recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tilanfunktio** on termodynaamisen systeemin tasapainotilaa kuvaava suure, jonka arvo riippuu ainoastaan systeemin makroskooppisesta tilasta. Esimerkkejä tilanfunktiosta ovat tilavuus, paine, lämpötila, sisäenergia, entropia ja ainemäärä.

Tilanfunktion arvo ei riipu siitä, miten systeemi päätyi nykyiseen tilaansa. Tästä syystä esimerkiksi systeemin tekemä työ tai sen vastaanottama lämpö eivät ole tilanfunktioita, koska niiden arvoja ei voi päätellä ainoastaan systeemin nykytilasta. Tätä ominaisuutta kutsutaan polkuriippuvuudeksi eli tilanfuntiolta vaaditaan polkuriippumattomuutta. 

Suureet, joiden arvoa ei voi yksikäsitteisesti määrittää systeemin makrotilasta, eivät ole tilanfunktioita. Esimerkiksi tietyn kaasuhiukkasen sijainti ei ole tilanfunktio.

Termistöä
---------

Tilanfunktiot voidaan jakaa ekstensiivisiin ja intensiivisiin tilanfunktiohin sen mukaan riippuuko niiden arvo systeemin koosta. Energian, tilavuuden ja massan kaltaiset tilanfunktiot ovat ekstensiivisiä eli niiden arvo riippuu systeemin koosta, kun taas lämpötila, paine, tiheys ja energiatiheys ovat intensiivia tilanfunktiota. 

Useita tilanfunktiota toisiinsa liittävää yhtälöä kutsutaan tilanyhtälöksi. Esimerkiksi ideaalikaasulaki {\displaystyle pV=nRT} on tilanyhtälö, koska se liittää toisiinsa neljä tilanfunktiota: paineen p, tilavuuden {\displaystyle V}, ainemäärän n ja lämpötilan T.

Lista tilanfunktiosta
---------------------

Seuraavat suureet ovat tilanfunktiota termodynamiikassa: 

* Massa
* Energia (*E*)
	+ Entalpia (*H*)
	+ Sisäenergia (*U*)
	+ Gibbsin vapaaenergia (*G*)
	+ Helmholtzin vapaaenergia (F)
* Entropia (*S*)
* Paine (*p*)
* Lämpötila (*T*)
* Tilavuus (*V*)
* Kemiallinen koostumus
* Ainemäärä

Teoriassa on mahdollista määritellä ääretön määrä tilanfunktioita yhdistelemällä toisia tilanfunktioita. Esimerkiksi Helmholtzin vapaaenergia F määritellään kaavalla {\displaystyle F=U-TS,\,} mutta myös suure {\displaystyle U-2TS} on tilanfunktio, vaikkakaan ei fysikaalisesti yhtä hyödyllinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Blundell, Stephen & Blundell, Katherine: *Concepts in Thermal Physics*, s. 104-106. Oxford University Press, 2006.
*Chicago*-musikaali Tšekin Brnossa.
**Chicago** on 1920-luvun Chicagoon sijoittuva Broadway-musikaali, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1975 Bob Fossen ohjaamana. Musikaalin sävelsi John Kander ja sanoitti Fred Ebb, joka myös laati käsikirjoituksen. Musikaali perustuu Maurine Dallas Watkinsin kirjoittamaan näytelmään *Chicago*.

Musikaalia esitettiin vuosina 1975–1977 yhteensä 936 kertaa, ja vuonna 1996 se otettiin uudelleen ohjelmistoon Richard Rodgers Theatressa. Musikaali voitti vuonna 1997 kuusi Tony-palkintoa ja sitä esitettiin Broadwaylla vielä 2010-luvullakin. *Chicago* on Broadwayn historian toisiksi pisimpään esitetty näytelmä *The Phantom of the Operan* jälkeen.

Musikaalin pohjalta tehtiin vuonna 2002 elokuva *Chicago*.

Suomessa *Chicagon* toi ensimmäisenä näyttämölle Åbo Svenska Teater vuonna 1976. Helsingin kaupunginteatteri esitti Lauri Siparin ja Jukka Virtasen tekemää suomennosta vuosina 1982–1985, jolloin se keräsi 189 näytöksellä yhteensä 48 849 katsojaa. Sitä ovat esittäneet myös Rovaniemen (1985–1986), Kuopion (2008–2009) ja Lahden (2014–2015) kaupunginteatterit sekä Tampereen Työväen Teatteri (2010–2012), jossa se sai yli 55 000 katsojaa.

Roolit
------

| Rooli | Esittäjä 1975 | Esittäjä 1996 |
| --- | --- | --- |
| Billy Flynn | Jerry Orbach | James Naughton |
| Amos Hart | Barney Martin | Joel Grey |
| Roxie Hart | Gwen Verdon | Ann Reinking |
| Velma Kelly | Chita Rivera | Bebe Neuwirth |
| Matron | Mary McCarty | Marcia Lewis |

Kappaleet
---------

|  |  |
| --- | --- |
| Ensimmäinen näytös
* "All That Jazz"
* "Funny Honey"
* "Cell Block Tango"
* "When You’re Good to Mama"
* "Tap Dance"
* "All I Care About"
* "A Little Bit of Good"
* "We Both Reached for the Gun"
* "Roxie"
* "I Can’t Do It Alone"
* "Chicago After Midnight"
* "My Own Best Friend"

 | Toinen näytös
* "I Know a Girl"
* "Me and My Baby"
* "Mister Cellophane"
* "When Velma Takes the Stand"
* "Razzle Dazzle"
* "Class"
* "Nowadays"
* "Nowadays (reprise)"
* "R. S. V. P."
* "Keep It Hot"

 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chicago (1975) *Internet Broadway Database*. Viitattu 26.4.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Chicago (1996) *Internet Broadway Database*. Viitattu 26.4.2013. (englanniksi)
3. ↑   Gans, Andrew: Chicago Revival Becomes Third Longest-Running Show in Broadway History Dec. 20.  *Playbill*, 20. joulukuuta 2012. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.4.2013.  (englanniksi)
4. ↑  Hakusana Chicago *Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus*. Viitattu 19.1.2021.
**Falmer** tai **Falmers** on brittiläinen farkkumerkki, jota valmistettiin myös Suomessa. Sitä teki Lahdessa Falmer International (Suomi) Oy läpi 1970-luvun. Myös Britanniassa merkki oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, jolloin sen käyttäjiin lukeutuivat Mary Quant, Cher, Bryan Ferry, Dudley Moore ja The Rolling Stones.

Falmer-merkkiä pidetään *designer jeans* -ilmiön aloittajana, kun se 1970-luvun alussa tilasi muotisuunnittelija Peter Goldingilta tämän nimeä kantavan malliston. Falmer onnistui ensimmäisten joukossa karistamaan farkuista niiden työvaateimagon, joka tuolloin vielä vaivasi sittemmin suureen suosioon yltänyttä Levi’s-merkkiä.

Falmer-farkkujen mainosmallina on ollut Naomi Campbell.

Falmer International (Suomi) Oy työllisti vuoden 1979 alussa 160 henkilöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarninen, Mervi ym.: *Taitavien käsien liitto : Tekstiili- ja vaatetustyöväen liitto Teva 1970–2004*, s. 38. Helsinki: Kemianliitto, 2005. ISBN 951-95133-5-3.
2. 1 2  Falmer Jeans & Waistcoat *Escape to the 70's -sivusto*.  2007–2012. Viitattu 22.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Paterson, Roz: Jeans Therapy; Bottom Line: Why the World's Favourite Fashion Item Still Has a Rock Solid Future.  *Daily Record*, 23.1.1999. Glasgow, Scotland: Artikkeli Questia-palvelussa (vaatii tilauksen. Viitattu 22.9.2018.  (englanniksi)
4. ↑  Falmers-työpaikkailmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 25.2.1979, s. 58. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Divinidylle** on ranskalaisen Vanessa Paradis’n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 3. syyskuuta 2007. *Divinidylle* päätyi ensimmäisellä julkaisuviikollaan Ranskan albumilistan ensimmäiselle sijalle, jossa se oli kahden viikon ajan. Se on ylittänyt tuplakultalevyn myyntirajan kotimaassaan sekä kultalevyn myyntirajan Belgiassa. Lokakuussa 2007 albumilta julkaistiin toinen single *Dès Que J'te Vois*.

Paradis tuotti albumin yhdessä artisti Matthieu Chédidin kanssa, ja albumille kappaleita ovat tehneet heidän lisäkseen Franck Monnet, Didier Golemanas, Jean Fauque, Georges Kretek, Alain Chamfort, Thomas Fersen, Brigitte Fontaine ja Marcel Kanche. Myös Paradisin poika Jack esiintyy albumin kappaleella *Jackadi*, jonka Paradis on itse sekä sanoittanut että säveltänyt. Paradis on itse säveltänyt albumille myös neljä muuta kappaletta.

*Divinidylle* on julkaistu kolmessa eri formaatissa: yksitoista ranskankielistä kappaletta sisältävänä perusversiona joka on saatavana sekä cd- että vinyylilevyformaatissa, japanilainen versio joka sisältää cover-version Charles Aznavourin kappaleesta *Emmenez-moi* sekä ainoan englanninkielisen kappaleen *I Wouldn't Dare* sekä collector's edition-keräilyversiona, johon kuuluu runsaasti ekstramateriaalia albumin teosta.

Albumin kansikuvan on suunnitellut Vanessan aviomies Johnny Depp.

Kappaleet
---------

1. Divine idylle – 2.39
2. Chet Baker – 2.59
3. Les piles – 2.47
4. Dès que j'te vois – 3.23
5. Les revenants – 3.36
6. Junior suite – 3.29
7. L'incendie – 3.26
8. Irrésistiblement – 2.51
9. La bataille – 3.21
10. La mélodie – 2.57
11. Jackadi – 3.03

Arvostelut
----------

* AllMusic: 4/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  Lescharts.com: Vanessa Paradis – Divinidylle (ranskaksi)
2. ↑  Les 50 meilleures ventes d'albums téléchargés en France Ifop. Viitattu 1. marraskuuta 2007.
3. ↑  Paradis is back with an album full of sugar and spice and everything nice *french-music.org*. Viitattu 1. marraskuuta 2007. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Divinidylle available in three formats *vanessaparadis.info*.  Arkistoitu 25.9.2011. Viitattu 24. marraskuuta 2007.
5. ↑  AllMusic review (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee yritystä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Baltika** (ven. Балтика) on tanskalaisen Carlsbergin omistama venäläinen panimo, joka aloitti toimintansa marraskuussa 1990. Baltika on ollut Venäjän markkinoiden johtava panimo vuodesta 1996, ja se on maan johtavia kuluttajatuotevalmistajia. Oluessa Baltika on Venäjän markkinajohtaja noin 30 % osuudella.
Venäjän aloitettua sodan Ukrainassa vuonna 2022 Carslberg oli ryhtynyt toimiin Baltikan myymiseksi. Myyntiyritykset keskeytyivät kun Venäjän valtio otti Baltikan haltuunsa heinäkuussa 2023.

Historia
--------

Vuonna 1992 Baltika yksityistettiin osakeyhtiöksi ja omistajiksi tuli 28 organisaatiota ja yli 2 000 yksityishenkilöä. Baltic Beverages Holding AB:sta tuli yhtiön suurin omistaja.

Baltic Beverages Holding AB oli alun perin suomalaisen Hartwallin ja norjalaisen Orklan yhteisyritys. Orklan osuus siirtyi sittemmin Carlsbergille ja Hartwall myytiin vuonna 2002 skotlantilaiselle Scottish & Newcastle -panimoyritykselle. Heineken ja Carlsberg ostivat yhdessä Scottish & Newcastlen vuonna 2008 ja jakoivat sen tytäryhtiöt keskenään. Tällöin Baltic Beverages Holding siirtyi kokonaan Carlsbergin omistukseen.

Carlsberg omisti panimosta 85 % Baltic Beverages Holdingin kautta vuoteen 2012 asti, kunnes yhtiö päätti hankkia koko Baltikan itselleen ja vetää sen pois pörssistä.

Tanskalainen Lars Lehmann on toiminut Baltikan toimitusjohtajana ja Carlsbergin Itä-Euroopan liiketoimintojen johdossa vuodesta 2019.

Tuotteet
--------

Baltika-oluita on saatavana ainakin seuraavina vahvuuksina:

* Baltika 0: Alkoholiton olut (0,5%)
* Baltika 2: Pale-lager(4,7%)
* Baltika 3: Keskiolut (4,8%)
* Baltika 4: Tumma keskiolut (5,6%)
* Baltika 6: Porter-olut (7,0%)
* Baltika 7: Tavallinen keskiolut (5,4%)
* Baltika 8: Sitruunanmakuinen olut (5,0%)
* Baltika 9: Vahva olut (8,0%)

* Baltika 9, vahva olutBaltika 9, vahva olut
* Baltika 2, pale-lagerBaltika 2, pale-lager
* Baltika 0, alkoholiton olutBaltika 0, alkoholiton olut

Lähteet
-------

1. 1 2  Global presence: Russia Carlsberg Group. Viitattu 27.7.2019. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  The History of Baltika Breweries *eng.baltika.ru*. Baltika Breweries.  Arkistoitu 11.2.2008. Viitattu 19.2.2008. (englanniksi)
5. 1 2  Lähteenmaa, Kaija: FT: Carlsberg ostaa koko Baltikan *Kauppalehti*.  20.2.2012. Viitattu 27.7.2019.
6. ↑  About us: Management *eng.baltika.ru*. Baltika.  Arkistoitu 26.7.2019. Viitattu 27.7.2019. (englanniksi)
7. ↑  Baltikan englanninkieliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Baltikan yrityssivusto (venäjäksi)
* Baltika (englanniksi)
Hiihtohissi Pizolvuorella Sveitsissä

Hiihtohissin rullasto
**Hiihtohissi** on moottorilla toimiva kuljetin, jolla laskettelijat saadaan vedettyä ylös mäkeä.

Hissi koostuu ilmassa kulkevasta teräsvaijerista, joka kulkee rullastojen varassa. Vaijeria kuljettaa hissin päässä oleva moottori. Ankkurihissin vaijerissa on kiinni tasaisin välimatkoin ankkurin muotoisia vetolaitteita, joihin laskettelijat nojaavat nousten ylös. Suksilla laskevat nojaavat hissiin ankkurin molemmin puolin, kun taas lumilautailijat asettavat ankkurin sarven jalkojensa väliin ja pitävät varresta kiinni. Tuolihississä on vaijerissa kiinni leveitä tuoleja, joihin istutaan matkan ajaksi, ja turvakaari lasketaan eteen. Silloin sukset/lumilauta roikkuvat ilmassa, ellei hississä ole jalansijoja. Joissain tuolihisseissä saattaa olla päälle laskettava kuomu tuulensuojana.

Suomessa yleisin hissityyppi on ankkurihissi. Gondolihissejä Suomessa on nykyään neljä (Levillä 2, Rukalla 1 ja Ylläksellä 1).

Irrottavin köysipuristimin olevia, ns. pikatuolihissejä on Suomessa yksitoista (Levillä 4, Rukalla 3, Pyhätunturilla 2 ja Ylläksellä 2).

Perinteisiä hitaita tuolihissejä löytyy hiihtokeskuksista yksitoista (Himos 2, Tahko 2, Vuokatti 2, Koli 1, Ounasvaara 1, Pyhä 1, Ruka 1, Saariselkä 1).

Tuolihissi löytyy myös ainakin Puijon, Rukan ja Salpausselän suurmäistä.

Hissityyppejä
-------------

* Ankkurihissi
* Tuolihissi (1–8 henkilön tuoleja)
* Naruhissi
* Mattohissi
* Sompa/lautashissi
* Teleskooppihissi
* Kapulahissi
* Gondolihissi
* Kabiinihissi (lähinnä alpeilla)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiihtohissi** Wikimedia Commonsissa
Carl Steffeck
**Carl Constantin Heinrich Steffeck** (myös **Karl Steffeck**, 4. huhtikuuta 1818 Berliini – 11. heinäkuuta 1890 Cranz) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hänet tunnetaan ennen kaikkea hevos- ja koiramaalauksista.

Elämänvaiheet
-------------

Varakkaan taiteenharrastajan poika Steffeck opiskeli jo lukioaikana Berliinin Taideakatemiassa. Hän siirtyi 1837 hevosmaalari Franz Krügerin mestariluokalle ja myöhemmin oppilaaksi Carl Joseph Begasin ateljeehen. Vuonna 1839 hän lähti Pariisiin, missä hän oli kaksi kuukautta Paul Delarochen oppilaana ja tutki erityisesti Horace Vernetin teoksia. Vuodet 1840–1842 hän oleskeli Italiassa.

Palattuaan kotimaahan hän maalasi enimmäkseen metsästys- ja eläinmaalauksia. Siihen lajiin kuuluu suuri historiallinen maalaus *Albrecht Achilles taistelee nürnbergiläisen kanssa viiristä* (1848), jolle on erityisesti ominaista väriloisto ja mestarillinen hevosten kuvaus. Preussin valtio hankki maalauksen 1864 Kansallisgalleriaan Berliiniin.

Steffeck erikoistui yhä enemmän paikallaan olevien ja liikkuvien hevosten kuvaamiseen sekä kilpailumaalauksiin ja hevosmuotokuviin. Hän maalasi myös runsaasti pienikokoisia muotokuvia, muutamia suuria historiallisia maalauksia, akvarelleja, litografioita ja syövytyksiä sekä teki muutamia pronssisia eläinaiheisia veistoksia. Steffeckin oppilas Max Liebermann on kertonut, että Steffeck maalasi pienet ratsastajakuvansa, jotka hän myi kuudella kultarahalla, useimmiten yhdessä istunnossa, jotta malli sai kuvan saman tien mukaansa. 

1800-luvun puolivälistä alkaen Steffeck omistautui yhä enemmän opettamiselle. Hänen oppilaitaan oli muun muassa Hans von Marées. Steffeckistä tuli professori Berliinin taideakatemiaan 1859, ja 1880 hänet kutsuttiin Königsbergin taideakatemian johtajaksi.

Hän kuoli yllättäen 1890 saatuaan halvauksen. Hänet on haudattu Berliiniin.

Teoksia
-------

* Carl Steffeckin maalaus Kimo, koira ja nuorukainen.Carl Steffeckin maalaus *Kimo, koira ja nuorukainen*.
* Carl Steffeckin litografia Ystävykset  noin vuodelta 1840.Carl Steffeckin litografia *Ystävykset* noin vuodelta 1840.
* Carl Steffeckin maalaus Koiria (1856).Carl Steffeckin maalaus *Koiria* (1856).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Steffeck** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
SanMartinoUrbanoInterno.jpgSan Martino Urbanon sisätila
**San Martino Urbanon kirkko** on uskonnollinen rakennus Trevison historiallisessa keskustassa. Kirkon tuhouduttua vuoden 1944 pommitusten aikana, se rakennettiin uudelleen nykyaikaisena, mutta sen alkuperä on hyvin vanha.

Historia
--------

Perimätiedon mukaan San Martino oli Trevison kaupungin ensimmäinen kappeli. Sen olisi rakentanut Felice, ensimmäinen historiallisesti vahvistettu piispa 500-luvun puolivälissä. Uudemman tutkimuksen mukaan se on kuitenkin rakennettu myöhemmin 700-luvulla Casierissa sijaitsevan San Teoniston luostarin perustamisen jälkeen, jonka alaisuuteen kirkko kuului. Ensimmäinen maininta kirkosta on vuodelta 790. San Teoniston luostari yhdistettiin puolestaan veronalaiseen San Zenon luostariin. 

Luostarin taantuessa San Martinon merkitys kasvoi, kunnes se joutui San Zenon alaisuuteen. Vuonna 1221 San Zeno kontrolloi Casierin San Teoniston, Rovarèn San Lorenzon, Visnadellon San Giacomon, Postioman San Viton ja Merlengon San Bartolomeon kirkkoja. 

Vuonna 1321 kirkko siirtyi zenolaisilta benediktiineiltä giovanniiteille.

Rakennus
--------

Alkuperäisessä kirkossa oli jäljellä suurelta osin alkuperäinen romaaninen ilme ilman venetsialaisia vaikutteita. 

Nykyisen kirkon suunnitteli arkkitehti Angelo Tramontini. Kirkko aloitti toimintansa vuonna 1960 ja piispa Antonio Mistrorigo vihki sen 5. joulukuuta 1970. Rakennuksessa on käytetty moderneja plastisia muotoja, minkä teräsbetonin käyttäminen on mahdollistanut. Vanhaan rakennustyyliin ei viitata, mutta rakenne on silti täynnä symboliikkaa. Kaksi pylvästä, jotka kannattelevat kattoa tukeutumatta seiniin, nousevat ylös kupolia kohti ja eteenpäin kohti apsista, ilmaisten ajatusta noususta Jumalan luo. Seiniä kiertävät porrastetut osat, joita on neljätoista kuin Via Crucis -asemia. Kaiken kaikkiaan sisätilat antavat vaikutelman, että ne ovat suuren puun alla, viitaten vertaukseen sinapinsiemenistä. 

Kellotorni on säilynyt vanhasta kirkosta. Nelisivuinen torni on tyyliltään lombardialaisen romaanisen ja bysanttilaisen eksarkaattisen rakennustyylin välimaastossa. Se on rakennettu 1000-luvun lopun ja 1100-luvun alun aikoihin.

Taideteokset
------------

Kirkon merkittäviä teoksia ovat apsiksessa sijaitseva Paolo Rivettan fresko *Chiesa militante e trionfante dal sacrificio alla gloria*; A. Della Colettan *Nostra Signora del Sacro Cuore di Gesù (1964)* *Jeesuksen Pyhän Sydämen Neitsyt;* Rizzotton *Santi Giovanni Bosco e Domenico Savio (1966)*; Semenzaton maalaus puulle *San Martino (1998).* Vanhasta kirkosta talteen otettuja teoksia ovat kaksi patsasta Padovan Pyhästä Zenosta ja Antoniosta, 1400-luvun maalaus, 1700-luvun krusifiksi, bysanttilainen kapiteeli ja San Martinoa kuvaava fresko .

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Martino Urbanon kirkko**.
1. 1 2 3 4  Chiesa di San Martino Urbano | Parco Naturale Regionale del Fiume Sile *www.parcosile.it*. Viitattu 16.4.2020. (italiaksi)
*Tämä artikkeli kertoo junavuorosta. Katso sanan muita merkityksiä täsmennyssivulta.*
Amtrakin juna nro 352 *Wolverine* lähestymässä Kalamazoon asemaa.
Amtrakin Michiganin henkilöjunareitit. *Wolverinen* reitti keltaisella.
**Wolverine** on Yhdysvaltain kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin liikennöimä nimetty junayhteys reitillä, jonka päätepisteet ovat Chicago Illinoisissa ja Pontiac Michiganissa. Reitin pituus on 489 kilometriä, ja sillä liikennöi kolme edestakaista *Wolverine*-junavuoroa vuorokaudessa.

Junat liikennöivät Norfolk Southernin, Amtrakin, Conrailin ja Canadian Nationalin omistamilla rataosilla.

Reitti ja pysähdyspaikat
------------------------

Osa junavuoroista ei pysähdy kaikilla mainituilla asemilla.

Illinois
* Chicago Union Station

Indiana
* Hammond-Whiting
* Michigan City

Michigan
* Niles
* Dowagiac
* Kalamazoo
* Battle Creek
* Albion
* Jackson
* Ann Arbor
* Dearborn
* Detroit
* Royal Oak
* Birmingham
* Pontiac

Nopean liikenteen reitti
------------------------

Detroitin ja Chicagon välinen rataosuus on määritelty nopean junaliikenteen reitiksi. Reitillä oleva lähes 160 kilometrin mittainen osuus Indianan Porterista Michiganin Kalamazoohon on pisin Amtrakin omistama Northeast Corridor -rataosuuteen kuulumaton osuus. Amtrak on aloittanut nopeuden nostot osuudella Porter–Kalamazoo tammikuussa 2002, ja yhtiön tavoitteena on nostaa nopeudet 177 kilometriin tunnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Amtrak Fact Sheet, Fiscal Year 2005
2. ↑  Michigan: Amtrak taking service to new speeds

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wolverine (juna)**.
* Amtrak - *Michigan Services*
* Amtrak Michigan Services Website
* Michigan Association of Railroad Passengers
Drogkarátin luola.
**Drogkarátin luola** (kreik. Σπήλαιο Δρογκαράτη(ς), *Spílaio Drogkaráti(s)*; myös *Drongarátin/Drogarátin luola*) on tippukiviluola Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä saaren itärannikkoa noin viisi kilometriä Sámista etelälounaaseen.

Drogkarátin luola on syntynyt noin 100–150 miljoonaa vuotta sitten. Luolan syvyys on noin 60 metriä ja se jakautuu kahteen osaan, noin 44 metriä pitkään käytävään ja noin 30 × 40 metrin kokoiseen "pääsaliin". Luolan lämpötila on tasaisesti 18 astetta ja sen ilmankosteus on korkea. Luolassa on suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Geologit arvelevat luolan olevan yhteydessä saaren muihin meriluoliin.

Luola löydettiin 1700-luvulla maanjäristyksen avattua siihen sisäänkäynnin. Luola on ollut avoin yleisölle vuodesta 1963, ja se on yksi Kefalonián suosituimpia nähtävyyksiä. Luolan suuremmassa osassa, jossa on tilaa 500 hengelle, on järjestetty kulttuuritapahtumia sen akustiikan vuoksi.

Sámin lähellä sijaitsee myös Melissánin luola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Drogarati Cave *Greeka.com*. Viitattu 30.5.2016.
2. 1 2 3  Drogarati Cave *Visit Greece*. Viitattu 30.5.2016.
3. 1 2 3  Drogarati Cave *Go Kefalonia*.  Arkistoitu 30.6.2016. Viitattu 30.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Drogkarátin luola** Wikimedia Commonsissa
**Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus** (engl. *Vienna Convention for the Protection of the Ozone Layer*) on otsonikerroksen suojelemiseksi vuonna 1985 laadittu kansainvälinen yhteistyösopimus. Wienin yleissopimus johti kaksi vuotta myöhemmin laadittuun Montrealin pöytäkirjaan, jossa sovittiin tarkoista päästörajoituksista otsonikadon pysäyttämiseksi. Wienin yleissopimuksen tavoitteena on tukea otsonikerroksen tilaa koskevaa tutkimustyötä, valvoa CFC-yhdisteiden tuotantoa ja edistää tiedonvaihtoa valtioiden välillä. Sopimus astui voimaan 22. syyskuuta 1988.

Wienin yleissopimuksessa ei sovittu konkreettisia toimenpiteitä CFC-yhdisteiden tuotannon vähentämiseksi. Silti se oli merkittävä kansainvälinen ympäristönsuojelusopimus: maailman valtiot huolestuivat maailmanlaajuisesta ympäristöongelmasta jo ennen kuin sen olemassaolo ja vaikutukset oli tieteellisesti todistettu. Tieto Etelämantereen otsoniaukosta julkaistiin *Nature* -lehdessä saman vuoden toukokuussa, vain pari kuukautta sen jälkeen kun Wienin yleissopimus oli avattu allekirjoituksille. Tätä ennen merkittävästä otsonikadosta ei ollut todisteita, vaikka CFC-yhdisteistä oli osattu huolestua jo 1970-luvun lopulla. Siten Wienin yleissopimus on ehkäpä ensimmäinen esimerkki varovaisuusperiaatteen hyväksymisestä kansainvälisen sopimuksenteon perusteeksi. Toisaalta Wienin yleissopimus jäi kompromissiksi juuri siksi, että varmoja todisteita ihmisen aiheuttamasta otsonikadosta ei vielä ollut. Sopimus muotoileekin, että osapuolet ovat "tietoisia otsonikerroksen muuttamisen *mahdollisista* haitallisista vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön".

Ennen kaikkea Wienin yleissopimus toimi tärkeänä pohjana Montrealin pöytäkirjalle, jonka avulla otsonia tuhoavien yhdisteiden käyttö on saatu kuriin ja otsonikadon paheneminen pysäytettyä. Nykyään jo melkein kaikki maailman valtiot ovat allekirjoittaneet sekä Wienin yleissopimuksen että Montrealin pöytäkirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Vienna Convention for the Protection of the Ozone Layer  marraskuu 2001. United Nations Environment Programme.  Arkistoitu 11.1.2007. Viitattu 26.1.2007. (englanniksi)
2. ↑  Clark, Karen: A Montreal Protocol for POPs?  1996. WWF. Viitattu 26.1.2007. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Raamatun henkilöä. Etunimestä kerrotaan artikkelissa Batseba (nimi).*
Cornelis van Haarlem: Batseba kylpee

**Batseba** oli Vanhassa testamentissa kuningas Salomon äiti, jolla oli profeetta Naatanin kanssa ratkaiseva rooli kruununperimysjärjestystä ratkaistaessa. Eliamin tytär Batseba oli Urian vaimo, jonka Israelin kuningas Daavid vietteli. 

Batseba tuli raskaaksi, jolloin kuningas kutsui Urian kotiin pelastaakseen tilanteen, mutta Uria oli tehnyt selibaattivalan, joka raukeaisi vasta sotaretken loputtua voittoisasti. Koska vaihtoehtona oli että Batseba olisi kivitetty aviorikoksesta, Daavid tapatti Urian taistelussa ja otti lesken vaimokseen. Daavidilla ja Batseballa oli kaksi lasta, joista ensimmäinen kuoli seitsemän päivän ikäisenä. 

Vaikka Batseba auttoikin Salomon kuninkaaksi, niin Daavidin kuoltua hän ryhtyi puhumaan Salomon veljen Adonian puolesta. Siksi Batseba mainitaan Uuden testamentin alussa olevassa Jeesuksen sukuluettelossa vain *Urian vaimona*.

Lähteet
-------

* Aapeli Saarisalo. *Raamatun sanakirja*. Helsinki: Kirjaneliö 1980. ISBN 951-600-498-9

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Batseba** Wikimedia Commonsissa

* Batseba suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
**Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä** (YHOJ) määrittelee tietyssä maassa toimivien yritysten sidosryhmien suhteita päätöksenteossa ja vastuunkannossa. Tärkeimmät sidosryhmät ovat kunkin yrityksen johto, hallitus, osakkeenomistajat ja työntekijät. Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä on ympäristö, jossa määräytyy, millainen on eri sidosryhmien vaikutusvalta yritysten asioissa.

Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä koostuu erilaisista ajan myötä muodostuneista käytänteistä eli tavoista. Niitä voi olla esimerkiksi tapa, jota noudattaen johtokunnan jäseniä yleensä haetaan ja nimitetään tehtäväänsä. Kokonaisuuteen kuuluu myös säädöksiä, jotka koskevat tilinpitoa ja mm. yrityksen tuloksesta annettavia tietoja. Järjestelmän tärkeä osa ovat myös erilaiset valvovat viranomaiset, kuten kilpailuvirasto ja työviranomaiset. Yrityksen perustajan tai johtajan on otettava näiden – ja monien muiden – tahojen vaatimukset huomioon päätöksissään.

Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä antaa kullekin yritykselle välineet tavoitteiden saavuttamiseen ja saavutusten seurantaan. Hyvä YHOJ antaa yrityksen hallitukselle ja johdolle sellaisia kannustimia, jotka ohjaavat heitä toimimaan yrityksen ja sen osakkeenomistajien edun mukaisesti.

Englanninkielessä yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää kutsutaan ilmauksella *corporate governance*. Suomenkielessä on puhuttu myös hyvästä hallintotavasta tai jopa hallinnointikoodista. Terminä *yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä* on vakiintumassa, sillä sitä käytetään esimerkiksi Euroopan unionin vihreän kirjan suomenkielisessä käännöksessä.

Lähteet
-------

1. ↑  OECD. 2004. "OECD Principles of Corporate Governance".
2. ↑  Euroopan komissio. 2011. "EU:n yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskeva kehys. Vihreä kirja".
**Amasja** oli yksi Juudan kuninkaista ja kuningas Joasin poika. Hän tuli valtaan 25 vuoden ikäisenä ja hallitsi 29 vuotta, todennäköisesti vuodet 795–766 eaa. *Amasja teki sitä, mikä oli oikein Herran silmissä, muttei ollut esi-isänsä Daavidin veroinen.* Heti, kun hän oli lujittanut valtansa, hän surmautti isänsä murhaajat, mutta ei murhaajien lapsia, kuten aiemmin oli tehty vastaavissa tilanteissa. Amasja kävi menestyksekkään sodan Edomia vastaan vallaten pari kaupunkia. Sitten hän lähetti Israelin kuninkaalle Joasille viestin: "Selvittäkäämme välimme." Mutta Joas vastasi: Sinä olet ylpistynyt, kuin löit Edomin. Nauti nyt kunniastasi ja pysy aloillasi. Pitääkö sinun ehdoin tahdoin syöstä Juuda turmioon?" Mutta Amasja päätti taistella, kärsien tappion ja joutuen vangiksi. Hänet nöyryytettiin ja vapautettiin sitten. Tämän jälkeen Amasja hallitsi vielä useita vuosia, ennen kuin *häntä vastaan tehtiin salaliitto. Hän pakeni Lakisiin, mutta sinne lähetettiin miehiä hänen peräänsä ja he tappoivat hänet siellä.* Amasjan jälkeen kuninkaaksi tuli Asarja.

Lähteet
-------

* Toinen kuninkaiden kirja 14:1–19

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Joas** | **Juudan kuningas** | Seuraaja:**Asarja** |
**Asaf** tai **Aasaf** on Raamatun Vanhan testamentin henkilö, joka eli Israelin kuningas Daavidin aikana. Hän oli Geersomin sukuun kuuluva leeviläinen ja toimi Jumalan ilmestysmajassa ja temppelissä laulunjohtajana. Psalmien kirjassa on suuri määrä Asafin nimiin pantuja psalmeja.

Asaf mainitaan Ensimmäisessä aikakirjassa kahdessa kohdin:

*"Osan leeviläisistä Daavid pani huolehtimaan laulusta Herran pyhäkössä sen jälkeen kun liitonarkku oli asetettu sinne. He palvelivat laulajina pyhäkköteltan, Jumalan asumuksen, edessä, kunnes Salomo rakensi Jerusalemiin Herran temppelin. -- Seuraavassa luetellaan temppelilaulajat ja heidän jälkeläisensä: -- Hemanin oikealla puolella seisoi hänen kumppaninaan Asaf, Berekjan poika."* (1. Aik. 6:16–18, 24)
*"Daavid määräsi muutamia leeviläisiä suorittamaan palvelusta Herran arkun edessä ja ylistäen laulamaan Herran, Israelin Jumalan, kiitosta. Heidän johtajanaan oli Asaf, ja hänestä seuraavana oli Sakarja. -- Asaf helisytti symbaaleja, ja papit Benaja ja Jahasiel puhalsivat koko ajan torvea Jumalan liitonarkun edessä."* (1. Aik. 16:4–6)

Katso myös
----------

* Ilmestysmaja
* Jerusalemin temppeli
* Psalmit
*Tämä artikkeli kertoo 1927 vesille lasketusta aluksesta. Toinen saman niminen alus oli SS Alcantara (1913).*

**MS Alcantara** oli Royal Mail Linen risteilyalus, joka valmistui 1927 Harland and Wolffin telakalta Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Alus seurasi yhtiön palveluksessa saman nimistä alusta *SS Alcantaraa*, joka tuhoutui ensimmäisessä maailmansodassa.

Rakentaminen
------------

Royal Mail Steam Packet Meat Transport Limited tilasi aluksen Harland and Wolffilta Belfastista. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 586 ja alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1926. Alus aloitti neitsytmatkansa 4. maaliskuuta 1927 Southamptonista La Plataan.

Liikennöintihistoria
--------------------

*MS Alcantara* matkasi Southamptonin Etelä-Amerikan itärannikon välisellä reitillä. Alus peruskorjattiin 1934, jolloin siihen asennettiin tehokkaammat moottorit. Aluksen nopeus kasvoi tuolloin 18 solmuun.

Kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen muutettavaksi apuristeilijäksi (engl. *Armed Merchant Cruiser, AMC*) 1939 toisen maailmansodan uhatessa. Muutostöiden aikana aluksen savuhormit päätettiin yhdistää ja se aseistettiin kuusituumaisin tykein. Alus siirrettiin Maltalle lisätöitä varten. Matkan aikana alus kuitenkin kolaroi Cunard Linen *RMS Franconian* kanssa, ja aluksen määräsatamaksi vaihdettiin Aleksandria. Aleksandriassa korjattiin aluksen runkoon tulleet vauriot.

*HMS Alcantara* kohtasi 28. heinäkuuta 1940 Etelä-Atlantilla Saksan laivaston kaapparin *Thorin*, joka osui alukseen kahdesti ja kärsi itse kolmesta osumasta. *Alcantaran* konehuone täyttyi vedellä. Tämän seurauksena aluksen nopeus pieneni, mikä mahdollisti *Thorin* irtautumisen taistelusta.

Alus muutettiin 1943 joukkojenkuljetusalukseksi. Se palautettiin lokakuussa 1948 omistajilleen, minkä jälkeen alus palasi Southamptonin ja Etelä-Amerikan väliselle reitille. Alus myytiin huhtikuussa 1958 japanilaisille, jotka nimesivät sen *Kaishomaruksi*. Alus kuitenkin romutettiin vielä samana vuonna.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

* Colledge, JJ & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Munro, Archie: *The Winston Special - Troopships via the Cape 1940-1943*. Cornwall: Maritime Books, 2006. ISBN 1-904459-20-X. (englanniksi)
* Osborne, Richard; Spong, Harry & Grover, Tom: *Armed Merchant Cruisers 1878-1945*. Windsor: World Ship Society Ltd, 2007. ISBN 0-9543310-8-7. (englanniksi)
* Lynch, John: *Belfast Built Ships*. Stroud, Englanti: The History Press, 2012. ISBN 978-0-7524-6339-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Osborne, Richard; Spong, Harry & Grover, Tom s. 227
**Niilo Saraste**, nimi alunperin *Nikolai Bogdanoff* (4. helmikuuta 1880 Hämeenlinna – 28. marraskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen sotilaskapellimestari, musiikkiluutnantti ja säveltäjä. Hän palveli soittajana ja kapellimestarina Venäjän keisarillisessa armeijassa ja itsenäisen Suomen armeijassa.

Saraste pestautui 12-vuotiaana soittajaoppilaaksi Oraskin jalkaväkirykmenttiin ja oli siellä oppilaana kuusi vuotta. Hän suoritti asevelvollisuutensa Suomessa ja saatuaan ylennyksen soittaja-aliupseeriksi hän siirtyi suomenmaalaisen kaartinrykmentin soittokuntaan Pietariin ja jatkoi täällä musiikkiopintojaan muun muassa Pietarin konservatoriossa. Saraste erosi sotapalveluksesta 1909 ja oli sitten työssä valtionrautateillä Pietarin Suomen asemalla johtaen työnsä sikäläistä suomalaista torvisoittokuntaa.

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 hänet kutsuttiin uudelleen sotapalvelukseen ja hän toimi sodan ajan 3. suomenmaalaisen tykistöprikaatin kapellimestarina. Saraste liittyi vuonna 1918 Suomen armeijaan ja toimi 1918–1927 Savon jääkärirykmentin, 1927–1929 11/SPrm:n ja vuodesta 1929 Pohjan Rykmentin kapellimestarina. Hän sävelsi useita sotilas- ja surumarsseja ja sovitti sotilassoittokunnille laajan ohjelmiston musiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 29.11.1938, nro 323, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Erja Saraste : Saraste – vaan ei sukua, Sarlin-sukusivusto 12.11.2017
**Lucky ja Flo** ovat ensimmäiset optisia levyjä haistamaan koulutetut koirat. Vainukoirat Lucky ja Flo ovat kummatkin mustia labradorinnoutajanarttuja. Koirat hankittiin Pohjois-Irlannista jossa ne myös koulutettiin. Niiden koulutus maksoi alle 15 000 euroa. Koirien koulutuksen on sponsoroinut levyteollisuuden etuja ajavat Motion Picture Association of America (MPAA) ja Federation Against Copyright Theft (FACT), osana piraattitallenteiden vastaista kampanjaa.

Lucky ja Flo haistavat optisissa levyissä, kuten esimerkiksi DVD-levyissä, olevia polykarbonaatteja ja muita materiaaleja. Ne eivät kuitenkaan osaa erottaa aitoja ja piraattilevyä toisistaan, vaikka niitä on yleisölle esitelty piraattilevyt tunnistavana parivaljakkona ja tekijänoikeusjärjestöt ovat sponsoroineet niiden koulutuksen. Piraattikoirat etsivät levyjä rahtihalleissa nuuskimalla suljettuja paketteja ja osoittavat käsittelijöille levyjä sisältävät istumalla niiden viereen.

Koirien kykyjä esiteltiin ensimmäisen kerran toukokuussa 2006 FedExin rahtihallissa Stanstedin lentoasemalla Lontoossa. Tosin kaikki piraattikoirien löytämät tallenteita sisältäneet paketit sisälsivät vain aitoja levyjä.

Lucky ja Flo ovat osoittautuneet tehokkaiksi ja nopeiksi. Niiden on kerrottu tarkistavan kymmenessä minuutissa yhtä monta laatikkoa kuin tavallinen turvaviranomainen tarkistaisi päivässä. Koirat lähetettiin Malesiaan maaliskuussa 2007 koeajalle. Siellä ne löysivät viikon aikana miljoona piraattitallennetta ja niiden ansiosta yksi piraattilevyjä levittävä ryhmä saatiin hajotettua. Malesian viranomaisten mukaan ilmeisesti piraattitallenteiden levittäjät ovat julkaisseet koirista tappopalkkion. Tappouhkauksen jälkeen koirat siirrettiin turvataloon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ensimmäiset piraattikoirat aloittivat työt (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Piraattikoirat haistavat laittomat elokuvat
3. ↑  World First as Dogs Trained to Detect Dvds (englanniksi)
4. ↑  On the Trail of 'Wag the Dog' (englanniksi)
5. ↑  Police Dogs Sniff for Pirated DVDs (englanniksi)
6. ↑  Leffateatterin paikannäyttäjä saalistaa piraatteja yölaseilla[vanhentunut linkki]
7. ↑  Piraatit haluavat Malesian koiraduon hengiltä
**Kharanin ruhtinaskunta** oli entinen valtio nykyisen Pakistanin Balochistanin provinsin länsiosassa. Ruhtinaskunta liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 ja sen tarina päättyi lopullisesti hallinnolliseen uudistukseen vuonna 1955.

Maantiede
---------

Kharanin linnoitus.
Kharan sijaitsi nykyisen Pakistanin Balochistanin provinsin länsiosassa. Entisen ruhtinaskunnan alue käsitti tasangon, joka rajautui Maškeljokeen lännessä ja Baddojokeen idässä. Aluetta ympäröivät vuorijonot. Se käsittää myös suuren *rigistanin* eli hiekka-aavikon. Alueella oli sen liityttyä Pakistaniin kokoa 18 553 km².

Historia
--------

Kharanin varhainen historia tunnetaan hyvin huonosti. Kansanperinteen mukaan hallitsevan dynastian muodostaneet Nawširwanit saapuivat alueelle 1300-luvun paikkeilla. He olivat eri aikoina alisteisia Persialle, Kalatille ja Afganistanille. Aluetta pidettiin ilmeisesti pitkään Persian Kermānin historiallisen maakunnan osana.

1800-luvulla aluetta oli hallinnut Kalatin kaani Mir Khudadad Khan. Kharanin hallitsija Azad Khan riitautui edellisen kanssa liittoutui afgaanien kanssa. Kun brittiläinen Henry Pottinger vieraili alueella vuonna 1810 hän kuvaili sen hallitsijan Sardar Abbas Khanin itsenäistyneen hiljattain Kalatista. Kun Robert Sandeman vieraili alueella vuonna 1884 hän järjesti Kharanin ja Kalatin hallitsijoiden välille sovinnon, jolla Kharan tunnusti Kalatin yliherruuden. Toisaalta samalla Kharan alkoi saada rahallista avustusta Brittiläisen Intian hallinnolta ja tulevat kiistat ratkaistaisiin Quettan brittiläisen edustajan välityksellä.

Ristiriidat Kharanin ja Kalatin välillä eivät kuitenkaan päättyneet. Vuonna 1940 päätettiin lopulta, että Kharanin hallitsija tunnustettiin *nawabina* ja maa omana ruhtinaskuntanaan. Kharan liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Vuonna 1952 Pakistanin Balochistanin valtiot liitettiin Balochistanin valtioiden liiton kokonaisuuteen ja lopulta vuonna 1955 liiton ruhtinaskunnat asetettiin suoraan Länsi-Pakistanin hallinnon alaisuuteen. Kharanin ruhtinaskunnasta tuli uusi piirikunta.

Väestö
------

Kharanin asukkaiden valtaosa oli balucheja. Alueen itäosissa asui myös brahuita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis and Ch. Pellat, Assisted by C. Dumont ja M. Paterson: *Encyclopaedia of Islam, Volume IV (Iran-Kha)*, s. 1059-1060. BRILL, 1998. ISBN 9789004057456. (englanniksi)
**EA Sports WRC** (lyhyesti **WRC**) on Codemastersin kehittämä ajopeli. Unreal Engine -pelimoottorilla rakennettu EA Sports WRC on EA:n ensimmäinen rallin maailmanmestaruussarjan virallisella lisenssillä varustettu peli. Peli julkaistiin Microsoft Windows-, PlayStation 5- ja Xbox Series X/S -alustoille 3. marraskuuta 2023.

Pelaaminen
----------

EA Sports WRC sisältää 18 virallista sijaintia rallin maailmanmestaruussarjasta, sekä yli 600 kilometriä tietä sora-, asfaltti- ja lumipinnalla. Codemastersin kehittämän pelin uudistuksia on oman ralliauton rakennukseen kannustava Builder-tila, sekä Dynamic Handling System, joka tarjoaa entistä realistisemman rallikokemuksen. Pelaajilla on mahdollisuus valita 10 nykyistä WRC, WRC2 ja Junior WRC -autoa, sekä 68 ikonista ralliautoa 60 vuoden ajalta.

Kehitys ja julkaisu
-------------------

F1-pelisarjan kehittäjä Codemasters kehitti ensimmäisen WRC-videopelinsä saatuaan lisenssin takaisin vuonna 2020. Codemastersin viimeinen WRC-lisenssillä varustettu peli oli vuonna 2002 julkaistu Colin McRae Rally 3, joka sisälsi rallin maailmanmestaruussarjasta kauden 2002. EA Sports WRC -peli paljastettiin 5. syyskuuta 2023.

Vastaanotto
-----------

*EA Sports WRC* sai respawn.fi arvostelussa arvosanaksi 4,5/5. Grafiikoita on kehuttu erinomaiseksi ja sivustolla kerrotaan, että ajotuntuma on pykälää parempi, kuin Dirt Rally 2.0 pelissä.

> »EA Sports WRC on juuri sitä, mitä aidon lisenssin WRC-peliltä odotettiin Codemastersin ilmoitettua lisenssin hankkimisesta. Se vastaa lähes täydellisesti odotuksiin ja tarjoaa paikoitellen jopa odotettua enemmän.»   
> (Respawnin arvostelija Kristian Eloluoto)
> 
> 

Gamereactor -sivusto on antanut arvosanaksi 8/10. Arvosteluja keräävä Metacritic -sivustossa peli on saanut pääosin positiivisen vastaanoton.

Lähteet
-------

1. ↑  EA SPORTS™ WRC *ea.com*.  5.9.2023. Viitattu 6.9.2023.
2. ↑  EA Sports WRC julkaistaan vielä kuluvan vuoden aikana! *Tilt.fi*.  5.9.2023. Viitattu 6.9.2023.
3. ↑  Codemasters sai FIA:n rallilisenssin – Tulevat DiRT-pelit virallisia WRC-pelejä *respawn.fi*.  1.6.2020. Viitattu 7.11.2023.
4. ↑  EA Sports WRC Announced, Arrives November *IGN Nordic*.  5.9.2023. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)
5. ↑  EA Sports WRC esiteltiin – Codemastersin uusi rallipeli saapuu marraskuussa *Pelaaja.fi*.  5.9.2023. Viitattu 7.11.2023.
6. 1 2  Eloluoto, Kristian: EA Sports WRC -arvostelu – paras rallitapaus tähän mennessä? *Respawn.fi*.  31.10.2023. Viitattu 2.11.2023.
7. ↑  The team behind Dirt Rally 2.0 is now rolling out its first official WRC game, and our rally expert has put it through the ringer *gamereactor*. Viitattu 2.11.2023. (englanniksi)
8. ↑  EA Sports WRC *Metacritic*. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
* Ennakkoartikkeli pelistä (suomeksi)
**Hans Johansen** (1897−1973) oli tanskalais-venäläinen lintutieteilijä, joka toimi eläintieteen professorina Tomskissa.

Johansenin vanhemmat olivat tanskalaisia. Hän syntyi Riiassa Latviassa ja kävi koulua Virossa. Nuorena ja tutkimusintoisena hän lähti Tomskiin opiskelemaan luonnontieteitä vuonna 1916. Täällä hän tutustui venäläiseen lintutieteilijään Hermann Johanseniin, joka ei ollut hänelle sukua, ja yhdessä he tekivät lintujen keräysretken taigan reunoille Obin ja Omin välimaastoon. 1917 Hans Johansen tutki yksin länsisiperialaista Baraban aroa. Lokakuun vallankumous ja sitä seurannut sisällissota katkaisivat hänen yhteytensä sukuun ja rahoittajiin, ja hän vaelsi jalkaisin Altain vuoristossa lähes kaksi vuotta 1918–1919. Tällä retkellä hän keräsi noin 500 näytteen lintukokoelman. Kesällä 1920 hän tutki Bijskin aroa ja vietti seuraavan talven Tomskissa.

Toukokuussa 1921 Johansen aloitti väitöskirjaan tähtäävät opinnot Münchenissä ja väitteli filosofian tohtoriksi eliömaantieteestä 1924. Myöhemmin hän palasi Tomskiin ja työskenteli vuodesta 1925 alkaen Hermann Johansenin apulaisena. Hän teki tutkimusretket Ussuriin 1926 ja Narymin alueen taigalle 1927. Vuonna 1928 Hans Johansen muutti Kamtšatkan niemimaalle ja pian sen jälkeen hän matkusti Komendöörinsaarille turkiseläinten hyväksikäyttöä tutkivan retkikunnan tieteelliseksi johtajaksi. Täällä hän viipyi 3½ vuotta.

Professori Hermann Johansen kuoli 1930 ja jonkin ajan kuluttua Hans Johansen nimitettiin hänen tilalleen Tomskin yliopiston eläintieteen professoriksi. Hän koulutti ryhmän lintutieteen opiskelijoita, ja lähetti heidät kartoittamaan läntisen Siperian tutkimattomia seutuja. Hän kävi itse Salairin alueella 1934 ja Kuznetsk Alataun alueella keväällä 1937.

Johansenin siperialaisten lintujen kokoelma oli paisunut 4 500 näytteeseen. Kokoelmassa oli hänen itsensä keräämien näytteiden lisäksi opiskelijoiden, Hermann Johansenin ja muiden keräämiä näytteitä. Hän kävi tutkimassa myös Neuvostoliiton tiedeakatemian lintukokoelmia Pietarissa.

Lokakuussa 1937 Johansenin oli poistuttava Venäjältä, kuten lähes kaikkien ulkomaalaisten. Hän sai työpaikan Kööpenhaminan yliopiston eläinmuseosta ja johti museon rengastustoimintaa 1943–1960. Hän osti mökin Læsøn saarelta, jonka karu maisema toi hänen mieleensä Siperian. Myöhemmin hän lahjoitti mökin Kööpenhaminan yliopistolle, ja siitä tehtiin kenttälaboratorio.

Hans Johansen kirjoitti laajan tutkielman Länsi-Siperian eläimistöstä, joka julkaistiin Journal für Ornithologiessa vuosina 1943–1961 nimellä *Die Vogelfauna Westsibiriens*. Hans Johansen nimesi nokkavarpusen alalajin *schulpini* 1944.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Robert Hereward "Battler" Britton** (kunniamerkit DSO eli *Distinguished Service Order*, DFC eli *Distinguished Flying Cross* ja *Croix de Guerre* palkilla) on kuvitteellinen brittiläinen sarjakuvahahmo.

Battler Britton on lentäjä-ässä, entinen Perun laivaston luutnantti ja muukalaislegioonan kapteeni (Croix de Guerre lienee saatu siellä). Keskimmäinen nimi Hereward viittaa muinaiseen normanneja vastaan taistelleeseen sankariin. Lempinimi Battler Britton viitannee paitsi kantajansa taistelutaitoihin, myös ilmasotaan Britanniasta (*Battle of Britain*).

Sotilasarvoltaan Britton on useimmiten majuri, muutamassa tarinassa everstiluutnantti ja ainakin kertaalleen eräässä kansallisen Kiinan lentojoukkoihin sijoittuvassa tarinassa eversti.

Sarjakuvan loi Mike Butterworth ja sen ensimmäinen piirtäjä oli Geoff Campion. Ensimmäisen kerran Battler Britton ilmestyi päiväsarjakuvana *The Sun* lehdessä 7. tammikuuta 1956. Sen jälkeen sitä julkaistiin lehdissä *Thriller Picture Library* (TPL) ja *Air Ace Picture Library* (AAPL). Kustantaja Fleetway julkaisi kaksi kokoomateosta kovissa kansissa vuosina 1960 ja 1961. Ensimmäinen niistä julkaistiin myös Suomessa nimellä "Battler Britton, kertomuksia joistakin niistä seikkailuista, joihin ilmavoimien everstiluutnantti Robert Hereward Britton joutui sodan aikana" (Sarjakustannus, Tampere 1962).

Sarjaa piirsi suuri joukko eri piirtäjiä: Colin Merritt, Mike Western, John Gillat, Peter Sutherland, Ian Kennedy, Enric Sio, Ferdinando Tacconi, Dino Battaglia, Sergio Tarquinio, Nevia Zeccara, Renzo Calagari, Gino D'Antonio, Giorgio Trevisan, Guy Mouminoux, Kurt Caesar, Solano Lopez ja Hugo Pratt.

Suomessa Battler Brittonia julkaistiin Korkeajännityssarjassa ja Pilotti-lehdessä (Semic Press, 1971–1975) sekä *Siivet*-lehdessä 1962-. Korkeajännityksen aikaisemmat sankarit, kuten Rick Random, olivat peräisin brittiläisestä *Super Detective Library* -lehdestä, mutta Battler Brittonia julkaisi TPL, jonka sarjoja alettiin julkaista Suomessa.

Ensimmäinen suomeksi julkaistu tarina oli "Hävittäjälentäjä Britton" (*Battler Britton and the Island Fortress*), Korkeajännityssarja 9/1958 (TPL 160). Sen oli piirtänyt Ferdinando Tacconi, syntyjään italialainen sarjakuvataiteilija. Myöhemmin hän on piirtänyt sarjakuvia Dylan Dog, Nick Raider ja luonut Aristokraatit-sarjakuvan (*Gli Aristocratici*), jota on julkaistu Suomessakin.

Battler Brittonin tarinoiden juonet ovat epätodellisia ja huimia seikkailuja, joista sankari selviää lähes yliluonnollisilla lentotaidoillaan ja uskomattomalla onnellaan. Hän on brittiläisen hengen ja isänmaallisuuden ruumiillistuma.

Katso myös
----------

* Jet-Ace Logan
* Korkeajännitys
* Rick Random

Aiheesta muualla
----------------

Kvaak - Battler Britton (Arkistoitu – Internet Archive)
**Åsa Elisabeth Romson** (s. 22. maaliskuuta 1972 Rönninge, Salemin kunta) on ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010 ja toimi Ympäristöpuolue vihreiden puoluejohtajana yhdessä Gustav Fridolinin kanssa vuosina 2011–2016. Romson oli Ruotsin ilmasto- ja ympäristöministerinä sekä varapääministerinä 2014–2016.

Romson väitteli Tukholman yliopistossa tohtoriksi ympäristöoikeudesta huhtikuussa 2012. Hän on aiemmin opiskellut Tukholman yliopistossa oikeustieteen kandidaatiksi vuosina 1996–2001.

Romson erosi ympäristöpuolueen johdosta toukokuussa 2016, kun puolueen vaalikomitea oli esittänyt hänen siirtämistään syrjään puoluejohdosta. Vaalikomitean mukaan Romsonilla ei ollut enää riittävää tukea ympäristöpuoluetta koetelleiden skandaalien jälkeen. Taustalla vaikutti puoluejohtoon kasvanut tyytymättömyys asuntoministeri Mehmet Kaplanin jouduttua eroamaan. Gustav Fridolinin pariksi ympäristöpuolueen johtoon Romsonin tilalle nousi kehitysministerinä toiminut Isabella Lövin.

Lähteet
-------

1. ↑  Wigerström, Ebba: Miljön får stå tillbaka för kommersiella intressen – Åsa Romson doktorerar i miljörätt *Dagens Juridik*.  26.4.2012. Viitattu 16.10.2014. (ruotsiksi)
2. ↑  Naeselius, Anders: Fakta: Åsa Romson *svt.se*.  31.8.2014. SVT Nyheter. Viitattu 16.10.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Töyrylä, Katariina: Ruotsin ympäristöministeri eroaa *yle.fi*.  9.5.2016. Yle Uutiset. Viitattu 2.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Åsa Romson** Wikimedia Commonsissa

* Romsonin blogi (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |

 |