recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vyöjunkkeri** eli **punatäplähuulikala** (*Coris aygula*) on huulikaloihin kuuluva koralliriuttojen kala, jota pidetään joskus suurissa meriakvaarioissa.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Nuori yksilö poikkeaa väritykseltään aikuisesta.
Vyöjunkkeri muuttuu aikuistuessaan täysin. Muodonmuutos alkaa 7–12 cm:n pituisena. Nuorena se on pohjaväriltään vaalea, päässä on hopeansävyisiä pilkkuja. Aikuisena koiras on tumman sinivihreä, vyötärön kohdalla kulkee leveähkö vaalea poikkiraita. Koiraalle kehittyy vanhemmiten otsaan kyhmy. Naaras on vaaleampi, ja sen etuosa säilyy pitempään pilkullisena. Selkäevässä on kaksi tummaa silmätäplää, jotka erottuvat hyvin poikasella ja kutuasuisella koiraalla. Kala kasvaa joidenkin lähteiden mukaan 60 cm pitkäksi, joidenkin mukaan jopa 120 cm, mutta yli 70 cm havainnot saattavat olla eri lajia.

Alkuperä ja elinympäristö
-------------------------

Vyöjunkkeri elää indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä Itä-Afrikkaan ja Etelä-Japaniin ulottuvalla alueella. Se elää koralliriuttojen läheisyydessä 2–30 m:n syvyydellä. Akvaariossa se tarvitsee vähintään 800 litran altaan, jossa on 10–15 cm hiekkaa, johon kala voi kaivautua.

Ravinto
-------

Vyöjunkkeri syö merisiilejä, simpukoita, rapuja ja muita pieniä selkärangattomia. Se kääntelee kiviä löytääkseen niiden alta saalista. Akvaariossa sitä ruokitaan lihapitoisella ravinnolla kuten pakastetuilla massiäyriäisillä ja hankajalkaisilla. Myös vitamiinilisä on tarpeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Choat, J.H. & Pollard, D.: *Coris aygula* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Wrasses of the Genus Coris Wet Web Media (myös kuvia eri ikäisistä kaloista)
3. ↑  Twinspot Coris Pet Education (kuva nuoresta yksilöstä)
4. 1 2  *Coris aygula* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
5. 1 2  Lehto-Jacobs, J Coris aygula Animal Diversity Web.
6. 1 2  Liveaquaria (kuva nuoresta yksilöstä)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2128540
* Wikispecies: Coris aygula
* ADW: Coris\_aygula
* AFD: Coris\_aygula
* BOLD: 24958
* CoL: YFBQ
* EoL: 46571635
* FishBase: 5624
* GBIF: 5209766
* iNaturalist: 98501
* IRMNG: 11405730
* ITIS: 170675
* IUCN: 187802
* NCBI: 241280
* WoRMS: 218957

 |

 |
**Hunttijärvi** on runsasravinteinen järvi Mäntsälän koillisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 68 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 13 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Hunttijärvi on pitkänomainen ja jonkin verran koilliseen kaartuva, etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on 3,5 kilometriä. Järven keskiosa on noin puoli kilometriä leveä. Pohjoisessa järvi levenee selvästi, kunnes aivan pohjoisessa se jälleen kapenee pieneksi lahdeksi. Etelässä on noin kilometrin mittainen kapea lahti, jonka luoteispuolella on pienempi lounaaseen työntyvä lahti. Lahtia erottava Hirviniemi kohoaa noin 85 metriä merenpinnan yläpuolelle. Hunttijärveä reunustaa lännessä kulttuurimaisema, idässä metsämaa. Itärannan Hunttikalliot kohoaa 120 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 50 metriä järven pinnan yläpuolelle.

Hunttijärven pohjoisosa on eteläosaa syvempi, syvin kohta sijaitsee järven koillisosassa.

Noin puoli kilometriä Hunttijärveltä kaakkoon sijaitsee Sahajärvi, järvien välisellä kannaksella kulkee liikenneväylä, johon kuuluu valtatie 4 ja Lahden oikorata. Hunttijärven pohjoisrannalle virtaa Järvisillanoja pohjoisesta, myös järven länsirannalle virtaa laskuoja. Hunttijärven etelärannalta virtaa Mäntsälänjoki etelään kohti Mustijokea.

Hunttijärven pintaa laskettiin 1950-luvulla puolisen metriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä, vesitilavuus on 7 327 000 kuutiometriä. Yleisiä kalalajeja ovat muun muassa ahven, hauki, kuha, lahna, peledsiika ja särki. Kasvistoon kuuluu järviruoko, sara ja järvikorte, jotka muodostavat runsaan ilmaversoisvyöhykkeen, järvessä kasvaa myös ulpukkaa.

Hunttijärvi (19.003.1.014) kuuluu Mäntsälänjoen valuma-alueeseen (19.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Hunttijärvi on Mäntsälänjoen valuma-alueen laajin vakavesi, se sijaitsee alueen koillisosassa. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Hunttijärven jälkeen laajimmat ovat Joutsjärvi ja Pitkäjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hunttijärvi, vakavesi, Mäntsälä
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 30.5.2021.
3. 1 2  Hunttijärvi (19.003.1.014). Järviwiki. Viitattu 30.5.2021.
4. 1 2  Hunttijärvi (html) *Keskiuudenmaanymparistokeskus.fi*. Tuusula:  Keski-Uudenmaan ympäristökeskus.  Arkistoitu 3.6.2021. Viitattu 30.5.2021.
5. ↑  Mäntsälänjoen valuma-alue (19.003). Järviwiki. Viitattu 30.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Mäntsälän järvien kunnostuksen yleissuunnitelma (pdf)
*Tämä artikkeli kertoo kunnallisneuvoksesta. Samannimisestä rakennusneuvoksesta katso Sava-Group.*
**Seppo Kalervo Aho** (20. elokuuta 1942 Hattula – 6. marraskuuta 2017 Alavus) oli kunnallisneuvos, joka toimi Alavuden kaupunginjohtajana.

Seppo Aho syntyi kunnansihteeri Frans Vilho Ahon ja Ida Rauha Aholan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 oli Liisa Helena Tattari. Aho valmistui merkonomiksi 1963, sosionomiksi 1967 ja hallintotieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 1988. Hän toimi Hattulan toimistosihteerinä 1967 ja kunnanjohtajana 1968–1972. Alavuden kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajana Aho toimi 1972–1991. Hän oli valitsijamies Suomen presidentinvaalissa vuonna 1982 ja 1988. Diabetesliiton kunniapuheenjohtaja Aho on vuodesta 1992, kunnallisneuvoksen arvon hän sai vuonna 1993.

Lähteet
-------

1. ↑  Aho, Liisa: Kuollut – Kunnallisneuvos Seppo Aho. (Muistokirjoitus) *Hämeen Sanomat*, 14.1.2018, s. B19.
2. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 28-29. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Diabetesliiton kunniapuheenjohtaja Seppo Aho. Säätiön hallitustyö oli yksi mieluisimmista luottamustehtävistäni.[vanhentunut linkki]
**María Victoria dal Pozzo** (9. elokuuta 1847 – 8. marraskuuta 1876 ) oli italialainen aatelisneito, josta tuli Amadeus I:n puolisona Espanjan kuningatar.

Maria Victoria vietti lapsuutensa Torinossa Cisternan palatsissa. Isänsä kuoltua vuonna 1864 hän peri monia kuninkaallisia arvonimiä. Hän meni naimisiin prinssi Amadeuksen kanssa vuonna 1867, ja heille syntyi kolme lasta:

* Emanuele Filiberto, Aostan toinen herttua
* Vittorio Emanuele, Torinon kreivi
* Luigi, Abruzzin herttua.

Häiden jälkeisenä vuonna 1868 kuningatar Isabella II syrjäytettiin, Amadeus valittiin kuninkaaksi ja Maria Victoriasta tuli kuningatar. Hän kärsi Madridissa terveysongelmista ja hovin ilmapiiristä. Amadeus luopui kruunusta vuonna 1873, ja kuningaspari pakeni maasta mukanaan lapsensa, joista nuorin oli kaksiviikkoinen. Maria Victoria ei ollut toipunut synnytyksestä, ja matka heikensi hänen terveyttään entisestään. Hän kuoli tuberkuloosiin Italian Sanremossa 8. marraskuuta 1876.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Susan Flantzer: María Victoria dal Pozzo *Unofficial Royalty*.  2018. Viitattu 28.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola
* Vatikaani

 |

 |
**Satu Suikkari-Kleven** on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Portugalissa Lissabonissa 1. syyskuuta 2020 alkaen. Suikkari-Kleven on sivuakkreditoitu Lissabonista myös Kap Verdelle. Aiemmin hän toimi suurlähettiläänä Thaimaassa Bangkokissa 1. syyskuuta 2016 lähtien. Suikkari-Kleven oli akkreditoitu Thaimaasta myös Kambodžaan.

Suikkari-Kleven aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1998. Ennen Bangkokiin siirtymistä hän työskenteli kansainvälisen oikeuden yksikön päällikkönä ulkoministeriön oikeuspalvelussa. Aikaisemmin hän on työskennellyt muun muassa ulkoministeriön poliittisella osastolla YK:n turvallisuusneuvostotiimin vetäjänä ja ihmisoikeuspolitiikan yksikössä.

Suomen edustustoissa Suikkari-Kleven on palvellut Oslon suurlähetystössä Norjassa ja Suomen YK-edustustossa New Yorkissa. Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa Euroopan neuvoston ihmisoikeuskomissaarin toimistossa Strasbourgissa sekä YK:n pakolaisjärjestössä UNHCR:ssä Genevessä ja Afganistanin toimistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Edustuston päällikön tehtävään määrääminen  8.5.2020. Valtioneuvosto. Viitattu 4.4.2021.
2. ↑  Suurlähettiläs Manilaan, sivuakkreditointi Kap Verdelle ja valtuutus toimimaan UNECA:ssa  18.9.2020. Ulkoministeriö. Viitattu 4.4.2021.
3. ↑  Edustuston päällikön tehtävään määrääminen  8.4.2016. Valtioneuvosto. Viitattu 4.4.2021.
4. ↑  Uusi suurlähettiläsnimitys Kairoon ja uusi valtuutus Kambodžaan. Ulkoasiainministeriö (Arkistoitu – Internet Archive) 29.12.2016. Viitattu 6.4.2017
5. 1 2 3  Uudet edustustonpäälliköt Bangkokiin, Pretoriaan ja Pietariin. Ulkoasiainministeriö (Arkistoitu – Internet Archive) 8.4.2016. Viitattu 6.4.2017
**Huokoseläimet** (*Foraminifera*) on suuri *Rhizaria*-kuntaan kuuluvien yksisoluisten eliöiden luokka, jota luonnehtivat verkkomaiset valejalat. Huokoseläimet muodostavat tyypillisesti ympärilleen kovan kuoren, joka koostuu kalsiumkarbonaatista tai yhteenliimautuneista sedimenttihiukkasista. Kuori voi muodostaa yhden ontelon tai jakautua moniin lokeroihin, joiden sisällä solu elää. Valejalat voivat tulla kuoren ulkopuolelle yhdestä aukosta tai useista pienistä kuoren pinnalla olevista huokosista. Huokoseläimet käyttävät valejalkoja liikkumiseen, kiinnittymiseen ja ravintohiukkasten pyydystämiseen. Joillakin lajeilla on soluissaan endosymbionttisia yksisoluisia leviä, joiden ansiosta ne kykenevät yhteyttämään. Jotkut puolestaan kykenevät ottamaan ravinnoksi sulattamiltaan leviltä viherhiukkaset soluunsa, jossa ne jatkavat yhteyttämistä jonkin aikaa (*kleptoplastidit* eli "varastetut" viherhiukkaset).

Useimmat huokoseläimet ovat alle puolen millimetrin mittaisia, mutta suurimmat lajit jopa toista kymmentä senttiä.

Suurin osa huokoseläimistä elää merivedessä, ja erityisesti niitä tavataan rantojen meiofaunassa eli hiekan ja sedimentin seassa. Niitä elää myös plankitisina.

Merenpohjan huokoseläinten lajityypillisiä kuoria
Huokoseläinten kovat kuoret säilyvät hyvin fossiileina. Niitä on löydetty jo kambrikautisista kerrostumista. Fossiilisista huokoseläimistä tehtyihin päätelmiin perustuu suuri osa muinaisista ilmasto-oloista saatua tietoa. Ne ovat hyviä johtofossiileita, ja niiden perusteella määritellään muun muassa stratigrafisista kerrostumista muun muassa niiden edustama meren syvyys.

Aiheesta muualla
----------------

* Foraminifera Tietoa ja kuvia huokoseläimistä (Lontoon yliopisto) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q107027
* Wikispecies: Foraminifera
* AFD: Foraminifera
* BioLib: 94421
* CoL: 4F
* EoL: 4888
* Fossilworks: 288974
* GBIF: 8376456
* iNaturalist: 348288
* IRMNG: 257
* NCBI: 29178
* NZOR: cb1eeacf-c3d2-4a72-9eed-a67948e5abe9
* WoRMS: 1410

 |

 |
**Agence Havas** oli ranskalainen Pariisissa toimiva uutistoimisto. Se oli maailman ensimmäinen uutistoimisto, sillä se perustettiin 1825. Se oli tosin alkuaan käännöstoimisto, jonka johtajaksi 1832 tuli Charles Havas (k. 1858), joka vuonna 1835 muutti toimiston uutistoimistoksi. Vuonna 1856 siihen yhdistettiin ilmoitustoimisto. Uutistoimistolla oli varhain kirjekyyhkysten avulla hoidettu säännöllinen yhteys Brysseliin ja Lontooseen, kunnes yhteydenpito sähkösanomien välityksellä voitiin ottaa käyttöön. Yritys muuttui 1879 osakeyhtiöksi. Sillä oli kirjeenvaihtajia ja alitoimistoja Ranskan lisäksi ulkomailla ja muun muassa radiolennätinasema Buenos Airesissa Argentiinassa sekä omia lennätinlinjoja.

Toisen maailmansodan aikana Agence Havas purettiin, mutta jo 1945 se aloitti toimintansa uudelleen vaihtaen toimialansa ilmoitustoimistoksi. Yrityksen uutispalvelun jatkajaksi tuli puolivirallinen Agence France-Presse (AFP), joka perustettiin 1944 Algerissa, joka oli siihen aikaan Charles de Gaullen johtaman "vapaan Ranskan" päätukikohta.

Lähteet
-------

1. ↑  Agence France-Presse. Encyclopaedia Britannica.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 1, palsta 191. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1963.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 1, palsta 140. Helsinki: Otava, 1931.
**Palvelusopimus**, joka sisältää sovitut palvelut määritellyille asiakkaan tuotteille. Huolenpitosopimus sisältää useimmiten palvelutasoa ylläpitäviä palveluita kuten esimerkiksi määräaikaishuoltoja. Huolenpitosopimus solmitaan asiakkaan ja palveluntarjoajan välillä ja se laskutetaan esimerkiksi joko työsuoritusten mukaisesti tai kuukausierissä. Huolenpitosopimukseen voi kuulua myös muita asiakkaalle tarjottavia tukipalveluita liittyen tuotteiden huoltotoimiin, päivystyshuoltotoimintoihin tai yleiseen palvelutason ylläpitoon asiakkaalle.

Huolenpitosopimuksen yleinen tarkoitus on taata asiakkaan tuotteiden huolto ennakoivasti, jolloin käyttäjien kokemat käyttökatkokset ja myös täsmävikoihin keskittyvä ad-hoc -tyyppinen korjaushuolto saadaan minimoitua. Näin ollen huolenpitosopimus on etenkin B2B-tuotteissa työkalu, jolla pidetään yllä parempaa palvelutasoa myös asiakkaan liiketoiminnassa. 

Tuotteiden ja palveluiden palvelutason ylläpidolla on selkeä vaikutus asiakkaan mielikuviin tuotteesta/palvelusta. Huolenpitosopimuksen avulla teknisten palvelukatkojen, häiriöiden ja reklamaatioiden määrää voidaan vähentää tuntuvasti ja huoltopalvelusta saadaan muokattua esim. IOT-ratkaisujen tai muiden digitaalisten palvelujen avulla jatkuvaa ja paremmin asiakasta palvelevaa. 

Huolenpitosopimuksia on saatavilla mm. ajoneuvoihin, talotekniikkaan ja useisiin B2B-tuotteisiin.

Katso myös
----------

* Palvelutasosopimus (Service Level Agreement)
* Jälkimarkkinointi

Lähteet

* Helvar-valonohjausjärjestelmien huolenpitosopimus
* Volvo Trucks Huolenpitosopimus
**Sokerivesikuorrute** eli **pumada** tai **pomada** (ransk. *pommade* < lat. *pomum*, omena) on leivonnaisten päällystämiseen käytettävä helposti kovettuva makea kuorrute, joka sisältää tomusokeria ja vettä. Haalea vesi voidaan korvata sitruunamehulla tai maidolla, ja makeuttajana voi käyttää myös maissisiirappia. Haluttaessa tehdä seoksesta jähmeämpää siihen lisätään kananmunan valkuaista. Kuorrutteen voi värjätä elintarvikeväreillä tai mehuilla ja maustaa appelsiini- tai sitruunamehulla. Elintarvikeväriä lisätään seokseen vain pikkuripaus ja seoksen ainesosana voidaan käyttää myös sulatettua suklaata.

Kuorrutteen voi maustaa myös piparminttu-, rommi-, sitruuna- tai vaniljaesanssilla ja makua antaa vaikkapa kanelin käyttö. Kaakao- ja mansikkatomusokeria on myynnissä kaupoissa valmiina, jolloin värillinen kuorrute syntyy helposti vain vettä lisäämällä. Sokerivesikuorrutteesta saa kiiltävän lisäämällä seokseen muutaman tipan kasviöljyä.

Tällaista sokerikuorrutetta käytetään esimerkiksi leivosten, munkkien, täytekakkujen ja viinereiden kuorruttamiseen. Ranskalaislähtöisessä pitkulaisessa tuulihattuleivoksessa, éclairissa, oleva sokerivesikuorrute sisältää suklaata, ja kuorrutteen maustamiseen voidaan käyttää myös kahvia.

Lähteet
-------

* Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

### Viitteet

1. 1 2 3  Turtia 2009, s. 544.
2. ↑  Sokerikuorrute pipareille Meillä kotona. Viitattu 30.7.2023.
3. ↑  Välimäki, Teresa: Teresan keittiösalat: Näin helposti teet kauniin tomusokerikuorrutuksen *Ilta-Sanomat*.  28.2.2015. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 30.7.2023.
4. ↑  Makeita kuorrutuksia kakkuihin ja torttuihin Kotikokki.net. Viitattu 30.7.2023.
5. ↑  Turtia 2009, s. 121.
**Nigel David Jones** (30. maaliskuuta 1948 – 7. marraskuuta 2022) oli brittiläinen liberaalidemokraattien poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1992–2005 ja ylähuoneessa vuosina 2005–2022.

Jones syntyi Cheltenhamissa. Lukion jälkeen hän työskenteli Westminster Bankissa ja myöhemmin ohjelmoijana sekä järjestelmäsuunnittelijana ja -konsulttina ICL:llä. Vuonna 1973 hän liittyi liberaalipuolueeseen ja vuonna 1976 hänet valittiin Cheltenhamin paikallishallintopiirin valtuustoon. Vuoden 1979 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla alahuoneeseen Cheltenhamin vaalipiiristä muttei tullut valituksi. Työskenneltyään useita vuosia ulkomailla, lähinnä Lähi-Idässä, hänet valittiin Gloucestershiren kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa Jones valittiin alahuoneeseen Cheltenhamin vaalipiiristä.

28. tammikuuta 2000 Robert Ashman -niminen mies hyökkäsi Jonesin toimistoon Cheltenhamissa miekalla varustautuneena. Hän tappoi Jonesin avustajana toimineen kreivikunnanvaltuutetun Andrew Penningtonin ja haavoitti vakavasti Jonesia, jonka käteen jouduttiin ompelemaan 57 tikkiä. Ashmania vastaan nostettiin syytteet murhasta ja murhan yrityksestä, mutta kruununoikeus Bristolissa totesi hänet syyntakeettomaksi ja passitti hänet Broadmoorin sairaalaan psykiatrisiin tutkimuksiin. Myöhemmin kruununoikeus totesi hänen syyllistyneen tappoon ja murhan yritykseen valamiesäänin 10–1.

Jonesin vetäydyttyä alahuoneesta hänet aateloitiin Cheltenhamin paroni Jonesiksi ja nimitettin ylähuoneeseen.

Jones kuoli sydänleikkauksen aikana 7. marraskuuta 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lord Jones of Cheltenham obituary *The Times*.  11.11.2022.  Arkistoitu 11.11.2022. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Parliamentary career for Lord Jones of Cheltenham *MPs and Lords*. UK Parliament.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Ashman: Family man turned killer *BBC News*.  21.2.2001.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Politician died in 'sacrificial killing' *BBC News*.  19.2.2001.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Hope, Christopher: Former MP attacked with sword fears for his safety after assailant tries to move in nearby *The Telegraph*.  19.3.2009.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
6. ↑  Sword man sent to secure hospital *BBC News*.  21.2.2001.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
7. ↑  MP's sword attacker guilty *BBC News*.  3.4.2003.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
8. ↑  Crown Office.  *The London Gazette*, 23.6.2005, nro 57683, s. 8169.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* UK Parliament

 |

 |
**María Vasco** (s. 26. joulukuuta 1975 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen kävelijä.

Vasco käveli 1990 Plovdivin nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin ratakävelyssä 15:nneksi ajalla 23.47,98. Viisi vuotta myöhemmin hän sijoittui Göteborgin MM-kisoissa 10 kilometrin kävelyssä 26:nneksi ajalla 45.05. Seuraavana vuonna hän voitti Espanjan mestaruuden 10 kilometrin kävelyssä ja 1997 käveli kävelyn maailmancupissa samalla matkalla 22:nneksi ajalla 43.54. Vuonna 1998 hän voitti maansa mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Budapestin EM-kisoissa 10 kilometrillä viidenneksi ajalla 43.02. Seuraavana vuonna hän käveli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä 23:nneksi ajalla 1.32.38 ja Sevillan MM-kisoissa kymmenenneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän voitti olympiapronssia ajalla 1.30.23. Vuonna 2001 hän voitti Espanjan mestaruuden ja sijoittui Edmontonin MM-kisoissa viidenneksi ajalla 1.30.19.

Vasco voitti vuonna 2002 Espanjan mestaruuden sekä 10 000 metrin ratakävelyssä että 20 kilometrin kävelyssä. Hän sijoittui samana vuonna kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Espanjan mestaruuden 20 kilometrillä ja käveli samalla matkalla kävelyn Euroopan-cupissa kolmanneksi ajalla 1.28.10. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Espanjan mestaruuden ja sijoittui kävelyn maailmancupissa kolmanneksi ajalla 1.27.36. Myöhemmin samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän oli seitsemäs. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui neljänneksi. Vasco käveli Göteborgin EM-kisoissa 2006 15:nneksi ja voitti seuraavana vuonna Osakan MM-kisoissa MM-pronssia. Vuonna 2008 hän sijoittui viidenneksi sekä kävelyn maailmancupissa että Pekingin olympialaisissa. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän keskeytti. Hän voitti maailmancupin 20 kilometriä 2010, mutta keskeytti saman vuoden Barcelonan EM-kisoissa. Seuraavan vuoden Daegun MM-kisoissa hän sijoittui 13:nneksi.

Ennätykset
----------

* Puolimaraton: 1.21.00 (2001)
* 3 000 metrin ratakävely: 12.20,44 (2004)
* 5 000 metrin ratakävely: 20.57,11 (2007)
* 10 000 metrin ratakävely: 43.02,02 (2001)
* 10 kilometrin kävely: 43.02 (1998)
* 20 kilometrin kävely: 1.27.25 (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  María Vasco Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Berliini 2009: Naisten 20 kilometrin kävely
4. ↑  Barcelona 2010: 20 km Walk Women Final *European Athletics*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **María Vasco** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
2010 Holden Commodore (VE)
Holden Commodore SS V Sportwagon (VF)
**Holden Commodore** on Holdenin Australiassa vuosina 1978–2020 myymä automalli. Siitä valmistetaan sedan-, farmari ja Ute-avolavamallia. Vuodesta 1989 mallin pohjalle ollaan valmistettu ylellisiä sedan-malleja Holden Statesman ja Holden Caprice, ja vuodesta 2001, sen pohjalle valmistettiin myös Holden Monaro -coupé-mallia. Vuonna 2004 Holden esitteli sen pohjalle kaksi "Coupe Utility" -avolavamallia nelivetoisen Adventran ja neliovisen Crewman-mallin. Vuosien 1988–2006 Holden Commodore vastaa Opelin valmistamaa Omega-mallia, sitä aiemmat Rekordia ja Senatoria. Nykyinen vuodesta 2018 lähtien valmistettu Commodore on sama auto kuin 2017 esitelty toisen sukupolven Opel Insignia.

Mallit
------

### Ensimmäinen sukupolvi

* VB(1978–1980)VB  
(1978–1980)
* VC(1980–1981)VC  
(1980–1981)
* VH(1981–1984)VH  
(1981–1984)
* VK(1984–1986)VK  
(1984–1986)
* VL(1986–1988)VL  
(1986–1988)

### Toinen sukupolvi

* VN(1988–1991)VN  
(1988–1991)
* VP(1991–1993)VP  
(1991–1993)
* VR(1993–1995)VR  
(1993–1995)
* VS(1995–1997)VS  
(1995–1997)

### Kolmas sukupolvi

* VT(1997–2000)VT  
(1997–2000)
* VX(2000–2002)VX  
(2000–2002)
* VY(2002–2004)VY  
(2002–2004)
* VZ(2004–2007)VZ  
(2004–2007)

### Neljäs sukupolvi

* VE(2006–2013)VE  
(2006–2013)
* VF(2013–2017)VF  
(2013–2017)

### Viides sukupolvi

* ZB(2018–2020)ZB  
(2018–2020)

Lähteet
-------

1. ↑  New Holden Commodore… er, Opel Insignia revealed *Practical Motoring*.  23.12.2016. Viitattu 17.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Next Holden Commodore will be based on the Opel Insignia *Autoblog*.  26.10.2016. Viitattu 23.12.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holden Commodore** Wikimedia Commonsissa
**Huojuva talo** on Maria Jotunin romaani, jonka hän sai valmiiksi 1935 mutta joka unohduksiin jäätyään löytyi uudestaan ja ilmestyi vasta 20 vuotta hänen kuolemansa jälkeen 1963. Ilmestyessään se oli sensaatio ja on sen jälkeen pysynyt esillä muun muassa Eija-Elina Bergholmin televisiolle ohjaaman minisarjan ja teatteriversioiden ansiosta.

Jotunilla oli tarkoitus osallistua 1930-luvun alkupuolella romaanikilpailuun tällä teoksella, jonka kirjoittamisen hän oli aloittanut 1928, mutta teos valmistui kuitenkin vasta Otavan vuonna 1935 järjestämään kilpailuun. Koska Jotuni ilmoitti kilpailevansa vain voitosta, *Huojuva talo* jäi julkaisemattomana kustantajan arkistoon.

*Huojuva talo* on avioliittokertomus, Eero ja Lea Markun avioliittohelvetin tarina, joka Jotunin pojanpojan Kari Tarkiaisen mukaan kuvaa myös Jotunin omaa avioliittoa. Päähenkilöistä Lea on itsenäinen nainen, joka avioliiton solmittuaan joutuu suuruudenhullun puolisonsa Eeron ailahtelevien mielentilojen uhriksi ja alistuu passiiviseksi kärsijäksi, eikä tilanne ratkea ennen kuin miehen kuolemaan. Teosta on pidetty myös hyvän ja pahan vertauskuvana: narsistisen itsekeskeinen Eero Markku edustaa pahaa, Lea ja hänen vanha ihastuksensa puolestaan edustavat hyvää.

Vastaanotto
-----------

Matti Paavilainen arvioi teosta sen ilmestyessä sekä kiittäen että kritisoiden, mutta loppuyhteenvetona hän totesi: "...sittenkin jää tästä romaanista sellainen kuva, että se kenties on kiintoisa kuriositeetti, jonka kohtaloksi silti tulee jäädä vaille suurta menestystä." Romaanin päätös on Paavilaisen mukaan liian sovinnainen ratkaisu.

Julkaisut
---------

*Huojuva talo* on ilmestynyt ruotsiksi nimellä *Ett vajande hus*. Sen on kääntänyt Kerstin Lindqvist ja kustantanut Atlantis, 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  Huojuva talo *Sydän kompassina, Tuhannet tunteet, Maria Jotuni*.  Arkistoitu 31.8.2011. Viitattu 15.9.2009.
2. ↑  Lyytikäinen, Pirjo: Klassikkogalleria:Maria Jotuni *helsinki.fi*. Viitattu 15.9.2009.
3. ↑  Paavilainen, Matti: Maria Jotuni: Huojuva talo (Julkaistu uudelleen 20.11.2006) *Helsingin Sanomat*.  10.9.1963. Hs.fi. Viitattu 15.9.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Huojuva talo Kirjasampo.fi:ssä.
* Yle Areena. Äänikirjat. Maria Jotuni: Huojuva talo. Lukijana Erja Manto.
* Elävä arkisto: Huojuvan talon rikos ei vanhene: Jotunin merkkiteos vavahdutti myös tv-draamana.
* Matti Paavilaisen kritiikki *Huojuvasta talosta* (HS 10.9.1963) (Archive.org)
**Huoltamokasetit** olivat etenkin 1970–1980-luvulla myynnissä olleita C-kasetteja, joilla tunnettujen esittäjien hittikappaleista esittävät coverversioita tuntemattomat, usein jopa nimeämättömät artistit.

Ensimmäisiä alan toimijoita Suomessa oli Jukka Kuoppamäen levy-yhtiö Satsanga vuodesta 1974 alkaen. JP-musiikki toimi vuosina 1979–1987. Kansainvälisiä esikuvia oli Pickwick-yhtiön Hallmark-levymerkillä vuosina 1968–1985 julkaisema Top of the Pops -sarja.

Jäljitelmä-äänityksistä muusikoille ja laulajille maksettiin kertakorvaukset. Solisteiksi pyrittiin saamaan henkilöitä, joiden ääni muistuttaa tunnettua artistia. Sovitukset olivat usein alkuperäistä yksinkertaisempia. Huoltamokasetteja julkaisivat etenkin pienet tuotantoyhtiöt. Fazer julkaisi tosin Manhattan-halpamerkillään tulkintoja muiden yhtiöiden kappaleista sekä myös omista julkaisuistaan eri solistien esittämiä versioita. 

Kasettien jakelusta vastasivat itsenäiset myyntiedustajat. Kasettien kansikuvissa oli usein vähäpukeisia naisia. Kasetteja saattoi tilata myös haluamillaan kansilla. Esittäjien nimet oli kirjoitettu kasetteihin pienellä, jos ollenkaan. Kokoelmien nimiä olivat *Jokamiehen Laserhitit*, *Lomadisco*, *Hankirallit* ja *Lomahitit*. 

Kansalliskirjasto on tiedottanut digitoivansa vapaakappaleina vuodesta 1981 asti saamansa suomalaiset kasettijulkaisut, myös huoltamokasetit. Rocket Records on julkaissut useita cd-kokoelmia eri levy-yhtiöiden huoltoasemakasettien jäljitelmähiteistä. JP-Musiikin cover-tuotannosta on julkaistu neljän cd:n boksit *Disco City*, *Turbo Disco* ja *Super Turbo*. Satsangan jäljitelmähittituotannosta on julkaistu neljä 2CD-julkaisua otsikolla *Mitä Suomi soittaa*. TopHits-FinnHitsin jäljitelmähiteistä on julkaistu tupla-cd *Helianderin huoltamokasetit*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nieminen, Jouni: Kertaalleen äänitettyä musiikkia *Muusikko 1/2014*. Viitattu 4.10.2019.
2. ↑  Oinaala, Sampsa: Radioarvostelu: Tällaiseen erikoisohjelmaan pystyy vain Yle: musiikkia huoltoasemakaseteilta *Helsingin Sanomat*.  1.10.2019. Viitattu 4.10.2019.
3. ↑  Huoltamokasettien ilta 2 | Audio Areena *areena.yle.fi*. Viitattu 4.10.2019.
4. ↑  Korvenpää, Juha: Virkistäviä löytöjä kasettien maailmasta *Kansalliskirjastolehti 4/2011*.
5. ↑  Saastamoinen, Anni: C-kasetin ei anneta unohtua *yle.fi*. Viitattu 4.10.2019.
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Irlantilainen gambiitti**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Irlantilainen gambiitti** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot

1.e4 e5
2.Rf3 Rc6
3.Rxe5
Gambiitissa valkea uhraa ratsun sotilaaseen tarkoituksena pelata 4.d4, kun musta pelaa 3...Rxe5. Uhraus on täysin tarpeeton ja musta saa normaalisti jatkossa voittoaseman.

Gambiitin toinen nimi **Chicagon gambiitti** tulee siitä kun Harold Meyer Phillips käytti sitä Harry Nelson Pillsburya vastaan Chicagossa pidetyssä simultaaniesityksessä. Phillips voitti pelin.

Gambiitin keksijästä on tarina, jonka mukaan hän kertoi kuolinvuoteellaan syyn gambiitin keksimiseen: "En huomannut sotilaan olleen puolustettu."

Irlantilaista gambiittia muistuttaa neliratsupelistä syntyvä Halloween-gambiitti, joka on tosin paljon parempi.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* ECO codes (englanniksi)
* Hooper, David & Whyld, Kenneth (1996), "Irish Gambit", The Oxford Companion To Chess (toinen painos), Oxford University, s. 182, ISBN 0-19-280049-3

### Viitteet

1. ↑  Peli: Harold Meyer Phillips vs Harry Nelson Pillsbury
**Hurts** on englantilainen synthpopduo Manchesterista, Englannista, ja se koostuu laulaja Theo Hutchcraftista (syntynyt 30. elokuuta 1986 Richmondissa) ja kosketinsoittaja-kitaristi Adam Andersonista (syntynyt 14. toukokuuta 1984 Manchesterissa). Yhtyeen esikoisalbumi *Happiness* julkaistiin 6. syyskuuta 2010 ja sen tunnetuimmat kappaleet ovat singlet "Better Than Love" ja "Wonderful Life".

Ennen Hurtsin perustamista Hutchcraft ja Anderson olivat mukana The Bureau -nimisessä yhtyeessä, joka nimettiin myöhemmin Daggersiksi.

Heinäkuussa 2009 Hurts valittiin "Päivän yhtyeeksi" guardian.co.uk-sivustolla ja BBC:n Sound of 2010 -äänestyksessä yhtye päätyi neljänneksi. Alkuvuodesta 2010 Hurts julkaisi ensimmäisen singlensä, "Better Than Love", ja teki ensimmäiset live-esiintymisensä. Yhtyeen esikoisalbumi *Happiness* julkaistiin 6. syyskuuta 2010, ja viikolla 37 siitä tuli vuoden nopeiten myyvä brittiläisen yhtyeen esikoisalbumi.

Mainostaakseen esikoisalbumiaan Hurts teki yhteistyötä kirjailija Joe Stretchin kanssa tuottaakseen Anna Frielin kertoman interaktiivisen kirjan. Sen voi löytää onlinemusiikkipalvelu Spotifysta nimellä "a5m4". Syyskuussa 2010 ilmoitettiin, että Hurtsin Ison-Britannian kiertue oli loppuunmyyty ja että Hurts tekisi yhteiskiertueen Scissor Sisters -yhtyeen kanssa myöhemmin samana vuonna.

Jäsenet
-------

* Theo Hutchcraft – laulaja
* Adam Anderson – kosketinsoitin, kitara

Tuotanto
--------

*Pääartikkeli: Hurtsin diskografia*
### Albumit

* *Happiness*  (2010)
* *Exile*  (2013)
* *Surrender* (2015)
* Desire (2017)
* Faith (2020)

Esiintymiset Suomessa
---------------------

* Helsingin YK-Klubi elokuussa 2010
* Helsingin Circus tammikuussa 2011
* Ruisrock heinäkuussa 2011
* Helsingin Jäähalli 15.10.2011
* Weekend Festival Espoon Luukin kartanon alueella elokuussa 2012
* Ruisrock 5.7.2013
* Helsingin jäähalli 2.11.2013
* Art On Ice -tapahtuma, Hartwall Areena 11.3.2014
* Pori Jazz -festival 18.7.2014
* Hartwall Arena 8.3.2016
* Tammerfest 22.7.2016
* The Tall Ships Races Music Festival 22.7. 2017
* Helsingin jäähalli 8.11.2017
* Qstock 27.7.2018
* Espoon Viinijuhlat 28.7.2023
* Kokkolan Viinijuhlat 29.7.2023

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. 1 2
4. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Ruisrock-liput myyntiin lähes 30 artistikiinntyksen myötä *5.2.2013*. Viitattu 3.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset nettisivut
**Laacher See** on kraatterijärvi ja mahdollisesti aktiivinen tulivuori Saksassa. Tämä vulkaaninen kraatteri sijaitsee noin 37 kilometriä Bonnista etelään.

Alueen topografinen kartta
Alue kartalla
Järven alla olevan magman aiheuttamaa hiilidioksidipurkausta, kuplimista (mofetti), voi jatkuvasti nähdä järven kaakkoisrannalla.

Daily Mail-lehti uutisoi vuonna 2012, että Laacher See olisi purkautumassa lähiaikoina. Vulkaanisiin ilmiöihin erikoistunut professori Erik Klemetti Denisonin yliopistosta kuitenkin tyrmäsi väitteen tuoreeltaan blogissaan perusteettomana.

Kivikautiset purkaukset
-----------------------

Mofetti Laacher Seessä
Laacher Seen tulivuori purkautui kivikaudella jääkauden loppupuolella
noin 12900 kalenterivuotta sitten hävittäen läheltään Federmesser-kulttuuriin kuuluneen
myöhäispaleoliittisen Niederbieber-metsästäjaasutuksen.
Purkauksen voima oli VEI 6, mikä vasta Pinatubon vuoden 1991 purkausta. 
Seuraavan kerran tulivuori purkautui 11200 vuotta sitten.

Lähteet
-------

1. ↑  Jarkko Kemppi: Suomalaistutkijan mukaan Saksassa uinuu supertulivuori *Verkkouutiset.fi*.  27.11.2021. Verkkouutiset. Viitattu 27.11.2021. Suomeksi
2. ↑  Ted Thornhill: Is a super-volcano just 390 miles from London about to erupt?.  *Daily Mail*, 2.1.2012. Artikkelin verkkoversio (HTML). Viitattu 2.1.2012.  Englanti
3. ↑  Erik Klemetti: Fearmongering Gets Started in 2012: Laacher See is Not "Ready to Blow" (HTML) *Wired Science Blogs*.  2.1.2012. Viitattu 2.1.2012. Englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laacher See** Wikimedia Commonsissa
**La sortie des usines Lumière** (*Työläiset lähtevät Lumièren tehtaasta*) oli ensimmäinen yleisölle esitetty elokuva. Se esitettiin 22. maaliskuuta 1895 Pariisissa Grand Caféssa. Elokuvan tekijät ovat  Lumiéren veljekset Auguste ja Louis.

Se oli ensimmäinen kinematografilla kuvattu ja esitetty filminpätkä. Tehdas oli veljesten isän tehdas, jossa valmistettiin kemikaaleja ja valokuvauslevyjä. Rakennuksessa on nykyisin elokuvateatteri.. 

Lumièren veljekset järjestivät 28. joulukuuta 1895 Pariisin Salon indien du Grand Caféssa maailman ensimmäisen maksullisen elokuvanäytöksen. Historialliseen näytäntöön oli kutsuttu Pariisin kulttuuriväkeä. Liput maksoivat yhden frangin. Mukana oli myös tuleva elokuvaohjaaja Georges Méliès joka elokuvanäytöksen jälkeen yritti ostaa projektorin Lumièren veljeksiltä. 

Elokuvasta on kolme versiota, jotka poikkeavat hiukan toisistaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pihla Hintikka, Ihanan kliseinen Lyon. Helsingin Sanomat 23.3.2012 sivu D 1
2. ↑  Lecinedarkelios (nähtävissä eri versiot), viitattu 24.3.2012
**Mjasištšev M-55** (Nato-koodi Mystic) on korkealla lentävä neuvostoliittolainen tiedustelulentokone, joka kehitettiin Mjasištšev M-17-koneesta.

M-17
----

M-17-koneen suunnittelu alkoi vuonna 1978, jolloin Yhdysvallat edelleen – satelliittitekniikan käytöstä huolimatta – lähetti tiedustelupalloja Neuvostoliiton yli. Tarkoitus oli, että M-17-kone voisi ampua pallot alas. Koneen ensilento tapahtui 26. toukokuuta 1982. 28. maaliskuuta 1990 M-17 ohjaajanaan Vladimir Arkhipenko teki edelleen voimassa olevan 16–20-tonnisten lentokoneiden lakikorkeusennätyksen: 21 830 metriä. M-17-kone on saavuttanut 12 Fédération Aéronautique Internationalen maailmanennätystä, joita viisi on edelleen voimassa.

M-55
----

M-17:n rooli tiedustelupallojen metsästäjänä Neuvostoliiton ilmavoimissa päättyi vuonna 1987. Raskaampi kaksimoottorinen M-55 Geophysica sai tämän roolin, ensimmäinen M-55 lensi vuonna 1988. Vuonna 1994 tiedustelukoneen valmistus päättyi, koneita oli valmistettu vain viisi kappaletta.

21. syyskuuta 1993 M-55 ohjaajanaan Viktor Vasenkov lensi 21 360 metrin korkeuteen ja tämä on painoluokan ennätys edelleen. M-55 saavutti 15 FAI:n ennätystä, joista yhtään ei ole ylitetty.

Osa M-55 Geophysica-koneista on edelleen tutkimuskäytössä. Niillä on muun muassa tutkittu vuosina 1996–1997 Arktiksen stratosfääriä.

Irlantilaisen Qucomhaps-yhtiö  (Arkistoitu – Internet Archive) on pohtinut M-55-koneenkäyttöä tietoliikennelinkkinä Kaakkois-Aasiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Spy Planes and Other Reconnaissance Aircraft, Thornborough, Anthony, 1991, Arms and Armour Press, UK, ISBNn=1-85409-096-8
2. ↑   List of records established by the 'Myasishchev M-17'
3. ↑   List of records established by the 'Myasishchev M-55'
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Manufacturers Web site (Arkistoitu – Internet Archive)
* Aviation.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
* Flugzeuginfo.net (M-17/M-55 Specifications)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ahvahin piirin sijainti
**Ahvahin piiri** (ven. Ахвахский район, *Ahvahski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1933 perustetun piirin pinta-ala on 290,6 neliökilometriä. Asukkaita on 21 200 henkeä (vuonna 2009).

Ahvahin piiri sijaitsee Dagestanin länsiosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittu Botlihin, idässä Hunzahin, etelässä Šamilin ja lännessä Tsumadan piireihin.

Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Antših, Artšo, Ingerdah, Izano, Karata, Kudijabroso, Lologonitl, Mesteruh, Tadmagitli, Tlibišo, Tsoloda, Tukita ja Verhneje Inhelo. Hallinnollinen keskus on Karatan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 25.

Seudun kanta-asukkaita ovat andilaisia kieliä puhuvat ahvahit ja karatat. Virallisesti heitä on pidetty avaareina.

Karatasta on maantieyhteys tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan, jonne on matkaa 220 kilometriä.

Pääelinkeinoja ovat karjatalous, maanviljely ja puutarhanhoito.

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Zaman* ("Aika").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Letopis petšati Dagestana za 2008 g.: Gosudarstvennyi bibliografitšeski ukazatel Mahatškala:  Natsionalnaja biblioteka Respubliki Dagestan, 2008. Viitattu 23.9.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Tammermatic Oy** on suomalainen ajoneuvojen ja junakaluston pesukoneita valmistava ja markkinoiva yritys.

Tammermatic on perustettu vuonna 1966 Tampereella. Yhtiö toimittaa yli 70 maahan tuotteita huoltamoiden henkilöautopesukoneista raskaan kaluston sovelluksiin. Yritys työllistää noin 55 ihmistä Suomessa.

Historia
--------

Tammermatic on perustettu vuonna 1966 Tampereella. Yhtiö fuusioitui vuonna 2008 yhdysvaltalaisen vuonna 1984 perustetun InterClean Equipmentin kanssa. Yhdistyessään konserni oli maailman suurin raskaan ajokaluston pesulaitevalmistaja, toimittaen tuotteita yli 70 maahan huoltamoiden henkilöautopesukoneista raskaan kaluston sovelluksiin. Yhdistyneen yrityksessä työllisti vuonna 2008 noin 100 henkilöä Euroopassa ja 50 Pohjois-Amerikassa.

Yhtiö kehitti 2010-luvulla Tekesin tuella palvelumallista liiketoimintastrategiaa huoltamoiden autonpesukoneiden myyntiin.

Tammermatic myi yhdysvaltain liiketoimintonsa syyskuussa 2016 pääomasijoitusyhtiö Oakland Standardin johtamalle sijoittajaryhmälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussila, Veera: Tammermatic ja Inter Clean Group yhdistyivät, *Tekniikka & Talous* 3.4.2008. Viitattu 5.9.2016.
2. ↑
3. ↑  Tammermatic Group has sold its U.S. subsidiary Interclean Equipment Inc
Intel 7110 muistimoduuli ja kolikko mittakaavaksi.
**Kuplamuisti** (engl. *bubble memory*) on vähäistä suosiota saavuttanut tietokoneen haihtumaton muistityyppi, joka perustuu ferrimagnetismille. Muistityypin sanottiin olevan myös säteilysietoinen. Muisti on myös sietoinen lämpötilavaihteluille, värinälle ja pölylle.

Muistin kehitti Andrew Bobeck Bell Labsissa 1960-luvun lopulla.
1970-luvulla muistin odotettiin korvaavan mekaanisen kiintolevyn ja rumpumuistin. Kuplamuistien markkinoiden odotettiin olevan yli miljardin dollarin arvoinen 1980-luvun puoliväliin mennessä. Hitachi oli merkittävä kuplamuistien valmistaja.
Kiintolevyjen ja muistipiirien hintojen lasku 1980-luvulla mainitaan syyksi kuplamuistin suosion laskulle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andrew Wylie: My bubble memory collection *wylie.org.uk*.  Arkistoitu 20.11.2019. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Howard Banks: THE COMPUTER BUBBLE THAT BURST  20.9.1981. New York Times. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Bubble Memory *chipsetc.com*. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Cecile Licad** (s. 1961 Manila) on filippiiniläinen pianisti.

Licad aloitti pianonsoiton opiskelun 3-vuotiaana äitinsä johdolla. 7-vuotiaana hän teki orkesteridebyyttinsä Filippiinien filharmonisen orkesterin kanssa. 12-vuotiaana hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa sai Curtis Institute of Musicissa opetusta Mieczysław Horszowskilta, Seymour Lipkinilta ja Rudolf Serkinilta sekä "most outstanding student" -tunnustuksen. Tämän jälkeen Licad siirtyi Rudolf Serkinin Institute for Young Musiciansiin Vermontiin ja opiskeli siellä Serkinin johdolla viiden vuoden ajan.

Licad aloitti säännöllisen konserttiuransa vuonna 1981 pidettyään esityksen Seiji Ozawan johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa Tanglewoodin musiikkijuhlilla. Hän piti myös konsertin Zubin Mehtan johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja teki jo ensimmäisellä konserttikaudellaan lukuisia esiintymisiä eri maiden sinfoniaorkestereiden solistina. Hän voitti Leventritt-kilpailun kultamitalin ja esiintyi televisioidussa konsertissa Georg Soltin johdolla tulkitsemalla Pjotr Tšaikovskin ensimmäisen pianokonserton (b-molli, op. 23). Licad on urallaan kiertänyt monissa maissa Kanadasta ja Australiasta Euroopan ja Pohjois-Amerikan kautta Kaukoitään.

Licad teki helmikuussa 1983 ensilevytyksensä Sonylle Claudio Abbadon johtaman Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän levytti Sergei Rahmaninovin pianokonserton nro 2 (c-molli, op. 18) ja *Rapsodian Paganinin teemasta* (op. 43). Licad on levyttänyt myös muiden muassa Naxokselle. Hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä sellaiset artistit kuin Nadja Salerno-Sonnenberg ja Patrick Gallois. Licad sai *Grand Prix du Disquen* Sonylle André Previnin johtaman Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tekemästään levytyksestä Frédéric Chopinin ja Camille Saint-Saënsin toisista pianokonsertoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cecile Licad Bechstein
2. 1 2 3 4  Cecile Licad Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Abdalaati Iguider** (arab. عبد العاطي إيكدير‎, *‘Abd al-‘Āṭī ’Īkidīr*; s. 25. maaliskuuta 1987 Errachidia) on marokkolainen juoksija, joka on erikoistunut 1 500 metrin juoksuun. Hän on sisäratojen maailmanmestari ja vuoden 2012 kesäolympialaisten ja 2015 MM-kisojen pronssimitalisti.

Iguider saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 1 500 metrillä kultaa Grossetossa 2004 ja hopeaa Pekingissä 2006. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Hän sijoittui viidenneksi Pekingin olympialaisissa, kolmanneksi Pescaran Välimeren kilpailuissa 2009 ja 11:nneksi Berliinin MM-kilpailuissa.

Iguider sai Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hopeaa 1 500 metrillä ajalla 3.41,96. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Istanbulissa 2012 ajalla 3.45,21. Lontoon olympialaisissa hän sai pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.35,13 ja sijoittui kuudenneksi 5 000 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 1 500 metrillä välierissä.

Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 Iguider saavutti pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.38,21. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.34,67. Hän sijoittui 2016 Portlandin MM-hallikilpailuissa 3 000 metrillä neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 1 500 metrillä viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrillä välierissä. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sai 1 500 metrillä pronssia ajalla 3.58,43.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF

* 800 metriä: 1.46,67 minuuttia (2015)
* 1 000 metriä: 2.19,14 minuuttia (2007)
* 1 500 metriä: 3.28,79 minuuttia (2015)
* Maili: 3.49,09 (2014)
* 3 000 metriä: 7.30,09 (2016)
* 5 000 metriä: 12.59,25 (2015)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Abdalaati Iguider Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. 1 2  Abdalaati Iguider Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Jan Hrbatý** (20. tammikuuta 1942 Stražisko, Tšekkoslovakia – 23. heinäkuuta 2019 Jihlava, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympialaisissa hopeaa Grenoblessa 1968. Hän oli olympiaturnauksessa joukkueensa toiseksi paras pistemies tehtyään kaksi maalia ja saatuaan seitsemän syöttöpistettä. Toinen hänen maaleistaan oli Ruotsia vastaan pelatun päätöskierroksen ottelun 2–2-tasoitusmaali, joka ratkaisi Tšekkoslovakialle hopeamitalin. MM-kilpailuissa Hrbatý saavutti pronssia Tukholmassa 1969 ja Tukholmassa 1970. Molemmissa MM-turnauksissa hän teki kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Ensimmäisen kerran Hrbatý pelasi MM-kilpailuissa Wienissä 1967 mutta tuolloin Tšekkoslovakia jäi ilman mitalia.

Hrbatý edusti kotimaansa pääsarjassa koko uransa ajan Dukla Jihlavaa kaudesta 1961–1962 alkaen 1970-luvun loppuun saakka. Hän voitti seitsemän Tšekkoslovakian mestaruutta: vuosina 1967–1972 ja 1974.

Hrbatý toimi 1990-luvulla Dukla Jihlavan apuvalmentajana. Hänet valittiin Tšekin jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 2015. Hänen lapsensa Jan sekä lapsenlapsensa Jan, Filip ja Adam on myös edustaneet Dukla Jihlavan jääkiekkojoukkuetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jan Hrbatý *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Jan Hrbaty *Eliteprospects*. Viitattu 4.2.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Merk, Martin: Jan Hrbaty passes away  24.7.2019. IIHF. Viitattu 4.2.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Kerro minulle jotain hyvää** (engl. *Me Before You*) on englantilaisen kirjailijan Jojo Moyesin kirjoittama romaani vuodelta 2012. Suomeksi romaani julkaistiin vuonna 2015. Romaaniin perustuva elokuva *Kerro minulle jotain hyvää* tuli elokuvateattereihin kesällä 2016. Sen pääosissa näyttelivät muun muassa Emilia Clarke ja Sam Claflin. Kirjalle julkaistiin jatko-osa *Jos olisit tässä* (engl. *After You*) vuonna 2015. Sen suomennos julkaistiin 2016.

Juoni
-----

Louisa Clarken elämä englantilaisessa pikkukaupungissa on läpeensä turvallista ja tuttua. Kun hän aloittaa olosuhteiden pakosta ja vailla aiempaa kokemusta onnettomuudessa halvaantuneen Willin henkilökohtaisena avustajana, hän joutuu kyseenalaistamaan koko entisen elämänsä. 

Willin elämä on onnettomuuden jälkeen ollut harmaata – tai pikemminkin mustaa. Ennen hän eli kuin viimeistä päivää, ja nyt hän istuu katkeroituneena pyörätuolissa. Loulla ja Willillä ei ensin näytä olevan mitään yhteistä: Will haluaisi elää elämäänsä tyystin eri tavalla mutta ei voi, Lou taas voisi puolestaan tehdä mitä vain mutta ei uskalla levittää siipiään. Will on katkera, ylimielinen ja oikukas, mutta Lou ei suostu kohtelemaan häntä silkkihansikkain, vaan ottaa tehtäväkseen palauttaa värit ja ilon Willin maailmaan. Kun he vihdoin todella näkevät toisensa ja ymmärtävät mitä eläminen oikeastaan on, on aika tehdä suuria valintoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kerro minulle jotain hyvää *www.gummerus.fi*. Viitattu 29.8.2016.