recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lounaanmorsiusyökkönen** (*Noctua fimbriata*) on huomiota herättävän kookas loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Lounaanmorsiusyökkösen sukupuolet eroavat toisistaan etusiipien värisävyn osalta. Naaraat ovat vaalean kellanruskeita kun koiraiden sävy on tummanruskea. Siipien kuviointi on kuitenkin samanlainen. Etusiivissä sisempi poikkiviiru erottuu hieman taustaväriä tummempana. Ulompi poikkiviiru on vaalea viiru, joka tekee mutkan ulospäin. Viirujen väliin jäävällä alueella munuaistäplä näkyy niin ikään vaalean viirun rajaamana. Siiven ulkoreuna ulomman poikkiviirun ulkopuolella on muuta siipeä vaaleampi ja siinä erottuvat sekä vaalea aaltoviiru että tumma kärkitäplä etureunassa. Takasiivet ovat lämpimän kirkkaankeltaiset ja niissä on huomattavan leveä, mustanruskea kaarijuova. Takasiivessä ei ole keskipilkkua. Siipiväli 53–60 mm.

Ruskeat etusiivet ja keltaiset, tumman kaarijuovan kirjomat takasiivet ovat myös muille morsiusyökkösille tunnusomainen piirre.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lounaanmorsiusyökköstä tavataan Pohjois-Afrikasta ja Euroopan länsiosista Etelä-Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa laji on jokseenkin yleinen, mutta havainnot painottuvat vahvasti etelä- ja lounaisrannikoille. Hajanaisia havaintoja on suunnilleen Kokkola–Jyväskylä–Imatra-linjalle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuulta syyskuulle huipun ollessa heinä-elokuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Laji viihtyy lehti- ja sekametsissä, lehdoissa sekä puistoissa ja puutarhoissa, mutta myös avoimemmissa ympäristöissä kuten kedoilla ja ahoilla. Aikuisia perhosia tulee valolle, mutta erityisen hyvin makealla nesteellä kostutetulle syötille. Naaraita tavataan koiraita useammin. Laji talvehtii toukkana ja toukka koteloituu keväällä maaperään.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla erilaisilla ruohovartisilla kasveilla, mutta joskus myös puilla ja pensailla.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. ↑  UK Moths (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Mikkola K. & Jalas I.: *Suomen perhoset. Yökköset 1.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1977. ISBN 951-1-04296-3.  s. 65
4. ↑  Perhoswiki (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2   Vlindernet (hollanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1009838
* ADW: Noctua\_fimbriata
* BioLib: 54427
* BOLD: 22839
* CoL: 6RYSV
* EoL: 461276
* EUNIS: 309747
* Fauna Europaea: 448845
* Fauna Europaea (new): 36503fca-da2b-4b0d-955a-6f11ae69f0af
* GBIF: 1789745
* iNaturalist: 324707
* IRMNG: 10309847
* LepIndex: 251882
* LoB: 4237
* NBN: NBNSYS0000006196
* NCBI: 753202

 |

 |
**Valemuistosyndroomalla** (engl. *False memory syndrome*) tarkoitetaan ilmiötä, jossa terapeutti aiheuttaa asiakkaalleen voimakkaita valemuistoja pedofiliasta, murhista ja jopa saatanallisista kulttimenoista. 

Valemuistosyndrooma saa useimmiten alkunsa, kun henkilö hakeutuu terapiaan jonkin henkilökohtaisen ongelman (esimerkiksi masennuksen) takia. Terapeutti tuo esille mahdollisuuden, että henkilöä olisi käytetty lapsena seksuaalisesti hyväksi. Tämä saattaa hämmentää asiakasta, sillä hänellä ei ole muistikuvaa tällaisesta. Terapeutti voi kuitenkin kertoa, että vaikka muistoa ei ole, tämä ei tarkoita, ettei hyväksikäyttöä olisi voinut tapahtua. Henkilö onkin vain voinut torjua muiston. 

Palautettujen muistojen terapian (engl. *recovered memory therapy, RMT*) keskeisenä ajatuksena on, että lapsuudessa syntynyt, traumaattinen, torjuttu muisto voi aiheuttaa erilaisia fyysisiä ja psyykkisiä ongelmia. Ajatus traumaattisten muistojen torjunnasta on peräisin itävaltalaiselta psykiatrilta Sigmund Freudilta (1856–1939).

RMT:n tavoitteena on tiedostaa torjuttu trauma. Apuna käytetään esimerkiksi hypnoosia ja unien analysointia. Aluksi muisto on usein epämääräinen, mutta terapian edettyä se selkeytyy ja laajenee. Tiedostamisen uskotaan auttavan niihin ongelmiin, joiden takia henkilö tuli alun perin terapiaan.

Asiakkaat ovat haastaneet lukuisia oikeusjuttuja esimerkiksi vanhempiaan vastaan ilmenneiden muistojen takia. Seurauksena on ollut vankilatuomioita ja miljoonakorvauksia.

Terapia saa jatkuvasti kritiikkiä osakseen. Asiakkaat ja tutkijat ovat alkaneet epäillä terapiaa ja sen toimintaperiaatteita. Esimerkiksi lähtökohdiltaan freudilainen käsitys ajatusten ja tunteiden torjunnasta on joutunut voimakkaan tieteellisen kritiikin kohteeksi, ja piilotajuista torjuntaa pidetään yleisesti kyseenalaisena ilmiönä. Tämä vie luonnollisesti pohjan pois palautettujen muistojen terapialta. Terapia on ajanut toisinaan ihmisiä vielä suurempiin ongelmiin kuin mitä heillä oli terapiaan tullessaan.

Onkin alettu puhua valemuistosyndroomasta, jossa potilas ja terapeutti luovat potilaalle harhaisia muistikuvia.

Lähteet
-------

* Dodier, Olivier: A bibliometric analysis of the recovered memory controversy in the 21st century.  *Applied Cognitive Psychology*, 2019, 33. vsk, nro 4, s. 571-584.
* Kaaro, Jani: Luulet vain muistavasi.  *Tiede*, 2012, nro 1, s. 56–58.
* Stocks, J. T.: Recovered memory therapy: A dubious practice technique.  *Social Work*, 1998, 43. vsk, nro 5, s. 423–436.

### Viitteet

1. ↑  Stocks 1998
Kosti Aaltonen 1960-luvun lopulla.
**Kosti Feliks Aaltonen** (12. tammikuuta 1894 Ulvila – 7. tammikuuta 1983 Joensuu) oli suomalainen kauppaneuvos. Hän toimi 55 vuotta sanomalehti Karjalaista julkaisevan Pohjois-Karjalan Kirjapaino oy:n toimitusjohtajana. Hän sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1948 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1967. 

Aaltonen kävi Helsingin kauppiaitten kauppakoulun. Vuonna 1916 hänet kutsuttiin Joensuun Kirjapaino Osakeyhtiön isännöitsijäksi. Vuonna 1919 yhtiö yhdistettiin Pohjois-Karjalan Kirjapainoon, ja hänestä tuli toimitusjohtaja. Siirryttyään eläkkeelle 1970-luvun alussa hänestä tuli yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Työssään hän korosti levikkityön ja erityisesti asiamiesverkoston merkitystä Karjalaisen liiketoiminnan perustana. 

Joensuun kaupunginvaltuustossa Aaltonen oli vuosina 1934–1954. Hän oli myös Joensuun evankelisluterilaisen seurakunnan kirkkovaltuuston ja -neuvoston jäsen. Hän oli Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvoston jäsen. Hän oli Suomen Kalamiesten Keskusliiton valtuuskunnassa. 

Aaltonen oli jalkapallo- ja jääpallomies. Hän oli Pohjois-Karjalan ensimmäinen 1. luokan tuomari. Urheiluseura Joensuun Kalevaisissa hän toimi varapuheenjohtajana. 

Hänen kunniakseen on Joensuussa nimetty Kosti Aaltosen tie. Se johtaa Noljakassa Pohjois-Karjalan Kirjapainon toimitalolle.

Lähteet
-------

* Kosti Aaltosen muistokirjoitus, Karjalainen 9.1.1983.
* Aimo Salonen: Herrasmies Kosti ja hönen uutterat ahertajansa. Karjalainen 2.10.2004

### Viitteet

1. ↑  Tarma, Heikki: Kauppaneuvos Kosti Aaltonen (1894–1983). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Pekka ("Hukka-Pekka") Antinpoika Ikonen** (3. heinäkuuta 1875 Lokanlahti, Ilomantsi – 9. kesäkuuta 1940 Kihlovirta, Iisalmi) oli suomalainen Ilomantsissa asunut tunnettu metsästäjä.

Ikonen ampui ensimmäisen ilveksensä 12-vuotiaana piilukkoisella pyssyllä. Hän otti elämänsä aikana elävänä kiinni 52 ilvestä ja ampui tai surmasi muuten yli 200 ilvestä. Elävät ilvekset toimitettiin muun muassa Suomen ja Euroopan eläintarhoihin. Ikonen ampui yksi 19 karhua ja oli mukana yli 150 karhun ammunnassa jolloin samalla otettiin elävänä kiinni kymmeniä karhunpoikasia. Lisäksi Ikonen pyydysti satoja kettuja, ampui kaksi sutta, viisi ahmaa, 53 poroa ja 60 hirveä sekä kymmenittäin saukkoja ja näätiä.

Pekka Ikonen muutti Kuolismaalta Lokalahden kautta asumaan Lutikkavaaraan ja viimeksi ennen talvisotaa hän asui Ilomantsin Möhkössä. Hän osasi myös seisauttaa verenvuodot ja hän toimi selvännäkijänä. Metsästyksen ohella Ikonen toimi puuseppänä ja muurarina. Ikonen kuoli Iisalmessa kurkunpäänsyöpään ollessaan siellä talvisodan jälkeen evakuoituna. Hänet haudattiin Iisalmen vanhalle hautausmaalle. Ikonen kirjoitti muistiin talvisodan aikana metsästysmuistojaan yhteensä 80 sivun verran.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Geni.com : Pekka ("Hukka-Pekka") Antinpoika Ikonen
2. 1 2  Pekka Ikonen kuollut, Laatokka, 04.07.1940, nro 73, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Ikonen, Kansan kuvalehti, 20.02.1931, nro 8, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Valencian kieli** on Espanjan Valencian itsehallintoalueella puhutusta katalaanin kielestä käytetty nimitys. Se on yhdessä espanjan kanssa alueen virallinen kieli. Valencian kirjakieli perustuu lähinnä eteläisen Valencian murteeseen. Kielitieteellisesti valencian kieli kuuluu katalaanin kielen yhteyteen ja tarkemmin sanottuna katalaanin länsimurteisiin. Valencian kieliakatemia, (Acadèmia Valenciana de la Llengua, AVL) on linjannut, että valencian kieli ja katalaani ovat yksi ja sama kieli, josta kuitenkin käytetään rinnakkain kahta eri nimitystä.

Valencian kielisota
-------------------

Osa valencialaisista ei hyväksy valencian määrittelemistä katalaanin murteeksi, vaan pitää sitä omana kielenään. Taustalla on Valencian itsehallintoajan alkuaikoina käyty niin sanottu Valencian kielisota, jossa poliittisista syistä katalaani ja valencian kieli haluttiin erottaa toistaan.

Virallinen asema
----------------

Valencian kielen virallisesta asemasta säädetään Espanjan perustuslaissa sekä laissa Valencian autonomisesta asemasta sekä laissa valencian kielen käytöstä ja opetuksesta.
Laissa Valencian autonomisesta asemasta, tarkemmin sen 6. pykälässä säädetään:

* Valencian kieli on valencialaisen kansan oma kieli.
* Valencian kieli on itsehallintoalueen virallinen kieli yhdessä espanjan kielen kanssa, joka on koko valtakunnan virallinen kieli. Jokaisella on oikeus osata, käyttää ja saada opetusta valencian kielellä.
* Kukaan ei saa tulla syrjityksi kielen käyttämisen vuoksi.
* Valencian kielen toipumiseksi tulee ryhtyä erityisiin toimenpiteisiin.
* Acadèmia Valenciana de la Llengua on valencian kielen kieliasua määrittävä normatiivinen viranomainen.

Valencian kieli ei kuulu EU:n tunnustamien 23 virallisen ja 26 vähemmistökielen joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  *"Dictamen de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua sobre els principis i criteris per a la defensa de la denominació i l'entitat del valencià"* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valencian kieli**.

WikipediaWikipedia
***Katalaaninkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

* Acadèmia Valenciana de la Llengua
* Valencian.org
* Valencian kielen sanakirja
* Joan Lluís Vives instituutti
* Royal Academy of Valencian Culture

  

Romaaniset kielet
aragonia | aromania | arpitaani | asturia | dalmaatti | emilia | espanja | friuli | galicia | istriot | istro-romania | italia | katalaani (valencia) | korsika | ladini | ladino | liguuri (monegassi) | lombardi | mirandeesi | napoli | normanni | oksitaani (provensaali) | picardi | piemonte | portugali | ranska | retoromaani | romania (moldavia) | sardi | sisilia | taranto | valloni | venetsia
**Kosti Johannes Koski** (3. marraskuuta 1905 Tampere – 25. syyskuuta 1944 Hammaslahti) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Koski hyväksyttiin 1928 Suomen Näyttämöopiston kaksivuotiselle kurssille. Hän näytteli 1929–1930 sivuosia kahdeksassa näytelmässä Suomen Kansallisteatterissa, hän oli muun muassa jääkärihevosmies Suvela Jääkärin morsian-näytelmässä 1929 ja Macheathin miehiin kuulunut Ede musiikkinäytelmässä Kerjäläisooppera 1930. Koski tuli iltanäyttelijäksi Kotkan Näyttämölle kaudellee 1932–1933 ja oli sitten pari vuotta vakinaisena näyttelijänä siellä. Hän esitti lehtori Einolaa Toivo Pekkasen *Sisarukset*-näytelmässä joka esitettiin 9. joulukuuta 1933 Kotkan Näyttämön 15-vuotisjuhlanäytäntönä ja Koiton Näyttämöllä 27. maaliskuuta 1934 Helsingissä maaliskuun lopulla pidettyjen teatteripäivien yhteydessä. Koski esitti sitten paroni Axel Silfversköldiä Risto Orkon elokuvassa Siltalan pehtoori 1934, tämä on ainoa hänen tunnettu elokuvaroolinsa.

Kosti Koski kuoli syyskuun lopulla 1944 tapaturmaisesti, hän oli palvellut viimeksi kersanttina 14. Vaatetuskomppaniassa jatkosodassa. Koski haudattiin Tampereen sankarihautaan Kalevankankaan hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalevi Koukkusen elämäkerta Kosti Koskesta EloNetissä
2. 1 2  Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneet-tietokanta[vanhentunut linkki]
3. ↑  Näyttämöopisto, Näyttämö, 01.01.1928, nro 11, s. 7,Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Heart and Soul** on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara ja Claire Whitney.

Adrian Johnson laati elokuvan käsikirjoituksen H. Rider Haggardin romaanin *Jess* (1887) pohjalta. *Heart and Soul* kuvattiin sen tuotanto- ja jakeluyhtiön Fox Film Corporationin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. Elokuvaa kuvattiin myös Floridan St. Augustinessa. *Heart and Soul* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 21. toukokuuta vuonna 1917. Elokuva ei ollut yleisö- tai arvostelumenestys, koska elokuvaa pidettiin hyvin epätavanomaisena Bara-elokuvana. Elokuvan oletetaan olevan kadonnut elokuva.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Äitinsä kuoltua Jess (Theda Bara) on pitänyt erityisen hyvää huolta nuoremmasta Bess-sisarestaan (Claire Whitney). Vuosia myöhemmin sisaret asuvat setänsä luona Puerto Ricon plantaaseilla, missä siskokset tapaavat John Neilin (Harry Hilliard), joka rakastuu ensisilmäyksellä Jessiin. Kun Jess tajuaa Bessin olevan rakastunut Neiliin, hän uhraa oman onnellisuutensa sisarensa onnen tähden. Pian sen jälkeen korruptoitunut istuttaja Drummond (Walter Law) aloittaa vallankumouksen Yhdysvaltain hallitusta vastaan. Tästä seuraa sota, joka johtaa plantaasin ja kaikkien sen asukkaiden vangitsemiseen. Jess pakenee amerikkalaiseen sotilastukikohtaan pyytämään apua, mutta taistelun aikana hän haavoittuu kuolettavasti. Jess viime sanoikseen rukoilee Neilin ja Bessin puolesta.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Jess
  |
|  Edwin Holt  | … |  John Croft
  |
|  Claire Whitney  | … |  Bess
  |
|  Walter Law  | … |  Drummond
  |
|  Harry Hilliard  | … |  John Neil
  |
|  Glen White  | … |  Pedro
  |
|  Alice Gale  | … |  Mammy
  |
|  John Webb Dillon  | … |  Sancho
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Heart and Soul *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 20.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  HEART AND SOUL (1917) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 20.5.2014. (englanniksi)
3. ↑  *Fort Lee: Birthplace of the Motion Picture Industry*. Arcadia Publishing. 2006. s. 35. ISBN 0-738-54501-5. Viitattu 20.5.2014
4. 1 2 3  Heart and Soul (1917) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 20.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Heart and Soul* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Heart and Soul* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Heart and Soul* Silent eran sivuilla (englanniksi)
* *Heart and Soul* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee yleisurheilijaa. Tiina Lindgren on myös uimari.*Tiina Lindgren voittaa 100 metrin aitajuoksun Paavo Nurmen kisoissa 1987.
**Tiina Anneli Lindgren** (s. 16. kesäkuuta 1962 Turku) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 100 metrin aitajuoksu. Lindgren voitti matkan Suomen mestaruuden kolme kertaa. Hän saavutti SM-mitaleja myös ulkoradoilla 100 metrin juoksussa ja sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ja viisiottelussa. Seuratasolla hän edusti Turun Urheiluliittoa. Lindgren juoksi 200 metrin aitajuoksun Suomen ennätyksen 27,16 s vuonna 1985. Ennätyksen rikkoi Emma Koistinen vuonna 2016.

Saavutukset
-----------

Ulkoradat:

* 100 metrin aitajuoksu
	+ Suomen mestari: 1981, 1985, 1987
	+ SM-hopea: 1979, 1980, 1982, 1983, 1986, 1989
	+ SM-pronssi: 1978
* 100 metrin juoksu
	+ SM-pronssi: 1979

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metrin aitajuoksu: 13,55 (1981)
* 200 metrin aitajuoksu: 27,16 (1985)

Lähteet
-------

* Hannus, Matti; Laitinen, Esa; & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
* Tiina Lindgren Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Emma Koistinen aitoi Suomen ennätyksen! *Yleisurheilu*.  31.8.2016. Viitattu 31.8.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Giovanni Giacomo Gastoldi
**Giovanni Giacomo Gastoldi** (1554 Caravaggio – 9. tammikuuta 1609 Mantova) oli italialainen säveltäjä.

Gastoldi oli ensin alidiakoni ja sitten diakoni Santa Barbaran kappelissa Mantovassa. Hän lauloi sen kuorossa, jota johti Giaches de Wert. Hän myös työskenteli kappelin musiikin opetus- ja johtotehtävissä vuodesta 1579 ja seurasi Wertiä tämän asemassa vuonna 1592. Säveltäjänä Gastoldi tuli tunnetuksi erityisesti *balletti*-tanssilauluistaan, joista ensimmäiset hän julkaisi kokoelmana vuonna 1591. Hän oli varhaisen barokkimusiikin sointutekstuurien edelläkävijä ja vaikutti vahvasti englantilaisiin lauluihin. Gastoldin tuotantoon kuuluu myös hänen tanssilaulujaan huomattavasti vähemmälle huomiolle jäänyttä hengellistä musiikkia.

Ei ole tiedossa, miksi Gastoldi jätti kirkkotyönsä, mutta hänen paikkansa ilmoitettiin vapaaksi vuonna 1605.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Giacomo Gastoldi AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Giovanni Giorgi** (s. 27. marraskuuta 1871, Lucca, k. 19. elokuuta 1950 Castiglioncello) oli italialainen sähköinsinööri, joka laati *Giorgin yksikköjärjestelmän*, nykyisen kansain­välisen yksikkö­järjestelmän eli SI-järjestelmän edeltäjän.

Giorgi syntyi Luccassa ja opiskeli insinööriksi Rooman teknillisessä korkeakoulussa. Hän toimi Fornaci Giorgissa Ferentinossa ja oli vuosina 1906–1923 Rooman teknologiaviraston johtajana. Hän toimi myös Rooman Sapienza-yliopiston opettajana vuosina 1913–1939.

1800-luvun lopulla tieteellisissä yhteyksissä oli otettu käyttöön cgs-järjestelmä, jossa sähkö­suureidenkin yksiköt oli yritetty johtaa mekaanisten suureiden perus­yksiköiden, metrin, kilogramman ja sekunnin avulla. Järjestelmä oli kuitenkin vaikeaselkoinen ja käytännössä hankala, varsinkin kun sähkö­suureille saatiin kaksi eri yksikköä riippuen siitä, millä tavalla yksiköt johdettiin. Sen vuoksi Giorgi ehdotti vuonna 1901 AEI:lle (Associazione Elttrotecnica Italiana) uutta järjestelmää, jossa perus­yksikköinä olivat metrin, kilogramman ja sekunnin lisäksi jonkin sähkö­suureen yksikkö, joko sähkövirran yksikkö ampeeri tai resistanssin yksikkö ohmi. Täten hänen ehdotuksensa yhdisti metrijärjestelmän ja jo tuolloin käytössä olleet ns. *käytännölliset sähköyksiköt*.

Vuonna 1935 kansainvälinen sähkötekninen komissio IEC otti käyttöön tämän *Giorgin järjestelmän*, joka tunnettiin myös MKSΩ-järjestelmänä, koska neljäntenä perusyksikkönä oli resistanssin yksikkö ohmi (Ω). Vuonna 1960 yhdestoista kansainvälinen mittojen ja painojen konferenssi vahvisti käyttöön SI-järjestelmän, jossa on seitsemän perusyksikköä: metri, kilogramma, sekunti, ampeeri, kelvin, mooli ja kandela.

Giorgi kuoli Castigilioncellossa Livornossa.

Lähteet
-------

* G. Giorgi: Unita Razionali di Elettromagnetismo, Atti dell A.E.I. (1901)
* G. Giorgi: Proposals Concerning Electrical and Physical Units, Trans. Int. Elec. Cong. St. Louis, 1, 136–141 (1904)
* Arthur E. Kennelly: Adoption of the Meter-Kilogram-Mass-Second (M.K.S.) Absolute System of Practical Units by the International Electrotechnical Commission (I.E.C.), Bruxelles, June, 1935

### Viitteet

1. ↑  Brief History of the SI Bureau International des Poids et Mesures. Viitattu 15.6.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
	+ 2
* Yhdysvallat
* Australia
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Natriumsyklamaatin rakenne
**Syklamaatti** on keinotekoinen energiaton makeutusaine, jonka löysi vuonna 1937 Illinois'n yliopistossa opiskellut Michael Sveda. Sitä käytetään laajalti erilaisissa vähäkalorisissa tuotteissa, juomissa ja lääkevalmisteissa. Syklamaatti on 30–50 kertaa makeampaa kuin tavallinen sokeri. 

Syklamaatti on syklaamihapon (C6H13NO3S) ja sen natrium- ja kalsiumsuolojen natriumsyklamaatin (C6H12NNaO3S(·2H2O)) ja kalsiumsyklamaatin (C12H24CaN2O6S2·2H2O) yleisnimike. Syklamaatin elintarvikekäytön E-koodi on E 952.

Historiaa
---------

Kuten monien muiden keinotekoisten makeuttajien, myös syklamaatin makeus löydettiin sattumalta. Michael Sveda työskenteli laboratoriossa kehittäen kuumetta estävää lääkettä. Hän laittoi savukkeen penkille ja kun hän laittoi sen suuhunsa, hän huomasi syklamaatin makean maun. Syklamaatin patentin hankki DuPont, mutta myytiin myöhemmin "Abbot Laboratories" -tutkimusyhtiölle, joka aloitti uuden vuoden 1950 lääkelain mukaiset tutkimukset. Syklamaattia aiottiin käyttää peittämään tiettyjen lääkkeiden kuten antibioottien kitkeryys. Yhdysvalloissa vuonna 1958 se todettiin turvalliseksi "GRAS"- merkinnällä "Generally recognized as safe". Syklamaattia myytiin tabletti- sekä nestemäisessä muodossa diabeetikoille vaihtoehtoisena pöytämakeuttajana. 

Se on halvempaa kuin muut makeuttajat ja kestää kuumentamista. 

Syklamaatin saannille on säädetty enimmäismäärärajoituksia ja joissain elintarvikkeissa sen käyttö on kokonaan kielletty. 

Syklamaatti kiellettiin Yhdysvalloissa vuonna 1970, kun osa tutkimuksessa syklamaattia syöneistä rotista sairastui syöpään. Myöhemmissä tutkimuksissa kuitenkin todettiin ettei syklamaatti ole karsinogeeni, eikä epidemiologisissa tutkimuksissa ole löytynyt yhteyttä syklamaatin käytön ja syövän välillä ihmisissä. Syklamaatti on hyväksytty makeutusaine yli 50 maassa (EU-jäsenyyden myötä myös Suomessa) ja sitä pidetään yleisesti turvallisena. Yhdysvalloissa syklamaatin käyttö ruoassa on edelleen kielletty.

Lähteet
-------

1. ↑  Chronic toxicity study of cyclamate: saccharin (10: 1) in rats. *ncbi.nlm.nih.gov*. Viitattu 20.10.2014.
2. ↑  Artificial Sweeteners and Cancer National Institutes of Health. Viitattu 20.10.2014.
3. ↑  Assessment of the carcinogenicity of the nonnutritive sweetener cyclamate Food and Nutrition Board, National Academy of Sciences, Washington, D.C. 20418. Viitattu 20.10.2014.
MGM-134 Midgetman
Hard Mobile Launcher (HML) -ajoneuvo.
**MGM-134A Midgetman** oli Yhdysvaltain 1980-luvulla kehittämä liikkuva mannertenvälinen ballistinen ohjus.

1980-luvulla ilmavoimat oli huolissaan kiinteisiin siiloihin sijoitettujen ydinohjusten turvallisuudesta Neuvostoliiton ensi-iskun tapahtuessa. Peacekeeper-ohjus oli niin suurikokoinen, ettei sitä voinut sijoittaa liikkuvalla alustalle. Kenraali Brent Scowcroftin johtama komissio suositti täysin uuden kevyen ohjuksen kehittämistä, jonka presidentti Reaganin hallinto määräsi joulukuussa 1986.

Projekti oli nimeltään Small ICBM, yhdellä ydinkärjellä varustettu ohjus, joka oli tarkoitus sijoittaa autoneuvoalustalle, ja ripotella ympäri maata. Kehitysprojektin sai Martin Marietta (vuodesta 1995 Lockheed Martin). Projekti selvisi niukasti lopetukselta budjettileikkauksella 1988. Ensimmäinen ohjuksen laukaisu tapahtui 1989. Toinen, ja ensimmäinen onnistunut laukaisu tapahtui 18. huhtikuuta 1991, jolloin Vandenberg AFB:sta laukaistu ohjus saavutti maalinsa Kwajaleinin koealueella. Molemmat laukaisut tapahtuivat siiloista. Kylmän sodan päättymisen vuoksi projekti keskeytettiin tammikuussa 1992.

Ohjuksen ydinkärjen oli tarkoitus olla 475 kilotonnin W-87-1, jonka osumatarkkuus 90 m CEP ja 13,6 tonnin kolmivaiheisen ohjuksen kantomatka 11 000 km.

Laukaisualustaksi Boeing kehitti 8x8-pyöräisen Hard Mobile Launcher (HML) -ajoneuvon.

Lähteet
-------

* 
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Hard Mobile Launcher
**Valtio valtiossa** on sanonta, joka tarkoittaa yhteisön osan tai jäsenen toimimista omapäisesti, ylemmän johdon määräyksistä välittämättä tai niiden vastaisesti. Tällainen joukko tai henkilö menettelee asioiden suhteen tai asennoituu määräyksiin pitäen silmällä vain omia pyrkimyksiään. Toisin sanoen pieni epäitsenäinen yksikkö on muodostunut suhteettoman riippumattomaksi suuremmasta emoyksiköstä. Sanonnalla tarkoitettiin alkuaan Ranskan hugenotteja ja sitä käytti noin vuonna 1610 ranskalainen Théodore Agrippa d'Aubigné kirjoituksessaan "Kuninkaiden ja alamaisten velvollisuudesta" (Du devoir des rois et des sujets). Vuonna 1631 sanontaa käytti ranskalainen Jean de Silhon omassa kirjoituksessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 942, hakusana valtio valtiossa. Helsinki: Otava, 1965.
2. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana valtio valtiossa.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 22, palsta 667, hakusana valtio valtiossa. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
**Verkkojoki** (ent. Elomäki) on kylä Nurmeksen kaupungin Valtimon pitäjän pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus sijaitsee kylän läpi lounaaseen ja myöhemmin eteläkaakkoon laskevan Verkkojoen varrella. Kylänimi johtuu tästä joesta, jonka alkulähteet ovat Verkkojärvissä ja Kainuun puolella sijaitsevissa vesissä. Vakituisia asukkaita on noin 50. Myös Omenamäen asutusalue kuuluu kylään.

Kylällä tyypillisiä tulontähteitä ovat perinteinen maa- ja metsätalous, eri alojen yrittäjyys ja palkkatyössä käynti, sekä eläkkeet. 

Verkkojoen kylän alkuna oli Morkosen metsänvartija- ja kestikievaritalo. Ikivanha vesireitti Laatokalta Ouluun sivuaa kylää, ja tätä reittiä myös Simo Hurtta käytti veronkeräysmatkoillaan. Rautatietä rakennettaessa 1930-luvulla kylää saatettiin kutsua Kiusanmäeksi vyöryvän maa-aineksensa vuoksi. Nimitys Verkkojoki vakiintui kylälle vuonna 1956 valmistuneen koulun myötä. Sittemmin väki on vähentynyt ja Verkkojoen lakkautettu kansakoulu on siirtynyt yksityisomistukseen.

Joen varrella on nähtävyys, vuonna 1907 rakennettu Tavikosken hierinmylly. Mylly oli käytössä vielä 1940-luvulla. Sitten se rapistui, mutta Valtimon kunta kunnosti sen vuonna 1967. Vuosina 2019-2020 myllyä ympäristöineen on kehitetty edelleen niin kyläläisten kuin muidenkin tutustumiskohteeksi ja nuotiopaikalliseksi taukopaikaksi UKK-reitin varrella.

Kylällä toimii Valtimon vanhin, vuonna 1980 perustettu kylätoimikunta: Verkkojoen kylätoimikunta. Verkkojoen kyläsuunnitelma on osa Valtimon kuuden pohjoisen kylän yhteistä kyläsuunnitelmaa. Valtimon pohjoisia (pitäjän luoteisosan) kyliä ovat Koppelo, Nuolijärvi, Puukari, Rasimäki, Rumo ja Verkkojoki.

Lähteet
-------

1. ↑  Verkkojoki (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Verkkojoki) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 22.7.2021.
2. 1 2 3 4  Verkkojoki kylat.fi.  Arkistoitu 18.7.2021. Viitattu 22.7.2021.
3. 1 2 3 4 5 6  Valtimon pohjoiset kylät - Koppelo, Nuolijärvi, Puukari, Rasimäki, Rumo ja Verkkojoki. Kyläsuunnitelma 2014 (s. 7-8) kylat.fi.  Arkistoitu 18.7.2021. Viitattu 22.7.2021.
4. 1 2  Reeta Rönkkö: Tavikosken mylly kutsuu käymään  29.6.2020. maakaista.fi. Viitattu 22.7.2021.

Valtimon kylät

* Elomäki
* Haapakylä (kirkonkylä)
* Halmejärvi
* Hirsikangas
* Kalliojärvi
* Karhunpää
* Koiravaara
* Koppelo (Koppelojärvi)
* Maanselkä
* Nuolijärvi
* Pajukoski
* Puukari
* Rasimäki
* Rumo
* Sivakkajoki
* Puukari
* Sivakkavaara
* Verkkojoki
* Ylä-Valtimo
**MECP2-duplikaatio-oireyhtymä** on X-kromosomin alueella Xq28 sijaitsevasta, MECP2-geenin kattavasta mikroduplikaatiosta johtuva oireyhtymä. Geenin kahdentuminen aiheuttaa hermostollisen kehityshäiriön, jonka oirekuva on kuitenkin yksilöllisesti vaihteleva ja ilmenee vaikeana lähinnä miespuolisilla. Naispuolisilla oireet ovat yleisesti ottaen vaihtelevampia ja lieväasteisempia.

MECP2-duplikaatio-oireyhtymästä kärsivillä pojilla esiintyy merkittäviä syömisvaikeuksia, hypotonia sekä puheen ja liikkumisen kehitysviive. Oireyhtymän aiheuttama kehitysvamma vaihtelee miespuolisilla potilailla vaikeusasteeltaan keskivaikeasta vaikeaan. Useimmat miespuolisista potilaista jäävät puhetaidottomiksi, ja omaksututkin taidot voivat taantua myöhemmin. Osalla onnistuu kuvallisesti tai runsaan elekielen avulla toteutettava kommunikaatio. Useimmilla miespuolisilla potilailla hypotonia kehittyy spastisuudeksi, jota esiintyy varsinkin alaraajoissa. MECP2-duplikaatio-oireyhtymään saattaa liittyä käytöksen erityispiirteitä, kuten levottomuutta, stereotyyppisiä toimintoja ja autismin kirjon häiriölle ominaisia piirteitä. Oireistoon saattaa kuulua myös heikentynyt kivuntunto. Lapsuusiässä puhkeava epilepsia on yleinen ja usein vaikeahoitoinen. MECP2-duplikaatio-oireyhtymä aiheuttaa erityisen infektioalttiuden, joka usein lyhentää elinajanodotetta. Toistuvia infektioita esiintyy kolmella neljästä miespuolisesta potilaasta. Niitä voi ilmetä esimerkiksi hengitysteissä. Naispuolisilla potilailla toistuvia infektioita on noin yhdessä kolmesta tapauksesta. MECP2-duplikaatio-oireyhtymälle tyypillisiä ruoansulatusjärjestelmän oireita ovat ummetus, ilmavaivat ja refluksitauti. Yleisiä ovat myös skolioosi ja karsastus. Lievät kasvonpiirteiden poikkeavuudet ovat mahdollisia. Osalla potilaista on piilokiveksisyyttä tai muita virtsa- ja sukupuolielinten poikkeavuuksia.

MECP2-duplikaatio-oireyhtymä voi johtua myös sporadisesta *de novo* -mutaatiosta. Sen esiintyvyydestä ei ole tarkkaa tietoa. Diagnoosi asetetaan oirekuvan ja perinnöllisyystutkimusten pohjalta. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat int22h1/int22h1-välitteinen Xq28-duplikaatio-oireyhtymä, Prader–Willin oireyhtymä ja ATR-X-oireyhtymä. MECP2-duplikaatio-oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Oireisto kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, MECP2-duplikaatio-oireyhtymä Tukiliitto 26.10.2022, viitattu 17.7.2023
**MG-42** (saks. *Maschinengewehr 1942*) on saksalainen toisen maailmansodan aikainen ilmajäähdytteinen ja rullasulkumekanismia käyttävä kevyt konekivääri.

MG-42 suunniteltiin korvaamaan saksalaisten edellinen kevyt konekivääri MG-34, ja se suunniteltiin sodanaikaista massatuotantoa ajatellen: sen valmistaminen oli huomattavasti MG-34:ää yksinkertaisempaa, nopeampaa ja halvempaa. MG-42 vaati noin 75 työtuntia ja maksoi noin 250 Reichsmarkia kappaleelta, kun taas MG-34 vaati jopa 150 työtuntia ja maksoi 312 RM/kpl.

MG-42:n tulinopeus on useimpiin muihin aseisiin verrattuna varsin suuri, 1 500 laukausta minuutissa eli noin kaksinkertainen yleisessä käytössä olevien konekiväärien tulinopeuteen verrattuna. Aseella ammuttu sarja kuulostaa repeytyvän kankaan ääneltä tai kauempaa peltiseltä tärätykseltä, koska yksittäisiä laukauksia ei voinut kuulla. Äänellä oli myös suuri psykologinen vaikutus joukkoihin. Suuren tulinopeuden haittapuoli oli suuri patruunankulutus, ja aseen ilmajäähdytteisyyden vuoksi piippu kuumeni hyvin nopeasti. Tämä ongelma ratkaistiin siten, että piippu oli vaihdettavissa muutamassa sekunnissa pikavaihtomekanismilla toiseen. Aseen mukana toimitettiin kaksi tai kolme vaihtopiippua ja asbestilapanen kuuman piipun poistamista varten. Piippu vaihdettiin noin 250 laukauksen sarjan jälkeen. Piippu kesti 3 500–4 000 laukausta, myöhemmät kovakromatut hiukan enemmän. Yhdysvaltalainen lempinimi aseelle oli *Hitler’s Buzzsaw* ("Hitlerin sirkkeli") äänen ansiosta.

Toisen maailmansodan lopun materiaalipulassa MG-42:sta kehitettiin uusi malli nimeltään MG-45 tai MG-42V. MG-42V oli valmistettu huonompilaatuisesta teräksestä, ja se painoi vain 9 kiloa. Koska sen lukosta oli jätetty pois aiemman mallin rullalukkohidastus, sen tulinopeus oli suurempi kuin MG-42:n. Uutta mallia valmistettiin vain kymmenen kappaletta.

MG-42:sta valmistivat Mauser Werke AG Berliinissä, Gustlogg-Werke Suhlissa, Großfuß Döbelnissä, Magnet Berliinissä ja Steyr-Daimler-Puch Wienissä.

Sodan loppuun mennessä oli valmistettu yli 750 000 MG-42:ta.

MG-42 on edelleen valmistuksessa ja käytössä useissa maissa, Saksassa nimellä MG3 ja yleensä 7,62×51 mm NATO-kaliiperisena. 

Sveitsissä aseesta valmistettiin muunneltua versiota nimellä MG-56. Muun muassa aseen runko oli tehty umpiteräksestä jyrsimällä alkuperäisen levyprässäyksen sijaan, mikä nosti sekä aseen painoa että valmistuskustannuksia.

Kuvagalleria
------------

* MG-42:n eri versioita ja varusteita.MG-42:n eri versioita ja varusteita.
* MG 42 -konekiväärin rullasulkumekanismi halkileikkausmallissa.MG 42 -konekiväärin rullasulkumekanismi halkileikkausmallissa.
* Saksalainen sotilas kantaa MG-42:tä Ranskassa kesällä 1944.Saksalainen sotilas kantaa MG-42:tä Ranskassa kesällä 1944.
* Saksalainen sotilas käyttää MG-42:ta Monte Cassinon taistelussa.Saksalainen sotilas käyttää MG-42:ta Monte Cassinon taistelussa.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MG-42** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo kankaasta. Verka voi myös tarkoittaa ukrainalaista laulajaa Vjerka Serdjutškaa.*
**Verka** on ohutta, palttina- tai toimikassidoksista karstalankakangasta, jonka nukka on loimen suuntainen ja lyhyeksileikattu eli arkikielellä sanottuna lyhyt- ja tiheäkudoksista vanutettua villakangasta.

Verka on ohuempaa ja hienompaa kuin sarka (myös karstalankakangasta), josta vähävarainen väestönosa muinoin valmisti vaatteensa. Veraksi on Suomessa aiemmin kutsuttu ulkomailta tuotua villakangasta*selvennä*.*lähde?*

Historia
--------

Verka oli hienoa ja kallista ja sen myynti luvanvaraista*milloin?*. Se oli yksi merkittävimpiä tuontitavaroita 1300- ja 1400-luvuilla. Suomen ensimmäinen verkakangasta valmistanut käsiteollisuuslaitos perustettiin 1540-luvulla.

Käyttö
------

Verka oli käytännöllinen ja suosittu pukukangas, josta virkapuvut usein valmistettiin.*milloin?*

Vihreä verka oli varsin yleinen virastojen ja muiden kokouspöytien verhouksena.*milloin?* Kun mentiin kokoukseen, kokoonnuttiin vihreän veran ääreen ja hitaasti etenevien lukuisia käsittelyjä vaativien asioiden sanottiin hautautuvan vihreän veran alle.

Nykyään verkaa käytetään muun muassa biljardi- ja kasinopelipöydissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 1311. WSOY, 1958.
2. ↑  Hannelore Eberle, Hermann Hermeling, Marianne Hornberger, Roland Kilgus, Dieter Menzer, Werner Ring, suom. Pirjo Luoto ja Irma Boncamper: *Ammattina vaate*, s. 127. Alkuteos *Fachwissen Bekleidung*. WSOY, 2002. ISBN 951-0-26522-5.
**Vermontin kuvernööri** (engl. *Governor of Vermont*) on Vermontin hallinnon päämies ja Vermontin asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa ja toimeenpanna osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Vermontin uusiin lakiesityksiin, joka voidaan kumota parlamentin ylä- ja alahuoneen kahden kolmasosan enemmistöllä. Kuvernööri valitaan kahden vuoden välein äänestyksellä. Vermontin kuvernöörin työtoimisto sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Montpelierissä.

Vermontin ensimmäinen kuvernööri oli Thomas Chittenden, joka aloitti työssään 13. maaliskuuta 1778 Vermontin tasavallan kuvernöörinä. Alle 13 vuoden päästä tästä Vermontista tuli osavaltio.

Vaatimukset
-----------

Kuvernööriehdokkaan tulee olla asunut Vermontissa vähintään neljä vuotta vaalipäivään mennessä ja hänen tulee olla vähintään 18-vuotias. Kuvernööriehdokkaalla ei voi olla muuta lainsäädännöllistä tai perustuslaillista virkaa. Hänellä ei saa olla myöskään liittovaltion virkaa, poissulkien armeijan virat. Kuvernööriä ei voida myöskään nimittää mihinkään muuhun Vermontin osavaltion nimittämään virkaan.

Katso myös
----------

* Luettelo Vermontin kuvernööreistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Governor of Vermont, Ballotpedia *ballotpedia.org*. Viitattu 26.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Veto overrides in state legislatures *Ballotpedia*. Viitattu 26.6.2022. (englanniksi)
**Jari Valo** (s. 1961) on suomalainen viulisti. Hän on vuodesta 1994 toiminut Radion sinfoniaorkesterin vuorottelevana ensimmäisenä konserttimestarina.

Jari valo alkoi soittaa viulua viisivuotiaana pikkupelimannina kotikuntansa Kaustisen kansanmusiikkipitoisessa ympäristössä. Hän opiskeli ensin Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa Juha Kankaan ja Mauno Järvelän johdolla, ja siirtyi vuonna 1978 Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan Ari Angervon johdolla. Hän suoritti diplomitutkinnon vuonna 1982 ja piti seuraavana vuonna ensikonserttinsa Helsingissä. Vuonna 1985 Valo voitti Kuopion viulukilpailun.

Jari Valo toimi Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin konserttimestarina sen perustamisesta 1972 lähtien vuoteen 1994, jolloin hän siirtyi Radion sinfoniaorkesteriin.

Valo työskentelee orkesterityön ohella myös viulusolistina ja kamarimuusikkona. Hän opettaa viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa. Hän on levyttänyt muun muassa Jean Sibeliuksen, Pehr Henrik Nordgrenin ja Anders Eliassonin viulu- ja kamarimusiikkiteoksia. Hän on tehnyt myös paljon radionauhoituksia Yleisradiolle.

Vuosina 1991–1995 ja 2003–2006 Jari Valo toimi Kaustisen Kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana.

Jari Valon instrumentti on Testore vuodelta 1764.

Syyskuussa 2016 Jari Valo juhlisti 50-vuotista taiteilijanuraansa kamarimusiikkikonsertilla Helsingin Musiikkitalossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Vuoden 2015 ulkokaustislainen on Jari Valo, Finland Festivals 9.7.2015. Viitattu 5.12.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Jari Valo, Yleisradio 28.02.2011. Viitattu 5.12.2016.
3. ↑  Jari Valo Kaustisen ka­ma­ri­musiik­ki­vii­kon johtoon, *Kaleva* 24.4.2003. Viitattu 5.12.2016.
4. ↑  Jari Valo juhlii 50-vuotista uraansa kamarimusiikkikonsertissa 25.9. RSO Twitterissä 23.9.2016. Viitattu 5.12.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kroatia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kadotettujen hedelmätarha** (*The Orchard of Lost Souls*) on Nadifa Mohamedin kirjoittama romaani. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2013 ja suomennos 2014. 

Mohamed sai tällä kirjalla brittiläisen Somerset Maugham Award -palkinnon.

Juoni
-----

Kirja kertoo kolmesta eri-ikäisestä naisesta, joiden tarinat kietoutuvat yhteen. Tapahtumat sijoittuvat Hargeisan kaupunkiin Somaliassa. On vuosi 1987, diktatuuri on kaatumaisillaan, ja maa ajautuu kohti sisällissotaa.

Yksinäinen leskirouva Kawsar joutuu sotilaan pahoinpitelemäksi ja lukittautuu pahasti loukkaantuneena kotiinsa odottamaan kuolemaansa. Yhdeksänvuotias Deqo karkaa pakolaisleiriltä. Kodittoman pikkutytön ei ole helppo pärjätä yksin suuressa kaupungissa. Nuori naissotilas Filsan haluaa edetä urallaan ja on muuttanut Hargeisaan. Hänelle alkaa selvitä, että armeija vaatii häneltä enemmän kuin mitä hän on valmis antamaan.

Katso myös
----------

* *Aavikon tyttäret*

Lähteet
-------

* Mohamed, Nadifa: *Kadotettujen puutarha*. suom. Heli Naski. Jyväskylä: Atena, 2013. ISBN 978-952-300-066-7.

### Viitteet

1. ↑  Nadifa Mohamed profile *The Guardian*. Viitattu 3.3.2018. (englanniksi)
**Vernazza** on kunta La Spezian maakunnassa, Ligurian alueella, Pohjois-Italiassa. Vernazza sijaitsee Rivieran rannikolla. Kunnassa asui 939 ihmistä joulukuussa 2011. Vernazza on yksi viidestä kylästä, jotka muodostavat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvan Cinque Terren alueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Bilancio demografico Anno 2011 Comune: Vernazza Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT). Viitattu 15.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vernazza** Wikimedia Commonsissa

La Spezian maakunta
Ameglia | Arcola | Beverino | Bolano | Bonassola | Borghetto di Vara | Brugnato | Calice al Cornoviglio | Carro | Carrodano | Castelnuovo Magra | Deiva Marina | Follo | Framura | La Spezia | Lerici | Levanto | Maissana | Monterosso al Mare | Ortonovo | Pignone | Porto Venere | Riccò del Golfo di Spezia | Riomaggiore | Rocchetta di Vara | Santo Stefano di Magra | Sarzana | Sesta Godano | Varese Ligure | Vernazza | Vezzano Ligure | Zignago
**Tapaen taistelu** käytiin vuonna 88 Lucius Tettius Julianuksen johtamien roomalaisten ja daakialaisten joukkojen välillä. Taistelussa Rooman armeija onnistui lyömään kuningas Decebaluksen johtamat daakialaiset, mutta talven tulo esti Julianusta hyödyntämästä menestystään ja etenemästä Daakian pääkaupungin, Sarmizegethusan porteille asti. Roomalaiset joutuivat palaamaan takaisin Tonavan eteläpuolelle, Moesiaan.

Daakialaiset olivat kuninkaansa johdolla tehneet vuosikausia ryöstöretkiä Tonavan yli Rooman hallitsemaan Moesiaan. Vuonna 85 provinssin maaherra Gaius Oppius Sabinus kuoli tällaisessa hyökkäyksessä. Keisari Domitianus organisoi heti vastatoimenpiteitä daakialaisten uhkaa vastaan ja vuosina 85-86 järjestetyt rangaistusretkikunnat Daakiaan sujuivat hyvin, kunnes keisarin pretoriaaniprefekti Cornelius Fuscus sai surmansa Tapaessa daakialaisten väijytettyä hänen joukkonsa. Tiettävästi roomalaiset menettivät myös yhden kokonaisen legioonan, muttei ole täysin varmaa minkä. Kostaakseen Fuscuksen tappion, roomalaiset valmistelivat uutta sotaretkeä vuodeksi 88. Joukkoja irrotettiin muista provinsseista ja yhteensä sotaretkeen osallistui noin kuusi legioonaa.

Domitianus ei kuitenkaan pystynyt johtamaan tätä huhujen takia, jotka kertoivat vallankaappausyrityksestä Roomassa. Hän joutui palaamaan takaisin Roomaan ja jätti kenraalinsa Lucius Tettius Julianuksen armeijan komentoon. Julianus oli pätevä kenraali, joka oli palvellut jo Vespasianusta ja Titusta.

Julianus johti joukkonsa Tonavan yli ja kohtasi pian daakialaisten armeijan Tapaessa, samassa paikassa missä Fuscus oli saanut surmansa edellisenä vuonna. Roomalaisen historioitsija Dio Cassiuksen mukaan Julianus antoi sotilaidensa maalata nimensä kilpiin, jotta heidät voitiin tunnistaa paremmin. Taistelu päättyi lopulta roomalaisten voittoon, mutta koska talvi oli jo lähellä ja Julianus pelkäsi kokevansa saman kohtalon kuin Fuscus, hän ei hyödyntänyt menestystään. Domitianus torjui aluksi Decebaluksen ehdottoman rauhan, mutta kun roomalaiset kohtasivat vastoiskäymisiä toisaalla, keisari joutui pikaisesti solmimaan rauhan daakialaisten kanssa. Tilanne ei ratkennut, ennen kuin keisari Trajanus valloitti Daakian lopullisesti vuosina 101-102 ja 105-106.

Lähteet
-------

* Bennett, Julian: *Trajan: Optimus Princeps*. Routledge, 1997. ISBN 0-415-165245. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Bennett s. 29
2. ↑  Livius.org Legio IIII Flavia Felix (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Joidenkin teorioiden mukaan Legio V Alaudae.
4. ↑  Bennett s. 28-29
5. ↑  Dio 67.10
6. ↑  Roman Emperors - DIR Battle Descriptions
**Timo Kari Kullero Hanttu** (s. 13. helmikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Timo Hanttu syntyi veturinkuljettaja Eino Hantun ja lasityöläinen Helli Hantun perheeseen. Hän avioitui 1970 sairaanhoitaja Asta Saaren kanssa. Hanttu tuli ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1963 ja valmistui yhteiskuntatieteen kandidaatiksi 1969 ja maisteriksi 1970 Tampereen yliopistosta. Hän on suorittanut myös muun muassa kiinteistönvälittäjän tutkinnon.

Hanttu oli kesäapulainen Kansallis-Osake-Pankissa 1969, Elimäen Säästöpankin Korian konttorin johtaja 1970–1972, Hämeenkyrön Säästöpankin apulaisjohtaja ja Kyröskosken konttorin johtaja 1972–1973, Iitin Säästöpankin toimitusjohtaja 1974–1978, Toijalan Säästöpankin toimitusjohtaja 1978–1981, Ylä-Savon Säästöpankin toimitusjohtaja 1981–1988 ja Etelä-Karjalan Säästöpankin toimitusjohtaja Lappeenrannassa 1988–2004 ja johtokunnan puheenjohtaja 1994–2004. Hän oli myös julkinen kaupanvahvistaja Toijalassa 1979–1981 ja hänellä on ollut useita luottamustehtäviä, mukaan lukien Iitin kunnanvaltuuston jäsenyys 1976–1978 sekä useat pankkialan ja liikeyritysten hallitus- ja hallintoneuvostopaikat. Kauppaneuvoksen arvonimen Hanttu sai 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Talka, Anu: Kauppaneuvos Timo Hanttu (1944–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.7.2023.
2. ↑  Savolaiset saapuivat aivan hiljalleen karjalaispankkiin.  *Länsi-Savo*, 20.1.1994, nro 18, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.7.2023.
35.875°N, 111.508°E

**Taosi** oli muinainen kaupunki n. 2300-1900 eaa. nykyisessä Shanxissa, Kiinassa. Paikka on Xianfengin piirikunnassa Keltaisen joen sivuhaaran Fen-joen varrella. Taosi edelsi varhaisen kiinan valtion syntyä. Väkiluku oli kasvanut suureksi, yhteiskunnassa oli valtaportaikkoja.
Se oli suuri asutuskeksus, jossa palatsialueen ympärillä tavallisempien ihmisten asunnot. Paikalta on löydetty hautausmaa, observatorio ja gnomon, aurinkokeppi. Taosi ajoittui aikaan 2300-1900 eaa. hieman ennen Erlitoun kulttuuria.

Historia, asutuskuvio
---------------------

Taosin raunioiden ala on noin 280 ha. Taosissa asui ehkä 10000-13200 asukasta, ja se valvoi 3300 km2 aluetta. Tutkimalal ympäristöä on koetettu päätellä Taosin ympäristön asutuskuvio. 
Taosi ei luultavasti ollut valtio, vaan suuri päällikkökunta, hyvin lähellä valtiota oleva esiaste.
Luultavasti yhdellä päällikölläoli alipäälliköitä. Näin Taosin hallintojärjestelmä oli 2-portainen.
Taosi hallitsi lisäksi ympäristössään olevia keskisuuria ja pieniä asutuskeskuksia. Niinpä asutuskuvio oli 3-kerroksinen.
2 km säteellä Taosista ei ollut asutuskeskuksia. Suuria lähialueen keskuksia olivat luultavasti Taosin valvomat 90 ha kokoinen Gushu 16,1 km päässä Taosista, 40 ha kokoinen Dongdeng 13 km päässä.

Taosi oli mahtavimmillaan Longshan-kauden viimeisessä ns. Taosi-vaiheessa 2300-1900 eaa. Taosin keksivaiheessa noin 2100-2000 eaa. neliömäinen puristetusta maasta tehty valli sulki sisäänsä 230 ha alueen. Sisäinen muuri erotti eliitin ja tavallisen kansan asuinalueet.

Luultavasti Erlitou kukisti Taosin.

Taosin historia
---------------

* 2300-2100 eaa. Varhaisvaihe
* 2100-2000 eaa. Keskivaihe - suuri Taosin keskus
* 2000-1900 eaa. Myöhäisvaihe

Hautausmaa
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taosi**.

Lähteet
-------

1. ↑  Taosi Confirmed as 4,200-Year-Old Legendary Capital of Chinese Hero Emperor