recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Biogeokemiallinen kierto** tarkoittaa kemiallisten aineiden, kuten hiilen, hapen ja fosforin, kiertoa eliöiden ja elottoman ympäristön välillä. Eliöt ottavat aineita maaperästä ja ilmasta, ja aineet kulkevat ravintoketjuissa ja -verkoissa. Luonnon kiertokulussa aineita palautuu luontoon eliöiden kuollessa ja energia kiertää eliöiden elintoiminnoissa. Alkuaineet kiertävät ilman, maan, veden ja niiden eliöiden muodostamassa biosfäärissä, johon kuuluvat ihmiskunta ja sen kuluttajakehä. Hiilen kiertokulussa metsät ovat hiilinieluja, mikä on tärkeää viime aikojen ilmakehän CO2-pitoisuuden kasvun takia. Vesi kiertää luonnossa, kun sadevesi synnyttää puroja ja jokia, jotka virtaavat lampiin, järviin ja meriin. Vesistöistä ja kasveista vettä haihtuu vesihöyrynä pilviin, jotka tuovat sateen. Typen kiertokulku on toinen tärkeä biokemiallinen kierto. Ihmiskunta on lisännyt ilmakehän typpipitoisuutta teollisuuden ja liikenteen päästöillään. Maatalouden lannoitteet lisäävät maaperän ja vesistöjen typpipitoisuutta.

Katso myös
----------

* Fosforin kiertokulku
* Hapen kiertokulku
* Hiilen kiertokulku
* Rikin kiertokulku
* Typen kierto luonnossa
* Veden kiertokulku
* Kivien kiertokulku

Lähteet
-------

1. ↑  Biogeochemical Cycles *Reports*.  2014. National Climate Assessment. Viitattu 13.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  RavinnekierrotArkistoitu kopio *Web Archive 12.8.2011 (Aaltojen alla.fi)*.  Arkistoitu 12.8.2011. Viitattu 17.10.2016.
3. ↑  Hiilen kiertokulku ja kiertotalus *Forestbiofacts*.  3.12.2020. Viitattu 5.7.2022.
4. ↑  Veden kiertokulku *Vesi.fi*.  1.10.2019. Viitattu 5.7.2022.
5. ↑  Typen kierto ja ihmislähteiset päästöt luontoon *Mediumi.net*. Viitattu 5.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biogeokemiallinen kierto** Wikimedia Commonsissa
**Biohakkerointi** on terveyden ja suorituskyvyn edistämistä ja sairauksien ennaltaehkäisemistä, jossa käytetään itsensä mittaamista ja erilaisia teknologisia välineitä.

Biohakkerointiin kuuluu ruokavalion optimointia, lisäravinteiden käyttöä ja joskus esimerkiksi pätkäpaastoa. Stressiä biohakkeroinnissa pyritään tietoisesti vähentämään esimerkiksi meditoimalla ja liikkumalla luonnossa. Biohakkeroinnissa voidaan kiinnittää huomiota myös työpaikan ilmanlaatuun, valaistukseen ja ergonomiaan.

Biohakkeri kerää ruokailustaan, unestaan ja liikkumisestaan dataa ja toistaa mittauksia saadakseen tietoa toimenpiteidensä ja niiden hienosäädön vaikutuksista. Biohakkerit tutkituttavat esimerkiksi D-vitamiinitasoaan, B12-vitamiinitasoaan, matala-asteisen tulehduksen tasojaan ja geeniperimäänsä. Laboratoriotestejä biohakkerit teettävät usein yksityisesti ilman lääkärin lähetettä. Biohakkerit myös tarkkailevat itse omaa unenlaatuaan ja mittaavat kehoaan sensoreilla, askelmittareilla, aktiivisuusrannekkeilla, geenitesteillä ja verinäytteillä. Biohakkerit käyttävät älypuhelinsovelluksia, jotka mittaavat aktiivisuutta, sykettä ja hengitystiheyttä. Kerätyn datan pohjalta biohakkeri voi esimerkiksi yrittää palautua huonoista yöunista nukkumalla hyvin ajoitetut päiväunet tai syömällä lisäravinteita.

Biohakkerointi on suosittua etenkin 20–30-vuotiaiden miesten ja 35–45-vuotiaiden naisten keskuudessa.

Biohakkerointia on arvosteltu kaupallisuudesta, tarpeettomista testeistä sekä siitä, että siinä käytetyn teknologian vaikutuksista ei useinkaan ole tieteellistä näyttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Miia Soininen: Mitä teen, kun potilas on biohakkeri? *Lääkärilehti*.  7.4.2017. Viitattu 17.11.2018.
2. 1 2 3  Aleksi Kolehmainen: Biohakkerointi leviää työpaikoille: "lisää tehokkaita työtunteja päivään" *Tivi*.  14.11.2016. Viitattu 17.11.2018.
3. 1 2 3  Juhani Knuuti: Biohakkerointi – Onko itsensä mittaamisessa järkeä? *Turun Sanomat*.  3.12.2017. Viitattu 17.11.2018.
4. ↑  Ulla Malminen: Oletko sinäkin tietämättäsi biohakkeri? – Suomalaiset mittaavat omaa kehoaan entistä ahkerammin  23.10.2016. Yle uutiset. Viitattu 17.11.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Sovijärvi, Olli & Arina, Teemu & Halmetoja, Jaakko: *Biohakkerin käsikirja: päivitä itsesi ja vapauta sisäinen potentiaalisi*. Biohacker Center BHC, 2016. ISBN 9789526845838.
**Demetrios III Eukairos** tai **Filopator** (k. 88 eaa.) oli Seleukidien valtakunnan hallitsija, joka osallistui valtakunnan lopunaikojen sisällissotiin. Hän oli Antiokhos VIII Grypoksen poika. Eukairos tarkoittaa oikea-aikaista ja on mahdollisesti väärinymmärrys pilkkanimestä Akairos "ennenaikainen".

Egyptin Ptolemaios IX Lathyroksen avulla hän sai takaisin osan isänsä maista Syyriassa noin vuonna 95 eaa. Hän piti hoviaan Damaskoksessa. Etelässä hän voitti makkabealaiset, mutta joutui vetäytymään. Hän yritti syrjäyttää veljensä Filippos I Filadelfoksen, mutta arabit ja parthialaiset voittivat hänet taistelussa ja ottivat hänet vangiksi. Mithridates II piti häntä vankina Parthiassa Demetrioksen kuolemaan saakka vuonna 88 eaa.

Lähteet
-------

* 

*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Seleukos VI Epifanes** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Filippos I Filadelfos, Antiokhos XII Dionysos** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Puola

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Mainichi Shimbun** (jap. 毎日新聞, *Mainichi Shinbun*, "Päivän uutiset") on levikiltään kolmanneksi suurin Japanin "kolmesta suuresta" sanomalehdistä. Sen julkaisee aamu- ja iltapäiväpainoksen Tokiossa, Osakassa ja kolmessa muussa Japanin aluekeskuksessa.

Tämä japanilainen lehti sai alkunsa lehden oman tulkinnan mukaan 21. helmikuuta 1872, jolloin tokiolainen *Tokyo Nichinichi Shimbun* -lehden ensimmäinen numero ilmestyi. Toisen näkemyksen mukaan taustalla oli Rikken Seitōn vuonna 1882 julkaisema puoluelehti *Nihon Rikken Seitō shimbun*.Lehti päätyi vuonna 1903 teollisuusmies Motoyama Hikoichin hallintaan. Vuodesta 1911 lehteä on julkaistu nimellä Mainichi Shimbun.

Tyyliltään uudistusmielinen sanomalehti vetoaa erityisesti Japanin laajaan keskiluokkaiseen lukijakuntaan. Lehden levikki oli 1970-luvulta lähtien viiden miljoonan suuruusluokassa. Nyttemmin, painetun japanilaisen sanomalahdistön levikin yleisesti laskiessa, myös levikki oli laskenut 3,055 miljoonaan (elokuu 2016). Mainichi Shimbunia luonnehditaan yleisesti kansallisesti ja kansainvälisesti toiseksi arvostetuimmaksi Japanin kolmesta suurimmasta sanomalehdestä Asahi Shimbun -lehden jälkeen.

Lehtikonsernin palveluksessa on noin 3 200 henkeä (toisen lähteen mukaan yli 6 000 henkeä). Lehti julkaisee moniin länsimaalaisiin sanomalehtiin verrattuna varsin runsaasti kansainvälisiä uutisia.

* Lehden Tokion pääkonttorin rakennus (2006).Lehden Tokion pääkonttorin rakennus (2006).
* Toimituksen tiloja (2006).Toimituksen tiloja (2006).
* Osakan toimipiste.Osakan toimipiste.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tetsuya Kurobashi: 朝日新聞、4年間で発行部数105万減の衝撃…新聞業界、存亡の危機突入へ (uutinen keskeisimpien japanilaisten sanomalehtien levikin laskusta)  26.10.2016. biz-journal.jp. Viitattu 22.9.2017. (japaniksi)
2. 1 2 3 4 5  Arkistoitu kopioCorporate Data mainichi.co.jp.  Arkistoitu 15.4.2016. Viitattu 22.9.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Mainichi shimbun. Japanese newspaper  päivitetty 28.8.2017. britannica.com. Viitattu 22.9.2017. (englanniksi)
4. ↑  Kommentti: Lähteestä ei käy ilmi, onko tämä vain aamupainoksen levikki, vai päivän molempien painosten yhteislevikki.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mainichi Shimbun** Wikimedia Commonsissa

* The Mainachi (englanniksi) (mainichi.jp)
*Tämä artikkeli kertoo oikeustieteellisestä nimityksestä. Sitoumus on myös bridgessä käytetty käsite.*
**Sitoumus** on yksipuolinen oikeustoimi, jolla henkilö tai oikeushenkilö lupautuu varmasti tekemään tai tekemättä jättämään jotakin. Sitoumus on velvoittava lupaus. Sen lähikäsitteitä ovat sopimus, takuu ja velvoite. Sitoumuskirjaksi nimitetään asiakirjaa, jonka sisältönä on jonkun tekemä sitoumus. Sitoumus on oikeudellisesti niin velvoittava, että toinen on siihen vetoamalla oikeutettu vaatimaan suoritusta. Tällaisia sitoumuksia ovat esimerkiksi testamentti ja lahjanlupaus. Sitoumuksen kiistämisen rikoslaki (39/1889, 38:7, kumottu lailla 769/1990) katsoi aiemmin rangaistavaksi teoksi. Sen mukaan rangaistiin sakolla tai alle kuuden kuukauden vankeudella, jos joku vastoin parempaa tietoaan kielsi allekirjoituksensa tai sitoumuskirjansa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 952-5446-20-4.
2. ↑  *Nykysuomen sanakirja,* WSOY 1951–1961, hakusana sitoumuskirja.
3. ↑  Kullervo Kemppinen: *Lakitiedon pikkujättiläinen,* WSOY 1985, ISBN 951-0-12586-5, sivu 1026.
4. ↑  Kemppinen s. 725.
Gunnar Tolnæs vuonna 1927.
**Gunnar Tolnæs** (7. joulukuuta 1879 Oslo – 9. marraskuuta 1940 Oslo) oli norjalainen näyttelijä.

Opettajan perheeseen syntynyt Tolnæs aloitti teatteriuransa Fahlstrømin teatterissa vuonna 1906 ja näytteli sen jälkeen muun muassa Oslon Kansallisteatterissa vuosina 1908–1916. Hän aloitti elokuvauransa Ruotsissa vuonna 1914 ja työskenteli vuodesta 1915 lähtien Nordisk Filmillä Tanskassa, jossa hänestä tuli yksi maan suurimmista elokuvatähdistä. Tolnæsin suurin yleisömenestys oli maharadžan osa Robert Dinesenin *Maharadjahens yndlingshustrussa* (1917) ja sen useissa jatko-osissa. Hän esitti pääosaa myös Holger-Madsenin *Avaruuslaivassa* (*Himmelskibet*, 1918). 1920-luvulla Tolnæs työskenteli Saksassa ja vuosina 1929–1939 Oslon Uudessa teatterissa.

Elokuvia
--------

* *Sielunvaras*, 1916

Lähteet
-------

1. ↑  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 22.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Gunnar Tolnæs (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet
	+ 2

 |

 |
**Taj Mahal Palace** on viktoriaanisista aikakautta edustava hotelli Mumbaissa Intiassa. Se on yksi Intian vanhimmista hotelleista.

Hotelli edustaa kahta erilaista arkkitehtuurin aikakautta. Vanha hotellirakennus edustaa ns. viktoriaanista tyylisuuntaa, johon on sekoitettu intialaista arkkitehtuurityyliä. Vanhan hotellirakennuksen vieressä sijaitseva moderni tornirakennus edustaa puolestaan modernia tyyliä.

Taj Mahal Palace -hotellin rakennutti intialainen suurliikemies Jamsetji Tata. Se avattiin 16. tammikuuta vuonna 1903. Tata päätti perustaa oman hotellin, joka olisi kaikille avoin. Siihen aikaa useimpiin siirtomaa-aikaisen Intian hotelleihin ei päästetty intialaisia, vaan ne olivat varattuja vain länsimaalaisille. Rakennuksen suunnittelivat intialaiset arkkitehdit Sitaram Khanderao Vaidya ja D. N. Mirza, mutta rakennustyön vei loppuun englantilainen insinööri W. A. Chambers. Rakennustyöt maksoivat 42 100 000 rupiaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hotelli toimi 600-paikkaisena sairaalana.

Hotellista tuli myöhemmin Brittiläisen imperiumin keulakuva Intiassa. Se on vieläkin yksi Mumbain arvostetuimmista hotelleista. Hotelli sijaitsee aivan kaupungin keskustassa sataman vieressä.

Hotellista löytyy monipuolisia ravintoloita, sekä intialaisia että länsimaalaisia. Hotellin Harbour Bar, joka avattiin vuonna 1933, oli Mumbain ensimmäinen alkoholioikeudet saanut ravintola. Hotellissa on 546 huonetta ja 50 sviittiä. Tunnetuin sviitti on presidenttisviitti, joka on yleensä varattu valtiovierailijalle. Hotellin omistaa nykyään Taj-hotelliketju. Hotellissa on vieraillut monia kuuluisuuksia, kuten Mick Jagger, Marianne Faithfull, Walesin prinssi Charles, The Beatles, Bill Clinton ja Jacqueline Onassis.

26. marraskuuta 2008 hotelli joutui terrori-iskujen kohteeksi.

Taj Mahal Palace -hotelli yöllä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tragedy at the Taj (Arkistoitu – Internet Archive) Tata Group 30.11.2008
2. ↑  Taj Mahal Palace and Tower (Arkistoitu – Internet Archive) Luxury Insider
3. 1 2  Taj Mahal Palace & Tower, Mumbai Reopen Taj PR-news 21.11.2009
4. ↑  Taj Mahal Palace & Tower, Mumbai (Excerpts from the article 'Grand palaces of the Taj' that appeared in the We are the Taj, the internal magazine of the Taj group)  2005. Tata World Taj Group. Viitattu 26.1.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taj Mahal Palace**.
**Ian Harding** (s. 16. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Ezra Fitzinä ABC:n televisiosarjassa *Valehtelevat viettelijät*.

Harding syntyi Heidelbergissä Saksassa yhdysvaltalaiseen sotilasperheeseen. Muutama vuosi hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti Virginiaan. Hän innostui teatterista ja opiskeli näyttelemistä Carnegie Mellon -yliopistossa.

Vuodesta 2010 alkaen Harding on esittänyt englanninopettaja Ezra Fitziä *Valehtelevissa viettelijöissä*. Hän on saanut roolistaan muun muassa useita Teen Choice -palkintoja.

*Valehtelevien viettelijöiden* lisäksi Harding on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa *Adventureland* ja televisiosarjassa *NCIS: Los Angeles*.

Lähteet
-------

1. ↑  Ian Harding *IMDb*. Viitattu 3.4.2022.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ian Harding Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee rakennusta Ateenassa. Metroon oli myös temppeli Olympiassa.*

**Metroon** (m.kreik. Μητρῷον, *Metrōon*) oli julkinen rakennus, joka sijaitsi Ateenan antiikin aikaisen Agoran länsilaidalla Tholoksen pohjoispuolella. Se toimi sekä Jumalten äidin temppelinä että Ateenan valtionarkistona.

Metroon rakennettiin hellenistisenä aikana noin vuosina 150–125 eaa. samalle paikalle, jossa oli sijainnut vanha Buleuterion sekä varhaisempi Jumalten äidin temppeli.

Rakennus edusti joonialaista tyyliä. Se oli tehty kalkkikivestä ja marmorista. Sen itään päin Agoralle avautuneen julkisivun puolella oli 14 joonialaista pylvästä. Niiden takana oli koko rakennuksen pituinen halli. Rakennuksen länsiosassa oli neljä vierekkäistä huonetta etelästä pohjoiseen. Suurikokoisin oli pohjoisin huone. Toiseksi eteläisimmän huoneen arvellaan olleen varsinainen Metroon eli Jumalten äidin temppeli. Muut huoneet ovat toimineet Ateenan valtionarkistona sekä muussa hallintoviranomaisten käytössä.

Rakennuksesta on säilynyt jonkin verran perustuksia ja seinän osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agora Monument: Metroon *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2 3  Athens, Metroon *Perseus*. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Metroon** Wikimedia Commonsissa
Yleinen esimerkki Wolff-toisiintumisesta
**Wolff-toisiintuminen** on toisiintumisiin kuuluva kemiallinen reaktio, jossa diatsokarbonyyliyhdisteestä muodostuu keteenijohdannainen. Reaktio tapahtuu joko lämmitettäessä tai valokemiallisesti. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen Ludwig Wolff vuonna 1912.

Mekanismi
---------

Wolff-toisiintuminen voi tapahtua diatsokarbonyyliyhdisteille niitä lämmitettäessä tai säteilyttämällä niitä valolla. Termisissä reaktioissa käytetään katalyyttinä usien hopeaoksidia tai hopeabentsoaattia ja fotokemiallisissa reaktioissa kolloidista platinaa tai kuparia. Diatsokarbonyyliyhdisteet voivat esiintyä kahtena eri konformaationa, jotka ovat s(Z)- ja s-(E)-konformaatiot. Näiden konformaatioiden reaktiomekanismi poikkeaa toisistaan. Lämmitettäessä mekanismissa orgaanisten ryhmien siirtyminen eli toisiintuminen ja typen irtoaminen molekyylistä voivat tapahtua samanaikaisesti. Toinen Wolff-toisiintumisen mahdollinen reaktiomekanismi on vaiheittainen, jossa ensin muodostuu ketokarbeeni, joka toisiintuu keteeniksi.

Fotokemiallisissa Wolff-toisiintumisissa mekanismi tapahtuu edellä mainitusti. Tämän lisäksi reaktio voi tapahtua kolmannellakin tavalla, jossa muodostuu välituotteena oksireenirengas, josta muodostuu toisiintuva ketokarbeeni.

Mikäli diatsokarbonyyliyhdiste on rengasrakenteinen, tapahtuu Wolff-toisiintumisissa yleensä rengaskoon pienentyminen yhdellä hiiliatomilla. Wolff-toisiintuminen on osa Arndt–Eistert-reaktion mekanismia.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-100. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2 3  Klaus Forstinger, Hans Joachim Metz & Peter Koch: *Diazo Compounds and Diazo Reactions, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 30.6.2017
3. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1175. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1353–1354. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
5. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions for Homologation*, s. 257–259. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0-470-48701-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.6.2017). (englanniksi)
6. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 1021. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
7. 1 2  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Advanced Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 941–944. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
Gerard Adriaan Heineken
**Gerard Adriaan Heineken** (1841? – 18. maaliskuuta 1893) oli olutpanimo Heinekenin perustaja. Vuonna 1864 hän päätti ostaa Den Hoyberg -panimon. Siellä hän aloitti uuden oluen panon. Gerard Adriaanin panostus laatuun palkittiin pian Heinekenin oluen voittaessa tärkeitä kansainvälisiä palkintoja. 

Heineken aloitti liiketoimintansa teollisen vallankumouksen ollessa käynnissä, ja hän otti käyttöön uusia menetelmiä. Samaan aikaan saksalaistyyppiset pohjahiivaoluet olivat syrjäyttämässä perinteisiä pintahiivaoluita. Heineken perusti oluen laatutarkkailua varten laboratorion, jota johtamaan hän houkutteli Louis Pasteurin oppilaan Dr Elionin. Elion eristi erinomaisen hiivakannan, Heineken A-hiivan vuonna 1886. Se on käytössä edelleen.

Gerard Adriaan Heinekenin kuolinhetkellä panimo oli kasvanut yhdeksi suurimmista ja tärkeimmistä panimoista Alankomaissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gerard Adriaan Heineken (ca. 1841-1893) Historiek.net. Viitattu 14.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gerard Adriaan Heineken** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Parisuu oja** (myös **Parisoo peakraav**, **Parisuu kraav** ) on Virossa Põlvamaalla ja Valgamaalla virtaava 11 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivu-uoma.

Ojan kulku
----------

Parisuu oja alkaa Otepään ylängöltä Soodoman kylän keskeltä. Ojaa kutsutaan myös määreellä *peakraav* ja *kraav*, joka viittaa kaivantoon. Oja onkin monissa kohdissa perattu suoraksi ojaksi, mutta sillä on luonnollisesti virtaavia osuuksia. Sellainen löytyy Peetrimõisan kylästä, missä ojan uoman kaltevuus kasvaa loivan alun jälkeen. Oja virtaa peltomaisemien läpi taas suoraksi kaivettuna ja alajuoksulla sen suunta tekee suoran käännöksen. Siihen yhtyy Kurgsuun turvetuotantoalueen kuivatusoja. Käännöksen jälkeen oja putoaa jyrkemmin ja muodostuneeseen laaksoon on tehty tekojärvi patoamalla ojan uoma maapadolla. Siitä muodostunut vesiallas on nimeltään Rüütle järv. Juuri ennen yhtymistään Võhandu jõgeen on uomaa oikastu. Yhtymäkohta sijaitsee Osulan kylän yläpuolella.

Valuma-alue ja sivu-uomia
-------------------------

Parisuu ojan valuma-alueen pinta-ala on 28 neliökilometriä ja se jaettuna ojan pituudella 10,8 kilometriä, antaa keskimääräiseksi leveydeksi 2,6 kilometriä. Ojalla on vain kaksi suurempaa sivu-uomaa. Ne ovat Lagjaoja ja Kurgsuun kuivatusoja. Sen valuma-alueella sijaitseva Tinapuu järv saattaa kuullua tähän valuma-alueeseen. Sen epäselvä asema johtuu turvetuotantoalueen kuivatusojien epäselvistä virtaussuunnista.

Hallintoalue
------------

Võhandu jogi kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE1004000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Keskkonnaregister: Parisuu oja (VEE1004000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 21.7.2020. (viroksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Parisoo peakraav
**Wolffsche Telegraphen-Büro** (lyh. WTB) eli **Wolffin toimisto** oli 1849–1933 toiminut saksalainen uutistoimisto. Se oli ensimmäinen huomattava ja aikanaan tunnetuin saksalainen uutistoimisto.

Saksalainen sanomalehdenkustantaja Bernhard Wolff (1811–1879) perusti 1849 Berliiniin uutistoimiston ja toimi sen johtajana vuoteen 1871. Uutistoimisto solmi yhteistyösopimukset englantilaisen Reutersin ja ranskalaisen Havasin toimiston (Agence Havas) kanssa. Vähitellen WTB:n toiminta ulottui useisiin Itä-, Keski- ja Pohjois-Euroopan maihin, mutta 1860-luvulta lähtien sille kehittyi riippuvuussuhde valtiovaltaan. Uutistoimiston toiminta ulottui Saksan lisäksi Sveitsiin, Itävalta-Unkariin, Skandinaviaan ja osittain myös Pohjois-Amerikkaan. Yrityksen yhtiömuotona oli vuodesta 1865 kommandiittiyhtiö ja vuodesta 1874 osakeyhtiö.

Kansallissosialistit yhdistivät WTB:n ja sen kilpailijan, 1913 perustetun Telegraphen-Unionin (TU), jolloin muodostui Deutsches Nachrichtenbüro (DNB), jonka toiminta päättyi 1945.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Uusi tietosanakirja*. Osa 23, palsta 660. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
2. 1 2  *Iso tietosanakirja*. Osa 15, palsta 861. Helsinki: Otava, 1939.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 23, palsta 657, hakusana Wolff, Bernhard. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
**Geraldine Margaret Agnew-Somerville**  (s. 19. toukokuuta 1967 County Meath, Irlanti) on irlantilaissyntyinen brittiläinen näyttelijä.

Hän on näytellyt Harry Potterin äitiä, Lily Potteria, *Harry Potter* -elokuvissa. Tunnetuimman roolinsa hän teki tv-sarjassa *Fitz ratkaisee* (*Cracker*, 1993–1996), jossa hän esitti rikospoliisi Jane Penhaligonia. Tv-sarjassa *Aristokraatit* (*Aristocrats*, 1999) Somerville esitti aatelisnaista Lady Emily Lennoxia. Vuonna 2013 hän näytteli elokuvassa *Grace of Monaco*.

Aiheesta muualla
----------------

* Geraldine Somerville Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Käärmeenmyrkyn lypsämistä.
Tunnetuista alle 2000 käärmelajista noin 300 lajia on myrkyllisiä. Myrkylliset lajit löytyvät tarhakäärmeiden, myrkkytarhakäärmeiden, merikäärmeiden, kyykäärmeiden ja kalkkarokäärmeiden suvuista. Käärmeet käyttävät myrkkyjään ensisijaisesti hyökkäysaseena. Myrkkyjen tarkoituksena on lamauttaa saalis ja auttaa sulattamaan se. Yli 95 % myrkkyjen kuivapainosta on polypeptidejä, jotka sisältävät entsyymejä, toksiineja ja pieniä peptidejä. Nämä ainesosat kykenevät muuttamaan uhrien fysiologisia vasteita. Yli 20 entsyymiä on tunnistettu käärmeiden myrkyistä. Hyaluronidaasi on läsnä kaikissa käärmeenmyrkyissä. Aine mahdollistaa muiden myrkkykomponenttien kulkeutumisen uhrin kudoksiin.

Myrkkytarhakäärmeet aiheuttavat eniten kuolemia maailmassa. Useat tunnetuimmista ja vaarallisimmista käärmeistä kuuluvat myrkkytarhakäärmeisiin. Näitä ovat kobrat, mambat, korallikäärmeet ja kraitit. Niiden myrkkyvaikutus kohdistuu hermo-lihas-liittymiin, vaikuttaen joko presynaptisesti, postsynaptisesti tai molemmin tavoin. Myrkkytarhakäärmeiden aiheuttama myrkytys alkaa purrun alueen tunnottomuudella ja heikotuksella. Systeeminen vaikutus saavutetaan 30-60 minuutissa ja tähän kuuluu silmäluomien riippuminen, silmälihashalvaus, nielemisvaikeus, runsas syljeneritys, yleinen halvaantuminen ja hengityksen lakkaaminen.

Useat käärmeenmyrkyt toimivat neurotoksiineina presynaptisella mekanismilla ja inhiboivat asetyylikoliinin vapautumista. Nämä toksiinit ovat aktiivisia fosfolipidien hajottajia. Kaikki aineet, jotka estävät fosfolipaasi A2:n toimintaa, vähentävät myös näiden käärmeenmyrkkyjen neurotoksisuutta. Beta-bungarotoksiini, noteksiini, krotoksiini ja taipoksiini estävät asetyylikoliinin vapautumista hermosolujen päätteistä ja joistakin autonomisen hermoston kolinergisistä hermosoluista. Beta-bungarotoksiinilta kestää 1,5–3 tuntia aiheuttaa täydellinen hermo-lihas-lamaantuminen laboratorionäytteessä. Lamaantuminen tapahtuu nopeammin, jos hermoa stimuloidaan altistamisaikana. Jotkut myrkyllisimmistä neurotoksiineista sitoutuvat asetyylikoliinireseptoreihin postsynaptisesti tahdonalaisissa lihaksissa. Tällä tavoin ne estävät asetyylikoliinin sitoutumista. Tämä mekanismi on tuttu kurare-myrkystä, joten kyseisiä neurotoksiineja kutsutaan myös kuraremimeettisiksi neurotoksiineiksi.

Katso myös
----------

* Käärmeen purema

Lähteet
-------

1. ↑  L.Karalliedde: Animal toxins.  *British Journal of*
 Anaesthesia*, 1995, 74. vsk, s. 319–327.  Queen Elizabeth Military Hospital. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 23.4.2016.  Englanniksi*
2. ↑  Chang CC.: Neurotoxins with phospholipase A2 activity in snake venoms.  *Proceedings of the National Science Council Republic of China—Part B. Life Sciences*, 1985, nro 9, s. 126–142.

Aiheesta muualla
----------------

* Clinical Toxinology Resources Website: Snake Venoms (englanniksi)
* A Review and Database of Snake Venom Proteomes (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee rohingyan kieltä. Samannimisestä kansasta kertoo artikkeli rohingyat.*

**Rohingya** eli **rohinja** (omakielinen nimi: *Ruwainggya*) on rohingya-kansan puhuma indoarjalainen kieli, jota puhutaan Myanmarin Rakhinen osavaltiossa ja Bangladeshin Chittagongin alueella. Sillä arvioidaan olevan noin 1,8 miljoonaa puhujaa, mutta alueen levottomuuksien johdosta puhujamäärästä ei ole tarkkaa tietoa. Noin miljoonan rohingyan puhujan arvioidaan lähteneen Myanmarista pakolaisiksi Bangladeshiin, joskin osa heistä on sittemmin muuttanut takaisin.

Rohingya luokitellaan indoarjalaisten kielten itäiseen ryhmään yhdessä muun muassa bengalin ja assamin kanssa. Rohingyaa pidetään samankaltaisena kuin chittagongin kielen etelämurteet. Chittagongia puolestaan pidetään bengalin kielen murteena, vaikka nämä kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä. Eri kaupungeissa ja jokilaaksoissa asuvilla rohingyan puhujilla ei ole juurikaan kontakteja keskenään ja keskinäinen ymmärrettävyys ei ole selvä.

Kirjoitusjärjestelmä
--------------------

Kieltä voidaan kirjoittaa arabialaisilla tai latinalaisilla kirjaimilla. Lisäksi voidaan käyttää omaa rohingya hanifi -aakkostoa. Viimeksi mainittua alettiin kehitellä 1980-luvulla. Varhaisimmat rohingyankieliset tekstit ovat peräisin 1800-luvulta ja niissä käytettiin arabialaista kirjaimistoa.

Fonologia
---------

### Konsonantit

|  | Labiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Retrofleksi | Palataali | Velaari | Uvulaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nasaali** | m |  | n | ɳ | ɲ | ŋ |  |  |
| **Klusiili** | p | b |  | t | d | ʈ | ɖ | c | ɟ | k | g | q | ʔ |
| **Affrikaatta** |  |  |  |  | t͡ʃ | d͡ʒ |  |  |  |
| **Frikatiivi** | β | f | v | s | z | ç | ʝ | ʃ | ʒ | x | χ | h |
| **Tremulantti** |  |  | r | ɽ |  |  |  |  |
| **Lateraali** |  |  | l | ɭ |  |  |  |  |
| **Puolivokaali** |  |  |  |  | j | w |  |  |

Lähde:

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Avoin** |  | a |  |

Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina. Lisäksi vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rohingya *Ethnologue*. Viitattu 4.9.2014. (englanniksi)
2. ↑  Rohingya *Ethnologue*. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Glottolog 4.6 - Rohingya *glottolog.org*. Viitattu 6.10.2022.
4. ↑  Chittagonian *Ethnologue*. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  ScriptSource - Rohingya *scriptsource.org*. Viitattu 6.10.2022.
6. ↑  Rohingya alphabets and language *omniglot.com*. Viitattu 6.10.2022.
7. 1 2  A brief grammar of Rohingya *Learn Rohingya*. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
Wolf (tulivuori)

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kilpitulivuori |
| Sijainti | 
Ecuador |
| Sijaintipaikka | 
IsabelaView and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 710 m |
| Prominenssi | 
1 710 m |
| Purkautunut viimeksi | 
touko–kesäkuu 2015 |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
0° 02′ 00″ P, 91° 20′ 00″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Wolf** on tulivuori Galápagossaarten Isabelalla. Se on saariston korkein vuori. Se kohoaa 1 710 metrin korkeuteen, ja sen rinteet ovat jyrkemmät kuin monien muiden Galápagosin tulivuoren. Wolfin huipulla on 6 × 7 kilometrin laajuinen ja 700 metrin syvyinen kaldera.

Wolfilta purkautuva laava on useimmiten ʻAʻā-tyyppiä. Laavan isotoopit puolestaan muistuttavat poikkeuksellisesti merten keskiselänteillä purkautuvaa laavaa, kuten monilla muillakin Galápagossaarten tulivuorilla.

Wolf on aktiivinen tulivuori, ja se on purkautunut useita kertoja historiallisella ajalla. Vuoden 2015 purkaus oli vulkaanisen räjähdysasteikon lukemaltaan 4.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eruptive History Smithsonian Institute. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  General Information Smithsonian Institute. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  Volcan Wolf *Galapagos Geology on the Web*. Department of Geological Sciences. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
| pariteetti |
| --- |
| parillinen | pariton |
| 0000000**0** | 0000000**1** |
| 1010001**1** | 1010001**0** |
| 1101001**0** | 1101001**1** |
| 1111111**1** | 1111111**0** |

**Pariteettibitti** (myös *tarkistusbitti*) on tietotekniikassa yksinkertainen tapa havaita tiedossa oleva virhe: pariteettibitti on joko 1 tai 0 riippuen siitä, onko tiedossa ykkösbittien määrä parillinen vai pariton. Menetelmässä voidaan käyttää parillisen tai parittoman määrän osoitusta.

Menetelmä on hyvin yksinkertainen, mutta havaitsee ainoastaan osan mahdollisista virheistä. Menetelmä ei havaitse, mikäli parillinen määrä bittejä muuttaa tilaansa.

Katso myös
----------

* Tarkistussumma
* Virheenkorjauskoodi
* EAN-13

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Error Detection Codes: Parity Bit Method *geeksforgeeks.org*. Viitattu 4.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Parity bit *computerhope.com*. Viitattu 4.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Daniels, Jerry D.: *Digital Design from Zero to One*, s. 495. John Wiley & Sons, 1996. ISBN 0-471-12447-8.
Nikolai Avilov vuonna 1972.

**Nikolai Viktorovitš Avilov** (ven. Николай Викторович Авилов, ukr. Микола Вікторович Авілов, *Mykola Viktorovytš Avilov*; s. 6. elokuuta 1948 Odessa) on ukrainalainen kymmenottelija, joka Neuvostoliittoa edustaen voitti olympiakultaa Münchenissä 1972. 

Avilov voitti kotikaupungissaan Odessassa nuorten pituushypyn Euroopan mestaruuden 1966. Aikuisten sarjaan siirryttyään hän sijoittui Mexico Cityn olympialaisissa 1968 kymmenottelussa neljänneksi, samoin Ateenan EM-kisoissa seuraavana vuonna. Helsingin EM-kisoissa 1971 hän keskeytti.

Münchenin olympialaisissa Avilov onnistui lähes täydellisesti. Hänen kymmenottelusarjansa sisälsi kuusi henkilökohtaista lajiennätystä tai niiden sivuamista ja yhteispistemäärä ylitti entisen ennätyksen yli 300 pisteellä. Lopputulos oli uusi maailmanennätys 8 454 pistettä, jolla tuli kultamitali yli 400 pisteen erolla Leonid Litvinenkoon.

Montréalin olympialaisissa 1976 Avilov oli normaaliin tapaan parhaimmillaan hyppylajeissa ja aitajuoksussa, jonka jälkeen nousi kilpailun johtoon. Vielä kiekonheiton jälkeen Avilov johti, mutta kolmessa viimeisessä lajissa hän oli odotetusti Bruce Jenneriä heikompi ja joutui tyytymään pronssimitaliin.

Vuosien 1974 ja 1978 EM-kisoissa Avilov ei ollut mukana lainkaan. Hän yritti paluuta vielä Moskovan olympialaisiin ja rikkoi keväällä 1980 vielä kerran 8 000 pisteen rajan. Kisajoukkueeseen häntä ei kuitenkaan valittu.

Avilov oli yksi harvoista juutalaista syntyperää olleista neuvostourheilijoista. Hän on naimisissa México Cityn olympialaisten korkeushypyn pronssimitalistin Valentina Kozyrin kanssa.

Vuonna 2015 Avilov valittiin Odessan alueen aluevaltuustoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
2. ↑  Hannus, Matti; Shearman, Mark: *Montreal olympiakirja*. Offsetpaino Sivakka, 1976. ISBN 951-99090-6-0.
3. ↑   Siukonen, Markku; Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Gummerus, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
4. ↑   Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
5. ↑  Авілов Микола Вікторович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 25.7.2023. Viitattu 25.7.2023. (ukrainaksi)
6. ↑  Bobrovnyk, Volodymyr: Авілов, Микола Вікторович *Велика українська енциклопедія*.  Arkistoitu 25.7.2023. Viitattu 25.7.2023. (ukrainaksi)

  

Miesten kymmenottelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1904: Thomas Francis Kiely |
1912: Jim Thorpe |
1920: Helge Løvland |
1924: Harold Osborn |
1928: Paavo Yrjölä |
1932: James Bausch |
1936: Glenn Morris |
1948: Bob Mathias |
1952: Bob Mathias |
1956: Milt Campbell |
1960: Rafer Johnson |
1964: Willi Holdorf |
1968: William Toomey |
1972: Nikolai Avilov |
1976: Bruce Jenner |
1980: Daley Thompson |
1984: Daley Thompson |
1988: Christian Schenk |
1992: Robert Změlík |
1996: Dan O’Brien |
2000: Erki Nool |
2004: Roman Šebrle |
2008: Bryan Clay |
2012: Ashton Eaton |
2016: Ashton Eaton |
2020: Damian Warner |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Evere** on yksi Belgian 359:stä kunnasta ja yksi Belgian pääkaupunkiseudun yhdeksästätoista. Kuten muutkin Belgian pääkaupungin Brysselin kunnista, Everen kunta on kaksikielinen (Everessä puhutaan flaamia sekä ranskaa). 

Everen pinta-ala on viisi neliökilometriä. Vuoden 2014 alussa kunnassa asui noin 37 957 ihmistä ja väestöntiheys oli 7 591 asukasta neliökilometriä kohden. Kunta ei ole väkiluvultaan Brysselin kunnista suurimpia, vaan se on vasta kolmanneksitoista suurin. Everellä on yhteistä rajaa neljän muun kunnan kanssa, jotka ovat Bruxelles-Ville, Schaerbeek, Woluwe-Saint-Lambert ja Zaventem. Ennen vuotta 1954 kunta kuului flaaminkieliseen Brabantin provinssiin.

Väestö
------

Everen kunnan väestöstä maahanmuuttajia oli vuoden 2008 alussa noin 18,57 %. Samana vuonna 0–17-vuotiaita väestöstä oli 22,86 %, 18–64-vuotiaita 59,87 % ja yli 65-vuotiaita 17,27 %. Vuonna 2009 työttömyysaste oli Everessä 19,3 %. Everen pormestarina toimii Rudi Vervoort, joka on Belgian sosialistipuolueen jäsen.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Benin: Lokossa

Lähteet
-------

* Evere (Commune, Region of Brussels, Belgium) - population statistics, map and location

### Viitteet

1. ↑  population statistics, map and location

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Evere** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bryssel Bryssel |
| --- |
|  |
| Kunnat | 
* Anderlecht
* Auderghem
* Berchem-Sainte-Agathe
* Brysselin kaupunki
* Etterbeek
* Evere
* Forest
* Ganshoren
* Ixelles
* Jette
* Koekelberg
* Molenbeek-Saint-Jean
* Saint-Gilles
* Saint-Josse-ten-Noode
* Schaerbeek
* Uccle
* Watermael-Boitsfort
* Woluwe-Saint-Lambert
* Woluwe-Saint-Pierre

 |

 |
Avant Garde -lehden logo
**ITC Avant Garde** (myös **ITC Avant Garde Gothic**) on Herb Lubalinin ja Tom Carnasen alun perin suunnittelema sans-serif-kirjaintyyppi, joka on sittemmin laajentunut suureksi kirjainperheeksi. ITC julkaisi kirjaintyypin vuonna 1970. ITC Avant Garde oli yksi PostScript-tulostinten vakiokirjaintyypeistä.

ITC Avant Garde perustuu Herb Lubalinin sunnittelemalle Avant Garde -aikakauslehden logolle. Lubalin kehitti myös logon kirjainmuodoille perustuvat, otsikoihin sopivat versaalit, ja sen jälkeen Lubalin ja Tom Carnase laajensivat sen kokonaiseksi kirjaintyypiksi.

Ed Benguiat piirsi Avant Garden kapean version vuonna 1974. André Gürtler, Erich Gschwind ja Christian Mengelt lisäsivät kallistetut versiot vuonna 1977.

Lubalinin alkuperäisessä kirjaintyypissä oli yksi leikkaus otsikoita ja toinen leipätekstiä varten. Ensimmäiseen digitoituun fonttiin valittiin kuitenkin vain leipätekstiä varten tarkoitettu leikkaus, eikä Lubalinin piirtämiä ligatuureja ja vaihtoehtoisia kirjainmerkkejä sisällytetty mukaan.

Nykyiseen kirjainperheeseen kuuluu 5 eri vahvuutta ja kapeaan version 4 vahvuutta. Leveimmille leikkauksille on myös kallistetut versiot. ITC:n julkaisemassa OpenType-versiossa ITC Avant Garde Gothic ovat lisäksi mukana kaikki alkuperäiset 33 vaihtoehtoista kirjainmerkkiä, ligatuurit sekä useita täydentäviä merkkejä.

Lähteet
-------

1. ↑  ITC Avant Garde *Identifont*. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  ITC Avant Garde Gothic *myfonts.com*. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)

Typografia

|  |  |
| --- | --- |
| Typografit ja kirjainmuotoilijat | 
* Jonathan Barnbrook
* Saul Bass
* Ed Benguiat
* Morris Fuller Benton
* Neville Brody
* Frederic Goudy
* Claude Garamond
* Eric Gill
* Tomi Haaparanta
* Nicolas Jenson
* Edward Johnston
* Donald Knuth
* Rudolf Koch
* Sami Kortemäki
* Zuzana Ličko
* William Morris
* Stanley Morison
* Jan Tschichold
* Carol Twombly
* Wolfgang Weingart
* Hermann Zapf
* Gudrun Zapf-von Hesse

 |
| Kirjaintyylit ja -lajit | 
* Anfangi
* Antiikva
* Arial
* Baskerville
* ITC New Baskerville
* Calibri
* Comic Sans
* Egyptienne
* Fraktuura
* Garamond
* Gill Sans
* Helvetica
* Palatino
* Times Roman
* Unsiaali
* Verdana

 |
| Merkit | 
* Alduksen lehti ❦
* Asteriski \*
* Ät-merkki @
* Englannin punta £
* Ampersandi &
* Jokerimerkki
* Kappaleen merkki ¶
* Luetelmamerkki
* Luettelo matemaattisista merkeistä
* Plus-miinusmerkki ±
* Promille ‰
* Prosentti %
* Pykälämerkki §
* Risti †
* Ristikkomerkki #
* Rub el Hizb ۞
* Tekijänoikeusmerkki ©
* Tilde ~
* Valuuttamerkki ¤
* Yläpuolinen indeksointipilkku

 |
| Suuntaukset | 
* Amerikan uusi aalto
* Dekonstruktivismi
* Postmodernismi
* Sveitsiläinen tyyli

 |
| Muut aiheet | 
* Aakkoslaji
* CamelCase
* Glyyfi
* Goottilaiset kirjaintyypit
* Kapiteeli
* Kirjain
* Kirjaintyyppi
* Kursiivi
* Ligatuuri
* Logo
* Lorem ipsum
* Orpo- ja leskirivit
* Painokirjaimet
* Sans-serif
* Serif
* TrueType
* Web Open Font Format
* X-korkeus
* Yliviivaus
* Ylleviivaus
* Ylä- ja alaindeksi

 |
**Koivutyttöperhonen** (*Archiearis parthenias*) on mittariperhosiin kuuluva keskikokoinen perhoslaji. Se lukeutuu kevään ensimmäisiin perhosiin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat ja niiden etureunassa on kaksi selvästi erottuvaa vaaleaa laikkua. Takasiivet ovat pohjaväriltään kirkkaan oranssit ja niissä on ruskeaa kuviointia. Takasiiven keskitäplä on laaja ja reunoiltaan epäselvä. Siipiväli 32–34 mm.

Lennossa perhonen näyttää oranssinruskealta ja täysin erilaisesta ulkonäöstään huolimatta lentävä yksilö muistuttaa erehdyttävästi nokkosperhosta.

Toukka on vihreä, siinä on useita vaaleita pitkittäisraitoja, selkäpuolella kulkee tummempi raita ja sivuilla on rivi tummia hengitysaukkoja.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Koivutyttöperhosta tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Idässä levinneisyys ulottuu Japaniin asti. Suomessa koivutyttöperhosta tavataan yleisesti koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Lentoaika on maaliskuun lopulta toukokuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Koivutyttöperhosta voi tavata millä tahansa koivua kasvavilla paikoilla. Laji lentää aurinkoisina päivinä ja on aktiivisimmillaan aamupäivällä auringonpaisteessa, jolloin se vierailee mielellään pajujen kukilla. Nopea ja heittelehtivä lento tapahtuu usein korkealla maanpinnan yläpuolella tai puiden latvustoissa. Perhonen laskeutuu usein lepäämään maahan aurinkoiselle paikalle. Tyttöperhonen on lajina yleinen, muttei esiinny missään kovin runsaslukuisena. Perhonen talvehtii kotelona, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis perhonen ja kuoriutuu aikaisemmin kuin mikään muu perhoslaji.

Ravintokasvi
------------

Toukka käyttää ravinnokseen koivujen (*Betula*) lehtiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Koivutyttöperhonen (tyttöperhonen) – *Archiearis parthenias* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑  P. Skou: The geometroid moths of North Europe (Lepidoptera, Drepanidae and Geometridae). Brill 1986. ISBN 978-9004078598 s. 22
4. ↑  Saarinen & Jantunen. Perhoset 2: päivällä lentävät yön perhoset. WSOY 2003. ISBN 951-0-27774-6
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Harri Puranen: Koivutyttöperhonen
* Suomen Perhostutkijain Seura
* Archiearis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303070
* BioLib: 51848
* BOLD: 25567
* CoL: 5W262
* EoL: 268103
* EPPO: ARCRPA
* EUNIS: 309014
* Fauna Europaea: 446357
* Fauna Europaea (new): 34d12466-0397-4bd4-8ff4-2e3773807422
* GBIF: 1975733
* iNaturalist: 430139
* IRMNG: 11151321
* LepIndex: 206804
* LoB: 5513
* NBN: NBNSYS0000005734
* NCBI: 104468

 |

 |
**Koivuvenhokas**, aikaisemmalta nimeltään **venhoyökkönen**, (*Pseudoips prasinanus*) on yleinen, kirkkaan vihreä yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Koivuvenhokas on yksi melko harvoista vihreistä perhoslajeista. Koiraan etusiivet ovat kellanvihreät ja siiven reunan ripsissä on usein punaruskeita täpliä. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset. Naaraan etusiivet ovat hivenen sinertävän vihreät ja takasiivet valkoiset. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee kolme vaaleaa, rajoiltaan epäselvää vaaleaa vinojuovaa. Keskiruumis on etusiipien tapaan vihreä ja tuntosarvet voimakkaan punaruskeat. Siipiväli on koiraalla 31–36 mm ja naaraalla 34–40 mm.

Toukka on vaalean vihreä ja siinä on pieniä, vaaleita pisteitä. Selkäpuolella on pari vaaleaa pitkittäisjuovaa. Toukan pää on kookas ja peräpää kapenee teräväksi. Erityisenä tuntomerkkinä toukan vatsajaloissa on huomattavan suuret, imukuppimaiset tarttumapinnat.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Koivuvenhokasta tavataan Espanjasta Keski-Euroopan poikki Venäjälle ja aina Koreaan ja Japaniin saakka ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa lajia tavataan suurimmassa osassa maata elinalueen ulottuessa ainakin Etelä-Lappiin saakka. Perhonen lentää yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuussa lentoajan huipun sijoittuessa kesäkuun loppupuoliskolle. Elo-syyskuussa voidaan tavata harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lehtimetsien laji, jota tavataan lisäksi puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lepäävät päivisin puissa, useimmiten lehtien alapinnoilla ja lähtevät lentoon illan hämärtyessä. Molemmat sukupuolet lentävät sekä valolle että syötille. Lentäessään perhoset tuottavat ultraääniä.

Naaras munii 200–250 munaa, jotka se sijoittelee lehtien alapinnoille. Toukat syövät öisin ja ovat täysikasvuisia elokuun lopulla tai syyskuun alussa. Koteloitumistaan varten toukka rakentaa lehden alapinnalle, puun kuorenrakoon tai maahanpudonneiden lehtien väliin vaaleanruskean, venettä muistuttavan kotelokopan, jonka sisällä itse kotelo sijaitsee. Kotelo talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka on polyfagi ja käyttää ravinnokseen monien erilaisten lehtipuiden lehtiä, erityisesti koivuja (*Betula*), leppiä (*Alnus*), pähkinäpensasta (*Corylus avellana*) ja tammea (*Quercus robur*).

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. 1 2 3  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 321–322
7. ↑  Perhoswiki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Koivuvenhokas

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q998167
* BioLib: 54776
* BOLD: 86428
* CoL: 947RB
* EPPO: PIPSFA
* EUNIS: 311285
* Fauna Europaea: 447140
* Fauna Europaea (new): 148065d9-363a-417d-b70d-b51a31f517f9
* GBIF: 1802280
* iNaturalist: 321945
* IRMNG: 11109259
* LepIndex: 276412
* LoB: 4632
* NBN: NHMSYS0000517403
* NCBI: 753417

 |

 |
Koivusuon luonnonpuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
IlomantsiSuomi |
| Pinta-ala | 
22,1 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
LuonnonpuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1981View and modify data on Wikidata  |
| Hallinto | 
MetsähallitusView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Koivusuon luonnonpuisto** on luonnonpuisto Ilomantsin kunnassa Pohjois-Karjalan maakunnan itäosassa. Luonnonpuisto sijaitsee Koitajoen vesistöalueella. Puiston pinta-ala on 29,4 km² ja se on perustettu vuonna 1982.

Koivusuon luonnonpuisto on perustettu suojelemaan itäsuomalaista suo- ja metsäluontoa. Koivusuo ei kuulu kokonaan luonnonpuistoon, vaan suon toinen puoli on turvetuotantoaluetta. Luonnonpuistossa on sallittu liikkuminen vain merkityillä reiteillä. Tapion taival -retkeilypolku kulkee osittain luonnonpuiston alueella. Ilomantsin kunnan vakinaiset asukkaat saavat liikkua alueella merkittyjen reittien ulkopuolella sienestääkseen tai marjastaakseen.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Nationally designated areas (CDDA)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Koitajoen luonto *www.luontoon.fi*.  Arkistoitu 30.6.2012. Viitattu 14.11.2011.
3. ↑  Koitajoen ohjeet ja säännöt *www.luontoon.fi*.  Arkistoitu 30.6.2012. Viitattu 14.11.2011.
4. ↑  Tapion taival *www.vaellus.info*.  Arkistoitu 19.4.2012. Viitattu 14.11.2011.

Suomen luonnonpuistot

* Häädetkeidas
* Karkali
* Kevo
* Koivusuo
* Malla
* Maltio
* Olvassuo
* Paljakka
* Pelso
* Pisavaara
* Runkaus
* Salamanperä
* Sompio
* Sukerijärvi
* Sinivuori
* Ulvinsalo
* Vaskijärvi
* Vesijako
* Värriö