recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zhang Linpeng** (kiin.  张琳芃; s. 9. toukokuuta 1989 Jinan, Shandong) on kiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kiinan Superliigassa pelaavaa Guangzhou Evergrandea. Oikeajalkainen Zhang on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Kiinan jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Zhang aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 toiseksi korkeimman sarjatason Shanghai East Asia FC:ssä, jossa hän pelasi vuodet 2006–2010. Otteluita kertyi 65 ja maaleja kaksi.

Tammikuussa 2011 Zhang siirtyi Kiinan Superliigan Guangzhou Evergrandeen. Hän debytoi seuran paidassa Dalian Shideä vastaan saman vuoden huhtikuussa. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti seuran kanssa liigamestaruuden. Sama toistui seuraavalla kaudella eli kaudella 2012, nyt Zhang voitti myös cupin ja supercupin. Kaudella 2013 Guangzhou ja Zhang voittivat sekä maan mestaruuden että AFC Champions Leaguen, jonka ansiosta joukkue pelasi seuraavana vuonna seurojen MM-kilpailuissa, joissa Zhang esiintyi kolmessa ottelussa. Kauden 2014 jälkeen Zhang saavutti neljännen liigamestaruutensa. Hänet on valittu kahdesti liigan tähdistöjoukkueeseen ja kerran myös Champions Leaguen tähdistöön. Italialaisseura Inter Milan on kiinnostunut Zhangin peliesityksistä.

Maajoukkueura
-------------

Zhang on pelannut Kiinan nuorten maajoukkueissa. Debyytti Kiinan jalkapallomaajoukkueessa tapahtui joulukuussa 2012 ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan. Zhang onnistui tuossa pelissä myös maalinteossa. Vuonna 2010 Zhang voitti Kiinan kanssa Itä-Aasian mestaruuden. Hän on kuulunut Kiinan joukkueeseen vuoden 2011 Aasian-mestaruuskilpailuissa, joissa hän teki yhden maalin, sekä myös vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa.

Muuta
-----

Zhangin lempinimi *Zhangmos* tulee hänen samanlaisesta pelityylistään jalkapallon MM- ja EM-kultamitalistin, espanjalaisen Sergio Ramosin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Aiheesta muualla
----------------

* Zhang Linpeng Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Zhang Linpeng National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
* Zhang Linpeng Soccerway-sivustolla
**Anu Piritta Talus** (s. 27. helmikuuta 1975 Töysä) on suomalainen oikeustieteilijä ja Suomen tietosuojavaltuutettu marraskuusta 2020 alkaen.

Talus opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 2019 tutkielmalla *From Simply Sharing the Cage to Living Together*. Hän on työskennellyt oikeusministeriön demokratia- ja julkisoikeusosastossa vuodesta 2017 lähtien ja apulaistietosuojavaltuutettuna vuodesta 2019 lähtien. Hänet nimitettiin hoitamaan tietosuojavaltuutetun virkaa marraskuusta 2020 alkaen viran edellisen haltijan Reijo Aarnion jäätyä eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2015 – Finlands jurister 2015*, s. 926. Helsinki 2015. ISBN 978-952-14-2536-3
2. 1 2  Anu Taluksesta uusi tietosuojavaltuutettu.  *Helsingin Sanomat*, 28.8.2020, s. A 17. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Talus, Anu: *From simply sharing the cage to living together: Reconciling the right of public access to documents with the protection of personal data in the European legal framework*. Diss. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2019. ISBN 978-951-51-5632-7. Teoksen verkkoversio.


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Reijo Aarnio** | **Suomen tietosuojavaltuutettu**2020–

 |
Pääkaupungin Karjalaisten Soittokunta vuonna 1947.
**Karelia-puhallinorkesteri** on Helsingissä toimiva puhallinorkesteri, *.*

Historiaa
---------

Karelia-puhallinorkesteri perustettiin Viipurissa 1908 seitsikkona nimellä *Viipurin rautatieläisten soittokunta*. Sen jäsenet liittyivät Viipurin suojeluskunnan soittokuntaan, joka toimi talvisodan syttymiseen saakka. Soittokunnan soittimet ja nuotisto onnistuttiin pelastamaan junavaunussa Helsinkiin.

Sotien jälkeen kapellimestari Vilho Aalto perusti viipurilaisten soittajatovereidensa kanssa Helsingin Rautatieläisten Soittokunnan, joka käytti myös nimeä Pääkaupungin Karjalaisten Soittokunta. Aluksi käytännössä vain esiintymisasu oli erilainen. 1950-luvulla orkesterissa oli jopa noin 30 soittajaa ja ohjelmistossa yli 900 kappaletta. Vuonna 1960 rautatieläisten ja karjalaisten välit viilenivät ja soittokunnat erkanivat.

Karjalaissoittokunta jatkoi harjoittelua Keskon tiloissa Katajanokalla, ja 1960-luvun lopulla poistettiin vaatimus, että jäsenten piti olla syntyperäisiä karjalaisia. Vuonna 1968 orkesterin puheenjohtajaksi tuli tuubansoittaja ja sovittaja Jussi Valto, ja 1974 uudeksi kapellimestariksi valittiin Raimo Voutilainen. Pian soittokunta muutti Käpylän uuteen Karjalataloon, jossa esiintymisiä oli suunnilleen viikoittain. Orkesteri esiintyi myös radiossa ja alkoi tehdä äänilevyjä. Vuonna 1979 otettiin käyttöön esiintymisnimi Karelia-puhallinorkesteri, mutta virallinen nimi on yhä Pääkaupungin Karjalaisten Soittokunta.

Vuonna 1986 kapellimestariksi tuli Ossi Runne, ohjelmisto laajeni viihdemusiikin suuntaan ja orkesterin kokoa kasvatettiin noin kahdestakymmenestä yli kolmeenkymmeneen. Esiintymismatkoja tehtiin Yhdysvaltoihin, Espanjaan ja Unkariin. Vuodesta 1997 Karelian soittajista ja reserviläismuusikoista muodostui Päämajan soittokunta, joka esiintyy maanpuolustushenkisissä tilaisuuksissa.

Vuonna 2003 Ossi Runne vetäytyi kapellimestarin toimesta ja Jussi Valto kuoli. Uudeksi kapellimestariksi kutsuttiin Tom Bildo, jonka johdolla Kareliasta on tullut noin 40 soittajan *symphonic band*. Vuodesta 2008 kapellimestarina on Tom Bildon kanssa vuorotellut Heino Koistinen.

Diskografia
-----------

* Nitrodisko, (1977)
* Messinki on rautaa, (1979)
* Torvi soi ja trumpu pauhaa, (1979)
* Valssimuistoja, (1981)
* Puhallinviihteen toivekonsertti, (1983)
* Hei Karjalasta. (1985)
* Ikiviihdettä, (1987)
* Tempo di tango, (1990)
* Valkea joulu, (1990)
* Suomi-marssi, (1992)
* Ossi, (1994)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Historiaa (Arkistoitu – Internet Archive), Karelia-puhallinorkesteri. Viitattu 31.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu[vanhentunut linkki]
* Pääkaupungin Karjalaisten Soittokunnan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Karelia Puhallinorkesterin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Zhang Xun** (*Tšang Hsun*; 1854 Fengxin, Jiangxi – 12. syyskuuta 1923 Tianjin) oli kiinalainen kenraali, joka yritti kesä–heinäkuussa 1917 palauttaa sotilasvallankaappauksella Qing-dynastian takaisin valtaan.

