recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti Ekspress** oli ensimmäinen poliittisesti riippumaton sanomalehti Neuvosto-Virossa. Lehti alkoi ilmestyä maaliskuussa 2010 aikakauslehtenä.

Historia ja linja
-----------------

Lehti perustettiin 1989. Ensimmäinen numero ilmestyi 22. syyskuuta 1989. Lehti hyödynsi Gorbatšovin perestroika- ja glasnostpolitiikkaa. Sen perusti viikoittain ilmestyväksi sanomalehdeksi Hans H. Luik yhdessä muiden kanssa. Lehden toimitus on Tallinnassa. Lehteä julkaisee AS Ekspress Meedia, jonka julkaisuja ovat myös Eesti Päevaleht, Delfi, Maaleht ja LP. Se ilmestyy edelleen kerran viikossa samassa formaatissa, mutta sillä on erilaisia liitteitä. Ilmestymispäivä on muuttunut torstaista keskiviikkoon 30. huhtikuuta 2014 alkaen.

Eesti Ekspressin ansiosta Hans H. Luikista on tullut mediamoguli.

Eesti Ekspress on näkemyksiltään liberaali ja edustaa Virossa tutkivaa journalismia. Se on julkaissut useita merkittäviä ajankohtaisjuttuja ja on tunnettu innovatiivisuudestaan. Neuvostoaikana se oli huomattavasti paksumpi kuin muut lehdet ja ensimmäinen, joka ilmestyi verkkojulkaisuna, ja se käytti ensimmäisenä valoladontaa. Sen vuoksi se on käyttänyt virheellisesti kirjainyhdistelmiä 'sh' ja 'zh' kirjainten 'š' ja 'ž' sijasta, joiden käyttö 1980-luvun jälkipuoliskolla oli tietotekniikassa hankalaa mutta jotka sisältyvät moniin viron kielen lainasanoihin, esimerkiksi *garaaž*, joka on lainasana englannista *garage*, ja *tšau*, lainasana italiasta *ciao*), ja slaavilaisista kielistä translitteroituihin nimiin, erityisesti venäläisiin.

Eesti Ekspress on nykyisin Viron suosituimpia sanomalehtiä, ja vuonna 2015 sen levikki oli 28 000.

Päätoimittajat
--------------

* 1989–1990 Hans H. Luik
* 1990–1991 Ivo Karlep
* 1991 Hans H. Luik
* 1991–1992 Madis Jürgen
* 1992–1996 Priit Hõbemägi
* 1996–1997 Tiina Soone
* 1997–2002 Aavo Kokk
* 2002–2006 Tiina Kaalep
* 2006–2011 Priit Hõbemägi
* 2011–2013 Janek Luts
* 2013–2016 Allar Tankler
* 2016– Erik Moora

Lähteet
-------

1. ↑  Overview of science reporting in the EU *European Commission*.  2007. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Eesti Ekspress *Euro Topics*. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Kai Joost: Eesti Ekspress switches to mag format *Baltic Reports*.  12.2.2010. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)
4. ↑  Factsheet. Eesti Ekspress *Publicitas*. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)
5. ↑  Eesti Ekspress, viitattu 14.12.2016
6. ↑  Members *eall.ee*. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eesti Expressin kotisivu (viroksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eesti Ekspress
**Fedir Andrijovytš Lyzohub** (ukr. Федір Андрійович Лизогуб; 6. marraskuuta 1851 Sedniv, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1928 Jugoslavia) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi Ukrainan valtakunnan (hetmanaatin) pääministerinä toukokuusta marraskuuhun 1918.

Fedir Lyzohub kuului Lyzohubin sukuun, joka oli ollut Ukrainan mahtisukuja 1600-luvun kasakkahetmanaatin aikana. Hän oli vuosina 1886–1901 Tšernihivin kuvernementin zemstvon jäsenenä ja vuosina 1901–1915 Pultavan kuvernementin zemstvon puheenjohtajana. Lyzohub esiintyi tuolloin ukrainalaisen kulttuuriperinnön suojelijana; hänen johdollaan Pultavaan perustettiin historiallinen museo ja pystytettiin runoilija Ivan Kotljarevskyin patsas. Vuosina 1915–1917 Lyzohub kuului Kaukasian varakuninkaan neuvostoon. Ukrainassa hetmaniksi Saksan tukemalla vallankaappauksella noussut Pavlo Skoropadski nimitti hänet pää- ja sisäministeriksi 10. toukokuuta 1918. Lyzohubin hallitus oli selvästi konservatiivisempi kuin sitä edeltänyt Ukrainan kansantasavallan hallinto. Hetmanaatti syrjäytettiin 14. marraskuuta 1918. Lyzohub pakeni myöhemmin Krimille ja lopulta Jugoslaviaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lyzohub, Fedir (englanniksi) *Encyclopedia of Ukraine* (1993), Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 30.12.2017.
**Ezio Bosso** (13. syyskuuta 1971 Torino – 15. toukokuuta 2020 Bologna) oli italialainen säveltäjä, muusikko ja kapellimestari.

Elämäkerta
----------

Torinossa vuonna 1971 syntynyt Bosso oppi lukemaan ja soittamaan musiikkia ennen neljän vuoden ikää, ja 14-vuotiaana hänestä tuli Statuton yhtyeen basisti. Vuonna 2011 kasvaimen poistosta johtuvan leikkauksen jälkeen häneen iski neurodegeneratiivinen oireyhtymä, joka ei kuitenkaan aluksi estänyt häntä soittamasta tai säveltämästä. Bosso hylkäsi myöhemmin populaarimusiikin päästäkseen orkesterin kapellimestariksi ja klassiseksi säveltäjäksi. Hän johti Lontoon sinfoniaorkesteria.

Hänen ensimmäinen suuri studioalbuminsa, *The 12th Room*, julkaistiin 30. lokakuuta 2015 ja saavutti huippunsa kolmanneksi Italian FIMI- albumien listalla.

Hänen sävellyksensä on esiintynyt useissa elokuvissa, performanssitaiteessa ja teatterituotannossa.

Syyskuussa 2019 Bosso ilmoitti, että neurodegeneratiivisen sairauden vuoksi hän menetti hallinnan kahdesta sormesta. Siksi hän ei pystynyt soittamaan pianoa enää.

Bosso kuoli kotonaan Bolognassa 15. toukokuuta 2020, 48-vuotiaana.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ezio Bosso 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee muusikkoa. Samannimisestä jääkiekkoilijasta on oma artikkelinsa.*
Eero Väre
**Eero Väre** (oik. **Wäre**; 22. helmikuuta 1913 Turku – 11. kesäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja laulaja. 

