recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pro Reilumpi Yhteiskunta ry** (lyh. **PRY**) on vuonna 2023 perustettu yhdistys, joka jakaa vaaleissa rahoitusta ehdokkaille, jotka kannattavat ammattiyhdistysliikkeen tärkeinä pitämiä asioita. Yhdistystä rahoittaa SAK.

Yhdistyksen asiamiehenä toimii SAK:lla työskentelevä Jyrki Konola.

Vaalirahoitus
-------------

### Eduskuntavaalit 2023

Eduskuntavaaleissa 2023 PRY tuki yhteensä 632 355 eurolla 214 eduskuntavaaliehdokasta, joista yli puolet oli SDP:n ehdokkaita. Toisiksi eniten (28 %) tukea saaneita oli vasemmistoliitossa.

Yhdistys kertoi jakavansa tukea henkilöille, jotka jakavat yhdistyksen tavoitteet: "reilun työelämän edistämisen", "hyvinvointi- ja sopimusyhteiskunnan tukemisen" sekä "sellaisen yritysten toimintaympäristön edistäminen, jossa kilpailuetua ei voi saada sääntöjä rikkomalla."

| Puolue | Tukea saaneiden lukumäärä |
| --- | --- |
| SDP | 115 |
| Vasemmistoliitto | 60 |
| Vihreät | 13 |
| Keskusta | 8 |
| Kokoomus | 7 |
| Kristillisdemokraatit | 4 |
| RKP | 2 |
| Perussuomalaiset | 2 |
| Yhteensä | 214 |

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2  SAK:n vastaisku: 700 000 euroa vaalirahaa ehdokkaille *www.iltalehti.fi*. Viitattu 22.2.2024.
2. ↑  Eduskuntavaalit | Tämä ei saa toistua, tajusivat patruunat – Näin Sdp:n vaalivoitto käynnisti miljoonien eurojen nokittelun vaalirahoituksella *Helsingin Sanomat*.  22.1.2023. Viitattu 22.2.2024.
3. 1 2 3  Tukea saaneet *Pro Reilumpi Yhteiskunta*. Viitattu 22.2.2024.
**Albin Isidor Skog** (27. marraskuuta 1869 Tammisaari – 20. marraskuuta 1944 Helsinki) oli insinööri, joka toimi kaupungininsinöörinä, useiden Suomen varhaisten vesi- ja jätevesiratkaisujen suunnittelijana ja rakentamistöiden johtajana sekä Helsingin vesilaitoksen johtajana yli 30 vuotta.

Albin Skogin vanhemmat olivat kauppias Henrik Skog ja Carolina Elisabeth Styfver ja puoliso vuodesta 1902 Ester Viola Heinricus. Skog valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1890 ja teki useita tutkimusmatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Ehdotuksen Hangon uudeksi asemakaavaksi Skog teki 1891. Hän oli Turun jätevesiverkoston rakentamisesta vastannut johtaja 1894–1897 ja Turun kaupungininsinööri vuodesta 1897. Viipurin kaupungininsinöörinä Skog toimi vuodesta 1899. Helsingin vesilaitoksen johtajaksi hän tuli 1904, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1938. Vesijohto- ja jätevesiverkostoja Skog suunnitteli ja johti niiden rakentamistöitä myös useissa muissa kaupungeissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 628 (Viitattu 16.12.2018)
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 21.11.1944, s. 3.
**Aarre Ensio Honkaranta** (18. toukokuuta 1912 Juva – 5. elokuuta 1987 Espoo) oli suomalainen opettaja, metsänhoitaja ja vakuutusalan yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Honkarannan vanhemmat olivat opettajat Eino Adalbert Honkaranta, aiemmin Helin, ja Hilja Tommila ja puoliso vuodesta 1942 Airi Margaretha Pohjolan-Pirhonen. Honkaranta tuli ylioppilaaksi Turussa vuonna 1932 ja valmistui opettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1933 ja metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1941. Opettajana hän toimi ennen sotia Lohjalla. Sotien jälkeen Honkaranta työskenteli maatalousministeriön asutusasiasianosastolla vuoteen 1947 asti. Sieltä hän siirtyi ensin metsätyönjohtajakoulun opettajaksi Sukevalle ja sitten vuonna 1949 tekniseksi tarkastajaksi Pohjola Vakuutukseen, jossa hän toimi vuoteen 1960 asti. Vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtaja Honkaranta oli 1961–1970 ja vuodesta 1961 myös Palokärki-yhtiön toimitusjohtaja. Metsäpalon ja vakuutusyhtiö Auran yhdistyttyä vuonna 1970 Honkarannasta tuli Metsäpalon varatoimitusjohtaja ja Auran johtaja. Hän sai metsäneuvoksen arvonimen samana vuonna. Vuonna 1977 eläkkeelle jääneellä Honkarannalla oli myös useita vakuutusalan luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.

Julkaisuja
----------

* *Metsävakuutus*, 1978

Lähteet
-------

1. 1 2  Ensio Honkaranta *Biografiasampo*. Viitattu 18.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 241. Viitattu 18.5.2022.
3. ↑  Kuolleet. Metsäneuvos Ensio Honkaranta.  *Uusi Suomi*, 15.8.1987, nro 218, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.5.2022.
Nykyään yökerhona toimiva Porin VPK:n talo Pohjoispuiston varrella.
**Porin vapaaehtoinen palokunta ry** on Porissa toimiva vapaaehtoinen palokunta. Se on perustettu 4. kesäkuuta 1863 ja on Turun VPK:n jälkeen maan toiseksi vanhin vapaaehtoinen palokunta. Porin VPK:n soittokunta perustettiin vuonna 1884 ja nuoriso-osasto vuonna 1926. Naisosasto aloitti toimintansa vuonna 1951.

Ennen VPK:n perustamista kaupungissa oli toiminut lakisääteinen yleinen palokunta, johon kuuluminen oli pakollista kaikille 21-40-vuotiaille miehille. VPK:n jäsenet olivat liberaalin arvomaailman omaavia henkilöitä, jotka pyrkivät saavuttamaan vapaaehtoiselle palokunnalle täysin itsenäisen aseman suhteessa yleiseen palokuntaan. Porin VPK:n toimintaan kuului alkuvuosina varsinaisen palontorjunnan ja paloharjoitusten lisäksi myös erilaista sivistystoimintaa. VPK järjesti muun muassa laulu- ja näytelmätilaisuuksia ja sillä oli oma kirjasto. Nykyään Porin VPK:ssa on kuusi eri osastoa. Kalustona VPK:lla on kaksi sammutusautoa, säiliöauto sekä kolme miehistöautoa. 

