recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**YleQ** (joskus myös **YleKuu**) oli pääkaupunkiseudulla perinteisessä analogisessa verkossa ja digitaalisesti koko valtakunnassa kuulunut Yleisradion radiokanava. Aikaisemmin taajuudella oli kuultavissa Radio Aino, mutta tämä lakkautettiin vuoden 2003 alussa Yleisradion radiouudistuksen myötä. Lopettamiseen oli todennäköisenä syynä digiradiovastaanotinten huono menekki*lähde?*. 

YleQ uudistui ensimmäisen vuotensa jälkeen keväällä 2004 muuttamalla merkittävästi musiikillista profiiliaan. Kanavan viimeisimpiä erityispiirteitä olivat toimitetun radiopuheen ja laajan musiikkitarjonnan ohjelmaradio, jolle tunnusomaista oli kiireettömyys ja keskittyneisyys. Tarjonnassa korostui populaarimusiikki ja -kulttuuri.

Yleisradio ilmoitti 6. kesäkuuta 2006 lopettavansa YleQ-kanavan. Lähetys loppui keskiyöllä 17.–18.9.2006. Kanavan ohjelmia siirtyi YleX-, YLE Radio Suomi ja YLE Radio 1 -kanaville. YleQ:n tilalle perustettiin puheradiokanava Yle Radio Peili (nykyisin Yle Puhe).

Toimittajia
-----------

Tuomas Enbuske, Marko Gustafsson, Tero Liete, Susanna Korhonen, Kai Ulmanen, Olga K, Norppa, Laura Airaksinen, Eve Mantu, Jake Nyman, Ivan Puopolo (Thank God It's Puopolo), Markus Turunen, Pekka Vitikka ja Jani Juntunen.

Muu henkilökunta
----------------

* Tero Halonen, tekninen tuottaja
* Heikki Hilamaa, musiikkipäällikkö
* Markus Hippi, tuottaja (viikonloppu)
* Tommy Huovinen, tuottaja (Aamu Kuussa)
* Anna Juutilainen, tiedottaja
* Olli Kangassalo, elokuvatoimittaja
* Juhani Kansi, tuottaja (Popstudio)
* Ritva Kaukoranta, assistentti
* Jani Kortti, music editor
* Esa Kuloniemi, bluestoimittaja
* Pekka Laine, tuottaja (Musiikin erikoisohjelmat)
* Pia Ljungman, tiedottaja, markkinointi
* Elina Majakari, ohjelmapäällikkö
* Raimo Mäkelä, internet-toimittaja
* Minna Peltomäki, ohjelmajohtaja
* Marce Rendic, juontaja-toimittaja
* Seppo Rokka, internet-tuottaja
* Pasi Räihä, sound designer
* Mira Selander, tuottaja (Päivä Kuussa)
* Pekka Toikka, tuottaja (Tuomas Enbuske, Eve Mantu, Olga K)
* Mika Niva, elokuvatoimittaja
* Pertti Ylikojola, tuottaja (Miten minusta tuli minä, Peltirumpu, Kino Kangassalo, Passikuva)

Aiheesta muualla
----------------

* YleQ-sivusto siirrettynä Ylen Vinttiin (Arkistoitu – Internet Archive)
* HS:n uutinen YleQ:n hiljenemisestä[vanhentunut linkki]
Emma Darwin. George Richmondin vesivärimaalaus vuodelta 1840.
**Emma Darwin** (o.s. Wedgwood, 2. toukokuuta 1808 – 7. lokakuuta 1896) oli Charles Darwinin serkku ja vaimo. He saivat yhdessä kymmenen lasta.

Hän syntyi perheen kartanossa Maer Hallissa varakkaaseen sukuun. Hänen isoisänsä isän puolelta oli posliinitehtailija Josiah Wedgwood. Lapsena hän asui jonkin aikaa Pariisissa, jossa Frédéric Chopin opetti hänelle pianonsoittoa. Emma perheineen auttoi Charles Darwinia saamaan isänsä luvan matkustaa *HMS Beaglella*. Kun Charles palasi matkaltaan hän kosi Emmaa, ja 11. marraskuuta 1838 pari kihlautui. Häitä vietettiin 29. tammikuuta 1839. Emma Darwin auttoi miestään tämän lukuisten sairastelujen aikana, mikä omalta osaltaan auttoi Charlesia tämän tieteellisissä saavutuksissa. Emma soitti usein miehelleen pianoa, ja Charles Darwin käsitteleekin *Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta* -teoksessa monen sivun verran musikaalisen lahjakkuuden kehittymistä seksuaalivalinnan kautta. Suurin kiistanaihe Charlesin ja Emman avioliitossa oli ristiriita Emman syvän uskonnollisuuden ja Charlesin agnostisuuden välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Emma Darwin *findagrave.com*. Viitattu 22.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Emma Darwinin päiväkirjat (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Emma Darwin
Gilakin puhuma-alue.
**Gilakin kieli** (gilakiksi *giläkī*) on Iranissa Kaspianmeren etelärannalla sijaitsevassa Gīlānin provinssissa asuvien gilakien puhuma iranilainen kieli. Vuonna 1998 sen puhujia arvioitiin olevan 2,7 miljoonaa henkeä.

Gilaki kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Se toimii etupäässä yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Gilakiksi on julkaistu kaunokirjallisuutta sekä ajoittain myös sanoma- ja aikakauslehteä, mutta varsinaista kirjakieltä sille ei ole kehittynyt. Julkaisuissa on käytetty arabialais-persialaista kirjaimistoa. Suurin osa gilakeista osaa myös persiaa. Kielessä on runsaasti arabialaisia ja persialaisia lainasanoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 95. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. II. Severo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 113. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-099-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Gilaki Encyclopaedia Iranicassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Iranilaiset kielet

* avesta
* belutši
* dari
* gilaki
* kurdi
* luri
* mazandarani
* osseetti
* paštu
* persia
* tadžikki
* tališi
* tati
Nordre Isfjordenin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HuippuvuoretNorja |
| Lähin kaupunki | 
Longyearbyen |
| Pinta-ala | 
2 050 km2 (maa)904 km2 (meri) |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2003 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Nordre Isfjordenin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Huippuvuorten pohjoisosassa. Siihen kuuluu suurin osa Isfjordenin vuonon pohjoisrannasta. Puisto on perustettu vuonna 2003. Sen maa-alueiden pinta-ala on 2 050 km2 ja merialueiden 904 km2.

Puiston alueella on kulttuuriperintöä eri elinkeinojen harjoittamisesta Huippuvuorten historian kaikilta kausilta. Siellä on entinen hiilikaivos ja kalkkilouhos, valaanrasvan keittämiseen käytettyjä rakenteita ja jälkiä ansapyynnistä.

Puistoon kuuluu useita laajoja hiekkarantoja. Lukuisat myrskylinnut pesivät Ekmanfjordenin ja Dicksonfjordenin vuorenrinteillä. Kosteikkoalueilla on jopa metrien paksuinen turvekerros, mikä on harvinaista Huippuvuorilla. Siellä kasvaa momenlaisia suokasveja, kuten äärimmäisen harvinainen wilanderinleinikki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Protected Areas in Svalbard *Visit Svalbard*. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)

NorjaNorjan kansallispuistot

* Blåfjella–Skjækerfjella
* Breheimen
* Børgefjell
* Dovre
* Dovrefjell–Sunndalsfjella
* Femundsmarka
* Folgefonna
* Forlandet
* Forollhogna
* Fulufjellet
* Færder
* Gutulia
* Hallingskarvet
* Hardangervidda
* Indre Wijdefjorden
* Jomfruland
* Jostedalsbreen
* Jotunheimen
* Junkerdal
* Làhku
* Langsua
* Lierne
* Lofotodden
* Lomsdal–Visten
* Møysalen
* Nordenskiöld Land
* Nordre Isfjorden
* Nordvest-Spitsbergen
* Raet
* Rago
* Reinheimen
* Reisa
* Rohkunborri
* Rondane
* Saltfjellet–Svartisen
* Sassen–Bünsow Land
* Seiland
* Sjunkhatten
* Skarvan og Roltdalen
* Stabbursdalen
* Sør-Spitsbergen
* Varangerhalvøya
* Ytre Hvaler
* Øvre Anárjohka
* Øvre Dividal
* Øvre Pasvik
* Ånderdalen
Forlandetin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HuippuvuoretNorja |
| Pinta-ala | 
616 km2 (maa)4 018 km2 (merialue) |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Forlandet nasjonalparkView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
Kansallispuisto, saariryhmäView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1973 |
| Luokitus | 
Ramsar-alueView and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Forlandetin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Huippuvuorilla. Siihen kuuluu saari nimeltä Prinssi Kaarlen etumaa (norjaksi *Prins Karls Forland*) ja sitä ympäröivät merialueet. Puisto on perustettu vuonna 1973. Sen maa-alueiden pinta-ala on 616 km2 ja merialueiden 4 018 km2. Kasvillisuustyypiltään puisto on tundraa.

Saaren länsirannikolla on rannikkotasanko, mutta itärannalla jäätiköt ulottuvat paikoin rantaviivalle asti. Siellä elää maailman pohjoisin kirjohylkeiden populaatio. Se on myös monien lintulajien pesäpaikka, ja länsiranta on tärkeä lintujen talvehtimisalue.

Kansallispuiston lintulajeista valkoposkihanhi ja pohjankiisla ovat avainlajeja. Pohjoispään Fuglehukenin luodoilla elää 40 000 pohjankiislaa.

Saarelta löytyi rautamalmia 1900-luvun alussa, ja niinpä Norja liitti sen alueisiinsa jo varhain. Siellä on jäänteitä myös valaanpyynnistä ja ansametsästyksestä. Nykyisin useimmat isot alukset kulkevat saaren länsipuolelta – itäpuolella oleva Forlandetinsalmi on matalimmillaan vain neljä metriä syvä. Paikalliset matkailuyrittäjät pääsevät maihin muutamassa kohdassa, ja kansallispuistossa järjestetään opastettuja kävelyretkiä.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Protected Areas in Svalbard *Visit Svalbard*. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Important Bird Area factsheet: Forlandet National Park *BirdLife International*. Viitattu 21.3.2024.

NorjaNorjan kansallispuistot

* Blåfjella–Skjækerfjella
* Breheimen
* Børgefjell
* Dovre
* Dovrefjell–Sunndalsfjella
* Femundsmarka
* Folgefonna
* Forlandet
* Forollhogna
* Fulufjellet
* Færder
* Gutulia
* Hallingskarvet
* Hardangervidda
* Indre Wijdefjorden
* Jomfruland
* Jostedalsbreen
* Jotunheimen
* Junkerdal
* Làhku
* Langsua
* Lierne
* Lofotodden
* Lomsdal–Visten
* Møysalen
* Nordenskiöld Land
* Nordre Isfjorden
* Nordvest-Spitsbergen
* Raet
* Rago
* Reinheimen
* Reisa
* Rohkunborri
* Rondane
* Saltfjellet–Svartisen
* Sassen–Bünsow Land
* Seiland
* Sjunkhatten
* Skarvan og Roltdalen
* Stabbursdalen
* Sør-Spitsbergen
* Varangerhalvøya
* Ytre Hvaler
* Øvre Anárjohka
* Øvre Dividal
* Øvre Pasvik
* Ånderdalen
**Norrbottenin rykmentti** (ruots. *Norrbottens regemente, I 19*) vastaa sotayksiköiden tuottamisesta Norrbotten-prikaatille. Se on erikoistunut talvitaisteluihin. Rykmentti kehittää Ruotsin puolustusvoimien taistelukykyä subarktisessa ympäristössä. Rykmentti sijaitsee Bodenissa, Arvidsjaurissa, Kiirunassa, Kalixissa, Tåmessa, Härnösandissa ja Östersundissa. Rykmentissä on henkilökuntaa noin 750.

Ruotsin asevoimien talviyksikön järjestämä koulutus on ollut kansainvälisesti kysyttyä eri maissa. Yksikkö järjestää kursseja riskienhallinnasta, taistelusta, sukeltamisesta, toimimisesta vuoristossa ja lumivyöryvaaran alla. Norrbottenin panssaripataljoona kouluttaa liikkuvia ja tulivoimaisia taisteluyksiköitä, joiden kalusto koostuu Stridsvagn 122 -panssarivaunuista ja Stridsfordon 90 -vaunuista. 

Ruotsin Yhdysvaltojen kanssa joulukuussa 2023 solmimassa DCA-sopimuksessa on sovittu, että Ruotsi luovuttaa tarvittaessa Bodenin rykmentin ja harjoitusalueen Yhdysvaltojen käyttöön.

Varuskunnan päivä 2017, johon myös Norrbottenin rykmentti osallistui.

Lähteet
-------

1. ↑  Försvarsmakten: Om Norrbottens regemente *Försvarsmakten*. Viitattu 30.3.2024. (ruotsiksi)
2. ↑  Försvarsmakten: Försvarsmaktens vinterenhet *Försvarsmakten*. Viitattu 30.3.2024. (ruotsiksi)
3. ↑  Avtal om försvarssamarbete mellan Konungariket Sveriges regering och Amerikas förenta staters regering  6.12.2023. Ruotsin hallitus. Viitattu 28.3.2024.

Lue lisää
---------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Norrbottenin rykmentti**.
Norrbottenin rykmentin I 19 verkkosivut (ruotsiksi)
**Old Crow Medicine Show** on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen folk- ja country-yhtye. Yhtye on julkaissut kymmenen studioalbumia ja neljä livealbumia. Alkuperäisjäsenistä jäljellä on enää laulaja Ketch Secor, joka soittaa myös viulua, huuliharppua, banjoa, kitaraa ja sikarilaatikkokitaraa. Legendaarinen bluegrass- ja countrymuusikko Doc Watson oli nostamassa yhtyettä pinnalle, kun vuonna 2000 hänen tytär oli törmännyt sattumalta yhtyeen katuesitykseen Pohjois-Carolinassa. Yhtye oli valikoinut soittopaikaksi saman paikan, mistä Doc Watson oli noussut pinnalle 1950-luvulla. Tytär haki sokean isänsä kuuntelemaan yhtyettä. Esityksen jälkeen Doc Watson kutsui yhtyeen jokavuotiselle *MerleFest -*festivaalille. Festivaali on nimetty Doc Watsonin edesmenneen *Merle* -pojan mukaan. Old Crow Medicine Show yhtyeen tunnetuin kappale on *Wagon Wheel.* Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.

Albumit
-------

#### Studioalbumit

* 1998 *Trans:mission*
* 2000 *Greetings From Wawa*
* 2004 *O.C.M.S.*
* 2006 *Big Iron World*
* 2008 *Tennessee Pusher*
* 2012 *Carry Me Back*
* 2014 *Remedy*
* 2018 *Volunteer*
* 2022 *Paint This Town*
* 2023 *Jubilee*

#### Livealbumit

* 2001 *Eutaw*
* 2003 *Live*
* 2017 *50 Years of Blonde on Blonde*
* 2019 *Live At The Ryman*
**Tikkurilan ortodoksinen kirkko**, tai *Tikkurilan kirkko*, viralliselta nimeltään **Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko** on Vantaan Tikkurilan suuralueen Viertolan kaupungiosassa sijaitseva, vuonna 1997 käyttöön otettu ortodoksinen kirkko. 
Rakennus toimii ortodoksisen kirkon Helsingin hiippakunnan, Helsingin ortodoksisen seurakunnan Vantaan alueen pyhäkkönä.

Toimintakeskuksen aika 1986–1997
--------------------------------

Helsingin ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1986 hankkinut Vantaan Tikkurilasta 240 m²:n omakotitalon. Tämän talon käyttötarkoitus muutettiin ja rakennus remontoitiin kristilliseksi toimintakeskukseksi kappeleineen (kappeli pyhän Arseni Konevitsalaisen muistolle).. Toimintakeskus oli käytössä kymmenisen vuotta Tikkurilan ortodoksisen kirkon käyttöönottoon saakka.

Uusi kirkko 1997
----------------

Vuonna 1990 seurakunta osti kirkkotontin Tikkurilan Valkoisenlähteentien ja Talvikkitien risteyksen vierestä. Kirkon suunnittelemiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kaivatunlaisia suunnitelmia ei kuitenkaan löytynyt, joten uusi kirkko päätettiin toteuttaa alun perin Tapiolan ortodoksiselle kirkolle tehtyjen, rakennusarkkitehti Arvo Sorsan piirustusten pohjalta.  Rakennustyötä johti Jari Salonen, Inari Salosen isä. 

Helsingin hiippakunnan piispa,  metropoliitta Leo vihki uuden ortodoksisen kirkkorakennuksen 7.9.1997 Kristuksen taivaaseen astumisen muistolle. Aiempi toimintakeskus kappeleineen myytiin. Uuden kirkon rakennustyöt valmistuivat lopullisesti kesäkuussa 1998. 

Tikkurilan ortodoksisen kirkon ikonostaasin ja seinien koristemaalaukset ovat Juri Mitroshinin ja ikosnostaasin puuveistokset Grigory Likhterin tekemiä. Vuonna 2001 kirkkoon saatiin myös Alexander Wikströmin lasimaalauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tikkurilan kirkko Helsingin ortodoksinen seutakunta, hos.fi. Viitattu 17.12.2020.
2. ↑  kartta.vantaa.fi (Haku hakusanalla *Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet* ja *Kaupunginosat*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 28.5.2016.
3. ↑  Ortodoksinen kirkko (Luterilaisen kirkon julkaisun artikkeli Vantaan ortodoksisesta kirkosta)  11.02.2004. Vantaan Lauri.  Arkistoitu 25.8.2005. Viitattu 9.5.2010. (suomeksi)
4. ↑  Kirkot ja pyhäköt Helsingin ortodoksinen seutakunta, hos.fi. Viitattu 17.12.2020.
5. 1 2 3 4  Piiroinen P. (toim.): "Luku Seurakunnan kiinteistötoimi ja nykyinen tilanne, kirj. S. Siitonen ja J. Sorsa", *Ortodoksisuutta eilen ja tänään*, s. 241–242. Kirjapaino uusimaa, Porvoo: Helsingin ortodoksinen seurakunta, 2002. ISBN 951-95511-6-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkkosalin 3D-panoraamanäkymiä jonkin vuoden takaa (ortodoksi.net)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vantaan kirkot ja kappelit |
| --- |
|  |
| Kirkot | 
* Hakunila
* Hämeenkylä
* Kivistö
* Korso
* Länsimäki
* Myyrmäki
* Pyhän Annan lastenkirkko
* Rekola
* Tikkurilan kirkko
* Tikkurilan ortodoksinen kirkko
* Vantaan Pyhän Laurin kirkko

 |
|  |
| Kappelit | 
* Honkanummi
* Pyhän Laurin kappeli
* Ruskeasanta
* Seutula
* Vaarala

 |
|  |
| Entiset | 
* Kaivoksela
* Tikkurilan vanha kirkko

 |

 |
George FitzGerald
**George Francis FitzGerald** (3. elokuuta 1851 – 22. helmikuuta 1901) oli irlantilainen fyysikko. Hän keksi menetelmän tuottaa radioaaltoja, mikä oli yksi "langattoman lennättimen" eli radion keksimisen välttämättömistä esiaskelista.

FitzGerald oli Trinity Collegen fysiikan professori vuodesta 1881. Säteilytutkimuksillaan hän osoitti että värähtelevä sähkövirta tuotti sähkömagneettista säteilyä. Saksalainen Heinrich Hertz vahvisti tuloksen kokeellisesti ja käytti sitä hyväkseen langattoman tiedonsiirron kehittelyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  George Francis FitzGerald Encyclopedia Britannica. Viitattu 11.5.2014.
2. ↑  Lindell, Ismo: *Sähkön pitkä historia*, s. 196–197. "FitzGerald ja Lodge". Otatieto, 2009. ISBN 978-951-672-358-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George FitzGerald** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Savannigaselli** eli **thomsoningaselli** (*Eudorcas thomsonii*) on keskikokoinen itäafrikkalainen gasellilaji, jolla on solakat raajat ja siro ruumis. Sitä tavataan suhteellisen yleisenä etenkin Tansaniassa, Keniassa ja Etelä-Sudanissa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.

Laji on saanut tieteellisen nimensä skotlantilaisen tutkimusmatkailija Joseph Thomsonin mukaan.

Savannigaselli on 80–120 senttimetriä pitkä, ja sen häntä on lisäksi 15–27 senttimetriä. Sen säkäkorkeus on 66–82 senttimetriä.

Savannigasellin turkki on ylhäältä vaaleanruskea ja alta valkoinen. Kupeella on leveä musta juova, naama on raidallinen ja silmien ympärys valkoinen. Sarvet ovat poikkiharjanteiset, takaviistossa, ja niiden kärjet taipuvat eteenpäin. Sekä uroksella että naaraalla on sarvet, mutta uroksen sarvet ovat pitemmät ja paksummat. Urokset käyttävät sarviaan taisteluissa reviiristä, jolloin ne voivat aiheuttaa toisilleen vakaviakin vammoja.

Savannigaselli syö heinää, ruohoa, pensaiden lehtiä ja siemeniä. Naaras synnyttää kahdesti vuodessa yhden vasikan. Naaras on sukukypsä yhdeksän kuukauden iässä ja uros kolmevuotiaana. Savannigaselli elää luonnossa 10 vuotta ja tarhassa 16 vuotta.

Savannigaselli vaeltaa laumoissa, joissa voi olla yli 60 yksilöä. Jotkin urokset elävät yksin omalla reviirillään. Lajin vaarana ovat etenkin kissaeläimet ja villikoirat. Kun yksi lauman jäsen havaitsee saalistajan, koko lauma alkaa lähestyä sitä yhtenä joukkona, jolloin peto ei pääse yllätyshyökkäykseen. Jos peto hyökkää, lauma säntäilee sinne tänne hämätäkseen saalistajaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  IUCN SSC Antelope Specialist Group: *Eudorcas thomsonii* *The IUCN Red List of Threatened Species*.  2018. IUCN. Viitattu 22.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Savannigaselli (thomsoningaselli) – *Gazella thomsonii* *Laji.fi*. Suomen Lajitietokeskus. Viitattu 9.11.2020.
3. 1 2 3 4 5  Morris, Pat & Beer, Amy-Jane: *Siilistä sarvikuonoon: Maailman nisäkkäitä*, s. 98–101. *Encyclopedia of Mammals*. Suomentanut Iiris Kalliola. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2004. ISBN 951-1190679.
4. ↑  Harkitseva skotti kartoitti Afrikkaa.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, nro 19/2023, s. 66-69.  Bonnier Publications International AS.
Lyijyatsidikiteitä
**Lyijyatsidi** Pb(N3)2 on nalleissa käytetty herkästi räjähtävä kiteinen aloiteräjähde.

Aine räjähtää 150 mm pudotuksesta tai 7 millijoulen staattisesta varauksesta. Lyijyatsidin räjähdysnopeus (palonopeus) on 5 180 m/s. Valkoisten kiteiden tiheys on 4,71 g/cm³. Atomipaino on 291,24 g/mol. Lyijyatsidi reagoi kuparin, sinkin ja muiden metallien sekä metalliseosten kanssa muodostaen muita, huomattavasti herkemmin räjähtäviä atsideja.

Kun lyijyatsidia säilytetään vedessä, on muistettava, ettei vesi ole bakteerista. Bakteerit tuottavat yhdisteitä, jotka reagoivat lyijyatsidin kanssa kaasua muodostaen. Lyijyatsidi on vähemmän särkevä ja herkempää iskulle, lämmölle ja muille voimille, kuin räjähdyselohopea (elohopeafulminaatti).

Lyijyatsidia käytettiin muun muassa toisen maailmansodan aikaisissa pommien ja syvyyspommien räjäyttimissä. Jos sellaisia säilytetään kauan veden alla, lyijyatsidi kiteytyy ja herkistyy muuttuen äärimmäisen räjähdysherkäksi. Tämän vuoksi mm. sotavuosina alusten mukana uponneet syvyyspommit, joiden räjäyttimissä on juuri lyijyatsidia, ovat erityisen vaarallisia raivattavia.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Lead azide (englanniksi)
**Lotte Laserstein** (28. marraskuuta 1898 – 21. tammikuuta 1993) oli saksalais-ruotsalainen taidemaalari.

Lotte Laserstein syntyi Preußisch Hollandissa, joka oli pieni kaupunki Itä-Preussissa (nykyisin Pasłęk Puolassa). Hän oli vauraan apteekkari Hugo Lasersteinin ja hänen vaimonsa Metan vanhin tytär. Heillä oli myös toinen tytär Käte (1900–1965). Hänen isänsä kuoli vuonna 1902, jolloin perhe muutti Danzigiin Metan äidin luokse. Vuonna 1912 perhe muutti Berliiniin, missä Lotte aloitti vuonna 1918 filosofian ja taidehistorian opinnot Friedrich Wilhelmin yliopistossa.

Vuosina 1920–1921 hän sai yksityisopetusta taidemaalari Leo von Königin johdolla. Vuosina 1921–1927 hän opiskeli Berliinissä Akademische Hochschule für bildende Künstessä, jossa hänen opettajansa oli Erich Wolfsfeld. Opiskeluitaan hän rahoitti väliaikaisina töinä kuvittajana ja teollisena suunnittelijana. Valmistumisen jälkeen hän osallistui 22 näyttelyyn vuoteen 1931 mennessä. Vuodesta 1933 lähtien hän ei juutalaisena saanut enää osallistua näyttelyihin.

Vuonna 1937 hän muutti Ruotsiin. Hän sai Ruotsin kansalaisuuden menemällä muodollisesti naimisiin ruotsalaisen miehen kanssa. Hän yritti auttaa äitiään ja siskoaan, jotka olivat joutuneet jäämään natsi-Saksaan. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1943 Ravensbrückin keskitysleirissä, mutta hänen siskonsa onnistui piilottelemaan natseilta ja selvisi hengissä vielä Berliinin taistelusta. Lotte jatkoi Ruotsissa maalaamista ja piti näyttelyitä 1990-luvulle saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laserstein, Lotte Biography Das Verborgene Museum. Viitattu 11.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lotte Laserstein** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Petrus Särkilahti** tai **Pietari Särkilahti** (k. 1529) oli Turun tuomiokapitulin arkkiteini, Suomen uskonpuhdistuksen edelläkävijä ja Mikael Agricolan opettaja. Särkilahden opinnot Keski-Euroopassa ajoittuvat uskonpuhdistuksen käynnistymisvaiheisiin. Särkilahti oli ensimmäinen avioliittoon mennyt suomalainen pappi.

Särkilahti opiskeli Turun katedraalikoulussa Arvid Kurjen ollessa piispana. Lokakuussa 1516 hän kirjoittautui Rostockin yliopistoon ja seuraavan vuoden keväällä Leuvenin yliopistoon, joka kuului humanismin keskuspaikkoihin. Samana vuonna Leuveniin saapui Erasmus Rotterdamilainen, joka perusti yliopistoon hepreaa, kreikkaa ja latinaa opettavan laitoksen. Seuraavana vuonna Erasmus julkaisi kirjan *Avioliiton ylistys*, joka kuului Agricolankin kirjastoon. Särkilahden opinnoista ja oleskeluajasta Louvainissa ei ole tietoja. On epäilty, että hän olisi seurannut opetusta myös Wittenbergissä, mutta tästä ei ole asiakirjalähdettä. Särkilahti palasi Suomeen vuonna 1523 tai 1524. Hänen mukanaan oli Margareta Corneliuksentytär, jota voitaneen pitää Särkilahden puolisona, vaikka tuon ajan laki ei tuntenut papin avioliittoa. Avioituminen merkitsi käytännössä selvää julkista irrottautumista kirkon perinnäisestä järjestyksestä. Särkilahti lienee ollut ensimmäinen avioitunut pappi Ruotsin valtakunnassa. Saksassa ensimmäiset papit avioituivat vuonna 1521. Turkuun palattuaan Särkilahti toimi aluksi opettajana ja sai sitten nimityksen tuomiokapitulin toiseksi korkeimpaan virkaan eli arkkiteiniksi. Särkilahti kuoli vuonna 1529.

Lähteet
-------

* Heininen, Simo: *Mikael Agricola. Elämä ja teokset*. Helsinki: Edita, 2007.
* Nuorteva, Jussi: *Särkilahti, Petrus*. Suomen kansallisbiografia 9. Helsinki: SKS, 2007. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Nuorteva 2007, s.541–543
2. ↑  Heininen 2007, s. 43–46.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Nikola Kljusev** (mak. Никола Кљусев, 2. lokakuuta 1927 Štip – 16. tammikuuta 2008) oli pohjoismakedonialainen akateemikko, joka toimi maan ensimmäisenä pääministerinä 27. tammikuuta 1991 – 17. elokuuta 1992.

Kljusev on opiskeli Belgradin yliopistossa taloustiedettä, väitteli tohtoriksi 1964 investointien tehokkuudesta. Hän työskenteli Makedonian taloustieteen instituutin ja Skopjen Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopiston tutkijana, professorina ja laitoksen johtajana. Hänet valittiin Makedonian tiedeakatemiaan 1988.

Kljusev oli itsenäisen Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan ensimmäinen pääministeri. Myöhemmin hän liittyi VMRO-DPMNE-puolueeseen ja hänet valittiin sen johtajiston puheenjohtajaksi 1997. Hän toimi myöhemmin puolustusministerinä.

Kljusev julkaisi 20 kirjaa tutkimusaiheistaan. Lisäksi hän julkaisi kuusi runokokoelmaa, neljää esseekokoelmaa ja romaanin. Hänen runojaan on käännetty romaniaksi, ranskaksi, turkiksi, bulgariaksi ja serbokroatiaksi.

Kljusev palkittiin 13. marraskuuta ja 11. lokakuuta -mitalein ja sai Makedonian tasavallan työn sankarin arvonimen. Hänen kuoltuaan maa piti surupäivän.

Lähteet
-------

1. ↑  Macedonia's Kljusev dies SETimes. Viitattu 21.01.2008.

Pohjois-Makedonian vaakunaMakedonian tasavallan ja Pohjois-Makedonian pääministerit
Nikola Kljusev (1991–1992) | Branko Crvenkovski (1992–1998) | Ljubčo Georgievski (1998–2002) | Branko Crvenkovski (2002–2004) | Hari Kostov (2004) | Vlado Bučkovski (2004–2006) | Nikola Gruevski (2006–2016) | Emil Dimitriev | Zoran Zaev (2017–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sarvijoki** on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Jurvan kunnan alueella. Sarvijoelta on matkaa Kurikan keskustaan noin 45 kilometriä, mutta Vaasaan alle 40 kilometriä.

Sarvijoen eteläosassa sijaitseva Riskun umpipihainen talo kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Sarvijoen nauhamainen kyläasutus peltoineen on keskittynyt kylälle nimensä antaneen Sarvijoen ja sitä seuraavan maantien varrelle. Ensimmäiset asukkaat asettuivat kylään 1600-luvun alkupuolella. Maatalouden lisäksi elantoa ovat tuottaneet 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa perustetut saha, mylly ja meijeri.

Kylätoiminta
------------

Sarvijoen Kyläyhdistys on varsin aktiivinen. Yhdistys järjestää erilaista toimintaa ja kokoontumisia Sarvijoella. Kyläyhdistyksen hallinnoima mökki sijaitsee keskellä kylää. Mökin ympäristöstä löytyy kesäaikana kaikille avoin maauimala, tenniskenttä, frisbeegolf-rata, sekä urheilukenttä ja leikkipuisto. Kylän keskuksessa sijaitsee myös Sarvijoen entinen kyläkoulu, missä toimii nykyään juhlatalo Willa Sarwijoki.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sarvijoen Riskun talo *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Sarvijoen kyläyhdistyksen kotisivut
* Sarvijoki Jurvaverkon kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pulkkinen, Marja (toim.): *Sarvelan suku Sarvijoelta.* Kurikka: Sarvelan sukuseura, 2010. ISBN 978-952-92-7292-1.
**M/S Pride of Hull** on P&O Ferriesin autolautta. Alus liikennöi Rotterdam–Hull-reittiä. Aluksen pituus on 215 m, leveys 32 m ja syväys 5,8 m. *M/S Pride of Hull* oli *M/S Silja Europan* seuraaja maailman suurimpana matkustaja-autolauttana, kunnes *M/S Color Fantasy* ja *M/S Color Magic* valmistuivat.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Fincantieri-Cantieri Navali Italiani SpA:lta Italiasta Venetsian Porto Magherasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 6066 ja alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 2001. Se luovutettiin P&O North Sea Ferriesille 16. marraskuuta ja pääministeri Tony Blairin puoliso Cherie Blair kastoi aluksen 30. marraskuuta Hullissa.

Palvelus
--------

Alus aloitti 2. joulukuuta 2001 liikennöinnin Hullista Rotterdamiin. Se siirrettiin 15. lokakuuta 2002 P&O Ferriesille, mutta alus jatkoi liikennöintiä samalla reitillä. Alus oli telakalla Shipyard Verolme Botlekilla Rozenburgissa Alankomaissa 12.–18. marraskuuta 2002.

Aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo 8. joulukuuta 2008 sen ollessa matkalla Rotterdamista Hulliin. Miehistö sai kuitenkin palon nopeasti sammumaan. Alus rekisteröitiin RBSSAF 10 Limitedille Cheltenhamiin. Aluksen kotisatamana säilyi kuitenkin Hull. Marraskuussa 2011 alus liputettiin Bahamalle kotisatamanaan Nassau.

Katso myös
----------

* M/S Pride of Rotterdam

Lähteet
-------

1. 1 2 3  faktaomfartyg.se

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Pride of Hull** Wikimedia Commonsissa
Reichsarbeitsdienst (lyh. RAD, suom. "valtiollinen työpalvelu") oli valtion työpalvelujärjestö toisen maailmansodan aikaisessa natsi-Saksassa. 

Weimarin tasavallan aikaan 1931 Saksaan perustettiin kansallinen vapaaehtoisuuteen perustuva työjärjestö *Freiwilliger Arbeitsdienst, FAD*. Kaksi vuotta tämän jälkeen, vuonna 1933 natsien päästyä valtaan, järjestön nimi, johtaja ja toimintaperiaatteet vaihdettiin ja järjestöstä tehtiin kansallissosialistinen työpalvelujärjestö *Nationalsozialist Arbeitsdienst*, lyh. *NSAD*. Järjestön johtajaksi Hitler nimitti Konstantin Hierlin joka kuului myös natsipuolueen johtoon. Seuraavana vuonna järjestön nimi vaihdettiin jälleen: syntyi *Reichsarbeitsdienst* eli *RAD*. Hierl toimi johtajana toukokuuhun 1945, jolloin järjestö Saksan tappion myötä hajotettiin.

Lähteet
-------

* Huttunen, Pertti: *Saksalaisten linnoittamistyöt Lapin sodassa 1944*, s. 157–176. Faravid. Pohjois-Suomen historiallisen yhdistyksen vuosikirja XIII. Rovaniemi: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, 1989. ISSN 0356-5629.
* Korpi, Kalle: *Rintama ilman juoksuhautoja*, s. 156–161. Rovaniemi: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, 2010. ISBN 978-952-9888-40-5.
* THE GERMAN REICHSARBEITSDIENST (REICH LABOR SERVICE) *FeldGrau.com*. Viitattu 24.3.2024. en
Lotten Edholm
**Lovisa Christina Charlotta "Lotten" af Edholm** (o.s. Heijne; 18. huhtikuuta 1839 Örebro – 12. heinäkuuta 1930 Tukholma) oli ruotsalainen hovinainen, Ruotsin Punaisen Ristin vaikuttaja ja säveltäjä.

Edholm oli ratsuväen kapteeni Georg Friedrich von Heijne-Lillienbergin ja Juliana "Julie" Charlotte Silfverstolpen tytär. Hän vietti lapsuutensa Edebyn kartanossa Södermanlandissa. Siellä Edholm sai koulutusta tanssissa, ompelussa, kielessä, aritmetiikassa ja historiassa. Vuosina 1855–1860 hän sai ajoittain pianotunteja Hermann Berensiltä. Vuosina 1859 ja 1861 hän piti pianistina julkisia konsertteja Strängnäsissä.

Edholm pääsi 1860-luvulla hovinaiseksi. Hän palveli ensin kuningatar Josefinaa ja sitten prinsessa Eugénietä sekä Teresia av Sachsen-Altenburgia. Hän meni 26. lokakuuta 1867 naimisiin hovilääkäri Edvard Edholmin (1831–1913) kanssa. Edholm työskenteli muun muassa hovin musiikkiesitysten suunnittelijana ja osallistui niihin pianosolistina sekä -säestäjänä. Vuosina 1865–1906 hän johti Ruotsin Punaisen Ristin naisjärjestöä. Hän oli yksi ensimmäisistä Punaisessa Ristissä aktiivisesti toimineista ruotsalaisista naisista. Edholm järjesti myös ruoanvalmistuskursseja yhteiskunnan yläluokalle, kuten kuninkaallisille. Vuoteen 1918 asti hän toimi Ruotsin Punaisen Ristin sairaanhoitokoulun puheenjohtajana.

Edholm oli säveltäjänä itseoppinut. Hän sävelsi pianokappaleita hovin käyttöön. Aktiivisimmin hän näyttää säveltäneen 1860-luvulla ja noin vuoden 1910 jälkeen. Edholmin sävellyksiä pianolle ovat muiden muassa "Aftonklockan" (1866), "Aftonstämning" (ennen vuotta 1910) ja "Automobilgalopp" (1910). Kadonnut on "Suckarnas mélodie", joka sävellettiin noin vuonna 1915 ja omistettiin Edholmin ystävälle. Edholmin muistelmateos *Från barndom till ålderdom* ilmestyi hänen 80-vuotispäivänään vuonna 1919. Edholmia pidettiin erinomaisena käsitöiden tekijänä. Hänet on haudattu Solnan Norra begravningsplatseniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Camilla Bergvall, Lovisa (Lotten) Christina Charlotta Edholm Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 14.4.2024 (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Eva Öhrström, Lotten af Edholm (1839−1930) Swedish Musical Heritage 2015, viitattu 14.4.2024 (englanniksi)
**Arador Innovations Oy** on suomalainen mediatuotantoyritys, joka kehittää muun muassa tiedesarjakuvia, virtuaalitodellisuuskokemuksia ja opetusvideoita. Yrityksen erikoisala on eläinten käyttäytymistä ja hyvinvointia koskevan tieteellisen tiedon yleistajuistaminen. Osa sen tuotteista on suunnattu oppilaitoksille ja eläimiin liittyvien alojen ammattilaisille, osa taas eläinten omistajille ja harrastajille.. Yritys on perustettu vuonna 2019, ja sen päätoimipaikka on Espoossa.

Julkaisuja ja käynnissä olevia kehityshankkeita
-----------------------------------------------

Joulukuussa 2023 Arador Innovations Oy:n kustannusosasto Arador Publishing julkaisi sarjakuvamuotoisen tietokirjan The Mind of a Horse. Science Meets Comics Mind of a Horse ja sen suomennoksen Hevosen mieli. Tiedettä sarjakuvana Hevosen Mieli. Kirjan tekijät ovat Helena Telkänranta, Maija Karala ja Ville Sinkkonen. Kirja on saanut myönteisen vastaanoton kansainvälisesti  ja Suomessa .

Yrityksen video- ja pelituotanto-osasto Arador Productions tuottaa muun muassa virtuaalitodellisuuskokemuksia. Niiden tuotannossa se tekee yhteistyötä suomalaisen virtuaalitodellisuusstudio Teatime Research Oy:n kanssa. Käynnissä olevia hankkeita ovat koiran kokemusmaailmaa valottava virtuaalitodellisuuskokemus, josta on julkaistu näyte- eli demoversio Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEK:n osarahoittamana  sekä lypsykarjatiloja ja maatalousoppilaitoksia varten kehitettävä, virtuaalitodellisuutta hyödyntävä ammatillinen oppimisympäristö, jonka tuotannon rahoittaa Euroopan Unionin rahoitusinstrumentti EIP (European Innovation Partnerships) .

Lähteet
-------

1. ↑  Lemmikit | Parhaita timanttijuttuja: Moni koskettaa koiraansa tavalla, joka on niiden mielestä aivan outo – Testaa, osaatko tulkita koiran ilmeitä *Helsingin Sanomat*.  14.10.2022. Helsingin Sanomat. Viitattu 24.3.2024.
2. ↑  YTJ Tietopalvelu *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 24.3.2024.
3. ↑  Maailman ensimmäinen tiedettä ja sarjakuvaa yhdistävä eläintietokirja oikoo käsityksiä hevosten käyttäytymisestä ja sen syistä *Yle Uutiset*.  1.8.2023. YLE.fi. Viitattu 24.3.2024.
4. ↑  Telkänranta teki sen taas – tietokirja avaa oven hevosen mieleen sarjakuvilla *Maaseudun Tulevaisuus*. Viitattu 24.3.2024.
5. ↑  DigiDemo­-tuella kasvuun: Virtuaalilasit silmille, nyt aistitaan maailmaa koiran näkökulmasta | Creative Finland *www.creativefinland.fi*. Viitattu 24.3.2024.
6. ↑  Virtuaalisen oppimisympäristön tuottaminen nautojen terveydestä ja hyvinvoinnista *Maaseutuverkosto*. Viitattu 24.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

Arador Innovations Oy:n etusivulle

Sunnuntaivieras-podcast, Helena Telkänranta avaa hevosen mieltä sarjakuvan keinoin, Yle Areena 28.1.2024
Sullivan heinäkuussa 2023.
**Andi Sullivan** (s. 20. joulukuuta 1995) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa Washington Spiritiä ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.

Hän edusti maajoukkuetta vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Andi Sullivan *US Soccer*. Viitattu 4.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Andonovski Names U.S. Team For 2023 FIFA Women's World Cup *US Soccer*.  21.6.2023. Viitattu 4.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andi Sullivan** Wikimedia Commonsissa

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Naeher |
2 Sanchez |
3 Huerta |
4 Girma |
5 O’Hara |
6 Williams |
7 Thompson |
8 Ertz |
9 DeMelo |
10 Horan |
11 Smith |
12 Cook |
13 Morgan |
14 Sonnett |
15 Rapinoe |
16 Lavelle |
17 Sullivan |
18 Murphy |
19 Dunn |
20 Rodman |
21 Kingsbury |
22 Mewis |
23 Fox |
Valmentaja Andonovski
**Hiidenveden silta** on Lohjalla sijaitseva, Hiidenveden ylittävä maantiesilta. Se kuuluu nykyisin seututien 110 linjaukseen, joskin se oli vuoteen 2009 Helsingin ja Turun välistä ykköstietä, jolloin uusi moottoritie valmistui.

Nykyinen silta ei ole ensimmäinen kyseisellä paikalla, sillä sen edeltäjä valmistui vuonna 1941.

Historia
--------

### Vanha silta

1930-luvulle tultaessa vanha Turuntie ei vastannut nopeasti kasvaneen autoilun tarpeita. Tämän seurauksena keskustelu uudesta linjauksesta alkoi. Etenkin Hiidenveden kohdalla mietittiin, pitäisikö tien kulkea sen etelä- vai pohjoispuolelta, ellei jopa näiden välistä. Lopulta päädyttiin kuitenkin tekemään tie Lohjan maalaiskunnan Paksalon niemen kautta, johon kuului myös sillan rakentaminen. 

Alkuperäiset vaihtoehdot sillalle olivat joko riippusilta, tai lyhyempi, penkereellä varustettu silta. Jälkimmäistä vastustivat esimerkiksi Lohjan Selluloosa sekä paikalliset tukinuittajat. Selluloosatehdas halusi sillasta korkeamman, jotta suuremmat alukset pystyisivät kulkemaan sen ali, kun taas uittajat kokivat penkereen tekevän kohdan sopimattomaksi uitolle. Valitukset kuitenkin kumottiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa, ja se päätettiin rakentaa. Silta päätettiin toteuttaa siten, että 50-metrisen pääaukon lisäksi toteutettaisiin sen tukkeutumisen varalta 12 metrin veneaukko. Lopun salmesta sen sijaan kattaisi uusi penger. 

Rakennustyöt yritettiin saada valmiiksi vuoden 1940 olympialaisia varten, mutta valitukset sillasta hidastivat urakkaa. Työväen määrä vaihteli, ja suurin osa heistä oli työttömiä. Silta saatiin valmiiksi vuonna 1941. 

### Uusi silta

Hiidenveden vanha ja uusi silta 1972.
1960-luvulla Helsingin kaupunki aloitti vedenoton Hiidenvedestä. Se, että sillan penger sulki virtauksen, vaikutti tähän negatiivisesti. Tämä ei kuitenkaan ollut ainoa ongelma, sillä silta oli uusille ajoneuvoille liian matala ja kapea. Tämän takia uuden palkkisillan rakentaminen alkoi, joka valmistui vuonna 1972. Tämän jälkeen edellinen silta purettiin penkereen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Grönroos: Teillä ja turuilla: Hiidenveden silta *Teillä ja turuilla*.  19.1.2021. Viitattu 15.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin-Turun valtatie poikki enää Hiidenveden kohdalta. Suomen vaikein sillanrakennustyö, Helsingin Sanomat, 15.04.1939, nro 100, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Triklokarbaani** (C13H9N2Cl3O) on karbamideihin eli ureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty antibakteerisena aineena kosmetiikkatuotteissa, mutta mahdolliset negatiiviset terveys- ja ympäristövaikutukset ovat vähentäneet sen käyttöä ja esimerkiksi Yhdysvalloissa yhdistettä ei saa olla kuluttajatuotteissa enää syyskuun 2017 jälkeen.

Ominaisuudet, käyttö ja valmistus
---------------------------------

Triklokarbaani on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Triklokarbaani patentoitiin Yhdysvalloissa vuonna 1957. Yhdiste tehoaa sieniin sekä moniin bakteereihin muun muassa MRSA:n ja vankomysiinille vastustuskykyisiin *Enterococcus*-kantoihin. Sitä on lisätty muun muassa antibakteerisiin saippuoihin, deodorantteihin, voiteisiin, hammastahnoihin ja pesuaineisiin. Triklokarbaanin vaikutusmekanismi on samankaltainen triklosaanin kanssa eli se vaikuttaa mikrobien solukalvoihin.

Triklokarbaanin on todettu olevan myrkyllistä vesieliöille ja se myös kertyy vesistöihin. Yhdysvalloissa sitä on havaittu runsaasti muun muassa jätevesistä, jonne sitä joutuu käytön yhteydessä. Yhdiste hajoaa luonnossa vain hyvin hitaasti ja monet sen hajoamistuotteita ovat myrkyllisiä ja karsinogeenisiä. Triklokarbaanin on todettu olevan normaalia hormonitoimintaa häiritsevä yhdiste ja se vaikuttaa muun muassa kilpirauhasen toimintaan. Vuonna 2016 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääketurvallisuudesta vastaava viranomainen FDA ilmoitti, että muun muassa triklokarbaania ja triklosaania sisältävien tuotteiden tulee poistua markkinoilta syyskuun 2017 loppuun mennessä.

Triklokarbaania valmistetaan 3,4-dikloorianiliinin ja p-kloorifenyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Triclocarban – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.5.2017.
2. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1646. 12th edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. ↑  Hermann Uhr, Burkhard Mielke, Otto Exner, Ken R. Payne & Edward Hill: *Biocides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 12.5.2017
4. ↑  Rolf U. Halden: On the Need and Speed of Regulating Triclosan and Triclocarban in the United States.  *Environmental Science & Technology*, 2014, 48. vsk, nro 7, s. 3603–3611. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.5.2017.  (englanniksi)
5. ↑  Aly Cohen, Frederick S. vom Saal: *Integrative Environmental Medicine*, s. 207–208. Oxford University Press, 2017. ISBN 9780190490928. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.5.2017). (englanniksi)
6. ↑  Antibacterial Soap? You Can Skip It - Use Plain Soap and Water  2.9.2016. FDA. Viitattu 12.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* DrugBank: Triclocarban (englanniksi)
* ChemBlink: Triclocarban (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Triclocarban (englanniksi)
**Heikki Markku Keinonen** (4. syyskuuta 1945 Tampere – 12. joulukuuta 2004 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1966–1971 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.

Keinonen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 93 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 6 = 18 ja jäähymääränsä 14 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1968.

Keinonen osallistui seuraotteluihin muun muassa Neuvostoliitossa ja Itä-Saksassa. Hän pelasi myös jalkapalloa maakuntasarjassa. Keinonen oli ammatiltaan osastonhoitaja. Hänen kotikuntansa oli Tampere.

Lähteet
-------

* Suikki, Reijo (päätoim.): *Jääkiekkokirja 2006–2007*. Egmont Kustannus Oy Ab, 2006. ISBN 952-469-554-5.

### Viitteet

1. ↑  Heikki Markku Keinonen, hautakuva albumissa: Tampere, Kalevankankaan hautausmaa osio 101, kilvet (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 31.3.2024.
2. 1 2  Urheilumme Kasvot Osa 3, Keinonen, Heikki Markku, sivu 391, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978
3. 1 2  Jääkiekkokirja 2006–2007, s. 304
**Seurantadokumentti** on dokumenttielokuvan tai televisiosarjan lajityyppi, jossa seurataan ajassa tapahtuvaa muutosta henkilöissä, ihmisyhteisössä, luonnossa tai muussa kohteessa kuukausien tai vuosien ajan. Seurantadokumentin lajityyppi juontaa juurensa 1960-luvulla syntyneisiin elokuvatyyleihin, kuten totuuselokuva (ransk. *cinéma vérité*), suora elokuva (engl. *direct cinema*) ja havainnoiva elokuva (engl. *observational cinema*).

Seurantadokumentti on perinteisesti kuvausryhmän sivusta seuraamia tapahtumia, mutta nykyisin se voi olla myös päähenkilön itsensä kevyellä kameralla tai puhelimella kuvaamaa videopäiväkirjaa. Seurantadokumentissa usein vältetään ulkopuolista kertojaääntä ja pyritään sen sijaan näyttämään tapahtumia sellaisenaan niitä kommentoimatta muuten kuin mahdollisesti niiden kokijoiden suulla aidoissa tilanteissa. Seurantadokumenttia pidetään myös yhtenä tositelevision lajityyppinä.

Suomalaisia seurantadokumentteja
--------------------------------

* *Sadan vuoden talo* (2007), aiheena televisiotuottaja Juha-Pekka Ristmeren talonrakennusprojekti Porissa

Lähteet
-------

1. ↑  Viinikkala, Sanna: "2.5.1 Dokumenttielokuvan lajityypit", *Genren jäljillä – Mitä dokumenttielokuvan lajityyppiä Varjo edustaa?*, s. 15. Lähteenä Aaltonen, J. 2011. *Seikkailu todellisuuteen – dokumenttielokuvan tekijän opas.* Like. Sivut 21–22.. Oulun ammattikorkeakoulu, viestinnän tutkinto-ohjelma, journalismin suuntautumisvaihtoehto, 2021. Opinnäytetyö verkossa (PDF) (viitattu 31.3.2024).
2. ↑  Salonen, Elisa: "2.1.1 Seurantadokumentti", *Elämäni leikkaus.*
Videopäiväkirjasta seurantadokumentiksi*, s. 9. Lähteenä Aaltonen, J. 2011.* Seikkailu todellisuuteen – dokumenttielokuvan tekijän opas. *Like. Sivut 20–22.. Tampereen ammattikorkeakoulu, media-alan koulutus, 2021. Opinnäytetyö verkossa (PDF) (viitattu 31.3.2024).*
As Oy Atriumin antiikintyyliset pylväskatokset.
**As Oy Atrium** tai **Atriumin talo** on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus Turun Yliopistonkadulla. Aloiteen takana olivat arkkitehti itse sekä varatuomari Brynolf Kyrklund ja lääkärit Lennart Sjöström ja Erkki Warén vuonna 1925. Itse rakennus valmistui 1927. Atrium-nimen keksi rakennuksen ensimmäisiä asukkaita ollut runoilija, antiikin ihailija sekä yleisen ja kotimaisen kirjallisuuden professori, V. A. Koskenniemi.

Atriumissa on tyypillisiä klassistisia piirteitä, jotka näkyvät julkisivun koristelussa, käytävien värimaailmassa ja ornamentiikassa. Antiikin ihailua korostaa myös rakennuksen länsipuolella oleva italialaistyyppinen aukio, joka rajoittuu toisella puolella olevaan Bryggmanin suunnittelemaan Hospits Beteliin eli nykyiseen Scandic Plaza -hotelliin. Eikä pidä unohtaa myöskään talon B-portaan pohjakerroksessa sijainnutta roomalaista kylpylää, jossa oli roomalaisten saunojen ja höyrykaappien lisäksi myös perinteinen suomalainen sauna.

Huoneistojen pohjakaavat noudattelivat perinteistä kaupunkiasumisen traditiota, eli vähemmän arvokkaat huoneet kuten keittiö ja makuuhuone olivat pihan puolella ja salongit sekä salit kadun puolella. B- ja C-portaissa oli pienempiä asuntoja ja A-portaassa suurempia edustusasuntoja. Palvelijoille oli talon sisäpihalta oma sisäänkäyntinsä.

Rakennuksen julkisivussa on mielenkiintoisia yksityiskohtia. Kuvanveistäjä Aarre Aaltonen ja Erik Bryggman toteuttivat yhteistyössä muun muassa kahdeksan pyöreää medaljonkireliefiä, joiden aiheina olivat Atrium, lääketiede, kauppa, musiikki, maanviljely, oikeus, merenkulku ja valta. Porrashuoneiden kuvioinnit ja muun muassa takorautaiset kaiteet ovat Bryggmanin suunnittelemat. Bryggman suunnitteli kaikkien asuntojen kiinteät sisustukset, mutta A-portaan edustusasuntojen keittiöt suunnitteli arkkitehti Elna Kiljander. Katri Warén suunnitteli hänen ja Erkki Warénin asunnon sisustuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laaksonen, Mikko: *Erik Bryggmanin arkkitehtuuri*, s. 59-61. Rakennustieto Oy, 2016.
2. 1 2 3  Erik Bryggman ja Turun arkkitehtuuri *Yle Areena*.  22.7.2011. Viitattu 26.4.2018.