recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hanbokia käyttävät miehet, naiset ja lapset.
**Hanbok** (kor. 한복, Pohjois-Koreassa *joseon-ot* (조선옷)) on korealainen kansallispuku. Se oli arkivaate vielä 1900-luvun alussa, mutta nykyisin useimmat korealaiset käyttävät hanbokia vain juhlapäivinä kuten häissä, hautajaisissa ja syntymäpäivänä. Joissakin maaseudun kylissä saattaa nähdä hanbokeja arkivaatteinakin.

Arkivaatteet olivat aikoinaan yleensä valkoisia, mutta hanbokit värjättiin syvillä luonnonväreillä. Perinteinen materiaali on silkki, mutta kesäkäyttöön hanbokeja on tehty myös hampusta ja ramista, kun taas talvikäytössä on brokadia ja satiinia.

Yleinen linja on alaspäin leviävä: puku istuu tiukasti ylävartalosta mutta leviää kohti maata ja peittää alavartalon yksityiskohdat.  Alkuperäinen naisten hanbok koostui seitsemästä kerroksesta alusvaatteita, mutta nykyisin käytetään tavallisten alusvaatteiden päällä vain *jeogori*-nimistä paitaa ja hametta. Miehellä on housut ja *jeogori*, ja niiden päällä mahdollisesti *magoja*-välitakki ja *durumagi*-päällystakki.

* Kuninkaallinen henkivartiokaarti marssii hanbokeissaan.Kuninkaallinen henkivartiokaarti marssii hanbokeissaan.
* Muusikoilla on hanbok paraativaatteenaan.Muusikoilla on hanbok paraativaatteenaan.
* Vuodelta 1863Vuodelta 1863
* KoulutyttöjäKoulutyttöjä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hanbok - traditional costume of the Korean people Korea Tourism Organization.  Arkistoitu 13.10.2016. Viitattu 30.5.2014.
2. 1 2  Hanbok Visit Korea.  Arkistoitu 31.5.2014. Viitattu 30.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hanbok** Wikimedia Commonsissa
Svend Gade vuonna 1940.
**Svend Lauritz Gade** (9. helmikuuta 1877 Kööpenhamina – 25. kesäkuuta 1952 Aarhus) oli tanskalainen lavastaja, ohjaaja ja koristetaiteilija. Hän toimi Saksassa ohjaajana ja lavastajana 1904–1922. Hän sai herätteitä saksalaisesta ekspressionismista ja yhteistyöstä Max Reinhardtin kanssa. Vuosina 1922–1927 hän oli ohjaajana New Yorkissa ja Hollywoodissa, 1930–1937 Kööpenhaminan kuninkaallisessa teatterissa. Hän vieraili Suomessa useita kertoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja 2: Celli–Gh*, s. 1599. Helsinki: Otava, 1961.
2. ↑  *Otavan iso Fokus*, s. 862.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kari Kaario** (s. 11. huhtikuuta 1958) on suomalainen koripallovaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kaario voitti pelaajauransa aikana eri nimillä pelanneessa Tapiolan Hongassa yhden Suomen mestaruuden ja cup-mestaruuden sekä kolme muuta SM-mitalia. Hän esiintyi myös Suomen miesten maajoukkueessa. Myöhemmin Kaario toimi Hongan taustavaikuttajana.

Ura
---

Tapiolan Hongan kasvatti Kaario edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa yhdessä ottelussa kaudella 1974–1975 ja kymmenen kautta vuosina 1977–1987. Honka voitti tuona aikana Suomen mestaruuden vuonna 1979, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin sekä Suomen cup-mestaruuden vuonna 1977. Kaudella 1984–1985 Kaario oli koko miesten SM-sarjan koko kauden tarkin kahden pisteen heittäjä yli 67 prosentin onnistumistarkkuudellaan.

Myös Suomen A-nuorten maajoukkueessa (EM-13:s 1976) pelannut Kaario pelasi Suomen miesten maajoukkueessa vuosina 1980–1984 24 ottelua 3,5 pisteen keskiarvolla.

Kaario toimi Tapiolan Hongan miesten ja naisten pääsarjajoukkueita hallinnoineen Korishonka Oy:n puheenjohtajana.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1979
	+ SM-hopeaa 1978 ja 1984
	+ SM-pronssia 1975
* Suomen cup-mestaruus 1977

Lähteet
-------

* Kari Kaario (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Kari Kaario – Suomen Koripalloliitto
2. ↑  Maajoukkuetilastot
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Hans Albert Einstein** (14. toukokuuta 1904 – 26. heinäkuuta 1973) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin toinen lapsi ja ensimmäinen poika. Vuoteen 1986 asti luultiin Hans Albertin olleen ensimmäinen lapsi, mutta Einsteinin ja Marićin kirjeiden ansiosta huomattiin perheeseen syntyneen tytär, Lieserl Einstein. Hans Albert Einstein oli hydrauliikan professori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyn kampuksella.

Elämä
-----

Hans Albert syntyi Bernissä, jossa hänen isänsä oli töissä patenttitoimistossa. Hänelle syntyi Eduard Einstein -niminen veli kuusi vuotta myöhemmin Zürichissä. Perhe muutti vuonna 1914 Berliiniin ja pian Mileva palasi poikien kanssa takaisin Zürichiin, kun avioliitto oli kariutumassa Milevan ja Albert Einsteinin välillä. Vuonna 1919 suhde päätyi eroon, mikä oli hyvin hankalaa nuorille pojille. Raskaimmin eron otti Hans Albert.

Vuonna 1927 Hans Albert meni Frieda Knechtin kanssa naimisiin. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Bernhard Caesar Einstein ja Klaus Martin. Poikien lisäksi perheeseen adoptoitiin Evelyn-niminen lapsi. Hans Albertin vaimo kuoli vuonna 1958 ja hän meni uusiin naimisiin Elizabeth Robozin kanssa.

Hans Albert kuoli vuonna 1973 sydämen vajaatoimintaan. Hänet haudattiin Massachusettsiin, lähelle Woods Holea.

Ura
---

Hans Albert työskenteli metalli-insinöörinä Saksan Dortmundissa ennen Yhdysvaltoihin muuttoa vuonna 1938.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Scott Cityn rautatieasema** on rautatieliikennepaikka Scottin piirikunnassa sijaitsevassa Scott Cityn kaupungissa Kansasissa, Yhdysvalloissa. Nykyisin liikennepaikan liikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad.

Alun perin Scott Cityssä on ollut kaksi rautatieasemaa. Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi oman rautatielinjansa Great Bendistä Scott Cityn kautta Garden Cityyn. Rautatie ristesi Missouri Pacific Railwayn omistaman rautatien kanssa kahdesti: ensimmäisen kerran Scott Cityn itäpuolella, ja toisen kerran Scott Cityn keskustassa, jossa ATSF:n itä-länsisuuntainen ratalinjaus kääntyi 90 astetta kohti etelää. Molemmilla rautatieyhtiöillä oli kaupungissa myös omat asemarakennukset.

ATSF:n asemarakennus
--------------------

Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi kaupunkiin oman yksikerroksisen puisen asemarakennuksen. Tyypiltään rakennus oli samanlainen kuin useat Santa Fen sivurataosille rakentamat rautatieasemat. 1950–1960-luvulla asemarakennukseen tehtiin rakenteellisia muutoksia, jolloin se muun muassa vuorattiin asbestilevyin ja liikenteenohjaajan toimistolle tyypillinen erkkeri purettiin. Myöhemmin liikenteen vähentyessä asemarakennus kävi tarpeettomaksi, jolloin rautatieyhtiö myi sen yksityiselle, joka siirrätti aseman autotallikseen noin 13 kilometrin päähän pohjoiseen alkuperäiseltä paikaltaan.

MoPacin asemarakennus
---------------------

Missouri Pacific Railwayn asemarakennus palveli itä-länsisuuntaisen, MoPacin omistaman rataosan, nykyisen Hoisington Subdivisionin liikennettä. Yksikerroksinen puinen asemarakennus on edelleen alkuperäisellä paikallaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Evan Werkema: ATSF Scott City, KS Depot *Santa Fe Surviving Depots*.  1992. Viitattu 13.2.2009. (englanniksi)
2. ↑  Paula V. Stout: Scott City Depot (jpg-kuva) *Biking across Kansas 2007 -kuvagalleria*.  2007. Viitattu 13.2.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Santa Fe Surviving Depots: Kansas
**Hans-Jörg Kuebart** (2. syyskuuta 1934 Allenstein – 14. helmikuuta 2018 Bad Honnef) oli Saksan ilmavoimien komentaja 1991–1994.

Hans-Jörg Kuebart syntyi Allensteinissä Itä-Preussissa (nyk. Olsztyn, Puola). Hänen perheensä karkotettiin kodistaan toisen maailmansodan päätyttyä. Hän liittyi Saksan rajavartiojoukkoihin vuonna 1955 ja seuraavana vuonna Saksan asevoimiin, missä hänestä koulutettiin panssarivaunun johtaja. Vuonna 1957 hän vaihtoi ilmavoimiin, missä hänestä koulutettiin Landsberg am Lechissä ja Fürstenfeldbruckissä T-6 Texan-, F-84 Thunderjet- ja Lockheed T-33 -lentäjä. Myös hänen veljensä Bernd palveli ilmavoimissa mutta sai surmansa 16. kesäkuuta 1962 lento-onnettomuudessa.

Vuodet 1958–1964 Kuebart oli lentäjänä ja laivueen komentajana Jagdbombergeschwader 33:ssa Büchelin lentotukikohdassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi ja siirrettiin yleisesikuntakoulutukseen Führungsakademie der Bundeswehriin 1964–1966. Hän oli Jagdbombergeschwader 34 "Allgäun" komentajana 1968–1972, ja sinä aikana hänet ylennettiin everstiksi. Hän oli Kölnissä Luftflottenkommandossa osastopäällikkönä 1972–1974, ja hänet nimitettiin 1977 Saksan sotilasattaseaksi Madridiin ja vuonna 1979 prikaatikenraaliksi ylennettynä Lontooseen.

Kun Kuebart oli palannut Saksaan, hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja 4. Luftwaffendivisionin komentajaksi Aurichiin ja edelleen kenraaliluutnantiksi Luftwaffenführungskommandon komentajaksi Köln-Wahnin lentotukikohtaan. Hän oli 1989–1991 apulaiskomentajana ja esikuntapäällikkönä Naton Keski-Euroopan ilmavoimien esikunnassa.

Kuebart nimitettiin 1. huhtikuuta 1991 Saksan ilmavoimien komentajaksi, ja hän oli tehtävässä eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 1994. Hän oli eläkkeelle jäätyään Saksan ilmavoimien veteraanijärjestön Gemeinschaft der Jagdfliegerin puheenjohtajana 29. syyskuuta 2000 – 6. lokakuuta 2006.

Kuebart oli naimisissa, ja hänellä on kolme poikaa. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Scott Clements** on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on kaksinkertainen WSOP- ja WPT-voittaja.

Scott sijoittui rahasijoille World Series of Pokerin pääturnauksessa vuonna 2005 ja seuraavana vuonna voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa 3 000 dollarin sisäänoston omaha hi/lo -turnauksesta. Lokakuussa 2006 Clements voitti World Poker Tourin North American Poker Championships -turnauksen ja ansaitsi ykköstilastaan 250 027 Kanadan dollaria. Seuraavan kesän WSOP:ssa Clements oli rahasijoilla viisi kertaa ja hän voitti toisen rannekkeensa, tällä kertaa 1500 dollarin pot limit omahasta. Hän oli myös finaalipöydässä Phil Hellmuthin voittamassa 1 500 dollarin no limit hold 'em -turnauksessa. Lokakuussa 2007 Clements uusi voittonsa North American Poker Championshipsissa. Ykköspalkinto oli tällä kertaa 1 456 585 Kanadan dollaria.

Tammikuussa 2008 Clementsin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 2006 | $3,000 Omaha Hi-Lo Split 8-or-better | 301 175 |
| 2007 | $1,500 Pot-Limit Omaha | 194 206 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Scott Clements WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 14. tammikuuta 2008.
2. ↑   : Scott Clements stats The Hendon Mob. Viitattu 14. tammikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Scott Clements The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Murhaleikki** on Mainos-TV:n tuottama televisionäytelmä vuodelta 1968. Sen on kirjoittanut Olavi Linnus ja ohjannut Ville-Veikko Salminen.

Elokuvan alkukohtaukset on kuvattu Torholan luolan liepeillä Lohjalla. Riitautunut aviopari ryhtyy vaaralliseen leikkiin teemalla "jollet sinä tapa minua ensin, minä tapan sinut". Tapahtumat sijoittuvat myös kaupunkiin ja poliisiasemalle.

*Murhaleikki* oli toinen jakso MTV-teatterin tammikuussa 1968 aloittamasta jännitysnäytelmien sarjasta.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Aimo Tepponen  | … |  liikemies Samuli Järvinen
  |
|  Katriina Rinne  | … |  Emilia, Samulin vaimo
  |
|  Sakari Halonen  | … |  liikemies Aki Mäntynen
  |
|  Keijo Komppa  | … |  komisario Nerto
  |
|  Martti Kuisma  | … |  etsivä Jansson
  |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  kotiapulainen Iiris Nevalainen
  |
|  Elvi Saarnio  | … |  neiti Kutvonen
  |
|  Irja Kuusla  | … |  myyjätär
  |
|  Tero Alaniva  | … |  etsivä  |

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* nuori tv-kriitikko Jukka Kajava ei pitänyt *Murhaleikistä* lainkaan. Hän kirjoitti sen olevan näkemistään näytelmäproduktioista kenties kaikkein huonoin ja sisältävän vain "keskinkertaista mitättömämpää dialogin tapailua – joko tekijän kykyjen mukaista tai yleisöä aliarvioivaa". Hän pohti, voisiko Mainos-TV määritellä edes jonkinlaisen alarajan sille laadulle, mitä kanavan ohjelmilta vaaditaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Murhaleikki, Olavi Linnuksen jännitysnäytelmä*, Katso 5/1968. Viitattu 27.4.2014.
2. ↑  Kajava, Jukka: Avoimen alarajan tuote.  *Helsingin Sanomat*, 5.2.1968, s. 27. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Sayaun Thunga Phool Ka** (nepaliksi सयौं थूंगा फूलका, suomeksi *Me nepalilaiset olemme satojen kukkien seppele*) on Nepalin nykyinen kansallislaulu. Se julistettiin virallisesti kansallislauluksi 3. elokuuta 2007.

Kansallislaulun sanat on kirjoittanut runoilija Byakul Maila. Musiikin on säveltänyt Umber Gurung. Laulu on sanoiltaan yksinkertainen ja ylistää Nepalin itsenäisyyttä, yhtenäisyyttä, rohkeutta, ylpeyttä, kauneutta, monimuotoisuutta ja kunnioitusta.

Kansallislaulun sanat
---------------------

### Nepalinkieliset sanat

सयौं थूंगा फूलका हामी, एउटै माला नेपाली
सार्वभौम भइ फैलिएका, मेची-महाकाली।
प्रकृतिका कोटी-कोटी सम्पदाको आंचल
वीरहरुका रगतले, स्वतन्त्र र अटल।
ज्ञानभूमि, शान्तिभूमि तराई, पहाड, हिमाल
अखण्ड यो प्यारो हाम्रो मातृभूमि नेपाल।
बहुल जाति, भाषा, धर्म, संस्कृति छन् विशाल
अग्रगामी राष्ट्र हाम्रो, जय जय नेपाल।
### Translitterointi

Sārvabhaum bhai phailiekā, Meci-Mahākālī
Prakṛtikā kotī-kotī sampadāko ā̃cal,
Vīrharūkā ragatle, svatantra ra aṭal
Jñānabhūmi, śāntibhūmi Tarāī, pahād, himāl
Akhaṇḍa yo pyāro hāmro mātṛbhūmi Nepāl
Bahul jāti, bhāṣā, dharma, sãskṛti chan biśāl
Agragāmī rāṣṭra hāmro, jaya jaya Nepāl
### Käännös englanniksi

We are hundreds of flowers, the one garland - Nepali
Sovereign, spread out from Mechi to Mahakali.
Amassing nature's millions of resources
By the blood of heroes, independent and immovable.
Land of knowledge, land of peace, Terai, hills, mountains
Indivisible this beloved, our motherland Nepal.
The diverse races, languages, faiths, and cultures are so extensive
Our progressive nation, long live long live Nepal.

Aiempi kansallislaulu
---------------------

Nepalin poliittisten muutosten vuoksi aiempaa kansallislaulua pidettiin liikaa kuningasta ylistävänä. Laulun nimi oli Ras Triya Gaan ja se oli käytössä vuodesta 1962 vuoteen 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nepal National Anthems.info. Viitattu 17.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Nepal *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 17.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Nepal vaihtoi kansallislaulunsa *Ulkomaat*.  3.8.2007. Ylen uutiset. Viitattu 4.8.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Äänileike laulun lopusta
Ernst Busch
**Friedrich Wilhelm Ernst Busch** (22. tammikuuta 1900 − 8. kesäkuuta 1980) oli saksalainen näyttelijä ja laulaja.
Busch sai mainetta poliittisten laulujen tulkitsijana 1920-luvulla Berliinin kabareemaailmassa, muun muassa Kolmen pennin oopperan ensiesityksessä. Hän pakeni Saksasta Neuvostoliittoon vuonna 1933 ja osallistui Espanjan sisällissotaan Kansainvälisissä prikaateissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän asettui Itä-Berliiniin, jossa työskenteli Bertolt Brechtin kanssa Berliner Ensemblessa.

Buschin tunnettuja lauluesityksiä ovat muun muassa *Der heimliche Aufmarsch* ja *Die Moorsoldaten*, jonka Jos-Agit on levyttänyt suomeksi nimellä *Keskitysleirilaulu*. Hän esitti katulaulajan roolin G. W. Pabstin Kolmen pennin oopperan filmatisoinnissa vuonna 1931.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fafnir** oli saksalainen automerkki, jota valmistettiin Aachenissa vuosina 1908–1926.

Ensimmäisen maailmansodan aikana autotehdas ei valmistanut henkilöautoja sotaoloista johtuen. Vuonna 1920 Fafnir esitteli uuden 471-mallin, jossa oli 1 950 cm³:n moottori. Mallista oli tarjolla myös mekaanisesti ahdetulla moottorilla varustettu versio, jossa oli tehoa 27 kilowattia tavallisen mallin 22 kilowatin sijasta. 471-mallissa kuten kaikissa Fafnir-autoissa oli moottorina nelisylinterinen rivimoottori.

Fafnir
Fafnir-tehdas valmisti autoja käsityönä ilman liukuhihnaa vuonna 1925 vain noin 120 autoa kuukaudessa. Tehtaan kilpailukykyä haittasivat vanhentuneet tuotantomenetelmät, riittämätön osien standardisointi ja korkea autoverotus (ylellisyystuotteena).

Ulkomainen kilpailu lisääntyi 1920-luvulla, koska Saksa oli Yhdysvaltojen painostuksesta luopunut autojen tuontitulleista. Suhteellisen halvat amerikkalaiset autot, kuten T-Ford, tulivat Saksan automarkkinoille.

Fafnir vastasi ulkomaisten mallien kilpailuun alentamalla omien automalliensa hintoja. Tuotantokustannukset eivät kuitenkaan olleet alentuneet, ja Fafnir myi autoja
alle tuotantokustannustensa. Sen seurauksena vuoden 1925 lopussa pankit ottivat velkaantuneen Fafnirin liiketoiminnan valvontaansa, ja vuonna 1926 yhtiö hakeutui konkurssiin.

Kilpa-autoilu
-------------

Fafnirilla oli oma kilpa-ajotiimi jolla oli käytössään seitsemän autoa kuljettajineen, muun muassa Rudolf Caracciola. Yksi autoista ilmaantui Britanniassa kilpailemaan VSCC tapahtumissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Euregio-classic-cup.de (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sayumi Michishige** (jap. 道重 さゆみ, *Michishige Sayumi*; s. 13. heinäkuuta 1989 Ube, Yamaguchi) on japanilainen poplaulaja. Hän liittyi Hello! Project -kollektiiviin kuuluvaan Morning Musume -yhtyeeseen 6. sukupolven jäsenenä vuonna 2003; yhtyeen 19. single *Shabondama* oli ensimmäinen, jolla hän oli mukana. Hän sai suosiota omaperäisen luonteensa ja kauniin ulkonäkönsä ansiosta. Vuodesta 2012 hän toimi yhtyeen johtajana.

Michishige "valmistui" eli lähti Hello! Projectista vuonna 2014. Hän oli tuolloin ollut Morning Musumessa yli 4 000 päivän ajan ja oli siten yhtyeen pitkäaikaisin jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  道重さゆみ Tower Records Japan Inc.. Viitattu 23.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sayumi Michishige** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Ernst Christoph Homburg** (1. maaliskuuta 1605 Mihla, Thüringen, Saksa – 27. kesäkuuta 1681 Eisenach, Saksa) oli saksalainen luterilainen virsirunoilija, kääntäjä ja runoilija.

Homburg oli kotoisin Mihlasta, ja hän kasvoi luterilaisessa pappisperheessä. Käytyään koulun Creuzbergissä hän opiskeli lakitiedettä Wittenbergissä vuodesta 1623. Hän alkoi kirjoittaa runoja ja lauluja, joita on säilynyt hänen teoskokoelmassaan *Clio.* Hänen varhaiset runonsa olivat maallisia rakkaus- ja juomalauluja. Hän jatkoi opintojaan Hampurissa, ja vuodesta 1642 hän toimi Naumburg an der Saalessa Saksissa juristina. Myöhemmin sairauden aiheuttamat koettelemukset merkitsivät muutosta hänen tuotannossaan, ja Homburgista tuli hengellinen runoilija. Häntä on pidetty yhtenä lahjakkaimmista saksalaisista runoilijoista 1600-luvulla.

Hengelliset runonsa *Geistlicher Liede*, kaikkiaan 148, Homburg julkaisi vuonna 1659. Nykyään hänen virsistään on käytössä yleisemmin vain yksi virsi *"*Jesu, meines Lebens Leben*"*.

Useat säveltäjät, kuten Johann Sebastian Bach, käyttivät hänen virsitekstejään teoksissaan, mm. kantaateissa BWV 85 ja Markuspassiossa BWV 247.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Homburgin kirjoittamaa virttä: virsi 57 "Jeesus, olet elämäni" (*"*Jesu, meines Lebens Leben*"*.Ruots. Erik Norenius 1675. Suom. virsikirjaan 1701. Uud. August Ahlqvist 1867, Niilo Rauhala1984. Sävelmä: Ruotsissa 1697) ja virsi 108 "Oi suuri Voitonruhtinas" (Suom. Julius Krohn 1880. Virsikirjaan 1886. Sävelmä: Philipp Nicolai 1599). Ruotsin kirkon virsikirjassa on virsi "Jeesus, olet elämämäni" numerolla 138. Virsi on myös Suomen ev. lut. kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa, Tanskan ja Norjan kirkon virsikirjoissa sekä Saksan evankelisten kirkkojen virsikirjassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ernst Christoph Homburg *hymnary.org*. Viitattu 7.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Ernst Christoph Homburg (Hymn-Writer) *bach-cantatas.com*. Viitattu 7.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  *Evangelisches Gesangbuch. Ausgabe für die Evangelisch-Lutherische Landeskirche Sachsens*. Leipzig: Evangelische Verlagsanstalt. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Muria** on dravidakieli, jota puhutaan Intiassa Chhattisgarhin, Maharashtran ja Odishan osavaltioissa. Se kuuluu gondikielten ryhmään yhdessä muun muassa gondin, marian ja dandami marian kielten kanssa. Muria jaetaan länsi-, itä- ja kaukolänsimuriaan. Eri murian varianttien puhujat ymmärtävät jonkin verran toisiaan ja vaihtelevasti muita lähialueilla puhuttuja dravidakieliä. Esimerkiksi dandami marian puhujat ymmärtävät jonkin verran kaukolänsimuriaa, mutta eivät länsimuriaa.

Kaukolänsi- ja länsimurialla on molemmilla noin 400 000 puhujaa, itämurialla noin 200 000. Länsimuriaa kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Gondi *Ethnologue*. Viitattu 25.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Hammarström, Harald & Forkel, Robert & Haspelmath, Martin & Nordhoff, Sebastian: Gondi *Glottolog 2.3*. Leipzig:  Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 25.7.2014. (englanniksi)
3. 1 2  Muria, Eastern *Ethnologue*. Viitattu 25.7.2014. (englanniksi)
4. 1 2 3  Muria, Far Western *Ethnologue*. Viitattu 25.7.2014. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  Muria, Western *Ethnologue*. Viitattu 25.7.2014. (englanniksi)

Dravidakielet
badaga | brahui | gadaba | gondi | irula | kannada | kodagu | kolami | kota | kui | kurukh | kuvi | malajalam | malto | manda | muria | naiki | ollari | pardži | pengo | tamili | telugu | toda | tulu
Hämähäkinseittitatuoinnin tekemistä hand poke -tekniikalla.
**Hand poke** tai **stick and poke** tarkoittaa tatuointitapaa, jossa tatuointi tehdään manuaalisesti ilman tatuointikonetta. Hand poke -tekniikalla tatuointi tehdään ihoon pistämällä sitä toistuvasti musteeseen kastetulla neulalla, jolloin tiheästi vierekkäin olevista pisteistä muodostuu linjoja.

Käsin tehdyt hand poke -tatuoinnit ovat yksi vanhimmista tavoista tehdä tatuointeja. Nykyään niitä tehdään lähinnä tatuointikoneella. Ennen neulojen ja tatuointimusteiden keksimistä niiden tekemiseen käytettiin esimerkiksi veistettyjä luun tai puun paloja sekä erilaisia orgaanisia, esimerkiksi kasveista saatavia värejä.

Länsimaissa stick and poke on ollut iso osa esimerkiksi punk-kulttuuria, mutta 2000-luvulla tatuointien valtavirtaistuttua niistä on tullut osa arkisempaa DIY-kulttuuria. Stick and poke -tyylisen neulalla tökkimisen lisäksi yksi tunnetuimmista hand poke -tekniikoista on japanilainen tebori.

Lähteet
-------

1. ↑  The Devil's Playground: Hand Poke Tattoo Origin and History *TDP Clothing®*.  17.8.2020. Viitattu 8.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Tattoos *Smithsonian Magazine*. Viitattu 8.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Tattoo Ink Throughout Time *Trinity*. Viitattu 8.9.2021. (englanniksi)
4. ↑  A Beginner's Guide to Stick 'n' Poke Tattoos *HYPEBEAST*.  6.1.2016. Viitattu 8.9.2021.
5. ↑  Oscar Holland CNN: Fading ink: Japan's 'hand-carved' tattoo masters fight to keep their art alive *CNN*. Viitattu 8.9.2021. (englanniksi)
**Sotilasmiljoonat** olivat Suomen suuriruhtinaskunnan Venäjän keisarikunnalle vuosina 1902–1916 maksama korvaus siitä, ettei suomalaisia kutsuntalakkojen jälkeen enää yritetty saada asevelvollisiksi Venäjän keisarikunnan armeijaan. Maksun suuruus vuonna 1909 oli 10 miljoonaa markkaa, minkä jälkeen se nousi vuosittain miljoonalla. Kaikkiaan maksuja suoritettiin 195 miljoonaa markkaa. Sotilasmiljoonat maksettiin ilman Suomen valtiopäivien myötävaikutusta. Tämän järjestelyn ansioista suomalaisten ei tarvinnut osallistua ensimmäisen maailmansodan taisteluihin osana Venäjän keisarikunnan armeijaa.

Toisen sortokauden aikana vuodesta 1909 lähtien suomalaiset eivät enää olisi suostuneet maksamaan sotilas­miljoonia, ja eduskunta yritti estää niiden suorittamisen alentamalla veroja, jottei niiden tuotto riittäisi maksuun. Markovin senaatti kuitenkin myönsi niihin tarvittavat varat, ja vastaava summa säästettiin valtion muista menoista, pää­asiassa koulutus- ja lääkintä­menoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nenonen, Kaisu-Maija ja Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 477, art. Sotilasmiljoonat. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. ↑  Tanner, Väinö: *Nuorukainen etsii sijaansa yhteiskunnassa*, s. 345-346. Tammi, 1951.
Fagerströmin talon seinässä on rakennuksen historiasta kertova kyltti.
**Fagerströmin talo** on Tampereella osoitteessa Näsilinnankatu 36 sijaitseva puutalo, jonka on suunnitellut kaupunginarkkitehti F. L. Calonius vuonna 1876. Sen rakennutti asuintalokseen värjäri Johan Fagerström. Nykyään rakennus on toimistokäytössä.

Fagerströmin talon julkisivu on säilynyt lähes alkuperäisessä asussa. Kadun puolelle on tehty uusi sisäänkäynti vuonna 1929.

Fagerströmin talon lisäksi samalla tontilla (Satamakatu 8) on kaksi uudempaa rakennusta: Aarne Sarvelan vuonna 1932 suunnittelema funkistyylinen asuin- ja liiketalo (Turtolan talo) sekä Heikki Tiitolan 1910-luvulla suunnittelema piharakennus (Saarisen talo). Tontin taloja ei ole suojeltu asemakaavalla, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan ne ovat rakennustaiteellisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäviä.

Talonomistaja Johan Fagerström
------------------------------

**Johan Fagerström** (10. kesäkuuta 1822 Tyrväntö – 8. helmikuuta 1911 Tampere) lähti nuorena Hämeenlinnaan värjärinoppiin ja muutti sen jälkeen Tampereelle. Hän työskenteli ensin toisten palveluksessa, kunnes perusti oman värjäysliikkeen vuonna 1850. Ammattinsa ohella Fagerströmillä oli kaupungissa useita pitkäkestoisia luottamustoimia; hän kuului muun muassa kirkkoneuvostoon yli puolen vuosisadan ajan.

Vuonna 1849 Fagerström solmi avioliiton Anna Christina Kuhlbergin (1821–1911) kanssa. Molemmat olivat syntyneet Tyrvännössä. Fagerströmien perheeseen kuului myös kasvattitytär.

Fagerströmin pariskunta eli pitkäikäiseksi. Johan Fagerström kuoli 89-vuotiaana helmikuussa 1911 ja hänen leskensä 90-vuotiaana saman vuoden toukokuussa. Tamperelainen *Aamulehti* uutisoi kummankin poismenon. Lehti myös arvioi, että Anna Christina olisi ollut kuollessaan "kaupunkimme wanhin asukas".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kokko, Hannu: Pronssikylttejä Satamakadulle.  *Tammerkoski*, 2016, nro 6, s. 5.
2. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 80. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
3. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 80.
4. ↑  Tampereen ajantasa-asemakaava *avoindata.fi*.  15.6.2020. Tampere:  Tampereen kaupunki.  Arkistoitu 9.10.2018. Viitattu 17.10.2020.
5. 1 2  *Aamulehti*. 26.9.1909, s. 5. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 17.10.2020.
6. 1 2  Johan Fagerströmin kuolinilmoitus. *Aamulehti*. 11.2.1911, s. 1. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 17.10.2020.
7. 1 2  *Aamulehti*. 17.5.1911, s. 3. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 17.10.2020.
8. ↑  *Aamulehti*. 10.2.1911, s. 2. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 17.10.2020.
Nykyisiä sotilasliittoja:
  Nato ja Lissabonin sopimus
  Shanghain yhteistyöjärjestö ja Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
  Etelä-Amerikan valtioiden unioni
  Afrikan unionin rauhan ja turvallisuuden neuvosto
**Sotilasliitto** on kahden tai useamman valtion solmima sopimus, joka määrittelee osapuolten toimia sodan sattuessa. Sotilasliiton muodostaneet valtiot saattavat esimerkiksi lupautua puolustamaan toisiaan ulkopuolisen valtion aggressiota vastaan, yhdenmukaistaa armeijoidensa rakennetta ja päättää yhdessä joko liiton jäseniin tai sen ulkopuolisiin alueisiin kohdistuvien interventioiden tarpeellisuudesta.

Lakkautettuja sotilasliittoja
-----------------------------

* SEATO, Kaakkois-Aasian sopimusjärjestö (1954–1977)
* CENTO, Lähi-idän sopimusjärjestö (1955–1979)
* Varsovan liitto (1955–1991)

### Historiallisia sotilaallisia liittoja


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Antiikin aika
* Peloponnesolaisliitto (n. 550 eaa. – n. 366 eaa.)
* Deloksen meriliitto (478 eaa. – 404 eaa.)

 | Ennen maailmansotia
* Evankelinen unioni (1608–1621)
* Katolinen liiga (1609–1635)
* Pyhä liiga (1684–1699)
* Pyhä allianssi (1815–1825)
* Kolmiliitto (1882–1918)

 | Ensimmäinen maailmansota
* Keskusvallat (1914–1918)
* Ympärysvallat (1914–1918)

 | Toinen maailmansota
* Akselivallat (1936–1945)
* Liittoutuneet (1939–1945)

 |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sotilasliitto** Wikimedia Commonsissa
Kartta Suursaaresta. Korkeuskäyrät osoittavat pinnanmuodot 30 metrin välein.
**Mäkiinpäällys** on Suomenlahden Suursaaressa sijaitseva 126 metriä korkea mäki, jolla sijaitsee yksi Struven ketjun kolmiomittauspisteistä.

Mäkiinpäällys on yksi Suursaaren neljästä korkeasta, kauas merelle näkyvästä mäestä Pohjoiskorkian (113 m), Haukkavuoren (142 m) ja Lounatkorkian (176 m) ohella. Mäkiinpäällys on huipuista toiseksi pohjoisin. Kallioperä idässä ja korkeammilla kukkuloilla on porfyyriä, lännessä gneissiä sekä liusketta. Muualla kalliossa on leveitä, vaaleampia graniittivanoja. Kukkuloiden välisissä laaksoissa on moreenia ja useita pirunpeltoja eli suuria alueita, joissa on pelkkää kiveä.

Mäkiinpäällyksellä on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon joidenkin kohteidensa osalta kuuluvan, Euroopan pohjoisesta etelään halkovan Struven ketjun suojelluista mittauspisteistä, *Mäki-Pälys* (60°04′27″N, 26°58′11″E). Vähän sen pohjoispuolella on toinen piste, *Totška Z* (60°05′07″N, 26°57′40″E). Nämä ovat nykyään ketjun ainoat Venäjän federaation valtioalueella olevat pisteet. Muut mittauspisteet ovat Norjan, Ruotsin, Suomen, Viron, Latvian, Liettuan, Valko-Venäjän ja Ukrainan alueilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Struve Geodetic Arc unesco.org

Suursaaren kylät, korkeat paikat ja nähtävyydet

|  |
| --- |
| **Kiiskinkylä**, **Suurkylä** |
| **Majakat**: Lounatrivi, Pohjoiskorkia, Pohjoisrivi |
| **Mäet**: Haukkavuori (142 m), Lounatkorkia (158 m), Mäkiinpäällys (116 m) ja Pohjoiskorkia (106 m) |
**Vladimír Kinier** (s. 6. huhtikuuta 1958 Žilina, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1984–1990.

Kinier edusti kotimaassaan Žilinaa, Dukla Banská Bystricaa ja Slovan Bratislavaa sekä uransa lopulla kausina 1990–1994 Ranskassa Bourges’ta.

Kinier pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa kymmenen maaottelua. Tšekkoslovakia ylsi MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin ja Kinier pelasi täydet minuutit viimeisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vladimír Kinier Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3  Kinier, Vladimír *National Football Teams*. Viitattu 15.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  World Cup 1990 RSSSF. Viitattu 15.5.2021. (englanniksi)

  

Tšekkoslovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Stejskal
2 Bielik
3 Kadlec
4 Hašek
5 Kocian
6 Straka
7 Bílek
8 Chovanec
9 Kubík
10 Skuhravý
11 Moravčík
12 Fieber
13 Němec
14 Weiss
15 Kinier
16 Hýravý
17 Knoflíček
18 Luhový
19 Griga
20 Němeček
21 Mikloško
22 Palúch
Valmentaja Vengloš
**Phil Brown** (s. 9. marraskuuta 1991) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Craigleith Ski Clubia.

Vuoden 2011 nuorten MM-kilpailuissa Crans-Montanassa Brown saavutti pronssia alppiyhdistetyssä. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Brown sijoittui suurpujottelussa 35:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Brown sijoittui pujottelussa 20:nneksi ja suurpujottelussa 29:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Brown saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.

Brown kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2014 oltuaan 24:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 21:nneksi Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Phil Brown Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Nation Team Event fis-ski.com. Viitattu 13.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Phil Brownin kotisivut
**Sokrateen puolustuspuhe** (m.kreik. Ἀπολογία Σωκράτους, *Apologia Sōkratūs*) on Ksenofonin versio Sokrateelle jälkikäteen kirjoitetuista puolustuspuheista.

Sisältö
-------

Ksenofonin *Sokrateen puolustuspuhe* kuvaa Sokratesta tämän oikeudenkäynnin ja kuolemantuomion täytäntöönpanon aikana, ja erityisesti hänen näkemyksensä siitä, että oli parempi kuolla ennen seniliteettiä kuin paeta. Teosta verrataan usein Platonin samannimiseen teokseen.

Asiantuntijat uskovat,*kenen mukaan?* että Ksenofonin tulkinta oikeudenkäynnistä oli hänen vastineensa sille laajalle levinneelle kirjalliselle reaktiolle, jonka Sokrateen oikeudenkäynti ja tuomio saivat aikaan. Sokrates-kirjallisuudessa ateenalaiset julkisuuden henkilöt ja kirjailijat esittivät oman näkemyksensä Sokrateen syyllisyydestä. Teoksen ytimenä on Sokrateen vastustajan esittämien syytösten kumoaminen kohta kohdalta. Se antaa selkeän kuvan niistä syytöksistä, jotka Anytos esitti. Ksenofon ei ollut itse tuolloin paikalla, vaan osallistui kymmenentuhannen marssiin, jota kuvaa teoksessaan *Kyyroksen sotaretki* (*Anabasis*). Hän siteeraa faktojen osalta Hermogenestä, joka oli paikalla oikeudenkäynnissä. Platon ei tosin mainitse Hermogeneen olleen paikalla oikeudenkäynnissä, mutta kertoo tämän olleen paikalla Sokrateen nauttiessa myrkkyä.

Platonin teoksen ohella Ksenofonin toisen käden kuvaus on ainoa säilynyt "silminnäkijäkuvaus" Sokrateen oikeudenkäynnistä. Vaikka teos ei todennäköisesti ole täysin puolueeton,*kenen mukaan?* se on silti historiallisesti arvokas. Ksenofonin versio eroaa Platonin versiosta muun muassa siinä, että Ksenofonilla Delfoin oraakkeli sanoo Sokrateen olleen mitä suurin moraalisessa ylevyydessä, kun taas Platonin tekstissä hänet nimetään mitä suurimmaksi viisaudessa. Tämä voi antaa lisävalaistusta siihen, pitikö Sokrates itseään moraalisesti parempana myöntäessään, ettei tiedä mitään, vai näkikö hän ymmärryksensä tietämättömyydestään ainoastaan älyllisenä ylivoimaisuutena.

Katso myös
----------

* Sokrateen puolustuspuheet eli apologiat
* Platonin *Sokrateen puolustuspuhe*

Lähteet
-------

1. 1 2  The Apology by Xenophon, H. G. Dakynsin käännös
2. ↑  Ksenofon 1960, s. 258.

Kirjallisuutta
--------------

### Suomennos

* Ksenofon: *Sokrateen puolustuspuhe*. Teoksessa *Sokrates*. Suomentanut ja selityksillä varustanut Pentti Saarikoski. Helsinki: Otava, 1960.

### Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

* Xenophon: *Apologia*. Teoksessa *Xenophon’s Works*. Volume IV: Memorabilia and Oeconomicus. Symposium and Apologia. Loeb Classical Library. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla
----------------

* Xenophon: *The Apology*. Gutenberg-projekti (englanniksi)
**Pentti Kalevi Hakkarainen** (s. 23. heinäkuuta 1958 Iisalmi) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi vuodesta 2002 Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 2008 johtokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2017 Hakkarainen siirtyi Suomen Pankista Euroopan keskuspankin (EKP) edustajaksi yhteisen valvontamekanismin valvontaelimeen. Huhtikuussa 2017 hänet valittiin valtion vientitakuu- ja erityisrahoitusyhtiö Finnveran hallituksen puheenjohtajaksi.

Elämä ja ura
------------

Hakkarainen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan vero-oikeus. Hän sai varatuomarin arvonimen vuonna 1984. Hakkarainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1987 Helsingin kauppakorkeakoulusta pääaineinaan laskentatoimi ja rahoitusmarkkinat. Vuosina 1982–1983 Hakkarainen auskultoi Pielaveden tuomiokunnassa ja hoiti käräjätuomarin viransijaisuuksia. Hän kävi ulkoasiainministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssin (Kavaku) ja toimi virkamiesharjoittelijana vuosina 1984–1985.

Uransa Hakkarainen aloitti Outokumpu Oy:ssä, jossa hän työskenteli 1985–1995, vuosina 1989–1995 rahoitusjohtajana. Sieltä hän siirtyi Osuuspankkien Keskuspankki Oy:n (OKO) palvelukseen vuosiksi 1995–1997 toimien johtokunnan jäsenenä 1995–1997 ja toimitusjohtajana 1997. Hakkarainen toimi Postipankki Oyj:n toimitusjohtajana 1998–2000 ja sitä seuranneen Leonian konsernijohtajana 2000 ja johtokunnan puheenjohtajana 2001. Vuodet 1998–2000 hän oli pankin johtokunnan varapuheenjohtaja ja vuonna 2001 puheenjohtaja. Vuonna 2001 Hakkarainen toimi myös Sampo-konsernin pankkitoiminnasta vastaavana varatoimitusjohtajana.

Suomen Pankissa Hakkarainen on ollut johtokunnan jäsen vuodesta 2002 ja johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2008. Hänen vastuualueitaan ovat rahapolitiikan toteutus, sijoitustoiminta, hallinto, laki ja kansainväliset asiat sekä makrovakauspolitiikka. Aiemmin Hakkarainen on vastannut muun muassa pankkitoiminnasta, riskienhallinnasta ja -valvonnasta sekä rahoitusmarkkinoiden vakaudesta ja taloushallinnosta.

Vuodesta 2009 Hakkarainen on toiminut Finanssivalvonnan johtokunnan puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuonna 2008 sen edeltäjän Rahoitustarkastuksen johtokunnan puheenjohtajana. Lisäksi hän on ollut muun muassa Suomen pankkiyhdistyksen (nykyinen Finanssialan Keskusliitto) ensimmäinen varapuheenjohtaja 2000–2001 ja hallitusten jäsen IS-yhtymässä (1991–1998), Veikkauksessa (2000–2001) ja Palvelutyönantajissa (2000–2001).

Yksityiselämä
-------------

Hakkarainen on ollut vuodesta 1986 naimisissa KHO:n jäsenen Hannele Ranta-Lassilan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Johtokunnan varapuheenjohtaja Pentti Hakkarainen *bof.fi*. Suomen Pankki.  Arkistoitu 30.8.2010. Viitattu 10.7.2010.
2. ↑  Suomen Pankin Hakkarainen siirtyy merkittävään virkaan EKP:iin *Yle*.  15.12.2016. Viitattu 8.4.2017.
3. ↑  Eeva Palojärvi: Pentti Hakkarainen nousi Finnveran johtoon *Helsingin Sanomat*.  8.4.2017. Viitattu 8.4.2017.
4. 1 2 3  Pentti Hakkarainen *Taloussanomat*.  30.11.2001. Viitattu 10.7.2010.
5. ↑  Hannele Rinta-Lassila KHO. Viitattu 1.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Phil Davis** (4. maaliskuuta 1906 - 16. joulukuuta 1964) oli amerikkalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän syntyi St. Louisissa, Missourissa. Ollessaan mainospiirtäjänä hän teki samalla eri lehtiin kuvituksia ja kansia. Vuonna 1933 hän tapasi St. Louisissa Lee Falkin. Lee Falk loi King Features Syndicatelle sarjakuvan Taika-Jim (engl. Mandrake the Magician) yhdessä Phil Davisin kanssa.

Phil Davis piirsi Taika-Jimiä ilmeikkään naivistiseen tyyliin, jossa oli vaikutteita aikakauden art decosta. Varsinkin sunnuntaisivut olivat erityisen vaikuttavia, kun Davis kuvitti Falkin kirjoittamia fantasiaseikkailuja. Toisen maailmansodan aikana hänen vaimonsa Martha avusti päivittäisen sarjakuvan teossa. Sodan jälkeen sarjan taiteellinen taso ei kuitenkaan enää noussut aikaisemmalle tasolle.

Davis piirsi Taika-Jimiä kuolemaansa saakka, jonka jälkeen sarjan piirtämistä jatkoi Fred Fredericks.

Aiheesta muualla
----------------

* Taika-Jim - Mandrake the Magician (Arkistoitu – Internet Archive)
* Maaron, Taika-Jim

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kuuslahden työväentalo** oli Vesannon kunnan Kuuslahden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Kuuslahden työväenyhdistys perustettiin 14. huhtikuuta 1907. Talo valmistui vuonna 1913. Rakennus oli alun perin Kiesimän Karhun tilalla tallina, mistä se siirrettiin uudelle paikalle. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin. Yhdistyksen jäsenet perustivat uuden yhdistyksen nimellä Etelä-Vesannon Työväenyhdistys vuonna 1928 ja saivat ilmeisesti talon jälleen haltuunsa. Kommunistilakien nojalla myös tämä yhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1931.

Vuonna 1931 paikkakunnalle oli perustettu myös Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys. Kun työväentalo kommunistilakien nojalla pakkohuutokaupattiin, sosialidemokraattinen yhdistys osti sen.

Jo vuonna 1930 *Suomen Sosialidemokraatti* kuitenkin kirjoitti, että työväentalon aiemmin "vallanneet" kommunistit olivat luovuttaneet sen Etelä-Vesannon Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Kyseisen yhdistyksen perustamisesta uutisoitiin jo vuonna 1928. Se oli perustettu "kommunistien valtaaman ja sittemmin lakkautetun yhdistyksen tilalle". Nimet Etelä-Vesannon Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys ja Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys tarkoittavat todennäköisesti samaa yhdistystä. Talo päätyi siis joka tapauksessa 1930-luvun alussa sosialidemokraattisen yhdistyksen haltuun. Vuonna 1934 yhdistyksellä sanottiin olleen viime vuosina vaikeuksia, mutta taloa oli saatu kunnostettua ja tanssit järjestettyä. Yhdistys kuitenkin kärsi edelleen talousvaikeuksista ja joutui ilmeisesti vielä 1930-luvun aikana myymään talon paikalliselle nuorisoseuralle.

Aiemmin kommunistisena lakkautettu Etelä-Vesannon Työväenyhdistys herätettiin jälleen henkiin sotien jälkeen. Se onnistui hankkimaan talon taas itselleen. Vuosien 1947–1948 aikana taloa korjattiin talkootyönä. 1980-luvulla talo ja tontti myytiin yksityisomistukseen. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Rakennus
--------

Talon pinta-ala oli 204 neliömetriä, ja se oli hirsirunkoinen. Kate oli osittain päreestä ja osittain kattohuovasta. Sisäseinien alaosat olivat kovalevyä, yläosat "oulutapettia" ja sisäkatto paneelia. Talossa oli eteinen, juhlasali ja keittiö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Suomen Sosialidemokraatti 1.8.1930, no 204 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.9.2022.
3. ↑  Vapaus 8.8.1928, no 92 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.9.2022.
4. ↑  Savon Työmies 8.11.1934, no 128 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.9.2022.
Dos-à-dos -hevosajoneuvo.
**Dos-à-dos** (ransk. *selät vastakkain*) on hevosajoneuvotyyppi sekä varhainen henkilöauton korimalli. Istuimet oli sijoitettu nimen mukaisesti selätysten. Hevosvaunut olivat yhden hevosen vetämät. Englanninkielisissä maissa vaunutyyppiä kutsutaan nimellä *dogcart* ("koiravaunu"), sillä sen taimmaisen istuimen voi kääntää alas, jolloin sen tilalle tuli kuljetuskehikko koiraa varten.

Varhaisissa henkilöautoissa istumapaikkoja oli tyypillisesti neljä, eli kahdelle henkilölle kummassakin penkkirivissä. 1900-luvun alun jälkeen korityyppi harvinaistui. Se oli kuitenkin käytössä vuosina 1956–1958 valmistetussa Zündapp Janus -kääpiöautossa tilan säästämiseksi.

Dos-à-dos -autoja
-----------------

* Hurtu Dos-à-dos -auto vuodelta 1896.Hurtu Dos-à-dos -auto vuodelta 1896.
* American Electric Dos-à-dos vuodelta 1900.American Electric Dos-à-dos vuodelta 1900.
* Zündapp Janus vuodelta 1956.Zündapp Janus vuodelta 1956.

Katso myös
----------

* Vis-à-vis

Lähteet
-------

1. 1 2  Dogcart *melanconent.com*. Viitattu 15.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Coxhead, Peter (toim.) & Georgano, G.N. (toim.) & Krootila, Ilpo (kirj.): "Autosanastoa", *Maailman moottoriajoneuvot*, s. 38–43. 1. osa: Henkilöautomerkit A–E. Turku: Teknillinen Kustannusliike Oy, 1985. ISBN 951-9364-26-9.
**Marko Maunula** (s. 1966) on suomalainen historiantutkija, joka toimii Yhdysvaltojen historian professorina Claytonin osavaltionyliopistossa Yhdysvaltojen Atlantassa. Hän kirjoittaa juttuja Yhdysvalloista ja amerikkalaisesta populaarikulttuurista Suomen Kuvalehteen teemalla "Americana".

Nurmossa varttuneella Maunulalla oli vaikeuksia selviytyä peruskoulusta, kun tähtäimeksi tuli punk-muusikon ja kirjailijan ura. Armeijan jälkeen Maunula muutti Turkuun ja kävi iltalukion samalla kun avusti Turun City-lehteä. 24-vuotiaana Maunula sai Rotary-järjestön stipendin Georgian osavaltion Atlantaan, jonne hän jäi suorittamaan opintoja aina tohtorintutkintoon asti. Hänen väitöskirjansa *Guten Tag Y´all* käsittelee kansainvälisten suuryritysten etabloitumista Yhdysvaltojen eteläosiin. Atlantasta löytyi myös jatkoa akateemiselle uralle.

Yksityiselämä
-------------

Maunulan puoliso, ruotsalainen Johanna Luthman työskentelee Englannin historian professorina Pohjois-Georgian yliopistossa. Maunulalla on edellisestä avioliitostaan kolme poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Marko Maunula Clayton State University.  Arkistoitu 14.3.2018. Viitattu 14.5.2017.
2. 1 2 3  Järventie, Teemu: Ei pärjännyt peruskoulussa, on nyt professorina yliopistossa Yhdysvalloissa *Aamulehti*.  24.04.2016. Viitattu 14.5.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Americana *Suomen Kuvalehti*. Viitattu 14.5.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |