recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo taulusta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Suurlähettiläät** on Hans Holbein nuoremman maalaama taulu vuodelta 1533. Maalaus on renessanssitaiteen tunnetuimpia muotokuvia. Se esittää Ranskan suurlähettilästä Jean de Dintevilleä ja piispa Georges de Selveä. Dinteville tilasi taulun ikuistaakseen itsensä ja ystävänsä. Maalaus on 209,5 senttimetriä leveä ja 207 senttimetriä korkea ja on maalattu öljyväreillä tammelle. Taulua pidettiin alun perin Dintevillen kotona. Se on kuulunut National Galleryn kokoelmiin vuodesta 1890 lähtien.

Yksityiskohdat ja niiden merkitykset
------------------------------------

Maalauksen kalloKallo kuten se on teoksessa.Kallo ilman optista vääristymää.
Teoksen alalaitaa hallitsee optisesti vääristynyt kallo, joka on memento mori, muistutus kuolevaisuudesta. Memento mori on teoksen tilanneen Dintevillen tunnuslause. Vasemmasta yläkulmassa näkyy verhon raosta krusifiksi, joka kertoo kristillisestä ajatuksesta kuoleman jälkeisestä elämästä.

Miesten takana olevalla tasolla oleva matto on valmistettu osmanien valtakunnassa ja se on aikansa luksustuote. Holbein maalasi tauluihinsa usein vastaavia mattoja ja niitä on sittemmin kutsuttu "Holbein-matoiksi". Arvokas matto osoittaa muotokuvan miesten korkeaa asemaa ja on luultavasti myös viittaus Ranskan tuolloisiin ulkosuhteisiin, joihin kuului pyrkimys lähentyä osmaneita.

Yksityiskohta: alatason luuttu, karttapallo ja kirjat.
Pöydän alatasolla on luuttu, jonka kieli on katkennut, sekä avonainen virsikirja, jossa on Martti Lutherin virsiä. Näiden on ajateltu merkitsevän uskonpuhdistuksen tuomaa epäsointua. Niiden vieressä on karttapallo, jossa näkyy muun muassa Brasilia ja sen merkintä kartalla. Maalauksen valmistusmisaikana Ranska pyrki perustamaan kauppa-asemia Brasiliaan ja saamaan siellä jalansijaa. Kartalle on merkitty Tordesillasin ja Saragossan sopimusten rajat, mikä viittaa siirtomaavaltojen kilpailuun maa-alueista. Lisäksi tasolla on saksalaisen tähtitieteilijän Petrus Apianuksen kirja, joka käsittelee liiketoimintaa. Ylemmällä tasolla olevat navigointivälineet ovat myös viittauksia liiketoimintaan.

Lattian kuvioinnin perusteella paikka on tunnistettavissa Westminster Abbeyksi. Joidenkin taidehistorioitsijoiden mukaan lattian kuviointi olisi viittaus samantyyppisiin lattioihin Roomassa ja siten symboli kuvassa olevien miesten katolisuudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kilroy-Ewbank, Lauren: The carpet and the globe: Holbein’s The Ambassadors reframed Khan Academy. Viitattu 17.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Puchko, Kristy: 15 Facts About Hans Holbein's 'The Ambassadors'  20.4.2016. New York:  Mental Floss. Viitattu 17.5.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Hervey, Mary F. S.: *Holbein's "Ambassadors" – the picture and the men – an historical study*. Lontoo: G. Bell & Sons, 1900. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Ambassadors *Google Arts & Culture*. Mountain View:  Google.  (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suurlähettiläät** Wikimedia Commonsissa
**Nisos** (m.kreik. Νισος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Megaran kuningas yksi neljästä Pandion II:n, Ateenan kuninkaan, pojasta.

Metion, Nisoksen setä, oli kaapannut vallan Pandion II:lta. Tämän pojat – Nisos, Aigeus, Pallas ja Lykos – palasivat kuitenkin isänsä kuoleman jälkeen Ateenaan ja ottivat vallan takaisin itselleen. He ajoivat Metionin pojat pois kaupungista, asettivat Aigeaan valtaistuimelle ja jakoivat hallinnon keskenään. Aigeaasta tuli Ateenan ja Nisoksesta Megaran kuningas.[1]

Nisos oli naimisissa Abrotan kanssa, ja tämän kuoltua hän määräsi kaikki megaralaiset naiset käyttämään samanlaisia vaatteita kuin hänen edesmennyt puolisonsa oli käyttänyt[2]. Heidän tyttäristään Eurynome synnytti Poseidonille pojan, Bellerofonin, josta tuli kuuluisa Kreikan sankari[3], kun taas Skylla aiheutti oman kuolemansa. 

Minos, Kreetan kuningas, hyökkäsi Nisoksen valtakuntaan Ateenan sodan aikana, joka oli saanut alkunsa hänen poikansa Androgeuksen kuolemasta. Nisosta kuitenkin varjeli vaaroilta hänen purppurainen hiuskiharansa[4]. Eros kuitenkin sai hänen tyttärensä Skyllan rakastumaan Minokseen[5]. Ensimmäisen version mukaan Minos houkutteli kultaisella kaulanauhalla Skyllan pettämään ja murhaamaan isänsä[6]. Toisessa versiossa Skylla ihastui Minokseen etäältä, ja katkaisi isänsä kiharan ja esittelee sen rakkaalleen. Minos kuitenkin kauhistui tekoa ja kutsui Skyllaa kunniattomaksi. Kun Minoksen alukset nostivat purjeensa, Skylla yritti kiivetä yhden niistä kannelle. Jumalat olivat kuitenkin muuttaneet hänen isänsä haukaksi, joka riensi repimään tytärtään kappaleiksi nokallaan. Kauhuissaan Skylla päästi irti ja muuttui itsekin linnuksi.[4]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.6 (engl. käännös)
2. ↑  Plutarkhos, *Moralia* vol. 2 (engl.käännös)
3. ↑  Hesiodos, *Gynaikon katalogos* ('Naisten luettelo') osa 7 (engl.käännös)
4. 1 2  Ovidius, *Muodonmuutoksia* viii.1–151 (engl.käännös)
5. ↑  Nonnos, *Dionysiaka* xxv.150
6. ↑  Aiskhylos, *Haudalla uhraajat* 612–622 (engl.käännös)
Theresa Kronthaler
**Theresa Kronthaler** (s. 1979) on saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Kronthaler syntyi Saksassa, mutta varttui Roomassa. Ensimmäiset laulutuntinsa hän sai Elio Battaglialta Torinossa. Kronthaler opiskeli näyttämötaidetta Lontoossa ennen pääsemistään Hochschule für Musik Hanns Eisler Berliniin, jossa hänen opettajiaan olivat Renate Faltin ja Julia Varady. Hän osallistui myös monille mestarikursseille, joita pitivät Christa Ludwig, Dietrich Fischer-Dieskau ja Thomas Quasthoff.

Kronthaler teki varhain debyytin Prinssi Orlofskyn roolissa Johann Strauss II:n operetissa *Lepakko* Grand Théâtre de Genèvessä. Tämän jälkeen hän liittyi Düsseldorfiin Deutsche Oper am Rheiniin, jossa hän esiintyi muun muassa Dorabellana (*Così fan tutte*), Anniona (*La clemenza di Tito*) ja Hannuna (*Hannu ja Kerttu*). Kronthaler pääsi laulamaan myös Frankfurtiin ja Theater an der Wieniin. Vuosina 2012–2016 hän oli jäsen Berliinin Komische Operissa. Kronthaler on tulkinnut oopperoita barokkiteoksista uusiin teoksiin. Hän esiintyi Michael Boderin johdolla Theater an der Wienissä Ophelian roolissa Anno Schreierin oopperan *Hamlet* kantaesityksessä. Kronthaler on tehnyt konserttiesiintyjänä kiertueita moniin maihin ja esiintynyt orkesterien solistina muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin *Requiemin*, Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian ja *Missa Solemniksen* sekä Gustav Mahlerin sinfonioiden esityksissä. Yksinlaulujen tulkitsijana Kronthaler on tehnyt yhteistyötä pianisti Daniel Heiden kanssa.

Kronthaler eteni semifinalistiksi vuoden 2008 Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Hänen ensimmäinen albuminsa *The Living Loving Maid* julkaistiin Sony Classical Recordsin kautta. Levy koostui Kronthaler Trion sovittamista uusista tulkinnoista tunnetuista barokkiaarioista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Theresa Kronthaler Queen Elisabeth Competition, viitattu 28.4.2023
2. 1 2 3  Theresa Kronthaler Machreich Artists Management, viitattu 28.4.2023
3. 1 2 3  Biography Theresa Kronthaler, viitattu 28.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Suurjärv** (myös *Kurtna järv, Kurtna Suurjärv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa Kurtnan kylässä sijaitseva järvi. Järvi sijaitsee Kurtnan järvialueella, joka muodostuu 42 järvestä ja niiden ympäristöstä.

Maantietoa
----------

Suurjärvi muodostuu kahdesta erikokoisesta järvialtaasta, joista eteläisin on pienin ja se on nimeltään Peenjärv. Altaita yhdistää 70 metrinen salmi, joka jää kahdenterävän niemenkärjen väliin. Järven pinta-ala on 34 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Siihen laskee kolme metsäojaa ja sen laskujoki on Vasavere jõgi, joka alkaa järven luoteispäästä. Se laskee Suomenlahteen. Kartan mukaan myös eteläpäästä alkava oja on laskuoja, joka laskee Niinisaaren järveen ja sieltä Konsun järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 10,5 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,4 metriä ja suurin syvyys 6,9 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0015 kuutiokilometriä eli 1,5 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin suota. Peenjärven eteläpäässä on hiekkapohjaista metsämaata, jonka rannat ovat hiekkaisia. Järven pohjassa on mutaa. Järvi on myös autio.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat ja se on rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Luontoarvot
-----------

Järvi on suhteellisen kalaisa. Siinä elävät lahna, ahven, särki, hauki, sorva ja suutari.

* Järvi kuvattuna lokakuussa 2013Järvi kuvattuna lokakuussa 2013

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäemets, A. 1977. Eesti NSV järved ja nende kaitse (verkko-ote). Tallinn: Valgus.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Suurjärv (Kurtna) (vee2025800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
5. ↑  Kalapeedia: Kurtna Suurjärv, viitattu 8.4.2917

Aiheesta muualla
----------------

* Kurtna järvestik (viroksi) (suom. *Kurtnan järvisalue*)
**Helsingin venäläinen matruusiyliopisto** (ven. Матросский Университет в Гельсингфорс, *Matrosski Universitet v Gelsingfors*) oli Helsingissä syksystä 1917 kevääseen 1918 toiminut venäjänkielinen avoin yliopisto, joka tarjosi yleissivistäviä ja ammatillisia kursseja Venäjän Itämeren-laivaston matruuseille.

Ajatus matruusiyliopistosta syntyi keväällä 1917 perustetun Helsingin matruusiklubin piirissä. Matruuseille haluttiin tarjota koulutusta, joka auttaisi työelämässä laivastopalvelun jälkeen. Matruusiyliopiston avajaiset pidettiin 18. marraskuuta 1917 Aleksanterin teatterissa ja iltaluentoina järjestetty opetus alkoi 26. marraskuuta. Yliopiston kursseille pyrkivien oli suoritettava sisäänpääsykoe; luennoille kirjautuneita oli lopulta noin 600–800. Opettajia oli noin 50. Opetukseen ja yliopiston hallintoon osallistuivat muun muassa Helsingin yliopiston venäjän kielen professori Konstantin Arabažin ja Aleksanterin kimnaasin johtaja Vladimir Belevitš. Yliopiston kursseja pidettiin pääasiassa matruusiklubin käyttöön luovutetussa Apollon talossa Eteläesplanadi 10:ssä (nykyinen oikeusministeriö), mutta myös kuudessa muussa paikassa eri puolilla Helsinkiä, kuten Aleksanterin kimnaasin talossa Arkadiankadulla (nykyinen Eläinmuseo). Matruusiyliopiston opetustoiminta lopetettiin maaliskuussa 1918, kun Itämeren-laivaston joukkoja alettiin evakuoida Helsingistä, ja huhtikuun alussa koko yliopisto julistettiin lakkautetuksi. Noin 200 matruusia ehti sitä ennen suorittaa loppukokeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harry Halén: *Helsingin venäläinen Matruusiyliopisto ja Kansanyliopisto 1917-1918*, s. 8–19. Unholan aitta 13. Helsinki 2001.
Nissan 350Z Roadster
**Nissan 350Z Z33** tuli paikkaamaan edeltäjänsä 300ZX:n 90-luvun lopulla jättämää aukkoa Nissanin urheiluautomallistoon.

Yleistä
-------

Auton prototyyppi esiteltiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1999. Tuotanto aloitettiin vuonna 2002. Kyseessä on kaksipaikkainen ja takavetoinen urheiluauto, jossa on käytetty edistyksellistä tekniikkaa. Vuonna 2005 esiteltiin GT4 Coupé -malli, jossa on 3,5-litrainen 301-hevosvoimainen moottori. Huippunopeus on 250 km/h ja kiihtyvyys 0-100 km/h 5,8 sekuntia.

