recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vartti** oli Etelä-Karjalassa keskiviikkoisin ja sunnuntaisin ilmestynyt kaupunkilehti.

Lehti jaettiin Lappeenrantaan, Lemille, Luumäelle, Savitaipaleelle ja Taipalsaarelle. Keskiviikon painoksen jakelumäärä oli 65 000 kappaletta. Lehti ilmestyi myös näköispainoksena verkossa.

Lehti perustettiin nimellä *Lappeenrantalainen* vuonna 1964, ja se ilmestyi ensimmäisen kerran 27. huhtikuuta. Sen perustaja, alkuperäinen omistaja ja ensimmäinen päätoimittaja oli Olavi Peltola, joka oli edelliset viisi vuotta toiminut vuonna 1959 perustetun *Uutismiehen* päätoimittajana. Lehden tarkoitus oli "lyhentää välimatkaa liike-elämän ja kuluttajien välillä", ja se on ollut alusta alkaen poliittisesti sitoutumaton.

*Lappeenrantalainen* myytiin vuonna 1986 Etelä-Saimaan Kustannus Oy:lle ja vuonna 2005 Sanoma Kaupunkilehdet Oy:lle. Lehden nimeksi muutettiin *Vartti Etelä-Karjala* vuonna 2008, ja siitä tuli *Vartti*-kaupunkilehden aluepainos. Vuodesta 2011 lehden omistaja on ollut Sanoma Lehtimedia Oy, joka julkaisee myös *Vartti Kouvola* -lehteä. Huhtikuussa 2014 uutisoitiin Länsi-Savo-konsernin ostavan Sanoma Lehtimedian. 2017 Vartti muuttui ES-Keskiviikoksi.

Päätoimittajat
--------------

* Olavi Peltola (1964–1986)
* Juha Peltola (vt. 1986–1987)
* Martti Meuronen (1987–1994)
* Pekka Lakka (1994–2000)
* Ari Toivonen (2000–2017)

Lähteet
-------

1. 1 2  Mediatiedot 2014 Sanoma Lehtimedia.  Arkistoitu 27.4.2014. Viitattu 27.4.2014.
2. ↑  Näköislehti Sanoma Lehtimedia.  Arkistoitu 29.9.2013. Viitattu 27.4.2014.
3. 1 2 3 4 5  Lövberg, Matias: Perusasiat pysyvät samoina.  *Vartti Etelä-Karjala*, 27.4.2014, s. 3.  Sanoma Lehtimedia.
4. ↑  Kaakon Viestintä Oy: Keskiviikon Vartti muuttuu ES-Keskiviikoksi - Etelä-Saimaa *esaimaa.fi*.  24.3.2017. Viitattu 17.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden verkkosivusto
**Rod of Moses** oli hämeenlinnalainen kristillinen rock -yhtye. Bändi vaikutti 1990-luvun puolesta välistä 2000-luvun alkuun. 

Rod of Moseksen alkumuoto syntyi juhannusjuhlilla Keski-Suomessa 1990-luvun puolessa välissä laulaja Rände Rännälin, basisti Sami Korhosen ja rumpali Jerry Patomeren kohdatessa yhteisen tutun kautta. He perustivat yhtyeen nimeltä Underground Cover, joka kokeili parin kitaristin kanssa ja heittivät yhden keikan.

Myöhemmin remmiin tuli kitaristi Tomi Meriläinen ja koskettimiin Antti Heinonen. Tässä vaiheessa yhtyeen nimi vaihtui Rod of Mosekseksi. Nimi syntyi, kun Sami näki Akslepioksen sauva -symbolin ambulanssilelussa. Jouluna 1995 äänitettiin ensimmäinen demo. Tässä vaiheessa alkoi iso pyörä pyörimään ja keikkamäärät alkoivat nousemaan. Loppuvuodesta 1996 synaan tuli Veli-Matti Suoperä ja näin ROMin klassinen kokoonpano oli kasassa. 

1997 bändi voitti SM-Gospel-tittelin. Samana vuonna ilmestyi *Rod of Moses* -debyyttialbumi, jonka tuotti Anssi Kela. 

ROM nautti suosiota erityisesti nuorison parissa luovilla esiintymisillä ja tunki itsensä röyhkeästi myös sinne minne muut gospelin nimeä kantaneet bändit eivät olleet menneet ja pääsikin esiintymään Jyrki-ohjelmaan.

Vuonna 1999 yhtye siirtyi funk-, groove- ja soul-vaikutteisesta rockista suoraviivaisempaan, brittihenkiseen rockiin *Dallas*-albumillaan. Tuottajana hääri jälleen Anssi Kela.

2000-luvulla Rod of Moseksen toiminta hiipui. Vellu Suoperä ryhtyi luomaan suosittua ylistysmusiikkia. Rände julkaisi kolme soololevyä. Sami Korhonen jatkoi basistin hommia Bass'n Helenissä, sittemmin rock-yhtye Aeroflopissa ja Delay Treessissä. 

Rod of Moses veti reunion-keikan Kouvolan Vappugospelissa 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  ROD OF MOSES *web.archive.org*.  5.5.1999. Viitattu 15.3.2017.
2. ↑   Haastattelussa Rod of Moses -yhtye (1997)
3. ↑  Muiden levyillä – Harhaa.com *www.harhaa.com*. Viitattu 16.3.2017.
**Harri Pekka Hakamies** (s. 1953 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija ja emeritusprofessori. Hän toimi Turun yliopiston folkloristiikan professorina vuodesta 2006 eläköitymiseensä saakka vuonna 2018.

Hakamies opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus ja sivuaineena venäjän kieli ja kirjallisuus. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1981 ja väitellyt filosofian tohtoriksi vuonna 1987 tutkimuksella *Venäläisten sananparsien vaikutus karjalaiseen ja suomalaiseen sananparsistoon*. Folkloristinen, tekstilingvistinen lähestymistapa yhdistyy hänen tutkimuksissaan kulttuurihistorialliseen ja kenttätutkimuksen näkökulmiin, jotka ovat kohdistuneet erityisesti Itä-Suomen ja Venäjän Karjalan kansankulttuureihin. Lukuisten tieteellisten artikkelien ohella hän on julkaissut muun muassa erillistutkimukset *Venäjän-Taipaleelta Viinijärvelle. Erään karjalaisryhmän identiteetistä ja assimilaatiosta* 1993 sekä Olga Fišmanin kanssa *Unelma uudesta Karjalasta: Neuvosto-Karjala valokuvissa 1920- ja 1930-luvulla* (*Мечта о новой Карелии : Советская Карелия в фотографиях 1920-1930-х годов*) (2007). Hän on toimittanut useita tieteellisiä kirjoituskokoelmia, muun muassa teokset *Runo, alue, merkitys: kirjoituksia vanhan kansanrunon alueellisesta muotoutumisesta* (1990), *Näkökulmia karjalaiseen perinteeseen* (1996) sekä *Ison karhun jälkeläiset. Perinne ja etninen identiteetti yhteiskunnallisessa murroksessa* (1998).

