recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Someronjokea nähtynä Vanhantien sillalta Hirsjärven suuntaan elokuussa 2022.
**Someronjoki** on Someron Hirsjärven ja Kirkkojärven välisestä Paimionjoen jokiosuudesta ja ainakin historiallisesti myös koko Paimionjoen vesistön jokireitistä Someron alueella käytetty nimitys. Joissakin vanhemmissa lähteissä nimi esiintyy myös koko Paimionjoen rinnakkaisnimityksenä.

Paimionjoen vesistöön kuuluva, nykyisessä peruskartassa Someronjoeksi nimetty jokiosuus virtaa Someron keskustaajaman alueella Somerolla Varsinais-Suomessa. Se alkaa hiukan ennen Hirsjärven länsipäätä, josta se virtaa ensin pohjoiseen ja sitten länteen Kirkkojärven itäpäähän. Hiukan ennen joen suuta sen ylittää kantatie 52 ja siitä vähän ylävirtaan Vanhatie. Joen eteläpuolelle jää Lamminniemi Someron Lammin kylässä ja sen pohjoispuolella sijaitsee Kaislarannan asuinalue Someron Joensuun kylässä. Lamminniemeä ja Kaislarantaa yhdistää joen ylittävä kevyen liikenteen silta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Peruskartta* 1:20 000. 2024 05 Somero.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1992.  ISBN 951-48-1528-9. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) (viitattu 29.3.2017)
2. 1 2  Someronjoki *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 29.3.2017.
3. ↑  Seuran ja talon historiaa *Pitkäjärven maamiesseuran talo*. Pitkäjärven Maa- ja Kotitalousseura. Viitattu 29.3.2017.
4. ↑  Wright, Magnus von: Someronjoki Paimion ja Hirsjärven välissä Kansallisgalleria. Viitattu 29.3.2017.
5. ↑  Alanen, Timo: *Someron ja Tammelan vanhin asutusnimistö. Nimistön vakiintumisen aika*, s. 227. Somero: Amanita, 2004. ISBN 952-5330-14-1.
6. ↑  Inha, I. K.: *Kansakoulun karttakirja*, s. 18. Helsinki: Valistus, 1910.
**Poverty Stinks** oli suomalainen 1980-luvun puolivälissä perustettu voimapop-yhtye. Poverty Stinks julkaisi ensimmäisen singlensä "I Wanna Be With You" omakustanteena loppuvuodesta 1988, jonka jälkeen levy-yhtiö CBS kiinnostui yhtyeestä. Ensimmäinen CBS-single oli uudelleenmiksattu version "I Wanna Be With Yousta". Single ilmestyi vuonna 1989 kuten myös kakkossingle "You Can't Give Enough".

Miehistömuutosten jälkeen Poverty Stinks levytti Gaga Goodiesille arvostelumenestykseksi nousseen, Ari Vaahteran tuottaman *Gargle Blaster* -albumin, joka julkaistiin lokakuussa 1990. Vuonna 1991 yhtye siirtyi Poko Rekordsille, joka julkaisi vuosina 1991–1998 yhtyeeltä viisi studioalbumia ja kolme kokoelmalevyä. Vuonna 2006 Poko Rekords julkaisi kokoelmalevyn *There Must Be... Hits!*.

Poverty Stinks kiersi 1990-luvulla Suomen lisäksi keikkailemassa ja promoamassa levyjään myös muun muassa Skandinaviassa, Britanniassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa.Yhtye esiintyi festivaaleilla Skandinaviassa, muun muassa Roskildessa, Dalarockissa ja Hultsfredissa.

Kokoonpano
----------

### Gargle Blaster -levyllä (1990)

* Jarmo Laine (laulu, kitara)
* Tommi Pietiläinen (kitara, taustalaulu)
* Ari Maunula (basso)
* Jukka Kylli (rummut)

### Schräng!-levyllä (1998)

* Jarmo Laine (laulu, koskettimet)
* Tuomas Rislakki (kitara)
* Ari Maunula (basso)
* Jukka Kylli (rummut, perkurssiot)

Lähteet
-------

1. 1 2  Jarmo Latva-Äijö: Poverty Stinks *sjoki.uta.fi*. Viitattu 17.12.2013.
2. 1 2 3  Poverty Stinks Finnmusic.net. Viitattu 17.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena: Poverty Stinks - perusasiat kunniaan
* Artistisivut Poko Rekordsin kotisivuilla (Archive.org)
**’Se’ toisesta maailmasta** (engl. *The Thing from Another World*) on vuonna 1951 valmistunut yhdysvaltalainen tieteiskauhuelokuva. Elokuvan ohjasivat Christian Nyby ja Howard Hawks, ja se perustuu John W. Campbellin vuonna 1938 julkaistuun novelliin "Olento" ("Who Goes There?"). Elokuvan tunnetuin repliikki on lehtimies Scottyn loppukehotus "Tarkkailkaa taivasta!" ("Watch the Skies!")

John Carpenter ohjasi aiheesta alkuperäistarinalle huomattavasti uskollisemman uudelleenfilmatisoinnin nimellä *The Thing – "se" jostakin* vuonna 1982.

Juoni
-----

Elokuva sijoittuu Pohjoisnavalle vuonna 1949. Tutkimusaseman miehistö havaitsee jäätikölle syöksyvän tunnistamattoman esineen. Kun miehistö yhdessä paikalle lähetettyjen sotilaiden kanssa löytää esineen jäästä, he tajuavat sen olevan avaruusalus. Retkikunta yrittää räjäyttää aluksen jäästä esiin, mutta räjähdys tuhoaa aluksen. 

He löytävät kuitenkin jäätyneen avaruusolennon ruumiin ja tuovat sen jääkimpaleen sisällä tutkimusasemalle, missä jää olennon ympäriltä kuitenkin epähuomiossa sulaa. Tällöin hirviö herää eloon ja karkaa lumimyrskyyn. Koirat hyökkäävät olennon kimppuun ja purevat poikki sen toisen käden. Tiedemiehet tutkivat kättä, joka lämmettyään herää henkiin. He toteavat olennon olevan eräänlainen kasvi, joka käyttää verta ravinnokseen.

Tiedemiesten ja sotilaiden välille syntyy erimielisyys siitä, tulisiko olento yrittää tuhota. Sitä ei voi tappaa tavallisilla aseilla ja se kykenee kasvattamaan menetetyn kädenkin tilalle uuden. Tutkimusasemalle toistuvasti hyökkäilevä olento yritetään polttaa paloöljyllä, mutta se onnistuu pakenemaan. Se imee veren kuiviin kahdesta tiedemiehestä ja haavoittaa vielä kahta muuta. Lopulta ihmiset onnistuvat rakentamaan olennolle ansan ja tuhoavat sen sähköllä.

Roolit
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Margaret Sheridan  | … |  sihteeri "Nikki" Nicholson
  |
|  Kenneth Tobey  | … |  kapteeni Hendry
  |
|  Robert Cornthwaite  | … |  tohtori Carrington
  |
|  Douglas Spencer  | … |  Ned "Scotty" Scott
  |
|  William Self  | … |  korpraali Barnes
  |
|  James Arness  | … |  avaruusolento (’se’)
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo elokuvan alkuperäisen hiostavan kauhutunnelman olevan yhä omaa luokkaansa ja antaa elokuvalle täydet viisi tähteä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ashlin, Scott: The Thing/The Thing from Another World (1951) 1000 Misspent Hours and Counting.  (englanniksi)
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *’Se’ toisesta maailmasta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Caroline Ridderstolpe
**Johanna Caroline Lovisa Ridderstolpe** (o.s. *Kolbe*; 2. syyskuuta 1793 Berliini – 9. lokakuuta 1878 Fiholmin linna) oli ruotsalainen säveltäjä ja laulaja.

Elämä
-----

Ridderstolpe syntyi Louise Requignyn ja Berliinissä orkesteria johtaneen Carl Kolben tyttäreksi. Hän sai isältään opetusta useiden soitinten soitossa. Lisäksi Ridderstolpe opiskeli laulua ja mahdollisesti sävellystä Carl Maria von Weberin johdolla. Hänestä tuli etenkin taitava bel canto -tyylin laulaja. 19. toukokuuta 1816 hän meni naimisiin aatelismies Fredrik Ridderstolpen kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi lasta. Ridderstolpe osallistui salonkitapahtumiin Ruotsin hovissa ja piti myös julkisia salonkikonsertteja. Hänet otettiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian kunniajäseneksi vuonna 1850.

Tuotanto
--------

Ridderstolpe sävelsi enimmäkseen lauluja. Tyylillisiä vastineita hänen musiikilleen on saksalaisessa ohjelmistossa vuoden 1800 paikkeilta. Hänen lauluissaan korostui sanojen yhteys musiikkiin. Laulujen joukossa ovat *Dufvoposten*, *Ila snabbt på silfverklara vingar* ja *Schweizer Visa*. Ridderstolpe omisti laulukokoelmia ystävilleen, esimerkiksi teoksen *Sju sånger* kruununprinsessa Josefinalle.

Ridderstolpen kymmenien säilyneiden teosten joukossa on myös pianokappaleita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Caroline Ridderstolpe Swedish Musical Heritage

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Vuonna 2010-2011 lumen painosta romahtanut ja pois purettu maatalousrakennus Kuhasalossa.
 Kalliokaiverrus Kuhasalossa.
 Kuhasalon luostarin muistomerkki.

  

**Kuhasalo** on entinen saari Pyhäselällä, aivan Pielisjoen suulla Joensuussa. Se tunnetaan myös Kukkosensaarena siellä sijainneen Kukkosen maatilan mukaan. Kuhasalo on vanhoissa kartoissa saari, mutta sittemmin maan nousu on saanut aikaan kannaksen saaren ja mantereen välille, joten nykyisin Kuhasalo on niemi. 

Kuhasalo on merkittävä luontokohde ja historiallinen ja geologinen kohde. Saarta kiertää luontopolku. Rannoilla on nuotiopaikkoja, uintipaikkoja ja laavu.

Alueella on sijainnut ortodoksinen erämaaluostari. Luostarin paikalla tai lähistöllä on nykyisin muistomerkkinä ikonikatos, jonka arkkitehtuuri kupolikattoineen muistuttaa ortodoksisten kirkkorakennusten arkkitehtuuria.

Kuhasalon alueen kallioista on louhittu kiveä. Kukkosensaaren keskellä on pieni avolouhos, josta on louhittu kiveä Pielisjokisuun uittorakennelmiin 1950- ja 1960-luvuilla. Siellä säilytettiin myöhemmin jäitä meijerituotteita varten.

Kuhasalon päässä on Kalmanniemi, jossa on ollut keskiajalla kalmisto. 

Niemessä sijaitsee Joensuun kalastuskunnan rakentama kalamaja Kalmonkatiska, jota vuokrataan ulkopuolisille. Maja valmistui 2010.

Kuhasalossa on Joensuun jätevedenpuhdistamo ja Keskuspesula. Asukkaita on vain yhdessä joenrannan talossa. Kuhasalon läheisyydessä on Joensuun syväsatama. Kun Kuhasalo oli metsäyhtiön omistuksessa, sinne suunniteltiin asuinaluetta, jonne olisi rakennettu useita karjalaistyyppisiä hirsitaloja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalmonkatiska kutsuu virkistymään  07.10.2010. Yle Pohjois-Karjalan radio. Viitattu 20.2.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kuhasalon jätevedenpuhdistamo *Joensuunvesi.fi*. Viitattu 11.1.2022.
3. ↑   Maininta asiasta mm. Kalen kotisivuilla Kukkosensaari-kirjoituksissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Sijainti kartalla (Kansalaisen karttapaikka)
**Caroline Veyre** (s. 4. lokakuuta 1988 Pariisi) on ranskalaissyntyinen kanadalainen nyrkkeilijä. Hän ottelee kevytsarjassa eli alle 60-kiloisissa.

Ura
---

Veyre kävi Kanadan Montrealissa ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja muutti sinne vuonna 2003. Hän aloitti nyrkkeilyn harrastamisen 18-vuotiaana ja osallistui ensimmäisiin Kanadan-mestaruuskilpailuihinsa 20-vuotiaana. Hän voitti tuolloin, vuonna 2009, pronssia, vuonna 2012 hopeaa ja vuonna 2013 ensimmäisen kerran kultaa. Hän uusi mestaruutensa vuonna 2014 ja on voittanut myöhemmin kultaa myös vuonna 2017.

Vuonna 2015 Veyre voitti kultaa Torontossa järjestetyissä Pan-Amerikan kisoissa. Hän voitti turnauksen loppuottelussa argentiinalaisen Dayana Sánchezin hajaäänituomiolla.

Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin ne järjestettiin Jejussa. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella walesilaiselle Charlene Jonesille. Vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Astanassa, Veyre voitti kaksi ottelua, mutta hävisi neljännesvälierissä ranskalaiselle Estelle Mosselylle. Samalla hän menetti mahdollisuuden päästä mukaan Rio de Janeiron olympialaisiin.

Kansainyhteisön kisoihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2018, jolloin ne järjestettiin Gold Coastissa. Hän otteli turnauksessa yhden ottelun, puolivälieräottelun nigerialaista Yetunde Odunugaa vastaan, jonka hän hävisi.

Yksityiselämä
-------------

Veyrella on kaksi sisarusta, kaksoissisar Isabelle ja nuorempi veli François. Hänen äitinsä on kotoisin Brasiliasta.

Veyre on suorittanut käännöstieteen tutkinnon Université de Montréalissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Caroline Veyre *Olympic.ca*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Canadian National Championships Quebec City April 24-30, 2017 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Bujold defends title, Veyre wins gold in women's boxing at Pan Am Games *The Globe and Mail*.  26.7.2015. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  8. AIBA World Women Championships Jeju, South Korea November 16-24, 2014 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Caroline Veyre misses last chance to qualify for Olympic boxing *CBC Sports*.  23.5.2016. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
6. 1 2  Caroline VEYRE *results.gc2018.com*.  Arkistoitu 30.4.2018. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
7. ↑  O'Neill, Michael: Caroline Veyre on the 'Road To Rio via Dublin'? *womenboxing.com*.  29.11.2013. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
**Roque Mesa Quevedo** (s. 7. kesäkuuta 1989 Telde, Gran Canaria, Kanariansaaret) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Vuonna 2010 Mesa liittyi Las Palmasin reservijoukkueeseen, josta hänet nostettiin seuraavana vuonna edustusjoukkueeseen. 8. lokakuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Celta Vigoa vastaan, Las Palmasin pelattua tuolloin maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

6. heinäkuuta 2017 Mesa teki nelivuotisen sopimuksen walesiläisseura Swansea Cityn kanssa ja hänestä maksettin 11 miljoonan punnan siirtokorvaus. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 19. elokuuta 2017 Manchester Unitedia vastaan.

30. tammikuuta 2018 Mesa siirtyi kauden 2017–2018 loppuun asti kestävällä lainasopimuksella Sevillaan. Kauden jälkeen siirrosta tehtiin pysyvä ja Mesa allekirjoitti seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Roque, una apuesta para el primer equipo La Provincia. Viitattu 11.8.2018. (espanjaksi)
2. ↑  Las Palmas también pesca en el chollo de Balaídos Marca. Viitattu 11.8.2018. (espanjaksi)
3. ↑  Swans sign Roque Mesa Swansea City AFC. Viitattu 11.8.2018. (englanniksi)
4. ↑  Swansea 0 Man Utd 4: Romelu Lukaku and Paul Pogba combine to puts Swans to the sword The Daily Telegraph. Viitattu 11.8.2018. (englanniksi)
5. ↑  Roque Mesa arrives on loan with option to buy Sevilla FC. Viitattu 11.8.2018. (englanniksi)
6. ↑  Sevilla and Swansea reach an agreement for the transfer of Roque Mesa Sevilla FC. Viitattu 11.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Roque Mesan tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Roque Mesan tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Valladolid – Primera División
1 Masip |
2 L. Pérez |
3 Feddal |
4 Kike |
5 J. Sánchez |
6 Aguado |
7 León |
8 Monchu |
9 Weissman |
10 Plano |
11 Plata |
12 Olaza |
14 Malsa |
15 El Yamiq |
16 Guardiola |
17 Mesa |
18 Escudero |
19 Kenedy |
20 Narváez |
21 I. Sánchez |
23 Tuhami |
24 Joaquín |
25 Asenjo |
27 Fresneda |
Valmentaja Pacheta
**Valtion audiovisuaalinen keskus** (Valtion av-keskus, VAVK) oli vuosina 1976–1994 toiminut Suomen valtion laitos. Sen tehtävänä oli yhdessä kouluviranomaisten kanssa hoitaa audiovisuaalisen oppimateriaalin levitystä, tuotantoa ja valmistusta.

VAVK perustettiin vuonna 1976 jatkamaan Valtion opetuselokuvatoimikunnan tehtäviä. Tuotanto- ja jakelujärjestelmän avulla pyrittiin takaamaan oppilaitosten audiovisuaalisen opetusmateriaalin saatavuus tasapuolisesti maan eri osissa sekä lisäämään tuolloin riittämättömäksi todettua esitysmateriaalia. Omatuotannon ohella VAVK maahantoi ja lokalisoi ulkomaisia opetus- ja lastenelokuvia. Keskus julkaisi Oppima - LärMed -nimistä opetuselokuviin ja viestintäkasvatukseen keskittynyttä julkaisua. Lisäksi VAVK tarkasti ja hyväksyi opetuskäyttöön tarkoitetut elokuvat.

1990-luvulle tultaessa VAVK tuotti, maahantoi, myi ja lainasi elokuvia, videoita ja Yleisradion videonauhoitteita oppilaitoksille. Oma tuotanto oli niukkaa - opetusohjelmien tuotanto oli keskittynyt Yleisradiolle sekä yksityisille tuotantoyhtiöille, joilta levitettävät ohjelmat hankittiin. Viimeisenä toimintavuonna julkaistiin ensimmäinen multimedia-cd viestintäkasvatuksesta. 

Valtion audiovisuaalinen keskus lakkautettiin Eduskunnan päätöksellä 1. maaliskuuta 1994 ja sen tehtävät siirrettiin opetushallitukselle. VAVK tuotti tai lokalisoi toimintansa aikana yli 500 eri elokuvaa, minkä lisäksi se levitti Yleisradion opetusohjelmia ja yksityisten tuotantoyhtiöiden tuotantoa. Keskuksen lakkautuksen jälkeen Yleisradio otti itse hoitaakseen opetusohjelmiensa jakelun. Opetushallituksessa julkaisutuotanto jatkui yhdistämällä VAVK:n Oppima - LärMed ja opetushallituksen tietokone-ohjelmiin erikoistunut Valikko- julkaisu uudeksi OTE - Opetus & Teknologia -lehdeksi, jonka teemoina jatkuivat viestintäkasvatus ja tietoteknologian opetuskäyttö.

Lähteet
-------

* "Näkökulmia mediakasvatukseen" (Heikki Kynäslahti, Reijo Kupiainen ja Miika Lehtonen)
* "Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi valtion audiovisuaalisesta keskuksesta annetun lain kumoamisesta" Valtiopäivät 1993

### Viitteet

1. ↑  Liiten, Marjukka: Valtion av-keskuksen lopetus huolettaa asiakkaita.  *Helsingin Sanomat*, 14.4.1993, s. 9. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Valtion av-keskus VAVK Elonetissä
**Roppō** (jap. 六法; suom. *kuusi lakia*) viittasi alun perin Japanin lain kuuteen pääosaan. Termiä käytetään myös yleisesti viittaamaan lain kuuteen pääalueeseen.

Kuusi lakia ovat:

1. Siviilioikeus (jap. 民法, *Minpō* – 1896)
2. Kauppaoikeus (jap. 商法, *Shōhō* – 1899)
3. Rikosoikeus (jap. 刑法, *Keihō* – 1907)
4. Japanin perustuslaki (jap. 日本国憲法, *Nippon-koku-kenpō* – 1946)
5. Rikosprosessi (jap. 刑事訴訟法, *Keiji-soshō-hō* – 1948)
6. Siviiliprosessi (jap. 民事訴訟法, *Minji-soshō-hō* – 1996)

Sana roppō on muunnos Japaniin Meiji-kauden alussa tuodun Ranskan lakikokoelman *Code Napoléonin* nimestä, japaniksi *Napoleon go-hōten* (jap. ナポレオン五法典). Vaikka *Code Napoléon* koostui viidestä pääosasta, japanilaiset lisäsivät omaan kokoelmaansa perustuslakinsa, ja kokoelman nimitykseksi tuli "roppō".

Lainsäädäntö on Japanissa usein niukkaa. Lakikirja *Roppō zensho*, joka muistuttaa kooltaan suurta sanakirjaa, sisältää kaikki kuusi lakia sekä muita Japanin parlamentin säätämiä lakeja. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Six Codes
**Valtio** on 13. lokakuuta 2006 lähtien *Nyt*-liitteessä ja Radio Helsingissä seurattu Ari "Paska" Peltosen kehittämä mikrovaltio. Se sijaitsee Posiolla Muikkulamminpuron varrella Kännäkällä, kahdeksan kilometriä pohjoiseen Posion keskustasta. Valtiolla ei ole tunnustettua juridista asemaa. Valtioksi esitetty alue on pinta-alaltaan noin 50 neliömetriä.

19. kesäkuuta 2007 puolustusvoimien uutislehti *Ruotuväki* valloitti Valtion takaisin Suomelle. Peltonen ei kuitenkaan tunnustanut valloitusta. Valtion maanpaossa elävä johto on perustanut pakolaishallituksen Helsinkiin. 

22. elokuuta 2008 Peltonen järjesti Valtiolle itsenäisyysjuhlat Helsingin Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa Taiteiden yössä. Valtion itsenäisyyspäivän vastaanotolla vieraat saivat myös jättää turvapaikkahakemuksia. Valtionvapautusrintama jakoi samassa tilaisuudessa salaa Valtion diktatorista hallintoa kritisoivia monisteita.

Politiikka ja hallinto
----------------------

Valtion hallituksen muodostavat valtiovarainministeri Jani Halme, puolustusministeri Eva Wahlström, kulttuuriministeri Katja Ståhl ja ulkoministeri Alexander Stubb.

Kokoontumisvapautta on rajoitettu.

### Ulkopoliittiset suhteet

Valtio ei ole Naton jäsen. Valtio jätti EU-jäsenhakemuksen vuonna 2006.

Talous
------

Valtion veroprosentti on sata.

Kulttuuri
---------

Helmikuussa 2007 Peltonen yritti saada Valtion Euroviisuihin. Euroviisujen tapahtumajärjestäjä Kjell Ekholm lupasi toimittaa hakemuksen Tukholmassa sijaitsevaan EBU:n päämajaan ja lupasi, että hakemus käsitellään niin pikaisesti, että Valtio ehtisi osallistua Helsingissä järjestettäviin kilpailuihin. Valtio ei kuitenkaan päässyt mukaan kilpailuihin. Siitä huolimatta edustuskappaleeksi valittiin Radio Helsingin Paskalista-ohjelmassa yleisöäänestyksellä Suomen paskin bändi -kilpailun voittaneen Dream Teamer -yhtyeen kappale "Hei hei Eurooppa".

Lähteet
-------

* *Helsingin Sanomien* *NYT*-liite (13. lokakuuta 2006 – 23. marraskuuta 2007)
* *Helsingin Sanomat* 23.8.2008  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Posiolle perustettiin 15 vuotta sitten oma valtio, jonka Suomen armeija valloitti vasta vuoden jälkeen – nyt maanpaossa elävä hyvinkääläismies kertoo, mitä oikein tapahtui *Ilta-Sanomat*.  28.8.2021. Viitattu 29.8.2021.
2. 1 2  - Ruotuväki-lehti valloitti Valtion takaisin Suomelle 19. kesäkuuta 2007[vanhentunut linkki]
Hyacinthe Rigaud’n maalaus Ludvig XIV:sta vuodelta 1701.
**Valtio olen minä** (ransk. *L’État, c’est moi*) on lentävä lause, jonka Ranskan kuningas Ludvig XIV sanoi *ancien régimen* aikana. Lause implikoi Ranskan monarkian olevan yhtä kuin kuningas itse, eli se osoittaa Ludvig XIV:n täyttä valtaa.

Lauseen käyttö nykypäivänä
--------------------------

"Valtio olen minä" -lausetta käytetään joskus nykypäivänä, kun viitataan valtionpäämiehen tai hallituksen päämiehen tekemään politiikkaan. Merriam-Webster-kirjankustantamon nettisanakirjan mukaan lauseen "L’état, c’est moi" tarkoitusta haettiin 10. helmikuuta 2017 tavallista enemmän, kun lausetta käytettiin Paul Krugmanin kolumnissa *The New York Timesissa*. Hän kritisoi silloisen Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin tekemää politiikkaa. Sanakirjan mukaan lausetta haettiin 2 100 % tavallista enemmän 30. tammikuuta 2020, jolloin Harvardin yliopiston valtiotieteiden professori Laurence Tribe kritisoi Alan Dershowitzin puolustusta ensimmäisessä virkasyytemenettelyssä Donald Trumpia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Rowen, Herbert H.: "L'Etat c'est a moi": Louis XIV and the State.  *French Historical Studies*, 1961, nro 2, s. 83–98. doi:10.2307/286184. ISSN 0016-1071. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
2. ↑  Delahunty, Andrew; Dignen, Sheila: *L'état c'est moi*. Oxford University Press, 2010. ISBN 978-0-19-956745-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.11.2021). (englanniksi)
3. ↑  Trending: 'L'état, C'est Moi' Merriam-Webster. Viitattu 3.11.2021. (englanniksi)
4. ↑  📈 Trend Watch: 'L'état, c'est moi' - 1/30/2020 | Merriam-Webster Merriam-Webster. Viitattu 3.11.2021. (englanniksi)
**Canon EF 70–200mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF 70–200mm f/2.8L USM
* Canon EF 70–200mm f/2.8L IS USM
* Canon EF 70–200mm f/2.8L IS II USM
* Canon EF 70–200mm f/4L USM
* Canon EF 70–200mm f/4L IS USM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF 70–200mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
Kvadrupolimagneetissa kahden magneetin pohjoisnavat (n) ovat vastakkain ja kahden muun magneetin etelänavat (s) ovat vastakkain.
**Kvadrupolimagneetti**, eli **nelinapainen magneetti** koostuu neljästä magneetista siten, että kahden magneetin pohjoisnavat ovat toisiaan vastapäätä ja samoin kahden muun magneetin etelänavat. Magneetit on siis sijoitettu siten, että vierekkäisten magneettien kvadrupolin keskustaan osoittavat navat ovat vastakkaiset. Keskellä kvadrupolia magneettikenttä on nolla. Keskipisteen ulkopuolella magneettikenttä kasvaa voimakkaasti radiaaliseen suuntaan.

Vierailijoille näytillä oleva synkrotronin kvadrupolimagneetti Australiassa.
Kvadrupolimagneetteja käytetään muun muassa hiukkaskiihdyttimissä ja synkrotroneissa varattujen hiukkasten fokusoinnissa. Varatut hiukkaset kokevat magneettikentässä Lorentzin voiman ja niiden rata muuttuu. Kvadrupolimagneetti toimii osittain samoin kuin valoa taivuttavat linssit optiikassa. Kvadrupolimagneetti ei kuitenkaan voi fokusoida varattuja hiukkasia sekä pysty- että vaakasuunnassa kuten optinen linssi vaan sen vaikutus hiukkasiin on yhdessä suunnassa kokoava ja toisessa hajottava. Käyttämällä useita kvadrupolimagneetteja tietyn välimatkan päässä toisistaan, voidaan hiukkasjoukkoa fokusoida molemmissa suunnissa.

Kvadrupolimagneetteja voidaan käyttää myös ohjaamaan neutronien lentorataa, sillä neutroneilla on magneettinen momentti, vaikkei niillä olekaan varausta.

Lähteet
-------

1. ↑  Craig M. Savage & M. P. Das: *Proceedings of the Thirteenth Physics Summer School, Bose-Einstein condensation: from atomic physics to quantum fluids*, s. 251. World Scientific, 2000. ISBN 9789810244842. Google Book. (englanniksi)
2. ↑  Wiedemann, Helmut: *Synchrotron radiation*, s. 81–83. Springer, 2003. ISBN 9783540433927. Googlen teoshaussa. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kvadrupolimagneetti**.
* Kvadrupolin magneettikenttäviivat
**Onni Veikko Kemppainen** (26. joulukuuta 1906 Kemi – 14. heinäkuuta 1982 Kemi) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kemppaisen vanhemmat olivat toimitusjohtaja, kunnallisneuvos Onni Kemppainen ja Eveliina Tiura ja puoliso vuodesta 1943 merkonomi Saimi Aliina Laaksonen. Kemppainen tuli ylioppilaaksi Kemin yhteiskoulusta 1927 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1931. Hän oli Toiminimi O. Kemppaisen Rautakaupan apulaisjohtaja 1931–1938, Rautakauppa O. Kemppainen Oy:n toimitusjohtaja 1938–1960 ja Rauta-Kemppainen Oy:n toimitusjohtaja 1960–1970. Kemppainen oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1947 ja 1951–1956 ja hänellä ooli useita muita luottamustehtäviä, kuten Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen hallitus 1954–1969 ja Pienteollisuustoimikunnan jäsenyys vuodesta 1960. Sotilasarvoltaan Kemppainen oli reservin kapteeni (1944). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veikko Kemppainen *Biografiasampo*. Viitattu 12.10.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Veikko Kemppainen.  *Uusi Suomi*, 19.7.1982, nro 190, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.10.2022.
**Canon EF 200mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF 200mm f/2L IS USM
* Canon EF 200mm f/2.8L II USM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF 200mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Veikko Sakari Höylä** (s. 13. lokakuuta 1935 Pieksämäki, Suomi) on suomalainen sellisti.

Höylä on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Yrjö Selinin ja Pariisissa André Navarran johdolla. Hän toimi Helsingin kaupunginorkesterin sellistinä 1958–1961. Hän on toiminut sittemmin soolosellistinä Lahden kaupunginorkesterissa 1961–1963, Suomen Kansallisoopperan orkesterissa 1963–1975 ja Helsingin kaupunginorkesterissa 1975–1998 sekä 1990 Savonlinnan oopperajuhlaorkesterin soolosellistinä.

Höylä on toiminut myös solistina ja kamarimuusikkona. Hän on soittanut Helsingin kamariorkesterissa, Segerstam-kvartetissa, Voces Intimae-kvartetissa, Finlandia-triossa, Suomalaisessa kamariorkesterissa ja Suomalaisessa jousikvartetissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suuri Musiikkitietosanakirja 3 He-Kuud*, s. 67. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1990. ISBN 951-35-4727-2.
2. ↑  Kuka kukin on 2005, Otava 2004

Aiheesta muualla
----------------

* Veikko Höylän esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Frederiksborgin linnaa, jota ei tule sekoittaa lähes samannimiseen Frederiksbergin linnaan.*
Frederiksborgin linna Tanskassa.
**Frederiksborgin linna** (tansk. *Frederiksborg Slot*) on linna Hillerødin kunnassa, Tanskassa. Se sijaitsee Slotsø-järvellä kolmella pienellä saarella. Linna edustaa hollantilaista renessanssityyliä ja on Pohjoismaiden suurin renessanssilinna. Lisäksi linnaa ympäröi suuri barokkipuutarha.

Linnan vanhimmat osat ovat vuoden 1560 tienoilta, jolloin Tanskan kuningas Fredrik II rakennutti paikalle linnan. Linna on saanut nimensä hänen mukaansa, mutta suurimmaksi osaksi nykyisen linnan rakennutti kuningas Kristian IV vuosina 1602–1620. Suunnittelijoina tuolloin toimivat hollantilaiset arkkitehdit Hans ja Lorents van Steenwinckel.

Kuningas Kristian IV:n kuoleman jälkeen linnaa käytettiin lähinnä seremoniallisiin tarkoituksiin. Vuonna 1720 Frederiksborgin rauha kirjoitettiin linnassa. 1850-luvulla palatsista tuli jälleen kuninkaallinen residenssi, kun kuningas Fredrik VII otti sen käyttöönsä. Vuonna 1859 kuninkaan ollessa läsnä tulipalo tuhosi suuren osan linnan sisätiloja. Linnan uudelleenrakennus rahoitettiin julkisella keräyksellä, ja suurimpia lahjoittajia olivat itse kuningas, Tanskan valtio ja Carlsbergin panimon perustaja J. C. Jacobsen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frederiksborgin linna** Wikimedia Commonsissa

* Frederiksborg-museo (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tietoa linnasta Tanskan linna- ja kiinteistöhallinnon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi, englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanska Tanskan linnat |
| --- |
|  |
| 
* Aalborghus
* Aalholm
* Amalienborgin linna
* Bernstorffin linna
* Borreby
* Charlottenlundin linna
* Christiansborg
* Clausholm
* Dragsholmin linna
* Dronninglundin linna
* Egeskovin linna
* Engelsholmin linna
* Eremitagen
* Fredensborgin linna
* Frederiksbergin linna
* Frederiksborgin linna
* Gamleborg
* Gavnø
* Gjorslev
* Haderslevhus
* Holckenhavnin linna
* Hvedholmin linna
* Jægersprisin linna
* Kaløn linna
* Katholmin linna
* Koldinghus
* Kongsgård
* Kronborgin linna
* Kööpenhaminan linna
* Lerchenborg
* Lilleborg
* Liselund
* Lykkesholm
* Marienlyst
* Meilgaard
* Nordborg
* Nykøbingin linna
* Rosenborgin linna
* Rosenholm
* Schackenborg
* Sorgenfrin linna
* Sønderborgin linna
* Valdemarin linna
* Vallø
* Vanha Estrupin kartano
* Vanha Ryomgård
* Voergaard
* Vordingborg

 |

 |
**Kaarlo Veikko Johannes Kairento** (vuoteen 1936 Kaarlo Veikko Johannes **Kadenius**; 20. lokakuuta 1915 Kemi – (kuoleman julkistamispäivä 4. syyskuuta) 1986 Mäntsälä) oli suomalainen seiväshyppääjä ja uransa jälkeen Kemin Kunnon ja Länsi-Pohjan piirin yleisurheiluvalmentaja. Hän edusti urheilu-urallaan Kemin Kuntoa.

Veikko Kairennon urheilu-ura ajoittui 1930-luvulta 1950-luvun alkuun. Suomen mestaruutta hän ei onnistunut voittamaan, mutta oli SM-mitaleilla viidesti. Pronssille hän nousi vuoden 1938 Kalevan kisoissa Eero Lähdesmäen ja Aulis Reinikan jäljessä kuten myös vuonna 1939 ja 1940. Paavo Korpela jakoi Kairennon kanssa vuoden 1940 SM-pronssin. Pronssiketjunsa Veikko Kairento vaihtoi hopeiksi 1942 ja 1943 ollen vielä viides 1946. Vuosien 1942 ja 1943 hopeat tulivat samalla tuloksella mestaruuden voittaneiden kanssa, mutta pudotusten vuoksi Kairento jäi hopealle. Kairento edusti Suomea B-maaotteluissa Ruotsia vastaan vuosina 1939 ja 1940. Kalottiotteluissa hän otti peräti seitsemän kertaa voiton vuosina 1946–1952. Parhaaksi tulokseksi jäi kesän 1939 tulos 390 cm.

Oman uransa jälkeen Veikko Kairento toimi seuransa Kemin Kunnon ja Länsi-Pohjan piirin yleisurheiluvalmentajana aina vuoteen 1969 asti.

Veikko Kairennon poika Aulis ja veli Leo ovat olleet myös menestyneitä seiväshyppääjiä. Heistä Aulis on Suomen ja Pohjoismaiden mestari vuodelta 1965. Veli Leo voitti seiväshypyn nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1947.

Saavutuksia
-----------

* SM-pronssia seiväshypyssä 1938, 1939 ja 1940
* SM-hopeaa seiväshypyssä 1942 ja 1943

Lähteet
-------

1. ↑  Veikko Kairento Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Kirkollisia ilmoituksia, Mäntsälän seurakunta, kuollut Kaarlo Veikko Johannes Kairento kirkonkylästä 70 v. Etelä-Suomen Sanomat 1986, No 240, sivu 19, julkaistu 4.9.1986
3. 1 2 3 4  Rantala, Risto – Siukonen, Markku – Tukiainen, Seppo (toim.): "Seiväshyppy", *Urheilumme kasvot 1 – Yleisurheilu*, s. 1091. Helsinki: Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
**Eino Otto Kotiranta** (25. toukokuuta 1885 Jyväskylä – 25. marraskuuta 1954 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko.

Kotiranta kävi viisi luokkaa Jyväskylän lyseota. Hän oli perustamassa jyväskyläläistä *Sorretun Voimaa* vuonna 1906 ja toimi lehden avustajana. Kotiranta siirtyi vuonna 1908 lappeenrantalaisen *Kansan Äänen* toimitussihteeriksi ja työskenteli sen päätoimittajana vuoden 1912 loppuun saakka. Saatuan syytteen majesteettirikoksesta Kotiranta siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän kuului *Raivaaja*-lehden toimitukseen.

Kotiranta palasi Suomeen vuonna 1920 liittyen turkulaisen *Sosialistin* toimitukseen. Hän oli lehden päätoimittajana ja toimitussihteerinä vuoteen 1924, jolloin hän siirtyi *Pohjolan Työmiehen* päätoimittajaksi Ouluun. Vuosina 1926–1952 Kotiranta työskenteli tamperelaisen *Kansan Lehden* toimituksessa.

Kotiranta liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1904. Hän oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuonna 1926 ja Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuosina 1931–1934. Kotiranta toimi SDP:n Hämeen läänin pohjoisen piirijärjestön puheenjohtajana ja oli kolmesti presidentin valitsijamiehenä. Hän kuului myös Suomen sosialidemokraattisen sanomalehtimiesliiton perustajajäseniin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen sosialidemokraattisen sanomalehtimiesliiton matrikkeli v. 1926.  *Työväen joulualbumi*, 1926, s. 118. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Kuolleita.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 26.11.1954, s. 7.
3. 1 2  E. O. Kotiranta 30 vuotta sanomalehtimiehenä.  *Kansan Lehti*, 30.4.1938, s. 7.
4. 1 2  Henkilötietoja: Toimittaja E. O. Kotiranta 60-vuotias.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 25.5.1945, s. 6.
**Vänortsparken** on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Sen eteläpuolella sijaitsevat Storgatan sekä Uumajan kaupunginkirkko, idässä Östra Kyrkogatan ja pohjoisessa Kungsgatan.

Puiden istuttaminen puistoon aloitettiin vuonna 1851. Vuonna 1888 puisto paloi pahoin tulipalossa. Puiston niminä olivat käytössä ennen vuotta 1985 Skolparken ja Kyrkotorget. Vuonna 1985 puisto laitettiin perusteellisesti uusiksi, ja samalla sen nimi muutettiin Vänortsparkeniksi. Puistossa on kulhonmuotoinen nurmialue, jota ympäröivät pensaat ja puut. Puiston läpi kulkee keinotekoinen puro sekä kolme siltaa. Nurmialuetta käytetään säännöllisesti erilaisiin tapahtumiin, kuten ulkona voimistelemiseen.

Historia
--------

Varhaisina aikoina Uumajan kaupungin hengellisen ja hallinnollisen keskustan muodostivat lääninhallintokeskuksen, kirkon sekä Vänortsparkenin alue. Vänortsparkenin nykyinen tontti on ollut aina avoin paikka. 1700-luvun puolivälissä tontti toimi aukiona ja mahdollisesti ryytitarhana. Sen idän puoleiselle tontille rakennettiin vuonna 1810 Trivialskolan, josta tuli myöhemmin tyttöjen alkeisoppilaitos. Se toimi vuoteen 1888 saakka, jolloin Uumajassa oli suuri tulipalo. Tulipalon jälkeen rakennettiin uusi kolmikerroksinen yläkoulu, Mimerskolan, joka valmistui vuonna 1900. Sen suunnitteli Johan Nordqvist. Koulua laajennettiin Skolgatanin suuntaan kahteen otteeseen 1900-luvun alkupuolella.

Vuonna 1851 kaupunkiin perustettiin yhdistys edistämään puiden istuttamista yleisille paikoille. Siitä tuli myöhemmin puutarhayhdistys, jonka tehtävä oli kylvää Kyrkotorgetille (Kirkkotori) nurmikkoa ja istutuksia vuonna 1858. Molemmat, kirkkotori sekä koulupuisto täytettiin istutuksilla vuonna 1861. Puisto toimi myös jalkapallokenttänä siihen saakka, kunnes Gammliavallen perustettiin vuonna 1925. Puistoa on kutsuttu myös Skolparkeniksi (Koulupuisto), koska sitä ympäröivissä kortteleissa oli näihin aikoihin useita kouluja.

Vuonna 1985 puisto muutettiin ystävyyskuntapuistoksi, eli Vänortsparkeniksi. Siellä on oma paikka kaikille Uumajan ystävyyskunnille, eli Tanskan Helsingørille, Suomen Vaasalle, Venäjän Petroskoille, Norjan Harstadille, Saksan Würzburgille ja Kanadan Saskatoonille. Kungskatanin suunnassa, puiston luoteiskulmassa, on Ante Dahlstedtin suunnittelema maapalloa esittävä *Tellus*-niminen taideteos. Se on hitsattua kuparipeltiä, jossa lukee: "edistäköön kaupunkiemme välinen ystävyys ja ymmärrys rauhaa ja vapautta maapallollamme".

Puistossa kasvaa myös Ruotsin kaupunginpuutarhurien istuttama Uumajan oma kansallispuu, *Betula verrucosa*, joka on taalainkoivu.

Lähteet
-------

1. ↑  Google Maps google.com. Viitattu 2.5.2014.
2. ↑  Vänortsparken umea.se.  Arkistoitu 3.5.2014. Viitattu 2.5.2014. (ruotsiksi)
3. ↑  Fakta Vänortsparken umea.se.  Arkistoitu 3.5.2014. Viitattu 2.5.2014. (ruotsiksi)
4. 1 2 3 4  Puistokävelyllä Vaasassa ja Uumajassa (PDF) (Sivu 19) *vaasa.fi*. Vaasa 2003:  Ykkös-Offset Oy. Viitattu 28.5.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Vänortsparken (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Jean-François Pilâtre de Rozier
**Jean-François Pilâtre de Rozier** (30. maaliskuuta 1754 Metz, Ranska – 15. kesäkuuta 1785 Wimille, Ranska) oli ranskalainen kemian ja fysiikan opettaja, ja ensimmäisiä ilmailun pioneereja. Hän ja Markiisi d’Arlandes suorittivat ensimmäisen miehitetyn vapaasti lentävän (ei siis kiinnitysköyttä kytkettynä) kuumailmapallolennon 21. marraskuuta 1783. Hän kuoli myöhemmin lento-onnettomuudessa Pas-de-Calais’ssa lähellä Wimereux’tä, kun hän yritti ylittää Englannin kanaalin kuumailmapallolla. De Rozierista ja matkakumppanista, Pierre Romainista, tulivat ensimmäiset lento-onnettomuuden uhrit.

De Rozier ja d’Arlandes suorittivat maailman ensimmäisen miehitetyn kuumailmapallolennon Montgolfier-pallossa 21. marraskuuta 1783. He lähtivät lennolle noin kello 14 iltapäivällä Château de la Muetten puutarhasta Bois de Boulognesta Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n läsnä ollessa. Lento kesti 25 minuuttia. Pallo lensi yhdeksän kilometriä saavuttaen noin 3 000 jalan (n. 900 metrin) korkeuden ennen laskeutumistaan Pariisin laitamille. Onnistuneen lennon jälkeen he juhlivat lentoaan samppanjalla, mitä tapaa edelleen noudatetaan.

Rozierin ja d'Arlandesin lento 21.11.1783.
15. kesäkuuta 1785 De Rozier ja kumppani, Pierre Romain, yrittivät ylittää Englannin kanaalin vety- ja kuumailmapallon yhdistelmällä. He lähtivät matkaan Boulogne-sur-Merista. Vaihtunut tuulen suunta kuljetti heitä takaisin mantereelle noin viisi kilometriä lähtöpaikasta. Pallo tyhjeni yhtäkkiä ja syöksyi maahan Wimereux’n lähellä Pas-de-Calais’ssa arviolta 1 500 jalan korkeudesta. Kumpikin matkustaja kuoli. Kahdeksan päivän päästä De Roziern morsian kuoli, mahdollisesti itsemurhan seurauksena. Myöhemmin onnettomuuspaikalle pystytettiin obeliski muistomerkiksi.

Lähteet
-------

* Schama, Simon: *Citizens*, s. 123–131. 1987.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-François Pilâtre de Rozier** Wikimedia Commonsissa

* *Wonderful Balloon Ascents*, Part 2, Chapter 10 (1870) Camille Flammarion Rozier'n viimeisestä lennosta Wikiaineistossa (englanniksi)
* Ilmapallolentojen historian sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean-François Pilâtre de Rozier 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oikeudenalat** 

Oikeuden vaaka
 Oikeuden vaaka 

 

Oikeusjärjestys

Julkisoikeus 

* Finanssioikeus
* Hallinto-oikeus
* Kansainvälinen oikeus
* Prosessioikeus
* Rikosoikeus
* Valtiosääntöoikeus


Yksityisoikeus 

* Kansainvälinen yksityisoikeus
* Kauppaoikeus
* Perhe- ja jäämistöoikeus
* Työoikeus
* Urheiluoikeus
* Varallisuusoikeus
* Ympäristöoikeus


Oikeuden yleistieteet 

* Eurooppaoikeus
* Lääkintä- ja bio-oikeus
* Oikeuden ja sukupuolen tutkimus
* Oikeushistoria
* Oikeusinformatiikka
* Oikeussosiologia
* Oikeustaloustiede
* Oikeusteoria


**Lääkintäoikeus** (engl. *medical law*) on oikeudenala, johon kuuluu lääketiedettä, terveydenhuoltoa ja terveydenhuoltohenkilöstöä käsittelevät oikeudelliset kysymykset, erityisesti potilaan ja lääkärin tai muun ammattihenkilön välisen suhteen oikeudelliset näkökohdat. Lääkintäoikeus on melko uusi oikeudenala, jonka aihepiiri ei ole tarkkarajainen. Lääkintäoikeus esiintyi Suomessa virkanimikkeessä ensi kerran 1995, jolloin Tampereen yliopisto sai ainetta opettavan dosentin.

Lääkintäoikeudelle läheinen oikeudenala on terveydenhuoltojärjestelmän oikeudellisia kysymyksiä tutkiva *terveysoikeus*, jolla on kiinteä suhde sosiaalioikeuteen. Toinen läheinen oikeudenala on *bio-oikeus*, joka liittyy biotieteiden sovelluksiin ja bioetiikkaan. Lääkintäoikeuden perussäädöksiä Suomessa ovat laki potilaan asemasta ja oikeuksista (785/1992) ja potilasvakuutuslaki (948/2019)

Lähteet
-------

* Raimo Lahti: Lääkintäoikeus – kehittyvä uusi tieteenala, Lakimies 6/1997 s. 753–759
**Svein-Erik Stiansen** (s. 6. toukokuuta 1942) on norjalainen pikaluistelija. Stiansen oli maailman kärkiluistelijoita 1960-luvun lopulla. Hänen paras matkansa oli 1 500 metriä, mutta myös muilla matkoilla hänellä oli kansainvälistä menestystä.

Stiansen nousi ensimmäisen kerran kansainväliseen tietoisuuteen osallistuessaan vuoden 1962 MM-kisoihin, joissa hän ei vielä päässyt kuitenkaan luistelemaan viimeistä matkaa kokonaissijoituksen ollessa 18. Vuoden 1964 EM-kisoissa hän sijoittui 16:nneksi.

Stiansen osallistui kaikkiaan kymmenen kertaa MM- ja EM-kisoihin. Menestysvuodet olivat vuosina 1966–1969. Vuoden 1966 EM-kisoissa sijoitus oli 7. ja MM-kisoissa 5. Seuraavasta kaudesta eli talvesta 1967 tuli hänen uransa huippuvuosi, kun hän sijoittui niin MM- kuin EM-kisoissa viidenneksi. Olympiavuosi 1968 ei tuonut kuitenkaan mitalimenestystä. EM-kisoissa sijoitus oli 9. ja MM-kisoissa 12. Grenoblen talviolympialaisissa Stianssen luisteli 1 500 metrillä parhaan olympialaissijoituksensa eli oli seitsemäs. 5 000 metrillä sijoitus oli 11. Seuraavana vuonna 1969 Stianssen kilpaili ja sijoittui EM-kisoissa yhdeksänneksi ja MM-kisoissa 10:nneksi. Stiansen yritti ja pääsi vielä Norjan olympiajoukkueeseen Sapporon vuoden 1972 kisoihin, joissa hän sijoittui 1 500 metrillä 11:nneksi.

Svein-Erik Stiansen luisteli 13.–14. tammikuuta 1968 Italian Madonna di Campigliossa yhteispisteiden maailmanennätyksen 176,982 sarjalla 41,8 – 7.27,6 – 2.07,7 – 15.57,1 eli alle Alankomaiden Kees Verkerkin ennätyksen. Stianssenin ennätys ei säilynyt kuitenkaan kauan ME:nä, sillä Länsi-Saksan Günter Traub rikkoi sen Inzellissä.

Uransa jälkeen Stiansen oli johtajana perustettaessa 1970-luvun alussa pikaluistelijoiden omaa ammattilaissarjaa. Myöhemmin hän toimi 1990-luvulla Norjan hiihtoliiton johtotehtävissä. Hänen poikansa on tunnettu 1990-luvulla kansainvälistä menestystä saavuttanut alppihiihtäjä Tom Stiansen. 

Kovat kilpakumppanit Svein-Erik Stiansen (vas.) ja Per Ivar Moe vuonna 1966.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 500 metriä: 40,5
* 1 000 metriä: 1.20,7
* 1 500 metriä: 2.05,2
* 3 000 metriä: 4.21,8
* 5 000 metriä: 7.27,6
* 10 000 metriä: 15.41,6

Lähteet
-------

1. ↑  Svein-Erik Stiansen sport-reference tietokannassa sports-reference.  Arkistoitu 25.8.2009. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Svein-Erik Stiansen speedskatingstats-tietokannassa speedskatingstats. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
3. ↑  Svein-Erik Stiansen Jakub Majerskin tietokannassa Jakub Majerski. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
**Sveinn Björnsson** (27. helmikuuta 1881 Kööpenhamina, Tanska – 25. tammikuuta 1952 Reykjavík, Islanti) oli Islannin ensimmäinen presidentti 1944–1952.

Sveinn valmistui lakitieteiden kandidaatiksi vuonna 1907. Tämän jälkeen hän työskenteli asianajajana sekä eri liikelaitosten johtajana. Hänestä tuli Reykjavíkin kaupunginvaltuuston jäsen 1912, ja hän oli sen puheenjohtaja 1918–1920.

Islannin eduskunnan alltingin jäsenenä Sveinn oli 1914–1916 ja 1920. Islannin saatua 1918 rajoitetun itsehallinnon hän toimi lähettiläänä Tanskassa 1920–1924 ja uudestaan 1926–1940. Sveinn myös edusti Islantia monissa kansainvälisissä konferensseissa maailmansotien välisenä aikana.

Saksan miehitettyä Tanskan keväällä 1940 Islannin autonomia laajeni, eikä maalla ollut yhteyksiä Tanskaan sodan takia. Sveinn valittiin Islannin valtionhoitajaksi kolmesti 1941–1943, ja hänellä oli samat valtaoikeudet kuin Tanskan kuninkaalla Kristian X:llä.

Kun Islannista tuli tasavalta 17. kesäkuuta 1944, allting valitsi Sveinnin Islannin ensimmäiseksi presidentiksi. Uudelleen hänet valittiin toimeensa 1945 ja 1949, molemmilla kerroilla ilman vastaehdokasta. Sveinn kuoli ennen kolmannen kautensa loppua 1952 Reykjavíkissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sveinn Björnsson Forseti Islands.  Arkistoitu 3.8.2014. Viitattu 23.10.2013.
2. 1 2  Blomstedt, Yrjö: "Kuka kukin on suurpolitiikassa", *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 93. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**–** | **Islannin presidentti**1944–1952 | Seuraaja:**Ásgeir Ásgeirsson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bhili** on Pohjois-Intiassa Madhya Pradeshin ja Gujaratin osavaltioissa puhuttu indoarjalainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin kolme miljoonaa ihmistä. Bhiliä voidaan kirjoittaa devanagarilla tai gudžaratilaisilla kirjaimilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Bhili *Ethnologue*. Viitattu 8.7.2014. (englanniksi)

Indoarjalaiset kielet
aer | andh | angika | assami | awadhi | bagheli | baškarik | bengali | bhadrawahi | bhili | bhisnupriya | bhodžpuri | bradž | buksa | bundeli | chambeali | chhattisgarhi | chittagon | chitwania tharu | dameli | dangaura tharu | dhatki | divehi | dogri | fidžinhindi | gaddi | garhwali | gawar | goaria | grangali | gudžarati | gurgula | halbi | haryanvi | hindi | hindko | hindustani | Induksenkohistani | kalaša | kanauji | kašmiri | katarkalai | kathariya tharu | khowar | kochila tharu | koli | kumaoni | kurdari | kutši | lahnda | lambadi | magahi | maijan | maithili | majhi | mandeali | marathi | marwari | musasa | nimadi | ningalami | nepali | od | orija | paali | palya bareli | pandžabi | pašai | pauri bareli | phalura | radžastani | rana tharu | rangpuri | rathwi bareli | rohingya | romani | sadri | sanskrit | saraiki | sawi | šina | sindhi | sinhali | sirmauri | sonha | šumašti | surjapuri | sylheti | tirahi | torwali | urdu | varhadi-nagpuri | varli | vasavi