350Z:n moottori on osa Nissanin VQ-moottoriperhettä, joka on ollut jo 10 vuotta Ward's Auto Magazinen Ward's 10 Best Engines listalla. 350Z nousi heti ensiesittelynsä jälkeen suureen suosioon maailmalla, erityisesti tuning-piireissä.

Moottorit
---------

| Malli | Mallivuodet | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **350Z** | 2003–2005 | VQ35DE | 3498 cm3 | 206 kW (280 hv) @ 6200 r/min | 363 Nm @ 4800 r/min |
| **350Z** | 2006–2007 | VQ35DE | 3498 cm3 | 221 kW (301 hv) @ 6400 r/min | 353 Nm @ 4800 r/min |
| **350Z** | 2007– | VQ35DE | 3498 cm3 | 313 hv | 358 Nm @ 4800 r/min |

Euroopassa ja Aasiassa 350Z esiteltiin 280-hevosvoimaisella moottorilla, mutta USA:ssa moottorin maksimiteho on ollut 287 hp.

GTS
---

Vuonna 2006 Nissan Technical Centre Europe julkisti GTS-konseptimallin, jossa on Novidemin mekaaninen ahdin ja tehoa 383 hv. Auton tuotantoon tulosta ei ole tietoa.

* **350Z GT-S Concept** VQ35DE Supercharged 3498 cm3 285 kW (382 hv) @ ? r/min 425 Nm @ ? r/min

Palkintoja ym.
--------------

* Japanese Performance Car -lehti valitsi 350Z:n joulukuun 2006 numerossaan *Japanese Performance Car of the Year for 2007* -autoksi.
* Auto Express Used Car Honours 2007: Best Coupe

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nissan 350Z**.
* DNSF ry:n esittely

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Suurjärvi** on melko kirkas ja valtaosin syvä järvi Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakuntarajalla. Se sijaitsee suurimmalta osin Ruokolahdessa, luoteinen osa sijaitsee Puumalassa. Suurjärven pinta-ala on 94 hehtaaria, josta noin 20 hehtaaria on Puumalan alueella. Vesitilavuus on 9,7 kuutiohehtometriä. Etäisyys Imatralta on 37 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Suurjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järven kaakkoinen osa on keskistä ja luoteista osaa kapeampi. Järven itäiset lahdet ovat melko laajoja järven pinta-alaan nähden. Vähintään 10 metriä syvä vyöhyke ulottuu katkeamattomana altaan kaakkoisosasta luoteisosaan ja työntyy myös itäisen Hepolahden alueelle. Vähintään 20 syvä vyöhyke kattaa noin kuudesosan järven pinta-alasta. Syvimmät kohdat, noin 30 metriä, sijaitsevat järven keskiosassa. Länsirannalla 10 metrin syvyyskäyrä kulkee noin 15–30 metrin etäisyydellä rantaviivasta.

Suurjärven luoteisosassa sijaitsee kolme pientä saarta, joilla ei ole karttanimiä. Länsirannalla, jossa järvi syvenee melko jyrkästi, myös maasto kohoaa melko jyrkästi. Suurjärven rannoilla on harvakseltaan pientaloja.

Suurjärveen virtaa yhdeksän laskuojaa, jotka kuljettavat kiintoainesta järveen. Lisäksi järven pohjasta virtaa lähdevettä. Suurjärven ekologinen tila on hyvä (vuonna 2020), mutta järvi on metsätaloustoimille herkkä, joten sen kunnossa pitämiseksi on tehty toimenpiteitä. Suurjärven vesitilavuus on 9 725 000 kuutiometriä.

Suurjärvi (04.121.1.017) kuuluu Pihlajaveden alueeseen (04.121), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Pihlajaveden alue on järvien ja saarten mosaiikki, joka kattaa suuren osan Etelä-Savoa. Siihen kuuluu yli 400 järveksi luokiteltua vakavettä, joista yhdeksän on yli neliökilometrin laajuisia. Suurjärvi on alueen kymmenenneksi laajin järvi. Pihlajavesi  on selkästi laajin, yli 700 neliökilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suurjärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 15.9.2021.
3. ↑  Suurjärvi Järviwikissä. Viitattu 15.9.2021.
4. ↑  Suurjärvi-hanke 2019–2020 *Imatra.fi*. Viitattu 15.9.2021.
5. ↑  Pihlajaveden alue (04.121) Järviwikissä. Viitattu 15.9.2021.
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista arvonimeä. Yli-insinööri voi tarkoittaa myös johtavaa insinööriä jonkin organisaation palveluksessa.*
**Yli-insinööri** on Suomessa ansioituneelle insinöörille myönnettävä arvonimi. Se on myös eräiden julkishallinnon insinöörien virkanimike.

Yli-insinöörin arvonimi
-----------------------

Yli-insinööri on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 9. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 4 250 euroa tai 1 100 euroa.

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937 kanavapäällikkö Albert Wulffille. Vuosien 1918–2013 aikana yli-insinöörin arvonimi on myönnetty 371 henkilölle.

Lähteet
-------

1. ↑  Arvonimistä suoritettava vero  27.1.2012. Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 25.10.2013.
2. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 280. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
3. ↑  Luettelot myönnetyistä arvonimistä vuoteen 2012 saakka. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2014.
4. ↑  Myönnetyt arvonimet 1993–2013. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2014.
**Yli-Nampajärvi** on matalahko, osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Raudanjoen reitillä Rovaniemen itäosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 37 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Yli-Nampajärven pituus kaakosta luoteeseen on 7,4 kilometriä. Etelärannan Kaariniemi jakaa järven eteläosan kahtia. Niemen länsipuolinen järvenosa kattaa noin neljäsosan järven pinta-alasta. Niemen itäpuolinen järvenosa kattaa noin kolmasosan järven pinta-alasta ja se on noin neljä kilometriä pitkä. Itäisen järvenosan eteläisen alueen nimi on Sorkonperä. Vain noin 26 hehtaaria Yli-Nampajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät vyöhykkeet sijaitsevat Kaariniemen itäpuolella. Kaariniemen länsipuolinen järvenosa on matala. Myös järven pohjoinen osa on matala lukuun ottamatta järven luoteisosan kymmenmetristä syvännettä.

Yli-Nampajärven saariluku on yhdeksän. Saarista neljä on alle aarin laajuisia luotoja. Järven keskivaiheilla sijaitseva Hangassaari (noin 2 ha) on ainoa yli hehtaarin laajuinen saari. Yli-Nampajärven pohjoisosan rannat ovat suurelta osin Yli-Namman kylämaisemaa. Järven kaakkoiset rannat ovat metsä- ja suomaata. Kaariniemen Kaarivaara kohoaa noin 210 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 75 metriä järven pintaa korkeammalle.

Yli-Nampajärveen laskee Raudanjoki pohjoisesta. Joen reitti jatkuu järven lounaiskulmasta etelään Ala-Nampajärveen (132,1 metriä mpy) ja edelleen etelään Vikajärveen (115,4 metriä mpy). Lisäksi Solkonperään laskee Tulkajoki idästä Tulkajärveltä (180,7 metriä mpy).

Raudanjoki virtaa Yli-Nampajärveen Linnunlammen (65.722.1.014) kautta, joka on lähes samantasoinen kuin Yli-Nampajärvi.

Yli-Nampajärven vesitilavuus on 18 297 000 kuutiometriä. Tilavuudesta noin sadasosa on yli kymmenen metrin syvyydessä.

Yli-Nampajärvi (65.722.1.001) kuuluu Yli-Nampajärven alueeseen (65.722), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Nampajärvien alue (65.72) ja ensimmäinen jakovaihe on Raudanjoen valuma-alue (65.7). Yli-Nampajärvi on laajin Yli-Nampajärven alueen 14:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Sialmojärvi ja kolmanneksi laajin on Hangasjärvi. Kaksi Yli-Nampajärven alueen vakavettä on vailla virallista nimeä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yli-Nampajärvi, vakavesi, Rovaniemi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 30.6.2022.
3. ↑  Yli-Nampajärvi. Järviwiki. Viitattu 30.6.2022.
4. ↑  Linnunlampi (65.722.1.014). Järviwiki. Viitattu 30.6.2022.
5. ↑  Yli-Nampajärven alue (65.722). Järviwiki. Viitattu 30.6.2022.
*Calypso* La Rochellen satamassa huhtikuussa 1999
**M/S Calypso** oli ranskalaisen merentutkijan Jacques-Yves Cousteaun tutkimusalus. Alus toimi liikkuvana laboratoriona Cousteaun tutkimusmatkoilla.

Historia
--------

Puurunkoinen *Calypso* rakennettiin alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajaksi. Aluksen rakensi Ballard Marine Railway Company Seattlessa Yhdysvalloissa. Alus oli BYMS (British Yard Minesweeper) Mark 1 -luokan moottoroitu miinanraivaaja. Aluksen köli laskettiin 12. elokuuta 1941 tunnuksella BYMS-26, ja vesillelasku tapahtui 21. maaliskuuta 1942. Kuninkaalliselle laivastolle alus luovutettiin helmikuussa 1943 nimellä **HMS J-826**, ja alus siirrettiin välittömästi Välimerelle aktiivipalvelukseen. Vuonna 1944 aluksen viirinumeroksi muutettiin BYMS-2026, ja se siirrettiin Maltalle, jossa se oli ankkurissa vuoteen 1947, jolloin se poistettiin laivaston kalustorekisteristä.

Toisen maailmansodan jälkeen alus palveli lauttana Maltan ja Gozon saaren välillä, jolloin se sai nimekseen *Calypso*, nymfi Kalypson mukaan. Myytin mukaan nymfin kotisaari oli samainen Gozon saari.

Calypso La Rochellen satamassa huhtikuussa 1999
Irlantilainen miljonääri Thomas Loel Guinness osti aluksen 1950 ja vuokrasi sen Cousteaulle nimellisestä yhden frangin vuosivuokrasta.*lähde?* Cousteau tutkimusryhmineen korjasi ja varusti aluksen tutkimus- ja tukialukseksi sukellus-, kuvaus- ja merentutkimustehtäviä varten.

*Calypson* varustus oli nykyaikainen. Varustukseen kuuluivat muun muassa yhden ja kahden hengen minisukellusveneet, sukelluslautaset sekä sukellusskootterit. Aluksen keulaan, kolme metriä vesirajan alle, rakennettiin myös tarkkailukammio. Alukselle sijoitettiin myös helikopteritasanne sekä tutkimuslaitteisto.

Vuonna 1996 *Calypso* oli ankkuroituna Singaporen satamassa, kun proomu törmäsi sen kylkeen ja upotti aluksen. Alus nostettiin 1998 ja hinattiin Ranskan La Rochelleen, jossa se oli tarkoitus kunnostaa näyttelyesineeksi. Alus kuitenkin jäi La Rochellen satamaan ruostumaan kuudeksi vuodeksi, kunnes Carnival Cruise Lines osti aluksen nimelliseen yhden euron hintaan. Carnival Cruise Lines ilmoitti kunnostavansa aluksen 1,3 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja asettavansa sen museolaivaksi Bahamalle.*lähde?*

Nykyisin aluksen omistaa The Cousteau Society, ja se ruostuu Pirioun telakalla Ranskassa, jossa alus piti kunnostaa entiseen loistoonsa.

Lähteet
-------

1. ↑  "La Calypso" de Cousteau mise aux enchères ? J'y ai passé de beaux moments. Sauvons-la Le Nouvel Observateur. Viitattu 14.6.2015. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Calypso** Wikimedia Commonsissa

* Cousteau Society: Calypso (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* NavSource.org: BYMS-26 (englanniksi)
* Rakennustietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1975** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Katowicessa 1975.

Suomen joukkue koostui kahdeksasta miehestä ja yhdestä naisesta. Suomi saavutti kautta aikojen ensimmäisen sisäratojen Euroopan-mestaruuden, kun Antti Kalliomäki voitti seiväshypyn. Aikaisemmista EM-hallikisoista hänellä oli jo hopeaa ja pronssia. Joukkue saavutti myös toisen mitalin, kun Pekka Päivärinta sijoittui hopealle 3 000 metrin kilpailussa.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | Antti Kalliomäki | seiväshyppy |
| **Hopeaa** | Pekka Päivärinta | 3 000 metrin juoksu |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Raimo Vilen | välierässään kuudes (6,90) |
| Antti Rajamäki | alkuerässään viides (6,89) |
| Ossi Karttunen | alkuerässään viides (6,98) |
| **400 metriä** | Ossi Karttunen | ylimääräisessä välierässä  toinen (49,52) |
| **3 000 metriä** | Pekka Päivärinta | loppukilpailussa toinen (7.58,6) |
| Heikki Vakkuri | loppukilpailussa 12. (8.13,0) |
| **korkeushyppy**  | Harri Sundell | yhdeksäs (216 |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | ensimmäinen (535) |
| Raimo Eskola | 12. (520) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Tuula Rautanen | välierässään kuudes (7,51) |
| **pituushyppy** | Tuula Rautanen | kymmenes (591) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 428. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Niina Rinkinen** (s. 19. joulukuuta 1978) on suomalainen pesäpalloilija. Rinkinen edusti Superpesiksessä Siilinjärven Pesistä ja Jyväskylän Kirittäriä. Hän saavutti seitsemän SM-kultaa kaudella 1999, kaudella 2005, kaudella 2006, kaudella 2007, kaudella 2008, kaudella 2009 ja kaudella 2010 ja yhden SM-hopean kaudella 2011. Kaudella 1998 Rinkinen valittiin Superpesiksen vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2008 Rinkinen valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi, voitti Kultaisen mailan ja Kultaisen räpylän. Kaudella 2010 Rinkinen valittiin Superpesiksen pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pelasi yhdeksän Itä-Länsi-ottelua.  Hän pelasi ulkokentällä polttolinjassa. Rinkinen pelasi 248 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 22 kunnaria ja 319 tavallista juoksua, toi 182 juoksua ja keräsi 1 119 kärkilyöntipistettä. Rinkinen pelasi 142 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhdeksän kunnaria ja 183 tavallista juoksua, toi 89 juoksua ja keräsi 620 kärkilyöntipistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
| "Niin paljon me teihin luotettiin"Yö |
| --- |
| Singlen "Niin paljon me teihin luotettiin" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Myrskyn jälkeen* |
|  Äänitetty  | Finnvox-studio, Helsinki, lokakuu 1985 |
|  Julkaistu | 25. marraskuuta 1985 |
|  Formaatti | 12″ |
|  Tuottaja(t) | T. T. Oksala |
|  Tyylilaji | suomirock |
|  Levy-yhtiö | Poko Rekords |
| Yön muut singlet |
| "Kuorotyttö"1985 | "Niin paljon me teihin luotettiin"1985 | "Enkelille"1986 |

"**Niin paljon me teihin luotettiin**" on vuonna 1985 ilmestynyt Yön single, joka julkaistiin 12-tuumaisena maxisinglenä. Lisäksi siitä on olemassa seitsentuumainen levyautomaatteihin tarkoitettu versio. Sekä singlen nimikappale että B-puolen "Sunnuntai-iltana (klo 21.00)" ovat mukana marraskuussa 1985 julkaistulla albumilla *Myrskyn jälkeen*.

Taustaa
-------

Levy on Yön ensimmäinen julkaisu Jussi Hakulisen erottua yhtyeestä aiemmin samana kesänä. Hänen tilalleen liittyi toiseksi kitaristiksi Markku Petander. Hakulisen vastattua aikaisemmin Yön kappaleista sanoituksia joutui nyt tekemään laulaja Olli Lindholm. Sävellykset puolestaan on merkitty koko yhtyeen nimiin.

Lindholmin mukaan singlen nimikappaleen sanoitus viittaa Jussi Hakulisen lisäksi Yön roudariin, joka jätti yhtyeen samaan aikaan. Molemmat leimautuivat Yön jäljelle jääneiden soittajien mielissä kaveriporukan pettureiksi. Lindholm on kertonut sanoittaneensa laulun eräänlaiseksi kostoksi Hakulisen ensimmäisestä soolosinglestä "Yö jota ei ollutkaan", jonka hän kuvitteli kertovan tämän vuosista Yön jäsenenä. B-puolen kappaleen "Sunnuntai-iltana (klo 21.00)" Lindholm on omistanut esikuvanaan pitämälleen Pelle Miljoonalle.

"Niin paljon me teihin luotettiin" on uudelleenmiksattuna versiona mukana vuoden 2003 elokuvassa *Pahat pojat*. Tuottaja Markus Selin oli kuullut kappaleen ensimmäistä kertaa jo studiosessioiden aikana lokakuussa 1985, kun tuottaja T. T. Oksala oli soittanut sen hänelle helsinkiläisessä yökerhossa.

Listamenestys
-------------

Seura-lehden kokoamalla listalla single nousi parhaimmillaan sijalle 9 joulukuussa 1985 ja Suosikin listalla samassa kuussa sijalle 22.

Muusikot
--------

Yö
* Olli Lindholm – laulu
* Jani Viitanen – kitara, taustalaulu
* Markku Petander – kitara, piano, taustalaulu
* Juha Rauäng – basso, kitara, taustalaulu
* Veikko Lehtiranta – rummut, taustalaulu

Vierailija
* T. T. Oksala – kitara

Kappaleet
---------

A-puoli
1. *Niin paljon me teihin luotettiin* (Single-mix) – 4.55 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)

B-puoli
1. *Sunnuntai-iltana (klo 21.00)* – 2.36 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)
2. *Niin paljon me teihin luotettiin* (Häirikkö-mix) – 5.25 (säv. Yö, san. Olli Lindholm)

Lähteet
-------

* YÖ: Niin paljon me teihin luotettiin Finnmusic.

### Viitteet

1. ↑  YÖ: Niin paljon me teihin luotettiin Poko Rekords. Viitattu 19.4.2015.
2. 1 2 3  Lindholm, Olli ja Rantanen, Ilpo: *Yhden Yön tarina*, s. 83–84. WS Bookwell, 2007. ISBN 978-951-0-32853-8.
3. ↑  Musiikkia elokuvasta Pahat Pojat Poko Rekords. Viitattu 19.4.2015.
4. ↑  Listat 1985 Populaarimusiikin museo Pomus. Viitattu 19.4.2015.
**Kuoleman linja** (engl. *Death Line*; Yhdysvalloissa *Raw Meat*) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Gary Shermanin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Donald Pleasence, Norman Rossington ja David Ladd.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Myöhään eräänä iltana Lontoon strip-tease -korttelissa James Manfred (James Cossins) vedetään metroaseman portaita alas. Sievä lontoolaistyttö Patricia Wilson (Sharon Gurney) sekä hänen amerikkalainen poikaystävänsä Alex Campell (David Ladd) löytävät Manfredin kuolleena. Käyntikortti paljastaa hänen henkilöllisyytensä ja nuoret menevät hakemaan apua. Kun he palaavat poliisi mukanaan, ruumis on kadonnut...

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Donald Pleasence  | … |  Komisario Calhoun
  |
|  Norman Rossington  | … |  Rikosetsivä Rogers
  |
|  David Ladd  | … |  Alex Campbell
  |
|  Sharon Gurney  | … |  Patricia Wilson
  |
|  Hugh Armstrong  | … |  Mies
  |
|  June Turner  | … |  Nainen
  |
|  Clive Swift  | … |  Komisario Richardson
  |
|  James Cossins  | … |  James Manfred, OBE
  |
|  Heather Stoney  | … |  W. P. C. Alice Marshall
  |
|  Hugh Dickson  | … |  Tohtori Bacon
  |
|  Christopher Lee  | … |  Stratton-Villiers, MI5
  |

Tuotanto
--------

Ohjaaja Sherman käsikirjoitti elokuvan Ceri Jonesin kanssa. Paul Maslansky tuotti elokuvan. *Kuoleman linja* kuvattiin Technicolor-menetelmää käyttäen. Elokuva kuvattiin Lontoossa.

Vastaanotto ja julkaisu
-----------------------

*Kuoleman linja* sai ensi-iltansa kotimaassan Isossa-Britanniassa vuonna 1972. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa syyskuussa vuonna 1973 nimellä *Raw Meat*. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Länsi-Saksaan 12. maaliskuuta vuonna 1976 ja Ranskaan 13. elokuuta vuonna 1986.

*Kuoleman linjalla* on Rotten Tomatoes -sivustolla 86 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun. *Kuoleman linja* sai vuonna 1975 parhaan kauhuelokuvan Saturn-ehdokkuuden.

Elokuva on julkaistu DVD:lle vuosina 2003 ja 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kuoleman linja (1973) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 4.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Death Line (Raw Meat) (1973) *rottentomatoes.com*. Rottentomatoes.com. Viitattu 4.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  Raw Meat (1973) *allmovie.com*. Allrovi.com. Viitattu 4.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Kuoleman linja* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kuoleman linja* Elonetissä.
* *Kuoleman linja* AllMoviessa. (englanniksi)
Jumalatar Gayatri ja Gayatri mantra*Jumalatar Gayatri ja Gayatri-mantra (Raja Ravi Varma, 1848–1906)*
**Gayatri** (sanskritiksi गायत्री, gāyatri) on feminiinimuoto sanskritinkielisestä laulua tai hymniä tarkoittavasta sanasta *gāyatra*. Se voi tarkoittaa:

* Vedalaista 24-tavuista runomittaa, joka koostuu kolmesta kahdeksantavuisesta rivistä,
* tähän mittaan sävellettyä hymniä tai
* hindulaisuudessa erästä tiettyä Viswamitran laatimaa mantraa ja jumalatarta sen henkilöitymänä ja Brahmanin ilmentymänä.

Gayatri-mantra
--------------

*Pääartikkeli: Gayatri-mantra*
*Gayatri-mantra* on hindulaisuuden vanhimpia mantroja. Gayatri-mantra koostuu Yajur-vedasta peräisin olevasta alkusäkeestä *oṃ bhūr bhuvaḥ svaḥ* (devanagari: ॐ भूर्भुवस्वः) ja Rigvedan (gyatri-mittaisesta) säkeistöstä 3.62.10. Perinteen mukaan Gayatri-mantraa tulisi lausua usein ja antaumuksella niin kauan, että se vakiintuu mielen perustaksi.

Jumalatar Gayatri
-----------------

Mantran alkuperäistä henkilöitymää jumalatar Gayatria pidetään *veda matana* eli kaikkien Vedojen äitinä ja luojajumala Brahman toisena puolisona sekä myös kaikkeuden perimmäisen olemuksen Brahmanin henkilöitymänä.

Gayatri kuvataan perinteisesti istumassa rikkautta symboloivalla punaisella lootuskukalla. Hän ilmestyy jommassakummassa näistä muodoista:

* viisipäisenä katsoen kymmenellä silmällään kaikkiin ilmansuuntiin sekä maahan ja taivaalle, kymmenessä kädessään kaikki Vishnun aseet, symboloiden kaikkia jälleensyntymiään, tai
* joutsenen seurassa, kirja toisessa ja lääke toisessa kädessään, kasvatuksen jumalattarena.

Lähteet
-------


**Hindulaiset jumalat**
**Miespuoliset**: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana

**Naispuoliset**: Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri | Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
**Néo Chorió** (kreik. Νέο Χωριό; myös Νιο Χωριό, *Nio Chorió*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Apokóronaksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Arménoin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Apokóronaksen kunnan Arménoin kunnallisyksikköön. Néo Chorió muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νέου Χωρίου, *Topikí Koinótita Néou Choríou*). Kylän väkiluku on 556 (vuonna 2011).

Néo Chorió, suomeksi "Uusi kylä", sijaitsee Kreetan pohjoisosissa noin 25 kilometriä kaakkoon Chaniásta. Kylän tärkein elinkeino on maatalous. Kylän kaakkoispuolella on osmanivallan aikana rakennetun linnoitustornin rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Neo Chorio *Dreamcatchers Crete*. Viitattu 4.9.2017.
3. ↑  Κούλες στο Νιο Χωριό *Καστρολόγος*. Viitattu 4.9.2017.
**Néa Péramos** (kreik. Νέα Πέραμος) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Pangaíon kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 514 (vuonna 2011).

Anaktoropoliin linnan rauniot.
Néa Péramoksen pieni kaupunki, suomeksi "Uusi Péramos", sijaitsee Kaválanlahden länsirannalla sijaitsevan luonnonsatamalahden, Eleftherésinlahden, pohjukassa noin 19 kilometriä lounaaseen Kaválan kaupungista. Lahdessa kaupungin edustalla sijaitsee kaksi pientä saarta, Petráni ja Drógkos. Néa Péramos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Περάμου, *Dimotikí Koinótita Néas Perámou*), johon kuuluvat varsinaisen Néa Péramoksen kaupungin lisäksi kylät Agía Marína ja Ágios Athanásios. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 532.

Antiikin aikana kaupungin lounaispuolella olevalla kukkulalla sijaitsi Oisymen poliksen kaupunkikeskus. Kaupungista noin 500 metriä etelään olevalla kukkulalla sijaitsi puolestaan keskiajalla bysanttilainen Anaktoropoliin linna (myös Anaktorupolis, Alektryopolis, Eleftherupolis). Kummankin paikalla on raunioita.

Nykyinen kaupunki kuului aiemmin Eleftherésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pangaíon kunnan Eleftherésin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Néa Péramos** Wikimedia Commonsissa
London Dungeonin pääsisäänkäynti
**London Dungeon** on Lontoossa Westminster Bridge Roadilla, lähellä London Eyeta sijaitseva nähtävyys. Sen ideana on rekonstruoida verisiä ja kammottavia historiallisia tapahtumia realistisesti ja yleisöön vetoavalla tavalla. Nähtävänä on ollut ennallistuksia mm. Lontoon suuresta palosta, Viiltäjä-Jackistä, Henrik VIII:sta, Ranskan suuresta vallankumouksesta sekä liuta erilaisia kidutusmenetelmiä. Vuonna 2003 avattiin vuonna 1665 iskenyttä Lontoon ruttoa käsittelevä näyttely. Vuotta myöhemmin avattiin *Maze of Mirrors* (engl. **Peilisokkelo**), joka on maailman suurin peileillä sisustettu labyrintti.

2005 Dungeon korvasi Henry VIII:tta, Lontoon Toweria ja Ranskan suurta vallankumousta käsittelevät uudella vetonaulalla joka sai nimekseen *The Labyrinth of the Lost* - niin ikään peilein varustettu, All-Hallows-by-the-Tower -kirkon kryptan pohjalta suunniteltu labyrintti jonka varrella vanhaksi noidaksi sonnustettu animatronik säikyttelee vieraita.

London Dungeonia pyörittävä yritys on avannut vastaavia vankityrmiä myös Hampuriin, Yorkiin, Edinburghiin ja viimeisimpänä 2005 Amsterdamiin.

Kritiikkiä
----------

London Dungeonia on kritisoitu oikeasti tapahtuneiden hirmutekojen viihteellistämisestä sekä heidän väittämänsä opetuksellisen tarkoituksen puutteesta.

Aiheesta muualla
----------------

* London Dungeon (englanniksi)
**Telavi** (georg. თელავი) on kaupunki Telavin piirikunnassa Kakhetin hallintoalueella Georgian itäosassa. Kaupungissa on noin 21 000 asukasta (21 805 vuoden 2002 väestönlaskennassa; 19 629 as. tilastokeskuksen arvio 2014). Se sijaitsee 550–800 metrin korkeudella merenpinnasta Alazanin laaksossa ja sinne johtaa rautatie Tbilisitä. Kaupunki on Kakhetin alueen keskus ja se toimi Kakhetin kuningaskunnan pääkaupunkina sen jälkeen, kun persialaiset tuhosivat Gremin 1600-luvulla. Kaupungin nimi tulee georgian kielen sanasta *tela*, joka tarkoittaa jalavaa.

Telavissa on ollut asutusta jo pronssikaudella, mutta ensimmäisen kerran paikkakunnan mainitsi Klaudios Ptolemaios toisella vuosisadalla nimellä *Teleda*. Ensimmäiset maininnat georgialaisissa lähteissä ovat 1000-luvulta. 1100-luvulla kaupunki oli yksi maan tärkeimmistä, mutta mongolihyökkäysten jälkeen se taantui. 1600-luvun puolivälissä Kakhetin kuningas Artšil II siirsi pääkaupunkinsa Telaviin. Kaupungista tuli alueen oppineisuuden keskus, jossa oleskelivat kuninkaat Teimuraz II, Erekle II ja heidän perheensä. Telaviin perustettiin uskonnollisfilosofinen koulu vuonna 1758. Nykyiset kaupunkioikeutensa se sai vuonna 1801, kun Kartli-Kakhetin kuningaskunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan.

Nykyisin Telavin kaupunki on merkittävä kulttuurin, teollisuuden, liikenteen ja maatalouden (viininviljelyn) keskus. Kaupungissa on teatteri ja vuonna 1927 perustettu historiallis-etnografinen museo entisessä kuninkaallisessa palatsissa. Dzveli galavanin linnoitus on rakennettu 900–1000-luvuilla ja kaupungissa on basilika 500–600-luvuilta.

* Telavin kaupunkia ympäristöineen.Telavin kaupunkia ympäristöineen.
* Kaupunkia.Kaupunkia.
* Linnanmuuria keskustassa.Linnanmuuria keskustassa.
* Vanhaa kaupunkia.Vanhaa kaupunkia.
* Kirkko vanhassa kaupungissa.Kirkko vanhassa kaupungissa.
* Ikalton luostarin kirkko (noin 800 jaa. kaupungin lähellä). Ikalton luostarin kirkko (noin 800 jaa. kaupungin lähellä).
* Telavin pääkatua.Telavin pääkatua.
* Katettu tori. Katettu tori.

Lähteet
-------

1. 1 2  მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014  ნოემბერი 2014. საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. Viitattu 26 ივლისი 2016.
2. ↑  General Population Census of 2002. Major Findings - Population By Municipalities and sex (pdf) (sivut) Tbilisi:  National Statistics Office of Georgia, geostat.ge.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 15.1.2015. (englanniksi) ja (georgiaksi)
3. ↑  Telavi-Centre of Kakheti Georgian parlamentti. Viitattu 11. tammikuuta 2009.
4. 1 2 3  The Telavi Municipality Kakheti.gov.  Arkistoitu 21.7.2011. Viitattu 11. tammikuuta 2009.
5. ↑  Giorgi Chubinashvili Telavi State Historical and Ethnographical Museum Georgian museums. Viitattu 11. tammikuuta 2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Telavi** Wikimedia Commonsissa
Halkaistu malli saksalaisesta DM 11 AT -telamiinasta.
*Tämä artikkeli käsittelee asetta. Telamiina on myös suomalainen tietokonepeli.*
**Telamiina** on panssarintorjuntaan käytettävä maahan asetettava miina. Suomen puolustusvoimien käyttämän telamiina TM 65 77:n massa on 10 kilogrammaa, josta 9,5 kilogrammaa on valettua TNT-räjähdysainetta ja räjäyttimenä toimii 60 grammaa heksotolia. Miina räjäytetään painosytytin 77:llä, jossa on yksi gramma heksotolia.

Telamiina kaivetaan maahan tai lumeen ja se räjähtää, kun sen laukaisukanteen kohdistuu 150–300 kilogramman paino. Miinan tarkoituksena on katkaista panssarivaunun telaketju ja vaurioittaa pyörästöä. Liikuntakyvytön vaunu voidaan tuhota esimerkiksi kertasingolla. Telamiinaan ajava pyöräajoneuvo tuhoutuu käytännössä kokonaan.

Telamiinan purkamista voidaan vaikeuttaa miinan alle asennettavalla raivauksenestopanoksella, joka tunnetaan lyhenteellä REP. Aikaisemmin Suomessa telamiinoitusta suojattiin telamiinan ympärille asetetuilla sakaramiinoilla, jotka myöhemmin poistettiin käytöstä vuonna 2011 Ottawan miinakieltosopimuksen tultua voimaan. Telamiinan halpa hinta mahdollistaa niiden massamaisen käytön.

Telamiinan räjähdysvaikutusta voidaan tehostaa asentamalla telamiinan alle erillinen 20 kilogramman TNT-kuutio eli hävityspanos, toinen telamiina tai muu lisäräjähde, joiden avulla on tarkoitus saada panssarivaunu taistelukyvyttömäksi. 

Kovalla tai tavallisella*selvennä* maaperällä yhden telamiinan tai vastaavan räjähteen tärähdys voi pulpauttaa muut haudatut miinat näkyviin. Tähän perustuu miinojen raivaus räjäyttämällä.
**Schmalkaldenin opinkohdat** eli **artiklat** eli **kappaleet** (latinaksi *Articuli Smalcaldici*, saksaksi *Die Schmalkaldischen Artikel*) ovat yksi luterilaisen kirkon tunnustuskirjoista. Ne on kirjoittanut Martti Luther vuonna 1537.

Ne ovat Lutherin Mantovaan kokoon kutsuttua yleistä kirkolliskokousta varten kirjoittama evankelisen opin esitys, jonka eräät teologit allekirjoittivat Schmalkaldenissa 1537. Paavin valtaa ja ehtoollista koskevissa opinkohdissa esiintyvän sävyn vuoksi evankeliset ruhtinaat eivät omaksuneet sitä, mutta sen merkitys laajeni vähitellen, kunnes siitä 1580 julkaistuun Sovinnonkirjaan otettuna tuli luterilaisen kirkon tunnustuskirja.

Tausta
------

Paavi Paavali III esitti vuonna 1537 kutsun kirkolliskokoukseen, joka oli tarkoitus pitää seuraavan vuoden keväällä. Tällöin Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrik pyysi Lutheria kirjoittamaan opinkohdista sellaisen selvityksen, jota voitaisiin käyttää joko paavin kokoonkutsumassa kirkolliskokouksessa tai mahdollisessa vastakirkolliskokouksessa. Selvityksessä oli eriteltävä, mistä opinkohdista oltiin katolisen kirkon kanssa samaa mieltä, mistä asioista luterilaiset eivät voisi luopua, sekä ne asiat, joista olisi mahdollista neuvotella ja joustaa ykseyden saavuttamiseksi. Lutherin laatimaa tekstiä olivat tarkastamassa johtavat luterilaiset teologit.

Merkitys
--------

Schmalkaldenissa vuoden 1537 pidetty liittokokous ei tehnyt virallista päätöstä opinkohtien hyväksymisestä, ja lisäksi se päätti torjua paavin kutsumisen kirkolliskokoukseen. Kirkolliskokous pidettiinkin lopulta vasta vuonna 1545 Trentossa. Juhana Fredrik yritti ilmeisesti saada opinkohdat liittokokouksen virallisesti hyväksymiksi, mutta asia jäi kesken, osin myös siksi, että Luther joutui sairastelun vuoksi jättämään kokouksen kesken. Kokouksen jälkeen siihen osallistuneet teologit kuitenkin kokoontuivat allekirjoittamaan opinkohdat.

Luther painatti kirjoittamansa opinkohdat vuonna 1538 ja totesi ne tarkoitetun Mantovassa pidettävää kirkolliskokousta varten. Vähitellen opinkohtien arvostus luterilaisten piirissä alkoi kasvaa. Magdeburgissa julkaistiin 1553 laitos, jossa niiden sanotaan olevan monien ruhtinaskuntien ja kaupunkien teologien allekirjoittamia. Tunnustuskirjan asemaan ne nostettiin ensimmäiseksi Thüringenissä, ja vuoden 1563 jälkeen sama tapahtui useissa luterilaisissa ruhtinaskunnissa ja kaupungeissa. Vuonna 1580 ne otettiin mukaan luterilaisen kirkon tunnustuskirjojen kokoelmaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Schmalkaldenin artikkelit. Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916
2. ↑  Schmalkaldenin opinkohdat Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Viitattu 25.8.2017.
3. 1 2  Pirinen, Kauko: Luterilaisen kirkon tunnustuskirjojen synty ja luonne Suomen evankelis-luterilainen kirkko.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 25.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Schmalkaldenin opinkohdat
**Työntekijän irtisanomissuojalla** tarkoitetaan sitä, että työnantajalla täytyy olla painava ja asiallinen syy irtisanoa työntekijä. Näin työntekijää suojataan laittomalta työnantajan irtisanomiselta ja tämän takia lakiin on määritelty syyt, joiden täyttyessä työnantaja voi irtisanoa toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen.

Työsopimuksessa voi sopia irtisanomisajan pituudesta. Yleensä irtisanomisajat muodostuvat työsuhteissa työehtosopimusten mukaisesti. Työntekijä ja työnantaja voivat sopia kuitenkin työsuhteen alkaessa työehtosopimuksessa määritellystä irtisanomisajasta pidemmälle ulottuvat irtisanomisajan. Lain mukaan irtisanomisaika on oltava kuitenkin aina enintään kuusi kuukautta ja näin ollen sopimus pidemmästä irtisanomisajasta on mitätön. Laissa on kuitenkin lisäksi laadittu yleiset työnantajan irtisanomisajat, jos muuta ei ole sovittu.

Työnantajalla täytyy olla siis asiallinen ja painava syy työntekijän irtisanomiselle. Työntekijän irtisanomissyynä voidaan pitää työsuhteeseen olennaisesti kuuluvien velvoitteiden laiminlyöntiä tai rikkomista. Työnantajalla on myös irtisanomisoikeus, jos työntekijän henkilöön liittyvät työtekoedellytykset olennaisesti muuttuvat eikä työntekijä enää kykene selviytymään työtehtävistään. Työnantajan on kuitenkin annettava ensin työntekijälle varoitus, ennen lopullista irtisanomista, jotta työntekijällä on mahdollisuus korjata virheellinen toimintatapansa. Vakavan rikkeen kohdalla varoitusta ei kuitenkaan tarvita.

Lähteet
-------

1. ↑  Työntekijän irtisanomissuoja *Minilex*.
London Grammar
**London Grammar** on Hannah Reidin, Dan Rothmanin ja Dot Majorin muodostama englantilainen indietrio. Yhtye sai alkunsa kun Hannah Reid ja Dan Rothman tapasivat vuonna 2009 opiskellessaan Nottinghamin yliopistossa ja alkoivat kirjoittaa biisejä yhdessä. Myöhemmin kokoonpanoon liittyi Dot Major. Hannah Reid on yhtyeen laulaja, Dan Rothman kitaristi ja Dot Major soittaa koskettimia, djembeä ja rumpuja. Yhtyeen nimi London Grammar tulee siitä, että sen jäsenet asuvat Lontoossa.

London Grammar nousi suuren yleisön tietoisuuteen kun he julkaisivat verkossa Hey Now -kappaleensa. Vuonna 2013 bändi julkaisi ensimmäisen EP:n Metal & Dustin. Samana vuonna yhtye allekirjoitti sopimuksen Ministry of Sound -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi If You Wait ilmestyi syyskuussa 2013.

Diskografia
-----------

**Singlet/EP:t**

* *Hey Now* (2012)
* *Wasting My Young Years* (2013)

**Albumit**

* *If You Wait* (2013)
* *Truth Is a Beautiful Thing* (2017)
* *Californian Soil* (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2  allmusic.com
2. ↑  BBC Newsbeat
3. 1 2  Marie Claire (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **London Grammar** Wikimedia Commonsissa