**Johan Wilhelm** (**J. W.**, **Jukka**) **Rangell** (25. lokakuuta 1894 Hauho – 12. maaliskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen Kansallista Edistyspuoluetta edustanut poliitikko, pankinjohtaja ja urheiluvaikuttaja, joka toimi Suomen pääministerinä välirauhan ja jatkosodan aikana vuosina 1941–1943. Hän oli myös Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuosina 1937–1945 ja Suomen Pankin pääjohtaja 1943–1944. Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittu Rangell oli vankeudessa 1946–1949.

Rangell voitti nuorena kahdesti kolmiloikan Suomen mestaruuden ja toimi myöhemmin muun muassa Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) ja Suomen olympiakomitean puheenjohtajana sekä Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsenenä. Koulutukseltaan hän oli lakitieteen lisensiaatti.

Varhaisempi ura
---------------

Rangellin isä oli Hauhon ja Tuuloksen piirin nimismies Jakob Werner Rangell, joka kuoli pojan ollessa nelivuotias. Hänen äitinsä oli Alma Maria Eklöf. Rangell kävi Hämeenlinnan klassillisen lyseon ja kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1913. Hän opiskeli Helsingin yliopiston lakitieteellisessä tiedekunnassa ja toimi opiskeluaikanaan ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana vuonna 1921 sekä Hämäläis-Osakunnan kuraattorina 1922. Hän valmistui molempain oikeuksien kandidaatiksi 1922 ja varatuomariksi 1927. Hän sai lakitieteen lisensiaatin oppiarvon 1948.

Rangell aloitti vuonna 1925 pellervolaiseen osuustoimintaliikkeeseen kuuluneen Osuuskassojen Keskuslainarahaston (OKO, nykyinen OP Yrityspankki) lainopillisena osastonhoitajana. Hän kohosi Hannes Gebhardin luottomieheksi, ja hänet valittiin Keskuslainarahaston toimitusjohtajaksi Gebhardin kuoltua vuonna 1933. Tässä työssä Rangell tutustui läheisesti moniin tärkeisiin poliittisiin vaikuttajiin ja liikepankkien johtajiin. Hän hahmotteli strategiaa, jolla osuuskassoilta rahaa lainanneet maanviljelijät selviäisivät veloistaan suuren laman alla. Tästä tehtävästä Rangell kutsuttiin vuonna 1937 Suomen pankin johtokuntaan. Hän kohosi vt. pääjohtajaksi, kun silloinen pääjohtaja Risto Ryti siirtyi pääministeriksi talvisodan aikana joulukuussa 1939.

Rangell kuului Pellervo-Seuran valtuuskuntaan 1928–1939 ja 1944–1947, Pienviljelijäin keskusliiton hallitukseen 1931–1945 ja Maakiinteistöpankin hallitukseen 1931–1937.

Pääministeri
------------

Rangell kuului Suomen Pankin johtajana Risto Rytin lähipiiriin jo ennen sotia. Tultuaan presidentiksi Ryti nosti hänet pääministeriksi. Rangell kokosi hallituksensa kuulematta eduskuntaryhmiä ja siihen tulivat mukaan lähes kaikki eduskuntapuolueet, jopa IKL. Rangellin hallitus miellettiin "presidentin hallitukseksi".

Tullessaan pääministeriksi välirauhan aikaan vuoden 1941 alussa Rangellin rooli pääministeriydessä oli enemmän talouden puolella, sillä sodan ajan ulkopoliittista valtaa käyttivät ennen kaikkea ylipäällikkö Carl Gustaf Emil Mannerheim, presidentti Ryti ja ulkoministeri Rolf Witting. Urheilusuhteittensa vuoksi Rangell koettiin saksalaissuuntauksen edustajaksi, mitä vallitsevassa kansainvälispoliittisessa tilanteessa ei koettu rasitteeksi.

Jatkosodan syttymisen pääministeri Rangell totesi 25. kesäkuuta 1941 illalla eduskunnassa esittämässään tiedonannossa todeten "*Suomen joutuneen hyökkäyksen kohteeksi Neuvostoliiton puolelta, joka on aloittanut sotatoimet Suomea vastaan. Tämä johdosta Suomi on ryhtynyt puolustamaan itseään kaikin käytettävissään olevin sotilaallisin keinoin*". Kuultuaan pääministerin selostuksen eduskunta yksimielisesti antoi hallitukselle luottamuslauseen.

