recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yrittäjyyskasvatus** on nuorille suunnattua kasvatusta, joka edistää positiivista suhtautumista opiskeluun, työhön ja elämässä menestymiseen ja opettaa niihin liittyviä taitoja. Se voi sisältää yrittäjyyttä, työelämätaitojen vahvistamista ja taloudenhallinnan oppimista.

Kuvaus
------

Yrittäjyyskasvatuksen tavoitteena on lisätä yrittäjyyttä yhteiskunnassa. Se on myös osa koulujen opetussuunnitelmia. Yrittäjyys on yrittäjyyskasvatuksen näkökulmasta innovatiivisuutta, hallittua riskinottoa, asioiden tapahtumaan saamista ja omistuksellisuutta. Sen voidaan nähdä koostuvan omaehtoisesta, ulkoisesta ja sisäisestä yrittäjyydestä, jotka yhdessä muodostavat kokonaisvaltaisen kuvan yrittäjyyden ajatuksellisista ja toiminnallisista ulottuvuuksista (Ristimäki 2004; Kyrö 1997). 

Suomen opetusministeriö kuvaa yrittäjyyden yksilön kyvyksi muuttaa ideat toiminnaksi. Yrittäjyys sisältää luovuuden, innovaatiokyvyn ja riskinoton, kyvyn suunnitella ja johtaa toimintaa tavoitteiden saavuttamiseksi. Yrittäjyyskasvatus on OPM määritelmän mukaan pääasiassa opetushallinnon alalla tehtävää yrittäjyyttä vahvistavaa laaja-alaista työtä, jota tekevät ja toimintaa tukevat opetustoimijoiden ohella myös useat työelämätahot ja järjestöt. Käytännön toimenpiteiden tavoitteena on lisätä myönteistä asennetta yrittäjyyteen, tietojen ja taitojen kehittäminen, uuden yrittäjyyden aikaan saaminen, henkilöstön osaamisen kehittäminen ja yrittäjämäinen toimintatapa. Yrittäjyyskasvatus perustuu elinikäiseen oppimiseen ja verkostomaiseen toimintatapaan.

Katso myös
----------

* Yrittäjyyskoulutus Suomessa
* YES-verkosto

Lähteet
-------

* Kyrö, P. 1997. Yrittäjyyden muodot ja tehtävä ajan murroksessa. Jyväskylä. ISBN 951-39-0007-X

* Ristimäki, K. 2004. Yrittäjyyskasvatus. Yrityssanoma Oy. Järvenpää.

* OPM 2009. Yrittäjyyskasvatuksen suuntaviivat. Opetusministeriön julkaisuja 2009:7. Koulutus- ja tiedepolitiikan osasto. Saatavissa:

### Viitteet

1. ↑  Yrittä­jyys­kasvatus - Työelä­mä­taidot ja yrittäjyys  20.9.2021. Oulun kaupunki. Viitattu 2.5.2022. [vanhentunut linkki]

Kirjallisuutta
--------------

* Komulainen, Katri ym. (toim.): *Yrittäjyyskasvatus hallintana*. Tampere: Vastapaino, 2010. ISBN 978-951-768-308-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kerhokeskus - koulutyön tuki ry
* Nuori Yrittäjyys ry
* Yrittäjyyskasvatuksen mittaristo[vanhentunut linkki]
**Toivala** on kylä Siilinjärvellä, lähellä Kuopion rajaa. Valtatie 5:n ja rautatien varrella sijaitsevassa Toivalassa toimii neljä koulua: Toivalan koulu, Suininlahden koulu, Ingmanin käsi- ja taideteollisuusoppilaitos sekä Savon ammatti- ja aikuisopiston Metsä- ja luonto-opetuksen koulutusyksikkö, jota vanhastaan nimitetään Metsäkouluksi. Ala- ja yläkoulujen oppilasmäärät ovat kasvussa uusia asuinalueita asuttavien lapsiperheiden ansiosta. Alakoulussa (Toivalan koulu) on noin 200 oppilasta ja yläkoulussa (Suininlahden koulu) noin 340 oppilasta.

Kylästä on noin 14 kilometriä matkaa Kuopioon ja noin 9 kilometriä Siilinjärven kirkonkylään, joten se kuuluu molempien työssäkäyntialueisiin. Toivalassa on muun muassa metalli- ja lääkealan teollisuutta. Toivalan läheisyydessä osana Toivala-Vuorelan taajamaa sijaitsevat Vuorelan ja Haaparinteen asuinalueet ja Kuopion lentoasema.

Toivalan Urheilijat on perinteikäs toivalalainen urheiluseura. Nykyään ToU:lla on jalkapallossa suuri määrä junioripelaajia ja olosuhteet jalkapallon pelaamiseen ovat Toivalassa hyvät kesällä 2011 rakennetun valaistun tekonurmikentän ansiosta. Toivalassa sijaitsee myös Tuplajäät, jossa esimerkiksi KalPan juniorijoukkueet harjoittelevat säännöllisesti.

Toivalasta ovat kotoisin muun muassa Suburban Tribessä laulanut Jouni Markkanen ja taidemaalari Mikko Hallikainen.

Toivalassa sijaitsee valaistu tsasouna, joka on yksi Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköistä. Toivalassa sijaitsi myös pitkään Suomen sodassa 1808–1809 käydyn Toivalan taistelun muistomerkki, joka kuitenkin siirrettiin paikallistien tieltä moottoritien toiselle puolelle Vuorelaan Kunnonpaikan eteen. Toivalassa on myös rautatieasema, jolla matkustajajunat eivät kuitenkaan ole pysähtyneet vuosiin.

* Suininlahden koulu.Suininlahden koulu.
* Toivalan koulu.Toivalan koulu.
* Toivalan rautatieasemaa.Toivalan rautatieasemaa.
* Toivalan tsasouna.Toivalan tsasouna.

Lähteet
-------

* Savon ammatti- ja aikuisopisto
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  ToU toivalanurheilijat.fi.  Arkistoitu 2.11.2019.
2. ↑  Tuplajäät Tuplajäät.
3. ↑  Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköt ort.fi. Viitattu 2.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toivala** Wikimedia Commonsissa

* Ingmanin käsi- ja taideteollisuusoppilaitos
* Toivalan Urheilijat
Tequila Sunrise
**Tequila Sunrise** on long drink-tyyppinen cocktail, johon tulee tequilaa, appelsiinimehua ja grenadiinia.

Taustaa
-------

Alkuperäinen Tequila Sunrise sisälsi tequilaa, mustaherukkalikööriä, limettimehua ja soodavettä. Sitä tarjoiltiin Biltmore-hotellissa Phoenixissa Arizonassa, missä se kehitettiin 1930- tai 1940-luvulla.

Nykyinen versio kehitettiin 1970-luvun alussa Kalifornian Sausalitossa Trident-ravintolassa. Vuonna 1972 ravintolassa järjestettiin juhlat Rolling Stonesin Amerikan-kiertueen alkamisen kunniaksi. Mick Jagger mieltyi drinkkiin, ja tilasi sitä seurueineen ympäri Amerikkaa kiertueen aikana.

Vuonna 1973 tequilamerkki Jose Cuervo otti uuden drinkin osaksi mainoskampanjaansa, ja mm. painatti sen reseptin pullojensa taakse. Samana vuonna Eagles julkaisi kappaleen nimeltä *Tequila Sunrise*, josta tuli hitti. 

Vuonna 1988 sai ensi-iltansa drinkistä nimensä ottanut elokuva Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus, jossa näyttelivät Michelle Pfeiffer, Mel Gibson ja Kurt Russell.

Virallinen resepti
------------------

International Bartender Association IBA:n virallinen resepti Tequila Sunriselle on 4,5 cl tequilaa, 9 cl appelsiinimehua ja 1,5 cl grenadiinia.

Tequila ja appelsiinimehu kaadetaan jäillä täytettyyn Collins-lasiin, minkä jälkeen lisätään grenadiini niin, että se valuu pohjalle ja synnyttää väriliukuman punaisesta keltaiseen. Koristeina on appelsiiniviipale ja maraschinokirsikka.

Muunnelmia
----------

* **Aperol Sunrise** - korvataan grenadiini Aperolilla
* **Tequila Sunset** - korvataan grenadiini tummalla rommilla tai mustaherukkaliköörillä
* **Caribbean Sunrise** - korvataan tequila vaalealla rommilla
* **Florida Sunrise** - käytetään puolet appelsiini- ja puolet ananasmehua
* **Panama Sunrise** - korvataan appelsiinimehu ananaksella
* **Red Sea Sunrise** - alkoholiton versio, korvataan tequila Spritellä tai sitruunasoodalla
* **Enamorada Sunrise** - korvataan grenadiini Camparilla

Lähteet
-------

1. ↑  The Wright Bar at the Arizona Biltmore *cocktailatlas.com*.  29.8.2010.  Arkistoitu 14.9.2010. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Jeff Burkhart: Barfly: when it's not just another tequila sunrise *Marin Independent Journal*.  19.6.2011. Novato, CA.  Arkistoitu 21.10.2014. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Tequila Sunrise *IBA Cocktails, Contemporary Classics*. International Bartender Association. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
**Pelkosenniemen koulu** on Pelkosenniemen ainoa peruskoulu, joka antaa opetusta luokille 1–9. Koulussa on yli 60 oppilasta, ja koulussa sijaitsee mm. kahdeksan luokkaa, liikuntasali ja teknisen työn tiloja. Pelkosenniemen koulu on toiminut nykyisessä rakennuksessaan vuodesta 2022; aiemmin se toimi pankin tiloissa ja sitä ennen vanhassa, nykyisin puretussa koulurakennuksessa. Koulun rehtorina toimii Anne Pahkala. Koulussa toimii alakoulun puolella kolme yhdysluokkaa (1–2, 3–4 ja 5–6) ja yläkoulun puolella kolme luokkaa.

Koulu otti syksyllä 2022 uuden rakennuksen käyttöönsä. Rakennuksen rakentaminen viivästyi yli vuodella rakennusurakoitsija Hovakon talousongelmista johtuen. Entisessä koulurakennuksessa oli sisäilmaongelmia, ja se purettiin kesällä 2020. Rakennuksessa toimii myös päiväkoti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Perusopetus Pelkosenniemen kunta.  Arkistoitu 4.2.2023. Viitattu 16.5.2023.
2. 1 2  Pelkosenniemen koulun rakennustyöt jatkuvat tauon jälkeen Yle. Viitattu 16.5.2023.
3. 1 2  Pelkosenniemen koulu on pian valmis – koulutyö alkaa tiloissa elokuussa Koti-Lappi. Viitattu 16.5.2023.
4. ↑  Pel­ko­sen­nie­men koulu val­mis­tuu rii­tai­sis­sa tun­nel­mis­sa – pääu­ra­koit­si­ja: "En kom­men­toi" Lapin kansa. Viitattu 16.5.2023.
Wilhelm Berger
**Wilhelm Reinhard Berger** (9. elokuuta 1861 Boston – 15. tammikuuta 1911 Jena) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja pianopedagogi.

Berger syntyi Bostonissa, mutta palasi perheensä kanssa kotimaahan Saksaan vuoden sisällä syntymästään. Hän varttui Bremenissä, jossa sai varhaisimman laulun- ja pianonsoitonopetuksensa. Sittemmin Berger opiskeli Berliinissä muun muassa Friedrich Kielin johdolla. Hän työskenteli vuosina 1888–1893 Klindworth–Scharwenka-konservatorion opettajana Berliinissä ja vuodesta 1903 kapellimestarina Meiningenin hovissa. Berger sai myös professorin arvonimen vuonna 1903. Hän loi laajan sävellystuotannon, johon kuuluu Saksassa suosituiksi tulleita lauluja. Lisäksi Berger sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa, teoksia kuorolle ja orkesterille sekä kamarimusiikkia. Hänen sävellystyyliinsä vaikutti keskeisesti Johannes Brahms.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan iso musiikkitietosanakirja, 951-1-02380-2, toim. Erkki Ala-Könni ja muut
2. ↑  Wilhelm Berger EarSense, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
3. ↑  Wilhelm Berger: String Trio in g minor, Op.69 Edition Silvertrust, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
**Katja Mäntyniemi** (o.s. Lindgren) (s. 1979 Ruotsi) on kauhajokelainen kahvilayrittäjä. Hän tuli tunnetuksi Koko Suomi leipoo -ohjelmasta ja perusti Kauhajoelle oman vohvelikahvilan vuonna 2021. Mäntyniemi on todennäköisesti Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kahvilayrittäjänä toimiva romaninainen.

Elämä
-----

Katja Mäntyniemi on viettänyt lapsuutensa ja nuoruutensa Nokialla. Aikuisiällä hän muutti Etelä-Pohjanmaalle, josta hänen äitinsä suku on kotoisin.

Mäntyniemi oli jo lapsena innostunut leipomisesta. Hänen sukulaisissaan oli paljon kokeneita leipojia ja ruoanlaittajia ja leipomiseen kannustettiin. Vuonna 2020 Katja Mäntyniemi valittiin 500 hakijan joukosta Koko Suomi leipoo -ohjelman kuudennen tuotantokauden 12 kilpailijan joukkoon. Oman kahvilan hän avasi Kauhajoen keskustaan lokakuussa 2021.

Mäntyniemi osallistui lapsena vuoden 1991 Tenavatähti-kilpailuun ja pääsi finaaliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Laitio-Ramone, Jari-Pekka: Mäntyniemi mukana Koko Suomi leipoo -ohjelmassa Kauhajoki-lehti. Viitattu 29.2.2024.
2. ↑  Hattar, Hanna: "Sain työpaikan, mutta myöhemmin ruskeat silmäni paljastivat taustani" – Kahvilayrittäjä toimii nykyään monen nuoren romanin esikuvana *ilkkapohjalainen.fi*.  12.10.2023. Viitattu 29.2.2024.
3. ↑  Kyllönen, Eija: Mo­to­uu­ti­set koe­mais­taa: Koko Suomi Leipoo oh­jel­mas­ta tutun Katja Män­ty­nie­men Voh­ve­li­kah­vi­las­sa maut ja palvelu ba­lans­sis­sa  19.11.2021. Motouutiset.fi. Viitattu 1.3.2024.
**Roswitha Katariina Möhring** (alkujaan **Utriainen**, sitten **Heikkilä**, sitten **Lindholm**, s. 9. joulukuuta 1943 Lieksa) on suomalainen malli ja muotinäytösten järjestäjä.

Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1963 ja opiskeltuaan Jyväskylän yliopistossa Roswitha Möhring muutti Helsinkiin ja sai työpaikan Monsieur Mossen salongista. Vuonna 1965 hän voitti Mallorcalla Suomen kaunein kansikuvatyttö -kilpailun, myöhemmin myös Miss Cinema Finland -kilpailu.*lähde?* Hänestä on julkaistu viitisenkymmentä aikakauslehtien kansikuvaa.

Vuonna 1966 hän avioitui tamperelaisen muotiyrittäjän Kaisu Heikkilän pojan Markku Heikkilän kanssa ja sai anopiltaan oppia muotialalle. Nuoripari asui 1960-luvun lopulla vajaan vuoden Pariisissa, jossa Roswitha Möring tutustui muotialaan. Palattuaan Suomeen hän alkoi vuoden 1972 paikkeilla järjestää muotinäytöksiä.

Vuonna 1977 Möhringille myönnettiin Wäinö Aaltosen mitali hänen työstään nuorten lahjakkaiden taiteilijoiden hyväksi.*lähde?*

Vuonna 1998 Kirjapaja julkaisi Maria Schulginin kanssa laaditun omaelämäkerran *Roswitha – morsiamen ikävä*. 

Vuosina 2001–2014 Möhring piti muotimuseota synnyinkodissaan Lieksassa.

Roswitha Möhringin ja Markku Heikkilän tytär on pappi ja Marttojen toiminnanjohtaja Marianne Heikkilä. Möhring oli myöhemmin naimisissa Kurt Lindholmin kanssa. Hän on käyttänyt myös äitinsä sukunimeä Utriainen. Nykyisin hän käyttää saksalaisen upseeri-isänsä sukunimeä. Isä jätti perheen Roswithan ollessa muutaman päivän ikäinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hytönen, Mattiesko: JIUUU! huusi Roswitha runoillassaan.  *Helsingin Sanomat*, 13.12.1992, s. 79. HS Aikakone (digitilaajille).
2. ↑  Schakir, Taina: 80-vuotias | "Olen väärään maahan syntynyt, paratiisilintu kaamoksessa", muotiyrittäjä Roswitha Möhring sanoo *Helsingin Sanomat*.  8.12.2023. Viitattu 7.1.2024.
3. 1 2 3 4  Ex-mallikaunotar Roswitha Möhring rahahuolistaan: tytär Marianne Heikkilä auttoi taloudellisesti – "Haluan vapauttaa hänet taakasta" *Ilta-Sanomat*. Viitattu 20.5.2018.
4. ↑  Laine, Riitta-Eliisa: Roswitha, uusin tehonainen.  *Helsingin Sanomat*, 4.12.1974, s. 16. HS Aikakone (digitilaajille).
5. ↑  Muotijulkkiksen museo hiljenee - "Kyllä minua myös ahdistaa täällä" *Karjalainen*.  2014.  Arkistoitu 21.5.2018. Viitattu 20.5.2018.
**Akagi** (jap. 赤城) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu rautarunkoinen kuunaritakiloitu Maya-luokan tykkivene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Maya-luokka (tykkivene)*
Alus tilattiin osana vuoden 1882 laivasto-ohjelmaa Onohamasta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1886. Alus laskettiin vesille 7. elokuuta 1888 ja valmistui 20. elokuuta 1890.

Palvelus
--------

*Akagi* Jalujoen taistelussa.
Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan partioiden Korean, Dairenin ja Weihaiwein välistä aluetta. Se oli 17. syyskuuta 1894 Jalujoen taistelussa, jossa se suojeli osaston esikunta-aluksena toiminutta aseistettua rahtialusta *Saikyōmarua* (amiraali Kabeyama Sukenori). Taistelun aikana aluksen komentosillalle osui Kiinan keisarillisen laivaston risteilijä *Laiyuanin* ampuma kranaatti, joka surmasi aluksen päällikön. Aluksella sai taistelussa surmansa yksitoista ja haavoittui seitsemäntoista miehistönjäsentä.

Alus luokiteltiin 2. luokan tykkiveneeksi 21. maaliskuuta 1898, minkä jälkeen alus oli rannikkovesien tutkimus- ja partioaluksena. Boksarikapinan aikana alus liitettiin Takun linnaketta valvovaan osastoon. Venäjän–Japanin sodassa alus avusti Port Arthurin piirityksessä. Alus oli 2. toukokuuta 1904 mukana yritettäessä sulkea satamaan vievä väylä, minkä jälkeen se lähetettiin Kwantungin niemimaan länsirannikolle tukemaan tykkitulella Nanshanin taistelua. Alus törmäsi 18. toukokuuta Port Arthurin edustalla tykkivene *Ōshiman* kanssa upottaen tykkiveneen. *Akagi* osallistui sodan lopulla Sahalinin maihinnousuun.

*Akagimaru*
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911, minkä jälkeen sen aseistus poistettiin. Alus myytiin kuljetusalukseksi maaliskuussa 1912 Kawasaki Kisen Corporationille, joka nimesi sen *Akagimaruksi*. Alus myytiin edelleen vuonna 1921 Amagasaki Steamship Linelle. Alus upposi vuonna 1945 jouduttuaan pyörremyrskyyn, mutta hylky nostettiin. Alus osui miinaan Okayaman prefektuurin rannikolla tammikuussa 1946. Hylky nostettiin jälleen kunnostettavaksi ja alus romutettiin Osakassa vuonna 1953.

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akagi (1888)** Wikimedia Commonsissa

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002, s. 236.

*Maya*-luokan tykkiveneet

|  |
| --- |
| *Maya* - *Chōkai* - *Atago* - *Akagi* |
| Edeltäjä: *Banryū* – Seuraaja: *Ōshima* |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese gunboat Akagi
**Perätön vaarailmoitus** on yksi yleisvaarallisten rikosten ryhmään kuuluva teko, jolle on tunnusomaista seurausten mittavuus. Siinä tekijä ilmoittaa valheellisesti jonkin vaaratilanteen olevan käsillä. Suomen rikoslaissa teosta säädetään 34 luvun 10 §:ssä:

*Joka tekee pommista, tulipalosta, merihädästä, suuronnettomuudesta tai muusta vastaavasta hädästä tai vaarasta perättömän ilmoituksen, joka on omiaan aiheuttamaan pelastus- tai turvallisuustoimen taikka pakokauhua, on tuomittava perättömästä vaarailmoituksesta sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi.*
Säännös kattaa monenlaiset vaaratilanteet, mutta ei kuitenkaan vähäistä hätää tai vaaraa. Ilmoituksen tekotapaa ei ole yksilöity, vaan se voidaan tehdä puhelimella, kirjeellä, sähköpostilla tai muulla tavoin. Säännökseen ei myöskään sisälly periaatteellista estettä sille, että ilmoitus tehdään muulle henkilölle tai organisaatiolle kuin viranomaiselle. Jos vaara on käsillä, jo perättömän ilmoituksen tekeminen on rangaistavaa. Rangaistavuuden edellytyksenä on kuitenkin se, ettei vastaanottaja miellä ilmoitusta perättömäksi. Rangaistus langetetaan, vaikka ilmoitus ei johtaisi tositoimiin, sillä riittää, että ohjeet tai tavanomaiset käytännöt edellyttävät toimiin ryhtymistä.

Perätön vaarailmoitus voi aiheuttaa myös pakokauhua, jolloin ihmisjoukossa voi ilmetä paniikkireaktio. Valheellinen ilmoitus tulipalosta yleisötilaisuudessa voi saada aikaan hengenvaaraa aiheuttavan tungoksen hätäpoistumistiellä.

Perättömästä vaarailmoituksesta rangaistaan vain, jos se on tahallinen teko, jolloin tekijä tietää ilmoituksen melko varmasti aiheettomaksi. Tuottamuksellisena teko ei ole rangaistavaa. Se tarkoittaa, että jos on epävarma havainnostaan, on suotavampaa tehdä hätäilmoitus kuin jättää se tekemättä. Jos vaara on todellinen, ilmoituksen tekemättä jättävä voi saada syytteen pelastustoimen laiminlyönnistä (rikoslain 21 luvun 15 §).

Lähteet
-------

* Nuotio, Kimmo: Yleisvaaralliset rikokset. Teoksessa Lappi-Seppälä, Tapio et al.: *Rikosoikeus,* WSOYpro 2009, ISBN 978-951-0-33997-8.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Nuotio s. 941–942.
2. ↑  Rikoslain 34 luvun 10 pykälä. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Securitas Direct** on ruotsalainen hälytys- ja vartiointilaitteita ja -palveluja tuottava yritys, joka toimii 16 maassa Euroopassa sekä Etelä-Amerikassa. Yhtiö on osa Hellman & Friedmania.

Historia
--------

Vuonna 2006 Securitas Direct irtautui kansainvälisestä Securitas-ryhmästä ja listattiin Tukholman pörssiin itsenäisenä yrityksenä. Vuonna 2008 EQT:stä tuli uusi pääomistaja. Vuonna 2011 EQT myi Securitas Directin Bain Capital ja Hellman & Friedmanin hallinnoimien pääomarahastojen muodostamalle konsortiolle.

Securitas Direct Suomessa
-------------------------

Securitas Direct on toiminut Suomessa 1. joulukuuta 2012 lähtien nimellä Verisure.

Securitas Direct aloitti toimintansa Suomessa vuonna 1994 osana Securitas-ryhmää. Alkuaikoina Securitas Direct oli tuotemerkki, joka palveli pienyritysasiakkaita. Vuonna 2002 Securitas Direct merkittiin kaupparekisteriin, ja kotitalouksille suunniteltu langaton Aroundio kodin turvapalvelu lanseerattiin Suomessa. Aroundio-palvelu tuotettiin yhteistyössä Aroundio-yrittäjien kanssa. Aroundio-yrittäjät huolehtivat omalla alueellaan kodinturvajärjestelmien myynnistä, markkinoinnista, asennuksista ja huolloista. Ketjun ensimmäiset franchisingsopimukset allekirjoitettiin vuonna 2006. Franchisingyrittäjien määrä on laskenut alun noin 60:stä, ja vuonna 2015 franchisingyrittäjiä Suomessa oli alle 15. Vuonna 2010 Securitas Direct lanseerasi täysin uuden kotitalouksille suunnatun Verisure-tuoteperheen. 

### Verisure

Verisure-tuotteet ovat ensimmäisiä tuotteita, joiden alustat ja ohjelmistot yritys on itse kehittänyt. Verisure-palveluun kuuluvat esimerkiksi palovaroitin- ja murtohälytinjärjestelmä, joita voidaan ohjata älypuhelinsovelluksella.

Securitas Direct Oy vaihtoi nimensä joulukuussa 2012 Verisure Oy:ksi. Yritys on laajentanut tuote- ja palveluvalikoimaansa kodin turvapalveluista laajempiin älykkään kodin ratkaisuihin ja kodin ohjaukseen. Verisure-tuotteet tarjoavat tulevaisuudessa teknisen alustan monille erilaisille uusille tuotteille ja palveluille. Yritys on lanseerannut tuotteita ja palveluita uusille kohderyhmille, esimerkiksi vanhuksille suunnattuja turvapalveluita ja ratkaisuja rakennusten kosteusarvojen valvontaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Who are we? Verisure. Viitattu 11.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Tietoa meistä *verisure.fi*. Viitattu 11.9.2020.
3. ↑  Salo, Irmeli: Securitas Directistä tulee Verisure - "nimi herättää mielikuvia" Markkinointi & Mainonta. Viitattu 11.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön suomalaiset kotisivut
* Konsernin sivut englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Verisure Facebook -sivusto
Rachel Edgren 
**Rachel Edgren** (29. huhtikuuta 1893 Savonlinna – 11. marraskuuta 1957 Maarianhamina oli Suomen ensimmäinen terveyssisar. Hän oli ennaltaehkäisevän kansanterveystyön uranuurtaja. 

Egdren valmistui alkujaan kätilöksi Barnbördshuset i Helsingfors -nimisessä laitoksesta 1914. Hän suoritti sairaanhoitajatarkurssin Helsingin yleisessä sairaalassa. Aloitettuaan jo toimimisen terveyssisaren tehtävissä 1920-luvulla hän suoritti Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton terveyssisarkurssin.

Edgren tuli vuonna 1921 Folkhälsanin palvelukseen. Ensimmäiset terveyssisaret tekivät tunnetuksi ennalta ehkäisevää kansanterveystyötä kansan keskuudessa, jotta paikallinen työ saataisiin käyntiin mahdollisimman monella paikkakunnalla Suomen ruotsinkielisillä alueilla. He järjestivät kursseja, seurasivat koululaisten terveydentilaa ja tekivät kotikäyntejä. Vuonna 1939 ruotsinkielisissä kunnissa oli noin 60 terveyssisarta. 

Edgren oli keskeinen vuonna 1933 perustetun Barnavårdsinstitutet Folkhälsanin toiminnassa. Hän oli mukana tämän lastenhoitajien koulutuslaitoksen ja lastenhoidon mallilaitoksen rakennustoimikunnassa ja myöhemmin sen johtokunnan jäsen ja toimi myös laitoksen taloudenhoitajana. Hän oli Suomen Sairaanhoitajataryhdistys–Sjuksköterskeföreningen i Finlandin puheenjohtaja Suomessa 1932–1952, Sairaanhoitajien Pohjoismaisen Yhteistyön puheenjohtajana 1952–1956 ja mukana sekä sairaanhoitajajärjestöjen koulutuskomitean että valtioneuvoston asettaman koulutuskomitean työssä 1940- ja 1950-luvun vaihteessa. Hän oli luomassa ja ylläpitämässä sairaanhoitajareserviä Suomen Punaisen Ristin (SPR) sairaanhoitajavaliokunnan jäsenenä 1930–1957.

Folhälsanilla työskentelyn jälkeen Edgren toimi kaivosmiesten sairaanhoitajana Nyhamnin saarella Ahvenanmaalla lyhyen aikaa.

Lähteet
-------

* Sofia Holmlund: Därför måste du veta vem syster Rachel Edgren var *www.hbl.fi*. Viitattu 8.3.2019. (ruotsiksi)
* Sök *www.uppslagsverket.fi*. Uppslagsverket Finland. Viitattu 8.3.2019. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Maija Sorvettula: Edgren, Rachel (1893 - 1957) *kansallisbiografia.fi*. SKS. Viitattu 8.3.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Sigurd Björling
**Carl Sigurd Björling** (2. marraskuuta 1907 Tukholma – 8. huhtikuuta 1983 Helsingborg) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Björling sai lauluopetusta Louis Condélta vuosina 1928–1930. Vuosina 1933–1934 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Torsten Lennartssonin johdolla. Vuosina 1934–1936 Björling opiskeli Kuninkaallisessa oopperakoulussa. Hänen opettajiensa joukossa oli myös John Forsell. Björling teki oopperadebyyttinsä vuonna 1934 tai 1935. Hän oli kiinnitettynä Tukholman kuninkaalliseen oopperaan vuoteen 1961 saakka, mutta jatkoi vierailuja siellä vielä 1970-luvulle. Hän teki myös kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Wienin valtionoopperassa, Pariisin oopperassa ja Covent Gardenissa. Vuonna 1951 Björling esiintyi Wotanin roolissa Bayreuthin oopperajuhlilla. Hän esiintyi useissa yhteyksissä Jussi Björlingin kanssa.

Björling sai hovilaulajan arvon vuonna 1946. Vuonna 1937 hän meni naimisiin islantilaisen radioesiintyjä Sigrún Ögmundsdóttirin kanssa. Toisen avioliittonsa Björling solmi vuonna 1949 tanskalaisen oopperalaulaja Edith Oldrupin kanssa. Hän asui vuodesta 1960 Helsingborgissa. Hänen sisarpuolensa oli näyttelijä Renée Björling.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Björling, Sigurd Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ansedel Carl Sigurd Björling Björling, viitattu 8.3.2024 (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Jussis manliga kollegor vid Stockholmsoperan på 1930-talet Jussi Björlingsällskapet, viitattu 8.3.2024 (ruotsiksi)
4. ↑  Andlát: Sigrún Ögmundsdóttir Morgunblaðið 16.12.2008, viitattu 8.3.2024 (islanniksi)
5. ↑  Sigurd Björling Helsingborgs stadslexikon, viitattu 8.3.2024 (ruotsiksi)
6. ↑  Renée Louise Björling Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 8.3.2024 (englanniksi)
**Säynätsalon Riento** (lyh. **SäyRi**) on Jyväskylän Säynätsalossa toimiva urheiluseura. SäyRin lajistoon ovat kuuluneet muun muassa koripallo, jalkapallo, salibandy ja aerobic.

Historia
--------

Säynätsalon Riento perustettiin alkujaan Säynätsalon tehdasyhdyskunnan työläisten urheilu- ja voimisteluseuraksi. Ensimmäinen työväen urheiluseura aloitti Säynätsalossa vuonna 1917, kun työväenyhdistyksen yhteyteen perustettiin Woimistelu- ja Urheiluseura Koitto. Toiminta laantui sisällissodan ja luokkataisteluiden myötä. Saarelaiset herättivät urheilutoiminnan uudestaan henkiin ja vaihtoivat huhtikuussa 1922 seuran nimen Säynätsalon Riennoksi. Yhdistyksen virallinen nimi on Säynätsalon työväen Voimistelu- ja urheiluseura Riento r.y.

Vuonna 2022 Säynätsalon Riento vietti 100-vuotisjuhlaansa ja julkaisi sen kunniaksi säynätsalolaisesta lasten liikunnasta kertovan kirjan *Sata vuotta lasten ja nuorten liikuntaa Säynätsalossa 1922-2022*. Seura on myös julkaissut 90-vuotisjuhlansa aikaan oman historiikin *Elämä on yhtä rientoa - Säynätsalon Riento 90 vuotta*.

Koripallo
---------

Säynätsalossa on vahvat perinteet koripallossa. Miesten edustusjoukkue pelasi pääsarjatasolla kaudet 1985–1986 ja 2000–2001. Tämän jälkeen miesten edustusjoukkue yhdistyi HoNsU:n kanssa ja syntyi BC Jyväskylä, joka sai sarjapaikan pääsarjasta. Kauden 2009–2010 päätteeksi Säynätsalon Riento nousi miesten I-divisioonaan.

### Henkilökohtaiset palkinnot

**Vuoden I-divisioonapelaaja**

* Petri Virtanen – 1999

Katso myös
----------

* Säynätsalon Saarenpojat

Lähteet
-------

1. ↑   100 vuotta Säynätsalon Riento  12.4.2022. Keski-Suomen jalkapalloviikko. Viitattu 29.2.2024.
2. ↑   Säynätsalon työväen Voimistelu- ja urheiluseura Riento r.y. *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 29.2.2024.
3. ↑  Jansson, Panu: Vanhat muurit edelleen korkealla divaritason maakunnassa  7.7.2009. Keskisuomalainen. Viitattu 14.6.2017.
4. ↑  ToPolle, SäyRille, EBT:lle, FoKoPolle divaripaikat  15.4.2010. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 14.6.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Suomi, Kimmo ym.: *Elämä on yhtä rientoa - Säynätsalon Riento 90 vuotta*. Säynätsalon Riento, 2012. ISBN 9789529210890.
* Suomi, Kimmo ym.: *Sata vuotta lasten ja nuorten liikuntaa Säynätsalossa 1922-2022 : Säynätsalon Työväen Voimistelu- ja Urheiluseura Riennon 100-vuotisjulkaisu*. Säynätsalon Riento, 2022. ISBN 978-952-94-6886-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
**Albert Valdemar (Atte) Willberg** (30. joulukuuta 1884 Helsinki – 14. helmikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Atte Willbergin vanhemmat olivat isännöitsijä Johan Albert Willberg ja Anna Helga Emilia Lindfors. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta 1904 ja hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomiarkkitehdiksi. Hän teki useita opintomatkoja muun muassa Ruotsiin, Saksaan, Italiaan ja Sveitsiin sekä työskenteli Amerikassa. Willberg oli sitten ensimmäisen maailmansodan aikana 1915-1917 rakentamassa Jusovkan teollisuusyhdyskuntaa Ukrainassa yhdessä eräiden muiden suomalaisten arkkitehtien kanssa. Venäjän vallankumouksen jälkeen Willberg pakeni Venäjän halki Suomeen ja hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa. Sodan jälkeen hän perusti oman arkkitehtitoimiston Helsinkiin. Hän suunnitteli rakennuksia muun muassa Helsinkiin, Käpylään ja Kotkaan. Vuodesta 1929 lähtien hän oli arkkitehtinä yleisten rakennusten ylihallituksessa.

Rakennuksia
-----------

* Emanuel-kirkko, (Kauniainen) 1917
* Tabor-kirkko, Inkoo 1925
* Kristuskyrkan, Helsinki 1928

Lähteet
-------

1. 1 2  Atte Willberg, Arkkitehti, 01.02.1935, nro 2, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Arkitekt Atte Willberg död, Svenska Pressen, 15.02.1935, nro 39, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1904 : matrikkelinumero 28794
Mariam Kamara

Elämä| Syntynyt | 
1979View and modify data on Wikidata Saint-ÉtienneView and modify data on Wikidata   |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mariam Kamara** (s. 1979 Ranska) on nigeriläinen arkkitehti. Hän suunnittelee asuintiloja käyttäen tekniikoita ja materiaaleja, jotka ovat saatavilla afrikkalaisille yhteisöille: sementtiä, kierrätettyä metallia ja savea.

Mariam Kamara sai tietojenkäsittelytieteestä vuonna 2001 kandidaatin tutkinnon Purduen yliopistosta ja vuonna 2004 maisterin tutkinnon New Yorkin yliopistosta sekä vuonna vuonna 2013 maisterin tutkinnon arkkitehtuurista Washingtonin yliopistosta. Hänen diplomityönsä *Mobile Loitering* oli esillä Milanon triennaalissa vuonna 2014 näyttelyssä *Africa Big Chance Big Change*. Vuonna 2014 Niameyssä, Nigerissä, Kamara perusti Atelier Masomi -arkkitehtitoimiston. Kamaran töitä ovat mm. Niamey 2000 -asuinalueprojekti Nigerissä, Niameyn kulttuurikeskus ja Hikman kulttuurikeskus Dndajiissa. Vuonna 2022 Kamara valittiin suunnittelemaan Bët-bi museo Senegaliin.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Mariam Kamara *Architecture*. Viitattu 7.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Hannah Silver last updated: Mariam Issoufou Kamara to design Bët-bi museum in Senegal *wallpaper.com*.  11.5.2022. Viitattu 7.3.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Arvo Volmer** (s. 4. marraskuuta 1962) on virolainen kapellimestari. Hänet tunnetaan etenkin saksalaisten, pohjoismaisten sekä venäläisten säveltäjien, Gustav Mahlerin ja Jean Sibeliuksen teosten sekä nykymusiikin tulkinnoistaan. Arvo Volmer on kunnostautunut myös Leevi Madetojan musiikin tulkkina ja tehnyt hänen orkesteriteostensa kokonaislevytyksen Oulun kaupunginorkesterin kanssa.

Volmer opiskeli Tallinnan valtionkonservatoriossa Olev Ojan ja Roman Matsovin johdolla (1980–1985) sekä Pietarin konservatoriossa Ravil Martinovin johdolla (1985–1990). Hän osallistui Helmuth Rillingin mestarikursseille Yhdysvalloissa.

Volmer teki ammattimaisen debyyttinsä Viron kansallisoopperan kanssa 22-vuotiaana ja pääsi sen taiteelliseksi johtajaksi sekä pääkapellimestariksi vuonna 2004. Hän toimi myös Viron kansallisen sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina vuodesta 1989 sekä musiikillisena johtajana vuosina 1993–2001. Oulun kaupunginorkesterin johdossa hän oli 1994–2005.

Volmer sai vuonna 2004 nimityksen Adelaiden sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi, jonka tehtäviä hän hoiti vuoden 2013 loppuun. Tänä aikana orkesteri esiintyi Volmerin johdolla muun muassa Los Angelesissa ja New Yorkin Carnegie Hallissa sekä suoritti viisi vuotta kestäneen Mahlerin teossarjahankkeen. Elokuussa 2019 Volmer sai uudemman kerran nimityksen Viron kansallisoopperan johtoon. Hän on johtanut myös muun muassa Haydn-orkesteria Italiassa, São Paulon kaupungin sinfoniaorkesteria, Varsovan filharmonikkoja ja Napolin filharmonikkoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Estonian Music Information Centre: Volmer, Arvo
2. 1 2 3  Harrison Parrott: Arvo Volmer
3. ↑  Volmer *kirjastolinkit.ouka.fi*. Viitattu 8.3.2024.
4. ↑  Estonian National Opera: Arvo Volmer (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Slime Rancher on ensimmäisen persoonan elämän simulaatioseikkailuvideopeli, jonka on kehittänyt ja julkaissut amerikkalainen indie-studio Monomi Park. Peli julkaistiin ennakkoversiona tammikuussa 2016, ja se julkaistiin virallisesti Windowsille, macOS:ille, Linuxille ja Xbox Onelle 1. elokuuta 2017.

  

  

```
                                                                                                                 Kehittäjä: Monomi Park
                                                                                                                 Käyttöympäristöt: Nintendo Switch, Playstation 4,
                                                                                                                 Android, Xbox One, Linux, iOS,
                                                                                                                 Microsoft Windows, MacOS
                                                                                                                 Alkuperäinen julkaisupäivä: 2016
                                                                                                                 Pelimuoto: Yksinpeli
                                                                                                                 Ehdokkuudet: Parhaan debyytti indiepelin Game Award,
                                                                                                                 Parhaan debyytin BAFTA Games Award
                                                                                                                 Lajityypit: Indie-videopeli, Ammuntapeli,
                                                                                                                 Toimintaseikkailupeli, Elämäsimulaattori,
                                                                                                                 Strategiapeli, Simulation Game, Adventure
                                                                                                                 Suunnittelija: Nick Popovich
```
**Tuzla** (Тузла) on kaupunki Koillis- Bosnia ja Hertsegovinassa 80 km Sarajevosta pohjoiseen. Vuoden 1991 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 131 000. Tuzla oli Bosnian sodassa YK:n julistamana turva-alueena. Kaupungin asukasluku oli 120 441 asukasta vuonna 2013. Tuzla on Tuzlan kantonin pääkaupunki.

Tuzla on mainittu vuonna 950 Unkarin alaisuudessa. Vuonna 1510 Tuzla oli turkkilaisten varuskuntakaupunki, 1800-luvulla se siirtyi Itävalta-Unkarille. Vuonna 1918 siitä tuli osa Jugoslaviaa.

Historiallisesti kaupungista käytettiin nimeä *Soli*, 'suolat' serbokroatiksi. Nykynimi on lähtöisin turkin sanasta 'tuz', joka sekin merkitsee suolaa.*lähde?* Suolan lisäksi lähistöltä kaivetaan ligniittiä. Teollisuuteen kuuluu erilaista kemianteollisuutta ja Bosnia-Hertsegovinan suurin lämpövoimala Termolektrana Tuzla (780 MW).*lähde?*

Kaupungissa on 1976 perustettu yliopisto. Kaupungissa järjestetään vuosittain heinäkuussa Meša Selimovićin mukaan nimetty kirjallisuusfestivaali ja vuonna 2004 avattiin suolakaivosmuseo *Solni Trg*. Keskuspuistossa on yksi harvoista Euroopassa olevista suolajärvistä.

Kaupungin kansainvälinen lentokenttä sijaitsee Dubravessa (IATA: TZL).
Tuzlan ilmanlaatua huonontaa hiilivoimala, joka rakennettiin 1960-luvulla tuottamaan ison osan maan energiantarpeesta. Tuzla on pidetty Euroopan ilmanlaadultaan huonoimpana kaupunkina, vaikkakin pääkaupunki Sarajevo on aika ajoin ohittanut Tuzlan savusumun määrässä. Tuzlan ilmassa on vaarallisia PM2,5-hiukkasia 65 mikrogrammaa ilmakuutiossa, kun esimerkiksi Ruotsissa vastaava luku on keskimäärin 6 mikrogrammaa kuutiometrissä. Hiukkasten suuri määrä johtuu etenkin talvisesta hiilen ja puun polttamisesta. Tuzlan ilmansaasteista 90 % tulee kyseisestä hiilivoimalasta.

Tuzla Bosnian sodassa
---------------------

Tuzla oli Bosnian sodassa saarrettu kaupunki, siellä oli muslimeja, saartajina serbit. Kaupunki pysyi muslimeilla sodan loppuun asti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuzla (Municipality, Tuzla Canton, Bosnia and Herzegovina) - population statistics, map and location
2. ↑  Maailman saastuneinta ilmaa hengitetty viime päivinä Länsi-Balkanin pääkaupungeissa. Yle 16.1.2020.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuzla** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Erik Mickwitz** (24. marraskuuta 1938 Helsinki – 6. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomenruotsalainen juristi, joka toimi kuluttaja-asiamiehenä vuosina 1991–2003.

Mickwitz valmistui lainopin kandidaatiksi 1963 ja sai varatuomarin arvon 1966. Hän työskenteli patentti- ja rekisterihallituksessa 1963–1965 ja Liiketyönantajain keskusliitossa eri tehtävissä, viimeksi johtajana 1975–1976. Vastaperustetun kuluttaja-asiamiehen toimiston toimistopäällikkönä hän toimi 1978–1991, joista viimeiset vuodet kuluttaja-asiamiehen viransijaisena.

Mickwitz toimi vuosina 2003–2004 suomenruotsalaisten kansankäräjien eli Folktingetin pääsihteerinä.

Vuonna 2008 Mickwitz toimi yhdessä professori Erkki Aurejärven kanssa oikeudenkäyntiavustajana kantajille, jotka haastoivat tupakkateollisuuden vastaamaan tupakanpolton aiheuttamista terveyshaitoista Helsingin käräjäoikeuteen. Kanne hylättiin ja asia eteni hovioikeuteen.

Erik Mickwitzin isä oli talvisodassa kaatunut historiantutkija Gunnar Mickwitz. Erik Mickwitz oli naimisissa lastenkirjailija ja animaattori Camilla Mickwitzin kanssa.

Lähteet
-------

* Laitinen, Jaana: onnittelemme: Herra Kuluttaja ei pelännyt isoja poikia (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  23.11.2008. Viitattu 23.7.2019.

### Viitteet

1. ↑  Reinboth, Susanna: Entinen kuluttaja-asiamies Erik Mickwitz on kuollut *Helsingin Sanomat*.  9.1.2024. Viitattu 10.1.2024.
2. ↑  *Kuka kukin on 1985*, s. s. 348. , 1985.
3. ↑  Christer Bruun: / Mickwitz, Gunnar (1906–1940) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
4. ↑  Ansa Aarnio: / Mickwitz, Camilla (1937–1989) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**János Áder** (unkariksi *Áder János*, s. 9. toukokuuta 1959) on unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin presidenttinä 2012–2022. Áder on Fidesz-puolueen varhaisia johtajia. Hänet valittiin 2009 Euroopan parlamenttiin. Unkarin parlamentti valitsi hänet 2012 Unkarin presidentiksi. Hän seurasi tehtävässä Pál Schmittia, joka erosi virasta, kun hänen tohtoriväitöskirjansa todettiin plagiaatiksi.

Unkarin parlamentti valitsi vuonna 2017 maan presidentiksi lähinnä seremonialliseen virkaan uudelle viisivuotiskaudelle virassa vuodesta 2012 olleen Áderin, joka edustaa oikeistolaista Fidesz-puoluetta ja tunnetaan pääministeri Viktor Orbanin läheisenä liittolaisena.

Lähteet
-------

1. ↑  Janos Adler elected Hungarian president *CBS News*.  2.5.2012. Viitattu 2.5.2012. (englanniksi)
2. ↑  Hungary leader quits amid scandal *BBC News*.  2.4.2012. Viitattu 24.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Janos Ader re-elected as Hungarian president by parliament *www.efe.com*. Viitattu 24.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **János Áder** Wikimedia Commonsissa

Unkarin lippuUnkarin kolmannen tasavallan presidentit (1989–)
Mátyás Szűrös (1989–1990) | Árpád Göncz (1990–2000) | Ferenc Mádl (2000–2005) | László Sólyom (2005–2010) | Pál Schmitt (2010–2012) | János Áder (2012–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Timo Juhani Laine** (s. 20. helmikuuta 1959 Loimaa) on suomalainen juristi ja pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Timo Laine syntyi teknikko Pekka Johannes Laineen ja liikkeenharjoittaja Eila Veera Anneli Sainiolan perheeseen. Hän avioitui 1984 Marjo Kristiina Vuokon kanssa. Laine tuli ylioppilaaksi Loimaan lukiosta 1978 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1984. Varatuomarin arvon hän sai 1994.

Laine oli Loimaan Seudun Osuuspankin harjoittelija 1984, Postipankin esimiesharjoittelija ja pankkilakimies 1985–1987, Turun Seudun Osuuspankissa konttorin johtaja 1987–1988, Janakkalan Osuuspankin pankinjohtaja 1988–1990, Nokian Osuuspankin toimitusjohtaja 1990, Tampereen Seudun Osuuspankin aluejohtaja 1990–1994, Valkeakosken Osuuspankin toimitusjohtaja 1994–1996 ja sitten Päijät-Hämeen Osuuspankin toimitusjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Timo Laine (1959–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.2.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 7.3.2024.
2. ↑  Kauppaneuvos. Monimutkaisia reseptejä ei tarvita.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 2.9.2021, nro 235, s. 26. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.3.2024.  (ei-vapaa)
Laajakulmakuva kukkulasta
**Ristikukkulæ**

(liett. *Kryžių kalnas*) on Liettuassa Šiauliain tienoilla sijaitseva uskonnollinen kohde ja suosittu nähtävyys.

Kukkula mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1850. Uskotaan, että ensimmäiset ristit tuotiin vanhan linnavuoren alueelle sen jälkeen, kun puolalaiset ja liettualaiset olivat epäonnistuneesti kapinoineet Venäjän keisarikuntaa vastaan Marraskuun kansannousussa vuonna 1831. Lisää ristejä nousi toisen kapinan jälkeen 1863. Risteillä oli symbolinen merkitys kansannousun yhteydessä kadonneiden henkilöiden perheille.

Kun ristien määrä vuonna 1900 ensimmäisen kerran kirjattiin ylös, niitä oli kukkulalla 130 ristiä. Vuonna 1902 kukkulalla oli 155 ristiä, 1922 enää vain 50 ristiä, 1938 enemmän kuin 400 ristiä. Neuvostoliiton aikana vuosien 1961 ja 1984 välillä neljä kertaa tuhottiin ristit maansiirtotraktoreilla. Liettualaiset harjoittivat väkivallatonta vastarintaa neuvostomiehitystä vastaan tuomalla tuhottujen ristien tilalle uusia. 1961 tuhottiin 5 000 ristiä, 1975 tuhottiin 1 200 ristiä. Ristejä pystytettiin kuitenkin aina uudelleen.

Ristikukkulalle tuodaan paljon myös pienempiä ristejä
Näkymä Ristikukkulalle
Ristien määrä on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti. Liettuan alkaessa itsenäistyä 1990 oli kukkulalla 55 000 ristiä. Uuden itsenäisyyden alkuaikoina, 7. syyskuuta 1993, paavi Johannes Paavali II vieraili kukkulalla. Nykyään ristejä on alueella yli 100 000, ja uuden ristin saa vapaasti pystyttää. Ristien lisäksi kukkulalla on esimerkiksi suuria krusifikseja ja Neitsyt Marian patsaita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hill of Crosses (Liettuan katolisen kirkon Šiauliain piispa Eugenijus Bartulisin lyhyt kuvaus Ristikukkulasta) kryziukalnas.lt. Viitattu 7.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ristikukkulan sivusto (englanniksi) (liettuaksi)
* Video Ristikukkulasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Liettuan ristit ja pyhäinpylväät. Ikivanhan vainajainpalveluksen muistomerkkejä, Suomen Kuvalehti, 09.01.1932, nro 2, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hill of Crosses 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ristikukkula**.
**Sennariolo** (sardiksi *Sinnarìolo*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 186 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 15,61 neliökilometriä. Se sijaitsee 274 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sennariolo** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu