recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eeva Luotonen** (s. 2. syyskuuta 1954) on suomalainen radiotoimittaja, joka tunnetaan Yle Radio 1:lle tekemistään kulttuuri- ja kirjallisuusohjelmista. Vuonna 2008 hän sai Eino Leinon palkinnon ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.

Luotonen kävi koulunsa Tampereella ja valmistui 1983 filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta pääaineina yleinen kirjallisuustiede ja yleinen historia. Hän on tehnyt radio-ohjelmia vuodesta 1986 Yleisradion ykköskanavalle. Näihin kuuluvat ohjelmasarjat *Taiteessa tapahtuu, Runopankin aarteita, Kulttuurin ajankuvia, Kulttuurikahvila, Eeva Luotosen viisasten kerho* ja *Kuka on kukin kirjallisuudessa.* Hän on myös yksi *Päivän mietelauseiden* valitsijoista.  Vuosina 1994–1997 Luotonen toimi radion humanististen tiedeohjelmien vastaavana tuottajana ja vuosina 2000–2002 radion kulttuuritoimituksen toimituspäällikkönä.

Eino Leinon Seuran palkintoraati kuvaili Luotosta palkintoperusteissaan vuonna 2008:

> *Eeva Luotonen on laajasti sivistynyt kulttuuritoimittaja, jonka työskentelytapaan kuuluvat perusteelliset taustatyöt ja vailla itsekorostusta tehdyt haastattelut. Luotonen luottaa työssään kuulijoiden älyyn ja keskittymiskykyyn. Hänen johdattelemansa pitkät, sisällöllisesti rikkaat keskusteluohjelmat ravitsevat kulttuurinnälkäisiä ja tarjoavat uutishorisontin ylittäviä oivalluksia.*
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuoden 2008 Eino Leinon palkinnon saa Eeva Luotonen viisaista ja paneutuneista radio-ohjelmista (Arkistoitu – Internet Archive), Eino Leinon Seura tiedottaa 11.3.2008, Suomen Kirjasäätiö, viitattu 9.12.2014.
2. ↑  Turkuun kolme tiedonjulkistamispalkintoa (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 14.4.2008, viitattu 9.12.2014.
3. ↑  Toimittajat: Eeva Luotonen (Arkistoitu – Internet Archive), Yleisradio, viitattu 9.12.2014.
**Talvimaisema Kinahmista** on taidemaalari Pekka Halosen öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1923. Kooltaan se on 95,5×65,5 cm. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon Alfred Kordelinin säätiön kokoelmiin.

Pekka Halosen Kinahmi-maalaukset ovat tunnistettavissa niiden tavaramerkistä, tykkylumen peittämistä kapeista korkeista kuusista. Ne ovat kaikki helmikuulta 1923, jolloin Halonen maalasi useita Kinahmin talvea kuvaavia maalauksia. Talvi oli hyvin runsasluminen.

Kinahmi on Pohjois-Savon Nilsiässä sijaitseva 10 km pitkä korkea selänne. Se sijaitsee 50 km päässä Halosten kotipitäjän, Lapinlahden kirkolta. Halosen Antti-veli oli löytänyt paikan ja hän, heidän Kalle-serkkunsa ja Pekka menivät ja majailivat Kinahmin kylän Heinäahon talossa helmikuussa 1923. Oli kova pakkanen ja vaikka Halonen valitti sitä, että Kinahmin korkeuksiin kipuaminen vie osan työajasta ja päivän työvoimista, oli hän silti ihastuksissaan. "En osannut uneksiakaan, että Suomessa olisi tämmöistä," hän kirjoitti kotiväelleen Kinahmista. "Kyllä tämä on ihmeellinen paikka...minä en rupea kertomaankaan, sillä on se itse nähtävä mitä ihmeitä luonto voi saada aikaan" hän ylisti.

Halonen esitteli Kinahmi-maalauksiaan huhtikuussa 1923 Helsingin Salon Strindbergissä.

Lähteet
-------

* von Bonsdorff, Anna-Maria (toim.): *Pekka Halonen ( Ateneumin taidemuseon suurnäyttelyn teos)*. Ville Lukkarinen: Kinahmin talvi. Ateneumin taidemuseo, 2008. ISBN 978-951-53-3038-3.

### Viitteet

1. ↑  Talvimaisema Kinahmista *Kansallisgalleria*. Viitattu 22.6.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  von Bonsdorff, 2008, s.161-162
3. ↑  von Bonsdorff, 2008, s.161

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Talvimaisema Kinahmista.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Valteri-koulu Onerva** on Jyväskylän Kukkumäessä sijaitseva Opetushallituksen ylläpitämä koulu erityistä tukea tarvitseville lapsille ja nuorille joiden opetusta ei voida järjestää omassa kunnassa. He tarvitsevat usein tukea näkemisen, kuulemisen tai kieleen liittyvän vaikeuden johdosta.  Koulussa järjestetään esiopetusta, perusopetusta tai lisäopetusta. Opetus tapahtuu luokkaryhmissä, joihin kuulutaan oman ikäryhmän mukaan. Opettajan lisäksi opeturyhmässä työskentelee esimerkiksi fysioterapeutti, puheterapeutti ja toimintaterapeutti. Valteri-koulu Onerva järjestää tukea myös muualla koulua käyville koululaisille. Tämän tarkoituksena on, että mahdollisimman moni erityisä tukea tarvitseva voisi käydä koulua omassa lähikoulussaan.

Koulun on sunnitellut arkkitehtitoimisto Aarne von Boehm Oy. Sen rakennustyöt käynnistyivät huhtikuussa 2014. Rakennus luovutettiin marraskuussa 2015. Toiminta käynnistyi tammikuussa 2016. Koulussa on mm. taiteilija Kerttu Horilan teos "Olipa kerran", jossa on kuvattu ihmisen kokoinen jänis.

Koulun yhteydessä toimii asumipalveluyksikkö pitkämatkalaisille koulun oppilaille maanantaista perjantaihin. Yksikössä on 56 huonetta, joissa asuu vakituisesti 46 lasta ja nuorta sekä tukijaksojen aikana lisäksi 10 lasta ja nuorta.

Valteri-koulu Onervan naapurissa toimii Jyväskylän kaupungin ylläpitämä Kukkulan koulu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Onerva *Valteri*. Viitattu 1.6.2021.
2. ↑  Valteri-koulu *Valteri*. Viitattu 1.6.2021.
3. 1 2  Koulupaikka *Valteri*. Viitattu 1.6.2021.
4. 1 2  Liisa Niemi: Jyväskyläläistä erityiskoulua koristaa ihmisen kokoinen jänis Valteri-koulu Onervassa julkistettiin keraaminen yhteisötaideteos. *1.12.2016*. Keskisuomalainen.
5. ↑  Palvelut *Valteri*. Viitattu 1.6.2021.
6. ↑  Oppimis- ja ohjauskeskus Onervan uusi rakennus tuo erityiskoulut yhteen Jyväskylän Kukkumäkeen - ePressi *www.epressi.com*.  10.1.2014. Viitattu 1.6.2021.
7. 1 2  Oppimis- ja ohjauskeskus Valteri *Projektiuutiset.fi*.  3.3.2016. Viitattu 1.6.2021.
**Amor pedestre** ("Jalkarakkautta") on vuonna 1914 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Pelkästään ihmisten jalkoja kuvaamalla esitetyn lyhyen komedian on ohjannut Marcel Fabre.

Juoni
-----

Mies ja nainen tapaavat kadulla. Mies alkaa kosiskella naista ja sujauttaa kirjelapun tämän kenkään. Kotona naisen aviomies löytää kirjelapun ja haastaa vaimonsa ihailijan kaksintaisteluun. Mies haavoittuu kaksintaistelussa ja nainen ryntää lohduttamaan häntä. Lopussa pari saa toisensa.

Tuotanto, teema ja vastaanotto
------------------------------

Torinolaisen Ambrosio Filmin tuottama *Amor pedestre* kuuluu Marcel Fabren Robinet-komedioiden sarjaan, mutta se on tyyliltään täysin erilainen kuin tekijälleen ominaiset kiihkeitä takaa-ajoja, kommelluksia ja tuhoamisvimmaa täynnä olevat farssit. Luonteeltaan kokeellisen elokuvan koko tarina kerrotaan henkilöiden jalkojen avulla ja jalkineet kuvastavat heidän yhteiskunnallista asemaansa ja luonnettaan.

Aikanaan täysin vaille huomiota ja jopa sensuurin lupaa jäänyt *Amor pedestre* on usein mainittu esimerkkinä futurismin vaikutuksesta elokuvakerrontaan. Todellisuudessa Fabrella ei ollut yhteyksiä italialaiseen avantgardeliikkeeseen eikä elokuva ollut edes ensimmäinen samanlaiseen kerrontaratkaisuun perustuva teos. Futuristien johtohahmo Filippo Tommaso Marinetti esitti vastaavan näytelmänsä *Le basi* seuraavana vuonna ja futuristinen elokuva syntyi käsitteenä vasta vuonna 1916.

Restaurointi
------------

Elokuva on restauroitu Italian elokuva-arkistossa vuonna 2009. Se on nähtävissä arkiston verkkosivulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fashion in Film *fashioninfilm.com*. Viitattu 29.9.2015.
2. 1 2 3 4  Silents, Please! *silentsplease.wordpress.com*. Viitattu 29.9.2015.
3. 1 2 3    *Bianco e Nero*, numero speciale: Il cinema muto italiano 1914, prima parte (1993), s. 35.
4. ↑  Fondazione Cineteca Italiana *cinestore.cinetecamilano.it*. Viitattu 29.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Amor pedestre* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Una tragedia al cinematografo** ("Murhenäytelmä elokuvissa") on vuonna 1913 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Enrico Guazzonin ohjaamassa lyhyessä komediassa esiintyy myöhempi elokuvadiiva Pina Menichelli.

Juoni
-----

Claran mustasukkainen aviomies Antonio lähtee seuraamaan vaimoaan kaupungille. Clara tapaa sattumalta elokuvateatterin edessä miespuolisen tuttavansa, ja Antonio luulee heidän menneen yhdessä elokuviin. Raivostunut aviomies yrittää tunkeutua elokuvasaliin ja kertoo teatterin johtajalle aikovansa tappaa vaimonsa. Elokuvateatterin johtaja keskeyttää näytännön ja kehottaa kaikkia pariskuntia, joiden omatunto ei puhdas, poistumaan takaovesta. Elokuvan päättyessä paikalla on enää muutama katsoja.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ignazio Lupi  | … |  Antonio
  |
|  Pina Menichelli  | … |  Clara
  |
|  Bruto Castellani  | … |  elokuvateatterin johtaja
  |

Tuotanto ja restaurointi
------------------------

*Una tragedia al cinematografo* on yksi tuolloin vielä tuntemattoman Pina Menichellin Cinesille tekemistä lyhytelokuvista. Se on hauskasti toteutettu pikku vitsi, joka heijastaa aikansa käsityksiä elokuvateattereista moraalittomuuden pesäpaikkoina. Tarinan mukaan elokuva perustuu tositapahtumaan. Se sisältää myös toisen, hienovaraisemman vitsin: Elokuvateatterin johtajana nähdään porvarillisiin vaatteisiin puettu Bruto Castellani, joka esittää voimamies Ursusta teatterin seinillä mainostetussa Enrico Guazzonin elokuvassa *Quo vadis?* Voyerististä vaikutelmaa korostaa teatterin valkokankaalla näytetty mustasukkaisuusdraama.

Elokuvan hollanninkielisillä väliteksteillä varustettu versio on restauroitu Alankomaiden elokuvamuseossa. Restaurointi perustuu museon Jean Desmet -kokoelmassa säilyneeseen sävytettyyn nitraattikopioon. Alkuperäisestä 166 metrin pituudesta on jäljellä 152 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4    *Bianco e Nero*, numero speciale: Il cinema muto italiano 1913, seconda parte (1994), s. 297–298.
2. ↑  Dalle Vacche, Angela: *Diva: Defiance and Passion in Early Italian Cinema*, s. 188–190. Austin: University of Texas Press, 2008. ISBN 978-0-292-71661-2.
3. ↑  Antti Alanen: Film Diary *anttialanenfilmdiary.blogspot.fi*. Viitattu 7.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Museo Nazionale del Cinema *museocinema.it*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 7.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Una tragedia al cinematografo* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Mauno Johannes Thilman** (5. elokuuta 1922 Kymi – 16. heinäkuuta 1999 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Thilmanin vanhemmat olivat työnjohtaja Matti Thilman ja Ida Ahokas ja puoliso vuodesta 1946 Sylvia Orvokki Löytty. Thilman kävi ammattikoulun Karhulassa ja suoritti Suomen Osuuskauppaopiston kursseja. Hän oli Kyminlaakson Osuuskaupan harjoittelija 1938–1939 ja Keskon pääkonttorin neuvontaosaston liikkeenhoidon neuvoja 1945–1950, Kotkan konttorin maatalousosaston hoitaja ja konttorinjohtajan apulainen 1950–1954, Oulun konttorin johtaja 1954–1967 ja Tampereen konttorin johtaja 1967–1982. Hänellä oli myös luottamustehtäviä. Molempiin sotiin osallistunut Thilman oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977. Nuoruudessaan urheilua harrastanut Thilman oli 1936 Kymin Veikkojen ja Karhulan Urheilijoiden edustajana nuorten Suomen mestari alle 16-vuotiaiden sarjassa sekä pituushypyssä että kuulantyönnössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Mauno Thilman (1922–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.11.2022.
2. 1 2  Mauno Thilman *Biografiasampo*. Viitattu 22.11.2022.
**Kaipa** on ruotsalainen progressiivista rockmusiikkia soittava yhtye. Sen perustivat kosketinsoittaja Hans Lundin (s. 1948) ja basisti Tomas Eriksson vuonna 1973 alun perin nimellä Ura Kaipa. Kitaristi Roine Stolt (s. 1956) liittyi mukaan 17-vuotiaana. Lyhennettyään nimensä nykyiseen muotoon yhtye julkaisi debyyttialbuminsa *Kaipa* vuonna 1975. Yhtye hajosi 1982, mutta 2000-luvun alussa Lundin ja Stolt perustivat sen uudelleen.

Roine Stolt, joka vuonna 1994 oli perustanut myös oman yhtyeensä The Flower Kingsin, jätti Kaipan *Mindrevolutions*-levyn (2005) nauhoitusten jälkeen, ja yhtye on jatkanut ilman häntä. Kaipan nykyinen kitaristi on Scar Symmetry -yhtyeessäkin vaikuttava Per Nilsson. Hänen lisäkseen nykyisessä (2018) kokoonpanossa ovat mukana Hans Lundin (koskettimet, laulu), Patrik Lundström (laulu), Aleena Gibson (laulu), Jonas Reingold (basso) ja Morgan Ågren (rummut).

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Kaipa* (1975)
* *Inget Nytt Under Solen* (1976)
* *Solo* (1978)
* *Händer* (1980)
* *Nattdjurstid* (1982)
* *Stockholm Symphonie* (bootleg, 1993)
* *Notes from the Past* (2002)
* *Keyholder* (2003)
* *Mindrevolutions* (2005)
* *Angling Feelings* (2007)
* *In the Wake of Evolution* (2010)
* *Vittjar* (2012)
* *Sattyg* (2014)
* *Children of the Sounds* (2017)
* *Urskog* (2022)

Lähteet
-------

1. ↑  Timothy Monger: Artist Biography *AllMusic*. All Media Guide. Viitattu 8.6.2018.
2. ↑  Kaipa: The History *Kaipa.info*. Viitattu 8.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

Yhtyeen viralliset kotisivut
**Lauri Vihtori Haanterä** (vuoteen 1934 asti Hymander) (7. maaliskuuta 1898 Virolahti – 23. kesäkuuta 1978) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin ja prikaatin komentaja.

Haanterä kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, Kadettikoulun 1921-1922 sekä Sotakorkeakoulun 1930-1932 (ye-upseeri 1933). Hän toimi Keski-Suomen rykmentissä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 1919-1932. Yleisesikunnan liikekannallepanotoimistossa toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina hän oli 1932-1940.

Talvisodassa hän johti Päämajan Henkilötäydennystoimistoa. Välirauhan aikana hän toimi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin päällikkönä 1940-1941. Piiristä perustettiin JR 27, jonka komentajana Haanterä toimi 18.6.1941-10.4.1944 Karjalankannaksella. Myöhemmin hän johti 3. prikaatia 17.6.1944-14.11.1944.

Jatkosodan jälkeen Haanterä oli Tampereen sotilaspiirin päällikkönä 1944-1947. Pääesikunnassa koulutusosaston päällikkönä hän toimi vuodesta 1947-1954. Uransa päätteeksi hän komensi Savo-Karjalan sotilaslääniä 1954-1958.

Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1924, majuri 1932, everstiluutnantti 1940, eversti 1942.

Lähteet
-------

* 
* 
* Raunio Ari & Kilin, Juri: *Jatkosodan torjuntataisteluja 1942-1944*. Karttakeskus, 2013, 2. painos, s. 146. ISBN 978-951-593-070-5.
**Constant Troyon** (28. elokuuta 1810 Sèvres – 21. helmikuuta 1865 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi eläinkuvia.

Elämä ja ura
------------

Nuorena Troyon työskenteli posliinimaalarina kotikaupunkinsa kuuluisassa posliinitehtaassa, jossa myös hänen isänsä työskenteli. 21-vuotiaana hän alkoi vaeltaa maisemamaalarina. Hänestä tuli Camille Roqueplanin oppilas, joka esitteli hänet Théodore Rousseaulle, Jules Duprélle ja muille Barbizonin koulun maalareille. Vuosien 1840 ja 1847 välisenä aikana tekemissään maalauksissa Troyon näytti pyrkivän seuraamaan heidän jalanjälkiään. Maisemakuvataiteilijana Troyonia ei kuitenkaan tunnustettu mestariksi.

Vuonna 1846 Troyon näki Haagissa Paulus Potterin maalauksen *Nuori härkä*, joka teki häneen pysyvän vaikutuksen. Opiskellessaan tätä maalausta, Aelbert Cuypin maisemia ja Rembrandtin mestariteoksia Troyon kehitti uuden tyylin ja eläinkuvauksen mestaruuden, jolla hän saavutti pian kansainvälistä menestystä niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Troyon kuvasi mielellään yksinkertaisia eläinkuviaan suuressa mittakaavassa. Hänet palkittiin kunniamerkillä ja hän sai viisi kertaa mitalin Pariisin Salongissa. Napoleon III oli yksi hänen ihailijoistaan. Hänen parhaat teoksensa syntyivät vuosina 1850–1864. Constant Troyon, joka ei ollut naimisissa, kuoli Pariisissa vuonna 1865 mielenterveyvaivojen rasittamana. Hänen äitinsä lahjoitti varoja École des Beaux-Artsin eläinkuvausten Troyon-palkintoa varten.

* Juoksevat koirat*Juoksevat koirat*
* Karja juomassa*Karja juomassa*
* Laidun Normandiassa*Laidun Normandiassa*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Constant Troyon *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 29.10.2022.
2. 1 2 3  Constant Troyon *Nordisk familjebok*.  1920. Viitattu 29.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Constant Troyon** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ernst Christian Richardt** (25. toukokuuta 1831 – 18. joulukuuta 1892) oli tanskalainen pappi ja runoilija. Hän valmistui ylioppilaaksi 1848 ja ylioppilaiden keskuudessa hänet tunnettiin hauskojen ja vakavien laulujen kirjoittajina, johon ajan kansalliset virtaukset vaikuttivat voimakkaasti. Richardt on Carl Plougin ja Jens Kristian Hostrupin rinnalla kolmas merkittävä tanskalainen ylioppilasrunoilija. Hän kirjoitti 1852 hauskan laulunäytelmän *Deklarationen*, joka menestyi erinomaisesti, myös silloin kun se yhdeksän vuoden kuluttua esitettiin kuninkaallisessa teatterissa.

Richardt suoritti 1857 teologisen loppututkinnon, ja 1860 hän julkaisi esikoiskokoelmansa *Smaadigte*, joka oli hengeltään lähinnä lyyrinen. 1864 ilmestyi *Nyere digte*, jota leimaavat voimakkaasti sotavuosien raskaat tunnelmat. Richardt oli matkustanut 1861–1862 ulkomailla, ja matkan aikana hän kävi Roomassa ja Palestiina ja välitti vaikutelmiaan kirjassaan *Det hellige land. Dagbog og digte* (1870).

Richardt johti 1866–1871 kansankorkeakoulua Roskilden lähellä, mutta totesi, ettei soveltunut siihen työhön. Hän ryhtyi 1872 papiksi, vuodesta 1886 Vemmetoften luostariin. Hän jatkoi runojen kirjoittamista ja julkaisi uusia kokoelmia: *Texter og toner* (1868), *Billeder og sange* (1874), *Halvhundrede digte* (1878), *Kantater og digte* (1880), *Vaar og höst* (1884) ja *Blandede digte* (1891) sekä lastenkirjoja, joiden joukossa hauskat *Billedtexter* (1879). Richardt käänsi Nikolaus Lenaun "Savonarolan" (1876) ja muokkasi Carsten Hauchin murhenäytelmän *Marsk Stig* laulunäytelmäksi *Drot og marsk* (1878), joka Peter Heisenin säveltämänä menestyi erinomaisesti. Richardtin maantieteellinen runoelma *Vort land* (1889) herätti myönteistä huomiota veikeydellään ja isänmaanrakkaudellaan. Richardtin *Samlede digte* ilmestyi 1894–1895.

Richardtin runoudelle antaa omaperäisen leiman hyväntahtoisen huumorin ja syvällisen uskonnollisuuden yhdistelmä, johon liittyy rakkaus luontoon, lapsiin ja eläimiin. Hän käyttää kieltä taitavasti, ja poikkeuksellinen musikaalisuutensa ansiosta hän on osannut ilmaista niin arvokasta kuin iloistakin. Richardtin monet kantaatit ovatkin siksi onnistuneita, ja hänen tilapäisrunonsa olivat sekä lennokkaita että sisällöltään syvällisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Richardt, Ernst Kristian, Nordisk familjebok 23. 1915


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ludolf Eric Wilhelm Bargum** (1. heinäkuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Bargumin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Ludolf Bargum ja Annie Gertrude Cable ja puoliso 1938–1954 kirjailija Viveca Hollmerus. Kirjailija Johan Bargum ja kauppaneuvos Magnus Bargum ovat heidän poikiaan. Eric Bargum tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1932. Hän oli Helsingin tähtitornin astrofotograafisten töiden assistentti 1930–1931, Brändö svenska samskolanin matematiikan ja fysiikan opettaja 1932–1938 ja rehtori 1937–1938, Nya svenska läroverketin rehtori 1938–1947 ja Oy Algol Ab:n hallituksen jäsen 1932–1985, apulaistoimitusjohtaja 1947, toimitusjohtaja 1948–1974 ja hallituksen puheenjohtaja 1948–1985. Bargumilla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1957). Kauppaneuvoksen arvonimen Bargum sai 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eric Bargum *Biografiasampo*. Viitattu 2.10.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 62. Viitattu 2.10.2022.
3. ↑  Döda.  *Hufvudstadsbladet*, 17.2.1999, nro 46, s. 20. Kansalliskirjasto. Viitattu 2.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Auguste Bravais** (8. helmikuuta 1811 Annonay, Ardèche, Ranska – 7. marraskuuta 1863 Le Chesnay, Île-de-France, Ranska) oli ranskalainen monipuolinen fyysikko, joka tunnetaan työstään kristallografian alalla. Bravais'n hilat on nimetty hänen mukaansa.

Elämä ja ura
------------

Bravais suoritti klassisen koulutuksen Collège Stanislasissa Pariisissa ja väitteli tohtoriksi Lyonissa vuonna 1837. Hän oli ensin merivoimien upseeri, sitten tähtitieteen professori Lyonin yliopistossa. Vuonna 1845 hänet nimitettiin fysiikan professoriksi École Polytechniqueen. Vuonna 1854 hänet otettiin Pariisin Académie des Sciencesin maantieteen ja merenkulun jaostoon.

Hänen tieteelliseen toimintaansa kuului erityisesti meteorologian ja kristallografian parissa työskentelyä, jota varten hän teki tieteellisiä matkoja eri puolille maailmaa. Laivastossa hän osallistui hydrografisiin tutkimuksiin Algerian rannikolla. Hän oli mukana suuressa ranskalaisessa retkikunnassa, joka lähetettiin Färsaarille, Pohjois-Skandinaviaan ja Islantiin vuosina 1838-1840, ja jossa Bravais kiinnitti huomiota maankohoamisilmiöön ja arktiseen ilmastoon. Lars Levi Laestadius toimi ranskalaisten oppaana Lapissa.

Bravais herätti uudelleen kiinnostuksen kiteiden ulkoisten muotojen ja niiden sisäisten rakenteiden tutkimiseen. Vuonna 1850 hän todisti, että on olemassa 14 mahdollista kidehilatyyppiä. Lukuisat muut kirjat ja artikkelit kuvastavat Bravais'n tutkimuksia erilaisista aiheista kuin magnetismi, tilastotiede, revontulet, haloilmiö, kasvimaantiede, tähtitiede ja hydrografia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Auguste Bravais *Nordisk familjebok*.  1922. Viitattu 3.12.2021.
2. 1 2 3 4  Auguste Bravais *Livre du Centenaire de l'Ecole polytechnique*.  1897. Viitattu 3.12.2021.
3. ↑  Probability *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 3.12.2021.
4. ↑  Halo *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 3.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auguste Bravais** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Arno Elias Viljanen** (16. kesäkuuta 1924 Helsinki – 29. syyskuuta 2004 Turku) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Viljasen vanhemmat olivat kauppaneuvos, kultaseppä Lauri Viljanen ja Impi Minna Agatha Wallenius ja puoliso vuodesta 1947 Sirkka Annikki Jokiaho. Viljanen sai kultasepän oppia Oy Suomen Kellosepät Ab:ssä, tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulu ja reaalilukiosta 1945, valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1949 ja suoritti tarkastusleimaustutkinnon 1954. Hän oli K. Kallio Kulta ja Kello Oy:n palveluksessa 1945–1948 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1947, Oy Suomen Kellosepät Ab:n palveluksessa 1949 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1953, Suomen Kultasepät Oy:n toimitusjohtaja 1950–1988, johtokunnan jäsen vuodesta 1952 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1977, Kultateollisuus Ky:n toimitusjohtaja 1950–1977 ja vuodesta 1982 sekä hallituksen puhenejohtaja vuodesta 1977. Viljasella oli myös lukuisia oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Hän oli Saksan liittotasavallan kunniakonsuli Turun ja Porin sekä Vaasan lääneissä 1976–1989. Sotilasarvoltaan Viljanen oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977. Kuvanveistäjä Jarkko Roth suunnitteli 1984 Arno Viljasen 60-vuotismuistomitalin. Liikesivistysrahastoon on nimetty Sirkka ja Arno Viljasen erikoisrahasto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivistö, Terhi: Kauppaneuvos Arno Viljanen (1924–2004). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.11.2022.
2. 1 2  Arno Viljanen *Biografiasampo*. Viitattu 23.11.2022.
3. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 1092. Viitattu 23.11.2022.
4. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Arno Viljanen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.11.2004. Viitattu 23.11.2022.
**Saintsimonismi** tarkoittaa sosialistista yhteiskuntajärjestelmää, jonka yhteiskuntafilosofi Henri de Saint-Simonin oppilaat kehittivät Saint-Simonin aatteiden pohjalta. Keskeisiä opin luojia olivat Amand Bazard ja Barthélemy Prosper Enfantin. Järjestelmän on esittänyt Bazard teoksessaan *Exposition de la doctrine de Saint-Simon*.

Saintsimonistien mukaan ihmiskunta on siirtymässä uuteen kehityskauteen, jota Saint-Simon oli ennustanut ja jonka pääperiaate oli, että ihmiset eivät saa riistää toisiaan. Riisto perustuu voimassa olevaan omistusjärjestelmään, joka mahdollistaa tulot, jotka eivät perustu työntekoon, mikä tarkoittaa toisten työn tulosten anastamista. Ranskan vallankumous oli poistanut muut etuoikeudet mutta jättänyt varallisuuden etuoikeuden koskematta. Siihenkin siis vaadittiin muutosta niin, että vastaisuudessa yksityisomaisuutta saisi olla vain sillä, joka on sen omalla työllään luonut ja vain niin kauan kuin alkuperäinen omistaja elää. Hänen kuoltuaan se siirtyy valtion haltuun. Tämä tarkoittaa, että perheen perintöoikeus lakkautetaan. Keskuspankin välityksellä yhteiskunta jakaisi haltuunsa tulleet pääomat yksityisten kesken heidän kykynsä ja suoritustensa mukaan.

Saintsimonistit muodostivat 1820-luvun loppupuolella uskonnollisen lahkon, jonka tavoitteena oli toteuttaa oppi-isänsä "uutta kristillisyyttä" ja jonka ylimpinä pappeina olivat Bazard ja Enfantin. Heihin liittyi joukko muita myöhemmin merkittäväksi nousseita henkilöitä, kuten Pierre Leroux, Ferdinand de Lesseps, Hippolyte Carnot, Philippe Buchez ja Michel Chevalier. Lahko hajosi riitaisuuksiin jo 1830-luvun alkupuolella.

Aatesuuntaa luotasi ensimmäisenä ajan johtava taloustieteilijä, ranskalainen Jérôme-Adolphe Blanqui, joka oli aiemmin kirjoittanut aatesuunnan lehteen. Monet suunnitellut uudistukset saivat hänet kuitenkin kääntymään aatetta vastaan. Karl Marx ja Friedrich Engels omaksuivat oppiinsa joitakin Saint-Simonin ajatuksia. Mutta ajatus siitä, että pankkitoiminnan vallankumous ratkaisisi kaikki kriisit, oli Marxin mielestä virheellinen. Hän katsoi kuitenkin, että saintsimonisteja oli pidettävä "sosialismin patriarkkoina". Myöhemmin ei Engels edes maininnut saintsimonisteja kirjassaan *Sosialismin kehitys utopiasta tieteeksi*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saint-simonismi *Tietosanakirja*.  Arkistoitu 31.10.2020. Viitattu 24.12.2021.
2. ↑  Pamela M. Pilbeam: Saint-simonians in the Nineteenth century France: Introduction (Google Books) *books.google.fi*. Viitattu 24.12.2021.
**Ivar Ossian Wasastjerna** (25. elokuuta 1868 Vaasa – 3. huhtikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen Pohjoismaiden Yhdyspankissa vaikuttanut pankinjohtaja.

Ivar Wasastjernan vanhemmat olivat senaattori Jakob Viktor Wasastjerna ja Wendla Helena Wilhelmina Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1886 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892.

Wasastjerna tuli 1894 Suomen Pankin palvelukseen. Hänestä tuli 1904 Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorin apulaisjohtaja ja kun pankin pääkonttori siirrettiin vuonna 1907 Viipurista Helsinkiin tuli Wasastjernasta sen johtaja. Kun pankki yhdistettiin vuonna 1919 Suomen Yhdyspankkiin hänestä tuli yhdistetyn Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnan jäsen ja tätä tehtävää Wasastjerna hoiti vuoden 1936 alkuun saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Wasastjerna oli muun muassa Ab Wärtsilä Oy:n hallituksen ja Suomen Käsityöläis-Osakepankin hallintoneuvoston jäsenenä sekä Ab Schildt & Hallberg Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Wasastjerna omisti vuodesta 1916 alkaen 140 hehtaarin kokoisen Masagårdin talon Kirkkonummen Masalassa ja hän harjoitti siellä maanviljelyä ja karjanhoitoa.

Ivar Wasastjerna oli naimisissa vuodesta 1908 Carin Emilia Hallbergin kanssa. Heidän poikansa oli Schildt & Hallberg Oy:n ja Suomen Väriteollisuus Oy:n toimitusjohtaja Sten Wasastjerna (1910–2001).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Ivar Wasastjerna 70-vuotias, Helsingin Sanomat, 25.08.1938, nro 227, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Geni.com : Ivar Ossian Wasastjerna
4. ↑  Kuka kukin on 1978 : Sten Wasastjerna
5. ↑  Geni.com : Sten Mauritz Wasastjerna


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Pinnoitus** on pintakäsittelyn menetelmä, jossa kappaleen tai kohteen pinta suojataan pinnoitteella. Pinnoitus voidaan tehdä sähkökemiallisesti, jos pinnoitettava kappale on sähköä johtava. Sähkökemiallinen pinnoitus voidaan tehdä upottamalla kappale pinnoituselektrolyyttiin tai sivelypinnoituksena. Pinnoite voidaan tehdä myös pelkällä kemiallisella tavalla. Selektiivipinnoitusta voidaan käyttää, kun pinnoitettavasta kohteesta pinnoitetaan vain tiettyjä osia. Elektroformauksella pinnoitetaan erityisiä kohteita, joita ei voida pinnoittaa muilla menetelmillä. Pinnoitettava kohde voidaan valmistaa pinnoitusta varten muilla pintakäsittelytekniikoilla, kuten pinnanmuokkausmenetelmillä tai puhdistamalla pintaa esimerkiksi rae- ja hiekkapuhallusmenetelmällä. Pinnoitus voidaan toteuttaa useilla menetelmillä, kuten termisellä ruiskutuksella. Toinen menetelmä on sulaan kastaminen, kuten kuumasinkitys. Kuumasinkityksessä muuta metallia sisältäviä kappaleita pinnoitetaan sinkillä, jolloin suojataan kappaletta ruostumiselta, kuten myös muilla metallipinnoitusmenetelmillä, joita ovat kemiallinen nikkelöinti, kiiltokromaus, kovakromaus, kromaus ja kuparointi. Metallikappaleiden pinnoituksella paitsi parannetaan niiden ruostumattomuutta, myös muutetaan niiden ulkonäköä. Osa metallien pinnoitteista ovat elektrolyyttisiä. Kovahitsaus on pinnoitusmenetelmä, joka voidaan uusia, jolloin korjataan kuluneita kohteita. Myös maalaus pintakäsittelytekniikkana on eräs pinnoitusmenetelmä, jota käytetään esimerkiksi talojen suojaamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Pinnoitustekniikat Eforit Oy. Viitattu 18.9.2023.
2. ↑  Pinnoitus ja viimeistely *Valmistajat.fi*. Viitattu 18.9.2023.
3. ↑  Pinnoitus *Pinnoitus Helin*. Viitattu 18.9.2023.
4. ↑  Kovahitsaus *Corodur*. Impoment. Viitattu 18.9.2023. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Talon maalaus Sorcolor Oy. Viitattu 18.9.2023.
**Lyn Hejinian** (17. toukokuuta 1941 Berkeley, Kalifornia – 24. helmikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen runoilija, esseisti ja kielenkääntäjä. Hän oli tuottelias kirjoittaja, jolla oli vaikutusvaltaisessa asema kokeellisen ja avantgardistisen runouden piirissä.

Hejinian aloitti kirjoittamisen 1970-luvulla ja kuului tuolloin language-ryhmän perustajahahmoihin. Hän oli Tuumba Pressin toimittaja vuosina 1976–1984 ja toimitti yhteistyössä Barrett Wattenin kanssa *Poetics*-lehteä vuosina 1981–1999. Hejinian toimi myös yhtenä johtajista Atelos-hankkeessa, joka on tilannut ja kustantanut taiteenlajien rajat ylittäviä töitä runoilijoilta. Hänelle myönnettiin Guggenheim-stipendi, California Arts Councilin kirjoitusstipendi, Poetry Fundin apuraha ja National Endowment of the Artsin käännösstipendi venäjän kääntämisestä. Vuonna 2000 Hejinian sai Academy of American Poetsin stipendin saavutuksistaan runoudessa. Hän toimi vuosina 2006–2012 Academy of American Poetsin kanslerina. Hejinian myös opetti kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä.

Teoksia
-------

* *Writing Is an Aid to Memory* (1978)
* *My Life* (1980)
* *Sight* (Leslie Scalapinon kanssa, 1999)
* *My Life in the Nineties* (2003)
* *The Fatalist* (2003)
* *Saga/Circus* (2008)
* *The Book of a Thousand Eyes* (2012)
* *Tribunal* (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Remembering Lyn Hejinian  12.3.2024. University of California, Berkeley. Viitattu 16.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Lyn Hejinian Academy of American Poets, viitattu 5.2.2023
3. 1 2 3 4  Lyn Hejinian Poetry Foundation, viitattu 5.2.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**David Brody** (s. 13. helmikuuta 1965 New Jersey) on yhdysvaltalainen toimittaja ja poliittinen analyytikko. Brody on tullut tunnetuksi Christian Broadcasting Networkin poliittisena kirjeenvaihtajana ja hän kommentoi usein politiikan ja uskonnon risteyskohtia yhteiskunnassa.

Ura
---

### Toimittaja

Brody on aikaisemmin työskennellyt uutisjohtajana ABC:n tytäryhtiösssä KRDO-TV:ssä Colorado Springissä. Hän on tuottanut erikoisprojekteja, juttuja ja ohjelmia Washingtonissa ja Denverissä. Vuonna 2003 Brody siirtyi CBN:n palvelukseen.

### Politiikan kommentaattori

David Brody on toiminut yli 35 televisioalalla ja pääosin CBN:n palveluksessa. Lisäksi Brody on tehnyt poliittisia analyyseja CNN:lle ja Fox Newsille. Brody on ollut vuodesta 2007 lähtien säännöllinen panelisti NBC:n Meet The Press -ohjelmassa. Brody on kirjoittanut kaksi kirjaa, joista toinen käsittelee Donald Trumpin hengellisyyttä. Newsweek Magazine mainitsi Brodyn yhdeksi Amerikan sadan vaikutusvaltaisimman evankelisen joukosta. Adweek Magazine mainitsi Brodyn yhdeksi 15:stä suurimmasta poliittisesta vaikuttajasta mediassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jen Krausz: Newsmax's 100 Most Influential Evangelicals in America *Newsmax*.  17.11.2017. Viitattu 28.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  David Brody *Christian Broadcasting Network*. Viitattu 28.1.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antonio Margheriti** (19. syyskuuta 1930 Rooma – 4. marraskuuta 2002 Trevignano Romano) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä *Anthony M. Dawson*.

Margheritin elokuvaura alkoi 1950-luvun alussa leikkaajana ja myöhemmin käsikirjoittajana ja apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli *Space Men* (1960), yksi Italian ensimmäisistä tieteiselokuvista. Myöhemmin Margheriti teki varsinkin tieteis- ja fantasiaelokuvia kuten *Il pianeta degli uomini spenti* (1961) ja *I criminali della galassia* (1966) sekä kauhuelokuvia kuten *La vergine di Norimberga* (1963), *Danza macabra* (1964) ja *Contronatura* (1968). Hän työskenteli myös muiden viihdegenrejen kuten peplumin, trillerin ja westernin parissa. Paul Morriseyn kanssa Margheriti ohjasi kauhuelokuvat *Frankenstein, teurastaja* ja *Blood for Dracula* (molemmat 1974).

Elokuvia
--------

* *La vergine di Norimberga*, 1963
* *Anthar l’invincibile*, 1964
* *I giganti di Roma*, 1964

Lähteet
-------

1. 1 2  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 2.12.2013. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Antonio Margheritille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi), (englanniksi)
* Internet Movie Database: Antonio Margheriti (englanniksi)
* Elonet: Antonio Margheriti

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Turun kauppakamarin tilat sijaitsevat Turun keskustassa osoitteessa Puolalankatu 1.
**Turun kauppakamari** on Varsinais-Suomen alueella elinkeinoelämän edunvalvojana, kouluttajana ja asiantuntijana toimiva organisaatio. Se on yksi Suomen 19 kauppakamarista.

Turun kauppakamari on perustettu vuonna 1917. Sillä on yli 1 700 jäsentä.

Turun kauppakamarin tehtävänä on elinkeinoelämän toimintaedellytysten parantaminen ja yhteisten etujen valvominen. Kauppakamari pyrkii vaikuttamaan viranomaisiin ja lainsäädäntöön elinkeinoelämän etuja valvoen, kehittää markkinataloutta sekä edistää elinkeinoelämän ja viranomaisten välistä yhteistoimintaa. Kauppakamari järjestää myös ajankohtaiskoulutusta ja edistää ulkomaankauppaa sekä jäsentensä verkostoitumista.

Turun kauppakamarin palvelut
----------------------------

Kauppakamarilla on viranomaisasema erilaisten asiakirjojen myöntäjänä ja vahvistajana. Tällaisia asiakirjoja ovat esimerkiksi: 

* ulkomaankaupassa tarvittavat ATA carnet -tulliasiakirjat
* CPD/China-Taiwan Carnet
* Euroopan yhteisön yleiset alkuperätodistukset
* kauppalaskut
* suositukset vientiyrityksille
* Full confidence -todistukset
* Force majeure -todistukset
* muut erityistodistukset

Muita palveluita: 

* juridisiin kysymyksiin, verotukseen ja työsuhteisiin liittyvä neuvonta
* opastus ulkomaankaupan asiakirjoihin liittyvissä asioissa
* taloushallinnon kansiot
* ESCROW - lähdekoodin säilytys
* nimeää hakemuksesta välimiehiä välimiesmenettelyyn
* välittää Keskuskauppakamarin ansiomerkkejä ja Kansainvälisen kauppakamarin julkaisuja.

Turun kauppakamarin julkaisut
-----------------------------

Turun kauppakamarin Vuosikirja ja kontaktit ilmestyy kerran vuodessa. Vuosikirja sisältää tietopaketin Varsinais-Suomen elinkeinoelämästä ja kauppakamarin toiminnasta ja siinä on lueteltu Turun kauppakamarin jäsenyritykset yhteystietoineen.

Turun kauppakamarin jäsen- ja sidosryhmälehti on nimeltään Kauppakamari.

Turun World Trade Center heinäkuussa 2007.

WTC Turku
---------

Turun kauppakamari toimii myös Turun World Trade Centerin taustaorganisaationa. Ulkomaankauppaa edistävä toiminta toteutetaan pääosin WTC Turun toimesta. Toimintamuotoja ovat kaikille avoimet tilaisuudet asiantuntijapuheenvuoroineen, WTC Turku Klubi, WTC Turku Partnerit, kansainvälisten delegaatioiden vastaanotto, verkkosivun Palveluhaku, sekä Akateeminen & WTC Turku Book Club. WTC:n palveluissa keskeisenä tekijänä ovat yhteistyö eri verkostojen ja organisaatioiden kanssa Suomessa ja maailmalla, sekä kokonaisvaltainen tiedonjakaminen eri kansainväliseen liiketoimintaan liittyvistä aiheista. WTC Turku sijaitsi vuoteen 2018 asti osoitteessa Veistämönaukio 1-3, josta se muutti vastavalmistuneeseen Vierailukeskus Jokeen.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun kauppakamarin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* World Trade Center Turku
* Tiedote WTC Turun muutosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Claes Rydman, 1965
**Claes Gustav Wilhelm Rydman** (4. joulukuuta 1917 Helsinki – 11. heinäkuuta 2006 Saksa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rydmanin vanhemmat olivat agronomi Axel Rydman ja vapaaherratar Anna Aminoff ja puoliso vuodesta 1962 terveyssisar Ebba Christina Lindholm. Rydman valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1936. Hän oli Oy Lito-Björkell Ab:n myyntipäällikkö ja toimitusjohtaja 1940–1955 ja Oy Scan-Auto Ab:n toimitusjohtaja 1956–1977. Oy Importer Ab:n toimitusjohtaja Rydman oli vuodesta 1963. Rydmanilla oli merkittävä rooli, kun Saab-autoja alettiin valmistaa Suomessa. Saabien edustuksen hän oli hankkinut 1963 Scan-Autolle, jolla oli aiemmin vain Scanian valmistamien autojen edustus. Hän vaikutti myös siihen, että Suomen ilmavoimille hankittiin Saab Scanialta 1960-luvulla Saab Safir -lentokoneita. Rydmanilla oli useita liike-elämän luottamustehtäviä. Kunniarajajääkärin ja kunniamerivartijan arvot saanut Rydman oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ihmiset. Kuolleet. Ruotsin kuningaspari viihtyi toimitusjohtajan huvilalla. Kauppaneuvos Claes Rydman. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  29.7.2006. Viitattu 6.11.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1978, s. 825. Viitattu 6.11.2022.
3. ↑  Merkkipäivän mietteitä. Autokauppa tullut pitkäjänteiseksi.  *Uusi Suomi*, 4.12.1977, nro 327, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.11.2022.
**Khenchelan maakunta** (arab. ولاية خنشلة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Khenchelan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 715 neliökilometriä. Asukkaita on 508 100 henkeä (vuonna 2021, arvio).

Khenchelan maakunta rajoittuu pohjoisessa Oum El Bouaghin, idässä Tébessan, etelässä El Ouedin ja lännessä Biskran ja Batnan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Aurèsvuoret, ylängöt, tasangot sekä etelän hiekkarot ja suolajärvet. Ilmasto on mannermainen pohjoisessa ja muistuttaa Saharaa etelässä. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä. Vuotuinen sademäärä on vuorilla 700–1 200 ja etelässä 200 millimetriä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti kahdeksaan piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 21 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Touila, Babar, Bouhmama, Chechar, El Hamma, Kaïs, Khenchela ja Ouled Rechache.

Khenchelasta on maantieyhteydet Biskraan, Batnaan, Oum El Bouaghiin ja Tébessaan. Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Khenchelassa toimii Abbas Laghrourin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat seudun vuoret ja metsät, kuumat lähteet ja roomalaisajan rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monographie Wilaya de Khenchela *Aniref*. Viitattu 9.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Khenchelan matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Talitha Diggs** (s. 22. elokuuta 2002) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, viestijuoksun maailmanmestari.

Diggs voitti 400 metrin juoksun NCAA:n mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla 2022. Hän voitti samana vuonna 400 metrin ulkoratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden. Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.

Diggs juoksi 400 metrin sisäratojen Pohjois-Amerikan ennätyksen 50,15 Fayettevillessa helmikuussa 2023. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ja sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 11,27 | Baton Rouge | 30. huhtikuuta 2022 |
| **200 m** | 22,45 | Austin | 8. kesäkuuta 2023 |
| **400 m** | 49,93 | Eugene | 8. heinäkuuta 2023 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,14 | Clemson | 13. tammikuuta 2023 |
| **200 m** | 22,61 | Fayetteville | 11. helmikuuta 2023 |
| **400 m** | 50,15 **AR** | Fayetteville | 25. helmikuuta 2023 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Talitha Diggs Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Talitha Diggs Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)}


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kaufhaus des Westens eli KaDeWe Wittenbergplatzilta nähtynä
Logo
**Kaufhaus des Westens** (paremmin tunnettu lyhenteeltään **KaDeWe**) on tavaratalo Berliinissä. Tavaratalo on osa Karstadt-tavarataloketjua. Se on Manner-Euroopan suurin tavaratalo ja Euroopan toiseksi suurin heti Lontoon Harrodsin jälkeen. Sen pinta-ala on yli 60 000 neliömetriä, ja siellä on ostettavana yli 380 000 erilaista tuotetta. Joka päivä siellä käy 40 000–50 000 asiakasta. Todellinen nähtävyys on ylellinen elintarvikeosasto, jossa on myynnissä mm. satoja erilaisia makkaroita, leipiä, juustoja ja leivoksia. Kauppa sijaitsee Tauentzienstraßella Kurfürstendammin läheisyydessä, ja se on yksi Berliinin suosituimmista nähtävyyksistä.

Historia
--------

Kaupan perusti Adolf Jandorf vuonna 1905 ja rakennuksen suunnitteli arkkitehti Emil Schaudt. Se avattiin vuonna 1907. Vuonna 1927 tavaratalo siirtyi Hertien omistukseen. Toisessa maailmansodassa rakennus pääosin tuhoutui ja se jäi Länsi-Berliinin puolelle. Se avattiin uudelleen juhlahumussa vuonna 1950. Pian KaDeWestä tuli yksi Länsi-Saksan talousihmeen tunnuksista ja lännen näyteikkuna itään.

Tammikuun lopulla 2024 kerrottiin KaDeWen ajautuneen konkurssiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Berühmtestes Kaufhaus Deutschlands pleite: KaDeWe stellt Insolvenzantrag *Der Spiegel*.  29.1.2024. Viitattu 29.1.2024. (saksaksi)
2. ↑  Michael Kläsgen: KaDeWe hat Insolvenzantrag gestellt, auch Oberpollinger und Alsterhaus betroffen *Süddeutsche.de*.  28.1.2024. Viitattu 29.1.2024. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaufhaus des Westens**.
* KaDeWen virallinen sivusto