Porin VPK:n pitkäaikainen perinne on vuodesta 1883 järjestetty "laskiasmarssi", jossa paikalliset palokunnat marssivat VPK:n soittokunnan johdolla kauppatorilta Itäpuiston paloasemalle. 

Porin VPK:n 150-vuotisjuhlavuoden kunniaksi Itäpuistossa paljastettiin kesäkuussa 2013 kuvanveistäjä Sofia Saaren suunnittelema muistomerkki, joka kuvaa Porin historian kaupunkipaloja.

Itäpuiston paloasema
--------------------

Porin VPK:n paloasema.
Porin VPK:n palokuntatalo valmistui Itä- ja Pohjoispuiston kulmaukseen vuonna 1894. Rakennuksessa toimii nykyään yökerho. Viisi vuotta myöhemmin rakennettiin samalle tontille arkkitehti August Krookin suunnittelema kalustohalli. 

Vuonna 1926 perustettiin Porin kunnallinen palolaitos, joka toimi vuoteen 1961 saakka Itäpuistossa Porin VPK:n tiloissa. Muiden rakennusten yhteyteen valmistui vuonna 1937 VPK:n rakennuttama paloasema, joka vuokrattiin kunnalliselle palolaitokselle. 1956 rakennettiin uusi kalustohalli sekä kerhohuone. Kunnallinen palolaitos muutti nykyisiin toimitiloihinsa vuonna 1961, jonka jälkeen Itäpuiston paloasema on ollut pelkästään VPK:n käytössä. Porin VPK:n rakennukset ovat nykyään suojeltuja. Paloaseman tiloissa on näytteillä vuonna 1921 käyttöön otettu entisöity Benz Gaggenau-museopaloauto.

Lähteet
-------

* Porin VPK:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Porin palokunnilla jo 130:s laskiaismarssi  21.2.2012. Satakunnan Kansa. Viitattu 15.8.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Muistomerkki kääntää katseet  11.6.2013. Satakunnan Viikko.  Arkistoitu 31.12.2017. Viitattu 22.7.2013.
**Otto Lakka** (3. huhtikuuta 1888 Sippola – 9. heinäkuuta 1957 Lappeenranta) oli suomalainen kouluneuvos, pappi ja suomentaja. Hän suomensi kirkkoisä Augustinuksen omaelämäkerran *Tunnustukset*.

Lakan vanhemmat olivat kauppias Jonas Lakka ja Maria Henriika Kutilampi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1913 sekä suoritti teologian erotutkinnon 1927. Lakka vihittiin papiksi 1928.

Lakka toimi Savonlinnan lyseon latinan- ja kreikankielen opettajana 1915–1919 sekä Kokkolan yhteislyseossa latinan- ja suomenkielen vt. nuorempana lehtorina 1919–1920 ja vakinaisena nuorempana lehtorina 1920–1928. Hän oli Viipurin tyttölyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina 1927, Viipurin klassillisen lyseon latinan- ja kreikankielen lehtorina 1928–1934 ja Viipurin Talikkalan yhteiskoulun uskonnon opettajana 1928–1934. Lakka oli Kouluhallituksen oppikouluosaston kouluneuvos vuodesta 1934 alkaen ja ylioppilastutkintolautakunnan jäsen vuodesta 1948 alkaen.

Lakka oli naimisissa vuodesta 1919 Olga Elisabeth Savolaisen kanssa. Heidän poikansa Yrjö-Otto Lakka (1928–2010) toimi Tampereen klassillisen lyseon ja klassillisen lukion latinan ja kreikan kielen lehtorina 1958–1991.

Suomennoksia
------------

* *Augustinuksen tunnustukset* ; latinasta suom. Otto Lakka. WSOY 1947
* Augustinus : *Tunnustukset* ; latinasta suom. Otto Lakka ; suomennoksen tark. Yrjö-Otto Lakka. Kristikunnan klassikkoja 1. SLEY-kirjat, Helsinki 1981, 2. painos 2003, uusi painos Aurinko, Helsinki 2010

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
2. 1 2 3  Kouluneuvos Otto Lakka kuollut (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 12.7.1957, HS Aikakone. Viitattu 17.8.2018.
3. ↑  Yrjö-Otto Lakan muistokirjoitus (Helsingin Sanomat Muistot)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Reino Veli Siikala** (11. syyskuuta 1905 Padasjoki – 3. huhtikuuta 1995 Kemi) oli suomalainen päätoimittaja.

Siikalan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Siikala ja Anna Elisabet Arola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa. Siikala oli Kemissä ilmestyneen Pohjolan Sanomien toimittaja vuodesta 1928 alkaen ja toimitussihteeri vuodesta 1937 alkaen. Lehden päätoimittaja hän oli 1939–1940 ja 1944–1972.

Siikala oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1945 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1951. Hän oli Maaseutulehtien liitto ry:n johtokunnan, Lapin maakuntaliiton hallituksen ja maalaisliiton puoluevaltuuskunnan jäsen.

Veli Siikala oli naimisissa vuodesta 1932 Aira Orvokki Kososen kanssa. Heidän poikiaan olivat ylijohtaja ja keskustapoliitikko Kalervo Siikala ja päätoimittaja, Yleisradion johtaja Tapio Siikala.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita: Päätoimittaja Veli Siikala, Helsingin Sanomat 5.5.1995 (maksullinen)
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
**Matti Anselmi Kallela** (1. helmikuuta 1923 Ahlainen – 10. elokuuta 1986 Vihti) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kallelan vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Otto Anselmi Kallela ja emäntä Ida Aleksandra Haapala ja puoliso vuodesta 1948 Eila Aulikki Jalava. Kallela tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1949. Hän oli Hankkijan palveluksessa Turussa, tiilitehdas ja sementtivalimo Kallela Oy:n toimitusjohtaja Vihdissä 1948–1954 ja Vientikunta Munan toimitusjohtaja 1955–1979 ja hallituksen jäsen 1958–1979. Kallela oli myös Siipikarjatalouden tutkimussäätiön asiamies vuodesta 1970 ja *Kanatalous*-lehden päätoimittaja. Vihdin kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1952–1955 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä, kuten Suomen Kananmunanviejät -yhdistyksen johtokunnan jäsenyys 1958–1979, varapuheenjohtajuus 1958–1964 ja puheenjohtajuus 1964–1979, Siipikarjanhoitajain Liiton hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1972 ja Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskunnan asiantuntijajäsenyys vuodesta 1974. Kallela oli sanomalehti *Luoteis-Uusimaan* perustajia. Sotilasarvoltaan vapaaehtoisena jatkosotaan lähtenyt ja keväällä 1943 haavoituttuaan kätensä menettänyt Kallela oli reservin alikersantti (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Matti Kallela *Biografiasampo*. Viitattu 14.11.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 339. Viitattu 14.11.2022.
3. ↑  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 26.8.1986, nro 98, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.11.2022.
Albert Apponyi.
**Albert Apponyi** (29. toukokuuta 1846 Wien, Itävalta – 7. helmikuuta 1933 Geneve, Sveitsi) oli unkarilainen kreivi ja kansallismielinen poliitikko.

Albert Apponyi kuului vanhaan, jo 1300-luvulta tunnettuun unkarilaiseen Apponyin sukuun, joka oli vuonna 1739 saanut kreivin arvon. Hänen isänsä oli mainittava konservatiivipoliitikko György Apponyi. Albert Apponyi valittiin 1872 Unkarin parlamenttiin, jonka jäsenenä hän oli lähes katkeamatta vuoteen 1918. Viimeistään 1880-luvulta alkaen hän oli johtava henkilö Unkarin kansallismielisessä oppositiossa, joka ei hyväksynyt Itävallan kanssa tehtyä vuoden 1867 kompromissia. Vuonna 1899 Apponyin johtama oppositio liittoutui Kálmán Széllin hallituksen kanssa, ja 1901 Apponyi valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. Hän jätti paikkansa marraskuussa 1903, koska ei hyväksynyt pääministeriksi tulleen István Tiszan ajamaa Unkarin asevoimien uudistusta. Huhtikuusta 1906 tammikuuhun 1910 Apponyi toimi opetusministerinä Sándor Wekerlen koalitiohallituksessa. Hän toteutti unkarilaistamispolitiikkaa vahvistamalla unkarin kielen asemaa kouluopetuksessa myös niillä alueilla, joiden väestö kuului muihin kansallisuuksiin. Tämän hallituksen kaaduttua hän palasi oppositioon ja kohosi Ferenc Kossuthin kuoltua vuonna 1914 niin sanotun itsenäisyyspuolueen johtajaksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Apponyi tuki pääministeriksi palanneen Tiszan sotapolitiikkaa, mutta suhtautui tätä myönteisemmin poliittisiin reformeihin. Toukokuusta 1917 lokakuuhun 1918 hän toimi opetusministerinä Móric Esterházyn ja Wekerlen hallituksissa. Sodan jälkeen Apponyi valittiin vuonna 1919 uudelleen parlamenttiin sitoutumattomana edustajana ja 1920 Unkarin hallitus nimitti hänet johtamaan Unkarin valtuuskuntaa Trianonin rauhanneuvotteluissa Pariisissa. Hän yritti turhaan saada sodan voittajavaltioita suostumaan ankarien rauhanehtojen lieventämiseen ja jätti neuvottelijan tehtävänsä ennen sopimuksen allekirjoittamista. Myöhemmin Apponyi toimi vielä useasti Unkarin edustajana Kansainliitossa. Kuollessaan vuonna 1933 hän oli Unkarin edustajana kansainvälisessä aseidenriisuntakonferenssissa Genevessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Albert, Count Apponyi (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 19.2.2014.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1904), s. 1247–1248 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014.
3. 1 2  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1922), s. 246 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 19.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albert Apponyi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**László Csányi** (1790 – 10. lokakuuta 1849) oli unkarilainen vallankumouksellinen. Hän palveli 1809–1815 husaarina. Hän oli Ferenc Deákin kannattaja. Vuoden 1848 vallankumouksen puhjettua hänet nimitettiin komissaariksi tukahduttamaan serbien ja kroaattien välisiä levottomuuksia. Sittemmin hän oli vallankumouskomissaarina Pestissä ja Siebenbürgenissä. Itsenäisyysjulistuksen jälkeen hänestä tuli huhtikuussa 1849 kulkulaitosministeri. Kun unkarilaiset olivat saman vuoden elokuussa antautuneet Világosissa, hän antautui venäläisille, jotka luovuttivat hänet itävaltalaisille. Hänet hirtettiin lokakuussa 1849.

Vallankumoushallinnon virkamiehenä hän toimi ahkerasti ja nuhteettomasti, mutta hän oli myös julmuutta lähenevän kova.

Lähteet
-------

1. ↑  Csányi, László *Tietosanakirja, osa 2*.  1910. Viitattu 11.10.2022.
2. 1 2  Csányi, László *Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 5.*.  1906. Viitattu 11.10.2022. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Malaijien saaristo satelliittikuvassa keskellä
**Malaijien saaristo** eli **Itä-Intian saaristo** on maailman laajin saaristo Kaakkois-Aasian niemimaan ja Uuden-Guinean välissä.*lähde?* Se käsittää Isot ja Pienet Sundasaaret, Molukit sekä Filippiinit. Saariston yhteenlaskettu maapinta-ala on yli kaksi miljoonaa neliökilometriä ja saarten lukumäärä noin 20 000. Toisinaan myös Australaasiaan kuuluva Uuden-Guinean saari lasketaan Malaijien saaristoon.

Malaijien saaristo on yksi maailman tuliperäisimmistä alueista. Alueella on useita tulivuoria sekä korkeita vuoristoja; korkein huippu Kinabalu (4 101 m) sijaitsee Sabahin osavaltiossa Borneon pohjoisosassa. Ilmasto on trooppinen saariston sijaitessa päiväntasaajan molemmin puolin. Sademäärät ovat länsiosissa yli 3 000 mm vuodessa ja itäosissa 1 000 – 3 000 mm.

Valtiot
-------

* Indonesia (Länsi-Uusi-Guineaa lukuun ottamatta)
* Filippiinit
* Malesia (Sarawakin ja Sabahin osavaltiot Borneossa)
* Itä-Timor
* Brunei

Suurimmat saaret
----------------

* Borneo (743 287 km²)
* Sumatra (473 481 km²)
* Sulawesi eli Celebes (189 216 km²)
* Jaava (126 650 km²)
* Luzon (104 688 km²)
* Mindanao (94 630 km²)

Luonto
------

Joskus miljoonia vuosia sitten nykyiseltä Borneon saarelta oli maayhteys Manner-Aasiaan ja Borneolta puolestaan oli maayhteys nykyisen Filippiinien saarille. Tämän vuoksi kyseisillä saarilla eläimistö ja kasvisto on edelleen paljolti samanlainen. Filippiineihin kuuluvalla Mindoron saarella eläviä harvinaisia eläimiä ovat tamarao ja kääpiöpuhveli. Malesian sademetsissä elää orankeja, gibboneja, jaavanmakakeja ja muita apinalajeja. Näissä sademetsissä esiintyviä kissaeläimiä ovat leopardi, tiikeri ja sivettikissa. Samoilla alueilla elää myös intiantapiireja ja sumatransarvikuonoja. Malesian alueella on myös mangroverämeitä, missä esiintyy varaaneja ja krokotiilejä.

Lähteet
-------

* CD-Facta 2005

### Viitteet

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 5*. Hakusana *Malaijien saaristo*. Helsinki: Otava, 1963.
2. ↑  Marketta Kotilainen: *Maailmalla, Aasia*, s. 64-65, 103. Weilin+Göös, 2008. ISBN 978-951-0-33474-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malaijien saaristo** Wikimedia Commonsissa
**Ranne Juhani Roni** (10. kesäkuuta 1892 Varkaus – 5. kesäkuuta 1969 Mikkeli) oli suomalainen lehtori ja urheiluvaikuttaja.

Ranne Ronin vanhemmat olivat sahanhoitaja Paavo Roni ja Lovisa Georgina (Lilli) Bäckström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1914 sekä suoritti suojeluskuntaupseerin tutkinnon 1923. Roni teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan 1923 sekä Saksaan, Tanskaan ja Norjaan 1933.

Roni toimi voimistelun, terveysopin ja matematiikan opettajana Kouvolan yhteiskoulussa 1914–1917 ja Mikkelin yhteiskoulussa 1917–1919. Hän oli sitten SVUL:n sihteerinä 1919–1920, Mikkelin suojeluskuntapiirin urheiluohjaajana 1920–1923 sekä suojeluskuntien yliesikunnan urheilutarkastajana 1923–1924. Roni oli sitten voimistelun, urheilun ja terveysopin lehtorina Joensuun lyseossa 1924–1928, Lahden lyseossa 1928–1934, Viipurin lyseossa 1934–1935 ja 1937–1940, Sortavalan seminaarissa 1935–1937, Helsingin kaksoisyhteislyseossa 1940–1945 sekä Suomalaisessa normaalilyseossa 1945–1947. Hän toimi Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen sijaisopettajana 1952–1953 ja oli Kouluvoimistelu ja -urheilu-lehden toimitussihteerinä ja taloudenhoitajana vuodesta 1952 lähtien.

Ranne Roni oli Suomen hiihtoliiton sihteerinä ja rahastonhoitajana Lahdessa 1932–1933. Hän oli SVUL:n keskuselimien jäsenenä 1923–1931 sekä voimistelujaoston, myöhemmin Suomen voimisteluliiton 1. varapuheenjohtajana 1929–1932. Hän oli mukana Suomen oppikoulujen urheiluliiton johtoelimissä ja toimi liiton varapuheenjohtajana 1928–1948, oli Suomen olympiakomitean jäsenenä 1931–1932, Suomen Ladun koulutusvaliokunnan puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä 1945–1948 sekä toimi SVUL:n Mikkelin, Joensuun ja Itä-Karjalan piirien puheenjohtajana. Roni oli myös Urheiluakatemian johtokunnaan jäsenenä ja toimi Voimistelunopettajien liiton 1. sihteerinä vuodesta 1952 lähtien.

Ranne Roni oli naimisissa 1916–1937 Siiri Johanna Palmgrenin kanssa, liitto päättyi avioeroon.

Julkaisuja
----------

* *Murtomaahiihto: opas hiihdon harrastajille*. Otava 1925, 2. uus. painos 1929
* *Viipurin Reipas vv. 1891-1951*. Viipurin Reipas, Lahti 1951

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 10.6.1969, s. 2.
2. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1954
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Ardent-luokan linjalaivasta. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Ardent** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1764 vesille laskettu 64-tykkinen Ardent-luokan kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Ardent-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 4. tammikuuta 1762 Hugh Blaydes'ltä Hesslestä Hullista, missä köli laskettiin puolitoista viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta. Se laskettiin vesille 13. elokuuta 1764 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1773.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1774*selvennä* päällikkönään Sir George Douglas. Vuonna 1778 päällikkönään George Keppel se oli amiraali lordi Howen laivastossa New Yorkin edustalla suojaamassa kaupunkia ylivoimaiselta amiraali d'Estaingin johtamalta Ranskan laivastolta. Laivastot ottivat 11. elokuuta mittaa toisistaan Rhode Islandin edustalla, mutta myrsky hajotti laivastot. *Ardent* palasi Portsmouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta tammikuussa 1779.

Alus palautettiin kesäkuussa 1779 palvelukseen päällikkönään Phillip Boteler ja lähti elokuussa Plymouthista liittyäkseen Sir Charles Hardyn Kanaaliin sijoitettuun laivastoon. *Ardent* kohtasi 17. elokuuta Plymouthin edustalla Ranskan laivaston Louis Guillouetin, Comte d'Orvilliers, laivueen , johon kuuluivat *Junon*, *Gentille*, *Gloire* ja *Bellone*. Lyhyen taistelun jälkeen *Ardent* antautui. Tapauksen vuoksi järjestetty sotaoikeus erotti Botelerin.

Alus osallistui 25.-26. tammikuuta 1782 St. Kittsin taisteluun. Kuninkaallinen laivasto valtasi aluksen takaisin 14. huhtikuuta 1782 Saintesin taistelussa. Se palautettiin palvelukseen vielä huhtikuussa päällikkönään Richard Lucas. Alus nimettiin 28. elokuuta 1783 *HMS Tigeriksi* ja myytiin 10. kesäkuuta 1784 Plymouthissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714–1792 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Winfield, Rif & Roberts, Stephen S.: *French Warships in the Age of Sail 1626–1786 – Design, Construction, Careers and Fates*. Minnesota, Yhdysvallat: Seaforth Publishing, 2017. ISBN 978-1-4738-9351-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif 1714–1792 s. 100
2. 1 2 3  Winfield & Roberts 2017 s. 150

*Ardent*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Ardent* - *HMS Raisonnable* - *HMS Agamemnon* - *HMS Belliqueux* - *HMS Stately* - *HMS Indefatigable* - *HMS Nassau* |
| Edeltäjä: Exeter-luokka – Seuraaja: Intrepid-luokka |
**Rolf Erik Lindblad** (20. kesäkuuta 1916 Viipurin maalaiskunta – 10. lokakuuta 2005 Espoo) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Lindbladin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Gustaf Edvard Lindblad ja Margaretha Elisabeth Henriksson ja puoliso vuodesta 1940 Hjördis Marianne Hohenthal. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1934 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1938. Lindblad aloitti työuransa G. A. Serlachius Osakeyhtiössä Mäntässä, mutta siirtyi 1943 isänsä johtaman Lohja-Kotka-yhtiön teknilliseksi johtajaksi Lohjan selluloosatehtaalle. Yhtiön apulaisjohtajaksi hän eteni 1947 ja toimitusjohtajaksi 1951. Lindblad siirtyi 1954 Toppila-yhtiön toimitusjohtajaksi Ouluun. Kun Oulu-yhtiö myytiin 1973 Kajaani-yhtiölle ja sulautettiin siihen seuraavana vuonna, Lindbladista tuli Kajaani-yhtiön Toppilan paikallisjohtaja. Hän johti Oulun tehdasta aina kesäkuuhun 1981, jolloin hän jäi eläkkeelle. Lindblad, jolla oli myös useita alansa luottamustoimia, sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rolf Lindblad *Biografiasampo*. Viitattu 2.12.2021.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 529. Viitattu 2.12.2021.
Mauritz Svedberg Napoleon I:n roolissa vuonna 1889
**Carl Wilhelm Mauritz Svedberg** (20. lokakuuta 1852 Tukholma – 17. helmikuuta 1913 Helsinki) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän näytteli pitkään Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa.

Svedberg kuului vuosina 1869–1871 Johan Fröbergin perustamaan teatteriseurueeseen. Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa hän näytteli 1871–1882 ja uudelleen vuodesta 1891 alkaen aina kuolemaansa saakka. Välillä Svedberg näytteli Tukholman Nya Teaternissa 1882–1890. Svedberg oli monipuolinen luonnenäyttelijä mutta hänet tunnettiin parhaiten komediarooleistaan. Svedberg toimi myöhemmällä iällään myös ohjaajana. Svedbergin tunnetuimpia rooleja olivat Don Cesar de Bazano, Jacques näytelmässä *Från Amerika*, Den svenska sprätthöken, Lycko-Per, asianajaja Knifving ja Gaspard näytelmässä *Debutanten och hennes far*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nordisk familjebok, Uggleupplagan (1918). Osa 27. Stockholm-Nynäs järnväg - Syrsor, hakusana Svedberg, Karl Vilhelm Mauritz

Aiheesta muualla
----------------

* Mauritz Svedberg (1852-1913), skådespelare, Daniel Nyblinin valokuva vuodelta 1881. Svenska Teaterns arkiv (Finna)
*Tämä artikkeli kertoo antiikin filosofista. Alkmaion on myös kreikkalaisen mytologian hahmo.*
**Alkmaion Krotonlainen** (m.kreik. Ἀλκμαίων Κροτωνιάτης, *Alkmaiōn Krotōniatēs*, 400-luku eaa.) oli pythagoralainen esisokraatikkoihin kuulunut lääkäri ja filosofi. Hän oli kotoisin Suur-Kreikan Krotonista.

Alkmaion oli Pythagoraan oppilas. Hänen kirjoituksistaan on säilynyt joitakin katkelmia. Niissä hän käsitteli ensisijaisesti lääketiedettä, mutta jonkin verran myös luonnonfilosofiaa, astrologiaa ja meteorologiaa. Alkmaion oli ensimmäinen, joka toi kokeelliset menetelmät lääketieteeseen ja anatomiaan. Hän oli anatomisten leikkelyiden uranuurtaja ja hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka löysi Eustachiuksen käytävän eli korvatorven. Hän leikkeli ainakin eläinten ruumiita.

Alkmaion oli ensimmäinen, joka tutki sairauksien sisäisiä syitä. Sairauksien hän sanoi johtuvan voimien epätasapainosta ihmisen elimistössä. Elimistössä vaikuttivat kosteus ja kuivuus, lämpö ja kylmyys, sekä karvaus ja makeus. Kun nämä voimat olivat tasapainossa, ihminen oli terve, ja jos jokin niistä sai yliotteen, ihminen sairastui. Epätasapaino saattoi johtua ympäristöstä, ravinnosta tai elämäntavoista.

Alkmaion uskoi, että sielu on kuolematon ja ikuisesti liikkeessä taivaankappaleiden tavoin. Häntä pidetään ensimmäisenä, joka piti aivoja sielun sijaintipaikkana. Tämä johtui siitä, että hän todennäköisesti havaitsi anatomisten kokeidensa seurauksena, että silmät ovat suoraan yhteyksissä aivopuoliskoihin. Hän katsoi, että muisti, ajattelu ja ymmärrys sekä sitä kautta kaikki tieto syntyvät näkö- ja muista aistimuksista. Tämän seurauksena hän alkoi pitää aivoja myös henkisten toimintojen sijaintipaikkana.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 325 (VIII.5), 563–564. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Alkmaionin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Alkmaionin elämäkerta (kreikaksi)
* Huffman, Carl: Alcmaeon *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Esisokraattinen filosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Miletoslaiset | 
* Thales
* Anaksimandros
* Anaksimenes

 |
| Pythagoralaiset | 
* Pythagoras
* Alkmaion
* Filolaos
* Arkhytas

 |
| Efesoslaiset | 
* Herakleitos

 |
| Elealaiset | 
* Ksenofanes
* Parmenides
* Zenon Elealainen
* Melissos

 |
| Pluralistit | 
* Anaksagoras
* Empedokles
* Arkhelaos

 |
| Atomistit | 
* Leukippos
* Demokritos

 |
| Sofistit | 
* Protagoras
* Gorgias
* Prodikos
* Hippias

 |
| Muita | 
* Ferekydes
* Diogenes Apollonialainen

 |
**Elin Maria Gustava Waris** (17. maaliskuuta 1875 Helsinki – 17. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja lastentarhaopettajien koulutuksen toteuttaja ja kehittäjä lähes neljän vuosikymmenen ajan.

Elin Wariksen vanhemmat olivat junamies Johan Waris ja Alvina Gustava Nikander. Hän kävi tyttökoulun 1892 ja lastentarhaseminaarin 1899 ja teki opintomatkoja Ruotsiin ja Saksaan. Waris toimi Sörnäisten kansanlastentarhan ja kasvattajaseminaarin opettajana vuodesta 1899 ja Ebeneserkodin johtajana vuodesta 1925 vuoteen 1938. Sitä ennen hän oli ollut vuodesta 1905 Ebeneserkodin yhteydessä toimineen lastentarhaopettajaseminaarin suomenkielisen kurssin vastuuhenkilö. Vaasaan Waris perusti lastentarhan 1900–1901. Hän oli useiden lastentarhaopettajien yhdistysten kunniajäsen ja tuki Suomen Lähetysseuran toimintaa eri tavoin vuosikymmenten ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 714 (Viitattu 5.1.2019)
2. ↑   Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 20.4.1958, s. 2.
3. 1 2   80-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 17.3.1955, s. 8.
**Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009** oli 25. lokakuuta 2009 iltapäivällä, Pohjois-Latvian Mazsalacan lähistölle iskeytyneeksi väitetyn meteoriitin synnyttämäksi väitetty törmäyskraatteri pellossa.

Jo varsin pian useat tahot esittivät epäilyksensä kraatterin luonnonperäisyydestä. Esimerkiksi mitään meteoriitin putoamista ei ollut havaittu ilmakehässä. Seuraavana päivänä havaintopaikan geologisen tarkastelussa päiväsaikaan monttu havaittiin keinotekoiseksi. Se oli lapioitu, ja kuopan pohjalla oli poltettu pyroteknisiä aineita, joilla monttu saatiin näkymään tulipallolta joksikin aikaan. Samana iltana ruotsalainen viestintäyhtiö Tele2 toi esille, että kyseessä oli sen julkisuustemppu. Samalla he sitoutuivat korvaamaan Latvian viranomaisille näille asian selvittelystä koituneet viranomaiskulut.

Lähteet
-------

1. ↑  Mazsalacā nokritis meteorīts, izveidojot 20 metrus platu krāteri  25.10.2009. delfi.lv. Viitattu 22.1.2019. (latviaksi)
2. ↑  Mazsalacas 'meteorīts' bijis 'Tele2' atbalstīts inscenējums (20:10)i  26.10.2009. delfi.lv. Viitattu 22.1.2019. (latviaksi)
3. ↑  Experts doubt meteor led to Latvian crater  26.10.2009. cnn.com. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
4. ↑  Phil Plait: Arkistoitu kopioLatvian meteorite impact: fake  26.10.2009. discovermagazine.com.  Arkistoitu 9.11.2020. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
**Esko Lappalainen** (3. heinäkuuta 1920 Helsinki – 28. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen huolinta-alan yrittäjä, yritysjohtaja ja järjestövaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lappalaisen vanhemmat olivat vahtimestari Kustaa Heikki Lappalainen ja Elin Alina Elo ja puoliso vuodesta 1946 hammaslääkäri Elli Tuulikki Kivikoski. Lappalainen tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1940 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1946, kauppatieteiden kandidaatiksi 1949 ja maisteriksi 1950. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Lappalainen oli Suomen Selluloosayhdistyksen kirjeenvaihtaja 1946–1947, Oy Huolintakeskus Ab:n speditööri ja prokuristi 1947–1949, Enso-Gutzeit -yhtiön rahtausosaston päällikkö 1949–1950 ja Merihuolto Oy:n osakas ja toimitusjohtaja 1950–1980. *Transport-Zeitungin* Suomen kirjeenvaihtajana Lappalainen toimi 1950–1960. Hän oli myös Oy Polar-Express Ab:n perustajia ja hallituksen puheenjohtaja 1963–1965 sekä Fennoexport Ltd Oy:n perustajia ja hallintoneuvoston varapuheenjohtaja vuodesta 1967. Lappalaisella oli lisäksi monia kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli muun muassa Suomen Huolintaliikkeiden Liiton hallituksen varajäsen 1952–1958, jäsen 1959–1974, varapuheenjohtaja 1959–1965 ja puheenjohtaja 1966–1971 sekä kansainvälisen huolintafederaatio FIATA:n johtokunnan jäsen 1956–1975. Sotilasarvoltaan Lappalainen oli reservin majuri (1976). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2  Esko Lappalainen *Biografiasampo*. Viitattu 30.10.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 490. Viitattu 30.10.2022.
3. ↑  Esko Lappalainen 60 vuotta tänään. Uskollinen Merkuriuksen palvelijain palvelija. *Helsingin Sanomat*, 3.7.1980, s. 12.
**Georg Isidor Johannes Häggström** (3. tammikuuta 1903 Tammisaari – 1. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka toimi pitkään Helsingin sataman satamakapteenina.

Henkilöhistoria
---------------

Georg Häggströmin vanhemmat olivat tullivirkailija Johannes Häggström ja Ida Alexandra Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1938 Carin Pia Felicia Lindroth. Häggström tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui yliperämieheksi 1928 ja merikapteeniksi Turussa 1931. Hän työskenteli höyrylaivojen perämiehenä ja päällikkönä merillä 1933–1937, meritarkastajana 1937–1938, Turun merikoulun opettajana 1938–1946, apulaissatamakapteenina Helsingissä 1946–1949 ja satamakapteenina 1950–1968. Häggströmillä oli myös useita merenkulkualaan liittyviä luottamustoimia.

Julkaisuja
----------

* *Från hav och hamn*, 1974

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 249 (Viitattu 22.7.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Merikapteeni Georg Häggström. *Helsingin Sanomat*, 8.8.1986, s. 12.
3. ↑  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 280–281. Helsinki: Otava, 1970.
**Sulimovinkoira** (ven. Собакa Сулимова) eli **Sakaalikoira** ven. Шакало-Псовая Собака tai **Shalaika** ven. Шалайка on venäläinen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, mutta se on tunnustettu roduksi Venäjän Kennelfederaatiossa (RKF).

Ulkonäkö
--------

Värivaihtoehtoja on monia; yleisimmät ovat harmaa ja punainen (fawn, soopeli, syvänpunainen), joko maskin kanssa tai ilman; myös black&tan, ruskea ja laikukas hyväksytään. Kaikissa väreissä hyväksytään myös valkoiset merkit. Säkäkorkeus vaihtelee 38-42 cm välillä; 3 cm vaihtelu suuntaan tai toiseen hyväksytään. Paino on noin 7-15 kg.

Alkuperä
--------

Klim Sulimov ja sulimovinkoira Baso.
Sulimovinkoiran jalostusohjelman aloitti vuonna 1975 Klim Sulimov, ja se käsitti risteytyksiä kesykoiran ja kultasakaalin välillä. Rodut, joita projektissa käytettiin olivat nenetsinkoira ja sileäkarvainen kettuterrieri. Nykyisessä rodussa on noin neljäsosa sakaalin perimää.

Sulimov esitteli rodun Aeroflot'n turvallisuusosastolle. Rodun pääasiallinen käyttötarkoitus on ollut edistää lentokentän turvallisuutta pommikoirana. Sulimov sanoo: "Koirissa yhdistyvät arktisten, -70 C:ssä työskentelemään kykenevien poropaimenkoirien ja +40 C:n helteissä elävien sakaalien ominaisuudet. Ne sopeutuvat täydellisesti maahamme."

Rotua alettiin käyttää pommien etsintään vasta vuonna 2002. Nykyisin Aeroflot'lla on käytössään 25 sulimovinkoiraa Šeremetjevon lentokentällä Moskovassa. Tulevaisuudessa rotu saatetaan hyväksyä viralliseksi työkoiraroduksi.

### Etymologia

Rodun toinen nimi *Шала́йка* ("shalaika") juontaa juurensa sanoista shakaali ja laika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Шакало-Псовая Собака – Шалайка. Russian Kennel Federation, 2018. Haettu 4.3.2024.
2. ↑  "Russian airline's top dogs fight terror", *BBC News,* 13. joulukuuta 2002

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sulimov Dog 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäläiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* etelävenäjänkoira
* itäsiperianlaika
* jakutianlaika
* kaukasiankoira
* keskiaasiankoira
* länsisiperianlaika
* samojedinkoira
* siperianhusky
* venäjänmustaterrieri
* venäjäntoy
* venäjänvinttikoira
* venäläis-eurooppalainen laika

 |
|  |
| SKL | 
* englantilais-venäläinen ajokoira
* itäeuroopanpaimenkoira
* venäjänajokoira
* venäjänbolonka
* venäjänspanieli

 |
|  |
| Muut RKF:n hyväksymät | 
* burjaattikoira
* chortai
* moskovanvahtikoira
* nenetsinkoira
* sulimovinkoira
* tšukotkanlaika
* venäjänsalonkikoira

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* eteläkaukasianvuoristokoira
* etelävenäjänvinttikoira
* kamtšatkanrekikoira
* kaukasiantasankopaimenkoira
* koillissiperianlaika
* moskovsky drakon
* pohjoiskaukasianpaimenkoira
* siperianlammaskoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* amurinlaika
* evenkinlaika
* irkutskinlaika
* kostromanajokoira
* kriminvinttikoira
* medelan
* moskovanvesikoira
* tofolarinlaika
* tšerkessiansusikoira
* venäjännoutaja
* venäjänsetteri

 |

 |
**Mika Martti Johannes Kotiranta** (s. 28. heinäkuuta 2000 Liperi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Tuomo Lehtinen.

Kotiranta on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa 5 000 metrillä 2022 sekä 10 000 metrillä 2022 ja 2023. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 3 000 metrin juoksussa kultaa 2024 ja hopeaa 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti neljällä kilometrillä hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 2019 ja pronssia 2018 sekä 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022.

Kotiranta sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa 46:nneksi 2018 ja 33:nneksi 2019. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän oli 5 000 metrillä kolmastoista. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2021.

Kotirannan ennätys 3 000 metrillä on 8.00,57 (Kuopio 20. helmikuuta 2022, hallissa), 5 000 metrillä 13.40,67 (Heusden, Belgia 2. heinäkuuta 2022) ja 10 000 metrillä 29.10,69 (Tukholma 2. syyskuuta 2023).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mika Kotiranta Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Teodor (Teddy) August Biaudet** (15. toukokuuta 1886 Helsinki – 11. joulukuuta 1967 Kauniainen) oli suomalainen lääkäri ja ruotsin kielellä kirjoittanut muistelmakirjailija.

Henkilöhistoria
---------------

Biaudetin vanhemmat olivat yliopistonlehtori Léon Gabriel Biaudet ja Marie Louise Gerber. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1910 ja lisensiaatiksi 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana Biaudet oli 1916–1917 Nobelin sotasairaalan ylilääkärinä Bakussa. Biaudet toimi Kirkkonummen kunnanlääkärinä 1918–1945 ja Kauniaisten kauppalanlääkärinä 1945–1954.

Biaudetin ensimmäinen puoliso vuodesta 1910 oli Anna Lisa Selin ja toinen vuodesta 1930 Mia Louise Avellan, lääkäri ja kirjailija Herman Wilhelm Avellanin sisar.

Teoksia
-------

* *Ett liv i läggspel*. Söderström, Helsingfors 1954

Lähteet
-------

* Vem och vad? Biografisk handbok 1967 (Projekt Runeberg)
* Ylioppilasmatrikkeli 1903-1904, s. 88
* Villa Petrolea ett litet Paradis för Nobels anställda i Baku : Kolerabaracken och krigssjukhus : Teddy Biaudet (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 44. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Andrea Dossena** (s. 11. syyskuuta 1981 Lodi, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin pääsarjassa pelaavaa Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ura
---

Dossena aloitti uransa Veronan juniorijoukkueista. Myöhemmin urallaan hän siirtyi seuran edustusjoukkueeseen ja pelasi siellä neljän kauden ajan. Vuonna 2005 Italian pääsarjaseura Udinese hankki Dossenan, mutta saman tien hänet lainattiin tulevaksi kaudeksi Trevisoon. Kauden jälkeen hän palasi Udineseen ja pelasi joukkueessa seuraavat kaksi kautta.

4. heinäkuuta 2008 Liverpool vahvisti hankkineensa Dossenan nelivuotisella sopimuksella joukkueeseen.

Hänet hankittiin korvaamaan Italiaan Rooman riveihin siirtynyttä John Arne Riiseä. 16. elokuuta 2008 Dossena teki ensiesiintymisensä Liverpoolissa Valioliigan ottelussa Sunderlandia vastaan. 10. maaliskuuta 2009 Dossena teki ensimmäisen maalinsa Mestarien liigan puolivälieräottelussa espanjalaista Real Madridia vastaan. Myöhemmin samalla viikolla hän laukoi myös ensimmäisen liigaosumansa hallitsevaa mestarijoukkue Manchester Unitedia vastaan.

5. tammikuuta 2010 Dossena palasi takaisin kotimaahansa Italiaan, tällä kertaa Napoliin. Siirtosumma oli arvoltaan 5 miljoonaa euroa.

### Maajoukkueura

Dossena teki ensiesiintymisensä Italian maajoukkueessa 17. lokakuuta 2007 ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Reds Closing On Dossena Deal LFC.tv. Viitattu 17. maaliskuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  Dossena Signs Four-Year Deal LFC.tv. Viitattu 17. maaliskuuta 2009. (englanniksi)
3. ↑  Liverpool secure deal for Dossena BBC. Viitattu 17. maaliskuuta 2009. (englanniksi)
4. ↑  Liverpool 4-0 R Madrid (agg 5-0) BBC. Viitattu 17. maaliskuuta 2009. (englanniksi)
5. ↑  Man Utd 1-4 Liverpool BBC. Viitattu 17. maaliskuuta 2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dossenan esittely Napolin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Buffon |
2 Santon |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 Legrottaglie |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Gilardino |
12 De Sanctis |
13 Gamberini |
14 Amelia |
15 Iaquinta |
16 Camoranesi |
17 Rossi |
18 Palombo |
19 Zambrotta |
20 Montolivo |
21 Pirlo |
22 Dossena |
23 Quagliarella |
Valmentaja Lippi
**Ammattinimike** on työntekijän ammattitehtävää kuvaava titteli, jonka perusteella hänet sijoitetaan työehtosopimuksen palkkataulukkoon ja jonka perusteella häneen kohdistuu tietyt työnantajaa sitovat työehtosopimuksen määräykset. Ammattinimike määräytyy todellisen työtehtävän mukaan, ei sopimuksen tai direktio-oikeuden perusteella. Ammattinimikkeen määrääminen väärin perustein rikkoo työehtosopimusta vastaan.

Kaupan alan ammattinimikkeet
----------------------------

Vuonna 2008 kaupan alan työehtosopimukseen tehtiin uudistus jossa kaupan alan yleiset ja perinteiset tehtävät sijoitettiin ryhmiin, jotka nimettiin ammattinimikkeiksi. Ammattinimikkeillä on palkkataulukot.

Perinteisten ja yleisten kaupan alan tehtävien ulkopuolelle jäävät tehtävät, jotka ovat ominaisia, yleisiä ja perinteisiä muille aloille, mutta joita kaupan alan yritys jostain syystä tarvitsee palvelukseensa. Näille on yhteisnimenä Vieraan Alan Tehtävät, eikä niille ole palkkataulukkoa. Esimerkkitehtävinä liitot ohjeistivat 1.5.2008 

* Kokki
* Konsulentti
* Vahtimestari
* Vartija
* Trukinhoitaja
* Laborantti
* Sähkömies
* Parkkipaikanhoitaja

Ne tulee sijoittaa työtehtäviä keskenään vertaavaan Vaativuustasojen yleiskuvaus-taulukkoon, jossa on neljä tasoa. Ammattinimikkeet ovat vertailun tukena taulukon verrokkisarkkeessa. 

Samapalkkaisuusperiaate määrää vaativammasta tehtävästä suuremman palkan. Mikäli tehtävä arvioidaan vaativammaksi kuin taulukon 4. ryhmä, se sijoittuu ammattinimikkeiden yläpuolelle. Työtehtävä ei kuulu työntekijäryhmään, eikä sitä voi sellaisena käsitellä. Työtehtävä on sijoitettava työntekijätehtävien yläpuolelle. A-D ryhmien yläpuolella palkka määräytyy sopimuksen mukaan, ollen suurempi kuin samassa työpaikassa työskentelevän vaativimman ammattinimikkeen omaavan työntekijän palkka. 

Koska Kaupan alalla ei ole yleissitovaa työehtosopimusta, joka nimeäisi toimihenkilötasot ja ylemmät toimihenkilöt, on käytettävä yleistä käytäntöä, joka on seuraavana pakollisena noudatettavien listalla, ennen työnantajan direktio-oikeutta. Kaupan alalla yleinen käytäntö, EK:n ja tilastokeskuksen palkkakyselyjen mukaan, ammattinimikkeiden yläpuolelle sijoittuvissa tehtävissä on käyttää toimihenkilö-tasoa. Toimihenkilötasot tehtävät ovat

* asiantuntijatehtävät
* esimiestehtävät
* ylemmät toimihenkilöt
* johtotehtävät

Vähittäiskaupan, varaston ja kuljetuksen esimiehille on omat yleissitovat työehtosopimuksensa. Tämä vahvistaa toimihenkilötasojen käyttöedellytystä.

Kaupan alalla toimii myös tarkastuslaitos-toimialan tehtävää suorittavia kuljetettavien painelaitteiden ja niiden kaltaisten painelaitteiden määräaikaistarkastuksia tekeviä tarkastajia. He ovat myös vieraan alan tehtävässä.

Vaikka vieraan alan työtehtävä, esimerkiksi trukinhoitaja, sähkömies, tai tarkastaja, olisi työnantajan puolelta sijoitettu kaupan alan ammattinimikkeen asentaja/ huoltomies kanssa samalle osastolle, heidän palkkaustansa koskee kaupan työehtosopimuksen 4. luku Palkka ja sen palkanmuodostusperiaatteet. Kaupanalan asentajia ja huoltomiehiä se ei koske. Tämän lisäksi tarkastustoiminnan vastuuhenkilö ei voi olla sama kuin huoltotoiminnan.
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 190 eaa. käytyä taistelua. Myös persialaissotien aikana käytiin Eurymedonin taistelu.*

**Eurymedonin taistelu** (myös Siden taistelu) käytiin heinä- tai elokuussa 190 eaa. Rooman valtakunnan kanssa liittoutuneen Rhodoksen ja seleukidien välillä. Taistelu päättyi Rhodoksen voittoon.

Taustaa ja taistelu
-------------------

Antiokhos III Suuri oli kärsinyt vuonna 191 eaa. tappion Korykoksessa, jonka vuoksi hän järjesti sotapäällikkö Hannibalin toisen laivaston Foinikiaan ja vahvisti omaa laivastoaan Vähässä-Aasiassa. Rhodos puolestaan oli liittoutunut Rooman valtakunnan ja Pergamonin kanssa. Rhodos lähetti erään Eudamoksen Megisten saarelle (nykyinen Kastelórizo) komentamaan 36 laivaa, joiden tarkoitus oli estää Hannibalin johtaman seleukidien laivaston pääsy Aigeianmerelle.

Hannibalin laivasto oli suunniteltu silmällä pitäen roomalaisia. Menestys taistelussa riippuikin alusten kapteenien ja miehistöjen taidoista. Eudamos laivastoineen voitti Hannibalin, joka laivastoineen suljettiin Pamfyliaan.

Ei tiedetä kuinka paljon seleukidien laivoja katosi. Roomalaisen historioitsija Liviuksen mukaan kaksi seleudikien alusta oli kateissa ja 20 alusta säilyi tuholta. Osa Rhodoksen laivastosta sekä Eudamos olivat puolestaan Eurymedonin taistelun jälkeen vapaita liittymään Rooman päälaivastoon, joka osallistuisi sodan ratkaisevaan meritaisteluun, Myonessoksen taisteluun.

Lähteet
-------

1. ↑  Grainger, John D.: *The Roman war of Antiochos the Great*, s. 299–300. Leiden : Brill, 2002. ISBN 90-04-12840-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.7.2009). (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Rickard, J: Battle of Eurymedon, July or August 190 B.C.  9.11.2008. historyofwar.org. Viitattu 18.7.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Kastellorizo - History eurotravelling.net.  Arkistoitu 27.11.2009. Viitattu 18.7.2009. (englanniksi)