Pekka Hakamies on toiminut tutkijana Joensuussa ja hän on perinteentutkimuksen dosentti Joensuun yliopistossa ja folkloristiikan dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on hoitanut professorin viransijaisuuksia kummassakin yliopistossa. Vuosina 1996-1999 hän johti kansainvälistä tutkimushanketta "Pohjois-Euroopan kansojen yhteisten sananlaskujen vertaileva tutkimus".

Hakamies kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2009. Hän toimi Kalevalaseuran puheenjohtajana kolme kautta vuosina 2016–2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Varsinaiset jäsenet  25.5.2023 (päivitetty). Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 18.6.2023.
2. ↑  Pekka Hakamiehen puheenjohtajakausi päättyi  29.3.2023. Kalevalaseura. Viitattu 18.6.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ilmajärvi** on runsassaarinen metsäjärvi Ruokolahden pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 29 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Ilmajärven pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Järven itäosassa on pitkä ja kapea, noin 40 hehtaaria laaja alue, jonka syvyys on vähintään 10 metriä. Syvänne on kaakkois–luoteissuuntainen. Sen lounaispuolella levittäytyy järven keski- ja länsiosan saaristo, jonka syvimmät kohdat ovat noin yhdeksän metriä. Suurimmat saaret ovat Peltosaari, Kalsaari ja Majasaari. Kaikkiaan Ilmajärvessä sijaitsee 38 saarta, joista 12 on alle aarin laajuisia ja 4 yli hehtaarin laajuisia.

Ilmajärven rannat ovat metsä- ja suomaata, josta virtaa useita laskuojia. Järven luusua sijaitsee lounaisella rannalla, josta lähtee mutkainen Ilkonjoki Ilkonlampeen (99,6 metriä mpy) ja siitä edelleen Vääräjärveen (99,5 metriä mpy).

Ilmajärven vesitilavuus on 17 706 000 kuutiometriä.

Ilmajärvi (04.118.1.052) kuuluu Virmutjoen valuma-alueeseen (04.118), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Virmutjoen valuma-alueeseen kuuluu 61 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Ilmajärvi on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Suuri Paljärvi, Vääräjärvi ja Vehkajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilmajärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.8.2021.
3. 1 2 3  Ilmajärvi Järviwikissä. Viitattu 19.8.2021.
4. ↑  Virmutjoen valuma-alue (04.118) Järviwikissä. Viitattu 19.8.2021.
**USS Samuel B. Roberts** (runkonumero FFG-58) oli Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Oliver Hazard Perry -luokka*
Alus tilattiin Bathista Mainesta Bath Iron Works Corporationilta, missä köli laskettiin 21. toukokuuta 1984. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1984 kumminaan Samuel B. Robertsinin veljenvaimo Ivonette E. Roberts ja otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1986 ensimmäisenä päällikkönään Paul X. Rinn.

Palvelus
--------

Alus saattoi operaatio Earnest Willin 25. saattueen, johon kuului kaksi tankkeria Bahrainiin. Saattue oli samalla aluksen 13. saattue. Alus oli 14. huhtikuuta 55 merimailia Qatarista koilliseen kohdatakseen huoltoaluksen. Tähystäjä havaitsi aluksen joutuneen miinakenttään, jolloin päällikkö teki aluksella hiljaisen hälytyksen. Kello 16.49 aluksen alla räjähti miina, joka teki 21 jalan reiän. Kymmenen miehistönjäsentä loukkaantui pahoin räjähdyksessä ja lisää miehiä loukkaantui seuranneissa tulipaloissa.

Samanaikaisesti kuin miehistö sammutti tulipaloja liittouman alukset raivasivat miinoja, joita löytyi kahdeksan. Kostona miinoituksista iskettiin Iranin öljyntuotantoon operaatio Praying Mantisissa. Hinaaja *Hunter* vei 17. huhtikuuta vaurioituneen aluksen Dubaihin, mistä miehistö kuljetettiin lentokoneella Newportiin. Alus kuljetettiin *Mighty Servant II:lla* Bath Iron Worksille korjattavaksi. Se palautettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1989.

Alus poistettiin palveluksesta 22. toukokuuta 2015 Mayportissa ja romutettiin Philadelphiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  DANFS
2. ↑  uscarriers.net
**Tarmo Neemelo** (s. 10. helmikuuta 1982 Paide, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka pelaa Viron Meistriliigan JK Nõmme Kaljussa. Isokokoisen (190 cm ja 90 kg) Neemelon pelipaikka on hyökkääjä.

Ura
---

Neemelo edusti ammattilaisuransa aluksi kotimaansa Kuressaarea (2000–2003) ja TVMK:ta (2004–2005). Hänen vuonna 2005 Meistriliigassa tekemänsä 41 maalia nostivat hänet yhdeksi Kultaisen kengän voittajaehdokkaista. Hän sijoittui lopulta sijalle 12, vaikka tekikin määrällisesti eniten maaleja kaikista Euroopan pääsarjapelaajista.

Kaudeksi 2006 Neemelo siirtyi Ruotsiin Allsvenskanin Helsingborgiin, jossa pelit kuitenkin jäivät vähiin. Hän palasi vielä saman kauden aikana TVMK:hon lainalle. Ennen kauden 2007 alkua Neemelo kävi myös Suomessa HJK:n ja TPS:n testissä saamatta kuitenkaan sopimusta. Näin hänet lainattiin Ruotsin Superettanin Sundsvalliin.

Helmikuussa 2008 Neemelo siirtyi Helsingborgista Suomen Veikkausliigan Myllykosken Palloon. Kaudella 2008 hän pelasi 24 ottelussa ja oli kahdeksalla maalillaan joukkueen paras maalintekijä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi 1,5-vuotisella sopimuksella Belgian Jupiler Pro Leaguen Zulte Waregemiin, johon siirtyi samaan aikaan myös MyPa-joukkuetoveri Eetu Muinonen. Vuonna 2009 Neemelo palasi Viroon ja pelasi FC Levadiassa kausina 2009–2010. Kaudesta 2011 lähtien hän on edustanut JK Nõmme Kaljua.

Neemelo on pelannut myös Viron maajoukkueessa.

Saavutukset
-----------

### Seurasaavutukset

* Viron mestaruus 2005
	+ hopeaa 2004
* Viron cup –hopeaa 2004 ja 2005
* Viron supercup 2005 ja 2006

### Henkilökohtaiset saavutukset

* Meistriliigan paras maalintekijä 2005
* Viron hopeapallo 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Golden Boot ("Soulier d’Or") Awards RSSSF. Viitattu 23.2.2009. (englanniksi)
2. ↑  Viron maajoukkuehyökkääjä Tarmo Neemelo siirtyy MyPaan Myllykosken Pallo -47. Viitattu 23.2.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Maalintekijät  26.10.2008. Veikkausliiga. Viitattu 23.2.2009.
4. ↑  Muinosen ja Neemelon siirto varmistui  4.2.2009. Veikkausliiga. Viitattu 23.2.2009.
5. ↑  Kõik Eesti Internatsionaalid läbi koondise ajaloo Eesti Jalgpalli Liit. Viitattu 23.2.2009. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili soccerway.com:issa (englanniksi)
* Profiili transfermarkt.com:issa (englanniksi)
* Neemelon esittely Weltfussball-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
*Beaglen matkan* nimiösivu vuodelta 1839.
**Beaglen matka** (engl. *The Voyage of the Beagle*) on yleisimmin annettu nimitys Charles Darwinin vuonna 1839 julkaisemasta klassisesta teoksesta, joka alkuaan ilmestyi *HMS Beaglen* kapteenin Robert FitzRoyn toimittaman neliosaisen matkakertomuksen *Narrative of the Surveying Voyages of His Majesty's Ships Adventure and Beagle* kolmantena osana nimellä *Journal and remarks, 1832–1835*. Kirja on sekä matkakertomus *Beaglen* toiselta, viisivuotiselta purjehdukselta, jolle Darwin osallistui, että Darwinin tutkimuspäiväkirja, joka kattaa sekä biologian, geologian että antropologian alat.

Kirjan osoittauduttua myyntimenestykseksi kustantaja julkaisi sen pian uudelleen nimellä *Journal of Researches into the Geology and Natural History of the various countries visited by H.M.S. Beagle*. Myöhemmin teoksesta toimitettiin useita erilaisia laitoksia eri nimillä. Kirja suomennettiin 2008.

Kirjallisuus
------------

* Darwin, Charles: *Beaglen matka: Tutkimuspäiväkirja Kuninkaallisen laivaston kapteenin FitzRoyn komennossa tehdyltä HMS Beaglen maailmanympärimatkalta, jonka aikana tutustuttiin eri maiden luonnonhistoriaan ja geologiaan*. (The Voyage of the Beagle, 1839.) Suomennos ja huomautukset Pertti Ranta. Helsinki: Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5179-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Beaglen matka Gutenberg-projektissa (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: The Voyage of the Beagle
**Bealin konjektuuri** on lukuteorian otaksuma, jonka on esittänyt teksasilainen miljardööri ja matematiikan harrastaja Andrew Beal.

Tutkiessaan vuonna 1993 Fermat'n suuren lauseen yleistyksiä Andrew Beal muotoili seuraavan väitteen:

Jos

{\displaystyle \left.A^{x}+B^{y}=C^{z}\right.},
jossa A, B, C, x, y ja z ovat positiivisia kokonaislukuja, siten että x, y, z{\displaystyle >2}, niin A:lla, B:llä ja C:llä täytyy olla yhteinen alkulukutekijä. 

Esimerkiksi ratkaisussa 33 + 63 = 35 kantaluvuilla on yhteinen tekijä 3 ja ratkaisussa 76 + 77 = 983 kantalukujen yhteinen tekijä on 7. Käytännössä on olemassa äärettömän monta ratkaisua siten, että kantaluvuilla on yhteinen tekijä. Esimerkiksi yhtälö

{\displaystyle \left[a\left(a^{m}+b^{m}\right)\right]^{m}+\left[b\left(a^{m}+b^{m}\right)\right]^{m}=\left(a^{m}+b^{m}\right)^{m+1}}
tuottaa ratkaisun kaikilla a, b, {\displaystyle m>3}. Tämä ei kuitenkaan ole vastaesimerkki, koska kantaluvuilla on yhteisenä tekijänä {\displaystyle a^{m}+b^{m}}.

Vuoden 2006 joulukuuhun mennessä väitteelle ei ole löydetty yhtään tunnettua vastaesimerkkiä. Tämän etsimiseksi on käyty läpi ainakin 1000 eri muuttujaa.

Fermat’n suuri lause on Bealin konjektuurin erikoistapaus, jossa {\displaystyle x=y=z}. Jos {\displaystyle a^{x}+b^{x}=c^{x}} kun {\displaystyle x\geq 3}, niin joko kantaluvut ovat keskenään jaottomia tai niillä on yhteinen tekijä. Jos niillä on yhteinen tekijä, kantaluku voidaan jakaa tuottaen yhtälö, jolla on pienempiä keskenään jaottomia kantalukuja. Fermat'n suuren lauseen vastaesimerkki tuottaisi joka tapauksessa vastaesimerkin Bealin konjektuurille.

Bealin konjektuuri voidaan havainnollistaa geometrisesti ajattelemalla potenssiluvut tasokuvioiksi. Kaikkien kokonaislukujen kaikki parilliset potenssit (n=2,4,6,8 jne) ovat aina neliöitä ja kaikki parittomat potenssit (n=3,5,7,9 jne.) ovat aina neliöjonoja. Kuvioiden sivut ovat samojen kantalukujen alempia potensseja. Neliöissä sivut edustavat saman kantaluvun samaa ko. potenssia. Neliöjonoissa sivut edustavat saman kantaluvun perättäisiä potensseja. Eri kokonaislukujen eri potensseja edustavat neliöt ja neliöjonot voivat olla yhteismitallisia vain, jos kuvioiden sivujen kantaluvuilla on yhteinen alkulukutekijä.

Konjektuuri ei ole pätevä suuremmassa Gaussin lukujen joukossa. Vastaesimerkistä luvattua 50 Yhdysvaltain dollarin palkintoa vastaan Fred W. Helenius esitti, että (−2 + *i*)3 + (−2 − *i*)3 = (1 + *i*)4.

Beal on tarjonnut 1 000 000 Yhdysvaltain dollarin palkkion konjektuurin todistamisesta tai kumoamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* A search for counterexamples -
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Killerpilze (2008)
**Killerpilze** (suom. *Tappajasienet*) on yksi Saksan suosituimmista yhtyeistä, joka on perustettu vuonna 2002 Dillingenissä, Saksassa. Killerpilze soittaa punkrockia/poprockia.

Jäsenet
-------

* Johannes "Jo" Halbig (s. 30. heinäkuuta 1989) on laulaja, ja hän soittaa myös kitaraa.
* Fabian "Fabi" Halbig (s. 23. joulukuuta 1992) rumpali.
* Maximilian "Mäx" Schlichter (s. 3. heinäkuuta 1988) soittaa kitaraa ja on taustalaulaja.

Yhtyeessä oli ennen myös basisti Andreas "Schlagi" Schlagenhaft (s. 9. syyskuuta 1988), mutta hän ilmoitti lopettavansa soittamisen Killerpilzessa keväällä 2007 ja sanoi keskittyvänsä opiskelemiseen.

Nykyisin Killerpilzen live-basistina keikoilla toimii Benjamin "Benni" Beinhofer

Killerpilzestä
--------------

Killerpilze on saanut vaikutteita musiikkiinsa muun muassa suositun saksalaisen Die Ärzten musiikista ja sanoituksista. Laulujen sanat ovat ironisia, ja niillä leikitellään mm. julkisuuden kliseillä sekä hemmoteltujen lasten kustannuksella. Myös rakkaudesta ja vihasta kertovia kappaleita on, mutta tuttuun punkpop-tyyliin. 

Killerpilze vieraili 2006 joulun alla Etiopiassa. Matkan jälkeen he loivat rahankeräyskampanjan (Punk macht Schule), joiden tuotolla oli tarkoitus nimensä mukaan rakentaa koulu Etiopiaan. Tuottoja saatiin 20000€ ja koulu valmistui keväällä 2008

Diskografia
-----------

### Singlet

* 2006: "'Richtig scheisse (auf 'ne schöne Art und Weise)"
* 2006: "Springt hoch"
* 2006: "Ich kann auch ohne dich"
* 2007: "Liebmichhassmich"
* 2007: "Ich Brauche Nichts"
* 2007: "Letzte Minute"
* 2008: "Stress Im Nightliner"
* 2008: "Verrockt"
* 2010: "Drei"
* 2010: "Am Meer"
* 2010: "Plastik"
* 2011: "KOMM KOMM.COM"
* 2011: "Jubel und Staub"
* 2013: "Nimm mich mit"
* 2013: "Sommerregen"
* 2013: "Die Stadt klingt immer noch nach uns"
* 2015: "H.E.A.R.T."
* 2016: "RUINEN"

### Albumit

* 2004: Von Vorne durch die Punkallee
* 2006: Invasion der Killerpilze
* 2007: Mit Pauken und Raketen
* 2010: Lautonom
* 2011: Ein bisschen Zeitgeist
* 2013: Grell
* 2014: Postkarten
* 2016: HIGH

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Killerpilze**.
* Yhtyeen kotisivut
**Tarhadaalia** eli **joriini** (*Dahlia* × *hortensis*) on daalioiden sukuun kuuluva risteymälaji. Kasvin korkeus vaihtlee lajikkeittain paljon, 30 cm:stä 150 cm:ään. Tarhadaalia on kesäkukka. Lajikkeet ryhmitellään kukan muodon mukaan ryhmiin, jotka ovat vuokkodaalia, koristedaalia, pompondaalia, pallodaalia, pionidaalia, kaulusdaalia, kaktusdaalia, kesädaalia, lummedaalia ja mignondaalia. Tarhadaalian kasvutapa on pysty ja pensasmainen. Kasvi on erittäin arka kylmyydelle. Se viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla tuoreessa, vettä läpäisevässä ja kohtalaisesti ravinteikkaassa maassa. Kasvi ei siedä ylenmääräistä märkyyttä. Tarhadaalia kukkii kesäkuulta syyskuulle ja kukat voivat olla sekä yksinkertaisia, puolikerrottuja että kerrottuja. Kukan värejä ovat punainen, oranssi, keltainen, valkoinen ja violetti. Lehtien muoto on päätöparinen ja ne ovat yleensä tummanvihreitä, mutta jollakin lajikkeella ne ovat punavihreät. Tarhadaalia soveltuu ruukkukukaksi ja myöskin ryhmäkasviksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tarhadaalia *Puutarha.net*. Viitattu 28.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: tarhadaalia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1494567
* GBIF: 5387161
* GRIN: 464648
* iNaturalist: 636130
* IPNI: 200958-1
* NZOR: 7cf392c3-d616-467f-a55b-e645c519ea0c
* Plant List: gcc-20108
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:200958-1
* Tropicos: 50040947
* WFO: wfo-0000063127

 |

 |
**Hard Luck Cafe** on Reijo Mäen kirjoittama romaani, osittain tulevaisuuden Turkuun sijoittuva antiutopia. Se on Vares-kirjasarjan 17. romaani. Sen päähenkilö on ikääntynyt bordellin lipunmyyjä, entinen yksityisetsivä Jussi Vares.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Hard Luck Cafe kuvaa ympäristökatastrofien, sotien ja ääriliikkeiden heikentämää tulevaisuuden Eurooppaa.
Romaanin keskeisenä miljöönä on Turun kaupunki, joka on osittain slummiutunut. Eri puolille kaupunkia on syntynyt kuljetuskonteista rakennettuja etnisiä slummikyliä: "Kupittaan puistossa ei ollut enää jälkeäkään sen entisaikaisesta vehreydestä tai runsaasta puustosta. Puisto oli nyt pelkkää mustalle kuralle tallattua tasaista konttikenttää."

Entinen yksityisetsivä, ikääntynyt Jussi Vares toimii Orikedon kaupunginosassa sijaitsevan bordellin lipunmyyjänä. Romaanin nimessä esiintyvä Hard Luck Cafe on entiseen Kakolan vankilaan perustetun sairaalan terminaalihoito-osaston yhteydessä toimiva karu kanttiini. Romaanin ensimmäistä viittä osaa sitovat yhteen saman poliittisen murhan hieman toisistaan poikkeavat silminnäkijäkuvaukset. Tämä poliittinen murha ja sen tekijän selvittäminen sekä eräät muut arkaluontoiset ja laittomat operaatiot sitovat keskeiset henkilöhahmot toisiinsa.

Päähenkilö Jussi Vares tutustuu yhden yön suhteesta syntyneeseen poikaansa Matti Kalmariin, jota hän ei ole koskaan aikaisemmin tavannut. Vares auttaa sairasta ystäväänsä Hans Henri Landauta tämän valmistautuessa avustettuun itsemurhaansa. Kirjassa kuvataan eutanasiaan liittyvää kuvitteellista tapaa, lähtöjuhlia eli exitus-juhlia, joiden päätteeksi juhlan päähenkilölle annetaan juhlavieraiden läsnä ollessa tappava myrkkyannos. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Mäki, Reijo 2006: Hard Luck Cafe, s. 53

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomo Karhu: Tulevaisuus turhuuksien Turussa. Turun sanomat 2.6.2006.. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hannu Marttila: Vanha Vares, poika ja pojanpoika. Helsingin sanomat 6.6.2006. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tbilisin kasvitieteellinen puutarha ja Nariqalan linnoituksen rauniot.
Puutarha näkyy historiallisen postikortin vasemmalla puolella.
**Tbilisin kasvitieteellinen puutarha** (georg. თბილისის ბოტანიკური ბაღი, *Tbilisis bot'anik'uri baghi*) sijaitsee Tbilisissä Georgian pääkaupungissa, Tsavkisis-Tskalin rotkossa Sololakin vuorijonon, Trialetin vuorijonon osan, eteläisillä kukkuloilla. Puutarha käsittää 161 hehtaarin suuruisen alueen ja yli 4 500 taksonomisen ryhmän kasvikokoelman.

Kasvitieteellisen puutarhan historia käsittää yli kolme vuosisataa. Sitä kuvaili ensimmäiseksi vuonna 1671 ranskalainen matkailija Jean Chardin kuninkaallisiksi puutarhoiksi, jotka oli saatettu perustaa viimeistään vuonna 1625. Puutarhat pääsivät botanisti Joseph Pitton de Tournefortin selontekoon (1701) ja prinssi Vakhuštin Tbilisin karttaan (1735). Persialaisten hyökkäyksessä vuonna 1795 kärsineet puutarhat elvytettiin 1800-luvun alussa ja perustettiin virallisesti Tiflisin kasvitieteellisenä puutarhana vuonna 1845. 

Vuodesta 1888 eteenpäin, kun puutarhaan perustettiin floristiikan keskus, useat merkittävät tutkijat ovat työskennelleet puutarhalle. Vuosina 1896–1904 puutarhaa laajennettiin länteen ja vuosien 1932 ja 1958 välillä entisen islamilaisen hautausmaan alue liitettiin siihen. Useita hautausmaan hautoja, kuten tunnetun azerbaidžanilaisen kirjailijan Mirzə Fətəli Axundovin (1812–1878) hauta, on kuitenkin säilynyt. Kasvitieteellisen puutarhan keskinen sisäänkäynti sijaitsee historiallisen Nariqalan linnoituksen juurella. Toinen, tunnelina kallioon vuosina 1909–1914 leikattu sisäänkäynti oli käytössä 2000-luvun puoliväliin saakka, kunnes siitä tehtiin Georgian suurin yökerho "Gvirabi".

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tbilisi Botanical Garden 

* "საქართველოს ძველი ქალაქები: თბილისი", 2006 წ. მეორე გამოცემა. ISBN 99940-0-923-0
* Jimšer Kereseliże, M. L. Loriia, Manana Elbakiże (2001), Tbilisi Botanic Garden 365. Central Botanical Garden, ISBN 99928-899-8-5.
**Taťána Netoličková**, aiemmin **Slaninová**, o.s. **Kocembová** (s. 2. toukokuuta 1962 Ostrava) on tšekkiläinen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.

Kocembová sijoittui 400 metrin juoksussa kahdeksanneksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979. Hän oli samalla matkalla neljäs Milanon EM-hallikilpailuissa 1982. Saman vuoden Ateenan EM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 50,55 ja juoksi kolmannen osuuden Tšekkoslovakian joukkueessa, joka sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.

Kocembová saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hopeaa 400 metrillä ennätyksellään 48,59, millä hän on kaikkien aikojen maailmantilastossa viidentenä edelleen marraskuussa 2017. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi avausosuuden Tšekkoslovakian hopeajoukkueessa.

Kocembová juoksi 400 metrin sisärataennätyksensä 49,76 Wienissä helmikuussa 1984. Se oikeuttaa kaikkien aikojen maailmantilastossa kolmannelle sijalle edelleen marraskuussa 2017. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 400 metrillä Göteborgissa 1984 ajalla 49,97. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi Madridin EM-hallikilpailuissa 1986, kuudenneksi Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 ja viidenneksi Den Haagin EM-hallikilpailuissa 1989.

Kocembová juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,31 vuonna 1983 ja 200 metrin ennätyksensä 22,47 vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  TAŤÁNA KOCEMBOVÁ *atletika.cz*. Viitattu 16.11.2017. (tšekiksi)
2. 1 2 3 4 5  Taťána Kocembová Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  SENIOR OUTDOOR 400 METRES WOMEN All time *iaaf.org*. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  SENIOR INDOOR 400 METRES WOMEN All time *iaaf.org*. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Tbilisin kaupungintalo.
**Tbilisin kaupungintalo** (georg. თბილისის მერია, *Tbilisis meria*) on kellotornillinen rakennus Tavisuplebis moedanin eli Vapaudenaukion etelälaidalla Tbilisissä Georgian pääkaupungissa. Rakennuksessa sijaitsevat Tbilisin pormestarin toimitilat ja Tbilisin kaupunginvaltuusto (*sakrebulo*).

Kaupungintalo rakennettiin Venäjän keisarikunnan aikaan 1830-luvulla, minkä jälkeen sitä on muunneltu useita kertoja. Rakennus toimi vuoteen 1879 saakka ylipoliisimestarin ja poliisilaitoksen kansliana. Vuonna 1878 julkistettiin kilpailu rakennuksen muuttamisesta kaupungintaloksi (*Gorodskoj dom*), ja sen voitti arkkitehti Paul Sternin ehdotus. Talon julkisivuarkkitehtuuri edustaa tuohon aikaan suosittua eksotismia uusmaurilaisine vaikutteineen. Rakennukseen lisättiin torni vuonna 1910, ja sitä laajennettiin edelleen vuonna 1912. 

Tbilisin kaupungintalossa toimii kaupunginvaltuuston ja pormestarin lisäksi useita Tbilisin hallinnollisia elimiä, kuten esimerkiksi Tbilisin kaupungin liikennelaitos, talouspolitiikan osasto, kaupungin kassa, hyvinvointipalvelujen osasto, kaupunkisuunnittelu, koulutus- ja kulttuuriosasto ja urheiluosasto. Lisäksi rakennuksessa on historiallinen apteekki.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tbilisi City Hall 

* "საქართველოს ძველი ქალაქები: თბილისი" (2006), ISBN 99940-0-923-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Tbilisin kaupungin kotisivut
**Taza** on kaupunki Koillis-Marokossa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 148 456.

Maantiede
---------

Vanhankaupungin muuria.
Taza sijaitsee Koillis-Marokossa Rif- ja Keski-Atlas -vuorten välissä noin 100 kilometriä Fèsin jaupungista koilliseen. Kaupungin alue vuorten välissä vain muutaman kilometrin levyinen. Itä-länsi-suuntainen reitti on tärkeä kulkuväylä Fèsistä ja Meknèsistä Oujdaan ja edelleen Algerian Tlemceniin. Tazan vanhankaupungin (medina) korkeus merenpinnasta on 580 metriä ja uudemman ranskalaiskaudella perustetun kaupunginosan 480 metriä. Kaupungista pohjoiseen virtaa syvän rotkon uurtanut Wadi Taza -joki.

Historia
--------

Varhaisimmat merkit ihmisasutuksestaq Tazan alueelta ovat neoliittiselta kaudelta. Alueen myöhempi historia ennen islamin leviämistä tunnetaan kuitenkin huonosti. 700–900-luvuilla aluetta asuttivat Miknasat-berberiheimo. Ibn Khaldunin mukaan he perustivat paikalle linnoituksen (*ribat*). Oikeammin itse linnoitettu kaupunki lienee kuitenkin perustettu vasta myöhemmin Almohadien valtakaudella. Paikka oli maantieteensä takia strategisesti tärkeä. Abd al-Mu'minin rakennuttamien muurien rauniot ovat edelleen jäljellä. Marinidit valtasivat kaupungin vuonna 1216. Leo Africanus kuvaili Tazaa alueen kolmanneksi suurimmaksi kaupungiksi. Kaupungin bastioni rakennettiin 1500-luvulla.

Vuonna 1844 paikalliset heimot tekivät sotaretken Thomas Robert Bugeaudin komentamia ranskalaisia vastaan Algeriassa, mutta he kärsivät taistelussa ranskalaisille tappion. Sulttaani Mawlay Abd al-Aziz teki puolestaan sotaretken alueen heimoja vastaan vuonna 1895. Kruununtavoittelija Bu Hmara julistautui sulttaaniksi Tazassa vuonna 1902, ja hän kukistui vuonna 1909. Kaikkiaan väkivaltaisuudet aiheuttivat Tazassa mittavia vahinkoja. Esimerkiksi paikallinen juutalainen kaupunginosa tuhoutui ja sen asukkaat pakenivat Melillaan ja Tlemceniin.

Ranskalaiset joukot valtasivat Tazan 10. toukokuuta 1914. Ranskalaiset perustivat Marokon protektoraatin ja tekivät Tazasta sotaretkiä kapinoivia heimoja vastaan. Vanhankaupungin viereen perustettiin uusi sotilastukikohdasta kehittynyt kaupunginosa, jossa aikanaan asui tuhansia eurooppalaisia.

Väestö
------

Tazan asukasluku vuonna 2014 oli 148 456. 1980-luvulla asukkaita oli noin 108 000 ja ennen toista maailmansotaa 35 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  P. J. Bearman ym.: *The Encyclopaedia of Islam - New Edition*, s. 404-405. Volume T-U. Koninklijke Brill, Leiden, 2000. ISBN 9004112111. (englanniksi)
2. ↑  Taza Encyclopaedia Britannica. Viitattu 11.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Population legale des regions, provinces, prefectures, municipalites, arrondissements et communes du royaume (xlsx) *Recensement Général de la Population et de l’Habitat*. Haut-Commissariat au Plan du Maroc. Viitattu 12.5.2020. (ranskaksi) (arabiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taza** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo saaresta. Sirrit ovat myös lintuja.*
Sirri

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HormozgānIran |
| Vesialue | 
Persianlahti |
| Pinta-ala | 
17,3 km² |

Väestö| Kieli | 
arabia |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sirri** on Iranille kuuluva saari Persianlahdella, Yhdistyneiden arabiemiraattien länsipuolella. Saarella tai sen lähistössä on useita öljy- tai kaasukenttiä.

Saaren pinta-ala on 17,3 neliökilometriä. Saarella avattiin vuonna 2013 Persianlahden suurin nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitos ja Iran pyrkii kasvattamaan saareen Irakin sodan jälkeen vuonna 1985 avattua vientiterminaalia (vientisatama). Saarelta johtaa Iranin mantereenpuoleiseen osaan ja Arabiemiirikuntiin yhteensä 900 kilometriä pitkä putkisto. Iranilla on maailman neljänneksi suurin todennettu öljyvaranto (kun liuskekaasua ei lueta mukaan) ja maailman toiseksi suurin maakaasuvarannoista.

Saarella on lentokenttä (ICAO: OIBS).

Saarelle sijoitettiin ilmapuolustukseksi Iranin Yhdysvalloilta hankkimia MIM-23 Hawk-ilmatorjuntaohjuksia. Iran sijoitti 1990-luvulla saarelle myös kiinalaisia HY-2 Silkworm -merimaaliohjuksia. Muutenkin Iran vahvisti Irakin sodan jälkeen rannikkopuolustustaan 1990-luvulla. Venäjältä hankittiin kaksi kilo-luokan dieselkäyttöistä sukellusvenettä sekä Kiinalta kymmenen C802-merimaaliohjuksin varustettua ohjusvenettä.

Sirrin lähisaarista Abu Musasta ja Tunbista on Arabiemiirikunnat kiistellyt Iranin kanssa. Näiden Persianlahden saarten avulla voi periaatteessa sulkea Persianlahden Hormuzinsalmen länsipuolista meriliikennettä, mikäli laivaliikennettä uhataan merimaaliohjuksilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Official: Siri Island in Persian Gulf to Turn into Gas Export Hub  3.9.2013. tasnimnews.com. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  The Iraq War countrystudies.us. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Sirri, Iran. Sirri Island Airport allmetsat.com. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)
4. ↑  Sirri Island globalsecurity.org. Viitattu 23.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sirri** Wikimedia Commonsissa

* NASAn satelliittikuva Sirristä (englanniksi)
* Iran Installs Persian Gulf Largest NGL Plant in Siri Island (englanniksi) (nioc.ir)
**Pekka Fredrik Lappalainen** (1. tammikuuta 1880 Leppävirta – 24. helmikuuta 1913 Kivijärvi) oli suomalainen luterilainen pappi.

Leppänen valmistui ylioppilaaksi 1902. Hän opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi 10.6.1909. Hänet määrättiin Kivijärven kirkkoherran apulaiseksi ja hän toimi merimiespappina Antwerpenissä sekä Kivijärven seurakunnan vt. kirkkoherra, kirkkoherran viran armovuoden saarnaaja vuodesta 1912.

Yksi hänen muokkaamansa, tuntemattoman tekijän virsi "Herra Jeesus verellänsä" on Siionin laulut -kirjassa virsi 246. Sama virsi on myös Norjan kirkon virsikirjassa, virsi 201, norjaksi "Herren Jesus har med blodet" kveeniksi "Herra Jeesus verellänsä".

Lähteet
-------

1. ↑  Lappalainen, Pekka Fredrik (1880-1913) *kansallisbiografia.fi*. Viitattu 1.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tuhkarokkovirus** on morbilliviruksiin kuuluva yksijuosteinen RNA-virus, joka aiheuttaa tuhkarokkoa. Tuhkarokkovirus infektoi vain ihmisiä. Tuhkarokkovirus on erittäin herkästi ilmateitse tarttuva, ja vain immuniteetti virusta vastaan suojaa infektiolta.  Virus voi infektoida hyvin suuren määrän ihmisiä lyhyessä ajassa.

Viruksen rakenne ja genomi
--------------------------

Tuhkarokkovirus on vaipallinen virus, eli sitä ympäröi isäntäsolusta peräisin oleva lipidikaksoiskalvo. Viruksella on pinnallaan F- ja H- pintaproteiineja, joita käytetään isäntäsoluun tunkeutumiseen. Tuhkarokkoviruksella on yksijuosteinen negatiivinen RNA-genomi, joka sisältää yhteensä kuusi erilaista geeniä.

Infektio
--------

Virus käyttää solun infektoimiseen kahdenlaisia reseptoreja. Viruksen primäärinen reseptori on SLAM-reseptori, jota ekspressoidaan erilaisten immuunisolujen pinnalla. Viruksen sekundäärinen reseptori on nektiini-4, jota ekspressoidaan epiteelisolujen pinnalla. Virus infektoi ensin hengityselimistön dendriittisoluja ja makrofageja. Virus leviää makrofagien ja dendriittisolujen avulla imusolmukkeiden kautta muualle elimistöön. Tämän jälkeen se infektoi epiteelisolujen nektiini-4-reseptoreja. Lisäksi virus voi infektoida hermosoluja, mutta reseptori, jota virus käyttää hermosolujen infektoimiseen, on tuntematon. Viruksen aiheuttama hermostotulehdus voi johtaa kuolemaan.

Virus käyttää H- ja F-pintaproteiineja soluun tunkeutumiseen. H-proteiini sitoutuu isäntäsolun reseptoreihin ja F-proteiini indusoi lipidimembraanien fuusiota. Virus vapauttaa RNA-genominsa soluun, josta virionin sisältämä polymeraasi syntetisoi positiivisen RNA-juosteen, josta muodostuu uusi negatiivinen RNA-juoste. Tätä sykliä toistetaan useita kertoja, kunnes isäntäsolussa on useita kopioita viruksen RNA-genomista ja isäntäsolun ribosomit alkavat tuottaa viruksen proteiineja.

Vaikutukset immuunipuolustukseen
--------------------------------

Tuhkarokkovirusinfektio vaimentaa immuunipuolustuksen toimintaa inhiboimalla interferonien tuotantoa. Lisäksi se aiheuttaa leukopeniaa eli valkosolujen vähäistä määrää elimistössä. Täten tuhkarokkovirus altistaa potilaan muille infektioille, esimerkiksi bakteerien aiheuttamalle keuhkokuumeelle.

Rokote
------

Tuhkarokkovirukseen on olemassa tehokas MPR-rokote, joka on vähentänyt viruksen aiheuttamaa kuolleisuutta ja esiintyvyyttä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Paul A. Rota, William J. Moss, Makoto Takeda, Rik L. de Swart, Kimberly M. Thompson, James L. Goodson: Measles.  *Nature Reviews Disease Primers*, 14.7.2016, nro 1, s. 1–16. doi:10.1038/nrdp.2016.49. ISSN 2056-676X. Artikkelin verkkoversio.  en
2. ↑  Yanliang Jiang, Yali Qin, Mingzhou Chen: Host–Pathogen Interactions in Measles Virus Replication and Anti-Viral Immunity.  *Viruses*, 16.11.2016, nro 11. PubMed:27854326. doi:10.3390/v8110308. ISSN 1999-4915. Artikkelin verkkoversio.
Suomen asema ja Leninin patsas.
**Leninin patsas** (ven. па́мятник Ле́нину, *pamjatnik Leninu*) on V. I. Leninin muistomerkki Pietarin Leninin aukiolla Suomen aseman edessä.

Kuvanveistäjä Sergei Jevsejevin sekä arkkitehtien Vladimir Štšukon ja Vladimir Hellfreichin suunnittelema muistomerkki paljastettiin lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä vuonna 1926. Se esittää huhtikuussa 1917 ulkomailta palannutta Leniniä, joka puhuu Suomen aseman luona "Pääoman viholliseksi" nimetyn panssariauton päältä. Neuvostoaikaisen tulkinnan mukaan patsaalle antaa emotionaalisuutta Leninille ominainen "tarmokas kädenliike, joka ilmaisee samalla sekä uskoa voittoon että taistelukutsua". Sen kerrottiin olleen maan ensimmäinen vallankumousjohtajalle pystytetty muistomerkki.

Pronssista valettu patsas on 4,3 metriä korkea. Graniittijalustoineen muistomerkin korkeus on 10,7 metriä. Panssariauton jäähdyttimeen on valettu teksti "...ja eläköön koko maailman sosialistinen vallankumous! 17. huhtikuuta 1917".

Alun perin muistomerkki seisoi vanhan aseman julkisivun edessä sijainneella pienellä aukiolla. Myöhemmin se siirrettiin uuden asemarakennuksen ja Nevan väliin toisen maailmansodan jälkeen raivatulle uudelle Leninin aukiolle.

Tuntemattomiksi jääneet vandaalit räjäyttivät huhtikuussa 2009 patsaan takaosaan kiinnitetyn pommin, joka teki siihen noin metrin levyisen aukon. Korjattu patsas palautettiin jalustalleen vuoden kuluttua. Muistomerkki kuuluu Venäjän federaation suojelukohteisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 5.1.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Dorošinskaja, J. & Krutšina-Bogdanov, V.: *Leningrad ja sen esikaupungit: matkaopas*, s. 110. Moskova: Progress, 1980.
3. ↑  *Leningrad: rakennushistoriallisia muistomerkkejä, taidemuseoita, esikaupunkien palatseja ja puistoja: opaskirja*, s. 199. Leningrad: Aurora, 1985.
4. ↑  Vesti.ru: "Lenin na bronevike" vernulsja k Finljandskomu vokzalu *vesti.ru*. Viitattu 5.1.2012. (venäjäksi)
Ernest d’Hervilly.
**Ernest Marie d’Hervilly** (26. toukokuuta 1839 Batignolles-Monceau, Seine – 18. marraskuuta 1911 Champigny-sur-Marne) oli ranskalainen kirjailija.

Rautatieinsinöörinä työskennellyt d’Hervilly kirjoitti huvinäytelmiä, historiallisia ja seikkailuromaaneja, tapainkuvauksia ja lastenkirjoja. Hänen kertomuksensa *Historiantakaisen pojan seikkailut* (*Aventures d’un petit garçon préhistorique en France*, 1888) käännettiin venäjäksi ja julkaistiin neuvostoaikaan lapsille muokattuna.

Suomennettu teos
----------------

* *Historiantakaisen pojan seikkailut*. Kuudennesta venäjänkielisestä painoksesta suomentanut Lea Helo. Petroskoi: Kirja, 1935.

Lähteet
-------

1. ↑  Ernest d’Hervilly – o pisatele *livelib.ru*. Viitattu 28.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mihail Varnakov** (s. 25. kesäkuuta 1957 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän toimi myöhemmin parikymmentä vuotta valmentajana. Pelaajana hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa maailmanmestaruuden Moskovassa 1986 sekä saavutti MM-hopeaa Wienissä 1987 ja MM-pronssia Prahassa 1985. Hän pelasi Kanada-cupissa vuonna 1984 sekä NHL:n tähdistöjoukkuetta vastaan Challenge Cupissa vuonna 1979 ja Rendez-vous ’87 -otteluissa vuonna 1987.

Varnakov edusti seuratasolla suurimman osan urastaan Torpedo Gorkia, joka 1990-luvulla muutti nimensä Torpedo Nižni Novgorodiksi. Kaudella 1977–1978 hän edusti myös TsSKA Moskovaa ja voitti Neuvostoliiton mestaruuden. Uransa lopulla hän pelasi vielä Itävallassa ja Saksassa.

Varnakov on toiminut Venäjän päävalmentajana pääsarjassa Torpedo Nižni Novgorodissa ja Amur Habarovskissa sekä toisella sarjatasolla HK Sarovissa. Apuvalmentajana hän on ollut muun muassa Dinamo Moskovassa ja Ak Bars Kazanissa. Kausina 2012–2014 hän valmensi Venäjän alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikhail Varnakov *Eliteprospects*. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)
**Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan** liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen. Norsunluurannikko itsenäistyi Ranskasta vuonna 1960. Maa on saanut nimensä entisen siirtomaakauden tärkeän vientituotteen mukaan. Maan kymmenet eri heimot puhuvat toisistaan eriytyneitä kieliä, joita ymmärretään usein vain heimon asuinalueella. Pääkansoja on viisi: akan, kru, mande, senufo ja laguuni. Norsunluurannikon ympäristöpolitiikkaan sisältyy rikkaan eliöstön ja sademetsien suojelu, plantaasien hallinta ja hollantilaisen öljy-yhtiön myrkkyskandaali vuonna 2006.

Ympäristö
---------

Maa jakautuu 500 km pitkään rannikkoon ja sen alankoon, sisämaan ylänköön ja vuoristoon. Rannikolla on kookosplantaaseja, etelässä trooppista sademetsää ja muualla savanneja. Metsiä on otettu muuhun käyttöön. Plantaasit ovat korvanneet rannikon alkuperäistä trooppista sademetsää. Osa jalopuista on ryöstöhakattu.

Eliöstö
-------

Norsunluurannikolla on runsaslajinen eliöstö. Sademetsissä on runsaasti simpansseja ja marakatteja, savannilla paviaaneja ja leopardeja ja vesissä virtahepoja ja krokotiileja. Luonnonsuojelualueisiin sisältyy Bounan kansallispuisto (Park National de Bouna) Abidjan pohjoispuolella, Foret de Tain, sisämaassa Maraoun kansallispuisto ja Tain kansallispuisto.

Kansainväliset sopimukset
-------------------------

Afrikan norsunluun kaikki kaupallinen kauppa on kielletty CITES -sopimuksessa vuonna 1992 (CITES: Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna).

Ympäristöjupakat
----------------

Vuonna 2006 hollantilainen öljy-yhtiö Trafigura vei säiliöaluksella Abidjaniin tonneittain myrkkyä, joka vietiin 15 kaatopaikalle. Lähes satatuhatta ihmistä sairastui hengitysvaikeuksiin, pahoinvointiin ja ripuliin ja ainakin 15 kuoli. YK-raportin 9/2009 mukaan kuolemat liittyivät myrkkyihin. Yhtiö kiistää. Trafigura maksoi 152 milj. € valtiolle rannikon puhdistamiseksi. Sairastumisista Trafigura siirtää vastuun alihankkijalle. Brittiasianajotoimisto Leigh Day ajoi asukkaiden oikeutta asiassa. Sen mukaan syyskuussa 2009 30 000 ihmistä sai 1050 euron korvauksen jätevesihaitoista. Greenpeace raportoi toimineensa ympäristökatastrofin aiheuttaneen varustamon asettamisessa vastuuseen Norsunluurannikon ympäristökatastrofissa vuonna 2006.

Katso myös
----------

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. ↑  European Environmental Agency, Europe’s Environment, The Dobris Assessment, 1995, s. 240
2. ↑  Norsunluurannikon asukkaat saavat öljy-yhtiöltä korvauksia, satatuhatta ihmistä sairastui vuonna 2006 myrkkypäästön takia, Helsingin sanomat 21.9.2009 B2
3. ↑  Historiallisia voittoja, Greenpeace
**The Football Factory** on Nick Loven ohjaama ja käsikirjoittama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 2004. Se kertoo nuoren Chelsea FC -joukkuetta kannattavan jalkapallofanin, Tommy Johnsonin, elämästä. Elokuva on kuvattu käsivaraisella kameralla dokumenttielokuvan tyyliin.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvan päähenkilö Tommy Johnson (Danny Dyer), kannattaa lontoolaista jalkapalloseuraa Chelsea FC:tä ja hänen elämänsä on keskittynyt oluen, huumeiden ja väkivallan ympärille. Hän kiertää kavereidensa kanssa Chelsea vierasotteluissa tarkoituksenaan hakata vastustajan kannattajat. Jalkapallostadioneille heitä ei lasketa sisään. Hänen mukanaan otteluissa kiertää Billy Bright (Frank Harper) joka on katkera, äärioikeistolainen fasisti, Zeberdee (Roland Manookian) ja Bill Farrell (Dudley Sutton) 70-vuotias sotaveteraani.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *The Football Factory* tyytyy vain kuvaamaan fanaattisen fanijoukon älyttömiä toimia, joita niitäkään ei edes motivoida kunnolla. Syitä äijien rötöstelylle vain raapaistaan pinnalta, niitä selitellään niin yksitoikkoisella arjella kuin miessukupuolen pitkillä perinteillä sotineen. "*Football Factoryn* kaikkein arveluttavin ja vastenmielisin piirre on se, että elokuvan tyylilajiksi on valittu eräänlainen musta komediallisuus, jossa huumori, huumeet ja väkivalta sovitetaan sujuvaksi viihteeksi, mukavaksi mekkaloinniksi ja kunnon show-meiningiksi."

Pääroolit
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Danny Dyer  | … |  Tommy Johnson
  |
|   Frank Harper  | … |  Billy Bright
  |
|  Tamer Hassan  | … |  Jack
  |
|  Roland Manookian  | … |  Zeberdee
  |
|  Neil Maskell  | … |  Rod
  |
|  Dudley Sutton  | … |  Bill Farrell
  |
|  Jamie Foreman  | … |  taksikuski
  |
|  Kara Tointon  | … |  Tameka
  |
|  Sophie Linfield  | … |  Tamara
  |
|  Christopher Ravenscroft  | … |  Tamaran isä
  |

Lähde:

Lähteet
-------

* *Football Factory* AllMoviessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Alex: The Football Factory (Review) *Movie Buzzers*.  13.10.2009. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Valotie, Päivi: Football Factory *Turun Sanomat*.  18.10.2004.  Arkistoitu 22.4.2019. Viitattu 22.4.2019.
3. ↑  The Football Factory *Filmbankmedia*. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  *Football Factory* Elonetissä. Viitattu 4.5.2021.
5. ↑  The Football Factory (2004) *British Film Institute – BFI*. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elley, Derek: The Football Factory *Variety*.  13.5.2004. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)
* Stanners, David: The Football Factory *Eye For Film*.  14.5.2004. Viitattu 4.5.2021. (englanniksi)
Neft Daşların paalurakennelmia.
**Neft Daşları** (ven. Нефтяные Камни, *Neftjanyje Kamni*, "Maaöljykivet") on Kaspianmeressä Azerbaidžanissa sijaitseva maailman ensimmäinen öljynporauslautta. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1947 ja öljynporaus vuonna 1949. Kyseessä oli neuvostoliittolaisten kunnianhimoinen idea, jonka avulla saataisiin Kaspianmeren vedenalaiset öljyvarat käyttöön. Öljyntuotannolla oli jo pitkät perinteet läheisellä Azerbaidžanin maaperällä Bakun alueella. Neft Daşları valmistui vuonna 1952 42 kilometrin päähän rannikosta Apšeronin niemimaan edustalle, 110 km:n päähän Bakusta. Se on yhä toiminnassa ja se on maailman suurin öljynporausalusta.

Neft Daşları on ainutlaatuinen öljynporausalusta, sillä se on itse asiassa toimiva 5 000 asukkaan kaupunki (kaupunkimainen taajama), joka on rakennettu täyttömaasta rakennetuille saarille. Suurin osa asukkaista on vuorotyötä tekeviä työntekijöitä. Vuoroviikoin ollaan töissä lautalla ja maissa vapaalla. Kaupunkiin rakennettiin asuntojen ja asuntoloiden lisäksi muun muassa sähkövoimalaitos, sairaala, kauppoja, kulttuurikeskus, koulu ja puisto. Keinotekoisia saaria yhdistää yli 200 km pilareiden varaan rakennettuja teitä.

Nykyään Neft Daşların rakennelmat ovat huonossa kunnossa ja osa siitä on vajonnut veden pinnan alapuolelle. Silti Neft Daşları on yhä merkittävin Azerbaidžanin öljyntuotantoalue.*lähde?*

Populaarikulttuurissa
---------------------

* Neft Daşları esiintyy James Bond -elokuvassa *Kun maailma ei riitä* (1999).

Lähteet
-------

1. ↑  Oil Rocks *googlesightseeing.com*. Viitattu 26 December 2010.
2. ↑  Agent 007 Movie Scenes Shot in Baku Azerbaijan International Magazine. Viitattu 26 December 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Baku and oil. The Soviet period. Window to Baku -sivusto.
* Oil Rocks (Neft Dashlari, Neftyanyye Kamni) www.travel-images.com
* The Rock of Ages TravelAndLeisure.com.