recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tapiiri** oli sarjakuvalehti, jota kustansivat Fanzine Oy (1984–1985), Kustannus Oy Tapiiri (1986–1987) ja Kustannus Oy Kersa (1987–1991).

Tapiiri alkoi Pahkasian sarjakuvalehtenä, kuten sitä Pahkasiassa mainostettiin vuonna 1984. Toimittajina olivat Pauli Heikkilä ja Juha Ruusuvuori. Myös Tapiiri-albumeita ilmestyi kolme kappaletta. Vuoden 1985 alusta mainostettiin muissa Fanzine Oy:n lehdissä näyttävästi Tapiirin siirtymisestä väriin. Vuonna 1984 ilmestyi neljä mustavalkoista numeroa ja vuonna 1985 kolme pääasiassa värillistä.

Tämän jälkeen Non Stopin kääntäjäkonkari Soile Kaukoranta ryhtyi Kustannus Oy Jalavan osittain omistaman uuden yhtiön julkaiseman Tapiirin päätoimittajaksi. Kustannus Oy Tapiirin lehtiä ilmestyi kolme numeroa.

Kolmas Tapiirin kustantaja oli Arvo Rask, keravalainen antikvariaatin pitäjä. Kustannus Oy Kersan Tapiiri julkaisi kaikki aikaisemmin hankitut sarjat loppuun, mutta sen jälkeen lehti alkoi täyttyä puoli-ilmaiseksi saaduilla sarjoilla. Kersa julkaisi 16 numeroa Tapiiria. Viimeinen numero oli 3/1991.

Tapiirin sarjakuvia
-------------------

* Ada viidakossa
* Corto Maltese
* Friikkilän pojat
* Luc Leroi
* Paulette
* Tarkastaja Ankardon tutkimuksia
* The Spirit

Lähteet
-------

* Tapiiri 1984–1991
* Kvaak.fi/Timo Ronkainen: Sarjakuvalehdistön vaiheita Suomessa, osa 3 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Juvonen, Anna: Tapiirin lyhyt elämä *marmai.fi*.  21.5.2010. Viitattu 29.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kimmo Lakoman täydellinen listaus Tapiirissa ilmestyneistä sarjakuvista
**Nordicom** on pohjoismaisen viestinnän- ja mediatutkimuksen keskus, joka sijaitsee Göteborgin yliopistossa. Nordicomin tehtävänä on koota ja välittää media- ja viestinnäntutkimuksen tuloksia sekä kasvattaa näin ymmärrystä median roolista yhteiskunnassa. Nordicom harjoittaa julkaisutoimintaa, edistää pohjoismaisten tutkijoiden välistä vuorovaikutusta, seuraa mediakenttää ja kokoaa tietoa poliittisten päätösten tueksi sekä toimii yhteistyökumppaneina viranomaisten ja muiden organisaatioiden kanssa toteutettavissa hankkeissa. Keskuksen ensisijaisia kohderyhmiä ovat tutkijat, media-alan ammattilaiset, päätöksentekijät politiikassa ja eri organisaatioissa, opettajat ja kouluttajat, kirjastotyöntekijät sekä opiskelijat.

Nordicom julkaisee kahta lehteä. Nordicom Review on englanninkielinen tieteellinen vertaisarvioitu julkaisu, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa. Lisäksi vuosittain julkaistaan erikoisnumeroita (Special Issues). Nordic Journal of Media Studies ilmestyy kerran vuodessa. Artikkeleiden julkaisukieli on englanti. 

Nordicom toimii myös media- ja viestintätieteellisten kirjojen kustantajana. Vuosittain julkaistaan 5–10 nimikettä.

Nordicom pitää lisäksi yllä NordMedia Network -yhteisöä, joka on pohjoismaisille ja pohjoismaisesti suuntautuneille mediatutkijoille suunnattu sivusto. Sivustolla on esimerkiksi avoin asiantuntijatietokanta, joka korvaa Nordicomin aiemmat tutkimustietokannat. Myös joka toinen vuosi pidettävän mediatutkimuksen NordMedia-konferenssin kotisivu sijaitsee sivustolla.

Suomessa Nordicom teki aiemmin säännöllistä yhteistyötä Tampereen yliopiston viestintätieteiden tiedekunnan kanssa. Vuosina 1980–2018 Nordicom julkaisi myös akateemista aikakauslehteä nimeltä Nordicom-Information, joka oli suunnattu laajemmalle media- ja viestintätieteistä kiinnostuneelle yleisölle. Se ilmestyi kaksi kertaa vuodessa sekä painettuna että verkossa. Julkaisukielinä olivat skandinaaviset kielet ja englanti.

Nordicomin rahoittajina toimivat Pohjoismainen ministerineuvosto, Ruotsin kulttuuriministeriö ja Göteborgin yliopisto. Keskus on perustettu 1970-luvun lopussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Om Nordicom | Nordicom *www.nordicom.gu.se*.  Arkistoitu 19.4.2021. Viitattu 3.6.2021.
2. ↑  Nordicom Review | Nordicom *www.nordicom.gu.se*. Viitattu 3.6.2021.
3. ↑  Nordic Journal of Media Studies | Nordicom *www.nordicom.gu.se*. Viitattu 3.6.2021.
4. ↑  Maarit Jaakkola: Kohti digiaikakauden pohjoismaista yhteisöllisyyttä: Uudistunut Nordicom kehittää digitaalista viestintää tutkijayhteisön hyväksi.  *Media & viestintä*, 18.12.2019, nro 4. ISSN 2342-477X. Artikkelin verkkoversio.  fi
5. ↑  Nordicom - Viestintätieteiden tiedekunta *www.uta.fi*. Viitattu 18.10.2017.
6. ↑  Nordicom-Information (- 2018) | Nordicom *www.nordicom.gu.se*.  Arkistoitu 7.5.2021. Viitattu 3.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Nordicomin virallinen sivusto
* NordMedia Network
|  |
| --- |
| Feksinidatsoli |
| Feksinidatsoli |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 1-metyyli-2-[(4-metyylisulfanyylifenoksi)metyyli]-5-nitroimidatsoli |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 59729-37-2 |
| ATC-koodi | P01CA03 |
| PubChem CID | 68792 |
| DrugBank | DB12265 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C12H13N3O3S |
| Moolimassa | 279,324 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia | hepaattinen |
| Puoliintumisaika | 9–15 tuntia |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | oraalinen |

**Feksinidatsoli** (C12H13SN3O3) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä unitaudin hoitoon ja sitä tutkitaan myös eräiden muiden alkueläininfektioiden hoitoon. Feksinidatsoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Feksinidatsoli kehitettiin 1970-luvun lopulla antibiootiksi ja sitä tutkittiin unitaudin hoitoon 1980-luvun alussa, mutta tutkimus keskeytettiin, koska lääkeaineen kehittäminen katsottiin taloudellisesti kannattamattomaksi. Feksinidatsoli löydettiin uudelleen 2000-luvulla etsittäessä uusia alkueläinlääkkeitä. Feksinidatsolin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se muodostaa reaktiivisen amiinimetaboliitin alkueläimissä ja tämä metaboliitti estää DNA:n synteesiä. Ihmiselimistössä feksinidatsoli metaboloituu sulfoksidi- ja sulfonijohdannaisiksi, jotka ovat myös lääkeaineena aktiivisia. Lääkeaine tehoaa kaikkiin kolmeen *Trypanosoma brucei* -alkueläimen alalajeihin ja se tehoaa myös *T. cruzi* -alkueläimeen ja sitä tutkitaan käytettäväksi Chagasin taudin hoidossa. Se läpäisee veri-aivoesteen, jolloin sitä voidaan käyttää myös keskushermostoon levinneen kroonisen infektion hoitamisen. Feksinidatsoli voidaan annostella tablettina ja tämä on etu aikaisempiin ruiskeina annettaviin lääkkeisiin verrattuna. Euroopan unionin lääkevirasto hyväksyi feksinidatsolin vuonna 2018 ja se on hyväksytty myös Kongossa ja Guineassa.

Haittavaikutukset
-----------------

Mahdollisia feksinidatsolin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, huonovointisuus, oksentelu, unettomuus, lihasheikkous ja lihaskouristukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Emma D. Deeks: Fexinidazole: First Global Approval.  *Drugs*, 2019, 79. vsk, nro 2, s. 215–220. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.11.2019.  (englanniksi)
2. ↑  WHO Model List of Essential Medicines  2019. WHO. Viitattu 29.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Venkatesan Jayaprakash, Daniele Castagnolo, Yusuf Özkay: *Medicinal Chemistry of Neglected and Tropical Diseases*, s. 2014–2015. CRC Press, 2019. ISBN 9781138541245. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.11.2019). (englanniksi)
4. ↑  David C. Swinney, Michael P. Pollastri: *Neglected Tropical Diseases*, s. 130–131. John Wiley & Sons, 2019. ISBN 978-3-527-34304-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.11.2019). (englanniksi)
5. ↑  Petra Nylund: Ajankohtaista lääkealalla marras–joulukuussa  15.1.2019. Fimea. Viitattu 6.11.2023.
**Gadabuursi** on pohjoissomalialainen klaani, joka on Dir-klaanin ala-klaani. Gadabuursit ovat Sheikh Samaroonin jälkeläisiä.

Asuinalue kolmen maan alueella
------------------------------

Gadabuursit asuvat nykyisin Somalian, Etiopian ja Djiboutin alueella. Gadabuursit ovat toiseksi suurin somaaliklaani Etiopiassa ja Djiboutissa. Yhtenä Dirin ala-klaanina, Gadabuursi on sukua Isaa-, Suhurre-, Abdalle-, Qubeys-, Biyomaal, Gaadsan, Gurgure- ja Isaaq-klaaneille. Poliittisesti klaania edustaa Somali Democratic Alliance puolue. Somalimaan nykyinen presidentti Dahir Rayale Kahin on Gadabuursi-klaanista. 

### Ala-klaaneja

* Makaahii
* Habar Afaan
* Mahad Ase

Gadabursin kuningaskunta
------------------------

"Gadabursin kuningaskunta" perustettiin 600 vuotta sitten. Kuningaskunta koostui sadan vanhimman komiteasta ja suvussa periytyvästä ugaasista (kuninkaasta). Sadan vanhimman komitea jakautui neljään alajaostoon, joissa kussakin oli 25 vanhimpaa:

* Sosiaalikomitea
* Puolustuskomitea (hevosmiehet "Fardoolay" ja jalkamiehet]
* Talous- ja verotuskomitea
* Oikeuskomitea

Neljän komitean puhemiehistä käytettiin nimitystä "Afarta Dhadhaar", ja heidät valittiin kykyjensä mukaan. Sadan vanhimman komitealla ei ollut vakituista kokoontumispaikkaa, vaan se kokoontui siellä, missä ugaas sattui kulloinkin asumaan Abessiiniassa, Somaliassa tai nykyisen Djiboutin alueella. Gadabuursien ugaas ja sadan vanhimman komitea vastustivat aikoinaan brittiläisen imperialismin tuloa, mutta sopivat ehdoista, joilla brittiläisten laivasto voi käydä maissa. Myöhemmin erimielisyydet kasvoivat, ja brittiläiset juonittelivat ugaasia vastaan ja järjestivät vallankaappauksen, joka merkitsi kuningaskunnan romahdusta.

Gadabuursi-aakkosto
-------------------

Gadabuursi-aakkosto on yksi monista somalian aakkostoista. Sen kehitti vuonna 1933 ugaas Abdurahman Sheikh Nuur. Gadabuursi-aakkostolla on kirjoitettu huomattava määrä kirjallisuutta ja qasida-runoutta. Aakkostoa käytti lähinnä ugaas ja hänen lähipiirinsä asuinalueellaan Pohjois-Somaliassa.

Huomattavia gadaburseja
-----------------------

* Dahir Riyale Kahin, Somalimaan presidentti

Katso myös
----------

* Somalian klaanit

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopedia Gadabuursi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* The Gadabuursi Manifesto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Endurantismi** (engl. *endurantism, three-dimensionalism*) on metafyysinen teoria olioiden identiteetistä ja jatkuvuudesta. Se on eräs selitys ajan virtaamisen aiheuttamaan ongelmaan ja pyrkii selittämään olioiden ajallista luonnetta. Endurantistien mukaan materiaalisen oliot ovat jatkuvia kolmiulotteisia yksilöitä, jotka ovat olemassa kokonaisuudessaan koko olemassaolonsa ajan, ja ne ovat jokaisella ajan hetkellä sama olio. 

Endurantismille vastakkainen näkemys on perdurantismi, joka sopii joidenkin filosofien mielestä paremmin yhteen erityisen suhteellisuusteorian kanssa. Uusin keskustelu on kuitenkin osoittanut ongelmia kummassakin näkökannassa. Termien "endure" ja "perdure" käyttö tässä yhteydessä on peräisin David Kellogg Lewisiltä (*On the Plurality of Worlds*, 1986).

Lähteet
-------

* Lewis, D. K.; *On the Plurality of Worlds* Oxford: Blackwell (1986)
* Hawley, Katherine: Temporal Parts *Stanford Encyclopedia of Philosophy*. Viitattu 5. syyskuuta 2007.
* McKinnon, N.: "The Endurance/Perdurance Distinction", *The Australasian Journal of Philosophy* 80:3 p. 288-306. (2002)
* Merricks, T.: "Persistence, Parts and Presentism", *Nous* 33 p. 421-38. (1999)
* Sider, T.: *Four-Dimensionalism* Oxford: Clarendon Press. (2001)
* Zimmerman, D.: "Persistence and Presentism", *Philosophical Papers* 25:2. (1996)

### Viitteet

1. ↑  Koslicki, Kathrin: Towards a Neo-Aristotelian Mereology (*dialectica* Vol. 61, N° 1 (2007), pp. 127–159) *blackwell-synergy.com*. Viitattu 5. syyskuuta 2007. [vanhentunut linkki]

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Endurantism
**Kehityskeskustelut** ovat esimiehen ja työntekijän välinen keskustelu, jossa käsitellään työtä, työtilannetta, osaamista ja näiden kehittämistä. Osana kehityskeskusteluja pyritään selvittämään työntekijöiden motivaation ja sitoutumisen aste. Kehityskeskustelut ovat osa yrityksen henkilöstöhallintoa.

Kehityskeskustelu eroaa päivittäisestä keskusteluista mm. siten, että kehityskeskustelujen päätökset kirjataan ja niitä seurataan. Näin keskustelu ei jää vain keskustelun tasolle. Lisäksi päivittäisistä keskusteluista kehityskeskustelut eroavat siten, että kehityskeskusteluissa alaisen työtä ja tilannetta tarkastellaan kokonaisuutena. 

Tavanomaisen, kerran vuodessa käytävän kehityskeskustelun yleinen sisältörunko tai asialista on seuraava:

1. Mennyt kausi – suoritusarviointi, tulokset, tavoitteiden saavuttaminen, palaute ja kokemuksista oppiminen
2. Tulevan kauden tehtävät, tavoitteet, toimintasuunnitelmat ja muut suoritusarvioinnin perusteet
3. Henkilön työn, työtilanteen ja toimintaedellytysten kehittäminen
4. Ryhmän toimivuuden ja ilmapiirin kehittäminen
5. Henkilön osaamisen kehittäminen
6. Esimiehen johtamistavan ja esimies–alainen-yhteistyön kehittäminen
7. Muut mahdolliset teemat
8. Keskustelun yhteenveto – sovitut asiat ja seuranta
9. Käydyn keskustelun arviointi

Kuitenkin niissä keskusteluissa, joissa uskalletaan irrottautua valmiiksi muotoilluista lomakkeista, keskustelut ovat pidempiä ja alainen puhuu enemmän kuin esimiehensä (mikä on toivottavaa). Tutkijoiden mukaan on myös hyvä yhdessä tarkistaa keskustelun päätteeksi tehtävä muistio, että siinä olevat sanavalinnat vastaavat käytyä keskustelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Esimies, näin saat kehityskeskustelun rullaamaan, Työpiste-lehti 15.5.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Akamas ja Demofon kuvattuna Eksekiaan mustakuviotekniikalla koristelemassa amforassa, n. 540 eaa.
**Akamas** (m.kreik. Ἀκάμας, lat. *Acamas*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Theseuksen ja Faidran poika, joka otti velipuolensa Demofonin kanssa osaa Troijan sotaan.
Sen jälkeen kun Theseus oli ajettu maanpakoon Ateenasta, Akamas ja hänen veljensä lähetettiin Euboiaan, missä vartuttuaan aikuiseksi he liittoutuivat kuningas Elefenorin kanssa. Ennen kreikkalaisten hyökkäystä Troijaan, hänet ja Diomedes lähetettiin vaatimaan Helenan luovuttamista takaisin, mutta viipyessään Troijassa hän voitti Laodiken, Priamoksen tyttären, kiintymyksen osakseen, ja tästä suhteesta hänelle syntyi poika, Munitos, jonka kasvatti Aithra, Akamaan isoäiti, jota pidettiin vankina Troijassa Helenan palvelijana.

Sodassa Akamas taisteli kreikkalaisten puolella ja hänet mainitaan yhtenä Troijan puuhevosen sisällä olleista miehistä. Sodan päätyttyä hän pelasti isoäitinsä, mutta paluumatkalla kotiin häntä pidätteli Traakiassa hänen rakkautensa Fyllistä kohtaan. Jätettyään Traakian taakseen ja saavuttuaan Kyprokselle hän sai surmansa pudottuaan hevosensa selästä oman miekkansa päälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen, *Historian kirjasto 4.62.1* (engl. käännös)
2. ↑  Parthenios, *Erotika Pathemata* 16 (engl. käännös)
3. ↑  Vergilius, *Aeneis* ii.250–267 (engl. käännös)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akamas ja Demofon** Wikimedia Commonsissa
**Yeşil Sol Parti** (Vihreä vasemmistopuolue) eli **YSP** on 25. marraskuuta 2012 perustettu poliittinen puolue Turkissa. Sen symboli koostuu puusta, jonka violetti runko muodostaa ihmishahmon, kruunu koostuu yksittäisistä vihreistä lehdistä ja keltainen aurinko muodostaa ihmishahmon pään kruunun keskellä. Sen kaksi puheenjohtajaa ovat Çiğdem Kılıçgün Uçar ja İbrahim Akın.

Historia
--------

YSP, aiemmalta nimeltään *Yeşiller ve Sol Gelecek Partisi* (Vihreä ja vasemmistolainen tulevaisuuspuolue), perustettiin 25. marraskuuta 2012 Eşitlik ve Demokrasi Partisi (Tasa-arvo- ja demokratiapuolue) ja Yeşiller Partisi (Vihreä puolue) yhdistymällä. Se määrittelee itsensä vihreäksi puolueeksi, jolla on vasemmistoliberalistisia ajatuksia.

Vuonna 2014 puolue tuki Selahattin Demirtaşia presidenttiehdokkaana Turkin presidentinvaaleissa 2014 ja tuki HDP:tä kesäkuun 2015 parlamenttivaaleissa.

Toisessa tavallisessa kongressissa 2. huhtikuuta 2016 puolue muutti nimensä *Yeşil Sol Partisi (YSP)* -puolueeksi. Nykyinen puolueen logo johtuu 16. lokakuuta 2022 pidetyssä toisessa ylimääräisessä kongressissa tehdystä päätöksestä. Selahattin Demirtaş ehdotti myöhemmin, että HDP:n mahdollisen kiellon sattuessa kaikki HDP:n parlamenttiryhmän ehdokkaat asettuisivat ehdolle YSP:n nimissä vuoden 2023 parlamenttivaaleissa.

24. maaliskuuta 2023 tehdyllä päätöksellä HDP, Emekçi Hareket Partisi (Työväenliikkeen puolue) ja Toplumsal Özgürlük Partisi (Sosiaalisen vapauden puolue) päättivät asettua ehdolle presidentin- ja parlamenttivaaleihin yhtenäisesti YSP:n listoilla, jotta oppositiojohtaja Kemal Kilicdaroglun Millet İttifakı (Kansakunnan liitto) -liitto vahvistuisi. YSP:tä kohdellaankin vuoden 2023 presidentinvaalien avainpuolueena.

Lähteet
-------

1. ↑  Tüzük *Yeşil Sol Parti*. Viitattu 2.4.2023. (turkiksi)
2. ↑  Fırat Şarkı: Partimizin 2. Olağan Konferans/Kongere'si Ankara'da Gerçekleştirildi *Yeşil Sol Parti*.  3.4.2016. Viitattu 2.4.2023. (turkiksi)
3. ↑  Yeşil Sol Parti, HDP'nin parti üzerinden seçime girme ihtimaline nasıl bakıyor? *BBC News Türkçe*.  14.3.2023. Viitattu 2.4.2023. (turkiksi)
4. ↑  Auch Plan-B von HDP unter Druck - Razzien gegen Mitglieder von Grüne Links Partei *www.fr.de*. Viitattu 2.4.2023. (saksaksi)
5. ↑  Gazete Duvar: Emek ve Özgürlük İttifakı’nda tam uzlaşı sağlandı.  24.3.2023. Viitattu 2.4.2023. (turkiksi)
6. ↑  Christopher Wimmer: Düstere Aussichten für Erdoğan (nd-aktuell.de) *nd-aktuell.de*. Viitattu 2.4.2023. (saksaksi)
**Isänmaallinen pelastusliike**, **MPS** (ransk. *Mouvement patriotique de salut*) on Tšadin johtava puolue.

Idriss Déby perusti isänmaallisen pelastusliikkeen vuonna 1990 kapinallisryhmänä. Se toimi Sudanista käsin, ja sitä rahoitti Libya.

Déby teki liikkeestänsä puolueen, kun hän oli ottanut vallan joulukuussa 1990 tehdyllä vallankaappauksella. MPS on ollut valtapuolue siitä lähtien.
Sen presidenttiehdokas Idriss Déby valittiin vuoden 2001 presidentinvaaleissa presidentiksi 63,2 prosentti ääniosuudella. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 113 parlamenttipaikka 155:stä paikasta ja siten ehdottoman enemmistön.

Vuoden 2002 jälkeen parlamenttivaaleja lykättiin viisi vuotta, ja uudet vaalit pidettiin lopulta helmikuussa 2011. Niissä isänmaallisen pelastusliike sai 117 paikka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ketil Fred Hansen: Patriotic Salvation Movement – (Mouvement Patriotique du Salut) *Store norske leksikon*.  2015. Viitattu 29.7.2017. (norjaksi)
2. ↑  Chad Freedom House.  Arkistoitu 26.11.2016. Viitattu 29.7.2017. (englanniksi)
**Evelyn Berezin** ['evəlin 'berezin] (12. huhtikuuta 1925 New York – 8. joulukuuta 2018 New York) oli yhdysvaltalainen tietokoneiden suunnittelija. Hän kehitti 1970-luvun taitteessa ensimmäisen tietokonepohjaisen tekstinkäsittelylaitteen nimeltä Data Secretary ja oli myös lentolippujen varausjärjestelmien, vedonlyöntijärjestelmien ja reaaliaikaisten pankkitietojärjestelmien pioneeri. Hänen Redactron-yrityksensä työllisti viitisensataa ihmistä 1970-luvun puolivälissä, jolloin sen osti Burroughs osaksi toimistotekniikkabisnestään.

Elämä ja ura
------------

Evelyn Berezin syntyi köyhän juutalaissiirtolaisperheen tyttäreksi New Yorkin Bronxissa. Hän opiskeli aluksi liiketaloutta mutta vaihtoi pääaineensa fysiikkaan. Suoritettuaan bachelor-tutkinnon 1946 hän sai jatko-opintostipendin Yhdysvaltain atomienergiakomissiolta ja väitteli tohtoriksi ydinfysiikasta New Yorkin yliopistossa. Stipendikauden päättyessä hän valitsi kuitenkin urakseen nousussa olleen tietojenkäsittelytekniikan ja sai vuonna 1951 paikan Electronic Computer Corporation -yrityksessä. Hän rakensi siellä ensimmäisen tietokoneensa ja pian toisen Underwood-yritykselle, joka kuitenkin myytiin pian italialaiselle Olivettille, eikä Berezinin laite päässyt tuotantoon.

1950-luvun lopulla Berezin työskenteli logiikkasuunnittelun päällikkönä Teleregister Corporationissa, jossa hän työryhmineen rakensi United Airlines -lentoyhtiölle maailman ensimmäisen reaaliaikaisen lipunvarausjärjestelmän. 1960-luvulla Berezin siirtyi Digitronics Corporationiin ja teki tärkeimmän keksintönsä, tekstinkäsittelytietokoneen kilpailemaan IBM:n esittelemän virheenkorjausmahdollisuudella varustetun kirjoituskoneen kanssa. Myös Berezinin kehittämässä laitteessa käytettiin aluksi sekä näppäimistönä että tulostimena IBM Selectric -pallokirjoituskonetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  McFadden, Robert D.: Evelyn Berezin, 93, Dies; Built the First True Word Processor *The New York Times*.  10.12.2018. Viitattu 12.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lance Day & Ian McNeil (toim.): *Biographical Dictionary of the History of Technology*. London: Routledge, 1998, s. 59, Kirjan teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen).[vanhentunut linkki]
3. ↑  Word processor pioneer Evelyn Berezin dies aged 93 *BBC News*.  12.12.2018. Viitattu 12.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Berezin Women in Technology International -järjestön sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Henry Johannes Gabriel Heine** (13. helmikuuta 1923 Helsinki – 3. heinäkuuta 1988 Amsterdam, Hollanti) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heinen vanhemmat olivat valokuvaaja Wolfgang Johannes Heinrich Heine ja Saima Agnes Finnberg. Hänen enskimmäinen puolisonsa vuodesta 1949 oli sihteeri Marguerita Ethel Rosvall, toinen vuodesta 1968 kirjeenvaihtaja Irma Karin Margareta Holm ja kolmas vuodesta 1972 matkatoimistovirkailija Ruth Valborg Brigitta Hasselblatt. Heine tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1944 ja harjoitti oikeustieteen opintoja Helsingin yliopistossa 1945–1946. Hän toimi puutavara-alan harjoittelutehtävissä Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa 1946–1947 ja oli kauppaneuvos Sigurd Majorinin perustaman agentuuriliike Comptoir Finlandais S.A:n palveluksessa Brysselissä 1948–1952 ja yhtiön johtaja 1952–1955. Puunjalostus- ja paperialan myyntiyhtiö Fins Verkoopkantoorin johtaja Amsterdamissa Heine oli 1956–1983 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1983–1985. Hän oli myös Alankomaissa toimineen Enso B.V:n toimitusjohtaja 1979–1985. Heinella oli lisäksi useita luottamustoimia. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  Auvinen, Sakari: Kauppaneuvos Henry Heine (1923–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.10.2023.
2. 1 2  Kuolleita. Kauppaneuvos Harry Heine. *Helsingin Sanomat*, 11.7.1988, s. 18.
**Uşak** on kaupunki ja piirikunta Turkin Länsi-Anatoliassa. Aikanaan se tunnettiin etenkin uşak-matoistaan. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 256 050.

Maantiede
---------

Ulu Camii-moskeija.
Uşak sijaitsee Turkin Länsi-Anatoliassa. Sen korkeus merenpinnasta on 907 metriä.

Historia
--------

Uşak-matto 1700-luvulta.
Heettiläisten kaudella nykyinen Uşak oli osa heettiläistä valtakuntaa. Sen lähellä sijaitsevat myös antiikin aikaisen Flaviopoliksen rauniot.

Germiyanin turkkilaiset ruhtinaat alistivat nykyisen Uşakin 1300-luvulla. Hallitsija Yakub I:n waqf vuodelta 1321 mainitsee paikalle perustetun uskonnollisen koulun (*zawiye*) ja edelleen pystyssä olevan moskeijan (*Ulu Camii*). Sittemmin Uşakista tuli osa Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1530 se oli oman hallinnollisen alueensa (*kada*) keskus ja kaupungissa tuotettiin saippuaa, jolla maksettiin myös veroja. Osmanien valtakaudella tulivat tunnetuksi myös uşak-matot. Evliya Çelebi mainitsee paitsi värikkäät matot, mutta myös kaupungin olevan villakaupan keskus.

1700-luvun lopulla paikallinen derebey Hajj Murad-oghlu kapinoi Osmanivaltiota vastaan ja tuli teloitetuksi. Seuraavan vuosisadan lopulla kaupungin asukasluku oli erään arvion mukaan noin 13 000. Heistä noin kolmasosa oli kreikkalaisia ja armenialaisia. Mattoteollisuus alkoi kasvaa kovaan tahtiin 1870-luvulta lähtien, kun itämaiset matot tulivat suosituiksi Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuosisadan vaihteessa Uşakin kanssa kilpailivat kuitenkin monet muut kaupungit, joissa työvoima oli halvempaa.

Kreikan–Turkin sodan aikana 1900-luvun alkupuoliskolla kaupungin tuntumassa käytiin kiivaita taisteluja. Kreikkalaisten ylipäällikkö Nikólaos Trikoúpis jäi turkkilaisten vangiksi Uşakissa 2. syyskuuta 1922.

Väestö
------

Uşakin piirikunnan asukasluku oli Turkin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2020 256 050. Heistä 228 881 asui itse kaupungissa ja 27 169 kylissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  P. J. Bearman, TH. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopaedia of Islam - New Edition*, s. 913-914. Volume T — U. Koninklijke Brill, Leiden, 2000. ISBN 9004112111. (englanniksi)
2. ↑  Uşak Encyclopaedia Britannica. Viitattu 7.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Population of province/district centers, towns/villages and annual growth rate of population by provinces and districts, 2020 (xls) Turkish Statistical Institute. Viitattu 7.3.2021. (englanniksi) (turkiksi)
Yksi hyvin säilyneistä Ašokan leijonapylväistä Vaishalissa, Biharissa
**Ašoka** (tai **Asoka**) oli Maurya-valtakunnan hallitsija Intiassa vuodesta 268 eaa. vuoteen 232 eaa. Hän oli yksi Intian sen aikakauden mahtavimmista ruhtinaista. Useiden sotilaallisten valloitusretkien jälkeen Ašoka hallitsi pääosaa eteläisestä Aasiasta ja lisäksi nykyistä Afganistania ja Bengalia. Ašoka oli ensimmäisiä merkittäviä buddhalaisuuden kannattajia ja rakennutti muistomerkkejä Buddhan elämään liittyville paikoille. Yksi näistä muistomerkeistä on Ašokan pylväs Sarnathissa, nykyisessä Uttar Pradeshin osavaltiossa. Se on paikalla, jossa Buddha ensimmäistä kertaa saarnasi rauhaa ja vapautta maailmankaikkeuden neljään kolkkaan. Sen muistoksi Ašokan pylvään päässä oli neljään eri suuntaan karjuvia leijonia esittävä patsas. Tästä yhdestä hiekkakivestä veistetystä neljän leijonan ryhmästä tuli Intian kansallistunnus vuonna 1950.

Tarinan mukaan Ašoka oli nuorena hurja sotapäällikkö, mutta muutti elämänsä Kalingan sodan jälkeen. Kalingassa Ašoka oli itse todistamassa, miten noin satatuhatta sotilasta ja siviiliä sai surmansa verisessä taistelussa. Tämän jälkeen Ašoka pyrki välttämään sotaa ja väkivaltaa sekä edisti buddhalaisuuden leviämistä Intiassa. Saarnatessaan väkivallatonta vastarintaa Mahatma Gandhin seuraajat viittasivat usein Ašokan perintöön.

Ashoka Empire

Lähteet
-------

1. ↑  The National Emblem of India Holiday Spot
2. ↑  India - The Mauryan Empire *countrystudies.us*. Viitattu 24.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ašoka** Wikimedia Commonsissa
Lily Afshar
**Lily Afshar** (pers. ‏لیلی افشار‎, *Lili Afšār*; 1960 Teheran – 24. lokakuuta 2023) oli iranilais-yhdysvaltalainen kitaristi.

Afshar sai kandidaatin arvon musiikissa Bostonin konservatoriosta ja musiikin maisterin arvon New England Conservatory of Musicista. Hän pääsi yhtenä kahdestatoista kansainvälisestä opiskelijasta Andrés Segovian oppiin Etelä-Kalifornian yliopistoon. Hän jatkoi opintojaan Floridan osavaltionyliopistossa ja sai ensimmäisenä naisena maailmassa musiikin tohtorin arvon kitaransoitossa. Afshar esiintyi solistina, kamarimuusikkona ja orkesterien kanssa Iranissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Englannissa, Irlannissa, Ranskassa, Italiassa, Jordaniassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä Etelä-Amerikan ja Afrikan maissa.

Afshar sai vuonna 2000 Los Angelesissa parhaan klassisen naiskitaristin Orville H. Gibson -palkinnon. Hän sai palkinnon myös Guitar Foundation of American kilpailusta sekä Aspenin musiikkijuhlien kitarakilpailun suurpalkinnon. Afshar sai kolmesti Memphisin The Recording Academyn vuosittaisen Premier Guitarist -tunnustuksen ja toimi United States Information Agencyn taiteilijalähettiläänä Afrikassa. Afshar julkaisi lukuisia levytyksiä ja piti säännöllisesti mestarikursseja. Ajoittain hän soitti esiintymisissään myös iranilaista setar-soitinta. Afshar sairasti pitkään syöpää ja joutui 18. lokakuuta 2023 terveydentilansa heikennyttyä sairaalaan Tutkabonissa. Hän kuoli 63-vuotiaana 24. lokakuuta 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iranian professor of guitar Lily Afshar passes away at 63 Tehran Times 25.10.2023, viitattu 28.10.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Krotkaja** on ukrainalaisen Sergei Loznitsan ohjaama elokuva vuodelta 2017. Se perustuu Feodor Dostojevskin 1876 julkaisemaan novelliin "Lempeä neito" (*Krotkaja*).

Tuotanto ja kuvaus
------------------

Elokuvan 11-henkinen näyttelijätiimi tulee Jekaterinburgin tärkeimmästä teatterista. Pääosan esittäjä Vasilina Makovtseva on varsin suosittu Venäjällä. Oleg Mutun kuvaama filmi tehtiin vuoden 2016 aikana kaakkoisessa Latviassa lähellä Liettuan ja Valko-Venäjän rajaa sijaitsevassa Daugavpilsin kaupungissa. Ohjaaja Loznitsan mukaan teos oli helpompi toteuttaa Euroopan unionin alueella kuin Siperiassa, missä sen kuvaama vankila nimellisesti sijaitsee.

Juoni
-----

Vasilina Makovtsevan esittämän nimettömäksi jäävän naisen mies istuu vankilassa murhatuomiota. Kerran naisen vankilaan lähettämä paketti palautetaan ilman selityksiä. Nainen lähtee omalle odysseialleen, jossa hän tekee matkaa niin jalkaisin, bussilla, junalla kuin Lada-taksillakin. Matkallaan nainen kohtaa yhtä lailla rikollisia, pahoja poliiseja ja byrokraattisia vankilaviranomaisia kuin hyvää tarkoittavia mutta voimattomia ihmisoikeusaktiivejakin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Weissberg, Jay: Film Review: ‘A Gentle Creature’ *Variety*.  25.5.2017. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Cannesin elokuvajuhlilla ei vältytty propagandalta – venäläisohjaajan elokuvalle buuattiin *mtvuutiset.fi*.  29.5.2017. Viitattu 6.11.2023.
3. 1 2 3  Harding, Luke: Director Sergei Loznitsa on Russia: ‘It’s hard to change the mentality of a nation’ *the Guardian*.  13.4.2018. Viitattu 16.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Krotkaja* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bentseenin resonanssimuodot.
**Resonanssi**lla tarkoitetaan Kékulen viivasidos- ja Lewisin rakennekaavoilla kuvattuja resonanssimuotoja, joissa sidosten ja vapaiden elektroniparien paikka vaihtelee. Rakenteiden väliin merkitään kaksipäinen nuoli <—> ja kaavat sijoitetaan hakasulkuihin. Resonanssimuodoissa eri paikoissa olevia elektroneja sanotaan delokalisoituneiksi. Yksittäiset resonanssimuodot eivät ole todellisia. Yhdiste ei myöskään vaihtele resonanssimuodosta toiseen ja on vakaampi kuin mikään yksittäinen resonanssimuoto. Yhdisteen todellinen rakenne on resonanssimuotojen yhdistelmä, resonanssihybridi, jolla on molempien resonanssimuotojen piirteitä. Atomien paikat tai hybridisaatiot eivät muutu resonanssirakenteissa. Käytännössä resonanssirakenteita käytetään usein kuvaamaan elektronien kvanttimekaanista delokalisaatiota, jossa elektronitiheys vaihtelee eri ääripäiden välillä.

Lähdeviitteet
-------------

1. 1 2  John McMurry: *Organic Chemistry (5th edition)*, s. 46. Brooks/Cole, 2000. ISBN 0-534-37366-6. (englanniksi)
2. ↑  John McMurry: *Organic Chemistry (5th edition)*, s. 47. Brooks/Cole, 2000. ISBN 0-534-37366-6. (englanniksi)
**Taitolaji**-toiminta on osa Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:n ehkäisevää päihdetyötä. Se kuului aiemmin Elämäntapaliiton toimintamuotoihin. Sen tavoitteena on aikuisten alkoholinkäytön hallinnan edistäminen, vähentäminen tai lopettaminen. Taitolaji-toimintaa alettiin suunnitella jo vuonna 1998, jolloin se kulki nimellä Hauskasti & Hallitusti!  Toiminnalla pyritään vaikuttamaan alkoholin käyttöön ja kulttuuriin niin yksilö- kuin yhteisötasolla. Yksilötasolla on tarkoitus havahduttaa oman alkoholinkäytön pohdintaan ja tarvittaessa tarjota työkaluja käytön muuttamiseen. Yhteisötasolla tavoitteena on käynnistää ja ylläpitää avointa keskustelua alkoholinkäytön vaikutuksesta yksilön ja lähiyhteisön terveyteen ja hyvinvointiin. Taitolajiin liittyvät toiminnot toteutetaan perustuen NLP:n ja ratkaisukeskeisten toimintamallien ideoihin, joissa luotetaan ihmisten omiin kykyihin ratkaista ongelmiaan sekä muuttaa käyttäytymistään.

Toteutus
--------

Taitolajin puitteissa järjestetään pääasiassa neljän tyyppisiä toimintoja; tilannearvio-tapahtumia, ryhmätoimintaa, sekä ohjaaja- ja kannustajakoulutuksia. 

Tilannearvio-tapahtumia järjestetään yhteistyökumppaneiden kanssa kansalaisten arkipäiväisissä toimintaympäristöissä, kuten kauppakeskuksissa, toreilla ja terveyskeskuksissa. Keskeinen lähtökohta on tapahtumien ja keskustelujen positiivinen luonne, jolla pyritään erottautumaan perinteisestä päihdevalistuksesta. Ryhmätoiminta on kohdennettu auttamaan varhaisvaiheen suurkuluttajia tekemään muutoksia omissa alkoholinkäyttötavoissaan. Ryhmien toiminta perustuu osallistujien omille kokemuksille, joihin pohjautuen koulutettujen ohjaajien johdolla räätälöidään muutosehdotuksia ja ratkaisuja. 

Ohjaajakoulutukset on suunnattu päihdetyötä tekeville sosiaali- ja terveysalan ammattilaisille. Tavoitteena on lisätä koulutettavien ammattilaisten valmiuksia suurkulutuksen tunnistamisessa, alkoholinkäytön puheeksi otossa, muutosvaiheen tunnistamisessa ja muutosprosessin ohjaamisessa; lyhyesti sanoen täydentää ja syventää ammattilaisten toteuttamaa mini-interventiotoimintaa. Koulutuksessa kiinnitetään huomiota myös osallistujien omaan jaksamiseen, asenteisiin sekä ohjaustaitojen syventämiseen. Kannustajakoulutus on puolestaan räätälöity vapaaehtoisten avuksi. Sen avulla tarjotaan välineitä arkipäivän kohtaamistilanteisiin ja kehitetään osallistujien keskustelu- ja ohjausvalmiuksia keskittyen erityisesti alkoholinkäyttöön liittyviin kysymyksiin. Aktiivisen kuuntelun taito on keskeinen kannustajakoulutuksissa kehitettävä ominaisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Taitolaji Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry.  Arkistoitu 22.7.2016. Viitattu 23.11.2016.
2. ↑  Elämäntapaliiton virstanpylväitä[vanhentunut linkki] (Myötäote 4/2003)
3. ↑  Elämäntapaliiton toimintakertomus 2007 [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Taitolajin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elämäntapaliiton kotisivut
* A-kliniikkasäätiön kotisivut
**August Lothar Maximilian Ludwig von Brück** (7. elokuuta 1859 München – 8. syyskuuta 1941 Kirchdorf am Haunpold, Ylä-Baijeri) oli saksalainen diplomaatti ja vapaaherra. Hän oli vuosina 1918–1920 Saksan ensimmäinen lähettiläs Suomessa.

Brück työskenteli vuodesta 1885 Saksan ulkoministeriössä ja hoiti eri virkoja Saksan keisarikunnan ulkomaanedustustoissa ympäri maailmaa. Hän oli vuosina 1897–1914 Saksan konsulina Riiassa, Havannassa, Valparaísossa, La Pazissa ja Varsovassa. Vuosina 1915–1916 hän oli ulkoministeriön edustajana miehitetyn Puolan saksalaisen kenraalikuvernöörin luona. Vuonna 1918 Brück nimitettiin Saksan lähettilääksi sisällissotaa käyneeseen Suomeen. Hänestä tuli ensimmäinen valkoisen Suomen tunnustama ulkomaan diplomaattinen edustaja, kun hän kävi jättämässä valtuuskirjeensä senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudille Vaasan kaupungintalolla 26. maaliskuuta 1918. Brück jatkoi Helsingin-lähettiläänä myös Saksan muututtua tasavallaksi, kunnes jäi vuonna 1920 eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brück, August Freiherr von (saksaksi) Das Bundesarchiv. Viitattu 5.2.2017.
2. ↑  Familienmitglieder der Familie von Brück (saksaksi) von Brück -sukuseuran kotisivu. Viitattu 5.2.2017.
3. ↑  Jussi Pekkarinen: Kilpailevat ulkoasiainhallinnot (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen ulkoasiainministeriö 1.2.2008. Viitattu 5.2.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Kulttuurin ritarikunta** (jap. 文化勲章, *Bunka-kunshō*) on japanilainen ritarikunta. Se on perustettu 11. helmikuuta 1937 pääministeri Hiroyuki Hirotan aloitteesta.

Japanin opetusministeri valitsee ritarikunnalla palkittavat kulttuurillisesti ansioituneiden henkilöiden joukosta saamiensa suositusten perusteella. Japanin hallitus vahvistaa nimitykset tämän jälkeen. Ritarikunnan tunnukset luovuttaa kuitenkin keisari henkilökohtaisesti kulttuurin päivänä (3. marraskuuta). Ritarikunnan saajat ovat oikeutettuja elinikäiseen rahalliseen stipendiin. Saajan ei tarvitse olla Japanin kansalainen.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  The Order of Culture *Kobayashi Museum of Art*.  2023. Viitattu 8.11.2023. (japaniksi)
2. ↑  The Order of Culture - Japanese Military Medals & Awards, Interwar Period *identifymedals.com*.  10.5.2019. Viitattu 8.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  Order of Culture *Medalbook*.  2023. Viitattu 8.11.2023. (englanniksi)
***Gyrodactylus salaris*** on pieni kidusmatoihin kuuluva kalojen ulkoloinen (ektoparasiitti), joka enimmäkseen esiintyy makeassa tai murtovedessä elävän lohen iholla. *Gyrodactylus salaris* -lohiloinen on noin puolen millimetrin pituinen. Se kiinnittyy kalaan ruumiinsa takaosassa olevalla erityisellä kiinnittymiselimellä, haptorilla, jossa on terävät väkäset. Loinen liimautuu suullaan kalan pintaan ja työntää ulos ruokatorvensa (pharynx), joka erittää ruoansulatusnestettä. Loinen imee pintaliman ja liuenneen ihon mahaansa. Tämä aiheuttaa kalan ihoon haavaumia ja leesioita, jotka puolestaan altistavat kalanpoikasen muille infektioille kuten vesihomeelle. Laji voi infektoida myös muita lohikaloja kuten kirjolohta, nieriää ja harjusta.

Itämeren vesistöalueella elävä lohi on vastustuskykyinen *Gyrodactylus salaris* -loiselle, eikä mato aiheuta sille oireita. Loinen on kuitenkin tuhoisa Atlanttiin laskevien vesistöjen lohille. Koska se ei siedä Atlantin merivettä, se ei luontaisesti leviä joesta toiseen. Kalansiirtojen myötä *Gyrodactylus salaris* kuitenkin ehti tuhota noin 40 norjalaisen lohijoen lohikannat. Tenojoessa loista ei esiinny, mutta sen siirtyminen esimerkiksi kalastusvälineiden tai kalankasvattamojen kautta Itämeren piiristä on uhka.

Aiheesta muualla
----------------

* *Gyrodactylus salaris* eli lohiloinen[vanhentunut linkki]. Evira.
* *Gyrodactylus salaris* (Arkistoitu – Internet Archive) www.europe-aliens.org
* B.O. Johnsen: *Gyrodactylus salaris*. NOBANIS - invasive alien species fact sheet.
* *Gyrodactylus salaris* (Arkistoitu – Internet Archive) Marine Scotland Topic Sheet 32
* MMM:n asetus Tenojoen, Näätämöjoen, Paatsjoen, Tuulomajoen ja Uutuanjoen vesistöalueiden suojaamisesta Gyrodactylus salaris -loisen leviämiseltä Finlex

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q292947
* BOLD: 24369
* CoL: 6L9CX
* EPPO: GYRCSA
* EUNIS: 39580
* Fauna Europaea: 389357
* Fauna Europaea (new): aed76214-0e6a-47e1-92b1-704aecaf496f
* GBIF: 5233598
* iNaturalist: 424125
* IRMNG: 11354818
* ISC: 80813
* ITIS: 54834
* NBN: NHMSYS0021117945
* NCBI: 37629
* SeaLifeBase: 36869
* WoRMS: 119580

 |

 |
**Tero Leinonen** (s. 3. maaliskuuta 1975 Mikkeli) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkomaalivahti.

Leinonen aloitti uransa vuonna 1989 Jukureissa. JYPissä aiemmin SM-liigaa pelannut maalivahti Tero Leinonen torjui kolme kautta ennen Ilvekseen siirtymistään Ruotsin Elitserienissä Moran:n ja Luleån:n joukkueissa. Leinonen edusti syyspuolen kaudesta 2008–2009 Tampereen Ilvestä mutta siirtyi tammikuussa 2009 HC Bílí Tygři Libereciin Tšekin Extraligaan.

Kauden 2010–2011 Leinonen aloitti Elitserienin Linköpingissä, mutta hän ei saanut peliaikaa, joten siirtyi jo syyskuun aikana Allsvenskanin Tingsrydiin. Leinonen siirtyi lokakuussa 2011 Suomi-sarjan Nokian Pyryyn. Hän ei ollut pelannut Pyryssä vielä otteluakaan, kun Serie A:n HC Valpellice vuokrasi hänet viikoksi paikkaamaan loukkaantumisia. Leinonen oli lopulta hieman kauemmin Valpellicessa mutta palasi Pyryyn tammikuussa 2012. Hän pelasi ja valmensi Pyryssä kolmisen viikkoa, kunnes DEL-liigan Iserlohn Roosters hankki hänet tammikuun lopulla.

Leinosta pidetään kokeneena ja tyyliltään näyttävänä maalivahtina, mutta häntä on moitittu otteiden ailahtelevaisuudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Bodin, Uffe: Tingsryd värvar finskt - igen *Hockeysverige.se*.  13.9.2010. NewsMe. Viitattu 6.11.2011. (ruotsiksi)
2. ↑  Liiga-tason vahvistus PYRYyn  25.10.2011. Nokian Pyry ry. Viitattu 6.11.2011. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Valpellice wird auf dem Transfermarkt aktiv  3.11.2011. Lega Italiana Hockey Ghiaccio. Viitattu 6.11.2011. (saksaksi)
4. ↑  Iserlohn Roosters verpflichten neuen Backup Goalie *eishockey-online.com*.  28.1.2012. Viitattu 3.2.2012. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tero Leinonen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Musta hiili** on epäorgaanista hiiltä, jota syntyy hiilivetyjen epätäydellisessä palamisessa rinnan orgaanisen hiilen kanssa. Musta hiili lämmittää ilmastoa, toisin kuin orgaaninen hiili, jolla on ilmastoa viilentävä vaikutus. Musta hiili viipyy ilmakehässä muutamista päivistä muutamin viikkoihin.

Metsäpalot, metsän kaskeaminen ja peltojen kulotus aiheuttavat 42 prosenttia globaaleista mustan hiilen päästöistä. Fossiilisten polttoaineiden yhteenlaskettu osuus on noin 38 prosenttia ja biomassan kotitarvekäytön noin 20 prosenttia.

Katso myös
----------

* Kimrööki
* Aktiivihiili
* Noki
* Pienhiukkaset

Lähteet
-------

1. ↑  Kaupunki-ilmaston hiukkasten mittausverkko – Parnet. tekes[vanhentunut linkki]
2. ↑  Risto Hillamo, Timo Mäkelä ja Heidi Pajander: NYKYAIKASEN AJONEUVOMOOTTORIN PAKOKAASUN HIUKKASMITTAUS: HIUKKASKOKO JA HIILEN LAATU. Ilmatieteen laitos. vtt
3. 1 2  Bond, T. C. et al (2004), A technology based inventory of black and organic carbon emissions from combustion, J Geophys Res. 108 (D21)8823, doi:10.1029/2002JD003117. google
**Carl Niklas Johan Häggblom** (s. 27. maaliskuuta 1965 Loviisa) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan sarjoista *Samaa sukua, eri maata*, jossa hän näytteli Hessu Kilappaa; *Lehmän vuosi*, jossa näytteli maanviljelijä Markku Sutelaa, ja *Hovimäki*, jossa hän esitti lasinpuhaltaja Hermann Brandtia. Häggblom oli pääosassa Tapio Piiraisen *Glenn*-elokuvassa, joka sai parhaan televisioelokuvan Venla-palkinnon vuonna 2008. Häggblom on teatterinäyttelijänä työskennellyt ennen kaikkea vapaissa ryhmissä kuten Teater Mars ja Improteatern Stjärnfall. Hän on vieraillut usein myös Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa. Häggblom on saanut näyttelijänkoulutuksensa Teatterikorkeakoulussa Helsingissä.

Rock- ja folk-muusikkona Häggblom on soittanut muun muassa yhtyeissä Jimi Tenor & His Shamans, Hellens Hårband, Jupiter Park ja Stand Alive. Hän on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia ja lauluja elokuviin, televisio-ohjelmiin sekä teatterinäytelmiin.

Lähteet
-------

* Helsingin freelacernäyttelijäyhdistyksen sivut, Niklas Häggblom (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 169. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
2. ↑  Niklas Häggblom Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Niklas Häggblom Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Niklas Häggblom Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Azólimnos** (kreik. Αζόλιμνος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sýroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 727 (vuonna 2011).

Azólimnoksen kylä sijaitsee Sýroksen itärannikolla noin kuusi kilometriä etelään Ermoúpolin kaupungista. Se on kaupunkia lähin rantakohde. Kylä jakautuu hallinnollisesti kahtia ja on myös väestötilastoinnissa jaettu kahtia: sen pohjoisosa (väkiluku 604) on osa Mánnan kyläyhdyskuntaa ja eteläosa (väkiluku 123) osa Várin kyläyhdyskuntaa. Pohjoisosa kuului aiemmin Ermoúpolin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sýros-Ermoúpolin kunnan Ermoúpolin kunnallisyksikköön. Eteläosa kuului puolestaan aiemmin Poseidonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien saman kunnan Poseidonían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Azolimnos *Terrabook*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Azolimnos Village *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Azolimnos Beach *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
Gripsholmin linna
**Gripsholmin linna** (ruots. *Gripsholms slott*) sijaitsee pienehkössä Mariefredin kaupungissa Strängnäsin kunnassa Södermanlandin maakunnassa, Mälarenjärven saaressa Ruotsissa. Linnan rakennutti kuningas Kustaa Vaasa vuonna 1537. Rakennusmestarina oli saksalainen Henrik von Cöllen.

Bo Joninpoika Grip rakennutti alueelle alun perin linnakkeen vuoden 1380 tienoilla. Nykyinen linna on nimetty linnakkeen mukaan. Kuningatar Margareeta osti linnan Bo Joninpojan jälkeläisiltä 1400-luvun alussa. Se siirtyi 1400-luvun loppupuolella Sten Sturelle, joka lahjoitti sen 1498 perustamalleen kartusiaaniluostarille. Kustaa Vaasa takavarikoi 1526 linnakkeen luostarilta itselleen. Vuonna 1537 hän ryhtyi rakentamaan paikalle uutta linnaa, joka otettiin juhlallisesti käyttöön 1544, tosin keskeneräisenä.

Gripsholmin linnaa käytettiin moneen otteeseen vankilana. Eerik XIV piti veljeään Juhanaa ja tämän puolisoa Katariina Jagellonicaa vankeina Gripsholmissa 1563–1567. Kuningas Sigismund syntyi Gripsholmissa. Juhana III puolestaan sulki Eerikin ja tämän puolison Kaarina Maununtyttären Gripsholmiin vuosiksi 1571–1573. Myös Kustaa IV Aadolf oli joitakin kuukausia vankina Gripsholmissa tultuaan syöstyksi valtaistuimelta 1809.

Gripsholmia käytettiin myös asuntolinnana. Kaarle IX:n leski Kristiina asui linnassa 1600-luvun alussa ja Kaarle X Kustaan leski Hedvig Eleonoora 1600-luvun loppupuolella. Hedvig Eleonoora uudisti linnaa perusteellisesti. Kustaa III ja Kustaa IV Aadolf käyttivät linnaa ajoittain asuntonaan. Kustaa III suunnitteli linnaan suuria uudistuksia, mutta niistä vain muutamat, kuten teatteri ja valtiollinen viinanpolttimo, toteutuivat.

Kuningas Oskar II:n suojeluksessa perustettiin vuonna 1889 yhdistys, joka otti tehtäväkseen palauttaa Gripsholmin linna Hedvig Eleonooran uudistuksia edeltäneeseen asuun. Entisöintityöt valmistuivat 1903.

Gripsholmin linna on museona. Vuodesta 1822 linnassa on ollut Ruotsin valtion muotokuvakokoelma, jossa nykyään on noin 4 500 teosta.

Lähteet
-------

* C. J. Gardberg ja P. O. Welin: *Suomen keskiaikaiset linnat*. Otava, 1993.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gripsholmin linna**.
* Ruotsin linnojen esittelysivusto (ruotsiksi)
* Tietoa Gripsholmin linnasta Ruotsin hovin sivuilla, sisältäen muun muassa kattavan historia-osion (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) (englanniksi) [vanhentunut linkki]
* Nationalmuseum (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)} [vanhentunut linkki]
* Kungahuset (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)} [vanhentunut linkki]
* Statens fastighetsverk (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)} [vanhentunut linkki]
* Kohtalojen linna. Grisholman linna ja sen historialliset vaiheet, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1927, s. 52, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  

Ruotsin kuninkaalliset linnat

* Hagan linna
* Drottningholmin linna
* Gripsholmin linna
* Kiinalainen paviljonki
* Kustaa III:n paviljonki
* Rosendalin linna
* Rosersbergin linna
* Strömsholmin linna
* Tukholman kuninkaanlinna
* Tullgarnin linna
* Ulriksdalin linna