**Sininen viikko** on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Käsikirjoitus perustuu Jarl Hemmerin novelliin "Den blå veckan" (novellikokoelmasta *Budskap*, 1928). Sitä pidetään yhtenä Kassilan parhaista ohjauksista.

Elokuva sai 1954 Jussi-palkinnot ohjauksesta ja kuvauksesta. Kassila kertoo tehneensä elokuvaa "enemmän selkäytimen jatkeella kuin selkeällä analyysillä".

Tuotanto
--------

### Näyttelijöiden etsintä

Kassila koki aiheen itselleen vieraaksi ja pääsi siihen kiinni vasta pitkän pohtimisen jälkeen. Hänen oli vaikea tarttua *Siniseen viikkoon*; aiheen moraalisuus syyn ja seurauksen ankarine lakeineen oli Kassilalle vieras. Hän suomensi Hemmerin tekstin, jonka seurauksena tarina etääntyi alkuperäisestä ja muovautui elokuvaan sopivaksi. Matti Oraviston ohjaaja valitsi päähenkilöksi varhain, yhdessä miehet tekivät Uskosta psykososiaalisesti uskottavan. Myös Toivo "Topi" Mäkelän valinta Berteliksi selkeytyi pian. Siiriä oli vaikeampi löytää. Armi Kuusela? Hänelle ei sopinut, kihlauskin oli tulossa. Anneli Sauli? Kemin teatterin kaunotar lämmitti tuottaja Särkän, joka kuitenkin näki Saulin mieluummin *Hilja, maitotyttönä*. Lopulta rooliin valittiin Gunvor Sandkvist Svenska Teaternista. Eroottinen suomenruotsalainen kaunotar oli oiva valinta, etenkin kun ohjaaja mielsi Bertelin ja Siirin suomenruotsalaisiksi.

### Kuvauspaikat

Elokuvan järjestäjänä toimi Kullervo Kalske, jonka kanssa ohjaaja valitsi kuvauspaikoiksi Bromarvissa sijaitsevan Padvan niemen ja sikäläisen tanssilavan. Elokuvan alun tehdasympäristö löytyi Sunilasta, joka siihen aikaan kuului Karhulan kauppalaan. Veneiden matka Telttaniemeen kuvattiin kuitenkin Helsingin edustalla Humallahdessa ja Lauttasaaren selällä. Kuvaajaa oli Osmo Harkimo.

### Kuvaukset

Ohjaaja Kassila ja kuvaaja Harkimo viettivät kesäiset viikot Bromarvissa perheineen. Kassilan vaimo Aino Mantsas odotti perheen kolmatta lasta Taavia, ja Harkimon vaimo, Doris "Dudde" Harkimo odotti esikoista Harrya eli Hjallista. Gunvor Sandkvist oli kahden vaiheilla elokuvan alastonkohtausten suhteen. Hän suostui ja kieltäytyi vuorotellen. Jopa kemiallisia keinoja kokeiltiin.*lähde?* Alkoholin nauttiminen ei kuitenkaan tehnyt Sandkvistia suopeammaksi. Kuvausryhmä sen sijaan herätti paheksuntaa liiallisella alkoholin käytöllä.

Juoni
-----

On helteinen lauantai. Tehtaan pilli on soinut ja työntekijät vaihtavat vapaalle. Usko "Uke" Siltanen (Matti Oravisto) lähtee monien muiden tavoin viikonlopun viettoon Telttaniemen leirialueelle. Hän tapaa Siiri ja Bertel Forssin (Gunvor Sandkvist ja Toivo Mäkelä), pyytää Siiriä tanssiin, mutta Siiri kieltäytyy. Seuraavana päivänä Usko juopottelee ja päättää maanantain koittaessa olla menemättä töihin. Hän jää viikoksi Telttaniemeen. Sinne on jäänyt myös Siiri, ilman aviomiestään. Siiri ja Bertel ovat kenties päällisin puolin onnellisesti avioliitossa, mutta intohimo Uskon ja Siirin välillä johtaa aviorikokseen. Rakastavaisten sininen viikko päättyy seuraavaan viikonloppuun. Väkeä tulee jälleen Telttaniemeen, niin myös Bertel. Syntyy kolmiodraama, joka päättyy kohtalokkaaseen laukaukseen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Gunvor Sandkvist  | … |  Siiri Forss
  |
|  Matti Oravisto  | … |  Usko Siltanen, "Uke"
  |
|  Toivo Mäkelä  | … |  faktori Bertel Forss
  |
|  Paavo Hukkinen  | … |  Uskon 1. kaveri
  |
|  Kauko Laurikainen  | … |  Uskon 2. kaveri
  |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  agitaattori
  |
|  Kaarlo Saarnio  | … |  järjestysmies
  |
|  Leo Jokela  | … |  Uskon 3. kaveri
  |
|  Maija Routavuo  | … |  1. tyttö
  |
|  Ulla Sandqvist  | … |  2. tyttö
  |
|  Armas Jokio  | … |  mies tanssilavalla
  |
|  William Reunanen  | … |  parturi
  |
|  Eero Kilpi  | … |  kultaseppä
  |
|  Olavi Suominen  | … |  miehet rannassa
  |
|  Jukka Laurin  | … |  miehet rannassa
  |
|  Runar Tuurno  | … |  Uskon 4. kaveri
  |
|  Usko Kantola  | … |  
  |
|  Jorma Metsävainio  | … |  
  |
|  Eva Hellas  | … |  tyttöjä tanssilavalla
  |
|  Anu Kilpiö  | … |  tyttöjä tanssilavalla
  |
|  Annikki Linnoila  | … |  tyttöjä tanssilavalla
  |
|  Maija Routavuo  | … |  7. tyttö
  |
|  Jukka Laurin  | … |  miehet rannassa
  |

Vastaanotto
-----------

*Sinisestä viikosta* sensuroitiin pätkiä, kun haluttiin "erottaa uinti nainnista". Alkuperäinen ikäraja oli 16 vuotta, ja vuoden 2001 lakimuutoksen jälkeenkin rajaksi määrättiin 15 vuotta. Elokuva esitettiin Rouenissa Ranskassa maaliskuussa 1989, jolloin sen suosio yllätti Matti Kassilan. Ohjaaja itsekin koki elokuvan aiempaa paremmaksi. Tyyli oli sangen eheä, mutta Kassilan mielestä kertojan äänen olisi voinut jättää pois.

Kritiikki
---------

*Sininen viikko* sai tuoreeltaan enimmäkseen tylyjä arvosteluja, mutta eräät aikalaiskriitikot näkivät sen avauksena uudenlaiseen suomalaiseen elokuvakerrontaan. Jerker A. Eriksson piti elokuvaa sensaationa, sen muotoa harkittuna ja kuvatyyliä selkeänä.

Iltalehden Tuomas Riskala (2011) piti elokuvaa seksuaalista kuvastoa ja tunnetta tulvivana moraliteettina, joka huipentuu hätkähdyttävään katharsikseen. Riskalan mukaan teos on muodoltaan harkittu ja psykologisesti uskottava.

2000-luvulla tv-esityksen yhteydessä elokuvaa luonnehdittiin yhdeksi Kassilan parhaista ohjauksista, runolliseksi moraalin ja syyllisyyden tutkielmaksi, sen tunnelmaa vahvaksi ja runolliseksi, kaiken kaikkiaan klassiseksi kokonaisuudeksi, josta puuttuvat amatöörimäiset kömpelyydet.

Lähteet
-------

* Kassila, Matti: Mustaa ja valkoista, Otava, 1995, ISBN 951-1-13583-X
* Sea.fi (arkistoitu versio)
* 16noni.it (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

### Viitteet

1. 1 2  AL: *Sininen viikko*, Päivän elokuvia, Tv-maailma, 10/2013 sivu 25
2. ↑  Tuomas Riskala: TV Elokuvat.  *Iltalehti*, 1.7.2011, s. 49.
3. ↑  AL: *Sininen viikko*, Päivän elokuvia, Tv-maailma, 24/2013 sivu 5
4. ↑  Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 1.7.2011, sivu B 15


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Matti Kassila |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1940-luku | 
* Isäntä soittaa hanuria (1949)
* Professori Masa (1949)

 |
|  |
| 1950-luku | 
* Maija löytää sävelen (1950)
* Lakeuksien lukko (1951)
* Radio tekee murron (1951)
* Radio tulee hulluksi (1952)
* Varsovan laulu (1953)
* Tyttö kuunsillalta (1953)
* Sininen viikko (1954)
* Hilmanpäivät (1954)
* Isän vanha ja uusi (1955)
* Pastori Jussilainen (1955)
* Elokuu (1956)
* Kuriton sukupolvi (1957)
* Syntipukki (1957)
* Punainen viiva (1959)
* Lasisydän (1959)

 |
|  |
| 1960-luku | 
* Komisario Palmun erehdys (1960)
* Tulipunainen kyyhkynen (1961)
* Kaasua, komisario Palmu! (1961)
* Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)
* Kolmen kaupungin kasvot (1962)
* Äl’ yli päästä perhanaa (1968)
* Vodkaa, komisario Palmu (1969)

 |
|  |
| 1970-luku | 
* Päämaja (1970)
* Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1971)
* Haluan rakastaa Peter (1972)
* Meiltähän tämä käy (1973)
* Natalia (1979)

 |
|  |
| 1980-luku | 
* Niskavuori (1984)
* Jäähyväiset presidentille (1987)
* Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988)

 |
|  |
| 1990-luku | 
* Kaikki pelissä (1994)

 |

 |

 |