recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sara Magdalena Skyttedal** (s. 6. elokuuta 1986 Tyresö) on ruotsalainen poliitikko, joka edusti vuoteen 2024 asti maan kristillisdemokraattisesta puoluetta. Hän on toiminut vuodesta 2019 Euroopan parlamentin jäsenenä.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Skyttedal syntyi Tyresössä, mutta varttui Haningessa. Hän on opiskellut valtio-oppia, kansantaloustiedettä ja aatehistoriaa Tukholman yliopistossa, suorittamatta tutkintoa.

Skyttedal on avoliitossa Jimmy Dihangin kanssa. Parille syntyi tammikuussa 2021 kaksoset, poika ja tytär. Skyttedal on uskonnoltaan katolinen.

Poliittinen ura
---------------

Skyttedalin poliittinen ura alkoi kristillisdemokraattien nuorisojärjestössä Kristdemokratiska ungdomsförbundetissa (KDU), johon hän liittyi vuonna 2002. Hän toimi vuosina 2013–2016 järjestön puheenjohtajana ja sitä ennen vuodesta 2011 ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Vuosina 2011–2015 hän oli myös Euroopan kansanpuolueen (EPP) nuorisojärjestön Youth of the European People's Partyn (YEPP) varapuheenjohtaja. Ennen valintaansa europarlamenttiin Skyttedal toimi vuodesta 2016 kunnallisneuvoksena Linköpingin kunnassa. Hän oli myös kaupunginhallituksen ensimmäinen varapuheenjohtaja.

Skyttedal oli Ruotsin kristillisdemokraattien kärkiehdokas europarlamenttivaaleissa 2019 ja tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi. Aiemmin hän oli ollut europarlamenttivaaliehdokkaana vaaleissa 2009 ja 2014. Skyttedal kuuluu Euroopan kansanpuolueen ryhmään ja on ollut varsinaisena jäsenenä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa heinäkuusta 2019 sekä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa maaliskuusta 2021. Hän on ollut myös suhteista Irakiin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtaja syyskuusta 2019.

Skyttedal erosi KD:sta helmikuussa 2024. Hän on kertonut, ettei hänellä ole enää luottamusta puolueen puheenjohtajaa Ebba Buschia kohtaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Knutson, Mattias: Sara Skyttedal om konflikterna: "Jag har förlorat vänner" *Expressen*.  5.7.2018. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2   Sara Skyttedal Euroopan parlamentti. Viitattu 5.4.2021.
3. 1 2 3
4. ↑  Lundberg Andersson, Hannes: Sara Skyttedals dubbla bebisglädje: "Små mirakel" *Expressen*.  15.1.2021. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
5. 1 2  Sara Skyttedal och David Lega – toppduo på Kristdemokraternas EP-vallista *kristdemokraterna.se*.  16.11.2018.  Arkistoitu 8.5.2021. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
6. ↑  Klart med Sara Skyttedals efterträdare *Sveriges Radio*.  20.8.2019. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
7. ↑  Kommunala uppdrag, politiker (Internet Archivessa, tallennettu 23.3.2019) *linkoping.se*.  Arkistoitu 23.3.2019. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
8. ↑  Larsson, Carl: Tacksam Sara Skyttedal (KD) tar plats i EU-parlamentet *SVT Nyheter*.  27.5.2019. Viitattu 5.4.2021. (ruotsiksi)
9. ↑  Sara Skyttedal lämnar KD *SVT Nyheter*.  15.2.2024. Viitattu 15.2.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sara Skyttedalin verkkosivut (ruotsiksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sara Skyttedal** Wikimedia Commonsissa
**Yrjö V** (27. toukokuuta 1819 Berliini, Preussi – 12. kesäkuuta 1878 Pariisi, Ranska) oli viimeinen Hannoverin kuningas vuosina 1851–1866.

Yrjö V:n isä oli Englannin kuningasperheeseen kuulunut Cumberlandin herttua Ernst August, josta vuonna 1837 tuli Hannoverin kuningas. Yrjö menetti lapsena sairauden seurauksena näön vasemmasta silmästään ja vuonna 1833 onnettomuuden seurauksena myös oikeasta silmästään. Normaalisti täysin sokea perillinen olisi syrjäytetty kruununperimysjärjestyksessä, mutta kuningas Ernst Augustilla ei ollut muita poikia. Isä määräsi vuonna 1842, että valtiollisissa asioissa Yrjön allekirjoituksen varmentaisi aina kaksi todistajaa, jotka valittaisiin kahdentoista luotetun henkilön joukosta. Sokeudesta seuranneen ulkomaailmasta eristymisen on arveltu myötävaikuttaneen siihen, että Yrjö kehitti epärealistisen kuvitelman Welfien ikivanhan dynastian nostamisesta uuteen loistoon ja mahtiin, mikä saneli hänen uhmakkaan politiikkansa. Noustuaan marraskuussa 1851 valtaistuimelle hän nimitti taantumuksellisesta henkilöistä kootun hallituksen ja sivuutti valtiopäivien mielipiteet. Vuonna 1855 hän kumosi vuoden 1848 edistyksellisen perustuslain ja palautti voimaan huomattavasti vanhoillisemman vuoden 1840 perustuslain. Uskonnollisissa kysymyksissä hän edusti jyrkkää puhdasoppisuutta. Opposition vahvistuttua Yrjö joutui syksyllä 1865 nimittämään liberaalin hallituksen.

Yrjö V vastusti Preussin vaikutusvallan kasvua Saksassa. Vuoden 1866 Preussin–Itävallan sodan puhjettua hän asettui Itävallan puolelle ja antoi vastoin valtiopäivien tahtoa kieltävän vastauksen Preussin vaatimukseen Hannoverin puolueettomuudesta. Tämän seurauksena Preussi julisti sodan 16. kesäkuuta ja löi Hannoverin armeijan vain kahdessa viikossa. Hannover antautui 29. kesäkuuta ja 20. syyskuuta koko maa ilmoitettiin liitetyksi Preussiin. Valtakuntansa menettänyt Yrjö asui loppuikänsä maanpaossa, aluksi Itävallan Schönbrunnin linnassa ja Gmundenissa ja vuodesta 1874 Ranskassa. Kuoltuaan hänet haudattiin Windsorin linnan Pyhän Yrjön kappeliin Englantiin.

Yrjö V:n ainoa poika oli Cumberlandin herttua Ernst August.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  George V (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.10.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  *Nordisk familjebok* (1908), s. 998 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.10.2017.
3. 1 2  *Nordisk familjebok* (1909), s. 1397 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yrjö V (Hannover)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Hiski Haukkala** (s. 6. syyskuuta 1973 Pori) on suomalainen politiikan tutkija ja virkamies, joka työskentelee nykyisin Suomen tasavallan presidentin kansliapäällikkönä. Vuosina 2018–2021 Haukkala oli Tampereen yliopiston kansainvälisten suhteiden professori.

Ura
---

Koulutukseltaan Haukkala on valtiotieteiden tohtori. Aiemmin urallaan hän on työskennellyt muun muassa virkamiehenä ulkoministeriössä ja tutkijana Ulkopoliittisessa instituutissa. Vuosina 2016–2017 Haukkala oli presidentti Niinistön ulkopoliittinen neuvonantaja. Ensimmäisen kerran hän työskenteli tasavallan presidentin kanslian päällikkönä vuonna 2018.

Vuonna 2018 Haukkala siirtyi tasavallan presidentin kansliasta Tampereen yliopiston kansainvälisten suhteiden professoriksi. Hän toimi professorina kolme vuotta, kunnes hänet valittiin toistamiseen tasavallan presidentin kansliapäälliköksi toukokuussa 2021.

Haukkalan Suomen ulkopolitiikkaa ja suurvaltoja käsittelevä tietokirja *Suuren pelin paluu* julkaistiin vuonna 2020 (Otava). Kirjassaan hän tukeutuu J. V. Snellmanin valtiofilosofiaan.

Teokset
-------

* Haukkala, Hiski: *Suuren pelin paluu* (2020, Otava)

Lähteet
-------

1. ↑  Kansliapäällikkö Hiski Haukkala Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 20.10.2021.
2. 1 2 3  STT & Yle: Kansainvälisen politiikan professori Hiski Haukkala presidentti Niinistön kansliapäälliköksi *yle.fi*.  27.5.2021. Viitattu 27.5.2021.
3. ↑  Nurmi, Lauri: Ison pelin paluusta kirjoittanut Hiski Haukkala nousee Sauli Niinistön kabinettipäälliköksi  27.5.2021. Iltalehti. Viitattu 27.5.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mäntyhuppukuoriainen** (*Stephanopachys substriatus*) on Suomessa rauhoitettu kovakuoriaislaji. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin toisessa liitteessä mainittuihin eläinlajeihin ja Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Aikuinen mäntyhuppukuoriainen muistuttaa paljon läheistä sukua olevaa havuhuppukuoriaista (*Stephanopachys linearis*) eikä lajien toukkia ole ulkoisten tuntomerkkien perusteella edes mahdollista erottaa toisistaan. Se on tummanruskea, 4–7 mm pitkä, muodoltaan pitkänomainen kovakuoriainen ja väriltään kokonaan tummanruskea. Sekä keskiruumis, että peitinsiivet ovat pinnaltaan hyvin epätasaiset ja himmeät.

Levinneisyys
------------

Mäntyhuppukuoriaista tavataan Pohjoismaissa ja Baltiassa sekä idässä Venäjän poikki Siperiaan. Lisäksi sitä tavataan Keski-Euroopan vuoristoalueilla ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa lajin nykyinen levinneisyys kattaa Pohjois-Karjalan, Kainuun, Kuusamon ja Lapin, jolla alueella se vaikuttaa elinvoimaiselta. Aikaisemmin kuoriaista on tavattu maan eteläosia myöten, mutta etelästä se on kadonnut jo ennen 1900-luvun alkua. Nykyisiä esiintymispaikkoja ovat ainakin Patvinsuon kansallispuisto, Oulangan kansallispuisto ja Hammastunturin erämaa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Elinympäristöltään ja -tavoiltaan mäntyhuppukuoriainen muistuttaa hyvin paljon havuhuppukuoriaista ja joskus lajeja tavataan sekaisin jopa samasta puusta. Se elää metsäpalon vahingoittamissa puissa kaarnan alla ja yksilöitä on tavattu vain harvoin paloalueiden ulkopuolella. Palon vaurioittama puu voi toimia kuoriaisten lisääntymispaikkana jopa kymmenen vuoden ajan. Sekä toukkia että aikuisia kuoriaisia tavataan ympäri vuoden, mutta siirtyminen uusille elinalueille tapahtuu pääasiassa kesä-heinäkuussa.

Lajin suojeleminen vaatii tuoreen palaneen metsän jatkuvaa saatavuutta ja se hyötyy metsien kulotuksesta. Mäntyhuppukuoriainen näyttää olevan havuhuppukuoriaista hitaampi siirtymään uusille elinalueille.

Lähteet
-------

1. ↑  Finlex (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.
3. ↑
4. 1 2 3
5. 1 2
6. ↑  Suojelutaso EU:n alueella[vanhentunut linkki]
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuva
* jotopäätökset suojelutasosta Suomessa
* Stephanopachys substriatus (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Bergwald-Bohrkäfer[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* BugGuide.net (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2091220
* Wikispecies: Stephanopachys substriatus
* BioLib: 9790
* BOLD: 286606
* BugGuide: 494716
* CoL: 52CG7
* EoL: 3267303
* EUNIS: 342
* Fauna Europaea: 101053
* Fauna Europaea (new): df172f1d-ad25-480e-aba9-bf64c17e7d1e
* Fossilworks: 307780
* GBIF: 4427602
* iNaturalist: 231683
* IRMNG: 11654776
* ITIS: 817375
* NatureServe: 2.743196
* NBN: NBNSYS0000024356
* NCBI: 1553768
* Laji.fi: MX.193706

 |

 |
**Pienimmän neliösumman suora** on käytännöllinen menetelmä lineaarisen mallin sovittamiseksi havaintoaineistoon, jossa jonkin muuttujan voidaan olettaa riippuvan lineaarisesti toisen muuttujan arvoista.

Menetelmän lähtökohtana on valita lineaarisen mallin kertoimet siten, että havaittujen arvojen ja mallin antamien arvojen erotuksista laskettujen neliöiden summa saa pienimmän mahdollisen arvonsa.

Tarkastellaan data-aineistoa, joka sisältää {\displaystyle n} kappaletta havaintopareja {\displaystyle (x\_{i},y\_{i})}.
Oletetaan, että {\displaystyle y}-arvot riippuvat {\displaystyle x}-arvoista lineaarisen mallin
{\displaystyle y=A+Bx} mukaisesti. Tehtävänä on löytää kertoimille {\displaystyle A} ja {\displaystyle B}
sellaiset arvot, että virheneliösumma

{\displaystyle S=\sum \_{i=1}^{n}(y\_{i}-(A+Bx\_{i}))^{2}}
saa pienimmän mahdollisen arvonsa.

Kun summan termissä esiintyvä neliö puretaan auki, summa hajotetaan osasummiin, asetetaan näin saadun lausekkeen osittaisderivaatat kertoimien {\displaystyle A} ja {\displaystyle B} suhteen nolliksi ja ratkaistaan näin saatu lineaarinen yhtälöpari kertoimien suhteen, saadaan ratkaisu:

{\displaystyle {\begin{cases}A={\frac {S\_{xx}S\_{y}-S\_{x}S\_{xy}}{nS\_{xx}-S\_{x}^{2}}}\\B={\frac {nS\_{xy}-S\_{x}S\_{y}}{nS\_{xx}-S\_{x}^{2}}}\end{cases}}}
missä

{\displaystyle {\begin{cases}S\_{x}=\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}\\S\_{y}=\sum \_{i=1}^{n}y\_{i}\\S\_{xx}=\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}^{2}\\S\_{xy}=\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}y\_{i}{\mbox{ ja }}\\S\_{yy}=\sum \_{i=1}^{n}y\_{i}^{2}\end{cases}}}
Nämä summat voidaan helposti laskea suoraan havaintoarvoista.

Havaintoarvoista voidaan myös laatia taulukko, johon varataan omat sarakkeet arvoille {\displaystyle x\_{i}},
{\displaystyle y\_{i}}, {\displaystyle x\_{i}^{2}}, {\displaystyle x\_{i}y\_{i}} ja {\displaystyle y\_{i}^{2}}. Tarvitut summat saadaan tällöin suoraan ko. taulukon sarakesummina.

Katso myös
----------

Tilastollista terminologiaa ja matriisilaskentaa käyttäen samaa asiaa käsittelee artikkeli Lineaarinen regressioanalyysi.
**Porfyr (Porfyri) Demutskyi**, ukr. Порфир tai Порфирій Демуцький; (22. maaliskuuta 1860 Janyšivka, Kiovan kuvernementti – 3. kesäkuuta 1927 Kiova) oli ukrainalainen folkloristi, säveltäjä, kapellimestari, ammatiltaan lääkäri. Hänen poikansa oli elokuvaaja Danylo Demutskyi.

Demutskyi perusti vuonna 1892 kuoron Ohmativissa Kiovan alueella ja vei sen kiertueelle ympäri Ukrainaa. Hän keräsi ja äänitti runsaat tuhat ukrainalaista kansanlaulua ja kiinnitti erityistä huomiota kansanmusiikkiin. Hän aloitti työnsä Kiovassa vuonna 1918 ja liittyi vuonna 1921 Ukrainan tiedeakatemian etnografiseen toimikuntaan. Hänen tärkeimmät kokoelmansa ovat *Narodni ukrajinski pisni v Kyïvštšyni* ('Ukrainalaisia kansanlauluja Kiovan alueella', 2 osaa, 1905–1907). ja postuumisti julkaistu *Ukrajinski narodni pisni*. Bahatoholossia (Ukrainian Folk Songs: Polyphony, 1954); he also wrote Lira ta ii motyvy (*Lyyra ja sen motiivit*, Kyiv 1903).

Lähteet
-------

1. 1 2  Demutsky, Porfyr *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1984. Viitattu 2.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porfyr Demutskyi** Wikimedia Commonsissa
**Jean Picard** (21. heinäkuuta 1620 La Flèche, Anjou, Ranska – 12. heinäkuuta 1682 Pariisi) oli ranskalainen roomalaiskatolinen pappi, tähtitieteilijä ja geodeetti. Hän mittasi ensimmäisenä tarkasti tiettyä kulmaa vastaavan meridiaanikaaren pituuden maapallon pinnalla, ja laski sen perusteella maapallon koon. Picardia pidetään Ranskassa modernin tähtitieteen perustajana.

Elämä ja ura
------------

Picard oli ensin pappi, sitten hänestä tuli Pierre Gassendin oppilas ja hänen seuraajansa Pariisin Collège de Francen tähtitieteen professorina vuonna 1655. Picard oli yksi Ranskan akatemian ensimmäisistä jäsenistä. Isaac Newton käytti hänen mittaustuloksiaan maapallosta todentaakseen painovoimateoriansa.

Ottaessaan käyttöön heilurikellot ja tähtäinkaukoputken tähtitieteellisinä instrumenteina ja käyttämällä menetelmiä instrumenttien virheiden määrittämiseksi Picard edisti merkittävästi tähtitieteellistä havainnointia. Hän oli ensimmäinen, joka teki onnistuneesti tähtihavaintoja päivällä vuonna 1668. Hän käytti ensimmäisenä kaukoputkella varustettua sekstanttia. Picard tutki myös Tyko Brahen havaintoja ja matkusti Brahen observatoriolle Ven-saarelle määrittämään sen tarkan sijainnin.

Vuonna 1679 Picard perusti ja toimitti julkaisun *La Connaissance des temps ou des mouvements célestes*, joka oli ensimmäinen ranskalainen tähtitieteellinen kokoelma taulukoita, joissa ilmoitetaan taivaankappaleiden sijainnit säännöllisin väliajoin. Hänen *Mesure de la terre* -teoksensa ilmestyi vuonna 1671.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Picard, Jean *Nordisk familjebok*.  1915. Viitattu 16.04.2022.
2. 1 2 3 4  Picard, Jean *Catholic Encyclopedia*.  1913. Viitattu 16.04.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean Picard** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vespasianuksen muistomerkki** oli antiikin aikainen keisari Vespasianukselle omistettu muistomerkki Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi lähellä kaupungin kaupallista agoraa ja 300-luvulla rakennetun uuden poikittaismuurin pohjoisporttia.

Vespasianuksen muistomerkki ja portti.
Muistomerkki sijaitsi alun perin jossakin muualla ja oli omistettu Vespasianuksen lisäksi myös Titukselle. Sen arkkitraavissa olevan, Vespasianuksen nimen mainitsevan piirtokirjoituksen perusteella se on vuodelta 74 jaa. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 300-luvulla uuden poikittaismuurin rakentamisen yhteydessä muistomerkki siirrettiin nykyiselle paikalleen ja muutettiin lähdekaivorakennukseksi.

Muistomerkin korkeus on 5,4 metriä ja leveys 6,4 metriä. Siinä oli kaksi vesiallasta, puolikkaan ovaalin muotoinen keskisyvennys, jossa oli Vespasianuksen kuvapatsas, sekä sen kummallakin sivulla *aediculat*, joissa oli naispatsaat ja joita kumpaakin reunusti etupuolella kaksi pylvästä ja taempana puolipylväät. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Vasemmanpuoleinen aedicula on paremmin säilynyt. Kaikkien kolmen osan päällä oli päätykolmiot. Keskimmäinen päätykolmio oli koristeltu Medusan päällä.

Muistomerkin vieressä sijaitsee kaupunginmuurin portti, joka tunnetaan joskus Vespasianuksen porttina muistomerkin mukaan. Sen korkeus on nykyisin 13,5 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SIDE (Selimiye, formerly Eski Antalya) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Monumental gate and Vespasian monument in Side *Turkish Archaeological News*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  The monument of Vespasianus (Arkeologisen kohteen opastaulu) Wikimedia Commons. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vespasianuksen muistomerkki ja portti** Wikimedia Commonsissa
**Ali Hassan Mwinyi** (8. toukokuuta 1925 Kivure – 29. helmikuuta 2024 Dar es Salaam) oli Tansanian presidentti 1985–1995 ja hallitsevan CCM-puolueen johtaja 1990–1995. Hän toimi ennen presidenttikauttaan sisäministerinä ja varapresidenttinä.

Mwinyi oli koulutukseltaan opettaja, ja hän oleskeli Newcastlessa ja Hullissa 1950-luvun puolivälissä.

Presidenttinä Mwinyi aloitti edeltäjänsä Julius Nyereren rakentaman sosialistisen järjestelmän purkamisen. Hinnat vapautettiin, ja maa avattiin ulkomaisille investoinneille. Puolue ja valtionhallinto erotettiin toisistaan, ja 7. toukokuuta 1992 Mwinyin toisella kaudella sallittiin oppositiopuolueet. Samana vuonna rekisteröityi kuusi uutta puoluetta, mutta CCM säilytti johtoasemansa myös vapaissa vaaleissa, ja Mwinyin seuraajaksi tuli 1995 Benjamin Mkapa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tanzania's former President Ali Hassan Mwinyi dies*TRT Afrika*Viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
2. ↑  Ali Hassan Mwinyi Tanzania Affairs. Viitattu 21.10.2013.
3. ↑  Tanzania profile BBC. Viitattu 21.10.2013.

Tansanian lippuTansanian presidentit
Julius Nyerere • Ali Hassan Mwinyi • Benjamin Mkapa • Jakaya Kikwete • John Pombe Magufuli • Samia Suluhu



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Määräenemmistö** on jokin puolikasta suurempi enemmistö, esimerkiksi 2/3 tai 3/4, joka vaaditaan jonkin päätöksen tekemiseen äänestyksessä. Määräenemmistö on siis vaikeampi saavuttaa kuin *ehdoton enemmistö* (sama kuin yksinkertainen enemmistö, kun kaikki jäsenet ovat läsnä) eli yli puolet äänen antaneista.

Määräenemmistösäännösten hyötyinä voidaan nähdä esimerkiksi ne, että ne suojelevat vähemmistöä satunnaisen enemmistön vallankäytöltä ja myös hillitsevät tempoilua päätöksenteossa tilanteissa jossa niukan enemmistön toistuvasti vaihtaessa poliittista suuntausta hyvin usein vaihdetaan lakia.

Monissa valtiosäännöissä perustuslain muuttamiseen tarvitaan kahden kolmasosan enemmistö. Ruotsin kuningaskunnassa 1700-luvun lopulta oli voimassa sääntö, jonka mukaan säätyetuoikeudet, privilegiot, edellyttivät sitä, että niitä muutettiin kaikkien neljän valtiosäädyn yksimielisyydellä. Normaali lainsäädäntö edellytti vain kolmen säädyn yksimielisyyttä. Sama käytäntö siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan valtiosääntöön yhdistys- ja vakuuskirjan kautta.

Myös esimerkiksi osakeyhtiöiden päätöksentekoon sisältyy määräenemmistösäännöksiä. Suomen osakeyhtiölaissa vaaditaan kahden kolmasosan enemmistö yhtiökokouksen äänistä ja osakkeista muun muassa päätökseen yhtiöjärjestyksen muuttamisesta, suunnatusta osakeannista, yhtiön sulautumisesta tai jakautumisesta, tai asettamisesta vapaaehtoiseen selvitystilaan.

Missä suoraa määräenemmistövaatimusta ei ole säädetty, samankaltainen vähemmistöä suojaava vaikutus voidaan tietyissä rajoissa saavuttaa jarrutuskeskustelulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Osakeyhtiölaki 21.7.2006/624 (27 § Määräenemmistöpäätös) *finlex.fi*.  Arkistoitu 17.8.2008. Viitattu 7.8.2012.
**Ernst August** (17. marraskuuta 1887 – 30. tammikuuta 1953) oli Braunschweigin herttuakunnan viimeinen hallitsija vuosina 1913–1918 ja samalla myös Welfin hallitsijasuvun viimeinen hallitsija.

Ernst Augustin isä Ernst August oli Welfin viimeisen sukuhaaran päämiehenä vuonna 1884 kuolleen Braunschweigin herttua Vilhemin laillinen perijä, mutta Saksan keisarikunnan hallitus oli estänyt häneltä valtaannousun, koska hän oli myös Preussiin vuonna 1866 liitetyn Hannoverin kuningaskunnan kruununtavoittelija. Kun Ernst August nuorempi toukokuussa 1913 meni naimisiin Saksan keisari Vilhelm II:n tyttären Viktoria Luisen kanssa, syntyi hänen isänsä ja keisarin välille yhteisymmärrys ratkaisusta, jossa hänen isänsä luopui oikeudestaan Braunschweigin kruunuun hänen hyväkseen ja Saksan keisarikunnan liittoneuvosto kumosi vuonna 1884 tehdyn päätöksen sijaishallituksen asettamisesta Braunschweigiin. Ernst August tuli näin Braunschweigin herttuaksi 1. marraskuuta 1913. Hän ehti hallita viisi vuotta kunnes joutui luopumaan kruunusta vuoden 1918 marraskuun vallankumouksen yhteydessä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 636 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.10.2017.
2. ↑  Ernest Augustus (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernst August (Braunschweig)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Waldemar Sorychta** (s. 1967 Zabrze, Puola) on puolalainen muusikko joka on asunut Saksassa jo 1980 -luvulta. Hän on soittanut kitaraa muun muassa Slayer -rumpali Dave Lombardon sivuprojektissa Grip Inc.:ssä. 

Hän on toiminut myös tuottajana, tuottaen esimerkiksi Sentencedin läpimurtolevyn Down sekä Lacuna Coilia, Tiamatia ja Moonspelliä.

Discogs:in haulla löytää hänet tuottajana 106 albumilta.

Hänen tuorein kokoonpanonsa on laulaja Cornelia Schmittin ja rumpali Vic Chainsin kanssa perustettu Mandrah -niminen kokoonpano

Lähteet
-------

1. ↑  Waldemar Sorychta *discogs.com*. Viitattu 12.9.2021.
2. ↑  Former GRIP INC. Guitarist WALDEMAR SORYCHTA Launches MANDRAH *Blabbermouth*. Viitattu 12.9.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Olavi Haikala** (7. huhtikuuta 1912 Lappee – 14. kesäkuuta 1994) oli Suomen merivoimien kommodori, joka muun muassa sodan aikana palveli panssarilaivoilla ja useissa merenkulun ja meriupseerien luottamustehtävissä.

Haikala suoritti Merisotakoulun 1933 ja palveli koululaiva *Suomen Joutsenen* vahtiupseerina 1933-1936. Tämän jälkeen hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi rannikkolaivastoon 1936-1939. Hän kävi laivaston tykistökurssin Britanniassa 1937. Talvisodassa Haikala oli panssarilaiva *Ilmarisen* tykistöupseerina 1939-1941. Jatkosodassa hän oli 1941-1943 laivueenkomentajana Äänisen laivastossa. Panssarilaiva *Väinämöisen* ensimmäisenä upseerina hän oli 1944.

Sodan jälkeen hän palveli pitkään merivoimien esikunnassa toimisto- ja osastopäällikkönä 1945-1964. Tämän jälkeen Haikala oli merivoimien esikuntapäällikkönä 1964-1966, Laivastolippueen komentajana 1966-1968 ja Merisotakoulun johtajana 1969-1971. 

Lisäksi Haikala toimi myös ase- ja laivahankintoihin liittyvänä asiantuntijana. Suomen soutuliiton toiminnanjohtajana hän toimi 1947-1954. Meriupseeriyhdistyksen puheenjohtajana hän oli 1966-1967. Hän toimi myös oikeudellisissa tehtävissä. 

Ylennykset: aliluutnantti 1933, meriväenluutnantti 1935, kapteeniluutnantti 1940, komentajakapteeni 1943, komentaja 1954, kommodori 1964.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 115. Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
2. ↑  Huotari, Päivi: Kommodori Olavi Haikala Merivoimien laivatykistö- toiminnan kehittäjä *HS.fi*.  5.7.1994. Viitattu 15.2.2017.
**Keskinäinen vakuutusyhtiö** on vakuutusyhtiö, jossa omistajan valtaa käyttävät vakuutuksenottajat sekä erikseen määrätyn takuupääoman omistajat. Keskinäinen vakuutusyhtiö muistuttaa muodoltaan osuuskuntia. Vakuutusyhtiöiden toinen päämuoto ovat vakuutusosakeyhtiöt, joiden omistajina ovat osakkeenomistajat.

Keskinäinen vakuutusyhtiö on eräs maailman yleisimmistä vakuutusyhtiömuodoista. Suomessa suurimpia keskinäisiä vakuutusyhtiöitä ovat LähiTapiola, Fennia, Turva, Pohjantähti sekä eläkevakuutusyhtiöt Ilmarinen, Varma ja Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo

Keskinäisten yhtiöiden kansainvälisenä yhteistyöjärjestönä toimii AISAM (Association Internationale des Sociétés d’Assurance Mutuelle).

Keskinäisen vakuutusyhtiön piirteitä
------------------------------------

Keskinäisen vakuutusyhtiön osakkaita ovat vakuutuksenottajat. Heillä on yhtiökokouksessa kullakin yksi ääni, ellei yhtiöjärjestyksessä ole muuta määrätty. Äänioikeus voi yhtiöjärjestyksessä määräytyä myös vakuutusmaksujen määrän mukaisesti.

Keskinäisellä vakuutusyhtiöllä voi olla myös maksettua omaa pääomaa jota kutsutaan takuupääomaksi. Yhtiökokouksissa näiden takuuosuuksien omistajien äänimäärä on rajoitettu. Suomen vakuutusyhtiölaisäädännössä takuuosuuksien omistajien äänimäärä saa olla korkeintaan yksi kymmenesosa yhtiökokouksessa edustetusta äänimäärästä. 

Keskinäisen vakuutusyhtiön voitonjako tapahtuu antamalla vakuutuksenottajille maksunalennuksia tai -palautuksia taikka maksuttomia lisäetuja.

Suomessa keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on oltava sanat "keskinäinen", "vakuutus" ja "yhtiö". Julkisen keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on lisäksi oltava sana "julkinen" tai lyhenne "jy", joka vastaa sanoja "julkinen yhtiö".

Katso myös
----------

* Keskinäinen kiinteistöosakeyhtiö
* Vakuutusosakeyhtiö

Lähteet
-------

* Katriina Lehtipuro, Irene Luukkonen, Lea Mäntyniemi: *Vakuutuslainsäädäntö*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2004. ISBN 952-9770-79-0.
* Jukka Rantala, Teivo Pentikäinen: *Vakuutusoppi*. Suomen Vakuutusalan Koulutus ja Kustannus, 2003. ISBN 952-9770-71-5.
* Mikko Reinikainen, Jussi Pelkonen, Kari Lydman: *Uusi osakeyhtiölaki*. Tietosanoma Oy, 2007. ISBN 978-951-885-260-8.

### Viitteet

1. ↑  Lehtipuro, sivut 39–40
2. ↑  Rantala-Pentikäinen, sivu 119
3. ↑  Reinikainen–Pelkonen–Lydman, s. 34

Aiheesta muualla
----------------

* AISAM:n kotisivut
**Alfred Lucander** (25. helmikuuta 1862 Hamina – 30. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. 

Alfred Lucanderin vanhemmat olivat lehtori Karl Johan Lucander ja Olga Therese von Blom. Hänen puolisonsa vuodesta 1894 oli Ellen von Konow. Heille syntyi yksi poika, Georg Johan Wilhelm. Lucander valmistui Haminan kadettikoulusta 1884 ja oli upseerina Pietarissa vuoteen 1889. Suomen rakuunarykmentissä hän palveli 1889–1901 ja Valkeakosken paperitehtaan ja Suomen Paperikonttorin tehtävissä 1892–1905. Suurlakon jälkeen Lucander toimi Viipurin poliisimestarina 1905–1911, Kone- ja Siltarakennus Oy:n isännöitsijän apulainen hän oli 1911–1918. Lucander oli Helsingin kaupungin komendantti keväällä 1918, sotakoulun tarkastajan kanslian päällikkö 1919 ja Suomen sotakoulun johtaja 1919–1920. Vuonna 1929 hänestä tuli Hietalahden telakan ja konepajan huoltokonttorin johtaja. Lucander ylennettiin everstiluutnantiksi 1909, everstiksi 1918 ja kenraalimajuriksi 1928. Hänet kutsuttiin kadettikunnan kunniajäseneksi 27.1. 1924 Hän oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 1891–1893.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934, s. 410-411. (Viitattu 22.10.2018)
2. 1 2  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 7. Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
3. 1 2  Kenraalimajuri A. Lucander kuollut. *Helsingin Sanomat*, 31.10.1937, s. 12.
4. ↑  Söderström, Lasse: Alfred Lucanderin sukupuu *geni.com*.  maaliskuu 2008. Viitattu 7.2.2017.
**Jyrki** (tyyliteltynä ***JYRK:.***) oli Suomessa MTV3-kanavalla 1995–2001 lähetetty suomalainen, populaarimusiikkiaiheinen, nuorille suunnattu iltapäiväohjelma. Ohjelman idea tuli Kanadasta CHUM-yhtiön *MuchMusic*-kanavasta, jonka materiaalia Jyrki myös lainasi ja jonka kanssa konseptia kehitettiin.

Jyrkin ensimmäinen lähetys oli 1. syyskuuta 1995, ja suoraa lähetystä lähetettiin näkyvällä paikalla Helsingin Lasipalatsissa olleesta studiosta viisi kertaa viikossa, puolitoista tuntia kerrallaan. Lasipalatsin ollessa remontissa ohjelma lähetettiin Kalevankadulta. Ohjelman rungon muodostivat musiikkivideot ja artistihaastattelut. Jyrkin viimeinen lähetys oli 21. joulukuuta 2001. Ohjelmia tehtiin kaikkiaan 2 901 ja niissä esitettiin joka vuosi noin 4 000 musiikkivideota. Ensimmäinen Jyrkissä esitetty musiikkivideo oli Veikko Lavin "Löysin rantein"*.* Loppuaikoina vuosina 2000–2001 ohjelmaa esitettiin myös TVTV!-kanavalla (nykyisin Sub).

Jyrkin rinnalle syntyi tanssimusiikin erikoislähetys *Jyrki Electric Circus*, yhteen artistiin kerrallaan keskittynyt *Intimate & Interactive*, videolista *Jyrki Countdown*, ulkomaisia artistihaastatteluja sisältänyt *Jyrki Spotlight*, vanhempia musiikkivideoita ja haastatteluja esittänyt *Jyrki+*, elokuviin keskittynyt *Jyrki Goes Movies* sekä livemusiikkia esittänyt *Live@Jyrki*. Myös perinteikkään rockin SM-kilpailun nimeksi vaihdettiin "Jyrki Hit Challenge". Jyrki Video Awards -juhla puolestaan palkitsi vuosina 1997–2001 vuoden parhaita musiikintekijöitä ja musiikkivideoita.

Jyrki oli myös mukana järjestämässä bileitä. "Jyrki Sähkösirkus" -tapahtumia oli ympäri Suomen. Myös seitsemän kokoelma-CD-levyä julkaistiin.

Ohjelma toi julkisuuteen useita uusia kasvoja. Juontajia olivat muun muassa Mikko Silvennoinen, Marika Makaroff, Raymond Ebanks, Vera Olsson, Jaana Pelkonen, Mikko "Peltsi" Peltola, Katja Ståhl, Sami Juola, Micaela Metso, Veeti Kallio, Olli "Molli-Olli" Oikarinen, Ville Toivonen, Minna O (Ojala/Ottavainen), Joonas Hytönen, Tiina Kylmälä, Heta Hyttinen, Tea Khalifa, Jussi Heikelä sekä toimituspäällikkö Antti "Pizza" Pekkarinen.

Joulukuusta 2005 lähtien Pan Vision alkoi julkaista DVD:llä Jyrkin parhaita haastatteluja ja live-esityksiä nimellä *Jyrki: Lost Tapes*. Sarjaa oli suunniteltu julkaistavaksi kuuden osan verran, mutta sarjan tuotanto lopetettiin kolmannen osan jälkeen, joista viimeinen sisälsi live-esityksiä syksystä 1997 kevääseen 1998.

Ohjelman ensimmäinen tuottaja Marko Kulmala on kertonut, että Jyrki -nimi syntyi Heikki Silvennoisen tyttären ideasta miestenlehden nimeksi. Jyrkiä tuotti Funny-Films.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Jyrki tuli meille *Helsingin Sanomat*. Viitattu 21.5.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Määttänen, Juuso & Hytönen, Joonas: *Jyrki 1995–2001 : nuoriso-ohjelman nousu ja tuho*. Helsinki: Johnny Kniga, 2021. ISBN 978-951-0-47078-7.

Aiheesta muualla
----------------

* *Jyrki* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* archive.org - Jyrki
100-luvun eaa. Nash papyrus sisältää esimasoreettistä tekstiä, kuten Kymmenen käskyä ja Šema Israel rukouksen.
**Masoreettinen teksti** on heprealaisen Raamatun eli Tanakin käsikirjoitus. Sen tuotti masoreettinen koulukunta 800- ja 1000-luvuilla.*selvennä* Masoreetit lisäsivät lukemisen helpottamiseksi heprealaiseen konsonanttitekstiin vokaalimerkit. Tunnetuin masoreettinen käsikirjoitus on Codex Leningradensis vuodelta 1009 (myös nimellä *Codex Petropolitanus*).

Tanakin tekstien kanonisoinnin myötä vuoden 100 tienoilla se kopioitiin jatkossa kaikkine kielioppivirheineen ja väärin päin kääntyneitä kirjaimia myöten. Kaikki poikkeavat tekstit poltettiin. Tästä syystä vanhimmat säilyneet tekstikokoelmat ovat syntyhetkeensä nähden varsin nuoria.

Kaanonin myötä teksti on pysynyt vuosisatoja lähes muuttumattomana. Tähän oletukseen saatiin vahvistus, kun Kuolleenmeren kääröt löytyivät vuonna 1947.

Lähteet
-------

* Kuula, Kari, Nissinen, Martti & Riekkinen, Wille: *Johdatus Raamattuun*. Helsinki: Kirjapaja, 2003, tarkistettu ja korjattu versio 2008. ISBN 978-951-607-648-8.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kuula, Nissinen & Riekkinen, s. 24–32
Ferdinand IV.
**Ferdinand IV** (10. kesäkuuta 1835 Firenze – 17. tammikuuta 1908 Salzburg, Itävalta-Unkari) oli nimellisesti viimeinen Toscanan suurherttua vuosina 1859–1860, mutta hän ei tosiasiassa hallinnut valtakuntaansa.

Ferdinand IV:n vanhemmat olivat suurherttua Leopold II ja tämän toinen puoliso, Molempain Sisiliain prinsessa Maria Antonia (1814–1898), joka oli kuningas Frans I ja tämän toisen puolison Espanjan infanta Maria Isabellan tytär. Hänellä oli yhdeksän sisarusta ja hänen veljensä oli arkkiherttua Juhana.

Italian yhdistymiseen liittyneen vallankumouksen uhatessa hän lähti yhdessä isänsä kanssa maanpakoon vuonna 1859. Leopold luovutti maanpaossa kruunun pojalleen Ferdinandille 21. heinäkuuta 1859, mutta tällä ei enää ollut asiaa takaisin Toscanaan. Maata hallitsi Bettino Ricasolin johtama väliaikaishallinto, kunnes koko Toscana maaliskuussa 1860 liitettiin osaksi uutta Italian kuningaskuntaa. Ferdinand sai samaan aikaan Itävallan armeijassa nimellisen sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän ilmoitti muodollisesti luopuvansa Toscanan kruunusta vuonna 1870 pikkuserkkunsa, Itävallan keisari Frans Joosefin toiveesta.

Ferdinand IV:n puoliso oli Bourbon-Parman prinsessa Alicen "Alix" (1849–1935), joka oli Parman herttua Kaarle III:n tytär. Heidän poikansa Joosef Ferdinand, Peter Ferdinand ja Henrik Ferdinand toimivat myöhemmin kenraaleina Itävalta-Unkarin armeijassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1908), s. 61 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.9.2017.
2. ↑  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 778 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 4.9.2017.
3. 1 2  Martin Mutschlechner: Tuscany as a Habsburg secundogeniture (englanniksi) The World of the Habsburgs. Viitattu 4.9.2017.
4. ↑  Risto Kari: *Historian ABC: Kaikkien aikojen valtiot 5*, s. 414. Tammi, Helsinki 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferdinand IV (Toscana)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Portable C Compiler** (PCC) on Stephen Johnsonin kehittämä C-kielen kääntäjä, jonka kehitys alkoi 1970-luvun lopulla. Ohjelmaa on käytetty pohjana kääntäjille useille eri alustoile: 1980-luvun alkupuolella lähes jokainen C-kielen kääntäjä perustui PCC-ohjelmaan. Kääntäjä on pitkälle yhteensopiva C-kielen K&R C-standardin kanssa, mutta standardi oli vielä epätarkka eikä PCC:tä voinut ajatella referenssikääntäjänä.

Ohjelma on julkaistu BSD-lisenssillä ja siihen tehdään edelleen päivityksiä. Kääntäjä koostuu 30 tiedostosta, jossa on 15 000 riviä alustariippumatonta ohjelmakoodia ja 3 000 riviä alustariippuvaista ohjelmakoodia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ritchie, Dennis M.: The Development of the C Language *bell-labs.com*. Viitattu 24.7.2017.
2. 1 2  Stephen C. Johnson: A tour through the portable c compiler *semanticscholar.org*.  1979. Viitattu 27.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Michael Larabel: The Portable C Compiler (PCC) Continues To Be Developed In 2016  17.1.2016. Phoronix. Viitattu 27.5.2019. (englanniksi)
4. ↑  Anders Magnusson: Bringing PCC into The 21th century (PDF) *openbsd.org*.  11.10.2008. Viitattu 27.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee vallankumouksellista. Eläintieteilijästä kertoo artikkeli James Francis Stephens ja kirjailijasta James Stephens (kirjailija).*

**James Stephens** (1825 Kilkenny – 29. maaliskuuta 1901 Blackrock, Dublin) oli irlantilainen vallankumouksellinen, joka perusti vuonna 1858 Irlannin feeniläisten maanalaisen keskusjärjestön, Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (*Irish Republican Brotherhood*, IRB).

Stephensin varhaisista elämänvaiheista ei tiedetä paljoakaan. Osallistuttuaan vuoden 1848 epäonnistuneeseen kapinaan hän pakeni Pariisiin, jossa hän tutustui itseään kymmenisen vuotta vanhempaan John O’Mahonyyn ja vakuuttui siitä, että Irlantiin tarvittaisiin aseellista vallankumousta valmisteleva salaseura. Stephens palasi Irlantiin tammikuussa 1856, ja alkoi luoda yhteyksiä. Vuonna 1857 hän kirjoitti Yhdysvaltoihin muuttaneelle O’Mahonylle ja pyysi tätä keräämään varoja muistomerkkiin eräälle hiljattain kuolleelle irlantilaiselle kapinalliselle. O’Mahony vastasi tarjoamalla hänelle rahaa salaisen vallankumousjärjestön luomiseen. Sopimuksen synnyttyä Stephens ja eräät muut vallankumoukselliset perustivat Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan hänen kotonaan Dublinissa 17. maaliskuuta 1858. O’Mahony loi puolestaan Yhdysvaltoihin vastaavan organisaation, jonka nimeksi tuli feeniläisveljeskunta. Salaseuran tavoitteena oli Irlannin aseellinen vapauttaminen Ison-Britannian vallasta. Vuosina 1858–1859 ja 1863–1864 Stephens kiersi Pohjois-Amerikassa keräämässä rahaa ja aseita sekä lujittamassa siteitä feeniläisiin.

Stephens ja Irlannin feeniläiset lupasivat amerikkalaisille tukijoilleen käynnistävänsä kansannousun Irlannissa 20. syyskuuta 1865, mutta liikkeen johtajat pidätettiin viisi päivää sitä ennen. Stephens vangittiin saman vuoden marraskuussa, mutta hän onnistui pakenemaan parin viikon kuluttua. Hän luopui joulukuussa 1866 IRB:n johdosta ja asui sen jälkeen useita vuosikymeniä Pariisissa työskennellen toimittajana ja kielenopettajana. Saatuaan vuonna 1891 armahduksen hän palasi asumaan Irlantiin. Kamppailussa Irlannin itsenäisyyden puolesta Stephens vastusti sekä Ison-Britannian parlamenttiin nojaavaa linjaa että terrorististen keinojen käyttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1917), s. 1292–1293 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 13.4.2014.
2. ↑  Fenian History (englanniksi) Fenians.org. Viitattu 13.4.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Narong Prangcharoen** (thaiksi ณรงค์ ปรางค์เจริญ; s. 1973) on thaimaalainen säveltäjä.

Prangcharoen sai vuonna 2013 Guggenheim-stipendin ja Barlow-palkinnon. Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Tōru Takemitsu -sävellyspalkinto, Alexander Zemlinsky -sävellyspalkinto ja kotimaassaan Silpathorn-palkinto. Prangcharoenin musiikkia ovat esittäneet monet merkittävät orkesterit Aasiassa, Amerikassa, Australiassa ja Euroopassa. Hänen teostensa esityksiä johtaneisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Carl St.Clair, Steven D. Davis, Carlos Kalmar, José-Luis Novo, Mihail Pletnjov ja Osmo Vänskä.

Prangcharoen sai tohtorinarvon Missourin–Kansas Cityn yliopistosta, jossa hänen pääasiallisena opettajanaan toimi Chen Yi. Hän sai opetusta myös Zhou Longilta. Prangcharoen on toiminut muun muassa Mahidolin yliopiston musiikkiopiston dekaanina ja Thaimaan filharmonisen orkesterin residenssisäveltäjänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dr. Narong Prangcharoen Mahidol Music
2. 1 2  NARONG PRANGCHAROEN Records International

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Gerundi** on verbin muoto, joka ilmaisee jatkuvaa, parhaillaan tekeillä olevaa tai keskeneräistä tekemistä.

Englannin kielessä gerundi ilmaistaan päätteellä ’-ing’, jota monessa tapauksessa vastaa suomen kielessä pääte ’-minen’. Esimerkiksi *"Constructing a building is a heavy job for a team of construction workers"*.

Espanjan kielessa gerundi ilmaistaan apuverbillä ’estar’ ja päätteellä ’-ando’ tai ’-iendo’. Tässä kielessä gerundin merkitys on useimmiten ’tehdä parhaillaan’, kuten esimerkeissä *"está hablando"* tai *"está comiendo"*.

Ranskan kielessä gerundi ilmaistaan käyttäen partisiipin preesensin edessä prepositiota 'en'. Gerundi ilmaisee samanaikaisuutta, tapaa tai keinoa. Gerundi on taipumaton ja sillä on aina sama subjekti kuin päälauseen predikaatilla. Esimerkiksi *"En lisant Wikipedia, j'ai perdu la notion du temps"* (*"Lukiessani Wikipediaa menetin ajan tajun."*) Suomessa sitä vastaa yleensä 2. infinitiivin inessiivi tai instruktiivi.

Pohjoissaamen kielessa gerundi ilmaistaan päätteellä *-dettiin* tai *-ettiin*. Saamessa gerundi ilmaisee, että pääverbin subjekti tekee samanaikaisesti jotakin muuta. Esimerkiksi: 

* "Báhcen rievssaha **čuoiggadettiin**" "Ammuin riekon **hiihtäessäni**"
* "Loddi lávllui **girddedettiin**" "Lintu lauloi **lentäessään**".

Tarvittaessa tekijä voidaan ilmaista gerundin päätteen perään sijoitettavalla possessiivisuffiksilla.

Katso myös
----------

* Gerundiivi

Lähteet
-------

1. ↑  Klaus Peter Nickel & Pekka Sammallahti: Nordsamisk grammatik. Dávvi Girji AS. Karasjok 2011. ISBN 978-82-7374-201-8
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Canonicus-luokan monitoria. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Ajax** (ex- *USS Manayunk*) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Canonicus-luokan monitori.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Canonicus-luokka*
Laivaston edustajat ja laivanrakennusyritys Snowden ja Mason allekirjoittivat 15. syyskuuta 1862 sopimuksen aluksen valmistamisesta ja työt aloitettiin pian sen jälkeen Pittsburghissa Pennsylvaniassa. Alus oli huhtikuussa 1864 valmis vesillelaskuun, mutta Ohion alhainen vedenpinta viivästytti laskua aina 18. joulukuuta asti. Tällöin Yhdysvaltain sisällissodan merisotatoimet oli kuitenkin jo saatu päätökseen ja aluksen varustaminen keskeytettiin ennen kahden Dahlgrenin matalapaineisen viidentoista tuuman tykin asennusta. Alus hinattiin alas Mississippijokea, kunnes se ankkuroitiin New Orleansissa. *Manayunk* nimettiin uudelleen *USS Ajaxiksi* 15. kesäkuuta 1867.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1871 päällikkönään Charles Love Franklin. Alus saatettiin merikelpoiseksi ja siirrettiin Key Westiin Floridaan, missä se oli rannikkopuolustustehtävissä osana Pohjois-Atlantin laivuetta. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta ja ankkuroitiin Philadelphian laivastontelakalle.

Kalliiden korjausten jälkeen alus palautettiin palvelukseen 13. tammikuuta 1874 päällikkönään Joseph N. Miller, minkä jälkeen se palasi Pohjois-Atlantin laivueeseen. Alus poistettiin palveluksesta 27. heinäkuuta 1875 ja ankkuroituun Port Royaliin Etelä-Carolinaan. Se palautettiin palvelukseen 5. marraskuuta Port Royalissa, mihin se jäi, kunnes siirrettiin James-joelle. Seuraavina vuosina se oli Brandonissa ja City Pointissa Virginiassa, kunnes alus sijoitettiin reserviin 30. kesäkuuta 1891 Richmondissa.

Alus lainattiin 26. syyskuuta 1895 New Jerseyn puolisotilaalliselle laivastolle (engl. *New Jersey Naval Militia*) ja ankkuroitiin Camdeniin. Espanjan-Yhdysvaltain sodan aikana alus palautettiin laivastolle ja palautettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1898 Baltimoreen vartioalukseksi. Yhdysvaltain sotamenestys teki satamien puolustamisesta tarpeetonta, joten alus poistettiin palveluksesta 1. syyskuuta 1898 jo ennen taistelukuntoon palauttamisen päättymistä.

Alus myytiin 10. lokakuuta 1899 Philadelphian laivastontelakalla.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  *Naval History and Heritage Command*, Ajax I (Monitor)

*Canonicus*-luokan monitorit

|  |  |
| --- | --- |
| Yhdysvaltain laivasto | *USS Canonicus* - *USS Mahopac* - *USS Ajax* - *USS Manhattan* - *USS Saugus* - *USS Tecumseh* - *USS Wyandotte* - *USS Catawba* - *USS Oneola* |
| Perun laivasto | *BAP Atahualpa* - *BAP Manco Cápac* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *USS Puritan* – Seuraaja: Kalamazoo-luokka |
Helmenpyyntiä Intian valtamerellä.
**Helmenpyynti** tai **helmenkalastus** tai **helmestys** on toimintaa, jossa pyydetään helmiä luonnossa esiintyvistä simpukoista. Kaupallinen helmenpyynti on käytännössä loppunut, ja nykyään helmet saadaan viljellyistä simpukoista.

Varhaisimmat todisteet helmenpyynnistä on Lähi-idästä, sillä Arabiemiraattien Umm al-Qaiwainista on löytynyt 7 500 vanha helmi hautapaikasta. Persianlahti ja Etelä-Aasian Mannarinlahti olivat ensimmäiset paikat, joissa alettiin harjoittaa helmenpyyntiä. Helmiä on pyydetty merestä myös Sulawesin rannoilta Indonesiasta ja eteläisen Tyynenmeren saarilla sekä Amerikassa Kalifornianlahdelta, Meksikonlahdelta ja Meksikon länsirannikolta. Sisävesien helmiä on puolestaan pyydetty muun muassa Pohjois-Amerikassa, Keski-Euroopassa ja Kiinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pearling Timeline Western Australian Museum. Viitattu 15.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  pearl *Encyclopedia Britannica*.  19.1.2024. Viitattu 15.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **helmenpyynti** Wikimedia Commonsissa