Väre aloitti 1930-luvulla Ramblers-orkesterissa puhallinsoittajana ja viulistina , mutta hän ryhtyi vuosikymmenen lopulla opiskelemaan laulua ja myöhemmin myös viulunsoittoa. Joulukuussa 1940 Väre lauloi levylle muun muassa 28 Toivo Kärjen säveltämää ja sovittamaa kappaletta  ja kesäkuussa 1942 vielä 35 . Väre olikin 1940-luvulla Henry Theelin ohella Suomen suosituimpia laulajia. Sodan jälkeen hän soitti muun muassa Erkki Ahon ja Ossi Aallon orkestereissa  Lokakuussa 1949 Yleisradio järjesti iskemäkilpailun. Sen voitti Kullervo Linnan-Tapio Lahtisen valssi "Kultainen nuoruus", jonka Väre levytti ja nousi suureen suosioon. Väre oli vuodesta 1953 Kipparikvartetin 2. tenori ja perusti 1960-luvulla myös oman orkesterinsa. Lisäksi Väre toimi 1950- ja 1960-luvuilla yksityisenä laulunopettajana, ja oppilaisiin lukeutuu monia sittemmin suosituksi tulleita laulajia. Laulumenestyksestään huolimatta Väre ei pitänyt itseään laulajana vaan enemmänkin laulavana muusikkona.

Kirjallisuutta
--------------

* Einari Kukkonen: *Liljankukka. Suomalaisen levyiskelmän vaiheita 1945–49*. 2004. ISBN 951-98179-4-8.

Viitteet
--------

1. ↑  Tony Latva, Petri Tuunainen: *Iskelmän tähtitaivas*. WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3.
2. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 47. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
3. ↑  Kärki 2015, s. 87-92
4. ↑  Rainer Strömmer: *Suomalaisten 78-kierroksen äänilevyjen luettelo 1901-1961*, s. 180-181. Helsinki: Suomen Äänitearkisto ry, 2012. ISBN 978-951-9222-29-5.
5. ↑  Kärki 2015, s. 101-109
6. ↑  Strömmer 2012, s.182-184
7. ↑  Kärki 2015, s. 167
8. ↑  Maarit Niiniluoto: *Siks oon mä suruinen*, s. 111. Helsinki: Tammi, 1982. ISBN 951-30-5435-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Eero Väre Pomus.netin tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eero Väreen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |

 |
**Hamaciré N’Douré** (1918 Youwarou – 2000-luvun alussa) oli malilainen juristi ja poliitikko.

N’Douré kävi Terrasson de Fougères -koulun Bamakossa ja työskenteli hallintovirkailijana. Hän valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta vuonna 1947 ja muutti sen jälkeen asianajajaksi Norsunluurannikon Daloaan.

N’Douré oli kuulunut Sudanin edistyspuolueen vähemmistöryhmään, joka liittyi Sudanin liittoon vuonna 1947. Vuonna 1957 hänestä tuli Ranskan Sudanin ensimmäisen hallituksen teollisuus-, kauppa- ja liikenneministeri. Vuosina 1959–1964 N’Douré työskenteli Sudanin tasavallan ja Malin teollisuus- ja kauppaministerinä. Vuodesta 1964 lähtien hän vastasi ministerivaltuutettuna kehitysyhteistyöstä ja teknisestä avusta ja vuodesta 1966 toimi Malin EEC-edustajana. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen N’Douré työskenteli väliaikaisen hallituksen ministerivaltuutettuna ja vuosina 1969–1970 oikeusministerinä.

Ministerinuransa jälkeen N’Douré työskenteli jälleen asianajajana. Hän palasi politiikkaan vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen ja oli mukana perustamassa uudelleen Sudanin liittoa. Tiéoulé Mamadou Konatén johtaman siiven erottua Sudanin liitosta N’Douré oli perustamassa uutta puoluetta Bloc pour la démocratie et l’intégration africaine ja toimi Konatén kuoltua sen johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Flash-back sur le premier gouvernement du Mali indépendant *Maliweb.net*. Viitattu 12.2.2021.
Ezzatollah Sahabi
**Ezzatollah Sahabi** (5. toukokuuta 1930 – 31. toukokuuta 2011) oli iranilainen tutkija, humanisti, demokratia-aktivisti, poliitikko ja parlamentin jäsen. Hän oli iranilaisen kansallispuolueen uskonnollisen liikkeen johtaja vuodesta 2003 kuolemaansa 2011.

Sahabi oli nykyisin kielletyn lehden *Iran-e Farda* (*Huomisen Iran*) toimituspäällikkö.

Yksityiselämä
-------------

Sahabi syntyi 5. toukokuuta 1930 Teheranissa Iranissa. Hänen isänsä Yadollah Sahabi oli yksi Iranin vuoden 1979 vallankumouksen vaikuttajista.

Sahabi oli naimisissa Zahra Ataein kanssa, jonka eno oli Mehdi Bazargan. Heillä oli yksi poika ja tytär. Huhtikuussa 2011 Sahabia hoidettiin Persian sairaalassa, ja 1. toukokuuta 2011 hän vaipui koomaan. Hän kuoli 81-vuotiaana 31. toukokuuta 2011.

Sotilaat ja Sahabin kannattajat sekä perhe ottivat yhteen seuraavana päivänä hänen hautajaisissaan, ja siinä yhteydessä Sahabin tytär Haleh Sahabi kuoli. Hän kuoli sydänpysähdykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Robin B. Wright,: *The Last Great Revolution: Turmoil and Transformation in Iran*, s. 72. Random House, Inc. 2001. Google Books (viitattu 31.5.2011). (englanniksi)
2. ↑  Iranian opposition activist Sahabi dies of stroke at age 81 *monstersandcritics.com*.  31.5.2011. Viitattu 31.5.2011. (englanniksi) (vanhentunut linkki)
3. ↑  Haleh Sahabi.  1.6.2011.  Arkistoitu 26.2.2017. Viitattu 1.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kildaren kreivikunta** (engl. *County Kildare*, iiriksi *Contae Chill Dara*) on Irlannin kreivikunta maan itäosassa pääkaupunki Dublinin lounaispuolella. Sen rajanaapureita ovat Dublinin, Wicklow’n, Carlow’n, Laoisin, Offalyn, Westmeathin ja Meathin kreivikunnat. Siellä on 222 130 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 693,25 neliökilometriä. Se on saanut nimensä Kildaren kaupungilta.

Kreivikunnassa sijaitseva Maynoothin kaupunki (*Maigh Nuad*) oli ennen vanhaan tunnettu pappisseminaaristaan, joka on nyttemmin muutettu Irlannin kansallisen yliopistoverkon yhdeksi haaraosastoksi tai collegeksi (*coláiste*). Newbridgen länsipuolella on The Curragh (*Curach Chill Dara*), nykyisin muun muassa hevoskilpailuihin käytetty autio alue. Aiemmin se toimi asevoimien harjoituskenttänä, mutta toisen maailmansodan – irlantilaisittain "hätätilan" (*the Emergency*, *an Éigeandáil*) – vuosina siellä oli vankileiri, jossa pidettiin IRA:n kannattajia.*lähde?* Siellä muun muassa iirinkielinen kirjailija Máirtín Ó Cadhain ideoi ainoan elinaikana julkaistun romaaninsa *Cré na Cille*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ireland: Administrative Division Citypopulation.de. Viitattu 24.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kildaren kreivikunta** Wikimedia Commonsissa

* Kreivikunnan internetsivut

Irlannin kreivikunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Connacht | 
* Galway
* Leitrim
* Mayo
* Roscommon
* Sligo

 |
| Leinster | 
* Carlow
* *Dublin*
	+ Dún Laoghaire–Rathdown
	+ Etelä-Dublin
	+ Fingal
* Kildare
* Kilkenny
* Laois
* Longford
* Louth
* Meath
* Offaly
* Westmeath
* Wexford
* Wicklow

 |
| Munster | 
* Clare
* Cork
* Kerry
* Limerick
* Tipperary
* Waterford

 |
| Ulster | 
* *Antrim*†
* *Armagh*†
* Cavan
* *Derry*†
* Donegal
* *Down*†
* *Fermanagh*†
* Monaghan
* *Tyrone*†

 |

*Kursivoiduilla* kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
**Jazzcore** on termi kulmikkaalle ja usein tekniselle punk-musiikin muodolle. Joskus termiä Jazzcore käytetään myös metallimusiikin ala-lajina.

Yleistä
-------

Jazzcorelle tunnusomaista ovat punkista lähtöisin oleva energia ja asenne yhdistettynä teknisesti haastavaan soittoon ja kappalerakenteisiin. Musiikillisesti jazzcore ei välttämättä ole niinkään jazzmaista vaan ilmaisu tulee musiikin teknisyyden ja haasteellisuuden kautta. Usein jazzcoreyhtyeet ovat pieniä kokoonpanoja, kolmen tai jopa kahden hengen yhtyeitä. 

Musiikissa käytettyjen vähien soittimien takia rytmi, riffit, dynamiikka ja äänen tekstuuri ovat sävellyksellisessä mielessä usein selvästi melodisia seikkoja tärkeämmässä osassa, mutta silti ei voi puhua täysin melodiattomasta musiikista. 

Usein käytetty synonyymi jazzcorelle on progepunk, jolloin progressiivista rockmusiikkia tarkoittavalla termillä vihjataan musiikin monimutkaisuuteen ja vaikeuteen.

Historia
--------

Punk-musiikin tärkeimpiä piirteitä on ollut aina ollut "kuka tahansa saa soittaa" -henkinen ulosanti. Amatöörimäisyys soittotaidossa ja lo-fi-estetiikka ovat vahvasti läsnä olevia elementtejä. 

Kuitenkin punkin alkuajoiltä lähtien 1970-luvun lopulta on mukana ollut myös yhtyeitä joiden soittotaito on antanut mahdollisuuden joko yhdistellä musiikkiinsa vaikutteita muista tyylilajeista tai hitsata oman musiikkinsa tiukemmin yhteen, hyvinä esimerkkeinä The Clash Britanniasta ja varsinkin Dead Kennedys Yhdysvalloista. 

Dead Kennedys teki pesäeron perinteiseen punk-ilmaisuun jo ensilevyllään *Fresh Fruit for Rotting Vegetables*, missä yhtyeen kappaleet sisälsivät huomattavan paljon enemmän riffi- ja sointuvaihdoksia kuin punkyhtyeille oli ominaista. Yhtyeen soittotaito oli teknisesti harvinaisen korkeatasoista ja yhteensoitto tiukasti yhteen sulautunutta, mutta ilmaisu silti raakaa, energistä ja kaoottista.

Yhtyeitä
--------

Jazzcore ei ole koskaan ole ollut suuri punk-musiikin alalaji mutta muutamia huomionarvoisia yhtyeitä löytyy. 

* Nomeansno, tunnetuin nykyisistä jazzcore-yhtyeistä. Kanadalainen trio on tehnyt pitkän uran ja kiertänyt useita kertoja ympäri maailmaa.
* Ruins, basso/rummut duo Japanista.
* Naked City, free- ja avantgardejazzin legendan John Zornin yhtye.
* Zu, italialainen freejazzcore trio.
* Sabot, Yhdysvaltalainen, Tšekissä asuva basso/rummut duo.
* Deep Turtle, tunnetuin suomalainen alan yhtye.
* Cause For Effect, toinen suomalainen, basso/rummut jazzcore yhtye.
* Can Can Heads, suomalainen yhtye.
* MurhaMurhaItsemurha, suomalainen yhtye.
* Oscar H.O.T. Quartet, suomalainen yhtye.

Myös suomalaiset tunnetut yhtyeet CMX ja YUP ovat soittaneet progepunkin tai jazzcoren kaltaista musiikkia.
**E’Twaun Donte Moore** (s. 25. helmikuuta 1989) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa takamiehenä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa New Orleans Pelicansia

Moore pelasi vuodet 2007–2011 Purduen yliopiston joukkueessa. Boston Celtics varasi hänet NBA:han toisella kierroksella sijalla 55 vuoden 2011 varaustilaisuudessa. NBA:n työsulun vuoksi kauden 2011–2012 alku viivästyi ja Moore pelasi syksyllä 2011 Italiassa Benetton Trevison joukkueessa. Bostonissa hän pelasi vain tuon yhden kauden ja päätyi pelaajakauppojen jälkeen kesällä 2012 Orlando Magiciin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kaudet 2014–2016 hänen seuransa oli Chicago Bulls ja vuodesta 2016 hän on edustanut New Orleans Pelicansia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Pelicansissa kaikki 82 runkosarjaottelua ja niistä avauskokoonpanossa 80 kertaa. Hän pelasi keskimäärin 31,5 minuuttia ottelua kohti. Yhdeksässä pudotuspelissä hänen peliaikansa oli 31,6 minuuttia ottelua kohti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  E’Twaun Moore NBA. Viitattu 14.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Forsberg, Chris: E’Twaun Moore signs Italian deal  29.7.2011. ESPN. Viitattu 14.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Forsberg, Chris: Rookie Moore lands guaranteed deal  10.12.2011. ESPN. Viitattu 14.11.2018. (englanniksi)
Kiltinän saaren kartta vuodelta 1790
**Kildin** (ven. Кильдин, *Kildin*) on itäisellä Muurmannin rannikolla Kuolan niemimaan edustalla sijaitseva Barentsinmeren saari. Se sijaitsee 20 km Kuolanvuonon suulta itään, ja sen erottaa mantereesta kapeimmillaan alle kilometrin levyinen mutta kulkukelpoinen Kiltinänsalmi.

Saari on noin 18 kilometrin pituinen ja enimmillään 7 km leveä. Kildin kuuluu Murmanskin alueen Kuolan piirin Teriberkan kuntaan.

Kildinin saaren länsiosassa on Ala-Kiltinän ja Länsi-Kiltinän kylät.*lähde?*

Historia
--------

Saaren itäosassa on sijainnut entisiä kiltinänsaamelaisten kyliä, ja siellä onkin säilynyt kiltinänsaamelaisten yli 2 000 vuotta vanha kalmisto, josta on löydetty luisia ja pronssisia nuolenkärkiä.

Kildininsalmen etelärannalla saarta vastapäätä sijaitsi kiltinänsaamelaisten ja kuolansuomalaisten asuttama Uoljoen (Zarubihan) kylä.*lähde?*

Lähteet
-------

* James S Gregory: Russian Land Soviet People. London 1968
* Murmanskin alueen kartasto 1:200.000. 2003 - 2004.

### Viitteet

1. ↑  Kerkko Hakulinen ja Sirkka Paikkala: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 51. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
**Simo Urmas Olavi Palosuo** (31. joulukuuta 1918 Helsinki – 27. marraskuuta 1998 Järvenpää) oli suomalainen ylijohtaja, opetusneuvos ja rovasti. Hän oli Järvenpäässä sijaitsevan Seurakuntaopiston johtaja vuosina 1960–1972 sekä Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliiton pääsihteeri 1972–1982. 

Palosuon vanhemmat olivat ministeri, ylijohtaja ja maanviljelysneuvos Uuno Brander ja Helena Brander (o.s. Karttunen). 

Palosuo pääsi ylioppilaaksi 1937 ja suoritti teologin tutkinnon 1943. Hän oli kirkon nuorisotyöntekijäkoulutukseen monin tavoin vaikuttanut opetusneuvos. 

Palosuo toimi 1940-luvulla Keski-Helsingin seurakunnan nuorisotyöstä vastaavana pappina. Tuolloin hänen mieltään askarrutti se, että kirkon nuorisotyöntekijät olivat teologeja, eikä heillä ollut varsinaista koulutusta tehtäväänsä. Kirkon nuorisotyöntekijäkoulutuksen sekä myöhemmin diakoniakoulutuksen järjestämisestä ja kehittämisestä tulikin hänen keskeinen elämäntehtävänsä, kun hänet kutsuttiin Järvenpäässä toimivan Seurakuntaopiston Säätiön nuoriso-opiston johtajaksi 1948. *lähde?*

Ensimmäinen hänen johdollaan toteutettu kirkon nuoriso-ohjaajakurssi valmistui 1950. Tuolloin kuitenkin säätiön alaisuudessa olleet nuoriso-opisto ja Luther-opisto yhdistettiin, ja johtajaksi tuli Martti Simojoki. Palosuo jatkoi nuorisotyökoulutuksesta vastaavana opettajana ja opiston varajohtajana, kun Martti Simojoki valittiin Mikkelin hiippakunnan piispaksi. Palosuo valittiin 1960 Järvenpään seurakuntaopiston ja Luther-opiston johtajaksi. *lähde?*

Simo Palosuo siirtyi opistotyöstä Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliiton avoimeksi tulleeseen pääsihteerin virkaan 1972. Uuden viran keskeisiin tehtäviin kuuluivat muun muassa kirkkopäivät, yhteisvastuukeräykset sekä sotainvalidien hengellinen toiminta. Koulutusasiat olivat osa hänen toimenkuvaansa myös keskusliiton pääsihteerinä. Pääsihteerinä hän toimi vuoteen 1982 asti kunnes jäi eläkkeelle. *lähde?*

Virkatehtäviensä ohella Palosuo toimi monissa kirkollisissa luottamustehtävissä. *Kotimaa*-lehden hallituksessa hän istui eläkevuosiinsa asti. Hän oli myös valtion nuorisotyölautakunnan jäsen ja puheenjohtaja vuodesta 1965 lähtien. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  V. J. Palosuo: *Sukuunsa suopetäjä*. Telénin koivikkolainen sukuhaara, 1982.
2. ↑  Pappi kehitti kirkon nuorisotyökoulutusta.  *Helsingin Sanomat*, 8.12.1998.

Aiheesta muualla
----------------

* Toiviainen, Kalevi. *Kirkon kaapin päällä: 100 vuotta − 50 vaikuttajaa*. Kirjapaja 2000.
**Simo Nurminen** (s. 2. tammikuuta 1949 Tampere) on suomalainen entinen suunnistaja, joka ylsi kaksi kertaa MM-mitaleille vuonna 1978.

Simo Nurminen edusti Suomea suunnistuksen PM-kisoissa jo nuorten sarjassa, ja miesten puolella hän suunnisti Bergenin 1973 kisoissa viestivoittoon Risto Nuuroksen, Tuomo Peltolan ja Seppo Väli-Klemelän kanssa. MM-edustajaksi Nurminen kelpuutettiin vasta Kongsbergin kisoihin syksyllä 1978. Ensikertalainen saalisti kisoista kaksi pronssia, kun hän henkilökohtaisen kilpailun lisäksi suunnisti viestin kolmannen osuuden. Vuotta myöhemmin kotikulmilla, Tampereen MM-kisoissa Nurminen jäi henkilökohtaisella matkalla 24:nneksi eikä päässyt viestimiehistöön.

Nurminen voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta ja edusti muun muassa Tampereen Pyrintöä, Ikaalisten Nousevaa Voimaa ja Kankaantaan Kisaa.

Saavutukset
-----------

* MM-pronssia henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1978
* MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 24:s 1979
* PM-kultaa viestissä 1973
* SM-kultaa normaalimatkalla 1977 sekä pitkällä matkalla 1975 ja 1980–81

Lähteet
-------

1. 1 2  World Orienteering Championships 1978 International Orienteering Federation. Viitattu 15.8.2018. (englanniksi)
2. 1 2  World Orienteering Championships 1979 International Orienteering Federation. Viitattu 15.8.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 694. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
Jäljennös vuoden 1900l-luvun saksalaisesta lehdestä, uradel vaakunoista jonka otsikkona on (s*aksaksi**)* *Mittheilungen an die Mitglieder des Geschlechtsverbandes des zum fränkischen, Uradel gehörigen Geschlechtes Derer von Eberstein vom "Eberstein" auf der Rhön*.
**Kantavaakunat** ovat saksalaisen kielialueen vanhimman aatelin (Uradel) muinaisaateliston vaakunoita ajalta ennen varsinaisen heraldiikan yleistystä käyttöä. Vaakunat ovat ikivanhoja ennen 1400-luvun silloisen merkittävien aatelissukujen vaakunoita. Aateliselle ominaisen kilven muodostaa kilpi, sen yläpuolelle sijoitettu patakypärä. Vaakunoihin on vaihdettu kypärä, joka nykyisin vakiintuneen saksalais-pohjoismaisen käytännön mukaan sopii kaikille aatelisille ei ainoastaan vain niiden sukunsa vanhimmille, vaakunat luokitellaankin usein jalosukuisten eli vähintään vapaaherran tai paronin arvoisiksi vaakunoiksi.

Terminologia
------------

Kantavaakunan termi (saksaksi *Uradel*) on termi joka on otettu käyttöön saksassa 1800-luvun lopulla viittaamaan niihin perheisiin jotka olivat jalosukuisten (vapaaherran tai paronisukuisten) jälkeläisiä ja peräisin ennen 1400-luvulta vuoteen 1100-luvulle, Uradel termillä viitataan Pohjoiseurooppalaisten ritarisukujen aatelistoon jotka ovat jalosukuisen syntyperää ennen vuoden 1400-luvulta, kirjassa kerrotaan aateliskirjeiden lähettämisestä sekä niiden myöntöpäivistä.

Uradel venäläinen aatelisto , venäläinen muinainen aatelisto, adjektiivi *uradelig* tai *uradlig*) on termi, joka otettiin käyttöön Saksassa 1800-luvun lopulla viittaamaan niihin tai niiden perheisiin jotka olivat jalosukuisia peräisin 1400-luvulta tai aikaisemmin.

Katso myös
----------

* Sukuvaakuna
**Howard Skempton** (s. 31. lokakuuta 1947 Chester) on brittiläinen säveltäjä, pianisti ja harmonikansoittaja.

Elämä ja ura
------------

Skempton opiskeli Ealing Art Collegessa (1967–1968) ja Morley Collegessa (1968–1971). Hänen sävellysopettajiensa joukossa oli Cornelius Cardew. Vuonna 1969 Skempton perusti Cardew'n ja Michael Parsonsin kanssa kokeelliseen nykymusiikkiin erikoistuneen Scratch Orchestran. Vuonna 1974 kokoonpano hajosi, sillä Skempton ja Parsons vastustivat Cardew'n ja muiden pyrkimyksiä yhdistää yhtyeen toimintaan marxilaisen politiikan tekeminen. Skempton ja Parsons kuitenkin jatkoivat yhteistyötä duona.

Skempton on työskennellyt sävellysprofessorina Birminghamin kuninkaallisessa konservatoriossa.

Musiikki
--------

Skemptonin tyylille ominaisia ovat hitaat tempot, selkeät tekstuurit, niukka temaattinen kehittely ja ilmaisun suppeus. Skempton on yksi harvoista kokeellisen musiikin säveltäjistä, jotka käyttävät säännöllisesti harmonikkaa teoksissaan. Hänen suosituimpiin teoksiinsa kuuluu *Lento* (1990) orkesterille. Hän on säveltänyt myös konserttoja, kuten yhden kampiliiralle ja lyömäsoittimille (1995). BBC tilasi häneltä John Tilburya varten pianokonserton, joka kantaesitettiin Huddersfieldin nykymusiikkifestivaalilla vuonna 2015.

Toukokuussa 2005 Skempton sai parhaan kamarimusiikkiteoksen palkinnon Royal Philharmonic Societylta jousikvartetollaan *Tendrils*. Joulukuussa 2005 sama teos toi säveltäjälleen British Composer Awardin kamarimusiikkikategoriassa. Toisen British Composer Awardin Skempton sai vuonna 2008 laulusarjalla *The Moon Is Flashing* tenorille ja orkesterille. Skemptonin kuoroteosten joukossa ovat *Magnificat* ja *Nunc dimittis* (2003) sekä *Missa brevis* (2007). Hänen baritonille ja pienelle kokoonpanolle säveltämänsä *The Rime of the Ancient Mariner* (2015) levytettiin vuonna 2017 Roderick Williamsin toimiessa laulusolistina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Howard Skempton AllMusic
2. ↑  Howard Skempton Café OTO
3. 1 2  Howard Skempton Royal Birmingham Conservatoire


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kachinit** ovat etninen ryhmä Burman, Kiinan Yunnanin ja Intian Assamin alueilla. Heitä on yhteensä eri arvioiden mukaan 700 000:ta yli miljoonaan ja suurin osa heistä asuu Burmassa. Kiinassa heitä oli vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 119 209 ja Intian Assamissa muutama tuhat. Kachinit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, joita ovat esimerkiksi jingpot Kiinassa ja singhpot Intiassa.

Historia
--------

Kachineja burmalaisessa piirroksessa 1900-luvun alulta.
Kiinalaisissa lähteissä kachinit mainitaan Yunnanissa asuvana kansana 1300- tai 1400-luvuilta lähtien. Assamissa sijainneessa Ahomin kuningaskunnassa kirjoitetuissa kronikoissa heidät mainitaan jo 1200-luvun alkupuolella. Kachinit elivät läheisissä yhteyksissä shaneihin, joilta he omaksuivat esimerkiksi useita lainasanoja. Kachinipäälliköt hallitsivat omaa kansaansa usein shanhallitsijoiden alamaisina. Kiinassa paikalliset dynastiat puolestaan hallitsivat samanlaisen niin sanotun *tusi*-järjestelmän kautta, jossa keskusvalta käytti paikallisia päälliköitä paikallisten hallitsemisen välikäsinä. 1700-luvun lopulla kachinit levittäytyivät itään ja länteen, mikä johti välikohtauksiin shanien kanssa. Kachinit ottivatkin haltuunsa sittemmin useita shanien hallitsemia ruhtinaskuntia.

Brittien valloitettua Burman heidän hallintonsa kachinien alueella oli löyhähkö. Toisen maailmansodan jälkeen Burma itsenäistyi vuonna 1948 ja sen osana oli Kachinin osavaltio, joka kattaa suuren osan kachinien asuinalueista Burmassa. Ne Winin johtaman Burman sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1962 kachinit ovat tehneet aseellista vastarintaa Myanmarin eli uudelleen nimetyn Burman hallintoa vastaan monien muiden vähemmistöjen tavoin. Näitä yhteenottoja pakoon lähteneiden pakolaisten myötä kachiniyhteisöjä muodostui myös Pohjois-Thaimaahan. Pakolaisia muutti myös Kiinan puolelle, jonne oltiin perustettu jingpojen autonominen alue vuonna 1953.

Kulttuuri
---------

Kachineita perinneasuissa.
Kachinien perinteinen elinkeino on ollut lähes yksinomaan maanviljely, jota on harjoitettu lähinnä kaskiviljelyksen kautta. Yleisin viljelty kasvi on riisi. Kalastusta harjoitetaan suhteellisen paljon, mutta sillä ei ole juurikaan taloudellista merkitystä. Metsästystä harjoitetaan etenkin kylmempinä kuukausina joulukuusta huhtikuuhun, jolloin maanviljely ei vie paljoa aikaa.

Lähetyssaarnaajien myötä suuri valtaosa kachineista on nykyisin kristittyjä. He kuuluvat protestanttisiin ja katolilaisiin kirkkoihin, joiden välit keskenään ovat usein varsin huonot. Etenkin Burman puolella valtio on pyrkinyt myös käännyttämään heitä buddhalaisuuteen. Kiinan puolella jingpot harjoittavat edelleen pääasiassa perinteistä animismista uskoaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  James S. Olson: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 159–162. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Paul Hockings: *Encyclopedia of World Cultures - v. 5. East and Southeast Asia*, s. 114–119. G.K. Hall & Company, 1993. (englanniksi)
**Arthur Frackenpohl** (23. huhtikuuta 1924 Irvington, New Jersey – 8. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pedagogi. Häntä opettivat muiden muassa Darius Milhaud ja Nadia Boulanger. Hän sai tohtorinarvon Montrealin McGill-yliopistosta vuonna 1957, ja hän toimi Crane School of Musicin professorina, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1985. Hän julkaisi kirjan *Harmonization at the Piano* (1962).

Frackenpohlin uran pääpaino on ollut pedagogiikassa. Hänen sävellyksensä ovat olleet suosittuja kouluyhtyeiden soittamina. Hänen musiikkinsa on lähes aina tonaalista. Sävellyksiin lukeutuu kamariooppera *Domestic Relations*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  SUNY Potsdam Community Mourns Passing of Crane Professor Emeritus Arthur Frackenpohl(englanniksi)
3. 1 2  AllMusic.com: Arthur Frackenpohl


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Arthur Farrell
**Arthur "Art" Farrell** (8. helmikuuta 1877 – 7. helmikuuta 1909) oli kanadalainen jääkiekkoilija joka pelasi ammattilaisena McGill Universityn joukkueessa 1890-luvulla ja sittemmin Montreal Shamrocksissa Canadian Amateur Hockey Leaguessa. Montrealissa syntynyt Farrell auttoi Shamrocksia saavuttamaan Stanley Cupin mestaruudet vuosina 1899 ja 1900.

Farrell kirjoitti ensimmäisen jääkiekkoa käsittelvän kirjan, *Hockey: Canada's Royal Winter Game*, vuonna 1899, ja siitä tiedetään olevan jäljellä vain neljä kappaletta. Hän kirjoitti vielä kaksi käsikirjatyyppistä teosta kiekkoilusta: *Ice Hockey and Ice Polo Guide* ja *How to Play Ice Hockey*.

Farrell kutsuttiin Hockey Hall of Fameen 1965 pelaajana.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Hockey: Canada's Royal Winter Game*** (englanniksi)

* Elämäkerta: Arthur Farrell (englanniksi)
* LegendsOfHockey.net: Arthur Farrell (englanniksi)
* Read *Hockey: Canada'a Royal Winter Game* online at Library and Archives Canada

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Arthur Francis Buddington** (29. marraskuuta 1890 – 25. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen geologi, jonka ominta alaa oli kemiallinen petrologia.

Buddington opiskeli Brownin ja Princetonin yliopistoissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli tekemisissä kemiallisten aseiden kanssa. Sen jälkeen hän opetti Princetonin yliopistossa yli 40 vuoden ajan toimien siellä geologian laitoksen esimiehenä vuosina 1936–1950. Hän teki pitkän uran myös Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksessa (USGS).

Lähteet
-------

1. ↑  Memorial of A.F.Buddington  1986. American Mineralogist. Viitattu 2.5.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arthur Francis Buddington
**Richard Mason** (16. toukokuuta 1919 Manchester, Britannia – 13. lokakuuta 1997 Rooma, Italia) oli brittiläinen kirjailija. Hän opiskeli Dorsetissa ja työskenteli ensin elokuvalehdessä, sittemmin British Councilissa. Toisen maailmansodan aikana hänellä oli tilaisuus oppia japania, ja hänestä tuli sotavankien kulustelija.

Mason viimeisteli teoksensa *Tuuli ei osaa lukea* Burman sotaretken aikana. Lisäksi hän kirjoitti teoksen *Sinisen vuoren varjo* (elokuvaksi muokattuna *Passionate Summer*) sekä Intiaan ja Nepaliin sijoittuvan vakoilutarinan *The Fever Tree*.

Hän asui Hongkongissa ja sai siellä herätteen kirjoittaa teoksen *Suzie Wong*. Kirjan pohjalta tehtiin ensin Broadway-näytelmä ja vuonna 1960 elokuvasovitus *Suzie Wongin maailma*.

Mason tupakoi, ja hän kuoli vuonna 1997 kurkkusyöpään Roomassa. Hän oli asunut siellä lähes 40 vuotta.

Teokset
-------

* *Tuuli ei osaa lukea* (alkuteos *The Wind Cannot Read*, 1947), suom. Eeva-Liisa Manner, Gummerus, 1949
* *Sinisen vuoren varjo* (alkuteos *The Shadow and the Peak*, 1950), suom. Saimi Taube, Gummerus, 1950
* *Suzie Wong* (alkuteos *The World of Suzie Wong*, 1957), suom. Kyllikki Clément, Gummerus, 1958
* *The Fever Tree*, 1962 (suomentamaton)

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Mason Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kabyyli** (omakielinen nimi ⵜⴰⵇⴱⴰⵢⵍⵉⵜ, *taqbaylit*) on yksi puhutuimmista berberikielistä. Sitä puhuu äidinkielenään yli viisi miljoonaa ihmistä Algerian pohjoisosassa. Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen, Thénian ja Bejaïan välissä puhuttuun länsikabyyliin ja Béjaïan itäpuolella puhuttuun itäkabyyliin.

Kabyylille annettiin Algeriassa kansalliskielen asema perustuslain muutoksella vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Suositukset: Kielten nimiä suomeksi *Kotoistus.fi*. Viitattu 5.9.2014.
2. 1 2  Kabyle *Ethnologue*. Viitattu 5.9.2014. (englanniksi)
3. ↑  Hammarström, Harald & Forkel, Robert & Haspelmath, Martin & Nordhoff, Sebastian: Kabyle *Glottolog 2.3*. Leipzig:  Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. Viitattu 3.9.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikipediaWikipedia
***Kabyylinkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Afroaasialaiset kielet
aasáx | aari | afar | ajawa | akkadi | amhara | arabia | aramea | bambassi | bedža | ebla | egypti | foinikia | hassaniyya | hausa | heprea | higi-bura | kabyyli | kambata | keskiatlaksentamazight | kopti | malta | oromo | saho | sidamo | somali | syyria | tamashek | tašelhit | tigre | tigrinja | ugariti | wolaitta
**Kantere ry:n** (Keski-Suomen kansanterveyden edistämiskeskus) tarkoituksena on koordinoida, kehittää ja arvioida maakunnallisia hyvinvointia ja terveyttä edistäviä toimintoja, tehostaa terveyden edistämisen toimijoiden (järjestöt, julkinen ja yksityinen sektori) verkostomaista yhteistyötä, ehkäistä kansansairauksia ja alueen muita terveysongelmia sekä kaventaa terveyseroja.

Tavoitteena on luoda Keski-Suomen maakuntaan hyvinvoinnin ja terveyden edistämisen kestäviä rakenteita ja vahvistaa sektorirajat ylittävää terveyden edistämisen osaamista ja yhteistyötä.
Yhdistyksen toiminnalla tavoitellaan maakunnan väestön parempaa hyvinvointia ja vaikutetaan samalla alueen elinvoimaisuuteen ja menestymisedellytyksiin. Toiminnasta saatuja tuloksia hyödynnetään valtakunnallisesti. 

Kantere ry:n taustalla on Terveyden edistämisen Foorumi, jonka toiminnan juuret ajoittuvat vuoteen 1994 ja Syty Savutta –projektiin.

Toiminta
--------

Kantereen toiminnan tarkoituksena on vahvistaa, ennakoida ja kehittää terveyden edistämistä. Kantere koordinoi ja luo puitteita julkisen, yksityisen ja kolmannen sektorin vuorovaikutukselle.

Kantere toimii valtakunnallisten terveyden edistämislinjausten ja suuntien (mm. Terveys 2015, Kaste-ohjelma) mukaisesti. Kantere vastaa maakunnassa väestön terveyden edistämisen tarpeisiin ja kokoaa tähän työhön myös järjestökenttää. Väestöstrategiaa toteutetaan yhteistyössä maakunnallisen Keski-Suomen sairaanhoitopiirin preventiotyön kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Keski-Suomen kansanterveyden edistämiskeskus ry säännöt *Kantere ry*.  19.10.2007. Viitattu 17.1.2011. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kantere ry:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kantere ry:n Facebook-sivut
**Istuntoavain** on kertakäyttöinen symmetrinen salausavain, jota käytetään yhden istunnon kaikkien viestien salaamiseen. Tähän liittyviä käsitteitä ovat **sisällön salausavain (CEK)**, **liikenteen salausavain (TEK)** ja **ryhmälähetysavain**, joka viittaa mihin tahansa viestien salaamiseen käytettävään avaimeen vastakohtana muille salausavaimille (**avainten salausavaimille (KEK)** tai **paketointiavaimille**). 

Istuntoavaimet voivat lisätä järjestelmän monimutkaisuutta, mutta ne ratkaisevat ongelmia. Istuntoavainten käytölle on kaksi pääsyytä: 

1. Monet kryptoanalyyttiset hyökkäykset helpottuvat sen mukaan, mitä enemmän aineistoa tietyllä salausavaimella salataan. Yksittäisen avaimen käsittelemän tiedon rajoittaminen vaikeuttaa tällaisia hyökkäyksiä.
2. Epäsymmetrinen salaus on liian hidas moniin tarkoituksiin, ja kaikki salaisen avaimen algoritmit vaativat, että avain jaetaan turvallisesti. Kun käytetään epäsymmetristä salausalgoritmia salaamaan salainen avain toista, nopeampaa algoritmia varten, on mahdollista parantaa yleistä suorituskykyä huomattavasti. Tätä menetelmää käytetään PGP:ssä ja GPG:ssä.

Kuten kaikki salausavaimet, istuntoavaimet on valittava siten, että hyökkääjä ei voi ennustaa niitä, mikä edellyttää yleensä niiden valintaa satunnaisesti. Istuntoavaimen (tai minkä tahansa salausavaimen) valitseminen virheellisesti on suuri (ja liian yleinen) suunnitteluvirhe missä tahansa salausjärjestelmässä.

Katso myös
----------

* Salaus
* Salausavain
* One-time pad

Lähteet
-------

1. ↑  David Shaw, Lutz Donnerhacke, Rodney Thayer, Hal Finney, Jon Callas: OpenPGP Message Format *tools.ietf.org*. Viitattu 3.8.2019. (englanniksi)
**Richard Elliott Neustadt** (26. kesäkuuta 1919 – 31. lokakuuta 2003) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja poliittinen neuvonantaja, jonka erikoisalaa olivat Yhdysvaltain presidentin tehtävät ja valtaoikeudet. Hän työskenteli presidentti Trumanin hallinnossa ja oli presidenttien John F. Kennedy, Lyndon B. Johnson ja Bill Clinton ystävä. Hän opetti Harvardin yliopistossa.

Neustradtin tärkein teos *Presidential power* ilmestyi vuonna 1960. Hänen mukaansa presidentin tärkein valtaoikeus on valta jota käytetään taivuttelemaan ihmisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Godfrey Hodgson: Obituary *The Guardian*.  2003. Viitattu 26.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Charles O. Jones: Richard E. Neustadt: Public Servant as Scholar (Arkistoitu – Internet Archive) *Annual Review of Political Science*
* Matthew Dickinson: On Presidents Day..

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
	+ 2
* Belgia
* Yhdysvallat
	+ 2
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
	+ 2
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kantatie 93** on kantatie, joka kulkee kokonaan Enontekiön kunnan alueella Lapissa. Tien pituus on 63 kilometriä ja se on nykyisin koko pituudeltaan osa eurooppatie E45:tä.

Kantatie 93 eroaa Palojoensuussa valtatiestä 21, kulkee itään Hettaan ja kääntyy siellä pohjoiseen Kivilompoloon, jossa se päättyy Norjan rajaan. Norjan puolella tie jatkuu E45:nä (ent. valtatie 93) Koutokeinon kautta Alattioon (Alta).

Kaaresuvantoon päättyvää eurooppatietä E45 oli esitetty jatkettavaksi Kaaresuvannosta Palojoensuun, Enontekiön ja Kautokeinon kautta Alattioon. Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö allekirjoitti sopimuksen elokuussa 2017, jonka myötä hanke toteutuu. Tien numeroinnin jatke Kaaresuvannosta Alattioon toteutettiin 9. helmikuuta 2018.

Reitti
------

* Enontekiö
	+ Palojoensuu (vt 21 E8 E45)
	+ Hetta (st 956)
	+ Kivilompolo (valtakunnanraja: Suomi-Norja (E45))

Kivilompolon raja-asema tien pohjoispäässä

Historiaa
---------

Tie Hettaan asti on valmistunut vuonna 1905. Hetan, Kautokeinon ja Alattion välillä on ollut kauppareitti vuosisatojen ajan. Hetan ja Kivilompolon tie rakennettiin maantieksi vuosina 1961–1963. Palojoensuun ja Kivilompolon välisen maantien numero oli alun perin 958. Kantatie 93 siitä tuli vuoden 1996 tienumerouudistuksessa.

Lähteet
-------

* Grönroos, Matti: Kantatie 93 Palojoensuu–Hetta–Kivilompolo (raja), 63 km *mattigronroos.fi*.
* Grönroos, Matti: Teillä ja turuilla-blogi *teilla.blogspot.fi*.

### Viitteet

1. ↑  Klart for E45 *nrk.no*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kantatie 93** Wikimedia Commonsissa

* Matti Grönroosin sivu kantatiestä 93

Välimatkataulukko

| (km) | Palojoensuu |
| --- | --- |
| Hetta | 26 | Hetta |
| Kivilompolo | 63 | 37 | Kivilompolo |
| Kautokeino | 106 | 80 | 43 | Kautokeino |
| Alattio | 235 | 209 | 172 | 129 | Alattio |

Kantatiet 40–98
  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Jazmín Chebar
**Jazmín Chebar** (s. 1973 Buenos Aires) on argentiinalainen vaatesuunnittelija. Häntä pidetään yhtenä maansa parhaista suunnittelijoista ja hän suunnittelee "sekä rentoja että muodollisia vaatteita ranskalaistyylisiin buotiquehin". 

Chebarin vanhemmilla oli oma tunnettu muotiliike Buenos Airesissa. Tytär esitteli aluksi siellä omia suunnitelmiaan. Koulunsa päätettyään hän muutti New Yorkiin, missä hän opiskeli Parsons The New School for Designissä sekä muodin markkinointia että suunnittelua. Sen jälkeen hän työskenteli Valentino n ja Donna Chabarin ateljeissa.

Kotimaahansa Chebar palasi vuonna 1997. Hän avasi oman liikkeensä ja kaksi vuotta myöhemmin uuden. Hän aloitti myös suunnittelemiensa vaatteiden viemisen Yhdysvaltoihin. Vuonna 1999 hänet kutsuttiin Pariisin muotiviikoille. Vuonna 2002 hän aloitti yhteistyön Claudio Drescherin kanssa tehdäkseen Chebarin tuotemerkistä kasvava ja merkki laadusta, yksilöllisyydestä ja eksklusiivisuudesta. Nykyään Chebar on maansa huippumerkki ja sillä on Argentiinassa 14 liikettä. Lisäksi liikkeitä on myös Boliviassa, Paraguayssa, Uruguayssa, Chilessä, Perussa ja Meksikossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Froggatt, Charles (January 2007). *A Hedonist's Guide to Buenos Aires*. A Hedonist's guide to... 176. ISBN 978-1-905428-08-3.
2. ↑  La moda de la calle en el Verano 2014 de Jazmín Chebar  2 September 2013. Bloc de Moda. Viitattu 1 February 2014. Spanish
3. ↑  Bye, Elizabeth (15 November 2010). *Fashion Design*. Berg, 138–. ISBN 978-1-84788-267-7.

Aiheesta muualla
----------------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tie Kemijärvellä Rovaniemelle päin.
**Kantatie 82** on Rovaniemen Vikajärveltä Kemijärven kautta Sallan Kelloselkään ja edelleen Sallan rajanylityspaikalle kulkeva kantatie. Tien pituus on 147 kilometriä. Kemijärven ja Joutsijärven välinen osuus on yhteistä valtatien 5 kanssa. Kemijärvellä olevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta lukuun ottamatta tie on kaksikaistainen ja tasoltaan vaihteleva. Tie kuuluu yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Venäjän puolella tie jatkuu Alakurttiin ja edelleen Murmanskiin.

Reitti ja merkittävimmät tieyhteydet
------------------------------------

* Rovaniemi
	+ Vikajärvi (vt 4 E75)
* Kemijärvi
	+ Hyypiö
	+ Kemijärvi (vt 5 E63, st 944)
	+ Isokylä (st 945)
	+ Joutsijärvi (vt 5 E63)
* Salla
	+ Salla (st 950)
	+ Kelloselkä (st 965)
		- Sallan rajanylityspaikka

Historiaa
---------

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 82 oli Kemijärven Joutsijärven ja Sallan tuolloisen hallintokeskuksen, Kuolajärven välinen tie. Jatkosodan jälkeisten alueluovutusten jälkeen tie katkesi nykyiselle rajalle Kelloselkään. Vikajärven ja Kemijärven välinen tie nimettiin vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatieksi 80.

Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa kantatienumero 80 siirrettiin Sodankylän ja Kittilän väliselle tielle ja koko Vikajärven ja Kelloselän välinen osuus numeroitiin kantatieksi 82. Sallan rajanylityspaikka avattiin kesällä 2002.

Lähteet
-------

* Kartta ilmakuvilla Fonecta.  [vanhentunut linkki]
* Grönroos, Matti: Kantatie 82 Vikajärvi(Rovaniemi)–Kelloselkä(Salla) *mattigronroos.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kantatie 82** Wikimedia Commonsissa

Välimatkataulukko

| (km) | Rovaniemi |
| --- | --- |
| Vikajärvi | 25 | Vikajärvi |
| Kemijärvi | 85 | 60 | Kemijärvi |
| Salla | 149 | 124 | 64 | Salla |
| Kelloselkä | 169 | 144 | 84 | 20 | Kelloselkä |
| Valtakunnanraja | 174 | 149 | 89 | 25 | 5 | Valtakunnanraja |

Kantatiet 40–98
  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |