recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Seppo Aatto Sakari Eerikäinen** (14. syyskuuta 1916 Nurmes – 12. tammikuuta 2001 Lake Worth, Florida) oli suomalainen yrittäjä ja huolinta-alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Eerikäisen vanhemmat olivat nimismies Toivo Johannes Eerikäinen ja Anni Aurora Koponen ja puolisot 1940–1970 Maija Ollikainen ja vuodesta 1971 Asta Fellman. Eerikäinen kävi kuusi luokkaa Joensuun lyseota 1926–1933, tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1935 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1943 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1946. Hän oli Merihuolto Oy:n tullaaja, työnjohtaja ja kirjanpitäjä Turussa 1944–1945 ja yhtiön osastopäällikkö ja apulaisjohtaja Helsingissä 1946–1956, Eurooppalainen Kuljetus Oy:n perustaja, omistaja, toimitusjohtaja 1956–1957 ja johtokunnan jäsen 1957–1976 sekä Oy Huolintakeskus Ab:n varatoimitusjohtaja 1957–1958, enemmistöosakas 1958–1976, toimitusjohtaja ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1958–1974 ja johtokunnan puheenjohtaja 1974–1976. Eerikäinen oli myös Merkas Oy:n osakas 1946–1947 ja hänellä oli useita huolinta-alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Eerikäinen oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppo Eerikäinen *Biografiasampo*. Viitattu 14.10.2022.
2. ↑  Syntymäpäiviä.  *Uusi Suomi*, 14.9.1976, nro 248, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.10.2022.
**Skiexpo** on talviurheilutapahtuma, jossa ovat esillä maastohiihto, laskettelu, talvimatkailu ja talvimuoti. Skiexpo on järjestetty Helsingin Messukeskuksessa vuosittain vuodesta 1985 alkaen. Sitä ennen Skiexpo järjestettiin vuosina 1978–1984 Casa Academicassa, Helsingin jäähallissa ja Dipolissa. Tapahtuman kehitystyössä ovat mukana mm. Suomen Hiihtokeskusyhdistys (SHKY) ja lasketteluyhdistys Lumiset ry.

Skiexpo on järjestetty perinteisesti Pyhäinpäivän viikonloppuna. Nykyään samaan aikaan järjestetään myös BoardExpo, Digiexpo, HifiExpo ja Lätkä&Säbä-Expo. Vuonna 2010 tapahtumakokonaisuudessa vieraili yhteensä yli 66 000 kävijää.

Skiexpossa esitellään

* laskettelun, maastohiihdon ja talviretkeilyn vaatteet, välineet ja varusteet
* hiihtokeskukset ja matkanjärjestäjät
* alan järjestöt ja liitot
* lehdet ja kirjallisuus
* muut talviurheilutuotteet ja -palvelut

Skiexpossa on myös käytettyjen laskettelu- ja hiihtovälineiden Kamapörssi. Laskettelu- ja lautailuvälineiden Kamapörssin hoitaa Lumiset ry ja maastohiihtovälineiden Kamapörssin Vantaan Hiihtoseura.

Skiexpon järjestää Osuuskunta Suomen Messut.

Aiheesta muualla
----------------

* Skiexpo.fi
SentosaVenesatama Sentosalla

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
 Southern Islands (d)Singapore |
| Vesialue | 
Malakansalmi |
| Merialue | 
Tyyni valtameri |
| Pinta-ala | 
5 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sentosa** on yksi Singaporen saarista. Se sijaitsee Singaporen pääsaaren eteläpuolella. Saari on yhteydessä pääsaareen kapealla pengertiellä.

Sentosa on lomakohde, jossa on useita hiekkarantoja, kylpylöitä, viihdekeskus, kaksi golfrataa ja suuri vesipuisto. Siellä on myös Universal Studios -teemapuisto.

Saari on aikoinaan tunnettu merirosvojen majapaikkana. Vuonna 1840 siellä kuoli monia ihmisiä malariaan.

Vuonna 1942 japanilaiset pitivät saarella brittiläisiä ja australialaisia sotavankeja.

Lähteet
-------

1. 1 2  'Island of death from behind': dark past of Sentosa, the Trump-Kim summit venue *The Guardian*. Viitattu 9.6.2018.
2. ↑  Attractions Sentosa.com
3. ↑  Trump ja Kim tapaavat luksuslomakohteeksi muutetulla entisellä merirosvosaarella – hulppeisiin hotelleihin ja tiukkoihin turvajärjestelyihin kuluu miljoonia *Helsingin Snaomat*. Viitattu 9.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sentosa** Wikimedia Commonsissa
Subtalamus on osa väliaivoja. Sen merkittävin osa on subtalaaminen tumake. Subtalamuksesta on yhteyksiä etuaivojen globus pallidumiin ja tyvitumakkeisiin.

Rakenne
-------

Subtalamus sijaitsee talamuksen ventraalipuolella, capsula internan mediaalipuolella ja hypotalamuksen lateraalipuolella. Se muodostuu useasta harmaan aineen tumakkeesta ja niitä yhdistävistä valkean aineen radoista:

* Subtalaaminen tumake, jonka hermosolut sisältävät glutamaattia ja joilla on eksitatorinen vaikutus globus palliduksen ja mustatumakkeen soluihin.
* Zona incerta, joka sijaitsee Forelin kenttien H1 ja H2 välissä. Se on yhteneväinen talamuksen verkkotumakkeen kanssa ja vastaanottaa yhteyksiä liikeaivokuorelta.
* Subtalaaminen fasciculus, jonka muodostavat globus pallidusta ja subtalaamista tumaketta yhdistävät hermosäikeet.
* Forelin kentät
* Ansa lenticularis

Sikiönkehityksen aikana subtalamus on pääosin yhteneväinen hypotalamuksen kanssa, mutta niitä erottaa capsula internan valkean aineen säikeet. Sikiökauden jälkeen subtalamus sijaitsee talamuksen alapuolella, siitä tulee alueen nimi: "sub" tarkoittaa "alapuolella". Hypotalamukseen nähden puolestaan subtalamus sijaitsee dorsolateraalisesti. Malline:Cit

Yhteydet
--------

Subtalamuksesta on efferentti yhteys aivojuovioon, (häntätumake ja putamen), dorsaaliseen talamukseen (mediaaliseen ja lateraaliseen tumakeryhmään) väliaivoissa, sekä punatumakkeeseen ja mustatumakkeeseen keskiaivoissa. Se vastaanottaa afferentteja yhteyksiä mustatumakkeesta ja aivojuoviosta.

Lähteet
-------

1. ↑  subthalamus *sci.uidaho.edu*.  Arkistoitu 26.11.2007.
2. ↑  Theme atlas of anatomy: head and neuroanathomy *books.google.si*.
3. ↑  Carpenter, M. (1991). *Core Text of Neuroanatomy*. Williams & Wilkins. ISBN 978-0683014570.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Subtalamus** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Virttaan työväentalo** on Alastaron kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Loimaata) Virttaan kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Virttaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 nimellä Virtsanojan työväenyhdistys. Talo rakennettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1906, toisen lähteen mukaan vuonna 1910. Todennäköisemmin vuosi 1910 on oikea, sillä yhdistys ilmoitti vasta vuonna 1912 SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon.

Vuonna 1930 taloon tunkeutui 40-henkinen joukko, joka yritti kieltää työväenyhdistystä järjestämästä seuraavaksi illaksi suunniteltuja juhannusiltamia, tai muuten he laittaisivat talon nurkan alle pommin. Iltamat järjestettiin, mutta ne jouduttiin painostuksen alla keskeyttämään kahden tunnin jälkeen.

Talo on vuonna 2022 edelleen Virttaan työväenyhdistyksen omistuksessa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Taloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Vuonna 2017 siellä järjestettiin kylän yhteinen itsenäisyysjuhla.

Rakennus
--------

Talo oli alun perin suorakaiteen muotoinen. Vuonna 1928 (toisen lähteen mukaan 1920) talo siirrettiin uudelle tontille, jonka yhdistys oli ostanut vuonna 1924. Samalla sitä laajennettiin niin, että pohjakaavasta tuli T:n muotoinen. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola ja alun perin myös vahtimestarin asunto. Pihan puoleisessa julkisivussa oli molemmissa päädyissä eteisrakennelmat. Talo oli punaiseksi maalattu. Talo peruskorjattiin vuosina 1969–1973. Vuonna 2012 Virttaan työväenyhdistys sai valtiolta 9000 euroa avustusta talon korjaamista varten. Talon pinta-ala on 230 m².

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1906  1907. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 27.10.2022.
2. 1 2  Willner, Margareta: *Varsinais-Suomen työväentalot*. Suomentanut Munter, Riitta. Turun kaupungin historiallinen museo, 1978.
3. 1 2 3 4  seurantalot.fi: Virttaan työväentalo *seurantalot.fi*. Viitattu 27.10.2022.
4. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1912  1913. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 27.10.2022.
5. ↑  Uusi Aika *digi.kansalliskirjasto.fi*.  1.7.1930, no 72. Viitattu 27.10.2022.
6. ↑  Loimaan tapahtumakalenteri *loimaantapahtumat.fi*. Viitattu 27.10.2022.
7. ↑  Kansan Uutiset *ku.fi*.  7.3.2012. Viitattu 27.10.2022.
Skierniewicen voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Skierniewicen voivodikunta** (puol. *województwo skierniewickie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Skierniewice. Skierniewicen voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Masovian voivodikunnille.

Lähteet
-------

1. ↑  Skierniewickie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
**Sergei Solntsev** (17. heinäkuuta 1867 Ilomantsi – 17. maaliskuuta 1933 Sortavala) oli Suomen ortodoksisen kirkon pappi ja opettaja. 

Solntsevin vanhemmat olivat lukkari Feodor Solntsev ja Anna Sotikov ja puoliso vuodesta 1889 Anna Tihomirov (k. 1951). Hän kävi 1889 Pietarin hengellisen seminaarin, oli Pietarin semstvohallituksen koulun opettajana 1889–1890, toimi 1890–1896 Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 1897 Sortavalan seminaarin ortodoksinen uskonnon lehtorina. Solntsev oli Suomen ortodoksisen kirkon näkyviä kansallismielisiä henkilöitä. Hän kuului useisiin kirkollisiin komiteoihin ja lähetystöön, joka kävi 1923 Konstantinopolin patriarkan luona, hankkiakseen hyväksymisen Suomen ortodoksisen kirkon asemalle. Vuodesta 1925 Solntsev toimi ortodoksisen kirkollishallituksen varapuheenjohtajana. 1903–1924 hän julkaisi joukon teoksia, muun muassa Suomen ortodoksisen kirkon vaiheista.

Julkaisuja
----------

* *Ortodoksisen kirkon vaiheet Itä-Suomessa: esitelmä*. Pyh. Sergein ja Hermanin veljeyskunta, Sortavala 1903
* *Pyhä kirkko-isä Johannes Krysostomo, Konstantinopolin arkkipiispa*. Pyh. Sergein ja Hermanin veljeyskunta, Sortavala 1907

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 702. Helsinki: WSOY, 1955.
2. 1 2  Rovasti S. Solntsew, Helsingin Sanomat, 18.03.1933, nro 75, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Paakkanen, Pertti 1974. *Joensuun seudun merkkihenkilöitä: Sergei Solntsev Ilomantsista.* Karjalan maa, 8.12.1974.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Seok Eun-mi** (s. 25. joulukuuta 1976) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Hän saavutti urallaan yhden olympiahopean ja kolme MM-pronssia.

Seok saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Kuala Lumpurin MM-kilpailuissa 2000, kun Etelä-Korea sijoittui joukkuekilpailussa pronssille. Joukkue uusi pronssisijansa seuraavana vuonna Osakan MM-kilpailuissa. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 Seok saavutti pronssia naisten nelinpelissä parinaan Lee Eun-sil. Ateenan olympialaisissa 2004 Seok ja Lee saavuttivat nelinpelissä hopeaa hävittyään loppuottelussa kiinalaisparille Wang Nan / Zhang Yining. Neljä vuotta aiemmin Sydneyn olympialaisissa Seok ja Lee hävisivät puolivälierissä unkarilaisparille Csilla Bátorfi / Krisztina Tóth. Seok pelasi Sydneyssä myös kaksinpeliä mutta hävisi toisen ottelunsa kiinalaissyntyiselle saksalaiselle Qianhong Gotschille.

Seok oli maailmanrankingissa parhaimmillaan sijalla 27 helmikuussa 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seog Eun-mi *Sports Reference*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Suk Eunmi *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 26*, s. 80. Minerva Kustannus Oy, 2005. ISBN 952-5591-08-5.
4. ↑  Suk Eunmi: ranking history (ITTF) *Tabletennis.guide*. Viitattu 5.4.2019. (englanniksi)
Sergei Udaltsov
**Sergei Stanislavovitš Udaltsov** (s. 16. helmikuuta 1977) on venäläinen poliittinen aktivisti ja Vasemmistorintama-liikkeen johtaja. Hän on koulutukseltaan juristi. Udaltsov oli yksi Venäjän mielenosoitusten 2011–2012 kärkihahmoista ja *Punaisen Nuorison Etuvartio* -ryhmän puhemies.

Udaltsov on ollut useita kertoja pidätettynä pienistä rikkomuksista, kuten kadun ylittämisestä väärästä kohtaa. Hän pitää pidätysten todellista motiivia poliittisena, ja Amnesty International on julistanut hänet mielipidevangiksi pidätysten aikana.

Tammikuussa 2012 antamansa haastattelun mukaan Udaltsov ja hänen joukkonsa eivät haaveile Neuvostoliiton paluusta, mutta "haluavat säilyttää sen, mikä neuvostojärjestelmässä oli hyvää".

Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Udaltsov toimi Gennadi Zjuganovin (KPRF) kampanjassa ja Zjuganov on kuvaillut häntä liittolaisekseen. Udaltsov on Venäjällä varsinkin vanhempien kommunistinaisten avoimesti ihailema henkilö.

Helmikuussa 2013 moskovalainen tuomioistuin määräsi Udaltsovin kotiarestiin. Hän on tutkinnassa mielenosoitusten organisoinnista ja epäiltynä väkivaltaisesta kumoushankkeesta. Udaltsov kiisti syytökset. Heinäkuussa 2014 hänet tuomittiin 4,5 vuodeksi vankeuteen Putinin vastaisten mellakoiden järjestämisestä vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Repression May Lead to Revolt, ipsnews.net
2. ↑  Oppositiojohtaja kotiarestiin Venäjällä, Yle Uutiset
3. ↑  Kataja-Lian, Marika: Oppositiojohtajat tuomittiin vuosien vankeuteen Venäjällä *Yle Uutiset*.  24.7.2014. Viitattu 24.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sergei Udaltsov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sahel** on hallinnollinen alue (ransk. *région*) Burkina Fason pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 36 166 neliökilometriä. Alueella on 968 442 asukasta (vuonna 2006, väestönlaskenta).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Sahelin alue muodostaa 13,2 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu etelässä Estin, Centre-Nordin ja Nordin alueisiin, pohjoisessa Maliin ja koillisessa Nigeriin.

Alueen pinnanmuodostusta leimaavat dyynit, laaksot ja mäet. Jokia ovat Béli, Gorouol, Feildégassé eli Goudébo, Sirba, Yali ja Faga. Kasvillisuus on etupäässä aroa ja savannia. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, rauta, mangaani ja kalkkikivi.

Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin ilmastovyöhykkeisiin. Vuotuinen sademäärää on 400–600 millimetriä. Sadekausi jatkuu vaihtelevasti kesä-heinäkuusta syys-lokakuuhun. Kuiva kausi kestää yhdeksästä kymmeneen kuukautta. Lämpötila vaihtelee kymmenen ja yli 43 asteen välillä.

Hallinnollinen jako ja väestö
-----------------------------

Vuonna 2001 perustettuun alueeseen kuuluu neljä provinssia: Séno, Soum, Oudalan ja Yagha. Ne käsittävät yhteensä 26 departementtia, neljä kaupunki- ja 22 maalaiskuntaa ja 556 kylää. Hallinnollinen keskus on Dori.

Alueella asuu 6,9 % Burkina Fason väestöstä. Asukastiheys 26,8 henkeä neliökilometrillä on maan alhaisin. Asukkaista 44 % on fulbeja, 10,6 % kurumboja, 10,3 % songhaita, 10,1 % gurmia, 10,1 % moseja ja 7,1 % tuaregeja. Yleisimmät kielet ovat fulani (56,1 %), tamašek (13,3 %) ja moore (12,7 %). Vallitseva uskonto on islam (96,4 %). Lisäksi on animisteja (1,7 %), katolisia (0,7 %) ja protestantteja (0,5 %).

Talous
------

Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit, siat ja siipikarja. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan vähän seesamia ja maapähkinää. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan metsästystä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta alueella ei ole juuri lainkaan. Kultaa kaivetaan perinteisin menetelmin. Matkailu on vähäistä.

Lähteet
-------

* Burkina Faso. Recensement Général de la Population et de l’Habitation (RGPH) de 2006. Analyse des résultats definitfs. Théme 2: Etat et structure de la population *insd.bf*.  2009.  Arkistoitu 25.3.2017. Viitattu 25.3.2017.
* Région de Sahel. Cadre stratégique régional de lutte contre la pauvreté *inforoute-communale.gov.bf*.  2005. Viitattu 25.3.2017.

### Viitteet

1. 1 2 3  Cadre, s. 6.
2. ↑  Recensement, s. 62.
3. 1 2  Cadre, s. 7.
4. ↑  Cadre, s. 24.
5. ↑  Recensement, s. 21–22.
6. ↑  Cadre, s. 8.
7. ↑  Recensement, s. 91.
8. ↑  Recensement, s. 95.
9. ↑  Cadre, s. 13–25.

Burkina FasoBurkina Fason alueet

* Boucle du Mouhoun
* Cascades
* Centre
* Centre-Est
* Centre-Nord
* Centre-Ouest
* Centre-Sud
* Est
* Hauts-Bassins
* Nord
* Plateau-Central
* Sahel
* Sud-Ouest
*Tämä artikkeli käsittelee Saksan 1520-luvun tapahtumia. Aihetta yleisellä tasolla käsittelee artikkeli Talonpoikaiskapina.*
**Talonpoikaissota** eli **Etelä- ja Keski-Saksan talonpoikaissota** on nimitys Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella vuosina 1524–1525 tapahtuneelle kapinalliselle liikehdinnälle. 

Leviävä uskonpuhdistusliike synnytti laajaa levottomuutta Saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueen talonpoikien keskuudessa. Talonpoikien liikehdintä oli merkittävää varsinkin siinä mielessä, että he muodostivat valtakunnan väestöstä kolme neljäsosaa. Jo aiemmin feodaaliruhtinaat olivat pyrkineet hallitsemiensa alueiden yhtenäistämiseen, mikä oli entisestäänkin vähentänyt talonpoikien oikeuksia. Kapinointia ja liikehdintää tapahtui paikallisesti jo 1300-luvulla, mutta uskonpuhdistus ja Lutherin ajatukset kristityn vapaudesta toivat niihin uusia sävyjä. Vuosina 1524–1525 syntyi laajamittaista liikehdintää, joka sai pian vallankumouksellisia piirteitä. Liikehdintään liittyi myös aateliston ja porvariston edustajia.

Talonpoikaissotana tunnetun protestiliikkeen taustalla oli useita uskonpuhdistukseen liittyviä uudistusajatuksia. Vuonna 1525 julkaistiin julistus *Schwabenin talonpoikien kaksitoista artiklaa*, jossa vaadittiin maaorjuuden lakkauttamista, verotuksen uudistamista ja vapaita papinvaaleja. Kapina levisi nopeasti. Siihen liittyi Thüringenissä uskonpuhdistaja ja radikaali teologi Thomas Müntzer, joka vaikutti paljolti siihen, että talonpojat uskoivat taistelevansa tasa-arvoisen Jumalan valtakunnan puolesta. 

Ruhtinaat ja maanomistajat kävivät talonpoikia vastaan omilla joukoillaan, joiden varustelu ja organisointi oli huomattavasti kapinaliikettä korkeammalla tasolla. Kapina tukahdutettiin, ja arviolta 100 000 siihen osallistunutta talonpoikaa teloitettiin. Kapinoinnin jälkiseurauksena ruhtinaiden suhtautuminen Lutheriin viileni, sillä he pitivät tätä yhtenä syyllisenä levottomuuksiin. Luther puolustautui syytöksiä vastaan. Vielä kapinan alussa hän oli yrittänyt ottaa maltillista kantaa tilanteeseen, mutta väkivaltaisuuksien lisääntyessä hän oli kehottanut ruhtinaita kaikin tavoin kukistamaan kapinaliikkeen.

Lähteet
-------

* *Kristinuskon historia 2000: Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan*. Weilin+Göös, 1999. ISBN 951-35-6515-7.

### Viitteet

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 1115. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. 1 2  *Kristinuskon historia 2000: Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan* s. 31.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Talonpoikaissota** Wikimedia Commonsissa
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Talonpojan Lehti** oli Helsingissä vuosina 1906–1907 ilmestynyt sanomalehti.

*Talonpojan Lehden* perusti Viipurin maalaiskunnasta kotoisin ollut talonpoikaissäädyn valtiopäivämies Pekka Anttonen, joka toimi myös sen rahoittajana. Lehti oli aluksi sitoutumaton, mutta myöhemmin siitä tuli maalaisliiton nimellinen pää-äänenkannattaja. Maaliskuussa 1907 sen taakse perustettiin Osuuskunta Talonpoika.

Vihtori Alavan toimittama lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuoden 1907 alusta kuudesti ja saman vuoden kesäkuusta lähtien jälleen kolmesti viikossa. Vuonna 1907 julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Tilaajia oli molempina vuosina noin viisi tuhatta. *Talonpojan Lehti* ilmestyi Helsingissä, mutta levisi etupäässä Viipurin läänin, minkä takia se ei voinut saada riittävästi ilmoitustuloja tai toimia levikkialueensa kunnollisena uutislehtenä. Lehti lakkautettiin sen julkaisuosuuskunnan pääoman kuluttua loppuun lokakuussa 1907. Sen tilalle perustettiin seuraavana vuonna *Maalainen*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 98–99. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Talonpojan Lehti digitoituna kansalliskirjastossa
Ávakaksen rotkoÁvakaksen rotkoa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Páfos, Kypros |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι του Άβακα |
| Tyyppi | 
RotkoView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ávakaksen rotko** (kreik. Φαράγγι του Άβακα, *Farángi tou Ávaka* eli Άβακας, *Ávakas*) on rotko Akámaksen niemimaalla Kyproksen saaren länsiosassa. Sen itäpää sijaitsee lähellä Páno Aródeksen kylää ja länsipää rannikolla Toxéftran lahdella lähellä Pégeian Ágios Geórgiosta.

Ávakaksen rotkon pituus on noin kolme kilometriä ja sen seinämien korkeus noin 30 metriä. Rotko on syntynyt kalkkikivikallioon veden virtauksen seurauksena. Rotkon alue on muun Akámaksen niemimaan ohella Natura 2000 -aluetta, ja siellä kasvaa endeemisiä kasvilajeja. Rotko on suosittu vaelluskohde. Vaellus on keskivaikea.

|  |  |
| --- | --- |
| Ávakaksen rotkoa. | Ávakaksen rotkoa. |

Lähteet
-------

1. 1 2  Avakas Gorge *Cyprus Island*. Viitattu 14.5.2018.
2. ↑  Avakas Gorge *My Guide Cyprus*. Viitattu 14.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ávakaksen rotko** Wikimedia Commonsissa
**Talonpojan taival**  on 45 km:n pituinen retkeilyreitti Ylä-Karjalan -Kainuun maisemissa. Se lähtee Valtimon Puukarista Puukarin Pysäkiltä ja kulkee erämaita pitkin. Matkalla reitti risteää UKK-reittiä. Reitti vie Murtovaaran talomuseon kautta Sotkamon Hiidenportin kansallispuistoon ja päättyy Nurmeksen Peurajärven retkeily-kalastusalueelle. Reitin varrella on yksi vuokra- ja yksi autiokämppä sekä 3 laavua ja 5 nuotiopaikkaa. Alkumatkalla Puukarissa ylitetään Välijoki köysivetoisella lautalla. Katinhännän vuokrakämppä on 6,5 km:n päässä Halmejärven länsipuolella.

Luonto
------

Maisemalle ovat ominaisia mm. kaskenpolton jäljiltä syntyneet koivikot. Halmejärven itäpuolella on paljon karuja kankaita ja louhikoita. Reitin varrella on metsät ovat enimmäkseen kuusivaltaista, tuoretta mustikkatyypin metsää. Vanhaa metsää haapoineen on Murtovaaran alueella. Reitin suot ovat pääosin ojitettuja rämeitä.

Nähtävyyksiä
------------

* Kiuruvaara, 230 m korkea näköalapaikka Halmejärvellä
* Vanhat metsät Murtovaaran alueella
* Murtovaaran Talomuseo, Suomen ainoa vaara-asutusmuseo
* Kanasenvaara, näköalapaikka Sivakkajärven länsipuolella
* Hiidenportin kansallispuisto
* Peurajärven retkeilykalastusalue
* Välijoki, Puukari, köysivetoinen lautta

Eläimistö
---------

Linnuista on reitillä tavattuja mm. ampuhaukka, mehiläishaukka, helmipöllö, huuhkaja sekä pohjoiset taigametsien lajit, kuten kuukkeli, järripeippo ja pohjansirkku. Metsäkanalintuja tavataan usein. Reitillä on onnekkaalla mahdollisuus nähdä vilahdus suurpedoistamme.

Lähteet
-------

* Pohjois-Karjalan Liitto. *Karjalan Kierros 4 Nurmes* -matkailukartta, 1: 100 000. 1997.
* Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus: *Talonpojan Taival 45 km* -esite. 1998.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjois-Karjalan retkeilyreitit

Talonpojan taival

* Hiidenportin kansallispuisto
* Kanasenvaara
* Kiuruvaara
* Murtovaaran talomuseo
* Peurajärven virkistysalue
* Välijoki
Objektiivi vastavalosuojalla ja ilman sitä
**Vastavalosuojalla** tarkoitetaan kameran objektiivin päähän kiinnitettävää välinettä, joka vähentää objektiiville tulevan hajavalon määrää. 

Vastavalosuojia valmistetaan kovasta muovista, kumista ja alumiinista. 

Muodoltaan vastavalosuojat vaihtelevat objektiiveittain. Kiinteäpolttovälisissä objektiiveissa vastavalosuoja on lähtökohtaisesti lieriö. Zoom-objektiiveissa vastavalosuoja voi olla "kukkamainen", jolloin vastavalosuoja ei estä tällaisen objektiivin lyhyempien polttovälien käyttöä näkymällä kuvan reunoilla. 

Tavallisesti vastavalosuojat ovat irrotettavia, joskin joissakin objektiiveissa on myös kiinteärakenteisia alumiinisia vastavalosuojia. 

Koska vastavalosuoja vähentää objektiiville kulkeutuvan hajavalon määrää, se on omiaan parantamaan kuvan kontrastia ja vähentämään linssiheijastuksia. Kuvanlaadun parantamisen lisäksi vastavalosuoja estää objektiivin naarmuuntumista ja siihen tulevia kolhuja.

Katso myös
----------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vastavalosuoja**.
* Suodin (valokuvaus)
* Bokeh
* Syväterävyysalue
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Talonpojan Sanomat** oli Helsingissä vuosina 1926–1927 ilmestynyt viikkolehti. Lehti oli Talonpoikaiskansan puolueen äänenkannattaja.

Lehti oli lähinnä puoluetta johtaneen Matti Läheniemen luomus. Se jäi lyhytaikaiseksi ja sitä ilmestyi vain 68 numeroa, vaikka rahoitusta saatiin esimerkiksi talonpoikien liikkeeseen kontaktia hakeneelta Suomen kommunistiselta puolueelta. SKP:n jäseniä osallistui Talonpoikaiskansan puolueen toimintaan, vaikka asia pyrittiin pitämään salassa. SKP:n ei kuitenkaan voida sanoa hallinneen puoluetta, sillä monet rivijäsenet eivät tienneet yhteydestä eikä puoluejohtaja Läheniemi itse ollut kommunisti.

Lehden tukemisen taustalla oli SKP:n yritys vaikuttaa talonpoikaisväestöön ja horjuttaa Maalaisliiton kannatusta. Vastaavana toimittajana toimi karjalainen maalaisliiton veteraani Matti Läheniemi, mutta varsinainen toimittaja oli peitenimeä Antti Tammi käyttänyt Yrjö Leino. Etupäässä ilmaiseksi jaettu lehti lopetettiin vuoden 1927 eduskuntavaalien jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 99. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. 1 2  Matti Lackman: *Taistelu talonpojasta. Suomen Kommunistisen Puolueen suhde talonpoikaiskysymykseen ja talonpoikaisliikkeisiin 1918–1939*, Pohjoinen 1985, sivut 102–142 (*Karjalan talonpoikien liike [1924–1929]*) ISBN 951-749-019-4
3. ↑  Matti Lackman: *Kullervo Manner – kumouksellisen muotokuva*, s. 137. Somero: Amanita, 2017. ISBN 978-952-5330-84-7.

Aiheesta muualla
----------------

* *Talonpojan Sanomat* digitoituna kansalliskirjastossa
**Ásos** (kreik. Άσος; myös *Ássos*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kefalonián saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sámin kuntaan, Kefalonián alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Érisoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kefalonián kunnan Érisoksen kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Άσου, *Topikí Koinótita Ásou*). Kylän väkiluku on 88 (vuonna 2011).

Ásoksen kylä.
Ásos sijaitsee Kefalonián pohjoisrannikolla Mýrtoksenlahden pohjoisosassa, noin 36 kilometriä pohjoiseen saaren pääkaupungista Argostólista. Kylä on rakennettu niemeen johtavan kapeamman kannaksen kohdalle. Niemessä on venetsialaisvallan aikana 1500-luvulla rakennetun linnan (*Froúrio*) rauniot. Maisemiensa ansiosta kylä on saarella suosittu nähtävyys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kefalonia Assos Village *Greeka.com*. Viitattu 30.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ásos** Wikimedia Commonsissa
**Sami Heiskanen** (s. 1971) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt maastohiihtäjä, joka voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden. Suuremmassa julkisuudessa hän oli kuitenkin vasta uransa jälkeen, kun hän ensimmäisenä suomalaishiihtäjänä tunnusti kokeilleensa doping-aineeksi luokiteltavaa EPO-hormonia urheilu-urallaan.

Ura
---

Siilinjärven Hiihtoseuraa edustanut Heiskanen kuului hiihdon B-maajoukkueeseen 1990-luvulla ja osallistui muutamiin maailmancupin osakilpailuihin ilman suurempaa menestystä. Vuoden 1996 SM-hiihdoissa Rovaniemen Ounasvaaralla Heiskanen voitti yllättäen 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun. Hän hyötyi aikaisen lähtönumeronsa vuoksi kelistä, joka hidastui kilpailun aikana. Heiskanen lopetti aktiiviuransa 1999. Vuoden 1996 SM-kulta jäi hänen ainoaksi yleisen sarjan SM-mitaliksi.

Doping-tunnustus
----------------

Suomalaisten joukkokäryyn johtaneiden Lahden MM-hiihtojen jälkeen Sami Heiskanen tunnusti TV-uutisissa 6. maaliskuuta 2001 kokeilleensa EPO-hormonia vuonna 1999. Aineet hän kertoi hankkineensa virolaisesta apteekista. Muutaman viikon kuurilla Heiskanen kertoi hemoglobiiniarvonsa nousseen noin 150:stä 180:een.

Tunnustuksensa myötä Heiskasta kuultiin todistajana, kun keskusrikospoliisi tutki MM-Lahden sotkuja. Tuolloin hän kertoi luovuttaneensa hiihtäjä Janne Immoselle vuonna 1998 kasvuhormonia ja 1999 epo-hormonia. Immonen kiisti aluksi doping-väitteet, mutta myönsi vuonna 2013 saaneensa Heiskaselta epoa.

Lisäksi Heiskanen tunnusti esitutkinnassa käyttäneensä kasvuhormonia ja testosteronia vuosina 1996–1998.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Heiskanen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2  Ensimmäinen EPO-hormonitunnustus.  *Kaleva*, 6.3.2001. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.3.2013.
3. 1 2  Suomen mestari Sami Heiskanen tunnusti EPO-kokeilun.  *Helsingin Sanomat*, 7.3.2001. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.3.2013.
4. ↑  Heiskanen: Luovutin Janne Immoselle hormoneja.  *Kaleva*, 20.11.2003. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.3.2013.
5. ↑  Lehtomäki, Samuli: Immonen lyttää Kyrön epo-väitteen *MTV3.fi*.  7.6.2011. Viitattu 10.3.2013.
6. ↑  Ranta, Jarno: Syyttäjä: Dopingin käytöstä ei syytteen vaaraa *yle.fi*.  13.6.2013. Yle Urheilu. Viitattu 14.6.2013.
7. ↑  Mäntylä, Ari: Mitään en ole tiennyt vaikka käry kävikin.  *Keskisuomalainen*, 26.10.2010. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.3.2013.
COASt-moduuli
1. Prosessori  
2. Tag RAM  
3. Asennuspaikka COASt-moduulille
**Cache on a stick** tai **COASt** on pakkausstandardi irrallisille L2-välimuistiksi tarkoitetuille SRAM-moduuleille. COASt-moduulit muistuttivat ulkomuodoltaan suuria SIMM-moduuleita ja olivat yleisiä 1990-luvun puolivälin IBM PC -yhteensopivissa ja Macintosh-tietokoneissa. Nykyisissä tietokoneissa COASt-moduulit ovat erittäin harvinaisia, sillä L2-välimuisti on useimmiten integroitu joko prosessoriin tai emolevyyn.

Motorola määritteli COASt-moduulin standardileveydeksi 4,33 ja 4,36 tuumaa (110 ja 111 mm) ja -korkeudeksi 1,12-1,16" (28-29 mm). COASt-muisteja oli mahdollista löytää Applen Machintosheista 1990-luvun alusta sen puoliväliin, jolloin ne katosivat Macintoshin siirtyessä PowerPC-alustaan.

Myös Intel käytti COASt-muisteja Pentium-järjestelmissään aina vuoteen 1998 asti (Pentium MMX). COASt-paikka löytyi muun muassa Intelin piirisarjoista 430VX ja 430TX. Myöhemmin Intel yhdisti COASt-moduulin toiminnot prosessoreihinsa, jolloin syntyi Slot 1 suoritinkotelointi, jossa oli prosessori ja välimuistit erillisillä siruilla.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **COASt**.
* COASt Modules, PCGuide, 17. huhtikuuta 2001.
* Cache Module Physical Installation Procedure, PCGuide, 17. huhtikuuta 2001.
* Renn, Brian. The Cache Guide: What is COASt?, 12. joulukuuta 1998.
**Timo Armas Juhani Poranen** (1. toukokuuta 1943 Helsinki – 21. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Porasen vanhemmat olivat johtaja Armas Anselmi Poranen ja Toini Onerva Nuotio ja puoliso vuodesta 1967 Marja-Leena Ylinen. Diplomi-insinööriksi valmistunut Poranen tuli töihin Metsäliiton Äänekosken tehtaalle Vuonna 1968. Sieltä hän siirtyi vuonna 1974 perustamaan Metsä-Botnian Kaskisten sellutehdasta. Koko Metsä-Botnian toimitusjohtaja Porasesta tuli vuonna 1986 ja sitten vuonna 1990 Metsä-Serlan toimitusjohtaja Ebbe Sommarin jälkeen. Metsäliiton varapääjohtajaksi Poranen siirtyi vuonna 1996 ja kahden vuoden päästä Metsäteollisuus-järjestön toimitusjohtajaksi aina vuoteen 2005 asti. Teollisuusneuvoksen arvonimen Poranen sai vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo Poranen *Biografiasampo*. Viitattu 1.3.2022.
2. ↑  Muistot. Timo A. J. Poranen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  28.8.2012. Viitattu 1.3.2022.
**Ásmundur Sveinsson** (20. toukokuuta 1893 Kolsstaðir – 9. joulukuuta 1982 Reykjavík) oli islantilainen kuvanveistäjä. Rakennus, jossa hän asui ja työskenteli, on nykyään osa Reykjavíkin taidemuseota nimellä Ásmundarsafn. Taloa ympäröivässä puutarhassa on sekä taiteilijan varhaiskaudelle ominaisia kookkaita hahmoja että myöhempään tuotantoon kuuluvia kevyitä, abstrakteja teoksia.

Ura
---

Ásmundur opiskeli Þórarinn B. Þorlákssonin, Kööpenhaminassa Viggo Brandtin ja Tukholmassa Carl Millesin johdolla. Viimeksi mainitussa hän omaksui antiikin Kreikan klassisen tyylin vaikutteita teoksiinsa, joihin kuului "Merenneito" (1922). Lähdettyään Pariisiin Ásmundur sai opetusta Antoine Bourdellelta ja Charles Despiaulta. Kaupungissa viettämiensä vuosien aikana hän otti vaikutteita kubismista, mikä näkyy muun muassa työssä "Yö Pariisissa" (1926).

Ásmundur palasi Islantiin keväällä 1929. Tyylillisen murroksen hän koki 1950-luvulla, jolloin töissä alkoivat näkyä keveys ja pehmeys. Metalli oli keskeinen materiaali, ja tyyli oli abstrakti. Kirjallisuuden ja ideologian lisäksi 1950-luvun töihin vaikuttivat tiede ja teknologia.

Ásmundurin oppilaita Reykjavíkissa vuosina 1947–1964 olivat Ragnar Kjartansson, veljekset Guðmundur ja Jón Benediktsson, Jón Gunnar Árnason ja taiteilijan oma sukulainen, Hallsteinn Sigurðsson. Taiteilijalle omistettu museo Sigtúnissa avattiin yleisölle vuonna 1983.

Yksityiselämä
-------------

Ásmundurin vanhemmat olivat Sveinn Finnson ja tämän vaimo Helga Eysteinsdóttir. Ásmundur meni vuonna 1924 naimisiin kuvanveistäjäkollegansa Gunnfríður Jónsdóttirin kanssa. Pariskunnan eroamisen jälkeen Ásmundur solmi uuden avioliiton Ingrid o.s. Håkanssonin (1904–1976) kanssa. Pariskunta sai kaksi tytärtä; vuonna 1941 syntynyt Hallgerda kuoli liikenneonnettomuudessa 5-vuotiaana ja vuonna 1946 syntyneestä Ásdísista tuli opettaja Reykjavíkissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Morgunblaðið: Æviágrip
2. ↑  Reykjavík Art Museum: Ásmundarsafn: Ásmundur Sveinsson


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ásgeir Ásgeirsson** (s. 13. toukokuuta 1894, k. 15. syyskuuta 1972) oli Islannin toinen presidentti 1952–1968.

Ásgeir valmistui teologiksi Islannin yliopistosta Reykjavíkissa 1915 ja toimi aluksi seminaarinopettajana ja sitten pankkialalla. Hän avioitui 1917 Dóra Þórhallsdóttirin kanssa, joka oli entisen Islannin piispan Þórhallur Bjarnarsonin tytär. Dóra Þórhallsdóttirin veli Tryggvi Þórhallsson oli Islannin pääministeri 1928–32. 

Ásgeir valittiin Islannin parlamenttiin alltingiin vuonna 1923 edistyspuolueen ehdokkaana. Hän toimi valtiovarainministerinä 1931–1934 ja samanaikaisesti pääministerinä 1932–1934. Hän erosi edistyspuolueesta 1934 ja liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Kansanedustajana Ásgeir oli vuoteen 1952, jolloin hänet valittiin presidentiksi.

Ásgeir valittiin Islannin toiseksi presidentiksi 1952. Vaalit jouduttiin pitämään ennenaikaisesti edellisen presidentin Sveinn Björnssonin kuoleman takia. Vaikka Ásgeirin merkittävimmällä vastaehdokkaalla Bjarni Jónssonilla oli takanaan hallituspuolueiden tuki, Ásgeir voitti vaalit. 

Hänet valittiin uudelleen virkaansa vuosina 1956, 1960 ja 1964. Heti hänen neljännen kautensa alettua hänen puolisonsa Dóra Þórhallsdóttir kuoli leukemiaan. Vuonna 1968 Ásgeir päätti olla pyrkimättä enää presidentiksi. Hänen vävynsä Gunnar Thoroddsen pyrki presidentiksi 1968, mutta vastoin ennakko-odotuksia Kristján Eldjárn voitti vaalit. 

Ásgeir tunnettiin hiljaisena mutta suorasukaisena esiintyjänä. Hän oli ilmeisesti ensimmäinen, joka luopui tavasta puhutella Pohjoismaiden kuninkaallisia majesteetiksi: vieraillessaan Norjassa hän aloitti puheensa sanoilla "Herra kuningas".

Lähteet
-------

1. ↑  Ásgeir Ásgeirsson Forseti Islands.  Arkistoitu 22.7.2015. Viitattu 23.10.2013.
2. 1 2 3  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 14. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.
3. ↑  Familysearch.org: President Ásgeir Ásgeirsson *ancestors.familysearch.org*. Viitattu 21.12.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sveinn Björnsson** | **Islannin presidentti**1952–1968 | Seuraaja:**Kristján Eldjárn** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jakob Axel Levonius** (21. helmikuuta 1861 Suomussalmi – 27. helmikuuta 1932 Helsinki) oli kanslianeuvos, pankinjohtaja, pankkiylitarkastaja ja valtiopäiväedustaja.

Levoniuksen vanhemmat olivat henkikirjoittaja Konstantin Levonius ja Maria Charlotta Aejmelaeus ja puoliso vuodesta 1889 Eva Aejmelaeus (s. 1865). Valmistuttuaan juristiksi hän muutti Ouluun, josta hänet valittiin porvarissäädyssä valtiopäiville 1897, 1899 ja 1900. Tornion kaupungin pormestarina Levonius toimi lyhyen aikaa 1904, kunnes siirtyi Kansallis-Osakepankin johtokunnan jäseneksi. Pankissa hän työskenteli parikymmentä vuotta, toimien laki- ja hallintoasioiden mutta myös luototuksen ja yhteiskuntasuhteiden parissa. Hän toimi myös pankkialan kehitys- ja yhteistyössä, kuten shekkilakikomitean puheenjohtajana ja 1912-1918 Suomen Liikemies-Yhdistyksen puheenjohtajana ja sen perustaman Kauppalehden hallinnossa. Levoniuksen toiminta 1918 perustetun Keskuskauppakamarin varapuheenjohtajana kymmenen vuoden ajan oli erittäin merkittävä, pankissa häntä kutsuttiinkin lempinimellä "Kauppakamari". Eläkkeelle jäätyään Levonius toimi vielä muutaman vuoden pankkitarkastusviraston johtajana eli pankkiylitarkastajana. Kanslianeuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1931.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vesikansa, Jyrki: "Jakob Axel Levonius", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 106–107. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 188–189. Helsinki: Otava, 1921.

Aiheesta muualla
----------------

* LEVONIUS Jakob Axel. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 23.1.2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
2 ja 3 -napaiset jakkiliittimet. (1-runko, 2-oikea, 3-vasen/mono, 4-eristin)
3,5 mm uros jakkiliitin
4-napainen liitin
**Jakkiliitin**, myös *plugiliitin*, *6,35 mm plugi* tai *3,5 mm plugi*, on erityisesti äänitekniikassa käytetty liitin. Nimitys plugi tulee englannin kielestä: engl. *jack* pistukka ja engl. *plug* pistoke. 

Lisäksi vanhoissa käsikäyttöisissä puhelinkeskuksissa on ollut käytössä Bantam (TT) pistoke, 4,47 mm pistoke, joita edelleenkin käytetään analogisissa syntetisaattoreissa, äänitysstudioissa sekä radio- ja tv-studioissa.*lähde?*

Jakkiliittimen rakenne on koaksiaalinen. Se on tavallisimmin kaksi- tai kolminapainen, esimerkiksi kuulokkeissa ja sähkökitaran mikrofonikaapeleissa käytetty, yleensä 6,35, 4,4 (Pentaconn, balansoitu viisinapainen stereo), 3,5 tai 2,5 mm läpimittainen pistoke. Kolminapaiset on tarkoitettu stereo- ja kaksinapaiset monokäyttöön. 

Yleisimmistä liittimistä koot 1/4 tuuma on sama kuin 6,35 mm, mutta 1/8 tuuma ei ole täysin sama kuin 3,5 mm. 1/8 tuuma on 3,175 mm ja se on ollut englantilaisessa systeemissä joskus 1960-luvulla. Standardoinnissa 1/4 tuuma säilyi, mutta 1/8 tuuman korvasi 3,5 mm.

Jakkiliittimiä on saatavina sekä koiras- että naarastyyppisinä. Koirasliittimiä on saatavana sekä suorana että 90 asteen kulmassa olevana. 

Naaraspuolisia liittimiä on olemassa sekä kuulokejatkojohdoissa käytettäviä johtimeen liitettäviä versioita että laitteisiin kiinteästi asennettavia runkopistukoita. Runkoon asennettavissa versioissa on usein apukosketin, joka katkaisee virran kaiuttimista kun kuuloke liitetään. 6,35 millistä naarastyyppistä liitintä käytetään usein audiomiksereissä ja kitaravahvistimissa.

Kolminapaista liitintä voi käyttää myös balansoidussa monofonisessa kytkennässä XLR-liittimien tapaan, jolloin häiriöherkkys mikrofonikäytössä pienenee.

Liittimestä on olemassa myös nelinapainen versio, jota voi käyttää esimerkiksi analogisissa headseteissä eli kuulokemikrofoneissa. Toteutus vaatii toimiakseen myös nelinapaisen naarasliittimen. Neljännellä navalla voidaan myös syöttää stereoäänen rinnalle esimerkiksi komposiittivideosignaali.

Lähteet
-------

* Audio Connectors. Media College (englanniksi)
* 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jakkiliitin**.
Anneli Hulthén.
Hulthén on tunnettu pyöräilijä.
**Anneli Maria Hulthén**, (myös nimimuodossa *Hultén*, s. 27. heinäkuuta 1960 Göteborg) on ruotsinsuomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.

Hulthén on toiminut 1. lokakuuta 2016 alkaen Skånen läänin maaherrana. Aikaisemmin hän oli vuodesta 2009 Göteborgin kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Hulthén oli kansanedustaja vuosina 1986–1995 ja europarlamentaarikko vuosina 1995–2002. 

Hulthén on innokas polkupyöräilijä, työmatkapyöräilijä ja pyöräilyn edistäjä. Hän sai Svensk Cykling -järjestön poliitikkopalkinnon vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Bilkrisen oroar när hon tar över styret i Göteborg Dagens Nyheter 1.1.2009. Käyttäjätunnuksella. Viitattu 1.4.2020.
2. 1 2  Hulthén Europarlamentin sivustolla. Viitattu 1.4.2020.
3. ↑  Vår landshövding Skånen lääninhallitus. Viitattu 1.4.2020.(ruotsiksi)
4. ↑  Anneli Hulthén vinnare av Svensk Cyklings politikerpris 2010. Svensk Cykling. Web Archive 2010. Viitattu 1.4.2020.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anneli Hulthén**.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Thuraya** (arabiaksi: الثريا /aθːurajːa/ eli Plejadit) on tietoliikennesatelliittien avulla puhelinyhteyksiä välittävä yhtiö. Sen toimialue on Lähi-itä, Afrikka ja Eurooppa. Yhtiö toimii Arabiemiirikunnista käsin ja sen omistajat ovat Lähi-idän arabimaista ja Pohjois-Afrikasta. Etisalat kuuluu sijoitusyhtiöiden ohella pääomistajiin. Yhtiön toiminta alkoi vuonna 2001.

Maaliskuussa 2006 yhtiöllä oli 250 000 asiakasta ja sen satelliittipuhelimia oli tuolloin käytössä 360 000 kappaletta. Vuonna 2005 yhtiön liikevaihto oli 323 miljoonaa dollaria, josta voittoa tuli 80 miljoonaa dollaria.

Palvelut
--------

Yhtiö välittää seuraavia palveluita

* Puheluiden välitys
* SMS-viestien välitys
* 9.6 kbit/s data ja faksimile välitys
* 60 kbit/s downlink ja 15kbit/s "GMPRS" mobiilidatavälitys
* 144 kbit/s datavälitys PDA-kokoiselta päätteeltä
* Päätelaittessa on GPS-paikannus
* Nk. lisäarvopalveluita uutispalvelu, vastasoitto, tieto vastaamattomista puheluista, ääniposti WAP jne.
* Varoitus siitä, että puhelimeen tuleva signaali on heikko esimerkiksi rakennusten sisällä.

Eräs osa yhtiön liiketoimintaa on mobiilipäätelaitteiden myynti.

Thurayan suuntanumero on ITU:n järjestelmässä +882 16.

Satelliitit
-----------

Thuraya operoi kahta Boeingin valmistamaa satelliittia, kolmas laukaistiin 15. tammikuuta 2008.

Thuraya 1
Ensimmäisen satelliitin Thuraya 1 aurinkopaneelit eivät tuota täyttä sähkötehoa eivätkä siksi toimi kunnolla. Se on paikoitettu Korean yläpuolelle geosynkroniselle kiertoradalle ja sitä käytetään vain testikäyttöön. Sen laukaisi 21. lokakuuta 2001 Sea Launch -yhtiö Zenit 3SL-kantoraketilla. At launch it weighted 5250 kg.

Thuraya 2
Thuraya 2:n laukaisi Sea Launch -yhtiö 10. kesäkuuta 2003. Se on geosynkronisella kiertoradalla 44 itäistä pituutta. Sen radan inklinaatio on 6,3 astetta. Satelliitti pystyy välittämään 13 750 samanaikasta puhelua. 

Thuraya 3
Tämä satelliitti laukaistiin 15. tammikuuta 2008 ja se antaa palveluita Kauko-Idässä ja Australiassa. Satelliitti tulee operatiiviseen käyttöö maaliskuussa 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Thuraya 1 NSSDC.  Arkistoitu 10.12.2007. Viitattu 16.1.2008. (englanniksi)
2. ↑  Thuraya-1 Complete System for Mobile Communications Boeing.  (englanniksi)
3. ↑  Thuraya 2 NSSDC.  Arkistoitu 10.12.2007. Viitattu 16.1.2008. (englanniksi)
4. ↑  Sea Launch Past Launches Thuraya-2 Boeing.  (englanniksi)
5. ↑  Current Mission: Thuraya-3 Sea Launch.  (englanniksi)
6. ↑  Sea Launch Continues Thuraya-3 Mission SeaLaunch.  Arkistoitu 23.1.2008. Viitattu 16.1.2008. (englanniksi)
7. ↑  Sea Launch Delivers Thuraya-3 Satellite to Orbit Sea Launch.  Arkistoitu 18.1.2008. Viitattu 16.1.2008. (englanniksi)
8. ↑  Thuraya reaches out all across the globe itp.net.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thuraya**.
* Thurayan sivusto (engl.)
* *Thuraya Phones Documentation and Manuals: SG-2520*  (PDF) *SO-2510*  (PDF) *Ascom 21*  (PDF) *Hughes 7100*  (PDF) *7101*  (PDF)
* Send SMS to a Thuraya phone
Anneli Rauhala ensikonserttinsa jälkeen vuonna 1960. Vasemmalla opettaja Tauno Kaivola, oikealla veli Matti Rauhala.
**Sirkka Anneli Rauhala-Wentz** (o.s. **Rauhala**; 26. joulukuuta 1928 Viipuri – 27. syyskuuta 2021 Kaarina) oli suomalainen oopperalaulaja (draamallinen sopraano), Tauno Kaivolan, Max Lorenzin ja Clemes Glettenbergin oppilas. Vuodesta 1963 lähtien hän asui Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä, ja hän oli kiinnitettynä Luzernin ja Augsburgin oopperaan. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut noin 40 oopperaroolia. Lisäksi hän on toiminut laulupedagogina Münchenissä ja Orivedellä.

Rauhalan puoliso oli saksalainen viulutaiteilija Detlev Wentz. Hänen veljensä on pianisti-urkuri Matti Rauhala (s. 1925).

Lähteet
-------

1. ↑  Rauhala, Urpo – Järvelin, Heli-Sirkku: Eloisa laulutaiteilija menestyi Euroopan lavoilla. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 12.11.2021, s. B 17. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 341. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
3. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5*, s. 11. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0

Aiheesta muualla
----------------

* Kuusi kuvaa oopperalaulaja Anneli Rauhala-Wentzin elämästä. Yleisradio 25.4.2020.