recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Le Claire** on kaupunki Scottin piirikunnassa, Iowassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 2 847.

Historia
--------

Seudulla, jossa LeClaire sijaitsee, asui alun perin sauk- ja fox-intiaaneja, ja LeClairen ja Princentonin välisellä alueella käytiin intiaanitaistelu vuonna 1804, jossa sauk ja fox -intiaanit kävivät sioux-heimon kimppuun, ja taistelun kuluessa noin 1000 intiaania sai surmansa. Vuonna 1829 LeClairen alueelle muutti kolme valkoista perhettä, ja vuonna 1832 intiaanit tekivät rauhansopimuksen, jossa he antoivat yläputousten alueelta maata Antoine LeClairelle, ja juuri tällä alueella sijaitsee nykyään LeClairen kaupunki. "Buffalo Bill" Cody liittyy tämän paikan historiaan, ja niinpä yksi kaupungin kaduista on nimeltään Cody. Vuosien 1830 ja 1850 -välillä kaupungin koko kasvoi, ja sinne tuli muun muassa hotelli, pumppulaitos, jokilaivojen huoltopiste, ja lukuisia jokiveneiden miehistön asuntoja, kuten myös saha, viljamylly ja tiilitehdas. Stone School rakennettiin vuonna 1866, ja kaupunki sai oman hautausmaan. Vuonna 1846 perustettiin Iowan osavaltio.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
Condentin lippu
**Christopher Condent** oli englantilainen merirosvo, joka oli yksi ensimmäisiä merirosvoja, joka jätti Pohjois-Amerikan rannikot palatakseen itään. Condent miehistöineen pakeni New Providencestä vuonna 1718, kun Woodes Rogers nousi saaren kuvernööriksi.

Matkalla Atlantin yli eräs kaltoinkohdeltu ja pahoinpidelty miehistön intiaanijäsen valtasi laivan ruutivaraston, uhaten räjäyttää laivan. Condent loikkasi alas ruumaan ja ampui intiaania kasvoihin. Tämän jälkeen miehistö hakkasi intiaanin ruumiin palasiksi ja tykkimies viilsi intiianin rinnan auki, repi sydämen ulos, keitti ja söi sen. Myöhemmin matkan aikana Condent miehineen valtasi kauppalaivan. Noin puolet laivan miehistöstä purjehti tiehensä, kun taas toinen puolisko valitsi kapteenikseen Condentin.

Kap Verden saarilla Condentin miehet valtasivat portugalilaisen viinilaivan, eskadroonan pieniä aluksia sekä hollantilaisen sotalaivan. Condent nimesi sotalaivan *The Flying Dragoniksi* (*Lentävä Lohikäärme*). Condentin johdolla merirosvot kiertelivät Brasilian rannikkoa, vallaten lisää aluksia. Toisinaan he kiduttivat portugalilaisia vankejaan leikkelemällä näiltä korvia ja neniä.

Condentin saalis kasvoi kun hän siirtyi Afrikan rannikolle. Vuoden 1719 kesä- tai heinäkuussa he saapuivat Madagaskarille. Ollessaan maissa Sainte Mariessa, Condent värväsi miehistöönsä joitakin John Halseyn entisiä miehiä.

Condent risteili Intian rannikkoa ja Punaistamerta vielä noin vuoden ajan. Vuonna 1720 Bombayn lähellä Condent miehineen valtasi suuren arabilaivan, jonka lastina oli aarteita ja kalleuksia 150 000 punnan arvosta. Välttääkseen raivostuttamasta Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa yhtään enempää, Condentin miehistö sai käskyn jättää aluksen matkustajat ja miehistö rauhaan.

Palattuaan Sainte Marieen miehet jakoivat aarteen yhtä suuriin osiin, jokainen sai noin 2 000 punnan osuuden. Tämän jälkeen Condent purjehti 40 miehen kanssa Réunionin saarelle, jossa he neuvottelivat ranskalaiskuvernöörin kanssa armahduksesta. Miehistä noin kaksikymmentä asettui asumaan saarelle, mutta Condent meni naimisiin kuvernöörin vaimon sisaren kanssa, matkusti Ranskaan ja jäi asumaan vaimonsa kanssa Bretagneen, jossa hänestä tuli varakas kauppias.

Muut merirosvot, eritoten Edward England ja John Taylor, seurasivat Condentia *Pearl* -laivallaan New Providencesta Madagaskarille.
**Lauriane Rougeau** (s. 12. huhtikuuta 1990 Pointe-Claire, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Montréal Canadiennesiä.

Rougeau voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017.

Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Rougeau saavutti hopeaa vuonna 2008. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.

Rougeau on edustanut Cornellin yliopiston joukkuetta vuosina 2009–2013. CWHL-debyyttinsä hän teki jo kaudella 2007–2008 Montréal Starsin joukkueessa, jossa hän pelasi myös kaudella 2014–2015. Vuodesta 2015 hän on edustanut Montréal Canadiennesiä. Hän voitti CWHL:n mestaruuden vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lauriane Rougeau *Eliteprospects.com*. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lauriane Rougeau *2018 Olympic Winter Games (Women)*. Hockey Canada. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
Tony Garnier
**Tony Garnier** (13. elokuuta 1869 Lyon - 19. tammikuuta 1948 Roquefort-la-Bédoule) oli ranskalainen arkkitehti, eräs modernin kaupunkisuunnittelun ja teräsbetoniarkkitehtuurin uranuurtajista.Vuonna 1917 julkaistussa suunnitelmassaan *Une cité industrielle* (1901–1904) Garnier esittelee arkkitehtonisia periaatteitaan, joita hän osin myös toteutti toimiessaan Lyonin kaupunkisuunnittelijana vuodesta 1905 lähtien.Une cité industrielle ennakoi teknisine ja liikenteellisine ratkaisuineen sekä arkkitehtonisesti että sosiaalisesti funktionalismia ja vaikutti myöhemmin CIAMin puitteissa luotuihin teoreettisiin kaupunkisuunnitelmiin. Garnier on suunnitellut muun muassa Lyonin stadionin ja Lyonin teurastamon.

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Otavan Iso Fokus, osa 2. Helsinki, Kustannusosakeyhtiö Otava 1975. ISBN 951-1-00272-4

### Viitteet

1. 1 2 3  Otavan Iso Fokus 1975, "Tony Garnier", s. 875
2. 1 2 3  Jokinen ja Honkala 2000, s. 78

Aiheesta muualla
----------------

* Tony Garnier -museon sivut
* *Une cité industrielle (Arkistoitu – Internet Archive)*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tony Granato** (s. 25. heinäkuuta 1964 Downers Grove, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut ammattilaisjääkiekkoilija.

Ura
---

Granato aloitti uransa yliopistosarjassa Wisconsin yliopistossa. New York Rangers valitsi hänet numerolla 125 NHL:n varaustilaisuudessa 1982. Hän pelasi uransa aikana New York Rangersissa, Los Angeles Kingsissä ja San Jose Sharksissa. 1994 hän sai NHL:n seitsemänneksi pisimmän (vuoteen 2005 asti) pelikiellon, 15 ottelua, huidottuaan Chicagon Neil Wilkinsonia päähän.

Pitkän uransa Granato lopetti 2002, ja toimi sen jälkeen Colorado Avalanchen päävalmentajana kolme kautta. Kaudella 2003–2004 Granaton joukkueessa pelasi mm. Teemu Selänne, joka ei saanut Granatolta juurikaan luottoa. Granato peluutti Selännettä kolmosketjussa rikkovassa roolissa ja oli julkisesti tyytymätön Selänteen suorituksiin.
Hän oli on Coloradon apulaisvalmentaja 2002–2008, ennen kuin hänen ilmoitettiin siirtyvän takaisin päävalmentajaksi toukokuussa 2008 korvaamaan tehtävänsä jättänyttä Joel Quennevillea. Granato ei valmentanut Coloradossa kuin kauden 2008–2009. Colorado sijoittui Läntisen konferenssin viimeiseksi. Kauden jälkeen Granato sai potkut usean muun valmentajan kanssa. Pittsburgh Penguins nimesi hänet apulaisvalmentajaksi elokuussa 2009.

Yksityiselämä
-------------

Naisjääkiekkoilija Cammi Granato on hänen siskonsa, ja entinen NHL-pelaaja Ray Ferraro on hänen lankonsa.

Palkinnot
---------

* 1997 Bill Masterton Trophy

Lähteet
-------

1. ↑  Teemu Selänteen simputtaja sai potkut *Ilta-Sanomat*.  3.6.2009. Viitattu 16.3.2017.
2. ↑  Granato nousee Coloradon päävalmentajaksi *Yle.fi*.  22. toukokuuta 2008. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 4. kesäkuuta 2009.
3. ↑  Coloradon NHL-joukkueen valmennusta rukattiin *Yle.fi*.  3. kesäkuuta 2009. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 4. kesäkuuta 2009.
4. ↑  NHL Hockey Transactions  5.8.2009. ESPN.com. Viitattu 9.8.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Gary Roberts** | **Bill Masterton Memorial Trophyn voittaja**1997 | Seuraaja:**Jamie McLennan** |
Ann Selin Tampereella vuonna 2010.
**Ann Orvokki Selin** (s. 22. heinäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen ammattijärjestöjohtaja. Hän toimi vuosina 2002–2019 Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n puheenjohtajana.

Keskikoulun jälkeen 16-vuotias Selin aloitti työuransa Liiketyöntekijäin Liitossa, jossa hän oli toimistotyöntekijänä 1976–1986, nuorisotoimitsijana 1987–1991, työsuojelusihteerinä 1991–1993 ja alue-esimiehenä Jyväskylässä 1993–1998 ja Helsingissä 1998–2000. Vuosina 2000–2002 hän oli PAM ry:n aluepäällikkö.

Vuonna 2002 Selin valittiin Pamin puheenjohtajaksi. Edellisen kerran hänet valiittiin uudelle nelivuotiskaudelle kesäkuussa 2015. Selin istuu myös SAK:n hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän on myös SDP:n varavaltuutettu Helsingissä. Selin on VVO-Yhtymän hallituksen jäsen ja Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elon hallituksen varapuheenjohtaja.

Hänellä diagnosoitiin elokuussa 2016 rintasyöpä.

Selinin äidinkieli on isän puolelta ruotsi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 2015*, s. 834. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. 1 2  Ann Selinin CV  7.1.2015. PAM.  Arkistoitu 29.3.2015. Viitattu 27.9.2015.
3. ↑  Virtanen, Jarno & STT: PAMin uusi puheenjohtaja on Annika Rönni-Sällinen: Nyt katsotaan keinoja työllisyystilanteen parantamiseksi *Yle Uutiset*.  5.6.2019. Viitattu 8.2.2020.
4. ↑  Ann Selin jatkaa PAMin johdossa *Satakunnan Kansa*.  2.6.2015.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 24.8.2015.
5. ↑  Hallitus SAK.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 24.8.2015.
6. ↑  Valtuusto Stadin demarit.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 27.9.2015.
7. ↑  Liittopomo Ann Selin kertoo syöpähoidoistaan – kuollut äiti ilmestyi uniin *Ilta-Sanomat*.  24.5.2017. Viitattu 24.5.2017.
8. ↑  Hämäläinen, Unto: Ann Selin johtaa Pamia, mutta nyt hänen nuijastaan kuuluu PAM! *HS.fi*.  3.1.2015.
Indianapolis Coltsien valmentaja Tony Dungy *USS Blue Ridge* -aluksella
**Anthony Kevin Dungy** (s. 6. lokakuuta 1955 Jackson, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Vuosina 1996–2001 hän toimi Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana. Kaudet 2002–2008 hän valmesi Indianapolis Coltsia. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2009 alussa.*lähde?*

Pelaaja-urallaan Dungy pelasi Pittsburgh Steelersissa ja San Francisco 49ersissa, jossa lopetti peliuransa vuonna 1979. *lähde?*

Valmentajauransa alussa Dungy toimi eri pelipaikkojen valmentajana entisessä koulussaan University of Minnesotassa, NFL-joukkueissa Pittsburgh Steelersissa, Kansas City Chiefsissa ja Minnesota Vikingsissa ennen kuin hänet palkattiin erotetun Rich McKayn tilalle Tampa Bay Buccaneersiin. Dungy johdatti Buccaneersin neljä kertaa pudotuspeleihin ja voitti divisioonansa kerran, mutta muuten menestys jäi kohtalaisen vaatimattomaksi. Dungy sai erotettiin vuonna 2001, kun Buccaneers hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Eaglesille. Myös edellisellä kaudella Eagles pudotti joukkueen pudotuspeleissä. Dungyn saldoksi jäi Buccaneersissa 56 voittoa ja 46 häviötä. *lähde?*

Dungy valmensi Indianapolis Coltsia kaudesta 2002 lähtien. Kaudella 2006 Dungy johdatti joukkueensa NFL:n loppuotteluun eli Super Bowliin. Finaalissa Colts voitti Dungyn hyvän ystävän Lovie Smithin valmentaman Chicago Bearsin. Hän toimi myöhemmin Yhdysvalloissa NFL-otteluiden kommentaattorina.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Tony Dungy Pro Football Reference


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jim E. Mora** | **Indianapolis Coltsin päävalmentaja**2002–2008 | Seuraaja:**Jim Caldwell** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sam Wyche** | **Tampa Bay Buccaneersin päävalmentaja**1996–2001 | Seuraaja:**Jon Gruden** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea

 |

 |
**Markus Oijennus** (s. 5. heinäkuuta 1970 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi yhteensä 304 ottelua jääkiekon SM-liigassa.

Ura
---

Oijennus edusti pääsarjatasolla SM-liigan Tapparaa kahdeksan kauden ajan 1989–1997. 304 ottelussa hän keräsi tehot 59+85=144. Rangaistusminuutteja kertyi yhteensä 133, ylivoimamaaleja kahdeksan, alivoimamaaleja yksi ja voittomaaleja seitsemän.

Liigauransa jälkeen Oijennus pelasi kaudella 1997–1998 Saksan EHC Neuwiedissa 58 ottelua tehoin 18+32=50. Seuraavat kaksi kautta Oijennus edusti Regionalligan TSV Peißenbergiä, jossa hän keräsi 61 ottelussa tehopisteet 57+70=127. Oijennus palasi Suomeen kaudella 2000–2001. Hän edusti Lempäälän Kisaa neljä kautta kunnes lopetti uransa.

Muuta
-----

Oijennuksen setä Oiva on myös jääkiekkoilija. Hänkin pelasi lähes koko pääsarjauransa Tapparassa voittaen neljä Suomen mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Valokuvia Tapparan historiasta *Tappara.fi*. Viitattu 26.6.2020.
2. 1 2  Markus Oijennus *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  Tilastot | #18 Oijennus, Markus *Liiga*. Viitattu 26.6.2020.
4. ↑  Oiva Oijennus *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Markus Oijennus The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Markus Oijennus Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Ann Elizabeth Packer** (s. 8. maaliskuuta 1942 Moulsford, Oxfordshire, Iso-Britannia) on brittiläinen yleisurheilija, olympiavoittaja Tokiossa 1964.

Ann Packer voitti 1960 Ison-Britannian mestaruuden pituushypyssä. Tämän lisäksi hän kilpaili pika- ja aitajuoksussa sijoittuen 1962 EM-kisoissa kuudenneksi 200 metrillä ja saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa niin ikään kuudenneksi 80 metrin aidoissa. Pikaviestissä hän sai EM-pronssia ja Kansainyhteisön kisoissa hopeaa.

Tokion olympialaisissa Packer oli ennakkosuosikki 400 metrillä, mutta jäi hopealle Australian Betty Cuthbertin voittaessa. Packerin aika 52,2 oli uusi Euroopan ennätys. 800 metriä Packer oli kokeillut ennen kisoja vain viisi kertaa eikä hänen ollut tarkoitus edes juosta sitä kisoissa. 400 metrillä pettynyt Packer lähti kuitenkin kokeilemaan ja onnistui yllättämään muut loppukirillään. Aika 2.01,1 oli uusi maailmanennätys. Kilpailu jäi Packerin lyhyen uran viimeiseksi.

Ann Packer meni naimisiin samoissa kisoissa pitkän viestin hopeaa saaneen Robbie Brightwellin kanssa. Heidän kolmesta pojastaan kaksi, Ian ja David, pelasi jalkapalloa Manchester Cityssä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 jaardia 10,9
* 100 m 12,0 (myötätuulessa 11,7)
* 200 m 23,7
* 400 m 52,2
* 800 m 2.01,2
* 80 m aidat 11,4
* korkeushyppy 160
* pituushyppy 592
* viisiottelu 4 294

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
2. ↑   Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.

  

Naisten 800 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1928: Lina Radke |
1960: Ludmila Ševtsova |
1964: Ann Packer |
1968: Madeline Manning |
1972: Hildegard Falck |
1976: Tatjana Kazankina |
1980: Nadežda Olizarenko |
1984: Doina Melinte |
1988: Sigrun Wodars |
1992: Ellen van Langen |
1996: Svetlana Masterkova |
2000: Maria Mutola |
2004: Kelly Holmes |
2008: Pamela Jelimo |
2012: Caster Semenya |
2016: Caster Semenya |
2020: Athing Mu |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
Markus Peltonen (oik.) tuulettaa VaLePan paidassa kaudella 2008.
**Markus Peltonen** (s. 26. syyskuuta 1981) on Turusta kotoisin oleva entinen suomalainen lentopalloilija. Peltonen oli pelipaikaltaan keskitorjuja ja on 198 cm pitkä.*lähde?* Hän on saavutti urallaan muun muassa Suomen mestaruuden, Suomen cupin voiton, SM-hopean ja -pronssin. Peltonen päätti uransa kauden 2010-11 hopeamitaleihin.

Ura
---

Peltonen aloitti lentopallon pelaamisen virallisesti vasta 17-vuotiaana, kun hän alkoi pelata sarjatasoilla. Ennen virallisesti aloittamista hän oli vain pelannut omaksi ilokseen kaveriporukan kesken. Peltonen kehittyi nopeasti lentopallon saralla ja nousi SM-liigajoukkue Raision Loimun farmijoukkueeseen. Kehitys jatkui edelleen nousujohteisena, ja Peltoselle tarjottiin sopimusta SM-liigaseura Napapiirin Palloketuista. Peltonen ei jättänyt tilaisuutta käyttämättä ja suuntasi Rovaniemelle. Napapiirin Palloketuissa hän voitti kaudella 2005–2006 Suomen Cupin mestaruuden Raision Loimun nenän edestä, sekä SM-liigan runkosarjan. Pudotuspeleissä Napa hyytyi lopulta neljänneksi.

Kauden jälkeen Peltonen jatkoi uraansa Rovaniemen uudessa seurassa, Santasportissa. Santasport oli Napapiirin Pallokettujen ja Perungan Poikien yhdistämä seura. Peltonen voitti kauden päätteeksi suomenmestaruuden, ja kauden aikana Santasportin joukkue oli ottanut kovia päänahkoja Euroopan Cupin kentiltä.

Kauden jälkeen Peltonen vaihtoi seuraa Rovaniemeltä Vammalaan ja alkoi pelata Vammalan Lentopallon väreissä. VaLePassa Peltonen voitti SM-pronssia ensimmäisellä kaudellaan 2008.

Muuta
-----

Peltosen veljekset tuulettavat (2008)
Vammalassa Peltonen toimii pelatessaan samanaikaisesti luokanopettajana, joksi hän valmistui Rovaniemellä opiskellessaan ja pelatessaan.*lähde?* Markuksen pikkuveli Kaius Peltonen on myös SM-liigatason lentopalloilija. Veljekset pelasivat samassa joukkueessa kaudella 2008-2009.

Saavutukset
-----------

* Suomenmestaruus 2007
* SM-pronssia 2008
* Suomen cupin voitto 2005

Joukkueet
---------

**2002-2003** Napapiirin Palloketut

**2003-2004** Napapiirin Palloketut

**2004-2005** Napapiirin Palloketut

**2005-2006** Napapiirin Palloketut

**2006-2007** Rovaniemen Santasport

**2007-2008** Vammalan Lentopallo

**2008-2009** Vammalan Lentopallo

**2009-2010** Vammalan Lentopallo
Karhulan koulun rakennuksia. Vanha puukoulu oikealla. Kuva elokuulta 2011.
**Karhulan koulu** on yläaste ja lukio Kotkassa Karhulan kaupunginosassa.

Historia
--------

Kymin Suomalainen Yhteiskoulu aloitti toimintansa vuonna 1920. Alkuvuosina koululla ei ollut omaa rakennusta, vaan se toimi väliaikaisissa tiloissa. Vanha puukoulu valmistui vuonna 1923 osoitteeseen Vesivallintie 16. Koulun nimenä oli vuodesta 1922 Kymin Yhteiskoulu ja vuodesta 1957 Karhulan Yhteiskoulu. Uusi päärakennus valmistui samalle tontille vuonna 1954 ja lisärakennukset vuosina 1957 ja 1960. Peruskouluun siirryttiin Kotkassa sekä tuolloin vielä itsenäisissä Karhulan kauppalassa ja Kymin kunnassa vuotta ennen muuta Kymen lääniä vuonna 1974. Sen yhteydessä koulun nimi muuttui Vesivallin yläasteeksi ja lukioksi. Vuonna 1986 nimi vaihtui Karhulan kouluksi.

Vuonna 2005 puukoulun käytöstä luovuttiin sisäilmaongelmien vuoksi ja osa Karhulan koulun toiminnoista siirrettiin Ratakadulle entisen Karhulan ammattikoulun kiinteistöön remontoituun Opintokeskus Karhuun. Koulu jakautui kahteen erilliseen osoitteeseen marras-joulukuussa 2005. Opintokeskus Karhussa sijaitsevat myös Kotkan opiston toimipaikka sekä Nuorten Työpajan tilat.

Opiskelu
--------

Karhulan koulun tiloissa opetetaan peruskoulun oppilaille kieliä, uskontoa, historiaa, terveystietoa ja oppilaanohjausta sekä yhteiskuntaoppia. Opintokeskus Karhussa peruskoululaiset opiskelevat maantietoa, biologiaa, fysiikkaa, kemiaa, ATK:ta, matematiikkaa, musiikkia, kuvataidetta, kotitaloutta ja käsitöitä. Lukiolaisten opinnoista ainoastaan taideaineet on sijoitettu uuteen opintokeskus Karhuun.

Aiheesta muualla
----------------

* Karhulan koulun kotisivu
* Karhulan lukion kotisivu
Piirros Chance Voughtista lentokoneen ohjaamossa 1910-luvun alkupuoliskolta.
**Chauncey Milton Vought** (6. helmikuuta 1890 – 25. heinäkuuta 1930) oli yhdysvaltalainen lentokonetehtailija. Hän perusti Lewis and Vought Corporationin Birdseye Lewisin kanssa. Tämä yhtiö kehittyi sittemmin Vought-yhtiöksi ja toteutti lukuisia hävittäjälentokoneita Yhdysvaltain laivastolle. 

Chance Vought syntyi ja kasvoi Long Islandilla, New Yorkin osavaltiossa. Hän opiskeli Pratt Institutessa, New Yorkin yliopistossa ja Pennsylvanian yliopistossa. Vought kuoli verenmyrkytykseen 40-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  "C.M. Vought Dies.", New York Times (July 26, 1930). Retrieved on 9 May 2008. "Chance M. Vought, pioneer aviation engineer, pilot and designer, a contemporary of the Wright brothers and one of the leading manufacturers of military planes in the world, died ..."
2. ↑  "Chance Milton Vought". Vought Aircraft. Retrieved on 2008-05-10.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kaarle Alfred Castrén** (26. marraskuuta 1845 Sotkamo – 22. huhtikuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli ensimmäisiä suomeksi kirjoittaneita historiantutkijoita ja toimi Suomen muinaismuistoyhdistyksen ensimmäisenä sihteerinä.

Castrén syntyi Sotkamon pitäjänkirjurin vähävaraiseen perheeseen nuorimpana lapsena. Menetettyään isänsä kolmevuotiaana hän oli Kälviän kirkkoherrana toimineen setänsä kasvattilapsena. Castrén kiinnostui Suomen ja varsinkin Suomen sodan historiasta käydessään koulua Kokkolassa. Ollessaan vielä koululainen hän keräsi vuonna 1864 saamansa apurahan turvin eteläpohjalaisten ja keskisuomalaisten muistitietoa Suomen sodasta. Tiedonkeruun pohjalta syntyi 1865 julkaistu kirja *Muistelmia vuosien 1808–1809 sodasta*, jossa kuvattiin varsinkin tavallisen kansan elämää sodan aikana. Saman vuoden syksyllä Castrén pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta ja aloitti Helsingin yliopistossa historianopinnot. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1871. Opiskeluaikanaan ja sen jälkeen Castrén työskenteli *Uuden Suomettaren* aputoimittajana ja teki vapaa-ajallaan tutkimusta Suomen historiasta. Suomalaisuusaatteen kannattajana hän julkaisi kaikki tutkielmansa suomeksi. Tärkeimmät niistä olivat 1867 ilmestynyt tutkielma Kajaanin läänin historiasta vuosilta 1650–1750 sekä 1872 ilmestynyt *Suomalaisuus 1738 vuoden valtiopäivillä* .

Castrén oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen perustajia ja toimi sen ensimmäisenä sihteerinä. Hän toimitti kansanvaistuksellista kirjasarjaa *Kansankirjaston vihkosia* ja jakoi niitä kauppiaille, jotta nämä tarjoaisivat niitä asiakkailleen kaupanpäällisinä ilmaisiksi. Castrénin ura katkesi hänen kuollessaan 27-vuotiaana keuhkotautiin.

Kaarle Alfred Castrén oli Suomen presidentti K. J. Ståhlbergin eno.

Julkaisuja
----------

* *Muistelmia vuosien 1808–1809 sodasta* (1865)
* *Koertoelmia Kajaanin läänin vaiheita vuosina 1650–1750* (1867)
* *Syrjätapauksia Oulun läänissä Gustav III:n sodan aikana* (1870)
* *Suomalaisuus 1738 vuoden valtiopäivillä* (1872)

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaarle Alfred Castrén. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2 3  Pentti Virrankoski: / Castrén, Kaarle Alfred (1845 - 1873) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  18.6.1999. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1718
4. ↑  Jouko Vahtola: / Castrén (1600 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.6.2003. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kaarle Fredrik Rinne** (14. kesäkuuta 1863 Huittinen – 22. kesäkuuta 1923 Sääksmäki) oli suomalainen filosofian maisteri, tilanomistaja ja kirjallisuuden suomentaja.

Rinteen vanhemmat olivat talollinen Fredrik Jutikkala, ent. Takkula ja Justina Serafia Birkman-Tavela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1887 ja filosofian maisteriksi 1890. Rinteen isä Fredrik Jutikkala osti vuonna 1872 pakkohuutokaupassa Jutikkalan kartanon Sääksmäeltä ja Rinne omisti kartanon isänsä jälkeen vuodesta 1898 alkaen toimittuaan sitä ennen suomen kielen opettajana helsinkiläisissä oppikouluissa.

Kaarle F. Rinne oli naimisissa vuodesta 1893 opettaja Hilma Maria Hagelbergin (1869–1948) kanssa. Heidän poikiaan olivat Jutikkalan kartanon isänsä jälkeen 1923–1979 omistanut lakitieteen kandidaatti Ossian Rinne ja historiantutkija, akateemikko Eino Jutikkala (vuoteen 1931 Rinne). Tytär Elsa Maria Rinne oli naimisissa kirjallisuudentutkija J. V. Lehtosen kanssa.

Suomennoksia
------------

* Georg Moritz Ebers : *Homo sum* : romani ; saksan kielestä suom. Kuusikko (E. N. Setälä, Kaarle F. Rinne, Fredrik Joel Pätiälä, K. J. Sadenius, Oskar Relander, H. F. Silander (Soveri)) ; suurimmaksi osaksi suom. Emil Nestor Setälä. W. Churberg'in romani-kirjasto 2 vuosikerta. Edlund, Helsinki 1881
* Hermann Sudermann : *Surutar* ; suom. Kaarle F. Rinne. Otava, Kuopio 1892

Lähteet
-------

1. 1 2 3  RINNE Kaarle Fredrik. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2  Kirjallista elämää Valkeakoskella ja Sääksmäellä : Jutikkalan kartano (Internet Archive-linkki)
3. 1 2  Hämäläisiä kartanoita ja suurtiloja : Jutikkala Sääksmäen pitäjä yksinäistila


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Lyhytraajainen intiaanikoira** (*Short-Legged Indian Dog*) on sukupuuttoon kuollut kanadalais-yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Lyhytraajainen intiaanikoira oli kaikista Amerikan alkuperäisasukkaiden roduista tyypiltään lähimpänä terrieriä. Sitä kuvailtiin eurooppalaisen turnspit-rodun näköiseksi. Sillä oli kookas pää, pitkä runko, lyhyet raajat ja keskipitkä karvapeite. Väritys oli joko valkoinen tai valkoinen ruskein laikuin. Lyhyiden raajojen uskottiin kehittyneen, jotta rotu sopeutuisi kanootilla liikkumiseen - matalassa veneessä lyhytraajainen koira oli helpompi hallita.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Vuonna 1829 John Richardson kuvaili lyhytraajaista intiaanikoiraa älykkääksi ja villiksi.

Alkuperä
--------

Lyhyiden raajojensa ansiosta rodusta jalostui taitava pienten maanisäkkäiden, kuten majavan ja metsämurmelin, metsästäjä. Kun se ei ollut työkäytössä, se toimitti naisten ja lasten seuralaisten virkaa. Viimeinen näköhavainto lyhytraajaisesta intiaanikoirasta on vuodelta 1877, ja 1800-luvun loppuun mennessä se vaikutti jo kuolleen sukupuuttoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 215–216. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Tve2** on Valtionrautateiden antama tyyppimerkintä pienveturille, joita insinööritoimisto Saalasti toimitti Valtionrautateille vuosina 1962–1964. Vetureita valmistettiin Turengin sokeritehtaalla kaikkiaan 8 kappaletta. Ne olivat valmistajan mallia *OTSO2* ja *OTSO2/VR*.

Historia
--------

Kun Tve1-vetureiden teho osoittautui riittämättömäksi joillain liikennepaikoilla, päätti Valtionrautatiet hankkia Insinööritoimisto Saalastilta seitsemän vastaavaa, mutta tehokkaampaa pienveturia. Näistä yksi oli valmistajan mallia *OTSO2*, joita se oli toimittanut joillekin teollisuuslaitoksille. Loput kuusi veturia olivat valmistajan mallia *OTSO2/VR*. Veturit toimitettiin vuoden 1964 aikana. 

Vuonna 1976 Valtionrautatiet hankki vielä yhden käytetyn *OTSO2*-veturin, joka oli aikaisemmin ollut käytössä Oy Kaukas Ab:n käytössä Lappeenrannassa. Oston yhteydessä sitä paranneltiin mm. hytin osalta.

Tekniikka
---------

Tve2-veturit olivat rakenteeltaan ja mitoiltaan lähes täysin samanlaisia kuin Tve1-veturit. Suurimmat erot olivat Tve2-sarjan suurempi paino ja tehokkaampi Deutzin 175 hv:n ilmajäähdytteinen dieselmoottori. Veturit 441 ja 448, jotka ovat sarjan ainoat OTSO2-tyyppiset veturit, eroavat muista lähinnä vaihteistoltaan. Se antaa niille suurimmaksi nopeudeksi vain 20 km/h, kun se muilla on 45 km/h. Joidenkin vetureiden kyljissä oli tosin myöhemmin ilmoitettu suurimmaksi nopeudeksi 50 km/h.

