Tämä on **luettelo antiikin filosofian keskeisimmistä termeistä**. Termit ovat kreikankielisiä, ellei toisin mainita.

|  |
| --- |
| 
**Sisällysluettelo**

 A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö  |

A
-

adiaforaἀδιάφορα: yhdentekevät asiat, ehdonvallan asiat. Erityisesti stoalainen termi. Myöhemmin käytössä kristinuskossa.
agathosἀγαθὸς: hyvä, halun sopiva kohde. Platonilla *agathon*, hyvän idea.
agōgēἀγωγή: kasvatus, harjoitus; elämäntapa.
agrafa dogmataἄγραφα δόγματα: kirjoittamattomat opit.
aionαίών: ajanjakso, aikakausi, ikuisuus.
aisthēsis, aisthanesthaiαἰσθησις: aistiminen; αἰσθάνεσθαι, aistia. Sanan "estetiikka" alkuperä.
aithērαἰθήρ: viides alkuaine, jonka katsottiin täyttävän kuunylisen kaikkeuden.
aitiaαἰτία: syy. Esimerkiksi Aristoteleen neljä syytä.
aletheiaἀλήθεια: peitoton totuus.
anamnēsisἀνάμνησις: mieleen palauttaminen. Sanan "anamneesi" alkuperä.
anthrōposἄνθρωπος: ihminen, ihmisolento. Epiktetoksella eettinen ideaali.
apatheiaἀπάθεια: intohimoista eli negatiivisista tunteista vapautuminen. Sanan "apatia" alkuperä.
apeirōnἀπείρων: rajaton massa. Anaksimandroksen käyttämä termi.
aformēἀφορμή: vastahakoisuus, impulssi olla toimimatta, jonka **ekklisis** saa aikaan. Vastakohta **hormē**.
aponiaἀπονιά: kärsimyksen, kuten kivun, puuttuminen. Erityisesti epikurolainen termi.
aporiaἀπορία: umpikuja, pulmatilanne. Esimerkiksi sokraattisten dialogien päätöstila.
aproēgmenaἀποπροηγμένα: asiat, joita tuli välttää. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan epämieluisia, kuten sairaus. Stoalainen käsite. Vastakohta **proēgmena**.
aretēἀρετή: lat. *virtus*: hyve.
arkhēἀρχή: alku, alkuperuste, ensimmäinen prinsiippi.
askēsisἄσκησις: kurinalainen harjoitus hyveen saavuttamiseksi. Sanan "askeesi"" alkuperä.
ataraksiaἀταραξία: mielenrauha, joka ei riipu ulkoisista asioista. Erityisesti hellenistisen filosofian termi.
autarkeiaαὐτάρκεια: itseriittoisuus, henkinen riippumattomuus kaikista itsen ulkopuolisista asioista.

C
-

clinamenlat. kreik. παρέγκλῐσις, *parenklisis*: atomien poikkeaminen radaltaan. Epikurolaisen atomiopin termi.

D
-

daimōnδαίμων: ihmisen jumalhenki, suojelushenki. Esimerkiksi Sokrateen uskomus omasta suojelushengestään. Sanan "demoni" alkuperä.
dēmiourgosδημιουργός: "käsityöläinen", luojajumala, demiurgi. Esimerkiksi Platonin *Timaioksen* ja gnostilaisuuden luojajumala.
diaforaδιαφορά: ero.
diatribēδιατρῐβή: keskustelu.
dihairesisδιαίρεσις: todellisuuden jäsentäminen, käsiteanalyysi, määrittely. Stoalaisuudessa menetelmä sen erottamiseksi, mikä on meidän vallassamme ja mikä ei. Katso myös **prohairesis**.
dogmaδόγμα: uskomus, järjen ja kokemuksen perusteella muodostettu periaate. Sanan "dogmi" alkuperä.
doksaδόξα: usko(mus); (enemmistön) mielipide, yleinen uskomus.
dynamisδύνᾰμις: (ensimmäinen) potentiaalisuus, mahdollisuus, kyky, voima.

E
-

eidosεἶδος: kuva, muoto, idea; laji. Platonin ideaopissa "idea". Aristoteleella "laji".
ekklisisἔκκλισις: vastahakoisuus, taipumus suuntautua poispäin jostain asiasta. Vastakohta **oreksis**.
ekpyrōsisἐκπύρωσις: sykleittäin toistuva maailmanpalo.
elenkhosἔλεγχος: kumoaminen, sokraattinen menetelmä.
ef' hēminἐφ' ἡμῖν: asiat jotka ovat vallassamme. Erityisesti stoalainen termi.
energeiaἐνέργεια: (toinen) aktuaalisuus, toiminta. Katso myös **entelekheia**.
entelekheiaἐντελέχεια: (ensimmäinen) aktuaalisuus. Katso myös **energeia**.
epagōgēἐπαγωγή: induktio.
epistēmēεπιστήμη: varma ja tosi tieto. Sanan "epistemologia" alkuperä.
epithymētikonἐπιθῡμητικόν: haluava sielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
epokhēεποχη: arvostelusta pidättyminen. Erityisesti skeptikoiden käyttämä termi. Myöhemmin Edmund Husserlilla sulkeistamisen menetelmä.
ethosἦθος, ἔθος: tapa, moraalinen luonne. Yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa. Sanan "etiikka" alkuperä.
eudaimoniaεὺδαιμονια: lat. *beata vita*: onnellisuus, hyvinvointi.
eupatheiaευπάθεια: hyvä tunne (vastakohtanaan **pathē**), joita on stoalaisella viisaalla, jonka kaikki arvostelmat ja teot ovat oikeita (hyveellisiä).

F
-

fantasma, fantasiaφάντασμα, φαντασία: vaikutelma, aistimussisältö, se miten jokin havaitaan.
fronēsisφρόνησις: käytännöllinen järki, ymmärrys.
fysisφύσις: lat. *natura*: luonto. Sanojen "fysikaalinen", "fysiikka" alkuperä.

G
-

genosγένος: suku.
ginōskeinγινώσκειν: tietoisuus.
gnōsisγνώσις: tieto.

H
-

hairesisαἵρεσις: uskomusten valinta, uskovien joukko, koulukunta. Sanan "heresia" alkuperä.
hēdonēἡδονή: nautinto. Sanan "hedonismi" alkuperä.
hēgemonikonἡγεμονικόν: hallitseva periaate, sielun hallitseva osa.
heimarmenēεἱμαρμένη: kohtalo.
heksisἕξις: jossain tilassa oleminen, dispositio; (toinen) potentiaalisuus.
hormēὁρμή: positiivinen impulssi tai jotakin kohden suuntautuva halu, jonka **oreksis** saa aikaan. Vastakohta **aformē**.
horos, horismosὅρος, ὅρισμος: termi, määritelmä.
hylēὕλη: aine.
hypokeimenonὑποκείμενον: lat. *subiectum*: "alla oleva", subjekti, substraatti.
hypostasisὑπόστᾰσις: todellisuus, olemassaolo, olemus, persoona. Esimerkiksi kristillisessä teologiassa pyhän kolminaisuuden persoona.

I
-

idionἴδιον: ominaisuus.

K
-

kalosκαλός: kaunis. Joskus moraalisessa merkityksessä: hyvä, hyveellinen.
kalos kagathosκαλὸς κἀγαθός: "kaunis ja hyvä", "jalo ja hyvä". Miehen ihanne, hyvä kansalainen.
katalēpsisκατάληψις: "tavoittaminen", "kiinniottaminen", ulkoisten vaikuttaminen selkeä käsittäminen. Erityisesti stoalainen termi.
katēgoriaκατηγορία: kategoria, predikointi. Verbi: *katēgorein*.
kathēkonκαθῆκον, lat. *officium*: velvollisuus, luonnonmukainen toiminta, sopiva toiminta tiellä hyveeseen. Erityisesti stoalainen termi.
katorthōmaκατόρθωμα: täydellinen tai hyveellinen toiminta, hyveellinen **kathēkon**. Erityisesti stoalainen termi.
kinēsisκίνησις: liike, muutos ja niiden aiheuttamisen kyky. Sanan "kinetiikka" alkuperä.
kosmosκόσμος: järjestys, maailma, kaikkeus.

L
-

logikosλογικός: järjellinen.
logistikonλογιστικόν: järkisielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
logosλόγος: järki, looginen argumentti, sana. Myös **kosmoksen** järjestävä prinsiippi. Sanan "logiikka" alkuperä.
logos spermatikosλόγος σπερματικὸς: stoalaisuudessa kaikkeuden aikaansaava prinsiippi, joka luo kaiken ja ottaa kaiken takaisin itseensä.

N
-

nomosνόμος: laki, tapa.
nousνοῦς, lat. *ratio*: järki. Aristoteleella sielun järkevä osa.

O
-

oiēsisοἴησις: mielipide, usein ylimielinen tai omahyväinen.
oikeiōsisοἰκείωσις, lat. *conciliatio*: "omaksi ottaminen", "asioiden omaksi tekeminen"; moraalinen kasvuprosessi, itsetietoisuuden kehittymisen prosessi kaikillä eläimillä, mikä johtaa ihmisellä tietoisuuteen yhteisöllisyydestä.
oreksisὄρεξις: halu, taipumus suuntautua jotain asiaa kohti. Vastakohta **ekklisis**.
ousiaοὐσία: olemus, ydin, substanssi

P
-

paideiaπαιδεία, lat. *humanitas*: sivistys, koulutus, kasvatus. Latinannos Ciceron.
palingenesiaπαλιγγενεσία: maailman kausittainen uudistuminen, joka liittyy **ekpyrōsikseen**.
parenklisiskatso **clinamen**.
pathēπάθη: lat. *adfectus*: intohimo, passio, tunne, stoalaisuudessa usein liiallinen tai virheellisiin arvostelmiin perustuva.
pathosπάθος: yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa.
pneumaπνεῦμα: ilma, henki, hengitys, usein prinsiippinä stoalaisessa fysiikassa.
proēgmenaπροηγμένα: asiat, joita tuli suosia. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan mieluisia, kuten terveys. Stoalainen käsite. Vastakohta **aproēgmena**.
prohairesisπροαίρεσις: harkinta, (harkittu) valinta, (vapaa) tahto. Erityisesti stoalainen termi. Katso myös **dihairesis**.
prokopēπροκοπή: edistys, tiellä kohti viisautta.
prolēpsisπρόληψις: ennakkokäsitys, jota kaikilla rationaalisilla olennoilla on.
propatheiaπροπᾰ́θεια, lat. *corporis sensus*: esitunne, ruumiillinen aistimus ja tahdosta riippumaton ajatus. Erityisesti stoalainen termi.
protreptikosπροτρεπτικὸς: kehotus. Esimerkiksi kehotus filosofointiin (kuten Aristoteleen dialogi *Kehotus*).
psykhēψυχή: mieli, sielu, elämä, elävä prinsiippi. Sanan "psyyke" alkuperä.

S
-

sofosσοφός: viisas ja hyveellinen henkilö, eettinen ideaali.
stoikheionστοιχεῖον: elementti, alkuaine.
syllogismosσυλλογισμός: deduktio.
symbebēkosσυμβεβηκός: lat. *accidens*: aksidenssi.
sympatheiaσυμπάθεια: sympatia, osien sukulaisuus orgaaniseen kokonaisuuteen, molemminpuolinen riippuvuus.
synkatathesisσυγκατάθεσις: myöntymys, vaikutelmien hyväksyminen, mikä mahdollistaa toiminnan.

T
-

tekhnēτέχνη: taito. Tiedon (erityisesti **epistēmē**) käytännöllinen sovellus.
telosτέλος: päämäärä, esimerkiksi luonnossa tai elämässä. Sanan "teleologia" alkuperä.
tetrafarmakosτετραφάρμακος: "neliosainen lääke", Epikuroksen ohje sille, kuinka ihminen voi elää onnellista elämää.
theōrēmaθεώρημα: yleinen periaate tai havainto.
theosθεός: jumala. Yhdistettiin stoalaisuudessa kaikkeudessa vallitsevaan järjestykseen.
thymoeidēsθυμοειδής: intosielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
tonosτόνος: jännite, stoalaisen fysiikan periaate, joka saa aikaan vetovoiman ja vastenmielisyyden, ja on myös hyveen ja paheen syy sielussa.
to ti esti, to ti ēn einaiτο τι ἑστί, το τί ἦν ἑίναι: lat. *essentia*: "se mikä se on", olemus.

Z
-

zōon politikonζῷον πολιτικόν: "poliittinen eläin", Aristoteleen käyttämä nimitys ihmisestä.

Kirjallisuutta
--------------

* Peters, F. E.: *Greek Philosophical Terms: A Historical Lexicon*. NYU Press, 1970. ISBN 0814765521.