recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Octoknemaceae** on pieni afrikkalainen puuvartiskasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa. Heimon ainoa suku on *Octoknema*.

Tuntomerkit
-----------

*Octoknema*-lajit ovat ilmeisesti loiskasveja. Ne sisältävät haihtuvia öljyjä. Nivelten sisärakenteessa näkyy viisi lehtiaukkoa johtojännelieriössä, ja kustakin aukosta lähtee viisi johtojännettä lehteen. Karvat ovat tähtikarvoja tai haaraisia. Lehdissä on korkkiutumia. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukinnot ovat toisinaan haaraisia ja sijaitsevat ryhminä. Joskus kukat ovat kolmilukuisia. Hedekukissa on emiön jäänne ja joskus pohjuskehrä. Emikukissa on joutoheteitä, joiden väleissä voi olla rauhasia. Emilehtiä on kolme tai harvemmin viisi, sikiäimet kehänalaisia, vartalo lyhyt ja luotti läppämäinen ja moniliuskainen. Siemenaiheet ovat kaksi- tai yksikalvoisia. Hedelmä on luumarjamainen. Siemenen endospermi on kirjava, sirkkajuuri melko pitkä ja sirkkalehtiä on peräti kuusi.

Levinneisyys
------------

Suku kasvaa trooppisessa Afrikassa.

Luokittelu
----------

*Octoknema*-suvussa on 14 lajia.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–, viitattu 4.3.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta:
* Kuva:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1873153
* Wikispecies: Octoknemaceae
* APNI: 216856
* CoL: 626GM
* GBIF: 4924614
* GRIN: 784
* iNaturalist: 185317
* IRMNG: 119411
* ITIS: 895570
* NCBI: 1003245
* Open Tree of Life: 873731
* Tropicos: 42000468
* Watson & Dallwitz: octoknem
* WFO: wfo-7000000700

 |

 |
**Erin Mielzynski** (s. 25. toukokuuta 1990 Guelph, Ontario) on kanadalainen alppihiihtäjä.

Vancouverin olympialaisissa 2010 Mielzynski sijoittui pujottelussa sijalle 20. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli pujottelussa 16:s. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän oli pujottelussa 17:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Mielzynski oli suurpujottelussa 21:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Mielzynski saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli kuudes pujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pujottelussa 15:nneksi, 2018 Pyeongchangin olympialaisissa 11:nneksi, Åren MM-kilpailuissa 2019 kymmenenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 16:nneksi.

Mielzynski kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Aspenin pujottelussa 29. marraskuuta 2009 ja pääsi heti 30:n parhaan joukkoon, oltuaan 30:s. Toisen kerran hän pääsi maailmancupin pisteille 29. joulukuuta 2010 oltuaan Semmeringin pujottelussa 20:s. Ensimmäisen voittonsa Mielzynski saavutti 4. maaliskuuta 2012 Ofterschwangin pujottelussa. Sitä ennen hän oli ollut parhaimmillaan kolmastoista Zwieselin pujottelussa helmikuussa 2011 ja Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2011. Kaudella 2012–2013 Mielzynski sijoittui kolmanneksi Zagrebin pujottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Erin Mielzynski canski.org.  Arkistoitu 5.2.2011. Viitattu 4.2.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Erin Mielzynski Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Nation Team Event fis-ski.com. Viitattu 13.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Erin Mielzynskin kotisivut
**Kaurakiisseli** on eteläkarjalainen hivenen hapan perinnejälkiruoka, joka keitetään kaurahiutaleista tai kaurajauhosta ja vedestä. Se syödään joko lämpimänä maidon ja voisilmän kanssa tai kylmänä maidon tai marjamehun kanssa. Virossa samankaltaisesta ruoasta käytetään nimitystä *kearakile*.

Kiisselin valmistus aloitetaan sekoittamalla litraan kädenlämpöistä vettä 5 desilitraa kaurajauhoja tai 6 desilitraa kaurahiutaleita. Seoksen hapattamiseksi siihen lisätään tilkka piimää tai pieni määrä hiivaa tai ruisleipäpalanen, ja annetaan sen liota runsas vuorokausi. Seos siivilöidään ja siihen lisätään teelusikallinen ruokasuolaa. Liemen rakenteen kiinteyttämiseksi siihen voi lisätä hivenen perunajauhoa, ja sitten seosta kuumennetaan koko ajan sekoittaen, kunnes se kiehuu. Kiisseliä voi ohentaa lisäämällä siihen kiehuvaa vettä, jotta siitä saadaan hieman venyvää.

Lähteet
-------

* Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.
* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. 1 2  Lehmusoksa s. 91.
2. 1 2  Turtia s. 237.
**Seán Ó Fearghaíl** (s. 17. huhtikuuta 1960) on irlantilainen Fianna Fáil -puoluetta edustava poliitikko, joka on toiminut Irlannin parlamentin Oireachtasin alahuoneen eli Dáil Éireannin jäsenenä vuodesta 2002 ja sen puhemiehenä eli Ceann Comhairlena vuodesta 2016 lähtien.

Ó Fearghaíl pyrki Dáil Éireanniin vuosien 1987, 1989 ja 1992 parlamenttivaaleissa Kildaren vaalipiiristä muttei tullut valituksi. Vuosien 1991 ja 1997 paikallisvaaleissa hänet valittiin Kildaren kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1997 parlamenttivaaleissa hän pyrki jälleen Dáil Éireanniin Kildare Southin vaalipiiristä, ja myöhemmin samana vuonna parlamentin ylähuoneeseen Seanad Éireanniin maatalouspaneelin toimittamassa vaalissa.

Vuonna 2000 Ó Fearghaíl valittiin Seanad Éireanniin, jossa hän istui, kunnes vuoden 2002 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Dáil Éireanniin Kildare Southin vaalipiiristä. Hänet valittiin uudelleen samasta vaalipiiristä vuosien 2007, 2011 ja 2016 parlamenttivaaleissa.

Vuoden 2016 vaalien jälkeen Ó Fearghaíl valittiin Dáil Éireannin puhemieheksi eli Ceann Comhairleksi. Puhemiehen vaali suoritettiin ensimmäistä kertaa suljetulla lippuäänestyksellä. Puhemiehenä hän säilytti paikkansa Dáil Éireannissa automaattisesti vuoden 2020 parlamenttivaaleissa, joiden jälkeen hänet valittiin puhemieheksi uudelleen.

Ó Fearghaíl puhuu sujuvasti iiriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seán O Fearghail *ElectionsIreland.org*.  Arkistoitu 31.5.2022. Viitattu 31.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Ceann Comhairle Houses of the Oireachtas.  Arkistoitu 31.5.2022. Viitattu 31.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  O’Connell, Hugh: Here's the first ever Ceann Comhairle to be elected by secret ballot *TheJournal.ie*.  10.3.2016.  Arkistoitu 31.5.2022. Viitattu 31.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  Thomas, Cónal: Seán Ó Fearghaíl has been re-elected Ceann Comhairle of Dáil Éireann *TheJournal.ie*.  20.2.2020.  Arkistoitu 31.5.2022. Viitattu 31.5.2022. (englanniksi)
Elin Wägner ja 350 000 allekirjoitusta.
**Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt** (lyh. **LKPR**) oli Ruotsissa vuosina 1903–1921 toiminut järjestö, joka tavoitteli äänioikeutta naisille. Sen taustalla oli sekä porvarillisia että sosiaalidemokraattisia naisia, ja sillä oli enimmillään 17 000 jäsentä. Vuonna 1913 järjestö keräsi adressin, johon se sai 350 000 allekirjoitusta. Järjestö lopetti toimintansa vuonna 1921, kun yleinen ja yhtäläinen äänioikeus oli Ruotsissa toteutunut.

Järjestön puheenjohtajina toimivat Anna Whitlock 1903–1909 ja 1911–1914, Lydia Wahlström 1907–1911, Signe Bergman 1914–1917 ja Karolina Widerström 1918–1921.

Lähteet
-------

1. ↑  Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt *Nationalencyklopedin*. Viitattu 22.4.2023. (ruotsiksi)
2. ↑  Signe Bergman *Nationalencyklopedin*. Viitattu 22.4.2023. (ruotsiksi)
3. ↑  Ohlander, Ann-Sofie: Karolina Olivia Widerström *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 22.4.2023. (ruotsiksi)
4. ↑  Lydia Walhström *Nationalencyklopedin*. Viitattu 22.4.2023. (ruotsiksi)
**Erin Marie Wall** (4. marraskuuta 1975 Calgary, Alberta – 8. lokakuuta 2020 Mississauga, Ontario) oli kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

Wall syntyi Yhdysvalloista tulleille muusikkovanhemmille Calgaryssa ja varttui Vancouverissa. Hän kävi lapsena piano- sekä huilutunneilla ja aloitti laulutunnit vasta viimeisenä high school -vuotenaan. Sitten hän opiskeli Western Washington Universityssa ja Texasin Ricen yliopistossa. Wall vietti uransa varhaiset vuodet Chicagon lyyrisessä oopperassa, jossa vuonna 2004 korvasi Karita Mattilan Donna Annan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *Don Giovannissa*. Vuonna 2009 hän teki myös Metropolitan-oopperan-ensiesiintymisensä kyseisessä roolissa. Wall teki Ison-Britannian-debyyttinsä heinäkuussa 2002 Benjamin Brittenin *War Requiemin* esityksessä Andrew Davisin johdolla. Hän jatkoi uraansa esiintymisillä johtavien orkesterien ja oopperayhtiöiden kanssa Atlantin valtameren molemmilla puolilla. Wall osallistui moniin levytyksiin ja sai vuonna 2010 Grammy-palkinnon.

Vuonna 2011 Wall esiintyi Calgaryn oopperassa Cecilian roolissa Bramwell Toveyn oopperan *The Inventor* kantaesityksessä. Viimeisen esiintymisensä Isossa-Britanniassa hän teki tammikuussa 2020 Gustav Mahlerin kahdeksannen sinfonian tulkinnassa Mirga Gražinytė-Tylan johtaman Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa. Wallilla todettiin loppuvuodesta 2017 rintasyöpä, jonka hoitojen aikana hän jatkoi esiintymisiä. Hänen sairautensa uusiutui vuoden 2020 alussa ja hän kuoli siihen sairaalassa Mississaugassa saman vuoden lokakuussa.

Wall oli naimisissa Roberto Mauron kanssa, ja pariskunnalla oli kaksi lasta. Hän oli musiikkiuransa ulkopuolella innokas kestävyysjuoksija ja suoritti New Yorkin maratonin sekä kaksi Chicagon maratonia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Opera fans mourn death of Calgary-born soprano Erin Wall Calgary Herald
2. 1 2  Erin Wall, beloved Canadian soprano, passed away on Oct. 8 at age 44 Opera Canada
3. 1 2 3 4 5 6 7  Erin Wall, 44, dies; acclaimed soprano in Mozart and Strauss got start at Lyric Opera of Chicago Chicago Tribune


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Landsat Island

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Newfoundland ja LabradorKanada |
| Sijaintipaikka | 
Kanadan arktiset saaretView and modify data on Wikidata  |
| Vesialue | 
LabradorinmeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
6,6 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
noin 0,001125 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Landsat Island** on pieni asumaton saari 20 kilometriä koilliseen Labradorin niemimaasta Kanadan Newfoundland ja Labradorin provinssissa. Saari löytyi 1976 Landsat 1 -satelliitin kerämäämiä kuvia analysoimalla ja nimetti satelliitin mukaan Landsat Islandiksi. Sen koko on noin 25 m × 45 m. Landsat Island on Kanadan Labradorin alueen maa-alueiden itäisin piste. Sen löytyminen lisäsi Kanadan pinta-alaa 68 km².

Löytyminen
----------

1976 suoritettiin Kanadan rannikon kartoitusta Landsat 1 -satelliitin keräämän datan pohjalta. Analyysi paljasti uusia ennen havaitsemattomia kohteita, kuten Landsat Island. Saaren olemassaolon todentamiseksi tohtori Frank Hall Canadian Hydrographic Servicestä lähetettiin tutkimaan saarta. Hallista oli tulla ensimmäinen saarella kuollut ihminen, sillä lumesta valkoisella saarella ollut jääkarhu pääsi huitaisemaan häntä, kun hän laskeutui helikopterista valjaissa kaapelia pitkin saarelle. Hall kuitenkin ennätettiin hinata ylös ja hän säilyi hengissä.

Luonto
------

Landsat Island on kauttaaltaan jään peitossa joten siellä ei kasva kasveja. Saari on kuitenkin jääkarhujen ajoittaisessa käytössä.

Aiheesta muualla
----------------

* NASA article: Landsat Island (written April 19, 2006) (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
**Irene Dalis** (alkujaan *Yvonne Patricia Dalis*; 8. lokakuuta 1925 San José – 14. joulukuuta 2014 Saratoga) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja (mezzosopraano) ja oopperanjohtaja. Hän debytoi Metropolitan-oopperassa vuonna 1957, työskenteli siellä parin vuosikymmenen ajan ja johti tämän jälkeen perustamaansa San Josén oopperaa. Kaikkiaan hän esiintyi Metropolitan-oopperassa yli 270 kertaa.

Dalis opiskeli alun perin pianonsoittoa ja musiikkikasvatusta. Hän sai maisterinarvon Columbian Teachers Collegesta 1940-luvun lopussa. Hän sai lisäksi laulunopetusta Edyth Walkerilta ja pääsi vuonna 1951 Fulbright-stipendin turvin Italiaan jatkamaan alan opiskelua. Kaksi vuotta myöhemmin hän teki oopperadebyyttinsä Prinsessa Ebolin roolissa Giuseppe Verdin *Don Carloksen* esityksessä Saksan Oldenburgissa. Neljä vuotta tämän jälkeen hän esiintyi samassa roolissa Metropolitan-oopperassa. Dalis esiintyi muiden muassa Birgit Nilssonin, Jussi Björlingin, Robert Merrillin, Leontyne Pricen, Plácido Domingon ja Leonie Rysanekin kanssa. Verdin mezzosopraanoroolien ohella hän tulkitsi rooleja muiden muassa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoissa.

Dalis esiintyi Metropolitan-oopperan ohella sellaisissa paikoissa kuin San Franciscon oopperassa, Covent Gardenissa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Yksi hänen suurimmista uramenestyksistään oli Kundryn roolin tulkinta Wagnerin *Parsifalin* esityksessä Bayreuthin juhlilla vuonna 1962. 1970-luvun puolessavälissä hän asettui kotiseudulleen Kaliforniaan tekemään opetustyötä. Vuonna 1984 hän perusti San Josén oopperan, joka antoi nuorille esiintyjille mahdollisuuden suurten roolien tulkitsemiseen uran varhaisessa vaiheessa. Dalis jatkoi oopperansa johtamista kesäkuuhun 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Irene Dalis, Opera Singer and Company Founder, Dies at 89 The New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Francisco Ferrer y Guardia** (kat. **Francesc Ferrer i Guàrdia**; 14. tammikuuta 1859 – 13. lokakuuta 1909) oli katalonialainen vapaa-ajattelija ja anarkisti.

Ferrer syntyi roomalaiskatoliseen perheeseen Alella-nimisessä pienessä kylässä lähellä Barcelonaa. Hän oli espanjalainen tasavaltalaisjohtajan Manuel Ruiz Zorrillan seuraaja, ja vuonna 1885 Ferrer joutuikin maanpakoon Pariisiin vaimonsa ja lastensa kanssa. Erottuaan vuonna 1899 hän meni pian naimisiin vauraan pariisilaisopettajan kanssa.

Vuonna 1901 Ferrer palasi Espanjaan ja avasi niin sanotun nykyaikaisen koulun (Escuela Moderna). Katolisen kirkon oli vaikea hyväksyä koulun aikaan nähden radikaalia linjaa – keskiluokkaisia lapsia rohkaistiin ajattelemaan itse ja tavoittelemaan omia päämääriään. Vuonna 1906 Ferrer pidätettiin epäiltynä osallisuudesta attentaattiin kuningas Alfonsoa vastaan. Ennen Ferrerin vapauttamista kului yli vuosi, minkä aikana koulu jouduttiin sulkemaan.

Alkukesästä 1908, pian vankilasta vapautumisensa jälkeen, Ferrer kirjoitti nykyaikaisen koulun tarinan. Työn käänsi englanniksi Joseph McCabe ja vuonna 1913 Knickerbocker Press julkaisi sen nimellä *The Origins and Ideals of the Modern School*.

Barcelonan Traagisen viikon, *la Semana Trágica* (25. heinäkuuta – 2. elokuuta 1909), tapahtumien takia hänet pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan pitkällisessä oikeudenkäynnissä ja teloitettiin ampumalla Barcelonassa 13. lokakuuta 1909.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Francisco Ferrer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Francisco Alves Filho** (s. 10. tammikuuta 1971 Souto Soares, Bahia) on brasilialainen karateka ja potkunyrkkeilijä. Hän saavutti muun muassa karatessa World Open mestaruuden ensimmäisenä ulkomaalaisena ja Kyokushinin superraskaansarjan maailmanmestaruuden 1997. Potkunyrkkeilyssä Filho voitti K–1 mestaruuden 2000.

Karate
------

Filho alkoi harrastamaan Kyokushin karatea kymmenvuotiaana ja saavutti mustan vyön kuusi ja puoli vuotta myöhemmin. Hän kilpaili nuorten tasolla menestyksekkäästi 14-vuotiaana Paulista Championships turnauksessa. Vuosina 1985 ja 1986 Filho saavutti nuorten sarjassa hopeaa ja seuraavina vuosina 1987 ja 1988 mestaruuden. Hän voitti Paulista turnauksen myös kerran aikuisten tasolla 1989. Filho osallistui tämän jälkeen 1990-luvun alussa Brasiliassa ja Etelä-Amerikassa järjestettäviin turnauksiin. Hän voitti muun muassa Brasilian avoimet kilpailut neljä kertaa vuosina 1990, 1992, 1993 ja 1995. Filho saavutti menestystä myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa.

### World Open

Filho osallistui ensimmäisen kerran World Open -turnaukseen 1991, jolloin hän sijoittui 16 parhaan joukkoon. Filho palkittiin turnauksessa parhaasta taisteluhengestä. Hän osallistui myös seuraavaan World Openiin 1995, jolloin Filho saavutti pronssia. Hän oli vasta kolmas Japanin ulkopuolelta tullut ottelija, joka onnistui saavuttamaan mitalin. Häntä ennen mitalin olivat saavuttaneet yhdysvaltalainen Willie Williams 1979 ja sveitsiläinen Andy Hug 1987. Filho otteli vielä kolmannen kerran World Openissa 1999, jossa hän saavutti ensimmäisenä ulkomaalaisena mestaruuden. Häntä ennen Andy Hug oli ainut loppuottelussa otellut ei-japanilainen, mutta hän hävisi tuolloin mestaruuden. Filho voitti loppuottelussa Hajime Kazumin, joka oli edennyt loppuotteluun myös edellisissä kisoissa.

Saavutukset
-----------

### K-1

* 2000 K-1 World GP mestaruus
* 2001 K-1 World Grand Prix Repechage A mestaruus
* 2001 K-1 World Grand Prix: 2. sija

Lähteet
-------

1. 1 2 3  World Open Tournaments Kyokushinkai *kyokushincanada.com* Viitattu 23.8.2016 (englanniksi)

IKO:n superraskaansarjan maailmanmestarit

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **1990-luku:**

1997: BrasiliaFrancisco Filho

 | **2000-vuosikymmen:**

2001: JapaniHajime Kazumi
2005: BrasiliaEwerton Teixeira
2009: VenäjäMihail Kozlov

 | **2010-luku:**

2013: JapaniShoki Arata
2017: JapaniShōhei Kamada

 |  |

World Open Karate Championship mestarit

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1970-luku:**

1975: JapaniKatsuaki Satō
1979: JapaniMakoto Nakamura

 | **1980-luku:**
1984: JapaniMakoto Nakamura
1987: JapaniAkiyoshi Matsui

 | **1990-luku:**

1991: JapaniKenji Midori
1995: JapaniKenji Yamaki
1999: BrasiliaFrancisco Filho

 | **2000-luku:**

2003: JapaniHitoshi Kiyama
2007: BrasiliaEwerton Teixeira

 | **2010-luku:**

2011: VenäjäTariel Nikoleišvili
2015: BulgariaZahari Damjanov
2019: JapaniMikio Ueda

 |  |
**Kaiavere järv**  on Virossa Tartumaalla Tarton kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 248 hehtaaria ja se on 3,6 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 51,0 metriä mpy. Järveen laskee Kõlaoja (Kõlajõgi) ja viereisestä Elistveren järvestä tuleva Amme jõgi, joka on samalla sen läpivirtausjoki. Amme jõgi laskee 11 kilometrin päässä sijaitsevaan Kuremaan järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 92,2 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys 5,0 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00700 kuutiokilometriä eli 7,02 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 8,4 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluutensa vuoksi lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja järvi on samalla rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Kaiavere järv (vee2057100) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Kaiavere järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
Galitsian SS-divisioonan kaksikielinen värväysjuliste vuodelta 1943.
**Galitsian SS-divisioona**, viralliselta nimeltään **14. Waffen SS:n krenatööridivisioona (1. galitsialainen)** oli kesäkuussa 1943 muodostettu länsiukrainalainen Waffen-SS:n vapaaehtoisdivisioona toisessa maailmansodassa.

Taustaa
-------

Ennen toista maailmansotaa jotkin ukrainalaiset, pääosin Galitsiassa, uskoivat natsi-Saksan olevan ainoa taho, joka voisi varmistaa itsenäisen ukrainalaisen valtion perustamisen, ja ehdottivat Saksalle ukrainalaisten armeijayksiköiden  perustamista. Vuoden 1943 alussa kasvavat tappiot saivat Saksan johtajat kallistumaan ehdotuksen hyväksymisen puolelle.

Galitsian kuvernementin johtaja Otto Wächter teki päätöksen perustaa itärintamaa varten galitsialainen Waffen-SS-divisioona, jonka hän ideoi yhdessä Ukrainan keskusneuvoston johtajan professori Volodimyr Kubijovišin tuella.

Galitsian SS-divisioona (Waffen-Grenadier Division der SS Galizien) perustettiin 28. huhtikuuta 1943 ukrainalaisista vapaaehtoisista taistelemaan Ukrainassa eteneviä neuvostojoukkoja vastaan. Joukkoon ilmoittautui 100 000 vapaaehtoista, joista vain 40 000 voitiin ensimmäisessä vaiheessa hyväksyä. Divisioonan perusti ei-poliittinen Ukrainan keskuskomitea, jota johti Volodimir Kubijovitš. Ukrainan katolinen kirkko osallistui aktiivisesti.

Joukon historian tulkinta on nyky-Ukrainassa kiistanalainen, koska sen ei todettu taistelujoukkona syyllistyneen sotarikoksiin, mutta saksalaisten puolella taistelleena pidetään sitä neuvostonäkökulmasta ja itäukrainalaisesta näkökulmasta fasistisena. Neuvostojälkeisen ja voimakkaan länsiukrainalais-kansallisen tulkinnan mukaan kyseessä oli vapaustaistelu ja pyrkimys virolaisten SS-miesten tapaan välttää neuvostovallan paluu.

Taistelussa
-----------

Galitsian SS-divisioona lähetettiin eturintamalle vuoden 1944 alussa. Vaikka divisioonalta puuttui taistelukokemusta, se oli hyvin varustettu ja suurin osa joukoista oli käynyt läpi kovemman koulutuksen kuin keskimääräiset Wehrmachtiin vuosina 1943–1944 kutsutut saksalaiset. Divisioona lähetettiin Brodyn alueelle, missä oli meneillään raskas taistelu, ja liitettiin 13. armeijan joukkoihin. Galitsian divisioona vastasi yhdessä kuuden alimiehitetyn saksalaisen jalkaväkidivisioonan kanssa noin 80 kilometrin pituisesta rintamaosuudesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Logusz, M.: *Galicia Division: The Waffen-SS 14th Grenadier Division, 1943-1945*. Schiffer Military History, 1997.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Galitsian SS-divisioona** Wikimedia Commonsissa
**Stixaceae** on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa. Lahkon tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat pensaita tai kiipeileviä köynnöksiä, joiden lehdet ovat tavallisesti yksinkertaisia, joskus kolmilehdykkäisiä. Lehdet ovat sulkasuonisia, sivusuonet suuntautuvat lavan kärkeä kohti. Joskus korvakkeiden asemassa on piikkejä. Kukissa on neljästä kahdeksaan verholehteä, teriö puuttuu tai terälehtiä on kuusi. Sikiäin koostuu kahdesta neljään yhteenkasvaneesta emilehdestä, ja siemenaiheet kiinnittyvät aksiletyyppiseen istukkaan; siemenaiheita on harvoin yksi, tavallisesti useampia kussakin emilehdessä. Luotti on liuskainen. Hedelmä on mehevä.

Levinneisyys
------------

Heimo on levinnyt Kaakkois-Aasiaan ja Keski-Amerikkaan.

Luokittelu
----------

Heimon lähimmät sukulaiset ovat Borthwickiaceae ja resedakasvit (Resedaceae). Sukuja Stixaceae-heimossa on neljä ja lajeja 20. Puolet lajeista kuuluu sukuun *Forchhammeria* ja suvussa *Stixis* niitä on seitsemän. Muut suvut ovat *Tirania* ja *Neothorelia*, jotka ovat huonosti tunnettuja. *Forchhammeria*-lajeilla on metyyliglukosinolaatteja, kuten kapriskasveissa (Capparaceae) ja hämähäkkikukkakasveissa (Cleomaceae), emilehtiä on kaksi, verholehtiä epäsäännöllinen määrä, terälehdet puuttuvat, yksi siemenaihe emilehdessään ja tavallisesti yksisiemeninen hedelmä. Suvussa *Tirania* on kuusi verho- ja terälehteä.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001 –: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001 –, Viitattu 24.11.2014
2. ↑  , suku *Forchhammeria* vihreällä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q641733
* CoL: GQ2
* GBIF: 4087083
* GRIN: 2277
* IPNI: 77097970-1
* IRMNG: 119760
* ITIS: 955062
* Open Tree of Life: 5145849
* Tropicos: 100352825

 |

 |
**Veli-Pekka Juhani Parkatti** (s. 16. marraskuuta 1956 Karstula) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Veli-Pekka Parkatti syntyi Antero Parkatin ja Mirja Istolan perheeseen ja avioitui 1980 Eila Lerssin kanssa. Parkatti tuli ylioppilaaksi Vantaan yhteiskoulusta 1976 ja valmistui Kadettikoulusta 1980 ja Sotakorkeakoulusta 1989. Hän toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1980–1985, opetusupseerina Kadettikoulussa 1985–1988 ja Viestirykmentissä 1989–1993 sekä toimisto- ja osastoesiupseerina pääesikunnassa vuodesta 1993. YK:n suomalaisessa rauhanturvajoukossa Makedoniassa Parkatti palveli 1996–1997 ja Hämeen sotilasläänin esikunnassa 1998. Samasta vuodesta hän toimi vanhempana osastoesiupseerina puolustusministeriössä. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1977, luutnantiksi 1980, yliluutnantiksi 1982, kapteeniksi 1987, majuriksi 1989 ja everstiluutnantiksi 1997.

Everstiksi 2002 ylennyt Parkatti tuli Hämeen sotilasläänin komentajaksi vuoden 2005 alussa, toimittuaan sitä ennen pääesikunnan operatiivisella osastolla apulaisosastopäällikkönä. Prikaatikenraaliksi Parkatti ylennettiin 2009 ja kenraalimajuriksi kesäkuussa 2013. Hän oli toiminut vuodesta 2012 Itä-Suomen sotilasläänin komentajana. Itä-Suomen sotilasläänin tultua lakkautetuksi vuoden 2014 lopussa Parkatti siirtyi reserviin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 544. Parkatti, Veli-Pekka Juhani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Parkatti Hämeen sotilasläänin komentajaksi. *Helsingin Sanomat*, 17. 10.2004. (Viitattu 8.9.2020)
3. ↑  Ylennyksiä kenraalikunnassa (Arkistoitu – Internet Archive) Puolustusministeriö, 4.6.2013. (Viitattu 8.9.2020)
4. ↑  Veli-Pekka Parkatti saa 1. luokan Vapaudenristin – katso lista kunniamerkkien saajista. *Hämeen Sanomat*, 2.6.2015. (Viitattu 8.9.2020)
Campofilonen kaupungintalo
**Campofilone** on kunta Fermon maakunnassa Marchen alueella Italiassa. Paikkakunta on noin 60 kilometriä Anconasta lounaaseen ja noin 30 kilometriä Ascoli Picenosta koilliseen. Campofilonen naapurikuntia ovat Altidona, Lapedona, Massignano, Montefiore dell'Aso ja Pedaso.

Campofilonen väkiluku oli vuoden 2015 lopussa 1 916. Kunnan alue on 12 neliökilometriä.

Asukasluvun kehitys 1861-2008
-----------------------------

Lähteet
-------

1. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 11.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 11.6.2017. (italiaksi)

Fermon maakunta
Altidona | Amandola | Belmonte Piceno | Campofilone | Falerone | Fermo | Francavilla d’Ete | Grottazzolina | Lapedona | Magliano di Tenna | Massa Fermana | Monsampietro Morico | Montappone | Montefalcone Appennino | Montefortino | Monte Giberto | Montegiorgio | Montegranaro | Monteleone di Fermo | Montelparo | Monte Rinaldo | Monterubbiano | Monte San Pietrangeli | Monte Urano | Monte Vidon Combatte | Monte Vidon Corrado | Montottone | Moresco | Ortezzano | Pedaso | Petritoli | Ponzano di Fermo | Porto San Giorgio | Porto Sant’Elpidio | Rapagnano | Santa Vittoria in Matenano | Sant’Elpidio a Mare | Servigliano | Smerillo | Torre San Patrizio
**Situatiivi** on suomen kielessä adverbisija, joka rajoittuu pieneen määrään substantiiveja ja adverbivartaloita. Situatiivi ilmaisee kahden esineen sijaintia toisiinsa nähden. Situatiivin pääte on yksikössä *-kkain/-kkäin*. Monikkomuotoja käytetään vain joissain tapauksissa.

Esimerkkejä
-----------

* kasvokkain
* käsikkäin
* lähekkäin
* nenäkkäin
* nokakkain, nokikkain
* seläkkäin
* silmäkkäin, silmikkäin
* sisäkkäin
* sylikkäin
* vastakkain
* vierekkäin

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
**Veli-Matti Hynninen** (s. 15. tammikuuta 1944) on suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. 

Hynninen toimi Loviisan suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1980–2012. Hän toimi Porvoon rovastikunnan lääninrovastina 1994-1999, pappina Helsingin hiippakunnan eri seurakunnissa. Jaksoja Espoon ja Mikkelin hiippakunnan pappina. Pappiskutsumuksen lisäksi hän on opiskellut viestintää ja toiminut journalistina ja kolumnistina eri medioissa. Hän oli kirkkoherran virkansijaisena muun muassa Helsingin Kulosaaressa, Artjärvellä, Pukkilassa, Lapinjärvellä, Pohjassa, Hangossa,Enonkoskella. Helsingin hiippakunnan vt.notaarina. Helsingin Kallion seurakunnan kappalaisena. 

Hän toimii Kallion seurakunnan vapaaehtoispappina ja hoitaa kirkollisia toimituksia jumalanpalveluksia, seurapuhuja eri seurakunnissa.

Hynninen on Loviisan rauhanfoorumin perustajajäsen 1987 ja pääsihteeri, Loviisan Kulttuuri- ja Ympäristöliikkeen perustajajäsen ja varapuheenjohtaja, Suomen kristillisen rauhanliikkeen valtuuskunnan ja hallituksen jäsen, Helsingin Etykin (CSCE-kokous Helsingissä) tarkkailijajäsen. Rauhanlähettiläs. Helsingin hiippakunnan jumalanpalvelus- ja musiikkitoimikunnan puheenjohtaja, Herättäjä-Yhdistyksen aluetoimikunnan puheenjohtaja ja alueyhdyshenkilö, Kirkon rauhan- ja ihmisoikeustoimikunnan (RIO) jäsen, Helsingin Savonlinna-seuran varapuheenjohtaja, Suomi-Uganda-seuran varapuheenjohtaja. 

Hän on toiminut sanomalehti-,radio- ja tv-journalistina mm. YLEn, MTV3:n, STT:n ja Radio Dein tuotannossa. Rovastin raportti tv-sarja. Kolumnisti, esseisti, artikkelitoimittaja. Julkaissut kirjoja, artikkeleita, historiikkeja, radiopakinoita, tallenteita. Miksi minusta pappi-kirja (toim.), Liehuvat liperit, Pappilan Pankolta -kolunmneja.

Kunnianosoituksina Hynnisellä on muun muassa Unkarin Csömörin kunniaporvari, OCM-Suomenlahti Konstantinuksen ritarikunnan perustajajäsen ja 1. komtuuri, kamarineuvos 2011, Ortodoksikirkon siunauskirja, Pyhän Johanneksen kunniaristi Viron Haapsalu, Albanian presidentin The Title for Special Civil Merits- kunniamerkki, Soitainvalidien Veljesliiton kultainen ansiomerkki. Hän sai Kristillisen rauhanpalkinnon vuonna 1992. Vuonna 1998 hän sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkin.

Hynninen toimii radiotoimittajana ja -pakinoitsijana (muun muassa Loviisan Sanomissa ja Radio DeissäRadio Dei) ja kolumnistina (muun muassa *Loviisan Sanomat*). Hän suoritti vuosina 1963–1964 varusmiespalveluksen ja yleni vuonna 1999 reservin luutnantiksi. Hän on tehnyt pitkään rauhantyötä, tullut tunnetuksi siviilipalveluksen käyneiden puolestapuhujana ja toiminut kouluttajana Lapinjärven koulutuskeskuksessa Lapinjärvellä. Hän perusti Loviisan rauhanfoorumin.

Vuosina 1994–1999 Hynninen toimi Porvoon rovastikunnan lääninrovastina.

Lähteet
-------

* Veli-Matti Hynnisen arkisto

### Viitteet

1. ↑  Suomen Ekumeeninen Neuvosto
2. ↑  Kirkkoherra, rovasti Veli-Matti Hynninen 60 vuotta[vanhentunut linkki]
3. ↑  PAX (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Loviisan Sanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Otto Walter Ehrström** (4. kesäkuuta 1890 Turku – 19. maaliskuuta 1966 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri, eläinlääketieteen tohtori. Hän toimi vuosina 1918–1954 Helsingin kaupungineläinlääkärinä. Hän oli Suomen maidontarkastustoiminnan uranuurtajia. Hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Leipzigissa 1920. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on väitellyt maitohygienian alalta tohtoriksi.

1920-luvulla Ehrström loi Helsinkiin maidontarkastusjärjestelmän. Se sisälsi säännönmukaisen näytteenoton tuotantoketjun eri vaiheista tuottajalta kuluttajalle. Oleellisena osana siihen kuuluivat tuottajatiloilla suoritettu hygieeninen valvonta sekä siihen liittyvä valistus- ja neuvontatyö. Hän otti ohjelmaan jo 1920-luvulla palkitsemis- ja kilpailutoiminnan. Helsingissä otettiin käyttöön vuonna 1932 laatumaksutapa maidon hinnoitteluun. Näiden toimenpiteiden johdosta maidon laatu parani tuntuvasti.

Helsingin maidontarkastusjärjestelmä otettiin käyttöön muissakin kaupungeissa ja kauppaloissa. Se oli mallina myös 1946 säädetyssä maidontarkastuslaissa. Sen valmistelussa ja toteutuksessa Walter Ehrström oli keskeisesti mukana. Myös nykyinen EU-lainsäädäntö rakentuu samoille periaatteille.

Walter Ehrström osallistui aktiivisesti kansainväliseen toimintaan. Hänellä oli merkittävät ansiot siinä, että Unicef lahjoitti 1950-luvulla huomattavan määrän meijerikoneita Suomen valtiolle, joka sitten myi ne edelleen meijereille. Valuuttapulan takia meijerit eivät sodan jälkeen päässeet uusimaan vanhoja kuluneita koneitaan.

Kaukokatseisena miehenä Ehrström tajusi, ettei yksityinen henkilö tai pieni ryhmä yksin saa suuria aikaan yleisessä kehityksessä. Tämän takia hänen aloitteestaan perustettiin lukuisia terveydenhoitotyötä tekeviä yhdistyksiä. Vielä tänä päivänäkin näistä ovat toiminnassa mm. Maitohygienialiitto ja Maito ja Terveys r.y. Tunnustuksena työstään elintarvikehygienian, erityisesti maitohygienian hyväksi hänet promovoitiin kunniatohtoriksi vuonna 1953 Hannoverissa Saksassa ja vuonna 1965 Helsingin Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa. 

Ehrströmin elämäntyötä kunnioittamaan perustettiin 1958 Walter Ehrströmin säätiö. Säätiö on lahjoittanut Helsingin yliopistoon jo kaksi pysyvää maitohygienian alan professuuria edistämään alan tieteellistä tutkimusta. Säätiö jakaa myös mitaleita laadukkaille maidontuotantotiloille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 718
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 10 (ei sivunumeroa)
3. ↑  Rahastot, Helsinki.fi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Galina Valentinovna Tšistjakova** (ven. Галина Валентиновна Чистякова, slovakiksi *Galina Čisťaková*, s. 26. heinäkuuta 1962) on Neuvostoliittoa, Venäjää ja Slovakiaa edustanut pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Hän on pitänyt naisten pituushypyn maailmanennätystä hallussaan vuodesta 1988 lähtien.

Tšistjakova saavutti Neuvostoliiton edustajana kahdeksan pituushypyn arvokisamitalia. Ulkoradoilla hän sai hopeaa Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hävittyään Heike Drechslerille 18 senttiä ja pronssia Soulin olympialaisissa 1988 edellään Jackie Joyner-Kersee ja Heike Drechsler. Sisäradoilla hän voitti maailmanmestaruuden Budapestissa 1989 sekä Euroopan mestaruudet Pireuksessa 1985, Haagissa 1989 ja Glasgow'ssa 1990. Viimeksi mainitussa hän voitti myös näytöslajina olleen kolmiloikkakilpailun. Liévinin 1987 ja Budapestin 1988 EM-hallikisoissa hän hävisi Heike Drechslerille ja sai hopeaa.

Tšistjakova hyppäsi 11. kesäkuuta 1988 Leningradissa pituushypyn maailmanennätyksen 752 cm. Se on pysynyt voimassa yli 30 vuotta. Lähimmäksi on päässyt yhdysvaltalainen Jackie Joyner-Kersee, joka on hypännyt 749 cm.

Viimeisinä aktiivivuosinaan Tšistjakova edusti Slovakiaa.

Lähteet
-------

* Galina Tšistjakova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Long Jump All Time


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Antiokhos I kättelee Heraklesta.
**Kommagene** (m.kreik. Kομμαγηνή, lat. *Commagene*) oli kuningaskunta, joka sijaitsi Eufratin yläjuoksulla. Kommagenen pääkaupunki oli Samosata.

Historia
--------

Kommagene mainitaan jo assyrialaisissa teksteissä Assyrian liittolaisena. Vuonna 708 eaa. Sargon II liitti Kommagen Assyriaan. Hellenistisellä ajalla Kommagene riistäytyi seleukidien hallinnasta vuonna 162 eaa. Kommagenen hellenistisistä hallitsijoista tärkein oli Antiokhos I Theos, joka hallitsi 69–40 eaa. Antiokhos I avusti Pompeiusta tämän sotiessa parthialaisia vastaan. Augustuksen aikana Kommagenestä tuli Rooman vasalli. Vuonna 17 Tiberius syrjäytti Antiokhos III:n, mutta Caligula asetti valtaistuimelle Antiokhos IV:n, joka hallitsi vuoteen 72. Vespasianus syrjäytti hallitsijasuvun viimeisen jäsenen.

Luettelo Kommagenen hallitsijoista
----------------------------------

### Kommagenen satraapit

* Samos I, 290–260 eaa.
* Arsames, 260–228 eaa.
* Kserkses, 228–201 eaa.
* Ptolemaios, 201–163 eaa.

### Kommagenen kuninkaat

* Ptolemaios 163–130 eaa.
* Samos II Theosebes Dikaios, noin 130–109 eaa.
* Mithradates I Kallinikos, 109–69 eaa.
* Antiokhos I Theos Dikaios Epifanes Filorhomaios Filhellen, 69–36 eaa.
* Mithradates II, noin 36–20 eaa.
* Antiokhos II, kuoli 29 eaa.
* Mithradates III, 20–12 eaa.
* Antiokhos III, 12 eaa. – 17 jaa.
* Rooman vallan alla, 17–38 (osana Syrian provinssia)
* Antiokhos IV Epifanes, 38–72
* Rooman vallan alla, 74– (osana Syrian provinssia)
**Kommentaari** tarkoittaa filologiassa kohta-kohdalta tai jopa sana-sanalta tehtyä tekstin selitystä, joka on liitetty joko suoraan tekstilaitoksen yhteyteen (alaviitteinä, rinnakkaistekstinä) tai julkaistu erillisenä. **Kommentaattori** tarkoittaa kommentaarien kirjoittajaa.

Kommentaari on selitys, kirjallisuudenlajina selitysteos. Selitysteos selittää ja analysoi tekstin tai kokonaisen teoksen. Kommentaarikirjallisuuden perinne alkaa antiikista, keskiajalla kommentaarit muodostivat keskeinen tieteellisen kirjallisuuden lajin. Kommentaarit ovat edelleen merkittävä kirjallisuuden laji oikeustieteessä sekä eksegetiikassa eli Raamatun selitysopissa.

Usein kommentaarin pääasiallisena tarkoituksena on selventää tekstin ja siinä käytetyn kielen merkityksiä myöhemmille lukijoille. Kommentaari voi hyödyntää erilaisia menetelmiä, kuten lähilukua, tekstikritiikkiä, syntaksin ja semantiikan analyysiä, retorista analyysiä tai kirjallisen tyylin analyysiä. Näin kommentaari pyrkii poistamaan kielellisiä esteitä tekstin ymmärtämisen tieltä tai ainakin tuomaan ongelmat esille.

Jos teksti on historiallinen tai tuotettu lukijoiden kannalta vieraassa kulttuurissa, kommentaari saattaa valaista myös sitä kulttuuritaustaa, jossa teksti on syntynyt. Esimerkkeinä ovat elämäkerralliset tiedot kirjoittajasta, historialliset tapahtumat, maantieteellinen asetelma, tavat ja lait, arkipäiväistä elämää koskevat yksityiskohdat, kulttuuriset sanonnat, uskonnolliset uskomukset, filosofiset näkemykset, kirjalliset viittaukset sekä viittaukset saman teoksen muihin kohtiin, saman kirjailijan muihin teoksiin tai kirjailijan käyttämiin lähteisiin.

Monet klassisen antiikin ajalta tai keskiajalta (*skolia*) peräisin olevat kommentaarit ovat merkittäviä lähteitä muuten kadonneisiin teoksiin, koska ne sisältävät joko viittauksia tällaisiin teksteihin tai jopa katkelmia niistä. Renessanssihumanismin aikana kommentaarien kirjoittaminen lisääntyi edelleen, kun antiikin ajan tekstejä pyrittiin ennallistamaan.

Nykyään kommentaari eroaa opiskelijoille ja tavallisille lukijoille tarkoitetuista selityksin varustetuista teoksista siinä, että se pyrkii käsittelemään laajemmin sellaisia kysymyksiä, jotka ovat usein mielenkiintoisia lähinnä tutkijoiden kannalta.

Katso myös
----------

* Aristoteles-kommentaarit
* Platon-kommentaarit

Lähteet
-------

1. ↑  Kommentaari, Tieteen termipankki. Viitatu 14.6.2023

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Commentary (philology)
**Say** on kaupunki, kunta ja Sayn departementin hallinnollinen keskus Tillabérin alueella Nigerissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 60 kilometriä maan pääkaupungista Niameysta kaakkoon. Kunnassa on 70 200 asukasta (vuonna 2017, arvio).

Suufiopettaja Mamane Diobon vuonna 1825 perustama Say oli 1800-luvulla tärkeä fulbejen poliittinen ja uskonnollinen keskus. Ranskalaiset miehittivät sen vuonna 1897. Kaupunki on sittemmin menettänyt merkitystään, mutta vuonna 1957 sinne avattiin Nigerin ensimmäinen madrasa ja vuonna 1986 islamilainen yliopisto.

Sayhin on päällystetty maantieyhteys Niameysta. Siellä pidetään matkailijoiden suosimat värikkäät perjantaimarkkinat. Lähistöllä sijaitsee W-kansallispuisto ja rautamalmiesiintymiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Annuaire Statistique 2011–2015: Édition 2016 *stat-niger.org*. Viitattu 27.1.2018.
2. 1 2  Idrissa, Abdourahmane & Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Niger*, s. 399. Plymouth: Scarecrow Press, 2012. ISBN 978-0-8108-6094-0.
**Lyonin kore** (ransk. *Coré de Lyon*) on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 550–540 eaa. Nykyisin sen yläosa on esillä Musée des Beaux-Arts -museossa Lyonissa (esine H1993), mistä se on saanut nimensä, ja alaosa Akropolis-museossa Ateenassa (esine 269).

Lyonin kore, yksityiskohta kasvoista.
Veistos on sijainnut Ateenan Akropoliilla. Yläosa on löydetty ehkä 1600-luvulla, ja se tunnetaan Marseillesta vuonna 1719. Se tuli Lyonin museoon vuonna 1956. Aiemmin se tunnettiin nimellä *Marseillen Afrodite*, koska sen luultiin olevan peräisin Marseillesta eli antiikin kreikkalaisesta Massaliasta. Alaosa löydettiin Akropoliilta 1880-luvulla. Humfry Payne osasi ensimmäisenä yhdistää Marseillen varhaisemman löydön sen ateenalaiseen vastinkappaleeseen.

Veistos on tehty marmorista, ja sen säilyneiden osien yhteiskorkeus on 1,13 metriä ja yläosan korkeus 0,65 metriä. Se esittää naista, joka on pukeutunut khitoniin ja himationiin sekä polos-kruunuun ja pitää kädessään uhrilahjaksi tarkoitettua kyyhkystä. Koriste-elementit ovat itäistä, joonialaista tyyliä. Veistoksesta on tehty nykyaikaisia kopioita, joissa yläosa ja alaosa esitetään jälleen yhdessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kore Musée des Beaux-Arts de Lyon. Viitattu 10.2.2020.
2. 1 2 3  Athens, Acropolis 269 (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 10.2.2020.
3. 1 2  Kore of Lyons *Museum of Classical Archaeology Databases*. University of Cambridge. Viitattu 10.2.2020.
4. ↑  Marszal, John R.: An Architectural Function for the Lyons Kore The American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 10.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lyonin kore** Wikimedia Commonsissa
Frassin Tuntemattoman sotilaan muistomerkki wieniläisessä kryptassa (Äußeren Burgtor)
„Adalbert und Ottokar"; St. Pölten
**Wilhelm Frass** (29. toukokuuta 1886 St. Pölten, Itävalta – 1. marraskuuta 1968 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen kuvanveistäjä.

Frass opiskeli Akademie der bildenden Künste Wienissä. Hän oli ensimmäisessä maailmansodassa jalkaväessä. Anschlussin aikana hän johti Kunst- und Modeschule der Stadt Wienin korkeakoululuokkaa ja toimi Hanns Blaschken alaisena kulttuurihallinnossa kuvanveiston asiantuntijana.

Hän kuului Wienin sesessionisteihin. Hänelle myönnettiin vuonna 1936 merkittävä valtionpalkinto Großer Österreichischer Staatspreis. Vuoden 1945 jälkeen tehdyssä arviossa häntä ei pidetty vakavasti syyllisenä natsiajan toimijana ja hän pääsi palaamaan alan tehtäviin.

Jo pitkään oli esitetty epäilyjä että Wienin tuntemattoman sotilaan muistomerkissä olisi jonkinlainen kansallissosialismin ylistysteksti. Teksti löytyi vuonna 2012. Veistoksesta löytyi myös Frassin avustajan Alfons Riedelin pasifistinen teksti.[1][2][3]

Lähteet
-------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilhelm Frass**.
1. ↑  Heldendenkmal: Huldigungsschreiben in der Krypta entdeckt, *Vienna-Online*, 19.7.2012 viitattu 20.7.2012
2. ↑  Präsentation des Ergebnises der Untersuchungen in der Wiener Krypta, *Bundesministerium für Landesverteidigung und Sport*, 19.7.2012 viitattu 20.7.2012
3. ↑  Tuntemattoman sotilaan muistomerkistä löytyi salattu natsiviesti Uutiset, Yle, Viitattu 20.7.202
**Print & Media** on suomalainen graafiseen tekniikkaan, kirja­paino­alaan ja sähköiseen julkaisemiseen keskittyvä aikakauslehti. Se syntyi syyskuussa 2011, kun *AGI* (2006–2011) ja *Painomaailma* (1992–2011) yhdistyivät. *Painomaailman* edeltäjiä ovat puolestaan *Kirjapaino­taito-Graafikko* (1970–1992), *Kirjapaino­taito* (1907–1969) ja *Graafikko* (1935–1969).

*Print & Media* on graafisen alan työn­antaja­järjestön Graafinen Teollisuus ry:n jäsen­lehti. Lehti on myös kansain­välisten graafisen alan ammatti­lehti­ryhmittymien Euro­graphic Press ja EDP jäsen.

Kesäkuussa 2015 *Print & Mediasta* tuli ensimmäinen kaupallinen muste­suihku­tulostettu aika­kaus­lehti Suomessa, kun sen kesä­numero tulostettiin Hansaprint-paino­talon uudella Ricoh VC60000 -⁠muste­suihku­tulostimella. *Print & Media* -lehti testaa säännöl­lisesti graafisen tuotannon laitteita sekä esittelee alan trendejä, ilmiöitä ja henkilöitä.

Historiaa
---------

Ensimmäinen suomenkielinen kirjapainoalan ammattilehti oli Helsingin Kirjaltajain Yhdistyksen (HKY) vuosina 1889–1894 julkaisema *Suomen Kirjapainolehti*, joka ilmestyi samansisältöisenä myös ruotsiksi nimellä *Typograftidning*. Helsingin Kirjanpainajain Yhdistys alkoi julkaista vuonna 1893 *Gutenberg*-nimistä lehteä, josta sittemmin tuli ammattiyhdistyslehti *Kirjatyö*. *Gutenberg* vei *Kirjapainolehden* pois markkinoilta 1894. Pian alkoivat ilmestyä myös *Kirjaltaja*-lehti sekä kirjansitojien oma järjestölehti. Monet varhaisimmista kirjapainoväen lehdistä olivat alasta huolimatta käsin kirjoitettuja yksittäiskappaleita, joita luettiin ääneen yhdistysten kokouksissa.

Kymmenen kertaa vuodessa ilmestyneestä *Kirjaltaja*-lehdestä kehittyi korkeatasoinen graafinen aikakauslehti, joka järjesti ammattikilpailuja latojille ja painajillekin ja julkaisi liitteinä moniväripainatuksia ja ladontanäytteitä. Lehti jouduttiin kuitenkin lopettamaan kannattamattomana vuonna 1904.

*Kirjaltajan* jättämää aukkoa täyttämään syntyi vuonna 1907 *Kirjapainotaito*-lehti, josta nykyisen *Print & Media* -lehden historia varsinaisesti alkaa. Vuonna 1969 *Kirjapainotaito* ja työnantajien vuonna 1935 perustama *Graafikko*-lehti yhdistettiin *Kirjapainotaito-Graafikoksi*. Vuonna 1992 lehden nimi muuttui *Painomaailmaksi*, joka yhdistyi vuonna 2011 *AGI*-lehteen ja syntyi nykyinen *Print & Media*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Meistä, Print & Media. Viitattu 9.8.2016.
2. 1 2  Mediakortti, Print & Media. Viitattu 9.8.2016.
3. ↑  Tiedot haettu Suomen kansallisbibliografia Fennicasta 9.8.2016.
4. ↑  Print & Media goes inkjet (Arkistoitu – Internet Archive), Hansaprint 11.6.2015. Viitattu 9.8.2016.
5. 1 2 3  Kuusela, Markku: Gutenbergin rinnakkaislehdet 100 vuotta sitten, *Kirjatyö* 8/2003. Internet Archivessa, viitattu 9.8.2016.