recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Beatrice Bella "BeBe" Shopp** (s. 17. elokuuta 1930 Hopkins, Minnesota) on vuoden 1948 Miss America. Kilpailun pääpalkinto on opiskelustipendi missin itsensä haluamassa oppilaitoksessa.

Missikilpailun jälkeinen ura
----------------------------

Voitettuaan Miss America- kilpailun vuonna 1948, Shopp käytti palkintorahansa opiskellakseen Manhattan School of Musicissa. Hän erikoistui vibrafoniin ja valmistui lyömäsoitinten tutkinnosta vuonna 1952. Hän myös lauloi Share the Musicin ja Cape Annin sinfoniakuoron kanssa. Hän oli aktiivinen yhteisöasioissa ja johti Gloucester Stage Companyn hallitusta. 

Lähellä Miss America -kautensa loppua Ranskassa matkustaessaan Shoppilta kysyttiin kaksiosaisten uimapukujen käytöstä ja hän vastasi: 'En hyväksy bikinipukuja amerikkalaisille tytöille.. . Ranskalaiset tytöt voivat käyttää niitä halutessaan, mutta en silti hyväksy niitä amerikkalaisilla tytöillä. ""

Yksityiselämä
-------------

Shopp meni naimisiin Korean sodassa navigaattorina työskennelleen luutnantti Bayard D.Waringin kanssa vuonna 1954 ja sai hänen kanssaan myöhemmin neljä tytärtä.

Hän asuu Rockportissa, Massachusettsissa, ja hänet tunnetaan naimisissa olevalla nimellään Beatrice "Bea" Waring. Hän toimi pappina episkopaalisessa kirkossa ja esiintyi sähköskootteriyrityksen televisiomainoksissa. 

Heinäkuusta 2021 alkaen Shopp on vanhin elävä entinen Miss America.

Lähteet
-------

 

1. ↑  BeBe Shopp, Miss America 1948, wearing coronation gown for the Miss America 1949 pageant *DPLA*. Viitattu 7.1.2022.
2. ↑  Hendrickson, Dyke. "Bruins Prove to Quick for Thatcher Island Fans." June 18, 2011. *Gloucester Times*. Retrieved July 5, 2011:
3. 1 2  By Michelle Tauber, Mike Neill, Lisa Russell, Joanne Fowler, Julie Dam, Alex Tresniowski, Samantha Miller, Steve Dougherty & Ting Yu: American Beauties: 80 Years *People*.  October 16, 2000.
4. ↑  Curt Brown: First Miss America from Minnesota, now 87, looks back on the trials of instant celebrity *Star Tribune*.  2017. Viitattu 7.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Miss America virallinen sivusto
**Jurassic World: The Ride** on vesivuoristorata, jonka teemana on Jurassic World ja se sijaitsee Universal Studios Hollywoodissa. Se korvasi alkuperäisen Jurassic Park: The Riden, joka avattiin 21.6.1996 ja, joka perustui 1993 Jurassic Park -elokuvaan. Se rakennettiin samalle paikalle, jossa sijaitsi edellinen laite.

Laitteen historia
-----------------

Universal Studios Hollywood ilmoitti 10. toukokuuta 2018, että Jurassic Park: The Ride suljetaan 3. syyskuuta 2018 yhdeksän kuukauden pituisen remontin takia muuttamalla siitä Jurassic World teemaisen vesivuoristoradan. Tämän version ollaan sanottu olevan valmis vuonna 2019, joka sisältää uudet animatronicit ja erikoistehosteet.

Universal Studios Hollywood ilmoittivat 10. toukokuuta 2018 ilmoituksen Steven Spielbergin ohjaaman 1993 Jurassic Park -elokuvan 25-vuotisjuhlassa. Todettiin, että Jurassic Park: The Ride, joka alun perin avattiin 21. kesäkuuta 1996, olisi suljettu vanhan teknologian perusteella*selvennä*. NBCUniversalin lehdistötiedote totesi, että:

> »Kaksikymmentäkaksi vuotta myöhemmin – ja lähettämällä miljoonia vieraita takaisin jurakauteen kasvokkain kohtaamaan tällaisia petoeläimiä kuten  *Stegosaurus* ,  *Parasaurolophus* ,  *"Dilophosaurus," Velociraptor "ja"  Tyrannosaurus rex "-" Jurassic Park-The Ride "kuolee" kun seuraavan sukupolvi valmistautuu uuteen kokemukseen, joka on entistäkin urbaanisempi ja teknologisesti kehittyneempi. Uusi vesivuoristorata kunnioittaa Jurassic Parkia ja kunnioittaa tätä maamerkkiä.»* 
> 
> 

  

Laite avattiin virallisesti 12. heinäkuuta 2019. Laitteen lisäksi vieraat voivat tavata Triceratopsin kävelemässä laitteen lähistöllä ja leikkiä Dino Playssa, jossa nuoret voivat kaivaa itsetehtyjä fossiileita.

Lähteet
-------

1. 1 2  New Jurassic World ride announced for Universal Studios Hollywood in 2019, replacing Jurassic Park: The Ride  5.10.2018. Inside the Magic. Viitattu (englanniksi).
2. ↑  Universal Studios Hollywood on Twitter *Twitter*. 5.10.2018. Viitattu (englanniksi).
3. ↑  Universal Studios Hollywood's Jurassic Park ride is going extinct *ew.com*.  10.3.2018.  Arkistoitu 14.5.2018. Viitattu (englanniksi).
4. ↑  The Countdown to the extinction of Jurassic Park —The Ride at Universal Studios Hollywood starts now NBCUniversal. Viitattu 14.3.2018. (englanniksi)
5. ↑  Chris Pratt and Bryce Dallas Howard to reprise their roles in Universal's 'Jurassic World' ride *EW.com*. Viitattu 13.1.2020. (englanniksi)
**Catherine Anne Tizard**, o.s. **Maclean** (4. huhtikuuta 1931 Auckland, Uusi-Seelanti – 31. lokakuuta 2021 Auckland, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen poliitikko, joka toimi urallaan 1983–1990 Aucklandin pormestarina ja 1990–1996 Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hän oli molemmissa tehtävissä ensimmäinen nainen.

Nuoruus ja perhe
----------------

Catherine Maclean syntyi vuonna 1931 Aucklandissa. Hänen vanhempansa Neil ja Helen Maclean olivat molemmat skottimaahanmuuttajia.

Catherine menivuonna 1951 naimisiin Bob Tizardin kanssa. Hän opiskeli tuolloin toista vuottaan Aucklandin yliopistossa. He saivat neljä lasta kuuden vuoden aikana. Catherine Tizard lopetti koulun kesken ja jäi hoitamaan kotia, kun hänen miehensä valittiin Uuden-Seelannin parlamenttiin. Bob Tizardin menetettyä paikkansa vuoden 1960 vaaleissa Catherine palasi yliopistoon.

Yliopistosta kunnallispolitiikkaan
----------------------------------

Catherine Tizard valmistui vuonna 1961 Aucklandin yliopistosta pääaineen eläintiede. Seuraavana vuonna hän pääsi eläintieteen laitokselle osa-aikaiseksi opettajaksi. Virka vakinaistettiin myöhemmin.

Tizard äänestettiin vuonna 1971 Aucklandin kaupunginvaltuustoon, jossa hän toimi 12 vuoden ajan. Hän työskenteli samaan aikaan edelleen Aucklandin yliopistossa. Vuonna 1983 Tizard valittiin Aucklandin pormestariksi. Hän oli ensimmäinen työväenpuolueen edustaja ja ensimmäinen nainen kyseisessä virassa.

Pormestari ja kenraalikuvernööri
--------------------------------

Tizard oli 1983–1990 Aucklandin pormestarina. Hänet valittiin kahdesti uudelle kaudelle. Hänen aikanaan Auckland kehittyi kansainväliseksi urheilu- ja taidekeskukseksi. Hän ajoi voimakkaasti muun muassa kulttuurikeskus Aotea Centren rakentamista ja vuoden 1990 Kansainyhteisön kisojen järjestämistä.

Kesken kolmannen kautensa pormestarina Tizardille tarjottiin paikkaa Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hänestä tuli ensimmäinen nainenkenraalikuvernöörinä, hän toimi tehtävässä 1990–1996.

Lähteet
-------

1. ↑  "Dame Catherine Tizard dies, aged 90, after long illness", *Stuff.co.nz*, 31 October 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Tizard, Catherine (1931—) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Encyclopedia.com. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  The Hon Dame Catherine Tizard, GCMG, GCVO, DBE, QSO Government House. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)
4. 1 2  The Honourable Dame Catherine Anne Tizard, ONZ, GCMG (1990), GCVO (1995), DBE (1984), QSO (1996), DStJ (1990) The Department of the Prime Minister and Cabinet. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Catherine Tizard** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |

 |
**Picigin** on perinteinen pallopeli Splitistä, Kroatiasta. Lajia pelataan rannoilla matalassa vedessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa (kroat. *balun*) ilmassa niin kauan kuin mahdollista.

Alkuperä
--------

Peli kehittyi Bačvicen hiekkarannalla Splitissä. Ensimmäistä kertaa peliä pelattiin vuonna 1908, kun joukko kroatialaisia opiskelijoita Prahasta eivät pystyneet pelaamaan vesipalloa Bačvicen matalassa vedessä, joten he kehittivät uuden lajin. Monien paikallisten mielestä Bačvice on ainoa paikka maailmassa, jossa voi pelata perinteistä piciginiä.

Pelin luonne
------------

Picigin on pääasiassa amatöörilaji, mutta vuodesta 2005 lähtien on järjestetty myös piciginin maailmanmestaruuskilpailuja Bačvicessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa ilmassa mahdollisimman kauan lyöden palloa kämmenillä. Piciginissä käytetty pallo, *balun*, on yleensä tehty tennispallosta kuorimalla sen pääliosa irti. Lajissa ei ole määritelty tarkkaan pelaajien lukumäärää, mutta yleensä se on viisi. Kaksi pelaajaa viidestä ei juuri liiku (*sidruni*) ja loput kolme ovat juoksijoita (*trkači*). Piciginille ominaista ovat näyttävät heittäytymiset veteen pallon saamiseksi. Piciginiä täytyy pelata hiekka-alustalla, matalassa vedessä, muuten pelaajat satuttaisivat itsensä helposti. Pelissä ei varsinaisesti ole lopputulosta, koska siinä ei lasketa pisteitä, eikä voittajia tai häviäjiä ole. Maailmanmestaruuskisoissa voittaja määräytyy koko ryhmän taiteellisen vaikutelman perusteella.

Perinteet
---------

Uskotaan laajasti, että ainoa asianmukainen vaate peliin ovat tiukat speedo-malliset uimahousut. Piciginiä pelataan vuoden ympäri (useimmin kuitenkin kesällä) Splitissä. Pitkäkestoinen traditio on myös pelata piciginiä uudenvuodenpäivänä olosuhteista huolimatta, vaikka tällöin meren lämpötila on harvoin yli 10 celsiusasteen.
**Katherina Freiin Schell von Bauschlott** (s. 17. heinäkuuta 1944 Budapest) on unkarilaissyntyinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960- ja 1970-luvulla televisiorooleistaan brittiläisissä sarjoissa.

Biografia
---------

Schellin vanhemmat olivat paroni Paul Schell von Bauschlott ja kreivitär Katharina Maria Etelka Georgina Elisabeth Teleki de Szék. Toisen maailmansodan aikana natsit takavarikoivat perheen maat ja Schellit asuivat köyhyydessä muutaman vuoden. Vuonna 1950 he muuttivat Yhdysvaltoihin, jossa Schell kävi luostarikoulua. Vuonna 1957 perhe muutti Müncheniin, missä Schell opiskeli näyttelemistä Falconberg Schoolissa. Hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, *Lana - Königin der Amazonen*, vuonna 1964. Vuonna 1968 Schell meni naimisiin näyttelijä William Marlowen kanssa. Avioliitto päättyi vuonna 1977. Vuonna 1982 Schell nai ohjaaja Bill Haysin ja pari pysyi yhdessä miehen kuolemaan asti vuonna 2006. Schell päätti näyttelijänuransa 1990-luvulla ja alkoi johtaa pientä hotellia Ranskassa.

Ura
---

Vuonna 1968 Schell esiintyi elokuvassa *The Amsterdam Affair*, minkä jälkeen hän muutti Lontooseen. Schellillä oli rooli George Lazenbyn James Bond -elokuvassa *Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa*. Niihin aikoihin hän esiintyi nimellä Catherine von Schell. Ensimmäinen Catherine Schell -nimellä tehty rooli oli televisioelokuvassa *Madame Sin*, jossa esiintyi myös Bette Davis. Vuonna 1975 Schell esiintyi Lady Claudine Littonin roolissa elokuvassa *Vaaleanpunaisen pantterin paluu*.

Vuonna 1975 Schellillä oli yksittäinen rooli brittiläisen televisiosarjan *Avaruusasema Alfa* ensimmäisen kauden jaksossa "Guardian of Piri". Toisella kaudella hänestä tehtiin yksi päänäyttelijöistä. Hän esitti Mayaa, joka oli kotoisin planeetta Psychonilta. Alfan jälkeen hän vieraili useissa sarjoissa kuten *Doctor Who*, *Bergerac* ja *Lovejoy*.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Catherine Potter** (1957 Guelph, Ontario – 3. joulukuuta 2010) oli kanadalainen muusikko. Hänen soittimensa oli intialainen bambuhuilu bansuri, jonka soittoa hän opiskeli Intiassa Hariprasad Chaurasian johdolla.

Potter sai maisterin arvon etnomusikologiassa Montrealin yliopistosta ja kandidaatin arvon jazzissa Concordia-yliopistosta. Hän sai useita stipendejä Conseil des arts et des lettres du Québecilta sekä Canada Councililta ja Jon Higgins -palkinnon vuonna 1999. Potter teki yhteistyötä muiden muassa Boubacar Diabatén, Simon Shaheenin, Ramasutran ja Ganesh Anandanin kanssa. Häneltä julkaistiin vuonna 1997 ensialbumi *Bansuri*. Vuonna 2002 hän perusti maailmanmusiikkiyhtye Duniya Projectin, jonka nimilevy ilmestyi vuonna 2006.

Potter kuoli 52-vuotiaana rintasyöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Catherine Potter Québec Info Musique
2. 1 2 3  Canadian bansuri master Catherine Potter dies at 52, World Music Central


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
CLP, DJ live performance, 2016Club La Persé esiintymässä DJ:nä Glorian muotinäytöksessä 2015.
**Club La Persé** on helsinkiläinen eksentrinen*kenen mukaan?* klubikollektiivi*selvennä*, jota pidetään Suomen *club kidz* -kulttuurin*selvennä* pioneerinä. Klubin tavaramerkkeinä ovat olleet vahvasti teemoitetut ylivedetyt, näyttävät asut ja meikit sekä sukupuolirooleilla leikittely. Helsingin Sanomat valitsi La Persé -kollektiivin 2007 Helsingin parhaaksi bailupoppooksi ja City-lehti kaupungin parhaiksi pukeutujiksi. La Persén kappale *My Little World* oli yksi Suomen vuoden 2017 euroviisuehdokkaista.

Tausta
------

Club La Persé -kollektiivin perustivat vuonna 2005 Pietari Kaakkomäki, Minna Parikka, Kirsi Nisonen, Jan Koskinen ja Vesa Kemppainen. Klubin dj:nä toiminut Pietari Kaakkomäen mukaan se syntyi kun Lontoossa asuneet muoti-ihmiset olivat näivettyä Helsingin yöelämässä. Ryhmä on kertonut ottaneensa vaikutteita 1990-luvulla toimineesta Plastic Pony -performanssiryhmästä, jossa osa sen jäsenistä oli mukana. Plastic Pony ravisteli sukupuolikäsityksiä muun muassa parodisten muotinäytösten avulla.

Kuuluisia Club La Persé vierailijoita ovat olleet Jenni Hiltunen, Rosa Liksom, Fiona Timantti, Prinsessa Julia, Tasty Tim, Disco Smack Josh & Andy, Ray Noir, Lady lloid, Janne Räisänen, Ninja Sarasalo, Daniel Palillo, Antti Asplund, Kotirouva Marsista:Tatu ja Klaus Haapaniemi.

UMK 2017
--------

La Persén kappale *My Little World* osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2017 ja oli siten yksi Suomen vuoden 2017 euroviisuehdokkaasta. Kappaleen on kirjoittanut Prinsessa Julia ja tuottanut Jaakko Salovaara. Musiikkivideon ohjaajana toimi Christer Lindström, joka teki käsikirjoituksen yhtyeen antaman vision pohjalta. Yhtyeeltä itseltään tuli puvustus sekä toivomus siitä, että Lindström ohjaisi videon drag queen -hahmonaan Carlotta Moorena, ja että hän näkyisi myös videolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Janne Siironen: Minä olen väärässä *Voima*.  2015.  Arkistoitu 30.10.2016. Viitattu 30.11.2016.
2. ↑  Beauty isn't always pretty – La Persé -klubin Pietari Jean-Jean Kaakkomäki HGUG:ssa *Radio Helsinki*.  21.7.2016.  Arkistoitu 30.11.2016. Viitattu 30.11.2016.
3. 1 2  Juhani Sirén: Klubien kostyymifriikit.  *City*, 2007. vsk, nro 2, s. 7.
4. ↑  Kaupunkilehti, vartti no:12 (11.02.2007) s.6 Aikusten naamiasissa farkut on virhe!
5. ↑   *Sinivalkoisissa höyhenissä*. like, 102,216. ISBN 978-952-01-0402-3.
6. ↑  Meet Finland's candidates for 2017 *Eurovision.tv*.  233.11.2016. Viitattu 30.11.2016.
7. ↑  Rajat on rikottava yhä uudestaan Tekijä = Jukka Kittilä teksti // Ari-Matti Ruuska kuva *Turun Sanomat*.  13.1.2017 9:00.

Aiheesta muualla
----------------

* Chrzu Lindström: CLUB LA PERSÉ: "My Little World" (Video) *YouTube*.  01.01.2017.
* YLE: UMK17 // Making of musiikkivideo – Club La Persé: "My Little World" *YouTube*.  01.01.2017.
* CLP: CLUB LA PERSÉ: "YOU TUBE kanava" *YouTube*.  01.01.2017.

* VISIO documentary *vimeo.com*.  29.11.2016. Vimeo.
* Club La Persé 10 years *YouTube*.  17.3.2015.
* Minttu Vesala: Fashion Showssa vie­rai­na La Per­se -tai­de­kol­lek­tii­vin nel­jää upeaa hah­moa *Radio Helsinki*.  12.3.2015.  Arkistoitu 1.2.2017.
Kärjestä V lähtee kaksi puolisuoraa, joiden väliin jää kulma.
Kuusikulmiolla on kuusi kärkeä A, B, C, D, E ja F , jotka on merkitty punaisella.
Seitsentahokkaalla on 10 kärkeä A, B, ... ,I ja J
24-tahokkaalla on tahkoinaan pentagoneja eli viisikulmioita. Kärkiä, joista kolme on merkitty punaisilla ympyröillä, on kappaleella 38.
Kuutio on eräs monitahokas. Kuvan kuution kärkiä ovat A, B, C, D, F, G, E ja H.
**Kärki** on geometriassa ja avaruusgeometriassa tietynlainen piste, jollainen on monikulmion sivun tai avaruuskappaleen särmän molemmissa päissä tai monikulmaisen tahkon jokaisessa kulmassa.

Määritelmiä
-----------

### Kulman kärki

Kulma syntyy, kun kaksi puolisuoraa tai janaa leikkaavat yhteisessä pisteessä ja suorien väliin jää kiilamainen alue. Tätä kutsutaan kulmaksi, jonka *kärki* on mainittu leikkauspiste.

### Monikulmion kärki

Monikulmio syntyy kaksiulotteisessa tasossa, kun kolme tai useampi jana yhdistetään päätepisteistään toisiinsa ketjuksi ja äärimmäisten janojen vapaat päätepisteet yhdistetään. Jokaisen janan päätepiste on tällöin monikulmion *kärki*.

### Monitahokkaan kärki

Monitahokas syntyy kolmiulotteisessa avaruudessa, kun neljä tai useampi erisuuntainen taso leikkaa toisensa. Jokainen taso toimii monitahokkaan tahkona. Tasojen leikkauskuvioina syntyy joukko suoria, joita kutsutaan särmiksi. Särmät leikkaavat toisensa pisteissä, joita kutsutaan monitahokkaan *kärjiksi*.

Katso myös
----------

* Arkhimedeen kappale
* Platonin kappale
* Keplerin–Poinsot'n kappale

Lähteet
-------

* Väisälä, Kalle: *Geometria*, s. 156–158. Porvoo: Wsoy, 1959. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 5.5.2016).
* Alatupa, Sami et al.: *Pitkä Sigma 3*. (lukion pitkän matematiikan oppikirja). Helsinki: Otava, 2008. ISBN 978-951-26-5927-2.
* Weisstein, Eric W.: Polygon Vertex (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
* Weisstein, Eric W.: Polyhedron Vertex (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
* Weisstein, Eric W.: Principal Vertex (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kivelä, Simo K.: *M niinkuin matematiikka*. Monitahokkaat
**Käpälälauta** on perinteinen suden tai ketun metsästyksessä käytetty ansa. Käpälälauta pystytetään maahan tai veistetään kolmihaaraiseksi ketulle noin 170–200 cm:n mittaiseksi jätettyyn kantoon.

Käpälälaudan kärkeen laitetaan syötti niin korkealle, ettei peto yllä siihen hampaillaan, vaan yrittää pudottaa syötin käpälillään, jolloin käpälä saattaa tarttua eläimen pudotessa laudan molemmissa sivuissa oleviin loviin. Käpälästään juuttunut peto jää siis lautaan roikkumaan.

Käpälälauta on levinnyt koko euraasialaiselle havumetsävyöhykkeelle Skandinaviasta Japaninmerelle saakka. Siitä on päätelty keksinnön olevan ikivanha. Käpälälautoja käytettiin Suomessa vielä 1900-luvun alkupuolella, harvinaisuutena myöhemminkin, mutta ei enää sen riistaeläimelle aiheuttaman kärsimyksen vuoksi, eli se on kielletty. Nykyään metsästyslain sallimat ansat ovat jalkanaru ketulle, hetitappavia rautoja tai loukkuja, jotka eivät vahingoita eläintä.

Sanonta *jäädä käpälälautaan* tarkoittaa kiikkiin eli kiinni jäämistä jostakin teosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kettuja pyydetään (ote).  *Uusi Suometar*, 04.11.1893, nro 257, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.07.2014.
2. 1 2  Facta 2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 469
3. ↑  Hakusana > "Käpälälauta", Kielitoimiston sanakirja
**Ismo Lius** (s. 30. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan Lius oli hyökkääjä. Hän pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla 335 ottelua ja teki 189 maalia.

Valmentajana hän on valmentanut FC Lahtea, FC Hämeenlinnaa, FC KooTeePeetä, FC Kuusysiä ja KuPSia. Nykyyän Lius toimii Palloliitossa.

Pelaajaura
----------

Lius nousi Kuusysin edustusjoukkueeseen 15-vuotiaana ja debytoi 1. divisioonassa elokuussa 1981. Heti ensimmäisessä ottelussa hän teki kaksi maalia. Kauden 1982 Lius pelasi vain seuran B-junioreissa, koska ei jaksanut kovan harjoittelun jälkeen pelata edustusjoukkueessa. Seuraavan kauden Lius pelasi edustusjoukkueessa, mutta teki vain yhden maalin. Kaudella 1984 Lius teki jo yhdeksäntoista maalia ja johdatti joukkueen Suomen-mestaruuteen. Kaudella 1985–1986 Kuusysi eteni Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon, mutta Lius myytiin talveksi Belgiaan. Hän teki paluun kuitenkin jo keväällä, ja johdatti Kuusysin mestariksi.

Kauden 1989 SM-kullan jälkeen Lius siirtyi Örgryteen. Harjoituskausi seurassa sujui hyvin, mutta lopulta Lius penkitettiin. Tämän takia hän halusi palata Suomeen ja siirtyikin HJK:n paitaan. Kauden 1992 Suomen-mestaruuden jälkeen Kuusysi halusi Liuksen takaisin ja hän siirtyikin seuraan kaudeksi. Yhden kauden jälkeen Lius teki paluun HJK:hon, josta hän siirtyi vielä RoPSiin sekä MyPaan. Pääsarjauransa hän lopetti kesällä 1999 FC Lahden paidassa.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1984, 1986, 1989, ja 1992
* Suomen cupin voittaja 1983 ja 1987
* Vuoden pelaaja 1985
* Nuorten maajoukkueen paras pelaaja 1984
* Lupaava pelaaja 1984
* SM-sarjan maalikuningas 1985, 1986, 1988, 1989 ja 1992

Lähteet
-------

* Veikkausliiga Hall of Fame Veikkausliiga. Viitattu 24.8.2008.
* Finnish Players Abroad 1946–2005 RSSSF. Viitattu 24.8.2008. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Airo, Jukka: *Eteenpäin, ylöspäin – FC Kuusysin tarina 1934–2009*, s. 170–175. Lahti: FC Kuusysi, 2009. ISBN 978-952-92-5332-6.
2. ↑  Siukonen, Markku; Rantala, Risto: *Kaikki urheilusta*, s. 482. Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20841-9.
3. ↑  Tilastovirhe korjattu: HJK:lle uusi maalikuningas! *HJK Helsinki*.  30.6.2022. Viitattu 30.6.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jari Pyykölä** | **Kuopion Palloseuran päävalmentaja**6–10/2003 | Seuraaja:**Juha Malinen** |
Hyttysen elinkierto munasta ("Egg") eri vaiheiden kautta aikuisuuteen ja lisääntymiseen.
**Elinkierto** on eliön elämänkaari hedelmöitymisestä seuraavan sukupolven vastaavaan vaiheeseen.

Bakteerien, alkueliöiden ja monien muiden yksinkertaisten eliöiden elinkiertoa kutsutaan haplontiksi. Niillä elinkierto alkaa kun yksilö syntyy jakautumisen tuloksena ja päättyy kun se itse jakautuu.

Korkeampien eläinten elinkiertoa kutsutaan diplontiksi. Niiden elinkierto alkaa uroksen ja naaraan sukusolujen yhtyessä. Kasvaessaan yksilö saavuttaa sukukypsyyden ja lopulta lisääntyy omien sukusolujensa avulla.

Kaikilla kasveilla elinkiertoon kuuluu sukupolvien vaihtelu diploidisen sukupolven eli sporofyytin ja haploidisen sukupolven eli gametofyytin välillä. Lisäksi maakasvien sukusolut eli gameetit tuotetaan mitoosissa, ei meioosissa. Diploidiset sporofyytit tuottavat monisoluisia itiöpesäkkeitä eli sporangioita, joissa tapahtuu meioosi, jossa syntyy haploidisia itiöitä. Itiö jakautuu mitoottisesti kehittyen monisoluiseksi haploidiseksi gametofyytiksi. Gametofyytti tuottaa monisoluisia sukusolupesäkkeitä eli gametangioita, joissa sukusolut kehittyvät mitoosin kautta. Sukusolut itsessään jakautuvat naarasgametofyyttien tuottamiin munasoluihin ja koirasgametofyyttien tuottamiin siitos- eli siittiösoluihin, kuten eläimilläkin. Eri gametofyyttiyksilöiden sukusolut fuusioituvat muodostaen diploidisen tsygootin, joka vuorollaan kehittyy uuden diploidisen sporofyytin alkioksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Biologia:elinkierto *Tieteen termipankki*. Viitattu 30.1.2020.
2. 1 2  Life cycle *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 30.1.2020.
3. ↑  Kasvitiede: sporofyytti *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.
4. ↑  Kasvitiede: gametofyytti *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.
5. ↑  Kasvitiede: sukusolupesäke *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.
6. ↑  Kasvitiede: munapesäke *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.
7. ↑  Kasvitiede: siittiöpesäke *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.
8. ↑  Biologia: tsygootti *Tieteen termipankki*. Helsingin yliopisto. Viitattu 7.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elinkierto** Wikimedia Commonsissa
**Iso Palojärvi**  on Keski-Suomessa Multialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 109 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järven lähialue on alavaa metsämaata, joka on paikoin soistunut ja se on metsähoidollisesti ojitettu. Korkeuserot ovat vähäiset lukuun ottamatta järven länsipuolella, missä sijaitsee Palojärvenkangas ja sen pitkittäinen luoteis-kaakko-suuntainen harjanne (drumliini). Järvessä on yksi luotomainen nimetön saari aivan pohjoisrannan tuntumassa. Järvestä ei ole läytettävissä luotaustietoja.

Järven rantaviivan pituus on 7,5 kilometriä. Sen lähiympäristössä sijaitsee yksi maatila, jossa ei ole enää viljelytoimintaa. Rannoille on rakennettu 18 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet läheisen Väätäiskylän kautta kulkevilta kantatieltä 58 ja seututieltä 633. Saarijärven kuntaraja ohittaa järven 400 metrin päässä.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Iso Palojärven alueeseen (35.642) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 175,2 metriä mpy.

Järvi saa pääosan vedestään Suolamminjoen valuma-alueelta (35.643), jonka laskujoki on Suolamminjoki. Ison Palojärven alueella on kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Sirkkulampi (4 ha), joka sijaitsee kuuden kilometrin päässä, ja Hiekantakanen (8 ha), joka laskee järveen itäpuolelta Syvälahdenkankaan eteläpuolelta.

Järven laskujoki on vain 50 metriä pitkä uoma Pieneen Palojärveen ja sitten Jokijärveen, josta vesireitti jatkuu Pussijokena. Reitti jatkuu Saarijärven, Kukonjoen, Vehkoojärven ja Soutujoen kautta Tarhapäänjärveen, josta on enää lyhyt matka Kerusselkään. Saarijärveen tulee pudotusta 15 metriä, ja edelleen Vehkoojärveen lisää 20 metriä. Soutujoella on pudotusta vielä 20 metriä lisää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Iso Palojärvi, Multia (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 14.9.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 17.8.2018.
3. ↑  Iso Palojärvi, Multia (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 143.9.2019.
4. 1 2  Iso Palojärvi (35.642.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.8.2018.
**Elinor Donahue** (s. 19. huhtikuuta 1937 Tacoma, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti tanssimisen viisivuotiaana ja 14-vuotiaana hän oli tanssijana Las Vegasissa. Murrettuaan nilkkansa 16-vuotiaana Donahue päätti siirtyä näyttelijäksi, ja hän saikin melkein välittömästi roolin tilannekomediasarjassa *Isä tietää kaiken*, jossa hän näytteli sarjan päättymiseen vuonna 1960 saakka. Sarjan päätyttyä hänellä oli vakiorooli muun muassa komediasarjoissa *The Andy Griffith Show* ja *The Odd Couple*. Donahue oli naimisissa Harry Ackermanin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Erickson, Hal: Elinor Donahue Rovi. Viitattu 19.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Aurinko Jaffa** oli alkujaan Mallasjuoman, myöhemmin Hartwallin valmistama virvoitusjuomatuotesarja. 

Tuotesarja sai alkunsa, kun 1970-luvun puolivälissä Mallasjuoman tuotevalikoimaan tuli Aurinko-mehu, johon liitettiin myös sana Jaffa. Brändin menestyessä siihen liittyivät vähitellen kaikki Palma-virvoitusjuomasarjan maut. Aurinko Jaffa -tuotesarjan juomien valmistus siirtyi Hartwallille vuonna 1988 sen ostettua Mallasjuoman. Brändin suosio hiipui 1990-luvun alkupuoliskolla, jonka seurauksena tuotesarjan valmistus lopetettiin 1990-luvun puolivälissä.

Clifters levytti vuonna 1992 Aurinko Jaffan televisiomainokseen kappaleen "Aurinkoon". Kappale julkaistiin vinyylisinglenä.

Tuotesarjan makuja
------------------

* Aurinko Jaffa: appelsiini
* Aurinko Jaffa Italia: veriappelsiini
* Aurinko Jaffa Grape: greippi
* Aurinko Jaffa Palma: sitruuna
* Aurinko Jaffa Sittis: sitruuna

Lähteet
-------

1. ↑  Hakola, Elina: Lenitan limsa *Markkinointi & Mainonta*.  18.6.2010. Viitattu 22.10.2020.
2. ↑  Clifters ‎– Aurinkoon *Discogs.com*. Viitattu 22.10.2020. (englanniksi)
**Iso Numero** on kaduilla myytävä aikakauslehti, joka tarjoaa asunnottomille, työttömille ja vähävaraisille mahdollisuuksia toimeentulonsa parantamiseen. Lehden myyjät saavat jokaisesta lehdestä viisi euroa. Lehti perustettiin vuonna 2011. 

Ison Numeron kustantaja on Isot Tekijät ry. joka on lehteä aiemmin kustantaneen Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n ja lehden työntekijöiden perustama yhdistys. Lehden päätoimittaja on Veera Vehkasalo (vuodesta 2019).

Iso Numero ilmestyy joka kuun ensimmäinen keskiviikko noin 5 000 kappaleen painoksina. Lehden koko painos myydään irtonumeromyyntinä julkisilla paikoilla. Vuonna 2019 lehden myyjät ansaitsivat noin 242 000 euroa tuloja. Kaikki yhdistyksen omat voitot sijoitetaan lehden kestävään kehittämiseen ja myyjien tukemiseen.

Iso Numero sai vuonna 2015 opetus- ja kulttuuriministeriön laatupalkinnon tunnustuksena laadukkuudesta, sinnikkyydestä ja innovatiivisuudesta.

Lehden esikuvana toimii muun muassa brittiläinen The Big Issue -lehti. Iso Numero kuuluu kansainväliseen katulehtien verkostoon INSP:iin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mainosta, Isonumero viitattu 14.2.2020
2. 1 2  Iso Numero -lehden päätoimittaja vaihtuu *Iso Numero*. Viitattu 2020-10 -20.
3. ↑  Opetus- ja kulttuuriministeriön tiedote 23.10.2015 Web Archive.  Arkistoitu 25.10.2016. Viitattu 18.11.2020.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Put** (ven. Путь, "Tie") oli Helsingissä vuosina 1921–1922 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Helmikuussa 1921 aloittanut *Put* oli puolueettomaksi ilmoittautunut päivälehti, joka käsitteli etupäässä Neuvosto-Venäjän tapahtumia. Sen ideologinen tausta liittyy Smena veh -liikkeeseen, joka kannatti venäläisemigranttien paluuta kotiin ja osallistumista isänmaansa jälleenrakentamiseen. Samanhenkiset lehdet perustettiin lähes samanaikaisesti Riikaan ja Berliiniin, ja emigranttilehdistössä niitä kaikkia syytettiin neuvostohallituksen äänitorviksi.

Kuudesti viikossa ilmestyneen *Putin* vastaaviksi toimittajiksi ilmoitettiin Paul Leontjeff ja K. I. Šarin. Varsinainen päätoimittaja oli kuitenkin Nikolai Iordanski. Lehti lakkasi ilmestymästä tammikuussa 1922, kun Suomen viranomaiset karkottivat maasta vakoilijoiksi epäillyn Iordanskin ja kaksi muuta lehden toimittajaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 278. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. 1 2  Suomela, Julitta: Golos russkoj kolonii: venäläiset sanomalehdet ja lehtimiehet Suomessa vuosina 1918-1927.  *Helsingin yliopiston kirjaston tiedotuslehti*, 2000, 42. vsk, nro 5–6, s. 15–19. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Suomela, Julitta: *Rajantakainen Venäjä: venäläisten emigranttien aatteellis-poliittiset mielipiteet Euroopan venäläisissä sanomalehdissä 1918–1940*, s. 132–134. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001. ISBN 951-746-245-X. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *Put* digitoituna kansalliskirjastossa
**Pusulan työväentalo Valoniemi** oli Lohjan kaupungissa Pusulan kirkonkylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Pusulan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, jolloin yhdistyksen jäsenmäärä oli 141. Työväentaloksi ostettiin vanha kellosepän rakennus vuonna 1908. Työväentalo lahjoitettiin SDP:lle vuonna 1951 ja edelleen Uudenmaan Sos.dem. piirijärjestölle vuonna 1954. Huonoon kuntoon päässyt rakennus myytiin vuonna 1973 yksityishenkilölle.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Sodan jälkeen vuonna 1945 toiminta työväentalolla oli erittäin vilkasta. Talolla pidettiin 48 tavallista maksullista iltamaa ja 25 vierailuiltamaa. Joulukuussa 1946 järjestettiin työväenyhdistyksen 40-vuotisjuhlat, joihin osallistui yli 400 henkilöä. Juhlan puhujana oli eduskunnan puhemies K. A. Fagerholm. Esiintyjinä oli suosittu laulaja Georg Malmstén ja harmonikkamestari Aki Lievonen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
Halki leikattu aurinkokakku
**Aurinkokakku** (kiin.: 太陽餅; pinyin: *tàiyángbĭng*) on taiwanilainen leivos, joka on alkujaan Taichungista. Leivoksen sisällä on makeaa täytettä. Itse kakku valmistetaan lehtitaikinasta. Kakkuja syödään yleensä teen kanssa ja niitä voi syödä myös osana aamupalaa. Nimitys "aurinkokakku" on oletettavasti peräisin leivoksen pyöreästä muodosta.

Aurinkokakkujen historian uskotaan alkaneen Qing-dynastian ajoilta. Aurinkokakkuja ostetaan lahjoiksi ja pakataan kauniisiin paketteihin. Ne ovat myös suosittuja matkamuistoja.

Taichungissa sijaitsee aurinkokakuille omistettu museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Taiwanese Sun Cake Recipe  1.11.2021. Travel Food Atlas. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  About Suncake *ifood.tv*. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Suncake *TasteAtlas*.  2021. Viitattu 21.11.2021.
4. ↑  Taiwan Museum of Suncake  29.3.2019. Taichung Tourism and Travel Bureau. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aurinkokakku** Wikimedia Commonsissa
Ahmet Kaya
**Ahmet Kaya** (28. lokakuuta 1957 Malatya, Turkki – 16. marraskuuta 2000 Pariisi, Ranska) oli turkkilaissyntyinen kurdilaulaja. Hän kuoli maanpaossa Pariisissa tunnustettuaan julkisesti kurdilaisuutensa vuonna 1999. Ahmet Kaya lauloi turkin kielellä. Hänen suosituimpia laulujaan ovat Ayrılık Vakti, Söyle, Ağladıkça, Oy Benim Canım, Birazdan Kudurur Deniz, Arka Mahalle, Kum Gibi, Nereden Bileceksiniz, Hani Benim Gençliğim, Yakarım Geceleri and Şafak Türküsü.

Elämä
-----

Ahmet oli viides ja nuorin isänsä lapsista. Hänen isänä oli kurdi ja äiti turkkilainen. Ahmet työskenteli jonkin aikaa taksinkuljettajana Istanbulissa ennen kuin hänestä tuli tunnettu laulaja 1980-luvun puolivälissä. 

Hänen ensimmäinen albuminsa, *Ağlama Bebeğim*, julkaistiin vuonna 1985. Hänen suosionsa jatkoi kasvuaan vielä 1990-luvulla. Uransa aikana hän levytti noin 20 albumia ja oli tunnettu protestimusiikista ja sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Toistuvat teemat hänen lauluissaan ovat rakkaus, äiti, uhri ja toivo.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography of Ahmet Kaya *Ahmet Kaya Resmi Web Sitesi*.  Arkistoitu 19.9.2009. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ahmet Kaya
**Anturi** oli Tampereen teknillisen yliopiston ja TTY:n ylioppilaskunnan yhdessä julkaisema lehti. Vuosina 2008–2012 lehden julkaisemisesta vastasi yksin ylioppilaskunta. Sen viimeinen numero ilmestyi 4. huhtikuuta 2012. Sen 50 000 euron julkaisemiskulut olivat liian suuret ylioppilaskunnalle.

Lehden korvasi verkkojulkaisu WerkkoAnturi,
joka ilmestyi vuoteen 2016.

Lehden sisällön tuottamisesta vastasivat sen molemmat julkaisijat. Artikkeleita saivat kirjoittaa myös kaikki opiskelijat. Lehden painos oli keskimäärin 12 000 kappaletta, ja se jaettiin TTY:n opiskelijoille, henkilökunnalle, alumniyhdistyksen jäsenille ja teknologiakeskus Hermian yrityksille. Lehden päätoimittajana toimi muun muassa Katri Syvärinen.

Yhdistyneen Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan lehtenä aloitti Visiiri vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  TTYY:n lehti Anturi haudataan *ttyy.fi*.  5.4.2012.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014.
2. 1 2  Laitala, Marko: Tamperelainen ylioppilaslehti lopettaa printtinä *Tietoviikko*.  3.4.2012.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014.
3. ↑  WerkkoAnturi: mitä, missä, häh? *Werkkoaturi.fi*.  6.11.2012.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014.
4. ↑   (maksullinen artikkeli)
5. ↑  Anturin mediakortti 2009–2010 TTYT.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 3.4.2014.
**Putikon työväentalo Työnvalta** on Punkaharjulla Putikon kylässä sijaitseva työväentalo.

Historia
--------

Talo ostettiin vuonna 1907 entiseltä omistajalta Kusti Makkoselta. Sitä laajennettiin vuonna 1914. Töitä rahoitettiin arpajaisilla ja lainoilla. Työväentalo oli takavarikossa sisällissodan aikana, ja se saatiin uudelleen käyttöön vuonna 1919.

Vuonna 1932 yksi suojeluskuntalainen tuli talolle riehumaan kiväärin kanssa, jolloin hän sai syntyneessä kahakassa surmansa järjestysmiehen taskuaseen luodista. Sen jälkeen talo oli suljettuna yleisiltä tilaisuuksilta jonkin aikaa.

Talvisodan aikana talo oli puolustusvoimien käytössä ja kärsi silloin kuntonsa puolesta. Yhdistyksen papereita ja lippu hävisivät. Lippu oli kateissa 30 vuotta.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja vuoraamaton. Talossa ei ole varsinaista perustusta, vaan se on pystytetty "mukulakivisokkelin" päälle. Värityksenä on punamulta. Katteena on alun perin ollut höyläpäre. Vuonna 1960 katteeksi on laitettu alumiinipelti. Sisäkatto on paneloitu, sisäseinät on paneloitu ja tapetoitu. Talon ikkunat on uusittu vuoden 1930 paikkeilla. Kuisti rakennettiin noin vuonna 1920, ja samaan aikaan rakennettiin kulissivarasto, joka on purettu vuonna 1960. Talon puulämmitystä on uusittu moneen kertaan. Juhlasali on ollut lämmityskiellossa vuonna 1960. Lisärakennuksessa on halkovaja ja käymälät.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö ja huoneen ja keittiön asunto sekä kaksi eteistä.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on ollut omassa käytössä ja myöhemmin vuokrattuna.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982. ISBN 951-46-6592-9.
Pierre Bourlan suunnittelema uusklassistinen sisäänkäynti, 1841-1843.
**Antwerpenin taideakatemia** (holl. *Koninklijke Academie voor Schone Kunsten van Antwerpen*) on David Teniers nuoremman vuonna 1663 Filip IV:n pyynnöstä perustama taideakatemia. Teniers oli Pyhän Luukkaan killan mestari.

Antwerpenin taideakatemia kehittyi 1800-luvulla kansainvälisesti tunnustetuksi taideakatemiaksi, joka houkutteli nuoria taiteilijoita myös ulkomailta, muun muassa Irlannista, Saksasta, Hollannista ja Puolasta. Myös suomalainen kultakauden maalari Albert Edelfelt opiskeli Antwerpenissä historiamaalausta.

Taideakatemian huomattava taidekokoelma oli näytteillä omassa galleriassatilassaan. Vuoteen 1890 mennessä galleriasta kehittyi Kuninkaallinen taidemuseo (Koninklijk Museum voor Schone Kunsten), ja se siirtyi uusiin tiloihin.

Vuonna 1995 Antwerpenin taideakatemia yhdistettiin osaksi suurempaa kokonaisuutta, Antwerpenin yliopistoa ("Hogeschool Antwerpen"). Nykyisin taideakatemiassa on kolme erillistä koulutusohjelmaa, kuvataiteet ja design, konservointi ja vuoden kestävät opettajan opinnot. Koulun 540 opiskelijasta 230 on ulkomaalaisia.

Katso myös
----------

* Taideakatemia

Aiheesta muualla
----------------

* Antwerpenin taideakatemian verkkosivut (hollanniksi)
**Putkilahden työväentalo** on Korpilahdella Putkilahden kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Historia
--------

Putkilahden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Iltamia ja kokouksia pidettiin aluksi Simolassa ja Jollassa. Työväentalo oli aluksi Jollan talosta vuokratulla tontilla. Tontti ostettiin omaksi vuonna 1932. Tontin nimi on Työnahjo. Aluksi työväentalossa oli vain sali. Isosta-Veijosta oli ostettu käyttämättömäksi jäänyt piharakennus, joka purettiin ja kuljetettiin talkoilla. Talkoilla talo myös pystytettiin. Vuonna 1932 taloa laajennettiin. Jollan isännän lahjoittamista hirsistä rakennettiin ravintola ja näyttämö talkoilla.

Vuonna 1978 Putkilahden työväenyhdistys sulautui Korpilahden kirkonkylän työväenyhdistykseen. Samalla myös työväentalo siirtyi Korpilahden kirkonkylän työväenyhdistykselle.

Rakennus
--------

Työväentalo on hirsirunkoinen satulakattoinen rakennus. Rakennuksen perustana on kivipilarit. Katteena on päre. Talo on puunvärinen. Talossa on sali, näyttämö, ravintola, eteinen, narikka ja kuisti. Ulkorakennuksessa on käymälät.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväenyhdistyksen toiminnan lisäksi talossa on toiminut muun muassa keramiikkataiteilijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Moniste. Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
**Ahmed Yousef el-Kawisah** (arab. احمد يوسف الكويسح‎, s. 24. maaliskuuta 1989) on libyalainen judoka. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 2012 ja kilpaili myös kerran olympialaisissa 2012.

Ura
---

El-Kawisah saavutti ensimmäisen sijoituksen Afrikan mestaruuskilpailuissa huhtikuussa 2010, oltuaan viides.

Huhtikuussa 2011 El-Kawisah eteni Afrikan mestaruuskilpailuissa loppuotteluun saakka. Hän voitti aluksi Bruno Luzian ja toisella kierroksella Seydou Traoren. Välierissä el-Kawisah voitti Siyabulela Mabulun ja eteni loppuotteluun, jossa hän hävisi Ahmed Awadille. Joulukuussa el-Kawisah oli mukana Arabian kisoissa, Qatarissa, jossa hän saavutti pronssia.

### Afrikan mestaruus (2012)

Huhtikuussa 2012 hän oli mukana Senegalissa järjestetyissä Afrikan mestaruuskilpailuissa. El-Kawisah eteni aina loppuotteluun saakka toista kertaa urallaan. Hän voitti avauskierroksella Yassine Moudatirin ja sen jälkeen Idriss Mahoundin. Välierissä el-Kawisah pudotti Lusanda Ngoman jatkosta. Loppuottelussa hän onnistui saavuttamaan mestaruuden voitettuaan Fraj Dhouibin. Heinäkuussa el-Kawisah oli ensimmäistä kertaa olympialaisissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella.

Kesäkuussa 2014 el-Kawisah hävisi avauskamppailunsa Afrikan mestaruuskilpailuissa, jonka jälkeen hän kamppaili sijoituksista. El-Kawisah hävisi viimeisen ottelunsa Vaughan Du Preezille ja sijoittui seitsemänneksi.

Huhtikuussa 2015 hän saavutti Afrikan mestaruuskilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Siyabulela Mabulun. Myöhemmin syyskuussa el-Kawisah kilpaili Afrikan kisoissa, jossa hän sijoittui viidenneksi hävittyään Houd Zourdanille, joka lopulta voitti kultaa.

El-Kawisah kilpaili Afrikan kisojen jälkeen harvakseltaan ja saavutti muun muassa pronssia Espanjan cupissa ja Supercupissa.

Lähteet
-------

1. ↑  African Championships Yaounde - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
2. 1 2  African Championships Dakar - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
3. ↑  Arab Games Doha - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
4. ↑  African Championships Port Louis - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
5. ↑  African Championships Libreville - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
6. ↑  African Games Brazzaville - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
7. ↑  Spanish Super Cup Pamplona - Event *judoinside.com* Viitattu 2.4.2022 (englanniksi)
**Encounter** oli Britanniassa ilmestynyt kulttuurilehti, joka ilmestyi vuosina 1953–1991. Sen julkaisija oli Yhdysvaltojen näkemyksiä edistämään perustettu kulttuurijärjestö Congress for Cultural Freedom, ja perustajat olivat runoilija Stephen Spender ja toimittaja Irving Kristol. Jälkikäteen on paljastunut, että lehteä rahoitti CIA ja MI6, joiden ajatuksena oli keskustavasemmistolaisen lehden perustaminen. Lehti vastusti harvoin Yhdysvaltojen poliittisia näkemyksiä, mutta muuten se sai esittää näkemyksiä suhteellisen vapaasti.

Alun epäluulojen jälkeen lehdestä kehittyi merkittävä julkaisu, johon kirjoittivat sellaiset merkittävät kulttuurivaikuttajat kuin Günter Grass, W. H. Auden, Jorge Luis Borges, Italo Calvino, Jean-Paul Sartre ja Bertrand Russell ja myös sellaisten itäeurooppalaisten kirjoittajien tekstejä, joiden näkemykset eivät noudattaneet virallisesti hyväksyttyjä linjoja.

Kun CIA 1967 paljastui rahoittajaksi, päätoimittaja Stephen Spender erosi, koska ilmoituksensa mukaan hän ei tiennyt asiasta. Tuolloin julkaisijajärjestö lakkautettiin ja rahoitus tuli ilmoituksista ja tilausmaksuista. 1980-luvulla sen linja yksiviivaistui ja merkitys väheni, ja velkaisen lehden viimeinen numero ilmestyi 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frances Stonor Saunders: How the CIA plotted against us *New Statesman*.  12.7.1999. Viitattu 20.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Tommi Uschanov: Sivistyneistön propagandaa.  *Helsingin Sanomat*, 18.6.2015, s. C 6. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *1953–1990 archives of* Encounter Unz.org.
Encyclopædia Hebraica -tietosanakirja
**Encyclopædia Hebraica** (hepr. ‏האנצקלופדיה העברית‎‎) on hepreankielinen tietosanakirja, joka julkaistiin 1900-luvun jälkipuoliskolla.

Historia
--------

Kustantaja Bracha Peli julkaisi yleisen ensyklopedian, jonka päätoimittajana oli professori Joseph Klausner. Bracha Pelin poika Alexander Peli halusi tehdä kattavamman tietosanakirjan.

*Encyclopædia Hebraica* alkoi edetä kesällä 1944, kun perustettiin komitea pohtimaan tietosanakirjan tavoitteita. Ensimmäisen osan painatus alkoi kesällä 1948 samaan aikaan kuin Israelin valtio perustettiin. Tietosanakirjan toteuttamisesta vastanneen työryhmän kunniapuheenjohtajana toimi Israelin presidentti, professori Chaim Weizmann. 

Ensimmäinen osa sisälsi hakusanat Alef–Australia (אוסטרליה). Tietosanakirjan ensimmäinen kuva oli Israelin itsenäisyysjulistus. Tietosanakirjan viimeinen hakusana on *Tišrei* (תשרי).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Encyclopaedia Hebraica