recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oralampi** on vajaan neljän hehtaarin laajuinen metsäjärvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Siikajärvellä. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Oralammen itäpuolella ja Siikajärvi länsipuolella. Oralammen ja Siikajärven välissä sijaitsee Ahvilampi. Oralammen eteläinen naapurijärvi on Sahajärvi ja luoteessa on pinta-alaltaan vähäinen Paskalampi.

Oralammen etäisyys Nuuksion Pitkäjärveltä on puolisen kilometriä. Nuuksion Pitkäjärven pinta on noin 36 metriä Oralampea alempana. Myös Sahajärvelle etäisyys on puolisen kilometriä. Sahajärven pinta on noin 20 metriä Oralampea alempana. Aivan Oralammen rantamilla puolestaan on alueita, jotka kohoavat noin 80 metriä merenpinnan yläpuolelle.

Oralammen nimi saattaa liittyä kaskeamiseen, kuten idempänä sijaitsevan Orajärven nimi.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 9.9.2019.
2. 1 2  Oralampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 9.9.2019.
3. ↑  Oralampi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  Luhtala, Marika: Viikon nimi 32/2017: Orajärvi *Espoo.fi*.  9.8.2017. Espoon kaupunki. Viitattu 9.9.2019.
"Viimeinen tunti". "Kommunismin terä" leikkaamaisillaan "kapitalismin" kurkun. N.1920.
**Kommunistisella propagandalla** tarkoitetaan propagandaa, jonka tehtävänä on edistää kommunististen liikkeiden päämääriä, tuoda sen edustamaa aatetta näkyvämmäksi.

Kommunistinen propaganda marxismi-leninismin mukaan
---------------------------------------------------

*Suuri neuvostotietosanakirja* määrittelee kommunistisen propagandan vastakohtaisena kutsumalleen porvarilliselle propagandalle, jonka kuvataan ohjaavan ihmisiä palvelemaan hallitsevan luokan etuja. Kommunistinen propaganda on esitetty tieteellisesti perustelluksi järjestelmäksi kommunistisen ja marxilais-leninistisen aatteen läpiviemiseksi kouluttamisen, harjoittelun ja massojen ohjaamisen kautta.

Tavoitteet
----------

*Suuri neuvostotietosanakirja* määrittelee seuraavat tavoitteet kommunistiselle propagandalle:

* Työväenluokan ja kommunistisen puolueen yhteys.
* Tieteellisen sosialismin ja massojen kapinallisen toiminnan yhdistäminen.
* Työläisten, kommunistien ja demokraattisten liikkeiden kansallisten osa-alueiden yhdistäminen ja organisointi.
* Mainittujen liikkeiden toimien koordinointi vaihtamalla tietoa ja kokemuksia.
* Työläisten kansalaismielipiteen, heidän tarpeidensa ja halujensa esilletuonti.
* Levittää vastustusta porvarillisia ja taantumuksellista propagandaa kohtaan.
* Sosialistisen yhteiskuntajärjestyksen tunnetuksi tekeminen.

Kohdeyleisö
-----------

Kommunistisen propagandan sisältö määrittyi pitkälti sen mukaan, mille yleisölle se oli kulloinkin tarkoitettu. Karkeasti kohdeyleisö on jaoteltu kolmeen ryhmään:

* Kotimaan propaganda kommunistisissa maissa.
* Kommunistisista maista ei-kommunistisiin maihin suunnattu propaganda.
* Ei-kommunistisissa maissa toimivien kommunismin kannattajien harjoittama propaganda.

Kommunististen puolueiden dokumenteista löytyy myös määrittelyjä tarkemmin eri propagandan kohteille, kuten työläisille, maalaisille, nuorille, naisille ja niin edelleen.

Katso myös
----------

* Agitprop
* Neuvostopropaganda
* Sosialistinen realismi
* Monumentaalinen propaganda

Lähteet
-------

1. ↑  *Great Soviet Encyclopedia*, Propaganda Suuren neuvostotietosanakirjan artikkeli propagandasta
2. ↑  Clews, John C.: *Communist Propaganda techniques* (1964)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neuvostopropaganda**.
* Neuvostoliiton toisen maailmansodan aikaisia propagandajulisteita. (englanniksi)
**Turvakalvo** on ikkunan lasiin asennettava suojakalvo, joka tekee tavallisesta lasista huomattavasti kestävämmän ja elastisemman. Turvakalvo estää lasin hajoamisen vaarallisiksi irrallisiksi ja lentäviksi kappaleiksi, jos lasiin kohdistuu voimakas isku tai paine. Lasi menee säröille, mutta se pysyy kiinni raameissaan. 

Läpinäkyvä turvakalvo antaa ihmisille ja omaisuudelle lisää suojaa vahinkojen, ilkivallan ja murtojen varalta. Turvakalvo estää tai ainakin vaikeuttaa murtautumista ikkunan kautta, vaikka sen kestävyys ei olekaan tehdasvalmisteisen, luodinkestävän panssarilasin tasoa. Maailmalla turvakalvojen käyttöön motivoivat myös maanjäristykset, hirmumyrskyt ja pommi-iskut.

Turvakalvoja asennetaan tyypillisesti esimerkiksi liikkeiden ja myymälöiden näyteikkunoihin, toimistojen ja julkisten tilojen ikkunoihin, museoihin, sairaaloihin kouluihin ja päiväkoteihin. Ikkunoiden lisäksi turvakalvoilla suojataan myös muita lasisia tai lasitettuja pintoja, joissa on onnettomuusriski tai sirpalevaara, esimerkiksi lasisia ovia ja liukuovia sekä lasiseiniä. Kalvoja asennetaan myös autoihin ja muihin ajoneuvoihin.

Turvakalvojen ominaisuuksia
---------------------------

Erityyppiset turvakalvot jaotellaan usein niiden ominaisuuksien pohjalta sirpalekalvoihin ja murtosuojakalvoihin. Finanssialan Keskusliitto määrittelee ja listaa turvakalvotuotteet, jotka täyttävät murtosuojeluvaatimukset standardin SFS-EN 356 mukaisen testauksen ja sertifioinnin perusteella.

Turvakalvo valmistetaan yleensä polyesteristä. Kalvot voivat olla kirkkaita tai sävytettyjä. Niiden paksuus vaihtelee noin 0,1 millimetristä aina 0,42 millimetriin asti.

Historia
--------

Toisen maailmansodan aikana Euroopassa ikkunoihin kiinnitettiin muoveja ja teippejä, jotka suojasivat lentävien lasinsirpaleiden vaaroilta pommituksissa. Myöhemmin turvakalvot alkoivat hyödyntää samaa turvallisuusominaisuutta.

Varsinaisten turvakalvojen katsotaan syntyneen Englannissa 1970-luvun alussa. Tuolloin terroristien pommitukset olivat yleisiä Iso-Britaniassa ja muuallakin Euroopassa. Brittihallinto halusi kehittää turvakalvoja, jotta kansalaisia voisi suojata räjähdyksissä lentäviltä lasinsirpaleilta. Yhdysvalloissa terrorismia ei tuolloin juuri esiintynyt, mikä hillitsi kiinnostusta turvakalvoille aina 1980-luvun lopulle asti. Turvakalvojen suosio alkoi kasvaa, kun ne nähtiin rikollisuuden ja vahinkojen lisäksi hyvänä ratkaisuna muun muassa hirmumyrskyjen aiheuttamien vahinkojen ehkäisyyn. Viime vuosikymmeninä turvakalvot ovat levinneet yleiseen käyttöön ympäri maailmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rakenteellisen murtosuojauksen tuotteet Finanssialan keskusliitto. Viitattu 17.1.2015.
2. ↑  World War 2: Wartime homes BBC. Viitattu 17.1.2015.
3. ↑  Safety/Security Window Film International Window Film Association.  Arkistoitu 14.3.2013. Viitattu 17.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Turvakalvoista IWFA:n (International Window Film Assosiation) sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Artikkeli turvakalvoista Safetyset Oy:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Magnánimo** eli **San Justo y San Pastor** oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu Eolo-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Eolo-luokka (linjalaiva)*
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1752 telakkanumerolla 10. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1754.

Palvelus
--------

Alus oli Ferrolisssa vuodesta 1755 heinäkuuhun 1760. Elokuuhun 1762 se operoi Cádizissa algerialaisia merirosvoja vastaan. Alus saattoi 1. helmikuuta 1763 Cádizista *Eolon* ja fregatti *Venuksen* kanssa Ferroliin Etelä-Amerikkaan lähtevää saattuetta. Se palasi 12. helmikuuta Cádiziin kärsittyään myrskyssä pahoja vaurioita ja *Venuksen* upottua. Alus lähti 14. toukokuuta Cádizista Espanjan ja Ranskan merivoimien yhdistetyn laivaston kanssa Ferroliin. Se kuljetti 1764 Maldonadoon sotilaita.

Alus palasi 22. syyskuuta 1766 Cádiziin mukanaan 1,5 miljoonaa pesoa ja muuta tavaraa. Vuodesta 1768 se oli Ferrolissa 1768, kunnes alus lähti toukokuussa 1777 Cádizista *San Joaquínin* ja *San Gabrielin* kanssa Havannaan päällikkönään Alejo Gutiérrez de Rubalcaba. Alus osallistui 1781 Pensacolan sotaretkeen Soldanon laivueessa. Sen miehistö valtasi 11. joulukuuta 1781 brittiläisen kaapparifregatti *Heron*. Alus lähti 1. kesäkuuta 1783 Havannasta Solanon kuuden linjalaivan ja 70 ranskalaisen joukkoja kuljettaneen aluksen laivaston mukana Santo Domingoon. Se siirrettiin vielä vuonna 1783 Ferrolissa reserviin.

Alus osallistui 1790 Ferrolissa Nootkan kriisiin. Helmikuussa 1791 se oli Cádizissa. Alus saapui 6. toukokuuta 1793 Cartagenaan osallistuakseen Sardinian sotaretkeen Borjan laivaston mukana. Se palasi 14. elokuuta 1794 Cádiziin. Aluksen ollessa Borjan laivueessa Biskajanlahdella se ajoi 11. heinäkuuta 1794 karille ja upposi. Haverissa miehistö ei kärsinyt tappioita ja kaikki aseet ja varusteet onnistuttiin pelastamaan. Seuraavana päivänä se poistettiin alusluettelosta.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)
* Saint, Hubert, C. de: Ships of the line of the Spanish Navy (1714-1825) Part 3.  *Warship*, 1986, X. vsk, s. 208-211. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-449-0.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 135

*Eolo*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1. sarja | *Eolo* - *Oriente* - *Magnánimo* |
| 2. sarja | *Aquilón* - *Neptuno* - *Gallardo* - *Brillante* - *Vencedor* - *Glorioso* - *Guerrero* - *Soberano* - *Héctor* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Firme-luokka – Seuraaja: Serio-luokka |
**Radio ELVI** on elokuva- ja videoyhdistys Kainuun ELVI ry:n leiriradio. Radio Elvi on toiminut kainuulaisilla viestintäleireillä Paltamossa ja Vuolijoella. Radio Elvin tavallisin taajuus on ollut 90,0 MHz.

Kainuun ELVI ry on järjestänyt lähinnä lapsille ja nuorille suunnattuja viestintäleirejä vuodesta 1990 alkaen. Alussa puuhamiehinä olivat mm. uuralaislähtöinen Veli-Matti Karppinen, paltamolainen Markku Korhonen, kajaanilaiset Veli-Matti Immonen, Petri Koistinen ja Jouni Taponen. Osallistujia leireillä on ollut n. 3000. Ensimmäinen viestintäleiri Paltamon Saunasalmella Iijärven koululla oli Soidinsuon koulun viestintäleiri toukokuussa 1990. Leirin johtajana oli opettaja Tapio Suvanne. Suomen Viestintäkasvatuksen seura ry:n ja Kainuun Elvin yhteinen viestintäleiri pidettiin pidettiin samassa paikassa viikkoa myöhemmin. Ensimmäisten vuosien aikana radio Elvi toimi kaiutinverkossa.

Elvin viestintäleirit pidettiin Paltamon Iijärvellä 1990-1996, Vuolijoen Kuusirannalla 1997-2001, Kainuun Opistolla Mieslahdessa 2002-2007 ja 2009-2010, Paltamon Savirannan koululla 2008.

Radio Elvin ensimmäinen radioaalloilla tapahtunut lähetys oli Iijärven koululta v. 1995 taajuudella 90 MHz. Lähetystehoa oli 20 W. V. 1996 lähetystehoa oli 150 W.  

Vuosina 1997 -2000 radio toimi Vuolijoella Kuusirannassa 20 - 150 Watin teholla taajuudella 90,0 MHz. Kuusirannasta lähetys tapahtui v. 2001 taajuudella 89,7 MHz (50W) ja se releoitiin Digitan Vuokatin radioasemalta 1 kW:n teholla.  

Radio Elvi lähetti Mieslahdesta v. 2002- 2004 50 W:n teholla taajuudella 90.0 MHz. V. 2005 radio lähetti Mieslahdesta taajuudelle 87,9 MHz (30 W) ja se releoitiin Vuokatista 250 W:n teholla. Vuokatissa antennin korkeus oli 202 metriä meren pinnasta.
Myöhemmin lähetykset 2010 asti on releoitu 300 MHz:n ULA-linkin kautta Vuokattiin, jossa on ollut 1 kW:n lähetysteho.

Digitan yhteyshenkilöt Vuokatissa ovat olleet mm. aseman johtaja Heikki Kuikka sekä insinööri Aarne Tarkkonen.
Leireistä suurimman vetovastuun ovat kantaneet paltamolaiset radioamatöörit Tanja Korhonen (OH8HDL) ja Markku Korhonen (OH8UV) sekä kajaanilainen Jouni Taponen. Radioryhmän vastaavina ohjaajina on ollut mm. suomussalmelainen Olli-Matti (Ola) Lappalainen ja kajaanilainen Jarkko Rehmal.

Radio Elvin lähetyksistä ovat vastanneet viestintäleirien jälkeisellä viikonlopulla radioamatöörit Iisalmen Radiokerhon (OH7AI/8), Kajaanin Korvenpoikien Radiokerho (OH8AK) ja Garde Partyn radiokerhon (OH8G) kesäleireillä.

Lähteet
-------

* Romppainen, Hannu: *Paltamon historia autonomian ajasta maakuntahallintoon*. Teoksessa: Paltamo : Kainuun emäpitäjä. Paltamo: Paltamon kunta, 2013. ISBN 978-951-97370-4-1.

### Viitteet

1. 1 2  Romppainen, s. 850
2. ↑  Romppainen, s. 849
3. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. 1 2
7. ↑  Romppainen, s. 849-850
8. ↑
**The Crew** on Ivory Towerin ja Ubisoft Reflectionsin kehittämä sekä Ubisoftin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle 2. joulukuuta 2014.

Joulukuussa 2023 Ubisoft poisti pelin digitaalisista kauppapaikoista ja pelin palvelimet suljetaan 31. maaliskuuta 2024. Koska peli keskittyy verkossa pelaamiseen palvelimien sulkemisen myötä peliä ei voi pelata millään alustalla.

Tarina
------

Pelin juoni alkaa siitä, että lahjakas kuski Alex Taylor liittyy FBI:hin. Rikollisen kiinnisaamiseksi Taylorin täytyy soluttautua kokonaisuudessaan Yhdysvaltojen kattavaan autojengiin ja saavuttaa siellä mainetta ja kunniaa.

Vastaanotto
-----------

Suomen Gamereactor kehui pelialueen suuruutta ja grafiikan kauneutta, mutta parannettavaa Gamereactorin mukaan oli, että tarina oli heikko, kanssapelaajat harvassa sekä sitä, että pelissä oli kömpelö ajomalli. Peli sai Gamereactor Suomelta arvosanaksi 7.

Lähteet
-------

1. ↑  Martin Bigg: The Crew Delisted on All Platforms *racinggames.gg*.  14.12.2023. Viitattu 5.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Sorvari, Mika: The Crew *Gamereactor Suomi*.  16. joulukuuta 2014. Viitattu 9.7.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Crew (video game)
Jacob Jordaens: Jupiterin lapsuus (1640-luku)
**Adrasteia** (m.kreik. Ἀδρήστεια, "pakenematon") oli kreikkalaisessa mytologiassa kreetalainen nymfi, jolle Rhea uskoi Zeus-pienokaisen hoidettavaksi suojellakseen tätä isältään Kronokselta Dikti-vuoren luolassa. Sisarensa Idan, Ida-vuoren nymfin, kanssa he huolehtivat Zeuksesta. Sisaret juottivat lasta Amaltheia-vuohen maidolla. Heidän kanssaan lapsesta huolehtimassa olleet korybantit, jotka mainitaan heidän veljikseen, peittivät lapsen huudon Kronoksen kuuluvilta miekkojansa ja kilpiensä kalskeella. Adrasteian kerrotaan antaneen Zeukselle tämän ollessa sylilapsi leikkikaluksi kauniin kullan ja sinisen värisen pallon, joka taivaalle heitettäessä jätti liekehtivän vanan peräänsä. Kreetalaisissa kolikoissa onkin antiikin aikana kuvattu Zeus istumassa maapallon päällä, joka symboloi samalla tavoin hänen valtaansa maailmaan.

Adrasteian kerrottiin useimmiten olleen Melisseuksen tytär, mutta Hyginus kertoo kuullensa joidenkin pitävän häntä Okeanoksen lapsena. Lisäksi Euripideen näytelmässä *Rhesos* Adrasteia rinnastetaan Nemesikseen, ylpeyden rankaisijaan, ja sen sijaan, että olisi ollut Zeuksen hoitaja, hän olisikin ollut Zeuksen tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Kirjasto 1.1.6–7* (engl. käännös)
2. ↑  Kallimakhos, *Hymni Zeukselle 42–53* (engl. käännös)
3. ↑  Apollonios Rhodios, *Argonautika 3.127–144* (engl. käännös)
4. ↑  Hyginus, *Fabulae clxxxii* (engl. käännös)
5. ↑  Euripides, *Rhesos 342* (engl. käännös – Coleridge engl. käännös – Murray)
**Maarit Aura** on suomalainen oopperalaulaja, laulupedagogi ja äänivalmentaja. Hän on koulutukseltaan musiikin maisteri ja filosofian tohtori. 

Aura on äänialaltaan mezzosopraano.
Maarit Aura aloitti klassisen laulun opiskelun Joensuun konservatoriossa, josta hän siirtyi Helsingin konservatorioon.
Vuosina 2002-2011 Maarit Aura opiskeli Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla. Sibelius-Akatemiassa häntä opettivat Seppo Ruohonen, Ritva Auvinen ja Outi Kähkönen. Vuonna 2007 Maarit Aura opiskeli Weimarin Franz Liszt -korkeakoulussa opettajanaan mezzosopraano Bettina Denner. Maarit Aura suoritti laulun A-kurssitutkinnon erinomaisin arvosanoin vuonna 2010 ja valmistui musiikin maisteriksi 2011. 

Maarit Aura valmistui filosofian tohtoriksi vokologian alalta Tampereen yliopistosta lokakuussa 2023. Hänen väitöskirjansa "Imposto, pääresonanssi, laulajan ilme – laulupedagogisten käsitteiden fysiologiset ja akustiset selitykset" julkaistiin ja väitöstilaisuus pidettiin syyskuussa 2023. Väitöskirjassaan Aura tutki tieteellisin menetelmin, mitä laulajan kehossa tapahtuu, kun hän toteuttaa erilaisia, usein mielikuviin perustuvia käsitteitä. 

Vuonna 2023 Maarit Aura Suomen vokologit ry:n puheenjohtaja.

Aura opettaa sekä klassista että rytmimusiikin laulua sekä kouluttaa puheäänenkäyttöä. Hän on julkaissut useita laulamiseen ja äänenkäyttöön liittyviä verkkokursseja. Auralla on myös ääniaiheinen YouTube-kanava.

Aiheesta muualla
----------------

1. ↑  Imposto, pääresonanssi, laulajan ilme : Laulupedagogisten käsitteiden fysiologiset ja akustiset selitykset Viitattu 24.10.2023

* Maarit Auran kotisivu
*
**Tuula Hilkka Annikki Saarikoski** (o.s. **Unkari**; 27. joulukuuta 1936 Viipuri – 15. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Saarikoski varttui Viipurissa ja Helsingin Lauttasaaressa ja kävi koulua Helsingin Tyttönormaalilyseossa. Hän työskenteli muun muassa kustannustoimittajana Tammella ja toimittajana *Annassa*, *Jaanassa*, *Kotiliedessä* ja *Hymyssä*. Saarikoski toimi myös Marimekon tiedottajana. Hän kirjoitti elämäkertakirjat muiden muassa Armi Ratiasta, Tarmo Mannista, Tauno Palosta ja Ansa Ikosesta.

Saarikoski tutustui runoilija Pentti Saarikoskeen 13-vuotiaana Kivisaaressa seurakunnan kesäkodissa. Hän oli Saarikosken ensimmäinen vaimo vuosina 1958–1964. Heille syntyi kaksi lasta, Helena ja Juri Saarikoski. Vuonna 2015 ilmestyi Saarikosken muistelmateos *Kaaos ja kirkkaus*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuula Saarikoski Kulttuuriosuuskunta Partuuna. Viitattu 9.12.2018.
2. 1 2 3 4  Kosonen, Päivi: Runoilijan vaimo viisauden tiellä *Kiiltomato.net*.  14.10.2015. Viitattu 17.9.2016.
3. ↑  Aholainen, Saara: Kirjailija Tuula Saarikoski on kuollut *Helsingin Sanomat*.  15.7.2021. Viitattu 15.7.2021.
4. 1 2  Kerttula, Suvi: Tuula Saarikoski muistelee kuuluisaa ex-miestään: "Löin Penttiä pullolla päähän." *Ilta-Sanomat*.  13.9.2015. Viitattu 17.9.2016.
5. ↑  Puljujärvi, Ismo: Kirjailija Tuula Saarikoski, 84, on kuollut *Iltalehti*.  15.7.2021. Viitattu 16.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuula Saarikoski Kirjasampo.fi:ssä
* Tuula Saarikosken muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Gallardo** oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Eolo-luokka (linjalaiva)*
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1752 telakkanumerolla 11. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1754.

Palvelus
--------

Joulukuussa 1761 alus otettiin ensimmäisen kerran koeajojen jälkeen palvelukseen päällikkönään Adrián Caudrón de Cantin. Se liitettiin 1762 Count de Vega Floridan laivueeseen. Vuoteen 1765 alus partioi Montevideon ympäristössä, mistä se lähti 2. marraskuuta 1766 Espanjaan. Alus saapui 18. maaliskuuta 1767 Cádiziin ja oli vuodesta 1768 alkaen Ferrolissa, kunnes 16. helmikuuta 1778 palasi Cádiziin.

Kesäkuussa 1779 alus liitettiin amiraali Córdovan laivastoon 1. Englannin kanaalin sotaretkelle. Vaurioiduttuaan pahoin se siirrettiin lokakuussa La Carracaan korjattavaksi. Tammikuussa 1780 alus vaurioitui *San Leandron* kanssa myrskyssä, minkä seurauksena se ei osallistunut Cabo de São Vicenten taisteluun. Alus lähti 28. huhtikuuta 1780 Cádizista Solanon laivaston mukana Havannaan.

Alus lähti 10. huhtikuuta 1781 Havannasta Pensacolan sotaretkelle Solanon laivaston mukana. Se suojasi 23. heinäkuuta 1781 *Astuton*, *Arroganten*, *Guerreron* ja fregatti *Santa Lucían* kanssa Havannasta 72 kauppa-aluksen saattueen päällikkönään Morales. Alus saapui 2,6 miljoonaa pesoa kuljettaneen saattueen mukana 9. lokakuuta Cádiziin, mistä se lähti tammikuussa 1782 Córdovan laivaston mukana. Alus saapui 29. kesäkuuta 1782 Cartagenaan huollettavaksi. Huhtikuussa 1783 aluksesta tuli ensimmäinen kuparoitu Espanjan laivaston sotalaiva.

Vuodesta 1786 alkaen alus oli Cádizissa ollen kolmesti reservissä, kunnes se palautettiin tammikuussa 1793 palvelukseen Sardinian sotaretkelle. Alus kuljetti 4. elokuuta 1796 Cádizista joukkoja ja tarvikkeita Trinidadiin ja Cartagena de Indiasiin Sebastián Ruiz de Apocadan laivueen mukana. Se joutui 16. helmikuuta 1797 Trinidadin Chaguaramas Bayssä kontra-amiraali Henry Harveyn laivaston saartamaksi. Seuraavana päivänä aluksen miehistö poltti aluksensa estääkseen sen joutumisen brittien valtaamaksi.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Winfield et al 2023 s. 135

*Eolo*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1. sarja | *Eolo* - *Oriente* - *Magnánimo* |
| 2. sarja | *Aquilón* - *Neptuno* - *Gallardo* - *Brillante* - *Vencedor* - *Glorioso* - *Guerrero* - *Soberano* - *Héctor* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Firme-luokka – Seuraaja: Serio-luokka |
**Marie Liland Blokhus** (7. lokakuuta 1982 Bodø, Norja) on norjalainen näyttelijä.

Ura
---

Blokhus opiskeli näyttelijäksi Oslon kansallisessa taideakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 2010. Hän työskenteli Det Norske Teatretissa ja sai Hedda-palkintoehdokkuuden vuonna 2013 kategoriassa "paras näyttelijätär" roolistaan Tarjei Vesaasin *Over open avgrunn* -näytelmässä Det Norske Teatretissa ja roolistaan David Harrowerin Blackbird-näytelmässä Riksteatretissa. Ensimmäisen Hedda-palkintonsa hän voitti vuonna 2015 parhaana naispääosan esittäjänä näytelmässä *Fugletribunalet.*

Vuonna 2019 Blokhus debytoi näyttämöohjaajana ohjaamalla Lucy Kirkwoodin *Våre barn* -näytelmän Den Nationale Scenessä. Sen jälkeen hän oli mukana kirjoittamassa ja ohjaamassa *Nuoren Wertherin kärsimykset* -teokseen perustuvaa *Wertheriä* Det Norske Teatretissa.

Blokhusin elokuviin kuuluvat muun muassa *Chasing the Wind* (2013), *Oskars Amerika* (2017), *The 12th Man* (2017) sekä autourheiluelokuvat *Børning* (2014), *Børning 2* (2016) ja *Børning 3* (2020). Blokhus sai kaksi Amanda-palkintoehdokkuutta elokuvasta *Jag etter vind,* niin vuoden tulokkaana kuin parhaana naispääosana.

Hänen pitkäaikaisin tv-roolinsa oli komediasarjassa *Side om side* vuosina 2013-2016.

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Blokhus oli naimisissa näyttelijä Frank Kjosåsin kanssa vuosina 2011–2016. Sen jälkeen hän aloitti suhteen näyttelijä Anders Baasmo Christiansenin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sofie Braseth: Stolt av å komme fra Tverlandet *NRK*.  7.12.2013. Viitattu 3.9.2023. (norjaksi)
2. 1 2 3 4 5  Bikset, Lillian: Marie Blokhus *Store norske leksikon*.  21.4.2023. Viitattu 2.9.2023. (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Havaijipaitoja.
Havaijipaita
**Havaijipaita** (engl. *Hawaiian shirt, Aloha shirt*, havaijiksi *palaka aloha*) on Havaijilta lähtöisin oleva paitatyyppi. Paidat ovat painettuja, useimmiten lyhythihaisia ja kauluksellisia. Tavallisesti paidoissa toistuvat värikkäät trooppiset kuva-aiheet. Havaijipaidassa on yleensä napit, joskus pullover-tyyppisesti vain rintaan asti. Paitoja on sekä miehille että naisille, naisten paidoissa on usein syvempi V-aukkoinen leikkaus.

Havaijipaidat tulivat muotiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla. Havaijilla vuonna 1966 paikallinen kauppakamari aloitti "aloha-perjantai"-perinteen (engl. *Aloha Fridays*). Sen myötä perjantaisin hallinnon ja liikemaailman työntekijät saattoivat alkaa pukeutua perjantaisin havaijipaitoihin normaalin puvun ja solmion sijaan.

Katso myös
----------

* Muumuu

Lähteet
-------

1. ↑  Mike Gordon: Aloha shirts  2.7.2006. The Honolulu Advertiser. Viitattu 28.7.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Havaijipaita** Wikimedia Commonsissa
**Neptuno** oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Eolo-luokka (linjalaiva)*
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1752 telakkanumerolla 9. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1754.

Palvelus
--------

Alus saapui 12. toukokuuta 1758 Cádiziin *Brillanten* ja *Poderoson* kanssa päällikkönään Francisco Garganta. Se lähti Cádizista *Brillanten* kanssa ajaakseen takaa algerialaisia merirosvoja. Joulukuussa 1759 alus lähti Ferrolista Cartagena de Indiasiin, mutta se palasi Cádiziin kolaroituaan fregatti *Concepciónin* kanssa. Alus palasi 18. maaliskuuta 1760 Cartagena de Indiasiin.

Huhtikuussa 1762 alus oli Havannassa. Alus upotettiin 11. kesäkuuta 1762 Havannassa estämään Britannian kuninkaallisen laivaston pääsy satamaan.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 135

*Eolo*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1. sarja | *Eolo* - *Oriente* - *Magnánimo* |
| 2. sarja | *Aquilón* - *Neptuno* - *Gallardo* - *Brillante* - *Vencedor* - *Glorioso* - *Guerrero* - *Soberano* - *Héctor* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Firme-luokka – Seuraaja: Serio-luokka |
**Shintarō Abe** (jap. 安倍 晋太郎, 29. huhtikuuta 1924 Yamaguchin prefektuuri – 15. maaliskuuta 1991) oli japanilainen poliitikko. 

Hän lopetti koulunsa vuonna 1944 ja hakeutui koulutukseen kamikaze-lentäjäksi, mutta sota loppui ennen kuin Aben erikoiskoulutus päättyi. Hän opiskeli Tokion yliopistossa oikeustiedettä ja valmistui vuonna 1949.

Abe toimi maansa hallituksen maa-, metsä- ja kalatalousministerinä ja sittemmin kauppaministerinä. Hän oli sodanjälkeisen Japanin pitkäaikaisin ulkoministeri vuosina 1982–1986. Tuohon aikaan Japanin ja Yhdysvaltojen välit kehittyivät läheisemmiksi.

Abe oli vahva ehdokas myös pääministeriksi, mutta syytökset sisäpiirin osakekaupoista estivät tämän.

Abe oli Japanin liberaalidemokraattisen puolueen (LDP) johtohenkilöitä. Hänen poikansa Shinzō Abe oli Japanin pääministerinä 2006–2007 ja 2012–2020. Hänen appensa Nobusuke Kishi oli toiminut Japanin pääministerinä ja hänen isänsä Kan Abe kuului Japanin parlamenttiin. Shintarō Abe kuoli maksasyöpään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shintaro Abe, Japanese Politician And Ex-Cabinet Aide, Dies at 67 *NY Times*.  1991. Viitattu 21.6.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Love Again"Dua Lipa |
| --- |
| Singlen "Love Again" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Future Nostalgia* |
|  Julkaistu | 11. maaliskuuta 2021 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus, suoratoisto |
|  Tuottaja(t) | Stephen Kozmeniuk |
|  Tyylilaji | tanssipop, disko, elektro |
|  Kesto | 04.18 (albumiversio)02.35 (radioversio) |
|  Levy-yhtiö | Warner Records |
| Dua Lipan muut singlet |
| "We’re Good"2021 | "Love Again"2021 | "Demeanor"2021 |

**Love Again** on brittiläislaulajan Dua Lipan musiikkikappale. Sen julkaisi Warner Records hänen Future Nostalgia-studioalbumin kuudentena singlenä 11. maaliskuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Lipa, Clarence Coffee Jr. Chelcee Grimes ja sen tuottaja Stephen Kozmeniuk. Sanoiltaan kappale kertoo sydänsärkyihin ja henkilökohtaiseen kasvuun liittyvistä asioista, Lipan rakastuessa uudelleen sotkuisen eron jälkeen. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Lope Serrano ja se julkaistiin 4. kesäkuuta 2021.

"Love Again" mukailee Lew Stonen ja hänen yhtyeensä vuonna 1932 julkaisemaa kappaletta "My Woman" jonka vuoksi kappaleen tekijöihin on kreditoitu myös Bing Crosby, Max Wartell ja Irving Wallman. "Love Again" on lajityypiltään tanssipop, disko ja elektrokappale, johon on yhdistetty klassista ääntä ja 2000-luvun nu-disco-tuotantoa. "Love Again" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat "My Womanin" samplausta sekä 1970-luvun diskosävelien käyttöä tuotannossa. Arvostelumenestyksen lisäksi kappale oli myös kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Kanadassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dua Lipa choisit l'יclatant 'Love Again' comme nouveau single *chartsinfrance.net*.
2. ↑  Dua Lipa - Love Again - Hitparade *hitparade.ch*.
3. ↑  Dua Lipa offers up high-octane pop bliss on Future Nostalgia *ew.com*.
4. 1 2  Dua Lipa – 'Future Nostalgia' review *crackmagazine.net*.
5. ↑  Dua Lipa – Love Again *canadacanada.com*.
6. ↑  Love Again *youtube.com*.
7. ↑  What song did Dua Lipa sample in Love Again? Al Bowlly track explored *thefocus.news*.
8. ↑  Review: Dua Lipa's Future Nostalgia Is a Euphoric Escape Hatch to Pop's Past *slantmagazine.com*.
9. ↑  Dua Lipa - Future Nostalgia *diymag.com*.
10. ↑  Dua Lipa – Love Again *ultratop.be*.
11. ↑  Dua Lipa – Love Again *ultratop.be*.
12. ↑  Archívum – Slágerlisták – MAHASZ *slagerlistak.hu*.
13. ↑  Hot Singles Chart *nztop40.co.nz*.
14. ↑  Dua Lipa Chart History (Canadian Hot 100) *billboard.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Love Again (Dua Lipa song)
**Kansainvälinen suuntanumero** eli **maakoodi** on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite. Numerot on jaettu niin, että valtiot ja alueet voivat erottua toisistaan eivätkä numerot mene päällekkäin. Suuntanumeron pituus on 1–3 numeroa. Niitä jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.

Useimmissa maissa, myös Suomessa, paikallisen suuntanumeron ensimmäinen nolla jätetään pois käytettäessä kansainvälistä suuntanumeroa. Esimerkiksi paikallinen numero *019 1234567* on kansainvälisessä muodossaan *+358 19 1234567*. Merkki "+" tarkoittaa kansainvälisen puhelun maittain vaihtelevaa ulkomaantunnusta. Ulkomaantunnus on Euroopassa yleensä 00. Suomessa on tämän rinnalla vaihtoehtoisena tapana valita ulkomaanpuhelun operaattoritunnus. Matkapuhelimilla on yleensä mahdollista kirjoittaa suoraan +-merkki laitekohtaisella tavalla.

Suomen maatunnus
----------------

Maiden maatunnuksia jaettiin ensimmäisen kerran Genevessä vuonna 1954, jolloin Suomi sai kaksinumeroisen tunnuksen 25.
Tunnus vaihtui vuonna 1964, koska yleiskokouksessa esiteltiin maailman jako numerovyöhykkeisiin.
Iso-Britannia (maakoodi 44) ja Ranska (33) halusivat pitää vanhat maatunnuksensa, joten Eurooppa sai numerolla 3 ja 4 alkavat maatunnukset. Suomelle myönnettiin tuolloin maatunnus 401.

Tunnukset vahvistettiin lopullisesti syys–lokakuussa 1968 Kansainvälisen lennätin- ja puhelinalan neuvoa antavan komitean (CCITT) yleiskokouksessa, joka pidettiin pidettiin kasinohotellissa Mar del Platan kaupungissa Argentiinassa. Suomessa on joskus ihmetelty miksi maa sai yleiskokouksessa kolminumeroisen tunnuksen 358, kun esimerkiksi Tanska, Ruotsi ja Norja saivat kaksinumeroisen. Kaksinumeroisesta maatunnuksesta oli hyötyä etenkin mekaanisen numeronvalinnan aikana.

Katso myös
----------

* Suuntanumero
* Luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista
* E.164

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehto, Oskari: Miksi Suomessa puhelinten maatunnus on kolminumeroinen 358? *Helsingin Uutiset*.  26.12.2018. Viitattu 30.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansainvälinen suuntanumero**.
* ITU
* World Telephone Numbering Guide
* LincMad
Bentsoehappokiteitä

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bentsoehappo**.
**Bentsoehappo** (C7H6O2 / C6H5COOH), josta käytetään myös nimityksiä *bentseenikarboksyylihappo* tai *fenyylikarboksyylihappo* on yksinkertaisin aromaattinen eli bentseenirenkaan sisältävä karboksyylihappo, jonka bentseenirenkaaseen on liittynyt yksi COOH-ryhmä. Bentsoehapon suolat ja esterit ovat *bentsoaatteja*.

Bentsoehappo on normaaliolosuhteissa valkoista olomuodoltaan kiteistä tai jauhemaista ainetta. Sen moolimassa on 122,1 g/mol, sulamispiste 122 °C, kiehumispiste 249 °C, tiheys 1,3 g/cm3, leimahduspiste 121 °C c.c. itsesyttymislämpötila 570 °C ja CAS-numero 65-85-0. 

Bentsoehappo toimii elintarvikkeissa säilöntäaineena erityisesti hiivoja ja homeita vastaan. Bentsoehapon elintarvikkeiden E-koodi on E210. Bentsoehappoa on luontaisesti monissa kasveissa, kuten esimerkiksi puolukassa. Bentsoehappoa esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Bentsoehappoa voidaan valmistaa hapettamalla tolueenia. Bentsoehappo reagoi elimistöön joutuessaan glysiinin kanssa muodostaen hippurihappoa, jota esiintyy virtsassa.

Katso myös
----------

* Atamon
* Kalsiumbentsoaatti
* Natriumbentsoaatti

Lähteet
-------

1. ↑  E210 - Bentsoehappo Ruokavirasto. Viitattu 20.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Alén: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä*, s. 404–405. Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
* Bentsoehapon kansainvälinen kemikaalikortti
* Liber Herbarum II: Luettelo bentsoehappoa sisältävistä kasveista
* Should we be concerned about the amounts of additives in our diet?
* PubChem: Benzoic Acid (englanniksi)
* DrugBank: Benzoic Acid (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Benzoic acid (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Benzoic acid (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Benzoic acid (englanniksi)
* KEGG: Benzoic acid (englanniksi)
* ChemBlink: Benzoic acid (englanniksi)
* Molecule of the Month: Benzoic Acid, Bristol University School of Chemistry. (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound - benzoic acid (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical - benzoic acid (englanniksi)
**Luca Parmitano** (s. 27. syyskuuta 1976) on italialainen sotilaslentäjä ja Euroopan avaruusjärjestö ESA:n avaruuslentäjä.

Parmitano pitää Cataniaa kotikaupunkinaan. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on aktiivinen laitesukeltaja.

Koulutus
--------

Parmitano suoritti alemman korkeakoulututkinnon politiikantutkimuksesta vuonna 1999 (University of Naples Federico II), tutkielman aiheena kansainvälinen oikeus. 
Hän valmistui Italian ilmavoimien akatemiasta vuonna 2000 ja kouluttautui Yhdysvalloissa. Koelentäjäksi hän valmistui Ranskan koelentokoulussa Istresissä.

Hän on lentänyt yli 2000 tuntia yli 40 erilaisella lentokoneella.

Hänet valittiin toukokuussa 2009 Euroopan avaruusjoukkojen astronautiksi.

Ura avaruuslentäjänä
--------------------

28. toukokuuta 2013 Parmitano osallistui ensimmäiselle avaruuslennolleen Sojuz TMA-09M:n matkassa. Lento suuntautui kansainväliselle ISS-avaruusasemalle. Hän saapui asemalle 29. toukokuuta. Hän osallistuu aseman Retkikuntien 36 ja 37 miehistöihin lentoinsinöörinä.

Hänen lentotehtävänsä nimi on *Volare*, mikä tarkoittaa "lentämistä" italiaksi ja on samalla Domenico Modugnon kuuluisa laulu.

### Vaaratilanne avaruuskävelyllä

Parmitano avaruuskävelyllä 9. heinäkuuta 2013. Parmitano kiinnittyneenä Canadarm2-robottikäsivarteen.
Parmitano on ensimmäinen avaruuskävelyn suorittanut italialainen. 9. heinäkuuta 2013 tapahtunut ensimmäinen avaruuskävely sujui hyvin. Toinen kävely jouduttiin keskeyttämään.

16. heinäkuuta 2013 Parmitano oli avaruusaseman ulkopuolella avaruuspuvussaan suorittamassa asennustöitä kun hänen kypäräänsä alkoi valua vettä. Nasa keskeytti avaruuskävelyn. Avaruuskävelyllä ollut toinen kollega, yhdysvaltalainen Christopher Cassidy joutui auttamaan Parmitanoa, että tämä pääsi turvaan. Miehet arvioivat avaruuspukuun kuuluvan juomapullon alkaneen vuotaa. Myöhemmissä tutkimuksissa näin ei todettu tapahtuneen eikä vuodolle ole löydetty vielä syytä. Vettä valui arviolta puoli litraa.

Lähteet
-------

1. ↑  ESA Multimedia Gallery - Soyuz TMA-09M, Volare mission, 2013
2. ↑  EVA-22: Cassidy and Parmitano complete ISS spacewalk *nasaspaceflight.com*.  9.7.2013. Viitattu 17.7.2013.
3. ↑  Vaaratilanne avaruudessa - astronautin kypärä alkoi täyttyä vedellä kesken avaruuskävelyn *Yle.fi uutiset*.  16.7.2013. Viitattu 17.7.2013.
4. ↑  EVA-23 terminated due to Parmitano EMU issue *nasaspaceflight.com*.  16.7.2013. Viitattu 17.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luca Parmitano** Wikimedia Commonsissa

* Spacefacts.de:n elämäkerta
* ESA:n elämäkerta (englanniksi)
* Parmitano Twitterissä
* Parmitano Nasan videoprofiilissa
* ISS:ää edeltävä haastattelu (4.4.2013) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Luca Parmitano 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Izvestija Soveta deputatov armii, flota i rabotših Abo-Olandskoi ukrepljonnoi pozitsii** (Известия Совета депутатов армии, флота и рабочих Або-Оландской укреплённой позиции, "Turun–Ahvenanmaan linnoitetun asemalinjan armeijan, laivaston ja työläisten edustajien neuvoston tiedonantoja") oli Turussa vuosina 1917–1918 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Huhtikuussa 1917 aloittanut lehti, lyhyemmältä nimeltään *Izvestija Aboskogo Soveta deputatov*, oli yksi helmikuun vallankumouksen jälkeen syntyneistä venäläisistä sotilaslehdistä. Se sisälsi tietoja ensimmäisen maailmansodan rintamilta, Venäjän väliaikaisen hallituksen toiminnasta ja Suomen tapahtumista. Neljästä kuuteen kertaan viikossa ilmestynyt, kirjapaino Polytypoksessa painettu lehti lakkasi helmikuussa 1918. Sen toimittajina mainitaan eri aikoina Beljajev, A. V. Iljinski, Inkov, Ljubimov, Perno, Romanov ja Sidorenko.

Lähteet
-------

1. ↑  *Perioditšeskaja petšat v Rossii v 1917 godu. Bibliografitšeski ukazatel: Tšast I*, s. 273. Leningrad: Gosudarstvennaja Publitšnaja biblioteka imeni M. Je. Saltykova-Štšedrina, 1987. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Venäläissurmat Suomessa vuosina 1914–22. Osa 1: sotatapahtumat 1914–22*, s. 18. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2004. ISBN 952-5354-43-1. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 202. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Izvestija Soveta deputatov armii, flota i rabotših Abo-Olandskoi ukrepljonnoi pozitsii* digitoituna Kansalliskirjastossa
Tallinnan joulutori (2009)
**Tallinnan joulutori** on vuodesta 1991 asti Tallinnan alakaupungissa Tallinnan raatihuoneentorilla järjestetty joulutapahtuma, joka noudattelee saksalaistyyppisten joulumarkkinoiden perinteitä. Tallinna on vanha Hansa-kaupunki.

Raatihuoneentorin itälaidalla on esiintymislava, jossa esitetään lauluja ja tonttuleikkejä. Raatihuoneentorin keskellä on suuri joulukuusi, ja torilla on koristevalaistuja kojuja, joissa myydään glögiä, hehkuviiniä, kudottuja käsitöitä, muun muassa lapasia ja pipoja sekä lampaantaljoja ja matkamuistoja.

Tallinnan raatihuone on juhlavalaistu. 

Joulumarkkinat ovat avoinna 1.12.2023-7.1.2024 kello 9-19 (vuonna 2011 kello 10-19), koska Venäjän ortodoksisen kirkon mukainen juliaanista kalenteria noudattava jouluaatto on vasta 7. tammikuuta, ja kaupunkiin tulee uudeksi vuodeksi paljon venäläisiä.

Viroksi joulumarkkina on *jõuluturg*.

Muuta
-----

Yhden kojun vuokraaminen joulutorille maksaa 38 000 Viron kruunua. Tämä tieto on vanhentunut. Mikä on vuokran määrä euroissa?

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Tallinna Jõuluturg

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tallinna |
| --- |
|  |
| 
* Kaupunginosat: Haabersti
* Kesklinn
* Kristiine
* Lasnamäe
* Mustamäe
* Nõmme
* Pirita
* Põhja-Tallinn

 |
|  |
| Koulutus | 
* Estonian Business School
* International University Audentes
* Musiikki- ja teatteriakatemia
* Taideakatemia
* Teknillinen yliopisto
* Tiedeakatemia
* Yliopisto

 |
|  |
| Kulttuuri | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nähtävyydet | 
* Alakaupunki
* Estonia-teatteri
* Kadriorgin palatsi
* Kumun taidemuseo
* Lentosatama
* Merenkulkumuseo
* Miinamuseo
* Pronssisoturi
* Raadinvankilan valokuvamuseo
* Raatihuone
* Raeapteek
* Taidemuseo
* Televisiotorni
* Toompea
* Vanhakaupunki
* Viron vapaussodan voitonpylväs

 |
|  |
| Kirkot | 
* Aleksanteri Nevskin katedraali
* Niguliste
* Oleviste
* Püha Vaimu
* Tuomiokirkko

 |
|  |
| Tapahtumat | 
* Elokuvajuhlat
* Joulutori
* Kulttuuriyö
* Laulujuhlat
* Music Week

 |

 |
|  |
| Liikenne | 
* Baltian rautatieasema
* Lennart Meri -lentoasema
* Linja-autoasema
* Satama

 |
|  |
| Luonto ja puistot | 
* Aegna
* Eläintarha
* Harku järv
* Pirita jõgi
* Ülemistejärvi

 |
|  |
| Urheilu | 
* A. Le Coq Arena
* Kadrioru staadion
* Kalevin stadion
* Saku Suurhall
* Tallinnan ravirata

 |

 |
**Rapistuvan Kremlin renkinä – Kommunismin usko, toivo ja tappio** on toimittaja Ilkka Lappalaisen kirjoittama omaelämänkerrallinen tietokirja, joka käsittelee hänen toimittajanuraansa, eritoten Suomi–Neuvostoliitto-Seuran julkaiseman *Maailma ja me* -jäsenlehden päätoimittajana. Teoksen on julkaissut Minerva Kustannus vuonna 2022.

Lappalainen on tallentanut kirjaansa paljon ennen julkaisematonta historiaa suomalaisten kommunistien ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskinäisistä suhmuroinneista ja siitä, millä ehdoin kommunistilehtiä tehtiin. *Maailma ja Me* -lehti kaatui lopulta yhdessä Neuvostoliiton kanssa.

Taustaa
-------

Lappalainen kutsuttiin vuonna 1985 päätoimittajaksi Moskovan "Valituiksi Paloiksi" nimitettyyn *Maailma ja Me* -lehteen. Lehti oli tarkoitettu Neuvostoliiton propagandavälineeksi Suomeen, ja sitä tehtiin tarkan valvonnan alla.

Porvarisperheen vesa Lappalainen oli tätä ennen tehnyt pitkän uran toimittajana tamperelaisessa kommunistilehdessä, jonka artikkelit olivat niin ikään kaukana objektiivisesta journalismista. Hän pääsi seuraamaan aitiopaikalta, kuinka Suomen Kommunistisen Puolueen valtataistelu johti puolueen jakaantumiseen saarislaisiin ja taistolaisiin sekä muihin kuppikuntiin.

*Maailma ja Me* -lehdessä itsesensuuri oli kunniassa, eikä joitakin tunnettuja henkilöitä saanut lehdessä edes mainita. Kaikki lehden jutut esitarkistettiin useaan otteeseen. Lopullinen hyväksyntä lehden joka sivuun oli saatava Moskovasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kirja: Rapistuvan Kremlin renkinä (Ilkka Lappalainen), Minerva Kustannus *www.minervakustannus.fi*. Viitattu 27.12.2023.
**Telegraf** (Телегрфаф, "Lennätin") oli Viipurissa vuonna 1917 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.

Touko-elokuussa 1917 viikkolehtenä ilmestyneen *Telegrafin* toimittaja oli Pietarissa rikostoimittajana työskennellyt Vladimir Ruadze, joka muistetaan sensuurin kieltämästä homoseksuaalisuuden kuvauksestaan *K sudu!* (1908). Pietarissa levitettyä lehteä painettiin Karjalan kirjapainossa ja sen vastaavana toimittajana toimi suomalainen V. Aarnio. *Telegrafia* kuvailtiin vastavallankumoukselliseksi ja mustasotnialaiseksi katulehdeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Perioditšeskaja petšat v Rossii v 1917 godu. Bibliografitšeski ukazatel: Tšast II*, s. 179. Leningrad: Gosudarstvennaja Publitšnaja biblioteka imeni M. Je. Saltykova-Štšedrina, 1987. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Ruadze, V. P.: *K sudu!...: Gomoseksualnyi Peterburg*, s. 93–95. S. l.: Salamandra P. V. V. 2019.
3. ↑  Diktaattoria etsitään.  *Helsingin Sanomat*, 28.6.1917, s. 6. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Mustasotnialaiset vastavallankumousta Suomesta käsin valmistelemassa.  *Työ*, 3.7.1917, s. 4. Artikkelin verkkoversio.
**Johan Viktor Lindkvist** (12. maaliskuuta 1882 Helsinki – 4. elokuuta 1928 Kyrö) oli suomalainen toimittaja.

Viktor Lindkvist pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1903, opiskeli sitten lakitiedettä Helsingin yliopistossa ja kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston.

Lindkvist oli aluksi vuodesta 1905 lähtien Helsingin urheiluosaston hoitajana. Hän työskenteli sitten jonkin aikaa Suomen Tietotoimistossa kunnes hän muutti 1908 Turkuun ja liittyi Turun Sanomien toimitukseen työskennellen siellä parikymmentä vuotta aina 1920-luvun puoliväliin saakka.

Turun Sanomista lähdettyään Lindkvist muutti maaseudulle ja toimi vuodesta 1926 Suomen Poliisilehden toimitussihteerinä sekä julkaisi perustamaansa Kunnallista Viikkolehteä. Hän osallistui 1926 pohjoismaisiin sanomalehtimieskursseihin Oslossa.

Lindkvist harrasti uintia ja hän toimi Helsingin Uimaseuran uimakoulun opettajana 1903–1906. Hän jatkoi uintiharrastustaan myös Turussa ja Turun seudulla asuessaan ja toimi vuodesta 1912 alkaen Turun Uimaseuran puheenjohtajana. Lindkvist kuului Suomen Uimaliiton perustajiin ja oli liiton hallituksen jäsenenä. Turun kaupunginvaltuustossa Lindkvist oli notaarina 1919–1920 ja tulkkina useita vuosia vuodesta 1919 lähtien.

Viktor Lindkvist kuoli 47-vuotiaana elokuussa 1928 sairastamaansa keuhkotautiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sukunimi esiintyi myös muodossa *Lindqvist*.
2. 1 2 3 4 5  Viktor Lindkvist, Aamulehti, 07.08.1928, nro 214, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4 5  Viktor Lindkvist, Suomen poliisilehti, 15.08.1928, nro 15, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Walter Aleksander Aunesluoma** (vuoteen 1935 *Salonen*; 12. marraskuuta 1899 Pori – 16. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kansakoulun opettaja, taidemaalari ja eräkirjailija.

Pohjalaista sukujuurta oleva Aunesluoma vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Nokialla jossa hänen isänsä oli kivenveistäjänä. Opettajaksi valmistuttuaan Aunesluoma toimi Hauhon Ilmoilan (Lehtelän) kansakoulun opettajana vuosina 1927–1948. Hän oli myös osuuskassan asiamiehenä, Ilmoilan Voimistelu- ja Urheiluseuran puheenjohtajana ja paikallisen suojeluskunnan aktiivijäsenenä.

Aunesluoma maalasi maisemakuvia Ilmoilan ja Alvettulan seuduilta ja lisäksi asetelmia ja muotokuvia. Jatkosodan aikana hän maalasi rintamalla akvarelleja rajantakaisen Karjalan maisemista.

Aunesluoma laati 1970-luvulla yhden Suomen ensimmäisistä perhokalastuksen oppaista. Hän oli mukana Suomen Urheilukalastajain Liiton käynnistämässä perhokalastuskoulutuksessa yhdessä Erkki Norellin kanssa.

Walter Aunesluoman pojanpoika on Helsingin yliopiston poliittisen historian dosentti, Eurooppa-tutkimuksen verkoston tutkimusjohtaja Juhana Aunesluoma.

Teoksia
-------

* *Perhokalastus : perhot ja perhonsidonta* ; valokuvat Jussi Pohjakallio ym. WSOY 1973

Lähteet
-------

1. ↑  Walter Aunesluoman kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 28.10.1979, HS Aikakone. Viitattu 17.3.2018.
2. 1 2 3 4  Historiasta : Kertojana Walter Aunesluoman pojanpoika Juhana Aunesluoma - Taulujen tarinoita Ilmoilasta, Sydän-Hämeen Lehti 31.7.2014
3. ↑  Suomen Urheilukalastajain Liiton historiaa


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |