Arabialaista kalligrafiaa fajanssilaatoilla Wazir Khan -moskeijassa Lahoressa, Pakistanissa, rakennettu 1634-1635.
**Arabialainen kalligrafia** on arabialaisia kirjaimia käyttävien kielten, kuten arabian, kaunokirjoitustaidetta. Kalligrafiaa pidetään islamilaisessa maailmassa hyvin suuressa arvossa. Sitä sovelletaan kaikille mahdollisille pinnoille, tavallisimpien kirjoitusalustojen lisäksi myös rakennusten seinäpintoihin, tekstiileihin sekä koriste- ja tarve-esineisiin.

Merkitys
--------

Kalligrafia on noussut etenkin arabiankielisissä maissa arvostettuun asemaan sen seurauksena, koska ihmisten piirtäminen on nähty islamissa epäjumalien palvontana. Islamilaisessa kulttuurissa kalligrafiaa pidetään kuvataiteen jaloimpana muotona, sillä se pukee Koraanissa ilmoitetun Jumalan sanan näkyvään muotoon. Koraanin käsikirjoitukset onkin aina tilattu etevimmiltä kalligrafeilta, jotta teksti saisi arvoaan vastaavan taiteellisen asun. Kalligrafia on harvoja islamilaisen taiteen muotoja, joissa taitavimmat mestarit tunnetaan nimeltä.

Tyylit
------

Arabialaisen kalligrafian tavoitteena on elegantti ja melodinen rytmi, joka saadaan aikaan geometrisin keinoin. Arabian kieltä on aikojen kuluessa kirjoitettu erilaisilla tyyleillä. Varhaisimmat arabialaiset kirjoitustyylit olivat jäykkä kuufalainen tyyli sekä pehmeämpi *naskhi*-tyyli.

### Kuufalainen tyyli

Kuufalaista kirjoitusta 700- tai 800-luvulta
Korkeaviivaista *thuluth*-kirjoitusta Samarkandissa
Kuufalaista tyyliä käytettiin varhaisimmissa Koraanin käsikirjoituksissa. Kuufalaisesta on kehitetty eri muunnelmia. Kulmikas muunnelma tuli yleiseksi rakennusten pintojen kaakelikoristeluissa. Kukkakoristeista muunnelmaa käytettiin kirjojen nimilehdillä. Pystylinjoja limittäin sommitteleva tyyli taas sopi käytettäväksi laastireliefeissä.

### Naskhi-tyyli

Varhaisesta *naskhi*-tyylistä kehitetyistä monista muunnelmista kuusi saavutti klassisen aseman:

* 600-luvulla syntyi *thuluth*-tyyli, joka hiottiin huippuunsa 800-luvun lopulla. Siinä kirjainten peruskorkeuden suhde pitkien pystysuorien viivojen korkeuteen on yhden suhde kolmeen, mistä tyyli on saanut nimensäkin (*thuluth*, 'kolmannes'). Thuluth-tyyliä käytetään kaikista tyyleistä useimmin otsikoissa, nimikilvissä, koriste-esineissä ja seinien koristeteksteissä.
* *Naskhi*-nimellä tunnetussa pyöreälinjaisessa tyylissä kirjainten ylä- ja alarekisterit yltävät yhtä kauas perusviivojen välisestä osasta, mikä tekee siitä helppolukuisemman kuin *thuluth*. Koraanin käsikirjoituksissa se onkin yleisin tyyli. *Naskhi* on elegantti, vaikkakaan ei yhtä koristeellinen kuin *thuluth*.
* Kolmas klassinen tyyli on Koraanin käsikirjoituksissa suosittu *muhaqqaq*. Sille on leimallista alapuolisten kaarien vaakasuora venytys, joka saa tekstirivit näyttämään yhtenäisiltä nauhoilta. Läheistä sukua *muhaqqaqille* on *raihani*.
* *Maghribi* on pohjoisafrikkalainen tyyli, joka eroaa selvästi muista klassisista tyyleistä. *Maghribin* korkeat pystyviivat taipuvat lievästi vasemmalle ja alapuoliset kaaret kurottuvat kauas eteenpäin, usein seuraavien sanojen alle.
* *Tawqi’* korostaa vaakalinjoja, eikä jätä sanavälejä.
* *Riqa’* on tiivistä ja korostaa kirjainten pyöreitä muotoja.
	+ *Riqa’an* perustuu turkkilaisten kehittämä *ruq’a*-tyyli, jota arabit Pohjois-Afrikkaa lukuun ottamatta käyttävät nykyisin eniten käsialanaan.
	+ Persiassa *tawqi’*- ja *riqa’*-tyyleistä kehitettiin 1000-luvulla omaleimainen *ta’liq*-tyyli. Siinä sanat viettävät alaviistoon ja ne kirjoitetaan puoliksi limittäin. Viivojen paksuudet vaihtelevat, ja tekstin liukuvaa vaikutelmaa korostavat pitkät ja pehmeät alakaaret. 1400-luvulla *ta’liqista* kehitettiin vielä kepeämpi *nasta’liq*. Kumpaakin tyyliä käytetään Iranissa esimerkiksi persialaisissa matoissa sekä Intiassa, mutta ei juurikaan arabimaissa.

### Muut tyylit

Turkissa kehitettiin ottomaanien valtakunnan aikana 1444–1923 *ruq’an* lisäksi myös muita uusia kirjoitustyylejä, kuten *diwani*, *jeli dewani*, *tughra’a* ja *siyaqat*. Samalla aiempia tyylejä kehitettiin ja ne saavuttivat nykyisen muotonsa. Kaarevamuotoista ja monimutkaisen koristeellista *diwania* käytettiin ottomaanihovin virallisissa dokumenteissa, ja se on yhä käytössä.

Käyttö
------

*Thuluth*-kalligrafiaa Taj Mahalin ulkoseinällä.
Arabiassa kalligrafiaa käytetään paljon islamilaisessa arkkitehtuurissa, koristelussa ja kolikoissa. Kalligrafiaa sovelletaan kaikille mahdollisille pinnoille, tavallisimpien kirjoitusalustojen lisäksi myös rakennusten seinäpintoihin, tekstiileihin sekä koriste- ja tarve-esineisiin. Rakennusornamentiikassa on yleistä kalligrafian ja arabeskin päällekkäinen kudos. Kalligrafialla voidaan korostaa Jumalan kunniaa, kantajansa loistoa tai lahjoittajansa anteliaisuutta tai tekijänsä ammattitaitoa. Tällaisessa käytössä kirjoituksen luettavuus ei ole yhtä tärkeää kuin sen taiteellinen ja symbolinen arvo.

*Diwani*-tyylinen, veneen muotoinen kalligrammi.
Koraanissa käytetään otsikoissa eri kalligrafista tyyliä kuin tekstissä. Otsikot ovat usein suorakaiteen muotoisen paneelin sisällä, jonka taustana on arabeski. Koraanin käsikirjoitusten hallitseva väri on ollut kulta, rinnallaan sininen, punainen ja vihreä, joista sininen nousi 900-luvulla kullan rinnalle tärkeimpänä värinä. Myös mustaa tekstiä on käytetty.

Kalligrafialla muotoillut kuvat, kalligrammit, ovat tulleet suosituiksi etenkin 1400-luvulta alkaen. Arabialaisten kalligrammien tyypillisiä aiheita ovat moskeija, laiva, Nooan arkki, vesikannu ja erilaiset eläimet. Osmanisulttaaneilla oli kalligrafinen monogrammi, *tughra*, jonka he kirjoittivat virallisten päätösten alkuun.

Kuvia
-----

* Maghribi-tyyliä 1200-luvulta*Maghribi*-tyyliä 1200-luvulta
* Muhaqqaq-tyyliä*Muhaqqaq*-tyyliä
* Ta’liq-tyyliä*Ta’liq*-tyyliä
* Persialaista, kaltevaa ja kepeää nasta’liq-kirjoitustyyliä 1500-luvun lopun tienoiltaPersialaista, kaltevaa ja kepeää *nasta’liq*-kirjoitustyyliä 1500-luvun lopun tienoilta
* Kulmikasta kuufalaista seinälaattakalligrafiaa Kazakstanissa Khoja Ahmed Yasavin mausoeumissa. Tekniikka tunnetaan nimellä banna’i.Kulmikasta *kuufalaista* seinälaattakalligrafiaa Kazakstanissa Khoja Ahmed Yasavin mausoeumissa. Tekniikka tunnetaan nimellä *banna’i*.
* Arabialaisen kalligrafin perusvälineet: ruokokyniä (qalam) tai puusta tai bambusta kaiverrettuja kyniä, vesiliukoista, hiilipohjaista mustetta, sekä ahar-tärkillä päällystettyä paperia.Arabialaisen kalligrafin perusvälineet: ruokokyniä (*qalam*) tai puusta tai bambusta kaiverrettuja kyniä, vesiliukoista, hiilipohjaista mustetta, sekä *ahar*-tärkillä päällystettyä paperia.
* Kalligrafian rakennetta havainnollistava animaatioKalligrafian rakennetta havainnollistava animaatio
* Bismillah-lause kalligrafisesti kirjoitettuna, Aziz Efendi (k. 1934)Bismillah-lause kalligrafisesti kirjoitettuna, Aziz Efendi (k. 1934)

Lähteet
-------

* Palva, Heikki; Perho, Irmeli (toim.): *Islamilainen kulttuuri*. Otava, 2005 (kolmas painos). ISBN 951-1-13315-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Rafiq Elmansy: Taking A Closer Look At Arabic Calligraphy  20.3.2014. Smashing Magazine. Viitattu 7.10.2014.
2. 1 2  Palva, s. 456.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Palva, s. 456–460.
4. 1 2  Palva, s. 460–461.
5. ↑  Palva, s. 461–464.
6. ↑  Tools and materials Calligraphy Qalam.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 9.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arabialainen kalligrafia** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Islamilainen kalligrafia** Wikimedia Commonsissa