Isännöidessään elokuussa 1942 Saksan SS-valtakunnanjohtajan Heinrich Himmlerin Suomen-vierailua Rangell tiettävästi esti laajemmat keskustelut Suomen juutalaisista vastaamalla Himmlerin tiedusteluun juutalaiskysymyksestä saksaksi sanoilla "Wir haben keine Judenfrage" (*Meillä ei ole juutalaiskysymystä*). Gideon Bolotowskyn mukaan tästä lausumasta ei kuitenkaan ole todisteena dokumentteja eikä aikalaismuistiinpanoja, vaan hänen mukaansa se on 1950-luvulla erilaisessa geopoliittisessa tilanteessa syntynyt kertomus.

Rangellin hallituksen kausi päättyi presidentinvaaleihin maaliskuussa 1943. Eniten tyytymättömyyttä Rangellin toimintaan pääministerinä aiheutti vähäinen yhteydenpito eduskuntaan. Tämän takia hallitusta muodostavat poliittiset puolueet halusivat muutosta niin pääministerin kuin ulkoministerin tehtävien hoitajiin.

Pääministerikautensa jälkeen Rangell palasi Suomen Pankkiin sen pääjohtajaksi. Hän luopui pääjohtajan tehtävästä, kun Ryti erosi presidentin virasta elokuussa 1944. Seuraavana vuonna sekä Rangell että Ryti joutuivat eroamaan Suomen Pankin johtokunnasta eduskunnan pankkivaltuuston vaatimuksesta.

Sotasyyllinen
-------------

Rangell oli yhtenä kahdeksasta syytetystä syksyllä 1945 alkaneessa sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Hänen puolustusasianajajanaan toimi Ensio Kytömaa. Rangell tuomittiin helmikuussa 1946 kuuden vuoden vankeuteen; hänen saamansa rangaistus oli toiseksi pisin. Hänet vapautettiin ehdonalaiseen 21. helmikuuta 1949, jolloin hän oli istunut puolet rangaistuksestaan, ja armahdettiin lopullisesti muiden sotasyyllisten kanssa 19. toukokuuta samana vuonna.

Sotasyyllisyysprosessin seurauksena Rangellin ja oikeudenkäynnin aikana oikeusministerinä toimineen Urho Kekkosen välit katkesivat lähes pysyvästi; Rangell antoi Kekkoselle anteeksi vasta vuonna 1978, kun Kekkonen piti julkisen anteeksipyyntöpuheen asian johdosta ja selitti sodanjälkeistä vaikeata tilannetta. Miesten välit pysyivät kuitenkin melko viileinä sen jälkeenkin. Myös Rangellin suhteet hänen aikaisempaan hyvään ystäväänsä, sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syyttäjänä toimineeseen oikeuskansleri Toivo Tarjanteeseen viilenivät eivätkä koskaan palanneet ennalleen, vaikka Rangell toisaalta ymmärsi valvontakomission painostaneen Tarjanteen vaatimaan syytetyille ankaria rangaistuksia. Virkakautensa viimeisenä vuonna, 1981, Kekkonen vahvisti valtakunnan korkea-arvoisimpien henkilöiden uuden protokollajärjestyksen, jossa virassa olevan tasavallan presidentin ja eduskunnan puhemiehen jälkeen valtioneuvos K.-A. Fagerholm sijoitettiin kolmanneksi, Rangell neljänneksi ja kenraali Aksel Airo viidenneksi ennen pääministeriä.

Sodan jälkeinen ura
-------------------

Rangell kuului vuosina 1950–1964 Kansallis-Osake-Pankin johtokuntaan ja oli vuodesta 1954 alkaen pääjohtajan apulaisena. Hän oli myös Suomen kulttuurirahaston säätiön varapuheenjohtaja 1950–1967 ja sen kannatusyhdistyksen puheenjohtaja 1960–1967. Lisäksi hän oli Tervakoski Oy:n johtokunnan puheenjohtaja 1943–1946 sekä Oulu Oy:n (1943–1946), Huhtamäki Oy:n (1943–1974) ja Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n (1952–1968) hallintoneuvostojen puheenjohtaja.

Rangell oli – adjutanttien ohella – tiettävästi viimeinen suomalainen, joka tapasi marsalkka Mannerheimin elävänä tammikuussa 1951.*lähde tarkemmin?*

Rangell kuoli vuonna 1982 viimeisenä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomituista. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.

Urheilija ja urheilujärjestövaikuttaja
--------------------------------------

Helsingin olympialaisten järjestelytoimikunta kesällä 1938, Rangell kolmantena oikealta. Toisena ja kolmenatena vasemmalta myös pääministereinä toimineet Mauno Pekkala ja Urho Kekkonen.
Rangell oli nuoruudessaan yleisurheilija seuranaan Hämeenlinnan Tarmo. Hän saavutti kolmiloikan Suomen mestaruuden kaksi kertaa, vuonna 1912 tuloksella 14,09 ja 1913, jolloin voittotulos oli 13,66. Hänen vuonna 1912 loikkaamansa tulos 14,09 oli uusi Suomen-ennätys ja paransi Juho Halmeen vanhaa ennätystä 14 senttimetrillä. Vilho Tuulos rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna. Vuonna 1912 Suomen mestaruuden voittaessaan Rangell oli 17 vuoden ja 10 kuukauden ikäinen ja siihen asti nuorin mestaruuden voittanut miesurheilija. Hän voitti piiritason mestaruuksia kolmiloikan ohella myös pituushypyssä, seiväshypyssä ja aitajuoksussa.

Rangell oli SVUL:n puheenjohtajana 1934–1945 ja 1951–1953. Suomen olympiakomitean jäsen hän oli 1938–1967 ja puheenjohtaja 1961–1963. Rangell oli keskeinen hahmo, kun Suomi ja Helsinki olivat järjestämässä XII olympiadin kesäkisoja vuodelle 1940. Hän toimi järjestelyorganisaation XII olympia-Helsinki järjestelytoimikunnan puheenjohtajana 1938–1940. Hänet valittiin Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) suomalaisjäseneksi vuonna 1938. KOK ei peruuttanut jäsenyyttä sotasyyllisyystuomiosta huolimatta, vaan Rangell säilytti sen vuoteen 1967. Kun hän lopulta erosi KOK:sta terveyssyistä, hänelle myönnettiin järjestön korkeimmat ansiomerkit.

Rangell oli myös Suomen Metsästäjäliiton puheenjohtaja 1936–1942.

Ansioistaan Suomen urheilun hyväksi Rangellille myönnettiin Suomen urheilun suuri ansioristi vuonna 1951.

Lähteet
-------

* Hannu Soikkanen: / Rangell, Johan Wilhelm *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen hallitukset *valtioneuvosto.fi*. Valtioneuvosto.  Arkistoitu 24.9.2014. Viitattu 7.6.2010.
2. ↑  Rangellin hallitus *valtioneuvosto.fi*. Valtioneuvosto.  Arkistoitu 14.11.2012. Viitattu 7.6.2010.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Hannu Soikkanen: / Rangell, Johan Wilhelm *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
4. ↑   Sakari Virkkunen, Myrskyajan presidentti Ryti, Otava, Keuruu, 1985, s. 68–70.
5. ↑   Jukka Rangell, Tiedonanto eduskunnalle 25.6.1941.
6. ↑   Sakari Virkkunen: *Myrskyajan presidentti Ryti*, s. 189–192. Otava, Keuruu, 1985.
7. ↑  Gideon Bolotowsky: Suomen juutalaisten luovutus Saksaan olisi vaatinut eduskunnan hyväksynnän. Helsingin Sanomat 2.8.2017, s. B 12.
8. ↑  Kari Kivelä (toim.): *Sotasyytetyt: Iltalehden erikoislehti 2017*, s. 77. Helsinki: Alma Media Finland.
9. ↑  Martti Turtola: *A. F. Airo − taipumaton kenraali*, s. 303. Helsinki: Otava, 1997.
10. ↑  Tuntematon sota : uusia ja yllättäviä tapahtumia talvi- ja jatkosodan vuosilta
11. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 447. Otava, 1970.
12. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 432. Otava, 1970.
13. ↑  Nuorissa on voimaa - Katsaus Kalevan Kisojen nuorimpiin mestareihin ja mitalisteihin *Etusuora*.  3.8.2022. Viitattu 4.8.2022.
14. ↑   Helge Nygrén – Markku Siukonen, Suuri olympiateos I, Oy Scandia Kirjat Ab, Jyväskylä, 1978.

Kirjallisuutta
--------------

* Jukka-Pekka Pietiäinen (toim.): *J. W. Rangell: Tuntematon pääministeri*. Helsinki: Edita, 1998. ISBN 951-37-2720-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jukka Rangell** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Rudolf Walden(vt. pääministeri)** | **Suomen pääministeri**1941−1943 | Seuraaja:**Edwin Linkomies** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Risto Ryti** | **Suomen Pankin pääjohtaja**1943–1944 | Seuraaja:**Risto Ryti** |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomi Suomen pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Svinhufvud
* Paasikivi
* Ingman
* K. Castrén
* Vennola
* Erich
* Vennola
* Cajander
* Kallio
* Cajander
* Ingman
* Tulenheimo
* Kallio
* Tanner
* Sunila
* Mantere
* Kallio
* Svinhufvud
* Sunila
* Kivimäki
* Kallio
* Cajander
* Ryti
* Rangell
* Linkomies
* Hackzell
* U. Castrén
* Paasikivi
* Pekkala
* Fagerholm
* Kekkonen
* Tuomioja
* Törngren
* Kekkonen
* Fagerholm
* Sukselainen
* von Fieandt
* Kuuskoski
* Fagerholm
* Sukselainen
* Miettunen
* Karjalainen
* Lehto
* Virolainen
* Paasio
* Koivisto
* Aura
* Karjalainen
* Aura
* Paasio
* Sorsa
* Liinamaa
* Miettunen
* Sorsa
* Koivisto
* Sorsa
* Holkeri
* Aho
* Lipponen
* Jäätteenmäki
* Vanhanen
* Kiviniemi
* Katainen
* Stubb
* Sipilä
* Rinne
* Marin
* Orpo

 |

 |

Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä 1945–1946 syytetyt ja tuomitut

* Risto Ryti
* Jukka Rangell
* Edwin Linkomies
* Väinö Tanner
* T. M. Kivimäki
* Henrik Ramsay
* Antti Kukkonen
* Tyko Reinikka



|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Olympiakomitean puheenjohtajat |
| --- |
|  |
| Puheenjohtajat | 
* Reinhold Felix von Willebrand (1907–1919)
* Ernst Krogius (1919–1929)
* Kustaa Levälahti (1929–1937)
* Urho Kekkonen (1937–1946)
* William Lehtinen (1946–1951)
* Väinö Karikoski (1951–1956)
* Yrjö Valkama (1956–1961)
* Jukka Rangell (1961-1963)
* Akseli Kaskela (1963–1969)
* Jukka Uunila (1969-1984)
* Carl-Olaf Homén (1984–1988)
* Tapani Ilkka (1988–2004)
* Roger Talermo (2004–2012)
* Risto Nieminen (2012–2016)
* Timo Ritakallio (2016–2020)
* Jan Vapaavuori (2020–)

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
SVUL:n puheenjohtajat |
| --- |
|  |
| Puheenjohtajat | 
* Ivar Wilskman (1906–1914)
* Kaarle Majantie (1914–1919)
* Aksel Ek (1919–1924)
* Kustaa Levälahti (1925–1927)
* Aksel Ek (1928–1931)
* Väinö Niiniluoto (1932–1934)
* Jukka Rangell (1934–1945)
* Väinö Karikoski (1945–1951)
* Jukka Rangell (1951–1954)
* Kauno Kleemola (1954–1960)
* Akseli Kaskela (1960–1971)
* Erkki Kivelä (1972–1981)
* Jukka Uunila (1982–1993)
* Heino Avikainen (1993–2005)
* Martti Huhtamäki (2005–2017)
* Tarja Mäki-Punto-Ristanen (2017–2018)

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin saajat |
| --- |
|  |
| Nykyiset haltijat | 
* 1994 Carl-Olaf Homén
* 2003 Pirjo-Liisa Vilenius
* 2009 Veikko Puputti
* 2010 Marja-Liisa Kirvesniemi
* 2010 Lasse Virén
* 2015 Pertti Karppinen
* 2016 Kalervo Kummola
* 2022 Marie Lundmark

 |
|  |
| Aikaisemmat saajat | 
* 1947 Elli Björkstén
* 1947 Hannes Kolehmainen
* 1947 Paavo Nurmi
* 1948 Anni Collan
* 1948 Erik von Frenckell
* 1948 Lauri Pihkala
* 1948 Viktor Smeds
* 1948 Arvo Vartia
* 1949 Kustaa Levälahti
* 1949 Eino Pekkala
* 1950 Urho Kekkonen
* 1951 Jukka Rangell
* 1954 Kaarina Kari
* 1957 Toivo Aro
* 1958 Akseli Kaskela
* 1963 Hilma Jalkanen
* 1963 Bruno Nyberg
* 1964 Kauno Kleemola
* 1964 Väinö Lahtinen
* 1965 Liisa Orko
* 1966 Heikki Savolainen
* 1966 Yrjö Valkama
* 1967 Clas Thunberg
* 1974 J. O. Söderhjelm
* 1976 Veikko Hakulinen
* 1978 Väinö Soininen
* 1979 Lennart Kivi
* 1980 Kalle Kaihari
* 1982 Erkki Kivelä
* 1983 Sulo Kolkka
* 1983 Jukka Uunila
* 1987 Hannu Koskivuori
* 1987 Unto Siivonen
* 1988 Impi Jokinen
* 1988 Martti Karvonen
* 1989 Sulo Hostila
* 1989 Nils-Erik Nyman
* 1989 Paavo Pekkanen
* 1990 Osmo Niemelä
* 1995 Matti Ahde
* 1997 Peter Tallberg
* 1998 Pentti Linnosvuo
* 2001 Tapani Ilkka
* 2003 Kalevi Tuominen
* 2009 Siiri Rantanen
* 2022 Ilkka Kanerva

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |