recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The Devil’s Daughter** on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Frank Powellin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Theda Bara ja Paul Doucet.

*The Devil’s Daughter* perustuu Gabriele D’Annunzion romaaniin *La Gioconda* (1899) ja Joseph H. Trantin samannimiseen näytelmään (1902), joiden pohjalta Garfield Thompson laati elokuvan käsikirjoituksen. Eleonora Duse oli näytellyt alkuperäisessä teatterituotannossa, joka oli saanut ensi-iltansa New Yorkissa 4. marraskuuta 1902. Gabriele D’Annunzio oli valinnut Theda Baran elokuvan pääosaan jo ennen kuin D’Annunzio oli myynyt romaaninsa elokuvaoikeuksia Foxille.*selvennä*

Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimillä *The Vampire* ja *La Gioconda* Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Floridan St. Augustinessa. *The Devil’s Daughter* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1915. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kun Gioconda Diantin rakastaja hylkää hänet, Gioconda vannoo kostoa tuhoamalla muiden miesten elämät. Gioconda tapaa kuuluisan kuvanveistäjä Lucio Settalan, joka kysyy häntä poseraamaan hänelle. Gioconda suostuu, mutta hänen tavoitteenaan on tuhota hänet. Gioconda lumoaa taiteilijan niin, että tämä unohtaa Silvia-vaimonsa, Beata-tyttärensä ja jopa työnsä. Kun Gioconda uhittelee Silviaa ottamaan aviomiehensä takaisin, epätoivoinen taiteilija ampuu itsensä, mihin Lucio ei kuitenkaan kuole. Vaikka Silvia hoitaa aviomiehensä kuntoon, Lucio pian palaa Giocondan viettelemäksi. Kun Silvia ja Gioconda myöhemmin riitelevät, Gioconda yrittää tuhota Lucion veistoksen, joka kuitenkin säästyy kaaduttuaan Silvian päälle. Silvia vammautuu tästä pysyvästi. Tämän takia Lucion mielenterveys kärsii, ja hänestä tulee raivopäinen mielipuoli. Myöhemmin kostostaan sekaisin oleva Gioconda menettää järkensä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  La Gioconda / Gioconda Dianti
  |
|  Paul Doucet  | … |  Lucio Settala
  |
|  Victor Benoit  | … |  Cosimo Daldo
  |
|  Robert Wayne  | … |  Lorenzo Gaddi
  |
|  Jane Lee  | … |  pikku-Beata
  |
|  Doris Heywood  | … |  Silvia Settala
  |
|  Jane Miller  | … |  Francesca Doni
  |
|  Elaine Evans  | … |  La Sirenetta
  |
|  Edouard Durand  | … |  Roffiano
  |
|  Elaine Ivans  | … |  La Sirenetta
  |
|  Clifford Bruce  | … |  avustaja
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  The Devil’s Daughter *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 22.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  THE DEVIL'S DAUGHTER (1915) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 22.5.2014. (englanniksi)
3. 1 2 3  Devil's Daughter (1915) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 22.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Devil’s Daughter* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Devil’s Daughter* AllMoviessa. (englanniksi)
* *The Devil’s Daughter* Silent eran sivuilla (englanniksi)
* *The Devil’s Daughter* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**The Dead Boys** oli yhdysvaltalainen punkyhtye Clevelandista, Ohion osavaltiosta. Yhtye oli aktiivinen vuosina 1976–1979 ja yhdistyi lyhyesti uudelleen vuosina 1987, 2004 ja 2005. The Dead Boys oli ensimmäisiä punkyhtyeitä.

Perustaminen ja 1970-luku
-------------------------

The Dead Boys syntyi yhtyeestä Rocket From The Tombs ja oli alkuperäiseltä nimeltään Frankenstein. Uuteen kokoonpanoon kuuluivat Stiv Bators, Cheetah Chrome, Jimmy Zero, Jeff Magnum ja Johnny Blitz. Yhtyeen jäsenten muutettua New Yorkiin heinäkuussa 1977 Joey Ramonen kehotuksesta he alkoivat käyttää lempinimeä Dead Boys, joka esiintyi heidän aikaisemman yhtyeensä kappaleessa "Down in Flames".

New Yorkissa The Dead Boys keräsi pian huomiota skandaalimaisilla lavaesiintymisillään. Säädytön elehtiminen ja kiroilu kuuluivat aina ohjelmaan. Yhtye soitti usein legendaarisella rock-klubilla CBGB's, ja vuonna 1977 se julkaisi debyyttialbuminsa *Young, Loud and Snotty*. Kappaletta "Sonic Reducer" pidetään usein yhtenä punkgenren suurimmista klassikoista.

The Dead Boysin levy-yhtiö Sire Records painosti yhtyettä muuttamaan tyyliään ja musiikkiaan valtayleisöille sopivammaksi, ja tämä johti bändin hajoamiseen vuonna 1979. Monet viimeisistä esiintymisistä päätyivät rockdokumenttiin *D.O.A.: A Rite of Passage*. Vain muutama kuukausi hajoamisen jälkeen yhtyeen täytyi ryhtyä sopimustaan kunnioittaen työstämään yhdessä livealbumia. Yhtiölle kostaakseen Bators lauloi tarkoituksellisesti väärin ja lopputulos oli käyttökelvoton. Kun materiaali lopulta kelpasi Bomp! Recordsille, Bators äänitti lauluosuutensa uudestaan.

Kokoontumiset
-------------

1980-luvulla The Dead Boys teki yhdessä useita esiintymisiä. He julkaisivat uudelleen ensimmäisen albuminsa vuonna 1989, ja tästä vastasi nuori Bob Clearmountain. Hän työskenteli tuolloin studioapulaisena. 

Vuonna 1990 Stiv Bators kuoli häneen törmänneen taksin aiheuttamiin vammoihin. Syyskuussa 2004 jäljellä olevat jäsenet kokoontuivat yhtä keikkaa varten Clevelandissa. Vuonna 2005 he soittivat hyväntekeväisyyskeikan CBGB's-klubilla ja toisen keikan Halloweenina.

Jäsenet
-------

* Stiv Bators – laulu
* Cheetah Chrome – soolokitara
* Jimmy Zero – kitara
* Jeff Magnum – basso
* Johnny Blitz – rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Young Loud and Snotty* (1977)
* *We Have Come for Your Children* (1978)

### Myöhemmät julkaisut

* *Night of the Living Dead Boys* (1981)
* *The Return of the Living Dead Boys* DVD (1987)
* *Liver Than You'll Ever Be* (1988)
* *Younger, Louder and Snottier* (1997)
* *Twistin' on the Devil's Fork: Live At CBGB's* (1998)
* *All This and More* (1998)
* *3rd Generation Nation* (1999)
* *Live At CBGB's 1977* (2009)

### Singlet

* "Sonic Reducer" (1977)
* "Tell Me" (1978)
* "Search and Destroy" (1977)
* "All The Way Down/Nights Are So Long" (1987)
* "Buried Gems" (2000)
* "Paul Sherry goes Back – The Paul Sherry Sessions" (2007)
*Tämä artikkeli käsittelee Tampereen Raatihuoneen siipirakennusta, joka toimi kaupunginhotellina 1890–1918. Tampereella on myöhemmin ollut samanniminen hotelli Hämeenkadulla Centrumin talossa.*
Raatihuone (vas.) ja Sandbergin talo (oik.) sisällissodan aikaan. Niiden välistä näkyy Kaupunginhotellin julkisivua.
**Kaupunginhotelli** oli Tampereen Raatihuoneen kolmikerroksinen siipirakennus, joka sijaitsi Kauppakadun varrella. Kaupunginhotellin suunnitteli F. L. Calonius, Raatihuoneen puolestaan Georg Schreck. Molemmat rakennukset valmistuivat vuonna 1890.

Kaupunginhotellissa oli alusta lähtien käytössä sähkövalo. Rakennus oli hotellina vuosina 1890–1918, jonka jälkeen tiloissa toimi poliisilaitos. Vuonna 1964 talo purettiin ja sen tiilet pantiin myyntiin. Niistä tehtiin sittemmin ainakin kolme asuinrakennusta. Myös itse Raatihuone oli vähällä joutua puretuksi, mutta lopulta se säästettiin. Vuonna 1965 Raatihuoneen viereen, Kaupunginhotellin paikalle, nousi Aarne Ervin suunnittelema moderni toimisto- ja liikerakennus Kauppa-Häme.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liuttunen, Antti: *Kadonneet kaunottaret: Tampereen rakennushistoriaa*, s. 128–129, 249. Tampere: Tampereen museot, 2018. ISBN 978-951-609-935-7.
2. ↑  Tampereen Keskustori: Rakennetun ympäristön historia ja nykytila (PDF)  s. 30, 45. Tampere:  Tampereen kaupunki & Arkkitehdit MY, 2017. Viitattu 1.2.2019.
3. ↑  Niemelä, Jari & Majamaa, Ulla & Kurela, Johanna: Keskustori 360° (PDF) Tampere:  Tampereen kaupungin kulttuuripalvelut. Viitattu 1.2.2019.
**Paul Colline** (22. syyskuuta 1895 Pariisi – 8. marraskuuta 1980 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, sanoittaja ja käsikirjoittaja. 
Paul Colline aloitti uransa käsikirjoittamalla ja näyttelemällä sketsejä. Vuonna 1920 hän tapasi René Dorinin, jonka kanssa hän ystävystyi. Colline kuoli Pariisissa 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Paul Colline Internet Movie Databasessa *IMDb.com* Viitattu 9.5.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kalevi Veli Rinta-Panttila** (8. syyskuuta 1917 Kurikka – 28. maaliskuuta 1999 Forssa) oli suomalainen maatalousyrityksen johtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Rinta-Panttilan vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Jaakko Rinta-Panttila ja Saimi Elisabet Tuisku ja puoliso vuodesta 1945 opettaja Heidi Kaarina Herttua. Rinta-Panttila tuli ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1936 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1945. Hän oli Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran tuotantokonsulentti 1945–194 ja ja Jokioisten kartanon peltoviljelysosaston johtaja vuodesta 1948 ja kartanon toimitusjohtaja 1969–1984. Seinäjoen työvoimapiirin päällikkönä Rinta-Panttila toimi 1945–1947. Hänellä oli myös useita maatalouden ja muita luottamustehtäviä. Jokioisten kunnanvaltuuston jäsen Rinta-Panttila oli 1969–1972 ja kunnanhallituksen jäsen vuodesta 1973 ja sen puheenjohtaja 1977–1984. Talvisotaan Rinta-Panttila osallistui Taipaleessa ja Vuosalmella, jatkosotaan Hangon lohkolla ja Aunuksen kannaksella, jossa hän haavoittui 1942. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Rinta-Panttila sai 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Maanviljelysneuvos Kalevi Rinta-Panttila (1917–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 27.1.2023.
2. 1 2  Matti Haapala: Ihmiset. Kuolleet. Maanviljelysneuvos Kalevi Rinta-Panttila. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  18.4.1999. Viitattu 27.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Kalevi Rinta-Panttila *Biografiasampo*.
**Paul Lee Delph** (28. helmikuuta 1957 Cincinnati, Yhdysvallat – 21. toukokuuta 1996 Cincinnati, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, tuottaja, studiomuusikko ja äänisuunnittelija.

Delph suoritti sekä pianon että säveltämisen loppututkinnon University of Cincinnati College Conservatory of Musicissa ja muutti Hollywoodiin 20-vuotiaana. Delph soitti erilaisissa big band-, jazz-rock- ja rock-yhtyeissä ja liittyi vuonna 1978 Empire-yhtyeeseen, joka ei kuitenkaan saanut levytyssopimusta.

Delph lauloi ja soitti koskettimia 1980-luvulla Zoo Drive -yhtyeessä, joka esitti kappaleen "North Shore Roar" elokuvassa *Pohjoisrannikko* (North Shore, 1987).
Delph sävelsi musiikkia elokuviin ja televisiosarjoihin. Hän lauloi kappaleiden "Fight to Survive" ja "On My Own" kaksoisversiot elokuvaan *Bloodsport – viimeiseen asti* (Bloodsport, 1988) ja "Only One Thing" elokuvaan *Klik – kohtalokas kuva* (No Small Affair, 1984).

Delph oli osallisena useiden artistien, kuten Bryan Adams, Alice Cooper, Donna Summer, Suzi Quatro, The Weather Girls ja Jon Anderson, levyillä. Delph soitti syntetisaattoria The Weather Girlsin kappaleella "It's Raining Men" (1982) ja oli kosketinsoittaja ja taustalaulaja Alice Cooperin albumilla *Constrictor* (1986). Delph tuotti Jimmie Spheerisin viimeisen levyn *Spheeris* (1984).

Delph kertoi sukulaisilleen vuonna 1992 sairastavansa aidsia. Albumi *A God That Can Dance* valmistui vuonna 1995.

Diskografia
-----------

### Sooloalbumit

* *Release* (1992)
* *A God That Can Dance* (1995, virallinen julkaisu 2003)

Lähteet
-------

1. 1 2 3   *pauldelph.com*. Viitattu 25.4.2021.
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) *davidmcclanahan.com*. Viitattu 25.4.2021.
3. 1 2 3   *Santa Monica Mirror*. Viitattu 25.4.2021.
4. 1 2   *citybeat.com*. Viitattu 25.4.2021.
5. ↑   *allmusic.com*. Viitattu 25.4.2021.
6. ↑   *imdb.com*. Viitattu 2.5.2021.
7. ↑   *discogs.com*. Viitattu 25.4.2021.
8. ↑  IMDb *imdb.com*. Viitattu 25.4.2021.
9. ↑   *discogs.com*. Viitattu 25.4.2021.
10. ↑   *game-ost.com*. Viitattu 25.4.2021.
11. ↑   *pauldelph.com*. Viitattu 25.4.2021.
12. ↑   *discogs.com*. Viitattu 25.4.2021.
13. ↑   *discogs.com*. Viitattu 25.4.2021.
14. ↑   *discogs.com*. Viitattu 25.4.2021.
15. ↑   *apple.com*. Viitattu 27.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Delphin muistosivu
**Kalevi Ferdinand Ruuttu** (21. toukokuuta 1934 Viipuri – 2. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija, jääpalloerotuomari ja maahockeypelaaja.

Kalevi Ruuttu pelasi jääpalloa urallaan HIFK:ssa SM-sarjassa. Alemmilla sarjatasoilla hän edusti HIFK-vuosiensa jälkeen Porin Palloseuraa ja Porin Narukerää. Aktiiviuransa jälkeen hän loi yli 20 vuotta kestäneen menestyksekkään jääpalloerotuomariuran. Hän tuomaroi useita kansallisia ja kansainvälisen tason otteluita ja MM-kilpailuissa kolmesti. Hänet nimettiin myös Suomen jääpalloliiton kunniagalleriaan. Hänen veljensä Teuvo Ruuttu loi myös pitkän uran jääpalloerotuomarina. Hän pelasi myös maahockeyta voittaen Suomen mestaruuksia ja edustaen Suomea maajoukueessa. Ruuttu kuoli aivoverenvuotoon.

Sukulaisuussuhteet
------------------

Kalevi, Teuvo ja kolmas veljes Olavi, voittivat myös useita Suomen-mestaruuksia maahockeyssä, ja he pelasivat myös Suomen maahockeymaajoukkueessa. *lähde?* Veljesten isä Lauri Ruuttu pelasi jääpalloa edustaen urallaan Viipurin Susia ja Helsingin Jalkapalloklubia. Kalevi Ruutun poika Christian Ruuttu loi pitkän jääkiekkouran Porin Ässissä, HIFK:ssa ja NHL:ssä. Pojanpoika Alexander Ruuttu on myös jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 29.4.2018, s. C 14
2. ↑  Los Angeles Kings tiedotti: Kalevi Ruuttu on kuollut *iltalehti.fi*. Viitattu 3.4.2018.
3. ↑  Holopainen, Veijo-Lassi: *Savikuopilta tekojäälle - jääpalloseuran taival*. Ai-Ri-offset, 1995.
4. ↑  Anttinen: *Sata vuotta helsinkiläistä jääpalloa*. Cosmoprint, 2011.
5. ↑  Pekka Anttinen: *Karjalan narukerä kierii - viipurilaisen jääpallon historia*. Cosmoprint, 2010.
6. ↑
**Whole Foods Market** on yhdysvaltalainen elintarvikekauppojen ketju, joka on erikoistunut luomuelintarvikkeisiin, ja valikoimiin kuuluu myös terveyttä edistäviä elintarvikkeita. Whole Foods Marketin tuotteet ovat kalliimpia kuin tavanomaisten elintarvikekauppojen tuotteet. Useita Whole Foodsin tuotteita ei saa tavanomaisista elintarvikekaupoista. Whole Foods Marketin pääkonttori sijaitsee Austinissa, Texasissa.

Kesäkuussa 2017 Amazon.com-verkkokauppa ilmoitti ostavansa Whole Foods Marketin 13,4 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.

Alkuvuodesta 2018 yrityksellä oli 479 myymälää ja 91 000 työntekijää.

Lähteet
-------

1. ↑  Whole Foods Market History Whole Foods Market.  Arkistoitu 10.6.2020. Viitattu 26.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Malcolm, Hadley: Whole Foods cutting 1,500 jobs *USA Today*. Viitattu 26.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Amazon to Buy Whole Foods in $13.4 Billion Deal *The New York Times*.  16.6.2017.   Vaatii tilauksen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Whole Foods Market** Wikimedia Commonsissa
Alfred Wahlberg
**Herman Alfred Leonard Wahlberg** (1834–1906) oli ruotsalainen maisemamaalari, Ruotsin ensimmäisiä moderneja maisemamaalareita. Wahlberg saapui vuonna 1857 Guden oppilaaksi Düsseldorfiin, mistä matkattuaan Alankomaihin ja Belgiaan palasi Tukholmaan vuonna 1862. Wahlberg suunnitteli paluuta Düsseldorfiin, mutta Kaarle XV kielsi tämän ja kehotti Wahlbergia sen sijaan menemään Pariisiin. Vuodesta 1866 lähtien Wahlberg oleskelikin enimmäkseen Pariisissa paitsi kesäisin kävi Ruotsissa. Wahlberg tutustui Ranskan realistiseen ulkoilmamaalaukseen. Barbizonin koulun johdosta Wahlberg alkoi kannattaa tunnelmamaalausta. Hän päätyi Ruotsin ensimmäiseksi tunnelmamaalauksen edustajaksi ja löysi keinot päästä irti voimakkaasta akateemisuudesta, jonka vaikutus oli voimistumassa. Vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyssä hänet palkittiin teoksistaan ensimmäisen luokan mitalilla. 1800-luvun lopussa hän alkoi maalata entistä epätasaisemmalla ja levottomammalla tyylillä ja värityksellä.

Wahlbergin teoksia ovat muiden muassa Nationalmuseumissa oleva *Kuutamoinen jokimaisema* vuodelta 1870, Göteborgissa oleva *Toukokuu Nizzassa* vuodelta 1878 sekä Ateneumin taidemuseossa olevat *Ilta* ja *Merimaisema kuutamossa* vuodelta 1888.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Iso tietosanakirja, osa 9 vuodelta 1965, palsta 723
2. 1 2  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 9474
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 916
4. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 5908
5. ↑  Iso tietosanakirja, osa 14 vuodelta 1938, palsta 968

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alfred Wahlberg**.
* Alfred Wahlberg Kansallisgallerian kokoelmissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Robin Hoodin nuolet** (ven. Стрелы Робин Гуда, *Strely Robin Guda*) on Sergei Tarasovin ohjaama neuvostoliittolainen nuortenelokuva vuodelta 1976. Ohjaaja on kirjoittanut sen käsikirjoituksen yhdessä Kirill Rapoportin kanssa. Elokuva on kuvattu Riian studioilla, ja siinä näyttelee monia latvialaisia näyttelijöitä. Robin Hoodia esittää Boris Hmelnitski.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomissa* Mauri Taviola antoi elokuvan tv-esityksen alla sille murska-arvion: "Elokuva kokonaisuudessaan on toivoton puppu ja varmasti heikointa, mitä tällä kaudella pitkän elokuvan nimissä tarjoillaan." Hän ihmettelee myös, miksi Mainos-TV esittää nuorille tarkoitetun elokuvan myöhäisillassa, ja arvelee sen johtuvan monista väkivaltaisista kohtauksissa tässä lähes juonettomassa ja kuvanlaadultaankin suttuisessa ja epätarkassa tuotannossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Taviola, Mauri: Outoa ohjelmapolitiikkaa. (Elokuvan esittely tv-sivulla.) *Helsingin Sanomat*, 20.11.1978, s. 34. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 10.11.2017.
Katu Świnoujściessa.
**Świnoujście** ([ɕfinɔˈujɕt͡ɕɛ]; saks. *Swinemünde*) on kaupunki Puolan luoteisnurkassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Kaupunki sijaitsee Usedomin ja Wolinin saarilla. Vuoden 2019 arvion mukaan Świnoujściessa asui 40 888 asukasta.

Swinemünde perustettiin Swinan, Oderin laskujoen, läntiselle rannalle pienen kylän paikalle vuonna 1748. Fredrik II Suuren aikana Swinemünde linnoitettiin ja se sai kaupunginoikeudet 1765. Se toimi Stettinin (Szczecin) ulkosatamana. Nykyään (2011) kaupunkien yhteinen Szczecin-Świnoujścien satama on Puolan toiseksi suurin kauppasatama.

Swinemünden merkitys pieneni, kun Itämerestä rakennettiin kanava suoraan Stettiniin 1800-luvun lopussa. Kaupunki kärsi toisessa maailmansodassa raskaista pommituksista ja ainakin 23 000 siviiliä kuoli. Sodan jälkeen kaupunki luovutettiin Puolalle ja saksalaisasukkaat karkotettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Świnoujście *citypopulation.de*. Viitattu 5.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Świnoujście** Wikimedia Commonsissa

* Świnoujścien kotisivut
Osa artikkelisarjaa
 **Teosofia** 

Perustajat 

* Helena Blavatsky
* Henry Steel Olcott
* William Quan Judge


Henkilöitä 

* Annie Besant
* Alfred Percy Sinnett
* Pekka Ervast


Organisaatio 

* Teosofinen Seura
* Kansainvälinen Teosofinen Seura


Teoksia 

* *Hunnuton Isis*
* *Salainen oppi*
* *Teosofian avain*
* *Mahatmakirjeet*


Muuta 

* Ruusu-Risti
* Esoterismi


 

 malline: näytä • keskustele • muokkaa 

**Idän Tähden Järjestö**, lyhennettynä I.T.J. oli Krishnamurtin ympärille vuonna 1911 perustettu järjestö, jonka Krishnamurti itse lakkautti vuonna 1929. Järjestön jäsenet uskoivat maailmanopettajan (Maitreya) pikaiseen saapumiseen.

Kesällä 1912 kirjoitettiin Suomesta Alcyonelle (nimi jolla Krishnamurti tunnettiin) ja pyydettiin lupa perustaa Idän Tähden Järjestön suomalainen osasto. Kirje nähtävästi katosi matkalla, ja siksi lähetettiin Intiaan uusi anomus. Lopulta lupa perustamiselle saapui Krishnamurtin sihteeriltä George Arundalelta. Suomen paikalliseksi edustajaksi tuli tohtori Willie Angervo Mikkelistä ja kirjeenvaihtajasihteeriksi Toivo Vitikka Oulunkylästä.

Rudolf Steiner ei hyväksynyt järjestöä, koska se puhui Kristuksen toisesta tulemisesta ja Steiner itse opetti ettei Kristus tule.

Suomeksi julkaistua Idän Tähti kirjallisuutta
---------------------------------------------

* G.V. Mustonen: Idän Tähti, 1913.
* E.A. Wodehouse: Idän Tähden Järjestö, 1913.
* E.A. Wodehouse: Kaivataanko uutta opettajaa?, 1916.
* E.A. Wodehouse: Aikakausien laki, 1916.
* E.A. Wodehouse: Murrosajan ristituulet, 1916.
* E.A. Wodehouse: Rakentavia voimia, 1916.
* Willie Angervo: Opettajaa odottaessa, 1916.
* Väinö Valvanne: Uusi uskonto, 1916.
* G.V. Mustonen: Mitä ajattelen suuren opettajan tulosta?, 1916.
* J. R. Hannula: »Kavahtavat kai poikaani», 1916.
* Hjalmar Arvidsson: Vanha ja uusi aika, 1916.
* Helmi Jalovaara: Tulevaisuuden kodista ja kasvatuksesta.

Järjestö alkoi julkaista vuonna 1917 myös lehteä nimeltä *Idän Tähti*. Järjestön tiimoilta julkaistiin myöhemmin myös lehtiä *Tähtilehti* sekä *Kansainvälinen Tähtilehti*.

Katso myös
----------

* Annie Besant
* C.W. Leadbeater
Huvilan päärakennus.
Piharakennus.
**Utkina datša** (ven. «У́ткина да́ча») on Pietarissa Ohtajoen ja siihen laskevan Okkervilin yhtymäkohdassa sijaitseva klassistinen rakennusmuistomerkki. 1790-luvulla pystytetyn esikaupunkihuvilan suunnittelijaksi on arveltu Nikolai Lvovia.

Afokleja Poltoratskajaa varten rakennettu huvila kuului vuodesta 1829 lähtien ruhtinatar Zinaida Šahovskajalle (toisessa avioliitossa Utkina). Rakennuksen keskuksen muodostaa kupolin ja doorilaisen pylväikön koristama pyöreä sali, johon liittyy kulmittain kaksi siipeä. Kaarenmuotoinen piharakennus päättyy kahteen symmetriseen paviljonkiin.

Vuoden 1873 jälkeen huvilassa toimi hyväntekeväisyyslaitoksia ja sairaaloita. 1930-luvun lopussa osa huoneista muutettiin asunnoiksi, ja muissa tiloissa toimi virastoja. Vuonna 2011 Pietarin kaupunki päätti myydä huonokuntoisen suojelurakennuksen sijoittajalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 632. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. ↑  Nedvižimost i stroitelstvo Peterburga *nsp.ru*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 6.11.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Utkina datša** Wikimedia Commonsissa
**Utnapištim** on muinaismesopotamialaisen sumerilais-babylonialaisen Gilgameš-eepoksen sankari, joka selvisi vedenpaisumuksesta samalla tavoin kuin Raamatun Nooa. Jumalat, ankara myrskyn jumala Enlil etunenässä, päättivät hävittää ihmiset heidän pahuutensa tähden. Hyvä jumala Enki paljasti suunnitelman Utnapištimille, jonka tuli rakentaa valtava arkki ja pelastaa siihen maan eläimet, kasvit ja itsensä perheineen. Utnapištim tekikin niin ja pelastui seitsemän päivää kestävältä myrskyltä ja tulvalta. Näin Utnapištimista tuli jumala. Kertomuksella on monia yhtymäkohtia Vanhan testamentin vedenpaisumuskertomukseen (1. Moos. 6–9), muun muassa arkin valtava koko.

Utnapištim esiintyy Gilgameš-eepoksen 11. taulussa. Legendassa jumalat päättivät hävittää koko ihmiskunnan sen syntien tähden. Syntejä ei tarkemmin eritellä, mutta Atrahasis-legendan mukaan ihmiset olivat lisääntyessään käyneet niin meluisiksi, että se häiritsi Enlilin unta. Enki varoitti tulvasta ja kehotti Utnapištimia rakentamaan valtavan arkin pelastaakseen itsensä, sillä ylempien jumalten käskyä ei voinut peruuttaa. Utnapištim teettikin arkin.

Etelästä tuli pahalta näyttävän sään ja sanansaattajien jälkeen musta pilvi ja valtava myrsky, joka pyyhkäisi tulvana maan yli. Avara maa särkyi kuin saviruukku ja oli pimeää. Veli ei nähnyt veljeään, ihmisiä ei tunnettu taivaassa lainkaan. Hukkuneet ihmiset täyttivät meren kuin kalanpoikueet. Jumalat, muun muassa Ištar, kauhistuivat aikaansaamaansa vedenpaisumusta. Kun tulva oli kestänyt aikansa, vesi laski ja arkki laskeutui Nisirin vuorelle. Maa oli muuttunut saveksi. Utnapištim lähetti kaksi lintua tutkiakseen, onko vesi laskenut maan pinnalta. Korppi ei enää palannut.

Ziusudra
--------

Gilgameš-eepoksen *Utnapištim* vastaa teoksen "Eridu Genesis" Šuruppakissa asunutta Ziusudraa. *Zi-ud-sura* tarkoittaa 'hän näki elämän'. Se kirjoitetaan länsimaisissa lähteissä tavallisesti *Ziusudra*, *Zuisudra* tai *Ziudsura* jne. Hän näki Enko-jumalan, joka varoitti tulevasta tulvasta ja kertoi, ettei Anin ja Enlilin käskyä voinut peruuttaa. Arkin rakentamisesta mahdollisesti kertonut osio on kadonnut tästä tekstistä.

Kauhea myrsky ja tulva raivosi maassa seitsemän päivää ja seitsemän yötä, kunnes Aurinko tuli näkyviin ja valaisi maan ja taivaan. Ziusudra teurasti härän ja uhrasi lampaita.

Kertomus muistuttaa babylonialaista *Atrahasis*-eepoksen tulvatarinaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Salonen, Armas (suom.): *Gilgameš*, s. 130. Yhdestoista taulu. Porvoo: WSOY, 1980. ISBN 951-0-06945-0.
2. ↑  Salonen 1980, s. 164
3. ↑  Hämeen-Anttila, Jaakko (suom.): *Gilgamesh: Kertomus ikuisen elämän etsimisestä*, s. 162. Helsinki: Basam Books, 2000. ISBN 952-9842-34-1.
4. ↑  *Gilgamesh: Kertomus ikuisen elämän etsimisestä*, s. 164
5. ↑  *Combi maailmanhistoria 1*, s. 49. oikea tietolaatikko.. ISBN 951-30-2101-7.
6. ↑  *Gilgamesh: Kertomus ikuisen elämän etsimisestä*, sivu 167
7. ↑  Salonen, Armas: *Kaksoisvirranmaa*, s. 563. WSOY, 1945.
8. ↑   The great Flood: the Eridu Genesis
9. ↑   Sumerian Myth
**Veikko Oiva Lehtovaara** (14. syyskuuta 1941 Helsinki – 19. lokakuuta 2013 Turku) oli suomalainen taidegraafikko.

Lehtovaara opiskeli Turun piirustuskoulussa vuoteen 1963 asti ja Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssilla 1963–1964. Myöhemmin hän oli Hayterin ateljeessa (Atelier 17, Stanley W. Hayter) Pariisissa 1964 ja osallistui Art Goes on – Digital Art -kurssille Turun ammattikorkeakoulussa 1998–1999. Hänen vanhempansa olivat laitosmies Oiva Lehtovaara ja kirjanpitäjä Orvokki Lehtovaara (o.s. Virtanen). Hänen puolisonsa oli KM Riitta Lehtovaara (o.s. Lehtinen). Heillä on yksi lapsi Arttu (s. 1976).

Lähteet
-------

1. ↑  Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä: Lehtovaara Veikko Oiva, Turun hautausmaa *hautakartta.fi*. Viitattu 25.5.2022.
2. 1 2  Lehtovaara Kuvataidematrikkelissa
3. ↑  Veikko Lehtovaara *veikkolehtovaara.com*. Viitattu 15.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Ljungo (Ljungi) Tuomaanpoika** (*Ljungo Thomae*) (k. 1611 Nyköping) oli suomalainen pappi, valtiopäivämies ja lainsuomentaja.

Pappi ja valtiopäivämies
------------------------

Todennäköisesti Limingassa kirkkoherra Tuomas Ingonpojan ja tämän vaimon Dordran lapsena syntynyt Ljungo Tuomaanpoika lienee opiskellut Turun katedraalikoulussa ja sen jälkeen Upsalan yliopistossa. Hänen puolisonsa oli Margareta (kuollut ennen vuotta 1633).

Ljungo Tuomaanpoika oli kirkkoherrana Pyhäjoella 1576–1581, Saloisissa 1582–1592 sekä Kalajoella 1592–1610. Hän oli myös Pohjois-Pohjanmaan rovastina sekä tuomiokunnan tuomarina eli lainlukijana ja oli mukana vuosien 1597, 1600 ja 1611 valtiopäivillä. Ljungo Tuomaanpoika toimi Pohjanmaan talonpoikien etujen puolustajana nuijasodan aikana ja jo sitä ennenkin. Hän kuului Kaarle-herttuan luona käyneisiin pohjalaisiin lähetystöihin ja esitti helmikuussa 1597 Arbogan valtiopäivillä selostuksen nuijasotaan johtaneista syistä.

Suomentaja
----------

Ljungo Tuomaanpoika suomensi kuningas Kristofferin maanlain vuonna 1602 ja kaupunginlain vuonna 1609. Hän oli havainnut toimiessaan lainlukijana, että suomenkieliset henkilöt eivät puutteellisen ruotsin kielen taidon takia aina ymmärtäneet ruotsalaista lakia, joka oli kirjoitettu käyttäen vanhentuneita sanontatapoja. Jo aiemmin 1500-luvun puolivälissä oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalainen Martti tehnyt maanlain suomennoksen. Se lienee ollut käytössä käsin kirjoitettuina jäljennöksinä, mutta Ljungo Tuomaanpojan mielestä tämä käännös ei ollut luotettava. Omassa käännöksessään hän käytti pohjana suomen kielen länsimurteita, Turun seudun ja Pohjanmaan murretta, jotka hänen mielestään eivät olleet vieraskielisten vaikutteiden turmelemia, toisin kuin Uudenmaan, Karjalan ja Hämeen murteet.

Teoksia
-------

* Pilkkaruno Juhana III:n liturgiasta eli ns. Punaisesta kirjasta. 1597
* *Herr Liungs berättelse om thett Österbotnske mordett*. Ruotsinkielinen kertomus Nuijasodan tapahtumista vuodelta 1597, julkaistiin E. Grönbladin kokoelmassa Handl. rör. klubbekriget I vuonna 1843
* *Ruodzin waldakunnan maan elj taloin poicain laki, Ruodzin kielestä Suomen kielelle tulkittu*. Käsikirjoitus valmistui 1602
* *Kaupungin lakj Ruodzin waldacunnasa Suomen kielin käätty Liungi Thoman poialta*. Käsikirjoitus valmistui 1609, mutta sen julkaisi W. G. Lagus painettuna vasta 1852.

Lähteet
-------

* Kirjasampo.fi: Ljungo Tuomaanpoika
* Ljungon elämäkerta. Kokkolan historia (Web Archive 2007).
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 473.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuningas Kristofferin maanlaki Herra Martin käännöksenä


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Brûlé Lake** on Athabascajoessa sijaitseva järvi, Albertan provinssissa, Kanadassa. Järven pituus on 10 km ja suurin leveys 2 km. Järvi sijaitsee Jasperin kansallispuiston itäpuolella, noin 30 kilometriä Hintonista länteen.

Järven rannalla sijaitsevat hiekkadyynit ovat suosittuja ulkoilukohteita pyöräilijöille ja mönkijöille.

Järven länsipuolella kulkee Canadian National Railwayn rautatielinja ja itäpuolella Yellowhead Highway.

Historia
--------

Tiettävästi ensimmäinen eurooppalainen alueella oli tutkimusmatkailija David Thompson, joka kartoitti vuonna 1810 Kalliovuoria mukaan lukien nykyisen Brûlé Laken alueen. Vuonna 1813 North West Company perusti järven rannalle turkiskauppa-aseman, joka nimettiin vuonna 1817 aseman johtajan Jasper Hawesin mukaan Jasper Houseksi. Asema oli tärkeä etappi matkalla New Caledoniaan (nykyinen Brittiläinen Kolumbia). North West Company yhdistyi Hudson's Bay Companyyn 1821 ja yhtiö siirsi Jasper Housen vuonna 1829 Jasper Laken rannalle, lähemmäksi nykyistä Jasperia.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brûlé Lake (Alberta)**.
1. ↑  Brule Lake Dunes Trails.com. Viitattu 12.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  Alberta's Jasper House History AlbertaJasper.com. Viitattu 12.11.2010. (englanniksi)
Kaavio PC:n rakenteesta noin 2010
**Pohjoissilta** (engl. *northbridge*), tunnetaan Intelin laitteistoissa myös nimellä Memory Controller Hub eli MCH, on historiallisesti toinen henkilökohtaisen tietokoneen emolevyn piirisarjan kahdesta päämikropiiristä. Pohjoissilta kytkee toisiinsa tietokoneen suorittimen, keskusmuistin sekä AGP-väylän tai PCI Express -väylän eli osat, joiden välillä tiedon pitää liikkua verrattaen nopeasti.

Pohjoissiltapiirin tärkein tehtävä on toimia muistiohjaimena keskusmuistille koneissa, joissa suoritin ei sisällä DRAM-muistiohjainta. 
Tällöin pohjoissiltapiirin tyyppi myös määrittää sen, minkä tyyppistä ja kuinka paljon keskusmuistia koneeseen voidaan asentaa. Suorittimen ja pohjoissillan välinen väylä on suoritinväylä (engl. *front-side bus*, FSB).

Pohjoissiltapiiri saattoi sisältää myös integroidun näytönohjaimen. Ensimmäisen tällaisen piirisarjan kehitti Silicon Integrated Systems Intel-suorittimeen perustuville tietokoneille (SiS6204) 1995.
2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä lähes 90 % PC-koneista sisälsi integroidun grafiikan.
Intel siirsi vuonna 2010 integroidun näytönohjaimen emolevyltä suorittimelle ja myös AMD teki tämän Llano-suorittimessa 2011. Nvidia luopui integroidun näytönohjaimen sisältävän nForce-piirisarjan valmistuksesta 2012, jolloin enää vain AMD, Intel ja taiwanilainen Via Technologies tekivät integroituja näytönohjaimia.

x86- ja x86-64-arkkitehtuureissa erillisen pohjoissiltapiirin toiminnallisuus on sisällytetty suorittimelle vuodesta 2008 lähtien. Integroidun muistiohjaimen kanssa pohjoissilta on vain silta suorittimen ja grafiikkaväylän kanssa (AGP tai PCI Express).
Aiemmin muistiohjain on ollut integroituna muun muassa DEC Alpha- ja PA-RISC-suorittimissa, jolloin erillistä pohjoissiltaa ei ole tarvittu.

Integroidun muistiohjaimen ja suorittimelle sisällytetyn grafiikan kanssa emolevyn piirisarja koostuu vain yhdestä piiristä, joka vastaa entistä eteläsiltaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Famous Graphics Chips: The Integrated Graphics Controller | IEEE Computer Society *computer.org*. Viitattu 12.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Gary Key: µATX Part 2: Intel G33 Performance Review *www.anandtech.com*. Viitattu 12.10.2022.
3. ↑  Pierre Dandumont: Imitation To Innovation: AMD's Best CPUs *tomshardware.com*.  2.9.2008. Viitattu 30.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  Torres, Gabriel: Inside AMD64 Architecture Hardware Secrets. Viitattu 4.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pohjoissilta** Wikimedia Commonsissa
**Sombat Banchamek**, tunnetaan paremmin nimellä **Buakaw Banchamek** (thaiksi บัวขาว บัญชาเมฆ, s. 8. toukokuuta 1982 Bansongnong County, Samrong Thap) on thaimaalainen thainyrkkeilijä. Hän on voittanut useita eri thainyrkkeilyn mestaruuksia, kuten WMC:n ylemmän välisarjan ja keskisarjan mestaruudet, sekä kaksi kertaa K-1 mestaruuden. Banchamek on pelannut myös jalkapalloa 2. divisioonassa RBAC FC:ssä.

Thainyrkkeily
-------------

Banchamek aloitti thainyrkkeilyn nuorella iällä ja kilpaili ensimmäisen kerran 8-vuotiaana kotiprovinssissaan Surinissa. Myöhemmin 15-vuotiaana hän muutti Chachoengsaoon, jossa hän liittyi Por. Pramuk Gym joukkueeseen. Hän aloitti kilpailemisen aikuisissa 2000, ja voitti aluksi Omnoi Stadiumin höyhensarjan mestaruuden ja myöhemmin 2001 PBA:n Thaimaan höyhensarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Sinchainoi Sor Kittichain tyrmäyksellä neljännessä erässä. Banchamek kilpaili myöhemmin joulukuussa 2001 myös Lumpineen stadionin tilapäisestä höyhensarjan mestaruudesta, mutta hävisi ottelun Charlie Sor Chaitaminille tuomariäänin.

2002 Banchamek kilpaili Toyota Muay Thai Marathon turnauksessa 63-kiloisten sarjassa. Hän voitti turnauksessa kaikki ottelunsa tuomariäänin, myös loppuottelussa Satoshi Kobayashin. Seuraavana vuonna hän otteli Omnoi Stadiumin tilapäisestä kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitti mestaruuden Khunsuk Petchsupapania vastaan tuomariäänin. Vain kuukautta myöhemmin elokuussa 2003 hän otteli Etelä-Koreassa Timor Daalia vastaan KOMA GP:n kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitto ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä. 

### K–1

Banchamek osallistui 2004 ensimmäistä kertaa K-1 turnaukseen. Hänen oli määrä aluksi otella karsinnoissa Jordan Taita vastaan ennen kuin pääsisi itse heinäkuussa järjestettävään turnaukseen. Banchamek voitti ottelun tuomariäänin ja eteni turnaukseen. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti John Wayne Parrin hajaäänin lisätuomarin päätöksellä. Toisella kierroksella Banchamek voitti Takayuki Kohiruimakin tyrmäyksellä toisessa erässä. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa Banchamek kohtasi viime vuoden mestarin Masaton. Banchamek voitti neljä erää kestäneen K–1 mestaruuden tuomariäänin.

Lähteet
-------

1. ↑  Cusick, Patrick "Buakaw Banchamek". Bangkok Post. sivu S11 18. maaliskuuta 2012
2. ↑  LiverKick Throwback: Buakaw vs. Masato K-1 World MAX Finals 2004 *liverkick.com* 10.7.2014 Viitattu 1.4.2016 (englanniksi)

K-1 World MAX mestarit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **2000-vuosikymmen:**

2002: AlankomaatAlbert Kraus
2003: JapaniMasato Kobayashi
2004: ThaimaaBuakaw Banchamek
2005: AlankomaatAndy Souwer
2006: ThaimaaBuakaw Banchamek
2007: AlankomaatAndy Souwer
2008: JapaniMasato Kobayashi
2009: ItaliaGiorgio Petrosyan

 | **2010-luku:**

2010: ItaliaGiorgio Petrosyan
2012: AlankomaatMurthel Groenhart
2014: SaksaEnriko Kehl

 |  |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Uto-asteekkilaisten kielten levinneisyys. Kartta ei näytä kielikunnan koko levinneisyyttä Meksikossa ja Keski-Amerikassa.
**Uto-asteekkilaiset kielet** on laajalle levinnyt Amerikan alkuperäisten asukkaiden muodostama kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhutaan Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Pohjoisin uto-asteekkilainen kieli on Idahon osavaltiossa Yhdysvalloissa puhuttu shoshoni ja eteläisin on El Salvadorin ja Nicaraguan alueella puhuttu pipil. Puhujamäärältään suurin uto-asteekkilainen kieli on nahuatl (n. 85%).

Arizonan, Nevadan, Kalifornian ja Utahin uto-asteekkilaisia kieliä puhuvat kansat tunnetaan yleisesti Suuren syvänteen intiaaneina. He edustivat kieliperheen *numic*-ryhmää, joka haarautui useiksi eri kieliksi. Kieliryhmän puhujia kulkeutui myös Coloradoon, Idahoon, Montanaan ja Oregoniin. Tunnetuimpia tämän haaran kieliä puhuvista kansoista ovat comanchet, shoshonit ja utet, joista kaikki omaksuivat alkuperäiseen kulttuuriinsa monia piirteitä tasankointiaaneille ominaisista perinteistä.

Kielikunnan alkukodin on katsottu sijainneen joko Yhdysvaltojen lounaisosissa tai Luoteis-Meksikossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Uto-Aztecan Languages *Britannica.com*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)
2. ↑  Schmal, John P.: Indigenous Languages *houstonculture.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Sisilialainen puolustus, Rossolimo-muunnelma**. 
 **Sisilialainen puolustus** 

**Avoin muunnelma** 

* Tšehover-muunnelma
* Kan-muunnelma
* Kalašnikov-muunnelma
* Klassinen muunnelma
* Lohikäärmemuunnelma
* Najdorf-muunnelma
* Neliratsumuunnelma
* Scheveningen-muunnelma
* Svešnikov-muunnelma
* Taimanov-muunnelma

**Anti-sisilialaiset** 

* Suljettu sisilialainen
* Alapin-muunnelma
* Moskova-muunnelma
* Rossolimo-muunnelma
* Grand Prix -hyökkäys
* Smith–Morra-gambiitti
* Siipigambiitti

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

Sisilialaisen puolustuksen **Rossolimo-muunnelma** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:

`1. e4 c5 2.Rf3 Rc6 3.Lb5`
Valkoinen voi pelata 2.Rf3 ilman aikomusta jatkaa 3.d4. Näitä systeemejä (kuten myös valkoisen toisen siirron vaihtoehtoja) kutsutaan anti-sisilialaisiksi.

Rossolimo-muunnelma (3.Lb5) on solidi vaihtoehto siirrolle 3.d4. Se on nimetty Nicolas Rossolimon mukaan, ja sillä on yhtäläisyyksiä Moskova-muunnelman kanssa. Valkoisen yleinen tarkoitus on pelata Lxc6 tuplaten mustan sotilaat. Mustan tavallisimmat jatkot ovat 3...g6 (valmistaen ...Lg7), 3...d6 (valmistaen ...Ld7) ja 3...e6 (valmistaen ...Rge7). Sergei Rublevski ja Tomas Oral pelaavat myös tätä jatkoa kuten Moskova-muunnelmaakin.

3.Rc3 on yleinen siirtovaihtotyökalu valkoiselle, joka voi pelata siirrot 4.d4 tai 4.Lb5 riippuen mustan vastauksesta. Musta pelaa joskus 3...e5 estääkseen molemmat siirrot; silloin siirtoa 4.Lc4 pidetään valkoisen parhaana siirtona. 3.c3 transponoituu Alapinin muunnelmaan siirtojen 3...Rf6 tai 3...d5 jälkeen.

ECO-koodit
----------

Koodit B30 – B39 käsittelevät avauksia 1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 jotka ovat itsenäisiä 2..d6 verrattuna. Tässä ryhmässä ovat esimerkiksi Rossolimo, Kalašnikov, Svešnikov ja nopeutettu lohikäärme.

Katso myös
----------

* Shakki
* Shakkiavaus
* Avopelit
* Puoliavoimet pelit
* Suljetut pelit
* Intialaiset puolustukset
* Laita-avaukset
* Luettelo gambiiteista
* Epätavalliset shakkiavaukset

Aiheesta muualla
----------------

* B30: Sicilian
* B31: Sicilian, Rossolimo Variation
* B51: Sicilian, Canal-Sokolsky (Rossolimo) Attack
* B53: Sicilian
* A00: Uncommon Opening
* B10: Caro-Kann
* C99: Ruy Lopez, Closed, Chigorin, 12...cd
* Tal vs J M Bellon Lopez, 1970 1-0
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Pohjolan Suunta** oli Oulussa vuosina 1934–1936 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.

IKL:n päälehden *Ajan Suunnan* kustannusyhtiön julkaisema *Pohjolan Suunta* perustettiin, kun kokoomuslainen *Kaiku* oli siirtymässä puolueen vaikutusvallan ulottumattomiin. Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin aluelehdeksi tarkoitettu *Pohjolan Suunta* pyrki kilpailemaan Oulun vahvempien lehtien kanssa, mutta kärsi niille pian tappion. Se lopetettiin resurssipulan takia kesän 1936 eduskuntavaalien jälkeen.

Aluksi kolmesti ja vuoden 1935 alusta kuudesti viikossa ilmestyneen lehden vastaavina toimittajina työskentelivät Eino Kariletto (1934–1935) ja Tarmo J. Tolonen (1935–1936). Sen johtokunnan puheenjohtajana toimi Bruno Salmiala ja toimitusjohtajana Aarne Lehonkoski.

Kuopiolaisen *Savon Suunnan* kustannusyhtiö julkaisi vuoden 1939 jälkipuoliskolla Oulun seutua varten samannimistä lehteä, joka oli sisällöltään lähes identtinen yhtiön muiden lehtien kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 265–266. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*, s. 302. Kuopio: Kustannuskiila, 1987. ISBN 951-657-198-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pohjolan Suunta* digitoituna kansalliskirjastossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Isänmaallinen kansanliike |
| --- |
|  |
| Puoluejohto | 

|  |  |
| --- | --- |
| Puheenjohtajat | 
* Kosola
* Annala

 |
|  |
| Pääsihteerit | 
* Ala-Kulju

 |

 |
|  |
| Organisaatio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Läheisjärjestöt | 
* Musta Karhu
* Mustapaidat
* Sinimustat
* Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö
* Uusi Huomen

 |
|  |
| Media | 
* Ajan Suunta (1932–1934)
* Karjalan Suunta (1933–1939)
* Keski-Suomen Suunta (1936–1939)
* Kymenlaakson Suunta (1933–1939)
* Lahden Suunta (1934–1936)
* Lakeuden Sana (1932–1933)
* Lakeuden Suunta (1933–1934)
* Lakeus (1935–1939)
* Pohjanmaan Suunta (1934–1936)
* Pohjois-Karjala (1936–1939)
* Pohjolan Suunta (1934–1936)
* Satakunnan Suunta (1934–1936)
* Savon Suunta (1934–1939)
* Työn Suunta (1935–1939)
* Varsinais-Suomi (1935–1940)

 |

 |
|  |
| Historia | 
* Kekkosen konstit

 |

 |
**Sisilian sotaretki** oli Ateenan tekemä sotaretki Sisiliaan peloponnesolaissodan aikana vuosina 415–413 eaa. Retken kohteena oli erityisesti saaren tärkein kaupunki Syrakusa. Sotaretki päättyi Ateenan raskaaseen tappioon.

Peloponnesolaissodassa olivat vastakkain Ateenan ja Spartan johtamat liittokunnat. Sodan ensimmäinen vaihe oli päättynyt 421 eaa. solmittuun rauhaan. Ateenan karismaattinen johtaja Alkibiades alkoi yllyttää Spartan liittolaisvaltioita kapinaan. Sodanlietsontaa vastusti toinen ateenalainen, Nikias. Historioitsija Thukydides on kuvannut, miten Ateena varustautui sodan jatkamiseen hyökkäyksellä Syrakusaan. Syrakusa oli Sisilian voimakkain valtio. Hyökkäyksessä oli mukana 90 sotalaivaa ja 40 kuormalaivaa. Spartalaiset taas valitsivat Gylippoksen johtamaan Sisiliaan lähetettävää retkikuntaa, jonka tarkoitus oli auttaa Spartan sisilialaisia liittolaisia Ateenan lähettämää armeijaa vastaan.

Ateenan joukot piirittivät Syrakusaa kahden vuoden ajan 415–413 eaa. mutta tuloksetta. Sotaretki päättyi täydelliseen epäonnistumiseen: Ateena menetti suuren osan laivastostaan ja koko maa-armeijan. Nikias teloitettiin ja Alkibiades pakeni vastustajan puolelle Spartaan. Sotavangit joutuivat orjatyöhön Syrakusan kaivoksiin. Peloponnesolaissodan seuraava vaihe oli vuoden 406 meritaistelu Arginusaissa.

Katso myös
----------

* Syrakusan taistelu (413 eaa.)

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavo Castrén: *Uusi antiikin historia*, s. 176–177. Helsinki: Otava, 2012. ISBN 978-951-1-21594-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sisilian sotaretki** Wikimedia Commonsissa
**Pääskyvuoren kasarmi** on Pääskyvuoressa, Turussa sijaitseva kasarmialue. Kasarmialue on rakentunut toisen maailmansodan aikana Pääskyvuoren rinteeseen ammustuotantoa varten louhittujen luolien ympärille. Vuonna 1945 alueelle rakennettiin kasarmirakennus Turun Ilmatorjuntapatteristolle (TurItPsto). Patteristo toimi kasarmilla vuoteen 1963 kunnes se siirtyi suurempiin tiloihin Heikkilän kasarmille. Samana vuonna tiloihin siirtyi 2. Erillinen Viestikomppania (2.ErVK). 

Viestikomppania yhdistettiin Heikkilässä sijaitsevien ilmatorjuntapatteriston ja Toisen Erillisen Autokomppanian kanssa Varsinais-Suomen Ilmatorjuntarykmentiksi vuonna 1989. Vuonna 1994 viestikomppania siirtyi Riihimäen Viestirykmenttiin. Alueella toimi vielä vuosina 1996–1997 Turun rannikkorykmentin esikuntapatteri. Esikuntapatterin poistuttua Pansioon ei alueella ole enää koulutettu varusmiehiä. Kasarmialueella toimii Pääesikunnan alainen Etelä-Suomen Johtamisjärjestelmäkeskus.

Kasarmialueelle rakennettiin vuonna 1964 Pääskyvuoren linkkitorni, joka on Turun korkein rakennus. Vuonna 2006 toteutuneella maanvaihtosopimuksella Turun kaupunki sai haltuunsa suurimman osan kasarmialueesta valtiolta. Alueelle kaavoitetaan muun muassa pienkerrostaloasutusta. Suojellun kasarmirakennuksen kaupunki vuokrasi taiteilijoille työtiloiksi. Taiteilijat muuttivat kasarmiin loppukeväästä 2009 ja kasarmirakennus kulkee nyt nimellä Taiteilijatalo Fimbul.

Kuvia vuodelta 2012
-------------------

* Päärakennuksessa sijaitseva pesuhuonePäärakennuksessa sijaitseva pesuhuone
* Sotilaskoti.Sotilaskoti.
* Kasarmilla oleva huoltorakennusKasarmilla oleva huoltorakennus
* Luolan suuaukkoLuolan suuaukko

Lähteet
-------

* Turun Sanomat 19.6.2005, Suljettu alue avautumassa[vanhentunut linkki]
* Turun Sanomat 26.8.2006, Turku pääsee myymään tontteja Hirvensalossa[vanhentunut linkki]
* Turun Sanomat 24.11.2006, Pääskyvuoren tilat osittain sopivat taideväelle
* Fimbul (Arkistoitu – Internet Archive)
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Sisilialainen puolustus, Neliratsumuunnelma**. 
 **Sisilialainen puolustus** 

**Avoin muunnelma** 

* Tšehover-muunnelma
* Kan-muunnelma
* Kalašnikov-muunnelma
* Klassinen muunnelma
* Lohikäärmemuunnelma
* Najdorf-muunnelma
* Neliratsumuunnelma
* Scheveningen-muunnelma
* Svešnikov-muunnelma
* Taimanov-muunnelma

**Anti-sisilialaiset** 

* Suljettu sisilialainen
* Alapin-muunnelma
* Moskova-muunnelma
* Rossolimo-muunnelma
* Grand Prix -hyökkäys
* Smith–Morra-gambiitti
* Siipigambiitti

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

Sisilialaisen puolustuksen **neliratsumuunnelma** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:

`1.e4 c5 2.Rf3 e6 3.d4 cxd4 4.Rxd4 Rf6 5.Rc3 Rc6`
Neliratsumuunnelmaa käytetään yleensä tienä päästä Svešnikov-muunnelman pääjatkoihin, jolloin se saavutetaan seuraavien siirtojen jälkeen. 

`6.Rbd5 d6 7.Lf4 e5 8.Lg5 a6 9. Ra3 b5`
Tämän siirtojärjestyksen tarkoitus on välttää seuraavia tavallisessa Shveshnikovin siirtojärjestyksessä mahdollisia jatkoja: 

`1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 3.Lb5` *Rossolimo-muunnelma*
`1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 3.d4 cxd4 4.Rxd4 Rf6 5.Rc3 e5 6.Rdb5 d6 7.Rd5`
Toisaalta, neliratsumuunnelman siirtojärjestyksessä valkoinen saa seuraavan option, eikä sillä ole tarvetta lähteä Svešnikov-jatkoihin.

`6.Rxc6 bxc6 7.e5 Rd5 8.Re4`
Jos musta ei aio Svešnikov-muunnelmiin, päävaihto on pelata

`6.Rdb5 Lb4 7.a3 Lxc3+ 8.Rxc3 d5 9.exd5 exd5`
Tämä johtaa asemaan, jossa musta on luopunut lähettiparista, mutta hänellä on aktiiviset upseerit ja mahdollisuus pelata d5-d4.

Muunnelmia
----------

`5...d6` *Scheveningen-muunnelma*

ECO-koodit
----------

Koodit B30 – B39 käsittelevät avauksia 1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 jotka ovat itsenäisiä 2..d6 verrattuna. Tässä ryhmässä ovat esimerkiksi Rossolimo, Kalašnikov, Svešnikov ja nopeutettu lohikäärme.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Aiheesta muualla
----------------

* B33: Sicilian
* B40: Sicilian
* B45: Sicilian, Taimanov
* B83: Sicilian
* B23: Sicilian, Closed
* B29: Sicilian, Nimzovich-Rubinstein
* B62: Sicilian, Richter-Rauzer
* B80: Sicilian, Scheveningen
* B30: Sicilian