recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Prothesis eli vainajan sureminen. Attikalainen mustakuviotekniikalla maalattu keraaminen pinaks, n. 560–550 eaa. Louvre.
Uhrikulkue. Pitsán tauluihin lukeutuva maalattu puulevy-pinaks, 500-luku eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
**Pinaks** (m.kreik. πίναξ) on antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa keraaminen, metallinen tai puinen levy, jossa on kirjoitusta, maalaus tai reliefi.

Pinakseja ripustettiin votiivilahjoina kulttipaikoille sekä käytettiin seinämaalauslevyinä erityisesti pyhäköissä ja haudoissa. Termiä *pinaks* käytettiin myös kirjoituslevyistä yleensä sekä keramiikassa lautasista.

Lisäksi termi *pinaks* viittasi Kreikassa erilaisiin kirjoitettuihin luetteloihin. Tällaisia olivat muun muassa Ateenan poliksen viralliset kansalaisluettelot (πίναξ ἐκκλησιαστικός, *pinaks ekklēsiastikos*) ekklesian kokouksiin osallistumista varten, näytelmäkilpailuiden voittajaluettelot sekä Kallimakhoksen tekemät Aleksandrian kirjaston teosluettelot.

Katso myös
----------

* Pinakion

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liddell, Henry George & Scott, Robert: πίναξ, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Pinaks", *Antiikin käsikirja*, s. 426. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Plate Classical Art Research Center, University of Oxford.  Arkistoitu 17.2.2020. Viitattu 20.1.2020.
4. ↑  Cartwright, Mark: A Visual Glossary of Greek Pottery *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 20.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **pinaksit** Wikimedia Commonsissa
**Pinaattikiinankaali** (*Brassica rapa* Chinensis-ryhmä, *Brassica rapa* subsp. *chinensis*) on vihanneksena käytettävä nauriin kanssa samaan lajiin kuuluva lajikeryhmä. Kasvista käytetään usein myös suomeksi kantoninkiinankielisestä nimestä johdettuja nimityksiä kuten **pak choi**, **bok choy**, **paksoi** tai **pak-soi**. Toinen samantapainen, läheinen lajikeryhmä on kiinankaali (*Brassica rapa* Pekinensis-ryhmä).

Käyttö
------

Thai-curry pinaattikiinankaalilla ja sianlihalla.
Pinaattikiinankaalin lehtiä ja lehtiruoteja käytetään vihanneksena varsinkin Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Kiinassa, nykyään muuallakin. Lehdet ruoteineen voidaan tarjoilla raakana salaateissa tai monin eri tavoin kypsennettynä. Aasiassa ne tarjoillaan useimmiten pannulla paistettuna tai höyrytettynä muiden vihannesten kanssa. Niitä käytetään myös monissa keitoissa ja curry-tyyppisissä ruoissa. Myös kukintovarsia kukkineen ja kasvin naurismaista pääjuurta voidaan käyttää ravintona.

### Ravintosisältö

Sata grammaa pinaattikiinankaalia sisältää 2,18 grammaa hiilihydraatteja, 0,2 grammaa rasvaa ja 1,5 grammaa proteiinia. Pinaattikiinankaali on hyvä A-, C- ja K-vitamiinien lähde; 100 grammaa sisältää 149 prosenttia aikuisen ihmisen keskimääräisestä suositellusta päiväsaannista A-vitamiinia, 75 prosenttia suositellusta päiväsaannista C-vitamiinia ja 38 prosenttia suositellusta päiväsaannista K-vitamiinia.

Kuvaus
------

Pinaattikiinankaali on yksi- tai kaksivuotinen kasvilajike. Sen paksuruotiset lehdet kasvavat ruusukkeena noin 90 senttimetrin korkeuteen. Kukinta on touko- ja elokuun välillä. Kukat ovat kaksineuvoisia, ja kasvi on itsepölytteinen, mutta sen kukat houkuttavat silti mehiläisiä.

Lähteet
-------

1. ↑  ONKI-ontologiapalvelu, Kassu (suomenkielinen nimi) Suomen Biologian Seura Vanamon putkilokasvien nimistötoimikunta. Viitattu 19.8.2012.
2. 1 2  Raholan syötäviä sanoja: Pinaattikiinankaali *kolumbus.fi*.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 19.8.2012.
3. 1 2  Nutrition and You: Bok choy nutrition facts *nutrition-and-you.com*. Viitattu 19.8.2012. (englanniksi)
4. 1 2  Brassica rapa chinensis - (L.)Hanelt. Plants for a Future. Viitattu 19.8.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Brassica rapa subsp. chinensis | 
* Wikidata: Q165178
* Wikispecies: Brassica rapa subsp. chinensis
* APNI: 201677
* GBIF: 3042702
* GRIN: 319634
* iNaturalist: 414239
* IPNI: 953223-1
* NCBI: 93385
* NZOR: 3b7cbaae-ae9f-42e3-8031-7e4e6f884670
* NZPCN: 4267
* Open Tree of Life: 991022
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:953223-1
* WFO: wfo-0000571556

 |
|  |
| Brassica chinensis | 
* Wikidata: Q50829171
* APNI: 199194
* BioLib: 39204
* Ecocrop: 547
* EPPO: BRSCH
* GBIF: 3042713
* GRIN: 7643
* iNaturalist: 286852
* IPNI: 279290-1
* IRMNG: 11016956
* ITIS: 506219
* NZOR: 2e59cd89-3519-400a-aa44-0396c04a8965
* PLANTS: BRCH4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:279290-1
* Tropicos: 4103115
* WFO: wfo-0000571014

 |

 |
**Pinacoteca Tosio Martinengo** on taidemuseo Bresciassa, Pohjois-Italiassa. Siellä on esillä pääasiassa paikallisten taiteilijoiden maalauksia 1200-luvulta 1700-luvulle.

Historia
--------

Kreivi Paolo Tosio lahjoitti taidekokoelman kaupungille vuonna 1832. Taidemuseo avattiin vuonna 1851 Palazzo Tosiossa. Museon kokoelmat ovat täydentyneet edelleen lahjoituksilla sekä  keräämällä taideteoksia paikallisista uskonnollisista rakennuksista.

Vuonna 1884 kreivi Leopardo Martinengo da Barco lahjoitti maalauskokoelman sekä kirjaston ja tieteellisten esineiden kokoelman esiteltäväksi palatsissa.

Kokoelma sisältää Francesco Filippini, Vincenzo Foppan, Ferramolan, Paolo Venezianon, Andrea Solarion, Francesco Francian, Lorenzo Lotton ja Goldbaum Gambaran teoksia.

Kokoelmassa olevia teoksia
--------------------------

* Incontro tra Esaù e Giacobbe, Francesco Hayez*Incontro tra Esaù e Giacobbe*, Francesco Hayez
* Neitsyt Maria, Jeesus-lapsi, Pyhä Faustinus ja Pyhä Jovita,Vincenzo Foppa*Neitsyt Maria, Jeesus-lapsi, Pyhä Faustinus ja Pyhä Jovita*,Vincenzo Foppa
* Neitsyt Marian ilmestys, Moretto da Brescia*Neitsyt Marian ilmestys*, Moretto da Brescia
* Siunaava Kristus Vapahtaja, Rafael*Siunaava Kristus Vapahtaja*, Rafael
* Adoration of the Shepherdsselvennä, Lorenzo Lotto*Adoration of the Shepherds**selvennä*, Lorenzo Lotto

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pinacoteca Tosio Martinengo** Wikimedia Commonsissa

* Museon verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Manaatit** (heimo Trichechidae, suku *Trichechus*) ovat suuria vedessä eläviä nisäkkäitä. Manaatit eroavat merilehmistä (Dugongidae) kallon ja hännän muotojen osilta. Manaattien hännät ovat melojen muotoisia, kun merilehmien hännät ovat haaroittuneita. Manaatit ovat kasvinsyöjiä, jotka viettävät suurimman osan aikaansa matalissa vesissä.

Manaatit elävät matalilla suistoalueilla Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikan rannikoilla, sekä Karibianmerellä. Afrikanmanaatti (*Trichechus senegalensis*) elää Afrikan länsirannikolla, kynnetönmanaatti (*Trichechus inunguis*) elää Etelä-Amerikan itärannikolla ja lamantiini (*T. manatus*) elää Länsi-Intian saaristossa Karibianmerellä. Jotkut pitävät Floridan manaattia omana lajinaan, mutta ITIS luokittelee sen *T. manatuksen* alalajina.

Vaikka manaatilla ei olekaan luontaisia vihollisia, ihmisten laajentuminen on pienentänyt sen luonnollista elintilaa rannikkoisilla suoalueilla, ja monet manaatit ovat saaneet vammoja moottoriveneiden potkureista. Manaatit syövät usein kalastusvälineistöä (koukkuja, metallipainoja yms.) normaalin ravinnon mukana. Nämä vieraat aineet tai esineet eivät tunnu vahingoittavan manaatteja — pois lukien siima, joka voi juuttua manaatin ruoansulatuskanavaan ja tappaa sen hitaasti.

Manaatit keskittyvät usein lähelle sähkövoimaloita, jotka lämmittävät vesiä. Ne ovat tulleet riippuvaisiksi tästä epäluonnollisesta lämmönlähteestä. Niiden tiedetään lakanneen siirtymästä lämpimämpiin vesistöihin, koska tätä voimaloiden lämmittämää vettä on aina tarjolla. Viime aikoina voimaloita on suljettu, ja koska tiedetään manaattien riippuvuus näistä voimaloista, Yhdysvaltain Kalastus- ja villieläinviranomaiset koettavat löytää keinoja lämmittää vettä manaateille.

Lähteet
-------

1. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Trichechus manatus* (TSN 180684) *itis.gov*. Viitattu 14.6.2007. (englanniksi)



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q42797
* Wikispecies: Trichechus
* BOLD: 152513
* CoL: 7Z4Y
* EPPO: 1TRKDG
* Fossilworks: 36903
* GBIF: 2435291
* iNaturalist: 46315
* ITIS: 180683
* NCBI: 9776
* Plazi: 995352B0-5308-C8A4-06D3-722AF053FC4C
* WoRMS: 159504
* ZooBank: 63D4BEED-DBD5-4CC3-8CE9-232F5C4F154E

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Kokkola** oli Kokkolan kaupungissa vuosina 1897–1934 ilmestynyt sanomalehti.

Suomenmielinen *Kokkola* oli Keski-Pohjanmaan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Se oli sortovuosina myöntyvyysmielinen, mutta sai vuonna 1901 kahden kuukauden lakkautustuomion ja lakkautettiin saman vuoden marraskuussa pysyvästi allegoriseksi tulkitun novellin takia. Kenraalikuvernööri Bobrikov suostui kuitenkin perumaan lakkautuspäätöksen ja lehti alkoi ilmestyä uudelleen huhtikuussa 1902. Tämän jälkeen *Kokkolasta* tuli vanhasuomalainen. Se oli lähellä puolueen agraarisiipeä ja menetti kannatustaan maalaisliiton lehdelle.

Vuosien 1918–1919 vaihteessa *Kokkolasta* tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Lehti oli jatkuvissa taloudellisissa vaikeuksissa ja kesällä 1934 pääomistaja Oy Vaasa myi sen IKL:läiselle Kansan Sana Oy:lle. *Kokkola* oli lyhyen aikaa IKL:n äänenkannattaja, kunnes yhtiö alkoi julkaista Keski- ja Etelä-Pohjanmaata varten tarkoitettua *Pohjanmaan Suuntaa*.

Lehti ilmestyi vuodesta 1898 lähtien kahdesti, vuodesta 1901 kolmesti, vuodesta 1903 jälleen kahdesti ja vuodesta 1909 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 4000 kappaletta vuonna 1917. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eetu Aaltio (vast. toim. 1898–1899), Ellu Piirinen (1899–1900), Antti Hautala (1900–1904), Eero Huima (vast. toim. 1904–1917), Väinö Borg (Kivilinna, 1905–1906), Jalmari Niemi (1917–1918), Lenni Laakso (Unto Karri, 1918–1919), Samppa Luoma (1919–1921), L. Kiehelä (vast. toim. 1922–1923), I. T. Björklund (1923–1924), Jalo Ansas (1924–1926), Hjalmar Räisänen (1926–1928), Severi Scheele (Sahrakorpi, 1928–1929), Mikko Vuori (1929 ja 1931–1932), Vilho Vihtori Viita (1929–1931), Eino Kontsas (1932–1934) ja Ilmari Koski (1934).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 351–352. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 493–494. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-220-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kokkola* digitoituna kansalliskirjastossa
Filmidosimetri**Filmidosimetri** on ydinlaitoksissa, sädehoitolaitoksissa ja röntgenosastoilla käytetty yksinkertainen dosimetri eli henkilökunnan saaman ionisoivan säteilyannoksen seurantalaite.

Laite on yksinkertaisesti neulalla tai nipistimellä virka-asun rintataskuun kiinnitettävä muovikotelo, joka sisältää palasen mustavalkoista filmiä. Filmissä on eri herkkyisiä säteilyherkkiä alueita, jotka on sijoitettu numeroidun mitta-asteikon muotoon. Filmit vaihdetaan ja kehitetään määräajoin. Säteily vaikuttaa valottavasti filmiin, ja kehitetyn filmin asteikosta nähdään kuinka paljon kyseinen henkilö on saanut säteilyä: filmi on tummunut kyseiseen asteikkolukuun asti.

Ydinvoimaa hyödyntävissä laitoksissa, kuten voimaloissa tai ydinkäyttöisissä laivoissa, dosimetrit vaihdetaan kerran viikossa. 

Vastaavia dosimetrejä käytetään myös sädehoitoa antavissa laitoksissa. Näissä dosimetrejä on eri laatuisia: suurienergiaista säteilyä tuottavissa paikoissa kuten gammakamera- tai kobolttikanuuna-pisteissä käytetään erityisesti niihin suunniteltuja dosimetrejä. Samoin säteileviä potilaita, esimerkiksi radiojodia saaneita, käsittelevällä henkilökunnalla on omat dosimetrinsä, joissa on erityinen säteilylle herkkä näyttöosa: se muuttaa väriään kun säteilyannos ylittää määrätyn rajan. 

Filmidosimetrin tilalle on tullut elektroninen DIS-dosimetri (direct ion storage), jonka toimintaperiaate perustuu ionisaationkammioon, josta säteilyn synnyttämät varaukset kerätään puolijohteen avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Fysiikkaa biotieteitä opiskeleville, säteilysuojeludemonstraatio, s. 6[vanhentunut linkki]
**Aleksandr Nikolajevitš Kurlovitš** (valkoven. Алякса́ндр Мікала́евіч Курло́віч, *Aljaksandr Mikalajevitš Kurlovitš*, ven. Алекса́ндр Никола́евич Курло́вич, 27. heinäkuuta 1961 Grodno, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto – 6. huhtikuuta 2018 Hrodna, Valko-Venäjä) oli valkovenäläinen superraskaan sarjan painonnostaja. Hän edusti urallaan myös Neuvostoliittoa. Hän hallitsi pitkän aikaa ylivoimaisesti painonnoston raskainta painoluokkaa maailmassa ja voitti muun muassa kaksi olympiakultaa sekä lukuisia maailmanmestaruuksia.

Vuonna 1984 Kurlovitš jäi joukkuetoverinsa Anatoli Pisarenkon kanssa Montrealin lentokentällä kiinni anabolisten steroidien hallussapidosta. Tämän johdosta heidät erotettiin maajoukkueesta ja he menettivät *Urheilun mestari* -arvonimen. Kurlovitš palasi maajoukkueeseen vuonna 1987, minkä jälkeen alkoi hänen pitkään kestänyt valtakautensa painonnoston superraskaassa sarjassa.

Kurlovitš voitti urallaan olympiakultaa Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Atlantassa 1996, joka jäi hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen, hänen sijoituksensa oli viides. Maailmanmestaruuden Kurlovitš voitti yhteistuloksella neljästi. Ostravassa 1987 hän sijoittui sekä tempauksessa että työnnössä hopealle mutta voitti kultaa parhaalla yhteistuloksella 472,5 kilogrammaa, joka oli silloinen maailmanennätys. Ostravassa 1987, Ateenassa 1989 ja Istanbulissa 1994 hän voitti maailmanmestaruuden molemmissa nostomuodoissa sekä yhteistuloksessa. Moskovassa 1983 hän saavutti molemmista nostomuodoista ja yhteistuloksesta hopeaa.

EM-kultaa Kurlovitš voitti yhteistuloksella kahdesti (1989 ja 1990) ja sijoittui kerran hopealle (1983). Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kolmesti ja sijoittui hopealle kahdesti. Kurlovitš teki urallaan kaikkiaan 12 maailmanennätystulosta, joista neljä syntyi tempauksessa, kaksi työnnössä ja kuusi yhteistuloksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ушел титан. В Гродно скончался знаменитый тяжелоатлет Александр Курлович (venäjäksi)
2. 1 2  Profiili Sports Reference -sivustolla (englanniksi)
3. 1 2  >
4. ↑  Aleksandr Kurlovitš Leipzigin yliopiston painonnostotietokannassa (saksaksi)
Ivan Kramskoin maalaama muotokuva Litovtšenkosta, 1878.
**Aleksandr Dmitrijevitš Litovtšenko** (ven. Алекса́ндр Дми́триевич Лито́вченко; 26. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1835 Krementšuk, Pultavan kuvernementti – 28. kesäkuuta (J: 16. kesäkuuta) 1890 Pietari) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen taidemaalari, joka erikoistui kuvaamaan 1500- ja 1600-luvun Moskovan ruhtinaskuntaa.

Litovtšenko opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa. Hän sai pienemmän kultamitalin teoksestaan *Kharon kuljettaa kuolleiden sielut Styks-virran yli*, vaikka joutuikin kurssitovereidensa kritisoimaksi melko jäykistä asetelmistaan. Yhdessä monien muiden kurssitovereidensa kanssa hän haastoi Akatemiassa vallinneen akatemismin hengen. Hän keskeytti opintonsa vuonna 1863, ryhtyi riippumattomaksi taiteilijaksi ja liittyi Vaeltajiin vuonna 1876.

Vuonna 1868 Litovtšenko tunnustettiin akateemikoksi kuvastaan tsaari Aleksein hovissa palvelevasta haukkametsästäjästä (yksi versio samasta aiheesta). Hänen suurimmista maalauksistaan *Iivana Julma esittelee aarteitaan Englannin suurlähettiläälle Jerome Horseylle* (1875) hankittiin tsaarin aloitteesta Venäläiseen museoon, ja teos *Tsaari Aleksei ja patriarkka Nikon kunnioittavat patriarkka Filippin jäänteitä* (1886) hankittiin Pavel Tretjakovin aloitteesta nimeään kantavaan taidekokoelmaan Moskovaan (kuten myös useat muotokuvat).

Litovtšenko muistetaan myös useiden Moskovan Kristus Vapahtajan katedraalin seinämaalausten sekä Sevastopolin Krimin sodan muistomerkin ikonien tekijänä.

Teoskuvia
---------

* Nevan sulaminen*Nevan sulaminen*
* Suurlähettiläs Horatio Calvucci luonnostelee tsaari Aleksein suosikkihaukkaa (1889)*Suurlähettiläs Horatio Calvucci luonnostelee tsaari Aleksein suosikkihaukkaa* (1889)
* Tsaari Aleksei ja patriarkka Nikon kunnioittavat patriarkka Filippin jäänteitä (1886)*Tsaari Aleksei ja patriarkka Nikon kunnioittavat patriarkka Filippin jäänteitä* (1886)
* Kharon kuljettaa kuolleiden sielut Styks-virran yli (1861)*Kharon kuljettaa kuolleiden sielut Styks-virran yli* (1861)
* Iivana Julma esittelee aarteitaan Englannin suurlähettiläälle Jerome Horseylle (1875)*Iivana Julma esittelee aarteitaan Englannin suurlähettiläälle Jerome Horseylle* (1875)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksandr Litovtšenko**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexander Litovchenko
*Tämä artikkeli kertoo jääkiekkoilijasta (1923–2013). Muista samannimisistä katso Aleksandr Komarov.*

**Aleksandr Georgijevitš Komarov** (ven. Александр Георгиевич Комаров, 25. heinäkuuta 1923 Habarovsk, Venäjän SFNT – 22. marraskuuta 2013 Samara) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, maailman- ja euroopanmestari.

Komarov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1954–1956. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Tampereella, kun Neuvostoliitto voitti Suomen näytösottelussa 1–8. Komarov voitti maajoukkuetasolla maailman- ja Euroopan mestaruuden vuonna 1954 ja MM-hopeaa sekä EM-kultaa vuonna 1955. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1954.

Komarov kuoli 90-vuotiaana Samarassa 22. marraskuuta 2013. Hänen kuoltuaan viimeinen maailmanmestarijoukkueen elossa oleva jäsen oli Viktor Šuvalov.

Lähteet
-------

* Aleksandr Komarov chidlovski.net (englanniksi)
* Profiili cskalogia.ru (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  chidlovski.net
2. ↑  Ушел из жизни первый советский чемпион мира по хоккею Александр Комаров *Sovetski sport*.  23.11.2013. Viitattu 23.11.2013. (venäjäksi)
**Filolaos Korinttilainen** (m.kreik. Φιλόλαος) oli antiikin kreikkalainen Bakkhiadain sukuun kuulunut valtiomies. Hän oli kotoisin Korintista, mutta hänet tunnetaan Theban lainsäätäjänä.

Aristoteles kertoo, että Filolaos rakastui Olympian kisojen voittajaan nimeltä Diokles. Kun Diokles jätti Korintin, koska pelkäsi äidissään Halkyonessa heränneitä insestisiä tunteita, ja muutti Thebaan, Filolaos seurasi häntä. Thebassa ystävykset elivät kuolemaansa saakka ja heidän hautansa oli tarkoituksella sijoitettu niin, että kummaltakin haudalta näki toiselle, mutta Diokleen haudalta ei nähnyt Korinttiin, kun taas Filolaoksen haudalta näki.

Aristoteleen mukaan Filolaos sääti Thebassa lakeja, jotka kaupunkilaiset ottivat käyttöön. Näistä Aristoteles mainitsee erikseen lasten hankkimista koskeneet adoptiolait, jotka olivat hänelle omintakeiset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aristoteles: *Politiikka* II.12.
2. ↑  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 304. Osa III. Boston: Little, Brown and Company, 1849. Teoksen verkkoversio.
**Lilja Dögg Alfreðsdóttir** (s. 4. lokakuuta 1973) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin kulttuuri- ja kauppaministerinä vuodesta 2022 lähtien ja sitä ennen vuodesta 2021 lähtien turismi-, kauppa- ja kulttuuriministerinä.

Lilja syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Islannin yliopistosta vuonna 1998; hän opiskeli myös Itä-Aasian poliittista historiaa vuosina 1993–1994 Ewha-yliopistossa Etelä-Korean Soulissa sekä kansantaloustiedettä ja filosofiaa vuonna 1998. Hän suoritti kansantaloustieteen maisterintutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 2001.

Vuosina 2001–2010, 2013–2014 ja 2016 Lilja työskenteli Islannin keskuspankissa. Vuosina 2010-2013 hän toimi Washingtonissa Kansainvälisen valuuttarahaston neuvonantajana. Vuosina 2014–2015 hän toimi Islannin valtioneuvoston kanslian projektijohtajana. Hänet valittiin Alltingiin vuoden 2016 vaaleissa Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Hän toimi ulkoministerinä vuosina 2016–2017, opetus- ja kulttuuriministerinä vuosina 2017–2021 ja turismi-, kauppa- ja kulttuuriministerinä vuosina 2021–2022. Vuodesta 2022 lähtien hän on toiminut kulttuuri- ja kauppaministerinä.

Lilja on naimisissa Magnús Óskar Hafsteinssonin kanssa. Heillä on vuosina 2007 ja 2009 syntyneet lapset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lilja Alfreðsdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 2.6.2022. Viitattu 4.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Lilith Love: Omakuva, vuodelta 2011
**Lilith Love** on **Henriëtte Johanna Ignatia Maria van Gasterenin**  (s. 9. syyskuuta 1964 Sevenum, Alankomaat) taiteilijanimi. Lilith Love on valokuvataiteilija, joka tunnetaan välillä kiistoja herättäneistä omakuvistaan. Muita aiheita hänen töissään on vapaus, tasa-arvo, naiseus ja naisten arkkityypit.

Elämänvaiheita
--------------

Lilith on neljähenkisen perheensä nuorin jäsen. Hänen isänsä työskenteli postivirkailijana. Jo lapsuudessaan hän kiinnostui piirtämisestä, kirjoittamisesta ja ruoan laittamisesta. Hän opiskeli aluksi sihteeriksi ja työskenteli sihteerinä vuosien 1983 ja 2000 välisenä aikana.

Lilith Love: *Antaa haarukan hoitaa puhuminen*, 2009
Vuonna 2005 Lilith Love julkaisi eroottisen keittokirjan ja hän aloitti bloggaamisen. Bloginsa kuvitukseksi hän alkoi ottaa omakuvia. Vuodesta 2006 alkaen tekstit ovat jääneet pois ja Lilith Love on keskittynyt valokuviin. Hänen työnsä on herättänyt närkästystä ja Saksassa pidetyssä näyttelyssä hänen töitään poistettiin. Hänen uskonnolliset työnsä ovat nousseet Alankomaissa keskustelun aiheiksi.

Vuonna 2012 Lilith Love piti näyttelyn Yhdysvalloissa. Samana vuonna hän aloitti projektin *A House is not a home*, jossa hän ottaa omakuvia itselleen tuntemattomien henkilöiden kodeissa. Lisäksi hän aloitti työskentelyn borrelioosia sairastavien parissa.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |

 |
Myoglobiinin rakenne. N-terminaalinen pää on ylhäällä, C-terminaalinen pää jää keltaisella merkityn F-kierteen taakse. Hemiryhmä sijaitsee vihreän E-kierteen ja F-kierteen välissä.
**Myoglobiini** eli **lihaspuna** on hemoglobiinin kaltainen rautapitoinen proteiini poikkijuovaisissa lihassoluissa, joka turvaa lihassolun hapensaannin kovassa rasituksessa. Myoglobiini luovuttaa hapen lihaksille vasta, kun lihassolun hapen osapaine on lähellä nollaa. Normaalisti myoglobiini toimii solujen happivarastona ja varmistaa lihaskudosten tehokkaan hapensaannin verestä. Suuren myoglobiinin määrän ansiosta jotkin nisäkkäät pystyvät sukeltamaan pitkiä aikoja. Myoglobiini antaa lihaksille niiden punaisen värin.

Myoglobiinin rakenne
--------------------

Myoglobiini kuuluu yhdessä muun muassa hemoglobiinin ja elektroninsiirtoketjussa toimivan sytokromin kanssa hemoproteiineihin, jotka kaikki sisältävät hemiryhmän. Myoglobiini koostuu yhdestä 153 aminohappoa sisältävästä polypeptidiketjusta ja hemiryhmästä. Happi sitoutuu myoglobiinin hemiryhmän kaksiarvoiseen rautaioniin. Proteiinin sekundäärirakenne koostuu kahdeksasta alfa-kierteestä. Proteiinin tertiääristä, pallomaista rakennetta pitävät koossa hydrofobisten eli vettähylkivien sivuketjujen pyrkimys osoittaa sisäänpäin.

Happi sitoutuu voimakkaammin myoglobiiniin kuin hemoglobiiniin, minkä ansiosta happi siirtyy tehokkaammin verenkierrosta lihaksiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Terveysportti, metatesaurus: Lihaspuna
* Solunetti: Myoglobiini
* PubChem: Myoglobin (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Myoglobiini**.
**Myodocarpaceae** on aitokaksisirkkaisheimo Apiales-lahkossa. Se on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) lähisukulainen. Heimoon kuuluu kaksi sukua, *Myodocarpus* ja *Delarbrea*, joissa on yhteensä 19 lajia. Lajit ovat kotoisin Uudesta-Kaledoniasta, Malaijien saaristoon itäosista ja Australian koillisosista.

Tuntomerkit
-----------

Kasvit ovat puuvartisia, ja niiden lehdet ovat parilehdykkäisiä, harvoin yksinkertaisia. Lavan laita on ehyt, toisinaan sahalaitainen. Kukat sijaitsevat nivelikkäiden perien päissä. Hedelmät ovat sileitä ja meheviä tai kuivia ja siivellisiä.

Evoluutio ja luokittelu
-----------------------

Heimo muodostaa kladin eli evoluutiopuun haaran yhdessä lähimmän sukulaisensa, sarjakukkaiskasvien heimon kanssa (vrt. Apiales-lahkon kladogrammi). Kladin ominaisuuksia ovat furanokumariinien esiintyminen ja heteiden taipuminen sisäänpäin kukkanupussa. Furanokumariinit antavat kasveille ominaistuoksun. Kehityshaaran ikäarvioita ovat 29, 32, 33, 38 ja 91 miljoonaa vuotta.

Aiemmin heimo on yhdistetty sarjakukkaiskasveihin tribuksena Myodocarpeae.

Puun anatomialtaan *Myodocarpus* muistuttaa ehkä enemmän kanukkakasveja (Cornaceae) kuin sukulaisiaan aralia- (Araliaceae) ja sarjakukkaiskasveja (Apiaceae), mutta on muiden ominaisuuksien suhteen sarjakukkaiskasvien kaltainen. *Myodocarpus*-suvulla on joukko omintakeisia kukan ja lohkohedelmän piirteitä. Lohkohedelmän hedelmykset ovat kauniita, pieniä ja sivuilta litistyneitä siivellisiä pähkylöitä, jotka ensi näkemältä tuovat mieleen saippuamarjakasveihin (Sapindaceae) kuuluvan suvun *Serjania*.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Stevens 2001-, Viitattu 7.11.2014


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131828
* Wikispecies: Myodocarpaceae
* APNI: 214636
* ATRF: Myodocarpaceae
* CoL: D36
* EPPO: 1MWOF
* FoAO2: Myodocarpaceae
* Fossilworks: 183092
* GBIF: 3745637
* GRIN: 2263
* iNaturalist: 71574
* IPNI: 60428329-2
* IRMNG: 118849
* ITIS: 896814
* NCBI: 241397
* NZOR: d8d5d8c2-51fb-4950-a6ca-fc6e5e0938c8
* Open Tree of Life: 620259
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60428329-2
* Tropicos: 100352921
* WFO: wfo-7000000399

 |

 |
Laakalan kunta Lomonosovin piirin kartalla.
**Laakala** (ven. Ла́голово, *Lagolovo*) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tallinnaan johtavan M11-valtatien varrella 21 kilometriä Pietarista lounaaseen. Vuonna 2002 Laakalan kylässä oli 3600 asukasta. Vuonna 2010 koko kunnassa oli saman verran asukkaita.

Laakalan kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Kokatsun (ven. Михайловка, *Mihailovka*) ja Metsolan (Мухоловка, *Muholovka*) kylät. Ennen toista maailmansotaa Laakalassa asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Tuutarin seurakuntaan. Muut kaksi kylää olivat venäläisten asuttamia.

Kunnan tärkein yritys on Laakalan suurkanala. Muita tuotantolaitoksia ovat lihanjalostamo sekä lasten leikkikenttiä ja huonekaluja valmistavat yritykset.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 124. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 29.5.2010. (venäjäksi)
3. ↑  *Keski-Inkeri: kylä ja tiekartta (seurakuntaluettelo)*. Ingriainfo oy, 1993. ISBN 951-96326-1-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Laakalan kunnan sivusto (venäjäksi)
* Laakalan kunta Lomonosovin piirin sivustolla (venäjäksi)
**Manannan** tai **Manannán mac Lir** on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa meren jumaluus ja meren jumala Lirin poika.

Tarujen mukaan Manannan hallitsi paratiisimaista siunattujen maata (*Tir Tairngire*), suojeli merimiehiä ja takasi runsaan sadon. Hänen taianomaiset sikansa puolestaan antoivat jumalille kuolemattomuuden, sillä sikojen lihaa syöneet muuttuivat kuolemattomiksi. Siat taas heräsivät aina henkiin sen jälkeen, kun ne oli tapettu. Manannanilla oli lisäksi haarniska, jota mikään ase ei voinut läpäistä. Tarujen mukaan Manannan ratsasti aaltojen yli loistavilla vaunuilla, ja hänellä oli voittamaton miekka. Walesilaisessa mytologiassa häntä kutsutaan nimellä Manawyddan, joka on kuitenkin lähinnä maanviljelyksen jumala ja taitava suutari.

Sekä Manannan että Manawyddan pohjautuvat luultavasti samaan varhaiseen kelttiläiseen jumaluuteen. Mansaari on myös saattanut saada nimensä Manannanin mukaan.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Manannán mac Lir *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 6.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lurker 1987, s. 118
**Kandidaatti** (lyhenne kand.; ruots. *kandidat* lat. *candidatus*) on suomalaisessa korkeakoulujärjestelmässä yliopistossa suoritettava alempi korkeakoulututkinto. Sen laajuus on 180 opintopistettä (120 opintoviikkoa), mikä sisältää kandidaatintutkielman. Syksystä 2005 alkaen uusien opiskelijoiden on suoritettava kandidaatin tutkinto välitutkintona ennen maisterin tutkinnon opiskelua. 

Aiemmin, ennen vuotta 2005, filosofian kandidaatti oli ylemmän korkeakoulututkinnon nimitys, joka vastasi arvoltaan maisterin arvonimeä; sitä alempia kandidaattitutkintoja olivat nykyäänkin käytössä olevat luonnontieteiden kandidaatti (LuK) ja humanististen tieteiden kandidaatti (HuK). Nykyään luonnontieteellisellä ja humanistisella alalla ylempi korkeakoulututkinto on filosofian maisteri (FM). 

Ruotsissa kandidaatin tutkinto on samankaltainen kuin Suomessa, eli 180 opintopistettä.

Useissa Itä-Euroopan maissa kandidaatin tutkinto (ven. кандидат, tai tieteiden kandidaatti; кандидат наук) on jatkotutkinto, joka vastaa suunnilleen suomalaista lisensiaatin tutkintoa.

Ulkomailla
----------

### Kandidaatintutkinnon englanninkielinen käännös

Kansainvälisesti tunnettuja nimityksiä kandidaatin tutkinnolle ovat mm. **BSc** (Bachelor of Science), **BA** (Bachelor of Arts) ja **BPharm** (Bachelor of Pharmacy). Englanninkielen bachelor-nimitys on mukauma alkujaan keskiaikaisen maisteria alemman yliopistotutkinnon *baccalaureatus* nimestä. Suomennettuna baccalaureatus tarkoittaa laakerinmarjaa, koska kandidaatti rinnastettiin laakerinmarjaan, josta versoo itse laakeripuu eli maisteri.

### Ammattikorkeakoulututkinnon rinnastuvuus ja englanninkielinen käännös

Ammattikorkeakoulututkinnot (AMK) rinnastetaan Suomessa kandidaatin tutkintoon silloin, kun hakijan virkakelpoisuutta arvioidaan. Virkaa voi siis hakea joko alemmalla tai ylemmällä yliopistotutkinnolla (tyypillisesti kandidaatin tutkinto tai maisterin tutkinto) tai ammattikorkeakoulututkinnolla (ammattikorkeakoulututkinto tai ylempi ammattikorkeakoulututkinto).

Suomalaisesta ammattikorkeakoulututkinnosta voidaan käyttää opetushallituksen käännössuosituksen mukaisia nimikkeitä, kuten esimerkiksi BBA (Bachelor of Business Administration). Ammattikorkeakoulututkinnot eivät ole tieteellisiä tutkintoja yliopistotutkintojen tapaan, joten niistä ei voida käyttää esimerkiksi käännöstä Bachelor of Science.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lyhenneluettelo  07.01.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 29.3.2013.
2. ↑  Qualifications *english.uka.se*.  Arkistoitu 6 tammikuu 2019. Viitattu 15 March 2020.
Caerphilly-juustoa.
**Caerphilly** on walesilaisesta Caerphillyn kaupungista peräisin oleva lehmänmaidosta valmistettava juusto.

Caerphilly-juustoa alettiin valmistaa 1800-luvulla nimensä mukaan Caerphillyn kaupungissa Walesissa Cardiffin pohjoispuolella. Aluksi juustoa valmistettiin maidontuotannossa yli jääneestä lehmänmaidosta, mutta sen suosion kasvaessa 1830-luvulta lähtien maitoa alettiin tuottaa myös erityisesti juuston valmistusta ajatellen. Juustoa tuotettiin etenkin cheddar-juuston korvaajana ja sen valmistus levisi myös Somersetin alueelle. Cheddarjuustoon verrattuna Caerphilly-juustoa voidaan valmistaa huomattavan nopeasti ja sitä myytiin halvemmalla. Se tuli tunnetuksi etenkin kaivostyöläisten keskuudessa.

Juuston valmistus maatiloilla taantui juuston teollisen valmistamisen yleistyessä 1800-luvun loppupuolelle tultaessa. Sen valmistaminen oli lakannut lähes kokonaan vuoteen 1910 mennessä. Lopullinen isku juustolle oli elintarvikeministeriön antama määräys vuonna 1939, jonka mukaan juuston valmistajien tuli valmistaa kovaa "kansallista juustoa" toisen maailmansodan rintamille. 1950-luvulla juustoa valmistettiin enää vain yhdellä ainoalla tilalla Wedmoressa Somersetissä. Sittemmin juuston valmistus on elpynyt. Nimi *Traditional Welsh Caerphilly* sai Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukaisen suojatun maantieteellisen merkinnän vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 104-105. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
2. ↑  Traditional Welsh Caerphilly cheese wins EU protected status *BBC News*. BBC. Viitattu 28.8.2019. (englanniksi)
Morris Commercial 1 ton van 1928

**Morris Commercial Cars Ltd** oli brittiläinen hyötyajoneuvojen valmistaja, jonka perusti William Morris, joka oli myös Morris Motorsin perustaja. Yhtiö jatkoi ajoneuvovalmistaja E.G. Wrigley and Companyn toimintaa, jonka Morris oli ostanut 1. tammikuuta 1924.

Historia
--------

Morris osti E.G. Wrigley and Companyn omaisuuden ja toiminnat, kun se oli joutunut selvitystilaan loppuvuodesta 1923. Siihen saakka Morris oli valmistanut Cowleyn tehtaallaan pieniä määriä tavaroiden kuljettamiseen tarkoitettuja autoja. Nämä olivat olleet lähinnä kevyisiin kuljetuksiin soveltuvia muunnoksia Morriksen henkilöautoista. Nyt hankitun yhtiön mukana seurasi Birminghamissa sijainnut tehdas, ja laajempi hyötyajoneuvojen valmistus saattoi alkaa. Vuonna 1932 liiketoiminnot siirrettiin Birminghamin länsipuolelle, Adderley Parkin alueelle.

Vuonna 1936 Morris myi henkiökohtaisessa omistuksessaan olleen yhtiön omistamalleen Morris Motorsille. Brändinä Morris Commercial jatkoi vuoteen 1968, jolloin Austinin ja Morriksen emoyhtiö British Motor Holdings (BMH) ja Leyland Motor Corporation fuusioituivat ja muodostivat British Leyland Motor Corporationin (BLMC).

Toisen maailmansodan aikana Morris Commercial rakensi kuorma-autopohjaisia ajoneuvoja sotilaskäyttöön, mm. Morris C8. Lisäksi Morris Commercial valmisti sotilaskäyttöön myös erikoiskalustoa, kuten Terrapin-amfibiovaunuja

1960-luvulla kevyitä kuorma-autoja sekä J4-vaneja valmistettiin sekä Austin että Morris nimillä. Pakettiautojen valmistus keskitettiin Birminghamiin, Adderley Parkin tehtaalle, kun taas F- ja W-sarjojen kevyiden kuorma-autojen valmistus siirrettiin Skotlantiin, jonne avattiin vuonna 1960 Bathgaten tehdas.

1960-luvun kevyt kuorma-automallisto sisälsi kaksi mallia, pystyhyttisen FF:n ja perinteisen nokallisen WF:n. BMC oli esitellyt 1958 kuorma-autoissa pystyhytin, jossa ohjaamo sijaitsee moottorin päällä,. FF-mallin päivitetty versio, FJ esiteltiin vuonna 1964. FJ:n varustukseen kuuluivat muun muassa kaksipiiriset nestetoimiset jarrut, kokoluokassaan tuona aikakautena edistyksellistä teknologiaa. FF:n tuotanto jatkui uuden mallin esittelynkin jälkeen. Austin / Morris hyötyajoneuvomallistoon kuului 1960-luvulla myös persoonallisen näköinen FG-sarja. Kaupunkijakeluun suunniteltu, muodoiltaan pyöreäkulmainen hytti, jonne sisäänkäynti tapahtui ikään kuin hytin takakulman kautta, herätti mielipiteitä puolesta ja vastaan, ketään se ei jättänyt kylmäksi.

Tuotantomalleja
---------------

* J-type (1949 - 1961)
* J2 (1956 - 1967)
* J4 (1960 - 1974)
* 250 JU (1967 - 1974)
* C8

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Morris Commercial Cars**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee laaksoa maantieteessä. Muita merkityksiä on erillisellä täsmennyssivulla.*
Ossau-laakso Pyreneillä
**Laakso** on suurehko, tavallisesti pitkänomainen maanpinnan laskeuma, jota rajoittaa ainakin kahdelta vastakkaiselta sivulta korkeammalla oleva maa. Laakso syntyy yleensä virtaavan veden tai jäätikön kaivertaessa kallioon uran. Laaksoa kutsutaan jokilaaksoksi, jos siinä virtaa edelleen joki.

Laaksot ovat aina olleet tärkeitä ihmisille etenkin niissä virtaavan joen vuoksi. Laaksojen reunat ovat myös suojelleet ihmisiä tuulelta ja muilta äärisäiltä sekä hyökkääjiltä.

Laaksot voidaan jakaa muotonsa perusteella V-laaksoihin, U-laaksoihin ja tasapohjaisiin laaksoihin.

V-laakso on kapea ja sen rinteet jyrkät. V-laakson synnyttää voimakas virta, joka kovertaa kallioon uran. V-laaksoja esiintyy vuoristoisilla seuduilla ja ylänköalueilla. Erityisen jyrkkäseinäistä, rotkomaista laaksoa kutsutaan kanjoniksi.

U-laaksossa on myös jyrkät rinteet, mutta ne loivenevat alhaalla, ja laakson pohja on leveä. U-laaksoja syntyy jokea tai V-laaksoa pitkin hitaasti liikkuvien jäätiköiden aiheuttamassa eroosiossa.

Tasapohjainen laakso on yleisin laaksotyyppi. Tasapohjaiset laaksot ovat vanhoja muodostelmia, jotka joki on aikoinaan kaivertanut. Ajan kuluessa niiden pohja on leventynyt ja joki on alkanut polveilla kun sen rinteet ovat murentuneet. Polveileva joki on edelleen leventänyt laaksonpohjaa. Tulvan sattuessa laaksosta tulee tulvatasanko.

* V-laakso Pohjois-CarolinassaV-laakso Pohjois-Carolinassa
* U-laakso HimalajallaU-laakso Himalajalla
* Yosemitenlaakso Yosemiten kansallispuistossaYosemitenlaakso Yosemiten kansallispuistossa
* Fljótsdalur on melko laakea laakso Itä-Islannissa
* Engstligenin laakso SveitsissäEngstligenin laakso Sveitsissä
* Thurjoen laaksoa SveitsissäThurjoen laaksoa Sveitsissä
* Niilin laakso tulviiNiilin laakso tulvii

Lähteet
-------

1. ↑  *laakso.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3 4 5  Amanda Briney: An Overview of Valley Formation and Development *ThoughtCo.*.  19.7.2019. Viitattu 7.1.2020.
3. ↑  *kanjoni.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laakso** Wikimedia Commonsissa
Roisko 1960-luvun keskivaiheilla.
**Pertti-Juhani Roisko** (13. elokuuta 1936 Viipuri – 29. syyskuuta 2021 Espoo) oli suomalainen näyttelijä.

Roisko toimi pitkään freelancer-näyttelijänä. Hän esiintyi vaihtelevasti eri teattereissa, muun muassa Tampereen Komediateatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. Hän vieraili kesäisin muun muassa Samppalinnan ja Imatran kesäteatterissa. Hän myös ohjasi näytelmiä.

Pertti Roisko näytteli 1950- ja 1960-luvun nuorisoelokuvissa. Hän näytteli muun muassa elokuvissa *Virtaset ja Lahtiset* (1959), *Rakas...* (1961) ja *Jengi* (1963). Hän ei myöhemmin enää näytellyt elokuvissa, mutta hän vieraili useissa televisiosarjoissa, muun muassa *Salatut elämät* (2004), *Hovimäki* (2003), *Vaimonsa mies* (2001–2002) ja Roba (2016)

Roisko oli vuosina 1961–1974 naimisissa Anitra Inveniuksen kanssa ja vuodesta 1978 lähtien Tarja Markuksen kanssa. Avioliitoista on yhteensä kolme lasta. Yksi näistä on turkulainen valokuvaaja ja graafinen suunnittelija Ville-Matias Roisko.

Elokuvat
--------

* *Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä* (1957)
* *Tirlittan* (1958)
* *Pieni luutatyttö* (1958)
* *Vatsa sisään, rinta ulos!* (1959)
* *Virtaset ja Lahtiset* (1959)
* *Justus järjestää kaiken* (1960)
* *Nina ja Erik* (1960)
* *Rakas...* (1961)
* *Minkkiturkki* (1961)
* *Tie pimeään* (1962)
* *Sissit* (1963)
* *Jengi* (1963)
* *Meren juhlat* (1963)
* *Joensuun Elli* (2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, *Helsingin Sanomat* 24.10.2021, s. C 16
2. ↑  Roisko, Eeva Annele: Pertti-Juhani Roisko 1936–2021 *Helsingin Sanomat*.  28.10.2021. Viitattu 28.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Pertti Ruuskanen** (7. huhtikuuta 1953 Siilinjärvi – 5. kesäkuuta 2022 Siilinjärvi) oli suomalainen alppihiihtäjä.

Ruuskanen voitti vuonna 1967 Aku Ankka -kilpailun ja pääsi siten edustamaan Suomea Italiaan. Hän kilpaili miesten sarjassa jo 15-vuotiaana. Hänen paras lajinsa oli syöksylasku, jossa voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa 1972. Yhteensä Ruuskanen sai 18 Suomen-mestaruusmitalia, vuonna 1974 hän voitti kaikki lajit; pujottelun, suurpujottelun ja syöksylaskun. Keski-Euroopan klassikkokisoissa hän oli parhaimmillaan kymmenen parhaan joukossa. Mutta Suomen Hiihtoliitto oli nihkeä tukemaan alppimaajoukkuetta ja Ruuskanen lopettikin kansainvälisen uran vasta 22-vuotiaana.

Kilpailu-uran jälkeen Ruuskanen toi maahan urheiluvälineitä sekä työskenteli urheilukaupan parissa. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Siilinjärvellä 5. kesäkuuta 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Markku Rimpiläinen: Nekrologi | Pertti Ruuskanen: Mestarilaskija Siilinjärveltä *Uutis-Jousi*.  8.7.2022. Viitattu 18.7.2022.
2. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 27.6.2022, s. B 11
3. 1 2  Pertti Ruuskanen 1953–2022, Alppihiihtäjä *Helsingin Sanomat*.  15.7.2022. Viitattu 15.7.2022.
4. ↑  Alppilegendat - Kunniagalleria *Ski Sport Finland ry*. Viitattu 15.7.2022.
**Pertti Simula** (s. 1946) on filosofian maisteri ja psykoanalyytikko. Hän on työskennellyt terapeuttina, kouluttajana ja työnohjaajana 30 vuotta ja on Conscientia-instituutin perustaja.

Hän opiskeli aluksi integraalista psykoanalyysia Brasiliassa ja New Yorkissa ja soveltanut yksilöterapiassa saamaansa kokemusta yhteisöjen kehittämistyössä.

Hän asuu Helsingissä ja käy Brasiliassa ja Ruotsissa säännöllisesti kouluttamassa koulun, terveydenhoidon ja sosiaalityön ammattilaisia.

Julkaisut
---------

* Miten kohdata vihaa ja ilkeyttä – keinot vaikeisiin tilanteisiin, Into, 2020
* Transformação das Relações Humanas e Cooperação, Expressão Popular, 2017
* Känslornas handbok, Notis förlag, 2015
* Käsikirja ihmiselle, Into, 2013
* Hur bemöter du ilska och elakhet? – om relationer på arbetsplatser, NIAT, 2000
* Miten voit?, PATI, 1996
* Mötet med dig själv och livet, NIAT, 1993

Lähteet
-------

* www.conscientia.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo emiiristä. Pakistanin presidentti 1958–1969 oli Mohammad Ajub Khan.*
Muhammad Aijub Khan
**Muhammad Aijub Khan** (1857 − 7. huhtikuuta 1914) myös tunnettu nimellä **Maiwandin voittaja** tai **Afganistanin prinssi Charlie** ja jonkin aikaa Heratin maakunnan kuvernöörinä. Hän oli Afganistanin emiiri 12. lokakuuta 1879 − 31. toukokuuta 1880  ja afgaanien johtaja toisessa afgaanisodassa. Häntä pidetään Afganistanin kansallissankarina ja hänet on haudattu Peshawariin.

27. heinäkuuta 1880 Malalai Maiwandilaisen avulla hän kukisti brittien armeijan, jota johti George Burrows Maiwandin taistelussa. Tämä oli suurin tappio mitä brittien intianarmeija koki toisen afgaanisodan aikana. Hän jatkoi Brittien joukojen piirittämistä Kandaharissa, mutta piiritys ei tuottanut tulosta. 1. syyskuuta 1880 hän hävisi kenraali Frederick Robertsin joukoille Kandalaharin taistelussa, joka lopetti toisen afgaanisodan.

Vuoden päästä Aijub Khan yritti valloittaa Kandaharin takaisin emiiri Abd al-Rahman Khanilta, mutta epäonnistui. Hän pakeni Persiaan (nykyinen Iran). Vuonna 1888 hän lähti Persiasta Brittiläiseen Intiaan, jossa eli eläkeläisenä vuoteen 1914 kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Hamid: Afghanistan Monarchs afghanistantourism.net.  Arkistoitu 27.3.2012. Viitattu 14.7.2011.
2. ↑  Wahid Momand: Leaders Afghanland.com.  Arkistoitu 18.2.2018. Viitattu 14.7.2011.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mohammad Ayub Khan
Muhammad III:n rahoja vuosilta 1760–1767. Rahat on lyöty Essaouirassa.
**Muhammad III** (arab. محمد الثالث بن عبد الله الخطيب‎‎), (n. 1710 – 1790) oli Marokon sulttaani. Alaouiten hallitsijasukuun kuuluva Muhammad III oli ensimmäisen kerran sulttaani lyhyen aikaa vuonna 1748. Lokakuussa 1748 Muhammad III:ta seurasi sulttaanina Abdallah, joka oli vallassa 10. marraskuuta 1757 saakka. Tällöin Muhammad III nousi uudelleen Marokon sulttaaniksi. Valtakausi päättyi 9. huhtikuuta 1790, ja sulttaaniksi nousi Yazid.

Valtakausi
----------

Muhammad III päätti vuonna 1765 perustaa rannikon Essaouiraan satamakaupungin, johon hän ohjasi kaiken Marokon eteläosan kaupan. Kaupungista muodostui yksi Marokon tärkeimmistä kaupankäyntikeskuksista ja satamakaupungeista. Sulttaani asutti kaupunkiin juutalaisia, joiden suhteita sulttaani hyödynsi suhteiden luomisessa eurooppalaisten kanssa ja kaupankäynnin järjestämisessä heidän kanssaan. Muhammad III myös rakennutti vuoden 1755 maanjäristyksessä tuhoutuneen Casablancan medinan uudelleen vuonna 1770.

Amerikan vallankumouksen seurauksena Britannian lipun alla Atlantilla kulkeneet yhdysvaltalaiset kauppalaivat menettivät Britannian takaaman suojelun ja joutuivat barbareskimerirosvojen hyökkäysten kohteiksi. Yhdysvallat oli yrittänyt tuloksetta pyytää suojelua eurooppalaisilta. Sulttaani Muhammad III:n johtama Marokko tunnusti 20. joulukuuta 1777 ensimmäisenä valtiona Yhdysvaltain itsenäisyyden. Tunnustuksen jälkeen yhdysvaltalaiskauppalaivat pääsivät Marokon sulttaanikunnan suojeluun, mikä takasi turvallisen merenkulun. Sulttaani ilmoitti marokkolaisissa Tangerin, Essaouiran, Salén ja Larachen satamakaupungeissa toimiville eurooppalaisille kauppiaille ja konsuleille, että yhdysvaltalaiset laivat saivat samat oikeudet kuin muutkin valtiot ja saivat näin ollen vapaasti käyttää maan satamia. 

Muhammad III solmi Yhdysvaltain kanssa vuonna 1787 voimaan tulleen ystävyyssopimuksen, joka on Yhdysvaltain vanhin yhä voimassa oleva ystävyyssopimus. Yhdysvaltain perustuslain tultua voimaan vuonna 1787, kirjoitti maan presidentti George Washington Muhammad III:lle kunnioittavan kirjeen, joka on päivätty 1. joulukuuta 1789. Kirjeen tarkoituksena oli vahvistaa Yhdysvaltain ja Marokon välisiä suhteita. Kirjeessä Washington myös pahoitteli hidasta viestintää Marokon kanssa sekä kertoi Yhdysvaltain ottaneen käyttöön uuden perustuslain.

Lähteet
-------

1. ↑  Morocco World Statesmen.org. Viitattu 28.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Medina of Essaouira (formerly Mogador) Unesco. Viitattu 28.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  Casablanca Olive Branch Tours. Viitattu 28.1.2013. (englanniksi)
4. ↑  Historical Background on United States - Morocco Relations US Embassy Rabat. Viitattu 28.1.2013. (englanniksi)
5. ↑  *Morocco Foreign Policy And Government Guide, Nide 1*, s. 114. International Business Publications, 2004. ISBN 0739760009. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.1.2013). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sulttaanin muotokuva