recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uusi Jerusalem** oli August Nordenskiöldin vuonna 1792 perustama ihanneyhteisö Sierra Leonessa. Kyseessä oli ensimmäinen suomalaisen perustama ihanneyhteisö. Luonteeltaan se oli uskonnollinen. Yhtenä tavoitteena oli myös perustaa vapautuneille orjille oma vapaavaltio sekä rahan vallasta vapaa oleva yhteiskunta.

Nordenskiöldin kerrotaan olevan sairas jo ennen Sierra Leoniin lähtöä. Hän matkasi kullan ja timanttien perässä rannikolta sisämaahan rahoittaakseen utopiansa. Tarinat rikkauksista olivat kuitenkin liioiteltuja. Lisäksi Nordenskiöld joutui vaikeuksiin orjavastaisten aatteidensa takia, koska ne olivat uhka paikallisille orjakauppialle ja heimoille. Nordenskiöld palasi sittemmin rannikolle. Utopia ei kovasta yrityksestä lähtenyt nousuun ja Nordenskiöld kuoli varsin pian tämän jälkeen Sierra Leonessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyytinen, Jaakko: Satumaata etsimässä *www.helsinki.fi*. Viitattu 22.2.2021.
2. 1 2  Auvinen Miikka: Retkikunnat etsivät liitonarkkua ja perustivat Afrikkaan Uutta Jerusalemia – moni pohjoinen hengenmies jäi historiaan myös seikkailuistaan *www.kirkkojakaupunki.fi*.  1.2.2021. Viitattu 22.2.2021.
3. ↑  Jakso 2: Suomalaisten utopiayhteisöjen historiaa: Uusi Jerusalem ja Amurinmaa *areena.yle.fi*.  8.4.2013. Viitattu 22.2.2021.
4. ↑  Pukkila, Outi: Suomen tunnetuimman tiedemiehen unohdettu lapsuudenkoti – ainutlaatuinen kartanomuseo odottaa korjausta *Yle Uutiset*. Viitattu 22.2.2021.
Mistulansaari.
Jelaginin palatsi.
**Mistulansaari** eli **Jelagininsaari** (ven. Ела́гин о́стров, *Jelagin ostrov*) on saari Nevan suiston pohjoisosassa Pietarin kaupungin alueella. Se sijaitsee Suuren ja Keski-Nevkan välissä. Kolme kävelysiltaa yhdistää sen Ristisaareen, Kivisaareen ja Kivinenään. Saaren pinta-ala on 0,94 neliökilometriä.

1600-luvulla Mistulansaari oli vain väliaikaisesti asuttua heinämaata, joka lienee aikaisemmin kuulunut Haapakankaan Mistulan eli Mistolan kylälle. 1700-luvun alussa saari tunnettiin venäläisellä nimellä *Mišin ostrov*, vuosisadan keskivaiheilla siitä tuli *Melgunov ostrov* ja myöhemmin se sai nimen *Jelagin ostrov* omistajansa ylihovimestari Ivan Jelaginin mukaan. 1780-luvulla saarelle rakennettiin maisemapuisto ja klassistinen Jelaginin palatsi. Vuosina 1818–1822 arkkitehti Carlo Rossi rakensi palatsin uudelleen empiretyyliseksi keisarinna Marija Fjodorovnaa varten. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa palatsi toimi keisarillisena kesäasuntona.

Vuonna 1932 Mistulansaarelle avattiin Sergei Kiroville nimetty kulttuurin ja levon keskuspuisto (ven. Центральный парк культуры и отдыха, *Tsentralnyi park kultury i otdyha*), joka on pietarilaisten suosima virkistysalue. Jelaginin palatsi toimii nykyään museona. 

Lähimmät metroasemat ovat Krestovski ostrov ja Staraja Derevnja.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 3.12.2015.
2. ↑  Kepsu, Saulo: *Pietari ennen Pietaria: Nevansuun vaiheita ennen Pietarin kaupungin perustamista*, s. 44–45. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995. ISBN 951-717-804-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mistulansaari**.
* Mistulansaari Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
*Tämä artikkeli kuvaa jatkosodan yhtymää. Vapaussodan yhtymästä on erillinen artikkeli 1. jääkäriprikaati.*

**1. Jääkäriprikaati**  (**1. JPr**) oli varusmiehistä muodostettu nopealiikkeinen ja iskukykyinen yhtymä, joka oli jatkosodan alkaessa ylipäällikön reservinä. Jääkäriprikaatiin kuuluivat jääkäripataljoonat 2, 3, 4 ja 5 ja sodan lopulla vielä panssarijääkäripataljoona. Hyökkäysvaiheessa 1941-1942 kevyt patteristo 11 taisteli 1. jääkäriprikaatin orgaanisena osana Korpiselästä Poventsaan.

Osasto Lagus
------------

1. jääkäriprikaatin perustamiseksi siirrettiin jääkäripataljoonat 2, 3 ja 4 Kuopioon, jossa prikaatinkomentajaksi määrätty eversti Urho Sihvonen perusti prikaatin kevätkesällä 1940. Kesällä prikaatinkomentajan tehtävät vastaanotti eversti Ruben Lagus.

Laguksen komentaman 1. jääkäriprikaatin sijoituspaikka oli Riihimäki-Kouvola alueella. Riihimäellä 21. kesäkuuta 1941 ilmoittautui Kevyt Patteristo 11:n komentaja kapteeni (myöh. majuri) Vesenterä eversti Lagukselle, jonka jälkeen 1. Jääkäriprikaatiin orgaanisesti liitetty patteristo jatkoi seuraavat päivät koulutuksen hiomista ja yhteistoiminnan harjoittelua jääkäripataljoonien kanssa. 1. Jääkäriprikaati sai käskyn 22. kesäkuuta 1941 valmistautua siirtymään Huutokosken-Varkauden alueelle. Samalla se liitettiin Karjalan Armeijan Ryhmä Oinoseen. Prikaatiin liitettiin heinäkuun lopulla panssaripataljoona, jolloin muodostettiin osasto Lagus. Osastoon kuuluivat panssaripataljoonalla vahvennetun prikaatin lisäksi jalkaväkirykmentti 44, kenttätykistörykmentti 3:n III patteristo, raskaat patteristot 2 ja 3, pioneeripataljoona 1 sekä 12. autokomppania.

Sotatoimien alettua osasto aloitti 5. syyskuuta etenemisen tavoitteena Aunus ja Mäkriän risteys. Vielä samana iltana tapahtuneen Aunuksen valtauksen jälkeen osasto jatkoi edelleen Tuuloksenjoen kautta Syvärille ja Petroskoihin.

Panssaridivisioona
------------------

Panssaripataljoonasta tuli maaliskuussa 1942 muodostetun panssariprikaatin I pataljoona ja osasto Laguksesta tuli kesäkuussa Panssaridivisioona, johon jääkäriprikaati kuului. Prikaati siirrettiin kesäkuussa 1943 etulinjaan Syvärin rintaman länsiosaan.

Komentajat
----------

* Albert Puroma 1944 - elokuu 1944

Lähteet
-------

* toimituskunta: *Hämeen jääkäripataljoona*. Hämeenlinna: Arvi A. Karisto, 1974. ISBN 951-99014-5-0.
* toimituskunta: *Kymen jääkäripataljoona*. Hamina: Myllykosken kirjapaino, 1961.
* Suominen, Pertti: *Jääkäripataljoona2 - Uudenmaan jääkäripataljoona 1921-1971*. Santahmaina: Uudenmaan jääkäripataljoona ja Uudenmaan jääkäripataljoonan kilta, 1971. ISBN 951-99014-5-0.
* Merikallio, Väinö (1954 [1942]): Jääkäriprikaati hyökkää. JPr:n taisteluvaiheet Moskovan rauhan rajalta Tuulosjoelle. Otava: Helsinki.
* Seppälä, Helge (1966): Kevyt Patteristo 11 Suomen sodassa 1941–1945. Teoksessa Mauri Sallinen (toim.) Jääkäritykistö 1916–1966, WSOY: Helsinki, 166–183.
* Paulaharju, Jyri (1996): Jääkäritykistö 1916–1996. Jääkäritykistön kilta Ry: Hämeenlinna

### Viitteet

1. ↑  Hämeen jääkäripataljoona s. 117
2. ↑  Kymen jääkäripataljoona s. 44
3. ↑  Suominen, Pertti s. 62
4. ↑  Merikallio 1954 [1942]: 14-15; Seppälä 1966, 166–168; Paulaharju 1996, 59–60.
Voyagerin kultainen levyLevyn kansi, sisältää symbolisia tietoja ja ohjeitaLevyn sijainti Voyagerissa (keskellä alhaalla vasemmalla)
**Voyager Golden Record** on Voyager 1 & 2 -luotainten mukana avaruuteen lähetetyt *kultaiset äänitteet*, joihin tähtitieteilijä Carl Saganin johtama komitea valitsi kuvia, musiikkia ja ääniä maapallon elämästä ja kulttuurista.
Äänitteet on tarkoitettu kaikelle maapallon ulkopuoliselle elämälle tai ehkäpä tulevaisuuden ihmisille, jotka voivat löytää ne. Voyagerit eivät ole suuntaamassa mihinkään tiettyyn tähteen, mutta noin 40 000 vuoden päästä Voyager 1 on vain 1,6 valovuoden päässä AC+79 3888 -tähdestä, Käärmeenkantajan tähdistössä.

Voyagerit ovat kuitenkin suureen maailmankaikkeuteen verrattuna niin pieniä, että on hyvin epätodennäköistä, että äänitteet kohtaavat ulkopuolista elämää. Jos avaruusolennot kuitenkin löytävät äänitteet, se tapahtuu luultavasti kaukana tulevaisuudessa; siksi äänitteet nähdään pikemminkin aikakapseleina, kuin pyrkimyksenä kommunikoida avaruusolentojen kanssa.

Varsinaiset levyt ovat kullalla päällystettyjä kuparilevyjä, joiden kantena toimii kullalla päällystetty alumiinilevy. Kannet sisältävät symbolisia merkkejä ja piirroksia, kuten ohjeita levyn käyttöön sekä tietoja aurinkokunnan sijainnista Linnunradassa. (Levyt vaativat vinyylisoittimen.)

Katso myös
----------

* Maan ulkopuolinen elämä
* Voyager

Aiheesta muualla
----------------

* Official NASA JPL page about the Golden Record
* Multimedia showcase with the contents of the Golden Record
* Web site with all of the images, languages, and sounds on the Record. (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voyager Golden Record**.
Voyager

* Voyager 1
* Voyager 2
* *Voyager Golden Record*
Voïdokoilián ranta.
Voïdokoilián ranta ilmasta.
**Voïdokoiliá** (kreik. Βοϊδοκοιλιά, joskus translitteroituna *Voïdokiliá*) on hiekkaranta Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Pýlos-Néstoraksen kunnassa Messenian alueyksikössä noin 12 kilometriä pohjoiseen Pýloksen kaupungista, kapealla kannaksella joka erottaa Giálovan laguunin eli Divárin laguunin Joonianmerestä.

Voïdokoiliá herättää huomiota lähes täydellisellä ison oomega-kirjaimen (Ω) tai "hevosenkengän" muodollaan. Se muodostuu puolikaarenmuotoisesta lahdenpohjukasta ja hiekkarannasta. Kummallakin puolella lahden suuta on suuret kalliot. Rantaa on kutsuttu yhdeksi Kreikan ja koko Välimeren alueen kauneimmista rannoista. Alue on suojeltu ja säilynyt suhteellisen luonnontilaisena.

Antiikin aikana lahden arvellaan olleen Pyloksen kaupungin satama. Varhaisin maininta rannasta on oletettavasti jo Homeroksella, joka kutsuu kaupunkia nimityksellä "hietava Pylos" ja kertoo Nestorin ottaneen hiekkaisella rannalla vastaan Telemakhoksen. Rannan lähellä sijaitsevat niin kutsuttu Nestorin luola sekä antiikin Pyloksen akropolis eli nykyinen Palaiókastron kukkula.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Voidokilia (Βοϊδοκοιλιά) Beach *Voidokilia.com*. Viitattu 20.5.2019.
2. ↑  Tiesitkö, että yksi Kreikan kauneimmista rannoista löytyy jostain aivan muualta kuin saarilta? *Rantapallo*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Homeros: *Ilias* 9.153, *Odysseia* 3.1–48, 4.633.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voïdokoiliá** Wikimedia Commonsissa
**Taxi** on gibraltarilainen pop-rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 2005 hajonneen Melon Diesel -yhtyeen jäsenet Dylan Ferro, Daniel Fa ja Danuel Bugeja. Yhtenä syynä Melon Dieselin hajoamiseen oli kiista siitä, pitäisikö laulujen sanoitukset tehdä englanniksi vai espanjaksi. Taxi valitsi espanjan kielen. Se on pysynyt muodollisesti alkuperäisjäsenten muodostamana triona, vaikka sitä ovat täydentäneet basisti ja rumpali, aluksi Cristian Cortes ja Tristan Tonna, myöhemmin veljekset Matt ja Gregg Bissonnette ja levyltä *Mirando Atras* alkaen Marcelo Fuentes ja Vicente Climent.

Taxi oli latinalaisen rockin Grammy-palkintoehdokkaana vuonna 2010.

Albumit
-------

* *Libre* (2005)
* *Mil Historias* (2006)
* *Mirando Atrás* (2008)
* *Aquí y Ahora* (2010)

Lähteet
-------

1. ↑  De Melón Diesel a Taxi por una cuestión de idioma El Mundo. Viitattu 13.9.2012. (espanjaksi)
2. ↑  Biography *New Music and Songs*. MTV. Viitattu 13.9.2012.
3. ↑  First ever Latin Grammy nomination for Taxi  9.9.2010. Gibraltar Chronicle.  Arkistoitu 27.3.2012. Viitattu 13.9.2012. (englanniksi)
**Costa neoRomantica** on vuonna 1993 *Costa Romantica* -nimellä valmistunut Costa Crocieren risteilyalus. Laivalla on capri-uimala ja neljä ravintolaa. Laiva uudistettiin vuosien 2011 ja 2012 aikana San Giorgio del Porton -telakalla Genovassa ja se aloitti risteilyt uudistettuna maaliskuun alussa 2012. Uudistuksen jälkeen alus nimettiin uudelleen *Costa neoRomanticaksi*. Siihen lisättiin hyttejä ja sen sisätiloja sekä ulkonäköä uudistettiin.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Fincantieri, C. N. Italiana (Breda) -telakalta Venetsiasta Italiasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 5899 ja alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1992. *Costa Romanticaksi* nimetty alus luovutettiin 22. syyskuuta 1993 napolilaiselle Costa Crociere SpA:lle.

Liikennöinti
------------

Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä 7. lokakuuta 1993 Genovasta Kanariansaarille. Se lähti 20. lokakuuta Genovasta Miamiin, jossa se asetettiin 21. marraskuuta Miamista Karibianmeren risteilyille. Kesäisin alus jatkoi Välimeren risteilyillä. Aluksen kotisatamaksi muutettiin vuonna 2000 Genova.

Aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo 25. helmikuuta 2009 ja sen lähestyessä Uruguayn rannikkoa myös yksi generaattori syttyi tuleen. Alus saapui 29. lokakuuta 2011 Genovaan San Giorgio del Porton telakalle modernisoitavaksi, mistä se palasi helmikuussa 2012. Alus asetettiin risteilykäyttöön nimettynä *Costa neoRomanticaksi*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  faktaomfartyg.se (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Costa Romantican webkamera ja reitti
**Saksun** on kylä Streymoyn saaren luoteisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Sundan kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 19.

Kylässä sijaitseva Dúvugarðurin maatila aloitti toimintansa jo ennen 1600-lukua ja on toiminnassa edelleen. Toisen lähteen mukaan tila perustettiin 1800-luvulla. Vanhin osa tilasta oli asuttu toiseen maailmansotaan saakka, ja se toimii nykyisin keskikesällä avoinna olevana museona, joka esittelee färsaarelaista elämää keskiajalta 1900-luvun alkuun. Kylän nykyinen nurmikattoinen kivikirkko on valmistunut vuonna 1858. Alun perin kylässä oli pieni kappeli, jota käytettiin uskonpuhdistukseen saakka. Tämän jälkeen kylän asukkaiden täytyi kirkonmenoihin osallistuakseen vaeltaa vuorten yli kahden tunnin matka läheiseen Tjørnuvíkin kylään. Nykyisin Saksun on färsaarelaisten keskuudessa suosittu päiväretkikohde kesäaikaan.

Dúvugarðurin maatila. Taustalla Pollurin-vuorovesilaguuni.
Saksunin kirkko.
Vuorovesilaguuniin syöksyvä vesiputous Saksunissa.
Saksunin kylään ei ole julkista liikennettä, joten sinne pääsee joko omalla autolla tai vaeltamalla läheisestä Haldarsvíkin tai Tjørnuvíkin kylästä.

Maantiede
---------

Saksunin kylä sijaitsee Streymoyn saaren luoteisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa. Kylä sijaitsee lähellä Streymoyn luoteisinta kohtaa. Saksun sijaitsee reilun kymmenen kilometrin päässä Hvalvíkin kylästä luoteeseen. Kylä sijaitsee Dalsájoen rannalla entisen syvän ja kapean merenlahden pohjukassa. Merenlahti toimi hyvänä luonnonsatamana, mutta myrskyn seurauksena lahti täyttyi hiekasta ja nykyisin kylän länsipuolella sijaitsee merenlahden sijasta pyöreä Pollurin-niminen vuorovesilaguuni, jota ympäröivät louhikot ja vesiputoukset. Esimerkiksi Gellingarájoki syöksyy laguuniin muodostaen vesiputouksen. Saksunin kylää ympäröivät korkeat vuoret pohjoisessa, idässä ja etelässä.

Väestö
------

Näkymä Saksuniin vuorovesilaguunilta talviaikaan.
Oheisessa taulukossa esitetyt Saksunin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen (fääriksi *Hagstova Føroya*) tietoihin.

| Vuosi | Väkiluku yhteensä | Miehiä | Naisia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | 25 | 12 | 13 |
| 1987 | 26 | 12 | 14 |
| 1989 | 27 | 13 | 14 |
| 1991 | 26 | 12 | 14 |
| 1993 | 32 | 15 | 17 |
| 1995 | 34 | 16 | 18 |
| 1997 | 30 | 15 | 15 |
| 1999 | 31 | 14 | 17 |
| 2001 | 30 | 15 | 15 |
| 2003 | 34 | 17 | 17 |
| 2005 | 32 | 17 | 15 |
| 2007 | 25 | 14 | 11 |
| 2009 | 25 | 17 | 8 |
| 2011 | 20 | 13 | 7 |
| 2013 | 19 | 12 | 7 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Saksun Faroeislands.dk. Viitattu 23.4.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Population 1. January by village/city, year and gender Hagstova Føroya. Viitattu 23.4.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Stone, Andrew et al.: *Scandinavian Europe*, s. 123. Lonely Planet, 2009. ISBN 1741049288. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.4.2013). (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6 7  Proctor, James: *Faroe Islands*, s. 78–79. 2. painos. Bradt Travel Guides, 2008. ISBN 1841622249. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.4.2013). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksun** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Espanjan laivaston lentotukialuksesta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**SNS Dédalo** oli Espanjan laivaston lentotukialus. Alus oli vuodesta 1967 Espanjan laivaston lippulaivana, kunnes lentotukialus *Príncipe de Asturias* korvasi sen. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston toisessa maailmansodassa ollut *USS Cabot*.

Valmistus
---------

Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1943 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 24. heinäkuuta.

Palvelus
--------

Alukseen osui toisen maailmansodan aikana kahdesti kamikaze ja lisäksi siihen osui lentopommi. Alus poistettiin palveluksesta 11. helmikuuta 1947, mutta se palautettiin lentäjien koulutukseen jo lokakuussa 1948. Se palautettiin reserviin tammikuussa 1955. Alus luokiteltiin uudelleen AVT-3:ksi toukokuussa 1959. *Cabot* oli ollut yli 12 vuotta varastoituna, kun se lainattiin elokuussa 1967 Espanjalle, joka osti sen 1972.

*Dédalo* oli vuoteen 1976 sukellusveneidentorjuntatukialuksena kalustonaan SH-3D Sea King -helikopterit. Vuoden 1972 testien jälkeen alukselle päätettiin sijoittaa AV-8S Matador koneita modernisoinnin päätyttyä. Aluksen etukansi jouduttiin päällystämään metallilla puisen kannen kärsittyä suihkumoottorien kuumuudesta. Alukselle ei kuitenkaan asennettu nousua helpottavaa hyppyriä, mikä rajoitti lentokoneiden asekuormaa. Ensimmäiset Matadorit luovutettiin Espanjan laivastolle 1976 ja toinen 1980.

Alus korvattiin 1988 Espanjassa valmistetulla *Príncipe de Asturiaksella* ja poistettiin palveluksesta elokuussa 1989. Alus luovutettiin yhdysvaltalaiselle yritykselle museoalukseksi. Yritys ei kuitenkaan selvinnyt velvoitteistaan, joten alus joutui Yhdysvaltain hallitukselle, Alus myytiin romutettavaksi 2002.

Alus purjehti Espanjan laivaston alaisuudessa 1 650 vuorokautta, joiden aikana se teki 300 000 merimailin matkan. Aluksella kirjattiin 30 000 nousua ja laskua, joiden aikana tuhoutui yksi AV-8A ja kolme AB212-helikopteria.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SNS Dédalo (R01)**.
* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Polmar, Norman: *Aircraft Carriers - A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909-1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Chesneau, Roger s. 232
2. ↑  Chesneau, Roger s. 235
**Valois’n Isabella** (9. marraskuuta 1389 – 13. syyskuuta 1409) oli Ranskan prinsessa, kuningas Kaarle VI:n ja Baijerin Isabellan tytär. Hän oli Rikhard II:n puolisona Englannin kuningatar 1396–1400.

Isabella syntyi Pariisissa. Hänen nuorempiin sisaruksiinsa kuuluivat John (Dauphin), Katariina ja Kaarle. Katariina meni myöhemmin naimisiin kuningas Henrik V:n kanssa.

31. lokakuuta 1396 kuusivuotias Isabella naitettiin Englannin Rikhard II:lle rauhan säilyttämiseksi. Liiton poliittisuudesta huolimatta Rikhardin ja lapsi-Isabellan suhde oli molemminpuolisesti kunnioittava. He eivät asuneet yhdessä, vaan Isabella kasvoi Windsorin linnassa missä hänen aviomiehensä vieraili ja toi hänelle lahjoja.

Isabella muutti Wallingfordin linnaan protestiksi, kun Rikhard lähti sotaretkelle Irlantiin. Paluumatkalla Englantiin Rikhard vangittiin, ja Isabella määrättiin uuden kuninkaan Henrik IV:n tahdosta muuttamaan pois Windsorista ja asettumaan Salisburyn piispan palatsiin. Rikhardin kannattajat kertoivat Isabellalle, että Rikhard oli karannut, ja houkuttelivat hänet Henrikin vastaisen kapinan keulakuvaksi. Muut kapinajohtajat mestattiin, mutta Isabellan todettiin olleen liian nuori ymmärtämään tekojaan.

Henrik IV päätti, että Isabellan pitäisi naida hänen poikansa Henrik, mutta Isabella kieltäytyi kaikesta kanssakäymisestä prinssin kanssa. Ehdotuksesta hän kuitenkin päätteli aviomiehensä kuolleen ja aloitti suruajan välittämättä Henrik V:n käskystä ja aikanaan Henrik päästi Isabellan palaamaan Ranskaan.

29. kesäkuuta 1406 Isabella nai serkkunsa Charlesin, Orléansin herttuan. Hän kuoli vuonna 1409 tai 1410 synnytykseen noin kahdenkymmenen vuoden ikäisenä jättäen maailmaan tyttärensä, Valois’n Jeannen. Jeanne nai Alençonin herttua Jean II:n vuonna 1424, mutta avioliitto päättyi lapsettomana Jeannen kuolemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isabella Of Valois (1389–C. 1410) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 12.3.2023.
2. 1 2  Isabella of Valois 9 November 1389 - 13 September 1409 *English Monarchs*. Viitattu 12.3.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Isabella of Valois
**Carl Immanuel Qvist** (23. syyskuuta 1827 Hamina – 30. tammikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja sanomalehtimies.

Qvistin vanhemmat olivat kirkkoherra Carl Johan Qvist ja Catharina Naht. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1850 ja lisensiaatiksi 1852 (väitöskirjan aihe *De philosophia juris Hegeliana*). Qvist perusti Johannes Alfthanin kanssa Wiborg-lehden ja toimi sen avustajana ja päätoimittajana 1855–1860. Tämän jälkeen hän avusti muitakin liberaaleja sanomalehtiä ja toimi 1861 sen hyväksi, että Tammikuun valiokuntaa koskevasta suunnitelmasta olisi syntynyt perustuslain edellyttämä valtiopäiväkutsu. Jouduttuaan liikemiehen toimissaan vararikkoon ja menetettyään samaan aikaan vaimonsa ja lapsensa koleran uhrina Qvist ryhtyi 40-vuotiaana opiskelemaan lääkäriksi. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1873. Hänen lääketieteen väitöskirjansa ja eräät muutkin julkaisunsa koskivat juuri koleraa. 1873 Qvististä tuli Helsingin kaupungin vt. ja 1878 vakinainen kaupunginlääkäri. Hän teki muun muassa aloitteen Marian sairaalan perustamisesta. 1877 Qvist sai vastuulleen rokotusainevarikon ja teki sitten useiden vuosien aikana mikroskooppisia ja bakteriologisia tutkimuksia keinotekoisesti tuotetusta rokotusaineesta, jotka eivät kuitenkaan johtaneet toivottuihin tuloksiin. Helsinkiin rakennettiin 1894 hänen aloitteestaan eläinvaksiinin valmistuslaitos.

Qvistin ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Selma Fredrika Poppius (k. 1867) ja toinen vuodesta 1885 Sofia Elisabet Renqvist (k. 1920).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 599–600. Helsinki: WSOY, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* J. E. Railo: / Qvist, Carl Immanuel (1827–1897) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.1.2013.
* Kotivuori, Yrjö: Carl Immanuel Qvist. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 19.1.2013.
* Forsius, Arno 1998. Carl Immanuel Qvist – sanomalehtimies, poliitikko, teollisuusmies ja kaupunginlääkäri. Suomen Lääkärilehti, no. 14, s. 1721.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Polygoni** (*Polygonin muotoinen rakennus*) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta rakennuksesta Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen oletetaan toimineen kauppapaikkana. Rakennuksen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.

Polygonin muotoisen rakennuksen raunioita.
Polygonin muotoinen rakennus oli rakennettu roomalaisella kaudella 200-luvulla jaa. Se sijaitsi Dionin pohjois-eteläsuuntaisen pääkadun (*cardo maximus*) ja itä-länsisuuntaisen pääkadun (*decumanus maximus*) risteyksessä lähellä Praetoriumia. Rakennus oli ulkopuolelta pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen. Sen keskiössä oli rakennukselle nimen antanut 12-kulmainen, lähes pyöreä piha, jonka ympärille muut rakennuksen tilat oli sijoiteltu. Pihaa kiersi kauttaaltaan portiikki, josta oli pääsy näihin muihin huoneisiin. Pihan ja portiikin sekä etelä- että pohjoispuolella oli pitkulaiset etuhuoneet, joiden itä- ja länsipäät olivat apsiksen muotoisia. Pihan länsi- ja itäpuolella oli puolestaan eksedrat, joista ensin mainittu oli suorakulmainen ja viimeksi mainittu puolikaaren muotoinen. Etuhuoneiden ja eksedrojen välissä oli neljä paria pienempiä huoneita. Koko rakennuksen sisäänkäynti oli eteläsivulta etelänpuoleisen etuhuoneen kautta.

Rakennuksen lattiat oli koristeltu mosaiikeilla. Eteläisen etuhuoneen mosaiikissa on kaksi paria painijoita sekä vanhempi mies, joka voidaan kampauksensa perusteella tunnistaa ammattimaiseksi urheilijaksi, todennäköisesti painijoiden valmentajaksi.

Rakennuksen kokonaispinta-ala oli noin 1 400 neliömetriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dionin esittely (Flash) (Dionin arkeologisen puiston verkkosivut) *Δίον Αρχαιολογικό Πάρκο*. Viitattu 13.3.2017.
2. 1 2 3 4  Polygonal Building (Opastaulu) Dionin arkeologinen alue. Viitattu 13.3.2017.
**Marco Campos** (24. helmikuuta 1976 Curitiba – 15. lokakuuta 1995 Pariisi) oli brasilialainen autourheilija. Hän kuoli Formula 3000 -kilpailun käydyssä osakilpailussa Ranskassa. Hän on ainoa, joka on kuollut Formula 3000 -kilpailussa.

Ura
---

Campos oli ennen Formula 3000 -uraansa menestyvä karting-autoilija. Vuonna 1993 hän voitti Etelä-Amerikan karting-mestaruuden. Tämän jälkeen hän siirtyi Formula Opel -mestaruussarjaan, voittaen ensimmäisenä vuotenaan Draco Junior tallissa ajaneena.

Camposin hyvä ystävä Mario-Alberto Bauér neuvotteli sopimuksen Marcolle Willi Weberiltä WTS F3 -talliin kuten tallikaverinsa Ralf Schumacher. Mutta brasilialainen sponsori houkutteli Camposin jäämään Draco-talliin kun talli oli siirtymässä Formula 3000 -mestaruussarjaan vuonna 1995.

Joukossa olevan uustulokkaan Lola-Cosworthin seurausten johdosta Camposin oli vaikea saavuttaa pisteitä aloittelijakautenaan ja kokonaispisteet antoivat hänelle neljännen sijan.

Formula 3000 -tulokset
----------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Draco Engineering | GBRKesk. | ESPKesk. | PAU13 | ITA4 | GERKesk. | BEL8 | POR9 | FRA10 | 3 | 13. |

Kuolema
-------

Campos sai surmansa onnettomuudessa kauden päätöskilpailussa Ranskassa 14. lokakuuta. Viimeisellä kierroksella ennen Adelaiden mutkaa hän törmäsi Thomas Biagin autoon, jolloin hänen autonkeulansa nousi ilmaan. Auto törmäsi betoniseinään, jolloin Camposin pää joutui puristetuksi seinän kulmaan. Hän vielä sen jälkeen ajautui autossa pitkin hiekka-aluetta. Hänelle aiheutui kallovaurioita, aivovammoja ja syvä kooma. Hän kuoli kilpailun jälkeisenä päivänä Pariisissa.

Muuta
-----

Hänen veljensä, Júlio, meni karting ja formula-mestaruussarjojen läpi, voittaen Skip Barberin mestaruussarjassa vuonna 2001 Yhdysvalloissa. Nykyään hän kilpailee Brasilian Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa.
**Canon EF 300mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF 300mm f/2.8L USM
* Canon EF 300mm f/2.8L IS USM
* Canon EF 300mm f/2.8L IS II USM
* Canon EF 300mm f/4L USM
* Canon EF 300mm f/4L IS USM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF 300mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Polydektes** (m.kreik. Πολυδέκτης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Serifoksen kuningas, Magneen ja nimettömäksi jääneen najadin poika.[1]

Polydektes rakastui Danaeen, jonka hänen veljensä Diktys oli pelastanut luokseen, mutta ei voinut saada tätä tämän pojan Perseuksen vartuttua aikuiseksi. Niin hän kokosi ystävänsä, ja teeskennellen keräävänsä myötäjäisiä Hippodameiaa varten, vaati näitä tuomaan hänelle hevosia häälahjaksi. Perseuksella, joka eli kalastajan suojissa, ei hevosia ollut, joten hän ilmestyi hoviin tyhjin käsin. Sen sijaan hän lupasi tuoda kuninkaalle mitä tahansa tämä haluaisi. Polydektes lähetti Perseuksen tällöin noutamaan Medusan päätä, jonka Perseus oli itse maininnut aiemmin olevan mahdollista toivoen pääsevänsä tästä eroon. Samalla hän painotti, ettei Perseus voisi tulla takaisin ilman päätä.[2]

Kun Perseus lopulta palasi Serifokseen gorgon pää mukanaan, hän joutui huomaamaan, että hänen poissa ollessaan hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet pakenemaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuuden vuoksi. Raivoissaan tästä hän syöksyi palatsiin, jossa Polydektes, yllättyneenä edes näkevänsä Perseusta enää koskaan, ei uskonut, että hän todellakin olisi surmannut Medusan. Tällöin Perseus otti säkistään gorgon pään esiin kehottaen heitä katsomaan todistetta, jolloin sekä kuningas että tämän avustajat kivettyivät niille sijoilleen.[3][4]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.6 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.4.2 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.4.3 (engl. käännös).
4. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* v.236-249 (engl. käännös).
**Canon EF 24–70mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF 24–70mm f/2.8L USM
* Canon EF 24–70mm f/2.8L II USM
* Canon EF 24–70mm f/4L IS USM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF 24–70mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre** eli **SNCAC** (vapaasti suomennettuna *Keskinen ilmailuteollisuusyhtiö*) oli ranskalainen lentokonetehdas.

Historia
--------

SNCAC-valtionyhtiö syntyi vuonna 1936, kun kurjassa taloudellisessa tilassa olevat Farmanin Boulogne-Billancourtin tuotantolaitos ja Hanriotin Bourgesin tuotantolaitos yhdistettiin lentokoneteollisuuden kansallistamisen seurauksena. Vuonna 1945 siihen yhdistettiin Loire-Nieuport (Issy-les-Moulineaux).

SNCAC lakkautettiin kesäkuussa 1949. Siihen kuuluneet tehtaat liitettiin Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord (SNCAN, Pohjois-Ranskan lentokonetehdas) yhtiöön.

SNCAC valmisti matkustajalentokoneita, lentoveneitä, muita vesilentokoneita, koulukoneita ja raskaita pommikoneita Armée de l'Airille. Se rakensi valtion rahoituksella useita prototyyppejä, joista vain harvat pääsivät sarjatuotantoon.

Lentokoneet
-----------

SNCAC NC 1071
* SNCAC NC.211 Cormoran nelimoottorinen kuljetuskone
* SNCAC NC.2233 nelimoottorinen pommikone (15 Ranskalle)
* SNCAC NC.232.2 (55 valmistettu Ranskalle ja 3 Suomelle)
* SNCAC NC.410
* SNCAC NC.600
* SNCAC NC.701 rahtikone (240 konetta, toisen maailmansodan jälkeen).
* SNCAC NC.840
* SNCAC NC.857
* SNCAC NC.900
* SNCAC NC.1070
* SNCAC NC.1072
* SNCAC NC.1080
* SNCAC NC.3021

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SNCAC**.
* SNCACin kuvaus Aviafrance.com-sivustolla (ranskaksi)
Dvorak-näppäimistö
**Dvorak-näppäinjärjestyksen** suunnittelivat August Dvorak ja William Dealey 1920- ja 1930-luvuilla vaihtoehdoksi yleiselle QWERTY-järjestykselle englannin kielen kirjoittamiseen.

Yleistä
-------

Dvorak ja Dealey tutkivat kirjainten esiintymistiheyksiä ja käden ominaisuuksia ja suunnittelivat järjestyksen näiden periaatteiden mukaan:

* Kirjaimet on helpompi kirjoittaa vuorotellen eri käden sormilla.
* Paras nopeus ja tehokkuus saavutetaan, kun yleisimmät kirjaimet ja kirjainparit ovat helpoimmat kirjoittaa. Ne tulee sijoittaa suoraan sormien alle käsien perusasennossa.
* Vastaavasti harvinaisimmat kirjaimet pitää sijoittaa alimmalle riville, koska alin rivi on hankalin sormille.
* Oikealla kädellä pitää olla enemmän työtä, koska suurin osa ihmisistä on oikeakätisiä.
* Kirjainpareja on vaikeampi kirjoittaa vierekkäisillä sormilla kuin kauempana toisistaan olevilla.
* Yleensä kirjoittamisen tulisi edetä näppäimistön laidalta keskelle päin. Kokeile kumpi on helpompaa, rummuttaa pöytää pikkusormesta etusormeen päin vai etusormesta pikkusormeen päin. Useimpien ihmisten mielestä ensimmäinen on helpompaa.

Käyttö suomen kirjoittamiseen
-----------------------------

Dvorak-näppäimistö ä- ja ö-kirjaimilla
Dvorak-järjestys soveltuu kohtalaisesti myös suomen kirjoittamiseen. Pahimpana haittana on suomessa yleisen L-kirjaimen hankala sijoittelu. Puuttuvat Ä- ja Ö-kirjaimet voi sijoittaa hankaliinkin paikkoihin vakio-Dvorak-järjestystä muuttamatta, koska ne eivät ole yleisimpiä kirjaimia suomessakaan. Esimerkiksi ArkkuDvorak-järjestys säilyttää yleisen Dvorak-järjestyksen sijoittamalla pienet ä- ja ö-kirjaimet samaan näppäimeen. Toinen vaihtoehto on sijoittaa ne muuntonäppäinten taa, esimerkiksi Alt Gr-a:lla ä ja Alt Gr-o:lla ö. Macintoshin vakio-Dvorakilla taas saa ä:n, ö:n ja muiden vokaalien pisteet käyttämällä alt-u:n takana olevaa "kuollutta näppäintä" samaan tapaan kuin suomalaisen QWERTY-näppäimistön oikeassa yläkulmassa olevaa ¨-umlautnäppäintä. Yleinen Dvorak-järjestys on yleensä otettavissa helposti käyttöön vieraillakin tietokoneilla, mikä voi olla perusteena sen käyttöön. Myös paljon englantia kirjoittaville voi yleinen Dvorak-järjestys olla perusteltu valinta.

Erityisesti suomen kirjoittamiseen on suunniteltu erilaisia järjestyksiä, kuten DAS-näppäimistö, Airas-näppäimistö, FW-standard ja SuoRak-näppäimistö. Mahdollisena hankaluutena on saada harvinainen järjestys käyttöön eri käyttöliittymillä tai vierailla koneilla. Monissa Linux-jakeluissa on kuitenkin esiasennettuna Dvorakin ruotsalaiset versiot Svorak (X11 ja tty) ja Svdvorak (X11), joissa on skandinaaviset vokaalikirjaimet.

Lähteet
-------

1. ↑  Svorak. Ahall.se.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dvorak-näppäimistö**.
* Ohjeita ä- ja ö-kirjainten lisäämiseen Dvorak-näppäimistöön.
* ArkkuDvorak-asettelu, jossa on suomalaiset kirjaimet ä, ö sekä å.
* Ruotsalainen Svorak-järjestys, joka sopii myös suomen kirjoittamiseen.
* Suomalainen DAS-näppäinjärjestys.
**Canon EF-S 18–135mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF-S 18–135mm f/3.5−5.6 IS
* Canon EF-S 18–135mm f/3.5−5.6 IS STM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF-S 18-135mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Canon EF 400mm** voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:

* Canon EF 400mm f/2.8L IS II USM
* Canon EF 400mm f/4L DO IS USM
* Canon EF 400mm f/5.6L USM

  

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Canon EF 400mm", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Askat Rasululy Žitkejev** (kaz. Асқат Расұлұлы Жіткеев, ven. Асхат Расулович Житкеев, *Ashat Rasulovitš Žitkejev*, s. 13. huhtikuuta 1981 Taldyqorghan) on kazakstanilainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Aasian-mestari.

Žitkejev saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa 100 kg:n painoluokassa. Kukistettuaan välierässä Henk Grolin hän hävisi loppuottelussa Naidangiin Tüvshinbajarille. Hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen Sydneyssä 2000.

Žitkejev saavutti MM-pronssia 100 kg:n sarjassa Münchenissä 2001. Hän voitti Aasian-mestaruuden 100-kiloisissa 2003, 2004 ja 2008, sai hopeaa 2005 ja sijoittui viidenneksi 2000. Aasian kisoissa hän saavutti pronssia 100 kg:n painoluokassa 2002 ja 2006 sekä avoimessa luokassa 2006. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa hän oli 100-kiloisissa kolmas 2002.

Žitkejev saavutti maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa yhden kakkos- ja yhden kolmossijan. Hän voitti lisäksi Kazakstanin-mestaruuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Askhat Zhitkeyev *olympedia.org*. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  ASKHAT ZHITKEYEV JUDOKA *judoinside.com*. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Half-Heavyweight (≤100 kilograms), Men *olympedia.org*. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Half-Heavyweight (≤100 kilograms), Men *olympedia.org*. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
Janne Raitio vuonna 1994.
**Janne Kosti Raitio** (10. tammikuuta 1919 Kööpenhamina – 10. toukokuuta 1997 Espoo) oli suomalainen urkuri, Elis Mårtensonin oppilas. Hän oli violisti Eino Raition poika ja säveltäjä Väinö Raition veljenpoika.

Raitio opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa ja suoritti diplomin vuonna 1943. Hän opiskeli myös pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen johdolla sekä suoritti kapellimestarintutkinnon vuonna 1951. Raitio toimi pitkään opettajana Sibelius-Akatemiassa: 1943–1951 pianonsoiton opettajana, 1951–1956 urkujensoiton opettajana, 1956–1986 lehtorina. Hän työskenteli myös *Ilta-Sanomain* musiikkiarvostelijana 1945–1967 ja Helsingin katolisen kirkon urkuri-kapellimestarina 1950–1956.

Janne Raition puoliso oli urkuri Seija-Sisko Raitio (s. 1931). Heidän tyttärensä on violisti Silja Raitio-Heikinheimo (s. 1960), sellisti Tapani Heikinheimon puoliso.

Julkaisuja
----------

* *Lectio sonorum I–II* (1967–1970)
* *Sävelaapinen* (1977)

Lähteet
-------

* Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 337. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pendleton Ward** (s. 8. kesäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten suositun animaatiosarjan *Seikkailuhetki* luojana, jota näytetään Cartoon Network -kanavalla. Hän on myös luonut Bravest Warriorsin ja Thank You animaatioita. Hän on lapsesta asti ollut kiinnostunut animaatioista.

Ura
---

Pendleton alkoi julkaista nettisarjakuvaa nimeltään *Bueno the Bear* vuosina 2002–2003 ja poisti ne myöhemmin, koska ne olivat hänen mielestään kamalia. Hän teki myöhemmin lyhytanimaatioita Nicktoonsille ja teki siihen aikaan myös Adventure Timen pilotin 2007. 

Pendleton yritti julkaista AT:ta Nickelodeonille, mutta he kieltäytyivät ja Cartoon Network otti sarjan omaan ohjelmistoon myöhemmin. Nykyään hän työskentelee Adventure Time elokuvan parissa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Parkki Penang
**Penang** oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1905. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1923–1940. Toisen maailmansodan aikana saksalainen sukellusvene U-140 torpedoi Penangin Irlannin länsipuolella 8. joulukuuta 1940, jolloin koko aluksen 18 hengen miehistö menehtyi.

Penangin rakensi Rickmers Act Ges. Bremerhavenissa vuonna 1905 telakan omaan käyttöön alun perin nimellä *Albert Rickmers*. Laivan vetoisuus oli 2 019 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,13 metriä, leveys 12,25 metriä ja syväys 7,40 metriä. Suomeen Penang ostettiin hampurilaiselta J. H. Bachmann -yhtiöltä vuonna 1920, ensimmäinen omistaja oli John Nurminen Raumalta vuoteen 1923 saakka. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa.

Viimeiselle matkalleen Penang lähti 3 250 tonnin vehnälastissa 3. heinäkuuta 1940 Australian Port Victoriasta kohti Irlannin Queenstownia. Saksalainen sukellusvene U-140 torpedoi Penangin Pohjois-Irlannin pohjoiskärjen länsipuolella 8. joulukuuta 1940. Penang upposi 30 minuutissa, ja koko laivan 18 hengen miehistö menehtyi.

Penangin sisarlaiva oli teräsparkki Winterhude. Penangin pienoismalli on esillä John Nurminen Oy:n pääkonttorissa Helsingissä. Vuonna 1998 Penangista tehtiin dokumenttielokuva *Mies ja laiva*.

Kirjallisuutta
--------------

* *Penang pitkillä aalloilla : Pentti Luukkosen meripäiväkirjat 1934-36* ; toimituskunta Tuula ja Samuel Kaurinkoski, Marja-Liisa Suopanki. John Nurmisen säätiö, Helsinki 1999 ISBN 9529745052
* Karl-Olof Karlsson : *Dödlig seglats : en skildring av segelfartyget Penangs sista resa till Australien*. Litorale, Helsingfors 2009 ISBN 9789525045345

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Penang (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Bruzelius.info : Albert Rickmers
3. ↑  Uboat.net : Penang
**Vuorinen** on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen, osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Lapinlahden itäosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 58 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Vuorisen pituus lounaasta koilliseen on 3,5 kilometriä. Järvi levenee kohti pohjoista, missä se jakautuu Luodelahteen ja koilliseen lahteen, josta alkaa pohjoiseen virtaava lasku-uoma Vuorisjoki. Noin seitsemäsosa Vuorisesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven läntinen puolisko on huomattavasti itäistä syvempi. Syvin alue sijaitsee järven keskivaiheilla.

Vuorisen laajin saari on pohjoisessa sijaitseva noin kolmihehtaarinen Pitkäsaari. Sen pohjoispuolella sijaitsee Tulisaari, eteläpuolella Rämesaari ja länsipuolella Paskosaari. Järven itäosan matalan Levälahden alueella sijaitsee Ellinsaari.

Vuorisen vesitilavuus on 7 782 000 kuutiometriä.

Vuorinen (04.635.1.022) kuuluu Syvärinjoen valuma-alueeseen (04.635), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Syvärin alue (04.63) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Vuorinen on Syvärinjoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Suuri-Juminen. Alueeseen kuuluu 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista kahdeksan on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuorinen, vakavesi, Lapinlahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.9.2022.
3. ↑  Vuorinen. Järviwiki. Viitattu 23.9.2022.
4. ↑  Syvärinjoen valuma-alue (04.635). Järviwiki. Viitattu 23.9.2022.
**Saara Katariina Laaksonen** (s. 7. helmikuuta 1982 Paimio) on suomalainen urheilija. Hän on kilpaillut SM-tasolla crossfitissä, seiväshypyssä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa.

Yleisurheilussa Laaksonen edusti Turun Urheiluliittoa (vuoteen 2003), HKV:tä (2004–2006), Kauhajoen Karhua (2007–2010) ja vuodesta 2011 lähtien uudelleen Turun Urheiluliittoa. Hänen äitinsä Sirkka Laaksonen valmensi häntä vuoteen 2002 saakka, jonka jälkeen valmennusvastuun otti Jari Holttinen. Aikuisten SM-tasolla Laaksonen saavutti ulkoradoilta yhden kullan ja kaksi pronssia sekä sisäradoilta yhden kullan ja yhden hopean. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui vuosina 2001, 2004 ja 2007. Ulkorataennätyksensä 400 cm hän hyppäsi Vaasassa 2004 ja halliennätyksensä 405 Kuortaneella 2003.

Seiväshyppyuransa jälkeen Laaksonen on kilpaillut crossfitissä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa saavuttaen SM-mitaleita näistä jokaisessa lajissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Saara Laaksonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Kolmessa vuodessa huipulle crossfitissä: "Aluksi en saanut yhtään leuanvetoa" *Me Naiset*.  30.6.2015. Viitattu 4.4.2016.
3. ↑  SM-mitalistit 2010-2015 - Suomen Nyrkkeilyliitto Ry *nyrkkeilyliitto.com*.  Arkistoitu 25.3.2016. Viitattu 4.4.2016.
4. ↑  Tempaus 01/2016 (pdf) (s. 6) Suomen Painonnostoliitto.  Arkistoitu 22.4.2016. Viitattu 4.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |