recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaupunginjohtaja Olavi Piha vuonna 1969.
**Kaarlo Olavi Piha** (13. heinäkuuta 1911 Diorite,  Michigan, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 1995 Seinäjoki) oli suomalainen juristi, kaupunkineuvos, Suolahden ja Seinäjoen kauppalanjohtaja ja Seinäjoen ensimmäinen kaupunginjohtaja. 

Olavi Pihan vanhemmat olivat kauppias Iisakki Felix Piha ja Katri Sofia Kasari ja puoliso vuodesta 1943 Liisa Kyllikki Korhonen. Piha tuli ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1940; varatuomarin arvon hän sai 1944. Sotien aikaan Piha palveli Itä-Karjalan sotilashallinnon kansanhuoltopäällikkönä.

Piha toimi Seinäjoen kansanhuoltopiirin piiritarkastajana 1940–1946, Jyväskylän kaupunginsihteerinä 1946–1948, Suolahden kauppalanjohtajana 1948–1955, Seinäjoen kauppalanjohtajana 1955–1959 ja Seinäjoen kaupunginjohtajana 1960–1974. Suolahden järjestysoikeuden puheenjohtaja hän oli 1948–1955. Seinäjoen kaupunginjohtajan tehtävästä Piha jäi eläkkeelle 1974. Hän julkaisi tyttärensä Soili Venhon kanssa vuonna 1985 teoksen *Terveydenhuollon vaiheita Etelä-Pohjanmaalla*.

Seinäjoen keskustan Veteraanipuisto nimettiin vuonna 2009 uudelleen Olavi Pihan puistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Havu, I. – Poijärvi, L. Arvi P. – Immonen, K. J. (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja): Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1960*, s. 684. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1960.
2. 1 2  Kuolleita. Kaupunkineuvos Olavi Piha. *Helsingin Sanomat*, 15.9.1995, s. 4.
3. ↑  Seinäjoen kaupungin puistoesite  2015. Seinäjoen kaupunki.  Arkistoitu 1.1.2017. Viitattu 28.2.2022.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Herman Tammilehto** | **Seinäjoen kauppalan/kaupunginjohtaja**1955– 1974 | Seuraaja:**Matti Nuolivirta** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Euroopan patenttisopimus** (lyh. EPC; European Patent Convention; Convention on the Grant of European Patents) on Münchenissä 5 lokakuuta 1973 allekirjoitettu yleissopimus eurooppapatenttien myöntämisestä. Sopimus tuli voimaan 1 lokakuuta 1977.

Sopimuksella luotiin sopimusvaltioiden yhteinen patentinmyöntämismenettely sekä perustettiin Euroopan patenttijärjestö. Sopimuksen alaisia eurooppapatentteja myöntää Euroopan patenttivirasto joka nimestä huolimatta on täysin erillinen Euroopan unionista. EU:hun kuulumattomista maista mm. Islanti, Norja, Sveitsi ja Turkki ovat allekirjoittaneet EPC-sopimuksen. EPC-sopimuksen uudistamiskirja hyväksyttiin sopimusvaltioiden hallitusten välisessä diplomaattikonferenssissa marraskuussa 2000.

Patenttisopimuksen on allekirjoittanut 38 valtiota jonka lisäksi sekä Marokko että Moldova ovat allekirjoittaneet erillissopimuksen eurooppapatenttien voimaansaattamisesta. Vastaavanlainen erillissopimus Euroopan patenttiviraston kanssa, niin kutsuttu "voimaansaattamissopimus", on suunnitteilla myös Tunisian kanssa.

Suomi liittyi Euroopan patenttisopimukseen 1. maaliskuuta 1996.

Eurooppapatentti
----------------

Hakija voi tehdä yhdellä kielellä yhden eurooppapatenttihakemuksen Euroopan patenttivirastoon. Kun hakemus on hyväksytty, hakija voi valita, missä EPC-maissa hän saattaa sen voimaan ja maksaa niiden vuosimaksut. Vuosimaksut ovat samat kuin tehtäessä kansallinen hakemus joka maahan erikseen, mutta säästöä voi syntyä vaivassa, käännöskuluissa ja asiamieskuluissa, mm. koska moneen maahan riittää kääntää patenttivaatimukset eikä koko selitysosaa.

1.6.2023 alkaen hakija on voinut saattaa hyväksytyn eurooppapatenttinsa voimaan halutessaan myös yhtenäispatenttina kaikissa yhtenäispatenttimaissa ja maakohtaisena eurooppapatenttina valitsemissaan muissa EPC-maissa.

Jo keksijän ensimmäinen hakemus voi olla eurooppapatenttihakemus. Vaihtoehtoisesti hän voi ensin hakea yhdestä tai useammasta maasta halpaa kansallista patenttia ja sen tulosten perusteella päättää 12 kuukauden kuluessa tekemispäivästä tehdä eurooppapatenttihakemuksen tai pidentää miettimisaikaansa 30 kuukauteen tekemällä PCT-hakemuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hallituksen esitys HE 92/2005 vp *06.09.2005*. Viitattu 13.4.2016.
2. ↑  Member states of the European Patent Organisation *www.epo.org*. Viitattu 7.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Validation agreement with the Republic of Moldova enters into force *www.epo.org*.  Arkistoitu 23.3.2016. Viitattu 7.4.2016. (englanniksi)
4. ↑  Validation agreement with Morocco enters into force *www.epo.org*.  Arkistoitu 24.4.2016. Viitattu 7.4.2016. (englanniksi)
5. ↑  Validation states *www.epo.org*. Viitattu 7.4.2016. (englanniksi)
6. ↑  Asetus eurooppapatenttien myöntämisestä tehdyn yleissopimuksen (Euroopan patenttisopimus) voimaansaattamisesta (8/1996) *finlex.fi*.  1.3.1996. Viitattu 7.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Eurooppapatentti ja Euroopan patenttisopimus (PRH)
* Patenttisuojan laajentaminen maailmalle (PRH)
Santorínin saariryhmä satelliittikuvassa.
**Santorínin kaldera** on suuri, pääosin vedenalainen, eteläisellä Egeanmerellä sijaitseva kaldera. Kreetan saaresta 120 km pohjoiseen sijaitseva Kreikan Kykladien saariin kuuluva Santorínin saariryhmä koostuu kalderan vedenpinnan yläpuolella olevista osista. Pääsaari Thíra sekä Thirasían ja Aspronísin saaret sijaitsevat kalderan reunalla ja Néa Kaménin ja Palaiá Kaménin saaret keskiosassa.

Maantiede
---------

Santorínin kaldera ilmakuvassa.
*Pääartikkeli: Santorínin maantiede*
Kalderan koko on noin 12 × 7 km, ja sen kolmella sivulla on 300 metrin korkuiset jyrkänteet.

Kalderan keskustassa on kaksi tuliperäistä saarta Néa Kaméni (suom. *uusi palanut*) ja Palaiá Kaméni (suom. *vanha palanut*).

Pääsaaren Thíran pinta-ala on 75,8 km², Thirasían 9,3 km² ja asumattomien Néa Kaménin 3,4 km², Palaiá Kaménin 0,5 km² ja Aspronísin 0,1 km².

Santorínin luonnonkauniit jyrkänteet, joiden rinteillä sijaitsee valkoiseksi kalkituista rakennuksista muodostuvia kyliä (mm. Oía ja Imerovígli) yhdessä aurinkoisen ilmaston kanssa, ovat tehneet alueesta erittäin suoritun turistikohteen. Alue on suosittu myös vulkanologien keskuudessa johtuen sen hyvistä olosuhteista tuliperäisten ilmiöiden tarkastelun kannalta.

Geologia
--------

Santorínin kaldera on eteläisen Egeanmeren tuliperäisen kaaren eli helleenisen kaaren aktiivisin osa. Alueella Afrikan mannerlaatta työntyy Euraasian mannerlaatan alle noin 5 cm:n vuosivauhdilla. Alueella tapahtuu runsaasti maanjäristyksiä noin 150–170 km:n syvyydessä.

Vulkanologia
------------

*Pääartikkeli: Santorínin tulivuorenpurkaus*
Kaldera muodostuu päällekkäisistä kilpitulivuorista, jotka vähintään neljä osittain päällekkäistä kalderaa ovat halkaisseet. Vanhin kaldera muodostui noin 180 000 vuotta sitten. Sitä seuraava kaldera muodostui noin 70 000 vuotta sitten. Tämän jälkeen muodostui seuraava kaldera noin 21 000 vuotta sitten. Nykyinen kaldera muodostui noin 3 600 vuotta sitten Theran eli Santorínin tulivuorenpurkauksessa (myös nk. "minolainen tulivuorenpurkaus"). Vuonna 1640 eaa. tapahtunut valtava purkaus on voinut olla aiheena Atlantiksen tarinan synnylle. Purkaus oli voimakkuudeltaan 7 vulkaanisella räjähdysasteikolla.

Santoríni on lepotilassa oleva aktiivinen tulivuori. Néa ja Palaiá Kaménin saaret ja niiden tummat laavakentät ovat muodostuneet useiden pienten tai keskikokoisten purkausten seurauksena vuosisatojen kuluessa. Viimeisin purkaus tapahtui vuonna 1950.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Egeanmeri
**Zheng Qinwen** (kiin.: 郑钦文; pinyin: *Zhèng Qīnwén*; s. 8. lokakuuta 2002) on kiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 7 tammikuussa 2024. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä.

Zheng pelasi WTA-kiertueella ensimmäisen kerran vuonna 2021 Palermo Ladies Openissa, jossa hän saavutti myös ensimmäisen voittonsa kukistamalla ensimmäisellä kierroksella Ljudmila Samsonovan. Vuoden 2022 Australian avoimissa Zheng teki grand slam -debyyttinsä voittaen ensimmäisellä kierroksella Aljaksandra Sasnovitšin. Toisella kierroksella hän hävisi viidenneksi sijoitetulle María Sákkarille. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistalla 100 parhaan joukkoon sijalle 80.

Vuonna 2023 Zheng voitti uransa ensimmäisen WTA-turnauksen Palermo Ladies Openissa, jossa hän voitti finaalissa Jasmine Paolinin erin 2–1 (6–4, 1–6, 6–1). Samana vuonna Zheng voitti toisen turnauksensa Zhengzhou Openissa kukistaen finaalissa Barbora Krejčíkován. Vuoden 2024 Australian avoimissa Zheng eteni urallaan ensimmäistä kertaa grand slam -turnauksen loppuotteluun. Zheng hävisi loppuottelun Aryna Sabalenkalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zheng Qinwen *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 24.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Zheng Qinwen beats Paolini in Palermo to capture first career title *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 24.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Zheng Qinwen triumphs on home soil to win Zhengzhou title *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 24.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Aryna Sabalenka jälleen Australian avointen ykkönen *Iltasanomat*. Viitattu 27.1.2024.
**Savugeneraattori** on asevoimien käyttämä suojautumisväline. 

*HMS Fury* ja *HMS Ashanti* laskevat savuseinän 25.6.1942.
Yhdysvaltain armeijan Humveen laskema savuseinä
Venäläiset kehittivät erittäin suositun keinon, missä laskettiin erillisestä putkistosta raakaa naftaa torpedoveneen kuumiin pakoputkiin, jolloin nafta kiehui ja muodosti paksua savua. Savu purkautui pakoputkista ulos. Veneen ajaessa nopeasti sen taakse muodostui paksu ja hitaasti leviävä savupilvi. Näitä laitteita oli Suomessa kolmessa Viima-luokan veneessä ja Vasamassa. 

Toinen tyyppi oli erillinen savugeneraattori. Se oli noin sadan litran vetoinen tynnyri, jonka pohjalla oli bensiinillä toimiva keitin. Sen yläpuoliselle levylle laskettiin erityistä savutusöljyä - käytännössä puhdistettua naftaa - jolloin muodostui paksua savua. Savu syötettiin tynnyrin yläosassa olevista suuttimista. Näitä laitteita oli Suomen laivaston miinalaivojen Ruotsinsalmi ja Riilahti lisäksi vain Turussa lisenssillä rakennetuissa Taisto-luokan moottoritorpedoveneissä. Miinalaivoissa generaattori oli savupiipussa, Taistoissa keskellä perää.

Yhdysvaltain laivasto asensi savugeneraattoreita hävittäjiin ja saattuehävittäjiin, koska savuverho oli tehokas keino tutkattomia tai enintään heikkotasoisin tutkin varustettuja japanilaisia sotalaivoja vastaan. Näissä aluksissa savukoneisto oli sijoitettu alusten savupiippuihin. Lisäksi oli olemassa myös kiinteästi maalle asennettuja savugeneraattoreita, joita käytettiin lähinnä satamien suojana. 

Nykyaikana menetelmän käyttö on harvinaistumassa, koska nykyaikaiset elektroniset tähtäimet näkevät ainakin osittain savun läpi.

Lähteet
-------

* Laivasto sodassa 1939-45 / käsikirjoittaja Jouko Pirhonen ja Jukka Heinonen ; toimittaja Mauri Kalima. Maanpuolustuslehden kustannusosakeyhtiö, 1987. VIDEO
* Peuranheimo - Pirhonen - Killinen: Laivat puuta, miehet rautaa

### Viitteet

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Savugeneraattori** Wikimedia Commonsissa
**Amita Suman** (s. 19. heinäkuuta 1997) on nepalilainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen suuri roolinsa oli vuonna 2019 julkaistu The Outpost -sarjan toisella kaudella toistuva rooli Nayana. Vuonna 2021 hän esitti pääroolia Netflixin alkuperäissarjassa Varjo ja riipus. Sumanin hahmo on Inej Ghafa, koulutettua tappajaa.

Ura
---

Pian valmistumisen jälkeen Suman teki televisiodebyyttinsä pienillä rooleilla elokuvissa Casualty ja Ackley Bridge. Hän sai merkittävän vierailijaroolin Doctor Who -sarjan 11. jaksossa "Demons of the Punjab" nuorena versiona toveri Yasmin Khanin isoäidistä Umbreenista. Suman otti toistuvan Nayan roolin Medalion Rahimilta CW-sarjan The Outpost -sarjan toisella kaudella. Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Suman näyttelee Inej Ghafaa Netflixin vuoden 2021 Varjo ja riipus -sarjassa, joka on tehty Leigh Bardugon fantasiakirjasarjan Varjo ja riipus ja korppien kehä-pohjalta.

Nuoruus
-------

Suman syntyi Bhediharissa, kylässä Parsan alueella Etelä-Nepalissa. Hänen äidinkielinsä oli bhojpuri. Suman kävi Saint Xavier -koulun Birgunjissa. Seitsemänvuotiaana hänen perheensä muutti Brightoniin Englantiin. Suman opiskeli Sussex Downs Collegessa (nykyisin East Sussex College Lewes) ennen kuin hän jatkoi harjoittelua Academy of Live and Recorded Artsissa, valmistuen vuonna 2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Amita Suman
**Unión Popular de Langreo** on espanjalainen jalkapalloseura Langreosta Asturiasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.

Langreo perustettiin 4. heinäkuuta 1961 yhdistämällä Club Langreano de Sama ja Círculo Popular de La Felguera. Seuran joukkue aloitti pelit kaudella 1961–1962 Tercera Divisiónissa, joka oli tuolloin maan kolmanneksi korkein sarjataso. Joukkue voitti lohkonsa ja nousi jo yhden kauden jälkeen Segunda Divisióniin, jossa se pelasi kahdeksan kauden ajan vuosina 1962–1968 ja 1970–1972. Sittemmin joukkue on pelannut Tercerassa ja vuonna 1977 Segundan ja Terceran väliin perustetussa Segunda División B:ssä.

Langreon kotistadion on Ganzábal, jolla on 4 024 istumapaikkaa. Stadion on nimetty La Felgueran entisen puheenjohtajan, insinööri Francisco Fernández Ganzábalin mukaan, joka rakennutti alkuperäisen stadionin 1920-luvulla.

Langreon tunnetuin pelaaja on Espanjan maajoukkueen historian paras maalintekijä David Villa, joka pelasi seuran juniorijoukkueissa ennen siirtymistään Sporting de Gijóniin. Maajoukkueen päävalmentajana toiminut Vicente Miera puolestaan valmensi seuran edustusjoukkuetta valmennusuransa alkuvuosina.

Saavutukset
-----------

* Tercera Divisiónin lohkovoitto: 1961–1962, 1969–1970, 1981–1982, 1985–1986, 2001–2002

Lähteet
-------

1. ↑  "La Fusión" UP Langreo.  Arkistoitu 5.1.2009. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)
2. ↑  Temporadas de Liga en 2ª "A", 2ª "B" y 3ª División UP Langreo.  Arkistoitu 17.7.2011. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)
3. 1 2  Datos e historial Futbolme. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)
4. ↑  Estadio Nuevo "Ganzábal" UP Langreo.  Arkistoitu 17.7.2011. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)
5. ↑  Biografía David Villa.  Arkistoitu 24.10.2010. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)
6. ↑  Vicente Miera, un seleccionador olímpico  15.8.2010. El Enganche.  Arkistoitu 27.1.2013. Viitattu 14.10.2010. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto (espanjaksi)
**Song Yu Qi** (hànyǔ: 宋雨琦) on tunnettu vuonna 2018 debytoineen eteläkorealaisen tyttöbändin (G)I-dlen:n laulajana, tanssijana sekä ainoana kiinalaisena jäsenenä. Hän osaa puhua englantia, koreaa ja kiinaa.

Yksityiselämä
-------------

Song Yu Qi syntyi Pekingissä 23. syyskuuta 1999. Hänellä ei ole sisaruksia.

Yuqi uskoo kiinnostuneensa musiikista ja tanssista jo ennen syntymäänsä, sillä hänen äitinsä kuunteli paljon musiikkia raskausaikanaan. Tanssimisen Yuqi aloitti opettelemalla kiinalaista tanssia, daizua. Yuqin ollessa yläkoulussa, hän innostui korealaisesta populaarimusiikista. 

K-pop-musiikin innoittamana hän osallistui vuonna 2014 Pekingissä järjestettettyihin Cube Entertainmentin koe-esiintymisiin. Pian tilaisuuden jälkeen hän sai kutsun toiseen, Etelä-Koreassa järjestettävään koe-esiintymistilaisuuteen. Toisen koe-esiintymisen perusteella hänelle tarjottiin harjoittelupaikkaa. Työsuhteen solmiminen Cube Entertainmentin kanssa vaati kuitenkin muuttoa Etelä-Koreaan. 

Etelä-Koreaan muutettuaan Yuqi harjoitteli viiden vuoden ajan. Hän debytoi vuonna 2018 tyttöbändissä (G)I-DLE.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tuomas Nurmi** oli Helsingin käräjäoikeuden laamanni vuosina 2015–2022.

Tuomas Nurmi on aiemmin työskennellyt Päijät-Hämeen käräjäoikeuden laamannina, hovioikeudenlaamannina, hovioikeudenneuvoksena ja viskaalina hovioikeudessa sekä osastonjohtajana ja käräjätuomarina käräjäoikeudessa. Nurmi on lisäksi toiminut asianvalvojana lääninverovirastossa, tutkijana ja lainsäädäntösihteerinä oikeusministeriössä sekä Suomen tuomariliitto ry:n puheenjohtajana.

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö päätti Tuomas Nurmen nimityksestä Helsingin käräjäoikeuden laamanniksi perjantaina 22. toukokuuta 2015. Nurmi aloitti viraston päällikkönä 1. elokuuta 2015 laamanni Eero Takkusen jäätyä eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin käräjäoikeuden laamanniksi Tuomas Nurmi  21.5.2015. Oikeusministeriö, oikeus.fi.  Arkistoitu 27.5.2016. Viitattu 27.10.2019.
2. ↑  Toimiiko oikeuslaitoksen tulosohjaus?  10.04.2017. Lakimiesuutiset. Viitattu 27.10.2019.
3. ↑  HS Helsinki | Helsingissä käytyjä oikeudenkäyntejä orkestroi mies, jota harva tuntee – Nyt esiin astuu Tuomas Nurmi, jonka Koskelan raaka murha mykisti *Helsingin Sanomat*.  7.5.2022. Viitattu 1.6.2022.
**Maankäyttö** on käsite, joka käsittää kaikki tavat, joilla ihmiset käyttävät maata hyväkseen. Maankäyttöä koskevat useat lait, jotka koskevat muun muassa liikennesuunnittelua ja rakentamista.

Maankäyttö metsissä
-------------------

Maankäyttöön kuuluu myös metsätalous ja metsien virkistyskäyttö. Pohjoismaissa metsätalouden maankäytön mallina on käytetty yleensä luonnonmetsiä, kun taas Etelä-Euroopassa ja trooppisilla alueilla mallina on ollut peltoviljelyn maankäyttö. Metsien virkistyskäyttöön kuuluu luonnossa liikkuminen, metsästys, sienestys ja marjastus. Metsien hyötykäyttöä on myös porotalous.

Maankäyttö maataloudessa
------------------------

Maatalouden maankäyttöä suunnitellessa huomioon otettava seikkoja ovat taloudelliset ja ympäristön suojeluun liittyvät seikat. Euroopan komissiossa maatalouspolitiikka pyritään kehittämään sellaiseksi, että se sopii yhteen ympäristön kannalta kestävien periaatteiden kanssa.

Maankäyttö rakentamiseen
------------------------

Maankäyttöä rakentamiseen suunnitellaan maaseudulla maakuntakaavoitusten avulla. Kaupunki- ja taajama-alueilla alueiden käyttöä rakentamiseen suunnitellaan asemakaavoituksen avulla. Maakuntakaavoitus koskee paitsi maanomistajia, myös viranomaisia ja kuntia. Kaavoituksissa otetaan huomioon muinaisjäännökset ja muut kulttuuriympäristön arvokkaat kohteet. Huomioon otettavia seikkoja ovat myös maisemalliset seikat.

Maankäyttö ja liikenne
----------------------

Maa-alueiden käyttöä liikenneväyliin ja muihin liikennöintiin tarvittaviin alueisiin suunniteltaessa on otettava huomioon kaupunkiympäristön eri alueiden toiminnalliset seikat ja muut kulttuuriympäristöön liittyvät seikat. Huomioon otettavia asioita ovat ihmisten viihtyvyys ja ympäristönsuojeluun liittyvät asiat.

Lähteet
-------

1. ↑  Alueiden käytön suunnittelu Ympäristöministeriö. Viitattu 3.2.2024.
2. ↑  Mikko Kantola, Matti Leikola, Jari Parviainen, Antti Sipilä: *Tiedätkö metsistä, Suomessa ja Euroopassa*, s. 75, 165-171. Tammi, 2000. ISBN 951-31-1245-4.
3. ↑  Kestävä maatalous Euroopassa Euroopan komissio. Viitattu 3.2.2024.
4. ↑  Maankäyttö- ja rakennuslaki säätelee kaavoitusta ja rakentamista  20.10.2017. MTK. Viitattu 3.2.2024.
5. ↑  Asemakaavat *Ympäristö.fi*.  21.4.2022. Ympäristöministeriö. Viitattu 3.2.2024.
6. ↑  Maankäytön suunnittelu ja kulttuuriympäristö Museovirasto. Viitattu 3.2.2024.
7. ↑  Maankäytön suunnittelu ja liikennetekniikka Aalto yliopisto, Rakennetun ympäristön laitos. Viitattu 3.2.2024.
Ugandan passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Ugandan kansalaisuus on laillinen** suhde yksittäisen henkilön ja Ugandan tasavallan välillä. Maassa noudatetaan sekä ius soli- että ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä Ugandan kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, jotka olivat maan kansalaisia ennen vuoden 1995 perustuslain voimaantuloa. Lisäksi henkilö on syntyperäinen ugandalainen, mikäli hän täyttää jonkun seuraavista ehdoista:

* lapsi on syntynyt Ugandassa ja vähintään yksi hänen vanhemmistaan tai isovanhemmistaan kuuluu johonkin Ugandan alkuperäisväestöä edustavaan etniseen ryhmään
* lapsi on syntynyt ulkomailla ja vähintään yksi hänen vanhemmistaan tai isovanhemmistaan on lapsen syntyessä Ugandan kansalainen

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella Ugandan kansalaisuus voidaan myöntää kahta eri reittiä pitkin: rekisteröitymällä tai naturalisaatiolla.

Ugandan kansalaisiksi voivat rekisteröityä sellaiset henkilöt, jotka ovat muuttaneet maahan vapaaehtoisesti ja asuneet maassa vähintään 10 vuotta tai ennen vuoden 1995 perustuslain voimaanastumista vähintään 20 vuotta. Myös sellaiset henkilöt, jotka ovat syntyneet Ugandassa (ei koske diplomaattien tai pakolaisten lapsia) tai jotka ovat asuneet maassa yhtäjaksoisesti 9. lokakuuta 1962 lähtien, voivat rekisteröityä kansalaisiksi.

Naturalisaation kautta kansalaisuus voidaan myöntää, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

* on asunut maassa yhteensä vähintään 20 vuotta, joista yhtäjaksoisesti vähintään 2 vuotta ennen hakemuksen jättämistä
* osaa paikallista kieltä tai englantia
* on todettu hyvämaineiseksi

Hakijan alaikäiset lapset eivät voi saada kansalaisuutta vanhempansa hakemuksella, vaan heidän tulee hakea kansalaisuutta itse täysi-ikäisiksi tultuaan.

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Uganda on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 2009, eivätkä sellaiset ugandalaiset, jotka ottavat vastaan jonkun toisen maan kansalaisuuden, menetä Ugandan kansalaisuuttaan.

Ugandan kansalaiset ovat automaattisesti sekä Kansainyhteisön että Itä-Afrikan yhteisön kansalaisia.

Lähteet
-------

* Manby, Bronwen (2016): *Citizenship Law in Africa*, African Minds, Kapkaupunki,  ISBN 978-1-928331-13-1 (englanniksi).
* Zakaryan, Tigranna (2019): *Report on Citizenship Law: Uganda*, European University Institute, Badia Fiesolana.

### Viitteet

1. ↑  Citizenship & Dual Citizenship *Embassy of the Republic of Uganda*.  2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Zakaryan (2019): s. 12
3. ↑  Manby (2016): s. 96
4. ↑  Dual Citizenship *Permanent Mission of Uganda to the United Nations, New York*.  2023.  Arkistoitu 4.10.2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  Member countries *Commonwealth*. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  Frequently Asked Questions *East African Community*.  2022. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
**Kolbeinn Tumason** (noin 1171, Víðimýri, Skagafjarðasýsla, Islanti – 9. syyskuuta 1208 Víðinesbardagi) oli islantilainen suurtalonpoika, päällikkö ja runoilija.

Kolbeinn Tumason oli kotoisin Pohjois-Islannista. Hän tavoitteli määräävää asemaa kirkossa ja ajautui konfliktiin saadakseen vaimonsa serkun Guðamur Arasoin Hólarin piispaksi. Tämä kuitenkin puolusti kirkon ja hiippakunnan itsenäistä päätätävaltaa. Seurasi sota ja syyskuussa 1208 Kolbeinn haavoittui vaikeasti saatuaan kiveniskun päähänsä. Kuolinvuoteellaan hän runoili kolmesta kahdeksansäkeisestä säkeistöstä koostuvan tekstin "Heyr himla smiður", jota pidetään vanhimpana säilyneenä pohjoismaisena virtenä. Muitakin hänen kirjoittamiaan lauluja, jotka liittyvät Neitsyt Mariaan ja apostoli Johannekseen, on säilynyt.

Virsi "Heyr himla smiður" on käännetty kaikille pohjoismaissa puuhutuille kielille. Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 905 Niilo Rauhalan 2002 ja 2014 suomentamana "Seppä taivaallinen" ja sitä lauletaan useimmiten islantilaisen säveltäjän Þorkell Sigurbjörnssonin sävelmällä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolbeinn Tumason *geni.com*. Viitattu 11.3.2020.
2. ↑  Kolbeinn Tumason *dendanskesalmebogonline.dk*. Viitattu 11.3.2020. (tanskaksi)
3. ↑  Samuli Koivuranta ja Jenni Urponen (toim): *Laulun matka virreksi. Kertomuksia virsikirjan lisävihkosta.*, s. 46. Kirjapaja ISBN 978-952-288-679-4, 2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kimmo Tapio Mikkola** (s. 10. syyskuuta 1951 Helsinki) on entinen markkinaoikeuden ylituomari.

Kimmo Mikkola syntyi everstiluutnantti Heikki Mikkolan ja liikkeenharjoittaja Eeva Roosin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 on lehtori Anne-Maria Kojamo. Mikkola tuli ylioppilaaksi 1973 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1980. Hän oli Kouvolan hovioikeuden esittelijä ja viskaali 1982–1990 ja korkeimman oikeuden esittelijä ja oikeussihteeri 1984–1999. Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina Mikkola toimi 1999–2007 ja osastonjohtajana 2006–2007. Markkinaoikeuden ylituomariksi hänet nimitettiin vuonna 2007. Mikkola on toimittanut teokset *Korkeimman oikeuden ratkaisuja* (1995), (1996), (1997), (1998) ja (1999) sekä teoksen *Korkeimman oikeuden ratkaisut. Hakemisto 1985–1995* (1996). Markkinaoikeuden ylituomariksi nimitettiin vuonna 2019 Jussi Karttunen Mikkolan siirryttyä eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 607. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Markkinaoikeuden ylituomariksi esitetään Jussi Karttusta - Oikeus.fi *oikeus.fi*.  Arkistoitu 29.3.2020. Viitattu 29.3.2020.
3. ↑  Markkinaoikeuden ylituomarin viran täyttäminen - Markkinaoikeus *www.markkinaoikeus.fi*.  Arkistoitu 29.3.2020. Viitattu 29.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylituomari Kimmo Mikkola on markkinaoikeuden uudistaja. Juristiuutiset, 7.1.2014.
**LMUR** (ven. Легкая многоцелевая управляемая ракета, *Legkaja mnogotselevaja upravljajemaja raketa*, ЛМУР) on venäläinen helikopterista laukaistava ohjus. Se tunnettiin kehitysvaiheessa nimellä Izdelije 305 (Изделие 305, "tuote 305").

Nimestään huolimatta ohjus on kaksi kertaa raskaampi kuin aiemmat helikopterista laukaistavat ohjukset 9M120 Ataka (AT-9 Spiral) tai 9M123 Hrizantema (AT-15 Springer). Sen kantomatka on lähes 15 km, kaksi kertaan entisten ohjusten. Ohjus voidaan laukaista näkymättömään maaliin ja ohjata myöhemmin kohteeseen.

Ohjuksen hakupäässä on lämpökamera, jonka kuva välitetään laukaisevaan helikopteriin tai komentopisteeseen. Kuva välitetään AS-BPLA-viestilaitteistolla. 9B-7755-lämpökameran on kehittänyt MNITI Moskovassa. Navigaatio perustuu inertiaohjaukseen, radiokorkeusmittariin ja BNAP-305-satelliittivastaanottimeen. Siivissä on datalinkin antennit taaksepäin. Ohjuksen moottori on kiinteäpolttoaineinen rakettimoottori.
Ohjus on suhteellisen kallis; Puolustusministeriön vuoden 2018 sopimuksessa 14,2 miljoonaa ruplaa kappaleelta.

Kehitystyö
----------

Ohjuksella on pitkä kehityshistoria. Ensimmäisen kerran ohjusta LMUR-nimellä kehitti Taktitšeskoje raketnoje vooruženije 2007–2009, jolloin kehitystyö hylättiin tuntemattomista syistä.

Helmikuussa 2011 Venäjän puolustusministeriö antoi tutkimus- ja kehitysmääräyksen Kolomnan KB Mašinostrojenijalle uudesta kevyestä ohjuksesta koodiltaan Izdelije 79. Koe-erä ohjuksia valmistui 2013, mutta niitä ei päästy testaamaan, koska ilmeisesti laukaisinta ei ollut.

Tällä välin FSB oli tilannut ohjuksen nimellä Izdelije 305 käytettäväksi Mi-8MNP-2-helikoptereissa Kaukasiassa. Izdelije 305 oli sama kuin aiempi Izdelije 79, mutta sisälsi kaksisuuntaisen datalinkin ohjausta varten. Toropov Vympel kehitti samaan aikaan APU-305-laukaisimen ohjukselle. Ohjusta testattiin Mi-8-helikopterista 2015 ja 2016. Myös puolustusministeriö kiinnostui uudelleen ja 2019 ohjusta testattiin Mi-28NM "Havoc" -helikopterista ja seuraavana vuonna Ka-52M:sta.

Ohjuksen käytöstä julkaistiin videoita kesäkuussa 2022 Ukrainasta.

Lähteet
-------

1. ↑
**Tammelan Voiman talo** on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin varrella sijaitseva nelikerroksinen liike- ja asuintalo. Syyskuussa 1920 valmistuneen 1920-luvun klassisismia edustaneen talon suunnitteli rakennusmestari Frans Jousi.

Talo rakennettiin 3. syyskuuta 1917 perustetun tamperelaisen Osuusliike Voiman keskustoimitaloksi. Talon paikalla aiemmin sijainneet puutalot olivat palaneet Suomen sisällissodan aikana Tampereen taistelussa valkoisten pommittaessa Tammelaa.

Talon alimmassa kerroksessa sijaitsivat osuusliikkeen ruoka- kangas- ja sekatavaramyymälät ja niiden varastot sekä annosruokala. Toisessa kerroksessa oli kahvila ja sen vieressä Tampereen kaupungin sanomalehtilukusali. Lukusalin yhteyteen perustettiin muutamia vuosia myöhemmin Tampereen ensimmäinen sivukirjasto Tammelan lainausasema joka toimi rakennuksessa vuoteen 1929 saakka. Kahvilan entisiin tiloihin sijoittui 1925 lastentarha. Rakennuksen ylimmissä kerroksissa oli asuinhuoneistoja.

Voiman myymälät toimivat talossa vuoteen 1976 saakka ja lastentarha vuoteen 1984 saakka. Osuusliike Voima yhdistettiin vuonna 1983 keskusosuusliike OTK:n ja 38 muun osuusliikkeen kanssa E-osuusliike Ekaksi. Eka myi samana vuonna Tammelan Voiman talon kolme ylintä kerrosta rakennusliike H. Böökille toimistotiloiksi ja omistusasunnoiksi. Tammelan Voiman talossa toimiva ravintola (nykyiseltä nimeltään *Wanha Mestari*) on Tampereen vanhin samoissa tiloissa edelleen toimiva ravintola. Ravintolan kanta-asiakkaina ovat olleet muun muassa Jorma Ikävalko, Juice Leskinen ja Irwin Goodman. Ravintolassa toimii biljardikerho *Tammelan Voiman Biljardikerho*.

Rakennus on suojeltu asemakaavalla vuonna 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hanna Häppölä: Osuusliike Voiman talo Tammelassa (Koskesta voimaa -sivusto)
2. ↑  Osuusliike Voiman rakennustoimintaa Tampereella, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 11.03.1922, nro 4-5, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Tammelan Voimassa vietetty aikaa jo 96 vuotta, Kansan Uutiset 7.1.2017
4. ↑  Niemelä, Jari: *Tamperelaisen Tiedon Portaat. Tampereen asiat aasta yyhyn*, s. 244. Tampere: Tampere-Seura, 2008. ISBN 978-952-5558-05-0.
**Macheng** (kiin. 麻城) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan Huanggangin prefektuuritason kaupungissa. Macheng sijaitsee Shanghaista noin 700 kilometriä länteen. Vuonna 2005 kaupungissa oli 127 000 asukasta, joista useimmat han-kiinalaisia. Väkiluku on ollut kasvussa vakaasti: 1990 se oli 108 590, kymmenen vuotta myöhemmin 120 887.

Kaupunki on ikivanha, se on perustettu Kevättä ja syksyä -kaudella eli joskus vuosien 770 eaa. ja 476 eaa. välillä. Se sai nimekseen Macheng vuonna 598. Vuonna 1927 Machengissa puhkesi talonpoikaiskapina, joka loi pohjaa vuoden 1949 kommunistivallankumoukselle. Yli satatuhatta henkeä liittyi Maon punaiseen armeijaan tältä alueelta.

Machengin alueella on runsaasti luonnonvaroja. Sen kaivosteollisuus tuottaa marmoria ja jadea sekä kultaa, hopeaa ja kuparia. Maanviljelyn päätuotteita ovat vesikastanjat, krysanteemit ja persimonit eli kakihedelmät. Mulperipuut ja niitä syövät silkkiperhoset ovat myös kuuluisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Huanggang Travel Guide travelchinaguide.com. Viitattu 17.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Asia Harvest (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  World Gazetteer

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Macheng** Wikimedia Commonsissa
Thomas Jonathan "Stonewall" Jackson
**Thomas Jonathan "Stonewall" Jackson** (21. tammikuuta 1824 – 10. toukokuuta 1863) oli Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja eniten mainetta niittänyt Etelävaltioiden armeijan komentaja Robert E. Leen jälkeen.

Hän oli syntynyt Clarksburgissa Länsi-Virginiassa vuonna 1824. Hän kävi Yhdysvaltain sotilasakatemian ja otti osaa Meksikon–Yhdysvaltain sotaan tykistössä. Sisällissodan alkaessa hän oli sotilasakatemia Virginia Military Institute VMI:n opettaja. Sisällissodan alettua hän otti osaa ensimmäiseen Bull Runin taisteluun, jossa sai kuuluisan lempinimensä "Stonewall" eli kiviseinä. Nimitys tulee kenraali Barnard Elliot Been lausahduksesta jonka mukaan "Jackson joukkoineen oli vihollista vastassa kuin kivimuuri". Hän saavutti eniten kuuluisuutta Shenandoahin laakson sotaretkensä aikana vuonna 1862 ja Pohjois-Virginian armeijan komentajana. Hän saavutti menestystä myös etelälle voittoisassa Fredericksburgin taistelussa. Hän haavoittui omien joukkojensa ampumasta harhaluodista Chancellorsvillen taistelussa ja hän kuoli käden amputoinnin komplikaatioihin ja keuhkokuumeeseen muutamia päiviä myöhemmin.

Häntä pidetään yhä Yhdysvaltain historian nerokkaimpana strategina. Kuultuaan hänen kuolemastaan kenraali Lee lausui että Jackson menetti vasemman kätensä, minä oikean.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Stonewall Jackson's Last Battle*** (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stonewall Jackson**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
|  |
| --- |
| Desoksipipradroli |
| Desoksipipradroli |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| (*RS*)-2-bentshydryylipiperidiini |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | ; 5807-81-8 (HCl) 519-74-4 ; 5807-81-8 (HCl) |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem CID | 160506 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C18H21N |
| Moolimassa | 251,366 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| Synonyymit | 2-difenyylimetyylipiperidiini (2-DPMP) |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | > 90 % |
| Metabolia | Hepaattinen |
| Puoliintumisaika | 16–20 tuntia |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | oraalinen, nasaalinen, sublinguaalinen |

**Desoksipipradroli** eli  **2-difenyylimetyylipiperidiini (2-DPMP)** on aine, joka toimii noradrenaliinin ja dopamiinin takaisinoton estäjänä (NDRI) ehkäisemällä NET:n (norepinephrine transporter) ja DAT:n (dopamine active transporter) toiminnan.

Rakenne
-------

Desoksipipradroli muistuttaa rakenteeltaan läheisesti metyylifenidaattia ja pipradrolia, myös farmakologiset vaikutukset ovat näillä kolmella piperidiinillä samankaltaisia. Näistä kolmesta desoksipipradrolilla on pisin puoliintumisaika, sillä se on hyvin rasvaliukoinen molekyyli, jolta puuttuvat pooliset funktionaaliset ryhmät, joihin aineenvaihdunnan entsyymit yleensä tähtäävät.

Historia ja käyttö
------------------

Desoksipipradrolin on kehittänyt lääkeyhtiö CIBA (nykyisin Novartis) 1950-luvulla narkolepsian ja tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriön eli ADHD:n hoitoon, mutta sen käytöstä luovuttiin sitä muistuttavan metyylifenidaatin keksimisen jälkeen. Jotkut tahot uskovat, että desoksipipradroli voisi osoittautua ADHD:n hoidossa jopa jokseenkin toimivaksi, sillä eräät yksittäishenkilöt ovat ilmoittaneet kaipaavansa pitkäkestoisempia ADHD-lääkkeitä kuin nykyään käytössä olevat metyylifenidaatti ja dekstroamfetamiini. Desoksipipradrolia ei kuitenkaan tällä hetkellä määrätä lääkkeeksi.

Päihdekäyttö
------------

Lokakuussa 2010 desoksipipradroli nousi Suomessa uutislehtien otsikoihin kutsumanimellä **Daisy**. Ainetta oli esiintynyt huumausaineiden katukaupassa ja sitä oli ilmeisesti myyty "amfetamiinin kaltaisena" stimulanttina. Päihdekäytössä desoksipipradrolin suositeltu annosmäärä on n. 2–15 milligrammaa, joka on huomattavasti vähemmän kuin tavallisen katuamfetamiinin käyttöannokset. Käyttäjillä ei ollut selkeää tietoa aineen alkuperästä saatikka sen käyttömääristä, joten muutamia heistä päätyi tehohoitoon otettuaan yliannostuksen ainetta. Yliannostuksen saaneet olivat käyttäneet ainetta suonensisäisesti. Käyttäjiltä ovat pettäneet munuaiset ja sitä kautta muut sisäelimet. Poliisin mukaan Daisy aiheuttaa käyttäjissä psykoosia ja somaattisia vammoja.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Poliisi varoittaa tappavasta Daisy-huumeesta 13.10.2010

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: 2-diphenylmethylpiperidine (englanniksi)
* ChemBlink: 2-Diphenylmethylpiperidine (englanniksi)
* Tuhoisa Daisy-huume ehkä 50-luvun narkolepsialääkettä MTV 20.10.2010.
Alportin oireyhtymän vaikutus 13-vuotiaan pojan kuuloon.
**Alportin syndrooma** tai **Alportin oireyhtymä** on perinnöllinen munuaissairaus. Kouluiässä sairastajan kuulo ja näkö heikkenevät hiljalleen ja munuaisissa havaitaan vajaatoimintaa. Muuten oireyhtymää sairastavien lasten elämä ja kehittyminen on normaalia. Alportin syndrooma on X-kromosomiin liittyvä dominanti. Oireyhtymän tavallisin syy on X-kromosomissa sijaitsevan COL4A5-geenin mutaatiot. Sairauden voi saada perinnöllisesti tai mutaationa.

Oireet ja niiden hoitaminen
---------------------------

### Havaitseminen

Sairaus voidaan havaita hiljalleen huonontuvasta kuulosta ja näöstä, mutta ensimmäinen oire on verivirtsaisuus. Sairastajan virtsassa voi olla verta huomattavasti, niin että sen erottaa paljain silmin. Joissakin tapauksissa se on hyvin vähäistä. Jos sairastajan suvussa on ennestään ollut Alportin syndroomaa, on verivirtsaisuus selvä merkki sairaudesta. Joissakin tapauksessa sairastajalta on otettava koepala munuaisista sairauden havaitsemiseksi.

### Kuulovamma

Hiljalleen heikentyvää kuuloa voidaan parantaa kuulokojeiden avulla. Kuulokojeiden tarve on pojilla yleisempää, sillä tautikin periytyy yleensä pojille.

### Silmien poikkeavuus

Sairastajien silmissä voidaan havaita sarveiskalvon, verkkokalvon tai linssin muutoksia. Näkökyvyn heikkeneminen on usein vähäistä, joten sitä voidaan hoitaa silmälasien avulla.

### Munuaisten vajaatoiminta

Munuaisten vajaatoiminta on yleistä pojilla. Vajaatoimintaan ei ole hoitoa, mutta sairastajat elävät ja kehittyvät normaalisti. Aikojen kuluessa sairastaja voi kuitenkin joutua munuaissiirtoon.

Perinnöllisyys
--------------

Alportin oireyhtymä periytyy X-kromosomisesti.
X-kromosominen periytyminen ilmenee suvussa siten, että Alportin oireyhtymää sairastavan (ja siis yleensä lieväoireisen) naisen lapsilla on 50 prosentin todennäköisyys periä kyseinen sairaus, joka tosin tytöillä on lieväoireinen. Alportin oireyhtymää sairastavan miehen tyttäret perivät taudin, mutta hänen pojilleen se ei voi periytyä.

Käytännössä sukupuussa on tällöin tautia sairastavia poikia, enoja ja isoisiä, ja välissä olevat naiset ovat lieväoireisia Alport-potilaita, jotka usein pitävät itseään terveinä. 

Harvinaisissa tapauksissa Alportin oireyhtymä periytyy muiden kollageenin rakenteita ohjaavien geenien välityksellä, ja tällöin periytymistapa ei ole X-kromosominen vaan autosominen resessiivinen tai autosominen dominantti. Näissä perheissä oireet ilmenevät samanasteisina miehillä ja naisilla.

Lähteet
-------

* Kankuri-Tammilehto, Minna: Alportin oireyhtymä *Norio-keskus*.  9.10.2013. Viitattu 15.8.2018.
**Felloe** (m.kreik. Φελλόη, *Felloē*, myös *Felloa*, Φελλόα; lat. *Phelloe*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyisiä Seliánaa ja Evrostínaa.

Maantiede
---------

Felloen kaupunki sijaitsi Pausaniaan mukaan vuoristossa 40 stadioninmitan päässä Aigeirasta. Sen ympäristössä oli paljon vesilähteitä. Kaupunki sijoitetaan usein nykyisen Aigiáleian kunnan Seliánan kylän paikalle. Toisena vaihtoehtona pidetään Xylókastro-Evrostínan kunnan Evrostínan kylää, jonka aiempi nimi on Zácholi. Felloen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 25 tai ainakin alle 100 neliökilometriä.

Historia
--------

Felloen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pausaniaan mukaan kaupunki olisi asutettu jo silloin, kun joonialaiset asuttivat Akhaian. Jos kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä heeros nimeltä Fellos liittyy Felloeen, kaupunki on saattanut olla olemassa omana poliittisena yhteisönään jo arkaaisella kaudella. Kaupunki luetaan nykytutkimuksessa viimeistään klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä sillä perusteella, että eräillä sen kansalaisilla tiedetään olleen *proksenoksen* asema Delfoissa 300-luvulla eaa.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Nykyisestä Seliánasta on löydetty merkkejä asutuksesta sekä hautauksia geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. aina klassiselle kaudelle saakka. Löytöjä on tehty erityisesti kylän eteläosasta läheltä Pyhän Basileioksen (*Ágios Vasíleios*) kirkkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "242. Phelloe", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1. (englanniksi)
2. 1 2 3  Phelloe *Pleiades*. Viitattu 4.10.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3  Phelloe (Achaia)/Seliana? 9 Seliana? - Φελλόη *ToposText*. Viitattu 4.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  "58 C1 Phelloe", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699. (englanniksi)
5. ↑  Smith, William: "Aegeira", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
6. 1 2  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 7.26.10–11.
7. 1 2  Morgan, Catherine et al.: Archaeology in Greece 2009–2010.  *Archaeological Reports*, 2009–2010, 56. vsk, s. 66. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee asustetta. Plastron on myös olympiamiekkailussa käytetty suojavaate*
Taidemaalari John Singer Sargent plastronissa (n. 1880)
Brittiläinen lehtimies George Augustus Sala (1828–1895) ja Ascot Tie
Mikrokuituinen corbatón solmittuna

**Plastron** on huivimainen, kaulaan ja rinnalle kravatin tavoin tuleva miesten asuste. Sitä käytetään juhlapukeutumisessa šaketin kanssa. Plastronin yleisin käyttö on nykyään häissä sulhasen pukeutuessa šakettiin. Se kuuluu myös kouluratsastuksen kilpailuasuun. Plastron valmistetaan joko itse sidottavana tai valmiiksi sidottuna versiona. 

Alun perin plastronit valmistettiin kuviollisesta silkistä, mutta nykyään valtaosa Suomessa myytävistä plastroneista on polyesteriä. Plastronin ulkomuotoon kuuluu olennaisesti myös koristeellinen solmioneula, joka pitää taiteltavan plastronin siivekkeet kiinnitettynä.

Plastron on muunnos aiemmasta kravattimallista, joka levisi laajalle 1800-luvulla. Beau Brummelin aikaan nämä vahvasti tärkätyt pellavakravatit sidottiin koristeellisesti pystykauluspaidan ympärille. 1880-luvulla eurooppalaiset ylemmän keskiluokan miehet alkoivat käyttää väljemmin sidottua kravattimallia muodollisissa päivätapahtumissa. Plastronia käytettiin lievetakin ja šaketin kanssa asusteena.

Plastron sai englanninkielisen nimensä "Ascot tie" kuninkaallisesta laukkakisasta, joka järjestetään yhä vuosittain Ascotissa, Englannissa. Plastron oli erittäin suosittu liikemiesten ja ylemmän keskiluokan keskuudessa 1800-luvun loppupuolelta 1900-luvun alkupuolelle.

Nykyisin plastron, usein helmipäisen solmioneulan kanssa, on solmion vaihtoehto šaketin asusteena. Sitä käytetään myös ratsastuskilpailuissa tumman kisatakin alla. Nämä plastronit kiinnitetään yleensä tarralla eikä solmioneulaa käytetä.

Lähteet
-------

1. ↑  Saketti *Vaikuta vaatteilla pukeutumisopas*. Tekstiili- ja Muotialat TMA. Viitattu 26.5.2014.
2. ↑  Kilpailuasu (s. 9 ...valkoinen kauluspaita ja valkoinen solmio tai plastron; taikka muu kauluksellinen ratsastus- paita.) *Kilpailusäännöt III Esteratsastus*. Suomen Ratsastajainliitto ry.  Arkistoitu 27.5.2014. Viitattu 26.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plastron** Wikimedia Commonsissa
**Nezavisimaja Moldova** (Независимая Молдова, "Itsenäinen Moldova") oli Moldovan pääkaupungissa Chișinăussa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1925 Ukrainan kommunistipuolueen Moldavian aluekomitean ja Moldavian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan toimeenpanevan keskuskomitean ukrainankieliseksi äänenkannattajaksi. Baltassa ja myöhemmin Tiraspolissa ilmestyneen lehden nimenä oli aluksi *Tšervonyi oratš* ("Punainen kyntäjä") ja vuodesta 1930 lähtien *Sotsialistytšna Moldavija* ("Sosialistinen Moldavia").

Moldavian SNT:n perustamisen yhteydessä vuonna 1940 lehti siirtyi Chișinăuhun, muuttui venäjänkieliseksi ja sai nimen *Sovetskaja Moldavija* ("Neuvosto-Moldavia"). Sen ilmestyminen keskeytyi toisen maailmansodan takia vuosiksi 1941–1944.

*Sovetskaja Moldavija* oli Moldavian kommunistisen puolueen, korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 165 000 kappaletta vuonna 1973. Sen rinnalla ilmestyi moldaviankielinen *Moldova Socialistă*.

Moldovan itsenäistyessä vuonna 1991 lehdestä tuli maan hallituksen äänenkannattaja ja se sai nimen *Nezavisimaja Moldova*. Lehti yksityistettiin vuonna 2005, mutta hallitus jatkoi sen tukemista. Vuonna 2010 uusi hallitus perui yksityistämisen ja päätti aloittaa prosessin uudestaan. Neljästi viikossa lähes 19 000 kappaleen painoksena ilmestynyt *Nezavisimaja Moldova* muuttui vuonna 2013 taloussyistä viikkolehdeksi, ja Moldovan hallitus lakkautti sen vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 161. Moskva: Kniga, 1970.
2. 1 2 3  Kuznetsov, I. V. & Fingerit, Je. M.: *Gazetnyi mir Sovetskogo Sojuza, 1917–1970 gg. Tom 2: Respublikanskije, krajevyje, oblastnyje i okružnyje gazety*, s. 312–314. Moskva: Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, 1976.
3. 1 2  Pravitelstvo raspuskajet "Nezavisimuju Moldovu" i Moldova Suverena *NOI*.  25.9.2015. Viitattu 27.1.2024.
4. ↑  Karta tsifrovyh media: Moldova *Open Society Foundations*. Viitattu 27.1.2024.
5. ↑  Osveštšenije javlenija korruptsii v sredstvah massovoi informatsii *CRJM*.  2007. Viitattu 27.1.2024.
6. ↑  Priostanovlen vypusk gazety "Nezavisimaja Moldova" *Novyi den*.  4.6.2013. Viitattu 27.1.2024.
7. ↑  Gazeta "Nezavisimaja Moldova" vernulas k tšitateljam *NOI*.  13.9.2013. Viitattu 27.1.2024.
**Thomas Fredrik Olsen** (15. lokakuuta 1857 Hurum – 29. tammikuuta 1933 Oslo) oli norjalainen laivanvarustaja. Hän kasvatti setänsä perustamasta Fred. Olsen & Co. -yhtiöstä yhden maan suurimmista varustamoista.

Olsen varttui Hvitstenissä, jossa hänen isänsä ja kaksi setäänsä harjoittivat laivanvarustusta. Hän kouluttautui laivuriksi ja aloitti varustamotoiminnan kahdella isältään saamalla aluksella. Hänen yrityksensä laajeni nopeasti ja hankki ensimmäisen höyryaluksensa *Bayardin* vuonna 1897. Pari vuotta myöhemmin hän siirsi yhtiön toiminnan Kristianiaan (nyk. Olso), ja 1900-luvun ensimmäisinä vuosina se laajeni useille merkittäville laivareiteille, vuonna 1911 Buenos Airesiin saakka. Joulukuussa 1914 yhtiö otti käyttöön ensimmäisen Norjassa rakennetun dieselaluksen, jonka nimeksi tuli MS *Brazil*. Vuonna 1917 Olsenista tuli myös Akersin telakan enemmistöomistaja. Hänen kuollessaan vuonna 1933 varustamolla oli 65 alusta.

Oslossa on Olsenin mukaan nimetty katu Fred. Olsens gate.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ødemark, Erik: Fred. Olsen (1857–1933) *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 4.7.2023. (norjaksi)
2. ↑  Sebak, Per Kristian: Fred. Olsen & Co. *Store norske leksikon*.  1.3.2023. Viitattu 4.7.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fred. Olsen (1857–1933)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |