recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| "Jee jee"Eppu Normaali |
| --- |
| Singlen "Jee jee" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Maximum Jee & Jee* |
|  B-puoli | "Nuori poika" |
|  Julkaistu | marraskuu 1978 |
|  Tuottaja(t) | Mikko "Pantse" Syrjä |
|  Tyylilaji | punk |
|  Kesto | 06.01 |
|  Levy-yhtiö | Poko Rekords |
| Listasijoitukset |
|  Suomi: 18. |
| Eppu Normaalin muut singlet |
| "Poliisi pamputtaa taas"1978 | "Jee jee"1978 | "Pidetään ikävää"1979 |

**Jee jee** on suomirockyhtye Eppu Normaalin kappale ja single. Kappale julkaistiin alun perin singlenä vuonna 1978 ja yhtyeen studioalbumi *Maximum Jee & Jeelle* se sisällytettiin seuraavana vuonna. Singlen tuotti ja sävelsi yhtyeen kitaristi Mikko "Pantse" Syrjä, joka myös sanoitti kappaleen yhdessä yhtyeen laulaja Martti Syrjän ja bassokitaristi Mikko Saarelan kanssa.

Yhtyeellä oli valmiina kaksi sinkun A-puolta, *Jee jee* ja *Nipa*, mutta ei B-puolta. Levy-yhtiön johtaja Epe Helenius ei missään nimessä halunnut *Nipasta* singleä, koska se ei olisi saanut yhtyeen ja levy-yhtiön kaipaamaa radiosoittoa, sillä se koettiin rienauksena. Niinpä kompromissina *Nipa* julkaistiin yksipuolisena 700 kappaleen ilmaissinkkuna, jota yhtye jakoi keikoillaan. Yhtye, etenkin laulaja Martti Syrjä, otti raskaasti levy-yhtiön sensuurin *Nipan* kohdalla, joten *Jee jeen* perimmäinen tarkoitus olikin tehdä mahdollisimman härski ja kaupallinen kappale kostoksi levy-yhtiölle.*selvennä* Niin ikään myös *Jee jee* jäi ilman radiosoittoa kaupallisen mainonnan vuoksi. Se nousi kuitenkin singlelistalle sijalle 18. 

Kappale on myös yhtyeen vuonna 1980 julkaistulla livealbumilla *Elävänä Euroopassa*.

Kappaleet
---------

### A-puoli

1. Jee jee – 2.50 (säv. Mikko "Pantse" Syrjä, san. Martti Syrjä, Mikko Saarela & Mikko "Pantse" Syrjä)

### B-puoli

1. 
2. Nuori poika – 3.17 (säv. Wreckless Eric, san. Mikko Syrjä, Martti Syrjä & Mikko Saarela, sov. Wreckless Eric)

Kokoonpano
----------

* Martti Syrjä – laulu
* Mikko "Pantse" Syrjä – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu
* Juha Torvinen – soolo- ja rytmikitara
* Mikko Saarela – bassokitara, taustalaulu
* Aku Syrjä – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Santtu Luoto: *Tiimalasin santaa - Eppu Normaalin tarina*, s. 86. WSOY, 1999. ISBN 951-0-24344-2.
2. 1 2  Eppu Normaali: Jee jee.  *Eppu Normaalin Jackpot-kokoelmaboksin vihko*, 2009, s. 5.  Poko Rekords.
3. ↑  ELE - EQU *suomenlistalevyt.blogspot.fi*. Viitattu 9.3.2017.
**Ceph** on hajautettu tiedostojärjestelmä, joka on suunniteltu skaalautumaan suuriin tietomääriin, korkeaan suorituskykyyn ja vahvaan luotettavuuteen.

Ceph on yksi tuotantoympäristöissä suosituista hajautetuista tiedostojärjestelmistä. Hajautettujen tiedostojärjestelmien vaatimuksiin kuuluvat läpinäkyvyys, vikasietoisuus ja skaalautuvuus.

Historia
--------

Ceph sai alkunsa Sage Weilin väitöstutkimuksesta Kalifornian yliopistossa (UCSC). Tiedostojärjestelmästä kerrottiin marraskuussa 2007. Maaliskuussa 2010 tuki lisättiin Linux-ytimeen (versio 2.6.34). Varhaiset versiot käyttivät FUSE-kerrosta käyttäjäavaruudessa toimimiseen.

Tekniikka
---------

Korkean tason kuvaus Ceph-järjestelmän palveluista.
Ceph-järjestelmässä on *asiakasohjelmat*, *metatietopalvelin*, *oliotallennuspalvelin* ja *klusterin seuranta*.
Metatietopalvelin ylläpitää tietoa tiedon sijannista ja minne uutta tietoa tallennetaan kun taas varsinainen luku- kirjoitus tapahtuu tallennuspalvelun kanssa. Näin ollen korkean tason POSIX-toiminnot (tiedostojen avaaminen, sulkeminen ja uudelleen nimeäminen) tapahtuvat metatietopalvelimen kanssa ja alemman tason POSIX-operaatiot suoraan tallennuspalvelimen kanssa.

Ceph jakaa datan ja metadatan hallinnan vastaavasti kuten Lustre, mutta käyttää käyttäjäavaruuden daemoneita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  M. Jones: Archived *developer.ibm.com*.  4.6.2010. Viitattu 19.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Benjamin Depardon, Gaël Le Mahec, Cyril Séguin: Analysis of Six Distributed File Systems (PDF) *hal.inria.fr*.  15.2.2013. Viitattu 19.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  [ANNOUNCE Ceph distributed file system] *kerneltrap.org*.  12.11.2007.  Arkistoitu. Viitattu 19.7.2021. (englanniksi)
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* Ceph: Reliable, Scalable, and High-performance Distributed Storage – Internet Archive
**Kiteenjärvi**  on Pohjois-Karjalassa Kiteellä keskustaajaman itäpuolella sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on kaksiosainen ja sen pienempää järviallasta kutsutaan Päätyenlahdeksi. Koko järven pinta-ala on 1 500 hehtaaria eli 15 km². Se on 8,9 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Päätyenlahti on 1,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Lahden alue osin myös rannat mukaan lukien on lintujen suojelualuetta. Lähes koko lahti on erotettu muusta järvestä pengertiellä, jossa on pieni aukko veden vaihtumiseksi. Loput järvestä muodostaa suuren järvenselän, joka lähes saareton. Järvenselkä on 5,0 kilometriä pitkä ja 3,8 kilometriä leveä.

Järvessä on laskettu olevan 7 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 2 ha, mikä on noin 0,1 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, yksi yli aarin ja loput 3 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Saarien nimet ovat Kiiskinsaari, Selkäsaari, Pieniluoto, Lehmänmaha, Siihansaari, Jänissaari ja Nuottasaari.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 30 miljoonaa m³ eli 0,030 km³. Järven keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 13 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kiiskinsaaren ja Selkäsaaren välissä.

Järven rantaviivan pituus on 35 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on noin kilometrin. Rannat ovat joki peltomaata tai taajama-aluetta. Välissä pilkottaa pienet metsäpalstat. Taajama-alue kuuluu Kiteen keskustaan. Muille rannoille on rakennettu jonkin verran vapaa-ajan asuntoja.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijairsee Kiteenjoen–Tohmajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 02) Kiteenjoen valuma-alueen (02.02) Kiteenjoen alueella (02.022). Kiteenjoen–Tohmajoen vesistö kuuluu puoliksi Suomen ja puoliksi Venäjän puolelle.

Järven pohjoisosaan laskee Humalajoki, joka on Humalajoen alaosan alueen (02.023) laskujoki. Sen itärantaan laskee Hiidenjoki, joka on Humalajoen alaosan alueen (02.023) laskujoki. Järven vedenpinnan korkeus on 79,3 metriä mpy. Kiteenjoki virtaa alajuoksullaan Hanttavaarassa Kangasjärveen, josta se jatkaa eteenpäin Laatokkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Kiteenjärvi, Kitee (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 29.5.2017.
3. ↑  Kiteenjärvi, Kitee (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.10.2019.
4. 1 2  Kiteenjärvi (02.022.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.5.2017.
**Kithas** (m.kreik. Κίθας, lat. *Cithas*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle lähelle nykyistä Lákkoman kylää.

Kithaksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on saattanut olla alkuperältään bottiaialaisten kaupunki. Kithas on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433 ja 425/424 eaa.

Joskus Kithas on tulkittu nimen perusteella samaksi kaupungiksi kuin Skithai, joka tunnetaan vielä huonommin, mutta jolta on säilynyt rahoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "579. Kithas; 610. Skithai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Kithas *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  Kithas (Chalkidike) 1 W Khalkidiki - Κίθας *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  "50 D4 Kithas", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
**Carlos Zárate Serna**, *"El Cañas"*, (s. 23. toukokuuta 1951 Tepitossa, liittovaltion alueella, Meksikossa) on meksikolainen entinen kääpiösarjan nyrkkeilijä. Hänen uransa parhaat vuodet ajoittuivat 1970-luvulle, jolloin hän oli painoluokassaan maailman huipulla.

Amatööriurallaan Zárate otteli 33 ottelua, joista voitti kaikki, 30 tyrmäyksellä. Vuonna 1970 alkaneella ammattilaisurallaan hän otteli 65 ottelua, joista voitti 61 (58 tyrmäyksellä) ja hävisi neljä. 23 ensimmäisessä ammattilaisottelussaan hän voitti vastustajansa tyrmäyksellä ennen kuin 30. tammikuuta 1974 voitti Victor Ramirezin pisteillä. Tämän jälkeen hän jälleen tyrmäsi kaikki vastustajansa ennen vuotta 1978. Vuonna 1976 hän voitti WBC-liiton kääpiösarjan maailmanmestaruusottelussa Rodolfo Martinezin tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Hän puolusti mestaruuttaan tyrmäyksillä Paul Ferreria, Waruinge Nakayama ja Fernando Cabanelaa vastaan.

23. huhtikuuta vuonna 1977 Zárate kohtasi Inglewoodissa, Kaliforniassa WBA-liiton maailmanmestarin, maanmiehensä Alfonso Zamoran, jonka tilasto ennen ottelua oli 29-0 29:llä tyrmäyksellä. Neljännessä erässä Zamora kävi lattiassa kolmesti ennen kuin hänen isänsä heitti pyyhkeen kehään. Zárate julistettiin kiistattomaksi maailmanmestariksi, mutta vain epävirallisesti, kun kumpikaan liitto ei suostunut tunnustamaan ottelua. *Ring Magazine* -lehti valitsi Záraten vuoden nyrkkeilijäksi.

Zárate puolusti WBC-liiton kääpiösarjan mestaruuttaan menestyksekkäästi Danilo Batistaa, Juan Francisco Rodriguezia, Alberto Davilaa, Andres Hernandezia ja Emilio Hernandezia vastaan. 28. lokakuuta 1978 hän otteli WBC-liiton ylemmän kääpiösarjan mestaruudesta Wilfredo Gomezia vastaan, mutta hävisi teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä.

Zárate palasi tappionsa jälkeen takaisin kääpiösarjaan, missä hän menestyksekkäästi puolusti mestaruuttaan Mensah Kpalongoa vastaan. 3. kesäkuuta 1979 hän puolusti mestaruuttaan Lupe Pintoria vastaan. Pintor kävi neljännessä erässä lattiassa, mutta Zárate lopulta hävisi kamppailun pistein 142-143, 142-143, 145-133.

Pintorille kärsityn tappion jälkeen Zárate lopetti uransa, mutta palasi takaisin vuonna 1986. Hän voitti 12 peräkkäistä ottelua ennen tappiotaan WBC:n ylemmän kääpiösarjan mestaruusottelussa Jeff Fenechille 16. lokakuuta 1987. 29. helmikuuta 1988 hän otteli samasta tittelistä vielä Daniel Zaragozaa vastaan, mutta hävisi jälleen ja lopetti uransa lopullisesti.

Vuonna 1994 Zarate valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen.

Aiheesta muualla
----------------

* Carlos Záraten ammattilaistilastot
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Aixam Mega
**Aixam Mega** on ranskalainen kääpiöautovalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Aix-les-Bains’ssa Savoiessa. Se perustettiin 1983 tekemään kääpiöautoja Arola-nimisen tehtaan sulkeutuessa.

Aixam-Mega oli vuonna 2006 Euroopan suurin kääpiöautovalmistaja, sen tuotteita myytiin seuraavissa maissa: Itävalta, Belgia, Suomi, Kreikka, Alankomaat, Italia, Liettua, Luxembourg, Norja, Portugali, Espanja, Ruotsi, Sveitsi ja Englanti.

Mallisto
--------

* Aixam Crossline/A-series (sedan): crossline (diesel tai bensiini, huippunopeus 45 tai 93 km/h), A-721 (diesel, 45 km/h), A-741 (diesel 95 km/h), A-751 (diesel , 78 km/h).
* Aixam Scouty/Scouty-R (avoauto) (diesel tai bensiini, 45 tai 93 km/h).
* Aixam Crossline (city maasturi) (diesel tai gasoline): 45 tai 93 km/h.
* Mega City (sähköauto), huippunopeus 64 km/h
* Mega Moskito Micro (Pick-up)
* Mega MultiTruck (diesel tai sähkö)

Vanhemmat mallit
----------------

* Aixam MAC
* Aixam Berlines
* Aixam Minivan
* Aixam Pick-up
* Aixam Microcar
* Mega Concept
* Mega Monte Carlo
* Mega Track

Suomessa
--------

Aixam kääpiöautot tunnetaan Suomessa "kevyinä nelipyörinä" eli mopoautoina. Mopoautoa saavat Suomessa ajaa 15 vuotta täyttäneet A121-mopoautokortilla.

Vantaan Kaupunki hankki alumiinirunkoisen ja ABS-muovikattella varustetun sähköllä toimivan Aixam lava-auton syksyllä 2008.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Italehti 8.8.2008, Auto, joka kuluttaa euron satasella

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön nettisivut
Ajamu Baraka puhumassa vuoden 2016 presidentinvaalien kampanjatilaisuudessa lokakuussa 2016.
**Ajamu S. Baraka** (s. 25. lokakuuta 1953 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän oli Vihreän puolueen Jill Steinin varapresidenttiehdokas Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2016. Hän on opiskellut Atlantan yliopistossa, ja hänen ihanteitaan ovat muun muassa W. E. B. Du Bois ja Malcolm X. Hän on toiminut U.S. Human Rights Networkin johtajana. Kotimaansa ohella hän on ajanut muun muassa Keski-Amerikan, Itä-Timorin ja Palestiinan kansojen oikeuksia. Baraka on Vietnamin sodan veteraani.

Lähteet
-------

1. ↑  Eugene Scott: Who are the Green Party candidates? *CNN*.  17.8.2016. Viitattu 8.11.2016.
2. ↑  Meet Ajamu Baraka: Green VP Candidate Aims to Continue the Legacy of W.E.B. Du Bois & Malcolm X *Democracy Now!*.  18.6.2016. Viitattu 8.11.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Japanin sijaintiTämä artikkeli käsittelee **Japanin energiapolitiikkaa**.

Ydinvoima
---------

Japani on ollut johtavia ydinvoimamaita. Vuonna 1998 Japani tuotti 13 % maailman ydinsähköstä.

Maaliskuussa 2011 tapahtui Fukushiman ydinvoimalassa vakava onnettomuus. Maaliskuun 2012 alussa Japanin 54 ydinvoimalasta oli suljettuina peräti 52. Ensimmäinen kaupallinen ydinreaktori onnettomuuden jälkeen uudelleenkäynnistyi vasta 11.8.2015 Sendain ydinvoimalaitoksessa.

Fukushiman tapahtumat ovat vaikuttaneet ratkaisevasti siihen, miten japanilaiset suhtautuvat ydinvoimaan. Tammikuussa 2012 tehtyjen mielipidetiedustelujen mukaan yli 70 prosenttia japanilaisista haluaa eroon ydinvoimasta.

Hiili
-----

Japani on sijalukuvälillä 6-10 maailmassa kivihiilen kulutuksessa.

Japanin pääministeri Yoshihide Suga ilmoitti vuonna 2020 maan tavoittelevan hiilineutraaliutta vuoteen 2050 mennessä.

Ilmastopolitiikka
-----------------

Germanwatchin mukaan Japanin osuus maailman vuoden 2008 hiilidioksidipäästöistä oli 4,3 % (5. sija), energiankulutuksesta 4,5 % ja väestöstä 2 %. 
Japani oli viidentenä maailman hiilidioksidipäästöistä myös vuonna 2020.

Vuonna 2018 hyväksytyn ilmastopolitiikan mukaan Japanin tavoite uusiutuvan energian osuudeksi energian tuotannosta 22–24 prosenttia vuoteen 2030 mennessä. Loput energiasta olisi tarkoitus tuottaa ydinvoimalla (20-22 prosenttia) ja fossiilisilla polttoaineilla (56 prosenttia). Ilmastojärjestöt ovat jo kritisoineet tavoitetta alhaiseksi, koska uusiutuvat energian osuus oli vuonna 2020 jo 17 prosenttia.

Hallituksen tukitoimet ympäristöystävälliselle energiankäytölle
---------------------------------------------------------------

Japanissa on laitteille vapaaehtoinen stand-by-standardi 1W/h. EU:ssa sama raja on velvoite 1.1.2010 alkaen.
Japani tuki taloudellisesti vanhojen autojen vaihtoa päästörajoituksin vuosina 2008-2009.

Muuta
-----

Japanissa sähkön kulutus on suurimmillaan kesällä.

Katso myös
----------

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Japanin sähkövoimalat**.

Lähteet
-------

1. ↑  Climate Change and Nuclear Power WWF
2. ↑  Mikko Paakkanen: Japani palasi ydinvoima-aikaan – Suomi ja Aasian maat rakentavat yhä uusia reaktoreita *Helsingin Sanomat*.  11.8.2015. Viitattu 26.7.2021.
3. ↑  The True Cost of Coal (Arkistoitu – Internet Archive) Greenpeace 27.11.2008, s.9
4. 1 2  Yrjö Kokkonen: Japanin ilmastopolitiikkaan suuri muutos: hiilineutraaliksi 2050 mennessä – Pääroolissa uusiutuvan energian uudet innovaatiot ja ydinvoima *yle.fi*.  26.10.2020. Yleisradio. Viitattu 26.7.2021.
5. ↑  Key Data for the 10 largest CO2 Emitters (Arkistoitu – Internet Archive) CCPI 2009
6. 1 2 3  Paula Koski: Japani nokitti Kiinan: tavoittelee hiilineutraaliutta vuoteen 2050 mennessä *Iltalehti*.  26.10.2020. Viitattu 26.7.2021.
7. ↑  Tapani Jussila: Fukushima on muuttanut asenteita laajalti *Helsingin Sanomat*.  8.3.2012. Viitattu 26.7.2021.
**Agustín Ignacio Orión** (s. 26. heinäkuuta 1981 Ramos Mejía) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti. Hän on vuodesta 2011 lähtien edustanut kotimaansa pääsarjassa pelaavaa suurseuraa Boca Juniorsia.

Oríon valittiin Argentiinan joukkueeseen vuoden 2014 jalkapallon MM-kisoihin. Hän toimi joukkueessa ykkösmaalivahti Sergio Romeron varamiehenä.

Oríonilla on Argentiinan kansalaisuuden lisäksi myös Italian kansalaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Agustín Orión Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 4.7.2014.

Argentiinan joukkue – Copa América 2007
1 Abbondanzieri |
2 Ayala |
3 Díaz |
4 Ibarra |
5 Gago |
6 Heinze |
7 Palacio |
8 Zanetti |
9 Crespo |
10 Riquelme |
11 Tévez |
12 Carrizo |
13 González |
14 Mascherano |
15 G. Milito |
16 Aimar |
17 Burdisso |
18 Messi |
19 Cambiasso |
20 Verón |
21 D. Milito |
22 Orión |
Valmentaja Basile

Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Romero |
2 Garay |
3 Campagnaro |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pérez |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Rodríguez |
12 Orión |
13 A. Fernández |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 F. Fernández |
18 Palacio |
19 Álvarez |
20 Agüero |
21 Andújar |
22 Lavezzi |
23 Basanta |
Valmentaja Sabella
**Era Istrefi** (s. 4. heinäkuuta 1994 Pristina, Jugoslavia, nyk. Kosovo) on kosovonalbanialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi julkisuuteen Kosovossa ja Albaniassa vuonna 2013 julkaistessaan debuuttisinglensä "Mani për money". Tammikuussa 2016 Istrefi saavutti myös kansainvälistä huomiota kappaleellaan "BonBon",jonka musiikkivideota on katsottu vuoden 2020 alkuun mennessä YouTubessa peräti 722 miljoonaa kertaa. Istrefiä on verrattu useissa lähteissä Rihannaan ja Siaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Era Istrefi *Members*. Balkanika.tv. Viitattu 25.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Kosovo’s Istrefi Tastes Sweet Success With ‘Bonbon’ *News*.  5.8.2016. Balkan Insight. Viitattu 25.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Era Istrefi
**Vuoden 1913 epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut** järjestettiin Budapestissa, Unkarissa. Budapest toimi kisapaikkakuntana jo neljännen kerran peräkkäin. Kilpailuissa painittiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa viidessä eri sarjassa.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg | Unkari Andras Szoszky | Unkari Miklos Breznotics | Unkari Imre Kobor |
| 67,5 kg | Unkari Ödön Radvany | Ruotsi Gottfrid Svensson | Itävalta Viktor Fischer |
| 75,0 kg | Ruotsi Claes Johansson | Unkari Arpad Miskey | Unkari Jozsef Sugar |
| 82,5 kg | Unkari Bela Varga | Tanska Harald Christensen | Unkari Jozsef Marothy |
| yli 82,5 kg | Ruotsi Anders Ahlgren | Unkari Tibor Fischer | Itävalta Emil Wastl |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Unkari Unkari | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 2 |  Ruotsi | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Itävalta Itävalta | 0 | 0 | 2 | 2 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Ashani Kemarley Brown** (s. 20. heinäkuuta 1992) on syntyjään jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 metrillä ja 200 metrillä. Vuodesta 2016 alkaen hän on edustanut Bahrainia. Hänen ennätysaikansa 100 metrillä on 9,93 toukokuulta 2014.

Ura
---

Brownin ensimmäinen kansainvälisistä kisoista saavuttama mitali oli Jamaikan U20-joukkueen pikaviestin kultamitali vuoden 2011 CARIFTA-kisoista. Brownin lisäksi joukkueessa juoksivat Odail Todd, Kemar Bailey-Cole ja Jazeel Murphy. Kisojen jälkeen Brown ajautui vammakierteeseen ja oli muutaman vuoden syrjässä kv. kisoista.

Vuonna 2012 Brown muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Merritt Collegessa Kalifornian Oaklandissa. Siellä hän kehitti erityisesti nopeuskestävyyttään ja voitti California Community College -mestaruuden kahdesti 100 metrillä. Jälkimmäinen CCCAA-yleisurheilukisojen mestaruus tuli ennätysajalla 9,93, joka on nopein junior college -tason juoksijan juoksema aika. Tulos oli tekohetkellään myös vuoden viidenneksi nopein aika maailmassa ja Asafa Powellin jälkeen toiseksi nopein jamaikalaistulos. Samana vuonna Brown kellotti 200 metrillä ajan 20,38 joka sekin mahtui vuoden TOP-50 tulosten listalle.

Brown saavutti Gwangjun universiadeissa 2015 hopeaa 100 metrillä ajalla 10,12. Hän karsiutui saman matkan välierissä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 m – 9,93 (2014)
* 200 m – 20,38 (2014)

Lähteet
-------

1. ↑  Baer, Fred: WORLD LEADING 9.93 IN 100 BY KEMARLEY BROWN OF MERRITT COLLEGE *Official Site of California Community College Athletics*.  17.5.2014. Viitattu 8.9.2015 (englanniksi).
2. ↑  200 m - men - senior - outdoor *IAAF Top Lists*. Viitattu 8.9.2015 (englanniksi).
3. ↑  Kemarley Brown BRN *tilastopaja.net*. Viitattu 1.9.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu** (KTAMK) oli vuoteen 2013 asti toiminut ammattikorkeakoulu. KTAMK:ssa oli 2400 opiskelijaa, joista 650 oli aikuisopiskelijoita. Työntekijöitä KTAMK:ssa oli 250. Toimipisteitä oli sekä Kemissä että Torniossa. Kemi-Tornion ja Rovaniemen ammattikorkeakoulut molemmat lakkautettiin 31.12.2013 ja ne perustivat yhdessä 1. tammikuuta 2014 alkaen uuden Lapin ammattikorkeakoulun.

Koulutusalat
------------

* Kulttuuriala
* Liiketalous
* Sosiaali- ja terveysala
* Tekniikan ala
* Tietojenkäsittely

### Koulutusohjelmat

#### Ammattikorkeakoulututkinto

* Bachelor of Business Administration, BBA
* Bachelor of Health Care
* Bachelor of Social Services
* Geronomi (AMK)
* Insinööri (AMK)
* IT-Tradenomi
* Kuvataiteilija (AMK)
* Medianomi (AMK)
* Sairaanhoitaja (AMK)
* Sosionomi (AMK)
* Terveydenhoitaja (AMK)
* Tradenomi

#### Ylemmät ammattikorkeatutkinnot

* Insinööri (ylempi AMK)
* Sosionomi (ylempi AMK)
* Sairaanhoitaja (ylempi AMK)
* Master of Business Administration

Opiskelijatoiminta
------------------

KETOAKKU oli Kemi-Tornion ammattikorkeakoulussa opiskelevien yhteinen opiskelijakunta. 

Koulutusaloilla oli lisäksi omia opiskelijayhdistyksiä: KeIO ry. (Kemin insinöörioppilaat), TOKKO ry. (Tornion kaupan ja kulttuurin opiskelijat), KETOTERVE ry. (terveysalan opiskelijat), Kemin kauppaopiskelijat ry. ja KeToSok (sosiaalialan opiskelijat).

Koulun lakkauttamisen myötä opiskelijakunta KETOAKKU lakkautettiin. Lapin Ammattikorkeakoulussa opiskelijoiden lakisääteisenä edunvalvojana toimii opiskelijakunta ROTKO.

Aiheesta muualla
----------------

* Kemi-Tornion ammattikorkeakoulun kotisivut
* KETOAKKU kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen ammattikorkeakoulut |
| --- |
|  |
| Nykyisetammattikorkeakoulut | 
* Ahvenanmaa
* Arcada
* Centria
* Diak
* Haaga-Helia
* HAMK
* Humak
* JAMK
* KAMK
* Karelia
* LAB
* Lappi
* Laurea
* Metropolia
* Novia
* Oamk
* Polamk
* SAMK
* Savonia
* SeAMK
* TAMK
* Turku
* VAMK
* Xamk

 |
|  |
| Entiset | 
* Evtek
* Haaga Instituutti
* Helia
* Kemi-Tornio
* Kyamk
* LAMK
* Mamk
* Piramk
* RAMK
* Saimia
* Svenska
* Stadia
* Sydväst
* Varsinais-Suomi

 |

 |
**Éric Milazar** (s. 1. kesäkuuta 1975 Rodrigues, Mauritius) on mauritiuslainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun.

Milazar karsiutui alkuerissä Sevillan MM-kilpailuissa 1999 ja Sydneyn olympialaisissa 2000. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän juoksi loppukilpailussa ajan 45,13 sijoittuen alun perin viidenneksi, mutta nousi Antonio Pettigrew'n hylkäyksen jälkeen neljänneksi. Madridin maailmancupissa 2002 hän sijoittui neljänneksi.

Milazar oli Pariisin MM-kilpailuissa 2003 alun perin seitsemäs ajalla 45,17, mutta nousi Calvin Harrisonin ja Jerome Youngin hylkäysten jälkeen viidenneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi.

Milazar karsiutui vuonna 2004 välierissä Ateenan olympialaisissa ja sijoittui kahdeksanneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Helsingin 2005 ja Osakan MM-kilpailuissa 2007, Pekingin olympialaisissa 2008 sekä Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä.

Milazar on voittanut 400 metrin Afrikan-mestaruuden Algerissa 2000, Tunisissa 2002 ja Brazzavillessä 2004. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuudet Mauritiuksen saadessa hopeaa 4 × 400 metrin ja pronssia 4 × 100 metrin viesteissä Tunisissa 2002.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat


| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 20,66 | La Chaux-de-Fonds | 8. elokuuta 2004 |
| 300 m | 32,57 | Villeneuve-d'Ascq | 12. kesäkuuta 2005 |
| 400 m | 44,69 | Madrid | 7. heinäkuuta 2001 |

### Sisäradat


| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 21,24 | Eaubonne | 27. tammikuuta 2006 |
| 400 m | 46,28 | Aubière | 26. helmikuuta 2006 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eric Milazar Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi) Viitattu 6.9.2009
2. ↑  Athletics World Championships 2001 at Edmonton (can) Men: 400 m *Sports123.com*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Edmonton 2001 results *www2.iaaf.org*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Athletics World Championships 2003 at Paris (fra) Men: 400 m *Sports123.com*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  400 Metres - M Final *www.iaaf.org*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
6. ↑  Athletics African Championships Men: 400 m *Sports123.com*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
7. ↑  African championships Rades (Tunisia) 6-10 August 2002 *www.africathle.com*. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Eric E. Muirhead** (1917–1994) oli merkittävä yhdysvaltalainen patologian alan emeritusprofessori, joka toimi 1970- ja 1980-luvuilla memphisläisen Baptist Memorial Hospital -sairaalan patologian ylilääkärinä. Hän tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi todettuaan ja virallisesti julistettuaan Elvis Presleyn kuolleeksi 16. elokuuta 1977 kello 15.30.

Eric Muirhead oli ansioitunut lääketieteen tutkija ja merkittävä patologian alan osaaja Tennesseessä. Hän toimi aikoinaan muun muassa Tennesseen yliopistossa patologian alan päällikkönä kouluttaen lukuisia tulevia patologeja. Hänet palkittiin juuri ennen kuolemaansa *Franz Volhard Award of the International Society of Hypertension* -palkinnolla pitkästä elämäntyöstään lääketieteen hyväksi.

Elvis Presleyn tapaus
---------------------

Muirhead osallistui Elvis Presleyn elvytysyrityksiin jopa lähes tunnin ajan sairaalassa. Tämän jälkeen Presleyn ruumiinavaus aloitettiin poikkeuksellisesti lähes heti kuolleeksi julistamisen jälkeen noin kello 17:00-19:00 välisenä aikana sairaalan tiloissa. Muirhead johti ruumiinavausta, jonka suorittivat Memphisin piirikunnan kuolinsyytutkijan ja tapauksen tutkinnanjohtajan Jerry Franciscon valvonnassa Muirhead, Presleyn henkilääkäri George Nichopoulos ja tohtori Noel Florredo.

Francisco julkisti medialle Presleyn kuolinsyyksi sydämen rytmihäiriön välittömästi ruumiinavauksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
**Poro**, **purrah** tai **purroh** on miesten salaseura Sierra Leonessa, Liberiassa, Guineassa ja Norsunluurannikolla. Siihen viitataan joskus metsästysseurana, johon vain miehet pääsevät. Naisten vastaavanlainen salaseura on sande. Poro-yhteisön tarkoitus on valmistaa pojat ja nuoret miehet aikuiselämään. Menneisyydessä eurooppalaiset vertasivat yhteisöä vapaamuurariuuteen.

Poron korkea-arvoisinta jäsentä kutsutaan temnejen keskuudessa nimeltä *kashi* ja mendejen keskuudessa nimeltä *taso*. Korkea-arvoisin jäsen pitää päällään puista päähinettä ja ihmisen pääkalloja ja reisiluita esittäviä keppiä, joiden sanotaan olevan entisten kashien / tasojen. Päähineeseen kuuluu myös lintujen sulista tehty kypäränkoriste. Tullaakseen kashiksi / tasoksi vaatii tietyn ajan viettämistä erikoisten lääkkeiden valmistusta ja käyttämistä opetellessa. Lisäksi korkea-arvoisimmaksi jäseneksi pääseminen vaatii muodollisen initiaation joltakulta, joka on jo korkeimman arvon omaava jäsen.

Poikien ja nuorten miesten initiaatioprosessi vaatii eristyksissä olemista metsässä sijaitsevassa leirissä, jossa he saavat elämänohjeita ja moraalista opetusta poro-laulujen ja -tarinoiden kautta, jotka korostavat yhteistyön ja solidaarisuuden arvoja. Jos heitä ei ole vielä ympärileikattu, tullaan nuoret miehet ympärileikkaamaan heidän metsässä viettämänsä kauden aikana, jonka ohella heille annetaan erityinen poro-nimi. Initiaation loppua kohden he joutuvat käymään läpi erilaisia miehuutta testaavia koetuksia ja koettelemuksia. Menneisyydessä he myös saivat poro-merkin selkäänsä ja olkapäihinsä. Poro-yhteisön vanhanaikaisia menettelyitä todistetaan eurooppalaisten kuvauksissa poron kasheista / tasoista 1700-luvun puoliväliltä ja heidän viittauksistaan yhteisöön ja sen toimintaan, joka ulottuu 1600-luvun alkuun.

* Pojat palaavat poro-yhteisön initiaatiostaan. Panguma, Sierra Leone. (Sjoerd Hofstra, 1936)Pojat palaavat poro-yhteisön initiaatiostaan. Panguma, Sierra Leone. (Sjoerd Hofstra, 1936)
* Falui, yksikätisen soturin henki. Panguma, Sierra Leone. (Hofstra, 1936)*Falui*, yksikätisen soturin henki. Panguma, Sierra Leone. (Hofstra, 1936)
* Poron jäseniä. Huomioitavaa on toiseen mieheen symbolisesti liitetyt kuolleet eläimet ja heidän päissään olevat ihmispääkallot.Poron jäseniä. Huomioitavaa on toiseen mieheen symbolisesti liitetyt kuolleet eläimet ja heidän päissään olevat ihmispääkallot.
* Naamari päässään oleva poro-tanssija.Naamari päässään oleva poro-tanssija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Glossary – Poro *SierraLeoneHeritage.org*. Viitattu 9.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poro (salaseura)** Wikimedia Commonsissa
**Dacia Nova** on Dacian vuosina 1995–2000 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli. Vuonna 2000 malli koki uudistuksia, ja se tunnettiin vastedes nimellä Dacia SupeRNova.

Vuonna 1995 esitelty Nova oli ensimmäinen Dacian itse kehittämä automalli, jonka suunnittelu oli aloitettu jo 1980-luvun alussa. Vanhaan Renault 12 -malliin pohjautuvaan Dacia 1300:een verrattuna viistoperäinen Nova oli teknisesti nykyaikaisempi, mutta siinä oli pienempi tavaratila ja se oli hinnaltaan kalliimpi. 

Novan 1,4- (63 hv) ja 1,6-litraiset (73 hv) bensiinimoottorit olivat samoja kuin muissakin Dacia-malleissa ja kuuluivat Renault’n Cléon-Fonte-sarjaan. Pienempää moottoria käytettiin perusmalleissa, suurempaa 1,6-litraista puolestaan GT-mallin yhteydessä. Vuonna 1998 1,6-litraiseen moottoriin tuli polttoaineen ruiskutusjärjestelmä, jolloin mallimerkinnäksi vaihdettiin GTi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dacia – The history of a communist brand that actually did something *Car Throttle*.  2018. Viitattu 11.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Dacian tarina Nicolae Ceausescun Romaniasta tähän päivään *Tuulilasi*.  8.8.2018. Viitattu 11.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dacia Nova** Wikimedia Commonsissa
Adrian Diel loi hedelmätieteen perustan.
**Hedelmätiede** eli **hedelmäoppi** eli **pomologia** (lat. *pomum*, hedelmä ja kreik. logos, tieto) on hedelmiä ja marjoja tuottavia kasvilajeja, niiden lajikkeita, ominaisuuksia ja viljelyä tutkiva ja kuvaileva tiede.

Keski-Euroopassa keskityttiin 1800-luvulla eri lajikkeiden yksityiskohtaiseen muoto-opilliseen kuvailuun. Tunnettuja tutkijoita olivat esimerkiksi saksalaiset Adrian Diel (1756–1839) ja Eduard Lucas (1816–1882). Diel loi hedelmätieteen perustan ja Lucas kehitti uusia jalostustapoja 1860 perustamassaan opistossa. Sittemmin hedelmätieteen tutkimus keskittyi hedelmäkasvien ja hedelmien kasvuun ja laatuun vaikuttavien tekijöiden sekä tarvittavien viljelytapojen selvittelyyn.

Pomologi on hedelmien ja niiden viljelyn tutkija tai asiantuntija. Suomen ensimmäinen pomologi oli Alexandra Smirnoff. Hän tutki Suomen oloissa kasvatettavaksi soveltuvia hedelmälajikkeita ja kirjoitti muun muassa teoksen *Suomen pomologiian käsikirjan*, joka julkaistiin 1894. Valtion pomologin virka perustettiin 1896 ja tämän työnä oli hedelmänviljelyn ohjaaminen ja tutkiminen Suomessa. Virkaa hoitivat Ben Walter Heikel, Björn Lindberg ja viimeisenä Olavi Collan. Valtion pomologin virka yhdistettiin Lepaan puutarhaopiston hedelmänviljelyn lehtorin virkaan ja lakkautettiin 1932.

Merkittäviä suomalaisia pomologeja ovat olleet 1920-luvulta 1950-luvulle vaikuttanut Olavi Meurman ja 1950-luvulta 2000-luvulle alalla toimineet Aapo Leskinen, Jaakko Säkö ja Anssi Krannila. Suomalaisia hedelmätieteellisiä koetarhoja ovat olleet professori Carl Reinhold Sahlbergin 1849 Yläneelle Pöytyälle perustama Huvitus-niminen hedelmätarha, vuoteen 1935 Lepaan puutarhaopiston yhteydessä toiminut Hinnonmäen koeasema ja vuonna 1935 Piikkiön Yltöisiin perustettu Maatalouskoelaitoksen puutarhaosasto, josta myöhemmin tuli Puutarhantutkimuslaitos.

Lähteet
-------

1. ↑  Aikio, Annukka (toim.) & Vornanen, Rauni (uusinut): *Uusi sivistyssanakirja*, s. 489. 7. painos. Helsinki: Otava, 1989. ISBN 951-1-06288-3.
2. ↑  *Facta*. Osa 3, palsta 394, hakusana hedelmätiede. Helsinki: WSOY, 1976. ISBN 951-0-01480-X.
3. 1 2 3  *Uusi tietosanakirja*. Osa 16, palsta 49–50, hakusana pomologia. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 12, palsta 938–939, hakusana Lucas, Eduard. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1963.
5. ↑  Nurmi, Timo, ym.: *Gummeruksen suuri sivistyssanakirja*, s. 346. 5. painos. Jyväskylä: Gummerus, 2003. ISBN 951-20-5863-4.
6. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 16, palsta 49, hakusana pomologi. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1964.
7. ↑  Pomologian kerho  2021. Dendrologian Seura. Viitattu 6.6.2021.
Lewis Mumford (Gonzalez de Leon)
**Lewis Mumford** (19. lokakuuta 1895 Flushing, New York – 26. tammikuuta 1990 Amenia, New York) oli yhdysvaltalainen arkkitehtuurikriitikko, kaupunkisuunnittelija ja historioitsija, joka tutki teknologian ja kaupungistumisen vaikutuksia ihmisyhteisöihin kautta historian.

Mumford opiskeli New Yorkin City Collegessa ja New School for Social Researchissa. Opiskeluaikoinaan häneen vaikuttivat Patrick Geddesin kirjoitukset. Geddes oli yksi modernin kaupunkisuunnittelun pioneereista. Mumfordista tuli *Dial*-lehden apulaistoimittaja vuonna 1919, ja hän kirjoitti arkkitehtuurista ja kaupunkisuunnittelusta *The New Yorkeriin* vuosina 1931–1963. Mumford toimi lisäksi opettajana ja tutkijana. Hän sai ansioistaan Presidential Medal of Freedomin vuonna 1964.

Mumfordin varhaiset artikkelit lehtiin ja kirjoihin vakiinnuttivat hänen asemansa Yhdysvaltain arkkitehtuurin, taiteen ja kaupunkielämän auktoriteettina, joka yhdisti nämä elämänalueet laajempaan sosiaaliseen kontekstiinsa. Vuonna 1924 julkaistu kirja *Sticks and Stones* on näkemyksellinen katsaus Yhdysvaltain arkkitehtuuriin. Hän kirjoitti myös tutkielmia Yhdysvaltain kulttuurin alkulähteistä ja kehityksestä, kuten *The Golden Day* ja *The Brown Decades: A Study of the Arts in America, 1865–1895*. Mumford tarkasteli *Renewal of Life* -teossarjassaan nyky-yhteiskuntaa eri puolilta. Näissä teoksissa hän kritisoi modernin teknistyneen maailman epäinhimillistäviä virtauksia ja vaati, että yhteiskunta tulisi saattaa tasapainoisemmaksi humanistisemmilla pyrkimyksillä. Yksi Mumfordin avainteoksia on vuonna 1961 julkaistu *The City in History*, laaja tutkimus kaupungin roolista ihmiskunnan historiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lewis Mumford *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 13.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**GLUT1-puutosoireyhtymä** eli **De Vivon tauti** on glukoosin kuljettajaproteiini 1:tä (GLUT1, glukoosin siirtäjä tyyppi 1) valmistavan *SLC2A1*-geenin mutaatioista kromosomissa 1 johtuva aivosairaus. Siinä aivoissa ilmenee glukoosinpuutos, joka johtuu estyneestä glukoosin kuljetuksesta verenkierrosta veriaivoesteen halki aivoihin. Tämä glukoosinpuutos aiheuttaa erilaisia neurologisia oireita. Oireyhtymä voidaan laskea kuuluvaksi epileptisiin enkefalopatioihin, koska sille tyypillisiä ovat vaikeat epilepsiakohtaukset. Tarkka oirekuva on kuitenkin huomattavasti yksilöllisesti vaihteleva.

GLUT1-puutosoireyhtymässä yleensä 1–4 ikäkuukauden välillä puhkeava epilepsia johtaa psykomotorisiin kehityshäiriöihin. Epilepsia on vaikeahoitoinen ja ilmenee monin eri kohtaustyypein. Kohtauksia voivat laukaista vaihtelevat tekijät, ja myös kohtausten esiintymistiheys vaihtelee. Joskus kohtauksia ennakoivina oireina voidaan havaita poikkeavia pään- ja silmänliikkeitä. Kallon hidastunut kasvu voi johtaa mikrokefaliaan. GLUT1-puutosoireyhtymässä esiintyy liikehäiriöitä, kuten ataksiaa, dystoniaa ja koreaa. Myös muita neurologisia oireita, kuten spastisuutta ja dysartriaa, on todettu. GLUT1-puutosoireyhtymästä kärsivien saavuttama kognitiivisen kehityksen taso vaihtelee suuresti lievistä oppimisvaikeuksista vaikeaan kehitysvammaisuuteen. Osa sairastuneista kärsii uniongelmista, joihin voivat kuulua uniapnea ja uneliaisuus. GLUT1-puutosoireyhtymälle on hahmoteltu jaottelua alatyyppeihin, joista tyyppi 2 on klassista muotoa lievempi. Monia oireyhtymiä (dystonia-9, dystonia-18, dystonia-SLC2A1) ei enää pidetä itsenäisinä diagnooseina vaan GLUT1-puutosoireyhtymän muotoina.

GLUT1-puutosoireyhtymä johtuu yleensä sporadisesta uudesta mutaatiosta. Sillä on kuitenkin autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. Lisäksi on kuvattu peittyvä periytymistapa. Oireyhtymän yleisyys on tuntematon, mutta vuoteen 2023 mennessä lääketieteellisessä kirjallisuudessa tunnettiin viitisensataa tapausta. Tämän pohjalta oireyhtymää pidetään erittäin harvinaisena. Diagnostiikan työkaluja ovat oirekuvan havainnointi, perimän tutkiminen ja varsinkin glukoosi- sekä laktaattipitoisuuksien selvittäminen selkäydinnestenäytteestä. Matalat glukoosi- ja laktaattipitoisuudet voivat viitata GLUT1-puutosoireyhtymään. GLUT1-puutosoireyhtymää voidaan hoitaa ketogeenisellä ruokavaliolla, joka voi vähentää epilepsiakohtauksia ja eräitä liikehäiriöitä. Osalla sairastuneista nämä oireet ovat poistuneet jopa kokonaan. Neurologista tilaa koskeva ennuste paranee ketogeenisen ruokavalion varhaisen omaksumisen myötä. Ketogeenisen ruokavalion yhteydessä tiettyjä lääkeaineita ei saa käyttää. Ruokavalion ohella tarvitaan vitamiini- ja hivenainelisiä. Toimivan epilepsialääkityksen löytäminen voi olla mahdotonta, joten ruokavaliohoito on keskeisessä asemassa. GLUT1-puutosoireyhtymän kuvasi ensimmäisenä De Vivo vuonna 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Glut1-puutosoireyhtymä Tukiliitto 2.2.2023, viitattu 26.7.2023
**Meijerinranta** on Kiteellä sijaitseva vanhan meijerin alue. Alue sijaitsee keskustan läheisyydessä, Kiteenjärven rannalla.

Historia
--------

Kiteen Osuusmeijeri perustettiin vuonna 1906. Perustamisen puuhamiehinä toimivat muun muassa Akseli Brander, joka aloitti hallituksen puheenjohtajana sekä Evald Winter, joka johti meijerin rakennusöitä. Toiminta aloitettiin rakennustöiden jälkeen vuonna 1908. Meijeri toimi kerman vastaanottajana, ja alueella toimi myös oma mylly. Pari vuotta myöhemmin, vuonna 1910, toimintaa laajennettiin omalla sahalaitoksella.

Vuosisadan alkupuolella Meijerin toiminta kasvoi ja se oli kannattavaa. Johto oli alusta lähtien osaavaa ja ammattitaitoista, ja koneet olivat nykyaikaisia. Meijeri antoi työtä useille kiteeläisille nuorille, ja työpaikkoja oli monenlaisia. Energiaa tuottamaan ostettiin oma höyrykone. Toiminnan laajentuessa energiantarve kasvoi, ja 1940-luvun alkupuolella Meijerille rakennettiin uusi konehuone, jonne hankittiin aikaisempaa paljon tehokkaampi höyrykone.

Toisen maailmansodan jälkeen meijerin alueelle rakennettiin uusi, kivirakenteinen myllyrakennus, ja meijeri sai luvan myydä sahatavaraa ulkomaille. Sahatavaran tuotannon huippuvuosi oli 1951. Kivimeijerin myllytiloihin perustettiin pesula, jolle oli vielä 1950-luvun vaihteessa paljon kysyntää. Vuosien kuluessa palvelun tarve pieneni ja pesulatoiminnasta luovuttiin.

1960-luvun alussa kiteeläiset maidontuottajat päättivät yhdistyä Joensuun Osuusmeijeriin, kiteeläinen maito ryhdyttiin kuljettamaan Joensuuhun ja meijerin toiminta Kiteellä loppui. Saha vuokrattiin yksityiselle toimijalle, mutta uusia investointeja ei enää tehty. Meijerinrannan sahauslaitos lopetti toimintansa 1970-luvun alussa. Mylly jatkoi toimintaansa 1990-luvun alkuun saakka.

Nykytilanne
-----------

Tällä hetkellä Meijerinrannan alueen omistaa Kiteen kaupunki. Toiveena on, että Meijerinranta saadaan uudelleen käyttöön. Tulevaisuutta suunnitellaan Meijerinrannan yritys- ja kulttuurikeskus -hankkeessa, joka kartoittaa esimerkiksi yrittäjiä, jotka olisivat kiinnostuneita toimimaan Meijerinrannassa. Tavoite on myös kunnostaa Meijerinrannan vanhat rakennukset.

Aiheesta muualla
----------------

 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Thammanoon Niyomtrong** (s. 20. syyskuuta 1990) on thaimaalainen korsisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBA liiton maailmanmestari. Hänet tunnetaan myös nimillä **Knockout CP Freshmart** ja **Newlukrak Pagonponsurin**. Niyomtrong on myös thainyrkkeillyt.

Nyrkkeilyura
------------

Freshmart voitti debyyttiottelussaan Marzon Cabillan teknisellä tuloksella saaden väliaikaisen WBC Youth word korsisarjan mestaruusvyön. Freshmart puolusti mestaruuttaan seitsemästi luopuen vyöstä tämän jälkeen. Seuraavassa ottelussaan Freshmart voitti Carlos Buitragon kaksitoistaeräisessä kohtaamisessa tuomareiden yksimielisellä päätöksellä saaden näin väliaikaisen WBA liiton mestaruuden. Freshmartin puolustettua mestaruutta kolmesti WBA liitto järjesti ottelun Freshmartin ja Byron Rojasin välille WBA liiton mestaruudesta. Freshmart voitti ottelun tuomarien yksimielisellä päätöksellä.

Aiheesta muualla
----------------

* Luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.com sivustolla

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Byron Rojas** | **WBA liiton korsisarjan maailmanmestari**29. kesäkuuta 2016 -

 |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Messingin mikrorakennetta 400x suurennoksella.
Osmiumkiteitä
**Kiteinen aine** on kiinteässä olomuodossa olevaa ainetta, jossa atomit tai molekyylit ovat järjestyneet säännölliseen, toistuvaan aineelle tyypilliseen kiderakenteen mukaiseen järjestykseen. Kiteinen aine ei tyypillisesti koostu yhdestä kiteestä, vaan monista pienistä "kiteistä" eli rakeista, joita erottavat raerajat. Kiinteän aineen toinen esiintymismuoto on amorfinen aine, jossa rakenneyksiköiden järjestyminen rajoittuu atomien lähimpiin sidoksiin.

Kiteen pinnat ovat määrätyssä asennossa kiteessä olevien *kideakseleiden* keskukseen nähden. Useimmat alkuaineet ja niiden yhdisteet voivat muodostaa kiteitä. Kiteytyminen voi olla nopeaa tai kestää miljoonia vuosia. Tämä taas riippuu kiteytyvästä aineesta ja sen fyysisistä ominaisuuksista, kuten myös vallitsevista kiteytymisolosuhteista.

Kiteinen aine syntyy, kun nestemäisessä olomuodossa olevaa ainetta jäähdytetään kiinteäksi aineeksi riittävän hitaasti, jolloin atomien tai molekyylien liike-energia pienenee niin, että aineen osaset voivat järjestäytyä säännölliseen hilaan, jossa sidosten lukumäärä maksimoituu ja potentiaalienergia minimoituu*lähde?*. Nopea jäähtyminen tuottaa yleensä pieniä kiteitä ja hidas jäähtyminen suuria kiteitä. Kaasun kiteytymistä kutsutaan härmistymiseksi.

Yhdellä aineella voi olla useita kiteisiä rakenteita ja amorfinen kiinteä rakenne. Kiteisellä aineella on tyypillisesti terävä sulamislämpötila eli se muuttuu nesteeksi pienellä lämpötilan muutoksella. Saman aineen eri faaseilla, kiteisillä ja amorfisella faasilla on toisistaan poikkeavia fysikaalisia ominaisuuksia.

Kiteytymistä käytetään kemiallisena erotusmenetelmänä, jonka avulla voidaan saada puhtaita kiinteitä yhdisteitä. Erottamisessa tärkeää on, että jäähdytys ei tapahdu liian nopeasti, koska tällöin kidehilat syntyvät liian nopeasti ja voivat sulkea sisäänsä myös epäpuhtauksia. Tästä voidaan pitää esimerkkinä kidetankoprosessia, jota käytetään joidenkin metallien äärimmäisten puhtaiden muotojen aikaansaamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kidejärjestelmät (Arkistoitu – Internet Archive) www.kiviopas.fi
2. 1 2  Sivuaineopiskelijoiden ryhmätyöt (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin yliopisto – Kemian laitos

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiteinen aine** Wikimedia Commonsissa
GLS-ajoneuvo Tomaszów Mazowieckissä (Puola)
**General Logistics Systems B.V.**, joka tunnetaan myös nimellä GLS, on brittiomisteinen logistiikkayritys, jonka kotipaikka on Amsterdam. Rico Back perusti yhtiön vuonna 1989 nimellä German Parcel. Myöhemmin se muutettiin nimelle GLS. Se on Royal Mailin tytäryhtiö.

Toiminnot
---------

GLS toimii suoraan ja kumppanuusverkoston kautta 41 Euroopan maassa, kahdeksassa Yhdysvaltain osavaltiossa ja kahdessa Kanadan provinssissa.

Vuosina 2016–2017 GLS toimitti 508 miljoonaa pakettia yli 270 000 asiakkaalle. Sen liikevaihto oli 2,5 miljardia euroa vuodessa. Yrityksellä on noin 26 000 ajoneuvoa ja yli 70 jakelukeskusta. Saksan, Italian ja Ranskan osuus GLS:n kokonaistuloista vuosina 2019–2020 oli 54,6 %.

Historia
--------

German Parcel perustettiin vuonna 1989  kansallisena pakettipalvelujen tarjoajana Saksassa. Vuonna 1992 perustettiin Euroopan laajuinen General Parcel. Vuonna 1999 Rico Back johti yrityksen myynnin Royal Mailille, joka oli tuolloin Britannian valtionyhtiö mutta yksityistettiin vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Our businesses *www.royalmailgroup.com*.
2. ↑  GLS history | GLS Group | GLS Parcel Service *gls-group.eu*.
3. 1 2  GLS facts | GLS Parcel Service *gls-group.eu*.
4. ↑  About us | GLS Group | GLS Parcel Service *gls-group.eu*.
5. ↑  Rico Back to head Royal Mail *Logistics Manager*.  20.4.2018. Viitattu 22.9.2020. en-GB
6. ↑  Who is Rico Back, the incoming Royal Mail CEO? *Tamebay*.  20.4.2018.  Arkistoitu 30.7.2021. Viitattu 22.9.2020. en-GB

Aiheesta muualla
----------------

* GLS Finland (suomeksi)
* GLS:n virallinen kotisivu (englanniksi)