recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andrae Williams** (s. 12. heinäkuuta 1983) on bahamalainen pikajuoksija.

Williams oli mukana Bahaman viestijoukkueessa, joka sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 4 x 400 metrin viestijuoksussa kuudenneksi. Hän osallistui seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä. Viestissä hän oli mukana voittamassa MM-hopeaa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Williams karsiutui 400 metrin juoksun välierissä mutta saavutti jälleen viestijuoksussa hopeaa. Myös Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli mukana hopealle juosseessa Bahaman joukkueessa. Kilpailussa voiton vei Yhdysvallat.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 20,81 (2006)
* 400 metrin juoksu: 44,90 (2005)

Lähteet
-------

* Andrae Williams Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. ↑  Peking 2008: M4x400 m viesti, IAAF, viitattu 6.9.2008


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kostić vuonna 1965
**Borivoje (Bora) Kostić** (14. kesäkuuta 1930 Obrenovac, Jugoslavia – 10. tammikuuta 2011) oli serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 

Kostić muistetaan erityisen hyvänä maalintekijänä. Hän kuului Jugoslavian vuoden 1960 EM-kisojen hopeajoukkueeseen. Hän ei tosin itse lopputurnauksessa tehnyt yhtään maalia, mutta varmisti Jugoslavian pääsyn Ranskan lopputurnaukseen tekemällä hattutempun puolivälierässä Portugalia vastaan. Myöhemmin samana vuonna kultamitalijuhliin päättyneessä Rooman olympialaisten jalkapalloturnauksessa hän tykitti seitsemän maalia, joista yhden loppuottelussa Tanskaa vastaan. Hän pelasi Jugoslavian A-maajoukkueessa yhteensä 33 ottelua ja teki 26 maalia.

Kostić pelasi koko aikuisten seurajoukkueuransa vuodesta 1951 vuoteen 1966 Belgradin Punaisessa tähdessä lukuun ottamatta kautta 1961-1962, jonka hän vietti Italiassa Vicenzan joukkueessa. Seurajoukkueurallaan hän teki kaikkiaan 160 maalia pelaamissaan 264 ottelussa. Hän on yhä Punaisen tähden historian paras maalintekijä 158 maalillaan.

Lähteet
-------

* Esittely Serbian maajoukkueen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Esittely UEFA:n EM-kisasivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Odlazak fudbalske legende: Bora Kostić (1930–2011) *Vreme*.  10.1.2011. Viitattu 11.1.2011. (serbiaksi)
**William Oloonkishu Yiampoy** (s. 17. toukokuuta 1974 Emarti, Kenia) on kenialainen 800 metrin juoksija.

Yiampoy alkoi työskennellä Kenian poliisissa vuonna 1991. Hän aloitti juoksuharjoittelun 1996. Seuraavana vuonna hän sai ylennyksen presidentin henkivartioon, mikä häiritsi hänen juoksemistaan. Hän pääsi juoksemaan kunnolla 1999. Seuraavana vuonna hän kaatui Kenian olympiakarsinnoissa, mutta pääsi kilpailemaan Sydneyn olympialaisiin Patrick Konchellahin loukkaannuttua. Olympiakisoissa Yiampoy karsiutui välierissä. Vuonna 2001 hän voitti Kenian MM-karsinnan ajalla 1.44,24, mutta Edmontonin MM-kisoissa hän jäi neljänneksi ajalla 1.44,96. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Hyvän tahdon kisat ja sijoittui neljänneksi GP-finaalissa. Yiampoy loukkaantui keväällä 2002, mutta voitti vielä samana vuonna hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuista.

Yiampoy ei osallistunut suuriin kilpailuihin vuonna 2003 kesäkuussa tapahtuneen loukkaantumisen takia. Seuraavana vuonna hän juoksi viidenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa, mutta ei selvinnyt Kenian joukkueeseen Ateenan olympialaisiin. Hän voitti samana vuonna Afrikan mestaruuden Brazzavillessä. Vuonna 2005 Yiampoy voitti Helsingin MM-kisoissa pronssia ajalla 1.44,55. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli neljäs. Hän oli neljäs myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006.

Ennätykset
----------

* 800 metrin juoksu: 1.42,91 (2002)
* 1 000 metrin juoksu: 2.14,41 (1999)
* 1 500 metrin juoksu: 3.34,12 (2001)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. 1 2 3  William Yiampoy Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Paul Michael Larson** (10. toukokuuta 1949 – 16. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen jäätelöauton kuljettaja, joka osallistui vuonna 1984 CBS:n *Press Your Luck* -kilpailuohjelmaan ja voitti yhteensä 110 237 Yhdysvaltain dollaria (vuoden 2023 rahassa noin 290 000 euroa), mikä oli silloin suurin kilpailuohjelmassa koskaan saman päivän aikana voitettu rahasumma. Larson onnistui voittamaan suuren rahasumman tutkimalla ohjelman käyttämän palkintotaulun rakennetta, jolloin hän huomasi siinä lainalaisuuksia, jotka hän opetteli ulkoa ennen osallistumistaan.

Larson oli työskennellyt muun muassa jäätelöauton kuljettajana. Hän sai ajatuksen, että television kilpailuohjelmien saattaisi olla suunnittelupuutteita, ja että pelaamalla tietyllä tavalla voisi taata itselleen suuria palkintoja. Larsonin huomio kiinnittyi lopulta *Press Your Luckiin*, jonka keskeinen osa on palkintotaulu. Taulu koostuu näytön reunalla olevasta 18 ruudusta, joista aina yhtä valaistaan kerrallaan, ja kilpailijan on painettava nappia oikealla hetkellä pysäyttääkseen haluamaansa ruutuun. Ruuduissa olevat palkinnot vaihtelevat, ja raha- sekä muiden palkintojen lisäksi kilpailija voi voittaa lisää vuoroja tai kohdata *Whammyn*, jolloin kilpailija menettää kaikki siihen asti keräämänsä voittorahat ja palkinnot.

Osa yhdestä palkintotaulujen ruutujen valaistusjärjestyksestä. Larson opetteli tämän osan järjestystä ulkoa ja pystyi näin varmistamaan pysähtyvänsä aina ruutuun 4.
Palkintotaulun ruutujen mahdolliset palkinnot. Ruuduissa 4 ja 8 (ks. edellinen kuva) on aina rahapalkinto ja lisävuoro.
Larson katseli VHS-kasetille nauhoitettuja *Press Your Luckin* jaksoja kuukausien ajan ja huomasi, että kahdessa ruudussa ei koskaan voinut olla Whammyä, ja mikä tärkeintä, niissä oli aina sekä rahapalkinto että lisävuoro. Tämän lisäksi järjestyksiä, jolla ruudut valaistiin, oli vain viisi erilaista, joten jokaiseen niistä pystyi opettelemaan ulkoa tavan jäädä aina toiseen kahdesta edellä mainitusta ruudusta. Näin Larson pystyi varmistamaan saavansa rajattomasti lisää vuoroja ja rahapalkintoja. Hän pelasi ohjelmassa lopulta itselleen yhteensä 104 950 dollaria käteistä ja niiden lisäksi yhteensä 5 287 dollarin arvosta muita palkintoja.

Ohjelman tuottajat eivät aluksi suostuneet maksamaan Larsonille voittojaan, koska he epäilivät häntä huijaamisesta, mutta eivät lopulta keksineet syytä hylätä häntä kilpailusta ja maksoivat hänelle voittorahansa. Pian tämän jälkeen ohjelman palkintotaulu suunniteltiin uudelleen ja valaistusjärjestysten lukumäärää nostettiin 32:een, jolloin niiden opettelemisesta ulkoa tuli käytännössä mahdotonta.

Larson menetti rahansa melko pian tämän jälkeen muun muassa erinäisiin huijauksiin, ja murtovaras varasti noin 50 000 dollaria käteistä hänen kotoaan. Larson kuoli kurkkusyöpään vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Big Bucks: The Press Your Luck Scandal*. 2003. (englanniksi)
**Brandon Simpson** (s. 6. syyskuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) on bahrainilainen 400 metrin juoksija.

Jamaikaa edustanut Simpson voitti hopeaa 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä ajalla 45,73. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan kultaa voittaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Simpson ei osallistunut henkilökohtaisille matkoille, mutta oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa, kun joukkue nousi jälkikäteen sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä. Pitkässä viestissä hän juoksi Jamaikan joukkueessa kolmanneksi, mutta Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi jälleen jälkikäteen toiseksi. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kahdeksas.

Simpson juoksi seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 44,76. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden 400 metrin juoksussa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Hän voitti kisojen viestissä MM-pronssia. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän juoksi neljänneksi. Simpson on edustanut 29. syyskuuta 2006 lähtien Bahrainia.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 44,64 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brandon Simpson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Jerome Young is stripped of 2003 World Championship 400m gold *iaaf.org*.  24.2.2009. IAAF. Viitattu 19.3.2009. (englanniksi)
3. ↑  IAAF Newsletter No.82, s. 4, IAAF (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Goderdzi Tšokheli** (georg. გოდერძი ჩოხელი, 2. lokakuuta 1954 – 16. marraskuuta 2007) oli georgialainen romaanikirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.

Hän syntyi Tšokhin kylässä silloisessa Georgian SNT:ssä ja valmistui Tbilisin valtion teatteri-instituutista vuonna 1979. Elokuvadebyyttinsä hän oli tehnyt edellisenä vuonna. Hänen menestyneimpiin elokuviinsa kuuluvat *Aghdgoma* ("ylösnousemus", 1982), *Adamianta sevda* ("ihmisen suru", 1984), *Aghdgomis batkani* ("pääsiäislammas", 1988), *Tsodvis švilebi* ("synnin lapset", 1989), *Samotkhis gvritebi* ("paratiisin linnut", 1997), *Lukas sakhareba* ("Luukaksen evankeliumi", 1998) ja *Midžatšvuli raindebi* ("ritarit ketjuissa", 2000). 

Hän kirjoitti myös useita pienoisromaaneja ja tarinakokoelmia, kuten *Kirje kuusipuille*, *Iltahämärän rotko*, *Susi*, *Kalan kirjeet*, *Papin synti*, *Pidä minut isänmaa*, *Menossa taivaaseen* ja *Ruohon elämä*.

Lähteet
-------

* Goderdzi Tšokheli Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

1. ↑  Goderdzi Chokheli Georgian Cinema.  Arkistoitu 26.8.2004. Viitattu 30.8.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mikko Kalliomaa** on suomalainen aktiiviuransa päättänyt ralliautoilija. Hän saavutti vuonna 1988 junioreiden SM-hopeaa ja vuonna 1991 yli 2000-kuutioisten N-ryhmän SM-pronssia.

Ura
---

Mikko Kalliomaa oli 1980-luvun loppupuolen lahjakkaimpia suomalaiskuljettajia. Ralliuransa hän aloitti vuonna 1985 ja kuului Tapiolan Urheiluautoilijoiden juniorijoukkueeseen. Kalliomaa osallistui kaudella 1988 junioreiden SM-sarjaan, jonka mestaruuden hän hävisi kuitenkin niukasti Marcus Grönholmille. Sarjan mestaruus ratkesi vasta kauden viimeisessä osakilpailussa Lammilla, kun Kalliomaa ajoi kuudennella erikoiskokeella ja hänen autonsa tukivarsi katkesi. Myös Grönholm kaatoi samassa kilpailussa, mutta pääsi Kalliomaasta poiketen ajamaan maaliin ja voitti junioreiden Suomen-mestaruuden. Kauden jälkeen Kalliomaa kuitenkin palkittiin 50 000 markan arvoisella Nokia Mobiran stipendillä.

Juniorisarjan jälkeen Kalliomaa lähti kiertämään Länsi-Saksan rallisarjaa Lancia Delta Integralella. Jälkikäteen Kalliomaa on arvioinut, että päätös Saksaan lähtemisestä vei hänen mahdollisuutensa ralliammattilaisuuteen, vaikka Kalliomaa ajoikin rallia aktiivisesti kotimaassa vuoteen 1994 asti. Vuonna 1991 Kalliomaa sijoittui SM-sarjan yli 2000-kuutioisten N-ryhmässä kolmanneksi Toyota Celica GT-4i:lla. Toistaiseksi viimeisen rallikilpailunsa Kalliomaa ajoi vuonna 2009.

Kalliomaan kartanlukijana toimi vuoden 1989 puoliväliin asti Timo Rautiainen, josta tuli myöhemmin Marcus Grönholmin kartturi ja kaksinkertainen maailmanmestari.

Oman ralliuransa jälkeen Kalliomaa ajoi useita vuosia Marcus Grönholmin etuautoa rallin MM-sarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tuominen, Tomi: Rallin junioreiden SM-kullasta Marcus Grönholmia vastaan taistellut Mikko Kalliomaa: "Ehkä olisi pitänyt tehdä uralla toisenlaisia ratkaisuja" *Yle Urheilu*.  16.10.2021. Viitattu 17.4.2023.
2. 1 2 3 4  Mikko Kalliomaa *eWRC-results.com*. Viitattu 17.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Melart, Juhani: Mikko – vaan ei Sundström.  *Iltalehti*, 2.3.1987, s. 28.
4. ↑  Viitanen, Marko: Grönholm katon kautta mestariksi.  *Iltalehti*, 19.9.1988, s. 34.
5. ↑  Timonen, Ola: Uusi megatähti lienee vain ajan kysymys.  *Iltalehti*, 3.11.1988, s. 24.
Museoitu JaMZ-240M.
**JaMZ** (ven. Ярославский моторный завод, *Jaroslavski motorni zavod*, "Jaroslavlin moottoritehdas") on venäläinen dieselmoottorivalmistaja. Tuotantolaitos sijaitsee Jaroslavlissa. Moottorien käyttökohteet ovat muun muassa raskaat työkoneet, laivat, dieselgeneraattorit sekä panssarivaunut ja muut sotilasajoneuvot.

Tehtaan perusti Vladimir A. Lebedev vuonna 1916 autojen ja ambulanssien valmistusta varten. Neuvostoliiton aikana yritys kansallistettiin ja siellä valmistettiin kuorma- ja linja-autoja.

Toisen maailmansodan aikana tehtailla valmistettiin tykinvetotraktoreita.

Sodan jälkeen tehtaalla keskityttiin dieselmoottorien valmistukseen. Asiakaskunta koostui pääasiassa Neuvostoliiton alueen raskaan kaluston valmistajista ja telakoista.

Sovelluksia
-----------

Seuraavat yritykset ovat käyttäneet tuotteissaan JaMZ-dieselmoottoreita.

* KrAZ
* Ural
* GAZ
* MAZ
* BelAZ

Lähteet
-------

1. ↑  История Ярославского моторного завода

‎Aiheesta muualla
-----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **JaMZ**.
**Krzysztof Pawlak** (s. 12. helmikuuta 1958) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura
---

Pawlak aloitti pelaajauransa Warta Poznańin takalinjoilla 1979, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna kaupungin suurempaan seuraan KKS Lech Poznańiin. Pawlak edusti Lechiä seitsemän kauden ajan ja oli voittamassa kahta perättäistä Puolan mestaruutta 1983 ja 1984. Vuonna 1987 Pawlak siirtyi ulkomaille ja edusti lyhyen aikaa belgialaista KSC Lokerenia ja nelisen kautta ruotsalaista Trelleborgs FF:ää. Ruotsalaisseura taisteli Pawlakin tultua joukkueeseen se taisteli noususta Allsvenskaniin. Kaudella 1989 TFF oli Division 1 Södran kakkosena, mutta ei onnistunut nousemaan ennen kuin voitti divisioonamestaruuden 1991. Ensimmäinen kausi pääsarjatasolla toi TFF:lle sen seurahistorian parhaimman sijoituksen (3:s) ja kauden jälkeen Pawlak palasi kotimaahansa. Hän edusti uransa viimeiseksi jääneen kauden 1993/94 Warta Poznańia. 

Puolan maajoukkueessa Pawlak esiintyi 31 kertaaonnistuen kerran maalinteossa. Hän debytoi syyskuussa 1983 Romaniaa vastaan ja pelasi viimeisen maaottelunsa toukokuussa 1987 Budapestissa Unkarin vieraana.  Pawlak oli mukana Antoni Piechniczekin ryhmässä, joka selvisi 16 parhaan joukkoon MM-kisoissa 1986.

Pelaajauransa jälkeen Pawlak on toiminut lyhyen aikaa Puolan maajoukkueen ja KKS Lech Poznańin päävalmentajana.

Meriitit
--------

* Puolan mestaruus (2): 1982, 1983
* Puolan cup (2): 1982, 1984
* Division 1 Södra: 1991

Lähteet
-------

1. ↑  Krzysztof Pawlak
2. ↑  PAWLAK Krzysztof Henryk
3. ↑  Trenerzy (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Krzysztof Pawlak 90minut.pl (puolaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Antoni Piechniczek** | **Puolan maajoukkueen päävalmentaja**1997 | Seuraaja:**Janusz Wójcik** |

Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Młynarczyk |
2 Prybyś |
3 Żmuda |
4 Ostrowski |
5 Wójcicki |
6 Matysik |
7 Tarasiewicz |
8 Urban |
9 Karaś |
10 Majewski |
11 Smolarek |
12 Kazimierski |
13 Komornicki |
14 Kubicki |
15 Buncol |
16 Pałasz |
17 Zgutczyński |
18 Pawlak |
19 Wandzik |
20 Boniek |
21 Dziekanowski |
22 Furtok |
Valmentaja Piechniczek
**Paul Emil Ailus** (alun perin **Andersson**, 22. helmikuuta 1911 Oulu  – 16. toukokuuta 1983 Espoo) oli suomalainen muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten "Rantamökissä"-valssin ja Olavi Virran ja Metro-tyttöjen levyttämän "Aila-pienen" sanoittajana.

Paul Andersson muutti Helsinkiin kaksivuotiaana ja muutti 1930-luvun lopulla nimensä Ailukseksi. Muusikkona Ailuksen pääsoitin oli harmonikka, mutta hän soitti myös viulua. Ailuksella ei ollut omaa yhtyettä, mutta hän soitti ajoittain Dallapéssä. Ailuksella oli yhdessä Yrjö Saarnion kanssa Soitintarvike Oy -niminen yritys, joka valmisti ja markkinoi kanteleen-, viulun- ja kitarankieliä. Saarnio jätti yrityksen 1950-luvulla, jonka jälkeen Ailus jatkoi sitä vaimonsa kanssa aina vuoteen 1983.

Lähteet
-------

1. ↑  Jari J. Marjanen (VYS ry): Paul Ailus *pomus.net*. Pomus. Viitattu 27.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Ailuksen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Paul Ailuksen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ioane Šavteli** (georg. იოანე შავთელი) oli georgialainen runoilija, joka eli 1100-luvun lopussa ja 1200-luvun alussa. Hänen kirjoittamanaan pidetään ylistysrunoa, joka on perinteisesti tunnettu epäsopivalla nimellä *Abdulmesia* (georg. აბდულმესია) eli "Messiaan orja" (arabian kielen nimestä عبد المسيح, Abdul Masīh). Šota Rustaveli viittaa teoksensa *Pantterintaljainen* jälkisanoissa Šavteliin ja hänen teokseensa, ja Rustavelin eepos onkin Šavtelin runon nimen lähde. Hänen oodinsa on todellisuudessa eulogia keskiajan Georgian kahdelle suurimmalle hallitsijalle, Davit Rakentajalle (hallitsi 1089–1125) ja runoilijan aikalaiselle kuningatar Tamarille (hallitsi 1184–1213). Runoilijan elämästä ei juuri tiedetä. "Šavteli" vaikuttaa olevan maantieteellinen liikanimi, joka tarkoittaa "Šavšetista" (nykyinen Şavşat Turkissa). Hän oli mahdollisesti pappi, joka kulki keskiaikaisten kronikoiden mukaan Tamarin mukana useilla hänen matkoistaan ja sotaretkistään.

Šavtelin panegyriikka keskittyy ylistämään Davitin ja Tamarin kristittyjä hyveitä nimeämättä kuitenkaan kumpaakaan henkilöä. Tamariin viitataan ylistämällä hänen kauneuttaan ja rakkauttaan "tehdä hyvää vaivihkaa". Tamaria ylistävät samantyyppisin sanankääntein myös kuningattaren kronikoitsija ja kaksi aikalaisrunoilijaa: Rustaveli ja Tšakhrukhadze. Davit voidaan tunnistaa alluusioista hänen raamatulliseen kaimaansa (josta georgialainen Bagrationi-dynastia väitti polveutuvansa) ja kuninkaan omista uskonnollisista runoista (georg. გალობანი სინანულისანი, *Galobani sananulisani*, "katumuksen hymnit") peräisin olevista, tekstiin punotuista sanoista ja fraaseista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kveselava, M.: *Anthology of Georgian Poetry*, s. 16–17. The Minerva Group, Inc. 2002. ISBN 0898756723.
2. ↑  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 84–86. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.
**Erwin Komenda** (6. huhtikuuta 1904 Semmering-Jauern, Itävalta-Unkari  – 22. elokuuta 1966) oli itävaltalainen autonsuunnittelija, jonka tunnetuimpiin töihin kuuluvat Volkswagen Kupla ja Porsche 356.

Nuoruus ja opinnot
------------------

Erwin Komendan vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Franz Komenda ja Leopoldine o.s. Wipplinger. Hän kävi alakoulun Weyerissä ja Steyrissa kansalaiskoulun. Vuosina 1916–1920 Komenda opiskeli Steyrin teknillisessä korkeakoulussa teräksenvalmistusta. Tämän jälkeen hän kävi lyhyen autojen rakennetta käsitelleen kurssin Wienissä.

Perhe
-----

Vuonna 1920 Komenda meni naimisiin Auguste o.s. Hauptmannin kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Ingrid ja Erwin.

Uran alku
---------

Volkswagen Kupla.
Porsche 356.
Porsche 550 Spyder.
Vuodet 1920–1926 Komenda työskenteli Wienissä autokoritehtaalla rakennesuunnittelijana.

Komenda työskenteli vuodesta 1927 muotoilijana ja tuotannosta vastaavana Steyrilla, missä tutustui Béla Barényiin, yrityksen tekniseen johtajaan Ferdinand Porscheen sekä Josef Zahradníkiin, Karl Fröhlichiin, Karl Wilfertiin ja Josef Kalesiin. Tänä aikana hän alkoi hautoa ajatusta virtaviivaisesta takamoottorisesta pikkuautosta.

Daimler-Benz
------------

Idearikas Komenda siirtyi 1929 Daimler-Benzille Sindelfingeniin. Hänen tehtävänään oli vähentää autojen painoa paremman suunnittelun avulla. Tuona aikana Mercedeksellä kehitettiin monokokkirakenteinen virtaviivaisesti muotoiltu automalli.

Porsche
-------

Lokakuussa 1931 Porsche onnistui houkuttelemaan hänet töihin juuri perustettuun suunnittelutoimistoonsa, jossa Komenda vastasi mitoituksesta ja kehitystyöstä.

Komenda vastasi KdF-Wagenin, myöhemmin Volkswagen Kuplan, muotoilusta ja korin rakenteesta. Hän suunnitteli yhdessä Josef Micklin kanssa Grand Prix -autot Auto Unionille ja Cisitalialle. Toisen maailmansodan aikana Komenda suunnitteli Schwimmwagenin ja Kübelwagenin Saksan armeijalle.

Sodan jälkeen Porschen pääkonttori siirrettiin lyhyeksi ajaksi Itävallan Gmündiin, jossa Komenda ja Ferdinand Porsche suunnittelivat yhdessä Porschen ensimmäisen urheiluauton, Porsche 356:n. Tästä kehiteltiin lukuisia muunnelmia, muun muassa Porshce 356 Speedster. Tätä seurasi kilpa-auto Porsche 550 Spyder.

Komendan viimeiseksi työkseen jäi Porsche 911:n korirakenteen suunnittelu. Hän johti Porschen muotoiluosastoa vuoteen 1966 asti, jolloin menehtyi keuhkosyöpään.

Komenda oli samaan aikaan sekä teknisesti suuntautunut että taiteellisesti luova. Hänen nimissään on yli 100 patenttia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Steineck, Iris: Erwin Komenda 1904–1966 *SuperBeetles.Com*. Viitattu 4.11.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ole Bischof** (s. 27. elokuuta 1979 Reutlingen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen judoka, lajin olympiavoittaja. Hän on kilpaillut 81 kg:n painoluokassa vuodesta 2001 lähtien.

Bischof sai pronssia Jejun universiadeissa 2003. Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Kreikan Ilias Iliadisille. Rotterdamin EM-kilpailuissa 2005 hän voitti 81-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Boris Novotnýn. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sijoittui viidenneksi.

Bischof voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 kukistettuaan 81 kg:n loppuottelussa eteläkorealaisen Kim Jae-Bumin. Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden Rotterdamin MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui niin ikään kolmanneksi.

Lontoossa 2012 Bischof sijoittui hopealle. Hän hävisi finaalissa Kimille, jonka oli neljä vuotta aiemmin voittanut Pekingissä.

Bischof on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa viisi turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Saksan mestaruuskilpailuissa hänellä on aikuisten sarjassa kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ole Bischof *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.11.2012. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ole Bischof / Result *judoinside.com*. Viitattu 1.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  
European Championships Bucharest - 2004 *judoinside.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  
European Championships Rotterdam - 2005 *judoinside.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  
Beijing Olympic Games - 2008 *judoinside.com/*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
6. ↑  World Championships 2009 / Résultats *judo-world.net*.  Arkistoitu 5.9.2009. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  London 2012: Kim Jae-Bum wins men's -81kg judo gold *BBC Sport*.  1.8.2012. BBC. Viitattu 12.8.2012. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ole Bischof**.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (saksaksi)
**Tuan Le** (s. 15. helmikuuta 1978 Pariisi, Ranska) on ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan erittäin aggressiivisesta ja riskialttiista pelityylistään. Le on voittanut World Poker Tour -turnauksen kaikkiaan kolme kertaa, ainoastaan tanskalaisella Gus Hansenilla on useampia voittoja (neljä). 

Le syntyi Pariisissa vietnamilaistaustaisille vanhemmille, mutta varttui Yhdysvalloissa Kansas Cityssä. Keskikouluun siirtyessään hän asui Los Angelesissä. Hän alkoi pelata pokeria $20/$40 limit hold 'em -muodossa Hustler Casinolla kotikaupungissaan.

Len suurin voitto on Bellagiossa, Las Vegasissa voitettu WPT:n kolmannen kauden finaali World Poker Championship, jossa hän voitti yli 2,8 miljoonaa dollaria, mikä oli WPT:n historian sen hetken toiseksi suurin palkintosumma. Len yhteenlaskettu voittosumma World Poker Tourilta on kolmanneksi korkein Daniel Negreanun ja Carlos Mortensenin jälkeen.

Vuonna 2004, Le voitti ensimmäisen WPT-turnauksensa, vain kolme vuotta sen jälkeen, kun hän alkoi pelata pokeria. Voittosumma, minkä sai tuosta turnauksesta oli yli 1,5 miljoonaa dollaria. Samalla kaudella hän voitti myös World Poker Championshipin, josta muodostui todellinen trilleri. Kaksinpelissä ollessaan Le ja hänen kilpakumppaninsa Paul Maxfield saivat jatkuvasti ohivetoja riverissä juuri kriittisimmillä hetkillä. Lopulta kuitenkin Le onnistui ohivedossa kun Maxfield laittoi kaiken peliin viimeisessä kädessä. Kolmannen voittonsa Le otti seuraavalla kaudella WPT Battle of Champions -turnauksessa.

Le ei ole sukua toiselle WPT-voittaja Nam Le'lle. Elokuussa 2007 Tuan Len pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,5 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Tuan Le WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 13. elokuuta 2007.
2. ↑
3. ↑   : Tuan Le stats The Hendon Mob. Viitattu 13. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* World Poker Tour profiili
* Tuan Le The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**M/S *Hellenic Master*** (IMO 7718527) on kreikkalaisen Ηellenic Seawaysin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1979 Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla Japanissa. *Hellenic Master* on rekisteröity Kreikan lipun alle. Nykyisin alus on Italian Porto Margheran ja Kreikan Kórinthoksen välisessä liikenteessä.

*Hellenic Masterin* sisaraluksia ovat M/S *Thebeland*, M/S *Hellenic Sailor*, M/S *Tyrusland*, M/S *Vegaland* ja M/S *Vikingland*.

Käyttöhistoria
--------------

Helmikuussa 1979 alus laskettiin vesille ja saman vuoden elokuussa se luovutettiin Broströms Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä *Vasaland*. Kotipaikaksi tuli Göteborg. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin Finska Ångfartygs Ab:n Suomen ja Välimeren väliseen liikenteeseen viideksi vuodeksi. Rahtaukseen sisältyi optio aluksen ostosta. Alus siirtyi 8. tammikuuta 1984 Oy Partek Ab:n (Finska Ångfartygs Ab) omistukseen. Uusi omistaja rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä *Hesperus*. Kotipaikaksi tuli Helsinki.

Joulukuussa 1986 Partrederiet Ab Nordsjöfrakt osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä *Celia*. Kotipaikaksi tuli Skärhamn. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen Finncarriersin liikenteeseen reitille Suomi–Belgia–Britannia. Marraskuussa 1996 alus rekisteröitiin B&N Rederi Ab:n omistukseen. Samalla alus sai nimen *Finnriver*. Laiva sai jälleen 24. kesäkuuta 2002 nimen *Celia*. Alus aikarahdattiin 6. marraskuuta Grupo Boludan liikenteeseen nimellä *Celia B*. Samalla myös lippuvaltioksi vaihtui Espanja. Grupo Boluda liikennöi aluksella Manner-Espanjan Cadizin ja Kanariansaarten Las Palmasin välillä. Lokakuussa 2003 espanjalainen Ocean Express osti aluksen ja rekisteröi sen Irlannin lipun alle nimellä *Silkeborg*. Kotipaikaksi tuli Cork. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Nordana Linen liikenteeseen linjalle Pohjois-Amerikka–Karibia–Etelä-Amerikka.

Lokakuussa 2007 kreikkalainen Hellenic Seaways ilmoitti ostavansa *Silkeborgin*. Luovutus Hellenic Seawaysille tapahtui joulukuussa. Yritys rekisteröi aluksen Kreikan lipun alle nimellä *Hellenic Master*. Vuonna 2008 alus aloitti liikennöinnin reitillä Kórinthos–Porto Marghera.

Helmikuussa 2014 *Hellenic Master* saapui Intian Alangiin romutettavaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hellenic Master (IMO: 7718527) Vesseltracker.com. Viitattu 31.5.2010. (englanniksi)
2. ↑  Hellenic Master Ηellenic Seaways.  Arkistoitu 3.11.2011. Viitattu 31.5.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  M/S VASALAND Fakta om Fartyg. Viitattu 31.5.2010. (ruotsiksi)
4. ↑  The Fleet - Ro - Ro Ηellenic Seaways.  Arkistoitu 6.3.2012. Viitattu 31.5.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S *Vasaland* (ruotsiksi)
**Henry Ogg Forbes** (30. tammikuuta 1851 Drumblade, Aberdeenshire, Skotlanti – 27. lokakuuta 1932 Liverpool, Englanti) oli skottilainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.

Forbesin vanhemmat olivat Alexander Forbes ja Mary Ogg. Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin ja Edinburghin yliopistoissa, mutta saatuaan silmävamman hän päätti opintonsa, ja muutti Portugaliin keräämään näytteitä vuosiksi 1875–1877. Vuosina 1878-1884 hän keräsi näytteitä Itä-Intiassa, missä hän avioitui skotlantilaisen Anabella Keithin kanssa 1881.

Vuonna 1885 Forbes johti tutkimusretkikunnan Uuteen-Guineaan. Rahoitusongelmien takia retki epäonnistui, Forbes menetti maineensa Australiassa, ja hänet nimitettiin säätarkkailijaksi Port Moresbyyn. Lokakuussa 1887 Forbes aloitti uuden retken, joka sekin oli tuomittu epäonnistumaan, ja hän palasi Port Moresbyyn marraskuussa. Pettyneenä Forbes palasi Englantiin 1888. Vuosina 1890–1893 hän toimi Canterburyn museon johtajana Uudessa-Seelannissa, jonka jälkeen hän palasi jälleen Englantiin, missä loi huomattavan tieteellisen uran. 1911 hänet nimitettiin Liverpoolin museoiden johtajaksi, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka.

Forbes nimesi linnuista muun muassa molukkienpunamesikon (*Myzomela boiei*) alalajin *wakoloensis*.

Lähteet
-------

* Elämäkerta (Australian Dictionary of Biography) (englanniksi)

1. ↑  ITIS

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henry Ogg Forbes**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Helena Kalmi** (3. maaliskuuta 1946 Sysmä – 7. marraskuuta 2007 Tuusula) oli suomalainen rehtori ja oppikirjojen tekijä. Kalmi kuoli Jokelan kouluammuskelussa.

Elämä ja ura
------------

Helena Kalmi suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon (pääaineenaan kemia) Helsingin yliopistossa 1971. Hän toimi päätyönään Suomen koululaitoksessa yhteensä 36 vuotta – muun muassa Hyvinkään yhteiskoulun lehtorina ja yläasteen vararehtorina sekä Hyvinkään Sveitsin lukion kemian lehtorina ja vararehtorina. Kalmi työskenteli Jokelan yläasteen ja lukion rehtorina vuodesta 2000 alkaen. Kalmi toimi aktiivisesti eri järjestöissä ja hankkeissa, muun muassa Suomen akateemisten naisten liiton hallituksessa ja soroptimistien Hyvinkään klubin presidenttinä. Useat eri yhteisöt ovat palkinneet hänet ansiomerkeillä. Hän oli yksi lukion kemian *Kide*-oppikirjasarjan tekijöistä.

Helena Kalmi sai surmansa oman oppilaansa luodista Jokelan koulusurmissa Jokelan koulukeskuksessa 7. marraskuuta 2007. Hän oli kahdeksas eli viimeinen uhri ja ainoa, joka ammuttiin koulun ulkopuolella. Kalmi oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi poikaa.

Kirjoittajana
-------------

* Kalkku, Ismo & Kalmi, Helena & Korvenranta, Jorma: *Kide: Lukion kemia*. Oppikirjasarja, viisi osaa ja opettajankirjat. 26 painosta. Helsinki: Otava, 1999–2007. ISBN 9511163744.

Lähteet
-------

1. ↑  Helena Kalmi In Memoriam
2. 1 2 3  Kanerva, Kaarina et al.: Helena Kalmi in memoriam.  *Dimensio: Matemaattis-luonnontieteellinen aikakauslehti*, 2007, 71. vsk, nro 6, s. 7.  MAOL Ry. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 23.4.2008.
3. ↑  Poliisin animaatio Jokelan tapahtumista, Ilta-Sanomat, 17.4.2008
4. ↑  All Editions (sorted by Publication Date) worldcat.org. Viitattu 23. huhtikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Kalmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Siegbert Tarrasch
**Siegbert Tarrasch** (5. maaliskuuta 1862 – 17. helmikuuta 1934) oli yksi 1800-luvun ja 1900-luvun alun vahvimmista shakinpelaajista ja -opettajista. Hän oli saksalainen.

Tarrasch syntyi Breslaussa, Preussissa. Hän valmistui koulusta 1880, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan lääketiedettä Halleen. Hän eli suurimman osan elämästään perheensä kanssa Baijerissa, ensin Nürnbergissä ja myöhemmin Münchenissä. Hän oli juutalainen ja sai viisi lasta, joista yhden hän menetti ensimmäisessä maailmansodassa.

Tarrasch oli hyvin innokas shakkikirjailija. Hän kirjoitti muun muassa kirjassaan "Das Schachspiel. Systematisches Lehrbuch für Anfänger und Geübte": "Shakilla - kuten musiikilla ja rakkaudella - on kyky ja taito tehdä ihminen onnelliseksi".

Katso myös
----------

* Tarraschin sääntö
* Tarraschin ansa

Lähteet
-------

* Singer, Isidore & Porter, A. (1901–1906), "Tarrasch, Siegbert", Jewish Encyclopedia, vol. 12, pp. 64–5
* Andrew Soltis (1997, 2003). Grandmaster Secrets: Endings. Thinker's Press. ISBN 0-938650-66-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Siegbert Tarrasch ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fjodor Petrovitš Ivatšov** (sukunimi esiintyy myös muodossa **Ivatšev**, ven. Фёдор Петро́вич Ивачёв; 30. kesäkuuta 1904 Rukajärvi – 18. lokakuuta 1957) oli karjalainen kirjailija, lehtimies ja kirjallisuusarvostelija.

Fjodor Ivatšov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Puna-armeijassa palvellessaan hän toimi Karjalan jääkäripataljoonan poliittisena työntekijänä. Myöhemmin hän työskenteli Neuvosto-Karjalan sanomalehtien toimituksissa. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Totuuden toimittajana ja Karjalan radiokomitean varapuheenjohtajana.

Ivatšovin ensimmäiset kirjoitukset julkaistiin Punainen Karjala -lehdessä vuonna 1926. Vuonna 1928 hän oli perustamassa Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistystä ja toimi sen johtokunnan jäsenenä. 1920–1930-lukujen vaihteessa hänen runojaan, kertomuksiaan ja kuvauksiaan ilmestyi Neuvostoliiton suomenkielisessä lehdistössä. Vuonna 1934 Kustannusliike Kirja julkaisi karjalankielisen kertomuskokoelman *Jauhinkivi*. Samana vuonna hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hän toimi myös Rintama-lehden toimittajana.

1930-luvun lopussa Ivatšov osallistui karjalankielisen kirjallisuuden luomiseen ja julkaisi yhden runon Karelija-aikakauslehdessä. Sitä ennen hän oli muutaman kuukauden pidätettynä. Sodan jälkeen hän käänsi suomeksi mm. Aleksandr Puškinin teoksia.

Teoksia
-------

* *Jauhinkivi: Karjalaisia pakinoita*. Petroskoi: Kirja, 1934.
* *Runoja*. Teoksessa *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu. Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940*. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 235–239.

Lähteet
-------

1. ↑  Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 162–163. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
2. ↑  *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 11. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Henriikka Salo** (s. 3. toukokuuta 1964 Kokemäki) on suomalainen näyttelijä.

Salo opiskeli näyttelemistä ja tanssia Teatterikorkeakoulussa 1980-luvulla. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2005. Hänellä on ollut teatteriurallaan kiinnitykset Q-teatteriin (vuosina 1991–2003) ja Turun kaupunginteatteriin (vuosina 1989–1991 ja uudelleen vuodesta 2006). Hän on näytellyt Turussa muun muassa Medeiaa samannimisessä näytelmässä, Jelenaa *Metsähiidessä*, oppilasta *Oppitunnissa* ja Saaraa *Solveigin laulussa*.

Salo on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän oli vuonna 1999 ehdolla Jussi-palkinnon saajaksi, kategoriassa paras naissivuosa, roolistaan taidekriitikko Naimi Saarisena, päähenkilö Tauno Saarisen siskona, elokuvassa *Säädyllinen murhenäytelmä* (1998). Hänen muita roolejaan ovat olleet muun muassa Helena Moilanen elokuvassa *Neitoperho* (1997), Hanna Ylijoki televisiosarjassa *Hyvät neuvot kalliit* (2000–2001) ja Sirpa Uitto televisiosarjassa *Tummien vesien tulkit* (2002).

Salo on ollut ennen naimisissa näyttelijä Pertti Koivulan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henriikka Salo Elonetissä.
2. 1 2  Henriikka Salo *turku.fi*.  Arkistoitu 23.7.2011. Viitattu 7.3.2010.
3. ↑  Kevään 2005 valmistuneet *VIIKKIS – Teatterikorkeakoulun viikkotieto*.  17.6.2005.  Arkistoitu 4.4.2012. Viitattu 7.3.2010.
4. ↑  Absurdi klassikko ja antiikin satyyrinäytelmän *Turun Sanomat*.  25.11.2006.  Arkistoitu 23.7.2011. Viitattu 7.3.2010.
5. ↑  Kaksi uutta näyttelijää Turun kaupungin-teatteriin *Turun Sanomat*.  8.9.2006. Viitattu 7.3.2010.
6. ↑  Ylönen, Pekko: Kuningasjätkä.  *Karhunkierros*, 1998, nro 1, s. 24–25.  Satakuntalainen Osakunta. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 7.3.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Koivula, Pertti *seiska.fi*.  31.5.2007.  Arkistoitu 4.4.2012. Viitattu 7.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Henriikka Salo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**John Willis** (n. 1572–1625) oli englantilainen kirkkoherra, joka tunnetaan merkittävän pikakirjoitusjärjestelmän kehittämisestä. Hän julkaisi myös kirjoituksia muistitekniikoista ja salakirjoituksesta.

Elämä ja ura
------------

Willisin elämästä tiedetään hyvin vähän lukuun ottamatta hänen teoksiaan ja joitakin uran merkkitapahtumia. Hänen arvellaan syntyneen noin vuonna 1572. Hän opiskeli Christ's Collegessa ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1593, Master of Arts -tutkinnon 1596 sekä Sacrae theologiae baccalaureus -tutkinnon 1603. Hän toimi vuodesta 1601 kirkkoherrana Lontoon St Mary Bothaw -kirkossa ja siirtyi vuonna 1606 Essexiin Little Bentley -kirkkoon.

Willis julkaisi vuonna 1602 teoksen *The Art of Stenographie*, jossa hän esitteli uuden pikakirjoitusjärjestelmän. Teoksen ensimmäinen painos sisälsi myös osion salakirjoituksesta. Vuonna 1618 hän julkaisi muistitekniikoita käsitelleen latinankielisen teoksen *Mnemonica, sive Reminiscendi ars* ja siihen perustuvan englanninkielisen teoksen *The Art of Memory* vuonna 1621.

Pikakirjoitus
-------------

Willisiä pidetään yhtenä merkittävimmistä pikakirjoitusjärjestelmien kehittäjistä. 1590-luvulla Englannissa oli julkaistu kaksi pikakirjoitusjärjestelmää, mutta Willisin järjestelmä oli ensimmäinen, jota pystyi käyttämään ilman suuren merkkimäärän ulkoaopettelua. Järjestelmä sisälsi 28 merkkiä eri äänteille, ja peräkkäisten keskinäisellä sijainnilla voitiin kuvata väliin tuleva vokaali.

Ensimmäisen painoksen kirjastaan *The Art of Stenographie* Willis julkaisi nimettömänä, todennäköisesti siksi, että Englannissa oli Timothe Brightille vuonna 1588 myönnetty yksinoikeus pikakirjoitusjärjestelmän julkaisemiseen 15 vuodeksi. Myöhemmät painokset julkaistiin kuitenkin nimen kanssa.

Lähteet
-------

* Butler, E. H.: *The Story of British Shorthand*. Lontoo: Sir Isaac Pitman & Sons, Ltd. 1951.
* Shenk, Linda: *John Willis*. Teoksessa *British rhetoricians and logicians, 1500–1660*. Second series. Gale Group, 2003. ISBN 0787660256.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Shenk
2. ↑  Joissakin lähteissä syntymäajaksi on esitetty "n. 1575", esim. Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*, s. 40. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940.
3. ↑  Butler, s. 19
4. ↑  Butler, s. 23
5. ↑  Butler, s. 19–20
**Sergi Bruguera Torner** (s. 16. tammikuuta 1971 Barcelona, Katalonia) on espanjalainen (katalaani) entinen tennispelaaja. 

Bruguera voitti vuonna 1987 juniorien Espanjan mestaruuden. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988. Ensimmäisenä täytenä vuotenaan ammattilaisena, vuonna 1989, Bruguera voitti Kairossa pelatun challenger-tason turnauksen ja selviytyi välieriin Roomassa, Gstaadissa ja Stuttgartissa pelatuissa ATP-tason turnauksissa. Hän oli vuoden lopussa maailmanlistalla sijalla 26 ja hänet nimettiin ATP-kiertueen vuoden tulokkaaksi. 

Bruguera ansaitsi mainetta erinomaisena massakenttäpelaajana 1990-luvun alussa voittamalla vuonna 1991 ATP-tason turnaukset Estorilissa, Monte Carlossa ja Ateenassa ja vuonna 1992 Madridissa, Gstaadissa ja Palermossa. 

Bruguera selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -tason turnauksen loppuotteluun Ranskan avoimissa vuonna 1993 ja kohtasi finaalissa Jim Courierin. Bruguera voitti tasaisen, viisieräisen kamppailun. Bruguera voitti kauden aikana lisäksi vielä neljä muuta turnausta. Hän pelasi Ranskan avointen loppuottelussa myös seuraavana vuonna ja kohtasi tällä kertaa maanmiehensä Alberto Berasateguin. Bruguera voitti ottelun neljässä erässä. Hän voitti vuonna 1994 lisäksi ATP-tason massakenttäturnaukset Prahassa ja Gstaadissa.

Bruguera voitti hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä vuonna 1996. Hän kohtasi finaalissa isäntämään Andre Agassin, joka voitti ottelun suoraan kolmessa erässä.

Bruguera eteni Ranskan avointen kaksinpelin finaaliin kolmannen kerran vuonna 1997 ja oli selvä voittajasuosikki kohdatessaan finaalissa sijoittamattoman Gustavo Kuertenin. Kuerten kuitenkin yllätti ja voitti Brugueran suoraan kolmessa erässä.

Bruguera voitti urallaan 14 ATP-tason turnausta kaksinpelissä, joista 13 massakentällä, ja kolme nelinpelissä. Hän nousi tenniksen maailmanlistalla korkeimmillaan sijalle kolme. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002. Hän toimii nykyään oman tennisakatemiansa, Bruguera Tennis Academy Top Teamin, johtajana.

Grand Slam -finaalit kaksinpelissä
----------------------------------

### Kaksi voittoa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Ranskan avoimet | Yhdysvallat Jim Courier | 6–4, 2–6, 6–2, 3–6, 6–3 |
| 1994 | Ranskan avoimet | Espanja Alberto Berasategui | 6–3, 7–5, 2–6, 6–1 |

### Yksi finaalitappio

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Ranskan avoimet | Brasilia Gustavo Kuerten | 6–3, 6–4, 6–2 |

Aiheesta muualla
----------------

* Bruguera Tennis Academy Top Team[vanhentunut linkki]
* Pelaajaprofiili ATP:n sivuilla



1. 1 2  Bud Collins, The Bud Collins History of Tennis, New York, New Chapter Press, 2010, 2e painos (ISBN 978-0-942257-70-0, OCLC 456175786), s. 686View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
Michael Finley
**Michael Howard Finley** (s. 6. maaliskuuta 1973 Melrose Park) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Boston Celticsiä.

Ura
---

Finley pelasi yliopistokoripalloa Wisconsinin yliopistossa, josta hän osallistui NBA:n vuoden 1995 varaustilaisuuteen. Finley oli Phoenix Sunsin 21. varaus ja hän edustikin seuraa ensimmäisen ammattilaiskautensa ajan. Edustettuaan joukkuetta puolitoista kautta hänet myytiin Dallas Mavericksiin, joka osoittautui hyväksi hänen uransa kannalta. Finley pelasi Dallasissa aina vuoteen 2005 saakka, jonka jälkeen hän liittyi San Antonio Spursin joukkueeseen. Maaliskuussa 2010 Finley siirtyi Bostoniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Stein, Marc: Finley chooses Spurs over Heat, Suns  1.9.2005. ESPN. Viitattu 11.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  Celtics sign Michael Finley  6.3.2010. NBA. Viitattu 11.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Finley |
5 B. Davis |
6 A. Miller |
7 O’Neal |
8 A. Davis |
9 Pierce |
10 R. Miller |
11 Marion |
12 Williams |
13 Wallace |
14 Brand |
15 LaFrentz |
Valmentaja Karl
**Nižneangarsk** (ven. Нижнеанга́рск) on kaupunkimainen taajama ja Pohjois-Baikalin piirin hallinnollinen keskus Burjatian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Baikaljärven pohjoisrannalla lähellä Verhnjaja Angara -joen suuta 23 kilometriä Severobaikalskin kaupungista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 5 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunnan katsotaan saaneen alkunsa venäläisen tutkimusmatkailijan Semjon Skorohodin vuonna 1643 perustamasta talvehtimispaikasta. Vuonna 1646 rakennettiin Verhneangarskin linnoitus, jota myöhemmin alettiin nimittää Nižneangarskiksi. Kitšerajoen suussa järjestettiin turkismarkkinoita. Nykyinen Nižneangarskin taajama on perustettu vuonna 1931.

Nižneangarskista on säännöllinen lentoyhteys Ulan-Udeen ja Irkutskiin. Maantieyhteydet etelään ovat huonot ja laivaliikenne Baikalilla epäsäännöllistä. Taajamassa toimii kullankaivuuta harjoittava yritys, kalatehdas ja muuta elintarviketeollisuutta sekä metsätila. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 12.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nižneangarsk Pohjois-Baikalin piirin sivustolla (venäjäksi)
**Jarkko Pyymäki** (s. 1. helmikuuta 1982 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikka kentällä on hyökkääjä.

Ura
---

Pyymäki oppi pelaamaan Nokialla mutta voitti naapurikaupungin Tapparan riveissä C-nuorten mestaruuden 1998. Hän piti yhden "välivuoden" mutta palasi takaisin kirvesrintojen junioreihin ja oli voittamassa taas kultaa vuonna 2001, nyt A-nuorissa. Kaudella 2002–2003 oli A:ssa joukkueensa paras pistemies saldolla 12+17=29 33 ottelussa. Nousi Tapparan liigaryhmään kaudeksi 2003–2004 ja on pysynyt siinä nyt neljä kautta. Nelosketjulaisen tehokkain kausi oli 2004–2005, jolloin syntyi 36 ottelussa 3+2 pistettä ja kahdeksassa playoff-pelissäkin kaksi syöttöpinnaa. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan haki välillä myös pelituntumaa Mestiksen Kiekko-Vantaan riveistä neljän ottelun verran kummallakin kaudella.

Hän pelasi kauteen 2009–2010 pääosassa Tapparassa, vaikka pelasi myös välissä yhden kauden SaiPassa. Kesällä 2010 hän solmi sopimuksen Mestiksen LeKin kanssa. Pyymäki palasi Tapparaan lokakuussa 2011, kun Tappara hankki hänet LeKistä korvaamaan loukkaantunutta Tuomas Vänttistä. Pyymäki pelasi loppukauden Tapparassa ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen LeKin kanssa. 2014 Pyymäki palasi kotikaupunkiinsa pelaamaan Nokian Pyryssä Suomi-sarjaa. Hän toimiikin kaudella 2014–2015 ja edelleen 2015–2016 joukkueen kapteenina

Lähteet
-------

1. ↑  Jarkko Pyymäki ja Markus Jokinen Kisan paitaan *Mestis.fi*.  16.8.2010. Viitattu 1.10.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Tapparan pukukopin ovet kävivät molempiin suuntiin *Jatkoaika.com*.  6.10.2011. Jatkoaika. Viitattu 6.10.2011.
3. ↑  Tapparan Pyymäki LeKin riveihin  27.5.2012. Mestis.  Arkistoitu 8.12.2014. Viitattu 30.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Pyymäki Jatkoaika.comissa