Zhang palveli Qing-dynastian loppuaikoina Yuan Shikain alaisena komentajana. Hän toimi 1911–1912 Liangjiangin maakunnan kenraalikuvernöörinä ja puolusti Xinhai-vallankumouksen aikana maakunnan pääkaupunkia Nanjingia vallankumouksellisilta. Tasavallan perustamisen jälkeen presidentiksi tullut Yuan Shikai nimitti Zhangin 1913 Jiangsun sotilaskuvernööriksi. Vuosina 1916–1917 hän oli Anhuin kuvernöörinä. Osoittaakseen uskollisuutensa Qing-dynastialle Zhang jatkoi perinteisen palmikon pitämistä.

Yuan Shikain seuraajaksi tullut presidentti Li Yuanhong kutsui Zhangin välittäjäksi itsensä ja vahvan Beyiangin armeijan välille erotettuaan 23. toukokuuta 1917 pääministerinsä Duan Qiruin. Zhang vaati presidenttiä hajottamaan parlamentin, mihin tämä suostui 13. kesäkuuta. Seuraavana päivänä Zhang miehitti joukkoineen Pekingin ja ilmoitti palauttavansa Qing-dynastian vallan. Hän nostikin 1. heinäkuuta viimeisen Qing-hallitsijan Pu Yin uudelleen keisariksi. Kenraali Duan Qirui kuitenkin valtasi pääkaupungin takaisin jo 12. heinäkuuta ja syrjäytti Zhangin asettaman hallituksen. Zhang itse pakeni Hollannin lähetystön turviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Z (englanniksi) Rulers.org. Viitattu 30.3.2014.
2. ↑  China: History (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Paavo Mauronen**, aiemmin **Maurojeff** (17. joulukuuta 1874 Repola – 4. joulukuuta 1950 Nurmes) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Maurasen vanhemmat olivat maanviljelijä Ivan Maurojeff ja Oudotja Höttönen ja puoliso vuodesta 1903 Maria Törhönen. Mauranen oli S. Nikitinin palveluksessa Nurmeksessa 1888–1890 ja 1893–1894 ja W. A. Ipatoffin palveluksessa Antrean Korpilahdessa 1890–1892 ja Nurmeksessa 1894–1903. Oman sekatavaraliikkeen Mauranen perusti Nurmekseen 1903. Hän oli myös Nurmeksen Rauta Oy:n perustajia ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1918 ja Nurmeksen Kauppa Oy:n perustajia, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1919. Mauranen oli Nurmeksen kauppalanvaltuuston jäsen 1925–1945 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Mauranen sai 1950.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 6.12.1950, nro 330, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.9.2022.
2. 1 2  Paavo Mauranen *Biografiasampo*. Viitattu 4.9.2022.
**Wamanrao Mahadik** (15. heinäkuuta 1925 – 12. lokakuuta 1999) oli intialainen poliitikko ja yksi Shiv Senan perustajista. Hän toimi Mumbain pormestarina vuonna 1978. Tultuaan valituksi Maharashtran osavaltioparlamentin alahuoneeseen hän oli puolueensa ensimmäinen osavaltiotason lainsäätäjä vuosina 1969–1970. Maharashtran parlamentin ylähuoneessa hän toimi 1980–1986. Mumbain kaupunginvaltuutettuna hän vaikutti 16 vuotta. Hän oli Intian parlamentin jäsen yhdeksännessä Lok Sabhassa vuosina 1989–1991.

Mahadik oli naimisissa Laxmibain kanssa. Heillä oli viisi tytärtä ja kaksi poikaa.

Mahadikin mukaan on nimetty puisto, joka sijaitsee Mumbain Parelin kaupunginosassa. Vuonna 2013 Shiv Senan hallitsema Suur-Mumbain kuntayhtymä ilmoitti aikovansa nimetä Sewrin kaupunginosassa sijaitsevan tuberkuloosisairaalan hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  9th Lok Sabha: Members Bioprofile : Mahadik, shri Vamanrao *Lok Sabha biodata*. Viitattu 27.10.2020.
2. 1 2  Spotlight *Tribune India*.  13.10.1999. Viitattu 27.10.2020.
3. ↑  Mhaske, Pandurang: Not Thackeray, TB hosp to be renamed after his protégé *Mumbai Mirror*.  2.3.2013. Viitattu 27.10.2020.
**Paavo Lammetmaa** (16. kesäkuuta 1908 Viipuri – 21. helmikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä 1958–1961.

Paavo Lammetmaan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Nillo Lammetmaa ja Eva Sofia Tuomainen ja puoliso vuodesta 1935 Irja Kaarina Jahnukainen. Lammetmaa kävi oppikoulun 1928, kadettikoulun 1930–1932, taistelukoulun luutnanttikurssin 1936 ja sotakorkeakoulun yleisen linjan 1946–1947. Nuorempana upseerina polkupyöräpataljoona 2:ssa ja jääkäripataljoona 2:ssa 1932–1939. Hän osallistui talvisotaan jääkäripataljoona 2:n adjutanttina ja komppanianpäällikkönä. Välirauhan aikana 1940–1941 hän oli jääkäriprikaatin esikunnassa koulutusupseerina. Jatkosodassa Lammetmaa oli 2. jääkäriprikaarin esikuntapäällikkönä 1941–1942, 1. jääkäriprikaatin operatiivisen osaston päällikkönä 1942 ja Jääkäripataljoona 2:n komentajana 1942–1944. Hän haavoittui vaikeasti Perkjärvellä 1944. Lapin sodan aikana hän oli jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä. Rauhan aikana Lammetmaa oli 1945–1946 kevyen prikaatin toimistopäällikkönä, 1947–1948 kadettikomppanian päällikkönä, 1948–1953 uudelleen jääkäripataljoona 2:n komentajana, 1953–1955 Savon prikaatin komentajana ja 1955–1958 kadettikoulun johtajana. Yleisesikuntaupseerin arvonimen Lammetmaa sai 1948, everstiksi hänet ylennettiin 1953. Vuonna 1958 hänet nimitettiin puolustusministeriön kansliapäälliköksi ja ylennettiin samalla kenraalimajuriksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kenraalimajuri Paavo Lammetmaa kuollut (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 22.2.1963, HS Aikakone. Viitattu 7.3.2018.
2. ↑  Havu, I. Poijärvi, L. Arvi P. Immonen, K.J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 465. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
3. ↑  Ye-eversti Paavo Lammetmaa 50-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 6.6.1958, s. 6.
**Mucius Scævola** pitää kättään liekeissä, Louis Pierre Deseinen patsas, 1791.
**Gaius Mucius Scaevola**, joskus myös *Gaius Mucius Cordus*, oli myyttinen muinaisen Rooman sankari.

Kuningas Tarquinius oli yllyttänyt etruskien kuninkaan Porsennan sotaan Roomaa vastaan (508 eaa). Tämä onnistui piirittämään kaupungin ja toinen legendaarinen sankari, Horatius Cocles oli viivästyttänyt joukkojen lähestymistä Roomaan. Joukkojen onnistui perääntyä kaupungin muurien taakse. Porsenna esti kuitenkin kaiken tavaran tuonnin ja uhkasi näännyttää hätäytyneen kaupungin. Eräs ylevä nuorukainen, Mucius, päätti tehdä jalon teon, saattaaksensa Roomaa piirittävät viholliset hämmennyksen valtaan. Hän meni yksinään vihollisten leiriin, pitäen tikaria salassa viittansa alla. Estämättä pääsi hän kuninkaallisen teltan eteen, jossa sotaväelle juuri palkkaa maksettiin. Mucius tuntematta kuningasta oletti että joukon keskellä seisova mies se oli, ja tuli puukottaneeksi kuninkaallisen kirjurin kuoliaaksi.

Sotamiehet paikalla ottivat tuntemattoman kiinni, ryöstivät hänen aseensa ja veivät hänet kuningas Porsennan eteen. Pelkäämättä lausui jalo nuorukainen: "Nimeni on Mucius, olen Rooman kansalainen ja tahdoin tappaa isänmaani vihollisen. Koska olen erehtynyt, tahdon sinulle tunnustaa, etten ole ainoa, joka henkeäsi uhkaa." Kuningas pelästyi ja uhkasi poltattaa hänet roviolla, jos ei ilmoittanut kaikkia salaliitossa olevia. Roomalainen nuorukainen ei sanaakaan vastannut enää, vaan paljasti oikean käsivartensa, meni likellä olevalle hiilokselle, pani kätensä tuleen kasvojansa väräyttämättä ja antoi sen siinä palaa hiljakseen. Ympärillä seisovaiset hämmästyivät ja ihmettelivät, ja kuningas huusi: "Mene, mene rankaisematta! Olet ollut vihollisempi itsellesi kuin minulle. Minä soisin, että tuollainen urhollisuus sotisi minunkin puolestani!"

Kuningas pelästyi roomalaisten osoittamaa rohkeutta ja tarjosi nyt itse roomalaisille rauhaa. Rooman täytyi antaa muutamia kansalaisia pantiksi ja aikaisemmin etruskeilta valloittamansa maa takaisin. Mucius sai tapahtuman johdosta kunnianimen *Scaevola*, vasenkätinen, ja tämän nimen perivät myös hänen jälkeisensä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gaius Mucius Scaevola (c. 510 B.C.) *Encyclopaedia Britannica Article*. Viitattu 31.12.2016.
2. 1 2 3  Sjögren, Otto: *Historiallinen lukukirja: Vanha ja Keski-aika*, WSOY, 1888.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gaius Mucius Scaevola**.

  

* Zoch, Paul A.: *Ancient Rome: An Introductory History*, s. 43-44. University of Oklahoma Press, 2000. ISBN 0806132876.

* Titus Livius (Livy): The History of Rome, Book 2 *perseus.tufts.edu*. Viitattu 31.12.2016.
**Yrjö Joel Jänkälä** (23. huhtikuuta 1877 Koskenkylä, Kemi – 19. joulukuuta 1971) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut liikemies ja konsuli.

Joel Jänkälän vanhemmat olivat Matti Jänkälä (1842–1926) ja Greta Amanda Vanha (1846–1887). Hän kävi yhteiskoulun ja sai vuonna 1897 päästötodistuksen Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta. Jänkälä oli konttoristina kauppias Hirmun palveluksessa Kemissä ja Pyhäjärven Kauppa Oy:ssä johtajana. Vuosina 1899–1900 Jänkälä oli harjoittelijana eri liikkeissä Tallinnassa, Riiassa, Kööpenhaminassa, Hampurissa, Lontoossa ja Glasgowissa.

Suomeen palattuaan Jänkälä oli vuoteen 1917 saakka Karihaarassa Kemi Oy:n palveluksessa konttoristina, konttoripäällikkönä ja isännöitsijän apulaisena. Tämän jälkeen Jänkälä oli Kemissä itsenäisenä liikemiehenä ja harjoitti vuodesta 1926 alkaen noin kymmenen vuoden ajan puutavarakauppaa ja puutavaran vientiä.

Jänkälä oli Kemissä useiden liikelaitosten johtokuntien jäsenenä ja tilintarkastajana. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin Kemin konttorin valvojana vuodesta 1919 ja toimi Kemissä Saksan varakonsulin sijaisena 1909–1914 ja sittemmin Tanskan varakonsulina Kemissä ja Torniossa. Jänkälä oli Kemissä myös monien kunnallisten lautakuntien jäsenenä tai puheenjohtajana sekä Kemin rahatoimikamarin varaesimiehenä.

Jänkälä osti vuonna 1917 sahanhoitaja Petter Tuhkasen vuonna 1875 Kemiin rakentaman empiretyylisen puutalon piharakennuksineen. Jänkälän mukaan nimensä saanut talo oli Jänkälän suvun omistuksessa vuoteen 1983 saakka, jolloin Kemin kaupunki osti sen. Talo peruskorjattiin ja se toimii juhlahuoneistona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Konsuli Joel Jänkälä 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 23.04.1937, nro 108, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Geni.com : Joel Yrjö Jänkälä
3. ↑  Kemi etsii yrittäjää Jänkälän juhlahuoneistolle, Yle Uutiset 5.9.2013
4. ↑  Kemi pelasti Jänkälän, Kaleva 10.11.2002
**Luscan–Lumishin oireyhtymä** on synnynnäinen oireyhtymä, jota aiheuttavat erilaiset SETD2-geenin mutaatiot kromosomissa 3. Oireyhtymä aiheuttaa monipuolisen oirekuvan, joka on voinut jäädä puutteellisesti tunnetuksi, koska oireyhtymä kuvattiin vasta vuonna 2012 ja sen esiintyvyys on alle yksi miljoonasta. Oireyhtymä johtuu yleensä uudesta mutaatiosta, mutta sillä on myös autosomaalinen, vallitseva periytymistapa.

Luscan–Lumishin oireyhtymä on ylikasvuisuutta aiheuttava oireisto, johon liittyy lähes poikkeuksetta makrokefalia. Tyypillistä on myös syntymän jälkeinen voimakas painonnousu. Enemmistöllä potilaista onkin todettu ylipaino, edistynyt luustoikä ja kehon suurikasvuisuus. Oireyhtymään on yhdistetty erilaisia poikkeavia ulkonäköpiirteitä, kuten silmäluomirakojen suuntautuneisuus alaspäin, pienileukaisuus ja hypertelorismi. Etenkin puheen kehityksessä, joskus myös motorisessa kehityksessä on ilmennyt viiveitä. Noin puolilla sairastuneista on todettu lievästä syvään vaihteleva kehitysvamma. Epilepsia, autismin kirjon piirteet, vuorovaikutustaitojen puutteellinen kehitys, aggressiivisuus, itsensä vahingoittaminen, levottomuus ja ADHD ovat mahdollisia. Näkö- ja kuuloaisteissa voi ilmetä poikkeavuuksia. Hirsutismia, neevusluomia, virtsa- ja sukupuolielinten poikkeavuuksia, nivelten yliliikkuvuutta, skolioosia, infektioherkkyyttä, refluksitautia ja ummetusta on raportoitu. Hormonitoiminta saattaa olla poikkeavaa; oireyhtymän yhteydessä on ilmennyt muun muassa kasvuhormonin puutetta, kilpirauhasen vajaatoimintaa, munasarjojen monirakkulaoireyhtymää ja murrosiän aikaistumista. Aivoissa havaittuja poikkeavuuksia ovat olleet Arnold–Chiarin epämuodostuma (tyyppi I), Dandy–Walkerin epämuodostuma ja syringomyelia. Potilailla saattaa esiintyä ranteen liikkuvuuden ja käytön vaikeutumista ranneluun mineralisaation seurauksena.

Luscan–Lumishin oireyhtymän taustalla on monia erilaisia mutaatiotyyppejä, joiden joukosta tuottamallaan poikkeavalla oirekuvalla on erottunut SETD2 (c.5218C>T) -mutaatio. Siinä ei aina esiinny makrokefaliaa eikä suurikasvuisuutta, mutta sen sijaan mikrokefaliaa on havaittu. Ominaisia tämän mutaation aiheuttamalle taudille ovat sydämen, virtsa- ja sukupuolielinten, verkkokalvojen sekä kuulohermojen poikkeavuudet. Näihin liittyy eriasteisia näkö- ja kuulo-ongelmia. Aivoissa on usein todettavissa aivokurkiaisen, aivosillan ja pikkuaivojen vajaakehittyneisyyttä. SETD2 (c.5218C>T) -mutaation yhteydessä on myös kuvattu merkittäviä kasvuvaikeuksia, hypotoniaa, hyponatremiaa, epilepsiaa, syvää kehitysvammaisuutta, olematonta tai hyvin vähäistä puhekykyä ja hengitysvaikeuksia, jotka voivat johtua suulakihalkiosta tai Pierre Robin -sekvenssistä. SETD2 (c.5218C>T) -mutaation tuottamaan oirekuvaan on liittynyt käsien, jalkojen, lonkan ja henkitorven luustomuutoksia sekä sormien ja kyynärpäiden jäykistymistä. Luscan–Lumishin oireyhtymä ei ole parannettavissa vaan kyseeseen tulevat oireenmukainen hoito, erilaiset tukitoimet ja seuranta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Luscan-Lumishin oireyhtymä Tukiliitto 6.6.2023, viitattu 10.7.2023
**Violet Brown** (o.s. **Mosse**) (10. maaliskuuta 1900 – 15. syyskuuta 2017 Montego Bay) oli jamaikalainen nainen, joka oli vanhin elossa ollut ihminen. 15. huhtikuuta 2017 alkaen kaikkein vanhin elossa ollut Brown oli myös tiettävästi kuudenneksi vanhimmaksi koskaan elänyt ihminen. 

Brown oli myös vanhimmaksi koskaan elänyt sekä toistaiseksi ainoa vähintään 110 vuoden iän saavuttanut jamaikalainen. Brown täytti 117 vuotta 10. maaliskuuta 2017. Hän oli tiettävästi neljäs pohjoisamerikkalainen ja seitsemäs henkilö maailmassa, joka saavutti vähintään 117 vuoden iän. Violet Brownin ensimmäinen lapsi Harland Fairweather, joka oli syntynyt 15. huhtikuuta 1920, oli tiettävästi maailman vanhimmaksi elänyt ihminen, jolla oli vanhempi elossa. Brownista tuli 15. huhtikuuta 2017 maailman tiettävästi vanhin elossa oleva henkilö italialaisen Emma Moranon kuoltua.

Brown oli tiettävästi viimeinen henkilö, joka oli kuningatar Viktorian alamainen.

Brownin 19. huhtikuuta 2017 kuollut poika Harland Fairweather oli kuollessaan 97-vuotiaana tiettävästi vanhin henkilö, jonka vanhemmista toinen on ollut elossa.

Brownin kuoleman jälkeen maailman vanhimman henkilön titteli siirtyi japanilaiselle Nabi Tajimalle.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  World’s oldest woman is dead *Jamaica Star*.  15.9.2017. Viitattu 16.9.2017. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Paavo Armas Koskinen** (1. toukokuuta 1912 Hausjärvi – 7. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Koskisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kustaa Koskinen ja emäntä Maria Koskinen. Kansakoulun käynyt Koskinen perusti oman kuljetusliikkeen Helsinkiin vuonna 1935. Hän osallistui talvisotaan ja hoiti jatkosodan aikana pilketehdastaan, jonka tuotanto meni kokonaan puolustusvoimien käyttöön. Ensimmäisen linja-autoyrityksen Koskinen perusti jo sota-aikana. Vuonna 1953 hän meni osakkaaksi Helsinki-Maaseutu-Liikenne -yhtiöön ja samaan aikaan siitä tytäryhtiöksi erotettuun Helsingin Paikallislinjat -yhtiöön. Veljensä kanssa Koskinen hankki sittemmin Liikenne-yrityksen, joka palveli lähinnä Itä-Helsingin paikallisliikennettä. Yhtiön enemmistöosakas hänestä tuli vuonna 1968. Koskinen laajensi määrätietoisesti yhtiötä yrityskaupoilla ja siitä tulikin automäärällä mitattuna Suomen suurin yksityinen linja-autoyritys. Eläkkeelle vuonna 1991 jäänyt Koskinen sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavo Koskinen *Biografiasampo*. Viitattu 1.6.2022.
**Matteo Ceirano** (22. tammikuuta 1870 - 19. maaliskuuta 1941) oli italialainen autoilun, autourheilun ja ajoneuvojen valmistuksen pioneeri.

Historiaa
---------

Matteo, joka oli nelipäisen Ceiranon veljessarjan toiseksi nuorin, työskenteli Torinossa vanhimman veljensä Giovanni Battistan polkupyörä- ja myöhemmin autoverstaalla. Vuonna 1898 he perustivat ensimmäisen autonsa valmistamista varten yhtiön nimeltä Ceirano GB & C. Yhtiö valmisti 3,5-hevosvoimaisella moottorilla varustettuja autoja nimeltään "Welleyes", ja siitä oli odotettavissa kaupallista menestystä. Yhtiön tuotantotilojen rajallisuus ei kuitenkaan mahdollistanut suuremman tuotannon aloittamista joten Ceiranot myivät suunnitelmansa torinolaisen liikemieskonsortion vasta perustamalle yhtiölle ja Welleyes-autosta tuli F.I.A.T SpA:n ensimmäinen automalli. 

Matteo ja Giovanni Battista saivat myös pestin Fiatilta, mutta he lähtivät yhtiöstä vuonna 1901 ja perustivat yhtiön nimeltä Fratelli Ceirano. Matteo ei kaiketikaan ollut kovin kauaa samoissa kuvioissa viihtyvää lajia, koska jo vuonna 1903 hän perusti autoja valmistamaan yhtiön nimeltä *Ceirano Matteo & C*. Vuonna 1904 yhtiön nimi muutettiin muotoon *Ceirano Matteo & C. - Vetture Marca Itala* ja edelleen saman vuoden syksyllä muotoon *Fabbrica Automobili Itala*, joka valmisti autoja merkillä Itala.

Matteo viihtyi Italan palveluksessa vuoteen 1906, jolloin hän perusti italialaisen teollisuusmies Michele Ansaldin kanssa Società Piemontese Automobili (SPA) -nimisen yhtiön, joka valmisti henkilöautoja ja myöhemmin sotilasajoneuvoja. Matteo Ceirano jätti tämän yhtiön vuonna 1918 ja siirtyi pois autojen valmistukseen liittyvistä liiketoimista.

Lähteet
-------

1. ↑  Matteo Ceirano *motorsportmagazine.com*. Viitattu 20.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Autopasión 1/18 - Ceirano Historia
Paavo Kostioja
**Paavo Kostioja** (ent. Costiander, 27. tammikuuta 1891 Nurmijärvi – 31. heinäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja.

Henkilöhistoria ja ura
----------------------

Kostiojan vanhemmat olivat kauppias Paul Jakob (Paavo) Costiander ja Ida Maria Tilander. Toimitusjohtaja, teollisuusneuvos Reino R. Kostioja oli hänen veljensä. Paavo Kostiojan puoliso vuosina 1918−1926 oli oopperalaulaja Jennie von Thillot.

Kostioja näytteli useissa teattereissa ja toimi ohjaajana ja oopperalaulajana Suomalaisessa Oopperassa. Kostioja näytteli 16 elokuvassa vuosien 1925–1943 aikana. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat muun muassa Huotari elokuvassa *Tukkijoella* (1928), työnjohtaja Männistö elokuvassa *Kahden tanssin välillä* (1930) sekä toimittaja Iivari Alhola elokuvassa *Olenko minä tullut haaremiin* (1932). Näissä kaikissa elokuvissa hän näytteli nimellä Paavo Costiander.

Kostioja ohjasi myös yhden elokuvan, komedian *Laivan kannella* (1938), jossa hän myös näytteli Kokin osan. Elokuvan miespääosaan Kostioja kiinnitti serkkunsa, näyttelijä Ossi Kostian. Kostioja kuului Aleksis Kiven Seuran perustajajäseniin.

Kostiojan viimeiseksi elokuvarooliksi jäi konstaapelin osa elokuvassa *Varuskunnan "pikku" morsian* (1943). Hän kuoli samana vuonna ainoastaan 52 vuoden iässä.

Filmografia
-----------

* *Suvinen satu* (1925)
* *Murtovarkaus* (1926)
* *Muurmanin pakolaiset* (1927)
* *Nuori luotsi* (1927)
* *Tukkijoella* (1928)
* *Kahden tanssin välillä* (1930)
* *Kajastus* (1930)
* *Olenko minä tullut haaremiin* (1932)
* *Elinan surma* (1938)
* *Laivan kannella* (1938)
* *Ulkosaarelaiset* (1938)
* *Punahousut* (1939)
* *Aktivistit* (1939)
* *Eulalia-täti* (1940)
* *Rantasuon raatajat* (1942)
* *Varuskunnan "pikku" morsian* (1943)

Lähteet
-------

1. ↑  Reino R. Kostioja *Biografiasampo*. Viitattu 26.1.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**BAP Angamos** ex- BAP *Casma* (runkonumero SS-31) on Perun laivaston vuonna 1980 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Angamos-luokka*
Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 12. elokuuta 1976 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1977. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1979 nimellä *BAP Casma* ja liitettiin laivastoon 19. joulukuuta 1980. Alus nimettiin Perun ja Chilen laivastojen välisen 12. tammikuuta 1839 käydyn Casman taistelun muistoksi.

Palvelus
--------

Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuonna 1981. Oltuaan palveluksessa lähes vuosikymmenen SIMA modernisoi aluksen Callaossa vuonna 1998, minkä jälkeen alus nimettiin uudelleen 8. lokakuuta 1879 käydyn taistelun muistoksi BAP *Angamokseksi*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 306

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:BAP Angamos (SS-31)
Mirabeau vanhempi
*Economiques*, 1769
**Victor de Riqueti, Mirabeaun markiisi** eli *vanhempi Mirabeau* (5. lokakuuta 1715 Pertuis – 13. heinäkuuta 1789) oli ranskalainen fysiokraatti, liberaali taloustieteilijä ja Honoré Mirabeaun isä.

Mirabeau liittyi armeijaan vuonna 1728 ja kohosi lopulta kapteeniksi. Vuonna 1743 hän nai vauraan lesken. Hän tutustui Montesquieuhön, ja vetäydyttyään armeijasta hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa *Testament Politique* (1747), seuraavana Montesquieulle omistettu '*Utilité des états provenciaux* (1750).

Vuonna 1756 Mirabeau kirjoitti taloustieteellisen kirjan *Ami des hommes au trait de la population*. On väitetty, että siihen vaikutti ja ehkä kirjoittikin Quesnay, fysiokraattisen koulukunnan perustaja, mutta tuolloin Mirabeau ei ollut vielä tutustunut Quesnayhin, Madame de Pompadourin lääkäriin. 

Vuonna 1760 kirjassaan *Théorie de l'impôt* hän hyökkäsi samalla kiihkolla kuin myöhemmin hänen poikansa verojärjestelmää vastaan. Hän joutui vankilaan ja sitten pakolaiseksi maatilalleen, jossa hän perusti lopullisesti fysiokraattien koulukunnan ja osti sille lehden *Journal de l'agriculture, du commerce, et des finances* (1765). Hänet tunnustivat johtavaksi poliittiseksi ajattelijaksi Toscanan ruhtinas Leopold, myöhempi keisari, ja Ruotsin kuningas Kustaa III.

Hän erosi vaimostaan vuonna 1762 mutta tämä haastoi hänet kymmenen vuotta myöhemmin oikeuteen asiasta, hävisi ensin mutta voitti sitten. Oikeudenkäynti tuhosi markiisin terveyden ja omaisuuden. 

Mirabeausta käytettiin kutsumanimeä "ihmisen ystävä" teoksensa *L'Ami des Hommes* mukaan.

Lähteet
-------

* Louis de Lornnies, *Les Mirabeau* (2 vols. 1879). Henri Ripert, *Le Marquis de Mirabeau, ses theories politiques et économiques*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Wienin musiikkitalolla oleva Arnold Schoenbergin Mooseksen ja Aaronin käsikirjoitus.
**Mooses ja Aaron** (saks. *Moses und Aron*) on Arnold Schönbergin säveltämä keskeneräiseksi jäänyt kaksinäytöksinen ooppera, jota pidetään yhtenä 1900-luvun musiikin keskeisistä oopperateoksista. Teoksen libretto on säveltäjän kirjoittama ja se perustuu Toiseen Mooseksen kirjaan. Teoksen kolmatta näytöstä, johon on olemassa libretto, ei koskaan sävelletty. Oopperassa käytetään säveltäjän kehittämää kaksitoistasäveljärjestelmää. Ooppera edustaa Schönbergin hienointa yritystä yhdistää filosofisia ajatuksia musiikkiin. Teoksen syntyyn vaikutti myös juutalaisen, joskin protestantiksi kääntyneen, Schönbergin kokema antisemitismi. Pian teoksen säveltämisen jälkeen Schönberg palasikin juutalaisuuteen.

Teos jäi säveltäjältä keskeneräiseksi ja sitä ei esitetty ennen hänen kuolemaansa. Kaksi ensimmäistä näytöstä esitettiin konserttimuodossa Hampurissa 12. maaliskuuta 1954. Ensimmäinen näyttämöesitys oli Zürichin Stadttheaterissa 12. maaliskuuta 1957. Vuonna 1973 Jean-Marie Straub ja Danièle Huillet tekivät oopperasta elokuvaversion.

Lähteet
-------

* Aaron Tugendhaft: Schoenberg’s Moses und Aron
**Moorlands Totilas** oli kouluratsu, joka ylitti 90 ensimäisenä ratsukkona. Totilaksen saavutus on mailman toisiksi suurin ennätys tähän mennessä Grand Prix -tason kouluratsastuksen vapaaohjelmissa. Totilas menehtyi 14.12.2020 ähkyn seurauksena.

Ura
---

Totilas siirtyi hollantilaisen Edward Galin ratsastettavaksi vuonna 2006. Ratsukko aloitti kilpailemisen vuonna 2008 ja rikkoi Anky van Grunsvenin hallussa pitämän maailmanennätyksen Grand Prix -tason kouluratsastuksen vapaaohjelmassa heinäkuussa 2009 tuloksella 89,50 %. Myöhemmin ratsukko rikkoi oman ennätyksensä kahteen kertaan, ensin tuloksella 90,75 % ja myöhemmin tuloksella 92,30 %. Ratsukolla on myös tilillään maailmanennätystulos 86,460 % Grand Prix Special -ohjelmasta, joka ratsastettiin Aachenissa heinäkuussa 2010. Pari voitti myös historiallisesti kolmoiskultaa kouluratsastuksessa ratsastuksen MM-kisoissa 2010.

Jalostuskäyttö
--------------

KWPN (Royal Warmblood Studbook of the Netherlands) hyväksyi Totilaksen jalostukseen vuonna 2009. Ensimmäisellä jalostuskaudella hyväksyttiin 175 tammaa, mukaan lukien suomalainen Asher Ishtar. Varsa RH's Totally More myytiin Italiaan 33000 euron hintaan sen ollessa kolmen kuukauden ikäinen.

Myynti ja tulevaisuus
---------------------

Lokakuussa 2010 ilmoitettiin saksalaisen hevoskasvattaja Paul Schockemöhlen ostaneen Totilaksen. Kauppahintaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta huhujen mukaan hevosen hinta liikkui 9,5 miljoonan ja 15 miljoonan välillä. Schockemöhle ilmoitti myöhemmin Totilaksen siirtyneen saksalaisen kouluratsastajan Matthias Alexander Rathin ratsastettavaksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Moottorikaljaasi Saturn** oli suomalainen kolmimastoinen kaljaasi, joka joutui pohjakosketukseen rajussa myrskyssä Hiidensillan matalikolla Siipyyn ja Merikarvian välillä 6. marraskuuta 1947. Saturn oli puutavaralastissa matkalla Kemistä Etelä-Ruotsiin kun se tuli myrskyssä ohjuakyvyttömäksi ja ajautui Reposaaren edustalla sijaitsevan Tarhakarin rantaan. Laivan yhdeksänhenkinen miehistö ilmeisesti siirtyi pelastusveneeseen, eikä laivaan jäänyt ketään. Jossain vaiheessa osa miehistöstä on joutunut kuitenkin veden varaan.

Laivan pelastusvene havaittiin samana aamuna Säpin majakasta käsin. Vene oli ajautunut riutalle noin sadan metrin päähän rannasta Präälän luona. Paikalle rientäneet pelastajat löysivät veneestä viiden miehistön jäsenen ruumiit, joista yksi oli veneen keulassa polvillaan kädet ristissä. *Saturnin* kapteenin ruumis ajautui Säpin saaren rantaan muutamia päiviä myöhemmin, mutta kolmea kadonnutta miehistön jäseniä ei löydetty etsinnöistä huolimatta.

Karille ajautuneesta *Saturnista* siirrettiin lastia paikalle tuotuihin proomuihin, ja aluksen kevennyttyä se hinattiin Tahkoluodon sisäpuolelle, jossa loput lastista purettiin. Itse alus oli kuitenkin niin pahoin vaurioitunut, että se julistettiin hylyksi. *Saturnin* hylky makaa nykyisin Paakarin saaren kärjessä neljän metrin syvyydessä, ja sen pelastusveneen jäänteet löytyvät Säpin majakkasaaren länsirannalta

Luvialaisen *Laiva Oy Saturnin* omistama moottorikaljaasi *Saturn* oli rakennettu Virossa vuonna 1912.

Lähteet
-------

* Seppo Salosen merihistoriasivut: Saturnin karmea kohtalo (Arkistoitu – Internet Archive)

1. 1 2 3  5 merimiestä paleltunut kuoliaaksi Pohjanlahdella, Sisämaa-Laatokka, 09.11.1947, nro 257, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**BA-I** (ven. БА-И eli *Broneavtomobil Ižorskije*) oli Neuvostoliitossa valmistettu panssariauto. Vuosina 1932–1934 valmistettiin vanhempaa mallia ja vuosina 1939–1940 käytettiin uudempaa BA-IM-mallia. Pääaseena ollut 37 millimetrin Hotchkiss-tykki alkoi olla toisen maailmansodan tarpeisiin liian tehoton ja myös auton liikkumiskyky maastossa jäi heikoksi. Autoja valmistettiinkin lopulta suhteellisen vähän ja niitä käytettiin ainakin kevääseen 1940 saakka. Monista sen piirteistä tuli joistakin ongelmista huolimatta kuitenkin vakioita sittemmissä Neuvostoliiton panssariautoissa.

Piirteet
--------

BA-I valokuvassa vuodelta 1933.
BA-I kehitettiin korvaamaan aikaisempi BA-27. Auto suunniteltiin Ižorskin tehtaalla, josta mallin nimen loppuosa I juontuu. Panssariauto rakennettiin Neuvostoliitossa valmistetun kolmiakselisen Ford-Timken-kuorma-auton pohjalle. Tämä mahdollisti esimerkiksi entistä raskaammaan panssaroinnin sekä paremman aseistuksen ja liikkumiskyvyn maastossa. Auto oli malli Neuvostoliitossa sittemmin rakennetuille panssariautoille. Autoja valmistettiin vuosina 1932–1934 kaikkiaan 110 kappaletta.

BA-I painoi 5 000 kiloa. Sen pääase oli auton edeltäjän tapaan 37 millimetrin Hotchkiss-tykki. Tykki ei ollut erityisen tehokas panssaroituja kohteita vastaan, mutta niitä sattui olemaan käytettävissä runsaasti. Ammuksia tykkiin autossa oli kerrallaan 34. Autossa oli myös kaksi 7,62 millimetrin DT-pikakivääriä. Tykkitorni oli edeltäjäänsä hieman suurempi. Tykki ja pikakivääri mahtuivat näin paremmin samaan tilaan. Toinen pikakivääri oli ohjaajalla rungossa. Panssaroinnin paksuus oli rungon miehistön tilojen kohdalla kahdeksan millimetriä, moottorin kohdalla seitsemän millimetriä, rungon takaosassa seitsemän millimetriä ja pohjassa 2,5 millimetriä. Rungon muotoilu säilyi pitkälti samana Neuvostoliitossa sittemmin suunnitelluissa panssariautoissa. Moottori tuotti 40 hevosvoimaa. Huippunopeus tiellä oli 63 km/h ja maastossa 48 km/h. Toimintasäde oli tiellä 140 kilometriä ja maastossa 110 kilometriä. Miehistöön kuului kolme jäsentä.

Vuonna 1938 autojen runkoja alettiin siirtää ikääntyviltä Ford-Timken-kuorma-autoilta GAZ-kuorma-autoille (GAZ-AAA). Lopputulos oli uudistettu BA-IM, jotka otettiin käyttöön vuosina 1939–1940.

Käyttö
------

Toisen maailmansodan aikana auton tykki alkoi olla tehokkuudeltaan riittämätön ja sodan kuluessa sen ammukset olivat käymässä vähiin. Sen paino teki autosta alivoimaisen, vaikka alun perin mallin katsottiin lisäävän kykyä liikkua maastossa. Auton taistelukelpoisuus jäi heikoksi. Joka tapauksessa BA-IM-malleja oli palveluksessa eri puolilla Neuvostoliittoa vielä keväällä 1940, jolloin suurin osa autoista oli Taka-Baikalian sotilaspiirissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Prenatt, Jamie: *Soviet Armoured Cars 1936–45*, s. 13–14. Osprey Publishing, 2020. ISBN 9781472832061. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BA-I** Wikimedia Commonsissa
**Mira Donna Sirkka** (s. 29. lokakuuta 1991 Vihti) on suomalainen nykysirkus- ja performanssitaiteilija ja ohjaaja. Vihdissä syntymässä käynyt rovaniemeläinen Sirkka on asunut koko lapsuutensa ja nuoruutensa Rovaniemellä ja vaikuttaa edelleen Lapissa. Sirkka on esiintynyt, ohjannut lukuisia teoksia ja työskennellyt residensseissä sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen työskentelyvälineitään ovat muun muassa vannemanipulaatio, ilma-akrobatia ja kohtaamiseen perustuva performanssi. Yksi kantavia teemoja Sirkan taiteessa on kiusallisuuden käsittely.

Sirkka on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Turun taideakatemiasta vuonna 2015, ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2018. Hän on opiskellut taidetta myös Tampereen teatteriopistolla ja Japanissa Tokion Tama Art Universityssä.

Tiedosto:Miradonna Sirkka esiintyy Recover Laboratoryn Yökävelyssä Cirkolla, Helsinki 2021.
Sirkka on tunnettu muun muassa immersiiviseen taiteeseen keskittyneestä monitaideryhmä Recover Laboratorystä, jonka perustaja ja toinen ohjaaja hän on. Sirkka on keskittynyt poikkitaiteiseen työskentelyyn, ja hänen taidettaan on nähty myös perinteisemmissä gallerioissa ja elokuvissa sekä esimerkiksi Helsingin kaupungin taidelahjoissa vuonna 2020. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi rap-artisti Pyhimyksen kanssa poikkitaiteisella kiertueella. Sirkka on lisäksi opettanut sirkusta Suomessa ja ulkomailla.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Balancing the City - interviews and presentations by artists in residence *Metropolis*.  7.9.2018. Viitattu 20.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Helsingin maan alle on rakennettu labyrintti, jonka tarkoituksena on opettaa jotain ihmisestä itsestään *Helsingin Sanomat, Nyt.fi*.  4.10.2018. Viitattu 20.7.2021.
3. ↑  Antautumisesta julkaisu=editmedia.fi *editmedia.fi*. Viitattu 20.7.2021.
4. ↑  Sirkusperformanssi jätevedenpuhdistamossa on suurenmoinen kokemus *City*. Viitattu 20.7.2021.
5. ↑  Surrender? Surrender *exhibitionlaboratory.fi*. Viitattu 20.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Emma Vainio: Yökävely vie mielensisäisiin labyrintteihin *Helsingin Sanomat*.  5.6.2021. Viitattu 20.7.2021.
Aapeli-pelikoneen käyttöliittymän periaatekuva.
**Aapeli** oli vuonna 1955 rakennettu pelilaite, joka oli luultavasti ensimmäinen suomalainen digitaalinen pelilaite. Sillä pelattiin yksinkertaista Nim-peliä, jonka strategia on määrätty yksiselitteisesti. Laite rakennettiin Rolf Nevanlinnalle 60-vuotislahjaksi, ja se oli myöhemmin esillä elektroniikka- tai radioalan messuilla. Pelilaitteen käyttöliittymänä oli kytkimet ja merkkivalot. Laitetta kutsuttiin alkuun Nim-peliksi, mutta se sai myöhemmin nimekseen Aapeli.

Idean Nim-pelin rakentamiseksi sai alun perin Hans Andersin, joka oli tutustunut logiikkapeleihin yhdysvaltalaisessa lehdessä. Andersin vastasi pitkälti Nim-pelin rakentamisesta. Hän kuvasi Nim-pelin säännöt Boolen algebran lauseilla ja muokkasi niistä sitten rele- ja diodilogiikkaa hyödyntäen peliä pelaavan laitteiston. Andersin oli mukana rakentamassa myös Suomen ensimmäistä tietokonetta ESKOa, ja kun sen valmistuminen viivästyi, kuvaili hän Nim-peliä "väliaikaisratkaisuksi siihen asti kunnes ESKO valmistuu".

Andersin kirjoittaa Aapelista, että se on "käytännöllisessä mielessä vailla mielenkiintoa" ja ettei siitä ole ajanvietepeliksi, "sillä sen ylivoimaisuuteen kyllästyy hyvin nopeasti". Andersin kuitenkin toteaa, että Aapelin suunnittelu ja rakentaminen on antanut hänelle "monta mieluisaa hetkeä sekä juotoskolvi että kynä kädessä".

Lähteet
-------

1. ↑  Pelinautintoja, ohjelmointiharrastusta ja liiketoimintaa – Tietokoneharrastuksen ja peliteollisuuden suhde Suomessa toisen maailmansodan jälkeen; Pelitutkimuksen vuosikirja 2009, s. 18. Toim. Jaakko Suominen et al. Tampereen yliopisto. (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Petri Paju: Huvia hyödyn avuksi jo 1950-luvulla – Nim-pelin rakentaminen ja käyttö Suomessa; Wider Screen 2–3/2003
3. ↑  Petri Paju: *"Ilmarisen Suomi" ja sen tekijät. Matematiikkakonekomitea ja tietokoneen rakentaminen kansallisena kysymyksenä 1950-luvulla*, s. 242–244. Annales Universitatis Turkuensis C 269, 2008. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Andersin, Hans: NIM-peli - pelaava kone.  *Abacus*, 4/1967, s. 4–7.

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Paju & Reijo: "Hans Andersin: monipuolinen tietotekniikan suomalainen uranuurtaja". Tekniikan waiheita 29 (2010): 4, s. 49–53.
M/S Viking Grace, nykyaikainen moottorilaiva. Laivassa on 4 Wärtsilän 8L50DF nestekaasulla toimivaa polttomoottoria
**Moottorilaiva** tai **moottorialus** tarkoittaa laivaa, jossa on polttomoottori. Yleisin laivoissa käytetty polttomoottori on dieselmoottori, mutta myös muita polttoaineita, kuten dieselöljyä, polttoöljyä tai maakaasua käytetään.
Moottorilaivojen nimien edessä käytetään yleensä lyhenteitä **MS**, **M/S**, jotka tulee englannin sanoista *motor ship*, tai **MV**, **M/V**, jotka tulevat englannin sanoista *motor vessel*.
Moottorilaivojen kehityksen alkuvaiheina polttomoottorilaivoja käytettiin ensin sisävesiliikenteessä. Ensimmäisen avomerellä kulkevan moottorilaivan *M/S Selandian'* rakennutti Tanskan *Det Østasiatiske Kompagni* Kööpenhaminan *Burmeister & Wain* telakalla vuonna 1912. Laivassa oli kaksi nelitahtista dieselmoottoria, joissa kummassakin oli 920kW. Näillä alus pystyi saavuttamaan 12 solmun (22,2km/h) nopeuden.

Ensimmäisen valtamerikelpoisen moottorilaivan **M/S Selandian** pienoismalli
Höyrylaivat olivat yleisimpiä laivatyyppejä toisen maailmansodan loppuun asti, mutta moottorilavoista tuli yleisimpiä 1950-luvusta lähtien, sillä ne ovat hyötysuhteeltaan parempia, polttomoottori vaati pienemmän tilan ja materiaalit olivat halvempia.

2000-luvulta lähtien 97% laivoista on moottorilavoja, ja suurimmat laivojen polttomoottorit tuottavat jopa 81MW tehoa 14 sylinterillä. Suurimmat laivojen polttomoottorit ovat MAN 14 K 98 MC-C ja Wärtsilä 14 RTflex 96C-B.

Ympäristölliset näkökulmat
--------------------------

Moottorilaivojen katsotaan olevan suhteellisen ympäristöystävällisiä, sillä kulutetun polttoaineen suhde kuljetetun tavaran määrään on parempi kuin muissa kulkuneuvoissa, etenkin lentokoneissa.

Päästöjä kuitenkin kertyy laivojen suuren koon takia, ja laivoissa usein käytetään maaliikennettä heikkolaatuisempaa polttoainetta, jolloin myös päästöt ovat korkeammat. Päästöihin vaikuttavat myös savukaasujen puhdistustekniikoiden heikkous tai olemattomuus. Tämän takia esimerkiksi nestekaasutoimisia polttomoottoreita kehitetään laivoihin, sillä kansainväliset säädökset asettavat yhä tiukempia päästövaatimuksia laivoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Karlsson, Bengt: 'Selandia' - maailman ensimmäinen diesellaiva valtameriliikenteeseen : Burmeister&Wain Skibsvaerftin käänteentekevä toimitus 100 vuotta sitten.  *Voima ja käyttö*, 2012, 106. vsk, nro 4, s. 20-21. Helsinki:  Suomen konepäällystöliitto. ISSN 0355-7081.
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moottorilaiva** Wikimedia Commonsissa
**Ruokojärvi** on matala ja sokkeloinen metsäjärvi Pieksämäen keskustan kaakkoispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 4,6 neliökilometriä ja keskisyvyys vain 128 senttimetriä. Etäisyys Mikkelistä on 62 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Ruokojärven ulottuvuus kaakkoisosan Itolahdelta luoteisosan Pohoslahteen on 5,9 kilometriä. Idässä on Syväänlahti. Järven keskiosaa jakaa Syväänniemi, Huutoniemi ja Pikonniemi. Noin 30 prosenttia Ruokojärvestä on enintään metrin syvyinen. Noin 60 prosenttia on vähintään metrin ja enintään kahden metrin syvyinen. Yli kuusi metriä syviä alueita on vain Syväänlahdella ja Pohoslahdella.

Ruokojärvi saariluku on 28. Saarista 5 on alle aarin laajuisia luotoja ja 23 saarta on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Ruokojärven rannat ovat metsä- ja suomaata (Juurikkalevänsuo, Mesjonsuo, Pillikkalahdensuo, Tuopunkangas).

Ruokojärveen virtaa useita suo-ojia ja muita tulouomia ympäröiviltä pikkujärviltä (Mustalampi, Vääränlampi, Saarilampi). Lännestä Iso-Tuopulta (118,9 metriä mpy) laskee Tuopunjoki. Iso-Tuoppuun puolestaan laskee lännestä Pyhitty (122,7 metriä mpy). Ruokojärven luusua sijaitsee järven eteläkolkan Jokilahden perukassa, josta lähtee etelään Suuri-Läänään (117,8 metriä mpy) virtaava Ruokojoki.

Ruokojärven vesitilavuus on 5 929 000 kuutiometriä.

Ruokojärvi (04.257.1.003) kuuluu Längelmäenjoen valuma-alueeseen (04.257), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sysmäjärven valuma-alue (04.25) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Längelmäenjoen valuma-alueella on 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pyhitty, Ruokojärvi ja Suuri-Läänä ovat isoimmat.

Suomessa on 31 vähintään hehtaarin laajuista Ruokojärveä, joista Pieksämäen Ruokojärvi on laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ruokojärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 13.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Edellyttää rekisteröitymisen. Viitattu 13.3.2023.
3. 1 2  Ruokojärvi (04.257.1.003) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.
4. ↑  Längelmäenjoen valuma-alue (04.257) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.