malaijin konfliktin jälkeen SAS on operoinut muun muassa seuraavissa paikossa: Oman 1958–1959, Borneo 1963–1966, Aden 1964–1964, Pohjois-Irlanti 1969–1994, Oman 1970–1976, Lontoo 1980 (panttivankien vapautus Iranin suurlähetystöstä), Falkland 1982, Persianlahti 1990–1991, Bosnia 1994–1995, Kosovo 1999, Sierra Leone 2000, Irak 2003–2009 ja Afganistan 2001–.

SAS nykyään
-----------

SAS:n tehtävänä on muun muassa tiedustelu, iskuosastotoiminta, epätavanomainen sodankäynti ja terrorisminvastaiset operaatiot. SAS koostuu yhdestä vakinaisesta (22. SAS-rykmentti) ja kahdesta reserviläisjoukkojen rykmentistä (21. SAS ja 23. SAS). Sen riveissä on yhteensä 700 sotilasta, jotka on jaettu neljään taistelukomppaniaan (Boat troop, Air troop, Mobility troop ja Mountain troop). Jokaisessa komppaniassa on neljä 16-miehistä joukkuetta, jotka yleensä suorittavat tehtäviä kahdeksan miehen ryhminä tai nelimiehisinä partioina taktisten vaatimusten mukaan. Taistelukomppanioita tukevat esikuntakomppania, operaatiotutkimusosasto, suunnittelu- ja tiedusteluyksikkö sekä koulutusosasto.

Lista operaatioista
-------------------

* Pohjois-Afrikka 1940–1943
* Tobruk 1941
* Benghazi Raid, 1942
* Sisilia 1943
* Rantautuminen Sisiliassa, 1943
* Termoli 1943
* Italia 1943–1945
* Valli di Comacchio 1945
* Kreikka, 1944–1945
* Adrianmeri 1943
* Lähi-itä 1943–1944
* Normandia ja Luoteis-Eurooppa 1944–1945
* Malaijan kriisi, 1948–1960
* Indonesia-Malesia vastakkainasettelua, 1962–1966
* Pohjois-Irlannin konflikti 1972–
* Operaatio Nimrod 1980
* Falklandinsaaret 1982
* Länsi-Irak 1991
* Operaatio Barras 2000
* Afganistan, 2001–
* Länsi-Irak, 2003–2009

Lähteet
-------

* Thompson, Julian: *The Imperial War Museum Book of War behind Enemy Lines*. Dulles, Virginia, USA: Brassey's, Inc. 2001. ISBN 1-57488-381-X. (englanniksi)
* Tim Newark: *50 taistelua jotka muuttivat maailmaa*. .
* Ryan Mike: *Erikoisjoukot*. , 2007.
* Andy McNab: *Bravo 2-0*. , 1993.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Special Air Service** Wikimedia Commonsissa

* British elite units and special forces: Special Air Service
* The British Special Air Service. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Diéma** on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Diéman piirin hallinnollinen keskus Kayesin alueella Malissa. Se sijaitsee Kaartan alueella 272 kilometriä Kayesista itään. Kunnassa on 30 500 ja keskuskylässä 12 800 asukasta (vuonna 2009).

Diéman kunnan pinta-ala on 1 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Béman ja Grouméran, idässä Dianguirdén, etelässä Madiga Sackon ja lännessä Diangounté Camaran kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaista 65 % on soninkeja, 20 % bambaroita, 10 % maureja, 3,5 % fulbeja ja 1,5 % kagoroja. Lisäksi on jonkin verran diawandoja.

Diémasta on maantieyhteydet Kayesiin, Nioroon ja Katiin. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, lehmänpapu, hirssi ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua, yläkoulu, piirin poliklinikka ja kolme terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.7.2016.
2. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire. Commune rurale de Diéma 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2005.  Arkistoitu 5.12.2013. Viitattu 23.7.2016.
3. ↑  Rapport d’etude sur le programme de formation en alphabetisation et decentralisation dans le cercle de Diema *groupeodyssee.org*.  2007.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 8.4.2018.