recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaakkiman Sanomat** on Jaakkiman silloisessa suurpitäjässä Karjalassa vuosina 1906–1960 ilmestynyt paikallislehti. Lehden toiminta alkoi uudestaan vuonna 1989, kun Jaakkiman Yhteiskoulun seniorit alkoivat julkaista saman nimistä perinnelehteä. Perinnelehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa parillisina kuukausina. Vuonna 2014 sen painos oli 2200 kappaletta. Perinnelehden päätoimittaja on Tea Itkonen.

Perinnelehti
------------

*Jaakkiman Sanomat* on nykyisten Lahdenpohjan, Jaakkiman ja Lumivaaran, mutta nykyään myös Sortavalan seudun perinteitä ja karjalalaista kulttuuria vaaliva pitäjälehti. Pitäjälehden kustantaja on Jaakkiman Seudun perinneyhdistys ry, jonka jäseninä ovat alueen säätiöt Jaakkima-Säätiö, Lumi-Säätiö ja pitäjäyhdistykset Jaakkimalaisten seura ry ja Lumivaara-Seura ry Etelä-Pohjanmaalla sekä Etelä-Suomen Lumivaaralaiset ry ja Suur-Jaakkimalaiset ry Helsingin seudulla. Alueen sukuseuroista Kaartisten sukuseura ry on kustannusyhdistyksen jäsen.

Perinnelehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa, parillisten kuukausien 8. päivänä, 20-sivuisena tabloid-lehtenä. Lehden levikki on 2200 kpl.. Lehden kotisivulla julkaistaan makupaloja paperilehdestä ja tärkeimmät ajankohtaistiedot, lukijamatkoista ja kustantajayhdistysten toiminnasta sekä alueen kyläkirjahankkeista. Lehden kotisivulta löytyy myös tietoa alueen sukuseuroista ja linkit pitäjäsivuille.

### Perinnelehden päätoimittajat

* Eero Lehelä 1989–1999,
* Irma Sinerkari 2000–2007,
* Riitta Reuhkala 2008–2010,
* Tea Itkonen 2011–

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakkiman Sanomat (Jaakkiman sanomien Facebook-kuvaus) *facebook.com*. Facebook. Viitattu 15.12.2014.
2. 1 2  Jaakkiman-Sanomat mediakortti 2014 *jaakkimansanomat.fi*.  2014.  Arkistoitu 15.12.2014. Viitattu 15.12.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Aarno Kaartinen, Tea Itkonen, Irma Sinerkari: *Jaakkiman sanomat 100 vuotta : uutisointia lukijoiden ehdoilla 1906-2006*. Jaakkiman seudun perinneyhdistys, 2006. ISBN:952-92-0442-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden Facebook-sivut
**Veijo Ullakko** (s. 4. syyskuuta 1954 Kannus)  on suomalainen iskelmälaulaja, joka keikkaili Wolters-yhtyeen laulusolistina. Ullakko levytti 1970-luvun jälkipuoliskolla Satsanga Recordsille noin viisikymmentä esitystä. Sama levy-yhtiö julkaisi myös Ullakon tähän mennessä ainoan pitkäsoiton *Kuluneen siniset*.

Ullakko tekee tanssikeikkoja vielä oman orkesterin kanssa. Hänen tuotannostaan ilmestyi syyskuussa 2013 cd-julkaisu *Kuluneen siniset*, joka sisälsi samannimisen albumin sekä kaksitoista muuta levytystä. Ullakon kappale "Kauhee rikos" on mukana vuonna 2015 ilmestyneellä kokoelmalevyllä *Riman alta ja ohi maalin – Suomi-iskelmän hurjimmat harhalaakit*.

Veijo Ullakko on myös yrittäjä, jolla on vuodesta 1986 ollut Kokkolassa musiikkiliike Kokkolan laitevälitys Oy.

Diskografia
-----------

* Kuluneen siniset (1976)

Lähteet
-------

1. ↑  Latva, Tony ja Tuunainen, Petri: *Iskelmän tähtitaivas*. WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3.
2. ↑  Kokkolalainen Veijo Ullakko on pitkänlinjan muusikko sekä yrittäjä, joka todenteolla tietää musiikkibisneksestä: "Olen noussut lavalle noin 4300 kertaa joten tiedän hyvin, mitä touhua muusikkous on ja mitä kaikkea se pitää sisällään – hyvässä ja pahassa" *keskipohjanmaa.fi*. Keskipohjanmaa. Viitattu 19.5.2021.
3. ↑  Kokkolan laitevälitys Oy:n kotisivut Kokkolan laitevälitys Oy.  Arkistoitu 11.8.2019. Viitattu 19.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Veijo Ullakko Rocket Recordsin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Veijo Ullakon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Rama III:n patsas.
**Jessadabodindra** (**Rama III**) (31. maaliskuuta 1788 – 2. huhtikuuta 1851) oli Thaimaan kolmas Chakri-dynastian kuningas vuosina 1824–1851. Hänen kaudellaan ryhdyttiin suhteisiin Euroopan maiden kanssa ja solmittiin kauppasopimukset Ison-Britannian ja Yhdysvaltain kanssa. Naapurimaitaan kohtaanThaimaa harjoitti aggressiivista ulkopolitiikkaa: vuonna 1829 Laos valloitettiin ja vuonna 1844 Kambodža joutui Thaimaan suojelukseen.

Kuningas rakennuttajana ja taiteiden suosijana
----------------------------------------------

Rama III:n aikaa leimaavat monet suuret rakennushankkeet. *Wat Arunin* eli Auringonnousun temppelin torni eli prang rakennettiin nykyiseen 67 metrin mittaan vuonna 1827. Se on lajissaan suurin Thaimaassa. Kuningas rakennutti yhdeksän luostaria, palatseja sekä laajensi kuuttakymmentä uskonnollista rakennusta. Hänen viehtymyksensä kiinalaiseen taiteeseen näkyy rakennuksissa ja aikaa on kutsuttu kiina-maniaksi. Paitsi rakennuksissa, kiinalainen vaikutus näkyi myös puutarhojen suunnittelussa. Myös maalaustaiteen kultakausi ajoittuu Rama III:n viimeisiin hallitusvuosiin. Hovimusiikki monipuolistui ja *pi phat* -orkesterit laajenivat ja kehittyivät virtuoosisemmiksi.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.
* Petersen, K.: *Ihmiskunnan ajantieto*. Suomeksi toimittanut Antero Manninen ja Pentti Papunen. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1965.

### Viitteet

1. ↑  Petersen, s. 605
2. ↑  Petersen, s. 606
3. ↑  Petersen, s. 609
4. ↑  Petersen, s. 623
5. ↑  Heikkilä-Horn, s. 226
6. ↑  Heikkilä-Horn, s. 237 ja 239
7. ↑  Heikkilä-Horn, s. 227
8. ↑  Heikkilä-Horn, s. 231
9. ↑  Heikkilä-Horn, s. 233


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**David Don** (1799/1800–1841) oli skotlantilainen kasvitieteilijä.

David Donilla oli viisi veljeä sekä yksi sisar, ja hänen isänsä George Don oli taimistonhoitaja. Vuonna 1802 George Donista tuli Edinburghin kasvitieteellisen puutarhan yli-intendentti.

David Don muutti nuorena Lontooseen. Siellä hänen ensimmäisiä työtehtäviään oli toimia kasvitieteilijä Aylmer Bourke Lambertin henkilökohtaisena kirjastonhoitajana. Lambertilla oli suuri henkilökohtainen kirjasto sekä herbaario. Lambertin kirjastonhoitajana toimimisen myötä Don pääsi Linnean Societyn kirjastonhoitajaksi ja hän toimi tässä tehtävässään lähes 20 vuotta. 35-vuotiaana Donista tuli Lontoon King's Collegen ensimmäinen kasvitieteen professori. Vähän aikaa professuurinsa aloittamisen jälkeen hänen kaulastaan löydettiin kuitenkin pahalaatuinen kasvain, ja Don kuoli vuonna 1841 vähän ennen syntymäpäiväänsä.

David Donista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä **D.Don**.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Don *The Daily Gardener*.  8.12.2020. Viitattu 4.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* JSTOR Global Plants: Don, David (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruandan sisällissota** käytiin vuosina 1959–1961 Ruandassa. Sodassa olivat vastakkain hutut ja tutsit.

Ruanda oli alun perin osa Saksan Itä-Afrikkaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Belgia sai Ruandan ja Burundin alueet hallittavakseen Kansainliiton mandaattialueena. Toisen maailmansodan jälkeen Ruanda ja Burundi muodostivat YK:n alaisen Ruanda-Urundin huoltohallintoalueen, jota Belgia hallinnoi edelleen. Alueella olivat vallassa tutsit, vaikka he olivatkin vähemmistö alueen väestössä. Belgia myönsi alueelle itsehallinnon 1950-luvun lopulla. Alueen väestön alistettu enemmistö, hutut, kuitenkin koki, että heillä ei ollut tarpeeksi valtaa ja marraskuussa 1959 hutut aloittivat kapinan tutseja vastaan. Seurasi sisällissota, jossa twat tukivat tutseja. Sota oli enimmäkseen veristä heimosodankäyntiä ja se päättyi hutujen voittoon.

Ruandalaiset äänestivät kuningasvallan tulevaisuudesta YK:n valvomassa kansanäänestyksessä vuonna 1961. Yli 80 % äänestäjistä kannatti monarkiasta luopumista ja tutsi-kuningas syrjäytettiin. Ruandasta tuli tasavalta ja yli 150 000 tutsia pakeni maasta.

Ruanda itsenäistyi vuonna 1962. Taistelut jatkuivat vuonna 1963, kun maastapaenneet tutsit hyökkäsivät Ruandaan. Hutut torjuivat hyökkäyksen ja tappoivat hyökkäyksen seurauksena monia tutseja. Hutut torjuivat tutsien hyökkäyksen myös vuonna 1964.

Lähteet
-------

* Childs Kohn, George: *Dictionary of Wars*, s. 409. Facts on File, 1999. ISBN 0-8160-4157-1.
**David Donato** (21. maaliskuuta 1954 – 2. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hänet oli Black Sabbathin laulajaehdokas ja White Tiger -yhtyeen perustaja.  Hän teki myös mallintöitä. 

David Donato liittyi Black Sabbathiin kesällä 1984 ja vaikutti yhtyeessä noin puoli vuotta. Tänä aikana yhtye levytti useita demoja, ja tästä kokoonpanosta tehtiin juttu Kerrang-lehteen. Lehtijuttua on vuosien aikana pidetty virheellisesti syynä Donaton erottamiseen yhtyeestä, mutta todellisuudessa Tony Iommi hajotti Black Sabbathin vuoden 1984 lopussa Geezer Butlerin lähdettyä ja siirryttyä soolouralle. 

Tämän jälkeen Donato lauloi jonkin aikaa Geezer Butlerin sooloprojektissa jonka jälkeen hän perusti Kiss-yhtyeestä tutun kitaristi Mark St. Johnin kanssa White Tiger -yhtyeen, joka julkaisi yhden heikosti menestyneen albumin. 

Ennen kuolemaansa Donato lauleskeli silloin tällöin klubeilla ja rakenteli moottoripyöriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Falleció David Donato, uno de los vocalistas que tuvo Black Sabbath. Cuartelmetal.com. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Assyriska FF** (**Assyriska FF i Södertälje**, Syyrian kielellä ܐܣܝܪܝܣܟܐ ) on vuonna 1974 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Södertäljessä. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonassa. Seuralla on myös laaja-alaista junioritoimintaa kaikkiaan 25 joukkueen muodossa.

Historia
--------

Assyriskan perustivat vuonna 1971 Lähi-idästä lähtöisin olevat assyrialaiset maahanmuuttajat. Se aloitti pelaamisen puulaakisarjassa, mutta nousi vaiheittain yhä korkeamalle sarjaportaikossa. Kaudella 1989 seura pelasi vielä IV-divisioonassa, mutta siitä se nousi nopeasti I-divisioonaan (silloin Ruotsin toiseksi korkein sarjataso) vuonna 1992. 

Vuonna 2004 joukkue sijoittui Superettanissa kolmanneksi ja sai karsia Allsvenskanin sijalle 12 päättyneelle Örgryte IS:tä vastaan. Assyriska FF voitti kotona 2-1, mutta hävisi vieraissa 0-1, joten Örgryte IS säilytti paikkansa Allsvenskanissa. Jalkapalloliiton lisenssilautakunta päätti kuitenkin ettei Örebro SK:n talous noudattanut pääsarjassa pelaamiselle asetettuja ehtoja, joten seuran paikkaa annettiin Assyriska FF:ille. Assyriskan putosi ensimmäisen kauden jälkeen takaisin Superettaniin.

Saavutukset
-----------

* Ruotsin cupin loppuottelussa 2003 (tappio IF Elfsborgille 0-2)
* Yksi kausi Allsvenskanissa (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Historik - Assyriska FF Assyriska FF i Södertälje.  Arkistoitu 27.7.2008. Viitattu 27.7.2008. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Assyriska FF i Södertäljen viralliset sivut (ruotsiksi)
* Zelge Fans, virallinen kannattajayhdistys (ruotsiksi)
**Akvitanianhauki** (*Esox aquitanicus*) on haukien heimon kalalaji, joka kuvattiin tieteellisesti vuonna 2014. Sitä tavataan Ranskan lounaisosien vesistöissä, ja hauesta sen erottaa erityisesti lyhyemmän kuononsa perusteella.

Kuvaus
------

Akvitanianhauki on muiden haukien tapaan solakka ja pitkänomainen petokala. Sen erottaa hauesta (*E. lucius*) ja italianhauesta (*E. cisalpinus*) lyhyemmästä kuonosta.

Akvitanianhauen kylkien väritys on harmaasta keltavihreään. Niissä on 16–30 vaaleaa, vinoa pystyjuovaa, jotka erottuvat nuorilla yksilöillä selvästi. Suurimmilla yksilöillä juovat ovat useimmiten muuttuneet epäsäännöllisiksi täpliksi. Evien väri vaihtelee keltaisesta oranssiin. Kala kasvaa toista metriä pitkäksi.

Levinneisyysalue
----------------

Akvitanianhaukea tavataan Ranskassa Atlanttiin laskevissa vesistöissä. Sitä on löydetty Charenten, Dordognen, Eyren ja Adourin vesistöistä. Sitä on todennäköisesti myös Garonnen ja mahdollisesti myös Sèvre niortaisen ja Loiren vesistöissä. Mouriscotjärvi on eteläisin paikka, jossa lajia on nähty.

Luokitus
--------

Ranskalainen tutkijaryhmä kuvasi *E. aquitanicus* -lajin ensi kertaa tieteellisesti vuonna 2014. Ranskan päävesistöistä 1800-luvulla ja 2000-luvulla otettujen näytteiden morfologisten ja DNA-tuntomerkkien perusteella he erottivat kolme haukilajia, hauen, siitä hiljattain erotetun *Esox cisalpinus* -lajin (italianhauki) ja kolmannen, aiemmin tuntemattoman lajin. Akvitanianhauki voi risteytyä tavallisen hauen kanssa lajien esiintyessä yhdessä.

Lajinimi viittaa Ranskan Akvitanian alueeseen.

Lähteet
-------

* Denys, Gaël Pierre Julien & Dettai, Agnès & Persat, Henri & Hautecœur, Mélyne & Keith, Philippe: Morphological and molecular evidence of three species of pikes Esox spp. (Actinopterygii, Esocidae) in France, including the description of a new species.  *Comptes Rendus Biologies*, 2014, 337. vsk, s. 521–534.  Elsevier Masson SAS. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.7.2017.  (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  Akvitanianhauki - *Esox aquitanicus* laji.fi Suomen Lajitietokeskus
2. ↑  Denys et al. s. 529.
3. ↑  Denys et al. s. 530.
4. 1 2 3  Denys et al. s. 531.
5. 1 2 3  Sergio Prostak: Aquitanian Pike: New Fish Species Discovered in France *Sci-News.com*.  30.8.2014. Viitattu 30.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q18020044
* BOLD: 645998
* CoL: 3BHXF
* EoL: 43640133
* FishBase: 67505
* GBIF: 7832748
* iNaturalist: 506432
* NCBI: 1549765
* WoRMS: 864782
* ZooBank: 270CE012-632C-4529-8365-BF95F92054AB

 |

 |
Akvamariinikiteitä
**Akvamariini** (Be3Al2Si6O18) on jalokivi, joka kuuluu smaragdin ja beryllin tavoin berylliryhmään. Sen Mohsin kovuus on 7,5–8 ja sen ominaispaino on 2,67–2,71. Akvamariinin väri vaihtelee vaaleansinisestä tummansiniseen ja sinivihreään. Kiven värin aiheuttaa rauta. Akvamariini muodostaa usein suuria, pylväsmäisiä kiteitä, joissa saattaa olla naarmuja kiven haurauden vuoksi. Lukuisien sulkeumien takia akvamariineissa esiintyy joskus kissansilmäilmiö tai tähti-ilmiö.

Akvamariinin voi sekoittaa topaasiin, safiiriin ja spinelliin. Aidossa jalokiveksi kelpaavassa akvamariinissa ei ole harmaata tai violettia värisävyä. Myös sen kiilto on voimakkaampi kuin edellä mainituissa kivissä. Markkinoilla on myös synteettistä akvamariinia, joka on itse asiassa sinistä synteettistä spinelliä.

Hiottu akvamariini
Akvamariinia hiottaessa pyritään leikkaamaan kivi paksulti kiven hennon värin vuoksi. Sinistä väriä voidaan voimistaa lämpökäsittelyllä. Vihertävillä akvamariineilla on tapana haalistua auringonvalossa.

Historia
--------

Latinan kielestä tuleva nimi tarkoittaa merivettä. Ensimmäistä kertaa nimeä akvamariini käytti Boetius De Boodt vuonna 1604. Historian aikana akvamariinia on käytetty muun muassa kruununkalleuksissa, silmälasien linsseissä ja ehtoollisastioiden ikkunoina. Useilla akvamariinikiteillä on oma historiansa ja nimensä. Ennen uskottiin, että akvamariini on ystävällisyyden ja oikeudenmukaisuuden kivi. Se oli myös merenkulkijoiden onnenkivi.

Esiintyminen
------------

Akvamariineja löydetään pegmatiiteista ja jokisorista. Sitä esiintyy kaikilla mantereilla. Tärkein esiintymä on Brasilian Minas Gerais, jossa akvamariinin emäkivinä ovat pegmatiitit ja karkearakeiset graniitit. Suurin löydetty akvamariini löytyi vuonna 1910 Minais Geraisista. Kide painoi 110,5 kg, oli 49 cm pitkä ja sen halkaisija oli 42 cm. Akvamariinia esiintyy myös mm. Burmassa, Madagaskarilla, Irlannissa, Norjassa, Namibiassa ja Kiinassa. Kuuluisat Uralin esiintymät on jo louhittu loppuun.

Katso myös
----------

* Berylli
* Smaragdi
* Morganiitti
* Bixbiitti
* Heliodori
* Gosheniitti

Lähteet
-------

* Hankin, Rosie: Rocks, Crystals, Minerals. Knickerbocker (1998). ISBN 1-57715-063-5.
* Dud´a, Rudolf & Rejl, Luboš: Jalokivien maailma. WSOY (1998). ISBN 951-0-22706-4.
* Darling, Peter: Crystals. Chartwell Books, Inc. (1998). ISBN 0-7858-0945-7.
* Schumann, Walter: Jalokivet ja korukivet. Otava (1996). ISBN 951-1-10837-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Schumann, Walter, 1989: Jalokivet ja korukivet Otava, Keuruu. (ISBN 951-1-10837-9)

Aiheesta muualla
----------------

* Mindat: Aquamarine (englanniksi)
* Gemdat.org: Aquamarine (englanniksi)

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **akvamariini**.
**Margitin silta** on Tonavan yli kulkeva holvisilta Budapestissa Unkarissa. Silta yhdistää Pestin Pyhän Tapanin kaarikadun ja Budan Margitin kehäkadun, ja sen kautta pääsee myös Margitinsaarelle.

Historia
--------

Margitin silta oli Budapestin toinen silta Ketjusillan jälkeen. Sen rakentamiseksi järjestettiin vuonna 1871 suunnittelukilpailu, jonka voitti ranskalainen arkkitehti Ernest Goüin. Sillan rakennustyöt alkoivat 1872 ja se avattiin liikenteelle 30. huhtikuuta 1876. Sillalta ei ollut vielä silloin yhteyttä Margitinsaareen, koska sillan ja saaren välinen etäisyys oli suurempi kuin nykyään. Tonavan sääntelyn yhteydessä 1800-luvun lopulla Margitinsaarta laajennettiin, ja yhdyssilta Margitinsillan ja saaren välille rakennettiin vuosina 1899–1900.

Vuonna 1879 sillan yli alkoi liikennöidä hevosvetoinen raitiotie, joka muuttui sähköiseksi 1894. Vuonna 1920 sillan kannen puupalkit korvattiin kivillä. Kun lisäksi liikenne kasvoi, siltaa vahvistettiin ja levennettiin vuosina 1935–1937 ja se muutettiin nelikaistaiseksi.

Toisen maailmansodan aikana marraskuussa 1944 sillan Pestin-puoleiset pilarit tuhoutuivat räjähdyksessä. Räjähdys tapahtui epäselvissä olosuhteissa iltapäiväruuhkan aikaan, ja se vaati paljon ihmisuhreja. Perääntyvät saksalaiset räjäyttivät sillan Budan-puoleisen osan helmikuussa 1945. Sodan jälkeen Margitinsilta saatiin käyttöön toisena Budapestin silloista. Sen eteläiset kaistat avattiin liikenteelle marraskuussa 1947 ja koko silta 1. elokuuta 1948.

Rakenne
-------

Margitinsillassa on seitsemän pilaria: yksi keskellä, kaksi rannoilla ja neljä niiden välissä. Pilareissa on patsaat, jotka on veistänyt ranskalainen kuvanveistäjä Thabard vuonna 1874. Sillassa on keskuspilarin kohdalla 30 asteen käännös, jotta pilarit olisivat suorassa Tonavan kummankin haaran virtaukseen nähden. 

Sillalla on neljä ajokaistaa, kaksi raitiotietä niiden välissä ja jalkakäytävät kummassakin reunassa. Sillan yli kulkevat raitiotielinjat 4 ja 6. Sillan puolivälissä on raitiovaunupysäkki ja yhdyssilta Margitinsaareen.

Lähteet
-------

* Margaret Bridge/Budapest *Bridges of Budapest*. Viitattu 6.1.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Margitin silta**.
**Ruandan historia** käsittelee Ruandan historiaan liittyviä asioita. Pygmeihin kuuluvat Twat, jotka ovat eläneet metsästäjä-keräilijöinä ovat asuneet maassa esihistoriallisista ajoista saakka. Muita alueella esihistorian aikana eläneitä ihmisryhmiä ovat olleet urewe-kansa, joka eli viljelemällä durraa. Heillä oli saviesineiden ja raudan valmistustaito. Nykyisin maan valtosana olevat hutut tulivat alueelle noin tuhat vuotta sitten. Ensimmäiset tutsit tulivat alueelle todennäköisesti 1300-luvulla. Sekä hutuilla että tutseilla oli alueella pieniä valtakuntia 1400-luvulla. 1500-luvulla perustettiin nykyisen Ruandan keskiosaan tutsien hallitsema suurempi valtakunta. Tuon valtakunnan aikana hutut olivat maanviljelijöitä kun taas tutsit harjoittivat karjataloutta.

Eurooppalaisia alkoi tulla Ruandan alueelle 1800-luvun loppupuolella. 1880-90-lukujen aikana Saksa otti Ruandan hallintaansa, mutta osaltaan tutsit jatkoivat hallintoa. 1911 tapahtui hutujen kapina Ruandan pohjoisosassa, mikä tukahdutettiin saksalaisten ja tutsien toimesta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Belgia ja Iso-Britannia hyökkäsivät Saksan hallitsemille alueille, kuten Ruandaan. Sodan jälkeen Ruanda oli Belgian hallinnassa. Belgialainen hallintojärjestelmä lisäsi väestöryhmien erillisyyttä. 1959 hutujen ja tutsien välille syntyi konflikti, jonka myötä hutut tappoivat useita kymmeniä tuhansia tutseja. Ruanda itsenäistyi 1962. Tämän jälkeen kaikki tärkeät valtion virat olivat hutujen hallinnassa. Tutsit yrittivät kaapata vallan, mutta hutut torjuivat yrityksen ja heidän toimestaan tapahtui tutsien joukkomurha. 1990 maan paossa olleita tutsikapinallisia palasi Ruandaan ja heidän RPF-armeijan ja hallituksen joukkojen välille syntyi mellakka. Tilanne huipentui 1994, jolloin tapahtui Ruandan kansanmurha.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruanda *Globalis*.  10.4.2022. Suomen YK-liitto. Viitattu 22.7.2023.
2. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 149. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
Akvaporiinin rakenne
**Akvaporiinit** ovat integraalisia kalvoproteiineja, joiden avustamana vesi kulkeutuu nopeammin solukalvon läpi.

Rakenne
-------

Akvaporiini on tetrameeri eli se koostuu neljästä täysin samanlaisesta alayksiköstä, joissa kussakin on itsenäisesti toimiva vesikanavansa. Alayksiköt ovat vielä jakautuneet amino- ja karboksyyliterminaalisiin puoliskoihin, jotka sijaitsevat solukalvolla toisiinsa nähden vastakkaissuuntaisesti.

Akvaporiinien rakenteen selvittämisestä myönnettiin Nobelin kemianpalkinto Peter Agrelle vuonna 2003.

Toiminta
--------

Akvaporiineja on useammanlaisia ja ne eroavat aminohappojärjestyksensä mukaan. Erot vaikuttavat kanavan kokoon ja siihen minkälaisia molekyylejä ne päästävät lävitseen. 

Akvaporiini muodostaa positiivisesti varautuneiden aminohapposivuketjujen peittämän kanavan, joka selektiivisesti päästää vesimolekyylejä lävitseen jopa 3\*109 molekyyliä sekunnissa. Se ei kuitenkaan lainkaan läpäise protoneja, mikä johtuu sivuketjujen positiivisesta varauksesta. Jotkin akvaporiinit voivat kuitenkin läpäistä sähköisesti neutraaleja molekyylejä, kuten glyserolia ja ureaa. Kanavan rakenne estää vetysidosten muodostumisen vesimolekyylien välille. Molekyylit eivät täten voi kiinnittyä toisiinsa vaan kulkeutuvat yksitellen kanavan läpi, jolloin liike on nopeampaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Heino, Matti Vuento: *Solubiologia*. 2. uudistettu painos. WSOY, 2004. ISBN 951-0-28955-8. (suomeksi)
2. ↑  Tirri, R. Lehtonen, J. Lemmetyinen, R. Pihakaski, S. & Portin, P: *Biologian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2001. ISBN 951-1-17618-8.
3. 1 2 3  Nelson, David L. & Cox, Michael M.: *Lehninger Principles of biochemistry*. London: McMillan, 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteen termipankki: Akvaporiini
* University of Illinois Urbana-Champaign (UIUC): Structure, Dynamics, and Function of Aquaporins (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akvaporiini** Wikimedia Commonsissa
Alberto Palacion muistomerkki**Alberto de Palacio y Elissague** (24. tammikuuta 1856 Sare – 11. toukokuuta 1939 Getxo) oli espanjalainen insinööri ja arkkitehti. Hän oli niin sanotun "rauta-arkkitehtuurin" kannattaja ja teki yhteistyötä myös Gustave Eiffelin kanssa. Kuuluisimpina töinään Palacio suunnitteli Madridiin paviljonkeja sekä Atochan rautatieaseman. Hän suunnitteli myös Vizcayan sillan, joka oli maailman ensimmäinen laatuaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alberto de Palacio: Biografía *bilbao700.eus*.  Arkistoitu 8.7.2017. Viitattu 14.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alberto Palacio** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |

 |
**Rúben António Almeida Guerreiro** (s. 6. heinäkuuta 1994 Pegões, Montijo) on portugalilainen maantiepyöräilijä.

Guerreiro aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa Axeon-joukkueessa vuosina 2015–2016. Hän edusti Trek-Segafredoa 2017–2018, Katjuša-Alpecinia 2019, EF Pro Cycling / EF Education -tallia 2020–2022 ja on vuodesta 2023 ajanut Movistar Teamissa.

Guerreiro voitti Roccarasoon päättyneen yhdeksännen etapin Italian ympäriajossa 2020. Hän voitti myös mäkikirikilpailun ollen ensimmäinen portugalilainen arvopaidan voittaja Italian ympäriajon historiassa.

Saavutuksia
-----------

¨
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
Maantieajon nuorten Portugalin-mestaruus
2014
Volta a Portugal do Futuro, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
2015
Grande Prémio Liberty Seguros, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
2016
GP Palio del Recioto, voitto
Maantieajon alle 23-v. Portugalin-mestaruus
2017
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Bretagne Classic Ouest-France, kuudes
2018
Bretagne Classic Ouest-France, viides
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kuudes
2019
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 15. etapilla toinen
2020
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 9. etapin voitto
2021
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s
2022
Mont Ventoux Dénivelé Challenge, voitto
Vuelta a Burgos, pistekilpailun voitto
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
2023
Saudi Tour, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ruben Guerreiro *procyclingstats.com*. Viitattu 2.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ruben António Almeida Guerreiro *cyclingarchives.com*. Viitattu 9.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Tao Geoghegan Hart wins 2020 Giro d'Italia *cyclingnews.com*.  25.10.2020. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
**Margot Eskens** (12. elokuuta 1936 – 29. heinäkuuta 2022) oli saksalainen laulaja, joka oli suosituimmillaan 1950- ja 1960-luvuilla. Eskens voitti 1954 Polydorin järjestämän kykykilpailun kappaleella "Moulin Rouge" ja sai täten levytyssopimuksen. Eskens levytti ensimmäisen hittinsä "Ich möchte heut ausgehn" 1955. Vuosina 1956 ja 1957 Eskens levytti kaksi Saksan singlelistan ensimmäiseksi yltänyttä kappaletta, "Tiritomba" ja "Cindy, Oh Cindy". Eskens levytti myös useita menestyskappaleita duettona Silvio Francescon kanssa.

Eskens teki yhteistyötä tuottaja Kurt Feltzin kanssa vuoteen 1961. Eskens sijoittui kolmanneksi Saksan karsintana Eurovision laulukilpailuun 1962 toimineessa *Deutsche Schlager-Festspiele 1962* -laulukilpailussa kappaleella "Ein Herz, das kann man nicht kaufen". Eskens edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa 1966 kappaleella "Die Zeiger der Uhr" ja sijoittui jaetulle kymmenennelle sijalle 18 kilpailijan joukosta.

Eskens myi vuoden 1956 jälkeen 40 miljoonaa levyä. Hän oli naimisissa managerinsa Karl-Heinz Münchowin kanssa miehen kuolemaan 23. joulukuuta 2011.

Singlet
-------

* *Mutti, du darfst doch nicht weinen* (1955)
* *Ich möcht' heut' ausgehn* (1956)
* *Tiritomba* (1956)
* *Cindy oh, Cindy* (1957)
* *Bombalu* (1957)
* *So Wunderbar, So Fabelhaft* (1960)
* *Wenn Du Heimkommst* (1961)
* *Ein Herz, Das Kann Man Nicht Kaufen* (1962)
* *Marcel* (1963)
* *Ob In Bombay, Ob In Rio* (1963)
* *Mama* (1964)
* *Die Zeiger Der Uhr* (1966)

### Duettona Silvio Francescon kanssa

* *Alle schönen Frauen* (1958)
* *Du Bist Mir Lieber Als Die Andern* (1958)
* *Mondscheinpartie* (1959)

Lähteet
-------

1. ↑  Margot Eskens: Schlager-Star wird auf Melaten in Köln beerdigt *Express*.  5.8.2022. Viitattu 17.8.2022. (saksaksi)
2. ↑  Germany: Deutsche Schlager-Festspiele 1962 *eurovisionworld.com*. Viitattu 4.5.2022.
3. ↑  Luxembourg 1966 *eurovision.tv*. Viitattu 4.5.2022.
4. ↑  Margot Eskens Songs *chartsurfer.de*. Viitattu 4.5.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Akademia Nauk  
Академия НаукJärven täyttämä Akademia Naukin kaldera pohjoisesta nähtynä, etualalla Karymskyn huippu

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kamtšatkan niemimaa, Venäjä |
| Vuoristo | 
Itävuoristo (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 180 m  |
| Purkautunut viimeksi | 
1996 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
53° 58′ P, 159° 27′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Akademia Nauk** (ven. Акаде́мия Нау́к) on Kamtšatkan niemimaalla Venäjällä sijaitseva kerrostulivuori. 2. tammikuuta 1996 koettiin historiallisen ajan ensimmäinen purkaus, joka oli tyypiltään räjähdysmäinen ja kesti päivän.

Vuori on nimetty Venäjän tiedeakatemian mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Akademia Nauk National Museum of Natural History.  Arkistoitu 5.5.2014. Viitattu 18.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Akademia Nauk Oregon State University. Viitattu 18.6.2014. (englanniksi)
**Homositruunahappo** (C7H10O7) on trikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy eräissä entsyymeissä koentsyyminä. Homositruunahappo on kiraalinen yhdiste ja biologisesti tärkeä on erityisesti R-enantiomeeri.

Homositruunahappoa esiintyy erityisesti nitrogenaasientsyymeissä koentsyyminä. Se sitoutuu niin kutsuttuun nitrogenaasialayksikköön tässä entsyymikompleksissa ja koordinoituu molybdeeni- tai vanadiini-ioneihin, jotka ovat yhteydessä entsyymin rauta- ja sulfidi-ionien muodostamaan klusteriin. Koordinoituminen molybdeeniin tai vanadiiniin tapahtuu karbonyyli- ja hydroksyyliryhmien välityksellä. Homositruunahappo on välttämätön entsyymin toiminnalle, mutta tarkkaa syytä tähän ei vielä tunneta. Eliöt tuottavat homositruunahappoa asetyylikoentsyymi-A:sta ja α-ketoglutaarihaposta homositraattisyntaasientsyymin katalysoimana. 

Paitsi nitrogenaaseissa homositruunahappoa esiintyy myös eräiden bakteerien tuottamissa polysakkarideissa. Esimerkiksi *Streptomyces neyagawaensis*-bakteeri tuottaa homositruunahaposta ja kolmesta riboosiyksiköstä koostuvaa ribositriiniä, joka on dekstraanisukraasientsyymin inhibiittori. Sitä on tutkittu käytettäväksi vaikuttavana lisäaineena hammastahnoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  3562-74-1 – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.2.2017.
2. ↑  Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: *Biochemistry, 6th Edition*, s. 680–683. W. H. Freeman and Company, 2006. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
3. ↑  William E. Newton: *Nitrogen Fixation, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 26.2.2017
4. 1 2  James W. B. Moir: *Nitrogen Cycling in Bacteria*, s. 83–84. Caister Scientific Press, 2011. ISBN 978-1904455868. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.2.2017). (englanniksi)
5. ↑  Barry E. Smith, Raymond L. Richards & William E. Newton: *Catalysts for Nitrogen Fixation*, s. 236. Springer, 2004. ISBN 978-1-4020-2508-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.2.2017). (englanniksi)
6. ↑  Severian Dumitriu: *Polysaccharides in Medicinal Applications*, s. 364. CRC Press, 1996. ISBN 9780824795405. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.2.2017). (englanniksi)
**Homoseriini** (C4H9NO3) on ei-proteinogeenisiin aminohappoihin eli proteiinisynteesiin osallistumattomiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja bakteereissa osana eräiden aminohappojen biosynteesiä. Homoseriinin rakenne poikkeaa seriinistä siten, että homoseriinissä on yksi CH2-yksikkö enemmän.

Ominaisuudet, biosynteesi ja biologinen rooli
---------------------------------------------

Huoneenlämpötilassa homoseriini on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee erittäin hyvin veteen. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen luonnossa esiintyvän enantiomeerin S-homoseriinin eli L-homoseriinin (CAS 672-15-1) ominaiskiertokyky 5 M vesiliuoksessa on -8,8. R-homoseriinin (CAS 6027-21-0) ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +8,8.
Homoseriinin raseemisen seoksen eli DL-homoseriinin CAS-numero on 1927-25-9.

Eliöt, jotka kykenevät tuottamaan homoseriiniä valmistavat sitä aspartaattisemialdehydistä homoseriinidehydrogenaasin katalysoimana. Homoseriinistä muodostuu treoniinia homoseriinikinaasin ja treoniinisyntaasin katalysoimana. Treoniinista voi muodostua edelleen isoleusiinia, joten homoseriini on myös isoleusiinin esiaste. Homoseriini on myös kolmannen aminohapon metioniinin biosynteesin esiaste. Kasveissa homoseriinistä muodostuu fosfohomoseriiniä homoseriinikinaasin katalysoimana ja tämä johdannainen kondensoituu kysteiinin kanssa kystationiiniksi, josta muodostuu edelleen metioniinia. Bakteereissa homoseriinistä muodostuu sen sijaan O-asetyylihomoseriiniä homoseriini-O-asetyylitransferaasin katalysoimana tai O-sukkinyylihomoseriiniä homoseriini-O-sukkinyylitransferaasin katalysoimana ja näistä välivaiheista muodostuu useamman vaiheen jälkeen metioniinia.

Lähteet
-------

1. ↑  DL-Homoserine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 15.8.2015.
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 811. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Volker F. Wendisch: *Amino Acid Biosynthesis – Pathways, Regulation and Metabolic Engineering*, s. 73, 166. Springer, 2007. ISBN 978-3-540-48595-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 15.8.2015). (englanniksi)
4. ↑  Holger Zorn,Peter Czermak: *Biotechnology of Food and Feed Additives*, s. 197, 203. Springer, 2014. ISBN 978-3-662-43760-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 15.8.2015). (englanniksi)
5. ↑  CIBA Foundation Symposium: *Sulphur in Biology*, s. 103. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0470718230. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 15.8.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: L-homoserine (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): L-Homoserine (englanniksi)
* DrugBank: L-Homoserine (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Homoserine (englanniksi)
* PubChem: D-Homoserine (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee hindujen jumalatarta. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Devin patsas Angkorissa.
**Devi** (sanskritiksi देवी, 'jumalatar') on hindujen jumalatar, jota palvotaan suurena äitijumalattarena ja kaikkien miespuolisten jumalten energiana, *shaktina*. Devi on hindujumalista vaikutusvaltaisimpia ja palvotuimpia. Hänellä on monia olomuotoja, joista suurimmassa osassa hän on Shiva-jumalan puoliso, shaktismissa jopa Shivaakin korkeampi ylijumalatar. Hänen kolme tunnetuinta olomuotoaan ovat sotaisa neitsytjumalatar Durga, vaurauden jumalatar Lakshmi ja viisauden jumalatar Saraswati. Hänellä on myös monia muita ilmentymiä ja nimityksiä, kuten Kali, Parvati, Uma, Gauri, Jaganmata, Jagadgauri, Chandi, Bharaivi ja Matangi. 

Hindumyyttien mukaan jumalat loivat Devin, jotta he voisivat voittaa heitä vastaan asettuneet demonit. Jumalat yhdistivät voimansa ja tulivat luoneeksi Devin. Soturijumalatar Durgan hahmossa Devi taisteli tiikerillä ratsastaen demoni Mahishaa vastaan. Hän onnistui torjumaan Mahishan nuijan ja lopulta surmasi hänet. Devistä tuli teon ansiosta suuri jumalatar ja kaikki muut jumalat ja jumalattaret kunnioittavat häntä. Hädän tullen he olivat valmiita antamaan hänelle kaikki mahdolliset aseet ja voimat. 

Devi on hindulaisuudessa kaikkien elollisten äiti. Hänen oikea kätensä pitelee iloa ja tuskaa ja hänen vasen kätensä pitelee elämää ja kuolemaa. Hän on hedelmällisyyden, sateen, terveyden ja luonnon jumalatar. Hindujen mukaan Devi pitää universumia kohdussaan. Hän on myös kuoleman ja sairauksien jumalatar.

Taiteessa Devi kuvataan usein Durgan muodossa, kahdeksankätisenä ja jumalten aseita pidellen. Hän ratsastaa taisteluun tiikerin tai leijonan selässä. 

**Hindulaiset jumalat**
**Miespuoliset**: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana

**Naispuoliset**: Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri | Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
**Honkaharjun terveysasema** on Imatran kaupungissa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut tuottaa Etelä-Karjalan kuntien yhteinen sote-kuntayhtymä (Eksote).

Honkaharjun terveysasema palvelee normaalisti arkisin kello 8-16. Tämän jälkeen äkillisiä sairastapauksia varten on avoinna kiirevastaanotto arki-iltaisin (ma-pe klo 16–21) sekä viikonloppuisin (la-su) ja arkipyhinä kello 8-21. Kiireellistä vastaanottoaikaa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). Mikäli kaikki Honkaharjun kiirevastaanoton lääkärit ovat työllistettyjä, sekä öiseen aikaan, ensiapu- ja päivystyspalvelua saa ympärivuorokautisesti aukiolevasta Etelä-Karjalan keskussairaalan yhteispäivystyksestä sairaalan K-siivessä (sisäänkäynti ovi 10, Kahilanniementie 2, Lappeenranta).

Keväällä 2019 viestittiin, että Honkaharjun terveysaseman viereisen Honkaharjun sairaalan lyhytaikaispotilaiden vuodeosasto siirrettäisiin vuonna 2023 Lappeenrantaan Etelä-Karjalan keskussairaalan A-torniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Honkaharjun terveysasema Eksote, eksote.fi. Viitattu 18.3.2021.
2. 1 2  Honkaharjun terveysasema suomi.fi. Viitattu 18.3.2021.
3. 1 2  Keskussairaalalle 58 miljoonan euron investoinnit, Eksoten palveluverkossa neljä sote-keskusta ja seitsemän hyvinvointiasemaa  13.4.2019. Etelä-Saimaa, esaimaa.fi. Viitattu 18.3.2021.
4. ↑  Arkistoitu kopioPäivystys Eksotessa Eksote, eksote.fi.  Arkistoitu 4.3.2021. Viitattu 18.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Honkaharjun terveysaseman sijainti (kartta.imatra.fi)
* Kalle Schönberg (22.5.2018) Kilpailu kuntien sote-kiinteistöistä kiihtyy – Attendo avasi pelin Imatran jättikaupalla (yle.fi)
| *Kodomo no omocha* |
| --- |
|  |
| こどものおもちゃ  (*Kodomo no omocha*) |
| **Genre** | romanttinen komedia, draama
 |
| Manga |
| **Tekijä** | Miho Obana |
| **Julkaisija** | Shūeisha |
| **Sarjajulkaisulehti** | *Ribon* |
| **Ensimmäinen painatus** | elokuu 1994 – marraskuu 1998 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 10
 |
| OVA |
| **Ohjaaja** | Ibu Suzuki |
| **Studio** | J.C.Staff, Shūeisha |
| **Jaksojen määrä** | 1 |
| **Julkaisupäivät** | 16. joulukuuta 1995 |
| TV-anime |
| **Ohjaaja** |  |
| **Studio** |  |
| **Lähetyskanavat** | TV Tokyo |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 5. huhtikuuta 1996 – 27. maaliskuuta 1998 |
| **Jaksojen määrä** | 102
 |

**Kodomo no omocha** (こどものおもちゃ, ***Kodomo no omocha***), joka tunnetaan myös nimellä **Kodocha**, on Miho Obanan luoma mangasarja, josta on myös tehty anime 1990-luvun loppupuolelta. Se kertoo Sana Kuratasta, joka on lapsi-idoli. Sarja kuuluu shōjo-kohderyhmään.

Juoni
-----

Sana Kurata muuttaa uudelle paikkakunnalle ja joutuu hänelle uuteen kouluun, jossa asiat eivät ole kunnossa. Opetus onnistuu huonosti, koska Akito Hayaman (Tatsuya Nakazaki) johtama poikajoukko järjestää luokassa joka päivä niin paljon häiriötä, että Mitsuya-sensei (Azusa nakao) ei voi asialle mitään. Hän ei voi kutsua apuun edes "ystäväänsä" Tanaka-senseitä (Mitsuo Iwata), koska Akito kiristää häntä ottamallaan Polaroid-valokuvalla.

Sana kuitenkin haluaa opiskella koulussaan rauhassa, koska hänen on sinne lähes joka päivä mentävä, joten hän päättää tehdä asialle jotain. Häntä auttaa luokan älykkäin poika, joka on yllättäen Akiton paras kaveri, Tsuyoshi Ouki (Mayume Mizawa), jolla on vahva temperamentti. Tsuyoshi auttaa Sanaa muuttamaan häirikkö-Akiton täysin auttamalla häntä ottamaan Akitosta kuvan, jolla häntä voidaan kiristää olemaan kunnolla. Tämä suunnitelma jopa onnistuu ja kouluun palaa rauha. 

Akito Hayaman menneisyydestä paljastuu asioita, jotka saavat Sanan taas tarttumaan toimeen. Yhden ongelman selvitettyään Sana joutuu aina uuden kimppuun, ja samalla hän kasvaa sekä henkisesti että fyysisesti. Alkujaksojen tapahtumista kertovia OVA-jaksoja on kaksi.

Tarinan henkilöt
----------------

Päähenkilöitä ovat Sana ja Akito koulukavereineen, Sanan työkaverit ja molempien perheet.

**Sana Kurata**;倉田紗南 (Kurata Sana, *倉田紗南*) (äänenä Shizue Oda): Sarjan alussa 11-vuotias Sana on nuori, suosittu ja hyperaktiivinen lapsi-idoli. Sana esiintyy muun muassa näytelmissä, elokuvissa ja huippusuositussa *Zenjirou no kodomo no omocha* -lastenohjelmassa. Hän asuu suuressa talossa äitinsä Misako Kuratan ja lempeän kodinhoitajan, Shimuran, kanssa. Lisäksi talossa asuu Sanan manageri, Rei, jota Sana kutsuu "parittajaksi".

**Akito** on Sanan ystävä ja koulukaveri.

**Misako Kurata** (äänenä Kino Hana) on Sanan äiti, jonka omituisessa tukkalaitteessa asuu orava, Maro-chan. Misako on voittanut eksentrisen kirjallisuuspalkinnon suosituilla romaaneillaan.

**Rei** (äänenä Masashi Ebara) on Sanan manageri.

**Shimura** (äänenä Keiko Amano) on Kuratan perheen kodinhoitaja.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kodomo no omocha* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ahmad Shukeiri vuonna 1965
**Ahmad Shukeiri** (1. tammikuuta 1908 – 26. helmikuuta 1980) (arabiaksi أحمد الشقيري, tunnetaan myös nimellä **al-Shuqayri**, **Shuqeiri**, **Shukeiry**) oli palestiinalainen poliitikko ja ensimmäinen arabipuheenjohtaja vuosina 1964–1967 ja Palestiinan vapautusjärjestö PLO:n perustaja.

Shukeiri syntyi Libanonissa silloisen Ottomaanien valtakunnan alueella. Hänen isänsä oli arabi, kansanedustaja **As'ad Shuqeiry** (1860–1940), ja äitinsä turkkilainen. Shukeiri oppi puhumaan turkin kieltä äidin puoleltaan. Opiskellessaan lakia Jerusalemissa Shukeirista tuli Syyrian YK:n delegaation jäsen vuosiksi 1949–1951.

Shukeirista oli Arabiliiton varapuheenjohtaja vuosina 1950–1962 ja Saudi-Arabian suurlähettiläs YK:ssa vuosina 1957–1962 kunnes hänet nimitettiin PLO:n johtoon vuonna 1964 Arabiliiton ensimmäisessä konferenssissa Kairossa.

Shukeiria kritisoitiin arabimaailmassa, koska hän vannoi Israelin voittamista ennen kuuden päivän sotaa.

Shukeiria seurasi PLO:n puheenjohtajana vuonna 1967 Yahya Hammuda vuosiksi 1967–1969 ja häntä seurasi Jasser Arafat vuosiksi 1969-2004 jolloin Arafatin kuoleman jälkeen Mahmud Abbasista tuli PLO:n nykyinen puheenjohtaja. 

Shukeiri kuoli 26. helmikuuta 1980 72 vuoden iässä Kuningas Husseinin lääketieteellisessä keskuksessa Ammanissa.

Lähteet
-------

* Biography of Ahmad Al-Shukeiri (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ahmed Shukeirin haastattelu Ylen elävässä arkistossa vuodelta 1967

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Koeberliniaceae** on Brassicales-lahkoon kuuluva kukkakasviheimo.

Tuntomerkit
-----------

Heimon lajit ovat piikkisiä ja runsashaaraisia pensaita, joiden varsissa on solujenvälisiä kanavia. Oksien tai piikkien tyvellä on esilehtiä. Lehdet ovat vähäpätöisiä, lyhytikäisiä ja korvakkeettomia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa, ja siinä on pieniä ja huomaamattomia kukkia. Kukassa on mesirauhasia hetiön tyvellä ja gynofori; sikiäin sijaitsee varren päässä. Hiukan laajentunut luotti sijaitsee vartalon päässä. Siemenaiheet kiinnittyvät aksiletyyppiseen istukkaan ja niitä on noin kymmenen kutakin emilehteä kohden. Hedelmä on muutamasiemeninen, joskus vain yksisiemeninen marja, jonka päässä on jäljellä vartalon jäänne. Siemenessä on paksu kuori, vihreä alkio ja keskinkertaisesti vararavintoa (endospermi).

Levinneisyys
------------

Lajit kasvavat Pohjois-Amerikan lounaisosissa, Keski-Amerikassa ja Boliviassa kuivilla alueilla.

Luokittelu
----------

Koeberliniaceae kuuluu yhdessä Bataceae ja Salvadoraceae-heimojen kanssa Brassicales-lahkon evoluutiopuussa kladiin, jossa ei esiinny muista soluista selvästi erottuvia eli idioblastisia myrosiinisoluja, ja jonka kukat ovat neljälukuisia, sikiäin yhdislehtinen ja kahdesta emilehdestä muodostunut, ja jonka hedelmä on avautumaton.

Heimossa on vain yksi suku *Koeberlinia* ja siinä kaksi lajia. Se on joskus liitetty kapriskasvien heimoon (Capparaceae).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001 -: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–, Viitattu 19.11.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10780682
* Wikispecies: Koeberliniaceae
* CoL: BMR
* EoL: 5748939
* EPPO: 1KOEF
* FNA: 10466
* Fossilworks: 183038
* GBIF: 4899947
* GRIN: 609
* iNaturalist: 71413
* IPNI: 77126807-1
* IRMNG: 100473
* ITIS: 822945
* NCBI: 91842
* NZOR: 26829bbf-9d43-401c-8646-c67b1c04c6e5
* Open Tree of Life: 701062
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126807-1
* Tropicos: 50299885
* Watson & Dallwitz: koeberli
* WFO: wfo-7000000314

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Ruissalon Honkapirttiä. Jyrkän työväentalo Honkapirtistä on eri artikkeli.*

**Honkapirtti** on Turun Ruissalossa sijaitseva kaksikerroksinen, karjalaistyylinen hirsirakennus, jonka on alun perin veistänyt lounaissuomalainen jalkaväkirykmentti 14 jatkosodan asemasotavaiheen aikana Uhtualla. Talo pystytettiin ensin reservikomppanian alueelle Uhtuan länsipuolelle ja siirrettiin sitten Turkuun rintaman paluukuljetuksina vuonna 1943. Talossa toimii kahvila.

Historiaa
---------

Talo sai alkunsa, kun rintamamiesten keskuudessa nousi huoli kaatuneiden aseveljien omaisista ja sodassa vammautuneista sotainvalideista. Syntyi ajatus rauhan koitettua kotiseudulle siirrettävästä rakennuksesta, jonka toiminnoilla voitaisiin rahoittaa aseveljien ja heidän perheidensä avustustoimintaa.

Turun kaupunki luovutti Honkapirtille tontin Ruissalosta, jonne talon pystyttivät uudelleen lomalla olleet rintamamiehet ja palveluksesta jo lomautetut ikäluokat. Talon hallinnointia varten perustettiin yhdistys JR 14 Aseveljet ry, joka kuitenkin jouduttiin pian lakkauttamaan rauhanehtojen mukaisesti ja muiden aseveliyhdistysten tavoin. Yhdistys lahjoitti talon Turun kaupungille. Turku kaavaili vuonna 2008 talon myymistä, mutta hankkeesta luovuttiin.

Honkapirtti on malliltaan ja tyyliltään aito Vienan karjalaistalo. Rakennukseen käytetyt kelohirret olivat 16-metrisiä ja latvastaan silloinkin 12-tuumaisia. Rakennuksen yläkerrassa on 20 hengen kokoontumistila ja alakerrassa kahvila. Kahvila tarjoilee päivittäin lounaaksi hernekeittoa ja pannukakkua.

* Honkapirtti veistettiin ja pystytettiin alustavasti Uhtualla. Honkapirtti veistettiin ja pystytettiin alustavasti Uhtualla.
* Muistokyltti pystytyksestä Ruissaloon 1943. Muistokyltti pystytyksestä Ruissaloon 1943.
* Honkapirtissä on kahvila. Honkapirtissä on kahvila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Honkapirtti (Arkistoitu – Internet Archive), Ruissalon huviloita -sivu, Turun kaupunki. Viitattu 6.10.2015.
2. ↑  Huhu Honkapirtin sulkemisesta perätön – kahvilan pito kilpailutetaan (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 6.10.2015.
3. ↑  Honkapirtti (Arkistoitu – Internet Archive), Venuu.fi. Viitattu 6.10.2015.
4. ↑  Ruissalon Honkapirtti (Arkistoitu – Internet Archive), Amica. Viitattu 6.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Honkapirtin kotisivu