Käyttö
------

Tve2-veturit olivat käytössä pääasiassa konepajoilla ja varikoilla sekä sellaisilla liikennepaikoilla, joille Tve1:n teho ei ollut riittävä. Kaikki VR:n käytössä olleet veturit on hylätty viimeistään 1990-luvulla. Viimeinen VR:n käytössä ollut Tve2 työskenteli Pohjankurussa. Nykyään vetureita on museoituina ainakin Hyvinkäällä ja Porvoossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pölhö & Pykälä-aho
2. 1 2 3  Eonsuu, Honkanen & Pölhö: Suomen veturit osa 2; Moottorikalusto. 1996.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Suomalaiset veturit ja junayksiköt

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dieselveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Dm12 · Dv12 · Dr14 · Dr16 · Dr18 · Dr19 · Dr20 · Dr21 |
|  Entiset | Hr11 · Dm3/Dm4 · Dm6/Dm7 · Dm8 · Dm9 · Dv11 · Dr12 · Dr13 · Dv15 · Dv16 |

 |
| Sähköveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Sr1 · Sr2 · Sr3 · Sm2 · Sm3 · Sm4 · Sm5 · Sm6 · M100 · M200 · M300 |
|  Entiset | Sm1 |
|  Tulevat | *Sm7* |

 |
| Höyryveturit | A1 · A2 · B1 · C1 · Hr1 · Hv1 · Hv2 · Hv3 · Hv4 · Pr1 · Tr1 · Tr2 · Tk3 · Tv1 · Vr1 · Vr2 · Vr3 · Vr4/Vr5 · Vk4 |
| Ratatyökoneet ja pienveturit | Tve1 · Tve2 · Tve3 · Tve4 · Tve5 · Tka6 · Tka7 · Tka8 · Tka9 · Ttm1 · Ttr1 51 · Ttr |
| Koeveturit ja ‑kiskobussit | Dr15 · Sv1 · Dm10 · Dm11 |
Musiikkinäyte*Los Cuatro Generales* / *Viva La Quince Brigada*Kaksi Espanjan sisällissodan aikaista laulua, joista *Ay Carmelan* versio kuullaan toisena.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Ay Carmela** (myös **El Paso del Ebro** ja **Viva la XV Brigada**) on vanha espanjalainen kansansävelmä, joka tunnetaan erityisesti Espanjan sisällissodan aikaisena tasavaltalaisten lauluna. Sen sävel on kuitenkin peräisin jo 1800-luvun alusta Espanjan itsenäisyyssodan ajalta. Kappaleen suosituimmista sanoituksista *El Paso del Ebro* -nimellä tunnettu versio viittaa vuonna 1938 käytyyn Ebron taisteluun ja *Viva la XV Brigada* puolestaan kansainvälisiin prikaateihin kuuluneeseen XV prikaatiin.

Suomessa
--------

Kappale kuullaan useina eri muunnoksina vuonna 1980 valmistuneessa Mikael Wahlforssin elokuvassa *Espanjankävijät*, joka kertoo sisällissodan suomalaisista vapaaehtoisista. Elokuvassa sen esittää muun muassa Heikki Valpolan yhtye.

Lähteet
-------

1. ↑  Las canciones de la Guerra Civil Española España Negra.  Arkistoitu 5.1.2016. Viitattu 28.12.2015.
2. ↑  Espanjankävijät Elonet. Viitattu 28.12.2015.
**Lyhytkestoinen psykoosi** on vuorokaudesta kuukauteen kestävä ohimenevä psykoosi, joka ilmenee harhaluuloisuutena, aistiharhoina tai puheen tai käytöksen hajanaisuutena. Tilan kesto erottaa sen skitsofreniformisesta häiriöstä ja skitsofreniasta. Lyhytkestoiseen psykoosiin sairastuneen toimintakyky palaa psykoosin jälkeen ennalleen, mutta tila saattaa uusiutua myöhemmin.

Usein lyhytkestoiseen psykoosiin sairastunut on kokenut ennen psykoosivaihetta voimakasta stressiä tai traumaattisen tapahtuman. Lyhytkestoinen psykoosi onkin tavallista yleisempi erityisen stressaavissa olosuhteissa elävillä populaatioilla, kuten pakolaisilla ja maanjäristysten uhreilla. Lyhytkestoinen psykoosi on silti harvinainen, ja suomalaista väestöä tutkittaessa havaittiin sen esiintyvyydeksi 0,05 %. Kehitysmaissa häiriöllä on todettu korkeampia ilmaantuvuuksia kuin kehittyneissä maissa. Lyhytkestoisen psykoosin on katsottu olevan naisilla yleisempi kuin miehillä. Sillä on tavallista suurempi esiintyvyys persoonallisuus- tai mielialahäiriöistä kärsivillä. Lapsivuodepsykoosi on eräs lyhytkestoisen psykoosin muoto. Oirekuvaltaan vastaava tila voi johtua myös päihteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aki Rovasalo, Psykoosi Terveyskirjasto 18.4.2023, viitattu 8.6.2023
2. 1 2 3  Anu Stephen, Forshing Lui, Brief Psychotic Disorder National Library of Medicine, viitattu 8.6.2023
**Lyijy(IV)fluoridi** eli **lyijytetrafluoridi** (PbF4) on lyijy- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa lyijy(IV)fluoridi on valkoista tai kellertävää kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Lyijy(IV)fluoridi reagoi nopeasti veden kanssa hydrolysoituen lyijydioksidiksi ja vetyfluoridiksi. Yhdiste on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen pentafluoroplumbaatti(IV)ionin ([PbF5]-) tai heksafluoroplumbaatti(IV)ionin ([PbF6]2-). Aine reagoi hiilivetyjen, esimerkiksi alkeenien kanssa fluoraten ne. Lyijy(IV)fluoridi on myös voimakas hapetin ja muiden lyijy-yhdisteiden tavoin myrkyllistä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Lyijy(IV)fluoridia valmistetaan lyijyfluoridin ja fluorin välisellä reaktiolla 250–300 °C:n lämpötilassa.

PbF2 + F2 → PbF4
Lyijy(IV)fluoridia voidaan käyttää valmistettaessa fluorattuja orgaanisia yhdisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dodd S. Carr, William C. Spangenberg, Kevin Chronley & Dayal T. Meshri: *Lead Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004.
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 590. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 483. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
4. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 919. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.4.2021). (englanniksi)
**Pekka Saros** (s. 6. lokakuuta 1961) on suomalainen koripalloerotuomari.

Saros aloitti pääsarjatuomarina kaudella 1987–1988. Vuonna 1989 hän teki ensiesiintymisensä kansainvälisissä koripallo-otteluissa. Vuonna 2010 Saros saavutti 800 vihelletyn pääsarjaottelun rajan, jolloin hän oli eniten otteluita viheltänyt Korisliiga-tuomari. Lisäksi hän on viheltänyt yli 300 kansainvälistä ottelua. Joulukuussa 2015 Saros tuomitsi tuhannennen Korisliiga-ottelunsa. Hän on kaikki palloilulajit huomioiden eniten otteluita Suomen aikuisten pääsarjoissa tuominnut henkilö. 1200. Korisliiga-ottelunsa Saros tuomaroi 27. helmikuuta 2021.

Saros toimii Akvarellin koulun rehtorina. Sitä ennen hän toimi Kaurialan koulun rehtorina. Hänen poikansa on jääkiekkomaalivahti Juuse Saros.

Lähteet
-------

1. ↑  Pekka Saros kolmantena erotuomarina yli 600 SM-sarjaottelun  23.3.2006. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.12.2010.
2. ↑  Pekka Saros tuomitsi 700. liigaottelunsa  5.11.2008. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.12.2010.
3. ↑  Erotuomari Pekka Sarokselle jo 800. liigaottelu  15.12.2010. Suomen Koripalloliitto.  Arkistoitu 1.2.2014. Viitattu 19.12.2010.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Pekka Saros viheltää lauantaina 1200. liigaottelunsa *www.basket.fi*.  26.2.2021. Viitattu 3.3.2021.
9. ↑  Kotiseutulaisen vieraana johtava rehtori Pekka Saros *Kotiseutulainen*.  31.8.2022. Viitattu 19.12.2022.
10. ↑  Kaurialan koulu 7-9 Hämeenlinnan kaupunki.  Arkistoitu 20.3.2022.
**Vladimir Aleksandrovitš von Laiming** (ven. Владимир Александрович Лайминг, 19. heinäkuuta (J: 7. heinäkuuta) 1854 – 1920) oli venäläinen tykistönkenraali, joka vuosina 1905–1913 toimi Suomenlinnan eli silloisen Viaporin merilinnoituksen komentajana. Hän oli sen päällikkönä myös heinä–elokuun vaihteessa 1906 tapahtuneen Viaporin kapinan aikana.

Sotilasura
----------

Laiming kuului Pihkovan alueelta kotoisin olleeseen aateliseen upseerisukuun, joka alkujaan oli Latviasta. Hänen isänsä oli majuri A. I. Laiming ja veli jalkaväenkenraali P. A. Laiming. Valmistuttuaan toisesta Konstantinovskin sotaopistosta Pietarista vuonna 1871, Laiming osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja palveli sen jälkeen Varsovassa vuoteen 1901 saakka. Hän toimi vuosina 1901–1905 Osowiecin linnoituksen päällikkönä. Hän yleni vuonna 1903 tykistön kenraalimajuriksi. Marraskuussa 1905 Laiming nimitettiin Viaporin merilinnoituksen vt. komentajaksi ja joulukuussa vakinaiseksi komentajaksi. Viaporin kapinan on sanottu saaneen osin alkunsa Laimingin päätöksestä peruuttaa edeltäjänsä Nestor Kaigorodovin hieman ennen erottamistaan miehistölle lupaamat parannukset. Laiming tukahdutti kapinan yhdessä Viaporin jalkaväen komentajan eversti Rajevskin kanssa. Vuosina 1913–1915 Laiming toimi Brestin linnoituksen päällikkönä. Tykistökenraaliksi Laiming ylennettiin 1914.

Lähteet
-------

* Лайминг Владимир Александрович Venäjän armeija ensimmäisessä maailmansodassa (venäjäksi).
* Harry Halén: *Viaporin komendantit ja sotilaskuvernöörit 1808–1918*, s. 20–21. Unholan aitta 17. Helsinki 2003.
Abu Hamza al-Masri
**Abu Hamza al-Masri** (arab. أبو حمزة المصري‎, *’Abū Ḥamza al-Maṣrī*, s. 15. huhtikuuta 1958 Aleksandria, Egypti), oikealta nimeltään **Mustafa Kamel Mustafa** (arab. مصطفى كامل مصطفى‎, *Musṭafā Kāmal Muṣtafā*) on egyptiläissyntyinen Isossa-Britanniassa asuva radikaali muslimisaarnaaja, joka tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankilaan murhaan kiihottamisesta saarnoissaan.

Hän muutti Britanniaan 1970-luvulla, eikä ollut tuolloin harras muslimi, mutta radikalisoitui myöhemmin ja lähti taistelemaan Afganistaniin.
Abu Hamza palasi Britanniaan 1980 ja mentyään naimisiin paikallisen kanssa sai maan kansalaisuuden. 1990-luvulla hän asui Bosniassa jossa käytti nimeä **Adam Eaman**.

Hän toimi aiemmin Lontoon Finsbury Parkissa sijaitsevassa moskeijassa imaamina, mutta sittemmin hänet erotettiin tehtävästään. Hän itse väittää menettäneensä molemmat kätensä ja vasemman silmänsä Afganistanissa taistelussa neuvostojoukkoja vastaan, mutta asiasta on ristiriitaista tietoa liikkeellä. Nimimerkki Omar Nasiri väittää kirjassa *Jihadin sydämessä* hänen joutuneen paniikkiin kuumennettuaan afganistanilaisella terroristikoulutusleirillä pullollisen nitroglyseriiniliuosta vahingossa liian kuumaksi.

Hän muutti Britanniaan opiskelemaan, meni naimisiin, sai lapsen ja anoi Britannian kansalaisuutta.

Hamza on julkisesti ilmaissut tukensa al-Qaidalle ja vastustavansa Britannian osallistumista Irakin sotaan.

Katso myös
----------

* Islam4UK

Lähteet
-------

1. ↑  Abu Hamza jailed for seven years  7.2.2006. BBC News. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Casciani, Dominic & Sakr, Sharif: The battle for the mosque  7.2.2006. BBC News. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Profile: Abu Hamza  7.2.2006. Sky News. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  Al Shafey, Mohammed: Inside the Jihad: My Life with Al Qaeda: A Spy’s Story *Asharq Al-Awsar*.  18.12.2006.  Arkistoitu 8.10.2007. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
6. ↑  O'Neill, Sean & McGrory, Daniel: Bigamy, fraud, deceit: how Abu Hamza became a British citizen *The Times*.  30.5.2006. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)
7. ↑  Abu Hamza loses extradition fight *The Independent*.  20.6.2008. Viitattu 14.7.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vladimir Aleksandrovitš Krasnov** (ven. Владимир Александрович Краснов; s. 19. elokuuta 1990 Bratsk) on venäläinen 400 metrin juoksija.

Krasnov on voittanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 sekä pronssia Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai pitkässä viestissä pronssia Ostravassa 2011.

Krasnov sai Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 pronssia 400 metrin juoksussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli neljäs. Hän voitti Kazanin Universiadeissa 2013 kultaa sekä 400 metrillä että 4 × 400 metrin viestissä.

Krasnov voitti 400 metrin ulkoratojen Venäjän-mestaruuden 2010 ja 2014. Hän juoksi ennätyksensä 45,12 Jerinossa 11. kesäkuuta 2010. Hallissa hän on juossut parhaimmillaan 46,46 Moskovassa 24. helmikuuta 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vladimir Krasnov Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Krasnov Vladimir *rusathletics.com*. Viitattu 2.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Vladimir Krasnov RUS *tilastopaja.net*. Viitattu 2.4.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**John William "Bill" Stevenson** (s. 10. syyskuuta 1963) on amerikkalainen muusikko ja levytuottaja. Hän on rumpali ja pääasiallinen laulunkirjoittaja kalifornialaisessa punk rock bändissä nimeltä Descendents, sen alusta (v.1978) lähtien. Stevenson on syntynyt Torrancessa Kaliforniassa ja käynyt Mira Costan lukiossa, muutaman muun Descendentsin jäsenen kanssa.

