recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mäetaguse jõgi** (myös **Metniku jõgi**) on Viron Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 23 kilometriä pitkä Rannapungerja jõen sivujoki.

Joen kulku
----------

Joki alkaa pelto-ojana Mäetaguse kauppalan pohjoispuolelta Võiden kylässä. Yläjuoksulla se kiertää kauppalan pelto-ojana ja kulkee suoraksi kaivettuna johto-ojana Ratva raban ja Sellisoon (soita) välistä kohti lounasta. Täällä siihen yhtyy idästä tuleva Tammikmäe peakraavi, johon tulee vettä kauppalan alueelta. Joki virtaa soiden välissä Metskülan peltojen läpi ja kaartaa voimakkaasti ruopattuna kohti kaakkoa Muraka raban itäpuolella. Siihen on koko matkalta johdettu ojitettujen metsien kuivatusojia. Ruoppausta on täydennetty meanderoivien osuuksien ohitusuomilla. Joki virtaa varsinkin alajuoksulla metsin läpi ja sen ilme on ruoppauksista huolimatta usein erämainen.

Joki on puhdistettu voimakkaasti Neuvostoliiton aikana, mutta vuonna 2011 joen esteet ja majavien siihen rakentamat padot siivottiin pois.

Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä
---------------------------------

### Valuma-alue

Joen valuma-alueen pinta-ala on 90,3 neliökilometriä. Se virtaa pääuomansa länsipuolella ja sen valuma-alue rajautuu siellä siihen. Joen itäpuolella sijaitsee suuri Muraka raba, joka toimii samalla valuma-alueen vedenjakajana. Pohjoisessa virtaa Purtsi jõgi, jonka sivuhaarojen Raudi jõen ja Ratva ojan valuma-alueet ylettyvät tänne.

### Sivu-uomia ja järviä

Suuri osa joen sivu-uomista ovat metsäojia. Niiden joukossa on Tammikmäe peakraavi, joka saa vetensä Mäetagusen kauppalan ympäristöstä soranottalueen lähteistä. Sen pituus on 2,3 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 14 neliökilometriä. Monet ojat alkavat soiden reunalta ja keräävät ojitettujen metsien vedet johto-ojiinsa ja yhtyvät sitten Mäentaguse jõgeen. Alueen soilla on pajon suolampia ja rimpiä, joiden vesi on peräisin karstialueen lähteistä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu tai mitattu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen annettuja koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Keskkonnaregister: Mäetaguse jõgi (VEE1059200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 18.10.2020. (viroksi)
2. ↑  Mäetaguse Elu: Mäetaguse jõgi sai puhtaks *Maaleht*.  17.10.2011. Tallinna:  Ekspressmeedia. Viitattu 21.10.2020. (viroksi)
3. ↑  Mäetaguse alevik, eestigiid.ee, viitattu 21.10.2020
4. ↑  Keskkonnaregister: Tammikmäe peakraav (VEE1059300) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 21.10.2020. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mäetaguse jõgi (valokuva)
**Ole Humlum** (s. 21. heinäkuuta 1949) on tanskalaissyntyinen fyysisen maantieteen professori Oslon yliopistossa. Hänet tunnetaan teoriasta, jonka mukaan ilmaston lämpeneminen johtuu ilmakehän hiilidioksidimäärien lisääntymisen sijasta pääosin maapallon lämpötilojen luonnollisesta vaihtelusta.

Tausta
------

Humlum syntyi Tanskassa ja vietti nuoruutensa Länsi-Jyllannissa. Hän kiinnostui jäätiköiden ja vuorten tutkimisesta matkustettuaan Alpeille setänsä kutsumana 14-15-vuotiaana. Innostus johti Humlumin opiskelemaan geologiaa Kööpenhaminan yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi jäätiköiden geomorfologiasta Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1980.

Ura
---

Humlum työskenteli väitöskirjansa jälkeen post-docina Kööpenhaminan yliopistossa 1980 – 1983. Vuodet 1983 – 1986 hän työskenteli Qeqertarsuaqin arktisen tutkimusaseman tieteellisenä johtajana Grönlannissa ja hänet nimitettiin Kööpenhaminan yliopiston arktisen geomorfologian professoriksi elokuussa 1986. Hän työskenteli myös konsulttina Tanskan arktisen tutkimuskeskuksen GeoBasis-ohjelmassa (1996), vierailevana lehtorina Skotlannissa, University of St. Andrews:ssa (1997) ja vierailevana apulaisprofessorina Färsaarten Natural Museum:issa (1998). Vuonna 1999 hänet nimitettiin professoriksi Huippuvuorten yliopistokeskukseen (The University Centre in Svalbard) ja edelleen keskuksen maantieteellisen osaston johtajaksi syyskuussa 2003. Tammikuussa 2003 Humlum nimitettiin Oslon yliopiston fyysisen maantieteen professoriksi Norjaan.

Humlumin edustama näkökanta ilmaston lämpenemiseen on vähemmistössä ilmastotutkijoiden keskuudessa. Hän on ilmaissut huolestuneisuutensa siitä, että poliitikot seuraavat pääosin vain yhtä tieteellistä koulukuntaa ilmastonmuutokseen reagoidessaan ja korostaa, että useiden koulukuntien esillä pitäminen olisi tieteelliselle keskustelulle tärkeää. Humlumin näkökantaa on kritisoitu muun muassa siitä, että hän olisi valinnut dataa omiin malleihinsa selektiivisesti, jättäen malleihin sopimatonta dataa analyysin ulkopuolelle. Humlum puolestaan on torjunut kyseisen kritiikin harhaanjohtavana ja virheellisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ole Humlum: Curriculum Vitae: Ole Humlum *polar-academy.com*.  22.9.2010.  Arkistoitu 9.1.2014. Viitattu 17.8.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Halfdan Carstens: Klimatolog i hardt vær.  11.2.2013. Trondheim:  GeoPublishing AS.  Arkistoitu 9.1.2014. Viitattu 17.8.2013. (norjaksi)
3. ↑  Rasmus Benestad, Øyvind Nordli, Hans Olav Hygen: GEOs lesere blir klimalurt.  10.5.2013. Oslo:  Geoforskning AS.  Arkistoitu 14.8.2013. Viitattu 17.8.2013. (norjaksi)
4. ↑  Ole Humlum: Misvisende og urettmessig kritikk *www.geoforskning.no*.  22.5.2013. Oslo:  Geoforskning AS.  Arkistoitu 30.9.2013. Viitattu 17.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

Ole Humlum Oslon yliopiston sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Didyman stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Didyman pyhäkköalueella Miletoksen kaupungin lähellä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Piirtokirjoitus stadionin katsomossa: ΦΙΛΙΣΚΟΥ, *Filiskū*, "Filiskoksen [paikka]".
Stadion rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. Apollon Didymaioksen juhliin kuuluneita kisoja varten. Se sijaitsi heti Apollonin temppelin kyljessä sen eteläpuolella ja oli rakennettu samalla tavalla itä-länsisuunnassa, ja hyödynsi temppelin eteläsivun seitsenportaisen krepidoman portaita katsomoportaina. Stadion oli kuitenkin oletettavasti temppeliä pidempi, sillä stadioninmitta oli noin 185–190 metriä eli paljon pidempi kuin temppelin krepidoman pituus 118,3 metriä.

Stadionin itäpäässä on säilynyt juoksijoiden kivestä tehty lähtöviiva sekä jonkinlaisen lähetyslaitteiston jäänteet: jokaisessa lähtöviivan kivessä on porattu reikä, jossa on ollut pystytanko. Tangot ovat kannatelleet mahdollisesti nauhaa tms. joka on poistettu lähtömerkiksi.

Stadionin kivissä on piirtokirjoituksena henkilöiden nimiä. Stadionin eteläsivun katsomon kiviä on käytetty uudelleen Didyman teatterin rakenteissa ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Tämä voi tarkoittaa sitä, että musiikkikilpailuista oli tullut Didymassa urheilukilpailuja tärkeämmät tuohon mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Didyma, Hellenistic Temple of Apollo (Building) *Perseus Digital Library*. Viitattu 11.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Didyma ( Didim ) *Turcom – Cities, Culture and History of Turkey*.  Arkistoitu 12.5.2021. Viitattu 11.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Didyman stadion** Wikimedia Commonsissa
Hakoria esittävä veistos
**Hakor** tai **Akhoris** oli Egyptin 29. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 392–380 eaa. Hänen valtaistuinnimensä oli **Khemmaatra** (*Oikeudenmukaisuus on Ren sydän*). Hakor oli luultavasti Neferites I:n poika ja Neferites II:n isä, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi ollut vallananastaja, joka ei ollut heille sukua.

Neferites I:n kuoltua Egyptissä puhkesi vallanperimyssota. Vallasta kamppailivat Neferitesin sukulaiset Hakor ja Psammuthis. Ei tiedetä varmasti, olivatko he hänen poikiaan, veljiään tai muuta sukua. Hakor kruunattiin, mutta Ylä-Egyptiä hallinnut Psammuthis onnistui syrjäyttämään Hakoriksen. Hakor puolestaan syrjäytti Psammuthisin noin vuoden kuluttua ja yhdisti sen jälkeen koko Egyptin valtansa alle.

Hakorin tavoitteena oli lujittaa Egyptin valtakuntaa poliittisesti. Hän solmi muun muassa sopimuksen Kyproksen ja Ateenan kuninkaan Euagorsasin kanssa vuonna 389 eaa sekä pyrki vastustamaan Persian vallan kasvua. Hakor rakennutti myös Karnakin kappelin ja useita pienempiä rakennuksia.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Neferites I** | **Egyptin faarao**29. dynastia | Seuraaja:**Neferites II** |

Lähteet
-------

1. 1 2  Dariusz Sitek: Ancient Egypt - Dynasty XXIX *narmer.pl*. Viitattu 11.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Jona Lendering: Psammuthis *Livius*. Viitattu 17.5.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**John Guillermin** (11. marraskuuta 1925 Lontoo – 27. syyskuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli Cambridgen yliopistossa. Hän teki eniten suuren budjetin toiminta- ja seikkailuelokuvia. Hänen tunnetuimpia töitään ovat *Olin Montyn kaksoisolento* (1958), *Tarzanin suuri seikkailu* (1959), *Tarzan seikkailee Intiassa* (1962), *Toreadorien valssi* (1962), *Kunnian kotkat* (1966), *Viimeinen silta yli Reinin* (1969), *Liekehtivä torni* (1974), *King Kong* (1976), *Kuolema Niilillä* (1978) ja *King Kong elää* (1986). 1980-luvulla Guillermin alkoi työskennellä pienemmissä hankkeissa.

Guillermin ohjasi 1950-luvun lopulla viisitoista jaksoa *The Adventures of Aggie* -tilannekomediaa.

Guillermin sai vuonna 1980 Evening Standard British Film Awardin *Kuolema Niilillä* -elokuvasta. Muiden muassa Elmo Williams ja David L. Wolper ovat kuvanneet häntä vaikeaksi ja vaativaksi ohjaajaksi.*lähde?*

Guillermin meni vuonna 1956 naimisiin Maureen Connellin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta, Michelle ja Michael-John. Pari erosi sittemmin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  ‘Towering Inferno’ Director John Guillermin Dies at 89 *Variety*.  30.9.2015. Viitattu 1.10.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* John Guillermin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:John Guillermin
**Hysiai** (m.kreik. Ὑσιαί, lat. *Hysiae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Boiotiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mándra-Eidyllían kunnassa noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Erythréen kaupungista.

Hysiai sijaitsi Kithairon-vuoren (nyk. Kithairónas) pohjoisrinteellä Parasopian eli Asopos-joen laakson etelälaidalla, itään Plataiaista ja länteen Erythraista. Läheltä kulki Ateenasta Thebaan johtanut tie.

Hysiain sanottiin olleen alun perin Hyrian siirtokunta. Kreikkalaisessa mytologiassa sen perustajana pidettiin Nykteusta, Antiopen isää. Herodotoksen mukaan sekä Hysiai että Oinoe olivat alun perin osa Ateenan vallassa ollutta Attikaa siihen sakka, kun boiotialaiset valtasivat nämä kaupungit vuonna 507 eaa. Todellisuudessa se on saattanut kuitenkin kuului Plataiaille. Oinoen ateenalaiset valtasivat takaisin, mutta Hysiai säilyi osana Boiotiaa, koska Kithairon muodosti Attikan ja Boiotian alueiden luonnollisen rajan. Plataiain taistelussa persialaissotien aikaan vuonna 479 eaa. kaupunki oli yksi paikoista, jonka seudulle persialaiset joukot aluksi ryhmittyivät, ja jonka suuntaan kreikkalaisten armeija alkuvaiheessa siirtyi.

Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina. Hän mainitsee, että paikalla oli keskeneräinen Apollonille omistettu temppeli sekä pyhä kaivo tai lähde. Nykyisin Hysiain arkeologinen kohde on lähellä Neitsyt Maria (*Panagía*) *Pantánassan* kirkkoa. Paikalla on joitakin muurien ja rakennusten raunioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "208 Hysiai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Hysiae *Brill's New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 28.8.2017.
3. 1 2 3 4  Smith, William: "Hysiae", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
**John Alberto Guidetti** (s. 15. huhtikuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa ja on pelipaikaltaan on hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Guidetti aloitti jalkapalloilu-uransa Brommapojkarnan junioriakatemiasta, josta hän siirtyi myöhemmin perheensä muuton myötä kenialaiseen Ligi Ndogoon. Huhtikuussa 2008 hän teki juniorisopimuksen englantilaisen Manchester Cityn kanssa, joka oli pituudeltaan kolmivuotinen.

Kesällä 2010 Manchester Cityn päävalmentaja Roberto Mancini halusi nähdä Guidettin pelaavan seuran edustusjoukkueessa, minkä ansiosta hän matkasi joukkueen mukana Yhdysvaltoihin harjoitusleirille. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa harjoituskaudella portugalilaista Sporting Lissabonia vastaan. Kaksi kuukautta myöhemmin 22. syyskuuta 2010 hän teki virallisen ensiesiintymisensä englantilaisseurassa liigacupin ottelussa West Bromwich Albionia vastaan.

25. marraskuuta 2010 Guidetti teki kuukauden lainasopimuksen Burnleyn kanssa, jonka jälkeen sitä oli mahdollisuus jatkaa. Ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa hän oli 26. joulukuuta 2010 ottelussa Barnsleytä vastaan, jossa syntyi myös hänen ensimmäinen ja ainoa maalinsa joukkueessa.

Kesän 2011 siirtoikkunan viimeisenä päivänä hän siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella alankomaalaiseen Feyenoordiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Guidetti: Nu är jag klar för City *aftonbladet.se*.  15.7.2011.  sv
2. ↑  The Swedish Wayne Rooney (Arkistoitu – Internet Archive) IMScouting. Viitattu 19.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  City set to launch Guidetti (Arkistoitu – Internet Archive) Manchester Evening News. Viitattu 19.3.2012. (englanniksi)
4. ↑  US Tour: City slip to defeat (Arkistoitu – Internet Archive) Manchester City FC. Viitattu 19.3.2012. (englanniksi)
5. ↑  Burnley sign Manchester City striker John Guidetti BBC Sport. Viitattu 19.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Guidetti**.
* John Guidettin esittely World Football -sivustolla (englanniksi)

Ruotsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Isaksson |
2 Lustig |
3 Johansson |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Forsberg |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Källström |
10 Ibrahimović |
11 Berg |
12 Olsen |
13 Jansson |
14 Lindelöf |
15 Hiljemark |
16 Wernbloom |
17 Augustinsson |
18 Lewicki |
19 Kujović |
20 Guidetti |
21 Durmaz |
22 Zengin |
23 Carlgren |
Valmentaja Hamrén

Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Olsen |
2 Lustig |
3 Lindelöf |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Augustinsson |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Berg |
10 Forsberg |
11 Guidetti |
12 Johnsson |
13 Svensson |
14 Helander |
15 Hiljemark |
16 Krafth |
17 Claesson |
18 Jansson |
19 Rohdén |
20 Toivonen |
21 Durmaz |
22 Kiese Thelin |
23 Nordfeldt |
Valmentaja Andersson
**Ole Lund Kirkegaard** (29. heinäkuuta 1940 Århus, Tanska – 24. maaliskuuta 1979) oli tanskalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän kirjoitti etupäässä aikuisen ja lapsen vuorovaikutuksesta. Hänen tarinoidensa päähenkilö on usein tyypiltään antisankari.

Kirkegaard sai vuonna 1969 Tanskan kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinnon. Hänen teoksistaan on suomennettu *Kumi-Tarzan* (1976), jonka pohjalta tehty samanniminen elokuva (1981) valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin. Muita hänen kirjoihinsa perustuvia Suomessa nähtyjä elokuvia ovat *Virgil ja sammakonsyöjä* (1980), *Otto on sarvikuono* (1983) ja *Lentävä matto* (1985).

Kirkegaard kuoli 38-vuotiaana palelluttuaan lumihankeen matkalla kotiin kylmänä talvi-iltana 1979.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunststyrelsen.dk (Arkistoitu – Internet Archive) Luettelo lastenkirjapalkinnon saaneista. Viitattu 5.5.2014.
2. ↑  "Gummi-Tarzan", *Kulturkanonen*. København: Kulturministeriet, 2006. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.1.2016). (tanskaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ole Lund Kirkegaard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ole Lund Kirkegaard
**Tšetšulino** (ven. Чечу́лино) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Novgorodin ja Pietarin välisen maantien varrella 18 kilometriä Novgorodista pohjoiseen. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).

Kunnan pinta-ala on 23,7 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin piirin Podberezjen ja idässä Savinon kuntiin, etelässä Novgorodin kaupunkipiirikuntaan sekä lännessä Trubitšinon kuntaan. Pinta-alasta 77,2 % on maatalousmaata. Seudun halki virtaa Olhavan sivujoki Pitba. Tšetšulinon lisäksi kuntaan kuuluu Olhavanjoen rannalla sijaitseva Kotovitsyn kylä.

Tšetšulinosta on linja-autoyhteys Novgorodiin. Pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous (69,5 %) sekä kunnallispalvelut (17,0 %). Kunnassa toimii maatalousyritys *Novgorodski bekon* ja tielaitos. Työvoimasta 24,3 % työskentelee kunnan ulkopuolella.

Tšetšulinon kylä koostuu mukavuuksilla varustetuista kerrostaloista sekä puisista omakotitaloista. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kansanperinne- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, posti, yleinen sauna ja poliklinikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Projekt vnesenii izmeneni v generalnyi plan: Tšetšulinskoje selskoje poselenije, Novgorodski raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2009. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 28.6.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tšetšulinon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Tšikšino** (ven. Чикшино, komiksi Чикшин, *Tšikšin*) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšikšina-joen varrella 50 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Asukkaita on 700 henkeä (vuonna 2007).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1930–1940-lukujen vaihteessa perustetusta rautatieasemasta ja sen lähelle rakennetusta metsätyökeskuksesta. Viime aikoihin saakka siellä toimi puunhankintaa harjoittanut vankisiirtola. Nykyään merkittävin tuotantolaitos on vuonna 2002 käyttöön otettu Transneftin öljyjohtoterminaali. Taajamassa on keskikoulu, kirjasto, posti, pankki ja poliklinikka.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 799. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Tšikšino Petšoran piirin sivustolla *pechoraonline.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Lakeuden Sana** oli Seinäjoella vuosina 1932–1933 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti. Seinäjoen Kirjapainossa painetun *Lakeuden Sanan* päätoimittajana työskenteli Vilho Viita.

Historia
--------

IKL:n Etelä-Pohjanmaan piirijärjestön julkaisema *Lakeuden Sana* oli kerran viikossa ilmestynyt artikkelilehti, joka keskittyi uutisoinnissaan varsinkin urheiluun. Se oli IKL:n ensimmäinen maakuntalehti ja tavoitteli myös valtakunnallista levikkiä.

IKL piti aattellisten liikkeiden tavoin tärkeänä oman lehdistön muodostamista. Liikkellä oli Etelä-Pohjanmaalla ja Seinäjoella suhteellisen runsaasti kannattajia. Lakeuden Sanan näytenumero ilmestyi 31. lokakuuta 1932. Muutaman numeron jälkeen lehti esitteli itsensä ja tarkoituksensa. Lehden suunta oli sama kuin Isänmaallisen kansanliikkeen. Joulukuussa 1932 lehden tueksi tuli liikkeen piiritoimikunta ja kustantajaksi Lakeuden Sanan Osakeyhtiö. Toimituskuntaan kuului liikkeen tunnettuja johtohenkilöitä. Lehden toimitus sijaitsi vuoden ajan *Vaasan talossa*.

Lehti lopetettiin, kun puolueen pää-äänenkannattajan *Ajan Suunnan* kustannusyhtiö alkoi julkaista Seinäjoella *Lakeuden Suunta* -nimistä viikkolehteä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 62–63. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*, s. 300–301. Kuopio: Kustannuskiila, 1987. ISBN 951-657-198-0.
3. ↑  *Seinäjoen historia II: Seinäjoen sanomalehdet ja kirjapainot*, s. 175–176. Seinäjoki: Seinäjoen Kirjapaino, 1977. ISBN 951-99131-5-7.

Aiheesta muualla
----------------

* *Lakeuden Sana* digitoituna kansalliskirjastossa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Isänmaallinen kansanliike |
| --- |
|  |
| Puoluejohto | 

|  |  |
| --- | --- |
| Puheenjohtajat | 
* Kosola
* Annala

 |
|  |
| Pääsihteerit | 
* Ala-Kulju

 |

 |
|  |
| Organisaatio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Läheisjärjestöt | 
* Musta Karhu
* Mustapaidat
* Sinimustat
* Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö
* Uusi Huomen

 |
|  |
| Media | 
* Ajan Suunta (1932–1934)
* Karjalan Suunta (1933–1939)
* Keski-Suomen Suunta (1936–1939)
* Kymenlaakson Suunta (1933–1939)
* Lahden Suunta (1934–1936)
* Lakeuden Sana (1932–1933)
* Lakeuden Suunta (1933–1934)
* Lakeus (1935–1939)
* Pohjanmaan Suunta (1934–1936)
* Pohjois-Karjala (1936–1939)
* Pohjolan Suunta (1934–1936)
* Satakunnan Suunta (1934–1936)
* Savon Suunta (1934–1939)
* Työn Suunta (1935–1939)
* Varsinais-Suomi (1935–1940)

 |

 |
|  |
| Historia | 
* Kekkosen konstit

 |

 |
**John Richard Graysmark** (1935–2010) oli elokuvien tuotannonsuunnittelija ja Art Director.

Graysmark syntyi 26. maaliskuuta 1935 Lontoossa. Hän aloitti elokuvauransa Metro-Goldwyn-Mayerin studioilta Britanniassa vuonna 1956 työskennellessään elokuvan *Anastasia* tuotannossa. Hänen uransa kesti 47 vuotta ja hän osallistui yli 70 elokuvan tuotantoon. Näitä olivat muun muassa *Arabian Lawrence*, *Navaronen tykit*, *2001: Avaruusseikkailu*, *Kuudennen onnen majatalo* ja *Flash Gordon – iskevä salama*. Hän oli Oscar-ehdokkaana elokuvista *Ragtime – toivon ja vihan aika* sekä *Nuori seikkailija*.

Graysmark kuoli 10. lokakuuta 2010 Santa Monicassa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Richard Graysmark Evanston, Illinois:  Legacy.com. Viitattu 31.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* John Graysmark (1935–2010) *Internet Movie Database*. Seattle:  Amazon.com.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Les Amis du rassemblement populaire du Soudan français** (ARP) oli Ranskan kansanrintamahallituksen kannattajien järjestö Ranskan Sudanissa 1930-luvun lopulla.

Koulutarkastaja Charles Grosin johtamat sosialistit ja kommunistit perustivat ARP:n huhtikuussa 1937. Sen jäsenet olivat aluksi kaikki siirtomaahallinnossa työskenteleviä Ranskan kansalaisia. Johtokuntaan valittiin kaksi afrikkalaista Isaac Diop ja Makane Macoumba, jotka olivat ilmeisesti Senegalin neljän kunnan kansalaisia. Jälkimmäisen korvasi toukokuussa 1938 ensimmäinen ei-kansalainen Modibo Keïta. Järjestö julkaisi *Le Soudan* -lehteä.

Siirtomaahallinto ja ARP perustivat helmikuussa 1938 Bamakoon "kansantalon" *Maison de peuple*, joka antoi tilat ja muodosti yhdyssiteen Art et travailin ja Foyer du Soudanin kaltaisille kansalaisjärjestölle. Hallinto käytti ARP:tä välineenä, joka valvoi ettei afrikkalaisen eliitin yhteistoiminta saanut poliittista sisältöä. Järjestöt lakkasivat Vichyn hallituksen aikana, mutta ne muodostivat perustan toisen maailmansodan jälkeen syntyneelle Sudanin liitto -puolueelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Snyder, Frank Gregory: *One-Party Governement in Mali: Transition toward Control*, s. 27–35. New Haven & London: Yale University Press, 1965.
Kreitsbergin hautakivi Zentralfriedhofissa, Itävallan kunniakansalaisille varatulla alueella
**Jakov Kreitsberg** (ven. Яков Крейцберг, engl. *Yakov Kreizberg*; 24. lokakuuta 1959 Leningrad – 15. maaliskuuta 2011 Monte Carlo) oli neuvostoliittolaissyntyinen yhdysvaltalaistunut kapellimestari. Hän opiskeli Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin johdolla. Hänen veljensä, kapellimestarina itsekin tunnettu Semjon Bytškov lähti Neuvostoliitosta vuonna 1975. Hänen isänsä May Bytškov oli huomattava sotatieteilijä, jonka ei olisi sallittu poistuvan maasta. Kreitsbergin vanhemmat erosivat, ja tämä mahdollisti Kreitsbergin ja hänen äitinsä lähdön New Yorkiin vuonna 1976. Neuvostoviranomaiset eivät antaneet Kreitsbergin viedä maasta ulos mitään käsin kirjoitettua materiaalia. Tämän johdosta hänen säveltämänsä teokset, joista osa oli esitettykin, jäivät kateisiin. Hänellä oli Yhdysvaltain kansalaisuus vuodesta 1982.

Kreitsberg työskenteli Yhdysvaltoihin saavuttuaan Leonard Bernsteinin kanssa. Hän voitti Michiganissa Eugene Ormandy -palkinnon ja vuonna 1986 Leopold Stokowski -orkesterinjohtokilpailun. Vuosina 1985–88 Kreitsberg johti Mannes Collegen orkesteria New Yorkissa. Pian hän palasi Eurooppaan, jossa hän työskenteli Itä-Saksan oopperataloissa ja vuodesta 1994 alkaen Berliinin Komische Operissa. Hän teki Glyndebournen oopperafestivaalin -debyyttinsä vuonna 1992 johtamalla *Jenůfan* esityksen. Samana vuonna Kreitsberg teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa ja vuonna 1993 hän johti Proms-festivaalissa Pjotr Tšaikovskin *Pateettisen sinfonian* ja Frédéric Chopinin toisen pianokonserton esitykset. Vuonna 1994 hän debytoi Englannin kansallisoopperassa johtamalla *Ruusuritarin* esityksen, ja samana vuonna hän esiintyi uudelleen Promsissa.

Kreitsberg toimi Bournemouthin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1995–2000. Tässä asemassa hän muun muassa tilasi uusia teoksia Pēteris Vasksilta ja Judith Binghamilta. Hän myös vei orkesterin sen ensimmäiselle Yhdysvaltain-kiertueelle, johon kuului muun muassa esiintyminen Carnegie Hallissa. Vuonna 2003 Kreitsberg aloitti seitsemän vuotta kestäneen toimintansa Alankomaiden filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Hän sai vuosien ajan hoitoja syöpäsairauteen, mutta jatkoi työtään kapellimestarina ja toimi vielä Monte-Carlon filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana.

Kreitsberg oli naimisissa kapellimestari Amy Anderssonin kanssa, ja pariskunnalla oli kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Telegraph: Obituaries: Yakov Kreizberg


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Armas Albert Appelgren** (29. heinäkuuta 1883 Hanko – 2. elokuuta 1961 Tampere) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri ja toimittaja.

Armas Appelgrenin vanhemmat olivat asemapäällikkö Konrad Appelgren ja Jenny Lindström. Hän opiskeli Haminan kadettikoulussa vuodesta 1895, valmistui upseeriksi vuonna 1903 ja työskenteli rautatievirkailijana vuoteen 1915. Appelgren toimi Billnäsin tehtaan kirjeenvaihtajana vuoteen 1919, Pohjan suojeluskunnan päällikkönä vuoteen 1928 ja Uudenmaan ruotsalaisen suojeluskuntapiirin valistusohjaajana vuoteen 1944. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.

Appelgren toimi *Hangö-Bladetin* ja *Hangö*-lehden aputoimittajana vuosina 1908–1915, suojeluskuntalehti *Skyddskåristenin* toimittajana vuosina 1928–1943 ja *Tammerfors Aftonbladin* päätoimittajana vuosina 1944–1960. Hänen nimimerkkejään olivat Charles, Sam-Ra, Äppelquist ja Ä-st.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steinby, Gunnel: *Journalister och publicister i svensk press i Finland under tvåhundra år*, s. 8. Åbo: åbo Akademi, 1981. ISBN 951-9017-61-5.
2. ↑  Päätoimittaja Armas Appelgren 75-vuotias.  *Uusi Suomi*, 29.7.1958, s. 12.
**Amit Ivri** (s. 1989) on israelilainen uimari.

Ivri sijoittui junioreiden EM-kilpailuissa 50 metrin perhosuinnissa viidenneksi Budapestissa 2005. Hän oli samassa lajissa aikuisten EM-kilpailuissa seitsemäs lyhyellä radalla Debrecenissä 2007 ja pitkällä radalla Eindhovenissa 2008 sekä kuudes lyhyellä radalla Rijekassa 2008. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 100 metrin perhosuinnissa viidenneksi ja 50 metrin perhosuinnissa kahdeksanneksi.

Ivri sijoittui Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 neljänneksi 50 metrin perhosuinnissa ja kuudenneksi 100 metrin sekauinnissa. Szczecinin lyhyen radan EM-kisoissa 2011 hän oli neljäs 50 metrin perhosuinnissa. Hän sai Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 pronssia 100 metrin perhosuinnissa ajalla 58,78. Tällä saavutuksella hänestä tuli maansa ensimmäinen naismitalisti EM-uinnissa. 50 metrin perhosuinnissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 200 metrin sekauinnin välierissä. Myös pitkän radan MM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan selviytynyt välieriin. Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 100 metrin sekauinnissa neljänneksi ja 200 metrin sekauinnissa kahdeksanneksi.

Ivri sijoittui Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 seitsemänneksi 100 metrin sekauinnissa. Hän oli Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2015 neljäs 100 metrin sekauinnissa ja kahdeksas 50 metrin rintauinnissa

Ennätyksiä
----------

### 50 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin selkäuinti | 28,51 | Wingate, Israel | 8. elokuuta 2013 |
| 50 metrin rintauinti | 31,35 | Barcelona | 10. kesäkuuta 2015 |
| 100 metrin rintauinti | 1.07,74 | Wingate | 20. huhtikuuta 2015 |
| 50 metrin perhosuinti | 26,13 | Berliini | 18. elokuuta 2014 |
| 100 metrin perhosuinti | 58,21 | Wingate | 8. elokuuta 2009 |
| 200 metrin sekauinti | 2.13,29 | Lontoo | 30. heinäkuuta 2012 |

### 25 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin selkäuinti | 58,86 | Wingate | 15. helmikuuta 2014 |
| 50 metrin rintauinti | 30,41 | Netanya | 2. joulukuuta 2015 |
| 100 metrin rintauinti | 1.06,35 | Százhalombatta | 6. marraskuuta 2014 |
| 200 metrin rintauinti | 2.21,67 | Wingate | 13. helmikuuta 2014 |
| 50 metrin perhosuinti | 25,69 | Istanbul | 11. joulukuuta 2009 |
| 100 metrin perhosuinti | 56,75 | Netanya | 24. joulukuuta 2014 |
| 100 metrin sekauinti | 58,66 | Doha | 21. lokakuuta 2013 |
| 200 metrin sekauinti | 2.08,75 | Herning | 12. joulukuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ivri, Amet *swimrankings.net*. Viitattu 7.12.2015. (englanniksi)
2. ↑  Amit Ivry *olympics.israel21c.or*.  25.6.2012.  Arkistoitu 22.10.2013. Viitattu 16.12.2013. (englanniksi)
3. ↑  Swimming - Amit IVRI *the-sports.org*. Viitattu 7.12.2015. (englanniksi)
**Anne Marja Remes** on suomalainen neurologi. Hän on toiminut neurologian professorina Oulun yliopistossa vuodesta 2017 ja sitä ennen Itä-Suomen yliopistossa 2012–2016. Hän toimi Oulun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 2017–2021. Vuoden 2022 alussa hän aloitti Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Remes on nimitetty Helsingin yliopiston tutkimuksesta ja kestävyydestä vastaavaksi vararehtoriksi 1. elokuuta 2023 alkaen.

Remes on koulutukseltaan lääketieteen tohtori. Hän toimi Itä-Suomen yliopiston kliinisen lääketieteen yksikön varajohtajana 2014–2016 ja Medical Research Center (MRC) Oulun tutkimusjohtajana 2017–2018.

Tutkimuksessaan Remes on perehtynyt varhain alkaviin ja perinnöllisiin muistisairauksiin, etenkin otsalohkodementiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Anne Marja Remes *Helsingin yliopiston tutkimusportaali*. Viitattu 22.6.2023.
2. 1 2  Pakkala, Erpo: Professori Anne Remes valittiin Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaaniksi *Mediuutiset.fi*.  21.6.2021. Viitattu 22.6.2023.
3. 1 2  Aalto, Saija: Helsingin yliopistoon neljä vararehtoria  14.6.2023. Helsingin yliopisto. Viitattu 22.6.2023.
**Bartholomew Kuma** (jap. バーソロミュー・くま) on kuvitteellinen hahmo, joka on kaapparilordi One Piece -nimisessä manga- ja anime-sarjassa.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Kuma
----

Kuma näyttäytyi ensimmäisen kerran kaapparilordien kokouksessa, jossa päätettiin tehdä Marshall D. Teachista uusi kaapparilordi Sir Crocodilen tilalle. Kuten muidenkaan kaapparilordien kohdalla, Kuman historiasta ei ole kerrottu muuta, kuin että hän oli merirosvona todella pelätty "Tyranni".

Ulkonäkö
--------

Kuma on todella kookas, suuri mies (kuten Gecko Moria), joka muistuttaa karhua. Hän kantaa raamattua ja pitää hanskoja. Kuma pukeutuu yleensä takkiin, jonka alun perin piti olla oranssin värinen mangassa, mutta animessa musta.
Nykyään Oda on piirtänyt Kuman mustassa takissa. Takissa on tassukuvioita ja valkoisia raitoja, jotka muodostavat tähtäimen.
Kuman housut ovat täynnä tassukuvioita, ja hänen hatussaan on pilkkuja ja karhun korvat.
Hänen silmäpupilleja ei ole näkynyt kertaakaan ja hänellä myös ruskeat pitkät kiharahiukset.

Luonne ja suhteet
-----------------

Sarjassa ei voi oikein päätellä kenen puolella Kuma on. Esim. hän päästi Olkihattupiraatit menemään Thriller Barkissa ja "pelasti"
heidät kontra-amiraali Kizarun kynsistä. Vaikka on kaapparilordi niin hänen ei olisi pitänyt tehdä näin. Morian mukaan Kuma on "ainoa kaapparilordi, joka tottelee Maailmanhallitusta". Kumalla ei näytä olevan erityisiä suhteita muihin kaapparilordeihin tai Merivoimiin, mutta hän tuntee Luffyn isän Monkey D. Dragonin. Kuma on yksi mystinen hahmo sarjassa. Joskin sarjan edetessä huomataan että Kuma kuuluu Ivanovin kanssa Dragonin kapinallisiin, mutta hän on silti muuttunut koneeksi, samanlaiseksi kuin pacifistat. Syytä miksi hän on suostunut muokkaamaan itsestään tunteettoman ihmisaseen, ei tiedetä vielä.

Nykypäivä
---------

Bartholomew Kuma on maailmanhallituksen aivoton kätyri, kyborgi joka tottelee jokaista käskyä. Kuma on myös varmistettu kapinallisten jäseneksi. Kuman hahmo on hyvin ristiriitainen eikä hänen menneisyyttään tai nykyistä tilannetta voida tietää varmasti.

Voimat
------

Kuma on syönyt pirunmarjan, joka antaa kyvyn torjua kaikkea. Marja on todella vahva esim. kun Kuma saapui Thriller Barkiin Perona yritti taistella tätä vastaan. Kumalle tämä oli pikku juttu ja kadotti Pelonan yhdellä käden huitasulla. Kuma on myös nopea, mikä voi johtua joko marjan voimista tai siitä että hän on "pacifista". Kuma on pacifista eli tavallaan kyborgi kuten Franky mutta voimakkaampi. Tämän "Pacifista-hankkeen" loi Merivoimien Dr. Vegapunk, joka keksi esim. myös sen että merikivi on yksi pirunmarjavoimien heikkous.
**Anne-Jean-Baptiste Raffenel** (26. huhtikuuta 1809 Marseille – 12. kesäkuuta 1858 Madagaskar) oli ranskalainen virkamies ja tutkimusmatkailija.

Anne Raffenel työskenteli laivastovirkamiehenä ja purjehti eri puolilla maailmaa. Vuonna 1843 hän lähti Senegaliin, jonka kuvernööri antoi hänen tehtäväkseen tutkia Faléméjokea sekä Bundun ja Bambukin aluetta. Seitsemän kuukautta kestäneen matkan aikana Raffenel solmi kauppasopimuksen Bundun hallitsijan kanssa, perusti kauppa-aseman Falémélle ja kartoitti Senegal- ja Gambiajokien yläjuoksut.

Vuonna 1845 tekemällään toisella matkalla Raffenelin tehtävänä oli matkustaa Afrikan läpi Senegalista Niilille. Hän eteni Segun rajalle, mutta joutui kaapatuksi ja vietti kahdeksan kuukautta vankina Kaartassa. Vankeusaikanaan Raffenel kirjoitti Länsi-Sudanin kuvauksen, joka sisälsi uudistus- ja parannusehdotuksia Senegalin siirtomaahallitukselle.

Raffenel toimi myöhemmin hallintovirkamiehenä Dinanissa. Vuonna 1855 hänet nimitettiin Madagaskarin kuvernööriksi.

Teoksia
-------

* *Voyage dans l'Afrique occidentale*. Paris, 1846.
* *Nouveau voyage dans le pays des nègres*. Paris, 1856.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Levot, P. & Doneaud, A.: *Les gloires maritimes de la France: Notices biographiques sur les plus célèbres marins*, s. 420–422. Paris: Arthus Bertrand, 1866. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bartangin kieli** on Pamirin ylängöllä puhuttava iranilainen kieli.

Kieli on saanut nimensä Tadžikistaniin kuuluvalla Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella sijaitsevasta Bartangin vuoristolaaksosta, jossa sen puhujat etupäässä asuvat. Vuonna 1954 suurin osa bartangilaisista siirrettiin Džilikuliin, mutta myöhemmin he palasivat takaisin. Osa on muuttanut Pandžiin. Väestönlaskennoissa bartangin puhujia ei ole rekisteröity. Heitä arvioidaan olevan noin 2 500 henkeä.

Bartangi kuuluu šugnanilais-rušanilaisiin kieliin, jotka yhdessä jazguljamin kanssa muodostavat itäiranilaisten kielten pohjoispamirilaisen ryhmän. Pamirin muiden iranilaisten kielten kanssa se luetaan myös pamirilaisten kielten ryhmään.

Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Kirjakielenään puhujat käyttävät tadžikkia. Viime aikoina bartangia varten on laadittu lisämerkein täydennetty kyrillinen kirjaimisto.

Lähteet
-------

1. ↑  *Jazyki Rossijskoi Federatsii i sosednih gosudarstv. Tom I*, s. 158. Moskva: Nauka, 1997. ISBN 5-02-011237-2.
**Ateenan raitioliikenne** (kreik. Τραμ Αθήνας, *Tram Athínas*) on yksi Ateenan metropolialueen julkisen liikenteen muodoista. Nykyisin raitiolinjoja on kolme ja ne kulkevat Ateenan keskustasta eteläisiin esikaupunkeihin.

Historia
--------

Raitiotieliikenne alkoi Ateenassa ensimmäisen kerran vuonna 1882, jolloin hevosraitiotiet aloittivat toimintansa. Raitiotiellä kyettiin yhdistämään Ateenan keskusta ympäröiviin asuinalueisiin, joihin kuuluivat muun muassa Ampelókipoi, Kolokynthoú sekä Patísia. Lisäksi Omónoia-aukio liitettiin linjastolla Gkázin, Kerameikóksen sekä Sýntagman asuinalueisiin. Ateenan sähköraitiotie aloitti toimintansa vuonna 1908 ja tällä korvattiin kaupungin hevosraitiotie.

Toisessa maailmansodassa Kreikan miehitys jätti jälkensä raitiotieverkkoon, sillä raitiolinjoja lakkautettiin. Määrätietoinen raitiotieverkoston alasajo alkoi kuitenkin 1950-luvun alussa, jolloin linjoja päätettiin hävittää. Viimeinenkin raitiotielinja hävitettiin vuoden 1977 keväällä.

Ateenan uusi raitiotie aloitti toimintansa vuonna 2004 ennen Ateenan olympialaisia. Raitiotien laajentamista Pireukseen on suunniteltu.

Linjat
------

Ateenan metropolialueen eteläosien raideliikenteen linjat (2007). Raitiotielinjat vaaleanvihreällä.

| Linja | Reitti | Pysäkkien lkm | Pituus (km) |
| --- | --- | --- | --- |
|  | SEF – Asklipieío, Voúla | 31 | 16,1 |
|  | SEF – Sýntagma | 28 | 14,2 |
|  | Sýntagma – Asklipieío, Voúla | 37 | 18,2 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tramway STASY. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Construction of TRAMWAY extensions Attiko Metro. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Athens public transportation map STASY.  Arkistoitu 13.5.2015. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ateenan raitiotieliikenne** Wikimedia Commonsissa

* STASY. Raitiotieliikenteen liikennöitsijän verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kolme juoksijaa harjoittelemassa olympiamaratonille. Kuvassa keskimmäisenä kilpailussa toiseksi tullut Charílaos Vasilákos.
**Miesten maraton kesäolympialaisissa 1896** oli erikoiskilpailu, joka keksittiin juuri kyseisiin olympialaisiin. Michel Bréal kehitti idean juoksukilpailusta Marathonista Ateenaan Feidippideen legendan mukaan. Ensimmäinen maratonjuoksu oli Kreikan karsinta olympiakilpailuun, tämän kisan voitti Charílaos Vasilákos. Olympiamaratonin pituus oli 40 kilometriä. 

Marathoniin matkusti 25 juoksijaa, mutta heistä vain 17 osallistui kilpailuun. Albin Lermusiaux otti johdon kisan alkuvaiheessa kuten 1 500 metrin juoksussakin. Edwin Flack ja Arthur Blake pitivät toista ja kolmatta sijaa ennen kuin Blake keskeytti 23 kilometrin kohdalla. Yhdeksää kilometriä myöhemmin myös Lermusiaux joutui keskeyttämään, joten Flack nousi kärkeen. Samaan aikaan Kreikan Spiridon Luis alkoi kiriä eroa kiinni. Flack yritti pitää kärkipaikkansa näännyksiin saakka, mutta lopulta, vain nelisen kilometriä ennen maalia, hän keskeytti. Näin Luis jäi yksin kärkeen ja voitti kisan juosten matkan hieman alle kolmessa tunnissa. Vasilakos oli toinen ja hänen jälkeensä pronssista kamppailivat Spiridon Belokas ja Gyula Kellner. Belokas ehti maaliin viittä sekuntia aiemmin, mutta hänet hylättiin myöhemmin, sillä selvisi että hän oli taittanut osan matkastaan hevoskärryissä.

Tulokset
--------

| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Spiridon Luis |  Kreikka | 2.58.50 |
| 2 | Harilaos Vasilakos |  Kreikka | 3.06.03 |
| 3 | Gyula Kellner |  Unkari | 3.06.35 |
| 4 | Ioannis Vrettos |  Kreikka | *Ei tiedossa* |
| 5 | Eleitherios Papasimeon |  Kreikka | *Ei tiedossa* |
| 6 | Dimitrios Deligiannis |  Kreikka | *Ei tiedossa* |
| 7 | Evangelos Gerakeris |  Kreikka | *Ei tiedossa* |
| 8 | Stamatios Masouris |  Kreikka | *Ei tiedossa* |
| 9 | Sokratis Lagoudakis |  Ranska | *Ei tiedossa* |
| – | Edwin Flack |  Australia | DNF (37 km) |
| Albin Lermusiaux |  Ranska | DNF (32 km) |
| Ioánnis Lavréntis |  Kreikka | DNF (24 km) |
| Georgios Grigoriou |  Kreikka | DNF (24 km) |
| Arthur Blake |  Yhdysvallat | DNF (23 km) |
| Ilias Kafetzis |  Kreikka | DNF (9 km) |
| Dimitrios Khristopoulos |  Kreikka | DNF |
| **DSQ** | Spiridon Belokas |  Kreikka | 3.06,30 |

*DNF = Keskeytti, DSQ = Hylätty*

  

Miesten maraton olympialaisissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1896 | 1900 | 1904 | 1906 | 1908 | 1912 | 1920 | 1924 | 1928 | 1932 |
| 1936 | 1948 | 1952 | 1956 | 1960 | 1964 | 1968 | 1972 | 1976 | 1980 |
| 1984 | 1988 | 1992 | 1996 | 2000 | 2004 | 2008 | 2012 | 2016 | 2020 |

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Athletics at the 1896 Summer Olympics – Men's marathon
**Ateenan rautatieasema** (kreik. Σιδηροδρομικός Σταθμός Αθήνας, *Sidirodromikós Stathmós Athínas*), perinteisesti **Lárisan asema** (Σταθμός Λαρίσης, *Stathmós Larísis*) on Ateenan kaupungin päärautatieasema Kreikassa. Asema sijaitsee siitä nimensä saaneessa Stathmós Larísiksen kaupunginosassa Ateenan keskustan luoteispuolella.

Historia
--------

Proastiakós-paikallisjuna asemalla.
Entinen Peloponnesoksen rautatieasema.
Asema on avattu vuonna 1904. Tuolloin rata kulki Ateenasta Lárisaan, mistä asema on saanut vanhan nimensä. Nykyinen asema on muodostunut vuonna 2005 yhdistämällä kaksi erillistä vierekkäin sijainnutta asemaa, pohjoiseen suuntautunutta liikennettä palvellut Lárisan asema ja etelään suuntautunutta liikennettä vuodesta 1884 palvennut **Peloponnesoksen asema** (Σταθμός Πελοποννήσου, Stathmós Peloponnísou). Jälkimmäinen asemarakennus on nykyään tyhjillään vailla käyttöä. Historiallisista syistä koko asema tunnetaan usein edelleen Lárisan aseman nimellä, vaikka myös Lárisassa on Lárisan rautatieasema.

Aiemmin asema toimi muun muassa Idän pikajunan (*Orient Express*) Calais–Ateena-reitin pääteasemana.

Rakennus
--------

Ateenan rautatieasema on vaatimaton ja pienikokoinen kaupungin kokoon nähden ja sijaitsee suhteellisen kaukana ydinkeskustasta, noin kaksi kilometriä luoteeseen Sýntagma-aukiolta. Asemalla on 9 laituriraidetta. Viime vuosina asemaa on kunnostettu ja siihen on rakennettu uusia raiteita.

Yhteydet
--------

Asemalta kulkee TrainOSE:n Intercity-kaukojunia Lárisan kautta Thessalonikiin sekä proastiakós-paikallisjunia muun muassa Pireukseen, Chalkídaan ja Áno Liósiaan. Asemalta on yhteys SKA:n aseman kautta muun muassa Ateenan lentoasemalle (Aerodrómio) sekä Kiátoon. Thessalonikista on yhteys muun muassa Alexandroúpoliin sekä kansainvälinen yhteys Sofiaan ja Belgradiin.

Aseman lähellä sijaitsee Ateenan metron asema Stathmós Larísis, joka on ollut käytössä vuodesta 2000. Sen kautta kulkee metron Linja 2, jolla pääsee muun muassa kaupungin ydinkeskustaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Old Athens Photos *Athens Walks*. Viitattu 23.2.2015.
2. ↑  Athens Train Schedules *Athens Guide*. Viitattu 23.2.2015.
3. ↑  The Orient Express *The Man in Seat 61*. Viitattu 23.2.2015.
4. ↑  Athens Suburban Railway TrainOSE. Viitattu 23.2.2015.
5. ↑  International Railway Services TrainOSE. Viitattu 23.2.2015.
6. ↑  Network Map TrainOSE.  Arkistoitu 24.2.2015. Viitattu 23.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ateenan rautatieasema** Wikimedia Commonsissa
**Emil Herman Hartela**, vuoteen 1930 **Henriksson** (14. lokakuuta 1894 Tohmajärvi – 9. huhtikuuta 1970) oli suomalainen teollisuusneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.

Hartelan vanhemmat olivat rakennusmestari Henrik Viktor Henriksson ja Johanna Aleksandra Nylund ja puoliso vuodesta 1928 Elna Helena Fagerroos. Hartela kävi kansakoulun ja reaaliyhteiskoulun ja suoritti Kuopiossa teollisuuskoulun kolmivuotisen kurssin 1915. Edellisenä vuonna hän oli työskennellyt terästehtaan rakennustyömaalla Saksassa. Valmistuttuaan Hartela toimi Turun Insinööritoimisto -yhtiössä, osakkaana helsinkiläisessä rakennustoimistossa ja vuodesta 1917 rakennusmestarina Wärtsilässä. Suomen sisällissotaan Hartela osallistui Karjalan rintamalla. Hän oli itsenäinen rakennuspiirtäjä ja työnjohtaja 1919–1922 ja opiskeli sitten Hollannissa ja Saksassa, suorittaen 1924 rautabetoni-insinöörin tutkinnon Strelitzin teknillisessä opistossa. Hartelalla oli Turussa 1924–1932 oma insinööritoimisto, joka erikoistui teräsbetonirakenteisiin. Hän teki rakenne- ja kestävyyslaskelmia ja rakennesuunnitelmia sekä Turussa että muualla rakennettuihin kohteisiin. Vuonna 1932 hän perusti kumppanien kanssa rakennustoimisto Hakkala & Tuomisen, jonka hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja hän oli vuoteen 1942. Oman Urakoitsijat-yrityksen hän perusti Vilho Heinosen kanssa 1942 ja oli yhtiön toimitusjohtaja. Yhtiö laajeni Varsinais-Suomesta pääkaupunkiseudulle ja tuli tunnetuksi muun muassa Pitäjämäen kirkon rakentajana 1959. Samana vuonna Hartelasta tuli Urakoitsijat-yhtiön pääomistaja. Yhtiön Helsingin konttorista muodostettiin Rakennus Oy Hartela -yhtiö, jonka johdossa Emil Hartela oli vuoteen 1963 asti. Hän oli silti mukana perheyhtiönsä hallitustyössä vielä vuoteen 1969 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Emil Hartela Viitattu 9.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |