recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaarlo IImari Perälä** (24. heinäkuuta 1892 Ylihärmä – 14. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Perälän vanhemmat olivat opettaja Heikki Perälä ja Fredriikka Sofia Teittinen ja puoliso 1922–1958 Linda Eufrosyne Nopola. Perälä tuli ylioppilaaksi Lapualla vuonna 1912 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1919. Valmistuttuaan hän oli ensin yliopiston palveluksessa assistenttina ja sitten vuodesta 1920 Tapiolla konsulenttina ja lehden toimittajana. Tuomarniemen metsäkoulun metsänhoitajana Perälä toimi 1922–1928 ja sitten Pohjois-Hämeen metsänhoitolautakunnan päämetsänhoitajana. Hän oli samalla metsänhoidon opettaja Ahlmanin maamies- ja emäntäkoulussa Messukylässä. Sota-aikana Tampereen polttoainepäällikkönä 1941–1942 toiminut Perälä oli Pohjois-Hämeen hankintapiirin päällikkö vuodesta 1943 vuoteen 1945, jolloin hänestä tuli vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtaja. Tehtävää hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoteen 1960. Perälä oli Suomen Metsävakuutusyhdistyksen puheenjohtaja 1953–1960 ja Metsäpalon perustaman Palokärki-yhtiön toimitusjohtaja 1950–1960. Myös useita luottamustehtäviä hoitanut Perälä sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1952.

Julkaisuja
----------

* *Pohjois-Hämeen metsänhoitolautakunnan toiminta v. 1938 sekä 10-vuotiskautena 1929–1938*, 1939
* *Myrsky-, metsäntuho-, metsänviljelys-, kulotus- ja puistovakuutus: liittyy Metsäpalovakuutuksen oppaaseen*, 1958

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Perälä *Biografiasampo*. Viitattu 21.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 638. Viitattu 21.5.2022.
3. ↑  Kuolleita. Metsäneuvos Ilmari Perälä. *Helsingin Sanomat*, 19.3.1987, s. 18.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Gustaf (Kustaa) Rikhard Rantanen** (6. kesäkuuta 1878 Keuruu – 5. tammikuuta 1953 Multia) oli suomalainen maanviljelijä ja maastohiihtäjä.

Keuruulta kotoisin ollut Kustaa Rantasen kilpailu-ura alkoi vuonna 1902 kun hän lähti keuruulaisen Asarias Aution kanssa Viipurissa pidettyihin 30 kilometrin hiihtokilpailuun, jossa Autio sijoittui kolmanneksi ja Rantanen neljänneksi. Rantanen kamppaili vuonna 1903 Oulun hiihtojen 30 kilometrin hiihdon voitosta teiskolaisen Kalle Eklundin kanssa ja hävisi tälle vain puolella suksenmitalla. Vuonna 1905 Rantanen voitti Oulun hiihtojen 30 kilometrin hiihdon Matti Koskenkorvan tullessa toiseksi ja Kalle Jussilan kolmanneksi. Vuonna 1906 Rantanen hävisi samalla matkalla Oulussa voittajalle Konsta Vesalle vain puolella sekunnilla. Rantasen kilpailu-ura kesti kaikkiaan 12 vuotta. Tämän jälkeen hän oli maanviljelijänä Multian Sydänmaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Rantanen Kustaa, hautakuva albumissa: Multia, vanha hautausmaa Oh-Sö (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 25.2.2024.
2. ↑  Rantanen Kustaa R, Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto: Vuosina 1952-1954 kuolleiden yli-ikäisten henkilöiden hakemistokortit Kansallisarkisto. Viitattu 25.2.2024.
3. ↑  Päivästä päivään, Helsingin Sanomat, 07.06.1938, nro 150, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Jussi Kirjavainen : Pohjois-hämäläisiä hiihtäjiä II. Kalle Eklund, Aamulehti, 26.01.1936, nro 24, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kymmenen suomalaista suurhiihtäjää. Matti Koskenkorva, Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomat, 10.02.1938, nro 6, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Keuruun Rantanen voitti usein ja hävisi harvoin, Aamulehti, 21.10.1937, nro 284, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

Kustaa Richard Rantanen, GENi []
**Ovi- ja ikkunavero** oli voimassa Ruotsissa vuodesta 1743 eteenpäin aina vuonna 1809–1810 voimaan astuneisiin uusiin määräyksiin. Veron perusteena oli rakennuksen ovien ja ikkunoiden lukumäärä, jonka avulla katsottiin voitavan määrittää talon omistajan veronmaksukykyisyys. Ovi- ja ikkunaveroja säädettiin monissa muissakin maissa, kuten Britanniassa, Ranskassa ja Hollannissa. Tämä kaavamainen vero jäi vähitellen pois käytöstä, mutta esimerkiksi Ranskassa se oli käytössä vielä 1900-luvun alussa. Veron etuna oli, että rakennuksen koko voitiin arvioida verotusta varten menemättä rakennukseen sisälle. Haittapuolia oli arvion karkeus ja se, että vero vaikutti arkkitehtuuriin.

Veron suuruus oli Tukholmassa 16 äyriä ikkunalta, 12 äyriä suuremmissa kaupungeissa, 8 äyriä pienemmissä kaupungeissa ja 6 äyriä maaseudulla. Rahvas saattoi saada veron alennettua kolmeen äyriin. Sotaväessä palvelevat oli vapautettu verosta.

Lähteitä
--------

* Nordisk familjebok/Uggleupplagan. 35. Supplement. Cambrai - Glis sida 1142
* Nordisk familjebok/Uggleupplagan. 35. Supplement. Cambrai - Glis sida 1143
* Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919, hakusana rakennusvero
Marija Berlinska vuonna 2016.
**Marija Serhijivna Berlinska** (ukr. Марія Сергіївна Берлінська; s. 1988) on ukrainalainen feministi ja vapaaehtoissotilas. Opettajaperheen tytär on valmistunut historian maisteriksi erikoisalanaan juutalaisten historia. Hän harrastaa kitaransoittoa ja on organisoinut musiikkifestivaaleja. 

Berlinska osallistui Euromaidan-protestiin vuonna 2013 ja vallankumoukseen vuonna 2014. Hän rakensi barrikadeja, jakoi lehtisiä ja jakoi vettä protestoijille. Jos hän kuuli nuoria naisia väheksyviä puheita, hän piti heti puheen naisten oikeuksista. Hän haavoittui kumiluodista ja sai kylmästä ilmasta keuhkoputkentulehduksen.

Kun Itä-Ukrainan sota alkoi vuonna 2014, Berlinska halusi armeijaan. Moni pataljoona torjui hänet sukupuolen vuoksi, mutta Aidar-pataljoona otti hänet palvelukseensa. Rintamalle hän tuli 1. syyskuuta 2014. Vuonna 2015 hän palasi Kiovaan, jossa hän oli mukana perustamassa vapaaehtoisten koulutuskeskusta. Siellä opetetaan käyttämään muun muassa sotilaskäyttöön tarkoitettuja droneja. Lisäksi hän oli mukana tekemässä dokumenttielokuvaa naisista Ukrainan armeijassa.  

Vuonna 2017 Berlinska oli perustamassa Ukrainan naisveteraanien liittoa. Se auttaa naissotilaita palaamaan siviilielämään ja ylläpitää kaatuneiden naissotilaiden muistoa. Hän oli myös asiantuntijana, kun tehtiin lakia miesten ja naisten yhtäläisestä osallistumisesta maanpuolustukseen. Berlinska äänestettiin vuonna 2020 Ukrainan vaikutusvaltaisimpien naisten ryhmään kuuluvaksi. 

Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan helmikuussa 2022, Berlinska vetosi monien muiden tunnettujen henkilöiden rinnalla Ukrainan tarvitseman aseavun puolesta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**Tuomas Kaukolahti** (s. 6. toukokuuta 1994) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edustaa vantaalaista Kenttäurheilijat-58 seuraa ja häntä valmentavat Pekka Kelonurmi ja Nick Newman.

Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Kaukolahti saavutti hopeaa kolmiloikassa tuloksella 15,72. Porin Kalevan kisoissa 2015 hän hyppäsi myös hopealle tuloksella 15,73. Oulun Kalevan kisoissa 2016 Kaukolahti voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa tuloksella 16,24. Se oli tuolloin hänen ennätyksensä. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Kaukolahti hyppäsi hopealle myötätuulituloksella 16,30. Hän saavutti hopeaa Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 tuloksella 16,29, Turun Kalevan kisoissa 2020 tuloksella 16,12 ja Tampereella 2021 tuloksella 16,31.

Viestijuoksun SM-kilpailuissa Kaukolahti voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia vuonna 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kolmiloikassa kultaa vuonna 2023 tuloksella 15,88, hopeaa vuonna 2017 silloisella halliennätyksellään 16,00 ja pronssia vuosina 2015 ja 2024 sekä viestissä pronssia 2020.

Kaukolahti sijoittui viidenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja kymmenenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2014 ja voittanut Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2023.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

* kolmiloikka: 16,50 m (Stanford 2019)
* pituushyppy: 735 cm (Berkeley 2018)

### Sisäradoilla

* kolmiloikka: 16,35 m (Birmingham 2019)
* pituushyppy: 756 cm (Jyväskylä 2016)

Lähteet
-------

* Tuomas Kaukolahti Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Lehtisaari, Matti: Tammentien kisajuna aikataulussa *Yle Urheilu*.  3.8.2014. Viitattu 2.8.2015.
2. ↑   *kalevankisat2015.fi*.  Arkistoitu 8.10.2015. Viitattu 27.8.2015.
3. ↑  Kaukolahti loikki roiman ennätysparannuksen *Yleisurheilu*.  7.4.2019. Viitattu 7.4.2019.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kauko Uolevi Ikävalko** (8. maaliskuuta 1920 Viipuri – 22. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen juristi ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ikävalkon vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Matti Ikävalko ja Lempi Veijalainen ja puoliso vuodesta 1941 Ester Alviina Elvala. Ikävalko tuli ylioppilaaksi vuonna 1938 ja valmistui juristiksi vuonna 1953, sota-aika oli keskeyttänyt hänen opintonsa. Hän suoritti myös lakitieteen lisensiaatin tutkinnon vuonna 1955. Huhtamäen palvelukseen Ikävalko tuli vuonna 1950 toimistopäälliköksi, vuonna 1956 hänestä tuli yhtiön lakimies ja johtokunnan ja hallintoneuvoston sihteeri, vuonna 1958 markkinointijohtaja ja vuonna 1959 keksi- ja leipätehdas Ipnoksen johtaja. Huhtamäen johtokunnan jäsen Ikävalko oli vuodesta 1963.

Ipnoksen tultua myydyksi vuonna 1967 Ikävalkosta tuli Huhtamäen pakkausalan johtaja vuoteen 1972, minkä jälkeen hänen vastuullaan oli yhtymän elintarviketeollisuus. Varatoimitusjohtajaksi Ikävalko nimitettiin 1974. Viimeisinä työvuosinaan ennen eläkkeelle jäämistään vuonna 1980 hän hoiti konsernin kehittämishankkeita. Myös toimialansa luottamustehtäviä hoitanut Ikävalko sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1975. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni (1968).

Lähteet
-------

1. 1 2  Muistot. Kauko Ikävalko. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  22.12.2004. Viitattu 10.1.2022.
2. 1 2 3  Kauko Ikävalko *Biografiasampo*. Viitattu 10.1.2022.
3. 1 2  Kuka kukin on 1978, s. 276. Viitattu 10.1.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
Ulrik Frederik Gyldenlöve
**Ulrik Frederik Gyldenlöve** (1638–1704) oli tanskalainen sotapäällikkö ja kuningas Fredrik III:n avioton poika. Hänet nimitettiin 1664 Norjan käskynhaltijaksi, jossa toimessa hän sai aikaan monta tärkeää parannusta maan hallintoon. Hänen ansiokseen luetaan Norjan ylihovioikeuden perustaminen. Hän myös järjesti verotuksen oikeudenmukaisemmaksi, vähensi virkamiesten määrää ja loi sotavoimaan uutta kuntoa, edisti elinkeinoja ja huojensi rahvaan taakkoja, minkä johdosta hän oli kansan suuressa suosiossa. Hän johti Norjasta käsin sotaa Ruotsia vastaan 1675–1679.

Lähteet
-------

* Gyldenlöve, Ulrik Frederik Tietosanakirja
* Gyldenlöve, Ulrik Frederik Pieni tietosanakirja

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulrik Frederik Gyldenlöve**.
  
*Tämä artikkeli perustuu Pienen tietosanakirjan (1925–1928) sisältöön. **Pienen tietosanakirjan tekijänoikeudellinen tilanne on tulkinnanvarainen.** Sieltä ei tule tuoda uutta aineistoa Wikipediaan. Voit auttaa Wikipediaa korvaamalla Pienen tietosanakirjan aineiston uudella.*



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Albert Pahimi Padacké** (s. 15. marraskuuta 1966) on tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2016–2018.

Hänet nimitettiin pääministeriksi vuonna 2016. Pahimi Padacké on toiminut aikaisemmin oikeusministerinä. Häntä pidetään presidentti Idriss Debyn läheisenä liittolaisena, vaikka hän olikin tämän vastaehdokkaana vuoden 2011 presidentinvaaleissa.

Toukokuun alussa 2018 maassa tehtiin perustuslain muutos, joka vahvisti presidentti Idriss Debyn asemaa. Sen jälkeen hän hallitsee yksin, ilman pääministeriä tai varapresidenttiä. Albert Pahimi Padacké ja hänen hallituksensa erosivat lain vahvistamisen jälkeen.

13. maaliskuuta 2024 hänen puolueensa, National Rally for Democracy in Chad (RNDT-Le Réveil) nimitti Albert Pahimi Padackén ehdokkaaksi 6. toukokuuta 2024 pidettäviin presidentinvaaleihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Chad appoints new prime minister two months before election *Reuters*.  14.2.2016. Viitattu 3.12.2018.
2. ↑  Chad PM resigns as constitutional changes boost president's powers *The Nation*.  4.5.2018. Viitattu 3.12.2018.
3. ↑  [ Afrique
Tchad: l’ancien Premier ministre Albert Pahimi Padacké se porte candidat à la présidentielle] *The Nation*.  14.3.2024. Viitattu 14.3.2024.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Dodo Artur Emil Rancken** (20. syyskuuta 1872 Ikaalinen – 28. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka toimi Helsingin yliopiston fysiologian professorina vuosina 1932–1935. Hän oli yksi fysioterapian pohjoismaisista uranuurtajista.

Elämä
-----

Ranckenin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Carl Emil Rancken (1828–1892) ja Ida Rosa Katharina Wallenius (1846–1924). Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Turun Svenska klassiska lyceumista vuonna 1892 hän suoritti Helsingin yliopistossa lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1899, lisensiaatin tutkinnon 1904 ja väitteli tohtoriksi 1909.

Rancken toimi Helsingin yliopiston mekanoterapian dosenttina 1915–1922, fysiologian laitoksen apulaisena 1922–1932 ja professorina 1932–1935. Vuodet 1908–1922 hän oli myös Helsingin yleisen sairaalan mekanoterapeuttina sekä 1910–1922 Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen fysiologian ja lääkintävoimistelun opettajana.

Ranckenin puoliso oli professori Saima Tawast, jonka kanssa hän avioitui 1930. Rancken kuoli kotonaan Helsingissä 62-vuotiaana huhtikuussa 1935.

Teokset
-------

* *Beiträge zur Kenntnis der Körpertemperatur des Menschen*. Väitöskirja. Leipzig: Veit & Comp, 1908.
* Wide, Gustaf Anders ; Rancken, Dodo: *Handbok i medicinsk och ortopedisk gymnastik samt massage*. Stockholm: P. A. Norstedt & söners, 1912.
* Lassila, Väinö ; Rancken, Dodo: *Ihmisen anatomia ja fysiologia*. Sairaanhoitajattarien oppikirja 1. Porvoo: WSOY, 1934.
* Lassila, Väinö ; Rancken, Dodo: *Människans anatomi och fysiologi*. Lärobok för sjuksköterskor 1. Översättning från finskan av Carl Rosenius. Tammerfors: Söderström, 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rancken, Dodo Artur Emil. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu. Viitattu 1.10.2020.
2. 1 2 3  Prof. Dodo Rancken kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 1.5.1935, s. 8. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 1.10.2020.
3. ↑  *Aikalaiskirja : henkilkötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 539. Helsinki: Otava, 1934. Projekt Runeberg.
**Euthymenes Massalialainen** (m.kreik. Εὐθυμένης ὁ Μασσαλιώτης, *Euthymenēs ho Massaliōtēs*; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka oli kotosin Massaliasta.

Euthymenes purjehti Afrikan luoteisrannikolla jonkun suuren joen, mahdollisesti Senegalin, suulle saakka. Hän havainnoi, että merivesi joen suulla oli makeaa, tuulet saivat joen pinnan välillä nousemaan, ja että joen eläimistö, kuten krokotiilit ja virtahevot, oli samanlaista kuin Egyptissä. Tästä hän päätteli löytäneensä Niilin yläjuoksun.

Euthymenes kirjoitti matkoistaan teoksen, joka vaikuttaa olleen laaja, koska siihen on paljon viittauksia myöhemmässä antiikin ajan kirjallisuudessa. Euthymeneen mainitsevat muun muassa Pseudo-Plutarkhos, Markianos Herakleialainen ja Seneca nuorempi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Euthymenes of Massalia *Brill’s New Pauly*. Brill. Viitattu 15.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  The Voyage of Euthymenes of Marseille Plato Project. Viitattu 15.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Euthymenes *ToposText*. Viitattu 15.1.2024. (englanniksi)
**Mankkaan koulu** on Espoossa Mankkaalla sijaitseva peruskoulu, jossa on perusopetuksen luokka-asteet 7–9. Koulun rehtorina toimii Nina Ala-Ojala. Vuonna 2024 koulussa on noin 430 oppilasta. Mankkaan koulun vieressä sijaitsee Mankkaanpuron koulu, jossa on luokat 1–6 sekä esiopetusta.

Mankkaalla voi opiskella A-kielinä englantia ja saksaa. Seitsemännellä luokalla alkava B1-kieli on kaikilla oppilailla ruotsi. Sen lisäksi vapaaehtoisena B2-kielenä voi lukea ranskaa tai saksaa 8. luokalta alkaen.

Mankkaan koulussa on luokka-astekohtainen matemaattis-luonnontieteellinen painotuslinja. Painotusaineita ovat matematiikka ja fysiikka. Painotusluokalla on painotusaineita yhteensä yksi tunti viikossa enemmän kuin muilla luokilla, ja linjan oppilaille opetetaan yleisen opetussuunnitelman sisällöt syventäen ja aihepiireittäin laajentaen. Painotusluokalle otetaan vuosittain pääsykokeiden perusteella enintään 20 oppilasta.

Mankkaan koulun ensimmäiset rakennukset vuosilta 1901 ja 1932 eivät enää ole koulun käytössä. Vuonna 1952 valmistuneiden opettaja-asuntolan ja viereisen Mankkaanpuron koulun on suunnitellut arkkitehti Erich von Ungern-Sternberg ja vuonna 1980 valmistuneen Mankkaan koulun rakennuksen Kari Järvinen ja Timo Airas.

Lähteet
-------

1. ↑  Mankkaa seura *mankkaa-seura.fi*. Viitattu 23.7.2021.
2. 1 2  Mankkaan koulu Espoon kaupunki. Viitattu 24.3.2023.
3. 1 2  Mankkaan Koulu (Etsi väliotsikkoa, jossa lukee "Tervetuloa Mankkaan koulun verkkosivulle".) Mankkaan yläaste. Viitattu 25.2.2024.
4. 1 2  Koulun esittely  13.1.2012. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 6.6.2014. Viitattu 6.6.2014.
5. ↑  Mankkaanpuron koulu Espoon kaupunki. Viitattu 24.3.2023.
6. ↑  Matemaattis-luonnontieteellinen linja *mankkaaya.fi*. Viitattu 24.3.2023.
7. ↑  Heikinheimo, Marianna ym.: *Sektori-inventointi: Espoon koulut*, s. 4, 9, 72. Espoo: Espoon kaupunki, 2017. Arkistoitu verkkoversio (viitattu 16.2.2019).

Aiheesta muualla
----------------

* Mankkaan koulun kotisivut
* Mankkaan koulun matemaattis-luonnontieteellisen linjan sivut
* Mankkaan koulu Espoon kaupungin sivuilla
**Otto Hjalmar Hultin** (31. maaliskuuta 1871 Helsinki – 17. tammikuuta 1952) oli suomalainen pankinjohtaja ja opettaja.

Hultinin vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Otto Reinhold Hultin ja Serafina Holmberg. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1893 ja suoritti erikoistutkintoja ruotsin-, saksan- ja englanninkielissä 1906. Hultin teki opintomatkoja Ruotsiin ja Tanskaan 1899, Itävaltaan, Italiaan ja Sveitsiin 1904 sekä Skandinaviaan, Saksaan ja Englantiin 1906. 

Hultin toimi Matildedalin ja Kymintehtaan kansakoulujen johtajana 1893–1908. Hän oli Kansallispankin Kouvolan konttorin esimiehenä 1908–1919, Kansallispankin taloudenhoitajana vuodesta 1919, Kymintehtaan työväen sairas- ja apukassan toimitusjohtajana 1906–1908 sekä Kouvolan sähkö Oy:n perustajana ja toimitusjohtajana 1909–1919.

Hultin oli Kouvolan taajaväkisen yhdyskunnan ja myöhemmin Kouvolan kauppalanvaltuuston puheenjohtajana, Kouvolan kansakoulun johtokunnan esimiehenä 1910–1919 ja eri suojeluskuntien esikuntien jäsenenä 1919–1928. Hän oli Oy Valistuksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1904 alkaen.

Hjalmar Hultin oli naimisissa 1894–1921 Aleksandra Johanna Kilkin (1871–1921) kanssa ja vuodesta 1922 Helmi Fredrika Adamssonin kanssa.

Julkaisuja
----------

Nimellä *Hj. Hultin*:

* *Kokonaislukujen kertaustaulun selitys ja tulokset*; Ph. Reinhardin mukaan Suomen oloihin sovitellut Hj. Hultin. Valistus, Helsinki 1904
* *Luonnonopillisia ja laskuopillisia havaintotauluja*. 1905
* *Arkielämän aloilta: noin 700 kirjoitustehtävää aikaisempia kouluvuosia varten H. Scharrelmannin mukaan*. WSOY 1908
* *Seminaarien ja kansakoulujen piirustusopetus: komitean mietintö*; laatineet W. Tawaststjerna, Yrjö Blomstedt, Lilli Törnudd, A. Kohonen, Bernt Lagerstam, Hj. Hultin, Emil Elenius ; toim. Yrjö Blomstedt ja A. Kohonen. Helsinki 1908
* *Ruotsin, Saksan ja Englannin kouluja oppimassa*. Tekijä, Helsinki 1930

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aikalaiskirja 1934
2. 1 2  Otto Hjalmar Hultinin hautakivi Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia[vanhentunut linkki]
**Victory-alus** oli Yhdysvalloissa toisen maailmansodan aikana rakennettu rahtilaivatyyppi. Alustyyppi kehitettiin korvaamaan saksalaisten sukellusveneiden aiheuttamia tappioita liittoutuneiden kauppalaivastolle ja se suunniteltiin mahdollisimman halvaksi valmistaa. Victory perustui aikaisempaa Liberty-alustyyppiin ja sen valmistaminen alkoi vuonna 1944.

Höyrykäyttöisistä Libertyistä poiketen Victory-aluksia valmistui myös moottorilaivoina tai niitä dieselöitiin sotakäytön jälkeen. 

Victory-alusta valmisti kuusi eri yhdysvaltalaista telakkaa ja aluksia valmistui yhteensä 534 kappaletta. Niistä yksi, s/s Park Victory, ajoi karille ja upposi Suomen vesillä Utön edustalla 25. joulukuuta 1947. Alus oli öljylämmitteinen höyrylaiva. Sen polttoaineista osa vuoti jo haaksirikossa ja viimeiset öljyt pumpattiin hylystä merivoimien ja Ympäristökeskuksen sukellustyönä 1990-luvulla.

Toinen tunnettu on m/s *Flying Enterprise*, joka tammikuussa 1953 ajelehti peräsinrikkoisena ja kallistuneena toista viikkoa Atlantilla hiukan Land´s Endistä länteen. Sitä yritettiin pelastaa mutta alus upposi kesken hinauksen puhjenneessa uudessa myrskyssä hinausvaijerin katkettua. Aluksella loppuun asti pysytellyt tanskalaissyntyinen merikapteeni Kurt Carlsen ja häntä avustamaan hylkyyn noussut hinaaja Turmoilin perämies Kenneth Dancy pelastettiin merestä. 

Tanskalainen kirjailija ja toimittaja Mogens Kofod-Hansen kirjoitti kapteeni Carlsenin vaiheista ja tästä erityistapauksesta kirjan joka julkaistiin suomeksikin. 

Kirjassa mainitaan että aluksen lastiin olisi kuulunut jopa kahdeksan Stradivarius-viulua muun antiikkilastin ohella, joka menetettiin kokonaisuudessaan. Kirjailijan mukaan haaksirikko herätti maailmanlaajuista huomiota ja kapteeni olikin juhlittu sankari niin kotimaassaan Tanskassa kuin Yhdysvalloissakin.

Lähteet
-------

* Erkki Savolainen: \* Erkki Savolainen: Villi linja : kertomus matkasta kaukaiseen itään ; kuvituksena Tapio Tapiovaaran 25 matkalla tekemää piirrosta

Helsinki : Otava, 1955

* Kofod-Hansen, Mogens: Kapteeni Carlsen, "Flying Enterprisen" sankari; suomentanut Olli Nuorto. Jyväskylä, Gummerus, 1952

### Viitteet

1. ↑  Villi linja*lähde tarkemmin?*
2. ↑  Ympäristöministeriö*lähde tarkemmin?*
3. ↑  Koford-Hansen*lähde tarkemmin?*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Victory-alus**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mikko Adolf Wilska** (28. lokakuuta 1877 Parikkala – 7. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, konsuli, tehtailija, yritysjohtaja ja kunnalliselämän vaikuttaja.

Mikko Adolf Wilskan vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Wilska ja Anni Muukkonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1905–1906 oli Hilma Lepistö ja toinen vuodesta 1909 Emma Reinikainen. Wilska kävi kauppakoulun Kuopiossa 1897, täydensi opintojaan ulkomailla ja työskenteli liikealalla jo 16-vuotiaasta. Hankkijan Viipurin konttorin apulaisjohtajana hän toimi 1905–1906, Tienhaaran mallasjauhotehtaan ja myllyn Wilska perusti vuonna 1906. Hän oli Alkoholiliikkeen Viipurin paikallisjohtaja 1932–1940 ja yhtiön pääkonttorin oluttoimiston johtaja 1940–1945. Wilska oli Viipurin rahatoimikunnan puheenjohtaja 1923–1930 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1930, samoin kuin usean vuoden ajan Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Viipurin Näyttämön, myöhemmin Viipurin Kaupunginteatterin, johtokunnan puheenjohtajana Wilska toimi kymmenen vuotta. Tšekkoslovakian konsuli Viipurissa hän oli 1926–1940. Wilska sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 741 (Viitattu 8.1.2019)
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 8.4.1948, s. 6.
Friedrich Wilhelm Seydlitz
**Friedrich Wilhelm Seydlitz** (1721–1773) oli preussilainen kenraali ja Fredrik Suuren etevimpiä sotapäälliköitä. Hän meni sotaväkeen 1740. Hän osallistui molempiin Sleesian sotiin ja kunnostautui varsinkin toisessa. Seitsenvuotisessa sodassa hän hankki suurta mainetta useissa taisteluissa, etenkin Rossbachin taistelussa 1757, jonka hän hyökkäyksellään ratkaisi.

Lähteet
-------

1. ↑  Friedrich Wilhelm, Seydlitz Tietosanakirja. Osa 8. Palsta 1160. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916  
Friedrich Wilhelm, Seydlitz Pieni tietosanakirja. osa 4. Palsta 114. Otava 1928

  
*Tämä artikkeli perustuu Pienen tietosanakirjan (1925–1928) sisältöön. **Pienen tietosanakirjan tekijänoikeudellinen tilanne on tulkinnanvarainen.** Sieltä ei tule tuoda uutta aineistoa Wikipediaan. Voit auttaa Wikipediaa korvaamalla Pienen tietosanakirjan aineiston uudella.*



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gottlieb von Jagow** (22. kesäkuuta 1863 Berliini – 11. tammikuuta 1935 Potsdam) oli saksalainen diplomaatti, joka toimi Saksan keisarikunnan ulkoministerinä vuosina 1913–1916. Hän menetti otteensa Saksan ulkopolitiikasta ensimmäisen maailmansodan aikana.

Jagow syntyi aateliseen maanomistajaperheeseen ja oli koulutukseltaan juristi. Hän aloitti diplomaattiuransa vuonna 1895. Jagow oli vuodesta 1906 Saksan ulkoministeriön esittelyneuvoksena, 1907–1909 lähettiläänä Luxemburgissa ja 1909–1913 suurlähettiläänä Roomassa. Ulkoministeri Alfred von Kiderlen-Waechterin kuoltua sydänkohtaukseen Jagow suostui vastentahtoisesti hänen seuraajakseen tammikuussa 1913. Jagow oli luonteeltaan vetäytyvä ja varovainen. Hän pyrki aluksi parantamaan Saksan suhteita Englantiin ja sai muun muassa 1914 neuvoteltua yhteisymmärryksen Bagdadin rautatietä koskeneessa kiistassa. Jagow myös varoitti Saksan muuta johtoa siitä, että sodan puhjetessa Manner-Euroopassa Englanti ei välttämättä jäisi puolueettomaksi vaan saattaisi liittyä Saksan vihollisiin. Ensimmäiseen maailmansotaan johtaneen heinäkuun kriisin aikana vuonna 1914 hän kuitenkin asettui tukemaan kansleri Theobald von Bethmann Hollwegia tämän vaatiessa Saksan ehdotonta tukea Itävalta-Unkarille Serbiaa vastaan, eikä pyrkinyt puuttumaan tapahtumien etenemiseen.

Jagow vastusti Saksan Schlieffen-suunnitelmaan sisältynyttä hyökkäystä Ranskaan puolueettoman Belgian kautta. Hyökkäyksen pysähdyttyä syksyllä 1914 hän kannatti rauhanneuvotteluihin ryhtymistä, mutta ei saanut tukea. Jagow vastusti myös meriministeri Alfred von Tirpitzin vaatimusta rajoittamattoman sukellusvenesodan aloittamisesta, sillä hän aavisti sen johtavan lopulta Yhdysvaltojen sodanjulistukseen Saksalle. Saksan ylin sodanjohto alkoi halveksia pelkurina pidettyä Jagowia. Vastahankansa vuoksi hänet siirrettiin pois ulkoministerin paikalta marraskuussa 1916 ja hänen seuraajakseen tuli Arthur Zimmermann. Sodan päätyttyä Jagow julkaisi vuonna 1919 muistelmateoksen *Ursachen und ausbruch des Weltkriegs* ("Maailmansodan syyt ja puhkeaminen").

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Florian Altenhöner: Jagow, Gottlieb von (englanniksi) *1914-1918-online. International Encyclopedia of the First World War*. Viitattu 21.1.2017.
2. 1 2  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1924), s. 729 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 12.1.2014.
3. 1 2 3  Gottlieb von Jagow (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 12.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Stanley ja Iris** (*Stanley and Iris*) on Martin Rittin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1989. Lukutaidottomuudesta kertova työläistarina perustuu Pat Barkerin romaaniin *Union Street*, jonka pohjalta käsikirjoituksen ovat laatineet Harriet Frank Jr. ja Irving Ravetch. Nimiosia näyttelevät Robert De Niro ja Jane Fonda.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Helena Ylänen kirjoitti, ettei 
*Stanley ja Iris* ole tähtinäyttelijöistään huolimatta kovin kummoinen elokuva, mutta filmi tuntuu Hollywood-tekeleeksi poikkeuksellisen vilpittömältä. Hän suree, että realistisista työläiskuvauksista tunnettu Martin Ritt on joutunut laatimaan tästäkin elokuvasta romanttisen komedian jotta yleensä saisi jatkaa elokuvatyötään vanhoilla päivillään. Saman lehden Mikael Fränti luonnehti elokuvaa kuivaksi ja pienimuotoiseksi ihmissuhdetarinaksi, jonka katsoo haukotellen loppuun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Lukutaidottomuus ongelmana Fondan ja De Niron näyttelemässä hengettömässä työläiskuvauksessa.  *Helsingin Sanomat*, 28.9.1993, s. 42. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Ylänen, Helena: Fonda ja De Niro työläisinä.  *Helsingin Sanomat*, 11.6.1990. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 11.6.2023.
Aselaiva S/S Equity
**Heiskasen staabi** oli S/S Equity-laivalla Suomeen saapunut jääkärien etujoukko. Se saapui aselaiva Equityllä 31. lokakuuta 1917 Vaasan pohjoispuolella silloisen Maksamaan kunnan alueella sijaitsevan Vesterön saaren Storsandvikeniin.

Etujoukkoon kuuluivat zugführerit Juho Heiskanen ja Lauri Tiainen, gruppenführerit Juho Komonen ja Viljo Laakso, hilfsgruppenführerit Arvid Kokko (Kokkonen), Kalle Heikki Kuokkanen ja Reino Vuolle sekä jääkäri Einar Mäkinen.

Ennen jääkäreiden pääjoukkoa S/S Equity-laivalla maihinnousseet kahdeksan jääkäriä organisoivat aseiden jakelun eteläisen Pohjanmaan suojeluskunnille ja muodostivat koulutusrenkaan, johtajansa Juho Heiskasen mukaan nimetyn ns. Heiskasen staabin. Sen toiminnan tuloksena Etelä-Pohjanmaalla oli jo vuoden 1918 alkaessa 2 500–3 000 jääkäreiden peruskouluttamaa miestä. Tämä toimintavalmis iskujoukko antoi Mannerheimille etulyöntiaseman, jonka turvin valkoinen armeija sai keväällä aikaan nopean sotilaallisen ratkaisun.

Lähteet
-------

* Lauerma, Matti: *Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27 : vaiheet ja vaikutus*. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1966.
* Niinistö, Jussi 2006. Aselaiva Equity toi aseita vapaustaistelijoille. (Vapaussoturi 4/2006)

### Viitteet

1. ↑  Lauerma 1966, 780 sekä nimitoisintoluettelo ibid. 1063-1069
**Kauko Uuno Ilmari Kärkkäinen** (27. syyskuuta 1921 Uusikaupunki – 11. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen pappi ja opettaja.

Henkilöhistoria
---------------

Kärkkäisen vanhemmat olivat diplomilaulaja, kanttori Uuno Ilmari Kärkkäinen ja opettaja Elin Sofia Karttunen ja puoliso vuodesta 1948 terveydenhoitaja Sirkka Tytti Marjatta Leinonen, opetusneuvos ja kansanedustaja Armas Leinosen tytär. Kärkkäinen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1945, suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1950, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1952. Opiskeluaikanaan 1947–1949 Kärkkäinen toimi Helsingin NMKY:n apulaissihteerinä. Hän oli valmistuttuaan ensin Lopen kirkkoherran apulainen 1950–1951 ja sitten Oulussa 1. divisioonan sotilaspastori 1951–1953, Oulun tuomiokirkkoseurakunnan virallinen apulainen ja kappalainen 1963–1965 ja Karjasillan seurakunnan kappalainen 1966–1972. Saloisten kirkkoherrana hän toimi 1953–1963 ja Helsingissä Kallion seurakunnan kirkkoherrana 1972–1985. Kärkkäinen työskenteli uskonnonopettajana muiden tehtäviensä ohella Raahessa ja Oulussa. Hänellä oli myös useita kirkollisia ja muita luottamustehtäviä, mukaan lukien Saloisten kunnanvaltuuston jäsenyys 1961–1963 ja Oulun kaupunginvaltuuston jäsenyys 1964–1968. Rovastin arvonimen Kärkkäinen sai 1972.

Julkaisuja
----------

* *Gezeliuksesta Hymanderiin: tutkielma messusävelmistömme historiasta*, 1950
* *Kangasalan messusävelmistö*, 1954
* *Messusävelmistökysymys*, 1955
* *Tuntureilta ja jokilaaksoista: Oulun hiippakunnan vuosikirja 3*, 1969, toim. Aarre Pyy, Kauko Kärkkäinen ja Heikki Pöyhtäri
* *Seitsemän nappia: pappismiehen muisteluja*, 1987

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on 1978, s. 461. Viitattu 11.1.202.
2. 1 2  Kuolleet. Rovasti Kauko Kärkkäinen.  *Uusi Suomi*, 15.5.1988, nro 129, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.1.2023.
Arthur Söderholm (toukokuu 1939)
**Arthur Gustaf Alexander Söderholm** (19. huhtikuuta 1875 Hanko – 18. huhtikuuta 1947) oli suomalainen juristi, yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän toimi Stockmann Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1925–1947.

Söderholmin vanhemmat olivat liikennepäällikkö Anders Alexander Söderholm ja Selma Nylund. Söderholm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1895, suoritti oikeustutkinnon vuonna 1899, ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1902 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1903. Hän toimi Vihdin nimismiehenä 1899–1903, Raaseporin kihlakunnan henkikirjoittajana 1903–1906, Uudenmaan lääninhallituksen esittelijänä 1906–1910, Helsingin kaupunginviskaalina 1910 ja asianajajana Helsingissä 1910–1919.

Söderholm siirtyi liike-elämään vuonna 1918 Yhdyspankin johtajaksi. Hän toimi Stockmann Oy:n johtajana vuosina 1919–1925 ja toimitusjohtajana 1925–1947. Hän toimi lisäksi hallituksen puheenjohtajana Keravan puuseppätehdas Oy:ssä 1921–1947, Helsingin Puhelinyhdistykssä 1926–1947 ja puheenjohtajana Rautakauppojen Oy:n hallintoneuvostossa 1930–1947 sekä hallituksen jäsenenä Kymi Oy:ssä 1920–1947 ja Bensow Oy:ssä 1926–1947.

Liikeuran ohella Söderholm oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen (rkp) vuodesta 1917 vuoteen 1922 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja vuonna 1922. Söderholmille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1939. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1900 Signe Mentzer.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  sö *Kuka kukin oli - Henkilötietoja 1900-luvulla kuolleista julkisuuden suomalaisista*.  1961. Viitattu 15.4.2021.
2. ↑  S - Söderhjelm *Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland*.  1934. Viitattu 15.4.2021.
3. ↑    *Helsingin Sanomat*, 15.01.1922, nro 14, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.04.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Kaapattu torni** (*The Hostage Tower*) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut rikos- ja jännityselokuva, joka pohjautuu samannimiseen kirjaan, jonka John Denis on kirjoittanut Alistair MacLeanin ideoiden pohjalta. Jo kirjaa tehtäessä oli syntynyt ajatus tehdä siitä elokuva. Kirja oli ensimmäinen kymmenestä MacLeanin ideoimasta Unacoon liittyvästä romaanista. Elokuva ei Yhdysvalloissa päässyt teatterilevitykseen, vaan se meni suoraan televisioon CBS-yhtiön kaapelikanavalle.*lähde?*

Juoni
-----

Rikosmoguli Mr. Smith (Keir Dullea) päättää kaapata Pariisin Eiffel-tornin ja ottaa samalla panttivangikseen Yhdysvaltain presidentin äidin, joka oli sattumalta muiden turistien mukana tutustumassa torniin. Mr. Smith vaatii lunnaiksi 30 miljoonaa dollaria tai hän räjäyttäisi tornin ja arvokkaan panttivankinsa siinä sivussa. Mahdollisen rynnäkön varalta Mr. Smith on myös asentanut torniin neljä voimakasta lasersädettä, jotka automaattisesti ampuisivat kaikkia lähelle tulevia, joilla ei olisi tunnistussirua suojanaan.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Peter Fonda  | … |  Mike Graham, UNACO:n agentti
  |
|  Maud Adams  | … |  Sabrina Carver, UNACO:n agentti
  |
|  Douglas Fairbanks jr.  | … |  Malcolm Philpott, UNACO:n johtaja
  |
|  Keir Dullea  | … |  Mr. Smith
  |
|  Britt Ekland  | … |  Leah
  |
|  Celia Johnson  | … |  Mrs. Wheeler, presidentin äiti.
  |

Lähteet
-------

* *The Hostage Tower* Elonet.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kaapattu torni* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Aimo Ilmari Saukkonen** (12. syyskuuta 1906 Parikkala – 21. heinäkuuta 1994) oli Suomen merivoimien kommodori.

Saukkonen kävi kadettikoulun 1924–1927 ja palveli nuorempana upseerina eri yksiköissä 1927–1934. Hän suoritti myös Teknillisen korkeakoulun sotateknisen kurssin ja suoritti opintoja myös ulkomailla useissa eri maissa. Panssarilaiva Ilmarisen tykistöupseerina hän palveli 1935. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1935–1937 ja palveli tämän jälkeen toimistoupseerina 1937–1941. Merivoimien esikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä Saukkonen toimi 1941–1942 ja tämän jälkeen hän oli päämajan merivoimatoimiston päällikkönä 1943. Laivaston esikunnan päällikkönä hän oli 1944. Merivoimien yhteysosaston päällikkönä hän toimi 1944–1945. Turun laivastoasemaa Saukkonen johti 1947–1953. Sotilasasiamiehenä Yhdysvaltoihin ja Kanadaan hän oli 1953–1958. Varusteluosaston päällikkönä pääesikunnassa hän oli 1958 ja erosi vakinaisesta palveluksesta 1959. Tämän jälkeen hän toimi osastopäällikkönä Machinery Oy:ssä 1959–1965.

Ylennykset: aliluutnantti 1927, luutnantti 1929, kapteeniluutnantti 1934, komentajakapteeni 1941, komentaja 1943, kommodori 1949.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 770 (Project Runeberg)
* Vem och vad? Biografisk handbok 1967, s. 510 (Project Runeberg)

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 3.8.1994, s. A 6, Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille)
**Sivustointi** on shakkitermi, jolla tarkoitetaan lähetin kehittämistä ruutuihin b2/b7 tai g2/g7. Sivustointi on usean hypermodernin shakkiavauksen perusta. Sivustoinnilla annetaan yleensä vastustajan miehittää keskusruudut sotilaillaan, jonka jälkeen se murskataan sivustoilla läheteillä ja sotilashyökkäyksillä. Tämä myös antaa mahdollisuuden odottaa e- ja d-sotilaiden siirtämisessä, koska lähettien ei tarvitse päästä keskelle lautaa.

Valkea on sivustoinut lähettinsä ruutuun g2, ja musta omansa ruutuun b7.
Sivustointi antaa lähetille kokonaisen diagonaalin hallittavaksi (a1-h8 tai h1-a8). Usein lähetistä tuleekin niin voimakas, että vastustaja yrittää vaihtaa sen pois hinnalla millä hyvänsä tai pelaamalla omat sotilaansa vastustajan lähetin värisille ruuduille rajoittamaan sen kulkua. Sivustoidun lähetin kanssa pitää olla varovainen, sillä jos sen vaihtaa heti tilanteen tultua pois, omat lähetin väriset ruudut voivat heikentyä liikaa.

Sivustointi avauksissa
----------------------

Kuningas- ja kuningatarintialainen puolustus on nimetty sen mukaan, että musta vastaa valkean d4- ja c4-siirtoihin d5:llä ja toisen lähettinsä sivustoinnilla. Myös Aljechinin puolustus antaa valkealle ison sotilaskeskustan tavoitteena sivustoida lähetit ja sen jälkeen tuhota se. Sisilialaisen puolustuksen lohikäärmemuunnelmassa musta sivustoi f8-lähettinsä, joka vaikeuttaa samalla valkean c1-lähetin kehittämistä, koska lähetin kehittäminen jättäisi b2-ruudun suojattomaksi.

Lähteet
-------

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. (toinen painos). Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-866164-9. (englanniksi)
* Golombek, Harry (1977), Golombek’s Encyclopedia of Chess, Crown Publishing, ISBN 0-517-53146-1

### Viitteet

1. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. (toinen painos). Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-866164-9. (englanniksi)
**Kalle Jussila** eli **Santeri Kirillov**, oikealta nimeltään **Aleksandr Fjodorovitš Kirillov** (ven. Александр Фёдорович Кириллов; 1910 Aunuksen kihlakunnan Näätälahden kylä – 15. joulukuuta 1941) oli karjalainen kirjailija.

Aleksandr Kirillov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Hän opiskeli Tšalkin kyläkoulussa runoilija Lea Helon johdolla. Kirillov alkoi kirjoittaa runoja ja proosaa jo 16-vuotiaana ja liittyi Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisen jaoston jäseneksi. Ensimmäinen runo ilmestyi salanimellä Kalle Jussila Puna-Kantele -lehdessä vuonna 1928. Jussilan kertomuksia julkaistiin Soihtu-lehdessä ja Ahjo-kirjallisuusalbumissa. Vuonna 1934 Kustannusliike Kirja painoi suomalaisten Itä-Karjalaan tekemää hyökkäystä käsittelevän näytelmän *Voitto on meidän*.

Kalle Jussila oli yksi ensimmäisistä aunuksenkarjalaa käyttäneistä kaunokirjailijoista. Vuonna 1934 hän sai palkinnon karjalankielisessä kertomuskilpailussa teoksella *Parahan briguadan brigadiiru* ("Parhaan työprikaatin johtaja"), joka seuraavana vuonna ilmestyi erillisenä kirjana. Jussilan teoksia julkaistiin Rintamassa sekä karjalankielisessä Karelija-aikakauslehdessä. Hän käänsi karjalaksi Nikolai Ostrovskin romaanin *Kuinka teräs karaistui*.

Jussila kuoli toisessa maailmansodassa pataljoonan komissaarina. Hänet on haudattu Leningradin alueen entisen Vinnitsyn piirin Andronovskajan kylään.

Teoksia
-------

* *Voitto on meidän: Kaksinäytöksinen näytelmä valkoisten hyökkäyksestä Karjalaan*. Leningrad–Petroskoi: Kirja, 1931.
* *Parahan briguadan brigadiiru: Kertomus*. Petroskoi: Kirja, 1935.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 169–171. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kaarlo Raunio** (28. joulukuuta 1891 Leppävirta – 3. maaliskuuta 1963 Kuopio) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja. 

Aiemmin opettajaksi valmistunut Raunio kävi Kadettikoulun 1926-1927 ja suojeluskuntien komentajakurssin 1929. Hän toimi vuonna 1918 Viipurin rykmentissä komppanianpäällikkönä 1918, Rannikkotykistörykmentti 3:n talouspäällikkönä 1918-1919. Sittemmin hän toimi Sortavalan suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä 1919-1940. 

Talvisodan aikana Raunio komensi JR 69:ää Kollaan rintamalla. Välirauhan aikana 1941 hän toimi Iisalmen suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä. Jatkosodan alkaessa hän komensi Ylä-savolaisista koottua JR 52:a syyskuuhun 1941 asti. Sortavalan suojeluskuntapiirin komentajana hän toimi vuonna 1943. 

Ylennykset: reservivänrikki 1918, reserviluutnantti 1918, reservikapteeni 1923, kapteeni 1927, majuri 1928, everstiluutnantti 1931, eversti 1941.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Kaarlo Raunion kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 6.3.1963, s. 2. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 27.4.2018.
**Per Victor Heinrichs** (2. lokakuuta 1921 Espoo – 11. maaliskuuta 2007 Kauniainen) oli suomalainen upseeri, insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heinrichsin vanhemmat olivat jääkärieversti, diplomi-insinööri Gunnar Heinrichs ja ekonomi Elisabeth Josefine Anderzén ja puolisot 1944–1967 sairaanhoitaja Ulla Margaretha Cabell ja vuodesta 1969 sihteeri Mary-Ann Hakala, aiemmin Hagelberg. Kenraalimajuri Lars Heinrichs oli Per Heinrichsin veli. Per Heinrichs tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1941 ja opiskeli Kadettikoulussa 1941 ja 1942–1943. Insinööriksi hän valmistui Tekniska läroverket i Helsingforsista 1949. Vänrikiksi 1942 ja luutnantiksi 1943 ylennetty Heinrichs oli nuorempi upseeri, joukkueenjohtaja ja pataljoonan adjutantti 1943–1944 sekä komppanianpäällikkö ja Ryhmä Puroman adjutantti 1944–1945 ja nuorempi upseeri Jalkaväkirykmentti 4:ssä 1945.

Wärtsilä-Yhtymä Oy:n Crichton-Vulcanin suunnitteluinsinööri Turussa Heinrichs oli 1949–1950, Rastorin koulutus- ja tutkimusinsinööri 1950–1952, Matti-Trikoon käyttöinsinööri 1952–1955 ja teknillinen johtaja Tampereella 1955–1956, Stockmannin tuotantotoimiston päällikkö Helsingissä 1956–1959, Shellin operatiivinen johtaja 1959–1970, talousjohtaja 1970–1972 ja johtokunnan jäsen 1967–1972 sekä SOK:n johtokunnan jäsen ja talousjohtaja 1972–1984, toinen johtaja 1975–1976 ja varapääjohtaja 1977–1984. Hänellä oli myös lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Heinrichs oli reservin majuri (1976). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Per V. Heinrichs *Biografiasampo*. Viitattu 19.11.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 204. Viitattu 19.11.2022.
3. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos, majuri Per Heinrichs. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  29.3.2007. Viitattu 19.11.2022.
**K.A.A.K.K.O.** (myös **IIII – K.A.A.K.K.O.**) on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. helmikuuta 2014 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumin vinyyliversiosta julkaistiin 500 kappaleen painos. Albumin jokaisesta kappaleesta on kuvattu musiikkivideo, jotka muodostavat yhtenäisen tarinan.

Yhtye on kuvaillut albumia seuraavasti:

> »Tällä uudella levyllä on rissa niin hyvin hollilla, että nyt saa läikkyä niin kahvit kuin viinerit. Eikä haittaa vaikka pää olisi kuinka epätasainen. Pullo jaloviinaa ja asbestihanskat! Juu, näin o!» 
> 
>

Vastaanotto
-----------

Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille kolme tähteä viidestä ja sanoi sen olevan "rehvakasta rytistelyä", jonka kappaleisiin taustalaulajat Hansu & Pirre tuovat sievän musiikillisen koukun, mutta kritisoi sanoituksia ajoittain alkeellisiksi. Niin ikään Desibelin Mika Roth antoi albumille kolme tähteä ja sanoi albumin sisältävän "asiallisia turpasaunoja", vaikka moittikin albumia liian tasapaksuksi. Kaaoszinen Ville Syrjälä piti albumia yhtyeen yhtenäisimpänä ja antoi sille arvosanan 8/10. Imperiumin Janne Rintala antoi albumille seitsemän tähteä viidestä. Hän piti albumia yhtyeelle ominaisen suoraviivaisena ja hyvällä sykkeellä etenevänä teoksena, jonka sanoitukset ovat typerät, jopa naurettavat.

Kappaleet
---------

1. Ei siis Heka – 2.27
2. Veke on aina veke – 2.04
3. Mat-ka-ra-tok-si – 1.34
4. Hyvää päivää, konemestari – 1.08
5. Silmä harittaa – 0.52
6. Kiristäjä-Pirre – 2.03
7. Molotovin cocktail – 1.47
8. Ei pumppu kestä – 0.53
9. Senkin Henttu – 1.47
10. Rissa hollilla – 1.47
11. Heimoasu – 1.39
12. Pää on epätasainen – 1.54
13. Ballad of Aulis Kaakko – 0.11

Kokoonpano
----------

* Koljonen – laulu, kitara
* Makkonen – kitara
* Hartikainen – basso
* Lehto – rummut

+

* Hansu & Pirre – taustalaulu

Arvostelut
----------

* Desibeli.net: 3/5 tähteä}
* Imperiumi.net: 7/10 tähteä
* Kaaoszine: 8/10
* Soundi: 3/5 tähteä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  iTunes: Koljosen tiekiista – K.A.A.K.K.O.
2. ↑  Discogs: Koljosen tiekiista – IIII K.A.A.K.K.O.
3. 1 2 3  Ville Syrjälä: Arvostelut: Koljosen Tiekiista – K.A.A.K.K.O. *kaaoszine.fi*.  11.5.2014. Viitattu 4.12.2016.
4. ↑  Levykauppa X: Koljosen tiekiista – K.A.A.K.K.O.
5. 1 2 3 4  Asko Alanen: Levyarviot – KOLJOSEN TIEKIISTA: K.A.A.K.K.O. *soundi.fi*.  3/2014. Viitattu 4.12.2016.
6. ↑  Mika Roth: Levyarvio – Koljosen tiekiista: IIII k.a.a.k.k.o. *desibeli.net*.  1.4.2014. Viitattu 4.12.2016.
7. 1 2  Janne Rintala: Levyarviot: Koljosen tiekiista – K.A.A.K.K.O. *imperiumi.net*.  14.4.2014. Viitattu 4.12.2016.