recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**finger** (<< engl. merkityksessä "selata kortistoa") on Unix-järjestelmissä aiemmin käytetty käyttäjistä tietoja näyttävä verkkoprotokolla ja asiakasohjelma sen käyttöön.

Ensimmäisen `finger`-ohjelman kirjoitti vuonna 1971 Les Earnest.
Tämä oli yksi ensimmäisistä keinoista tarkistaa onko vastaanottaja on kytkeytynyt pikaviestiverkkoon eli käyttää aktiivisesti tietokonetta.
Ohjelman verkkoprotokolla julkaistiin dokumentissa RFC 742 joulukuussa 1977.

Finger näyttää käyttäjästä Unixin passwd-tiedoston GECOS-kenttään tallennettuja tietoja, kuten nimen, toimiston tai puhelinnumeron.
Lisäksi finger lukee käyttäjän kotihakemistosta kaksi erityistä tiedostoa. Tiedostosta `.project` näytetään ensimmäinen rivi. 
Tiedosto `.plan` näytetään kokonaisuudessaan.

`.plan`-tiedostoja käytettiin varhaisena bloggaamisen muotona. Esim. John Carmack päivitti `.plan`-tiedostoaan noin vuoteen 2010 asti.

Finger-palvelimelle on varattu TCP-portti 79. Finger-palvelinta on usein ajettu inetd-palvelimen avulla, jota 
käytetään toteuttamaan yksinkertaisia ja vähän käytettyjä palveluja. Tämä palvelin käynnistää varsinaisen palvelinohjelma kun kyseiseen porttiin otetaan yhteys.

Kiristyvät tietoturvavaatimukset ja palomuurit ovat karsineet finger-palvelun käytön olemattomiin.
Useat vanhemmista palveluista ovat jääneet käytöstä tai niistä on luovuttu tietoturvariskien vuoksi.

Katso myös
----------

* talk

Lähteet
-------

1. ↑
Ivan Kožedub
**Ivan Nikitovitš Kožedub** (ven. Ива́н Ники́тович Кожеду́б, 8. kesäkuuta 1920 – 12. elokuuta 1991) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä ja liittoutuneiden johtava hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa.

Nuoruus
-------

Kožedub syntyi Obražijevkan kylässä Ukrainan neuvostotasavallassa nuorimpana viidestä lapsesta. Hän kouluttautui sotilaslentäjäksi Tšugujivin sotilasilmailukoulussa, ja osoittautuen alun alkaen erinomaiseksi lentäjäksi. Valmistuttuaan Kožedub jäi kouluun lennonopettajaksi.

Toinen maailmansota
-------------------

Kožedub pääsi sotatoimiin vasta maaliskuussa 1943. Hän aloitti suorituskykyisellä Lavotškin La-5 -koneella, mutta lensi pääosan sodasta La-7-hävittäjällä, Voronežin, Steppen, Ukrainan ja Valko-Venäjän rintamilla.

**Tilastotietoa Kožedubin ilmavoitoista toisessa maailmansodassa:**

* 330 sotalentoa *(lentojen määrä on pienempi kuin suomalaisilla tai saksalaisilla lentäjillä keskimäärin)*
* 120 ilmataistelua
* Ensimmäinen ilmavoitto: saksalainen Junkers Ju 87 Stuka 6. kesäkuuta 1943.
* 62 vahvistettua ilmavoittoa, mukaan lukien yksi Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjä.

Ilmavoittoihin kuulunee myös poikkeuksellinen liittoutuneiden hävittäjien pudottaminen: Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien B-17-laivue oli noussut länsirintaman takaa pommituslennolle Saksaan. Tarkoitus oli jatkaa kohteesta itään ja laskeutua Neuvostoliiton hallitsemalle alueelle. Itärintamalla laivueen P-51 Mustang -saattohävittäjät hyökkäsivät Kožedubia vastaan, jolloin hän pudotti niistä kaksi.

Kožedub sai toisesta maailmansodasta kaksi Leninin kunniamerkkiä ja lukuisia muita mitaleita. Hän on yksi niistä kolmesta henkilöstä, joita on palkittu kolmesti Neuvostoliiton sankarina. Kožedub myös ylennettiin lentorykmentin varakomentajaksi.

Ura sodan jälkeen
-----------------

Sodan jälkeen vuonna 1949 Kožedub opiskeli Neuvostoliiton ilmavoimien sotilasakatemiassa, Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä.

Huhtikuussa 1951 Kožedubista asetettiin 324. hävittäjädivisioonan komentajaksi. Yksikkö siirtyi Kiinan kansantasavaltaan, jossa se toimi Pohjois-Korean tukena. Kožedub itse ei saanut lupaa lentää sotalentoja, vaikka päinvastaistakin on väitetty.

Kožedub palveli pitkään tämän jälkeen Neuvostoliiton ilmavoimissa. Hänet ylennettiin kenraalieverstiksi vuonna 1970. Vuonna 1971 hän nousi ilmavoimien johtotehtäviin. Varusteluministeriön ylitarkastajaksi hän siirtyi vuonna 1978. Vuonna 1985 hänet ylennettiin Neuvostoliiton marsalkaksi, joka oli maan korkein sotilasarvo. Hän kuoli 12. elokuuta 1991.

Suomennettu teos
----------------

* *Palvelen synnyinmaata: lentäjän muistelmia* (*Služu rodine*). Suom. Tauno Haapalainen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**FS Joffren** piti olla Ranskan merivoimien Joffre-luokan lentotukialus ja samalla luokkansa nimikkoalus. Alus ei valmistunut ennen Ranskan tappiota Saksalle vuonna 1940 ja romutettiin keskeneräisenä.

Suunnitelmat
------------

Vuoden 1934 puolivälistä alkaen aina kevääseen 1936 laivaston suunnittelutoimisto teki kaikkiaan seitsemän erilaista suunnitelmaa lentotukialuksesta. Suunnitelmat oli numeroitu PA9–PA15 (ransk. *Porte Avions*). Suunnitelmien yksityiskohdat ovat aikojen saatossa kadonneet, mutta jäljellä olevien tietojen perusteella on todettu olleen kaksi erilaista suunnitteluperustetta. Ensinnäkin noin 15 000 tonnin uppouman omaava lentokannella varustettu alus (PA10-11), jolla oli yksi hangaari ja noin 30 lentokonetta. Toisena linjana oli suurempi noin 20 000 tonnin alus, jossa kaksi kerroksinen hangaari ja noin 60 lentokonetta. Kummankin tyypin ilmatorjunta-aseistus oli samanlainen eli kaksitoista 100 millimetrin tykkiä kaksiputkisina asennuksina. Sarjan viimeisissä PA13-15 oli erikoinen kansirakenteita tasapainottava lentokansi.

Rahoitus jatkui vaikeana ja vuonna 1935 tehtiin esitys muuttaa joko *Duquesne* tai *Tourville* keveäksi 12 000 tonnin lentotukialukseksi. Suunnitelma kariutui pieneen kahdentoista koneen kuljetuskapasiteettiin, jonka ei katsottu vastaavan muutostöihin käytettävää rahamäärää. Siten työ jatkui kahden aluksen hankkimiseksi ja tehtiin suunnitelma PA16, jossa määritettiin 18000 tonnin alus. Suunnitelma hyväksyttiin 1937 ja kahden aluksen hankinta sisällytettiin vuoden 1938 laivasto-ohjelmaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Joffre-luokka*
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St.Nazaire-Penhoëtilta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 26. marraskuuta 1938 telakka-altaassa numero 1. Aluksen rakennustyöt viivästyivät toisen maailmansodan alettua ja lopulta pysähtyivät kokonaan kesäkuussa 1940 Ranskan antauduttua. Tuolloin alus oli vain 20-prosenttisesti valmis. Lopulta sen keskeneräinen runko romutettiin.

Lähteet
-------

* Jordan, John: PA16 Joffre: France's Carrier Project of 1938.  *Warship*, 2010, XXXII. vsk, s. 60-76. London:  Conway Maritime Press. ISBN 978-1-84486-110-1.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Jordan, John s. 61
2. ↑  Jordan, John s. 74
**Pahat unet** (WSOY 1958) on Aila Meriluodon kolmas runokokoelma.

Meriluoto oli kokoelman ilmestyessä yli 30-vuotias neljän lapsen äiti. Hänen aikaisempien kokoelmiensa "runotyttömäisyys" oli vaihtunut aikuisen ajatuksiin. teos oli vaikea saada kokoon arjen kiireiden keskellä. Teoksessa kuvastuvat jo aikansa modernismin tyylipiirteet. Meriluoto kertoi muutoksesta myöhemmin niin, ettei hän orjallisesti noudattanut modernismin oppeja, koska veistoksellisuus tuntui edelleenkin hänen omalta tyylilajiltaan. Hän pyrki luomaan sinfonisen runon, jossa kielikuvat, assosiaatiot ja älylliset solmut punoutuvat yhteen. Sisällöllisesti teos oli kuvaus läheisen ihmissuhteen päättymisestä, mikä kirjallisissa piireissä tulkittiin tarkoittavan suhdetta kirjailija Lauri Viitaan. 

Teoksen kritiikin aloitti entiseen tapaan akateemikko V. A. Koskenniemi, joka onnitteli Meriluotoa erinomaisesta saavutuksesta. Hän arvioi, että teoksessa kuvastuu tekijän astuminen vapauteen ja uudelle tielle. Koskenniemi katsoi uuden kokoelman jatkavan edellisten kokoelmien (*Lasimaalaus* ja *Sairas tyttö tanssii*) teemoja ja liittyvän niihin orgaanisesti. Entistä vahvemmin teos kuvaa naista ja naisen kokemuksia synnyttäjänä ja alkunaisena, jotka runoilija rinnastaa luomisen tuskaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rajala, Panu: *Lasinkirkas, hullunrohkea: Aila Meriluodon elämästä ja runoudesta*, s. 179–185. Helsinki: WSOY, 2010. ISBN 978-951-0-35488-9.
**Porttiviitta** tai **Porttiviitta-alus**, myös **Porttiprikka**, oli Hailuodon Marjaniemen edustalle ankkuroitu valoton ja miehittämätön alus, joka toimi merimerkkinä Oulun satamiin suuntaaville aluksille. Alusta voidaan pitää Suomen ensimmäisenä majakkalaivana, vaikka siinä ei ollut loistolaitetta. 

Alus sijoitettiin asemapaikalleen ensimmäisen kerran vuonna 1794, ja se oli käytössä aina vuoteen 1881 saakka.

Piirros porttiviitta-aluksesta

Porttiviitta-alus oli suurikokoinen proomu, jonka etuosassa oli masto ja sen huipussa oli pallonmuotoinen merkki. Suuren kokonsa ansiosta se näkyi kauas, ja osoitti siten saapuville aluksille paitsi luotsin kohtauspaikan, myös merivirran suunnan.

Myrskyissä alus saattoi karata, jolloin Marjaniemen luotsien oli palautettava se takaisin sijoituspaikalleen. Vuonna 1850 sattuneen myrskyn ja aluksen karkaamisen yhteydessä hukkuivat molemmat alusta pelastamaan lähteneet luotsit. 

Vuonna 1871 valmistunut Marjaniemen majakka teki Porttiviitta-aluksen tarpeettomaksi, ja se poistettiin lopullisesti vuonna 1881.

Aiheesta muualla
----------------

* Hailuoto — saari meren sylissä: Marjaniemen majakka ja saaren pookit[vanhentunut linkki]
Pahanlaatuinen hermotuppikasvain 65-vuotiaalla miehellä
**Pahanlaatuinen hermotuppikasvain** eli **MPNST** on pehmytkudossarkoomiin kuuluva syöpätauti, joka on väestötasolla erittäin harvinainen, mutta tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavilla ilmantuvuudeltaan yli tuhatkertainen väestön keskitasoon nähden. Se saattaa muodostua pleksiformisen neurofibrooman pahanlaatuistuessa.

Pahanlaatuinen hermotuppikasvain on aggressiivinen, ja sen ennuste on neurofibromatoosi 1 -potilailla huonompi kuin muilla. Tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavan elinaikainen MPNST-riski on 12–16 %. Tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavilla suurin riski on nuorella aikuisiällä, mutta muussa väestössä pahanlaatuinen hermotuppikasvain on yleensä ikääntyneiden kasvain. Suurin osa pahanlaatuisista hermotuppikasvaimista todetaan neurofibromatoosi 1 -potilailla 20–40 vuoden iässä. Eräässä kohorttitutkimuksessa arvioitiin alle 20-vuotiaiden neurofibromatoosi 1 -potilaiden MPNST-riskiksi 0,5 %. Neurofibromatoosi 1 -potilailla esiintyvistä syöpäkuolemista 38–45 % johtuu pahanlaatuisesta hermotuppikasvaimesta. Neurofibromatoosi 1:n lisäksi MPNST:n riskitekijöihin kuuluu aiempi altistuminen säteilylle.

Pahanlaatuisen hermotuppikasvaimen tyypillisiä oireita ovat neurologiset ongelmat, kipu ja parestesia. Usein potilaalla ilmenee palpoitavissa oleva massa. Paikalliset primaarikasvaimet voidaan hoitaa kirurgisella poistolla ja sädehoidolla. Etäpesäkkeitä voidaan hoitaa kemoterapialla ja mahdollisuuksien salliessa kirurgialla. Etäpesäkkeitä muodostuu todennäköisimmin keuhkoihin, luihin ja keuhkopussiin. Kirurgisesti poistetut pahanlaatuiset hermotuppikasvaimet uusiutuvat paikallisesti 40–65 %:lla potilaista. Viisivuotiseloonjäämisennusteiden on raportoitu vaihtelevan välillä 20–50 %.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Metastatic Malignant Peripheral Nerve Sheath Tumor (MPNST) in Neurofibromatosis Type 1: Challenges in Diagnosis and Management National Library of Medicine 2022, viitattu 12.6.2023
2. 1 2 3  Roope A. Kallionpää, Elina Uusitalo, Sirkku Peltonen, Juha Peltonen, Neurofibromatoosi 1:n suuri syöpäalttius edellyttää valpasta seurantaa Aikakauskirja Duodecim 2017, viitattu 12.6.2023
3. 1 2 3  Pediatric malignancies in neurofibromatosis type 1: A population‐based cohort study National Library of Medicine 2019, viitattu 12.6.2023
4. 1 2 3  David S. Geller, Mark Gebhardt, Malignant Peripheral Nerve Sheath Tumors (MPNST) Sarcoma Help, viitattu 12.6.2023
Ivan Klasnić
**Ivan Klasnić** (s. 29. tammikuuta 1980 Hampuri, Länsi-Saksa) on kroatialainen jalkapalloilija. Kärkihyökkääjä Klasnić edusti vuodesta 2001 Bundesliigan Werder Bremenia, kunnes hän siirtyi Ranskan liigan Nantesiin kesällä 2008 ja sieltä Valioliigan Boltoniin kaudella 2009–2010 ensin lainalle ja kesällä 2010 pysyvästi. Viimeisen kautensa 2012–2013 hän pelasi Mainzissa.

Klasnić on syntynyt Hampurissa, hänen vanhempansa ovat kroatialaisia Saksaan Jugoslaviasta muuttaneita vierastyöläisiä. Klasnić aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa FC St. Paulissa vuonna 1997. Tätä ennen hän oli pelannut Union 03 Hamburgissa ja TSV Stellingenissä. Klasnić siirtyi Werder Bremeniin vuonna 2001 ja teki ensiesiintymisensä ykkösjoukkueessa vuonna 2003. Hänen ensimmäisiä Bundesliiga-kausiaan ovat varjostaneet kaksi vakavaa polvivammaa, mutta siitä huolimatta hän on ollut joukkueensa avainhahmoja.

2003/2004-kaudella Klasnić oli mukana voittamassa Bundesliigaa sekä Saksan cup-mestaruutta. Hän teki 13 maalia ja syötti 11. Klasnić hylkäsi Rudi Völlerin tarjouksen edustaa Saksan maajoukkuetta. Hän torjui myös Blaž Sliškovićin kutsun edustaa Bosnia ja Hertsegovinaa. Klasnić valitsi Kroatian ja teki maaotteludebyyttinsä maajoukkueessa pelissä Saksaa vastaan 18. helmikuuta 2004. Hän mukana vuoden 2004 EM-joukkueessa, mutta ei saanut lopputurnauksessa peliaikaa.

Klasnić teki 2004–2005 Mestarien liigassa viisi maalia (mukaan lukien yksi hattutemppu). Hän pelasi kaikissa Kroatian kolmessa ottelussa vuoden 2006 MM-kisoissa, mutta ei onnistunut maalinteossa. Klasnić on pelannut 23 maaottelua, joissa on tehnyt seitsemän maalia (tilanne 22. kesäkuuta 2006).

Tammikuussa 2007 kerrottiin Klasnićin sairastuneen munuaisen vajaatoimintaan. Hän sai munuaisensiirron mutta hänen kehonsa hylki ensimmäistä, äidiltään saamaansa elintä. Maaliskuussa 2007 hän joutui uuteen munuaisensiirtoon, tällä kertaa hänen isältään saama munuainen säästyi hylkimisreaktioilta. Syyskuussa 2007 hän sai lääkäreiltä luvan aloittaa harjoittelun ja jo 24. marraskuuta hänet valittiin Werder Bremenin aloituskokoonpanoon. Vuonna 2008 hänet valittiin Kroatian EM-kisajoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Franz Beckenbauer** | **Kicker Mann des Jahres**2007 | Seuraaja:**Franck Ribéry** |

Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Pletikosa |
2 Srna |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Tudor |
6 Vranješ |
7 Šimić |
8 Babić |
9 Pršo |
10 N. Kovač |
11 Tokić |
12 Didulica |
13 Tomas |
14 Modrić |
15 I. Leko |
16 J. Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Šerić |
21 Balaban |
22 Bošnjak |
23 Butina |
Valmentaja Kranjčar

Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Pletikosa |
2 Šimić |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Ćorluka |
6 Vejić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Kalinić |
10 N. Kovač |
11 Srna |
12 Galinović |
13 Pokrivač |
14 Modrić |
15 Knežević |
16 Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Budan |
21 Petrić |
22 Pranjić |
23 Runje |
Valmentaja Bilić
**Ivan Petrovytš Kotljarevskyi** (ukr. Іван Петрович Котляревський; 9. syyskuuta (J: 29. elokuuta) 1769 Pultava – 10. marraskuuta (J: 29. lokakuuta) 1838 Pultava) oli ukrainalainen runoilija ja näytelmäkirjailija, joka julkaisi vuonna 1798 ensimmäisen ukrainankielisen kaunokirjallisen teoksen *Enejida*. Häntä pidetään nykyaikaisen ukrainalaisen kirjallisuuden isänä.

Kotljarevskyi oli maata omistamaton aatelismies. Hän opiskeli 1780-luvulla Pultavan teologisessa seminaarissa ja toimi sen jälkeen maaseudun aatelisperheiden kotiopettajana. Hän palveli vuosina 1796–1808 upseerina Venäjän armeijassa ja komensi ukrainalaista kasakkarykmenttiä vuoden 1812 sodassa. Myöhemmin hän työskenteli erilaisten hyväntekeväisyysjärjestöjen palveluksessa ja oli vuosina 1812–1821 Pultavan teatterin taiteellinen johtaja.

Kotljarevskyin pääteos on humoristinen runoelma *Enejida*, jota hän työsti vuodesta 1794 ja jonka ensimmäinen osa julkaistiin Pietarissa vuonna 1798 ilman hänen lupaansa. Se on ivamukaelma antiikin roomalaisen Vergiliuksen runoelmasta *Aeneis*. Kotljarevskyi vaihtoi sankaritarun hahmot kansankieltä puhuviksi ukrainalaisiksi kasakoiksi, jotka seikkailevat Ukrainan hetmanaatin lakkauttamisen jälkeisinä vuosina kuin Vergiliuksen troijalaiset sankarit ikään. Teos matkii useiden muiden kirjoittajien vastaavia Vergilius-parodioita, joista selkein esikuva on venäläisen Nikolai Osipovin versio. Teoksensa saavuttaman suosion innoittamana Kotljarevskyi laajensi sen kattamaan koko alkuperäisen *Aeneaan* juonen. Viimeinen, kuudes osa ilmestyi vuoden 1820 tienoilla, mutta koko teos julkaistiin yksissä kansissa vasta Kotljarevskyin kuoltua vuonna 1842. Kotljarevskyi kirjoitti myös ensimmäiset ukrainankieliset näytelmät *Natalka Poltavka* ja *Moskal-Tšarivnyk*, joiden kantaesitys oli Pultavassa vuonna 1819. Mykola Lysenko on säveltänyt *Natalka Poltavkasta* suositun oopperan vuonna 1889.

Kotljarevskyin koti Pultavassa muutettiin museoksi vuonna 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ivan Kotlyarevsky *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Petrenko, Pavlo: Kotliarevsky, Ivan *Encyclopedia of Ukraine*.  1988. Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 14.1.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Remy, Johannes: *Ukrainan historia*, s. 78–79. Helsinki: Gaudeamus, 2015.
4. ↑  Remy 2015, s. 120.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivan Kotljarevskyi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Mohan Bhagwat** (s. 11. syyskuuta 1950 Chandrapur) on intialainen hindunationalisti, josta tuli Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön (RSS) kuudes ja nykyinen johtaja vuonna 2009.

Bhagwat syntyi perheeseen, jolla oli runsaasti yhteyksiä RSS-järjestöön. Hänen isänsä oli toiminut Gujaratissa liikkeen täyspäiväisenä vapaaehtoistyöntekijänä, äitinsä RSS:n naisjärjestössä ja isoisänsä oli järjestön perustaja Hedgewarin tuttava. Hän jätti kesken eläinlääketieteen maisteriopintonsa vuonna 1975, kun Indira Gandhi julisti kansallisen hätätilan, ja ryhtyi RSS:n täyspäiväiseksi vapaaehtoistyöntekijäksi (*pracharak*). Vuodesta 1991 alkaen hän oli vuosikymmenen loppuun saakka järjestön fyysisestä harjoittelusta vastaava johtaja. Hänet ylennettiin 2000 järjestön pääsihteeriksi, ja hän toimi tehtävässä kolme kolmivuotiskautta, kunnes hänet valittiin vuonna 2009 järjestön johtajaksi.

Päästyään Rashtriya Swayamsevak Sanghin johtajaksi Bhagwat uudisti järjestöä asettamalla virkoihin 75 vuoden ikärajan, muuttamalla järjestön univormua ja tekemällä järjestön paikallisosastojen (*shakha*) tilaisuuksista ajallisesti mukautuvia, jolloin niitä ei ole sidottu tarkkoihin aikatauluihin. Hänen johdollaan RSS aloitti myös internetvaikuttamisen. Hänen mukaansa Intia on Hindustan eli ensisijaisesti hindujen valtio. Lynkkausta hän pitää länsimaisena ja puolueellisena sanana, joka ei sovellu kuvaamaan Intian sosiaalisia väkivaltaisuuksia. Hänen mukaansa Raman temppelin rakentaminen tuhotun Baburin moskeijan tilalle Ayodhyassa on koko kansakunnan ylpeyden aihe ja tärkeä kysymys intialaiselle hinduidentiteetille, jonka pitäisi saada tukea jokaiselta intialaiselta.

Valtiollinen yliopisto Animal and Fishery Sciences University kunnioitti vuonna 2017 Bhagwatia myöntämällä hänelle doctor of science (DSc) -arvon, koska yliopiston mukaan Bhagwat on edistänyt eläinlääketiedettä sekä lehmien suojelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mohan Bhagwat: A vet, RSS pracharak for over 30 years *Hindustan Times*.  21.3.2009. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Dahat, Pavan: Who is Mohan Bhagwat? *The Hindu*.  29.4.2017. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Lynching is a ‘western construct’ used to defame India, claims RSS chief Mohan Bhagwat *Scroll*.  8.10.2019. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
4. ↑  Ghose, Debobrat: 'Let's forget past controversies': Mohan Bhagwat, addressing media post SC's Ayodhya ruling, pushes a kinder and gentler Sangh Parivar *Firstpost*.  9.11.2019. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
5. ↑  Maitra, Pradip Kumar: RSS chief Mohan Bhagwat to get honorary doctorate in veterinary sciences *The Hindustan Times*.  7.3.2017. Viitattu 21.11.2019. (englanniksi)
**Masakuni Yamamoto** (jap. 山本 昌邦; s. 4. huhtikuuta 1958 Shizuoka, Japani) on japanilainen uransa lopettanut jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Masakuni Yamamoto edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1980-1982.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1980 | 2 | 0 |
| 1981 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 4 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Sogahata |
2 Tulio |
3 Moniwa |
4 Nasu |
5 Abe |
6 Konno |
7 Morisaki |
8 Ono |
9 Takamatsu |
10 Matsui |
11 Tanaka |
12 Kikuchi |
13 Komano |
14 Ishikawa |
15 Tokunaga |
16 Ōkubo |
17 Hirayama |
18 Kurokawa |
Valmentaja Yamamoto



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
Jarmo Viinanen (2022)
**Jarmo Viinanen** (s. 23. helmikuuta 1959 Imatra) on suomalainen diplomaatti. Hän oli Suomen Ruotsin suurlähettiläs Tukholmassa elokuusta 2014 elokuuhun 2016.

Vuosina 2009–2014 Viinanen oli Yhdistyneiden kansakuntien Suomen pysyvän edustuston suurlähettiläs New Yorkissa ja vuosina 2005–2009 tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö. Vuosina 2000–2005 Viinanen oli tasavallan presidentin ulkopoliittinen neuvonantaja. Hän on työskennellyt ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1988.

Viinanen valmistui valtiotieteen maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1987. Hän oli Turun yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteeri 1985–1987. Viinanen on yliopiston vuoden alumni 2006.

Heinäkuussa 2016 nousi kohu siitä, että Iltalehden mukaan Viinasta epäiltiin alaisiin ja lähetystön vieraisiin kohdistuvasta seksuaalisesta häirinnästä. Ulkoministeriö ilmoitti aloittaneensa sisäisen tarkastuksen Ruotsin-suurlähetystöön. Elokuussa Viinanen vedettiin pois Ruotsista nopeutetussa aikataulussa ja siirrettiin muihin tehtäviin. Lopullisesti Viinasen kohtalosta päätti tasavallan presidentti Sauli Niinistö ja hänen suurlähettilään pestinsä päättyi 19. syyskuuta 2016. Uusi suurlähettiläs Matti Anttonen aloitti tehtävässä 2. tammikuuta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jarmo Viinasen CV (pdf) Suomen suurlähetystö, Tukholma. Viitattu 26.4.2015.
2. ↑  Suurlähettiläs Viinanen Ylelle: "Ei osoiteta, että minä olisin tehnyt jotain väärää" *Yle.fi, uutiset*.  16.8.2016. Viitattu 16.8.2016.
3. ↑  Jarmo Viinanen YK-suurlähettilääksi  5.12.2008. Ulkoministeriö. Viitattu 5.12.2008.
4. ↑  Vuoden alumni Turun yliopisto.  Arkistoitu 16.7.2016. Viitattu 26.4.2015.
5. ↑  Suomen Ruotsin-suurlähettilästä epäillään seksuaalisesta häirinnästä *Ylen uutiset*.  13.7.2016. Viitattu 13.7.2016.
6. ↑  Presidentti sinetöi suurlähettiläs Viinasen kohtalon - kotiutetaan Tukholmasta *iltalehti.fi*. Viitattu 25.8.2016.
7. ↑  Suomen suurlähetystö, Tukholma Ulkoasiainministeriö. Viitattu 6.1.2017.
**Lamerica** on Gianni Amelion ohjaama italialais-ranskalais-sveitsiläinen draamaelokuva vuodelta 1994. Sen tarina sijoittuu vuoden 1991 Albaniaan. *Lamerica* voitti Venetsian elokuvajuhlilla neljä palkintoa ja palkittiin myös muun muassa parhaan eurooppalaisen elokuvan Felix-palkinnolla sekä parhaana ulkomaisena elokuvana monissa maissa.

Juoni
-----

Italialaiset hämärämiehet ovat vuonna 1991 totalitaarisesta hallinnosta juuri vapautuneessa Albaniassa muka perustamassa sinne kenkätehdasta. Voidakseen huijata hankkeeseen italialaista ja Euroopan unionin tukirahaa he nimittävät yhtiönsä hallituksen puheenjohtajaksi köyhän dementoituneen albanialaisvanhuksen. Mies kuitenkin katoaa pian, ja häntä etsiessään ja kuljettaessaan takaisin yksi italialaismiehistä saa kokea vieraan, köyhän maan uhkat ja rasitukset. Matkan aikana miehet myös lähenevät erilaisuudesta huolimatta.

Arvioita
--------

*Suomen Kuvalehdessä* 1996 Ywe Jalander kirjoitti uutuuselokuvan antavan katsojalle "syvälle mieleen painuvan kuvan Albanian kaoottisesta nykyhetkestä, joka yleistyy myös siihen epämääräisyyden tilaan, joka monissa entisissä sosialistimaissa nykyään vallitsee". Hän kehui etenkin elokuvan viimeisiä lähikuvia, joissa siihen asti vastenmielisinäkin esitetyt köyhät albaanit muuttuvat samastuttaviksi yksilöiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylänen, Helena: Neorealismista realismiin. Viisikymmentä vuotta Rossellinin jälkeen: Lamerica.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.1994. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Lamerica Ritzissä.  *Helsingin Sanomat*, 13.2.1997, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  *Lamerica* Internet Movie Databasessa. (englanniksi), Awards.
4. ↑  Jalander, Ywe: EU:n ulkopuolella.  *Suomen Kuvalehti*, 1996, nro 15, s. 57. Näköislehti (maksullinen).
**Kajottikurpitsa** (*Sechium edule*) on monivuotinen kurkkukasveihin kuuluva köynnös. Sen hedelmät ovat 10–20 cm pitkiä, päärynänmuotoisia ja ruoaksi kelpaavia.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Kajottikurpitsan varsi kasvaa 10 m pitkäksi. Lehdet ovat 3- tai 5-halkioiset, niiden leveys on 8-18 cm ja pituus 9-22 cm. Kasvilla on erikseen hede- ja emikukat. Hedekukat kasvavat pieninä terttuina 10-30 cm kukkavarren päässä, ja niissä on viisi selvästi toisitaan erottuvaa terälehteä. Emikukan terälehdet ovat kasvanet yhteen tötteröksi. Hedelmät muodostuvat yksitellen, joskus pareittain.

Levinneisyys
------------

Kajottikurpitsa on ikiaikainen viljelykasvi, mutta sen siemeniä tai siitepölyä ei ole säilynyt arkeologisiin löytöihin. Kronikoitsijoiden mukaan sitä on viljelty Meksikossa ennen eurooppalaisten tuloa. Sen lähimmät villit sukulaiset elävät Mesoamerikassa. Viljely on levinnyt Antilleille ja Etelä-Amerikkaan 1700- ja 1800-luvulla, ja samoihin aikoihin se vietiin Eurooppaan ja sieltä Afrikkaan, Aasiaan ja Australiaan. Pohjois-Amerikassa viljely alkoi 1800-luvun loppupuolella.

Kasvi menestyy lämpimässä ilmastossa, ja tarvitsee kuusi tuntia auringon valoa ennen kuin se kukkii.

Käyttö
------

Kajottikurpitsaa voidaan syödä raakana tai kypsennettynä. Sen yleisimmät käyttötavat muistuttavat kesäkurpitsan käyttöä, mutta Latinalaisessa Amerikassa siitä tehdään samanlaista makeaa piirakkaa kuin kurpitsasta.

Lähteet
-------

1. ↑  kajottikurpitsa (Suomalaisen nimen lähde: Vanamon toimikunta) *Kassu Finto*. Viitattu 29.5.2016.
2. 1 2 3  Chayote Squash *Specialty Produce*. Viitattu 29.5.2016.
3. 1 2  R. Lira Saade: Chayote *Neglected Crops : 1492 from a Different Perspective. 1994. J.E. Hernándo Bermejo and J. León (eds.). Plant Production and Protection Series No. 26. FAO, Rome, Italy. p. 79-84.*. Purdue University. Viitattu 29.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: *Sechium edule* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Sechium edule* (englanniksi)
* Flora of China: *Sechium edule* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q38646266
* Wikispecies: Sicyos edulis
* APDB: 76037
* APNI: 231877
* CoL: 4X7HV
* GBIF: 3625017
* GRIN: 33882
* IPNI: 293946-1
* NCBI: 184140
* PFI: 3318
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:293946-1
* Tropicos: 9200749
* WFO: wfo-0000441493

 |

 |
**Pakkovalta** on vallankäyttöä, jonka tarkoituksena on ohjata yhteisön toimintaa, tarvittaessa välittömiä pakkokeinoja käyttämällä tai välillisesti pakkokeinojen käyttämisellä uhkaamalla. Oikeuksia ja lakeja suojellaan usein pakkovallan keinoin. Toisaalta oikeudet ja lait voivat olla luonnottomia, jos kansalaiset tottelevat vain pakkovallalla.

Marxilaisessa diskurssissa sillä viitataan yhteiskuntaan, joka on olemassa ennen työväenluokan vallankumousta ja kommunistisen yhteiskunnan syntyä. Libertaareilla ja tietyillä muilla poliittisilla ryhmillä on oma, erittäin negatiivinen käsityksensä pakkovallasta, pitäen sitä käytännössä aina moraalisesti vääränä.

Sekä valtio että muut tahot käyttävät pakkovaltaa poliittisiin tarkoituksiin. Pakkovaltaa (lähinnä erityisessä poliittisessa merkityksessä) vastustavat anarkistit, liberaalit, marxistit sekä pasifistit. Joka tapauksessa pakkovalta on yksi perinteisimpiä motivointikeinoja, ja sitä käytetään jatkuvasti siihen tarkoitukseen. Muuhun kuin lakien valvomiseen rangaistusten keinoin perustuvia yhteiskuntia ei ole toteutettu, lukuun ottamatta lyhytikäistä anarkistien valtaa osissa Espanjaa sisällissodan aikana. Vaihtoehtona pakkovallalle on siten ollut *mielivalta*, joka on harjoitettu feodalismin aikana ja muun muassa Afganistanin sisällissodan jälkeen 1992–1996 ja Somaliassa diktaattori Siad Barren hallituksen kaaduttua. Tällöin hallinnassa ovat erilaiset lähinnä rosvojoukoiksi luokiteltavat ryhmät.

Katso myös
----------

* Nonaggressioperiaate
* Poliittiset hyveet
* Valta
**Jarmo "Mister" Suomi** (s. 25. lokakuuta 1971, Vaasa) on Helsingin Lähiradion radiotoimittaja sekä teatterin ja musiikin tekijä. Suomi on tehnyt näytelmiä muun muassa Harri István Mäen kanssa Suomen paremman väen teatterissa. 1990-luvulla Jarmo Suomi oli yksi Pispalan kierrätyskeskuksen perustajista.

Jarmo Suomi on keikkaillut mm. kokoonpanoilla *Mister Suomen eroottiset unet* ja *Mister Suomi ja vastuulliset oikeushenkilöt*. Mister Suomi ja Vastuulliset Oikeushenkilöt julkaisivat vuonna 2002 CD-äänitteen "Kiljuva sammakko" (OVCD-02), jonka tuotti Otto Valetta (Kalle Pursiainen). Vuonna 2011 Jarmo Suomi tuotti albumin *Tapan itseni jouluaattona* (MISTER-01). Kummallakin levyllä soitti myös mm. Juha Rauäng.

Lähteet
-------

1. ↑  Röllin kuuloinen mies.  *Kaupunkilehti Tori*, 9.5.2012.
2. ↑  Sorilla tehdään jälleen kapakkateatteria *moro.aamulehti.fi*.  08.03.2013. Viitattu 25.11.2016.
3. ↑  Lahiradio  11.2.2016. Radio valo. Viitattu 25.11.2016.
4. ↑  Riikka Tietäväinen: Elämäntapakierrättäjät.  *Aamulehden Moro -liite*, 29.7.1999.
5. ↑  Silja Kiehelä: Mister Suomi.  *Lempäälän-Vesilahden sanomat*, 24.11.2011.
**Nguyễn Thị Huyền** (19. toukokuuta 1993) on vietnamilainen yleisurheilija ja aasianmestari. Hän on erikoistunut 400 metrin matkoille.

Kilpailu-ura
------------

Vuonna 2012 Thị Huyền osallistui Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin Barcelonassa. Hän kilpaili tuolloin 400 metrin aitajuoksussa, mutta jäi alkueriin. ASEANn universiadeissa hän voitti sekä 400 metrin ja 400 metrin aitajuoksun mestaruuden. Samana vuonna hän myös voitti Vietnamin junioreiden mestaruuden 200 metrillä, 400 metrillä ja 400 metrin aitajuoksussa.

Vuonna 2013 Thị Huyền voitti neljä mestaruutta Nuorten Kaakkois-Aasian kisoissa 200 metrillä, 400 metrillä, 400 metrin aitajuoksussa sekä 4x400 metrin viestissä. Vietnamin mestaruuskilpailuissa hän voitti 400 metrin aitajuoksun ja oli toinen sekä 200 että 400 metrillä. Vuonna 2014 Aasian kisoissa hän oli 400 metrin kilpailussa seitsemäs ja 4x400 metrin viestissä viides. ASEAN olympiadeissa hän voitti 400 metrin aitajuoksun sekä oli mukana voittamassa sekä 4x100 metrin että 4x400 metrin viestin.

Vuonna 2015 Thị Huyền osallistui Singaporen Kaakkois-Aasian kisoihin. Hän voitti tuolloin 400 metrin ja 400 metrin aitajuoksun sekä oli 4x400 metrin viestijuoksun voittaneessa joukkueessa. Hän osallistui myös Pekingin MM-kilpailuissa 2015 400 metrin aitajuoksuun, mutta jäi alkueriin. Vuonna 2016 Thị Huyền kilpaili Rion olympialaisissa 400 metrille ja 400 metrin aitajuoksuun. 400 metrin juoksussa hän jäi alkueriin ajalla 52,97 s. Aitajuoksussa hän jäi alkueriin ajalla 57,87 s.

Vuonna 2017 Thị Huyền voitti Aasian-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ja 4x400 metrin viestissä. Hän myös uusi Kaakkois-Aasian kisoissa 400 metrin, 400 metrin aitajuoksun ja 4x400 metrin viestin mestaruudet. Thị Huyền voitti saman vuoden lokakuussa Vietnamin mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ja 400 metrin juoksussa. Vuonna 2019 hän voitti Kaakkois-Aasian kisoissa 400 metrin juoksun.

Ennätykset
----------

Lähde:

* 200 metriä: 24,60 (16. elokuuta 2012, Hồ Chí Minh)
* 400 metriä: 52,00 (12. kesäkuuta 2015, Singapore)
* 400 metrin aitajuoksu: 56,06 (22. elokuuta 2017, Kuala Lumpur)
* 4x100 m: 45,74 (18. joulukuuta 2014, Palembang)
* 4x200m: 1.36,83 (9. joulukuuta 2014, Namdinh)
* 4x400m: 3.31,46 (11. kesäkuuta 2015, Singapore)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Athlete Profile World Athletics. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Nguyễn Thị Huyền Sports Reference.  Arkistoitu 5.6.2019. Viitattu 1.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Pohjeluuta (vas.) ja sääriluuta yhdistää luuvälikalvo.Säären lihakset ja jänteet edestä.Säären lihakset takaa. Kaksoiskanta-  
lihaksessa on kaksi yläpäätä.Kaksoiskanta-  
lihaksen alla olevat lihakset.
**Sääri** on ihmisen jalassa polven ja nilkan välinen osa. Varvasastujilla kuten hevosella säärellä viitataan tavallisesti nilkan ja vuohisen väliseen jalan osaan.

Sääressä on kaksi luuta, paksumpi sääriluu ja ohuempi pohjeluu. Niitä yhdistää luuvälikalvo, ja päistään ne yhdistää sääri–pohjeluuside. Sääriluun yhdistää reisiluuhun polvinivel ja polvilumpioon polvijänne.

Säären takaosassa eli pohkeessa ovat kaksoiskantalihas, leveä kantalihas, pitkä pohjeluulihas ja lyhyt pohjeluulihas. Kaksoiskantalihaksen yhdistää kantaluuhun akillesjänne. Säären etuosassa on etummainen säärilihas.

Lähteet
-------

* *Opas anatomiaan*. H. F. Ullmann, 2015. ISBN 978-3-8480-0765-3.

### Viitteet

1. ↑  *sääri.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  *Opas anatomiaan* 2015, s. 78, 83, 97.
3. ↑  *Opas anatomiaan* 2015, s. 50–51.
Lammalan venesatama
**Lammala** on taajama Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Taajama oli entisen Västanfjärdin kunnan keskusta, joka on muodostunut Norrlammalan ja Söderlammalan yhteenkasvaneista kylistä. Lammalan taajama-alueen koko on 1,41 neliökilometriä ja sen asukasluku on 217.

Lammala sijaitsee Västanfjärdvikenin rannalla Kemiön saaren eteläosassa. Taajaman itäpuolella virtaa puro Lammalabäcken. Taajamassa on kauppa ja apteekki. Taajama-alueen ulkopuolella sijaitsevat Västanfjärdin uusi ja vanha kirkko.

Lähteet
-------

1. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2011  8.2.2013. Tilastokeskus. Viitattu 20.8.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Detaljplan för Lammala och detaljplaneändring Kemiönsaaren kunta.  Arkistoitu 21.8.2014. Viitattu 20.8.2014. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Västanfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Lammala

 |
|  |
| Rekisterikyliä Västanfjärdissä | 
* Billböle
* Brännboda
* Finsjö
* Galtarby
* Gräggnäs
* Kobböle
* Misskärr
* Nivelax
* Norrlammala
* Pörtsnäs
* Sirnäs
* Söderlammala
* Södersundvik
* Tappo
* Västanfjärd
* Vesterillo
* Östanå

 |

 |
**Kajosalama** (engl.  *elf*) on yläsalamatyyppi. Se voi esiintyä voimakkaissa ukkosissa useimmiten positiivisten maasalamoiden yhteydessä. Kajosalaman olemassaolo varmistettiin 6. heinäkuuta 1989 avaruussukkulasta kuvatuista videokuvista. Suomessa kajosalamia on kuvannut ensi kerran vuonna 2009 pieksämäkeläinen tähtiharrastaja Timo Kantola. Kuvattuihin salamoihin kuului myös keijusalamoita.

Kajosalama on vaakasuorassa laaja, leveydeltään noin 200 kilometrin kokoinen himmeä valorengas. Se esiintyy 80–100 kilometrin korkeudessa keijusalama-alueen yläpuolella. Se voi esiintyä vajaan millisekunnin jälkeen voimakkaasta, yleensä positiivisesta maasalamasta. Kajosalama voi esiintyä yhdessä keijusalaman kanssa, mutta ne eivät välttämättä esiinny aina yhdessä.

Kajosalama syntyy, kun salama synnyttää suurtaajuista magneettista säteilyä, joka etenee palloaaltona. Jos säteilypulssi on tarpeeksi voimakas, se synnyttää valoa tietyllä korkeudella. Valo nähdään sivuille laajenevana valorenkaana tietyllä korkeudella.

Katso myös
----------

* Keijusalama
* Viuhkasalama

Lähteet
-------

1. ↑  Harrastaja kuvasi maailman pohjoisimmat yläsalamat  7.12.2009. Yle.fi. Viitattu 8.12.2009.
2. ↑  Tapio J. Tuomi Skepsis-lehdessä 1999 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gabonin maantiede** kertoo Gabonin maantieteestä. Gabon sijaitsee päiväntasaajan molemmin puolin. Gabonin pohjoispuolella sijaitsevat Päiväntasaajan Guinea ja Kamerun ja itä- ja eteläpuolella sijaitsee Kongon tasavalta. Gabonin länsipuolella on Atlantin valtameri. Merenrannikkoalueelta alkaa tasankoalue, joka ulottuu 200 km sisämaahan päin. Maan keskiosasta itään mentäessä maasto kohoaa vähitellen ylängöksi ja vuoristoksi. Useat joet saavat alkunsa noin 1000 metrin korkeudesta ylängöltä. Yksi Gabonin joista on 1200 kilometriä pitkä joki Ogooué, joka on merkittävä laivaliikenteen kannalta. Ogoouén pohjoispuolella ovat Kristallivuoret ja eteläpuolella ovat Chailluvuoret.

Gabonin ilmasto on kuuma ja kostea ja ilmankosteus on keskimäärin 85%. Sadekaudet ovat maaliskuun puolivälistä toukokuun puoliväliin ja lokakuun puolivälistä joulukuun puoliväliin saakka. Sadekausien aikana esiintyy usein tulvia. Auringonpaisteesta aiheutunut voimakas haihtuminen aiheuttaa usein suuria sadepilviä, jonka jälkeen esiintyy rankkoja sateita. Usein rankkasateita esiintyy iltapäivällä lämpötilan ollessa korkea. Merenrannikon pohjoisosassa on sateisinta ja siellä vuotuinen sademäärä on 4000 mm. Gabonin keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 2570 mm.

Gabonin alankoalueilla on trooppista sademetsää, missä eliölajisto on maailman monipuolisin. Eläimistöön kuuluu useita kädellisiä, joita ovat simpanssi, paviaanit, marakatit ja läntinentasankogorilla. Gabonissa esiintyy satoja kotoperäisiä lintulajeja, joita ovat monet papukaijat, kuten esimerkiksi harmaapapukaija.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 122-123. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
Karjamajoja Gudbrandsdalissa Norjassa.
Lampaita siirtymätaipaleella Ranskan keskiylängöllä.
**Transhumanssi** on maanviljelijöiden harjoittamaa karjan mukana siirtymistä vuodenaikojen mukaan. Tyypillisesti transhumanssia harjoittava yhteisö asuu alhaalla laaksossa viljellen maata, ja osa yhteisöstä lähtee kesällä ylemmäs vuoristoon paimentamaan karjaa. Vain paimenet ja karja liikkuvat, ei koko yhteisö.
Joskus transhumanceksi sanotaan nomadista pastoralismia, joka on pitkien matkojen kulkemista paimennettavan karjan mukana.

Katso myös
----------

* Nomadi
* Pastoralismi
* Sedentismi
* Vuotuiskierto
* Jutaaminen
* Karjamaja
* Fulbet

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriantropologia, WSOY 1970
2. ↑  Mustonen, Kaisu & Tero: *Jukajärven ja -joen hoitosuunnitelma. Selkien perinteestä ja luonnosta 5.*, s. 12. Vaasa: Lumimuutos, 2013. ISBN 978-952-5944-05-1. julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 16.8.2014).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Transhumanssi** Wikimedia Commonsissa
**Mora träsk** on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan itäosassa. Sen pinta-ala on 36,75 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Mora träskin ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järvi jakautuu lounaiseen ja koilliseen altaaseen, joita yhdistää noin 80 metriä leveä salmi. Järven koilliskolkassa sijaitsee noin kolmen hehtaarin laajuinen Moraholmen. Mora träskin rannat ovat pääosin metsämaata, eteläinen ranta kohoaa melko jyrkästi. Järven lounaispuolisen Morabergetin korkeustaso on yli 60 metriä mpy. Mora träskin koillisrannalta lähtee noin 700 metriä pitkä laskuoja Nötvikeniin, joka on Saaristomeren kapea ja mutkainen lahti.

Mora träsk (82.A42.1.001) kuuluu vesistöalueeseen 82.042A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueen 82.042A järvet ovat Mora träsk, Mösjö ja Tjärnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mora träsk, vakavesi, Saltvik
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.6.2021.
3. ↑  Mora träsk. Järviwiki. Viitattu 11.6.2021.
4. ↑  Ahvenanmaalla (82.042A). Järviwiki. Viitattu 18.6.2021.
**Pekka Pertti Tukia** (s. 3. marraskuuta 1945 Pihtipudas) on suomalainen matemaatikko ja professori.

Tukia väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1972 tutkielmalla *On Discrete Groups of the Unit Disk and their Isomorphims*. Hän työskenteli yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina 1967–1982, Suomen Akatemian vanhempana tutkijana 1981–1982, matematiikan apulaisprofessorina 1983–1993 ja professorina vuodesta 1993. Hän on vieraillut tutkijana Ruotsissa, Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Britanniassa.

Viitteet
--------

1. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 753. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project

 |

 |
**Jussi Heikki Puumala** (20. joulukuuta 1878 Noormarkku – 1. lokakuuta 1953 Noormarkku) oli suomalainen poliitikko, agronomi ja maanviljelijä. Puumala toimi Kansanpuolueen kansanedustajana vuosina 1917–1919 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Puumala toimi myös kunnanvaltuutettuna Noormarkussa ja kaupunginvaltuutettuna Porissa.

Siviiliammatiltaan Puumala oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Noormarkussa 1904–1953. Puumala toimi työurallaan myös Satakunnan maanviljelysseuran sihteerinä ja maatalouskonsulenttina 1906–1914, Satakunnan maanviljelysseuran rahastonhoitajana 1906–1911, Satakunta-lehden vakinaisena avustajana 1911–1914, Porin suomalaisen säästöpankin kamreerina 1919–1927, Porin suomalaisen lyseon ja kauppakoulun opettajana 1924–1925, Porin kauppa- ja kauppa-apulaiskoulun vt. johtajana 1925–1929, Porin kauppa- ja kauppa-apulaiskoulun johtajana 1929–1943 ja Porin kauppa- ja kauppa-apulaiskoulun opettajana 1925–1943.

Puumala kirjoitti ylioppilaaksi 1899, valmistui agronomiksi 1902 ja filosofian kandidaatiksi 1908. Puumalan vanhemmat olivat talollinen Henrik Puumala ja Amalia Wähä-Savo. Puumalan puoliso vuodesta 1902 oli Suoma Helena Palin. Kansanpuolue päätettiin 8. joulukuuta 1918 sulauttaa Kansalliseen Edistyspuolueeseen ja monarkiaa kannattava Puumala liittyi Kokoomukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Jussi Puumala *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisten kansanpuolueen kansanedustajat 1917–1918 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(5) | 
* Heimonen
* Pullinen
* Puumala
* Tanttu
* Vuokoski

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1918–1919 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(41) | 
* Ahmavaara
* Ala-Kulju
* Alanen
* Antila
* Arajärvi
* Arokallio
* Bergroth
* Haataja
* Hiidenheimo
* Hultin
* Hyöki
* Häkkinen
* Ingman
* Kaila
* Kairamo
* Koivisto
* Lanne
* Lagerlöf
* Laurila (1919)
* Louhivuori
* Malmivaara
* Mannonen (1919)
* Meurman (1919)
* Nevanlinna
* Nissinen
* Paavolainen
* Pennanen
* Peurakoski
* Puumala
* Päivänsalo
* Rantasalo
* Repo (1919)
* Retulainen
* Runtti
* Setälä
* Sjöstedt-Jussila
* Snellman
* Talas
* Tanttu
* Typpö
* Vanhala
* Valkama
* A. Virkkunen
* P. Virkkunen
* Yrjö-Koskinen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Johan (Juho, Jussi) Rapo** (22. toukokuuta 1878 Sortavalan maalaiskunta – 18. helmikuuta 1951 Vesilahti) oli suomalainen asioitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Rapon vanhemmat olivat työmies Matts Rapo ja Anni Vaittinen. Hän kävi Sortavalan seminaarin 6-luokkaisen mallikoulun ja 2-luokkaisen käsityöläiskoulun. Rapo työskenteli aluksi nahkurin kisällinä ja nahkurina. Myöhemmin hän toimi Sortavalan maalaiskunnassa Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen piirimiehenä, kunnankirjurina, sosiaalidemokraattisena piirisihteerinä, sanomalehdentoimittajana ja asioitsijana aina vuoteen 1944 saakka.

Rapo oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1919–1933 ja 1936–1939 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja hän oli myös jäsenenä Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuustossa.

Rapo oli naimisissa vuodesta 1908 Roosa Kokon kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Jussi Rapo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Opetussuunnitelman perusteet** ovat Suomen perus- ja lukio-opetuksessa Opetushallituksen laatima kansallinen normi, jonka mukaan jokaisen opetuksen järjestäjän on laadittava opetussuunnitelma.

Opetussuunnitelman perusteet perustuvat perusopetuslakiin ja muuhun lainsäädäntöön. Koulutuksen järjestäjien on noudatettava opetussuunnitelman perusteita. Niissä määrätään opetussuunnitelman sisällöstä, opetettavien oppiaineiden tavoitteista ja keskeisistä sisällöistä, opiskelun tuen järjestämisestä, maahanmuuttajataustaisten oppilaiden opetuksesta sekä oppilasarvioinnista ja todistuksista. Oppilasarviointia varten on määritelty hyvän osaamisen kuvaukset ja annettu päättöarvioinnin kriteerit.

Peruskoulun alkuvaiheessa ei ollut opetussuunnitelman perusteita, vaan koko Suomessa käytettiin valtakunnallista opetussuunnitelmaa nimeltään *Peruskoulun opetussuunnitelma, POPS*. Ensimmäiset peruskoulun opetussuunnitelman perusteet laadittiin vuonna 1985. Tästä alkaen perusteet on uudistettu kymmenen vuoden välein: 
Peruskoulun opetussuunnitelman perusteet 1994, Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2004 ja Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2014.

Opetussuunnitelman perusteet 2014
---------------------------------

Opetushallitus antoi vuoden 2014 lopulla perusteet, joiden pohjalta otetaan vuonna 2016 käyttöön perusopetuksen uusi opetussuunnitelma. Perusteissa korostetaan oppilaan aktiivista roolia, vuorovaikutustaitoja ja laaja-alaista osaamista. Asiakirjaan on kirjattu tulevaisuudessa tarvittavia laaja-alaisia taitoja, kuten kulttuurinen osaaminen, ajattelu ja oppiminen, opiskelu- ja työelämässä tarvittava osaaminen sekä monilukutaito, jolla tarkoitetaan kykyä erilaisten tekstien tulkintaan ja tuottamiseen, taitoa toimia tekstien kanssa monissa tilanteissa ja erilaisissa tehtävissä. Monilukutaito on kykyä hankkia, muokata, tuottaa, esittää ja arvioida tietoja eri muodoissa ja erilaisten välineiden avulla. Monilukutaidon tarkoittamaan *teksti*-käsitteeseen sisältyy monenlaisia viestejä, kuten liikennemerkki, kartta, musiikkivideo, matemaattinen todistus ja romaani.

Lähteet
-------

1. 1 2  Opetussuunnitelman perusteet. Tieteen termipankki. Viitattu 4.3.2015.
2. 1 2  OPS 2016 (Arkistoitu – Internet Archive). Opetushallitus. Viitattu 4.3.2015.
3. ↑  Minna-Riitta Luukka. Opetussuunnitelmat uudistuvat: tekstien lukijasta ja kirjoittajasta monilukutaituriksi. 10.12.2013. Viitattu 4.3.2015.