recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**H’rustalnyi** (ukr. Хрустальний, *suom. kristalli*, ven. Хрустальный, *Hrustalnyi*), 12. toukokuuta 2016 asti **Krasnyi Lutš** (ukr. Красний Луч, ven. Красный Луч, *suom. punainen valonsäde*) on kaupunki Itä-Ukrainassa, Luhanskin alueella, maanteitse 62 kilometriä Luhanskista. Vuoden 2017 alussa kaupungissa arvioitiin olevan 81 389. Koko Krasnyi Lutšin kaupunkipiirissä asukkaita oli 120 675, mihin sisältyi neljä eri kaupunkia, kahdeksan kaupunkityyppistä taajamaa ja joitain maaseutukyliä.

Paikkakunta perustettiin Venäjän keisarikunnan aikana vuonna 1895 kaivostaajamaksi nimellä **Krindatševka** (ven. Криндачевка, *Krindatševka*) seutua hallinneen Krindatš-suvun (Криндач) nimen mukaan. Ideologista syistä paikkakunnan nimeksi vaihdettiin Krasnyi Lutšiksi vuonna 1920. Osana Ukrainan laajempaa pyrkimystä luopua kommunistisen ja kansallis-sosialistisen (natsiajan) mukaisista paikannimistä, kaupungin nimi vaihdettiin toukokuussa 2016 muotoon H’rustalnyi.

H’rustalnyi (Krasnyi Lutš) on Donetsin laakion hiilikaivospaikkakunta, siellä on toiminut viisi hiilikaivosta. Kaupunkipiirissä valmistetaan myös rakennusmateriaaleja, kalusteita, vaatteita, lihatuotteita ja konepajateollisuuden tuotteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  M. H’rustalnyi, Luhanska oblast (м Хрустальний, Луганська область) (Tietoa myös piirin nimen ja alueen muutoksista) rada.gov.ua. Viitattu 20.10.2017. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Deržavna služba statystyky Ukrajiny: Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2017 roku (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2017)  2017. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 25.2.2022. Viitattu 20.10.2017. (ukrainaksi)
3. 1 2 3  Krasnyi Lutš (Slovar sovremennih geografitšeskih nazvanii 2006 ja toinen teos 2001) *Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio*. Viitattu 9.4.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **H’rustalnyi** Wikimedia Commonsissa
Karhu-Korhosen kirjasto elokuussa 2019.
**Karhu-Korhosen kirjasto** (myös **Jäkäläpään kulttuurikeskus**) on Inarin kunnassa Lemmenjoen kansallispuiston Jäkäläpään tunturilla sijaitseva pieni kirjasto, joka palvelee alueella toimivia kullankaivajia ja siellä liikkuvia matkailijoita. Kirjasto sijaitsee kansallispuistossa kulkevan Kultareitti-vaellusreitin varrella kultakaivantoja palvelleen Jäkäläpään lentopaikan huoltorakennuksessa, joka on jäänyt vähemmälle käytölle mönkijöiden yleistymisen myötä. Kirjastolla on sivutoimipiste noin kuuden kilometrin päässä sijaitsevalla Martin Iskon palo -tunturilla, missä kirjastorakennus on niin ikään entinen erämaalentopaikan huoltorakennus. Suomen syrjäisimmäksi nimitetty kirjasto on kaksihuoneinen rakennus, joista vasemmanpuoleisessa on noin 25 hyllymetrinen, muutamasta tuhannesta niteestä koostuva kirjakokoelma. Kirjaston peruskokoelma on Oulun kaupunginkirjastolta lahjoituksena saatuja poistoja, ja se on myöhemmin laajentunut alueen kullankaivajien jättämillä teoksilla. Oikeanpuoleinen huone on kirjaston lukusali, jossa sijaitsi aiemmin lentopaikan erämaapuhelin.

Kirjakokoelma kirjaston vasemmanpuoleisessa huoneessa.
Oululainen kultaseppä Janne Kannisto kunnosti molemmat rakennukset kirjastoiksi vuonna 2002. Projekti oli 80-vuotislahja Lemmenjoella pitkällisesti kullankaivajana toimineelle Yrjö "Karhu" Korhoselle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heikkinen, Mikko-Pekka: Suomen syrjäisin kirjasto *hs.fi*.  26.8.2018. Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 21.9.2019.
2. ↑  Lemmenjoen reittikuvaukset *luontoon.fi*. Metsähallitus. Viitattu 21.9.2019.
3. ↑  Lemmenjoen kansallispuisto *retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 21.9.2019.
4. 1 2 3  Silvander, Lauri: Jäkäläpään tunturin huipulla on ehkä Suomen syrjäisin kirjasto – ja se on todella hämmentävä näky *is.fi*.  23.9.2018. Lemmenjoki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 21.9.2019.
5. 1 2  Hurme, Juha: Kullankaivajien kirjasto *yle.fi*.  9.9.2015. Yleisradio Oy. Viitattu 21.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karhu-Korhosen kirjasto** Wikimedia Commonsissa
**Sovellustason kehystys** (engl. *Application Level Framing*, **ALF**) on tiedonsiirtoprotokollan suunnitteluperiaate pakettiverkkoja varten. Periaatteen mukaan sovellus jakaa itse datan sopivanmittaisiin kehyksiin (*ADU*, Application Data Unit), joiden uudelleenlähetyksestä se pystyy huolehtimaan optimaalisella tavalla. Sovellus voi myös toipua kehysten häviämisestä muilla tavoin (esimerkiksi puheensiirrossa käytettävät koodekit voivat täydentää puuttuvan kehyksen).

Periaatteen esittivät David Clark ja David Tennenhouse konferenssiartikkelissa *"Architectural Considerations for a New Generation of Protocols"* vuonna 1990.

Katso myös
----------

* RTP
* Yhdistetty protokollakerrosten käsittely

Lähteet
-------

* **"Architectural Considerations for a New Generation of Protocols"**, Clark, D. and D. Tennenhouse, SIGCOMM Symposium on Communications Architectures and Protocols, (Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat), s. 200–208, IEEE Computer Communications Review, Vol. 20(4), syyskuu 1990.
Eric Wynalda vuonna 2012.
**Eric Boswell Wynalda** (s. 9. kesäkuuta 1969 Fullerton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen jalkapalloilija.

Wynaldaa pidetään yhtenä sukupolvensa parhaista yhdysvaltalaisista pelaajista. Hänet on valittu Yhdysvaltain maajoukkueen parhaaksi pelaajaksi 1990-luvulla. Wynalda valittiin Yhdysvaltain vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1996 sekä maajoukkueen vuoden pelaajaksi vuosina 1992 ja 1996. Vuonna 2004 hänet valittiin Yhdysvaltain jalkapallon Hall of Famen jäseneksi.

Ura
---

Wynalda oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnettiin hyvänä maalintekijänä.

Wynalda pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa 106 ottelua ja teki niissä 34 maalia vuosina 1990–2000. Hän on Yhdysvaltain maajoukkuehistorian neljänneksi paras maalintekijä (tilanne kesällä 2018). Wynalda edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuosina 1990, 1994 ja 1998. Hän oli lisäksi voittamassa Yhdysvaltain riveissä CONCACAF Gold Cupia vuonna 1991.

Wynalda edusti MLS:ssä San Jose Clashia vuosina 1996–1998, Miami Fusionia vuosina 1999–2000, New England Revolutionia vuosina 2000–2001 ja Chicago Firea vuonna 2001. Hän teki MLS:n historian avausmaalin vuonna 1996.

Vuosina 1992–1996 Wynalda pelasi Saksassa Bundesliigassa ja 2. Bundesliigassa seuroinaan Saarbrücken ja Bochum. Hän pelasi seuratasolla lisäksi Meksikossa ja Yhdysvaltain muissa sarjoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mamrud, Roberto: USA - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 3.10.2018. (englanniksi)

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Friedel |
2 Hejduk |
3 Pope |
4 Burns |
5 Dooley |
6 Regis |
7 Wegerle |
8 Stewart |
9 Moore |
10 Ramos |
11 Wynalda |
12 Agoos |
13 Jones |
14 Preki |
15 Deering |
16 Sommer |
17 Balboa |
18 Keller |
19 Maisonneuve |
20 McBride |
21 Reyna |
22 Lalas |
Valmentaja Sampson
**Sovetski sport** (ven. Советский спорт) on venäläinen (aiemmin neuvostoliittolainen) päivittäin ilmestyvä urheiluaiheinen sanomalehti. Vuosina 1924–1946 sen nimi oli *Krasnyi sport* (ven. Красный спорт) eli "Punainen urheilu". Lehteä ei painettu vuosien 1928 ja 1932 välillä. 

Moskovassa 20. heinäkuuta 1924 perustettu lehti oli Neuvostoliiton ensimmäinen urheiluaiheihen sanomalehti ja Fyysisen kulttuurin ja urheilun komitean sekä ammattiliittojen VTsSPS:n (ven. ВЦСПС, Всесоюзный Центральный Совет Профессиональных Союзов) virallinen elin. *Sovetski sport* oli yksi Neuvostoliiton päälehdistä, ja vuonna 1975 sitä jaettiin 104 maahan levikin ollessa noin 3 900 000. Vuonna 1988 levikki oli kohonnut jo yli viiteen miljoonaan. Lehti maksoi vain kolme kopeekkaa, joten se oli jokaisen asukkaan saatavissa.

*Sovetski sport* tarjosi reportaaseja merkittävistä kilpailuista Neuvostoliitossa ja ulkomailla sekä selostuksia kansallisten ja kansainvälisten urheiluliittojen toiminnasta. Se myös julkaisi urheilijoiden ja valmentajien haastatteluja ja pyrki edistämään terveellistä elämäntapaa. Lisäksi lehti järjesti esimerkiksi jääkiekko-, yleisurheilu-, lentopallo-, uinti- ja hiihtokilpailuita. Sanomalehti palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä 1974. 

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen lehden levikki laski noin 123 000:een (2006). Yksi tärkeimmistä syistä tähän oli päivittäislehti *Sport-Ekspressin* perustaminen 1991. Senkään levikki – 650 000 – ei tosin ole yhtä suuri kuin *Sovetski sportin* aiemmin. 

Nykyisin *Sovetski sportin* julkaisijoina toimivat Venäjän olympiakomitea ja Sovetski sport -kustantamo. Vuodesta 2001 lähtien lehteä on painettu värillisenä.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sovetski sportin* verkkosivut (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Soviet Sports
**Sovetiš heimland** (סאָוועטיש הײמלאַנד, suomeksi "Neuvostokotimaa") oli Neuvostoliitossa vuosina 1961–1991 ilmestynyt jiddišinkielinen kaunokirjallinen aikakauslehti.

Neuvostoliiton kirjailijaliiton äänenkannattajana Moskovassa julkaistu *Sovetiš heimland* oli aikanaan maan ainoa juutalainen aikakauslehti. Se perustettiin Hruštšovin suojasään aikana sen jälkeen, kun kaikki juutalainen kulttuuritoiminta oli kielletty vuosina 1948–1952. Aluksi kuudesti vuodessa ja vuodesta 1965 lähtien kerran kuukaudessa ilmestyneen lehden päätoimittaja oli Aron Vergelis.

*Sovetiš heimlandista* muodostui Neuvostoliiton uuden jiddišinkielisen kirjallisuuden tärkein julkaisukanava. Sen toimituskuntaan kuuluivat muun muassa Note Lurje, Hirš Ošerovitš, Josef Rabin, Moisei Teif ja Haim Beider. Lehdessä ilmestyi myös juutalaisvainojen aikana menehtyneiden kirjailijoiden teoksia, kieltä, kansanperinnettä ja kirjallisuutta käsitteleviä tutkimuksia sekä pakollisia sionismin vastaisia kirjoituksia, jotka lisääntyivät erityisesti vuodesta 1970 lähtien. Lisäksi lehdessä julkaistiin ulkomailla asuvien jiddišinkielisten kirjailijoiden teoksia sekä venäjän kielestä tehtyjä käännöksiä.

1970-luvun puolivälin jälkeen monet *Sovetiš heimlandin* kirjoittajista muuttivat Israeliin. Lehden tilaajakunta supistui jatkuvasti jiddišinkielisen väestön vähentyessä. Vuodesta 1978 lähtien siinä julkaistiin jiddišinkielisen aineiston ohella venäjän- ja englanninkielisiä tiivistelmiä. Vuosina 1983–1989 lehden rinnalla ilmestyi venäjänkielinen vuosikirja *God za godom* ("Vuosi vuodelta"). Vuodesta 1989 lähtien siinä oli laaja venäjänkielinen liite.

Sovetiš heimlandin ilmestyminen lakkasi rahoituksen puutteessa vuoden 1991 lopussa, jolloin sen painos oli neljä tuhatta kappaletta. Vuosina 1993–1999 sen tilalla julkaistiin Vergelisin toimittamaa *Di jidiše gas* ("Juutalaiskatu") -lehteä. Ulkomaisten sponsorien rahoittama lehti lakkasi sen päätoimittajan kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija *eleven.co.il*. Viitattu 7.1.2012. (venäjäksi)
2. 1 2  *Encyclopaedia Judaica, second edition, volume 19*, s. 65. Farmington Hills: Thomson Gale, 2007. ISBN 0-02-865947-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Valikoima Sovetiš heimlandin artikkeleita (venäjäksi)
John Richardson 
**John Richardson** (19. tammikuuta 1934 – 5. tammikuuta 2021) oli englantilainen näyttelijä.

Richardson teki aluksi sivurooleja 1950-luvun lopussa. Hänen läpimurtoroolinsa oli vuoden 1965 elokuvassa *Kuolematon kuningatar*, jossa hänen vastanäyttelijänsä oli Ursula Andress. Vuonna 1966 Richardson oli miespääosassa elokuvassa Miljoona vuotta eKr. Naispääosassa oli Raquel Welch.

Richardson esiintyi urallaan useissa Hammer Filmsin ja Seven Arts -tuotantoyhtiöiden elokuvissa. Hän näytteli joissakin spagettiwesterneissä ja 1970-luvulla muissa italialaisissa elokuvissa.

Richardson oli myös ehdolla James Bondin rooliin Sean Conneryn lopetettua Bondin näyttelemisen. Osaan valittiin kuitenkin George Lazenby.

Richardson kuoli 5. tammikuuta 2021 koronavirustautiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mike Barns: John Richardson Dead: British Actor in She,One Million Years B.C. Dies of COVID-19 at 86 *The Hollywood Reporter*. Viitattu 22.2.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Louise Weaver** (s. 1966 Mansfield Victoria, Australia) on australialainen Melbournessa asuva kuvataiteilija. Hän on tehnyt suurikokoisia eläinteemaisia veistosinstallaatioita.

Weaver suoritti RMIT-yliopistossa Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1988 ja Master of Artsin maalauksessa vuonna 1996.

Weaverin teoksia on muun muassa British Museumin ja Australian kansallisgallerian kokoelmissa. Hän sai Cicely and Colin Rigg Contemporary Design Award -palkinnon vuonna 2003 tekstiiliteoksistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Darren Knight gallery: Louise Weaver Full biography. Pdf. Viitattu 12.3.2023.
2. ↑  National Gallery of Australia: Louise Weaver. Viitattu 12.3.2023.
3. ↑  2009 Cicely and Colin Rigg Contemporary Design Award. Viitattu 12.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Louise Weaverin teoksia Art Gallery of New South Walesin kokoelmissa
* Louise Weaverin retrospektiivi Buxton Contemporaryssä
* Louise Weaver Instagramissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Trinità dei Montin kirkko ja espanjalaiset portaat ovat Rooman kuvatuimpia nähtävyyksiä.
**Santissima Trinità al Monte Pincio** (Pyhän Kolminaisuuden kirkko Pinciolla), lyhyesti **Trinità dei Monti**, on kirkko Roomassa. Kirkko sijaitsee Pincion kukkulalla lähellä Piazza di Spagnan aukiota kuuluisien espanjalaisten portaiden yläpäässä. Portaat, joiden virallinen nimi on *Scalinata della Trinità dei Monti* , muodostavat kirkon kanssa yhtenäisen kokonaisuuden. Kirkon edessä on pieni aukio, josta vasemmalle lähtee katu *Viale della Trinità dei Monti* ja oikealle *Via Sistina* ja *Via Gregoriana*. Aukiolla seisoo roomalainen keisariaikainen obeliski *Obelisco Sallustiano*, joka pystytettiin paikalleen 1789 .

Historia
--------

Ludvig XII alkoi 1502 rakentaa Trinità dei Montin kirkkoa Napolista saamansa voiton kunniaksi paikalla olleen luostarin *Fratres Minimi di San Francesco di Paola* pyhäköksi. Alkuperäinen suunnitelma edusti myöhäistä ranskalaista gotiikkaa. Rakentaminen pitkittyi, ja lopullinen renessanssityylinen kirkko vihittiin 1585. Giacomo della Porta suunnitteli kirkon julkisivun. Kirkko oli pitkään Bourbon-sukuisten kuninkaiden hallinnassa. Napoleonin sotien aikana sen esineistö ryöstettiin. Ludvig XVIII palautti saaliin Bourbonien restauraatiossa. 1828 kirkko uskottiin ranskalaisen katolisen Pyhän sydämen järjestön (*Religieuses du Sacré-Coeur de Jésus*) haltuun.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén, Leena Pietilä Castrén: *Rooma*. Gaudeamus, 1982. ISBN 951-662-314-X.

### Viitteet

1. ↑  *Rooma*, s. 195.
2. ↑  *Rooma*, s. 197.
3. ↑  *Rooma*, s. 196.
**Kokojärjestyssääntö** (engl. *rank-size rule*) väittää, että asutuskeskuksen tai vastaavan keskittymän koko on kääntäen verrannollinen sen järjestysnumeroon keskusten suuruusjärjestyksessä. Tällöin koko on yksi jaettuna keskuksen luvulla. Jos ensimmäisessä keskuksessa asuu tuhat ihmistä, toisessa asuu 500, kolmannessa 333 jne[1]. Kokojärjestyssääntöä sekä sen poikkeamia selittäviä tekijöitä tutkii kaupunkitaloustiede.

Määritelmä
----------

Kokojärjestyssäännön mukaan kaupungeilla on taipumusta jakautua annetussa maassa siten seuraavasti:

{\displaystyle P\_{n}={\frac {A}{\beta n}}}
kun *Pn* on väkiluku kyseisen maan *n*:nneksi suurimmassa kaupungissa ja *A* ja *β* ovat maakohtaisia vakioita. Useissa teollisuusmaissa, mm. USA:ssa ja Suomessa, *β* on lähestulkoon 1 ja voidaan siis jättää pois. Empiiristen havaintojen perusteella Suomessa A on n. 843 000, joten Suomen tapauksessa kaava on 

{\displaystyle P\_{n}={\frac {843000}{n}}}
ja se näyttäisi pätevän suhteellisen hyvin, joskin Helsingin seudun väkiluku on poikkeavan suuri eli selvästi enemmän kuin kaavan antama 843000 n:n arvolla 1.[2]

Pääkaupunkipoikkeama
--------------------

Kokojärjestyssääntöä testattaessa havaitaan useissa maissa Suomen tapaan pääkaupunkien olevan poikkeavan suuria. Mahdollisia syitä on ehdotettu useita[2]:

* Pääkaupunkiin keskittyy muita kaupunkeja enemmän valtionhallinnon toimintaa, jonka seurauksena julkinen sektori ja sitä palveleva yksityinen sektori on epätavallisen suuri ja kasvattaa pääkaupunkia sen "luonnollista" kokoa suuremmaksi.
* Pääkaupungit voivat muodostua myös kaupan keskuksiksi jos niillä on viestinnän ja liikenteen kannalta edullinen sijainti (esim. Helsinki, Buenos Aires).
* Paul Krugman on esittänyt kansainvälisten kaupan rajoitusten pönkittävän yhden kansallisen kauppakeskuksen asemaa.
* Andes ja Glaeser ovat esittäneet diktatuurimaissa hallitsijan "rohmuavan" pääkaupunkiin resursseja hallitsevan luokan eduksi ja opposition tyynnyttämiseksi. Heidän 88 maan aineistossaan diktatuurimaiden pääkaupungit olivat keskimäärin 45% suurempia kuin demokratioiden.

Lähteet
-------

1. ↑  Maantiede lukioita ja aikuisopiskelijoita verten, Toive Aartolahti, 1978, luku 4, s 131,
2. 1 2  Loikkanen, H.: Kaupunkitaloustiede-kurssin luentomateriaali. Helsingin yliopisto, 2011.
**Eric Voegelin** (3. tammikuuta 1901 Köln – 19. tammikuuta 1985 Stanford) oli saksalais-yhdysvaltalainen politiikan tutkija. Hänet tunnetaan parhaiten modernia poliittista ajattelua koskevista tutkimuksistaan.

Voegelin väitteli tohtoriksi Wienin yliopistossa vuonna 1922, ja opetti siellä oikeustiedettä 1929–1938. Kun natsit liittivät Itävallan Saksaan vuonna 1938, pakeni Voegelin ensin Sveitsiin ja sitten Yhdysvaltoihin. Voegelin sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1944. Voegelin opetti useissa yhdysvaltalaisissa yliopistoissa, muun muassa Harvardissa. Vuosina 1958–1969 hän opetti valtiotieteitä Münchenin yliopistossa. Sen jälkeen hän toimi tutkijana Stanfordin Hoover-instituutissa.

Voegelin pyrki uransa aikana luomaan kaikenkattavan filosofisen käsityksen ihmisestä, yhteiskunnasta ja historiasta. Tutkimuksissaan hän keskittyi poliittisen yhteiskunnan hallitsevien symbolien ja myyttien tulkintaan. Voegelinin mielestä symbolien ja myyttien ymmärtäminen oli olennaista poliittisen teorian onnistumisen kannalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eric Voegelin *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 3.12.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Oopperalaulaja Eric Wilkman 1920-luvulla
**Eric Alruni Wilkman** (30. heinäkuuta 1892 Helsinki – 22. heinäkuuta 1973) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja näyttelijä.

Eric Wilkmanin vanhemmat olivat Karl Fredrik Wilkman ja ruotsalaissyntyinen Erika Sipilä. Hän opiskeli Ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa ja toimi sitten liikemiehenä Pietarissa. Wilkman joutui lähtemään Venäjältä vallankumouksen jälkeen. Hän opiskeli laulua Italiassa 1919–1922 ja Pariisissa 1926, 1927 ja 1929. Wilkman oli oopperalaulajana Suomalaisessa oopperassa 1923-1925 ja 1942 ja Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa 1925-1930.

Wilkman muutti Ruotsiin vuonna 1930 ja hänestä tuli Ruotsin kansalainen 1936. Hän työskenteli Tukholman Odeon-operetissa 1931–1933 ja esiintyi eri teatterissa Tukholmassa, Malmössä, Oslossa, Trondheimissa ja Helsingissä. Hän kiersi 1930-luvulla esiintymässä ruotsalaisissa kansanpuistoissa ja Ruotsin maaseudulla. Vuosina 1936–1939 Wilkman työskenteli Göteborgin Lyriska Teaterissa ja talvisodan aikana hän oli työssä Suomen Göteborgin konsulaatissa. Sodan jälkeen Wilkman jatkoi kiertueilla ja esiintyi Suomen Sotainvalidien veljesliiton ja Suomen Punaisen Ristin hyväksi järjestetyissä hyväntekeväisyyskonserteissa. Wilkman teki 1929–1934 28 levytystä muun muassa Gösta Jonssonin ja tämän orkesterin kanssa.

Eric Wilkman on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Svensk underhållningsmusik, revy och film 1900-1960 : Eric Alruni Wilkman (30.07.1892 - 22.07.1973) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Eric Wilkmanin hautakivi Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura Hautakirjoituksia ja hautakuvia (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Eric Alruni Wilkman Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta Encoressa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eric Wilkman
**Hitech Grand Prix** (ennen **Hitech Racing**) on brittiläinen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula 3 Sudamericana -sarjassa ja FIA Formula 2 Championship -sarjassa. Talli perustettiin vuonna 2002. Vuodesta 2003 saakka talli on kilpaillut Britannian F3-sarjassa ja on voittanut kuljettajien mestaruuden sarjassa vuonna 2007 Marko Asmerin voimin. Vuonna 2004 talli kilpaili GP2-sarjassa yhteistyössä Piquet Sports-tallin kanssa.

Formula 3 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | RunkoMoottoriRenkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | F3 2019Mecachrome V6**P** |  | ESPFEA | ESPSPR | FRAFEA | FRASPR | AUTFEA | AUTSPR | GBRFEA | GBRSPR | HUNFEA | HUNSPR | BELFEA | BELSPR | ITAFEA | ITASPR | RUSFEA | RUSSPR | **223** | **2.** |
| Italia Leonardo Pulcini | 20 | 21 | Kesk. | 12 | 9 | 5 | 4 | 1 | 7 | 2 | 7 | 7 | 10 | 6 | 4 | 17 |
| Viro Jüri Vips | 6 | 2 | 4 | 17 | *1* | 6 | **1** | 15 | 4 | 4 | 5 | 21 | Kesk. | 11 | 8 | 1 |
| Kiina Ye Yifei | 22 | Kesk. | 13 | 22 | 20 | Kesk. | 12 | 11 | 18 | 22 | 15 | 10 | Kesk. | 19 | 13 | 6 |

Lähteet
-------

1. ↑  Formula 2 grid adds 11th team for 2020 *Formula1.com*.  20.1.2020. Formula One World Championship Limited. Viitattu 30.8.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Eric Weinstein.
**Eric Ross Weinstein** (s. lokakuu 1965) on yhdysvaltalainen matemaatikko, taloustieteilijä, intellektuelli ja sijoitusyhtiö *Thiel Capitalin* (erään Peter Thielin sijoitusyhtiöistä) toimitusjohtaja.

Weinstein syntyi Los Angelesissa. Vuonna 1985 hän valmistui kandidaatiksi ja maisteriksi Pennsylvanian yliopistosta matematiikan alalla. Tohtorin tutkinnon hän suoritti matemaattisesta fysiikasta Harvardin yliopistossa 1992. Hän on työskennellyt tutkijana muun muassa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, Massachusetts Institute of Technologyssa sekä Harvardin yliopistossa.

Julkisuudessa Weinstein tunnetaan parhaiten siitä, että hän lanseerasi termin *Intellectual Dark Web* (IDW), johon yhdistettyjä henkilöitä ovat muun muassa Joe Rogan, Christina Hoff Summers, Jordan Peterson ja Weinsteinin veli biologi Bret Weinstein. Weinsteinilla on myös 2019 perustettu Youtube-kanava, The Portal, jolla hän on julkaissut käymiään keskusteluja mm. Peter Thielin ja Werner Herzogin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sean Illing: Why capitalism won’t survive without socialism: Eric Weinstein on the crisis of late capitalism. *Vox*.  4.7. 2018,.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project

 |

 |
Trinity Housen nykyinen lippu
**Trinity House** on Yhdistyneen kuningaskunnan majakoista ja merimerkeistä vastaava järjestö. Kuningas Henrik VIII perusti järjestön vuonna 1514 määrämällä erään munkkijärjestön lakkauttamisen sijaan huolehtimaan Thamesjoen merenkulun parantamisesta; tästä toiminta vähin erin laajeni.

Järjestön asiantuntemus ei ollut alkuvuosina paras mahdollinen ja kestikin kauan ennen kuin entisten munkkien tilalle alkoi ilmestyä todellisia asiantuntijoita. Ajan kuluessa järjestöön värvättiin entisiä laivaston upseereita joiden terveys ei enää sallinut aktiivityötä merellä; aikanaan myös kauppalaivaston upseerit tulivat mukaan; nämä miehet kehittivät Trinity Housen nykyiselleen.

1700-luvun lopussa Trinity House otti lopullisesti huostaansa siihen asti yksityisten hoitamia majakoita, eritoten Eddystonen majakan. Nykyisin järjestön asiantuntemus on korkea ja kaikkialla arvostettu. Trinity House -järjestö on esimerkiksi maailman huomattavin majakkalaivojen varustamo. Järjestöllä on oma lippu, jolla on kansallislipun asema.

Trinity House on hyväntekeväisyysjärjestö, jonka tehtävänä on merenkulkijoiden ja merenkulkijoiden turvaaminen, koulutuksen, tuen ja hyvinvoinnin tarjoaminen merenkulkualan yhteisölle, jolla on lakisääteinen tehtävä yleisenä majakkaviranomaisena luotettavien, tehokkaiden ja kustannustehokkaiden avustusten tarjoamiseksi navigointipalvelua varten kaikkien merenkulkijoiden hyödyksi ja turvallisuudeksi.

Arkkitehti Samuel Wyatt suunnitteli vuonna 1794 järjestölle komean päämajan Lontoon Tower Hilliin; rakennuksen mahtavan klassisen julkisivun takana on Lontoon tyylikkäimpiä juhlatiloja ja kokoushuoneita. Sen sijainti, rakennuksen tyylikkyys ja huoneiden monipuolisuus tekevät Trinity Housesta halutun tapahtumapaikan sosiaali- ja yritystapahtumille. Myös häiden järjestäminen järjestön päämajassa tai muissa toimitiloissa on erittäin suosittua.

Lähteet
-------

*
**Falluja** (arab. فلوجة‎, joskus translitteroitu myös **Fallujah**, **Fallouja** tai **Falloujah**) on Irakin länsiosan Anbarin maakunnan piirikunta, alipiirikunta ja kaupunki.

Maantiede
---------

Fallujan karavaaniseralji vuonna 1914.
Falluja sijaitsee Irakin keskiosassa Eufratjoen varrella niin sanotun sunnikolmion alueella. Matkaa Irakin pääkaupunki Bagdadiin idässä on noin 70 kilometriä.

Historia
--------

Nykyisen Fallujan aluetta on asutettu jo vähintään Babylonian kuningas Hammurabin valtakaudelta lähtien 1700-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Babylonin vankeudesta lähtien paikkakunta tunnettiin juutalaisen oppineisuuden keskuksena aina 1000-luvun alkuun jälkeen ajanlaskun alun. Osmanien valtakunnan kaudella paikka oli tärkeä kulkureitti.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Irak siirtyi osmanihallinnosta brittien alaisuuteen. Toisen maailmansodan aikana Rashid Ali al-Gaylani kaappasi vallan Irakissa ja alkoi tukeutua akselivaltoihin. Britit kukistivat al-Gaylanin lyhyessä sodassa, jonka aikana käytiin taistelu Fallujan hallinnasta.

Falluja kasvoi sittemmin nopeasti etenkin Irakin rikastuessa öljytuloilla. Vielä vuonna 1947 sen asukasluku oli vain 10 000. Kaupunki oli yksi Baath-puolueen tärkeistä tukialueista ja Saddam Husseinin kaudella valtio käytti kaupungin teollistamiseen suuria summia. Monet paikalliset olivat huomattavissa asemissa maan virkakoneistossa. Kaupungin strateginen merkitys väheni tosin jonkin verran, kun uusi neljäkaistainen moottoritie rakennettiin sen ohi.

Persianlahden sodan aikana vuonna 1991 Eufratin yli kulkevat sillat tuhottiin ilmaiskuilla. Lisäksi noin 200 siviiliä sai surmansa. Irakin sodan alkuvaiheessa kaupunki säästyi pahemmilta tuhoilta, sillä kaupungissa olleet Irakin armeijan joukot pakenivat asemistaan. Väkivaltaisuudet alkoivat kuitenkin sodan jälkeen. Esimerkiksi laaja työttömyys aiheutti monien paikallisten liittymisen eri kapinallisjärjestöihin. Vuonna 2004 kapinallisia vastaan käytiin ensimmäinen ja Fallujan toinen taistelu. Taistelujen myötä suuri osa kaupungista raunioitui.

Vuonna 2014 kaupungin valtasivat ääri-islamilaisen Isis-järjestön taistelijat. Irakin hallituksen joukot valtasivat kaupungin takaisin vuonna 2016.

Väestö
------

Vuoden 2014 tammikuussa Fallujan piirikunnassa arvioitiin asuvan 35 prosenttia koko maakunnan väestöstä eli noin 520 000 asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Spencer C. Tucker: *Encyclopedia of Middle East Wars*, s. 439-440. Volume 2 E-L. ABC- CLIO, 2010. ISBN 978-1-85109-948-1. (englanniksi)
2. ↑  Paul Adams: How Falluja can't forget *BBC News*. BBC. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Anbar Iraq. Governorate profile (pdf)  1/2014. Joint Analysis Unit, United Nations, iau-iraq.org. Viitattu 11.10.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Falluja** Wikimedia Commonsissa
Trinity Rodman vuonna 2021.
**Trinity Rodman** (s. 20. toukokuuta 2002) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Washington Spiritin joukkueessa. Hän on 18-vuotiaana jalkapalloliiga NWSL:n nuorin varattu pelaaja. Hänet varattiin tammikuun 2021 varaustilaisuudessa numerolla kaksi. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi So Cal Bluesin juniorijoukkueessa.

Rodmanin oli tarkoitus pelata ainakin yksi kausi Washington State Cougarsin joukkueessa yliopistosarjassa, mutta suunnitelmiin tuli muutos kun COVID-19-pandemia peruutti koko kauden 2020. Rodman teki maalin heti ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 2–3-tappiossa North Carolina Couragea vastaan.

Rodman on edustanut Yhdysvaltoja alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2018 ja alle 20-vuotiaiden CONCACAF-alueen mestaruuskilpailuissa vuonna 2020.

Rodmanin isä on entinen NBA-tähti Dennis Rodman ja äiti Michelle Moyer. Trinity Rodmanin isoveli Dennis Rodman Jr. pelaa yliopistokoripalloa Washington Staten joukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dennis Rodmanin tytär Trinity, 18, loistaa jalkapallossa – "Kukaan ei koskaan kysy äidistäni" *Ilta-Sanomat*.  12.4.2021. Viitattu 12.4.2021.

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Naeher |
2 Sanchez |
3 Huerta |
4 Girma |
5 O’Hara |
6 Williams |
7 Thompson |
8 Ertz |
9 DeMelo |
10 Horan |
11 Smith |
12 Cook |
13 Morgan |
14 Sonnett |
15 Rapinoe |
16 Lavelle |
17 Sullivan |
18 Murphy |
19 Dunn |
20 Rodman |
21 Kingsbury |
22 Mewis |
23 Fox |
Valmentaja Andonovski


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Trinity Rodman
**Antiikin Eleuthernan museo** (kreik. Μουσείο Αρχαίας Ελεύθερνας, *Mouseío Archaías Eléfthernas*) on arkeologinen museo Archaía Eléfthernan kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee antiikin Eleuthernan arkeologisen alueen lähellä ja esittelee kaupungin kaivauksissa tehtyjä löydöksiä.

Museon rakentaminen alkoi vuonna 2012 ja se avautui vuonna 2016. Se on Kreetan ensimmäinen museorakennus, joka toimii suoraan arkeologisen alueen yhteydessä, ja rakennettiin sen jälkeen, kun alueelta oli tehty merkittäviä löytöjä. Moderni museorakennus on kooltaan noin 1 800 m² ja käsittää kolme salia.

Kokoelmat
---------

Museo esittelee Eleuthernan kaupungin vaiheita esihistoriasta noin ajalta 3000 eaa. aina keskiajalle noin vuoteen 1300 jaa. saakka, sekä paikan kaivauksia. Sali 1 esittelee erityisesti Eleuthernan julkista ja yksityistä elämää ja kaupungin kauppayhteyksiä. Sali 2 esittelee erityisesti kaupungin uskonnollista elämää ja kultteja. Sali 3 esittelee kaupungin hautausmailta nykyisin nimellä Orthí Pétra tunnetusta paikasta tehtyjä löytöjä.

Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, pronssiesineitä, keramiikka, pienoispatsaita, koruja ja rahoja. Merkittävimpiä veistoksia on niin kutsuttu *Eleuthernan kore*, joka liittyy läheisesti tunnettuun, Louvressa olevaan *Auxerren koreen*. Merkittävimpiä esiteltyjä hautalöytöjä ovat papittarien hautojen löydöt lukuisine koruineen sekä sotilaan polttohauta, joka vastaa monin tavoin kuvausta Patrokloksen hautauksesta Homeroksen *Iliaassa*.

* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eleftherna Museum *InterKriti*. Viitattu 8.6.2020.
2. 1 2 3 4  Μουσείο Αρχαίας Ελεύθερνας *Cretan Beaches*. Viitattu 8.6.2020.
3. ↑  Νέο Μουσείο Αρχαίας Ελεύθερνας στην Κρήτη Ζαριφόπουλος. Viitattu 8.6.2020.
4. ↑  Το Μουσείο Αρχαίας Ελεύθερνας ανοίγει τις πύλες του για το κοινό *IScreta.gr*.  2.6.2016. Viitattu 8.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antiikin Eleuthernan museo** Wikimedia Commonsissa

* Μουσείο Αρχαίας Ελεύθερνας – Museum of Ancient Eleutherna. (kreikaksi) (englanniksi)
**Epidauroksen pieni teatteri** on antiikin aikainen kreikkalainen teatteri, joka sijaitsee Epidauroksen akropoliin rinteessä Kreikassa lähellä nykyistä Archaía Epídavroksen kylää.

Epidauroksen pieni teatteri.
Teatteri rakennettiin useassa vaiheessa, alkaen klassisen kauden lopulta 300-luvun eaa. puolesta välistä ja jatkuen hellenistiselle kaudelle. Siihen tehtiin muutoksia myös roomalaisella kaudella. Teatteri löydettiin vuonna 1970 ja sen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1972. Sitä kaivettiin vähäisemmässä määrin myös vuonna 1989.

Teatteri on tyypillinen kreikkalainen puoliympyränmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä on orkhestra. Orkhestra oli alun perin ympyränmuotoinen ja roomalaisella kaudella puoliympyränmuotoinen. Katsomosta on kaivettu 18 penkkiriviä, jotka pystysuuntaiset porraskäytävät ovat alun perin jakaneet yhdeksään sektoriin. Katsomossa on ollut tilaa ainakin 2 000 hengelle. Teatteri on säilynyt suhteellisen hyvin, ja sitä on myös kunnostettu.

Teatteria ei tule sekoittaa suurempaan ja tunnetumpaan Epidauroksen teatteriin Epidauroksen Asklepieionin alueella. Teatteria käytetään nykyisin esityksiin suuremman teatterin tavoin muun muassa Ateenan ja Epidauroksen festivaalissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Theatre of Ancient Epidaurus Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2 3 4  Small Theatre of Epidaurus *Greek Travel Pages*. Viitattu 18.1.2021.
3. ↑  Little Theatre of Ancient Epidaurus Athens & Epidaurus Festival.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 18.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Epidauroksen pieni teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Björn Kircheisen** (s. 6. elokuuta 1983 Erlabrunn, Itä-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut yhdistetyn urheilija.

Ura
---

Vuosina 2001–2003 Kircheisen voitti kaikkiaan kuusi nuorten MM-kultaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän saavutti joukkuekilpailusta hopeaa, oli normaalikilpailussa viides ja sprintissä yhdeksäs. Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 hän kuului jälleen Saksan hopeajoukkueeseen sijoittuen lisäksi normaalikilpailussa seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-hiihdoissa 2005 Kircheisen saavutti hopeaa sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta normaalikilpailusta. Sprinttikisassa hän oli neljäs.

 Torinon olympialaisten 2006 joukkuekilpailusta Kircheisen saavutti uransa viidennen arvokisojen hopeamitalin. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa. Vuonna 2007 Sapporon MM-hiihdoissa Kircheisen oli sprintissä pronssilla, normaalikilpailussa seitsemäs ja joukkuekilpailussa jälleen Saksan joukkueen mukana toinen. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sai joukkuekilpailussa sekä suurmäen Gundersen-kilpailussa hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Kircheisen sijoittui joukkuekilpailussa pronssille, suurmäen kilpailussa 20:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 22:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen kilpailussa 28:s ja voitti hopeaa Saksan normaalimäen ja suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kircheisen voitti pronssia normaalimäen kilpailussa ja oli suurmäessä 14:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän voitti joukkuekilpailussa hopeaa ja oli suurmäen Gundersen-kilpailussa neljäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa.

Yhdistetyn maailmancupissa Kircheisen saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan toinen normaalikilpailussa Kuopiossa 23. marraskuuta 2001. Ensimmäisen voittonsa hän sai Trondheimin sprinttikisassa 6. joulukuuta 2002. Hän on urallaan voittanut 17 osakilpailua ja ollut 45 kertaa palkintokorokkeella (13.3.2017 mennessä). Kokonaiskilpailussa hänen paras sijoituksensa on kolmas kausilta 2002—2003 ja 2005—2006.

Kircheisen päätti urheilu-uransa keväällä 2018.

Lähteet
-------

* Björn Kircheisen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  NRK: Disse idrettsstjernene forsvinner til neste sesong *NRK*. Viitattu 11.4.2018. (norjaksi)
**Björn Axel Isak Forsell** (31. toukokuuta 1915 Tukholma – 1. maaliskuuta 1975 Klagshamn, Malmö) oli ruotsalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.

Ura
---

Forsell opiskeli laulua isänsä, oopperajohtaja John Forsellin opastuksella ja debytoi Kuninkaallisessa Teatterissa 1939. Sittemmin hänet kiinnitettiin ulkomaille, mistä hän palasi Ruotsiin vuonna 1949. Forsell oli 1950-luvulla kiinnitettynä Göteborgin Stora Teaterniin; samaan aikaan hän johti laulukoulua Boråsissa. Myöhemmin hän sai paikan valtionteatterista Malmössä.

Forsellin sisaruksia olivat journalisti Vidar Forsell ja kirjailija Loulou Forsell. Hän avioitui suomalaisen näyttelijän Birgit Kronströmin kanssa 1938, liitto päättyi eroon 1943. Pariskunnalle syntyi poika, Johnny Forsell.

Filmografia
-----------

* Ungdom av idag (1935)

Lähteet
-------

Björn Forsell, *78:or och film* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Edward Gibbon Wakefield** (20. maaliskuuta 1796 Lontoo, Englanti – 16. toukokuuta 1862 Wellington, Uusi-Seelanti) oli brittiläinen siirtomaapoliitikko. Julkaisuissaan hän ajoi siirtomaiden itsenäistymistä. Vuonna 1839 hän lähetti omasta aloitteestaan Uuteen-Seelantiin Cookinsalmen rannalle Port Nicholsoniin 1200 siirtolaista. Vuosina 1839–1849 hän toimi New Zealand Companyn johtajana ja vaikutti merkittävästi Uuden-Seelannin siirtolaisasutusjärjestelyihin. Australiassa hän määräsi, ettei maata enää jaettaisi siirtolaisille vaan näiden pitäisi maksaa siitä Hän toimi myös lordi Durhamin sihteerinä. Vuonna 1853 Wakefield siirtyi Uuteen-Seelantiin, mistä lähtien hän oli jonkin aikaa Uuden-Seelannin vaikutusvaltaisin henkilö.

Lähteet
-------

1. ↑  Miles Fairburn: Wakefield, Edward Gibbon biography The Encyclopedia of New Zealand. Viitattu 30.4.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, osa 9 vuodelta 1965, palsta 755
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 7565
4. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 640


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ahti Toivanen, Nové Město 2015
**Ahti Toivanen** (s. 5. tammikuuta 1990 Polvijärvi) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Kontiolahden Urheilijoita, ja hänen valmentajanaan toimii Anatoli Hovantsev.

Toivanen on voittanut useita SM-tason mitaleita aikuisten ja junioreiden sarjoissa.*lähde?* Kansainvälisissä kisoissa hänen parhaat saavutuksensa ovat vuonna 2011 nuorten MM-kisojen pikamatkan neljäs sija sekä samoissa kisoissa normaalimatkan seitsemäs sija. Hän on osallistunut aikuisten MM-kisoihin vuosina 2011, 2012, 2013 ja 2015 sekä Sotšin olympialaisiin 2014.

Ampumahiihdon maailmancupissa Toivanen kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010 ollen Kontiolahdella pikakilpailun 90:s. Hänen paras sijoituksensa on 33:s pikakilpailussa Östersundissa kaudella 2012–2013.

Toivanen on opiskellut matematiikkaa ja fysiikkaa Itä-Suomen yliopistossa. Hänen sisarensa Laura Toivanen on myös ampumahiihtäjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Valmentaja- ja urheilijaesittelyt biathlon-kontiolahti.fi.  Arkistoitu 20.8.2014. Viitattu 15.8.2013.
2. 1 2  Ahti Toivanen *IBU Datacenter*. International Biathlon Union. Viitattu 22.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Ahti Toivanen *Iltasanomat.fi*.  Arkistoitu 27.1.2016. Viitattu 22.1.2016.
4. ↑  Toivasen sisarukset palaavat maailmancupiin *Karjalainen.fi*.  30.12.2015.  Arkistoitu 26.1.2016. Viitattu 22.1.2016.
**Gibraltarin kansallispäivää** (Gibraltar National Day) juhlitaan vuosittain Gibraltarilla 10. syyskuuta. Kansallispäivä järjestettiin ensimmäisen kerran 1992 ja sillä juhlistetaan vuoden 1967 suvereniteettikansanäänestystä.

Ensimmäisen kansallispäivän järjesti Self Determination for Gibraltar Group, joka pyrki ajamaan Gibraltarin itsemääräämisoikeutta. Se järjesti sen 10. syyskuuta 1992, jolloin ensimmäisestä kansanäänestyksestä suvereniteetista tuli kuluneeksi 25 vuotta. Tapahtuma oli alkujaan myös poliittinen, mutta vuonna 2008 Gibraltarin hallitus ilmoitti, että se ei tue enää kansallispäivän aikana kilpailevia poliittisia kokouksia. Pääministeri Peter Caruana sanoi, että poliitikoilla on 364 päivää aikaa tehdä politiikkaa, mutta kansallispäivänä kaikki voisi juhlia gibraltarilaisen kulttuurin muita osa-alueita.

Kansallispäivän tapahtumat alkavat aamupäivällä John Mackintoshin aukiolta. Siellä on musiikkia, ja kaupungintalon parvekkeelta pormestari ilmoittaa kunniamitalin saajat ja lukee kansallispäivän julistuksen. Julistuksen lukemisen jälkeen parlamenttitalon katolta lähetetään tuhansia ilmapalloja. Päivään kuuluu myös monia muita musiikki- ja viihdetapahtumia sekä kiitosmessu Shrine of Our Lady of Europessa. Illan päättävät ilotulitukset. Ihmiset ovat usein päivän kunniaksi pukeutuneet Gibraltarin tunnusväreihin, eli punaiseen ja valkoiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  The Case for De-colonization *Gibnet*. Viitattu 8.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  Press Release (pdf) Government of Gibraltar.  Arkistoitu 13.11.2009. Viitattu 8.9.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Mascarenhas, Alice: We Are Gibraltar Gibraltar Chronicle.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 8.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Gibraltar National Day events Government of Gibraltar.  Arkistoitu 8.2.2012. Viitattu 8.9.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibraltarin kansallispäivä** Wikimedia Commonsissa

* Gibraltarin kansallispäivän julistus (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Larsøya** on pieni Norjalle kuuluva saari Bouvet’nsaaren lounaispuolella. Se on pituudeltaan alle 0,4 kilometriä pitkä.

Larsøya on pääosin mustaa tai hieman vihertäävä ryoliittiä. Jossain paikoissa kallioperässä on obsidiaania tai tulivuorenkuonamaista kivimateriaalia. Larsøyalla on Bouvet’nsaaren alueen toiseksi suurin pingviinien pesimäalue. Lisäksi siellä elää jonkun verran kergueleninmerikarhuja.

Saksalaisen Carl Chunin johtama retkikunta kartoitti Larsøyan ensimmäisenä 1898. Harald Horntvedtin johtama norjalainen retkikunta laskeutui saarelle maihin joulukuussa 1927, ja he antoivat saarelle nimeksi todennäköisesti retkikunnan rahoittajan Lars Christensenin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antarctica Detail: 8543 *Geographic Names Information System*. U.S. Geological Survey. Viitattu 11.8.2015. (englanniksi)
2. ↑  Pretsvik, Tore & Winsnes, Thore S: Geology of Bouvetøya, South Atlantic. Teoksessa: *Bouvetøya, South Atlantic Ocean*, s. 52. Oslo: Norsk Polarinstitutt, 1981. ISBN 82-90307-16-0. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 9.8.2015). (englanniksi)
3. ↑  Haftorn, Svein & Sømme, Lauritz & Gray, John S.: A census of penguins and seals on Bouvetøya. Teoksessa: *Bouvetøya, South Atlantic Ocean*, s. 31–32. Oslo: Norsk Polarinstitutt, 1981. ISBN 82-90307-16-0. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 9.8.2015). (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee roomalaiskatolista katedraalia. Pyhän Kolminaisuuden katedraali (Gibraltar) käsittelee Gibraltarin anglikaanien pääkirkkoa.*
Kirkko ulkoa
**Gibraltarin katedraali** (engl. *Cathedral of St. Mary the Crowned*) on Gibraltarin roomalaiskatolisen hiippakunnan pääkirkko. Se on vanhempi kaupungin kahdesta katedraalista, siellä on enemmän kävijöitä kuin anglikaanisessa Pyhän Kolminaisuuden katedraalissa, ja puhuessaan yleisesti "katedraalista" kaupunkilaiset viittaavat juuri tähän kirkkoon.

Katedraali sijaitsee entisen moskeijan paikalla. Vuonna 1462 kun kristityt valtasivat alueen, sitä alettiin käyttää kirkkona. Katolinen kuningaspari Ferdinand ja Isabella Katolilainen määräsi kirkon islamilaiset koristelut poistettaviksi ja lahjoitti kellot yli 30 m korkeaa tornia varten. Kellotorni ja kuningasparin vaakuna ovat edelleen jäljellä.

Kirkon piha oli aikanaan neljä kertaa nykyisen kokoinen, ja siihen kuului appelsiinipuutarha ja munkkien asuintiloja.
1700-luvun lopulla, kun espanjalaiset ja ranskalaiset piirittivät Gibraltaria, kirkko vaurioitui tykkitulessa pahasti. Vuonna 1790 kuvernööri tarjosi rahoitusta kirkon korjaamiseen, mutta halusi vastineeksi osan sen tontista. Tontista lohkaistun osan yli vedettiin nykyinen Gibraltarin pääkatu.

Kirkon piha-alueella on nykyisin pieni Lourdesin pyhän neitsyt Marian kappeli. Sen rakennutti 1800-luvulla piispa Canilla, jonka veli oli parantunut pyhiinvaellusmatkalla Lourdesissa.

Kirkon alttari on komea ja muistuttaa tyyliltään Rooman Pietarinkirkkoa. Sen marmorit oli suunniteltu vietäväksi Etelä-Amerikkaan, mutta niitä kuljettanut laiva upposi Gibraltarin lähelle. Arengon perhe osti hylyn oikeudet ja tuotatti marmorit ensin perheensä kappeliin, mistä ne myöhemmin siirrettiin pääalttarille.

Kappeli on pyhitetty Neitsyt Marialle, ja siellä on hänen patsaansa. Toisinto patsaasta on Gibraltarin eteläkärjessä, missä sille on omistettu erillinen pieni pyhättö, Shrine of Our Lady of Europe.

Lähteet
-------

1. ↑  Cathedral of St. Mary *Visit Gibraltar*. Viitattu 5.9.2012.
2. 1 2 3 4 5 6  The Cathedral of St. Mary the Crowned Gibraltar
3. ↑  Cathedral of St. Mary the Crowned (Arkistoitu – Internet Archive) Gibraltar Information

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibraltarin katedraali** Wikimedia Commonsissa
**Tuomas Suokas** (15. huhtikuuta 1849 – 8. lokakuuta 1918) oli suomalainen talollinen ja kauppias Valkjärven pitäjästä. Hän oli edustajana kolmilla valtiopäivillä.

Tuomas Suokas harjoitti maatilallaan Valkjärven Jutikkalan kylässä maanviljelystä. Valtiolta ostamansa myllyn viereen hän rakennutti toisen vesivoimamyllyn ja sen yhteyteen sahalaitoksen höyläämöineen. Vuonna 1910 hän hankki ensimmäisen höyläkoneen Valkjärvelle. Samana vuonna hän osti sähkökoneen, ja myllyllä paloikin tienoon ensimmäinen sähkölamppu. Valkjärvellä Suokas toimi pitkän aikaa kirkon isännöitsijänä ja rahastonhoitajana sekä kirkkoneuvoston jäsenenä. Hän toimi myös Valkjärven Säästöpankin isännistössä ja varapuheenjohtajana. Hän oli perustamassa Valkjärven Maamiesseuraa vuonna 1900 toimien sen ensimmäisenä rahastonhoitajana.

Suokas oli Äyräpään tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1897, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Valkjärven edustajana. Suokas oli yksi myös niin sanottuun kansalaisadressilähetystöön kuuluneista 28 miehestä, jotka kävivät 12. maaliskuuta 1901 esittämässä senaatille 92 889 nimeä sisältäneen, kiihtyvien venäläistyttämistoimien aikaansaamaa huolestumista ilmaisevan adressin. Koska senaatti ei ottanut lähetystöä virallisesti vastaan, jakaantui lähetystö pienempiin ryhmiin vieraillakseen yksitellen jokaisen senaattorin luona. Juhani Aho kirjoitti kertomuksessaan *Kansalaisadressi 1901* Suokkaan, Räisäsen ja Puhakan käyneen senaattori Johnssonin luona ja tämän ottaneen heidät erittäin tylysti vastaan.

Tuomas Suokkaan lapsista Alma Suokkaan (myöh. Joronen) toinen aviomies oli jääkäri Anton Näsi. Myös kansanedustaja Vilho Vallas (alk. Mykkänen) avioitui Suokkaan sukuun.

Lähteet
-------

* Sihvo, Jussi & Seppänen, Unto (toim.): *Valkjärvi – Pitäjä kohtaloitten kannaksella*, s. 414, 451–454, 467, 582–584, 623–624, 626–627. Lahti: Valkjärven historiatoimikunta, 1953.

### Viitteet

1. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 272. Helsinki: Otava, 1926.
2. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 313. WSOY, 1999.