Joulukuun kopulla 1981 hän soitti muutaman konsertin Black Flagissä, koska sen rumpali ROBO oli pidätettynä Englannissa heidän siellä pitämän kiertueen jälkeen. Hän äänitti Black Flagin kanssa useita heidän albumeistaan, vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän keskittyi soittamaan Descendentsissä, kunnes Milo Aukerman lähti vuonna 1987. Kun Milo oli lähtenyt, Bill ja muut bändin jäsenet, Karl Alvarez ja Stephen Egerton, saivat laulajan Dave Smalley Dag Nastysta. Yhdessä he muodostivat nyt uuden bändin nimeltä All. All:lle tuli vielä yhteensä kaksi laulajaa Scott Reynolds (1989-1993) ja Chad Price (1993-Nykyhetki). Aukerman teki yhtyeen kanssa albumit Everything sucks ja Cool to be you. Stevenson ja Jason Livermore ovat perustaneet Fort Collinsiin Coloradoon levytysstudion nimeltä The Blasting Room. 

Tällä hetkellä Stevenson on mukana Russ Rankinin sivuprojektissa "Only Crime" Muutaman GWAR:in ja Converge:n entisen jäsenen kanssa. Yksi Stevensonin uusimmissa töistä on tuottaa Rise Against's seitsemäs studioalbumi, The Black Market, joka on julkaistu 15. heinäkuuta 2014.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Vladimir Kokkinaki
**Vladimir Konstantinovitš Kokkinaki** (ven. Владимир Константинович Коккинаки, 25. kesäkuuta 1904 Novorossijsk – 6. tammikuuta 1985) oli Neuvostoliiton kuuluisin koelentäjä.

Ura
---

Kokkinaki liittyi vuonna 1925 puna-armeijaan. Vuonna 1928 hänet otettiin koulutukseen Leningradin lentokouluun. Toisen lentokoulun käytyään hän siirtyi laivuepalvelukseen vuonna 1931 ja toimi muutaman vuoden 11. hävittäjälentolaivueessa. Vuonna 1932 Kokkinaki valittiin koelentäjäksi. Ensimmäinen testattava kone oli rynnäkkökone Kotšerigin-Gurevitš TŠ-3.

Kokkinaki saavutti korkeuslentämisen maailmanennätyksen, 14 575 metriä, 21. marraskuuta 1935 Polikarpov I-15 -hävittäjälentokoneella. Kokkinaki saavutti myös muita maailmanennätyksiä. Iljušin Il-2 oli hänen koelentämistään koneista kuuluisin ja eniten valmistettu. Hän jatkoi koelentämistä toisen maailmansodan aikana. Hänet ylennettiin sen aikana kenraalimajuriksi. Viimeisen maailmanennätyksensä hän teki vuonna 1960 lentäessään Iljušin Il-18 -koneella 10 000 kilogramman hyötykuormalla 5 018 kilometriä keskinopeudella 693 kilometriä tunnissa.

Hänen veljensä Konstantin Kokkinaki oli myös koelentäjä.

Palkinnot
---------

Vuonna 1961 hänestä tuli FAI:n varapuheenjohtaja ja vuonna 1966 FAI:n puheenjohtaja. 

Kokkinaki sai kahdesti Neuvostoliiton sankarin palkinnon ja yhden Leninin kunniamerkin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Abu Kamal** (arab. البوكمال‎, *Albū Kamāl*, suom. ’Kamalin isä’; myös arab. البوكمال‎‎, *al-Bukamal*, suom. ’Kamalin suku’) on kaupunki Syyrian Dayr az-Zawrin maakunnan itäosissa, lähellä Irakin rajaa. Eufratjoen oikealla (lounaisella) rannalla sijaitseva kaupunki on Abu Kamalin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 42 510 ja koko piirikuntaan 265 142 asukasta. Syyrian sisällissodan ja väkivaltaisuuksien vuoksi monet kaupungin asukkaista ovat paenneet. 

Kaupunki on tärkeän Syyrian ja Irakin välisen maantien varrella, linnuntietä noin 440 kilometriä Syyrian pääkaupunki Damaskoksesta itään, ja 120 kilometriä maakuntakeskus Dayr az-Zawrista kaakkoon. Irakin raja sijaitsee noin 8 kilometrin päässä kaupungin keskustasta kaakkoon. Irakin puoleinen rajakaupunki on Anbarin maakunnan Qaim (al-Qa’im).

Syyrian sisällissodassa kaupungin raportoitiin joutuneen kesällä 2012 Syyrian hallitusta vastaan kapinoivien joukkojen haltuun. Heinäkuussa 2014 raportoitiin Isis-järjestön vallanneen kaupungin.  Vuoden 2017 loppupuolella kaupunki oli viimeinen Isis-järjestön hallitsema merkittävä asutuskeskus Syyriassa. Syyrian ja Irakin armeijan, sekä Hizbollahin joukkojen uutisoitiin vallanneen kaupungin 8. marraskuuta 2017. Isis valtasi kaupungin takaisin 11. marraskuuta. Syyrian armeija valtasi kaupungin lopullisesti takaisin 19. marraskuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Syrian Arab Republic: Other (2004 Census Data. Väestönlaskennan 2004 väkiluvut aluehallinnon 1. (maakunnat), 2. (piirikunnat), 3. ja 4. tasolla. Tiedot syr\_pop\_2004\_sycensus\_0.xls -tiedostossa. kaupungin väkiluku löytyy 4. tason (Admin4\_City)-välilehdeltä)  1.1.2004. humanitarianresponse.info. Viitattu 11.10.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Brinkhoff: Syria Citypopulation.de. Viitattu 11.10.2015. (englanniksi)
3. ↑  Syria rebels seize key border crossings  20.7.2012. aljazeera.com. Viitattu 11.10.2015. (englanniksi)
4. ↑  ISIS Captures Abu Kamal East of Deir Ezzor  2.7.2014. National Coalition of Syrian Revolution and Opposition Forces, etilaf.org. Viitattu 11.10.2015. (englanniksi)
5. ↑  Syria civil war: Last major IS town Albu Kamal 'captured' *BBC News*. Viitattu 9.11.2017. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abu Kamal**.
* Abu Kamal (englanniksi) (homsonline.com)
* International Coalition Air Raids target a Children Hospital in Abu Kamal (3.9.2015)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (syrian-mirror.net)
* 'US helicopter raid' inside Syria (27.10.2008) (englanniksi) (bbc.co.uk)