recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sigurd Viktor Wikström** (12. tammikuuta 1907 Karjalohja – 10. maaliskuuta 1994) oli suomalainen linja-autoliikennöitsijä ja liikenneneuvos.

Wikström aloitti liikennöinnin vuonna 1931 Helsinki–Porkkala-linjalla ja laajensi liikennöintiä muutamassa vuodessa myös Obbnäsiin ja Lohjalle. Vuonna 1935 hän perusti Oy Lohjan Liikenne Ab:n. Wikström laajensi yritystä ostamalla muun muassa vuonna 1960 *Sulo I. Lahtinen Oy*:n ja vuonna 1970 Juho Heinon yrityksen niin että Lohjan Liikenteen toiminta-alueeksi tuli Lohja, Tammisaari, Hanko, Sammatti, Salo ja Siuntio. Vuonna 1970 Wikström osti puolet linja-autoliike *Oy Elin Lindberg Ab*:stä ja hän perusti myös *LL Tourist Service* matkatoimiston. Linja-autoliikenteen ohella Wikström harjoitti hinausautopalvelua. Lohjan Liikenteen palveluksessa oli vuonna 1971 yli 130 henkilöä. Wikström sai liikenneneuvoksen arvon vuonna 1972. Hän myi Lohjan Liikenteen vuonna 1978 siirtyen eläkkeelle. Vuonna 1995 Lohjan liikenne Oy, sen emoyhtiö *Siuntion Linja Oy* sekä tytäryhtiö *Kuljetus Huhtala Oy* myytiin Pohjolan Liikenne Oy:lle.

Sigurd Wikström oli naimisissa vuodesta 1967 Liisa Marjatta Pulkkilan (1922–1997) kanssa. Vuonna 1988 he tekivät Paulon Säätiölle lahjoituksen, jolla perustettiin säätiön yhteyteen vuonna 1990 *Sigurd ja Liisa Wikströmin rahasto*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paulon Säätiö: Sigurd ja Liisa Wikström (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Sigurd Wikström *Biografiasampo*. Viitattu 10.6.2022.
3. ↑  Linja-autoliikenteen harjoittajat Suomessa 1987 : Lohjan Liikenne
4. ↑  Lohjan liikenne myytiin Pohjolan liikenteelle, Helsingin Sanomat 4.1.1995
**Fenian sykli** tai Fenian-tarusto (myös **Fionn sykli** tai **Ossianin sykli**) on Irlannin kirjallisuudessa tarukokoelma, joka kertoo Finn MacCumhaillin ja hänen johtamansa sotajoukon, Fianna Éireannin, teoista. Fianna oli vapaaehtoisten soturien ja metsästäjien muodostama valiojoukko, jotka taisivat myös runouden. Fiannan loistoaika oli 200-luvulla, kun Cormac mac Airt oli kuninkaana. Fenian-tarusto oli suosituimmillaan noin vuonna 1200, kun syklin huomattavin tarina *The Interrogation of the Old Men* kirjoitettiin muistiin. Muut varhaiset tarut kirjattiin The Book of the Dun Cownin (noin 1100) ja Leinsterin kirjan (noin 1160) käsikirjoituksiin. Fenian sykli on Irlannin kansanperinteen olennainen osa ja sisältää useita irlantilaisten rakastamia kansantaruja.

Varhainen taru nimeltään *The Boyish Exploits of Finn* (*Macgnímartha Finn*) kertoo, kuinka Fiannan johtaja Cumhaill eli Cool tapettiin ja kuinka hänen kuolemansa jälkeen syntynyt poikansa kasvatettiin salaa metsässä. Poika saa urotöidensä ansiosta nimen Finn ("oikeudenmukainen"). Kasvettuaan Finn lyö isänsä surmaajan Goll MacMornan ja kohoaa Fiannan johtajaksi. Myöhemmin joukkoon liittyvät Finnin poika, runoilija Oisín eli Ossian, hänen pojanpoikansa Oscar ja komea Diarmaid sekä Finnin entinen vihollinen Goll MacMorna.

Legendojen mukaan Finn oli druidien jälkeläinen. Hän oli viisas ja ymmärsi luontoa, ja 600-luvulla hänestä tuli hyvin suosittu sankarihahmo. Muut tarut kertovat Fiannan noususta ja tuhosta. Joukko alkaa hajota, kun Diarmaid karkaa kuninkaan tyttären Gráinnen kanssa. Finn on jo iäkäs, mutta hänen on ollut määrä mennä naimisiin Gráinnen kanssa. Kun Diarmaid myöhemmin haavoittuu, antaa Finn hänen kuolla janoon. Kuningas ja kansa kääntyvät lopulta määräilevää Finniä vastaan. Kiista huipentuu Gabhran taisteluun, jossa Fianna tuhoutuu. Oscar saa surmansa taistelussa. Oisin jää henkiin, mutta haltijaprinsessa houkuttelee hänet Tír na nÓgiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fenian cycle *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 25.12.2018. (englanniksi)
**Fenestra Oy** oli suomalainen ikkuna- ja ovivalmistaja, joka perustettiin 1992 ja haettiin konkurssiin tammikuussa 2014. Fenestra-merkin käyttöä jatkoi Viron-tytäryhtiö, joka kertoi maaliskuussa 2019 laajentavansa tuotantoaan Viron Harjumaasta Suomen Loimaalle ostettuaan sieltä Domus-yhtiöiden entisen tehtaan.

Fenestra syntyi vuonna 1992, kun Paloheimon ikkunateollisuus ja Rakennusliike Puolimatkan Parma-ikkunat yhdistettiin. Fenestra siirtyi 1997 kokonaan Paloheimolle, joka kuitenkin luopui kaikesta teollisuudestaan 2000-luvulla. Fenestra kuului 1990-luvulla Pohjoismaiden suurimpiin ikkunoiden ja parvekeovien valmistajiin. Fenestra valmisti noin 250 000 ikkunayksikköä ja noin 330 000 ovea vuosittain.

Vuonna 2012 Fenestra Groupin liikevaihto oli 92 miljoonaa euroa. Vuonna 2013 Fenestralla oli Suomessa 335 ja Virossa 77 työntekijää. Vuonna 2012 Fenestra lakkautti Forssan-tehtaansa, mikä merkitsi 106 työntekijän irtisanomista. Vuonna 2013 yritys myi sisäoviliiketoimintansa ja sen mukana Alavudella ja Posiolla toimineet tehtaansa Taaleritehtaan omistamalle Matti-Ovelle. Fenestran Viitasaaren-tehtaan osti konkurssipesältä Kaskipuu Oy. Fenestran muut tehtaat toimivat Kuopiossa ja Tallinnassa.

Fenestra Groupin omistajina toimivat yhtiön päärahoittajat Nordea ja Pohjola Pankki sekä Martti Paloheimo.

"Uusi" Fenestra
---------------

Konkurssin yhteydessä Viron Fenestran osti sen toimiva johto ja jatkoi ikkunatuotantoa Fenestra-tuotemerkillä tehtaassaan Harjumaassa. Vuonna 2019 enemmistön (60 %) tästä yrityksestä omisti baltialainen sijoitusrahasto Livonia Partners. Maaliskuussa 2019 yritys kertoi ostavansa Domus-yhtiöiden konkurssipesältä Loimaan-tehtaan ja laajentavansa ikkunatuotantoa Virosta sinne.

Lähteet
-------

1. ↑  Ikkunayhtiö Fenestra jätti konkurssihakemuksen, Taloussanomat 28.1.2014.
2. 1 2  Lehtola, Johanna: Konkurssiin ajautunut Domus Yhtiöt myyty – Ikkunatuotanto aloitetaan uudelleen Loimaalla *Yle Uutiset*.  15.3.2019. Viitattu 15.3.2019.
3. ↑  Fenestra Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Paloheimo Oy vuosikertomus 1999, sivu 6.
4. ↑  Fenestra, Innofactor. Viitattu 28.1.2014.
5. 1 2  Ikkuna- ja ovivalmistaja Fenestra konkurssiin, Yle Talous 28.1.2014. Viitattu 28.1.2014.
6. 1 2  Yrityskaupat (Arkistoitu – Internet Archive), Talouselämä 1/2014. Viitattu 28.1.2014.
7. ↑  Kaskipuu osti oventekijän.  *Talouselämä*, 7/2014, s. 21.
8. ↑  Fenestra päätti lakkauttaa Forssan tehtaan, Taloussanomat 20.8.2012. Viitattu 28.1.2014.
**Brontotheriidae** oli kavioeläimiin kuulunut heimo, joka käsitti nykyisiä sarvikuonoja muistuttaneita eläimiä Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Heimo eli paleogeenikaudella noin 56–34 miljoonaa vuotta sitten.

Piirteet
--------

Brontotheeriidae-heimon jäseniä on löydetty runsaasti Pohjois-Amerikasta tuhkaan hautautuneina. Niiden hampaistosta on päätelty niiden syöneen pehmeää kasvillisuutta ehkä avoimilla metsämailla. Ensimmäiset tunnetut heimon jäsenet olivat melko pieniä, mutta ne kehittyivät nopeasti hyvin suuriksi. Monilla lajeilla oli päässään sarvi, joka ainakin osalla lajeista oli suurempi uroksilla kuin naarailla. Muutamilla lajeilla oli myös kookkaat kulmahampaat. Kuonossa ollut sarvi ei itse asiassa ollut sarvi sanan varsinaisessa merkityksessä, sillä se oli tiheän ihon peittämä samaan tapaan kuin esimerkiksi kirahvin sarvet. Brontotheeriidae-heimon edustajat hävisivät lopulta metsämaiden vähentyessä ja niiden hävitessä kilpailun kevyemmille kavioeläimille, kuten sarvikuonoille.

Luokittelu
----------

```
o Hippomorpha
`--o **Brontotheriidae**
  |--Eotitanops
  |--Palaeosyops
  |?-Protitanops
  `--+?-o Metatelmatheriinae
     |  |?- Sthenodectes
     |  `-- Metatelmatherium
     |--o Dolichorhininae
     |  |-- Mesatirhinus
     |  `-- Dolichorhinus
     `--+?-o Embolotheriinae
        |  |--+-- Epimanteoceras
        |  |  `-- Dolichorhinoides
        |  `--+--o †Protitan
        |     `--+-- Gnathotitan
        |        `--+--o Rhinotitan
        |           `--+--Parabrontops
        |              `--+--Aktautitan
        |                 `--+--+--Brachydiastematherium
        |                    |  `-- Metatitan
        |                    `--Embolotherium
        `--o Telmatheriinae
           |--Telmatherium
           `--+--Pseudodiplacodon
              `--+?- Notiotitanops
                 `--+--Duchesneodus
                    `--+--Brontops
                       |--Menops
                       `--Megacerops
```

Lähteet
-------

1. ↑  Barry Cot, R.J.G. Savage, Brian Gardier, Douglas Dixon: *Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals*. Lontoo: Marshall Editions. ISBN 0333486994. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132865
* Wikispecies: Brontotheriidae
* EoL: 4522915
* Fossilworks: 350594
* GBIF: 3239449
* IRMNG: 102605
* Plazi: 4F5F7D15-FFF9-FFE0-C1E3-60B2FB6DF915

 |

 |
Naudé vuonna 1972.
**Christiaan Frederick Beyers Naudé** (10. toukokuuta 1915 – 7. syyskuuta 2004) oli eteläafrikkalainen afrikaaneri pappi, teologi ja apartheidin vastustaja.

Naudé oli isänsä tavoin Etelä-Afrikan reformoidun kirkon pappi ja liittyi nuorena myös Broederbondiin, jota hänen isänsä oli ollut perustamassa. Hän alkoi kuitenkin epäillä kirkkonsa saarnaamaa apartheid-järjestelmän siunaavaa rotuoppia osallistuttuaan roduttomiin jumalanpalveluksiin 1950-luvulla. Sharpevillen verilöylyn jälkeen vuonna 1960 hänen epäilyksensä kirkon oppia kohtaan lisääntyivät ja hän oli samana vuonna ainoa Etelä-Afrikan reformoidun kirkon edustaja, joka kannatti Kirkkojen maailmanneuvoston julistusta, joka hylkäsi apartheidin teologisen pohjan.

Vuonna 1963 hän erosi tehtävästään seurakuntapastorina ja myös luopui Broederbondin jäsenyydestä. Vuonna 1980 hänet hyväksyttiin papiksi Etelä-Afrikan mustien reformoituun kirkkoon. Vuodesta 1977 vuoteen 1984 hän oli hallituksen kommunismin hävittämislain voimalla annetun pannamääräyksen alaisena. Pannamääräyksen päätyttyä hänestä tuli Etelä-Afrikan kirkkojen neuvoston pääsihteeri arkkipiispa Desmond Tutun jälkeen. Hän kuului myös ainoana afrikaanerina ANC:n delegaatioon maan demokratisoimisneuvotteluissa 1990-luvun alussa, vaikka ei virallisesti koskaan ollut puolueen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Beyers Naudé ANC. Viitattu 14.4. 2010. (englanniksi)
2. 1 2  Beyers Naudé South African History Online.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Beyləqanin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Beyləqanin piirikunta** (azer. *Beyləqan rayonu*, ven. Бейлаганский район, *Beilaganski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 1131 neliökilometriä. Asukkaita on 87 400 henkeä (vuonna 2010).

Beyləqanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin eteläosan tasankoseudulla. Se rajoittuu lounaassa Füzulin, luoteessa Ağcabədin, pohjoisessa Zərdabin ja idässä İmişlin piireihin sekä etelässä Iraniin. Etelärajalla virtaa Araksjoki.

Piirin keskus on Beyləqanin kaupunki (vuoteen 1989 saakka *Ždanovsk*), josta on 265 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Örənqalan, Milabadin, Qəhrəmanlın, Yuxarı Aranin, Şərqin ja Milin taajamat. Kuntia on yhteensä 40, taajamia 15 ja kyliä 24. Kaupunkiväestön osuus on 42,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97,5 % on azereja ja 2,3 % turkkilaisia.

Piirin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan, perunan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on pienimuotoista elintarvike- ja jalostusteollisuutta.

Historiallisia nähtävyyksiä ovat profeetta Həzrəti Cərgizin pyhiinvaelluspaikka 1600–1700-luvulta, muinaisen Beyləqanin kaupungin rauniot Örənqalassa sekä Soltanbudin kukkula.

Paikallislehtenä ilmestyy *Mil*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 4.3.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 4.3.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Beyləqanin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Richard Corben**, myös **Richard V Corben**, (1. lokakuuta 1940 – 2. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, kuvittaja ja animaattori, joka tunnetaan parhaiten Métal hurlant ja Heavy Metal -lehtiin tekemistään sarjakuvista sekä Heavy Metal -elokuvasta, jonka yksi episodeista perustuu Corbenin sarjakuvaan Den.

Corben opiskeli Kansas City Art Institutessa ja työskenteli sen jälkeen lähes 10 vuotta animaatiostudiossa Kansas Cityssä. Hän teki samalla kuvituksia science fiction -lehtiin sekä kauhupainotteisia underground-sarjakuvia. Vuonna 1972 hän ryhtyi freelancer-kuvittajaksi. Métal hurlant ja Heavy Metal -lehtien lisäksi Corbenin töitä on julkaistu Science Fiction Book Clubin ja Doubleday-kustantamon kirjoissa. Vuonna 1976 Corben teki yhdessä käsikirjoittaja John Jakesin kanssa sarjakuvaromaani Bloodstarin Robert E. Howardin kertomuksen pohjalta. Corbenin perustama kustantamo Fantagor Press julkaisi suurimman osan hänen 1980–90 -lukujen sarjakuvistaan. Myyntiluvut jäivät kuitenkin alhaisiksi, ja hän ryhtyi julkaisemaan töitään suurempien kustantamojen kuten DC Comicsin ja Marvel Comicsin kautta. Corben teki myös yhteistyötä Mike Mignolan kanssa useiden Hellboy-tarinoiden tuotannossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Corben, Richard *SFE : Science Fiction Encyclopedia*. Viitattu 6.1.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ari Vaahtera** (21. lokakuuta 1953 – 15. toukokuuta 2003) oli suomalainen rock-muusikko, joka aloitti uransa jo 1970-luvulla muun muassa yhtyeissä Kalevala ja Bluesounds. Vaahtera soitti bassoa ja lauloi. Lisäksi hän toimi myös tuottajana ja äänittäjänä. 1990-luvun alussa Vaahtera harjoitti kaikkia edellä mainittuja taitojaan Kauko Röyhkän yhtyeessä. Vuosikymmenen lopulla hän keskittyi omaan Poptones-yhtyeeseensä. Vaahtera teki kaikkiaan viisi sooloalbumia. Hän tuotti monia artisteja kuten Aknestik, 22-pistepirkko, Kumikameli, Tavaramarkkinat ja Jimi Tenor & His Shamans sekä Shadowplay.

Vaahteran bassokitara oli 70-luvulla Epiphone-merkkinen ja myöhemmin Fenderin Precision Bass. Bassovahvistimena oli harvinainen 70-luvulla tehty Road bassovahvistin, nimensä mukaisesti tehty kestämään tien päällä. Ari Vaahtera oli myös kitaristi. 80-luvun puolessavälissä Vaahteralla oli jonkin aikaa Ari Vaahtera Band, missä hän lauloi ja soitti kitaraa.

Ari Vaahtera menehtyi sairauteen Helsingissä puolisen vuotta ennen 50-vuotispäiväänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rockmuusikko Ari Vaahtera kuollut *Kaleva*.  18.5.2003. Viitattu 20.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ari Vakkilainen** (s. 29. maaliskuuta 1959 Hämeenlinna) on suomalainen säveltäjä, pianisti, kulttuuripersoona ja anarkisti. Vakkilainen opiskeli Sibelius-akatemiassa, jonka pianolinjalta hän valmistui vuonna 1983. Vakkilainen on ollut myös John Cagen ja Brian Ferneyhoughin mestariluokilla.

Musiikki, elokuvat ja televisio
-------------------------------

Vakkilainen on säveltänyt muun muassa neljä oopperaa, kolme sinfoniaa sekä konserttoja, lukuisia pianosonaatteja ja kamarimusiikkia. Vakkilaisen merkittävin teos on vuonna 1988 kantaesitetty ooppera *Lätäkkö*, jota Helsingin Sanomien kriitikko Seppo Heikinheimo piti vuosikymmenen suomalaisena oopperatapauksena. Hänen *Punahilkka*-oopperaansa esitettiin Suomenlinnassa vuonna 2000. Sävellystyön lisäksi Vakkilainen toimii pianonsoiton opettajana.

Vuonna 2002 Vakkilainen esitti Emmanuel Stenvallia Jari Halosen elokuvassa Aleksis Kiven elämä. Vuonna 2013 ensi-iltaan tulleessa Halosen elokuvassa *Kalevala – Uusi aika* Vakkilainen on Väinämöisen roolissa. Hän on myös esiintynyt Halosen televisiosarjassa *Jerry Halloween* vuonna 2009.

Poliittiset näkemykset
----------------------

Poliittiselta näkemykseltään Ari Vakkilainen tunnetaan anarkistina, joka on julkaissut pamfletteja sekä kirjoittanut kolumneja ja artikkeleita muun muassa anarkistisen liikkeen historiasta Kapinatyöläinen-lehteen 1980-luvun lopulta lähtien. Lisäksi hän on julkaissut Nestor Mahnon elämää käsittelevän kirjan vuonna 1995. Anarkismiin hän kertoo tutustuneensa säveltäjä John Cagen kautta 1980-luvulla. Vakkilainen on herättänyt huomiota myös arvostelemalla kärkkäästi suomalaisen taiteen apurahajärjestelmää.

Teoksia
-------

### Oopperat

* *Lätäkkö* (1988)
* *The Thunder - Perfect Mind* (1996)
* *Punahilkka* (2000)
* *Hiranyagarbha* (2001-2005)

### Kirjoja

* *Nestor Mahno* (1995)

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus Fimic (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 13.6.2013.
2. ↑  Fimic/Ari Vakkilainen – List of Works, Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus Fimic (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 13.6.2013.
3. 1 2  Oopperasäveltäjän anarkia  3/2007. Voima.  Arkistoitu 22.3.2013. Viitattu 13.6.2013.
4. ↑  Hiidenopisto, Musiikin kurssitarjonta 2012–2013 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 13.6.2013.
5. ↑  Vapise, Sammatin poika!  24.7.2012. Kansan Uutiset Verkkolehti. Viitattu 13.6.2013.
6. ↑  20 vuotta kapinaa  29.4.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.6.2013.
7. ↑  A. Vakkilainen: Nestor Mahno (Arkistoitu – Internet Archive) Tasajako. Viitattu 27.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ari Vakkilainen solistivieraana Jerry Halloween -televisiosarjassa vuonna 2009, Ylen Elävä arkisto
* Ari Vakkilaisen tulkitsemia anarkistisia työväenlauluja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
kauppaneuvos Gustaf Wilhelm Edlund. Kuvaaja Daniel Nyblin.
**Gustaf Wilhelm Edlund** (19. elokuuta 1829 Turku – 12. maaliskuuta 1907) oli suomalainen kirjakauppias ja kirjankustantaja.

Edlund syntyi Turussa, jossa hänen isänsä Erik Edlund toimi faktorina. Edlund itse omistautui kirjakauppiaan ammattiin. Hän omisti Frenckellin kirjakaupan 1863–1879 ja (nimenmuutoksen jälkeen) G. W. Edlundin kirjakaupan vuosina 1879–1900. Hän toimi kirjankustantajana 1853–1907 ja oli Suomen kustannusyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1878–1901. Edlund sai kauppaneuvoksen arvon 1884.

Edlundin perustama kustannusliike G. W. Edlunds Förlag laajeni hänen omistuksessaan tasaisesti, ja se oli 1900-luvun alkuvuosina Suomen johtava kustannusyhtiö. Edlund toimi liikemiesmäisesti eikä pelännyt riskinottoa. Suurimpia yhtiön menestyksiä oli Topeliuksen *Maamme kirja*, jonka suomenkielistä versiota myytiin 240 000 ja ruotsinkielistä 70 000 kirjaa. Kaikkiaan Edlund kustansi noin 3 800 eri kirjanimikettä, joista suomenkielisiä oli 800. Hän sai kritiikkiä joidenkin kustantamiensa teosten suomennoksen huonosta kieliasusta.

G. W. Edlunds Förlag muutettiin Edlundin kuoleman jälkeen osakeyhtiöksi nimeltä G. W. Edlundin Kustannus Oy. Edlundin perheestä ei löytynyt yhtiön johtoon jatkajaa, joten kustannusyhtiön toimitusjohtajana toimi 1908–1918 aistivialliskoulujen tarkastaja Valter Voldemar Forsius (1856–1939), joka oli aiemmin toiminut Edlundin perheen kuuron pojan opettajana. Edlundin kustannusyhtiön toiminta päättyi 1917, ja yhtiön varasto myytiin kustantaja Holger Schildtille.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Arno Forsius: Valter Voldemar Forsius (1856–1939) – aistivialliskoulujen tarkastaja (Arkistoitu – Internet Archive). Arno Forsius.

### Viitteet

1. 1 2  Kolbe, Laura (päätoim.): *Suomen kulttuurihistoria: 5. Viisisataa pienoiselämäkertaa*, s. 57. Helsinki: Tammi, 2004. ISBN 951-31-1846-0.

Aiheesta muualla
----------------

* G. W. Edlundin kustannusliikkeen yhtiöhistoriaa (porssitieto.fi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Armatocereus** on kaktuskasvisuku, jonka tieteellinen nimi juontuu latinan sanasta *arma* ’aseet’ ja viittaa kasvien piikkiaseistukseen. Suvun 13 lajia ovat varsiltaan nivelikkäitä ja lieriömäisiä. Kukat avautuvat öisin, ja niitä voi kehittyä varren sivulle tai kärkeen. Ne ovat enimmäkseen valkoisia.

Levinneisyys
------------

*Armatocereus*-pylväskaktukset kasvavat pääasiassa Kolumbian, Ecuadorin ja Perun Andeilla.

Tuntomerkit
-----------

Kasvien varret ovat pylväsmäisiä, enemmän tai vähemmän nivelikkäitä ja pystyjä tai kohenevia. Kasvutapa on pensasmainen tai puumainen. Varren hyvin kehittyneitä harjuja on 3–16. Areolit ovat kookkaita, ja niissä on tavallisesti tukevia piikkejä; ne voivat joskus puuttuakin.

Melko kookkaat kukat avautuvat öisin. Ne ovat putkimaisia tai kapean suppilomaisia, valkoisia tai harvoin punaisia. Kukkaperän ja pohjusmaljan areolit ovat nukkapintaisia ja tavallisesti piikkisiä. Heteet kiinnittyvät putkimaisen pohjuksen suulle tai yläosaan. Hedelmä on kookas, pallomainen tai munamainen, punainen tai vihreä. Malto on vaaleaa ja mehevää. Hedelmä on kypsänä piikitön; kehälehdet pysyvät siinä kiinni kuihtuneina. Hedelmässä on mustia ja isoja, soikeita tai munuaisen muotoisia siemeniä.

Lajit
-----

Kaktustutkija E. F. Andersonin mukaan suvun lajit ovat seuraavat:

* *Armatocereus arduus*
* *Armatocereus brevispinus*
* *Armatocereus cartwrightianus*
* *Armatocereus godingianus*
* *Armatocereus humilis*
* *Armatocereus laetus*
* *Armatocereus mataranus*
* *Armatocereus matucanensis*
* *Armatocereus oligogonus*
* *Armatocereus procerus*
* *Armatocereus rauhii*
* *Armatocereus riomajensis*
* *Armatocereus rupicola*

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anderson 2001, s. 113.
2. ↑  Anderson 2001, s. 113–117.

Aiheesta muualla
----------------

* Columnar cacti (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133868
* Wikispecies: Armatocereus
* BioLib: 105559
* CoL: 3327
* EoL: 5187367
* GBIF: 7282834
* GRIN: 973
* iNaturalist: 437290
* IRMNG: 1008987
* ITIS: 906991
* NCBI: 153837
* Open Tree of Life: 971072
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:5208-1
* Tropicos: 40019615
* WFO: wfo-4000003074

 |

 |
**Alain Damiens** (s. 1950 Calais) on ranskalainen klarinetisti.

Damiens sai Pariisin konservatorion ensipalkinnon klarinetissa ja kamarimusiikissa. Tämän jälkeen hän liittyi ensin Pupitre 14 -kokoonpanoon ja sai sitten nimityksen klarinetistiksi Strasbourgin filharmoniseen orkesteriin. Vuonna 1976 hän liittyi Ensemble InterContemporainiin. Hän kantaesitti Pierre Boulez'n *Dialogue de l'ombre doublen* vuonna 1985 ja Elliott Carterin klarinettikonserton 1997. Hän on kantaesittänyt myös muiden muassa Philippe Fénelonin, Franco Donatonin, Karlheinz Stockhausenin ja Vinko Globokarin teoksia.

Damiens on toiminut professorina Strasbourgin sekä Pariisin konservatorioissa ja pitänyt mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Hän on esiintynyt muiden muassa Miklós Perényin ja Tabea Zimmermannin kanssa sekä Maurizio Pollinin perustamassa Projetto Pollini -konserttisarjassa, jonka yhteydessä on esitetty sekä vanhoja että uusia teoksia muiden muassa Ludwig van Beethovenilta, Boulez'lta, Franz Lisztiltä, Luigi Nonolta, Stockhausenilta ja Alban Bergiltä. Damiensin levyttämien töiden joukossa Olivier Messiaenin *Aikojen lopun kvartetto*, Johannes Brahmsin koko klarinettituotanto, Luciano Berion *Sequenza IXa* ja Carterin klarinettikonsertto. Damiens käyttää instrumentteinaan Buffet Cramponin klarinettimalleja.

Lähteet
-------

1. ↑  Lucerne Festival: Directory of artists: Alain Damiens
2. 1 2 3  Buffet Crampon: Artistes: Alain Damiens


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Johannes Armas Saarinen** (4. tammikuuta 1899 Helsinki – 3. elokuuta 1987 Mikkeli) oli suomalainen opetusneuvos ja jääpalloilija.

Saarinen valmistui voimistelunopettajaksi vuonna 1926 ja työskenteli sen jälkeen liikunnanopettajana useassa eri koulussa Porvoossa ja Helsingissä. Hänet tunnettiin myös innokkaana musiikkimiehenä. Saarinen lauloi useissa kuoroissa ja toimi Sulasolin toiminnanjohtajana vuosina 1932–1970, Suomen Mieskuoroliiton toiminnanjohtajana 1945–1970 sekä Suomen Sekakuoroliiton toiminnanjohtajana 1957–1970.

Saarinen pelasi jääpalloa maalivahtina Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa, jossa saavutti Suomen mestaruuden 1921, 1923, 1924 ja 1928 sekä hopean 1925. A-maaotteluja Saariselle kertyi kuusi, muun muassa 1922 ensimmäinen voitto Ruotsista. Pesäpallossa Saarinen oli voittamassa vuosien 1922 ja 1923 Suomen mestaruutta Helsingin Pallonlyöjien joukkueessa.

Saavutukset urheilijana
-----------------------

### Pelaajana

* 2 SM-kultaa: 1922 ja 1923 Helsingin Pallonlyöjien riveissä
* 4 SM-kultaa 1921, 1923, 1924 ja 1928 sekä hopeaa 1927 HJK:n riveissä

Lähteet
-------

* Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 593. Oy Scandia Kirjat Ab.

### Viitteet

1. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 18.8.1987, s. 14. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 26.4.2018.
2. ↑  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Armas Fredrik Vänttinen** (5. maaliskuuta 1904 Heinävesi – 21. lokakuuta 1972 Tampere) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Vänttisen vanhemmat olivat lautamies Oskari Vänttinen ja Henriikka Kervinen ja puoliso vuodesta 1938 Edla Helena Perttunen. Vänttinen kävi kansakoulun ja Kuopion kauppakoulun 1928–1930. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Vänttinen oli J. Vänttisen sekatavarakaupan myyjä Vesannolla 1925–1927, Kainuun Rauta Oy:n myyjä ja kauppaedustaja 1930–1935, Oy Savo-Karjalan Tukkuliikkeen rautaosaston kauppamatkustaja 1935–1939 ja Kajaanin konttorin johtaja 1939–1940 ja Keskon Kajaanin konttorin johtaja 1941–1957 ja Tampereen konttorin johtaja 1957–1966. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Vänttinen oli reservin ratsuvääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armas Vänttinen *Biografiasampo*. Viitattu 8.10.2022.
2. ↑  Konttorinjohtaja Armas Vänttinen 60-vuotias.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 5.3.1964, nro 63, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.10.2022.
Armas Saastamoinen
**Armas Herman (A. H.) Saastamoinen** (14. huhtikuuta 1886 Kuopio – 20. lokakuuta 1932 Lontoo) oli suomalainen liikemies, kansanedustaja ja Suomen lähettiläs Kööpenhaminassa, Haagissa, Washingtonissa ja Lontoossa.

A. H. Saastamoinen oli kuopiolaisen kauppaneuvos Herman Saastamoisen ja Alexandra Sofia Tengmanin vanhin poika. Hänen veljiään olivat vuorineuvos Onni Saastamoinen ja diplomaatti Yrjö Saastamoinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1909 lähtien oli Edla Emilia (Emily) Carssen. 

Saastamoinen osallistui jääkäriliikkeen toimintaan värvärinä Pohjois-Savossa. Hän myös vieraili jääkärien luona Lockstedtin leirillä.

Saastamoinen toimi aluksi salaisesti toimineen Savon suojeluskuntapiirin päällikkönä vuonna 1917 sekä Pohjois-Savon ja Kainuun sotilaspiirin esikuntapäällikkönä sisällissodan aikana 1918. Sodan jälkeen hänestä tuli Suomen lähettiläs ensin Kööpenhaminaan (1918–1919) ja sitten Washingtoniin (1919–1921). Lähettilään tehtävistä hän palasi Suomeen perheensä yritysten H. Saastamoinen Ltd:n, H. Saastamoinen & pojat Oy:n ja Saastamoisen faneeri Oy:n johtoon 1921. Tässä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1926, jolloin keskittyi yhteiskunnallisiin tehtäviin. Hän oli kokoomuspuolueen kansanedustajana vuosina 1924–1926. Saastamoinen nimitettiin Suomen lähettilääksi Lontooseen ja Haagiin 1926. Hän hoiti näitä tehtäviä kuolemaansa saakka. Saastamoinen kuoli Lontoossa 1932.

Lähteet
-------

* Lauerma, Matti: *Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27: vaiheet ja vaikutus*. Porvoo – Helsinki: WSOY, 1966.
* .aspx Armas Saastamoinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Vahe, Juha: *Kenraali Paavo Talvela sodan ja rauhan tehtävissä*. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19458-1.

### Viitteet

1. 1 2  Vahe 1994, 84-85
2. ↑  / Vuorineuvos Onni Herman Saastamoinen (1895–1966) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3. ↑  Lauerma 1966, 208–209, 310–311
4. ↑  .aspx Armas Saastamoinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
5. ↑  / Armas Saastamoinen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(38) | 
* Ainali
* Bergroth
* Eerola
* Gebhard
* Heikinheimo
* Heikkilä
* Hiidenheimo
* Härmä
* Ingman
* Jaskari
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kaila
* Kares
* Kilpeläinen
* Kinnunen
* Kylänpää (1925–1927)
* Mannermaa
* Neitiniemi
* Nikkanen
* Nukari
* Paavolainen
* Peltonen
* Pennanen
* Pohjala
* Pojanluoma
* Pulkkinen
* Rannikko
* Ruotzi
* Saastamoinen (1924–1926)
* Setälä
* Sjöstedt-Jussila (1924–1925)
* Somersalo
* Tavastähti
* Tulenheimo
* Turja
* Vanhala
* Virkkunen
* Zitting (1926–1927)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Paise koiran oikeanpuoleisessa anaalirauhasessa
**Anaalirauhanen** on petoeläinten ja muiden lihansyöjien parillinen rasvarauhanen, joka sijaitsee peräaukon uloimman ja sisemmän sulkijalihaksen välissä.

Ihmisen anaalirauhanen saattaa joissain tapauksessa muuttua kirurgisesti hoidettavaksi peräsuoliavanteeksi (lat. *Fistula ani*).

Anaalirauhasten merkityksenä katsotaan olevan lähinnä lajinsisäinen viestintä ja itsepuolustus. Eräillä näätäeläimillä arvellaan anaalirauhaseritteen viestittävän sukupuolesta.*lähde?*

Normaalisti anaalirauhasten erite tyhjenee ulostamisen yhteydessä, mutta jos eritys on kiihtynyt tai eritteen poistuminen on vaikeutunut voi anaalirauhasiin tulla erilaisia sairausoireita ja tulehduksia. Esimerkiksi koiran anaalirauhaset voivat turvota niin että ne haittaavat ulostamista. Ne voi tyhjentää käsin puristamalla.
Anaalirauhasten kasvuun vaikuttaa myös keskeisesti ruokavalio. Joskus niihin saattaa tulla vakavampikin bakteeri-infektio kuten ajos eli paise, ja pahimmassa tapauksessa kuumeinen yleisinfektio, johon vaaditaan antibioottihoitoa. Anaalirauhaspaise voi puhjeta, mikä voi aiheuttaa eläimelle paljon kipua. Jos eläimellä on toistuvasti anaalirauhasongelmia, eläinlääkäri voi poistaa anaalirauhaset.

Lähteet
-------

1. ↑  G. Blaine Bishop Jr.: Anal Fistula *Advanced Surgeons, P.C.*. Birmingham, Alabama, USA:  Trinity Medical Center.  Arkistoitu 15.7.2014. Viitattu 16.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Koiran anaalirauhasten tyhjennys *Lemmikille.com*. Viitattu 12.04.2014.
3. ↑  Anaalirauhaset ja niiden ongelmat Univet.  Arkistoitu 12.3.2014. Viitattu 12.04.2014.
4. ↑  Koiran anaalirauhanen ja anaalirauhastulehdus *elainlaakariin.fi*. elainlaakariin.fi.  Arkistoitu 10.4.2014. Viitattu 12.04.2014.
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin Kreikan kaupunkien linnavuoria. Sanojen Akropolis ja Akropoli muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Ateenan Akropolis.
**Akropolis** (m.kreik. ἀκρόπολις, "yläkaupunki") oli monissa antiikin Kreikan kaupungeissa linnavuoren nimitys. Alkujaan akropoliilla sijaitsi usein hallitsijoiden linnoja tai linnoituksia, jonne myös alakaupungissa asuva kansa pystyi pakenemaan vihollisen uhatessa. Akropoliilla sijaitsi usein kaupungin suojelijana pidetyn jumalan temppeli ja muita merkittäviä pyhäköitä. Tunnetuin akropolis on Ateenan Akropolis, josta kehittyi ajan mittaan tärkeä uskonnollinen keskus ja Ateenan mahdin symboli.

Akropoliita
-----------

* Akrokorintti, Korintti
* Akropolis, Ateena
* Akropolis, Lindos
* Akropolis, Rhodos
* Kadmeia, Theba
* Larissa, Argos

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἀκρόπολις *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akropolis** Wikimedia Commonsissa
Kitkanopeus on määritelmänsä mukaan {\displaystyle u\_{\*}={\sqrt {\frac {\tau \_{0}}{\rho }}}={\sqrt {-{\overline {u^{\prime }w^{\prime }}}}}}, jossa {\displaystyle \tau \_{0}} on liikemäärän vuo. Kitkanopeuden yksikkö on {\displaystyle {\frac {m}{s}}}, mutta se ei ole todellinen nopeus, vaan skaalasuure pintakerroksessa.

Neutraalissa stationäärisessä pintakerroksessa potentiaalilämpötila \theta on vakio korkeuden suhteen. Tällaisessa pintakerroksessa ei esiinny nostevoimia ja myös kinemaattinen lämmönvuo {\displaystyle {\overline {w^{\prime }\theta ^{\prime }}}}= 0. Tuuliprofiili neutraalissa ilmakerroksessa noudattaa logaritmista tuulilakia, eli tuulen nopeus u korkeuden z funktiona on {\displaystyle u(z)={\frac {u\_{\*}}{k}}ln({\frac {z}{z\_{0}}})}, jossa z\_{0} on rosoisuusparametri ja k Von Kármánin vakio (0,4). Rosoisuusparametrin yksikkö on m ja Karmanin vakio on dimensioton luku. Rosoisuusparametri kertoo pinnan aerodynaamisen rosoisuuden. Tyypillisiä arvoja ovat jäälle {\displaystyle 10^{-5}\,}, nurmikolle {\displaystyle 10^{-2}\,}, metsälle 1 ja Helsingin keskustalle 1,5. Siirroskorkeus {\displaystyle z\_{d}} tarvitaan, jos rosoisuuselementit ovat hyvin suuria. Se voidaan arvioida kaavalla {\displaystyle z\_{d}={\frac {2}{3}}z\_{H}}, jossa {\displaystyle z\_{H}} on rosoisuuselementin korkeus, esimerkiksi puun pituus. Vasta siirroskorkeuden yläpuolella alkaa vaikuttaa logaritminen tuulilaki.
Akronin taidemuseon vuonna 2007 valmistunut laajennusosa.
**The Akron Art Museum** on taidemuseo Akronin kaupungissa Yhdysvaltain Ohion osavaltiossa. Se perustettiin 1922 ja on vuodesta 2007 tunnettu itävaltalaisen arkkitehtiryhmän Coop Himmelbaun suunnittelemasta modernista laajennusosastaan.

Historiaa
---------

Taidemuseo aloitti vuonna 1922 taidekouluna nimellä The Akron Art Institute kaupungin kirjastorakennuksen kellarissa. Sen opettajina toimivat pariskunta Edwin Coupland Shaw ja Jennifer Bond Shaw.

Kokoelmat
---------

The Akron Art Museum käsittää 1 900 neliömetriä näyttelytilaa, ja sen kokoelmiin kuuluu kuvataidetta vuodesta 1850 alkaen. Museossa pidetään myös vierailevia näyttelyitä yhdysvaltalaisista ja kansainvälisisistä kokoelmista.

Museon vanha osa on uusrenessanssityylinen rakennus vuodelta 1899. Museon vanhimman taiteen kokoelmat on sijoitettu siihen. Omat salinsa on omistettu 1800–1900-luvun vaihteen realismille, amerikkalaiselle impressionismille, modernismille, Ohion osavaltion taideteoksille vuosilta 1910–1950 sekä yksi sali koillis-Ohiosta kotoisin olevalle William Sommerille.

Vuotta 1950 uudemmat teokset on sijoitettu moderniin, vuonna 2007 valmistuneeseen Knight Building -rakennukseen,joka toteutettiin kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun voittajan, itävaltalaisen Coop Himmelb(l)au-ryhmän suunnitelman mukaisesti. Esillä on postmodernia maalausta ja veistoksia ja teoksia muiden muassa Chuck Closelta ja Andy Warholilta. Laajennusosan toinen kerros on varattu kiertäville näyttelyille.

Lähteet
-------

1. ↑  Akron Art Museum - Museum History (Arkistoitu – Internet Archive).
2. ↑  Edwin C. Shaw Bequest
3. 1 2  Akron Art Museum - Museum Collection: On View Now (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Akron Art Museum - Architecture (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akron Art Museum**.
* Taidemuseon verkkosivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Akron Art Museum
**Damaskoksen portti** on Jerusalemin vanhankaupungin muuriin kuuluva portti muurin pohjoisosassa. Portti tunnetaan vähintään roomalaiskaudelta toiselta vuosisadalta jaa. lähtien. Roomalainen portti raunioitui myöhemmin ja nykymuotoisen portin suunnitteli Osmanisulttaani Suleimanin hoviarkkitehti Sinan 1500-luvun alkupuoliskolla. Nykyisin se on suojeltu historiallinen kohde.

Historia
--------

Havainnollistus vanhasta roomalaisesta portista.
Portti vuonna 1920.
Nykyinen portti on ollut aikanaan varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolella. Juudean kuningas Herodes alkoi laajentamaan kaupunkia kohti pohjoista ja uusien asuinalueiden suojaksi rakennettiin muuria. Joidenkin tutkijoiden mukaan ensimmäisen portin nykyisen paikalle on saattanut rakennuttaa Herodes Agrippa toisella vuosisadalla eaa. Vanhankapungin pohjoismuuri on kuitenkin tiettävästi peräisin vasta Rooman valtakunnan kaudelta. Roomalainen portti rakennettiin varhain ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Rooman keisari Hadrianus päätti hävittää Jerusalemin vierailtuaan kaupungissa vuonna 130. Vanhan tilalle rakennettiin uusi roomalaistyylinen kaupunki, joka sai roomalaisen nimen Aelia Capitolina. Damaskoksen eli silloisen Neapoliksen portilta sisään kaupunkiin avautui korkean pylvään koristama ympyrämäinen tila, jolta lähti kaksi forumeille johtavaa pääkatua. 300- tai 400-luvulla portista tehtiin osa kaupunginmuuria ja sitä käytettiin edelleen Bysantin valtakunnan kaudella, sekä varhaisella islamilaisella kaudella.

Ristiretkeläiset valtasivat Jerusalemin vuonna 1099. Tuhoutuneita muureja jälleenrakennettiin. Damaskoksen portti oli pääkäytävä kaupunkiin pohjoisesta. Myöhemmin kaupunginmuurit menettivät merkitystään ja ne alkoivat raunioitua. Aluetta tuolloin hallinnut Osmani-valtion sulttaani Suleiman Suuri määräsi kaupungin uudet linnoitustyöt vuoden 1535 paikkeilla. Sulttaanin hoviarkkitehti Sinan suunnitteli nykyisen kaltaisen suuren portin. Portissa olevan kaiverroksen mukaan sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1538. Sinanin suunnittelema portti perustui vanhan roomalaisen portin raunioihin. Aikaisemmat keskiaikaiset vaikutteet jätettiin pois. Portti on edelleen Sinanin suunnittelemassa muodossa, eikä siihen sittemmin tehty suurempia muutoksia.

Damaskoksen portista ja kaupunginmuureista tuli suojeltu historiallinen kohde Yhdistyneen kuningaskunnan mandaattihallinnon aikana. Läheltä purettiin 1800-luvun rakennuksia ja portille perustettiin uutta- ja vanhaakaupunkia erottava aukio. Jerusalemin kasvaessa myöhemmin sen lähelle on rakennettu uudestaan nykyaikaisempia rakennuksia. Sittemmin portilla on tehty arkeologisia kaivauksia, joissa on esimerkiksi paljastettu vanhan roomalaisen portin jäänteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Damascus Gate Section Israel Antiquities Authority. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Simon Sebag Montefiore: "14. Aelia Capitolina 70-312 jKr.", *Jerusalem : kaupungin elämäkerta*. Suomentanut Otto Lappalainen. WSOY, 2011. ISBN 978-951-0-39328-4.
3. ↑  Jerusalem captured in First Crusade *History.com*. A&E Television Networks. Viitattu 16.5.2021. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo matematiikan käsitteestä. Vuodevaatteesta kerrotaan artikkelissa Peitto.*
Matematiikassa joukon A\, **peite** on kokoelma joukkoja, joiden yhdisteen osajoukkona on A\,. Formaalisti muotoillen: jos X\, on joukko ja A\, sen osajoukko, niin kokoelma {\displaystyle {\mathcal {F}}\subset {\mathcal {P}}(X)} on joukon A\, peite, jos

{\displaystyle A\subset \bigcup \_{B\in {\mathcal {F}}}B}.
Peite on *äärellinen* tai *numeroituva*, jos siinä on äärellinen tai numeroituva määrä alkioita eli joukkoja. Peite on *avoin*, jos sen kaikki joukot ovat avoimia joukkoja. 

Peitteen käsite on hyödyllinen erityisesti topologiassa ja mittateoriassa. Esimerkiksi topologiassa joukon kompaktius määritellään yleisesti peitteiden avulla: joukko on *kompakti*, jos sen jokaisella avoimella peitteellä on äärellinen osapeite. Toisin sanoen joukkoa A\, kutsutaan kompaktiksi jos sen jokaisella avoimella peitteellä {\displaystyle {\mathcal {F}}}on äärellinen osajoukko eli {\displaystyle {\mathcal {F}}'\subset {\mathcal {F}}}, joka jo peittää A\,:n. Mittateoriassa peitteen käsite esiintyy mm. Lebesguen ulkomitan konstruktiossa ns. *Lebesguen peitteen* muodossa.

Lähteet
-------

* Väisälä, Jussi: *Topologia I, 5. korjattu painos*. Helsinki: Limes ry, 2012. ISBN 978-951-745-216-8.

#### Viitteet

1. 1 2   Jalava, Väinö: *Moderni analyysi I*, s. 24. Tampere: Tampereen teknillinen korkeakoulu, 1976. ISBN 951-720-223-7.
2. ↑  Väisälä 2012, 103

Kirjallisuutta
--------------

* Lipschutz, Seymour: *General Topology*. McGraw-Hill, 1965. ISBN 0-07-037988-2.
**Benjamin Becker** (s. 16. kesäkuuta 1981 Merzig) on saksalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut maailmanlistalla sijalla 38.

Becker on vuonna 2005 alkaneella ammattilaisurallaan yltänyt kerran ATP-turnauksen loppuotteluun, Bangkokissa 2007. Tiellään loppuotteluun hän voitti muun muassa Carlos Moyàn ja Tomáš Berdychin. Loppuottelussa hän hävisi Dmitri Tursunoville eräluvuin 2–6, 1–6. Ensimmäisen ATP-turnauksensa Becker voitti 's-Hertogenboschissa 2009. Turnaukseen karsintojen kautta selviytynyt Becker voitti toisella kierroksella Fernando Verdascon ja välierissä Rainer Schüttlerin. Finaalissa hän voitti Raemon Sluiterin lukemin 7–5, 6–3.

Grand Slam -turnauksissa Becker on kerran yltänyt neljännelle kierrokselle. Tämä tapahtui Yhdysvaltain avoimissa 2006, jolloin hän voitti ensin Filippo Volandrin, sitten Sébastien Grosjeanin ja kolmannella kierroksella Andre Agassin eräluvuin 7–5, 6–7(4), 6–4, 7–5. Tuo ottelu jäi Agassin ammattilaisuran viimeiseksi. Neljännellä kierroksella Becker hävisi Andy Roddickille luvuin 3–6, 4–6, 3–6. Toiselle kierrokselle hän on yltänyt Wimbledonissa 2006 voitettuaan Juan Ignacio Chelan ja samassa paikassa vuonna 2008 voitettuaan neljänneksi sijoitetun Nikolai Davydenkon. Wimbledonissa 2009 hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan Roko Karanušićin. Toisella kierroksella hän hävisi Jürgen Melzerille.

Aiheesta muualla
----------------

* Benjamin Beckerin tiedot ATP:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
**Didier Hoyer** (s. 3. helmikuuta 1961 Boulogne-sur-Mer) on ranskalainen ratameloja ja olympiamitalisti.

Hoyer edusti Ranskaa kolmissa kesäolympialaisissa. Los Angelesissa 1984 hän saavutti olympiapronssia 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa parinaan Éric Renaud. Sama pari jäi kanadalaiskaksikon 500 metrillä neljänneksi 0,01 sekunnin erolla pronssia voittaneeseen Espanjan kaksikkoon. Soulin olympialaisissa 1988 Hoyer sijoittui yhdessä Pascal Sylvozin kanssa 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa kahdeksanneksi. Neljä vuotta myöhemmin Hoyer saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa parinaan Olivier Boivin. Kanadalaiskaksikon 500 metrillä sama pari sijoittui kuudenneksi.

Hoyer saavutti kanadalaiskaksikon kilpailuissa neljä MM-hopeaa Plovdivissa 1989, Pariisissa 1991 ja Kööpenhaminassa 1993 sekä kanadalaisyksikön ja -kaksikon kilpailuissa kaksi MM-pronssia Montrealissa 1986 ja Pariisissa 1991. Välimeren kilpailuissa hän saavutti kaksi kultamitalia Ateenassa 1991.

Hoyer edusti Boulogne Canoë Kayak -seuraa. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen ja painaa 77 kilogrammaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Didier Hoyer *Olympedia*. Viitattu 30.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Canadian Doubles, 500 metres, Men *Olympedia*. Viitattu 30.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Medal Winners Olympic Games and World Championships Since 1936 ICF.  Arkistoitu 6.4.2012. Viitattu 30.5.2021.
Didier Pitre
**Joseph George Didier "Cannonball" Pitre** (1. syyskuuta 1883— 29. heinäkuuta 1934) oli kanadalainen ammattijääkiekkoilija. Hänen lisänimensä oli "Cannonball". Yhtenä Montreal Canadiensin ensimmäisistä pelaajista, Pitren kanadanranskalainen tausta vaikutti siihen, että hänen ketjukaverinsa saivat lempinimen *Flying Frenchmen*, jonka antamiseen vaikutti hänen huomattava luistelunopeutensa. Canadiensin lisäksi Pitre ehti edustaa useita seuroja sellaisissa sarjoissa kuin International Professional Hockey League ja Pacific Coast Hockey Association. Mainiona maalintekijänä Pitre auttoi Canadiensia voittamaan sen ensimmäisen Stanley Cupin vuonna 1916.

Saavutuksia
-----------

* Valinta Hockey Hall of Fameen vuonna 1963

Lähteet
-------

1. ↑  Ice Hockey Players in Sports History *OnThisDay.com*. Viitattu 25.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* LegendsOfHockey Pitrestä
* Pelaajaprofiili NHL:n sivuilla
* Didier Pitre The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)