recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suomen Lausujain Liitto** eli **SLL** on korkeatasoista lausuntataidetta ja runoesityksiä sekä niihin liittyvää koulutusta tukeva ja edistävä järjestö. Yhdistys toimii alan taiteilijoiden, opettajien ja tutkijoiden yhdyssiteenä. Liittoon kuuluu (vuonna 2023) 291 taiteilijajäsentä ja 24 jäsenjärjestöä. Taiteilijajäsenillä on oikeus käyttää itsestään lausuntataiteilija-nimikettä. Jäsenistö koostuu pääosin puheen ammattilaisista, puheilmaisun ja lausunnan opettajista ja puheen alalta päätulonsa hankkivista esiintyjistä, näyttelijöistä ja teatteri-ilmaisun ohjaajista. Jäsenjärjestöillä on jäseniä arviolta noin 600.

Lausunta taidemuotona
---------------------

*Pääartikkeli: Lausunta*
Lausunnan vahvasta kaunolukuperinteestä (esimerkiksi 1940–1950-luvuilla) tuli pitkäksi aikaa leima. Yleisön mielissä lausunta oli korkeakulttuuria, jonka taitava esittämien oli tiukasti säädeltyä. Vahvat ja karismaattiset esiintyjät Ella Erosesta Yrjö Jyrinkoskeen jäivät ihmisten mieliin, ja heidän tapansa esittää alkoi tarkoittaa samaa kuin lausuntataide. Se ymmärrettiin myös hyvin solistiseksi alaksi. Lausunta kulkee muun esittävän taiteen mukana ja trendit kulkeutuvat myös lausuntaan. 2010-luvulla lausunta on yhä runon esittämistä, mutta nyt selvästi näyttämötaiteen ja esittävien taiteiden aluetta: On epätavallisia esityspaikkoja, improvisoituja runoja, poetry-slamia, musiikin, liikkeen ja elävän kuvan käyttöä esityksissä. Esittävissä taiteissa on meneillään käänne. Taiteet ruokkivat toisiaan ja lainaavat toisiltaan. Monitaiteisuus on suosittua. Kun samaan aikaan vanhat ihanteet ja leimat haalistuvat, myös runon esittämisessä voi kokeilla, leikkiä, ottaa vapauksia.

Suomen Lausujain Liiton puheenjohtajat
--------------------------------------

* Kaarlo Marjanen 1938–1965
* Iiro Kaikko 1965–1969
* Reino Jokilehto 1969–1974
* Ritva Ahonen 1974–1977
* Timo Tiusanen 1977–1983
* Liisa Majapuro 1983
* Tuulikki Yli-Lonttinen 1983–1989
* Seela Sella 1989–1990
* Hannu Huuska 1990–2000
* Malla Kuuranne 2000–2011
* Helka-Maria Kinnunen 2010–2014
* Ella Pyhältö 2014–2018

* Eero Ojala 2018–2022

* Hillevi Kilpeläinen 2022–24

* Ella Pyhältö 2024-

Tunnettuja Suomen Lausujain Liiton jäseniä
------------------------------------------

* Ella Eronen
* Jarmo Heikkinen
* Veikko Honkanen
* Hannu Huuska
* Einar Kiviranta
* Krista Kosonen
* Iines Laitinen-Sandberg
* Tiia Louste
* Ritva Oksanen
* Anja Pohjola
* Taisto Reimaluoto
* Matti Ristinen
* Niko Saarela
* Seela Sella
* Sinikka Sokka

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen Lausujain Liiton kotisivut, 10/2013.
2. ↑  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 420. Helsinki: Otava, 1970.

Aiheesta muualla
----------------

* Kajaanin Runoviikon sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Valmet 1102** on vuonna 1973 esitelty traktorimalli, jonka valmistaja oli suomalainen Valmet-yhtiö. Se korvasi 1969 esitellyn Valmet 1100 -traktorin. Valmet 1102 korvattiin puolestaan vuoden 1980 lopussa Valmet 1203 -mallilla.

Valmet 1102 on järeä yleistraktori, joka on varustettu nelisylinterisellä turboahdetulla moottorilla, kaksoiskytkimellä, synkronoidulla vaihteistolla, hydro-ohjauksella, hydraulisella nostolaitteella, joka on riippumaton ajo- ja voimanottokytkimestä sekä voimanulosottokoneistolla. 1102-mallia valmistettiin sekä taka- että nelivetoisena.

Valmet 1102 -traktorista valmistettiin myös ns. teollisuusmallia mallimerkinnällä 1112. Teollisuusmallissa ei ole nostolaitetta eikä voimanottokoneistoa. Traktori sopii hyvin kaivureiden peruskoneeksi, koska siinä on suurennettu ohjaamo ja ympärikääntyvä istuin.

Lähteet
-------

1. ↑  Valmet 702-1102 *Konedata*.  1.4.2016. Viitattu 28.5.2019.
2. ↑  Valmet 1102-1203 (1979-83) *Konedata*.  1.4.2016. Viitattu 28.5.2019.
3. 1 2  *Valmet 1102, käyttö ja huolto*, sivu 9. Valmet Oy, Tourulan tehdas, Jyväskylä. Teoksen verkkoversio:
Suviranta
**Suviranta** on taiteilija Eero Järnefeltin talo Järvenpäässä, Tuusulanjärven rannassa. 
Talo on rakennettu vuonna 1901 ja talon suunnitteli Järnefeltin ystävä, arkkitehti Usko Nyström.

  

Järnefelt asui perheineen talossa vuoteen 1917, jonka jälkeen he muuttivat Helsinkiin. Myös F. E. Sillanpää on oleillut talossa. Eero Järnefeltin tytär Laura Järnefelt muutti taloon vuonna 1933, ja asui talossa kuolemaansa, vuoteen 1985 saakka.

Päärakennus on pinta-alaltaan noin 450 kerrosneliömetriä. Tontissa on maata kaksi hehtaaria ja vettä noin kaksi hehtaaria. Kiinteistöön kuuluu päärakennuksen lisäksi talousrakennus ja rantasauna. Yleiskaavassa alueella on SR-määräys, eli se on suojeltava alue.Ateljeen kalustus on yksinkertaista ja käytännöllistä, osittain Eero Järnefeltin omin käsin tekemää.
Talossa sijaitsee Eeron ateljee, jonka ikkunat on pohjoiseen päin.

Järvenpään kaupunki osti 775 00 eurolla tammikuussa 2018 Suvirannan sen omistajalta ja talossa asuvalta Järnefeltin tyttärenpojalta Juhani Kolehmaiselta, jolle jäi elinikäinen asumisoikeus taloon. Kauppaan kuuluu myös talon irtaimistoa noin 75 000 euron arvosta. 
Taloon pääsee kesäaikoina tutustumaan varaamalla ajan etukäteen.
Talosta on tarkoitus aikanaan tehdä Järnefelt-museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Suviranta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Eero Järnefeltin taiteilijakoti Suviranta vaihtaa omistajaa ja on askeleen lähempänä avautua laajalle yleisölle *Yle Uutiset*. Viitattu 23.1.2018.
Juvankosken paperitehdas Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.

  

**Juvankosken paperitehdas** toimi Uskelan, sittemmin Perttelin alueella nykyisessä Salon kaupungissa noin vuosina 1820–1902. Tehdas valmisti pahvia ja paperia käsin käyttäen raaka-aineena lumppuja sekä yhdellä paperikoneella paperia vuodesta 1876–1902. Tehdas tuhoutui tulipalossa vuonna 1902.

Tehtaan rakennuksista on säilynyt nykypäivään vain yksi työväenasunto. Alueella ovat toimineet myös saha ja voimala, joista sahan toiminta loppui vuonna 1965 ja voimalan vuonna 1970. Museovirasto on määritellyt Juvankosken historiallisen teollisuusympäristön yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Katso myös
----------

* Suomen paperiteollisuus

Lähteet
-------

* Rakennettu kulttuuriympäristö. Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo: Pertteli
* Juvankosken historiallinen teollisuusympäristö *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.   (2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Magnus von Wrightin piirros Juvankosken tehtaasta vuodelta 1846[vanhentunut linkki]
* Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri - Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki.
**Joel Shapiro** (s. 27. syyskuuta 1941 New York) on yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän asuu ja työskentelee New Yorkissa.

Shapiron teokset ovat tyypillisesti ei-esittäviä tai abstraktin ja esittävän rajamailla häilyviä veistoksia, jotka koostuvat erisuuntaisista, palkkimaisista kappaleista. Hän on käyttänyt teostensa materiaaleina mm. pronssia, puuta ja kipsiä. Hän on esitellyt näyttelyissä myös samantapaiseen geometriaan perustuvia piirroksia. Shapiro on tehnyt useita kymmeniä julkisia taideteoksia eri puolille maailmaa.

Shapiro aloitti uransa 1960- ja 70-lukujen taitteessa. Hän kertoo tuolloin vaikuttuneensa mm. Robert Morrisin, Richard Serran, Carl Andren ja Donald Juddin veistotaiteesta, jolle on ominaista abstrakti ja pelkistetty, minimalistinen ilmaisu. Myös Shapiron omaa työskentelyä on leimannut kiinnostus materiaalien, rakenteen ja suhteiden tutkimiseen. Uransa alun jälkeen hän on kuitenkin halunnut ottaa etäisyyttä suoranaiseen minimalismiin. Hän korostaa taiteestaan puhuessaan pyrkimystä kokemusten ja tunteiden luomiseen.

Lukuisat Shapiron veistokset on tulkittavissa pelkistetyiksi ihmishahmoiksi - toisiinsa liitettyjen suorakulmaisten kappaleiden voi hahmottaa esittävän vartaloa ja raajoja. Erityisesti uudemmissa veistoksissa painottuu liikkeen tuntu ja vaikutelma painovoiman uhmaamisesta: värikkäät puukappaleet näyttävät ikään kuin leijuvan ilmassa tai pysähtyneen kesken räjähtävän liikkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  , viitattu 5.5.2013
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) Joel Shapiron haastattelu, viitattu 5.5.2013

Aiheesta muualla
----------------

Joel Shapiro Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Julien S. Bourrelle** (s. 13. heinäkuuta 1982 Montreal, Kanada) on kanadalainen kirjailija ja rakettitutkija, joka asuu Norjassa.

Bourrelle on kirjoittanut vuonna 2014 kirjan *The Social Guidebook to Norway: An Illustrated Introduction*. 

Bourrelle valmistunut insinööriksi kanadalaisesta McGillin yliopistosta. Lisäksi hänellä on kaksi Master of Science -tutkintoa, astrodynamiikasta Münchenin teknillisestä yliopistosta ja Universidad Politécnica de Madridista.

Bourrelle muutti Norjaan 2009 tekemään väitöskirjaa Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa (NTNU).

Bourrelle on saanut Norjan kruununprinssi Haakonin Top 10 -palkinnon.

Teokset
-------

* The Social Guidebook to Norway ISBN 9788269007206
* The Social Guidebook to Sweden ISBN 9788269007244

Lähteet
-------

1. 1 2  Julien S. Bourrelle. (Arkistoitu – Internet Archive) ntnu.no, viitattu 4.5.2018
2. ↑  Camilla Kilnes: Rakettforsker ved NTNU tar nordmenn på kornet *Adresseavisen*.  23.09.2016.  (norjaksi)
3. 1 2  The Team, (Arkistoitu – Internet Archive) Mondå Förlag

Aiheesta muualla
----------------

* The Social Guidebook to Norway
* How Culture Drives Behaviours | Julien S. Bourrelle | TEDxTrondheim

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Olga Fikotová** (myöh. **Connolly**, 13. marraskuuta 1932 Praha – 12. huhtikuuta 2024) oli tšekkoslovakialais-yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.

Fikotová pelasi nuorempana koripalloa Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Ensimmäisen kerran hän kilpaili kiekonheitossa kesäkuussa 1955. Puolitoista vuotta myöhemmin Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti kultaa tuloksella 53,69 m. Samoissa kisoissa miesten moukarinheiton kultaa voitti yhdysvaltalainen Harold Connolly, jonka kanssa Fikotová avioitui maaliskuussa 1957. Pariskunnan lapsista kaksoset James ja Merja syntyivät Tampereella perheen puolitoista vuotta kestäneen Suomen-vierailun aikana.

Avioliittonsa myötä Olga Connolly sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja edusti uutta kotimaataan neljissä olympialaisissa. Roomassa 1960 hän sijoittui seitsemänneksi, Tokiossa 1964 12:nneksi ja Méxicossa 1968 kuudenneksi. Münchenissä 1972 hän oli avajaisissa Yhdysvaltain joukkueen lipunkantaja, mutta kiekkokilpailu päättyi hänen osaltaan karsintaan. Ennätyksensä 57,60 m hän heitti vuonna 1972.

Connollyjen avioliitto päättyi eroon 1970-luvun puolivälissä. Olga Connolly kirjoitti elämästään kirjat *Vieraina valloista* (Harold Connollyn kanssa vuonna 1964) ja *Rings of Destiny* (*Kohtalon renkaat*, vuonna 1968).

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä, 2. painos*, s. 100. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
* Connolly, Harold & Connolly, Olga: *Vieraina valloista*. Kirjayhtymä, 1964.

### Viitteet

1. ↑  Michal Osaba: Kruhy osudu se uzavřely. Zemřela výjimečná atletka i osobnost Olga Fikotová Connolly *Sport.cz*.  14.4.2024. Seznam.cz. Viitattu 15.4.2024. (tšekiksi)

  

Naisten kiekonheiton olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1928: Halina Konopacka |
1932: Lillian Copeland |
1936: Gisela Mauermayer |
1948: Micheline Ostermeyer |
1952: Nina Romaškova |
1956: Olga Fikotová |
1960: Nina Ponomarjova |
1964: Tamara Press |
1968: Lia Manoliu |
1972: Faina Melnik  |
1976: Evelin Schlaak |
1980: Evelin Jahl |
1984: Ria Stalman |
1988: Martina Hellmann |
1992: Maritza Martén |
1996: Ilke Wyludda |
2000: Ellina Zvereva |
2004: Natalja Sadova |
2008: Stephanie Brown-Trafton |
2012: Sandra Perković |
2016: Sandra Perković |
2020: Valarie Allman |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Mansaaren maantiedettä** määrittelee sen sijainti keskellä Irlanninmerta.

Fyysinen maantiede
------------------

Mansaari on 53 kilometriä pitkä ja 21 kilometriä leveä, joten sen muoto on pitkänomainen. Saaren koordinaatit ovat 54°15′N 4°30′W. Mansaaren korkein kohta on Snaefell, joka kohoaa 621 metrin korkeuteen ja on samalla saaren ainoa vuori. Saaren maasto on monipuolinen ja koostuu enimmäkseen sedimenttikivistä. Mansaarella on merkittäviä kuparin, lyijyn, hopean, sinkin ja raudan esiintymiä. Yli kaksi kolmasosaa maa-alasta on viljelykäytössä. Mansaaren pisin joki Sulby on 16,9 kilometrin mittainen. Rannikolla on useita pienempiä saaria kuten Calf of Man sekä St Patrick’s Isle.

Ilmasto
-------

Mansaarella vallitsee kosteanlauhkea meri-ilmasto. Kesät ovat viileitä ja talvet leutoja. Saaren sademäärä vaihtelee paljon, ja se on suurempi verrattuna muihin Ison-Britannian saariin. Kuivimmat osat ovat aivan eteläisimmät osat sekä pohjoiset tasangot. Sateisinta on saaren mäkisissä sisäosissa ja Snaefellin vuori. Pakkanen ja lumi ovat harvinaisia muihin Ison-Britannian saariin verrattuna. Havaintokaudella 1985–2015 vuoden lämpimin kuukausi Mansaarella oli elokuu, jolloin vuorokauden keskilämpötila on 15 celsiusastetta. Vuoden kylmin kuukausi oli helmikuu, jolloin vuorokauden keskilämpötila on 6 astetta. Koko vuoden keskilämpötila oli 10 astetta. Sateisin kuukausi oli lokakuu, jolloin satoi keskimäärin 72,7 millimetriä. Keskimäärin vuodessa satoi 558,7 millimetriä, joka jakautui keskimäärin 46,6 millimetrin kuukausivalumaan. Tuulisin kuukausi oli tammikuu, jolloin tuulen keskinopeus oli 29 kilometriä. Vuosittainen tuulen keskinopeus oli 23 kilometriä tunnissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Isle of Man Weather, climate and geography *World Travel Guide*. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Isle of Man climate: Average Temperature, weather by month, Isle of Man weather averages - Climate-Data.org *en.climate-data.org*. Viitattu 26.8.2019.
3. ↑  Climate & Weather Averages in Douglas, Isle of Man *www.timeanddate.com*. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
**Johanna Mirjami Tuomela** (o.s. Paunonen; 13. huhtikuuta 1973 Pori – 14. toukokuuta 2020 Turku) oli suomalainen syöpätutkija.

Tuomela valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2001. Hän väitteli tohtoriksi syöpäbiologiasta vuonna 2010. Väitöskirjassaan hän muun muassa osoitti alendronaatin pienentävän eturauhassyöpää sekä emokasvaimen että etäpesäkkeiden osalta. Väitöskirjatyön tulokset toivat myös lisää tietoa kasvaimen kasvuun ja leviämiseen vaikuttavista tekijöistä kasvaimen mikroympäristössä. Vuosina 2010–2011 Tuomela oli syöpäkeskuksen post doc -tutkijana Alabaman yliopistossa, Birminghamissa. Siellä hän löysi kolmoisnegatiivisen, erityisen huonoennusteisen rintasyöpien alaryhmän. Tuomela palasi Suomeen ja perusti oman tutkimusryhmänsä, joka muun muassa tutki Tollin kaltaisen reseptori 9:n merkitystä syövässä ja kehitti modernein kuvantamismenetelmin toteutettua syöpämallinnusta. Tuomela oli Turun yliopiston solubiologian dosentti ja opetti pitkään biolääketieteen laitoksella. Hän toimi myös Turun Syöpätutkijat ry:n hallituksessa. Tuomela oli tuottelias julkaisija. Hän osallistui moniin tärkeisiin Turun yliopiston PET-tutkimuksiin sekä biopankki- ja syöpähankkeisiin. Hän oli myös perustamassa tautimallinnuksen ympärillä toimivia start up -yrityksiä.

Tuomela sairasti jo Yhdysvalloissa viettämänsä post doc -jakson aikana kohdunkaulan syövän, joka hoidettiin siellä. Suomeen palattuaan hän sairastui rintasyöpään, joka uusiutui neljä vuotta myöhemmin etäpesäkkeisenä. Tuomela puhui julkisuudessa myös potilaan näkökulmasta varsinkin uusien syöpälääkkeiden saatavuuden ja korvattavuuden ongelmista. Hän kuoli rintasyöpään 47-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Muistot: Johanna Tuomela 1973–2020 Helsingin Sanomat 5.7.2020, viitattu 10.1.2023
2. 1 2  Kun syöpätutkijasta tuli potilas – Johanna Tuomela taistelee levinnyttä rintasyöpää ja potilaiden eriarvoisuutta vastaan Paula Koskinen, Yle 20.10.2017, viitattu 10.1.2023
3. ↑  Eturauhassyöpä - salakavala vitsaus länsimaissa (Arkistoitu – Internet Archive) Terveysportti 18.1.2010, viitattu 10.1.2023
4. ↑  Syöpätutkija Johanna Tuomela tiesi syövästä kaiken, mutta raju sairaus pääsi yllättämään – "Ehkä kuulun niihin, jotka saavat elää kauemmin" Petra Sneck, Iltalehti 11.10.2019, viitattu 10.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
Koristeltu tantō.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tantō**.
**Tantō** on japanilainen tikari. Tantōa kantoi japanilaiseen samurailuokkaan kuuluva soturi yleensä katanan ja wakizashin (keskikokoisen miekan) lisäksi. Tantōt ovat pituudeltaan alle yhden shakun (30,303 cm).

Kuten wakizashia, saivat tantōa kantaa myös naiskatana, wakizashi) oli menetetty. Joskus se myös saatettiin heittää kohti vastustajaa. Tantōa myös käytettiin pienen kokonsa vuoksi salamurhissa ja se oli shinobien (vakoojien) yleinen ase helpon piilotettavuutensa takia. Tantō on myös tärkeä rituaalinen ase ja usein seppuku (≈harakiri, rituaalinen itsemurha) tehtiin käyttäen tantōa tai kaiken-tikaria.

Katso myös
----------

* Daishō
* Yoroi-dōshi

Lähteet
-------

1. ↑  John M. Yumoto: *The Samurai Sword: A Handbook*, s. 47. USA: Tuttle Publishing, 1958. ISBN 0-8048-0509-1. (englanniksi)
2. ↑  Kanzan Sato: *The Japanese Sword*. Kodansha Europe Ltd, 1983. ISBN 0-87011-562-6. (englanniksi)

Kobujutsun aseet

* bō
* eiku
* hanbō
* jō
* kama
* nunchaku
* surujin
* sai
* tanbo
* tantō
* tekkō
* tinbe ja rochin
* tonfa
Reneé Rapp vuonna 2023.
Reneé Rapp (syntynyt Reneé Jane Rapp; 10. tammikuuta 2000) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hänen uransa nousukaari alkoi kun hän näytteli Regina Georgea Broadway-musikaalissa Mean Girls (2019-2020) joka perustui Tina Feyn elokuvaan Mean Girls (2004). Hän toisti roolin vuoden 2024 elokuvassa Mean Girls ja osallistui myös sen soundtrackiin. Rapp on myös näytellyt Max-komediasarjassa The Sex Lives of College Girls (2021–).

Rapp julkaisi debyytti-EP:nsä Everything to Everyone vuonna 2022, jota seurasi hänen täysipitkä studioalbumi Snow Angel vuonna 2023.

Rapp on avoimesti puhunut homoseksuaalisuudestaan, ja hän kertoi olevansa lesbo vuonna 2024 haastatteluissa.

Ura
===

### Näyttelijänä

Rapp aloitti uransa 27. heinäkuuta 2018 Rapp esiintyen vuoden 2018 Supergirl Pro Surf and Music Festivalilla. Seuraava merkittävä esiintyminen oli 23. syyskuuta 2018, jolloin hän osallistui The Educational Theatre Foundationin neljänteen vuotuiseen Broadway Back to School -tapahtumaan. 

28. toukokuuta 2019 ilmoitettiin, että Rapp ottaa vastaan ​​Regina Georgen roolin Tony Award -ehdokkaan Broadway-musikaalissa Mean Girls ensin rajoitetuksi ajaksi 7.–26. kesäkuuta ja sitten pysyvästi 10. syyskuuta 2019 alkaen.14. lokakuuta 2020 Rapp valittiin Leighton Murrayksi, joka on yksi neljästä pääroolista Mindy Kalingin Max-teini-komediasarjassa The Sex Lives of College Girls. Vuonna 2023 ilmoitettiin, että hän ei palaisi enää kolmannelle tuotantokaudelle.

9. joulukuuta 2022 ilmoitettiin, että Rapp esiintyy jälleen Regina Georgena Mean Girls -musiikkielokuvasovituksessa. Lokakuussa 2023 annetussa haastattelussa Rapp sanoi, ettei hänellä ollut halua palata näyttelemisen pariin Mean Girlsin julkaisun jälkeen, koska hän haluaa keskittyä musiikkiuransa. Hän oli aiemmin todennut haastattelussa, että työskentely Broadwayn Mean Girls -tuotannon parissa oli pahentanut hänen syömishäiriötään.

### Artistina

Rapp julkaisi debyyttikappaleensa Everything for Everyone 11. marraskuuta 2022. Helmikuussa 2023 julkaistiin deluxe-versio, joka sisälsi kaksi uutta kappaletta.

14. marraskuuta 2022 Rapp ilmoitti ensimmäisestä kiertueestaan; "Everything to Everyone: The First Shows". Yhdysvaltoihin järjestettiin neljä kiertuetta. Rappin loppuunmyyty USA-kiertue jatkui 6.–18. joulukuuta 2022. 12. tammikuuta 2023 Rapp ilmoitti ensimmäisestä kansainvälisestä esityksestään debyytti-EP:llään.

Rappin debyyttistudioalbumi Snow Angel julkaistiin 18. elokuuta 2023. 16. kesäkuuta 2023 Rapp ilmoitti kansainvälisestä Snow Hard Feelings -kiertueesta, jota tukivat Alexander 23 ja Towa Bird. 17. marraskuuta 2023 julkaistiin deluxe-versio Snow Angelista, joka sisälsi neljä uutta kappaletta, mukaan lukien remixin kappaleesta "Tummy Hurts" Coco Jonesin kanssa. Remixin virallinen video julkaistiin 17. marraskuuta 2023.

20. tammikuuta 2024 Rapp esiintyi komedia- ja varieteesarjassa Saturday Night Live, jossa hän esitti "Snow Angel" ja "Not My Fault" (mukana Megan Thee Stallion).
**Teemu Vesterinen** (s. 19. syyskuuta 1977) on suomalainen stand up -koomikko, joka aloitti uransa vuonna 2001 Jyväskylässä. Hän on kotoisin Saarijärveltä ja muutti takaisin kotipaikkakunnalleen vuonna 2017 asuttuaan yli kymmenen vuotta Helsingissä. Hän on esiintynyt myös ruotsiksi ja englanniksi Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa. Hän on esittänyt stand upia televisiossa muun muassa Yle TV2:n *Club Act!one*- ja *Komiikkatehdas*-ohjelmissa sekä Nelosen *Stand up!* -ohjelmassa.

Opinnot
-------

Vesterinen opiskeli vuoden Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän linjalla, armeijan jälkeen niinikään vuoden Kuopion Ammattikorkeakoulussa kaupan ja hallinnon koulutusohjelmassa ja myöhemmin kolme vuotta Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan suomen kieli, mutta lopetti sen stand up -uransa vuoksi.

Aikuisopiskelijana hän opiskelee TRE-stressinpurkumenetelmän ohjaajaksi.

Radio ja tv
-----------

Hän teki vuonna 2007 The Voice -kanavalla ohjelmaa nimeltä *Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa.* Saman kanavan *Heräämö*-ohjelman juontajana ja käsikirjoittajana hän toimi lokakuusta 2011 lokakuuhun 2012 saakka. Vuosina 2003–2008 hän kirjoitti kolumneja sanomalehti Keskisuomalaiseen ja toimi *Uutisvuoto*-ohjelman taustatoimittaja/käsikirjoittajana kolme tuotantokautta vuosina 2010–2011. Keväällä 2013 hän kirjoitti vitsejä YleLeaks-ohjelmaan.

Vesterinen oli perustamassa ja käsikirjoittamassa ja esiintyjänä *Noin viikon uutiset* -ohjelmaa 2014–2016, jolloin ohjelma voitti ensimmäisen Kultainen Venla -palkintonsa*lähde?*.

Näytteleminen
-------------

Näyttelemisestä hänellä on hieman kokemusta muutamissa elokuvissa ja tv-sarjoissa tehdyistä sivurooleista. Varsinaisesti näyttelijänä hän debytoi kesällä 2018 Teatteri Eurooppa 4:n kesäteatterinäytelmässä, jonka toinen käsikirjoittaja hän on. Toinen käsikirjoittaja on Kalle Pylvänäinen.

Tuottajana
----------

Vesterinen on perustanut Jyväskylään Seisomapaikka-klubin, joka toimii stand up -komiikan estradina edelleen. Hän järjestää myös Saarijärvellä Liikelataamolla Seisomapaikka-klubin nimen alla stand up -iltoja säännöllisesti. 

Hän on ollut perustamassa useita komiikkaklubeja ja toiminut myös Tomaatteja tomaatteja -festivaalin tuottajana muutaman kauden.

Yksityiselämä
-------------

Vuodesta 2018 lähtien Vesterinen on asunut Kuopiossa.

Lähteet
-------

* Teemu Vesterinen: Taustaa  2006. Teemu Vesterinen. Viitattu 18.8.2009.

### Viitteet

1. ↑  Historiaa Standupkoomikko.fi. Viitattu 23.11.2010.
2. ↑  The S.C.U.B.A. Doctor Pty Ltd: Teemu Vesterinen - Etusivu *www.teemuvesterinen.fi*. Viitattu 10.12.2017. (englanniksi)
3. ↑  Sormunen, Tiina: Siellä se rima on aina vain tosi korkealla (Arkistoitu – Internet Archive)*Karjalan heili* Julkaistu 5.12.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Teemu Vesterisen verkkosivut
**John Chester Brooks Morris** (16. helmikuuta 1901 New York, New York – 11. syyskuuta 1970 New Hope, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen elokuva-, tv- ja radionäyttelijä. Morris oli ehdolla Parhaan miespääosan Oscar-palkintoon historian toisessa Oscar-gaalassa huhtikuussa 1930 suorituksestaan elokuvassa *Suurkaupungin varjot*.

Morris muistetaan kuitenkin parhaiten elokuva- ja radiosuorituksistaan Boston Blackienä. Morris esitti hahmoa seitsemässä elokuvassa vuosina 1943–1949.

Morris oli naimisissa Suzanne Kilbournen kanssa vuosina 1926–1939 ja he saivat kaksi lasta. Morris avioitui Lillian Kenton Barkerin kanssa 1940 ja olivat naimisissa aina Morrisin kuolemaan asti. Pariskunta sai yhden lapsen vuonna 1944. Tämä kuoli yksityislentokoneturmassa 2008. Morris itse kuoli barbituraattien yliannostukseen 1970.

Morriksen isä oli näyttelijä William Morris (1861–1936) ja äiti koomikko Etta Hawkins (1865–1945). Chesterin veljet olivat näyttelijä Adrian Morris (1907–1941) ja kirjoittaja Gordon Morris (1898–1940). Morriksen ystävä, näyttelijä Roland West (1885–1952), tunnusti kuolinvuoteellaan Morrisille murhanneensa näyttelijätär Thelma Toddin vuonna 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chester Morris Internet Movie Databasessa. (englanniksi). Viitattu 27.1.2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chester Morris** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kalannin Pallo -65** (**KaPa-65**) oli vuonna 1965 perustettu uusikaupunkilainen urheiluseura. 

Seura tunnettiin aikaisemmin jääkiekkotoiminnastaan. Vuonna 1995 KaPan ja Lätkä-77:n jääkiekkojoukkueet yhdistyivät Uudenkaupungin Jää-Kotkiksi. Ennen yhdistymistä KaPa-65 pelasi II-divisioonassa ja oli karsimassa paikasta I-divisioonaan. 

Myöhemmin seura keskittyi salibandyyn. Seuran naisten joukkue nousi kauden 2014-2015 päätteeksi I-divisioonaan ja miehet pelasivat 4. divisioonassa. Junioripuolella KaPalla oli täydet pelaajapolut niin tytöissä kuin pojissa ja kaudella 2010–11 seura voitti C-tyttöjen SM-pronssia. KaPa-65:n kasvateista salibandyliigaan nousivat ainakin Kaisa Pietilä, Juulia Peura, Sofia Leino, Henrika Maikola, Olivia Välimäki ja Waltteri Virtanen.

Seuran toiminta päättyi vuonna 2022, kun seura yhdistyi Uudenkaupungin Salibandyn kanssa Nystars Uusikaupungiksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut [vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Naisten Divari |
| --- |
|  |
| Joukkueet(2023–24) | 
* Blue Fox
* FBC Remix
* HaHe
* Helsinki United
* Jokerit
* Northern Stars
* Nystars
* Pirkat
* SB Nivala
* SBS Wirmo

 |

 |
**Rod McKuen** (29. huhtikuuta 1933 Oakland, Kalifornia – 29. tammikuuta 2015 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija ja laulaja-lauluntekijä, jota *Newsweek*-lehti kutsui "kitschin kuninkaaksi". Hän oli kahdesti Oscar-ehdokkaana ja voitti Grammy-palkinnon spoken word -runolevytyksestään *Lonesome Cities* (1968). McKuenin kirjoittamia kappaleita ovat "Mister Oliver Twist" (1961) ja "A Boy Named Charlie Brown" (1969) sekä belgialaisen Jacques Brelin chansoneista tehdyt englanninkieliset versiot kuten "If You Go Away" ("Ne me quitte pas") ja "Seasons in the Sun" ("Le Moribond"), jonka tunnetuimman levytyksen teki Terry Jacks.

San Franciscon liepeillä Oaklandissa varttunut Rod McKuen karkasi kotoa 11-vuotiaana ja työskenteli muun muassa metsätöissä ja tiskijukkana. Korean sodassa hän käsikirjoitti vihollisjoukoille tarkoitettua propagandamateriaalia. Vuonna 1954 hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa *And Autumn Came*. Hänen muita kirjojaan ovat *Stanyan Street and Other Sorrows* (1966) ja omaelämäkerrallinen *Finding My Father* (1976). Hän ystävystyi Jacques Brelin kanssa asuessaan 1960-luvulla Pariisissa.

Lähteet
-------

{(Viitteet}}



1. 1 2  Rod McKuen *Britannica*. Viitattu 15.4.2024.
2. 1 2  Carlson, Michael: Rod McKuen obituary.  *The Guardian*, 1.2.2015. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.4.2024.
**Konstantin (Konsta) Evert Lindqvist** (aikaisemmin **Kraft**) (26. joulukuuta 1877 Kymi – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli suomalainen veturinkuljettaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Suomen kansanvaltuuskunnan liikenneasiain valtuutettuna toiminut Lindqvist pakeni Suomen sisällissodan jälkeen Venäjälle, missä hän kuoli pari vuotta myöhemmin.

Lindqvist työskenteli valtion rautateiden palveluksessa veturimiehenä ja veturinkuljettajana, viimeksi Kajaanissa 1908–1909 ja Kuopiossa 1910–1918. Hän oli SDP:n kansanedustajana 1917 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Lindqvist tuli edustajaksi varasijalta 3. heinäkuuta 1917 edustaja Otto Piisisen tilalle. Lindqvist oli myös Kajaanin sos.dem. piirin piirisihteeri ja toimi Suomen veturimiesten liiton puheenjohtajana 1917–1918.

Suomen sisällissodan aikana Lindqvist oli Suomen kansanvaltuuskunnan liikenneasiain valtuutettuna. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni Venäjälle jossa hän toimi Buissa ym. paikoissa vallankumousasioiden järjestelijänä, työskenteli SKP:n teollisuuskomitean palveluksessa ja toimi viimeksi puolueen sotilasjärjestössä. Lindqvist oli yksi Kuusisen klubin murhien uhreista, ja hänet haudattiin Pietarin Mars-kentälle.

Lindqvist oli naimisissa vuodesta 1903 Anna Siviä Backmanin kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Konsta Lindqvist *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  VLS � Suomen kansanvaltuuskunta *www.silviisii.com*. Viitattu 30.4.2023.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(103) | 
* Aakula
* Aalle-Teljo
* Alavirta
* Airola
* Annala
* Aromaa
* Aronen
* Blomqvist
* Eloranta
* Eronen
* Forsten
* Gylling
* Hakala
* Hakkinen
* Hautala
* Herrala
* Hiekkaranta
* Hiltunen
* Hoikka
* Huhtinen
* A. Huotari
* An. Huotari
* E. Huttunen
* P. Huttunen
* Jalava
* Jalonen
* Johansson
* A. Jokinen
* V. Jokinen
* Karhinen
* Kiiskinen
* J. Kohonen
* H. Kohonen
* Komu
* Koponen
* Korhonen
* Kujala
* Kurkinen
* Kuusinen
* Laakkonen
* Lapveteläinen
* Latvala
* Lautasalo
* Lehmus
* Lehokas
* Lehtimäki
* Lehtinen
* Lehtosaari
* Leivo
* Lepola
* Leppä
* Leppänen
* Letonmäki
* Lindqvist
* Lonkainen
* Lumivuokko
* Manner
* Marttila
* Murto
* A. Mäkelin
* Y. Mäkelin
* Mäkelä
* Mäki
* Mänty
* Nurminen
* Orasmaa
* Paasonen
* Paasivuori
* Peitsalo
* Perttilä
* Piisinen
* Pohjaväre
* Pohjola
* Pärssinen
* Raitanen
* F. Rantanen
* S. Rantanen
* Rikkonen
* Saarikivi
* Sainio
* Salmi
* Salomaa
* Savolainen-Tapaninen
* Sillanpää
* Sirén
* Sundberg
* Suosalo
* Takala
* Tirkkonen
* Toivonen
* Tokoi
* Tolonen
* Tuomi
* Typpö
* Valjakka
* Valpas
* Vatanen
* Vihersalo
* Virkki
* Väisänen
* Wiik

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Biografiasampo

 |

 |
**Koulunkäynninohjaaja** (vanha nimike: **koulunkäyntiavustaja**, ruotsinkielinen nimike Suomessa: **skolgångshandledare**) tukee ja ohjaa eri-ikäisiä ja kulttuuritaustaltaan erilaisia ihmisiä niissä toiminnoissa, joissa he eivät kehitysvaiheensa, vammansa tai sosiaalisen tilanteensa vuoksi selviydy itse. Hän tuntee apuvälineitä ja laitteita ja osaa käyttää ja huoltaa niitä. Lisäksi koulunkäynninohjaaja suunnittelee, toteuttaa ja arvioi oppimistilanteiden ohjaamista.

Koulunkäynninohjaaja voi työskennellä päivähoidon, koulujen ja vapaa-ajan toimintojen palveluksessa.

Ammattiin on olemassa *koulunkäynnin ja aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjaaja* sekä *koulunkäynninohjaajan erikoisammattitutkinto*, joista jälkimmäinen antaa valmiudet tehdä työtä vaativimmissa tehtävissä.

Katso myös
----------

* Assistentti

Lähteet
-------

1. ↑  Koulunkäynninohjaajat Anniina Eloranta ja Minna Iivonen iloitsevat, kun ammattinimike avustaja jää vihdoin historiaan, Motiivi, 10.8.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Työmarkkinatorin kuvaus koulunkäynninohjaajasta
* Koulunkäynninohjaajan ammatista verkkosivulla Duunitori
**Matikkahirviöt** (engl. Monster Math Squad) on kanadalainen animaatiosarja, jonka on luonut CBC:n ja DHX Median sijasta. Sarjaan on tuotettu kaksi kautta. Suomessa sitä on esittänyt Yle TV2 29. toukokuuta 2013 lähtien.

Matikkahirviöiden jaksot
------------------------

Turre ulkoilee

Numeromussuttaja 

Kadonnut hirviötalo

Hirviösotku

Roskishirviö pulassa

Pulmia hirviöiden päiväkodissa 

Mönjä-sedän erehdys

Röyhtäyshirviö kirjastossa

Hirviöt leikkivät 

Hirviökaksosten hirviökeilaus

Ronkelihirviön eväsretki 

Muffinimysteeri 

Kuka on ensimmäinen?

Pelotusnaamiot sekaisin 

Hirviöhattuhässäkkä

Limajädetötterö

Haiseva juttu

Pulmia leipomossa

Pieni pomppuhirviö

Hirviöiden ruutuhyppy

Aivasteleva jääkaappihirviö

Hirviön roskakasa

Kauhan varressa 

Hirviöiden teekutsut

Varaosahirviön kadonnut nenä

Keinuhirviön arvoitus

Hammashirviöt kilpasilla

Hirviöiden katulätkä

Liikennepulmia 

Äkäpäähirviön leluhässäkkä

Lähteet
-------

Huomenaamulla tapaamme Matikkahirviöt viimeisen kerran (Facebook)
**Hakurobotti** (engl. *web crawler*) on tietokantaohjelma, joka hakee selaimen tapaan webin palvelimissa olevia verkkosivuja, indeksoi eli tallentaa niistä tiedonhakua varten tiettyjä kenttiä.
Robotin tallentamien tietojen pohjalta luodaan tai päivitetään tietokanta, josta Internetin käyttäjä voi tehdä hakuja.

Robotti voi käydä läpi kaikkia palvelimia tai vain esimerkiksi suosituimpien palvelimien dokumentteja. Robotit voivat indeksoida koko tekstin tai otsikon ja pari ensimmäistä lausetta tai URL-osoitteet tai META-elementin. Ne poistavat tekstistä yleiset sanat (prepositiot, artikkelit jne.) ja sanojen päätteet ja muodostavat tietokannan, jossa jokainen termi viittaa ko. termiin viittaavaan dokumenttiin.

Koska jotkin hakurobotit antavat liian paljon linkkejä, on kehitetty rypästäviä eli klusteroivia hakurobotteja, jotka eivät ilmoita samaa linkkiä kahdesti ja jotka ryhmittelevät hakemansa linkit.

Hakurobottien toimintaa voidaan rajoittaa robots.txt-tiedostolla. Tunnettujen hakukoneiden hakurobotteja voidaan sen avulla estää hakemasta yksittäisiä verkkosivuja, niitä sisältäviä hakemistoja tai kaikkia verkkotunnuksella olevia sivuja.

Tunnettuja hakurobotteja
------------------------

* Scooter
* Googlebot
* Slurp
* Teoma
* MSNbot
* Heritrix

Lähteet
-------

1. 1 2  google.com: Googlen indeksointirobotit *support.google.com*. Viitattu 28.7.2017.
**Elna Maria Kopponen**, o.s. **Tamminen** (23. marraskuuta 1906 Helsinki – 10. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, naisvoimistelun kehittäjä ja liikuntatieteen kunniatohtori, joka sai opetusneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Elna Kopponen syntyi junailija Johan T. Tammisen ja Anna Gustava Härkösen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1933 oli lehtori Aulis Kalervo Kopponen (1908–1986). Elna Kopponen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta tyttölyseosta 1926 ja valmistui voimistelunopettajaksi ja lääkintävoimistelijaksi Helsingin yliopistosta 1929. Hän piti liikuntakoulua Helsingissä 1930–1939 ja oli voimistelunopettaja Helsingin tyttölukiossa 1936–1939 ja Helsingin tyttönormaalilyseossa voimistelun, urheilun ja terveysopin nuorempi lehtori 1939–1956 ja vanhempi lehtori 1957–1959. Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen kasvatusopillisen voimistelun ensimmäinen opettaja Kopponen oli 1959–1972.

Kopponen oli *Naisten Liikunnanjohtaja* -lehden päätoimittaja 1945–1957. Hän teki lukuisia opinto- ja näytösmatkoja useisiin eri maihin, oli Yhdysvalloissa 1955–1956 ASLA-Fulbright-stipendin rahoituksella, toimi voimistelunjohtajaja Helsingin Työväen Naisvoimistelijoissa ja Helsingin Naisvoimistelijoissa sekä laati ja johti voimisteluohjelmia ja -näytöksiä kotimaassa ja ulkomailla. Kopponen toimi myös useiden voimistelu- ja liikuntajärjestöjen johtoelimissä. Opetusneuvoksen arvonimen hän sai 1966. Jyväskylän yliopisto nimitti Kopposen liikuntatieteen kunniatohtoriksi 1982.

Julkaisuja
----------

* *Naisten telinevoimistelu*, 1951, K. Karin ja E. Kiljusen kanssa
* *Tyttöjen voimistelu ja leikki*, 1961, H. Kurvisen kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laine, Leena: / Elna Kopponen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.11.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 13.4.2024.
2. ↑  "Nuorilla oltava oikeus kehittävään liikuntaan". Elna Kopponen tuulettaa päättäjiä.  *Helsingin Sanomat*, 25.10.1974, nro 288, s. 29. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.4.2024.  (ei-vapaa)

Aiheesta muualla
----------------

* Elna Kopponen *Biografiasampo*.
Fra Dolcino
**Fra Dolcino** (n. 1250 – 1307) oli italialainen lahkolaissaarnaaja, joka johti vuosina 1300–1307 radikaalia uskonnollista liikettä Pohjois-Italiassa, kunnes hänet kerettiläiseksi tuomittuna poltettiin roviolla. Dolcino ajoi tasa-arvoista yhteiskuntaa, joka perustuisi keskinäiseen avunantoon ja yhtäläiseen köyhyyteen. Dolcinon radikaalien ajatusten on sanottu saaneen vaikutteita fransiskaanien köyhyyslupauksesta ja Gioacchino da Fioren millenaristisista teorioista. Hänen perustamansa dolcinolainen liike vetäytyi vainottuna vuorille ja ryösteli ja surmasi ihmisiä henkensä pitimiksi oikeuttaen sen Paavalin kirjeen Tiitukselle 1:15:llä.
Danten *Jumalaisessa näytelmässä* Muhammed mainitsee Dolcinon. Umberto Econ romaanissa *Ruusun nimi* viitataan useasti Dolcinoon ja hänen kannattajiinsa.

Katso myös
----------

* Penitenziagite

Lähteet
-------

1. ↑  Fra Dolcino Il Grido (italiaksi) archive.org (Kääntäjä (en))
2. ↑  15: "Kaikki ovat puhtaille puhtaat, mutta saastaisille ja uskottomille ei mikään puhdas ole, vaan sekä heidän mielensä että omatuntonsa on saastainen." P. PAAVALIN EPISTOLA TITUKSELLE 1:15 Biblia 1776
3. ↑  Fra Dolcino kerettiläisiä käsittelevällä sivustolla (italiaksi)(Translated) (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ritarikunnan ketju ja rintatähti
**Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta** (ital. *Ordine Supremo della Santissima Annunziata*) oli Italian kuningaskunnan korkein ritarikunta.

Ritarikunnan perusti Savoijin kreivi Amadeus IV vuonna 1362 ja se oli aluksi tarkoitettu vain aatelisille, jotka vannoivat uskollisuutta ritarikunnan suurmestarille. Ritarikunnan jäsenten oli tarkoitus olla keskenään tasavertaisia, mikä todennäköisesti oli syy sille, että ritarikunnassa on vain yksi luokka.

Vuodesta 1946, jolloin Italian kuningaskunta lakkautettiin, ritarikunta on ollut täysin Savoijin perheen vastuulla eikä Italian tasavalta pidä sitä omanaan. Suurmestarina toimii Savoijin perheen pää (nykyään Napolin prinssi, Vittorio Emmanuele). Nykyään kunnianosoitus myönnetään ani harvoin ja lähes yksinomaan kuninkaallisille ja valtionpäämiehille.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Ordini dinastici  2022. Ordini Dinastici della Real Casa di Savoia. Viitattu 22.3.2022. (italiaksi)
2. 1 2  The Supreme Order of the Most Holy Annunciation  25.7.2018. Tallinn Museum of Orders of Knighthood. Viitattu 22.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Supreme Order of the Most Holy Annunciation  2022. American Delegation of Savoy Orders. Viitattu 22.3.2022. (englanniksi)
**Jorge Miguel de Oliveira Ribeiro** (s. 9. marraskuuta 1981 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Hänen vanhempi veljensä Maniche on myös jalkapalloilija.

Seurajoukkueura
---------------

Ribeiro on Benfican kasvatti. Hän edusti uransa alkuaikoina lainasopimuksella kolmea eri portugalilaisseuraa Santa Claraa, Varzimia ja Gil Vicenteä. Vuoden 2005 tammikuussa hän siirtyi venäläiseen Dynamo Moskovaan. Hän pelasi joukkueessa vain kauden verran ja siirtyi tammikuussa 2006 loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaiseen Málagaan.

Seuraavan kauden hän aloitti Moskovassa, mutta siirtyi jälleen tammikuussa 2006 lainalle, kun hän palasi Portugaliin ja Avesiin. 4. helmikuuta 2007 hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Avesissa Sporting Bragaa vastaan. Seuraavana kesänä 2007 Ribeiro siirtyi pysyvällä siirolla Boavistaan, jossa hän pelasi hyvän kauden tehden 26 ottelussa kahdeksan maalia.

24. heinäkuuta 2008 hän palasi kasvattajaseuraansa Benficaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 22. syyskuuta 2008 ottelussa Paços de Ferreiraa vastaan. Hän onnistui kauden aikana hetkellisesti myös vakiinnuttamaan paikkansa vasempana laitapuolustajana jättäen taaksensa brasilialaisen Léon.

Seuraavalle kaudelle 2009–2010 lähdettäessä Ribeiro oli menettänyt paikkansa avauskokoonpanossa David Luizille, eikä täten saanut tililleen koko kauden aikana yhtään virallista ottelua. Joukkue voitti kauden päätteeksi maan pääsarjamestaruuden.

Maajoukkueura
-------------

Ribeiro teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa marraskuussa 2002 ottelussa Skotlantia vastaan. Lokakuussa 2007 hän korvasi José Bosingwan vuoden 2008 EM-karsintaotteluissa Azerbaidžania ja Kazakstania vastaan.

Hänet valittiin mukaan Portugalin joukkueeseen vuoden 2008 EM-kilpailuihin. Hän pelasi turnauksessa ainoan ottelunsa lohkovaiheen viimeisessä kohtaamisessa Sveitsiä vastaan.

Saavutukset
-----------

* **Benfica**:
	+ Pääsarjamestaruus: 2010
	+ Taça da Liga: 2009, 2010

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely ja tilastot zerozerofootball.com-sivustolla (englanniksi)

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Alves |
4 Bosingwa |
5 Meira |
6 Meireles |
7 Ronaldo |
8 Petit |
9 Almeida |
10 Moutinho |
11 Simão |
12 Nuno |
13 Miguel |
14 Ribeiro |
15 Pepe |
16 Carvalho |
17 Quaresma |
18 Veloso |
19 Nani |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Patrício |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Jomalvikin kanavan silta
**Jomalvikin kanava** on Tammisaaressa Raaseporissa Jomalvikenin ja Edesvikenin välissä sijaitseva avokanava. Kanava on 450 metriä pitkä ja sillä on syvyyttä noin yksi metri. Kanavaa alettiin rakentaa vuoden 1937 loppupuolella. Sen tarkoituksena oli lyhentää saaristossa asuvien matkaa Tammisaareen kymmenellä kilometrillä. Sotavuodet 1939-1945 viivästyttivät rakennustöitä kymmenellä vuodella. Kanava valmistui lopulta vuonna 1951. Kanavan ylittävä silta yhdistää Gullön saaren Degerön saareen.

Alun perin Gullön ja Degerön saarten välinen salmi ei ole ollut nykyisen kanavan paikalla vaan siitä noin kilometri länteen nykyisen Sundängenin kohdalla. Vielä ruotsalaisten sotilaskartoittajien 1700-luvun loppupuolella tekemässä rekognosointikartassa*selvennä* salmi nykyisen Sundängenin kohdalla näkyy kokonaan avovetenä. Vuonna 1880 tehdyssä merikartassa salmi on jo ummessa.

Kesäkuussa 2010 kanavassa sattui vakava veneonnettomuus, jossa kuoli yksi ihminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jomalvikin kanava *Suomen kanavat*. Bosse Arnholm.  Arkistoitu 23.11.2021. Viitattu 15.2.2020.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 16.2.2015. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Harju, Erkki-Sakari (toim.): *Kuninkaan kartasto Etelä-Suomesta´1776-1805*, s. 60. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012. ISBN 978-952-222-366-1.
4. ↑  Strang, Jan, Erkki-Sakari Harju & Seppo Laurell (toim.): *Suomenlahden saaristokartasto 1880. Uusintapainos K. G. Ekebomin merkikartoista Viipurista Hankoon*, s. 149. Helsinki: Genimap, 2006. ISBN 951-953--002-2. (suomeksi) (ruotsiksi)
5. ↑  Jyrki Järvilehto rajussa veneturmassa *Iltalehti.fi*.  18.6.2010. Viitattu 1.12.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jomalvikin kanava** Wikimedia Commonsissa

* Suomen kanavat - Jomalvik (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mustafe Mahad Muuse** (s. 4. elokuuta 2001 Turku) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa Janne Ukonmaanaho.

Kalevan kisoista Muuse on saavuttanut hopeaa 5 000 metrin juoksusta sekä pronssia 10 000 metrin juoksusta vuonna 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut pitkän matkan kultaa vuonna 2022. Muuse on Arvid Kokkosen jälkeen SM-maastojen historian nuorin pitkän matkan voittaja. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 000 metrillä hopeaa 2024.

Muuse edusti Suomea vuonna 2023 Espoossa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän osallistui 5 000 metrin juoksuun, jossa oli lopputuloksissa sijalla 18 ajalla 14.33,68.

Muuse juoksi 8. lokakuuta 2023 Münchenissä 10 kilometrin maantiekilpailun aikaan 28.55. Kyseinen aika on alle 23-vuotiaiden suomenennätys ja kaikkien aikojen kolmanneksi nopein suomalaisaika maantiellä. Helmikuussa 2024 Muuse juoksi 3 000 metrillä Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi nopeimman halliajan 7.53,84.

Ennätyksikseen Muuse on juossut 5 000 metrillä ajan 13.51,56, 1 500 metrillä 3.44,93 ja 10 000 metrillä ajan 30.08,53.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mustafe Muuse Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 4.1.2024.
2. ↑  SM-kisojen mitalistit (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu) *www.tilastopaja.eu*. Viitattu 26.9.2022.
3. ↑  Suomalaisjuoksija soitti Mo Farahille – Homma meni aivan reisille: "Hävettää niin paljon"
4. ↑  Muuse hätyytteli SE:tä Gentissä: 3000 m 7.53,84 – Rinne pettyi kolarisumassa – Yleisurheilu.fi *Yleisurheilu.fi*.  4.2.2024. Viitattu 14.4.2024.
5. ↑  Mustafe Muuse Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 27.8.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |