recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iisakki Järvenpää** (nimi alun perin **Iisakki Heikinpoika Pikkuluhta**; 7. tammikuuta 1859 Kauhava – 6. maaliskuuta 1929) oli suomalainen itseoppinut puukkoseppä ja puukkotehtailija. Hänen Kauhavalle perustamansa puukkotehdas toimii nykyisin nimellä Iisakki Järvenpää Oy.

Elämä
-----

### Lapsuus

Järvenpään vanhemmat olivat talollinen Juho Lammi ja Kaisa Järvi.
Iisakin isä, Juha Heikki, oli päätynyt Kauhavalle huhtikuussa 1809 Vetelin kautta, alun perin Kaustiselta lähtien. Iisakin äiti oli Lapualaissyntyinen Kaisa. Kaisa oli leski ja kolmen lapsen äiti heidän tavatessaan, Juha Heikki muutti "kotivävyksi" Kaisan taloon Mäkijärven rannalle. Perheeseen syntyi kolme lasta, joista keskimmäinen oli Iisakki. Iisakkia kutsuttiin "Pikkuluhdaksi" lapsuuden kotitilansa mukaan.

### Puukkotehtailijana

Iisakki Järvenpää Oy:n puukkotehdas Kauhavalla
Hän toimi puukkoseppänä laajennetun elinkeinovapauden astuttua voimaan vuodesta 1879 alkaen ja hän oli vuosina 1898–1904 *Kauhavan puukkotehtaan* työnjohtajana. Oman puukkotehtaansa Järvenpää perusti 1904.

Iisakki Järvenpää kehitti yhdessä serkkunsa pojan Juho Kustaa Lammin (1861–1901) kanssa perinteisen kauhavalaisen puukkomallin. Järvenpää valmisti aluksi yksinkertaisia työpuukkoja mutta jo vuonna 1888 hän valmisti lahjapuukon Venäjän perintöruhtinaalle ja tulevalle keisarille Nikolai II:lle. Vuonna 1905 Järvenpää alkoi käyttää valmistamissaan puukoissa veriuraa, jonka myös muut puukonvalmistajat myöhemmin omaksuivat.

Kauhavalla sijaitsee nykyään *Iisakki Järvenpään kotitalomuseo*. Järvenpää osti tämän talon 1904 ja laajensi sitä myöhemmin kaksikerroksiseksi.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Kauhavan kaupunki: Iisakki Järvenpään kotitalo avautui yleisölle (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taisto Kuortti: Suomalaiset puukkotyypit - Kauhavan puukko

### Viitteet

1. 1 2  Iisakki Järvenpään tarina haettu 06.09.2022

Kirjallisuutta
--------------

* Anja Järvenpää : *Iisakki Järvenpää ja Kauhavan Puukko*. Vaasa Oy 1979
* Anja Järvenpää – Allen Järvenpää : *Kauhavan puukko, tekniikan vaiheita*. Iisakki Järvenpää Oy 1986

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Virrankoski: / Järvenpää, Iisakki (1859–1929) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Iisakki Järvenpää Oy:n sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Emil Rikhard Filén** (10. lokakuuta 1890 Turku – 1. kesäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja kuvanveiston opettaja. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran julkisesti esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuonna 1918.

Filén opiskeli vuosina 1909–1913 Taideteollisessa keskuskoulussa sekä vuosina 1913–1918 Gunnar Finnén oppilaana. Hän osallistui lukuisiin näyttelyihin ja kilpailuihin ja sai niistä monia palkintoja. Filénin tuotantoon kuuluu paljon julkisia muistomerkkejä 1930-luvulta alkaen, ja toisen maailmansodan jälkeen hän veisti erityisen runsaasti sodassa kaatuneiden sankarimuistomerkkejä. Hän toimi opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa lähes neljän vuosikymmenen ajan (1919–1958) ja opetti lisäksi Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1943–1958. Filén suunnitteli myös muun muassa Svenska handelshögskolan -korkeakoulun vuonna 1953 perustaman kunniamitalin, jota jaetaan hopeisena ja pronssisena. Mitalin ensimmäinen kappale myönnettiin vuonna 1953 presidentti Juho Kusti Paasikivelle.

Julkisia teoksia
----------------

* Kuhmoisten kirkon lehtereiden reliefit (1935)

* *Kurjet* -veistos, Lappeenranta (1949)
* *Ja toiset saavat kutsun*, Kemi (1949)

* Suomen Pankin talon reliefit, Vaasa (1951)

### Sankaripatsaita

* Hausjärvi, 1946
* Haagan sankarihautausmaa, 1947
* Lammin kirkon hautausmaa, 1948
* Kuusankosken uusi hautausmaa, 1948
* Kemin kirkon sankarihaudat, 1949
* Kotkan kirkon sankarihautausmaa, *Sankarien lepo*, 1951
* Nummen kirkon sankarihaudat, 1951
* Hämeenkyrön kirkon sankarihaudat, 1952
* Perttelin kirkon hautausmaa, 1954

### Valokuvia julkisista teoksista

* Lammin kirkon sankarimuistomerkki, 1947, Hämeenlinna.*Lammin kirkon sankarimuistomerkki*, 1947, Hämeenlinna.
* Gaagan sankaripatsas, 1947, Helsinki.*Gaagan sankaripatsas*, 1947, Helsinki.

Lähteet
-------

* Kuvataileilijamatrikkeli
* Lappeenrannan julkiset veistokset ja muistomerkit (lappeenranta.fi)
* Hanken internt, Nr 7/2003[vanhentunut linkki]
* Museovirasto 2008. Sankarihautausmaiden perinne, hoito ja kunnostus. Museoviraston rakennushistorian osaston ohjeita ja oppaita 2.[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Filén, Emil Kansallisgalleria.  Arkistoitu 6.9.2018. Viitattu 6.9.2018.
2. ↑  www.taidemuseo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kaila, Meri: *Kemin taidemonumentit*, s. 293–294. Jatuli XIX. Kemi: Kemin Kotiseutu- ja museoyhdistys, 1984.
**Kauppakeskus Merituuli** sijaitsee Espoon Suomenojalla Nöykkiön kaupunginosassa. Se perustettiin vuonna 1970 ja sitä laajennettiin 1998 ja 2014. Merituuli on erikoistunut vapaa-aikaan, rautakauppaan ja sisustukseen. Merituulessa on useita Keskon omistamia liikkeitä, kuten päivittäistavaramyymälä K-Supermarket ja rautakauppa K-Rauta, jotka käsittävät suuren osan kauppakeskuksen tiloista. Kaikkiaan liikkeitä on 10 (heinäkuu 2023).

Merituulen kauppakäytävä on pieni suhteessa kauppakeskuksen pinta-alaan. Liiketoiminnan erikoistumisen ja liikkeiden suuren koon johdosta Merituuli on niin sanottu retail park. Autojen pysäköintipaikat, joita on yli 500, on sijoitettu kauppakeskuksen etupihalle. Myös sähköautoille on latauspaikkoja.

Länsiväylän Finnoonsolmu sijaitsee Merituulen läheisyydessä. Kuitinmäentie ja Finnoontie puolestaan sijaitsevat Merituulen välittömässä läheisyydessä, ja niiltä kulkevat useat paikallisbussilinja. Nimestään huolimatta Merituulentie ei nykyisin sijaitse kauppakeskuksen lähellä.

Merituulen liikkeet
-------------------

* Hesburger
* K-Supermarket
* Kontti-kierrätystavaratalo
* WTC WB Barbers
* Kiinteistömaailma
* Paku Kympillä.fi
* K-Rauta
* Isku (Isku Koti Myymälä)
* Pisarameri Oy
* Intersport
* Budget Sport
* HopLop

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Finnish Shopping Centers 2018 *Finnish Shopping Centers 2018*. Suomen Kauppakeskusyhdistys ry. Viitattu 17.2.2019.
2. 1 2  Kauppakeskus Merituuli *Kauppakeskusmerituuli.fi*. Viitattu 28.7.2023.
3. ↑
Uljana on venäjäksi Uljanovka.
Kirkko Saaplinan rautatieaseman luona.
**Uljana** (ven. Улья́новка, *Uljanovka*) on kaupunkimainen taajama Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tusina- ja Sablinkajokien varrella 40 kilometriä Pietarista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen rautatie (Sablinon asema) ja maantie. Asukkaita taajamassa on 9 400 henkeä (vuonna 2006).

Paikkakunnan nimi oli aiemmin Saaplina (ven. Саблино, *Sablino*). Vuonna 1922 se nimettiin uudelleen Vladimir Uljanov-Leninin mukaan. Hänen sisarensa ja tämän mies omistivat vuosina 1904–1907 Saaplinassa talon, jossa Lenin on vieraillut.

Pietarin kaupungin perustamisen jälkeen Saaplinan seudusta tuli tärkeä rakennuskiven, tiilien ja hiekan tuotantoalue. Pietarin ja Moskovan välisen rautatien valmistuttua vuonna 1851 seudulle syntyi huvila-asutusta. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Uljana sai vuonna 1927.

Suuri osa Uljanan asukkaista käy työssä Pietarissa. Taajamassa toimii alumiiniputkiloita valmistava tehdas Tubeks, puutalovalmistamo, Pietarin valtionyliopiston kokeiluasema sekä naisvankila. Uljanassa on kotiseutumuseo ja pyhälle Nikolaokselle omistettu ortodoksikirkko. Lähellä sijaitsee 220 hehtaarin suuruinen Saaplinan luonnonmuistomerkki, johon kuuluvat mm. Tusinajoen ja Sablinkan vesiputoukset sekä kalkkikiven louhinnan tuloksena syntynyt keinotekoinen luolasto.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 262. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).

Aiheesta muualla
----------------

* Uljana Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uljana**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Antrea
* Boksitogorsk
* Enso
* Hatsina
* Ivangorod
* Jaama
* Kiriši
* Koivisto
* Kommunar
* Korotka
* Koskenala
* Käkisalmi
* Laukaa
* Lotinapelto
* Lomkka
* Lupana
* Olhava
* Pella
* Pikaljovo
* Pähkinälinna
* Seuloskoi
* Sierattala
* Sjasstroi
* Slantsy
* Sosnovyi Bor
* Tihvinä
* Tusina
* Uuras
* Uusi-Laatokka
* Viipuri
* Volossova

 | Leningradin alueen vaakuna |
|  |
| Kaupunkityyppiset taajamat | 
* Budogoštš
* Haisevaisi
* Imeni Morozova
* Imeni Sverdlova
* Jefimovski
* Johannes
* Jääski
* Kaarlahti
* Kuismala
* Lepäsi
* Naasia
* Namkku
* Nikolski
* Orinansavotta
* Paulova
* Priladožski
* Punaporu
* Rahja
* Raivola
* Rjabovo
* Siiverska
* Svirstroi
* Taaitsa
* Toksova
* Tolmatšovo
* Tuprova
* Uljana
* Vaaseni
* Vahriselkä
* Viiritsa
* Vornasuo
* Voznesenje

 |

 |
Hollantilaisia flöittejä (1647)
**Flöitti** (holl. *fluijt* "huilu"; flœy̯t) on purjealustyyppi, jolla tarkoitetaan kolmimastoista tasapohjaista kauppalaivaa. Ensimmäiset flöitit rakennettiin Hollannissa 1500-luvun lopulla. Ominaista oli pyöreäksi rakennettu perä, joka erotti flöitin tasaperäisestä pinassista. Flöitin fokka- ja isomastoissa oli kaksi raakapurjetta ja mesaanimastossa latinalaispurje. 

Flöitit rakennettiin kuljettamaan ruumassaan suuria määriä tilaa vieviä hyödykkeitä, kuten suolaa, viljaa tai puutavaraa. Flöitin ruuman vetoisuus oli yleensä noin 300–600 tonnia, joten se oli edeltäjiään selvästi suurempi. Suuresta koostaan huolimatta ne olivat helposti purjehdittavia eivätkä vaatineet yhtä paljon miehistöä kuin esimerkiksi ranskalaisten suosimat alukset, joten Ranskan laivasto päätti hankkia niitä käyttöönsä myös 1760-luvulla. Flöittien aikakausi päättyi 1700-luvun lopulla, kun sen korvasivat fregatit ja parkit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Söderberg: *Maailman taloushistoria – Esiteollinen aika*, s. 350–351. Suomentanut Paula Autio. Tampere: Vastapaino, 2017. ISBN 978-951-768-379-1.

Aiheesta muualla
----------------

* High resolution photos of a model of a late 17th century fluyt (Arkistoitu – Internet Archive)
**Châtelaudren-Plouagat** on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.

Kunta muodostettiin 1.1.2019 jolloin kaksi kuntaa, Châtelaudren (bretoniksi *Kastellaodren*) ja Plouagat (bretoniksi *Plagad*) yhdistyivät. Uuden Châtelaudren-Plouagatin kunnan hallintopaikaksi valittiin Plouagat.

Châtelaudren sijaitsee Englannin kanaaliin laskevan Leffjoen varrella. Se on ollut tärkeä risteyskaupunki ja vilkas kauppapaikka. Siellä on ollut keskiajalla myös linna. Nykyään sen paikalla linnakukkulalla on 1300-luvulla rakennettu kirkko *Notre Dame du Tertre*. 1700-luvulla rakennetun Saint-Magloiren kirkon ympärillä on kapeita katuja ja lähekkäin olevia graniittitaloja. Tätä entistä työväenluokan aluetta kutsutaan latinalaiskortteliksi.

Leffjoella vesivoimalla on ollut suuri merkitys Châtelaudrenin kaupungin vaurastumiseen. Muotilehti Le Petit Echo de la Mode siirsi painotalonsa vuonna 1920 Châtelaudreniin hyödyntäen vesivoimaa. Suurimmillaan painotalolla oli 250 työtekijää. Lehtitalo oli toiminnassa vuoteen 1983 saakka.

Kuvia
-----

* Notre Dame du TertreNotre Dame du Tertre
* Saint-Magloiren kirkkoSaint-Magloiren kirkko
* LeffjokiLeffjoki
* Le Petit Echo de la ModeLe Petit Echo de la Mode

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. 1 2  Châtelaudren, A trendy town of character Official website of tourism in Brittany. Viitattu 19.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Châtelaudren-Plouagat** Wikimedia Commonsissa
Viljo Haapamäki (s. 17. heinäkuuta 1999 Elimäki on suomalainen ammattitaikuri, mentalisti ja tapahtumatuottaja. Viljo innostui taikuudesta jo alakouluikäisenä, jolloin hän ihaili televisiossa näytettyjä 
taikuriohjelmia. Ensimmäisen korttitemppunsa hän oppi lastenhoitajalta samoihin aikoihin.

Todellinen palo taikuuteen syntyi yläkouluaikoina vuonna 2014, kun hän päätti kesälomalla opetella joka päivä uuden korttitempun. Harjoitteluun hän kertoo käyttäneensä joskus jopa 12 tuntia päivässä. Temppujaan hän esitti tuolloin perheenjäsenilleen ja ystävilleen. Ensimmäisen keikkansa Haapamäki teki lukioikäisenä Kartanokoululla, jossa oli itsekin ollut aiemmin oppilaana.

Haapamäki opiskeli englannin kieltä Helsingin Yliopistossa, mutta ei opiskelumenestyksestään huolimatta tuntenut riittävää intohimoa alaa kohtaan. Syksyllä 2020 hän päätti pitää välivuoden kokeillakseen yrittäjyyttä ammattitaikurina. Moni kyseenalaisti hänen suunnitelmansa akateemisen uran hylkäämisestä varsinkin vallitsevan koronaviruspandemian vuoksi. Haapamäki kertoo vaikean alun opettaneen hänet tekemään ahkerasti töitä, mikä on tukenut hänen myöhempää menestystään.

Nykyään Helsingissä asuva Haapamäki toimii taikurina ja mentalistina. Hän esiintyy laajasti sekä yritys- että yksityistilaisuuksissa.

Tammikuussa 2023 Viljo Haapamäki perusti kollegansa Kristian Backmanin kanssa Helsinki Magic Show-nimisen taikuriklubin. Ensimmäinen esityskausi oli valtaisa menestys, ja suuren kysynnän vuoksi Helsinki Magic Show aloitti joulukuussa 2023 toisen esityskautensa. Esityksissä on nähty kotimaisia taikureita ja mentalisteja kuten Jarmo Luttinen ja Pete Poskiparta, sekä useita kansainvälisesti tunnettuja taikureita kuten ruotsalainen Tom Stone, ranskalainen David Stone, sekä espanjalaiset Mario Lopez ja Hector Mancha.

Nykyään Helsinki Magic Show on Euroopan suurin säännöllisesti järjestettävä taikuriklubi.

Lähteet:
--------

1. ↑  Raija Anttila: Täältä kotoisin | Viljo Haapamäki oppi ensimmäisen korttitemppunsa lastenvahdilta – Nyt hän on yksi Suomen kysytyimmistä ammattitaikureista ja mentalisteista *Keskilaakso*.  13.3.2023. Viitattu 5.4.2024.
2. ↑  Padasjoen Sanomat 19.4.2018 - Lehtiluukku.fi *www.lehtiluukku.fi*. Viitattu 5.4.2024.
3. ↑  Raija Anttila: Elimäeltä kotoisin oleva Viljo Haapamäki, 23, on yksi Suomen kysytyimmistä ammattitaikureista ja mentalisteista – Ensimmäisen korttitemppunsa hän oppi lastenvahdilta *Kouvolan Sanomat*.  14.3.2023. Viitattu 5.4.2024.
4. ↑  Marjo Rämö: Tämä ala mielletään edelleen vain lasten viihteeksi – Uudet show-illat alkavat pyöriä Helsingin ytimessä *Helsingin Uutiset*.  8.1.2023. Viitattu 5.4.2024.
5. ↑   "Huomenta Suomi - Torstaina 7 joulukuu". fi
6. ↑  Helsinki Magic Show vol. 5 | On the Rocks | Helsinki. Viitattu 5.4.2024.
7. ↑  Helsinki Magic Show vol. 3 | On the Rocks | Helsinki. Viitattu 5.4.2024.
8. ↑  Helsinki Magic Show, vol. 10 | On the Rocks | Helsinki. Viitattu 5.4.2024.
9. ↑  Helsinki Magic Show, vol. 9 | On the Rocks | Helsinki. Viitattu 5.4.2024.
10. ↑  Helsinki Magic Show, vol. 6 | On the Rocks | Helsinki. Viitattu 5.4.2024.
11. ↑  Helsinki Magic Show vol. 10 *AllEvents.in*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
Nykyään käytöstä poistettu yhdysvaltalainen pelastussukellusvene Mystic telakoituneena ydinsukellusveneeseen.
**Pelastussukellusvene** on pieni sukellusvene, jonka tehtävä on sukeltaa haaksirikkoutuneen sukellusveneen luokse ja pelastaa sen miehistö pinnalle.

Toimintaperiaate
----------------

Yhdysvaltalainen pelastussukellusvene laivan nosturissa.
Pelastussukellusveneen saaminen onnettomuuspaikalle täytyy tehdä nopeasti, sillä rikkoutuneen tai jumiutuneen sukellusveneen miehistö ei pärjää kauaa ilman vettä, ruokaa ja lämmitystä. Pelastussukellusvene voidaan kuljettaa suurella lentokoneella lähemmäs kohdealuetta ja itse tapahtumapaikalle laivalla tai suuremmalla sukellusveneellä.

Pelastustilanteessa sukellusvene telakoituu apua tarvitsevan sukellusveneen luukulle, jonka kautta selviytyjät siirtyvät toiseen sukellusveneeseen ja kuljetetaan emäalukselle. Pelastussukellusveneet voivat kuljettaa ihmisiä yleensä vain muutamasta muutamaan kymmeneen, joten pelastuskohteelle joudutaan tekemään useita sukelluksia koko miehistön pelastamiseksi.

Käyttö
------

Venäläinen Bester-luokan sukellusvene
Pelastussukellusveneitä ei ole runsaasti, joten sukellusveneonnettomuuksissa on tarjottu kansainvälistä pelastusapua, esimerkiksi Venäjän laivaston *Kurskin*, Argentiinan laivaston *ARA San Juanin* ja Indonesian laivaston *KRI Nanggalan* onnettomuuksissa. Pelastussukellusveneitä on esimerkiksi Intian, Ruotsin (URF), Singaporen, Venäjän ja Yhdysvaltain laivastoilla. Britannialla, Ranskalla ja Norjalla on yhteinen NATO Submarine Rescue System -hanke.

Lähteet
-------

1. 1 2  Deep Submergence Rescue Vehicle - DSRV *Military.com*. Viitattu 5.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Submarine rescue Naval Undersea Museum. Viitattu 5.12.2023.
3. ↑  Erkki A. Kauhanen: Syvyyksistä pelastaminen on erittäin vaikeaa *Helsingin Sanomat*.  15.8.2000. Viitattu 5.12.2023.
4. ↑  "Kuin menisi hautajaisiin päivittäin" – kadonneen sukellusveneen miehistön omaisten piina jatkuu Argentiinassa *Yle Uutiset*.  27.11.2017. Viitattu 5.12.2023.
5. ↑  Indonesian vesillä uponneen sukellusveneen hylky löytynyt – alus hajonnut kolmeen osaan *Ilta-Sanomat*.  25.4.2021. Viitattu 5.12.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Rettungs-U-Boot
**Johan Esaias Waaranen (alk. Tortberg)** (2. maaliskuuta 1834 Pori – 11. lokakuuta 1868 Helsinki) oli suomalainen historian tutkija, joka tutki 1600-luvun alun Suomen historiaa.

Waarasen vanhemmat olivat kultaseppä Johan Jakob Tortberg ja Wilhelmina Kristina Kylén ja puoliso vuodesta 1862 Henrietta Margareta Samuelsson. Waaranen otti suomalaisen sukunimen jo luokioikäisenä. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1857 ja teki seuraavasta vuodesta alkaen Ruotsissa 1600-luvun alun Suomea koskevia arkistotutkimuksia. Filosofian lisensiaatiksi (tohtoriksi) hän valmistui 1860, väitöskirjan aihe oli *Öfversigt af Finlands tillstånd i början af sjuttonde seklet*. Vuonna 1862 hän julkaisi tutkimuksen *Landtdagen i Helsingfors 1616 och Finlands dåvarande tillstånd,*jonka perusteella hänen nimitettiin samana vuonna Helsingin yliopiston historian dosentiksi. Hänen 1863 aloittamansa tutkimuksen *Samling af urkunder rörande Finlands historia I-V* kaksi viimeistä osaa valtionarkisto julkaisi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Valtionarkistoon Waaranen oli toimittanut huomattavan määrän alkuperäisiä Suomea koskevia vero- ja tilikirjoja Ruotsista ja Venäjältä, samoin kuin pääosan omasta vuoteen 1632 asti ulottuvasta aineistokokoelmastaan. Vuodesta 1862 vuoteen 1867 Waaranen teki arkistotutkimuksia Moskovassa, jossa hän kuitenkin sairastui henkisesti ja fyysisesti. Hän kuoli Lapinlahden sairaalassa seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 792. Helsinki: WSOY, 1955.
2. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 556. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
3. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Esaias Waaranen. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 10.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Öfversigt af Finlands tillstånd i början af sjuttonde seklet (1860). Johan Esaias Waaranen. Google Books. Viitattu 10.3.2013,

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Sappitatti** (*Tylopilus felleus*) on yksi tattilajeista. Se on myrkytön, mutta niin pahanmakuinen, ettei sitä juuri käytetä ravinnoksi. Se muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti herkkutattia (*Boletus edulis*).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sappitatin lakki on väriltään ruskea ja kiilloton. Sen muoto on nuorella sienellä puolipallomainen, mutta vanhemmiten se laajenee ja saavuttaa noin 15 sentin halkaisijan. Lakin pinta halkeilee monesti sienen kasvaessa. Tatin pillit ovat nuoressa itiöemässä valkoiset, mutta ne muuttuvat sienen vanhetessa tai kosketuksesta vaalean punertaviksi. Pillikerros pursuaa näkyville sienen pintakelmun reunan yli. Sienen jalka on suunnilleen lakin värinen. Se hoikistuu sienen kasvaessa, mutta tyveltään se usein säilyy turvonneena. Jalan yläosan verkkokuvio on sen pohjaväriä tummempi.

### Samankaltaiset lajit

Sappitatin jalan yläosa
Sappitatti voi muistuttaa ulkonäöltään herkkutattia ja jopa kasvaa niiden kanssa samanlaisilla kasvupaikoilla, useimmiten havupuiden läheisyydessä. Näkyvä ero on kuitenkin tattilajien jalassa: sappitatilla on jalassa selvä tumma harvahko verkkokuvio, joka on aivan yläosastaan vaalea. Herkkutatin verkkokuvio on yleensä vaalea ja sen pillit puolestaan muuttuvat vanhemmiten punertavan sijaan kellertäviksi.

Kasvuaika ja -paikka
--------------------

Sappitatin itiöemiä esiintyy kesäkuusta aina syyskuun lopulle. Toisin kuin monet muut tattilajit, sappitatti ei ole sienijuurinen, vaan se on lahottajasieni. Siksi sen kasvupaikkoja ovat usein esimerkiksi vanhat kannot ja muurahaispesät.

Käyttö ravinnoksi
-----------------

Sappitattia pidetään voimakkaan sappea muistuttavan makunsa tähden ruoaksi kelpaamattomana, sillä yksikin pala sitä saattaa pilata sieniruoan maun kokonaan. Erittäin pahasta maustaan huolimatta se on kuitenkin myrkytön. Suomen Sieniseuran piirissä on tutkittu pienellä otoksella sappitatin karvausaistimusta ihmisillä ja todettu siinä olevan eroja: Pieni määrä koehenkilöistä ei koe karvautta lainkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Taksonomian lähde: Index Fungorum Luettu 1.9.2008
2. 1 2 3 4  Eriksson, K. & Kotiranta, H.: *Käytännön sieniopas*, s. 82. Kirjayhtymä, 1985. ISBN 951-26-2809-0.
3. 1 2  Kosonen, Lasse: Karvasta makua elokuussa, sappitatti.  *Sienilehti 3*, 2022, s. 4–6.  Suomen Sieniseura ry.

Aiheesta muualla
----------------

* Sappitatti (*Tylopilus felleus*) *Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö*.
* Luontonetti: Sappitatti (*Tylopilus felleus*)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Tylopilus felleus | 
* Wikidata: Q633503
* Wikispecies: Tylopilus felleus
* AusFungi: 60026502
* BioLib: 60138
* CoL: 59TVS
* EoL: 1013415
* EPPO: TYLPFE
* Fungorum: 122480
* GBIF: 2524910
* iNaturalist: 63489
* IRMNG: 10645740
* MycoBank: 122480
* NatureServe: 2.1072351
* NBN: NHMSYS0001500673
* NCBI: 98230
* Observation.org: 13537
* Open Tree of Life: 646170
* uBio: 1153748
* Laji.fi: MX.73498

 |
|  |
| Boletus felleus | 
* Wikidata: Q59578431
* AusFungi: 60026503
* CoL: MCHZ
* Fungorum: 220917
* GBIF: 5955009
* IRMNG: 10383887
* MycoBank: 220917

 |

 |
**Anna-Lovisa Inkinen**, o.s. **Lyytikäinen** (1916 Kaarina – 23. elokuuta 2006) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa toiminut opettaja, virkamies ja Ruotsinsuomalaisten Keskusliiton perustajajäsen, joka vaikutti merkittävästi siihen, että oli ruotsinsuomalaisille alettiin antaa opetusta suomeksi ja että heitä varten alettiin kouluttaa suomenkielisiä opettajia.

Henkilöhistoria
---------------

Kaarinassa syntynyt Anna-Lovisa Inkinen tuli ylioppilaaksi Kristiinan lukiosta ja harjoitti kieliopintoja Helsingin yliopistossa. Hän avioitui 1941 Mauno Inkisen kanssa. Perhe muutti Ruotsiin 1944, missä Anna-Lovisa Inkinen työskenteli opettajana monissa eri kouluissa, kunnes hänestä tuli englannin opettaja Engelbrektin kouluun Tukholmaan 1962. Inkinen oli puolisonsa kanssa suomalaisuusaktiivi, jo 1950-luvulla perustamassa Ruotsinsuomalaisten Keskusliittoa. Hän vaikutti myös osaltaan siihen, että liitto järjesti suomalaislapsille 1950-luvulla kesä- ja leirikouluja suomen kielen harjoittamiseksi.

Vuonna 1962 Inkinen ryhtyi antamaan suomenkielistä tukiopetusta oman koulunsa ja muidenkin koulujen oppilaille kaikissa oppiaineissa. Hän oli merkittävä edelläkävijä siirtolaislasten kieliasiassa ja toimi asiantuntijana useissa eri komiteoissa. Inkinen vaikutti myös Ruotsin suomenkieliseen opettajankoulutukseen. Hän oli vuodesta 1966 suomalaisten aineopettajien metodiikan opettaja opettajienkoulutuslaitos Lärarhögskolanissa Tukholmassa ja vuonna 1969 hänestä tuli Ruotsin kouluylihallituksen asiantuntija. Inkinen myös julkaisi suomenruotsalaisille tarkoitettuja oppikirjoja ja oli 1952 mukana perustamassa Förlaget Suomi -kustannusyhtiötä, joka julkaisi *Tukholman Uutiset* -sanomalehteä. Eläkkeelle hän jäi 1981.

Julkaisuja
----------

* *Ruotsin ruotsia: kurs i svenska för finsktalande: ruotsinkielin kurssi*, 1961 (S. Higelinin ja K. Arvidssonin kanssa)
* *Utbildningen av lärare i finska*, 1981 (A. Ylärakkolan kanssa)
* *Riksförbundet Finska föreningar i Sverige: tillkomst och verksamhet*, 1985

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Weckström, Lotta: / Anna-Lovisa Inkinen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  15.1.2010. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 3.4.2024.
2. ↑  Oi maamme Ruotsi, mannan maa...  *Uusi Suomi*, 8.4.1984, nro 97, s. 18. Kansalliskirjasto. Viitattu 3.4.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Anna-Lovisa Inkinen *Biografiasampo*.
**Sara La Fountain** (ent. **Saara Kuronen**, s. 22. huhtikuuta 1981, Santa Barbara, Yhdysvallat) on suomalainen ruokakolumnisti, -kirjailija ja televisiojuontaja. Hänen isänsä on amerikanranskalainen ja äiti suomalainen.

La Fountainin ensimmäinen ruokaohjelma, *à la Sara*, alkoi MTV3:lla syksyllä 2005. Hänen samanniminen keittokirjansa ilmestyi lokakuussa 2005. Toukokuussa 2006 kirja valittiin voittajaksi *Gourmand World Cookbook Award* -kilpailussa uuden tulokkaan luokassa.

Keväällä 2008 alkoi Suomessa MTV3:lla esitettävä, kansainväliseen levitykseen tehty ruokaohjelma *Täydellinen päivä* jossa ruokaa laittaa La Fountainin lisäksi kolme muuta tunnettua pohjoismaista kokkia. Vuonna 2014 hän esiintyi *24Kitchen*-televisiosarjassa.

La Fountain on opiskellut New Yorkissa Culinary Institute of Americassa (CIA).

Sara La Fountainin oli kihloissa ohjaaja Antti J. Jokisen kanssa. Pariskunnalla oli koti sekä Suomessa että Yhdysvalloissa. He erosivat lokakuussa 2011.

Marraskuussa 2016 La Fountain valittiin Suomen kuumimmaksi naiseksi hyvin aktiivisella Futisforum2-sivustolla. Kyseessä oli moniosainen äänestys, jossa alkujaan oli mukana jopa 300 suomalaiskaunotarta. Finaalissa tittelistä kisasi lopulta kahdeksan naista, joiden joukosta Sara La Fountain nappasi ykkössijan peräti 21,5 prosentilla äänistä. Asiasta uutisoi muun muassa *Ilta-Sanomat*. Myös La Fountain itse reagoi valintaansa sen tultua julki.

Keväällä 2010 La Fountain valittiin yhdysvaltalaisen veitsi- ja teräasearvosteluja keräävän blogisivuston järjestämässä äänestyksessä maailman viidenneksi seksikkäimmäksi julkkiskokiksi.

Teokset
-------

* *À la Sara*
* *Healthy kitchen*
* *Sara’s Australia*

Lähteet
-------

1. 1 2  Sara La Fountain Iltalehti. Viitattu 31.1.2011.
2. ↑  Julkkiskokki Sara La Fountain: Minua kiusattiin koulussa  15.5.2008. MTV3.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 22.12.2013.
3. 1 2  Upean Sara La Fountainin kauneus on kypsynyt vuosien varrella – katso kuvat (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Gourmand International *cookbookfair.com*.  Arkistoitu 27.10.2021. Viitattu 12.7.2019.
5. ↑  Sara La Fountain *24kitchen.fi*. Viitattu 22.12.2013.
6. ↑  Louko, Eeva: Unelmaparin yllätysero! *Iltalehti*.  14.10.2011. Viitattu 9.3.2013.
7. ↑  Suomen kuumimmaksi naiseksi valittu Sara La Fountain saunanraikkaana pelkässä pyyhkeessä *Ilta-Sanomat*.  13.11.2016.  Arkistoitu 13.11.2016. Viitattu 14.11.2016.
8. ↑  Väänänen, Samuli: Suomalaiskauneus valloittaa – Sara La Fountain on maailman viidenneksi seksikkäin kokki *Voice.fi*.  27.3.2010.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 9.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iltalehden Julkkislista: Sara La Fountain
**Moskovan suomalainen peruskoulu** (ven. Финская начальная школа в Москве, *Finskaja natšalnaja škola v Moskve*) on vuonna 1965 perustettu Moskovassa toimiva suomalainen virallinen ulkomaan koulu, joka tarjoaa opetusta Moskovassa asuville suomenkielisille lapsille. Koulu toimii suomen kielellä ja noudattaa Suomen perusopetuslakia. Koulua ylläpitää Suomalainen koulutusyhdistys ry, ja sen rehtorina toimii Juha Heikkinen.

Luokille 2–9 järjestetään valintakoe. Koulun lukuvuosimaksu on vuodessa 5000 euroa, joka kattaa oppikirjat, oppimateriaalin ja yhden lämpimän aterian päivässä. Koulu järjestää tiloissaan myös erilaisia vapaa-ajan kerhoja.

Koululaisten vanhemmat työskentelevät pääasiassa Suomen Moskovan-suurlähetystössä tai Moskovassa sijaitsevissa suomalaisissa yrityksissä.

Tilat
-----

Koulu muutti nykyiselle paikalleen lähelle Universitetin metroasemaa vuonna 2003. Koulualue on aidattu ja vartioitu. Koulun 660 neliömetrin luokkatilat sijaitsevat rakennuksen kolmannessa kerroksessa. Koulu jakaa kampusrakennuksen yhdessä Moskovan japanilaisen koulun, Moskovan ruotsalaisen koulun ja Scuola Italiana Italo Calvinon (italialaisen koulun) kanssa. Nämä koulut järjestävät myös keskenään yhteistä toimintaa.

Rakennukseen kuuluvat myös ruokasali, sisäkuntosali, tekninen luokkahuone, talvisin luistinratana toimiva pelikenttä, musiikki-instituutti sekä pieni ulkoliikuntakenttä koulun pihalla.

Päiväkoti
---------

Samoissa tiloissa koulun kanssa toimii pieni yksityinen Moskovan suomalainen päiväkoti, Mossula. Mossulassa opetuskieli on pääsääntöisesti suomi ja siellä pyritään tuomaan erityisesti esille suomalaisia tapoja ja kulttuuriperinteitä.

Päiväkodin jälkeen on mahdollista jatkaa Moskovan suomalaisen koulun esiopetusryhmään ja sieltä eteenpäin perusopetukseen, usein Moskovan suomalaiseen peruskouluun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Moskovan suomalainen koulu *Suomi ulkomailla: Venäjä*. Viitattu 13.3.2024.
2. 1 2 3 4 5  MOSKOVAN SUOMALAINEN KOULU *mossko.fi*. Viitattu 13.3.2024.
3. ↑  Suomalaisen koulun rehtori kertoo IL:lle tunnelmasta Moskovassa: Ikämiehet kauhistelevat talk-showssa, miten Ukrainassa ovat vallassa natsit *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.3.2024.
4. ↑  Suomalaiset jättävät Venäjän – Moskovan suomalaiskoulun tulevaisuus näyttää epävarmalta *Yle Uutiset*.  29.5.2015. Viitattu 16.3.2024.
5. 1 2 3 4 5  Moskovan suomalainen peruskoulu *web.archive.org*.  19.1.2008. Viitattu 13.3.2024.
6. 1 2  Финская школа в Москве *Finland abroad: Россия*. Viitattu 13.3.2024. (venäjäksi)
7. ↑  Поступление – Suomalais-venäläinen koulu *svk-edu.fi*. Viitattu 15.3.2024. (venäjäksi)
Näkymä Kisakalliolta Maikkalanselälle.
**Karnainen** (ruots. *Karnais*) on Lohjan 22. kaupunginosa, keskustan pohjoispuolella.
Vesialueiden kuten Hormajärven ja Maikkalanselän ympäröimän metsäisen kylän läpi kulkee nykyisin valtatie 1 eli Helsinki–Turku-moottoritie, 2,2 kilometrin matkan Karnaisten tietunnelissa, joka oli Suomen pisin, kunnes sata metriä pidempi Tampereen rantatunneli valmistui 2016. Karnaisissa sijaitsevat myös Lohjan ABC-huoltamo ja Kisakallion Urheiluopisto. Järvien rannoilla on omakotitaloja ja kesämökkejä.

Karnaistenkorpi
---------------

Jyrkkiä metsäisiä kallioita sisältävä Karnaistenkorpi on Lohjan laajin yhtenäinen ulkoilualue. Siellä on kaksi pientä lampea, kaksi opastein varustettua luontopolkua sekä lapsille ja perheille suunnattu tarinapolku.

Lähteet
-------

1. ↑  L62 Karnainen, 22. kaupunginosa Routio korttelin 100 ja katu- ja liikennealueen asemakaavan muutos ja asemakaava *lohja.emmi.fi*. Viitattu 10.6.2021.
2. ↑  Ilpala, Merja: Lohjan Karnaisissa moottoritie sukeltaa pitkään tunneliin *Turun Sanomat*.  23.5.2006.  Arkistoitu 28.1.2019. Viitattu 28.1.2019.
3. ↑  Lohja menetti pisimmän tunnelin *Länsi-Uusimaa*.  23.11.2016. Viitattu 27.1.2019.
4. ↑  ABC Lohja Suur-Seudun Osuuskauppa.  Arkistoitu 28.1.2019. Viitattu 28.1.2019.
5. ↑  Karnaistenkorven luonto- ja tarinapolku Lohjan kaupunki. Viitattu 28.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Karnaisten retkeilykartta (PDF)

Lohjan kaupunginosat
1. Anttila | 2. Ahtsalmi | 3. Pitkäniemi | 4. Hiidensalmi | 5. Pappila | 6. Moisio | 7. Myllylampi | 8. Neitsytlinna | 9. Ojamo | 10. Ojamonkangas | 11. Keskilohja | 12. Metsola | 13. Gunnarla | 14. Vienola | 15. Gruotila | 16. Pappilankorpi | 17. Jönsböle | 18. Kyrkstad | 19. Virkkala | 20. Maksjoki | 21. Vappula | 22. Routio | 23. Lempola | 24. Ventelä | 25. Perttilä | 26. Muijala | 27. Röylä | 28. Paloniemi | 29. Immula | 30. Kirkniemi | 31. Nummenkylä | 32. Karnainen | 101. Sammatti | 102. Karjalohja | 103. Nummi | 104. Pusula | 105. Saukkola
**Johanneksen kirkko** on modernisti-taiteilija Greta Hällfors-Sipilän (1899–1974) n. vuonna 1918 öljyvärein kankaalle maalaama maalaus, kooltaan 73,5 × 66,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen vuonna 1991.

Johanneksen kirkko -maalaus tuo mieleen Marc Chagallin taiteen ilmavuuden ja perspektiivien leikin. Taideopiskelijat Greta Hällfors-Sipilä ja Sulho Sipilä olivat nuoripari, joka oli tutustunut Marc Chagallinkin töitä sisältäneeseen Venäläisen taiteen -näyttelyyn Helsingissä vuonna 1916. Mutta myös muutoin venäläisen, samoin kuin saksalaisen taiteen uudet virtaukset olivat olleet esillä Suomessa. Hällfors-Sipilä suosi töissään vesi- ja guassivärejä ja katsotaankin, että Johanneksen kirkko -maalaukseen on myös tarttunut jotain vesiväritöiden lennokkuudesta. Maalauksessa on mukana koomisia ihmishahmojakin.

Maalauksen kolmen päävärin (punaisen, sinisen ja keltaisen) samanaikainen raikas käyttö oli outo ilmiö Suomen taiteessa tuohon aikaan.

Johanneksenkirkko näkyi taiteilijaparin kodin ikkunoista, Laivurinrinne 2:sta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Helmiriitta Sariola teoksessa Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Olavinen, Anja: Greta Hällfors-Sipilä: Johanneksen kirkko. Teoksessa *Ateneum-opas*. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 83.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Johanneksen kirkko.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Aurium esiintymässä Himos Areenalla 27.1.2024 Dance Weekend tapahtumassa.
**Aurium** on suomalainen vuonna 2006 perustettu yhtye, joka esittää suomenkielistä elektronista tanssimusiikkia.

Historia
--------

Yhtyeen perustivat vuonna 2006 Jarkko Ripsomaa ja Serdar Ilter. Yhtyeen vokalistina toimi Helena Lerkkanen (os. Manninen) vuoteen 2012 asti.*lähde?*

Yhtyeen alkutaipaleella biisejä julkaistiin mikseri.net palvelussa. Vuonna 2010 yhtye solmi levytyssopimuksen tamperelaisen levy-yhtiön Prime Time Music:n kanssa jonka kautta yhtye julkaisi singlen 'Pakoon'.*lähde?*

Virallisia julkaisuja yhtye teki alkuperäisellä kokoonapanolla kaksi; 'Pakoon' (2010) ja 'Kahleet' (2012). Yhtyeen muita epävirallisia demojulkaisuja ovat mm. 'Salaisuuksien yö' ja 'Levoton' Yhtye keikkaili vuosina 2010-2011 ympäri suomea mm. Himoksella ja Kalajoen Juhannus -festivaaleilla kunnes toiminta hiipui vuonna 2012.

Comeback
--------

Jarkko Ripsomaa ja Piritta Tanttari tapasivat vuonna 2022 Seinäjoen Rytmi-Instituutin artistivalmennuksessa. Duo alkoi kirjoittaa yhdessä musiikkia ja uusi biisejä alkoi syntyä nopeasti. Yhdessä he pohtivat biisien julkaisua ja lopulta Piritta ehdotti että biisit julkaistaisiin Aurium -yhtyeenä. Aurium sai hyvää palautettta artistivalmennuksessa mm Jonas Olssonilta ja Universalin Marja Kokkolta. Yhtye teki virallisen comebackin julkaisemalla singlen 'Uskotko magiaan?' 17.2.2023 ja palaamalla esiintymislavoille Club Onniteekki tapahtumassa Seinäjoella Hotelli Sorsanpesässä 18.3.2023.

Aurium on julkaisi vuonna 2023 uudella kokoonpanolla 5 singleä 'Uskotko magiaan?', 'Vie mut uniin', 'Ilmaa', 'Ainoo' ja 'Daimoni'

Aurium suunnittelee albumin julkaisua vuonna 2024.

Diskografia
-----------

### Singlet

- Pakoon (2010)

- Kahleet (2012)

- Uskotko magiaan? (2023)

- Vie mut uniin (2023)

- Ilmaa (2023)

- Ainoo (2023)

- Daimoni (2023)

- Loppuu todellisuus (2024)

Aiheesta muualla
----------------

* Findance.com haastattelu:
* Volume.fi haastattelu:
* Radio Vaasa haastattelu:
* Aurium Discogs:
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Manta on myös naisen nimi.*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Manta** on noin 217 000 asukkaan kaupunki Manabin provinssissa Ecuadorissa Tyynenmeren rannikolla. Kaupungissa on maan suurin satama. Kaupunki perustettiin virallisesti 1922.

Mantassa on ollut asutusta ainakin 3000-luvulta eaa. Se oli manta-intiaanien pääkaupunki nimeltä Jocay 1200-luvulla jaa. Manta-nimen sille antoivat espanjalaiset konkistadorit. Kaupunki on kaupan keskus, aikoinaan sieltä vietiin panamahattuja, nykyisin kahvia, kaakaota, banaaneita, puuvillaa, tekstiileitä ja kalaa. Syvänmeren kalastuslaivasto käyttää sen satamaa, ja kaupungissa on myös tonnikalan purkittamo.

Vuonna 1999 Yhdysvallat sai kymmenvuotisen sopimuksen perustaa lentotukikohta Eloy Alfaron lentokentällä huumeiden vastaista sotaa varten. Maan vuoden 2009 perustuslaki kielsi ulkomaiset sotilastukikohdat.

Heinäkuussa 2008 presidentti Correa ja Venezuelan presidentti Hugo Chávez sopivat kuuden miljardin dollarin arvoisesta öljynjalostamoprojektista, jonka osana piti rakentaa Mantaan Etelä-Amerikan länsirannikon suurin syväsatama.*lähde?* Venezuela vetäytyi hankkeesta vuonna 2011, ja jalostamon rakentaminen jäi kesken.

Lähteet
-------

1. ↑  Ecuador *Citpypopulation*. Viitattu 12.2.2019.
2. ↑  Manta *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 12.2.2019.
3. ↑  Ecuador looking for a contractor to complete Pacific oil refinery *The Cuenca Dispatch*.  2018. Viitattu 12.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manta (Ecuador)** Wikimedia Commonsissa
Katajanokan kanava vanhalta sillalta nähtynä. Oikealla Uspenskin katedraali.
**Katajanokan kanava** sijaitsee Helsingissä, ja se erottaa Katajanokan kaupunginosan Helsingin kantakaupungista. Se toimii myös Katajanokan ja Kruununhaan kaupunginosien rajana. 

Katajanokka oli alun perin niemi, mutta jo vuonna 1749 Augustin Ehrensvärd esitti suunnitelman, jossa niemi oli eroteltu mantereesta kanavalla. Kanava kaivettiin lopulta 1830- ja 1840-lukujen vaihteessa Katajanokan kannaksen poikki Eteläsatamasta Pohjoissatamaan. Rakennustyössä käytettiin Suomenlinnan siviilivankeja, jotka tuotiin joka päivä proomuilla työmaalle. Urakka valmistui vuonna 1844, ja kanavan yli rakennettiin puinen silta. Kanavaa uudistettiin vuosien 1862–1866 välillä, ja puusilta korvattiin rautasillalla. Uudempi ajoneuvoliikenteelle tarkoitettu silta rakennettiin 1990-luvun alussa.

Katajanokan kanavan pituus on 150 metriä. Sen ylittää nykyisin neljä siltaa. Kanavassa on 0,0 metrin kulkusyvyyttä osoittava merkki, ja sen läpi voi liikennöidä vain soutuveneillä ja kanooteilla.

Katso myös
----------

* Laajasalon kanava
* Ruoholahdenkanava

Lähteet
-------

* Suomen kanavat: Helsingin kanavat (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Katajanokan kanavaterminaalin alue / asemakaavahistoria, rakennushistoria ja kaupunkikuvan kehitys  1.3.2010. Helsingin kaupunki. Viitattu 8.5.2023.
2. ↑  Carina Jaatinen & Tommi Lindh & Hannu Lunkka: *Helsingin kantakaupungin rakennuskulttuuri – Katajanokan kaupunginosan inventointi*. Helsingin kaupunginmuseon tutkimuksia ja raportteja 2/1998. Helsingin kaupunginmuseo. ISBN 951-718-174-4.
3. ↑  *Katajanokan Tulli- ja pakkahuone / Rakennushistoriaselvitys*, s. 8. Helsingin kaupunki, 2022. ISBN 978-952-7417-89-8. Verkkoversio (PDF) (viitattu 8.5.2023).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katajanokan kanava** Wikimedia Commonsissa
**Pfeiffer Georgi** (s. 27. syyskuuta 2000 Berkeley, Gloucestershire) on englantilainen maantie- ja ratapyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Sunwebissa vuonna 2019 ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nykyiseltä nimeltään Team dsm-firmenich PostNLx. Hän on menestynyt etenkin yksipäiväisissä kilpailuissa.

Georgi mursi kaksi nikamaa Belgiassa sattuneessa kolarissa vuonna 2020, minkä jälkeen hän oli useita kuukausia kuntoutuksessa. Hän saavutti maantieajon alle 23-vuotiaiden MM-hopeaa 2022. Hän voitti UCI Women's World Tour -sarjaan kuuluneen Classic Brugge–De Panne -kilpailun 2023 runsaan minuutin erolla Elisa Balsamoon. Hän on voittanut maantieajon Britannian-mestaruuden vuosina 2021 ja 2023.

Ratapyöräilyssä Georgi on saavuttanut pudotusajon EM-hopeaa 2022.

Saavutuksia
-----------

### Maantiepyöräily

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2017
Junioreiden Gent–Wevelgem, voitto
EPZ Omloop van Borsele, pistekilpailun ja nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kuudes, aika-ajossa seitsemäs
2018
Trofeo Da Moreno - Piccolo Trofeo Alfredo Binda, voitto
Healthy Ageing Tour Junior Women, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Watersley Ladies Challenge, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
MM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa neljäs
2021
Holland Ladies Tour, kokonaiskilpailussa kuudes, nuorten kilpailun voitto
La Choralis Fourmies Féminine, voitto
Maantieajon Britannian-mestaruus
Ronde van Drenthe, kuudes
2022
Alle 23-v. aika-ajon Britannian-mestaruus
Baloise Ladies Tour, nuorten kilpailun voitto
Postnord Vårgårda WestSweden RR, toinen
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa hopeaa
2023
Omloop Het Nieuwsblad, viides
Classic Brugge–De Panne, voitto
RideLondon Classique, kokonaiskilpailussa viides
Dwars door de Westhoek, voitto
Maantieajon Britannian-mestaruus
MM-kilpailut, sekaviestissä neljäs
Holland Ladies Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
EM-kilpailut, maantieajossa neljäs
Binche–Chimay–Binche, voitto
2024
Trofeo Alfredo Binda – Comune di Cittiglio, viides
Pariisi–Roubaix, kolmas
### Ratapyöräily

Lähteet: Cycling Archives, TheSports.org

2017
Nuorten EM-kilpailut, pudotusajossa ja pariajossa pronssia
Pariajon Britannian-mestaruus
Junioreiden pariajon Britannian-mestaruus
2018
Junioreiden pisteajon Britannian-mestaruus
Nuorten MM-kilpailut, pisteajossa ja joukkuetakaa-ajossa neljäs, pariajossa viides
2022
EM-kilpailut, pudotusajossa hopeaa, pariajossa neljäs, omniumissa kuudes

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pfeiffer Georgi *procyclingstats.com*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Pfeiffer Georfi *cyclingarchives.com*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Pfeiffer Georgi: British champion on crashing, confidence and her breakthrough *bbc.com*.  16.11.2021. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  2023 » 6th Classic Brugge-De Panne WE (1.WWT) *procyclingstats.com*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
5. 1 2  Track Cycling - Pfeiffer Georgi *the-sports.org*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
Bosnia ja Hertsegovina.  Bosniakkien pääasialliset asuma-alueet.
**Bosniakit** (bosniaksi *Bošnjaci*) ovat slaavilainen kansa, joka pääasiassa muodostuu Bosnia ja Hertsegovinan muslimeista. Bosniakit muodostavat Bosnia ja Hertsegovinan väestöstä 51 prosentin osuuden. Heitä asuu vähemmistönä myös muun muassa Serbiassa, Montenegrossa, Kosovossa ja Pohjois-Makedoniassa kuten myös muissa entisen Jugoslavian maissa. Nykyään bosniakkien kieltä kutsutaan bosnian kieleksi (serbokroatiankieli).

Länsimaissa bosniakkeja kutsutaan usein Bosnian muslimeiksi, mikä on virheellinen nimitys, sillä kaikki bosniakit eivät ole muslimeja eivätkä kaikki Balkanin muslimit bosniakkeja. Suurin osa (noin 90 prosenttia) bosniakeista on islaminuskoisia, mutta uskonto ei heille ole kovinkaan määräävässä asemassa ja jotkut ovat kääntyneet takaisin kristinuskoon. Bosniakkien kansallistunne ei ole koskaan ollut yhtä voimakas kuin alueen serbien tai kroaattien. Toisessa maailmansodassa bosniakit olivat monesti Saksan puolella. Titon Jugoslavia voimisti muslimien asemaa, mikä herätti serbeissä vastustusta.

1990-luvun alkupuolella Bosnia ja Hertsegovinan muslimit joutuivat Bosnian sodassa ankaran vainon kohteeksi. Heitä surmattiin joukoittain. Jugoslavian aikoina bosniakkien ja muiden muslimikansojen kansallisuudesta käytetty nimitys oli muslimi tai katsottiin sukujuuret sitten kansallisuus oli serbi tai kroaatti. Ennen ensimmäistä Jugoslaviaa, jota kutsuttiin serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnaksi sekä ortodoksit, katoliset että muslimit käyttivät itsestään nimitystä bosniakit. Myöhemmin serbien painostuksesta Jugoslaviassa pyrittiin tuhoamaan bosniakkilainen kansallinen identiteetti mm. kieltämällä heidän nimensä perustuslaissa.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bosniakit** Wikimedia Commonsissa
**Walter Hahn** (s. 20. elokuuta 1987) on itävaltalainen showpainija ja työskentelee WWE:ssä nimellä **Gunther**. Hän on tällä hetkellä Raw brändissä ja hän on pisimpään (666 päivää) WWE Intercontinental Champion - mestaruutta hallinnut painija.

Westside Xtreme Wrestling
-------------------------

Walter teki debyyttinsa saksalaisessa Westside Xtreme Wrestling (wXw) painiorganisaatiossa vuonna 2007 Big Van Walter paininimellä. Walter otteli ja koulutti muita painijoita wXw:ssä aina vuoteen 2020 asti. Hän voitti mm. wXw:n Unified World Wrestling Championship mestaruuden kolme kertaa ja joukkue mestaruuden 4 kertaa. 

Lisäksi Walter on paininut wXw:n aikana myös mm. Pro Wrestling Guerrillassa (PWG), Progress Wrestlingissä, Evolvessa ja on kaiken kaikkiaan viisinkertainen maailmanmestari.

World Wrestling Entertainment
-----------------------------

Tammikuussa 2019 Walter debytoi WWE:ssä brittiläisessä NXT UK brändissä.  NXT TakeOver: New York - tapahtumassa huhtikuussa 2019 Walter voitti hallitsevan WWE NXT Championship-mertarin Pete Dunnen.  Walter hallitsi mestaruutta yli kaksi vuotta ja kaiken kaikkiaan 870 päivää. Hän hävisi mestaruuden Ilja Dragunoville NXT TakeOver 36 - tapahtumassa elokuussa 2021. 

Siirtyessä vuoden 2022 alussa Englannista Yhdysvaltojen NXT:hen, vaihtoi hän paininimensä Guntheriksi. Huhtikuussa hän teki debyyttinsä Smackdown brändissä yhdessä Marcel Barthelin kanssa joka tunnetaan paremmin Ludwig Kaiserina. 10. kesäkuuta Gunther voitti Intercontinental mestaruuden Ricochetilta. Hänestä tuli ensimmäinen itävaltalainen, joka on voittanut kyseisien mestaruuden.  Gunther kuuluu Imperium-joukkueeseen yhdessä saksalaisen Ludwig Kaiserin ja italialaisen Giovanni Vincin kanssa

Mestaruudet ja saavutukset
--------------------------

* **Progress Wrestling**
	+ Progress Atlas Championship (3 kertaa)
	+ Progress Unified World Championship (1 kerta)
* **TNT Extreme Wrestling**
	+ TNT World Championship (1 kerta)
* **Westside Xtreme Wrestling**
	+ wXw Unified World Wrestling Championship (3 kertaa)
	+ wXw World Tag Team Championship (4 kertaa) – yhdessä Ilja Dragunov (1), Robert Dreissker (1), Timothy Thatcher (1), ja Zack Sabre Jr. (1)
	+ wXw 16 Carat Gold Tournament voitto(2010)
	+ wXw World Tag Team Tournament (2015) voitto – yhdessä Zack Sabre Jr.
* **WWE**
	+ WWE/NXT United Kingdom Championship (1 kerta)
	+ WWE Intercontinental Championship (1 kerta)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gunther wrestlindata sivustolla
2. 1 2 3 4 5  WWE:n virallinen sivu Guntherista
3. ↑   wXw:n 16 carat gold tournament 2007
4. ↑   NXT UK WALTER
5. ↑   NXT Takeover New York tulokset
6. ↑   NXT Takeover 36 tulokset
7. ↑   Guntherin Smackdown debyytti
8. ↑   Gunther Intercontinal mestari
**Juho Hesekiel Pekuri** (10. huhtikuuta 1858 Siikajoki – 31. lokakuuta 1943 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kultaseppä ja talousneuvos.

Juho Pekuri oli Kuopiossa kultasepän opissa ja sai kisällikirjan vuonna 1875. Hän oli sitten kultaseppänä V. Porthanilla Viipurissa 1876–1877 ja kolmen vuoden ajan työnjohtajana Kokkolassa ja Vaasassa. Pekuri perusti vuonna 1881 oman kulta- ja hopeasepänliikkeen Jyväskylään. Hän muutti liikkeen 1884 Ouluun, jossa sitten toimi myöhemmin toiminimellä *Oulun Kultaseppä Oy* osoitteessa Kirkkokatu 23. Pekurilla oli myös sivuliikkeet Tampereella 1897–1913 ja Rovaniemellä 1913–1919. Hän alkoi ensimmäisenä Suomessa valmistaa vuonna 1913 koneellisesti pöytähopeaa, ja hänet tunnettiin myös lapinlusikoiden tekijänä. Pekurin kultasepän työpöytä on esillä Pohjois-Pohjanmaan museossa.

Pekuri osallistui Oulussa kunnalliseen elämään ollen muun muassa 10 vuotta rahatoimikamarin jäsenenä. Hän oli myös mukana oman alansa yhdistyksissä. Hän oli viiden vuoden ajan Oulun Teollisuusyhdistyksen puheenjohtajana ja oli Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen. Pekuri oli mukana perustamassa Pohjolan Osake-Pankkia ja oli yksi pankin pääosakkaista. Pekurin lahjoituksen turvin hankittiin tutkimuskoneet ja välineet Oulun Diakonissakodin sairaalan silmätautiosastolle.

Juho Pekurin hauta on Oulussa Intiön hautausmaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  80-vuotias. Talousneuvos J. H. Pekuri, Helsingin Sanomat, 10.04.1938, nro 97, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Geni.com : Juho Hesekiel Pekuri
3. 1 2 3  Syntymäpäiviä, Liitto, 10.04.1938, nro 82, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kultaseppä Pekuri, ilkkajukarainen.fi 11.3.2015 (Web Archive)
5. ↑  Oulu, Juho Hesekiel Pekuri - Oulun tunnetuin hopeaseppä ja lapinlusikoiden tekijä 1900-luvulla, H-verkko 26.11.2011