recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Papuan territorio** (engl. *Territory of Papua*) käsitti kaakkoisen neljänneksen Uuden-Guinean saaresta vuosina 1883–1975. Vuonna 1883 Queensland liitti alueen brittiläiseen imperiumiin. Britannia kieltäytyi hyväksymästä liittämistä, mutta vuonna 1884 territoriosta tuli Britannian protektoraatti, jota kutsuttiin tuolloin *Brittiläiseksi Uudeksi-Guineaksi*. Ei ole varmaa tietoa tarkasta päivämäärästä, jolloin Britannia liitti koko alueen imperiumiinsa, mutta Papua Act 1905:n mukaan se tapahtui suunnilleen 4. syyskuuta 1888. 18. marraskuuta 1902 territorio siirrettiin Britannian Commonwealth realmin Australian vallan alle.

Vuonna 1949 Papuan territorio ja Uuden-Guinean territorio yhdistettiin hallinnolliseksi unioniksi Papuan ja Uuden-Guinean territorioksi. Unioni nimettiin uudelleen Papua-Uudeksi-Guineaksi vuonna 1971.

Lähteet
-------

* Roberts-Wray, Kenneth: *Commonwealth and Colonial Law*. F.A. Praeger, 1966. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Roberts-Wray 1966, s. 897.
2. 1 2  Roberts-Wray 1966, s. 132.
3. ↑  Papua New Guinea Act 1971. (englanniksi)
**Wiener Konzerthaus** on Wienissä, Itävallassa sijaitseva konserttitalo, joka avattiin vuonna 1913. Se sijaitsee Landstraßen kaupunginosassa. 

Ensimmäinen ajatus konserttitalon rakentamisesta syntyi vuonna 1890. Arkkitehti Ludwig Baumannin varhaiset suunnitelmat sisälsivät konserttisalin lisäksi luistelualueen ja pyöräilykerhon. Yhdistetyssä ulkoilmatilassa 40 000 katsojaa olisi voinut osallistua erilaisiin tapahtumiin. Piirustuksia ei kuitenkaan hyväksytty. Se rakennettiin lopulta vuosina 1911-1913. Arkkitehtiyhtiö olivat Fellner & Helmer; työ tehtiin kuitenkin yhteistyössä Ludwig Baumannin kanssa.

Arkkitehtonisesti Konzerthaus on harvinainen yhdistelmä historismia, sessionismia ja jugendtyyliä. Rakennuksen korkea laatu vaati vuosien varrella vain vähän muutoksia ja ne tehtiin siten, että Konzerthausin alkuperäinen ulkomuoto säilyi pitkälti.

Lähteet
-------

1. ↑  Historical Konzerthaus. Viitattu 20.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wiener Konzerthaus**.
* Wiener Konzerthaussin kotisivut (saksaksi) (englanniksi)
Yliopiston logo.
Yliopiston Mariannengassen kampusta.
Wienin kaupungisairaalan pääsisäänkäynti. Sairaala toimii yliopiston opetussairaalana.
**Wienin lääketieteellinen yliopisto** on Itävallassa Wienissä sijaitseva korkeakoulu. Se on perustettu vuonna 1365, ensin osana Wienin yliopistoa. Siitä kehittyi 1800-luvun loppupuolella maailmanlaajuisesti arvostettu lääketieteen innovaatiokeskus ja suunnannäyttäjä. Wienin lääketieteellinen yliopisto on eräs vanhimmista lääketieteen koulutusyksiköistä Euroopassa. Useat sen tutkijat ovat voittaneet Nobel-palkinnon. 

Wienin lääketieteellisen yliopiston alumni ja siellä työskennellyt Karl Landsteiner sai vuoden 1930 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon veriryhmien löytämisestä. Landsteinerin tutkimusten ansiosta verensiirtoja oli mahdollista toteuttaa turvallisesti.

Euroopan ensimmäinen keuhkonsiirto ihmiselle tehtiin Wienin lääketieteellisen yliopiston sydän- ja rintaelinkirurgian yksikössä vuonna 1989. 

Wienin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta eriytettiin omaksi yliopistokseen vuonna 2014, jolloin siis Wienin lääketieteellinen yliopisto aloitti toimintansa itsenäisenä korkeakouluna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Medical University of Vienna: A World Leader for Centuries: The History of MedUni Vienna | MedUni Vienna *Medical University of Vienna*. Viitattu 13.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Taivalantti T: Menestyksen salaisuus; miksi Wienin yliopisto lääketieteellisestä tiedekunnasta tuli innovaatiokeskus 1800-luvun lopulla? (Pro Gradu-tutkielma, Tampereen yliopisto)
3. ↑  Medical University of Vienna *Times Higher Education (THE)*.  9.9.2019. Viitattu 13.11.2019. (englanniksi)
4. ↑  The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1930 *NobelPrize.org*. Viitattu 11.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  20 Years of Lung Transplantation in Austria *web.archive.org*.  2.5.2014.  Arkistoitu 2.5.2014. Viitattu 11.2.2020.
Flora ja Zefyros, William-Adolphe Bouguereau, 1875.
**Zefyros** (m.kreik. Ζέφυρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa anemos, tuulen jumaluus, ja länsituulen henkilöitymä; jossain yhteyksissä myös luonnonvoima, jonka Aiolos saattoi halutessaan vangita tai vapauttaa. Roomalainen vastine Zefyrokselle oli Favonius.

Zefyroksella oli useita puolisoja. Hän sieppasi Khloriin, jonka hän otti myöhemmin puolisokseen.[1] Tästä suhteesta syntyi poika nimeltä Karpos.

Myös harpyija Podargen kerrottiin olleen hänen vaimonsa. Tämä synnytti Zefyrokselle kaksi tuulen nopeaa hevosta, Ksanthoksen ja Balioksen, jotka myöhemmin olivat Akhilleuksella valjastettuina vetämään hänen vaunujaan Troijan sodassa.[2][3]

Zefyroksella on osuutensa myös Hyakinthoksen kohtalossa. Tämä oli komea nuorukainen, jonka suosiosta kamppailivat sekä Zefyros että Apollon. Hyakinthoksen valittua Apollonin, Zefyros vaipui mustasukkaisuuden valtaan. Kun myöhemmin Apollon ja Hyakinthos heittelivät kiekkoa keskenään, Zefyros puhalsi kiekkoon niin, että se osui Hyakinthosta päähän ja tämä kuoli. Suruissaan Apollon loi rakkaansa maahan vuotaneesta verestä hyasintin.[4]

Psykhen tarinassa Zefyros auttoi Erosta kantamalla Psykhen tämän luolaan.[5]

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius, *Fasti* v. 193–228 (engl. käännös).
2. ↑  Homeros, *Ilias* 16.130–154 (engl. käännös).
3. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* 3.863–889 (engl. käännös).
4. ↑  Filostratos Lemnoslainen, *Eikones* ('Kuvia') 1.24 (engl. käännös).
5. ↑  Apuleios, *Kultainen aasi* iv.22 (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zefyros** Wikimedia Commonsissa
**Thomas "Zeke" Zettner** (21. syyskuuta 1948 – 10. marraskuuta 1973) oli yhdysvaltalainen The Stooges -rockyhtyeen jäsen. Hän toimi alun perin Stoogesin roudarina mutta korvasi yhtyeen alkuperäisbasisti Dave Alexanderin *Fun House* -albumin ilmestymisen jälkeen elokuussa 1970. Danny Fields äänitti Zettnerin ensimmäisen Stooges-esiintymisen 17. elokuuta 1970. Se julkaistiin vasta vuonna 2010 livealbumina nimellä *Have Some Fun: Live at Ungano’s*. Zettner ei ollut soittanut koskaan aikaisemmin ja oli hidas oppimaan. Yhtyeen kitaristi Ron Asheton on myöhemmin muistellut, että Zettnerin soittotaito oli korkeintaan välttävä.

Zettner jätti The Stoogesin lähdettyään Vietnamiin alkuvuonna 1971. Hänet korvasi Jimmy Recca.

Kuolema
-------

Zettner oli heroiiniriippuvainen eikä pysynyt kauaa The Stoogesin jäsenenä. Hän kuoli heroiinin yliannostukseen 10. marraskuuta 1973, vain 25-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Samuli Vanhakarhu: *Iggy Pop* – Amerikan keisari. Pop-Kirja, 2004.
* Joe Ambrose: Iggy Pop – *Raakaa voimaa*. Johnny Kniga, 2006.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Zeid ibn Husain
Prinssi **Zeid ibn Husain** (arab. زيد بن الحسين‎, *Zayd ibn al-Ḥusayn*; 28. helmikuuta 1898 – 18. lokakuuta 1970) oli Irakin kuninkaan Feisal II:n seuraaja, jota ei koskaan kruunattu, koska Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa, jonka jälkeen maasta tuli tasavalta. Zeidin perhe asui vallankaappauksen aikana Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä. 

Zeid syntyi 28. helmikuuta vuonna 1898 Stinian palatsissa Turkissa Husain ibn Alin, Mekan emiirin ja Hijazin kuninkaan poikana. Zeid opiskeli Ghalata Serai collegessa ja Oxfordin yliopistossa. 

Marraskuussa vuonna 1933 hän avioitui Fahrelnissa Zeidin kanssa Ateenassa. Heillä oli yksi poika, Raad ibn Zeid. Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä Berliinissä ja Ankarassa 1930-luvulla ja Lontoossa 1950-luvulla. 

Zeid kuoli 18. lokakuuta vuonna 1970 Pariisissa. Hänet on haudattu kuninkaalliseen mausoleumiin Raghdanin palatsissa Ammanissa Jordaniassa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sidusa** (m.kreik. Σίδουσα, *Sidūsa* tai *Sidousa*; myös Σίδουσσα, *Sidussa* tai *Sidoussa*; Σιδούσση, *Sidūssē* tai *Sidoussē*; Σιδοῦς, *Sidūs* tai *Sidous*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen paikkaa ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan nykyiselle Büyük Adan saarelle lähellä İzmirin maakunnan Karaburunia.

Maantiede
---------

Sidusan polis sijaitsi Jooniassa Erythrain poliksen alueella, pohjoiseen Erythrain kaupunkikeskuksesta. Nimi *Sidus* esiintyy Stefanos Byzantionlaisella Erythrain alueella olleen kaupungin nimenä, ja viittaa todennäköisesti samaan paikkaan. Plinius vanhempi ja Stefanos kuvaavat paikan Erythrain rannikolla sijainneeksi saareksi. Sidusan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Sidusan historiasta tiedetään vain vähän. Sen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Se oli kuitenkin todennäköisesti Erythrain alaisuudessa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sidusa kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 450/449–430/429 eaa. Se oli ateenalaisten vallassa Erythrain kapinoitua peloponnesolaissodan aikaan vuonna 412 eaa. Sidusa löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Sidūsios* (Σιδούσιος).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Sidusan paikkaa ei ole vahvistettu kaivauksilla. Thukydideen kuvauksen perusteella kaupunki on ollut ympäröity muurein.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "866 Sidousa", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Sidussa", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Sidoussa *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
4. ↑  Sidousa? (Ionia) 7 Buyuk Ada - Σίδουσα *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
5. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 8.24.
6. ↑  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.38; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Σιδοῦς.
**Sidospituus** on yhdisteessä atomien ydinten välinen etäisyys toisistaan. Sidospituuden yksikkönä käytetään tyypillisesti joko ångströmeitä tai pikometrejä. Sidospituus riippuu muun muassa atomien koosta ja sidoksen kertaluokasta. Sidospituus on sitä suurempi, mitä kookkaampia sidokseen osallistuvat atomit ovat ja mitä pienempi sidoksen kertaluku on. Sidospituus korreloi myös sidosenergian kanssa, ja lyhyemmät sidokset ovat kestävämpiä kuin pidemmät. Sidospituuden määrittämiseen käytetään tyypillisesti spektroskooppisia menetelmiä. Kiinteille aineille käytetään röntgenkristallografiaa ja kaasuille elektronidiffraktiospektroskopiaa ja mikroaaltospektroskopiaa. Molekyylissä sidospituus on se etäisyys, jolla atomien muodostaman molekyylisysteemin energia on alhaisin.

Lähteet
-------

1. ↑  Bond lenght *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 7.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Steven S. Zumdahl, Susan A. Zumdahl: *Chemistry*, s. 353–356. 9. painos. Brooks Cole, 2008. ISBN 978-1-133-61109-7. (englanniksi)
3. ↑  John W. Moore,Conrad L. Stanitski: *Chemistry*, s. 257. Cengage Learning, 2014. ISBN 9781305156098. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.3.2016). (englanniksi)
**Sidosryhmätutkimus** on toimenpide, jonka avulla systemaattisesti kerätään ja analysoidaan tietoa esimerkiksi organisaation rahoittajilta, sijoittajilta, jälleenmyyjiltä, yhteistyökumppaneilta, asiakkailta, henkilöstöltä, medialta tai kuluttajilta. Sidosryhmätutkimus vastaa kysymykseen "Kuinka hyvin organisaation toiminta vastaa sidosryhmien odotuksia?".

Sidosryhmätutkimuksen toteutusprosesseja on monenlaisia, mutta yhteisenä piirteenä kaikissa:

1. Määritellään nykyiset ongelmat sekä tavoitteet
2. Luodaan tutkimuskonsepti
3. Kerätään tietoa sidosryhmiltä
4. Analysoidaan kerätty tieto
5. Tehdään johtopäätöksiä toimenpiteitä analyysien pohjalta

Sidosryhmätutkimus antaa kattavan kuvan organisaation kanssa tekemisissä olevien tahojen tyytyväisyydestä, tarpeista ja odotuksista organisaatiota kohtaan. Sidosryhmätutkimuksessa tarvittava tieto ja mielipiteet kerätään tyypillisesti käyttäen esimerkiksi:

* Kirjepostitus, jossa tutkimuslomake
* Sähköpostikysely
* Web-lomake
* SMS-kysely
* Kasvotusten tapahtuva haastattelu
* Puhelinhaastattelu
* Jatkuva/reaaliaikainen sidosryhmätyytyväisyyden seuranta

Sidosryhmätutkimuksia Suomessa toteuttavat esimerkiksi osa markkinatutkimusalan yrityksistä sekä jotkin konsultointialan yritykset.

Katso myös
----------

* Markkinatutkimus
* Markkinointitutkimus
* Asiakastutkimus
* Henkilöstötutkimus
* ISO 20252

Lähteet
-------

1. ESOMAR, markkinatutkimus- ja markkinointitutkimus käsitteiden laadulliset tekijät
2. ISO (International Organization for Standardization) (englanniksi) ISO 20252 standardi

Aiheesta muualla
----------------

* SMTL (Suomen Markkinatutkimusliitto) (Arkistoitu – Internet Archive)
* ESOMAR (European Society for Opinion and Marketing Research) (englanniksi)
* The Market Research Society (englanniksi)
* Marketing Research Association (englanniksi)
**Torpedovene S1** oli Suomen merivoimien torpedovene vuosina 1918-1930. Vene oli alun perin Venäjän keisarikunnan laivaston Sokol-luokan torpedovene, jolloin sen nimenä oli vuoteen 1902 *Sova* (pöllö) ja sen jälkeen *Rjanyj* (kiivas).

Palvelus
--------

Ensimmäisessä maailmansodassa alus muutettiin nopeaksi miinanraivaajaksi, minkä jälkeen se liitettiin 2. miinanraivaajalaivueeseen Helsingissä. Venäläisten poistuessa 1918 Suomesta jäi heiltä Helsingin satamaan runsaasti torpedoveneitä muun muassa *Rjanyj*, joka kunnostettiin Suomen laivastolle ja se nimettiin *torpedoveneeksi S1*. Alus osallistui koulutusaluksena Suomen merivoimien toimintaan, kunnes se poistettiin käytöstä vuonna 1927. Alus siirrettiin tykistön maalilaivaksi ja sen hylky on muutaman metrin syvyydessä Risholman ankkuripaikalla Pellingin itäisessä saaristossa.

*S1:n* sisaralukset Suomen merivoimissa olivat torpedoveneet *S2*, *S3*, *S4*, *S5* ja *S6*.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway, 2006. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 28-29
**Sorobasso** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 5 700 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).

Sorobasson kunta rajoittuu koillisessa ja idässä Koutialan piirin Gouadji Kaon, etelässä Logouanan ja Yognogon sekä lännessä ja luoteessa Songo-Doubacorén kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita, boboja ja dogoneja.

Sorobasson kautta kulkee Koutialan ja Sanin välinen maantie RN13. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.3.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Sorobasso 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 11.3.2018.
**Sorradile** (sardiksi *Sorradìle*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 379 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 26,34 neliökilometriä. Se sijaitsee 337 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sorradile** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Juuan Kivikylä (aiemmin Kivikeskus) Juuan Nunnanlahdessa, ilmakuva (2005). Taustalla entinen vuolukiven avolouhos.
**Suomen Kivikeskus** on monipuolinen yritys- ja palvelukeskus Juuan Nunnanlahdessa. Se sijaitsee Valtatie 6:n varrella Juuan ja Kolin välillä. Kivikeskus pyrkii toimimaan taukopaikkana, tutustumiskohteena, edistämään vuolukiviteollisuutta ja synnyttämään pienyritystoimintaa. Kivikeskus vihittiin 17. kesäkuuta 2003.

Kivikeskuksen yritystoiminta
----------------------------

Kivikeskus sijaitsee Juuan Nunnanlahden Kivikylässä, jossa on eri toimialojen yrityksiä.

Kivikeskuksen palveluita:

* ravintola-kahvila *Kivikylän Kanttiini*
* *Kolin Panimo*
* *JuliAana*, ekologinen kauneushoitola
* *Lentävä Luuta*, hyvinvointihoitola
* *Stonescape*, huonepakopeli ja lasten pulmahuone
* *Sujula*, ekokampaamo ja kauppapuoti
* *Valokuvaamo Helmi*

Lisäksi Kivikylässä on Tulikiven tuotevalikoimaa esittelevä studiomyymälä.

Kivikeskuksen näyttelytoiminta
------------------------------

Kivikeskuksen alakerrassa toimii Geotietokeskus. Se esittelee maaperän geologiaa, kivien maailmaa sekä mineraalien hyödyntämistä eri aikakausina. Samassa yhteydessä on Reijo Vauhkosen Kivineuvoksen aarrekammio -näyttely.

Yläkerrassa on vaihtuvia näyttelyitä. Kesällä 2021 yläkerran näyttelytiloissa toimivat Matelijanäyttely ja Tuija Piepposen taidenäyttely.

Kivikeskuksen piharakennuksessa sijaitsee Vuolukivimuseon näyttely. Sen läheisyydessä on muistomerkki Nunnanlahden Mustanvaaran louhoksen kaivosonnettomuuden muistoksi (1912). Tässä Suomen suurimmassa kaivosonnettomuudessa menehtyi seitsemän kaivostyöntekijää.

Aiheesta muualla
----------------

* Tulikiven Kivikylä (tulikivi.fi)
* Kivikylän kotisivut
**Massachusettin kieli** (omakielinen nimi: *wôpanâak*) on algonkin-kielten itäiseen haaraan kuuluva kuollut kieli, jota puhuttiin Yhdysvaltojen Uudessa-Englannissa, Bostonin ja Cape Codin alueella. Se tunnetaan myös nimillä wampanoag, pokanoket, natick, mashpee ja narragansett, joita saatettiin käyttää viittaamaan kielen eri murteisiin. Kieli sammui 1800-luvun alkupuolella, mutta sitä alettiin elvyttää vuonna 1993 ja vuonna 2016 15 aikuista ja 75 lasta osasi puhua kieltä.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. John Eliot käänsi Raamatun kokonaisuudessaan massachusettiksi vuonna 1646, mikä oli ensimmäinen raamatunkäännös pohjoisamerikkalaisella kielellä. Eliot laati myös massachusettin kieliopin vuonna 1666.

Luku- ja kirjoitustaito massachusettin kielellä oli laajalle levinnyttä, ja kielestä on säilynyt useita käsinkirjoitettuja asiakirjoja kuten maan luovutussopimuksia ja testamentteja. Kuningas Philipin sota oli suuri mullistus alueen heimoille, ja suurin osa alkuperäisväestöstä kuoli konfliktissa. Viimeinen massachusettiksi käännetty julkaisu painettiin vuonna 1720. 1800-luvun alkuun mennessä paikallisten alkuperäiskielten puhujat olivat sulautuneet englanninkieliseen valtaväestöön.

Massachusett on jättänyt englannin kieleen useita siirtokunta-ajan lainasanoja kuten *moose* (hirvi), *muskrat* (piisami), *skunk* (haisunäätä), *woodchuck* (metsämurmeli), *squash* (kurpitsa), *succotash*, *mugwump*, *papoose*, *sachem*, *squaw*, *powwow*, *wampum* ja *wigwam*.

Kielioppi
---------

Lukusanat 1–10:

| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| nequt | neese | nish | yau | napanna | nequtta | nesausuk | shwosuk | paskoogun | piuk |

Lähteet
-------

1. 1 2  Wampanoag *Ethnologue*. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Austin, Peter K. (päätoim.): *1000 Languages: The Worldwide History of Living and Lost Tongues*, s. 250. London: Thames & Hudson, 2008. ISBN 978-0-500-51411-5. (englanniksi)
3. ↑  Rose, Christina: Sleeping Language Waking Up Thanks to Wampanoag Reclamation Project *Indian Country Today*.  25.2.2014.  [Internet Archive Arkistoitu] 12.2.2018. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
4. ↑  Silversmith, Shondiin: This lost Native language of Massachusetts is waking up again *The World*.  29.12.2016. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
5. ↑  Massachusett language *Omniglot*. Viitattu 8.6.2022. (englanniksi)
**Sata ja yksi laulua** on Eino Leinon runokokoelma, joka ilmestyi vuonna 1898. Kokoelman alkuosa, *Hymni*, koostuu kolmesta runoelmasta, joista Hymyilevä Apollo on julkaistu myös erillisenä kirjana. Loppuosassa on lyhyempiä runoja, joita Leino itse kuvaili kirjeessään Pekka Haloselle "pieniä runoja, tyttöjen runoja". Näitä on kaikkiaan, nimensä mukaisesti, sata ja yksi. Viimeinen niistä on *Laulajan laulu*:

> »En, enhän muuta ma tahdokaan  
> kuin laulaa, laulaa, niin laulaa,  
> 
> 
> 
> kun laulut mun helkkyvät rinnassain  
> 
> 
> 
> ja pyrkivät pitkin kaulaa.» 
> 
> 

Kokoelman kannen suunnitteli Pekka Halonen, ja sen värit ovat ruskea, punainen ja musta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kesäklassikko: Kuka taitavi lempeä vastustaa? *Kiiltomato*. Viitattu 3.9.2015.
2. 1 2  Runoteokset Kainuun Eino Leino -seura. Viitattu 3.9.2015.
3. ↑  Sata ja yksi laulua *Klassikot*. Kotus. Viitattu 3.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Aihearkisto: Sata ja yksi laulua (1898) *Runosto*
* Sata ja yksi laulua (1898) *Klassikkokirjasto*
**Sassari** on kaupunki Sassarin maakunnassa Italiassa, Sardinian saaren pohjoisosassa. Se on väkiluvultaan Sardinian toiseksi suurin kaupunki ja yksi saaren vanhimmista. Kaupungissa on vajaat 130 000 asukasta ja sen pinta-ala on 547 neliökilometriä.

Historiaa
---------

Sassarin perustivat todennäköisesti aikaisella keskiajalla roomalaisen *Turris Lybisonis* -satamakaupungin (nykyinen Porto Torres) asukkaat, jotka hakivat suojaa sisämaasta saraseenien hyökkäyksiltä. Vanhin maininta *Tathari*-nimisestä kylästä on vuodelta 1113. 

Kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat vanhankaupungin ja sen muurien jäänteiden lisäksi Sassarin tuomiokirkko, vuonna 1606 rakennettu *Fontana del Rosello* -suihkulähde, aikaista gotiikkaa edustava *Santa Maria di Bètlemin* kirkko 1200-luvulta, *San Pietro in Silkin* kirkko ja herttuan palatsi, nykyinen kaupungintalo. Sassarin pääkatu on *Corso Vittorio Emanuele*, joka kulkee vanhankaupungin läpi. Kaupungissa on Sardinian vanhin, vuonna 1562 perustettu yliopisto, joka on tunnettu erityisesti oikeustieteellisestä opetuksestaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 14.7.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 14.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sassari** Wikimedia Commonsissa

* Sassarin kaupunki (italiaksi)

Piazza Italia.
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
**Tangonimi** on salanimi, joka muodostetaan henkilön toisesta etunimestä ja äidin tyttönimestä. Nimitys viittaa ajatukseen, että suomalaisten tangoartistien taiteilijanimiä olisi muodostettu tällä perusteella. Tästä on edelleen kehittynyt suosittu leikki, jossa kuka tahansa voi määrittää itselleen tangonimen.

Tangonimiä tiedetään Suomessa käytetyn ainakin muutamissa tapauksissa. Osa yhtyeen The Five Corners Quintet jäsenistä käytti tällä periaatteella muodostettuja salanimiä yhtyeen levytyksissä. Myös yhtyeen Leevi and the Leavings viimeiseksi jääneellä albumilla *Hopeahääpäivä* (2003) yhtyeen kaikki jäsenet esiintyivät näin muodostetuilla salanimillä. Käytetyt nimet olivat: Erik Kääriäinen (Gösta Sundqvist), Juhani Plotard (Risto Paananen), Raimo Louko (Juha Karastie) ja Anders From (Niklas Nylund). Eläkeläiset-yhtye käyttää myös salaniminä tangonimiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikä on sinun "suomalainen" nimesi – nimigeneraattorista nettihitti *Stara*. Stara Media. Viitattu 19.10.2015.
2. ↑  Partanen, Markus: Five Corners Quintet – Projektin viisi kulmaa.  *Rytmi*, 2005, nro 4, s. 16.  Pop Media Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.7.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tanskan Intia** (tansk. *Dansk Østindien*) on termi, jolla tarkoitetaan Tanskalle kuuluneita siirtokuntia Intiassa. Tähän sisältyi Tranquebarin kaupunki nykyisessä Tamil Nadun osavaltiossa ja Nikobaarien saaret.

Tanskan siirtokunnat Intiassa perusti Tanskan Itä-Intian kauppakomppania, joka toimi 1600-luvulta 1800-luvulle. Tranquebarin siirtokunta perustettiin vuonna 1620, ja Nikobaarien saaret otettiin haltuun 1750-luvulla. Tanskalaiset perustivat myös kauppa-aseman Seramporeen, nykyisen Länsi-Bengalin alueelle vuonna 1755.

Napoleonin sotien aikaan britit hyökkäilivät tanskalaisten laivojen kimppuun, ja murskasivat Tanskan Itä-Intian kauppakomppanian kaupankäynnin. Tanskan siirtokunnat alkoivat taantua, ja lopulta ne päätyivät brittien haltuun: Serampore myytiin briteille vuonna 1839. Tranquebar joutui brittien käsiin vuonna 1845 ja Nikobaarit vuonna 1869.

Lähteet
-------

1. ↑  Ravn Rasmussen, Peter: Tranquebar : The Danish East India Company 1616 - 1669 *scholiast.org*.  23.9.1996.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
2. ↑  
Danish East India Company *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iltalehti 4.10.2016. Tiesitkö? Tämä pala Intiaa oli ennen osa Tanskaa
Mikael Bourtzesin johtamat bysanttilaiset valtaavat Antiokian. Miniatyyrimaalaus Madrid Skylitzesin kuvitetusta käsikirjoituksesta 1100-luvulta.
**Mikael Bourtzes** (kreik. Μιχαήλ Βούρτζης; s. noin 930/935 – k. vuoden 996 jälkeen) oli bysanttilainen sotapäällikkö 900-luvulla. Hän oli Eufrat-joen alueelta kotoisin olevan Bourtzes-suvun ensimmäinen merkittävä edustaja.

Vuonna 968 keisari Nikeforos II Fokas nimitti Bourtzesin patrikiokseksi ja pienen Amanos-vuorilla lähellä Antiokiaa sijainneen Mauron Orosin ('Musta vuori') sotilas- ja siviilihallintoalueen (*thema*) käskynhaltijaksi ja sotilaskomentajaksi (*strategos*). Hän sai tehtäväkseen johtaa arabien hallussa olevan Antiokian piirittämistä. Bourtzes kuitenkin rikkoi Nikeforoksen käskyjä ja hyökkäsi kaupunkiin vallaten sen lokakuussa 969. Hän joutui tämän takia epäsuosioon ja Nikeforos erotti hänet virastaan. Myöhemmin Bourtzes liittyi salaliittoon, joka murhasi Nikeforoksen joulukuussa 969.

Keisari Basileios II nimitti Bourtzesin Antiokian maaherraksi (*douks*) ja tämä osallistui vuonna 976 taisteluun kapinaan noussutta Bardas Sklerosta vastaan Laparan taistelussa. Keisarille uskolliset joukot kärsivät kuitenkin tappion ja Bourtzes siirtyi Skleroksen puolelle. Kapinallisten kärsittyä tappion Bourtzes vaihtoi jälleen puolta. Vuosina 990–996 hän toimi Antiokian maaherrana, jonka jälkeen hän katoaa lähteistä.

Lähteet
-------

* Cheynet, Jean-Claude & Vannier, Jean-François: *Études Prosopographiques*. Publications de la Sorbonne, 1986. ISBN 9782859441104. Google books. (ranskaksi)
* Holmes, Catherine: *Basil II and the Governance of Empire (976-1025)*. Oxford University Press, 2005. ISBN 9780199279685. Google books. (englanniksi)
* Kazhdan, Alexander P.: *The Oxford dictionary of Byzantium*. Oxford University Press, 1991. ISBN 978-0-19-504652-6. (englanniksi)
* Treadgold, Warren: *A history of the Byzantine state and society*. Stanford University press, 1997. ISBN 0-8047-2630-2. Google books. (englanniksi)

  

### Viitteet

1. ↑  Cheynet & Vannier, s. 18
2. 1 2 3  Kazhdan, s. 317–318
3. ↑  Holmes, s. 332
4. ↑  Treadgold, s. 504–505
**Terja Salaspuro** on suomalainen TV-tuottaja. Hänen tunnetuin TV-tuotantonsa on Idols.

Ura TV-tuottajana
-----------------

Salaspuro oli kaapelikanava MoonTV:llä musiikkiohjelmien päätuottajana vuosina 1998–1999. Hän aloitti siihen asti peliaiheisella kanavalla musiikkivideoiden näyttämisen ja loi mm. musiikkiohjelmat Never Trust a Hippie, Nousu, 666 sekuntia, Bubblegum ja festarispesiaalit. Vuonna 1999 Salaspurosta tehtiin MoonTV:n kanavapäällikkö. Hän palkkasi kanavalle muun muassa Vallu Valpion, Sacha Remlingin ja Extreme Duudsonit luoneen Jarno Laasalan.

Vuonna 2001 Salaspuro siirtyi Moskito Televisioniin tuottajaksi ja tuotti Njassan ja Silvia Modigin juontamaa Pop-komissiota TV1:lle. Vuonna 2002 ura jatkui Fremantle Mediassa, aluksi ohjelmapäällikkönä, sitten Idolsin ensimmäisen tuotantokauden tuottajana. Hän toimi myös vastaavana tuottajana monissa sarjoissa, kuten Kuutamolla, Levyraati, Suuri Seikkailu ja Bonus. Vuonna 2004 Salaspuro siirtyi Pueblo Picturesiin ja tuotti Sessionsia Subtv:lle.

Vuonna 2006 Salaspuro siirtyi tuottajaksi mainospuolelle. Vuodesta 2007 alkaen hän on työskennellyt vastaavana tuottajana Alex Niemisen johtamassa Laundry Helsingissä. Laundry Helsinki muuttui Jussi Nurmion mukaan tulon myötä N2 Marketingiksi, jossa Salaspuro työskentelee nykyisin asiakkuusjohtajana.

Ura TV-juontajana
-----------------

Vuosina 1998–1999 Salaspuro juonsi MoonTV:llä peliohjelmia salanimellä Linda Croft.

Vuosina 1999-2000 Salaspuro teki lukuisia artistihaastatteluja MoonTV:n musiikkiohejlmiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Salaspuro IMDB:ssä.
* HS artikkeli - Salaspuron haastattelua littyen MoonTV:hen. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lyhyt haastattelu Salaspurolta (Arkistoitu – Internet Archive)
Viisi **Sodderin perheen lasta katosi** heidän kotitalonsa tuhouduttua tulipalossa jouluna 1945 Fayettevillessä Yhdysvaltain Länsi-Virginiassa. Mauricen, Marthan, Louisin, Jennien ja Bettyn ruumiita ei löydetty rauniosta seuraavana päivänä. Palopäällikön mukaan lämpötila oli ollut niin korkea, että ruumiit olivat palaneet täysin.

Paria kuukautta ennen paloa tuntematon henkilö oli käynyt talon takana ja huomauttanut, että sulakerasiat aiheuttavat jonain päivänä tulipalon. Perheen isä piti tätä outona, koska sähköyhtiö oli tarkastanut liitokset äskettäin ja todennut niiden olevan hyvässä kunnossa. Samoihin aikoihin toinen mies yritti myydä henkivakuutusta ja suuttui isän kieltäydyttyä. Myyjä uhosi talon haihtuvan savuna ilmaan ja isän joutuvan maksamaan Benito Mussolinia koskevista mielipiteistään. Vanhemmat pojat olivat nähneet juuri ennen joulua maantielle varrelle pysähtyneen miehen tarkkailevan nuorempien lasten saapumista koulusta.

Herättyään savun hajuun ja huomattuaan ettei tulen vuoksi päässyt soittamaan puhelimella Jeannie Sodder herätti perheensä. Ulos päästyään George ja kaksi pojista menivät hakemaan tikkaita, joiden piti olla talon vieressä, mutta joita ei löytynyt. He yrittivät myös turhaan käynnistää kahta kuorma-autoa. Naapuri yritti soittaa palokunnalle paikallisesta majatalosta, mutta puhelin oli epäkunnossa. Kun palopäällikköön saatiin yhteys, hän joutui odottamaan apuvoimia, koska ei itse pystynyt ajamaan palo-autoa. Palokunta pääsi paikalle vasta kello 7 aamulla.

Perheen tytär löysi myöhemmin kumisen esineen, jota isä epäili napalmipommiksi. Paikalta löydettiin vuonna 1949 palanut sanakirja, joka oli ollut lastenhuoneessa, ja palanen selkärankaa. Asiantuntijoiden mukaan luussa ei ollut palojälkiä. Yksityisetsivä selvitti, että luut oli otettu hautausmaalta Mount Hopessa.

Syttymisen tutkinta ja havainnot eloonjääneistä
-----------------------------------------------

Oletettavasti Louis Sodderia esittävä valokuva, joka lähetettiin perheelle 1967.
Perhe palkkasi yksityisetsiviä etsimään lapsia.

Puhelinkorjaaja kertoi, että johto vaikutti katkaistulta. Eräs nainen väitti nähneensä kadonneiden lasten olleen ohi kulkeneessa autossa. Lapset nähtiin neljän italiaa puhuneen aikuisen seurassa, jotka eivät antaneet sivullisten puhua lapsille. Seurue oli ollut yötä charlestonilaisessa hotellissa. 

Perhe osti mainostaulun palopaikalle, jossa oli lasten valokuvat ja luvattiin 5 000 dollarin palkkio lasten löytymiseen johtavista tiedoista. George Sodder yritti jäljittää kadonneita lapsiaan koko loppuelämänsä vuoteen 1969 asti. Perheen äiti sai vuonna 1968 kirjeen, jossa oli Louisia muistuttavan miehen valokuva.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Abbott, Karen: The Children Who Went Up In Smoke *Smithsonian.com*.  25.12.2012. Viitattu 12.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Stanton, Audrey: Where are the children? *The Register-Herald*.  24.12.2006.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 14.10.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Horn, Stacy: Mystery of Missing Children Haunts W.Va. Town  23.12.2005. NPR. Viitattu 12.10.2018. (englanniksi)
Sodar
**Sodar** (lyhenne sanoista sonic detection and ranging) eli *äänitutka* on akustinen kaukokartoituslaite, jolla mitataan keskimääräis- ja turbulenssisuureiden pystyprofiileja ilmakehän rajakerroksessa. Laitteen mittausalue ulottuu useisiin satoihin metreihin (20–400 m) riippuen mittalaitteen mallista ja ilmakehän tilasta. 

Sodaria käytetään tutkittaessa yläpuolisen tuulen nopeutta tai ilmakehän stabiilisuutta (epäsuorasti). Sen sovellukset vaihtelevat laajasti ilmakehän dispersion tutkimuksesta, tuulivoimaloiden sijoituspaikkojen suunnitteluun ja kovan tuulen varoituksiin.

Toiminta
--------

Sodar-laitteet perustuvat ilmakehän lämpötilan ja tuulen nopeuden vaihtelun aiheuttamaan äänen sirontaan. Laite lähettää pystysuoran äänipulssin ylöspäin ja mittaa paluusignaalin Doppler-siirtymän sekä intensiteetin, joista voidaan saada selville rajakerroksen tuulen nopeus, suunta sekä turbulenttinen luonne. Tuulikentän pystyprofiili pystytään luomaan ottamalla useampia vastaavia mittauksia.

Lähteet
-------

1. ↑    AMS Glossary of Meteorology. American meteorological Society
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Atmospheric Research and Technology, LLC (ART)
**Torpedovene S5** (aiemmin *Podvishnij* ja *Albatros*) oli Sokol-luokan torpedovene, joka palveli aluksi Venäjän keisarikunnan laivastossa ja myöhemmin Suomen merivoimissa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Sokol-luokka*
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi *Podvishnij'n* (Nopealiikkeinen) W:m Crichton & C:o Ohtan telakalta Pietarista. missä köli laskettiin 1898. Alus laskettiin vesille 1900 ja valmistui 1901.

Palvelus
--------

Alus liitettiin Venäjän Itämeren laivastoon. Se muutettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa nopeaksi miinanraivaajaksi, jonka jälkeen se liitettiin 2. miinanraivaajalaivueeseen Helsingissä. Alus oli nimetty uudelleen *Albatrosiksi*.

Venäläisten poistuessa 1918 Suomesta luovutti aluksen miehistö aluksen Suomen punaisten laivastolle. Helsingin taisteluiden päätyttyä alus joutui valkoisille ja sodan jälkeen alus liitettiin Suomen merivoimiin nimellä *S5*. Alus osallistui koulutusaluksena Suomen merivoimien toimintaan.

Alus poistettiin aktiivipalveluksesta 1926. Jatkosodassa koneeton ja aseeton alus ankkuroitiin Suomenlahdelle vihollisen harhauttamiseksi. Kesällä 1944 alus upposi tai upotettiin Pernajan Grundfjärdenille. Muutaman metrin syvyydessä makaava hylky on erittäin hyvin säilynyt ja merkitty merikarttoihin.

*S5:n* sisaralukset Suomen merivoimissa olivat torpedoveneet *S1*, *S2*, *S3*, *S4* ja *S6*.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918-1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*. Lontoo: Conway, 2006. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Tuomi-Nikula, Jorma: *Suomen laivat punatähtisen sotalipun alla*. Jyväskylä: Atena kustannus Oy, 2000. ISBN 951-796-212-6.

### Viitteet

1. ↑  von Knorring, Nils: "Crichtonin Ochtan telakalla Pietarissa 1898–1913 rakennettuja aluksia", *Aurajoen veistämöt ja telakat*, s. 76–77. Vaasa: Schildts Förlags Ab, Espoo, 1995. ISBN 951-50-0735-6.
2. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 206
3. ↑  Tuomi-Nikula, Jorma s. 40
4. ↑  Tuomi-Nikula, Jorma s. 41
**Sodankylän kotiseutumuseo** esittelee Sodankylän ja Sompion 1900-luvun alun talonpoikaiselämää.

Museon päärakennuksena on Rieston kylästä, nykyisen Lokan tekoaltaan alueelta, museoalueelle siirretty Kuukkelin talo (rakennettu v. 1906). Päärakennuksen ympärille on koottu aikakaudelle tyypillinen pihapiiri: makasiini, savusauna ja pirrakota, navetta, kesänavetta, Penjuksen ja Erkkilän aitat, paja, tolla, lapintalo, riihi ja lato. Rakennuksia on yhteensä 13. Makasiini, sepän paja ja tolla on rakennettu paikan päällä perinteisin menetelmin kuvaamaan näitä talonpoikaisajan pihaan kuuluneita rakennuksia. Muut rakennukset on siirretty eri puolilta Sodankylää.

Museon kokoelmien lähtökohtana on Sodankylä-Seura ry:n vuonna 1949 aloittama esineiden keruu ja perinteen tallentaminen. Kuukkelin talo siirrettiin museoalueelle vuonna 1962.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sodankylän kotiseutumuseon esite*. Sodankylän kunta.
2. ↑  Lapin maakuntamuseo *rovaniemi.fi*. Viitattu 1.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotiseutumuseo Visit Sodankylä -sivustolla
* Museon esittelyvideo YouTube-palvelussa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Sodankylän kotiseutumuseo (Q60976968)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | paikallismuseo, kulttuurihistoriallinen museo, museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Sodankylä |
|  |
| katuosoite | Hampputörmäntie 20 |
|  |
| koordinaatit | 67°24′12″N 26°35′23″E﻿ / ﻿67.40347°N 26.58986°E﻿ / 67.40347; 26.58986 |
|  |
|  |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee sodassa kuolemista. Sanan* kaatuminen *muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Sodassa kaatumiseksi** kutsutaan sotilaan kuolemista sodan aikana taistelutilanteessa vihollisen sotatoimien seurauksena. Muita tyypillisiä kuolintapoja sodassa ovat tauteihin kuoleminen tai haavoittuneena pitkäaikaisen sairaalahoidon jälkeen kuoleminen. Teloituksia ei sanota kaatumisiksi. Myöskään sodan siviiliuhreja ei yleensä kutsuta kaatuneiksi.

**Kaatunut** on sodan aikana vihollistoiminnan vuoksi välittömästi kuollutta henkilöä, erityisesti sotilasta, sankarivainajaa, tarkoittava kiertoilmaus eli eufemismi. Kaatunut-käsitettä käytetään esimerkiksi yhdessä haavoittunut- ja kadonnut-käsitteiden kanssa kuvaamaan erityyppisiä henkilötappioita. Yhdessä haavoittunut- ja kadonnut-käsitteiden kanssa kaatunut viittaa siis taisteluvahvuudesta poistumiseen. Teloitetuista sotilaista ei ole välttämättä haluttu käyttää kaatunut-nimitystä.

Sotaan liittyvää kuolemaa laajemmin eriteltäessä kaatunut on yksi menehtymisluokista, kuten Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneet -tietokannassa, jossa menehtymisluokat ovat: kaatui, siunattu ja haudattu / kuoli haavoittuneena, siunattu ja haudattu / siunattu, ruumis jäänyt kentälle tai tuhoutunut / kadonnut, julistettu virallisesti kuolleeksi / kuollut sotavankeudessa / kuolinsyy muu kuin vihollistoiminnasta johtuva.

Kaatuneiden huolto ja muistaminen
---------------------------------

Suomalaisena käytäntönä talvi-, jatko- ja Lapin sodassa on ollut mahdollisuuksien mukaan toimittaa kaatuneet haudattaviksi kotiseutunsa hautausmaiden sankarihautoihin. Tarkoitusta varten luotiin joulukuusta 1939 alkaen kaatuneiden huoltojärjestelmä. Tätä ratkaisua odoteltaessa kaatuneet oli haudattu tilapäisiin kenttähautoihin. Kaatuneiden huollosta vastasivat sotilaspapit tähän tarkoitukseen varatun henkilöstön avulla. Tehtävään luoduista toimielimistä alettiin käyttää nimitystä *kaatuneiden evakuoimiskeskus* (lyhenne KEK). 

Erityiseksi kaatuneiden muistopäiväksi (aluksi nimellä *yksimielisyyden ja sankarivainajien muistopäivä*) otettiin talvisodan jälkeen 1940 toukokuun kolmas sunnuntai.

Lähteet
-------

1. 1 2  ks. esim. Lentilä, Riitta & Juutilainen, Antti 1999: Talvisodan uhrit, teoksessa Talvisodan pikkujättiläinen, s. 816-828
2. ↑  Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneet: hakusivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Hoppu, Tuomas: Vapauden puolesta kaatunut : kuolema sisällissodassa.  *Lähde : historiatieteellinen aikakauskirja*, 2006, nro 3, s. 121-132. Joensuu:  Labyrintti. ISSN 1795-035X.
Tresa laskee Maggiorejärveen idästä.
**Tresa** on joki Alppien eteläpuolella. Se on Luganojärven laskujoki, joka laskee Maggiorejärveen.

Tresa on osan matkaa Sveitsin ja Italian rajajoki, alajuoksu on Italiassa. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Ponte Tresa Sveitsissä sekä Lavena Ponte Tresa ja Luino Italiassa.

Virtaama
--------

Maggian virtaama vaihtelee vuosien 1923–2008 tietojen perusteella jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama yläjuoksulla Lavena Ponte Tresassa on ollut 24 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1960 (47 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2010 (10 m³/s). Lyhyemmän jakson vaihtelu on isompaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2002 marraskuussa (260 m³/s) sekä pienin vuoden 2006 marraskuussa (2,0 m³/s).

Lähteet
-------

* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo. Viitattu 9.5.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)
* Hydrologisches Jahrbuch (pdf) (Hydrologinen tilasto, Lavena Ponte Tresa, s. 333) *Hydrologisches Jahrbuch der Schweiz 2008*.  25.11.2009. Bundesamt für Umwelt BAFU. Viitattu 9.5.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
TrescoIlmakuva Trescosta

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Enys Skaw |
| Sijainti | 
TrescoLounais-Englanti, EnglantiYhdistynyt kuningaskunta |
| Saariryhmä | 
Scillysaaret |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
Beacon Hill, 42 m |
| Pinta-ala | 
2,97 km² |

Väestö| Asukasluku | 
160 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tresco** (korniksi *Enys Skaw*) on Scillysaarten toiseksi suurin saari. Saarella asuu noin 160 vakituista asukasta. Tresco kuuluu Cornwallin herttuakunnalle, joka on vuokrannut sen Dorrien-Smithin suvulle. Dorrien-Smith harjoittaa saarella lomaosakekauppaa - muista Scillysaarista poiketen Trescolla on paljon turismia. Suurin osa asutuksesta on saaren keskiosan New Grimsbyn ja Old Grimsbyn kyliin.

Tresco on autoton saari. Säännöllinen helikopteriliikenne lakkasi vuonna 2012 yli 50 vuoden jälkeen, mutta aloitettiin uudelleen 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wild and Free *The Independent*.  10.8.2012. Viitattu 3.7.2017.
2. ↑  Isles of Scilly helicopter service to fly from Penzance after Robert Dorrien-Smith's investment *Cornwall Live*.  25.8.2016. Viitattu 3.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tresco** Wikimedia Commonsissa

* Isles of Scilly Wildlife Trust (Arkistoitu – Internet Archive)
Lorenz Frølichin kuvitus: Kuningas Svafrlame vangitsee kääpiöt Durinin ja Dvalinin, pakottaen nämä takomaan Tyrfing-miekan vapautumisensa lunnaaksi
**Tyrfing** on taianomainen miekka, joka esiintyy skandinaavisessa mytologiassa.

Tyrfingin legenda
-----------------

Svafrlam oli Gardarikin kuningas ja Odinin pojanpoika. Hän onnistui vangitsemaan kääpiöt nimeltä Durinn ja Dvalin. Hän pakotti heidät takomaan miekan, jossa olisi kultainen kädensija, jolla ei löisi iskuakaan ohi, joka ei koskaan ruostuisi, ja joka pystyisi leikkaamaan kiveä ja rautaa kuin vaatekappaleen.

Kääpiöt loivat miekan, se hohti ja kimmelsi kuin tuli. Mutta kääpiöt kirosivat miekan siten, että aina miekkaa käytettäessä joku kuolisi. Kirottu miekka myös tappaisi Svafrlamin itsensä. Tämä tulisi tapahtumaan kolme kertaa.

Kun Svafrlami sai kuulla kirouksesta hän yritti tappaa Dvalinin, mutta kääpiö katosi kiveen. Miekka kuitenkin iskeytyi syvälle kiveen, ohi kohteestaan.

Soturi nimeltä Arngrim tappoi Svafrlamin ja otti miekan vuorostaan itselleen. Arngrimin jälkeen miekkaa käyttivät Angantyr ja hänen yksitoista veljeään. Heidät kaikki tapettiin Samsøssä, ruotsalaisen esitaistelijan Hjalmarin ja hänen veljekseensä lupautuneen norjalaisen Nuoli-Oddrin kädestä. Miekka kuitenkin vahingoitti Hjalmaria, joka pyysi Nuoli-Oddria viemään hänen ruumiinsa Ingeborgin luo Uppsalaan.

Peter Nicolai Arbon maalaus Hervörin kuolema
Angatyrin tytär, Hervör kasvatettiin palvelijana, eikä hänelle kerrottu syntyperäänsä. Kun hän sai tietää siitä, hän puki itsensä soturiksi ja lähti Samsøøn etsimään kääpiöiden kiroamaa miekkaa. Hän löysi miekan, ja nai Hofundin. He saivat kaksi poikaa, Heidrekin ja Angatyrin. Hervor antoi salaa Angatyrille tämän taikamiekan. Kävelyllä Heidrek halusi nähdä Angatyrin miekan. Kun Angatyr ojensi miekan veljelleen, kääpiöiden kirous lankesi ja sai Heidrekin tappamaan veljensä.

Heidrekistä tuli goottien kuningas. Matkalla Carpathiaan hänen seuraansa liittyi kahdeksan ratsuin varustettua thrallia. Yöllä thrallit murtautuivat Heidrekin telttaan ja tappoivat hänet Tyrfingillä. Tämä oli Tyrfingin viimeinen paha teko. Heidrekin poika Angatyr sai thrallit kiinni, tappoi heidät ja vei miekan mukanaan.

Angatyr oli goottien seuraava kuningas. Kuitenkin tämän velipuoli, joka oli hunni nimeltään Hlod, halusi puoli valtakuntaa. Angatyr kieltäytyi. Gizur kutsui Hlodia äpäräksi ja tämän äitiä orjatytöksi. Hlod hyökkäsi 320 000 miehensä kanssa goottien kimppuun. Gootteja oli paljon vähemmän kuin hunneja, mutta gootit voittivat kuitenkin sodan koska Angatyr käytti Tyrfingiä. Angatyr tappoi veljensä Hlodin. Kuolleiden soturien määrä sai joet tulvimaan yli äyräidensä ja täytti kylät kuolleilla miehillä ja hevosilla.

Tyrfing populaarikulttuurissa
-----------------------------

* Tyrfing esiintyy myös roolipelissä Ragnarok Online
* Tyrfing esiintyy myös strategiapelissä Fire Emblem: Genealogy Of The Holy War
* Tyrfing esiintyy myös pelissä Playstationilla: Castlevania: Symphony of The Nights
* Ruotsalaisen viikinkimetallia soittavan bändin nimi on Thyrfing