recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elizaveta Vladimirova "Lisa" Ryzih** (s. 27. syyskuuta 1988 Omsk, Neuvostoliitto) on saksalainen seiväshyppääjä.

Ryzih saavutti EM-kilpailuissa hopeaa Amsterdamissa 2016 tuloksella 470 ja pronssia Barcelonassa 2010 hypättyään tuolloisen ennätystuloksensa 465 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Belgradissa 2017 ennätyksellään 475 cm. Lisäksi hän on sijoittunut seitsemänneksi Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 ja Helsingin EM-kisoissa 2012, kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 2012, kahdeksanneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, neljänneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014, 12:nneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015, kymmenenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, viidenneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja 17:nneksi Dohan MM-kilpailuissa 2019.

Ryzih voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Sherbrookessa 2003, alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Grossetossa 2004 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2009.

Ryzih hyppäsi ulkorataennätyksensä 473 cm Jockgrimissa 19. heinäkuuta 2016. 

Ryzih poseerasi saksankielisessä Playboy-lehdessä rinnat paljaina heinäkuussa 2021 juuri ennen Tokion olympialaisia, joihin hänet oli valittu.

Lähteet
-------

* Lisa Ryzih Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Lisa Ryzih Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lisa Ryzih *sports-reference.com*.  Arkistoitu 3.12.2016. Viitattu 28.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Rohkea veto: olympiaurheilijat poseerasivat rinnat paljaina – "Kyse on siitä, mikä tekee olon hyväksi" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 16.7.2021.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**AIA Group Limited** (kiin. 友邦保險控股有限公司) on suuri Aasian-Tyynenmeren alueella toimiva vakuutusyhtiö, jonka kotipaikka on Kiinan Hongkongissa. Yhtiön perusti Cornelius Vander Starr Shanghaissa vuonna 1919. Nykyään yhtiön osake noteerataan Hongkongin pörssissä. Vuonna 2021 yhtiö oli maailman suurimpia pörssiyhtiöitä listaavalla Fortune Global 500 -listalla sijalla 213.

AIA Central, AIA Groupin pääkonttori Hongkongissa (2013).
AIA Group oli aiemmin osa yhdysvaltalaista American International Group -vakuutuskonsernia (AIG), mutta vuoden 2008 talouskriisissä tämä yhtiö velkaantui pahoin. Yhdysvaltain keskuspankki hätälainoitti AIG-konsernia kaikkiaan noin 182 miljardilla dollarilla. Lainojen takaisinmaksamiseksi AIG (ja Yhdysvaltain keskuspankki) myi AIA:n hallintaan oikeuttavat osakkeet vuoteen 2012 mennessä, ja AIA järjesti myös osakeannin vuonna 2010. AIA Groupista tuli tällöin itsenäinen pörssinoteerattu osakeyhtiö.

AIA Group on läsnä muun muassa Australiassa, Bruneissa, Etelä-Koreassa, Filippiineillä, Indonesiassa, Kambodiassa, Kiinassa (sis. Hongkong ja Macau), Malesiassa, Singaporessa, Sri Lankassa (97 % osuusyhtiö), Taiwanissa, Thaimaassa, Uudessa Seelannissa ja Vietnamissa. Lisäksi vakuutusyhtiöllä on Intiassa 49-prosenttisesti omistettu yhteisyritys ja Myanmarissa edustus. Yhtiöllä on 38 miljoonaa yksittäistä henkilövakuutusasiakasta ja 16 miljoonaa ryhmävakuutuksen asiakasta (2020). Kiinan markkinoiden osuus liikevaihdosta on noin puolet, ja tästä suuruusluokkaa kaksi kolmasaosaa tuli Hongkongista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  AIA Group Ltd (1299.HK) Reuters, reuters.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  AIA Group (markkina-arvo 22.7.2021)  2.8.2021. fortune.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  AIA Group. Market Cap $153.7B Forbes, forbes.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Annual Report 2020 (pdf) AIA Group Limited - Stock Code 1299. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
5. ↑  Elzio Barreto: AIG marks end of era with $6.45 billion AIA stake sale  18.12.2012. Reuters, reuters.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
6. ↑  AIG sells remaining stake in AIA for $6.5bn  18.12.2012. bbc.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)
7. ↑  About Us AIA Group, aia.com. Viitattu 13.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AIA Central** Wikimedia Commonsissa
**S-101** oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Stalinets-luokka*
Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1937. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta 1940.

Palvelus
--------

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesällä 1941 alus oli Ust-Dvinskissä päällikkönään komentajakapteeni V. K. Vekke. Aluksen lähtiessä 23. kesäkuuta 1941 ensimmäiselle sotaretkelleen dieselmoottoreissa havaittiin vikaa ja retki keskeytettiin.

Alus lähti 27. kesäkuuta Ust-Dvinskistä ensimmäiselle varsinaiselle sotaretkelleen Irbensalmen läntisensuun alueelle, missä se ei kuitenkaan havainnut vihollisia. Alus sai 12.-13. heinäkuuta välisenä yönä määräyksen siirtyä kokoontumispaikalle Kihelkonnan lahteen, missä sen pitäisi olla illalla 13. heinäkuuta. Alus joutui 15. heinäkuuta Hiidenmaan ja Saarenmaan välisessä salmessa ilmahyökkäykseen, jolloin ensimmäinen pommi rikkoi aluksen torniluukun ja toinen pommi osui räjähtämättä 100 millimetrin kansitykkiin. Pommi jatkoi matkaansa muotorungon läpi merenpohjaan. Aluksen vauriot eivät kuitenkaan estäneet sukeltamista, joten se kykeni pakenemaan. Alus saapui vielä samana päivänä Triigiin.

Alus lähti 17. heinäkuuta edelleen Tallinnan kautta Kronstadtiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus oli 22.-26. heinäkuuta telakalla korjattavan ja valmisteltavana Pohjoiseen laivastoon siirtoa varten. Alus lähti 5. elokuuta Kronstadtista Vienanmeren-Itämeren kanavaa ja saapui 8. syyskuuta Belomorskiin, missä se liitettiin Pohjoiseen laivastoon.

Alus poistettiin palveluksesta 1956.

Lähteet
-------

* Gardiner. Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Bagnasco, Erminio: *Submarines of World War Two*. Lontoo, Englanti: Arms and Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-331-X. (englanniksi)
* Polmar, Norman & Noot, Jurrien: *Submarines of the Russian and Soviet navies, 1718-1990*. Annapolis: Naval Institute Press, 1991. ISBN 0-87021-570-1. (englanniksi)
* Valkonen, Antti: *Neuvostoliiton sukellusveneet Itämerellä 1941-1945*. Koala, 2020. ISBN 978-952-229-209-4.

### Viitteet

1. ↑  Polmar & Noot 1991 s. 262
2. ↑  Valkonen 2021 s. 50
3. ↑  Valkonen 2021 s. 50-51
4. ↑  Valkonen 2021 s. 51

Stalinets-luokan sukellusveneet

|  |  |
| --- | --- |
| IX sarja | *S-1* - *S-2* - *S-3* |
| IXbis sarja | *S-4* - *S-5* - *S-6* - *S-7* - *S-8* - *S-9* - *S-10* - *S-11* - *S-12* - *S-13* - *S-14* - *S-15* - *S-16* - *S-17* - *S-18* - *S-19* - *S-20* - *S-21* - *S-22* - *S-23* - *S-24* - *S-31* - *S-32* - *S-33* - *S-34* - *S-35* - *S-36* - *S-37* - *S-41* - *S-42* - *S-43* - *S-50* - *S-51* - *S-52* - *S-53* - *S-54* - *S-55* - *S-56* - *S-57* - *S-101* - *S-102* - *S-103* - *S-104* - *S-105* - *S-106* - *S-107* - *S-108* |
| XVI sarja | *S-38* - *S-45* - *S-46* - *S-47* - *S-48* - *S-58* - *S-59* - *S-60* - *S-61* - *S-62* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: M-luokka – Seuraaja: K-luokka |
**Legio III Augusta** oli roomalainen legioona. Octavianus perusti sen vuonna 43 eaa. Rooman kansalaissotaa varten. Legioona otti luultavasti osaa Filippoin taisteluun vuonna 42 eaa. Seuraavina vuosina se taisteli Octavianuksen ja toisen triumviraatin jäsenten komennossa Sisiliassa Sextus Pompeiusta vastaan.

Vuonna 30 eaa. legioona sijoitettiin Afrikkaan, jossa se taisteli vuosina 17–24 numidialaisia ja muita alueen kansoja vastaan. Augusta kärsi suuria tappioita, ja yksi sen joukko-osastoista tuhoutui väijytyksessä. Legioonan komentaja Lucius Apronius rankaisi tällöin koko legioonaa decimatiolla, jolloin toverit surmasivat joka kymmenennen sotilaan. Sota Afrikassa jatkui vielä muutaman vuoden, kunnes Junius Blaesus viimein löi viholliskansat. Legioona oli tällöin ainoa, jota johti senaattori. 

Legioona kannatti Galbaa neljän keisarin vuonna 69, mutta saman vuoden tammikuussa oma pretoriaanikaarti surmasi hänet. Augusta siirtyi tällöin Vitelliuksen puolelle, joka kilpaili Othon kanssa keisariudesta. Tilanne vakiintui vasta vuoden lopussa Vespasianuksen noustua keisariksi ja legioonan siirryttyä tämän puolelle. Augusta ei ottanut osaa kansalaissotaan. Vuonna 75 Vespasianus siirsi legioonan Ammaedarasta Lambaesikseen.

Legioona pysyi Afrikassa, jossa se vartioi Rooman rajaa berberikansoilta, jotka hyökkäsivät usein provinssiin. Vuonna 115 suuria Legio III Augustan joukko-osastoja lähetettiin Syyriaan, jossa ne ottivat osaa keisari Trajanuksen Parthian sotaan ja vuosina 132—136 legioonan joukkoja taisteli juutalaiskapinallisia vastaan Bar Kokhban kapinassa. 30 vuotta myöhemmin joukko-osastot ottivat osaa keisari Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan ja myöhemmin Marcus Aureliuksen aikana markomannien sotaan Pannoniassa.

Vuonna 193 keisari Septimius Severus palkitsi legioonan sen ansioista kansalaissodan aikana vuonna 193 ja antoi sille lisänimen *Pia Vindex* (Uskollinen kostaja). Nimi viittaa siihen, että se olisi ollut mukana konfliktissa, mutta asia ei ole varmaa.

Vuosina 211–222 legioona kärsi suuria tappioita afrikkalaisten kansojen hyökkäyksiä vastaan, joten sitä vahvistettiin vasta lakkautetun Legio III Gallican sotilailla. Vuonna 238 *kuuden keisarin vuonna* legioona lakkautettiin Gordianus kolmannen käskystä. 15 vuotta myöhemmin Valerianus perusti legioonan uudelleen ja antoi sille lisänimen *Iterum Pia Iterum Vindex* (Jälleen uskollinen, jälleen kostaja). Legioona taisteli nyt uudelleen Afrikassa. Pitkä sota kesti aina vuoteen 260 saakka, jolloin berberit voitettiin ja legioonan komentaja Gaius Macrinus Decianus pystytti voitonmonumentin Lambaesikseen. 30 vuotta myöhemmin tilanne riistäytyi taas käsistä, ja keisari Maximianus otti Numidian legioonat henkilökohtaisesti komentoonsa.

Augusta pysyi Afrikassa 300-luvun loppuun ja 400-luvun alkuun asti, jonka jälkeen se katoaa lähteistä.

Lähteet
-------

* Legio III Augusta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Legio XIV Gemina** oli roomalainen legioona. Sen perusti ehkä Julius Caesar vuonna 57 eaa. Gallian sotaretken aikana. 

Legioona tuhoutui vuonna 53 eaa. mutta se perustettiin pian uudelleen. Legioona osallistui sisällissodan aikana Ilerdan taisteluun, Dyrrhakhionin taisteluun ja Farsaloksen taisteluun. Vuonna 48 eaa. legioona lähetettiin Italiaan, mutta se aktivoitiin taas vuonna 46 eaa. Afrikan kampanjaa varten. Caesarin kuoleman jälkeen XIV legioona taisteli Octavianuksen alaisena. Sen jälkeen kun Octavianus kukisti Antoniuksen, legioonaan liitettiin Antoniuksen joukkoja ja se sai lisänimekseen *Gemina* ("kaksoislegioona"). Legioona siirrettiin tämän jälkeen Illyriaan. 

Vuonna 6 jaa. legioona osallistui Tiberiuksen sotaretkeen markomanneja vastaan. Teutoburgin metsän taistelun jälkeen legioona siirrettiin Mogontiacumiin (nykyinen Mainz) Germanian Superioriin. Vuonna 21 osia legioonasta osallistui Galliassa sattuneen kapinan kukistamiseen. Myöhemmin legioona osallistui Caligulan Germanian sotaan. 

Vuonna 43 legioona osallistui Britannian valloitukseen. Legioona osallistui Boudiccan kukistamiseen ja Nero antoi sille lisänimen *Martia Victrix* ("Mars-jumalan, voittoisa"). Nero suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan ja legioona siirrettiin itään vuonna 67. Legioona oli Balkanilla kun Nero teki itsemurhan. Seuranneessa sisällissodassa legioona tuki ensin Galbaa ja tämän murhan jälkeen Othoa. Legioona ei kerennyt osallistumaan Cremonan ensimmäinen taisteluun. Vitellius lähetti legioonan takaisin Britanniaan. Vuonna 70 legioona osallistui Baatavien kapinan kukistamiseen. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin jälleen Mogontiacumiin. Legioona osallistui luultavasti kaikkiin seuraavien vuosien Reinin toiselle puolelle suuntautuneisiin sotaretkiin. 

Vuonna 89 legioona tuki Lucius Antonius Saturninuksen kapinaa, joka epäonnistui. Vuonna 92 se siirrettiin Pannoniaan. Legioona osallistui Trajanuksen Daakian sotiin. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin Carnuntumiin. Osia legioonasta osallistui Lucius Veruksen Parthian sotaan ja Marcus Aureliuksen markomannisotaan. 

Vuonna 193 legioona tuki Septimius Severusta. 200-luvulta legioonasta on niukasti lähteitä. Legioona tuki muun muassa usurpaattori Regalianusta vuosina 260-261. Gallian keisarikunnan aikana legioona tuki ensin Gallienusta, mutta tämän kuoleman jälkeen se tuki Victorinusta.

Lähteet
-------

* Jona Lendering: Legio XIV Gemina Livius.org.  Arkistoitu 27.4.2015. Viitattu 7.8.2009. (englanniksi)
**Bolesław Kon** (9. joulukuuta 1906 Varsova – 10. kesäkuuta 1936 Varsova) oli puolalainen pianisti. Hän sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa vuonna 1932.

Kon syntyi juutalaisperheeseen ja aloitti musiikkiopintonsa ensimmäisen maailmansodan aikana Moskovan konservatoriossa Konstantin Igumnovin johdolla. Palattuaan Puolaan hän suoritti Varsovassa opintoja Bolesław Domaniewskin, Aleksander Michałowskin ja Zbigniew Drzewieckin johdolla. Diplominsa hän sai vuonna 1928. Kon sai julkista huomiota jo opiskeluaikanaan virtuoosisuudellaan, joka toi hänelle esimerkiksi Juliusz Wertheimilta ihailevan arvion.

Diplominsa Varsovassa saatuaan Kon muutti Krakovaan, jossa aloitti pianonsoiton opettamisen konservatoriossa. Hän toimi myös konservatorion johdossa vuosina 1929–1931. Kon esiintyi opetustyönsä ohella Krakovassa, Varsovassa ja muualla Puolassa orkesterin solistina sekä resitalistina. Kolmanteen sijaan johtanut osallistuminen Chopin-pianokilpailuun lähti liikkeelle Zbigniew Drzewieckin esittämästä ehdotuksesta. Konin ura oli nousujohteista kilpailun jälkeen. 20. tammikuuta 1933 hän esitti Varsovan filharmonisen orkesterin kanssa Sergei Rahmaninovin toisen pianokonserton.

Touko- ja kesäkuussa 1933 Kon oli Wienissä, jossa sai kansainvälisessä pianokilpailussa kansainväliseltä tuomaristolta ensipalkinnon. Hänen taakseen jäivät kilpailussa muiden muassa Tzína Bacháouer, Dinu Lipatti, György Sándor ja Maria Fotino. Menestys Wienissä toi Konille lukuisia esiintymiskutsuja Ranskaan, Alankomaihin, Italiaan, Romaniaan, Itävaltaan ja Unkariin. Kon koki vahvan uskoontulokokemuksen, mutta kärsi syvistä masennusjaksoista ja teki kesäkuussa 1936 itsemurhan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bolesław Kon[vanhentunut linkki] The Fryderyk Chopin Institution


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Legio XI Claudia** oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XII Fulminatan Helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.

Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Caesar päästi legioonalaiset eläkkeelle mutta Octavianus pestasi heidät jälleen palvelukseen Caesarin kuoleman jälkeen. Toisen triumviraatin sisällissotien jälkeen Augustus lähetti legioonan Balkanille. Legioona oli Burnumissa, kun Lucius Arruntius Camillus Scribonianus kapinoi Claudiusta vastaan. Legio XI ja Legio VII kukistivat kapinan melko pian. Tästä hyvästä Legio XI sai lisänimen *Claudia Pia Fidelis*. Vuoden 69 sisällissodassa legioona kannatti Othoa ja tämän kukistumisen jälkeen Vespasianusta. Legioona lähetettiin vuonna 70 kukistamaan bataavien kapinaa. Tämän jälkeen legioona siirrettiin Vindonissaan Germania Superiorissa. 

Vuosian 101-106 legioona otti osaa Trajanuksen Daakian sotiin. Vuonna 114 se siirrettiin Moesia Inferioriin. Legioona tuki Septimius Severusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 193. Sodassa Pescennius Nigeriä vastaan legioona oli mukana piirittämässä Byzantionia ja Issoksen taistelussa. Legioona oli luultavasti myös mukana Severuksen sodassa Parthiaa vastaan. 

Legioona tuki keisari Gallienusta hänen sodassaan Gallian keisarikuntaa vastaan. Legioona oli vielä 400-luvulla vartioimassa Tonavan vastaista rajaa. Tämän jälkeen se häviää lähteistä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Legio XI Claudia**.
* Legio XI Claudia - Livius.org (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sara Correia** (s. 27. toukokuuta 1993) on portugalilainen fadolaulaja.

Correia varttui fadolaulajien perheessä Marvilassa. Hän voitti 13-vuotiaana Grande Noite do Fado -kilpailun Lissabonissa. Pian tämän jälkeen hänet kutsuttiin laulamaan Casa de Linharesiin, jossa hän sai oppia Celeste Rodriguesilta, Jorge Fernandolta, Maria da Nazarélta ja muilta. Syyskuussa 2018 ilmestyi Correian ensimmäinen albumi *Sara Correia*. Sen tuotti Diogo Clemente, ja albumi julkaistiin Universal Music Portugal -levymerkillä. Vuonna 2018 Correia sai ranskalaiselta ohjaajalta Joël Santonilta kutsun esittämään Amália Rodriguesin kappaleen "Grito" sarjaan *Une famille formidable*. Diogo Varela Silva myös kutsui Correian esiintymään Severan roolissa elokuvaansa *Alfama em Si*.

Vuonna 2019 Correia sai Play – Prémios da Música Portuguesa -palkintojenjaossa kaksi ehdokkuutta debyyttialbumillaan. Toisella studioalbumillaan, myös Diogo Clementen tuottamalla *Do Coraçãolla* (syyskuu 2020) Correia voitti Play-palkinnon parhaan fadoalbumin kategoriassa. Vuonna 2021 sama levy toi hänelle myös Latin Grammy -ehdokkuuden. Correia on esiintynyt kansainvälisesti lukuisissa maissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sara Correia Museu do Fado, viitattu 12.4.2023
**AGIL** on amerikkalaisen sosiologi Talcott Parsonsin kehittämä kuvaus tietyistä sosiaalisista vaatimuksista, joita yhteiskunta tarvitsee pystyäkseen ylläpitämään vakauteen perustuvaa sosiaalista elämää. Teoria oli erityisen suosittu sosiologiassa 1950–1970-luvuilla. Parsonsin AGIL-mallia on arvosteltu staattiseksi, kulttuurisidonnaiseksi ja epähistorialliseksi. Sen on katsottu edustavan länsimaista, erityisesti amerikkalaista keskiluokkaista yhteiskuntaihannetta. AGIL kuuluu funktionalistiseen näkökulmaan sosiologiassa.

Parsonsin teorian mukaan kaikilla sosiaalisilla järjestelmillä on omia tarpeitaan eli funktionaalisia välttämättömyyksiä, jotka on kyettävä tyydyttämään tasapainon säilymisen vuoksi. Toisistaan riippumattomia funktionaalisia välttämättömyyksiä Parsons luettelee neljä, joista käytetään kirjainyhdistelmää A.G.I.L:

* **A (adaptation)** = resurssien tuottaminen ja sopeutuminen ympäristöön
* **G (goal attainment)** = päätösten tekeminen ja päämäärien saavuttaminen
* **I (integration)** = kiinteyden ylläpitäminen
* **L (latency)** = jatkuvuuden ylläpitäminen ja jännitysten laukaiseminen

Nämä neljä institutionalisoitunutta säilymistehtävää ovat intuitiivisia. Esimerkiksi metsästäjä-keräilijöiden heimoyhteisön täytyy hankkia ruokansa ulkopuolisesta maailmasta selviytyäkseen. Heillä on tietyt päämäärät ja päätöksentekojärjestelmä, jota tarvitaan tekemään yhteisöä koskevia päätöksiä, jotta heimo voi esim. siirtyä paremmille metsästysmaille. Heillä täytyy myös olla voimakkaita yhteistä arvo- ja symbolimaailmaa ylläpitäviä laitoksia, kuten uskonto. Viimeiseksi tarvitaan myös jonkinlaista koulutusjärjestelmää, jotta elämiseen ja yhteisön ylläpitämiseen tarvittavat taidot siirtyvät seuraaville sukupolville. Kun heimo pystyy säilyttämään nämä neljä välttämättömyyttä, se pystyy myös varmistamaan olemassaolonsa ja sen jatkuvuuden.

Resurssien tuottaminen ja jatkuvuuden ylläpitäminen ovat pitkäjännitteistä huolehtimista. Sen sijaan heimo voi joutua reagoimaan nopeasti muuttuviin ulkoisiin tekijöihin ja samalla huolehdittava sisäisestä integraatiostaan.

Agil-kaavio
-----------


|  | **Pitkän aikavälin tehtävät** | **Lyhyen aikavälin tehtävät** |
| --- | --- | --- |
| **Ulkoiset ongelmat** | *A. Resurssien tuottaminen*
- Taloudelliset laitokset
- myös ulkopolitiikka, luonnontiede | *G. Päätösten tekeminen ja päämäärien saavuttaminen*
- poliittiset laitokset
- yhteiset tavoitteet |
| **Sisäiset ongelmat** | *L. jatkuvuuden ylläpitäminen*
- perhe
- koulutuslaitokset | *I. Kiinteydestä huolehtiminen*
- uskonnolliset laitokset
- joukkotiedotus |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saaristo, Kimmo & Jokinen, Kimmo: *Sosiologia*, s. 88–92. Helsinki: WSOY, 2004 (3.p. 2008). ISBN 951-0-28132-8.
AGM-183A ARRW B-52-pommikoneen kyydissä vuonna 2019.
**AGM-183A ARRW** (*Air-Launched Rapid Response Weapon*) on Yhdysvaltain kehitteillä oleva hypersooninen ohjus. Sen oli määrä valmistua vuonna 2022. Ohjuksen valmistaja on Lockheed Martin. Ohjus lentää
erittäin nopeasti liukuen ilmakehän yläosassa kohteeseensa. Koska ARRW-ohjus tekee lentäessään suuria mutkia, sitä on käytännössä mahdotonta torjua nykyisillä ohjustentorjuntaohjuksilla. Lisäksi ohjus on vaikea havaita. AGM-183A ARRW on Yhdysvaltain vastaus Venäjän ja Kiinan hypersoonisiin ohjuksiin.

Ohjusta testattiin useaan kertaan 2021–2023. 13. maaliskuuta 2023 epäonnistui sarjassaan toinen valmiille ohjukselle tehdystä testeistä. 29. maaliskuuta 2023 Yhdysvaltain ilmavoimat ilmoitti että se aikoo keskeyttää ohjuksen testiohjelman ja keskittyä Raytheonin Hypersonic Attack Cruise Missile -ohjelmaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Malyasov, Dylan: Lockheed Martin releases image of its super fast weapon. *Defence Blog – online military magazine*.  29.2.2020.  Arkistoitu 2.3.2020. Viitattu 7.3.2020.
2. ↑  USA kiihdyttää yli 5-kertaiseen äänennopeuteen yltävien "liitävien" ohjuksien testausta – Venäjä on kehuskellut 20-kertaiseen äänennopeuteen yltävillä ohjuksilla *Tekniikanmaailma.fi*.  29.1.2020. Viitattu 7.3.2020.
3. ↑  Hyvärinen, Elisa: Kuvat julki: Tältä näyttää USA:n hypersooninen mahtiohjus *verkkouutiset.fi*.  3.2.2020. Viitattu 7.3.2020.
4. ↑
General Dynamics **AGM-78 Standard** (myös **STARM** tai **Standard ARM**) on yhdysvaltalainen, ilmasta-maahan (AGM, air-to-ground) laukaistava, tutkaan hakeutuva ohjus. Ohjuksen pääkäyttäjiä olivat Yhdysvaltain ilmavoimat sekä Yhdysvaltain laivaston ilmavoimat. 

F-105G lähtökiidossa Koratin tukikohdassa vuonna 1971. Raskaan rynnäkkökoneen alla muun ohella AGM-78 Standard -ohjuksia.

Historia
--------

AGM-78 kehitettiin RIM-66 Standard -tyypin ilmatorjuntaohjuksesta, jota käytti Yhdysvaltain laivasto. Ennen AGM-78 kehitettiin AGM-45 Shrike, joka ei kuitenkaan pystynyt kaikkeen tarvittavaan, joten 1960-luvun lopulla General Dynamics sai tehtäväkseen suunnitella paremmilla ominaisuuksilla ja isommalla taistelukärjellä varustetun ohjuksen.

Asetyyppi otettiin palveluskäyttöön vuosina 1967 - 1968, eli Vietnamin sodan alkaessa eskaloitua. Ase voitiin laukaista F-4 Phantom II, F-105 Thunderchief eli Wild Weasel -tyyppisistä taistelukoneista sekä näiden lisäksi A-6 Intruderista. Ohjuksesta valmistettiin myöhemmin muita versioita mm. koulutusversio ATM-78, kehittyneempi AGM-78B, halvempi AGM-78C ja uuden moottorin omannut AGM-78D.

Ohjusta käyttivät yksinomaan Israel ja USA, joka käytti ohjusta myös Vietnamin sodassa. AGM-78:n käyttö päättyi vuonna 1988, kun AGM-88 HARM korvasi sen.

Lähteet
-------

* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 31.10.2018.
2. 1 2 3   Viitattu 31.10.2018.
3. ↑   Viitattu 31.10.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Coonts, Stephen: *Paholaislentäjät*, 1987. Alkuteos englanniksi, 1986: *Flight of the Intruder*. Suom. Nummi, Ilari. Kirjan kustantaminen: Kauppiaitten Kustannus Oy. Painettu Jyväskylässä 1987 Gummeruksen kirjapainossa. ISBN 951-635-664-8.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:AGM-78 Standard ARM
**Alisha Newton** s. 22. heinäkuuta 2001) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan ​​Georgie Fleming Morrisina kanadalaisessa tv-draamasarjassa Sydänmailla. Sen lisäksi hän näytteli pääosaa vuoden 2022 Netflix-sarjassa Devil in Ohio.

Nuoruus ja ura
--------------

Vancouverissa syntynyt Alisha Newton alkoi esiintyä mainoksissa neljävuotiaana ja aloitti näyttelemisen neljä vuotta myöhemmin.

Newton näytteli nuorta Annabeth Chasea vuoden 2013 jälkeisessä julkaisussa Twentieth Century Foxin Percy Jackson: Hirviöidenmeri.

Vuodesta 2012 lähtien Newton on ollut vakiosarja CBC-draamasarjassa Heartland. Hän esittää Georgie Fleming Morrisia, lasta, joka löytää hoitokodin Heartland Ranchista, jonka omistaa Jack Bartlett (Shaun Johnston), joka johtaa maatilaa tyttärentytärtensä Amyn (Amber Marshall) ja sisarensa Loun (Michelle Morgan) kanssa.

Vuonna 2014 Newton näytteli Sofia Dunlapin sivuroolia vuoden 2014 elokuvassa The Tree That Saved Christmas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Alireza Jahanbakhsh vuonna 2017.
**Alireza Jahanbakhsh** (s. 11. elokuuta 1993 Jirandeh) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessa pelaavaa Feyenoordia.

Jahanbakhsh edusti kotimaassaan Damash Teherania ja Damash Gilania. Hän siirtyi vuonna 2013 Alankomaihin ja pelasi kaksi kautta NEC Nijmegenissa sekä kolme kautta AZ Alkmaarissa. Pääsarja Eredivisiessa hän pelasi neljän kauden aikana 112 ottelua ja teki niissä 39 maalia. Kaudella 2017–2018 hän teki 21 maalia ja oli liigan paras maalintekijä. Kesällä 2018 hän siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 19 ottelua. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki toisella kaudellaan joulukuussa 2019 Bournemouthia vastaan ja toisen heti seuraavassa ottelussaan uudenvuodenpäivänä Chelseaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi kymmenen valioliigaottelua ja seuraavalla kaudella 21. Kesällä 2021 hän palasi Alankomaihin.

Jahanbakhsh on pelannut Iranin maajoukkueessa 55 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2013 Thaimaata vastaan ja teki kuukausi myöhemmin samaa vastustajaa vastaan ensimmäisen maaottelumaalinsa toisessa maaottelussaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Iranin kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle. Jahanbakhsh on pelannut Aasian-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2019; jälkimmäisessä turnauksessa hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Omania vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alireza Jahanbakhsh Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alireza Jahanbakhsh** Wikimedia Commonsissa

Feyenoord – Eredivisie
1 Bijlow |
2 Pedersen |
4 Geertruida |
5 Bjørkan |
6 Rasmussen |
7 Jahanbakhsh |
8 Timber |
9 Danilo |
10 Kökçü |
11 Dilrosun |
14 Paixão |
15 López |
17 Szymański |
18 Trauner |
19 Hartman |
20 Wieffer |
21 Marciano |
22 Wellenreuther |
23 Wålemark |
24 Benita |
25 Taabouni |
26 Idrissi |
27 Naujoks |
29 Giménez |
30 Bullaude |
33 Hancko |
Valmentaja Slot

Iranin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Beiranvand |
2 Moharrami |
3 Hajsafi |
4 Khalilzadeh |
5 Mohammadi |
6 Ezatolahi |
7 Jahanbakhsh |
8 Pouraliganji |
9 Taremi |
10 Ansarifard |
11 Amiri |
12 Niazmand |
13 Kanaanizadegan |
14 Ghoddos |
15 Cheshmi |
16 Torabi |
17 Gholizadeh |
18 Karimi |
19 Hosseini |
20 Azmoun |
21 Nourollahi |
22 Abedzadeh |
23 Rezaeian |
24  Hosseini |
25 Jalali |
Valmentaja Queiroz
**Baseball** oli näytöslajina **kesäolympialaisissa 1936** 24 vuoden tauon jälkeen. Peli pelattiin 12. elokuuta 1936 Berliinin olympiastadionilla. Katsojia oli paikalla 90 000. Molemmat joukkueet, jotka pelasivat Berliinissä, olivat Yhdysvalloista. Joukkueet olivat nimeltään "World Champions" ja "U. S. Olympics". World Champions voitti 6–5.

Juoksulista
-----------

| Joukkue | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | R | H | E |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| U. S. Olympics | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | **5** | 11 | 6 |
| World Champions | 5 | 1 | **6** | 9 | 0 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Baseball at the 1936 Summer Olympics 

Kesäolympialaisten 1936 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta |
Baseball *(näytöslaji)* |
Jalkapallo |
Koripallo |
Käsipallo |
Maahockey |
Melonta |
Miekkailu |
Nykyaikainen viisiottelu |
Nyrkkeily |
Paini |
Painonnosto |
Poolo |
Purjehdus |
Purjelento *(näytöslaji)* |
Pyöräily |
Ratsastus |
Soutu |
*Taidelajit* |
Uimahypyt |
Uinti |
Vesipallo |
Voimistelu |
Yleisurheilu



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Baseball olympialaisissa |
| --- |
|  |
| Olympiaturnaukset | 
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2020

 |
|  |
| Näytösturnaukset | 
* 1912
* 1936
* 1956
* 1964
* 1984
* 1988

 |

 |
**Camel** on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1973. Albumia myytiin yhtyeen kotimaassa Britanniassa ensimmäisen vuoden aikana noin 5 000 kappaletta, mikä oli yhtyeelle kohtuullinen aloitus, vaikka listalle albumi ei noussutkaan. Albumi jäi samalla ainoaksi MCA Recordsin julkaisemaksi Camel-levyksi.

Albumi sisältää Camelin klassikoiksi laskettavat kappaleet "Slow Yourself Down" ja "Never Let Go". "Never Let Go" julkaistiin myös singlenä.

Äänitykset
----------

Levy äänitettiin Pohjois-Lontoossa Morgan-studioilla, ja sessiot venyivät odotettua pidemmiksi, sillä yhtyeellä ja sen nuorella tuottajalla Dave Williamsilla ei ollut juurikaan aiempaa kokemusta studiotyöskentelystä. Kun levyä oli äänitetty vajaat kaksi viikkoa, tuli Williams siihen tulokseen, että yhtye tarvitsi laulusolistin. Kolme päivää kestäneiden ja turhaksi osoittautuneiden koe-esiintymisten jälkeen päätettiin, että yhtye vastaa lauluosuuksista itse. Äänityksiä viivytti myös tiukka konserttiaikataulu, johon sisältyi muun muassa kiertue Barclay James Harvestin lämmittelijänä marraskuusta joulukuuhun 1972.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Camel* ilmestyi MCA Recordsin julkaisemana helmikuussa 1973. Albumin kappaleista ovat kuitenkin muodostuneet klassikoiksi etenkin raidat "Slow Yourself Down" sekä "Never Let Go", joka ilmestyi myös editoituna versiona singlenä B-puolenaan toinen albumin kappale "Curiosity". Erityisesti "Never Let Go" muodostui suosituksi konserttikappaleeksi hyvin pitkäksi aikaa. Kappale tunnetaan kitara- ja mellotron-sooloistaan. Muita merkittäviä raitoja ovat "Mystic Queen" sekä rytmikäs "Arubaluba".

Vaikka albumi myi ensimmäisen vuoden aikana kohtalaiset 5 000 kappaletta, ei MCA halunnut julkaista enempää Camelin materiaalia. Niinpä yhtyeen manageri siirsi Camelin omaan Gama Recordsiinsa, ja Decca Recordsin kanssa solmitun pitkäaikaisen sopimuksen myötä yhtyeen seuraavan albumin, *Mirage* (1974), julkaisi Deccan alamerkki Deram Records.

Kappaleet
---------

**A-puoli**

1. Slow Yourself Down – 4.46 (säv. Andrew Latimer, Andy Ward)
2. Mystic Queen – 5.36 (säv. Peter Bardens)
3. Six Ate – 6.01 (säv. Latimer)
4. Separation – 3.54 (säv. Latimer)

**B-puoli**

1. 
2. Never Let Go – 6.21 (säv. Latimer)
3. Curiosity – 5.51 (säv. Bardens)
4. Arubaluba – 6.24 (säv. Bardens)

### Vuoden 2002 remasteroidun version bonuskappaleet

1. 
2. Never Let Go – 3.36 (singleversio, ennenjulkaisematon CD:llä, säv. Latimer)
3. Homage to the God of Light – 19.01 (ennenjulkaisematon live, säv. Bardens)

Kokoonpano
----------

* Andrew Latimer – kitara, laulu kappaleissa "Slow Yourself Down" ja "Separation"
* Peter Bardens – urut, mellotron, piano, VC53 syntetisaattori, laulu kappaleessa "Never Let Go"
* Doug Ferguson – bassokitara, laulu kappaleissa "Mystic Queen" ja "Curiosity"
* Andy Ward – rummut ja lyömäsoittimet

Arvostelut
----------

* Allmusic () linkki

Lähteet
-------

1. ↑  Camel by Camel rateyourmusic.com. Viitattu 7.11.2022.
2. 1 2 3 4 5  Camel: *Camel*-albumin CD-version kansilehti (MCA/Universal 8829252)
Camera Obscuran laulaja Tracyanne Campbell yhtyeen konsertissa vuonna 2007
**Camera Obscura** on vuonna 1996 perustettu skotlantilainen indie pop -yhtye, jonka musiikille ovat tunnusomaisia pirteät ja retrotyyliset melodiat.

Historia
--------

Camera Obscuran perustivat vuonna 1996 Glasgowissa laulaja ja kitaristi Tracyanne Campbell, lyömäsoittaja John Henderson ja basisti Gavin Dunbar. Vähän ajan kuluttua yhtyeeseen liittyi myös kitaristi David Skirving.

Camera Obscura julkaisi esikoissinglensä "Park & Ride" vuonna 1996 itsenäisellä Andmoresound-levymerkillä. Yhtyeen musiikkia verrattiin usein Belle & Sebastianiin.

Vuonna 2000 yhtyeeseen liittyivät trap-rumpali Lee Thompson ja kosketinsoittaja Lindsay Boyd. Seuraavana vuonna David Skirving jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen kitaristiksi otettiin Kenny McKeeve. Vuonna 2002 Lindsay Boydin tilalle tulivat kosketinsoittaja Carey Lander ja trumpetisti/lyömäsoittaja Nigel Baillie. Seuraavana vuonna Henderson jätti yhtyeen.

Yhtyeen esikoisalbumi *Biggest Bluest Hi-Fi* julkaistiin vuonna 2001, ja siltä otettu single "Eighties Fan" myi melko hyvin. Toisen albumin *Underachievers Please Try Harder* (2003) jälkeen yhtye teki kiertueen Britteinsaarilla ja Yhdysvalloissa. Kolmas albumi *Let’s Get Out of This Country* julkaistiin vuonna 2006. Seuraava albumi *My Maudlin Career* (2009) julkaistiin 4AD-levymerkillä. Single "French Navy" menestyi singlelistalla, ja albumi nousi brittilistan top-50:een ja Yhdysvaltain top-100:aan. Nigel Baillie jätti yhtyeen vuonna 2009. Yhtyeen viides albumi *Desire Lines* julkaistiin vuonna 2013. Carey Lander kuoli kaksi vuotta myöhemmin, minkä jälkeen yhtye on jatkanut nelijäsenisenä.

Nykyinen kokoonpano
-------------------

* Tracyanne Campbell – laulu, kitara
* Kenny McKeeve – laulu, kitara
* Gavin Dunbar – bassokitara
* Lee Thomson – rummut

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Biggest Bluest Hi Fi* (2001)
* *Underachievers Please Try Harder* (2003)
* *Let's Get Out of This Country* (2006)
* *My Maudlin Career* (2009)
* *Desire Lines* (2013)

### Singlet

* Park and Ride (1998)
* Your Sound (1998)
* Eighties Fan (2001)
* Teenager (2003)
* Keep it Clean (2004)
* I Love My Jean (2005)
* Lloyd, I'm Ready to Be Heartbroken (2006)
* Let's Get Out of This Country (2006)
* If Looks Could Kill (2007)
* Tears for Affairs (2007)
* French Navy (2009)
* Honey in the Sun (2009)
* The Sweetest Thing (2009)
* The Blizzard / Swans (2009)
* The Nights Are Cold (2010)
* Do it Again (2013)
* Break it to You Gently / Do it Again (2013)
* Troublemaker (2013)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mark Deming: Camera Obscura: Artist Biography *AllMusic*. Viitattu 25.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Cambridge Springs -puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Cambridge Springs -puolustus** on torjutun kuningatargambiitin muunnelma, jota kuvaavat siirrot

1.d4 d5
2.c4 e6
3.Rc3 Rf6
4.Lg5 Rbd7
5.Rf3 c6
6.e3 Da5
Avaus on saanut nimensä vuonna 1904 pidetystä turnauksesta Cambridge Springsissä. Puolustusta käytettiin turnauksessa useasti. Ensimmäinen dokumentoitu avauksen käyttö oli, kun Emanuel Lasker käytti sitä simultaaniesityksessä. Avauksen merkittäviin käyttäjiin ovat kuuluneet Jefim Bogoljubov, Vasili Smyslov ja Garri Kasparov.

Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille D52.

Mustan siirto kiinnittää valkean ratsun c3 ja uhkaa pelata Re4. Valkean tärkeimmät vastaukset ovat Rd2, joka vapauttaa c3-ratsun kiinnityksestä, ja cxd5 vaihtaen sotilaat.

Cambridge Springs -puolustus sisältää myös avausansan: 7.Rd2 Lb4 8.Dc2 0-0. Nyt 9.Ld3 olisi virhe, koska musta voi pelata 9...dxc4 10.Lxf6 cxd3 voittaen upseerin.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* ECO codes
* Hooper, David and Kenneth Whyld. *Oxford Companion to Chess.* Oxford: Oxford University Press, 1992.

### Viitteet

1. ↑  Peli: Albert Hodges vs Emanuel Lasker
2. ↑  COE
**Badr-1** oli Pakistanin ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin Kiinan kansantasavallasta 16. heinäkuuta 1990 Pitkä Marssi -kantoraketilla. Satelliitti lensi matalalla kiertoradalla ja toimintansa loputtua putosi ilmakehään 9. joulukuuta 1990. 

Satelliittiprojektin tavoitteet olivat

* satelliittitekniikan oppiminen
* satelliittien suunnittelun ja valmistuksen infrastruktuurin luominen
* satelliitin operointi käyttäen omia maa-asemia
* tekniikan ja tieteen opetus

Tekniikkaa
----------

Satelliitin rakenne oli 26-pintainen monikulmio. Satelliitin massa oli 52 kg, joten se oli mikrosatelliitti. Se toimi aurinkopaneelien tuottamalla sähkövirralla (12,5 W teho), paneelit oli kiinnitetty rakenteen ulkopintaan. Tietoliikenne toimi alaspäin VHF-taajuudella ja komentojen vastaanotto UHF-taajuudella. Tietoliikennekanavia oli 32 kappaletta. Tiedonsiirtonopeus oli 1200 baudia.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 2014-07-21
2. 1 2  Space Today. Viitattu 2014-07-21
**Bafingin alue** (ransk. *région du Bafing*) on Woroban piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 8 650 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Touba. Asukkaita on 183 000 henkeä (vuonna 2014).

Bafingin alue rajoittuu pohjoisessa Kabadougoun, idässä Worodougoun ja etelässä Tonkpin alueisiin sekä lännessä Guineaan. Maisemaa leimaavat vuoret, tasangot, jokilaaksot ja alangot. Kasvillisuus on metsää ja savannia. Ilmasto on sudanilais-guinealainen.

Alue käsittää Koron, Ouaninoun ja Touban departementit. Kuntia ovat Booko, Borotou, Guintéguéla, Koonan, Koro, Ouaninou ja Touba. Aliprefektuureja on kahdeksan ja kyliä 316. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, maniokki ja jamssi. Myytäväksi kasvatetaan sokeriruokoa, puuvillaa, cashewpähkinöitä, kaakaota ja kahvia. Teollisuutta edustaa sokerin tuotanto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bafing *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 22.8.2020.
2. ↑  RGPH 2014: Région du Bafing *Institut national de la statistique*. Viitattu 23.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mai 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 22.8.2020.
**Bruck an der Mur** on kaupunki Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa. Siellä oli vuoden 2019 arvion mukaan 15 837 asukasta.

Maantiede
---------

Panoraama Bruck an der Murista
Bruck an der Mur sijaitsee Mur-joella noin 50 kilometriä Grazista pohjoiseen. Myös Mürz-joki virtaa kaupungin läpi ja yhtyy Bruckin kohdalla Muriin. Kaupunki on Bruck-Mürzzuschlagin piirikunnan pääkaupunki. Bruck an der Murin pinta-ala on 85,2 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 468 metriä. Kaupungin korkein kohta on Rennfeldin huippu (1 629 m).

Väestö
------

Bruck an der Murin väestötiheys oli vuonna 2001 350 asukasta neliökilometriä kohden. Väestöstä 5,5 prosenttia oli ulkomaalaisia, joista suurin osa kroatialaisia.

### Väestönkehitys

* 1869: 4 426
* 1900: 8 519
* 1923: 11 275
* 1939: 13 366
* 1951: 14 731
* 1961: 16 087
* 1971: 16 530
* 1976: 16 900
* 1981: 15 068
* 1991: 14 046
* 2001: 13 439
* 2011: 12 551

Liikenne
--------

Bruck an der Mur on tärkeä liikenteen solmukohta. Intercity-junat Wienistä sekä Villachiin että Graziin pysähtyvät rautatieasemalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bruck *citypopulation.de*. Viitattu 16.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Stadtgemeinde Bruck an der Mur: Geographie (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Landesstatistik Steiermark:Bruck an der Mur (Excel-tiedosto)
4. ↑  Statistik Austria: Bruck an der Mur demographische Daten
5. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Statistik Austria: Bruck an der Mur Bevölkerungsentwicklung
6. ↑  Facta 2001

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bruck an der Mur**.
* Kaupungin kotisivut
**Hydraulinen tehonkierrätys eli renegatiivinen kytkentä** on tekniikka, jossa hydraulisen laitteen tuottamaa energiaa käytetään laitteen itsensä liikkuttamiseen. Esimerkiksi kaksitoimisen sylinterin nopeuden voi kaksinkertaistaa kasvattamatta pumpun tilavuutta tai pyörimisnopeutta.

Tehonkierrätys on ylivoimainen tekniikka erityisesti pumppujen ja moottoreiden testauksessa, mutta sen monimutkaisen tekniikan vuoksi se on käytössä vain erittäin harvoissa paikoissa.

Hydraulipumpun testauksessa pumpun tuottama virtaus johdetaan hydraulimoottoriin, joka puolestaan pyörittää testattavaa pumppua. Hydraulimoottorin testauksessa taas moottorin akselin pyörimisliike johdetaan hydraulipumppuun, joka tuottama virtaus puolestaan pyörittää testattavaa moottoria. Testattavan komponentin koko voi näin ollen kasvaa erittäin suureksi, vaikka ensiöpiirin voimanlähde on pieni. Ensiöpiirin voimanlähteeksi riittää sähkömoottori, jonka energia kattaa kitkasta sekä ohivuodoista johtuvan tehohäviön.

Idea tehonkierrätyksestä on vanha ja ainakin Caterpillar on patentoinut tehonkierrätykseen perustuvan testipenkin vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   Espacenet patenttitietokanta.
*Tämä artikkeli käsittelee muusikkoa. Toinen Hossein Alizadeh on pyöräilijä.*
Hossein Alizadeh
**Hossein Alizadeh** (pers. ‏حسین علیزاده‎, *Hoseyn Alizāde*; s. 24. elokuuta 1951 Teheran) on iranilainen säveltäjä sekä setarin- ja tarinsoittaja. Hän on esittänyt musiikkia sekä perinteisillä persialaisilla instrumenteilla että 11-kielisellä azerbaidžanilaisella tarilla.

Alizadehin äiti oli Arakista lähtöisin ollut persialainen ja isä azeri Urmiasta. Hänen vanhemmistaan molemmat olivat musiikin ystäviä. Alizadeh aloitti tarinsoiton oppitunneilla käymisen vuonna 1962. Hän sai kandidaatin arvon sävellyksessä ja esityksessä Teheranin yliopiston musiikkikoulusta ja jatkoi opintojaan Teheranin taideyliopistossa. Alizadehin opettajien joukossa olivat monet perinteisen persialaisen musiikin mestarit, kuten Ali-Akbar Shahnazi, Nur-Ali Borumand, Abdollah Davami ja Houshang Zarif. Iranin islamilaisen vallankumouksen (1979) jälkimainingeissa Alizadeh kiinnostui kasvavissa määrin azerien musiikkiperinteistä ja lähti Tabriziin opiskelemaan Ali Salimin johdolla. 1980-luvun alkupuolella Alizadeh opiskeli sävellystä ja musiikkitiedettä Berliinissä. Hän on opettanut Teheranin yliopistossa, Teheranin musiikkikonservatoriossa ja California Institute of the Artsissa.

Alizadeh perusti Aref Ensemblen ja työskenteli myös Shayda Ensemblen kanssa. Ensimmäisen kokemuksensa ammattimaisena muusikkona Euroopasta hän sai liittyessään Maurice Béjart'n balettiseurueen orkesteriin Béjart'n baletin *Gulistan* esityksiä varten. Iranissa Alizadeh on työskennellyt paikallisten orkesterien kanssa solistina ja kapellimestarina. Hän on säveltänyt monia nykyaikaisia ja uusklassisia iranilaisen musiikin teoksia. Hän on myös julkaissut etydejä tarille ja setarille. Hän on lisäksi säveltänyt musiikkia elokuviin (joukossa *Juopuneiden hevosten aika*) ja levyttänyt kaikki radifit Mirza Abdollahin tulkintoihin pohjautuen. Alizadeh on esiintynyt laajalti Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa.

Alizadeh on tehnyt 1970-luvulta lähtien lukuisia levytyksiä, joita on julkaissut muiden muassa Ba Music Records -yhtiö. *Endless Vision* -albumi toi hänelle Grammy-ehdokkuuden vuoden 2006 parhaasta maailmanmusiikin albumista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hossein Alizâdeh AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6  Artist Profiles: Hossein Alizadeh World Music Central


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sara Giraudeau** (s. 1. elokuuta 1985 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen näyttelijä. Hänet on palkittu parhaan sivuosan César-palkinnolla vuonna 2018 roolistaan elokuvassa Petit Paysan. Hänet tunnetaan myös agentti Marina Loiseaun roolista televisiosarjassa Le Bureau, vakoojaverkosto.

Elämä ja ura
------------

Giradeaun vanhemmat ovat näyttelijä-ohjaaja Bernard Giraudeau (k. 2010) ja näyttelijä Anny Duperey. Hän teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä 11-vuotiaana isänsä ohjaamassa elokuvassa *Les Caprices d'un fleuve*. Seuraavana vuonna hän näytteli teatterissa nuorta porvarisnaista Oscar Wilden näytelmässä *Onnellinen prinssi*. Suoritettuaan kirjallisuuslinjan ylioppilastutkinnon hän alkoi 17-vuotiaana opiskella näyttelemistä Jean Périmonyn johtamassa teatterikoulussa Pariisissa. Hänen lahjakkuutensa pantiin merkille ja pian hän alkoi saada rooleja teatterista sekä televisiosarjoista. Vuonna 2015 hän sai merkittävän roolin Canal+:n vakoojasarjasta Le Bureau, vakoojaverkosto, jossa hän näyttelee agentti Marina Loiseau'ta, joka lähetetään Iraniin soluttautumaan ydinvoimalaan. Vuonna 2018 hän sai parhaan sivuosan César-palkinnon elokuvasta *Petit Paysan*.

Giradeaun asuu näyttelijä Simon Hubertin kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Marion Thébaud, Flore Galaud: Le comédien Bernard Giraudeau est mort *lefigaro.fr*.  17.7.2010. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)
2. 1 2  Sara Giraudeau - Biographie *premiere.fr*. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Sara Giraudeau : *La naissance de ma fille a atténué ma douleur* *purepeople.com*.  30.5.2012. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Sara Giraudeau - Biographie *allocine.fr*. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)
5. ↑  Le film Petit Paysan reçoit le César du Meilleur premier film *agriculture.gouv.fr*.  3.3.2018. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)
6. ↑  Khloé Dominguez: Sara Giraudeau, maman pour la deuxième fois *parismatch.com*.  6.7.2016. Viitattu 9.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sara Giraudeau** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Philippe Duron vuonna 2015.
**Philippe Duron** (s. 19. kesäkuuta 1947, Antony, Hauts-de-Seine), Basse-Normandien alueneuvoston puheenjohtaja, valittiin 28. maaliskuuta 2004 ensimmäisenä sosialistisen puolueen edustajana kyseiseen virkaan. Hän voitti 18 vuotta virassa olleen René Garrecin. Philippe Duron on ollut myös Louvignyn (Calvados) pormestari vuodesta 1989 lähtien. Ensimmäisenä sosialistisen puolueen rahastonhoitajana hän on onnistunut yhdistämään Basse-Normandien vasemmistopuolueet. Hän palveli varamiehenä Ranskan kansalliskokouksessa vuodesta 1997 vuoteen 2001 saakka.

Hän sai historian ylioppilaan loppututkinnon vuonna 1975 ja oli opettajana vuoteen 1997 asti. Hänen poliittiset roolimallinsa ovat Pierre Mendès-France ja François Mitterrand.

Lähteet
-------

* Normandie-lehti (Arkistoitu – Internet Archive), Huhti-toukokuu 2004, Nro. 192. Luettu 12 kesäkuuta, 2005
* L'Express.fr (Arkistoitu – Internet Archive), 23. helmikuuta, 2004. Luettu 12. kesäkuuta, 2005.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |