recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Moskova-turnaus** oli vuosina 1954 ja 1956 Moskovassa, Neuvostoliitossa, järjestetty jääpallomaajoukkueiden kutsukilpailu. Sen järjestämisestä vastasi Neuvostoliiton jääpalloliitto. Moskova-turnaus vuonna 1954 oli ensimmäinen kansainvälinen jääpallokilpailu, johon Neuvostoliitto osallistui ja jossa siten kaikki silloiset jääpallomaat, Suomi, Ruotsi, Norja ja Neuvostoliitto, olivat edustettuina.

Vuoden 1954 turnaus oteltiin sovelletuin säännöin, sillä Pohjoismaiden ja Neuvostoliiton jääpallosääntöjä ei ollut vielä yhtenäistetty. Turnauksen voitti Ruotsi. Kansainvälisen jääpalloliiton perustamisen seurauksena helmikuussa 1955 Pohjoismaissa ja Neuvostoliitossa alettiin käyttää samoja sääntöjä. Norja jättäytyi pois vuoden 1956 turnauksesta, ja sen korvasi Neuvostoliiton B-maajoukkue, joka lopulta voitti turnauksen.

Moskova-turnauksia seurasivat ensimmäiset jääpallon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1957.

Turnaukset ja mitalistit
------------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Vuosi** | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 1954 |  Ruotsi |  Neuvostoliitto |  Suomi |
| 1956 |  Neuvostoliitto B |  Neuvostoliitto A |  Ruotsi |

Katso myös
----------

* Jääpallo talviolympialaisissa 1952
* Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut

Lähteet
-------

* Bengtsson, Claes-G: Dubbel Moskva-resa för flitige orvar  3.12.2008. Svenska Bandyförbundet. Viitattu 31.8.2012. (ruotsiksi)
* Bengtsson, Claes-G: Claes-G: "Bandy-VM 55-årsjubilerar"  28.1.2012. Svenska Bandyförbundet.  Arkistoitu 23.9.2021. Viitattu 31.8.2012. (ruotsiksi)
**Tuomion selitys** on aiemmin käytössä ollut oikeus saada tuomioistuimelta lisäselvitys epäselvästä tuomiosta. Nykyisin voidaan vastaavassa tapauksessa käyttää kantelua tai oikaisua.

Tuomion selityksestä säädettiin vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 24 luvun pykälissä 10 ja 11. Jos jompikumpi asianosainen pyysi oikeudelta selitystä, pyyntö tuli tehdä niin ajoissa, että myös vastapuoli pystyi antamaan asiasta vastineensa. Oikeuden tuli antaa selitys ennen kuin tuomio tai päätös sai lain voiman. Selityksen laativat samat henkilöt, jotka olivat tuomiostakin päättäneet. Henkilöä, joka pyysi selitystä selkeästä tai riidattomasta tuomiosta sakotettiin 5, 10 tai 20 talaria rikoksen vakavuuden mukaan.

Kiellettyä ei ollut pyytää selitystä kauan tuomion tai päätöksen jälkeen, jos siihen oli tarvetta. Jos asian ratkaissut tuomari ei ollut enää saman oikeuden palveluksessa, selityksen laati hänen sijaansa tullut yhdessä lautakunnan kanssa. Jos riitapuolille annetussa selityksessä oli jotain selkeästi mainitsematonta, niin asianosainen oli oikeutettu valittamaan asiasta.

Tuomion selitystä koskevat säännökset kumottiin lailla oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (109/1960), joka tuli voimaan heinäkuun alussa 1960. Uusi 24 luvun 10 pykälä säätää, että tuomion sisältäessä kirjoitus- tai laskuvirheen se tulee oikaista heti. Oikaisun teki aiemmin tuomari tai kihlakunnanoikeus, nykyisin tuomioistuin, sen puheenjohtaja tai lainoppinut jäsen. Oikaisu tulee merkitä alkuperäiseen tuomioon ja asianosaisten kappaleisiin, jos se on mahdollista. Jos asianosaisen kappaletta ei saada korjattua, hänelle tulee toimittaa maksutta jäljennös oikaistusta kantatuomiosta. Jos juttu on siirtynyt ylempään oikeuteen, niin tieto oikaisusta on toimitettava myös sille. Jos asianosainen katsoo, että tuomiota on oikaistu virheellisesti, hänen tulee kannella asiasta 30 päivän kuluessa tiedon asiasta saatuaan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  Oikeudenkäymiskaari 24:10.
3. ↑  Oikeudenkäymiskaari 24:11.
4. ↑  Laki oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta, 109/1960, 24:10.
**Isokytö** on Järvenpään 13. kaupunginosa. Se sijaitsee parin kilometrin päässä kaupungin keskustasta koilliseen. Vuoden 2014 lopussa siellä asui 2 762 ihmistä.

Kaupunginosassa toimii muun muassa vuonna 1986 rakennettu Mankalan koulu ja päiväkoti. Kaupunginosan lähes kaikki kadut, tiet ja polut on nimetty eri paikkakuntien (esimerkiksi Tammela, Somero ja Loppi) sekä maakuntien mukaan (esimerkiksi Uusimaa, Kymenmaa ja Ahvenanmaa). Isökytö on esikaupunkialuetta. Kaupunginosan asunnot ovat suurimmaksi osaksi rivitaloyhtiöitä tai omakotitaloja. Kerrostaloja on erittäin vähän. 

Alueella sijaitsee suuri leikkipuisto. Ulkoilumahdollisuudet ovat hyvät runsaiden kevyen liikenteen väylien määrästä johtuen. Alueelta on lyhyehkö kävely- tai pyöräilymatka Haarajoen asemalle, josta pääsee kerran tunnissa Z-junalla Helsingin ja Lahden suuntiin. Naapurikaupunginosista löytyy useita kauppoja ja palveluita, kuten Alepa, K-Supermarket Peltola, Kotipizza ja Tokmanni.

Katso myös
----------

* Mankala (Järvenpää)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.7.2017.
2. 1 2  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 20.7.2017.

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
**Arttu Halonen** (1. huhtikuuta 1885 Lapinlahti – 10. maaliskuuta 1965 Lapinlahti) oli suomalainen, lapinlahtelaiseen Halosen taiteilijasukuun kuulunut kuvanveistäjä ja taidevalimon omistaja. Hän oli Suomen ensimmäinen ammatillinen taidevalaja. Tunnetuimmat Halosen pronssivalimossa valetut veistokset olivat Jussi Mäntysen *Hirvi*-patsas ja Felix Nylundin *Kolmen sepän patsas*.

Arttu Halonen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1907–1909 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1909–1910. Hän teki myös opintomatkoja Saksaan, Ranskaan ja Italiaan. Halosen töitä oli ensi kertaa esillä Helsingissä 1913. Halonen oli aloittanut opintonsa 15-vuotiaana opiskelemalla metallitöitä Itä-Suomen käsityökoulussa Vuohimäellä. 

Hän opetteli yhdessä kuvanveistäjäveljensä Eemilin kanssa veistosten pronssivalua. Suomessa ei tähän aikaan ollut omia pronssivalimoita vaan kuvanveistäjät joutuivat lähettämään teoksensa valettaviksi ulkomaille. Halonen osti 1918 *Arttula*-nimisen talon läheltä Lapinlahden rautatieasemaa ja perusti sinne Suomen ensimmäisen taidevalimon joka oli toiminnassa 35 vuotta. 

Arttu Halosen vanhemmat olivat maanviljelijä Jussi Halonen ja Annaliisa o.s. Puurunen. Kolmetoistalapsiseen perheeseen syntyneen Artun sisaruksia olivat kuvanveistäjä Eemil Halonen ja taidemaalari Kalle Halonen sekä ryijy- ja mattokutomon Kouvolassa omistanut Anna Halonen. 

Halonen teki myös omia veistoksia jotka olivat usein lapsiaiheisia. Hän suunnitteli myös tekstiilejä sisarensa Anna Halosen kutomolle.

Julkisia teoksia
----------------

Lapinlahden sankarimuistomerkin Partiosotilas-reliefistä löytyy Arttu Halosen nimi ja vuosiluku 1941.
Arttu Halosen julkisia teoksia ovat:

* Lapinlahden sankaripatsas (1920), Lapinlahti
* edelliseen liitetty Partiosotilas-reliefi (1941)
* Lauri Karimon muistomerkki (1952), Lapinlahti

Lähteet
-------

* Minna Kettunen: Taidevalaja Arttu Halonen, Halosta päähän -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* AnnaQ-sivusto: Suunnittelijat (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Arttu Halonen *Kuvataiteilijamatrikkeli, kuvataiteilijamatrikkeli.fi*. Viitattu 18.8.2020 (viite päivitetty).
2. 1 2  Halosten taiteilijasuku - Lapinlahdelta lähtöisin - Arttu Halonen Taidemuseo Eemil, eemil.fi. Viitattu 18.8.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Rayman Raving Rabbids TV Party** on videopeli, joka julkaistiin vuonna 2008 Wii- ja Nintendo DS -konsoleille. Se on Raving Rabbids -sarjan kolmas osa.

Tarina
------

Rayman Raving Rabbids TV Party-pelin tarina alkaa siitä, kun edeltäjistä tutut pupuolennot jatkavat valloitustaan. Tällä kertaa yksi pupuolento huomaa laitteiston, jonka sisälle menemällä pääsee TV:n sisälle. Pupu päättää kokeilla sitä ja päätyy lopulta pesukoneessa kierimisen ja putkea pitkin änkemisen jälkeen TV:n sisälle ja alkaa vallata kaikkia TV-kanavia, hallita maailmaa ja auttaa muita pupuja pääsemään TV-maailman sisälle.

Pelaaminen
----------

Edeltäjästä poiketen tässä pelissä pelaaja ei pelaa vain minipelejä ja yritä kerätä pisteitä, vaan hän joutuu pelaamaan läpi viisi erilaista pelilautaa. Niissä aina yhden erän jälkeen pelataan minipeli. Jokaisella laudalla pelaajan täytyy liikkua ympäri pelilautaa minipeleistään saamien askelmäärien verran ja kerätä tarpeeksi kaukosäätimiä ennen Raymanin vastustajana olevaa pupua. Kun pelaaja on kerännyt kaikki kaukosäätimet, hän pääsee jahtaamaan pupua, jolla on kaukosäädin. Pelaajan täytyy saada pupu kiinni ennen tiettyä määräaikaa. Toisin kuin edeltäjässä, tässä pelissä pelaaja voi pelata myös Wii Balance Board -laudalla. Raving Rabbids TV Partyn minipeleihin kuuluu muun muassa peli, jossa täytyy saada tehtyä pupusta muumio kiertämällä sen ympärille vessapaperia; peli, jossa täytyy hammaslääkärissä olevalla pupulla poksauttaa mahdollisimman paljon kuplamuovia rikki; ja peli, jossa täytyy tanssia tietty kappale tarpeeksi hyvin loppuun. Viimeksi mainittu muistuttaa tekniikoiltaan edeltäjässä olevaa kappaleensoittamisminipeliä: mitä paremmin pelaaja suorittaa minipelin läpi, sitä enemmän hän saa askelmääriä seuraavalle erälle. Tässäkin pelissä pelaaja voi saada minipelejä pelattavaksi Free Mode -tilaan. Raving Rabbids TV Party sisältää edeltäjästä tuttuna ominaisuutena sen, että pelaaja voi muokata omaa pupuaan erilaisilla vaatteilla.

Vastaanotto
-----------

Peli sai pääosin positiivisia arvosteluja, sillä muun muassa IGN palkitsi sen muutamilla Wii Specific -palkinnoilla vuonna 2008, muun muassa parhaasta äänen käytöstä , "Best Family Game" ja "Best Use of the Wii Balance Board"-palkinnot. Siitä huolimatta se sai paljon kritiikkiä Rayman-faneilta siitä, ettei Rayman esiinny juuri lainkaan pelissä vaan lähinnä vain joissakin välikohtauksissa. Tämä peli sai IGN:ltä arvosanaksi 7,0 ja GameTrailersilta se sai arvosanaksi 7,4.

Lähteet
-------

1. ↑  IGN Wii:Best use of Sound 2008 *bestof.ign.com*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 15.10.2011.
2. ↑  IGN Wii:Best Family Game *bestof.ign.com*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 15.10.2011.
3. ↑  IGN Wii:Best Use of the Wii Balance Board 2008 *bestof.ign.com*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 15.10.2011.
HK-1 Malmin lentoasemalla elokuussa 1962.
Heinonen HK-1 "Keltiäinen" Suomen ilmailumuseossa
**Heinonen HK-1 Keltiäinen** on diplomi-insinööri Juhani Heinosen suunnittelema 1-paikkainen lentokone. 

Koneen ensilento tapahtui 25. elokuuta 1954 ja sitä käytettiin 1970-luvulle asti. Vuonna 1957 Heinonen lensi koneellaan Madridista Turkuun välilaskutta – tämä oli alle 500 kg painavien lentokoneiden maailmanennätys FAI:n mukaan. Pitkään Finnairin moottorikorjaamon johtajana toiminut Juhani Heinonen lensi koneellaan useita eri painoluokan ennätyslentoja.

Tekniset tiedot
---------------

* **Matkalentonopeus:** 185 km/h
* **Moottoriteho:** 65 hv
* **Kärkiväli:** 6,9 m
* **Pituus:** 5,4 m
* **Lentopaino:** 400 kg

Museokoneita Suomessa
---------------------

Kone on Suomen ilmailumuseon kokoelmassa.

Lähteet
-------

* Kalevi Keskinen, Klaus Niska, Kari Stenman, Carl-Fredrik Geust: *Suomen museolentokoneet*. Tietoteos, 1981. ISBN 951-9035-60-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinonen HK-1 Keltiäinen** Wikimedia Commonsissa
**Heinrich Anton de Bary** (26. tammikuuta 1831 Frankfurt am Main, Saksa – 19. tammikuuta 1888 Straßburg) oli saksalainen kasvitieteilijä, jota on pidetty tieteellisen mykologian perustajana.

Elämä ja ura
------------

De Bary oli belgialaista syntyperää, vaikka hänen perheensä oli jo pitkään asunut Saksassa. Vuosina 1849-1853 hän opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Marburgissa ja Berliinissä. Vuonna 1853 hän asettui Frankfurtiin kirurgiksi. Vuonna 1854 hänestä tuli Tubingenin kasvitieteen dosentti ja vuonna 1855 Freiburgin kasvitieteen professori. Vuonna 1867 hän muutti Halleen ja vuonna 1872 Straßburgiin, jossa hän oli vastaperustetun yliopiston ensimmäinen rehtori ja jossa hän kuoli 19. tammikuuta 1888. Vuosina 1866-87 hän toimitti *Botanische Zeitung* -lehteä.

De Bary oli varsinkin levien ja sienien rakenteen, kehityksen ja elinehtojen merkittävimpiä tutkijoita. Vaikka de Barylla oli perehtynyt systemaattiseen kasvitieteeseen ja kenttäkasvitutkimukseen yleensä, de Bary muistetaan modernin mykologian perustajana. Tämän tieteenhaaran hän mullisti täysin vuonna 1866 julkaisemalla *Morphologie und Physiologie der Filze, Flechten und Myxomyceten* -teoksensa, jonka hän kirjoitti uudelleen vuonna 1884 ja jolla oli maailmanlaajuinen vaikutus biologian tieteenalaan. De Bary käytti paljon aikaa sienien morfologian tutkimiseen ja huomasi, että tietyt muodot, jotka oli luokiteltu erillisiksi lajeiksi, olivat itse asiassa saman organismin peräkkäisiä kehitysvaiheita. Tuohon aikaan erilaisten sienten katsottiin vielä syntyvän spontaanin syntymisen kautta, ja de Bary osoitti näkemyksen virheelliseksi. Hänen käsityksensä symbioosin merkityksestä ja jäkälien kaksoisluonteesta on yksi hänen merkittävimmistä saavutuksistaan. Yksi hänen huomattavista löydöksistään oli infektion todellinen luonne morfologisena ja fysiologisena prosessina. Kasvitautien alkuperää ei tuolloin vielä tunnettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heinrich Anton de Bary *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 28.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinrich Anton de Bary** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Bary International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Heinrich Boie
**Heinrich Boie** (4. toukokuuta 1784 Meldorf, Schleswig-Holstein – 4. syyskuuta 1827 Bogor, Jaava, Indonesia) oli saksalainen eläintieteilijä.

Hänen isänsä oli runoilija Heinrich Christian Boie ja veljensä eläintieteilijä Friedrich Boie.

Boie opiskeli lakia Kielissä ja Göttingenissä. Yliopistossa hän kiinnostui luonnontieteistä käytyään Johann Friedrich Blumenbachin luennoilla Göttingenissä ja Friedrich Tiedemannin luennoilla Heidelbergissä. Hänet osoitettiin Coenraad Jacob Temminckin assistentiksi Leidenin museoon. 1825 hän matkusti Jaavalle Salomon Müllerin kanssa tarkoituksenaan kerätä näytteitä Leidenin museon kokoelmiin. Jaavalla hän tapasi myös Heinrich Kuhlin. Hän kuoli siellä kuumeeseen. Hermann Schlegelin oli määrä matkustaa Jaavalle mukaan tutkimusryhmään, mutta Boien kuolema muutti suunnitelmia.

Boie tutki etupäässä matelijoita ja sammakkoeläimiä mutta hän tutki myös lintuja ja kuvaili ainakin ruostepyrstöjen (*Cercotrichas*) ja töyhtötikkojen (*Celeus*) suvun. Molukkienpunamesikko (*Myzomela boiei*) (Müller, 1843) on nimetty hänen kunniakseen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |

 |
Heinrich Fehlis
**Heinrich Fehlis** (1. marraskuuta 1906 Wulften, Saksan keisarikunta – 13. toukokuuta 1945 Porsgrunn, Telemark, Norja) oli Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkönä toisen maailmansodan aikana Norjassa.

Fehlis oli koulutukseltaan juristi. Hän liittyi 1933 Saksan kansallissosialistiseen puolueeseen Hitlerin valtaannousun jälkeen. Hän siirtyi 21. huhtikuuta 1940 Osloon Einsatzkommandon päälliköksi, ja saman vuoden marraskuussa hänestä tuli SS-Standartenführer ja Gestapon päällikkö. Tässä tehtävässä hän oli kuolemaansa asti. Kesäkuussa 1944 hänet ylennettiin arvoon SS-Oberführer.

Fehlisistä käytetään Norjassa nimitystä "kirjoituspöytämurhaaja". Hän teki päätökset, keitä kidutetaan ja viedään SS-tuomioistuimeen, jossa yleensä tuli kuolemantuomio. 151 norjalaista teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä, useimmat Fehlisin käskystä.

Fehlis ampui itsensä, kun sodan lopputulos kävi hänelle selväksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heinrich Fehlis *Norsk biografisk leksikon*. Viitattu 9.2.2018. (norjaksi)
**O’G3NE** on alankomaalainen kolmesta siskoksesta koostuva yhtye. Se edusti Alankomaita vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lights and Shadows". Yhtye toimi vuodesta 2007 vuoteen 2014 nimellä *Lisa, Amy and Shelley*.

Vuonna 2007 yhtye edusti Alankomaita vuoden 2007 Lasten Eurovision laulukilpailussa laululla "Adem in, Adem uit" (suom. *Hengitä sisään, hengitä ulos*). Vuonna 2014 he voittivat *The Voice of Hollandin* viidennen tuotantokauden.

Jäsenet
-------

Yhtyeen muodostavat kolme siskoa: Lisa, Amy ja Shelley, joista Amy ja Shelley ovat kaksoset.

* Lisa Vol (s. 21. kesäkuuta 1994)
* Amy Vol (s. 18. lokakuuta 1995)
* Shelley Vol (s. 18. lokakuuta 1995)

Lähteet
-------

1. ↑  Bos, Mike: The Netherlands: O’G3NE will sing at Eurovision 2017  29.10.2016. Wiwibloggs. Viitattu 29.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **O’G3NE** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tampereen Kansi rakenteilla elokuussa 2021.
**Tampereen Kansi** on Tampereen keskustaan rautatien päälle lähelle rautatieasemaa rakennettu kansi. Sen päälle rakennetaan monitoimiareena, tornitaloja, hotelli ja kasino. Aluksi tornitaloihin suunniteltiin lähinnä toimistoja, mutta myöhemmin tavoitteeksi tuli rakentaa niihin myös noin tuhat asuntoa. Sorinsillan eteläpuolinen kansi sijaitsee Kalevanharjun kaupunginosan itäosassa ja tulevan pohjoiskannen alue puolestaan Tullin kaupunginosassa.

Hankkeen suunnitteluvaiheita
----------------------------

Monitoimiareenan, Tampereen Kannen areenan, avajaiset: Tapparan ja Ilveksen välinen ottelu.
Arkkitehtisuunnitelmat alueelle teki Daniel Libeskind vuonna 2010. Alueen halliin kaavailtiin jopa vuoden 2013 jääkiekon MM-kisoja

Alueen asemakaavamuutos vahvistui 2012. Hankkeen rahoittamisesta ja toteuttamisesta neuvoteltiin monien yritysten kanssa. Alkuvaiheissa hankkeessa ollut NCC vetäytyi 2014. Lopulta hanketta toteuttamaan valittiin vuonna 2016 SRV.

Kannen alueet ja rakennusvaiheet
--------------------------------

Eteläisemmälle kannelle Sorinsillan eteläpuolelle tulee areena ja kaksi tornitaloa. Niitä alettiin rakentaa vuonna 2017 ja ne valmistuivat 2022. Pohjoisemman kannen ja kolmen tornitalon sillan pohjoispuolella on suunniteltu valmistuvan vuonna 2024. Niiden rakennustöitä ei kuitenkaan ole vielä aloitettu tammikuussa 2023.

Tunnustuksia
------------

* Tampereen Kansi ja Areena voitti Tekla BIM Awards 2022 -kilpailun Suomen ja Baltian yhteisen sarjan. Projektin päätoimijoita olivat SRV Rakennus, Ramboll Finland ja ARCO Tampere.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tampereen Kannen ja areenan työt käynnissä – Lue tästä kaikki tulevien vuosien suurimmasta rakennushankkeesta; AL 2.10.2017
2. ↑  Tampereen karttapalvelu Tampereen kaupunki. Viitattu 6.1.2022.
3. ↑  Tampereen Keskusareena ihastuttaa ja vihastuttaa; Yle 3.11.2010
4. ↑  Tampereen Kansi ja areena -työmaa; SRV (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Tampereen Kansi ja Areena voitti Tekla BIM Awards -kisan *Projektiuutiset.fi*.  16.6.2022. Viitattu 20.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansi ja Areena; Tampere.fi
* Tampereen Kansi; SRV
Tampereen Pantin talo.
**Hämeen Pohjan talo** eli **Tampereen Pantin talo** on Tampereella osoitteessa Puutarhakatu 11 sijaitseva kolmikerroksinen, vuonna 1909 valmistunut jugend-tyylinen talo, jonka on suunnitellut rakennusmestari Heikki Tiitola.

Hämeen Pohjan talo rakennettiin alun perin Suomalaisen puolueen Tampereen-järjestön ja Tampereen Suomalaisen Klubin käyttöön. Rakennuksessa sijaitsi klubin huoneisto 600-paikkaisine juhlasaleineen sekä Suomalaisen puolueen naisyhdistyksen ylläpitämä *Hotelli Hälläpyörä*. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Hämeen Pohjan juhlasaliin sijoitettiin venäläinen sotilassairaala. Sodan jälkeen talo myytiin Syrenin kirjapainolle vuonna 1918.

Hotelli Hälläpyörä oli hyvin suosittu majoittumispaikka ja sen kantavieraisiin kuuluivat muun muassa taidemaalari Jalmari Ruokokoski ja kirjailija Frans Emil Sillanpää. Hotellissa oli 14, myöhemmin 21 huonetta, seurusteluhuone ja ruokasali. Hotellin omistaja vaihtui 1920-luvulla ja samalla sen nimeksi muuttui *Hotelli Hämeenpyörä*. Hämeenpyörän ravintola oli 1930- ja 1940-luvuilla yksi Tampereen parhaista, mutta 1950-luvulta alkaen ravintolan ja hotellin toiminta alkoi hiipua. Vuonna 1977 entisiin Hämeenpyörän tiloihin perustettiin jugend-tyyliin sisustettu ravintola *Laterna*, joka on toiminnassa edelleen.

Talossa sijaitsee myös Tampereen Pantin panttilainaamo ja sisäpihan puolella on kokoustilana käytetty auditorio.

Rakennus on suojeltu.

Lähteet
-------

* Tampereen Suomalaisen Klubin historiaa[vanhentunut linkki]
* Ravintola Laternan historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 51. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
**Kamáresin luola** (kreik. Σπήλαιο Καμαρών, *Spílaio Kamarón*; myös *Spíleo Kamarón*) eli *Kamaraïkó* (Καμαραϊκό) on luola ja arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee 1 780 metrin korkeudessa Ídavuoren etelärinteellä Faistóksen kunnassa lähellä Kamáresin kylää, josta se on saanut nimensä.

Kamáresin luola sisältä.
Luolasta löydettyä niin kutsuttua Kamáres-keramiikkaa. Iraklionin arkeologinen museo.
Luola on ollut minolaisaikainen pyhä paikka, joka on liittynyt Faistoksen palatsikeskukseen ja kaupunkiin. Luola löydettiin vuonna 1890. Sitä tutkivat aluksi italialaiset arkeologit ja vuodesta 1913 brittiläiset arkeologit.

Arkeologisissa kaivauksissa luolasta on löytynyt votiivilahjaksi jätettyä keramiikkaa ajalta noin 2000–1700 eaa. Sen piirteenä on sen erityinen ohuus: saviastiat ovat parhaimmillaan kananmunankuoren ohuita. Kamáresin luola on kyseisen kaltaisen keramiikan ensimmäinen löytöpaikka, ja siksi tästä keramiikasta käytetään nimitystä *Kamáres-keramiikka*. Keramiikka on maalattu kirkkain värein mustalle tai ruskealle taustalle. Myöhemmin samanlaista keramiikkaa on löydetty myös muualta Kreetalta, muun muassa Faistoksesta ja Knossoksesta.

Luolalle pääsee Kamáresin kylästä pientä jyrkkää polkua pitkin. Nousu kestää noin 3–4 tuntia. Luolasta tehdyt löydökset ovat Iraklionin arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kamares Cave *Explore Crete*. Viitattu 6.10.2015.
2. 1 2 3  Kamares Cave *Cretan Beaches*. Viitattu 6.10.2015.
3. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Kamares", *Antiikin käsikirja*, s. 250. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kamáresin luola** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kamáres-keramiikka** Wikimedia Commonsissa
Regino Sainz de la Maza (1920)
**Regino Sainz de la Maza y Ruiz** (7. syyskuuta 1896 Burgos – 26. marraskuuta 1981 Madrid) oli espanjalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän edusti Ryhmä 27:n musiikillista siipeä.

Sainz de la Maza aloitti kitaran- ja pianonsoiton sekä solmisaation opiskelun 10-vuotiaana. Harmonian opinnot hän aloitti 14-vuotiaana. 17-vuotiaasta saakka hän sai Madridissa kitaraopetusta Daniel Fortealta. Sainz de la Maza aloitti uransa konserttikitaristina Barcelonassa vuonna 1917. Hän teki vuonna 1920 debyyttinsä Madridissa yhteistyössä Manuel de Fallan kanssa Teatro Larassa. Samana vuonna Sainz de la Maza tutustui Federico García Lorcaan, jonka kanssa solmittu ystävyys jatkui runoilijan kuolemaan saakka.

Vuonna 1935 Sainz de la Maza sai nimityksen Madridin kuninkaallisen konservatorion kitaransoiton professoriksi. Hän kantaesitti Joaquín Rodrigon *Concierto de Aranjuezin* Barcelonassa vuonna 1940. Ateneo de Madrid julkaisi vuonna 1955 Sainz de la Mazan esseen *La guitarra y su historia*. Tätä ennen Sainz de la Maza oli itse tuonut saataville 1500-luvun kitaraohjelmistoa. Vuodesta 1958 hän oli San Fernandon kuninkaallisen taideakatemian jäsen. Sainz de la Maza kiersi esiintyjänä kansainvälisesti ja sai monia tunnustuksia, kuten postuumisti vuonna 1981 myönnetyn Taideansioiden kultamitalin. Viimeisen konserttinsa hän piti Burgosissa vuonna 1979.

Monet Sainz de la Mazan omista sävellyksistä ovat flamencopohjaisia.

Myös Sainz de la Mazan veli Eduardo Sainz de la Maza oli säveltäjä. Sainz de la Maza oli näyttelijä Carmen de la Mazan isä. Sainz de la Mazan oppilaiden joukossa oli Ricardo Iznaola. Hänen oppilaisiinsa kuului myös monia Espanjaan lähteneitä japanilaisia, ja hänen kunniakseen nimetty kansainvälinen kitarakilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Japanissa vuonna 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Regino Sáinz de la Maza - Generation of ’27 – Part 1 (Arkistoitu – Internet Archive) Kazu Suwa
2. ↑  Regino Sáinz de la Maza and Federico García Lorca - Generation of ’27 – Part 2 Kazu Suwa
3. ↑  Regino Sainz de la Maza Spain is culture
4. ↑  Regino Sainz de la Maza Naxos
5. ↑  SÁINZ DE LA MAZA, R.: Guitar Music (F. Halász) (Arkistoitu – Internet Archive) Naxos
6. ↑  Homenaje en Japón a Regino Sainz de la Maza El País


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**RegionAlps SA** on sveitsiläinen juna- ja linja-autoyhtiö, joka toimii lounaisessa Valais’n kantonissa. Yrityksellä on paikallisjunaliikennettä väleillä Saint-Gingolph–Martigny–Brig, Martigny–Sembrancher–Orsières ja Sembrancher – Le Châble (Verbier) sekä bussiliikennettä välillä Visp–Brig. Liikenne on tunneittaista. Junareittien pituus on yhteensä 146 kilometriä, bussireitin 30 kilometriä.

Yhtiön kotipaikka on Martigny. RegionAlpsin pääomistaja on valtiollinen rautatieyhtiö SBB, joka omistaa enemmistön (70 %) yhtiöstä. Muut omistajat ovat paikallinen rautatieyhtiö *Transports de Martigny et Régions SA* eli TMR (18 %) ja Valais’n kantoni (12 %).

Lähteet
-------

1. 1 2  RegionAlps AG (Yrityksen esittely verkkosivuilla) *regionalps.ch*. Viitattu 29.11.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RegionAlps** Wikimedia Commonsissa

* RegionAlpsin juna Rhônen laaksossa lähellä Sierreä. RegionAlpsin juna Rhônen laaksossa lähellä Sierreä.
* RegionAlpsin juna Brigissä. RegionAlpsin juna Brigissä.
* RegionAlpsin juna Martignyssä.RegionAlpsin juna Martignyssä.
Paul Speratus
**Paul** (Paulus) **Speratus**, (13. joulukuuta 1484, Rötlen, Ellwangen, Baden-Württenberg, Saksa – 12. elokuuta 1551 tai 1554 Marienwerder, Saksa). Saksalainen luterilainen pappi, virsirunoilija ja reformaattori.

Elämä
-----

Speratus opiskeli Freiburg im Breisgaussa, Pariisissa ja Wienissä. Hän oli teologian, lakitieteen ja filosofian tohtori. Hänet vihittiin papiksi vuosien 1506-1508 aikoihin. Hän aloitti uransa katolisena pappina, mutta hänestä tuli uskonpuhdistuksen esitaistelija Itävallassa Salzburgissa ja Määrissä. Siellä hän tutustui Böhmin veljien ajatuksiin. Kerettiläisenä hänet vangittiin 1523 ja tuomittiin kuolemaan, mutta hän säästyi kuolemantuomiolta ja hankkiutui vapaaksi päästyään Wittenbergiin. Hän oli ensimmäisiä pappeja, jotka luopuivat, ja solmi avioliiton 1517 Anna Fuchsin kanssa. Lutherin suosituksesta Preussin herttua Albrecht kutsui hänet linnansaarnaajaksi Königsbergiin. Vuodesta 1530 Speratus toimi piispana Marienwerderissä (nyk. Kwidzyn, Puolassa). Yhdessä Johann Gramannin kanssa hän toteutti Preussin reformaation.

Speratus kuuluu luterilaisen virsirunouden aloittajiin. Ensimmäinen luterilainen virsivihko ilmestyi 1523. Se tunnetaan nimellä *Achtliederbuch, Etlich christlich Lieder, Lobgesang und Psalm* (Kahdeksan laulun kirja), koska siinä oli kahdeksan virttä. Sen virsistä neljä oli Martti Lutherin ja kolme Speratuksen käsialaa, yhden kirjoittajaa ei tiedetä. Hän käänsi myös Lutherin kokoaman *Formula Missae et communionis* -jumalanpalvelusjärjestyksen saksan kielelle.

Tunnetuin Speratuksen kirjoittamista virsistä on virsi "Es ist das Heil uns kommen her" ja se ilmestyi Achtliederbuchissa. Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 262 "On hyvyydessään Jumala" (Säk. 1–6 Paul Speratus 1523. Ruots. ja säk. 7–9 Olavus Petri 1536. Suom. Jaakko Finno virsikirjaan 1583. Uud. Carl Gustaf von Essen 1867, komitea 1937.) Virsi on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 346 "On hyvyydessään Jumala" Niilo Rauhalan 1998 uudelleen suomentamana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken Band 2 Psalmerna 205-429.*, s. 351. Visby: Wessmans musikförlag, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)
2. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 653. Stockholm: Gummesons bokförlag, 1964. (ruotsiksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Sea Smooth* törmäyksen jälkeen.
**Lammasaaren laivaonnettomuus** tapahtui 1. lokakuuta 2012, kun kaksi laivaa törmäsi Hongkongissa lähellä Lamman saarta. Toisessa laivassa oli paikallisen energiayhtiön työntekijöitä perheenjäsenineen, kun taas toinen alus oli vuoroliikenteessä ollut lautta. Onnettomuudessa sai surmansa 39 ihmistä. Kymmeniä ihmisiä loukkaantui, ja yli sata joutui sairaalaan hoidettavaksi. Kaikki kuolleet olivat energiayhtiön työntekijöitä kuljettaneesta aluksesta.

Onnettomuuden jälkeen seitsemän ihmistä pidätettiin epäiltyinä ihmishenkien vaarantamisesta. Onnettomuudessa osallisina olleet alukset olivat nimeltään *Sea Smooth* ja *Lamma IV*. Törmäyksestä ei nostettu syytteitä.

Onnettomuus oli tuhoisin merellä tapahtunut onnettomuus Hongkongissa sitten vuoden 1971 onnettomuuden, jossa kuoli 88 ihmistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kymmeniä kuollut Hongkongin laivaturmassa yle.fi. Viitattu 30.7.2013.
2. ↑  List of the 39 deceased in the Lamma ferry disaster scmp.com. Viitattu 30.7.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Hongkongin laivaturmasta pidätetty seitsemän miehistön jäsentä yle.fi. Viitattu 30.7.2013.
4. ↑  Sea Smooth captain breaks silence over death crash scmp.com. Viitattu 30.7.2013. (englanniksi)
5. ↑  Rescuers search for missing after deadly Hong Kong ferry crash cnn.com. Viitattu 30.7.2013. (englanniksi)
**Peränkylä** on kylä Eurajoella, entisen Luvian kunnan alueella. Se on vanhana merenlahden kylänä merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Se perustettiin Luvianlahden rannalle, mutta kylä sai huomattavasti lisää peltomaata, kun lahti kuivatettiin 1900-luvulla.

Sijainti ja maantiede
---------------------

Peränkylä sijaitsee Eurajoen kunnassa noin neljä kilometriä etelään Luvian kirkonkylästä. Peränkylään kuuluu laaja kyläalue, jonka halkaisee valtatie 8. Kylässä virtaavat Korvenoja ja Mikolanoja, jotka yhdistyvät Pinkjärvestä alkunsa saavaan Harjajuopaan ja laskevat Selkämereen.

Peränkylä on määritelty kuuluvaksi Suomen merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Museovirasto pitää sitä ainutlaatuisena merenlahden vanhana kylänä. Vanha-Esko-, Mäki-Esko- ja Uusi-Seppä-nimisten maatilojen muodostavat ainutlaatuiset maamerkit viljelysmaisemaan. Päärakennukset ovat 1800-luvulta ja 1900-luvun alkupuolelta.

Historia
--------

Peränkylä ja viereinen Mikola ovat Luvian korkeimmalla kohdalla, ja ne ovatkin todennäköisesti olleet alueet, joille on tullut ensimmäisenä asutusta. Peränkylän alueella on asuttu tai sitä on käytetty kalastukseen jo 300–400-luvuilla. Peränkylä on varhaisissa kirjallisissa maininnoissa esiintynyt muun muassa nimillä Peräby, Päreby ja Perä. Peränkylä sai vakituisen asutuksen myöhäiskeskiajalla. Kylässä oli kaksi taloa 1560-luvulla. Peränkylän kantatiloja ovat Esko, Seppä ja Sahari.

Peränkylän kehitykseen vaikutti merkittävästi Luvianlahden kuivatus, joka toi kylään huomattavasti lisää peltomaata. Lahti kuivatettiin kahdessa vaiheessa 1917–1923 ja 1948–1954.

Peränkylän koulu perustettiin vuonna 1896, ja sille vuokrattiin tontti vuonna 1897. Uusi koulu vihittiin käyttöön vuonna 1959. Koulu päätettiin sulkea vuonna 2010. Peränkylän Pinkjärvenojan Sahankoskessa puolestaan toimi Luvian Sähköosakeyhtiö. Se oli perustettu 1918, ja se lakkautettiin vuonna 1945, kun Luvian sähköverkko siirtyi Porin Voimalle. Peränkylässä on toiminut myös paperossitehdas ja kellovalimo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Peränkylän kyläsuunnitelma 2009–2016 *Docplayer.fi*. Viitattu 14.12.2019.
2. 1 2 3  Peränkylä  22.12.2019. Museovirasto. Viitattu 14.12.2019.
3. ↑  Luvia lakkauttaa Peräkylän koulun *YLE Uutiset*.  21.4.2012. Yleisradio. Viitattu 14.12.2019.

Luvian kylät

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | 
* Sittlahti (Kirkonkylä)
* Hanninkylä
* Korvenkylä
* Lemlahti
* Luodonkylä
* Löytty
* Mikola
* Niemenkylä
* Peränkylä
* Sassila
* Väipäre

 |
| Kulmakuntia | 
* Lankoori
* Murro
* Määrvuori

 |
Peräniemen kasino
**Peräniemen kasino** on historiallinen rakennus Kuopion Väinölänniemellä.

Vuonna 1861 kuopiolainen ravintoloitsija M. Dahlström perusti Peräniemelle, entisen haudankaivajan virkatontille kesäravintolan, jolle antoi nimen Väinölä. Nimi laajeni myöhemmin käsittämään koko niemeä, jota nykyään kutsutaan Väinölänniemeksi.

Alkuperäinen Peräniemen kasino rakennettiin 1861, viereisen uimalan luona sijainneen kylpylälaitoksen (1814–1951) käyttäjien tarpeista. Osa kylpylävieraista ja kaupunkilaisista tarvitsi virkistäytyäkseen kivennäisvesien lisäksi muitakin juomia ja paikasta kehittyi Kuopion silmäätekevien ihmisten suosittu illanviettopaikka.

Vuonna 1882 kylpylän läheisyyteen rakennettiin huvila- ja teatterirakennus, johon tuli myös ympäri vuoden toimiva ravintola. Teatterirakennuksen valmistuttua kasinon paikalla ollut alkuperäinen kesäravintola rapistui ja vuonna 1897 maistraatti määräsi sen purettavaksi, "muodoltaan epäonnistuneena ja rappeutuneena" ja kaupunki yhdessä matkailuyhdistyksen kanssa alkoi kaavailla uutta ravintolarakennusta entisen paikalle. Samassa yhteydessä niemeen rakennettiin pieniä huvimajoja. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti J. Eskil Hindersson ja nykyinen kasino otettiin käyttöön vuonna 1902.

Kasinolle asennettiin Kuopion ensimmäinen puhelin 1919 (kyltti 1988, Väinö Lätti) ja sinne asennettiin sähköt 1948. Sodan aikana kasinon yläkerran näköalaparveke purettiin ja katolla sijaitsi ilmatorjuntatykki. Vuonna 1971 Kansalliskauppa laajensi salin nykyiseen muotoonsa (arkkitehtina Kaj Michael). Tällöin kasinon ympäri kiertävä kuisti yhdistettiin saliin ja salia laajennettiin nykyisen matalan osan verran. Kasino on asemakaavassa merkitty suojelukohteeksi. Peräniemen kasino jatkaa kylpylän aikaisia kesäravintolaperinteitä entiseen tapaan ja toimii nykyään kesä- ja tilausravintolana.

Lähteet
-------

* Kuopion Kulttuuriympäristö, Väinölänniemi[vanhentunut linkki] Luettu 1.2.2010
* Kulttuuriymparisto.kuopio.fi Väinölänniemi[vanhentunut linkki] Luettu 30.3.2010
* minnacanth.kuopio.fi, Kuopio Minna Canthin elinaikana, Puijo, Väinölänniemi, Myhkyri (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu 30.3.2010

### Viitteet

1. ↑  Kuopio.fi, Kuopion taidemuseo 2008, Julkiset taideteokset ja muistomerkit ulkotiloissa, Muistomerkit, s.10[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tilaus- ja Kesäravintola Peräniemen Kasino (Arkistoitu – Internet Archive)
Artti Aigro Klingenthalissa 2017.
**Artti Aigro** (s. 29. elokuuta 1999) on virolainen mäkihyppääjä.

Aigro sijoittui 16:nneksi nuorten olympialaisissa 2016 ja 26:nneksi nuorten MM-kilpailuissa 2018. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäessä 48:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimäessä 49:nneksi. Planican lentomäen MM-kilpailuissa 2020 hän oli 25:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä 25:nneksi ja normaalimäessä 41:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli suurmäessä 30:s ja normaalimäessä 34:s. Saman vuoden Vikersundin MM-lentomäessä hän sijoittui 19:nneksi.

Aigro kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Titisee-Neustadtissa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 19:s Rukalla marraskuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut 14:s Rukalla marraskuussa 2020.

Aigro on sijoittunut Continental Cupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi Bischofshofenssa syyskuussa 2021. Kesä-GP-sarjan kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan 29:s.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Artti Aigro Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Robert Parish** (s. 30. elokuuta 1953 Shreveport, Louisiana) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hänet tunnettiin yhtenä NBA:n parhaimmista heitontorjujista. Lisäksi hän on pelannut eniten NBA-pelejä sarjan historian aikana (1 611).

Ura
---

Parish pelasi yliopistokoripalloa Centenaryn collegessa vuosina 1972–1976. Hän osallistui vuoden 1976 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet kahdeksantena pelaajana. Parish edusti seuraa neljän kauden ajan, jonka jälkeen hänet kaupattiin Boston Celticsiin vaihdossa ykköskierroksen varauksiin. Bostonissa Parish muodosti Larry Birdin ja Kevin McHalen kanssa joukkueen kärkikolmikon *"Big-Three"*, jonka johdolla seura voitti kolme NBA-mestaruutta vuosina 1981, 1984 ja 1986. Henkilökohtaisella tasolla hänet valittiin kaksi kertaa sarjan tähdistöjoukkueisiin sekä yhdeksän kertaa sarjan tähdistöotteluun. Vuonna 1994 Parish siirtyi Charlotte Hornetsiin, josta hänet vapautettiin heinäkuussa 1996. Kausi 1996–1997 oli hänen viimeinen NBA-kautensa. Hän pelasi kauden Chicago Bullsissa ja voitti neljännen NBA-mestaruutensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Basketball-Reference: Robert Parish Basketball-Reference.  Arkistoitu 4.4.2013. Viitattu 12.6.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Hall of Famers: Robert L. Parish Basketball Hall of Fame.  Arkistoitu 16.10.2012. Viitattu 12.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Parish** Wikimedia Commonsissa

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1997
00 Robert Parish ·
1 Randy Brown ·
7 Toni Kukoč ·
9 Ron Harper ·
13 Luc Longley ·
18 Bison Dele ·
23 Michael Jordan ·
25 Steve Kerr ·
30 Jud Buechler ·
33 Scottie Pippen ·  

34 Bill Wennington ·
35 Jason Caffey ·
91 Dennis Rodman   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Bill Cartwright · Jimmy Rodgers · Frank Hamblen
**Robert Otto Nikolai Rehbinder** (20. toukokuuta 1851 Hämeenlinna – 24. kesäkuuta 1913 Narva-Jõesuu, Vironmaan kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Rehbinderin vanhemmat olivat eversti, salaneuvos, vapaaherra Otto Carl Rehbinder ja Augusta Juliana Charlotte Henriette von Baranov ja puoliso vuodesta 1871 Nina Alexandrovna Gorjenova. Rehbinder tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, mistä hänet siirrettiin H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1866. Kamaripaašiksi 1869 ylennetty Rehbinder määrättiin koulusta samana vuonna valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Hatsinan rykmenttiin ja seuraavana vuonna Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Vuonna 1872 hän erosi sotapalveluksesta aliluutnanttina, toimien 1871–1875 kollegiasessorin arvolla virkamiehenä Venäjän finanssiministeriössä Pietarissa.

Vuonna 1875 Rehbinder palasi vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1876 ja luutnantiksi 1877, rykmentissään hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Rehbinder ylennettiin alikapteeniksi 1882. Hän sai toisen kerran eron Venäjän armeijan sotapalveluksesta ja astui toukokuussa 1883 majurina palvelukseen Bulgarian armeijaan, toimien pataljoonankomentajana Russen linnoituksessa Pohjois-Bulgariassa. Venäjän armeijan palvelukseen hän palasi lokakuussa alikapteenina, määrättynä edelleen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Kapteeniksi Rehbinder ylennettiin 1888 ja everstiksi 1893. Vuonna 1898 hänet nimitettiin 164. Zakatalyn jalkaväkirykmentin komentajaksi.

Vuonna 1903 Rehbinder ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin komentajaksi 3. Siperian jalkaväkidivisioonan 2. prikaatiin. Hän komensi prikaatia Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905. Sodan jälkeen Rehbinder sai eron prikaatinkomentajan tehtävästä ja tuli palvelukseen Venäjän armeijan pääesikuntaan Pietariin maaliskuussa 1905. Sieltä hänet määrättiin 3. krenatööridivisioonan 1. prikaatin komentajaksi kesäkuussa, mutta eron sotapalveluksesta hän sai jo saman vuoden marraskuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robert Otto Nikolai Rehbinder *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 13.4.2020)
**Shades of Nowhere** on turkulainen rockyhtye, joka perustettiin syksyllä 2005. Lokakuussa 2011 yhtyeen jäsenet perustivat levy-yhtiö Bad New Musicin.

Historia
--------

Syksyllä 2005 Shades of Nowheren laulaja-kitaristi Jarno perusti yhtyeen. Loppuvuodesta 2006 Jarno löysi Muusikoiden.netin kautta rumpalin, Juhan. Toukokuussa 2007 mukaan liittyivät basisti Mirka ja kosketinsoittaja Tuomo. Loppukesästä soolokitaristiksi löytyi Antti.

Syksyllä 2007 Shades of Nowhere sopi levyn julkaisusta Rock-Rooster Recordsin kanssa. Levy-yhtiö meni kuitenkin konkurssiin ennen kuin yhtye ehti julkaista levyn. 

Heinäkuussa 2008 yhtye päätti tehdä levyn vanhoilla, Jarnon kerrostaloyksiössään tekemillä miksauksilla. 25.8.2008 julkaistiin omakustannelevy *We are now here, we are nowhere*. Hieman ennen levyn julkaisua yhtyeen kokoonpano muuttui. Muusikoiden.netin kautta löytyi uusi basisti Jami, ja hänen kauttaan uusi rumpali Arska. Vähän tämän jälkeen yhtyeeseen liittyi uusi kitaristi Matias. Taustalaulajana toimi Taru.

Loppuvuodesta 2008 Shades of Nowhere voitti Metal Grand Prix 2008 -kilpailuun. Voiton myötä yhtye sai uudet promokuvat ja se pääsi nauhoittamaan *Stage of Tragedy* -singlen SN-Audio Productionsin studiolla. 
Syksyllä 2009 yhtyeeseen löytyi pitkän etsinnän jälkeen vakituinen kosketinsoittaja Laura.

Helmikuussa 2010 julkaistiin seuraava EP, viisi kappaletta sisältänyt *Rusted Hopes*. Se nauhoitettiin Ulvilassa Ansa Studiolla. Loppuvuosi kului keikkaillessa ympäri Suomea. Syksyllä 2010 Shades of Nowheren jäsenet päättivät perustaa oman levy-yhtiön, Bad New Musicin ja 16.10.2010 järjestettiin ensimmäinen Bad New Music Festival Turussa S-Osiksella.

Loppuvuodesta 2010 yhtye suuntasi taas Ulvilaan Ansa Studiolla ja nauhoitti 9.3.2011 ilmestyneen *Anthems For The Ens* -albumin. Maaliskuussa 2011 kitaristi Matias päätti jättää yhtyeen henkilökohtaisiin syihin vedoten, ja tilalle yhtyeeseen liittyi Kitarasankari 2010 -kilpailun voittaja Hata Salmi. Muutaman kuukauden kuluttua Hata liittyi kuitenkin Negative-yhtyeeseen, mutta soitti samalla joitakin keikkoja myös Shades of Nowheren kanssa. Joillakin keikoilla häntä tuurasi Antti Kolehmainen.

Loppuvuodesta 2011 yhtyeen kokoonpano muuttui jälleen. Kitaristiksi tuli Antti Kallio, Jamin tilalle basistiksi pestattiin Timo Vesterinen ja Lauran tilalle koskettimiin tuli Tuomas Riihimäki. Taustalaulaja Tarun tilalle yhtyeeseen tuli Emmi jonka jälkeen Riina Ekström.

Jäsenet
-------

* Arska Toivonen - Rummut
* Timo Vesterinen - Basso
* Tuomas Riihimäki Koskettimet
* Jarno Hiltunen - Laulu, kitara
* Antti Kallio Kitara

Lähteet
-------

1. (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 
3.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yhtyeen Myspace
Oulun edustalla sijaitsevan Laitakarin tunnusmajakan pienempi *replika* Oulunsalon Pitkäkankaalla. Rakenne on lähes samanlainen kuin Laitakarin pookissa.
Keskiniemen tunnusmajakka Hailuodossa.
**Tunnusmajakka** eli **pooki** (ruots. *båk, känningsbåk*) on merenkulun optinen apuväline. Tunnusmajakassa ei ole valolaitetta eli sektoriloistoa, vaan kyseessä on valaisematon, vain valoisana aikana selkeästi havaittava rakennelma. Tunnusmajakoita rakennettiin ohjaamaan aluksia väylälle, osoittamaan luotsin kohtauspaikkaa sekä paikantamisen helpottamiseksi.

Vuonna 1863 julkaistussa *Suomalaisessa meri-sanakirjassa* Albin Stjerncreutz määrittelee tunnusmajakan seuraavasti:

> »Båk, pooki. Se on ulommaisiin meren saariin tahi niemiin, merenkulkijoille maitten tuntomerkiksi rakennettu torni. Nämät pookit ovat monenmuotoisia, puisia tahi kivisiä, korkiampia tahi alempia sen jälkeen, kuinka kauwas veden alaiset matalat maista pistävät ulos mereen.» 
> 
> 

Suomen vanhin tunnusmajakka, Lyökin pooki, on rakennettu 1757, ja se valmistui heti Utön majakan jälkeen.

Tunnusmajakkaa ei pidä sekoittaa toiseen vesiliikenteen ohjauslaitteeseen, tarkemmin merimerkkiin, kummeliin.

Rakenne
-------

Tunnusmajakat ovat yleensä korkeita, tornimaisia rakennelmia. Perinteisesti rakennusaineena on ollut puu. Alun perin tunnusmajakoista on rakennettu lähes umpinaisia tornimaisia rakennelmia, joiden korkeus on ollut jopa useita kymmeniä metrejä. Vanhat tunnusmajakat on yleensä tervattu ja maalattu punamullalla.

Tunnusmajakoiden rakennustyylit ovat vaihdelleet suuresti. Perämerellä yleisiä tunnusmajakan rakennustyylejä ovat olleet obeliskin malliset korkeat tornit, sekä pyöreät, leveät tornit.

Kevyempirakenteiset, niin kutsutut *riukupookit*, rakennettiin yleensä puunrungoista. Riukupookissa yksi pylväistä kohosi kohtisuoraan näköesteiden yläpuolelle, ja sitä tukivat alhaalta tukitangot harusten tavoin. Riukupookin edeltäjänä voidaan pitää kaasaa.

Uudemmat tunnusmajakat muodostuvat yleensä puu- tai teräsristikon huippuun kiinnitetyistä tunnuslevyistä.

Käyttötarkoitus
---------------

Kummelin tapaan tunnusmajakkaa voidaan käyttää paikantamiseen. Tunnusmajakoita käytetään myös väyläohjaukseen: muun muassa Oulun edustalla sijaitseva Laitakarin tunnusmajakka vuodelta 1851 ohjaa nykyäänkin pienveneitä veneväylälle ollessaan linjassa Oulun tuomiokirkon tornin kanssa.

Katso myös
----------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tunnusmajakka** Wikimedia Commonsissa

* Luettelo Suomen rannikon tunnusmajakoista
* Majakka
* Sektoriloisto
* Kummeli
* Taskun pooki
* Ykskiven tunnusmajakka
* Keskiniemen tunnusmajakka
* Lyökki