recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Chantal Bournissen** (s. 6. huhtikuuta 1967 Arolla, Valais) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Skiclub Héremencea.

Bournissen sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa ja pujottelussa Jasnassa 1985. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi. Hän voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden Saalbachissa 1991. Lisäksi hän oli neljäs syöksylaskussa ja viides supersuurpujottelussa. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksi.

Bournissen voitti syöksylaskun maailmancupin kaudella 1990–1991. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui samalla kaudella neljänneksi. Hän voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua, sijoittui kolme kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

Lähde: FIS

|
|  |
| Päivä | Kilpailupaikka | Laji |
| 5. joulukuuta 1987 | Ranska Val d'Isère | syöksylasku |
| 16. joulukuuta 1990 | Sveitsi Meiringen | supersuurpujottelu |
| 8. helmikuuta 1991 | Saksa Garmisch-Partenkirchen | syöksylasku |
| 16. maaliskuuta 1991 | Yhdysvallat Vail | syöksylasku |
| 14. joulukuuta 1991 | Italia Santa Caterina | syöksylasku |
| 19. joulukuuta 1992 | Kanada Lake Louise | syöksylasku |
| 22. tammikuuta 1993 | Itävalta Haus im Ennstal | syöksylasku |

Lähteet
-------

1. ↑  Chantal Bournissen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 13.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Chantal Bournissen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Coloradon sinetti (1877–)
**Coloradon sinetti** on Yhdysvaltain osavaltio Coloradon virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.

Sinetin yläosassa on kaikkinäkevä silmä, jonka alapuolella on roomalaistyylinen vitsakimppu. Niiden alapuolella on vaakuna, johon on kuvattu vuoristoista maisemaa, sekä hakku ja leka. Valkoiseen nauhaan on kirjattu latinankielinen motto "Nil Sine Numine" (suom. *Ei mitään ilman sallimusta*). Sinetin reunoilla lukee valkoisin kirjaimin "State of Colorado" (suom. *Coloradon osavaltio*) ja alhaalla vuosiluku 1876, jolloin siitä tuli Yhdysvaltain 38 osavaltio. Nykyinen sinetti on otettu käyttöön 15. maaliskuuta 1877.

Aiemmat versiot
---------------

* Historiallinen vaakuna vuodelta 1876Historiallinen vaakuna vuodelta 1876

Lähteet
-------

1. ↑  State Seals List *50states.com*. Viitattu 16.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  List of State Seals *State Symbols USA*. Viitattu 16.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**William "Billy" Darrell Mays Jr.** (20. heinäkuuta 1958 – 28. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen mainoskasvo. Hänen mainostamiaan tuotteita olivat muun muassa pesuaine OxiClean, puukiillote Orange Glo ja erityisimukykyinen pyyhe Zorbeez.

Elämä ja ura
------------

Mays syntyi McKees Rocksissa, Pennsylvaniassa ja varttui Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Hän työskenteli isänsä ongelmajäteyhtiössä ennen kuin muutti Atlantic Cityyn, New Jerseyyn vuonna 1983. Atlantic Cityssä hän alkoi myydä kadulla erilaisia tuotteita ohikulkijoille ja alkoi kierrellä ympäri Yhdysvaltoja erilaisissa markkinatapahtumissa. Vuonna 1993 hän tapasi Orange Glo Internationalin pääjohtajan Max Appelin, joka palkkasi Maysin mainostamaan yhtiön valmistamia pesuaineita Home Shopping Network -kanavalla.

Maysin mainospalveluista tuli suosittuja ja usea yhtiö palkkasi hänet mainostamaan tuotteitaan. Hän perusti oman yhtiönsä Mays Promotions Inc.:in ja toimi sen pääjohtajana.

15. huhtikuuta 2009 Discovery Channel alkoi esittää dokumenttisarjaa *Myyntitykit* (*Pitchmen*), jossa Mays ja toinen televisiomyyjä Anthony Sullivan etsivät uusia tuotteita myytäviksi ja tutustuivat näiden keksijöihin. Sarjaa ehdittiin tehdä yksi tuotantokausi ennen Maysin kuolemaa kesäkuussa 2009.

Kuolema
-------

Mays kuoli nukkuessaan 28. kesäkuuta 2009 Tampassa, Floridassa. Ruuminavauksessa hänen todettiin kuolleen sydänsairaudesta johtuneeseen sydänkohtaukseen. Myöhempi lääkärintarkastus totesi muun muassa kokaiinin olleen pieni osatekijä Maysin kuolemaan. Maysin muistoksi vietetään vuosittain 28. kesäkuuta Caps lock -päivää.

Lähteet
-------

1. ↑  Holley, Joe: Infomercial King Had the Perfect Pitch *The Washington Post*.  29.6.2009. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Billy Mays As Seen On TV Infomercials *Surftilyoudrop.com*.  Arkistoitu 24.2.2009. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  Raw Data: Billy Mays Biography *Fox News*.  28.6.2009. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Rigsby, G. G.: As seen on TV: Billy Mays hawks it all for a price *Tampa Bay Business Journal*.  3.5.2002. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  Ziebarth, Jim: Billy Mays: Autobiography of the World’s Greatest Pitchman *RadReport.net*.  16.7.2009.  Arkistoitu 24.7.2009. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
6. ↑  Pitchmen: About the Show Discovery Channel. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  Autopsy: Cocaine a factor in Billy Mays' death  7.8.2009. CNN. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
8. ↑  Briann, Matt: Today is INTERNATIONAL CAPS LOCK DAY, but what is it? *The Next Web*.  22.10.2010. Viitattu 20.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Billy Mays Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Colorado, Kansas and Oklahoma Railroad** oli lyhytaikainen rautatieyhtiö Kansasin osavaltion länsiosassa Yhdysvalloissa. Rautatie yhdisti Scott Cityn kaupungin pohjoisessa sijaitsevaan Winonan kaupunkiin. Rautatie avattiin liikenteelle 2. heinäkuuta 1911, ja viimeinen aikataulun mukainen junavuoro ajettiin 1. marraskuuta 1917.

Alun perin rautatien nimi oli **Scott City Northern**, mutta siitä käytettiin myös nimeä **Garden City Gulf and Northern Railroad**. Yhtiö ajautui konkurssiin jo vuonna 1913, ja joutui myymään radan sekä kaluston saintlouislaiselle Commonwealth Trust and Security Companylle 175 000 dollarin hintaan elokuussa 1913. Samalla nimi muutettiin Colorado, Kansas and Oklahoma Railroadiksi.

Rautatiellä oli yhdysliikenneasemat Scott Cityssä Atchison, Topeka and Santa Fe Railroadin kanssa sekä Winonassa Union Pacific Railroadin kanssa.

Vuonna 1917 yhtiö ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja anoi lupaa lakkauttaa Winonan ja Russell Springsin välinen pohjoinen rataosuus. Ilmeisesti noihin aikoihin myös loppuosuus lakkautettiin. Rautatie myytiin chicagolaiselle Joseph Hymanille 316 000 dollarin kauppahinnalla. Rautatie purettiin vuoden 1918 aikana ja sen raidemateriaali kierrätettiin ensimmäisen maailmansodan sotatarpeita varten.

Nykyisin rautatiestä on jäljellä ainoastaan kiskoton ratapenger Russell Springsin ja Lake Scottin välisellä alueella. Myös suurin osa rautatien varrelle syntyneistä pikkukylistä on sittemmin kadonnut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Colorado, Kansas and Oklahoma Railroad Keystone Gallery. Viitattu 19.10.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Greg Harrison: Scott City to Winona Abandonedrails.com. Viitattu 19.10.2009. (englanniksi)
**Matti Valkonen** (5. elokuuta 1880 Rautu – 10. lokakuuta 1952 Vesilahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja, maanviljelijä ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.

Valkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Valkonen ja Sofia Kimonen. Hän kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1902. Valkonen oli kansakoulunopettajana Sakkolassa 1902–1940 sekä Askolassa ja Pornaisissa 1940–1942. Hän toimi myös maanviljelijänä vuodesta 1909 alkaen ja oli Sakkolan Lupran osuuskassan kirjanpitäjänä vuosina 1906–1922.

Valkonen oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli kunnallispolitiikassa mukana Sakkolan kuntakokouksen puheenjohtajana ja Sakkolan kunnanvaltuuston jäsenenä. Muita Valkosen luottamustoimia olivat Karjalankannaksen liiton hallituksen ja valtuuston puheenjohtajuus sekä Inkerin avustuskomitean puheenjohtajuus.

Valkonen oli naimisissa Vilhelmiina Laamasen kanssa vuosina 1905–1914 ja vuodesta 1919 Toini Eugenia Eleonora Kuorikosken kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Matti Valkonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(26) | 
* Auer
* Collan (1919–1920)
* Fränti
* Hannula
* Heimonen (1919–1920†)
* Hämäläinen
* Jyske (1919–1922)
* Kaskinen (1922)
* Kekki
* Kivimäki (1922)
* Kontu
* Kojonen
* Laine (1922)
* E. Linna
* Mantere
* Nissinen (1920–1922)
* Ritavuori (1919–1922†)
* Ruuskanen
* Ryti
* Sarlin (1919–1920)
* Sihvo (1919–1920)
* Sinkko
* Soininen
* Särkkä
* Taskinen (1920–1922)
* Thuneberg
* Toiviainen (1920–1922)
* Torppa
* Valkonen
* Vennola
* Vilkemaa (1920–1922)
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Matti Teerisalo**, sukunimi vuoteen 1906 *Fast* ja sitä ennen *Hållfast* (8. heinäkuuta 1856 Ilmajoki – 28. elokuuta 1950 Alavus) oli suomalainen poliisi, palstatilallinen ja viimeinen elossa ollut Turkin sodan suomalainen veteraani. Sotilasarvoltaan hän oli jefreittari.

Teerisalo oli nuoruudessaan paimenena ja renkinä. Marraskuussa 1876 hän värväytyi kuudeksi vuodeksi sotaväkeen ja liittyi Suomen kaartiin. Teerisalo osallistui Suomen kaartin mukana vuosina 1877–1878 käytyyn Turkin-Venäjän sotaan. Suomalaiset matkasivat Helsingistä junalla Viipurin ja Pietarin kautta ja edelleen Venäjän, Puolan ja Romanian läpi Tonavan varrelle. Ensimmäinen sotatoimi käytiin Gornyi Dubniakin linnoituksen valtaamiseksi 24. lokakuuta 1877. Täältä sotaretki jatkui Bulgariaan ja Sofiaan ja edelleen Marmarameren rantaan. Kotimaahan Suomen Kaarti palasi 9. toukokuuta 1878 matkattuuan Konstantinopolin ja Mustan meren kautta Odessaan ja sieltä Venäjän läpi. Teerisalo sai sota-ansioistaan Bulgarian kuninkaan mitalin, Plevnan taistelujen muistomitalin ja Turkin sodan yleisen muistomitalin.

Sotilasuransa jälkeen Teerisalo työskenteli muun muassa poliisina Seinäjoella. Hän meni naimisiin Maria Teerisalon (ent. Pistol) kanssa ja heillä oli kahdeksan lasta. Teerisalo muutti sittemmin perheineen Alavuden Sydänmaalle. Hän oli kuollessaan vuonna 1950 viimeinen elossa ollut Turkin sodan suomalainen veteraani.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 30.8.1950, s. 6. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille).
2. 1 2 3  Seppo Karjala : Suomen Kaartin sotilas Matti Teerisalon tarina
3. ↑  'Urhoollisuudesta ja kunnostautumisesta' palkittuja eteläpohjalaisia sotaveteraaneja. Bulgarian kuninkaan myöntämä muistomitali jaettu kuudelle maakuntamme Turkin sodan veteraanille, Ilkka, 23.01.1938, nro 21, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Bulgarialaisia kunniamerkkejä Turkin sodan veteraaneille, Suomen Sotilas, 01.03.1938, nro 5-7, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Suomen Kaartin paluu Turkin sodasta 60 vuotta sitten. Sotaveteraani Matti Teerisalo kertoo, Vaasa, 09.05.1938, nro 123, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Kun minut värvättiin kaartihin... Hakkapeliitta, 20.08.1935, nro 34, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Twelve Days of Christmas** on vanha englantilainen joululaulu.

Lorua muistuttavassa laulussa luetellaan lahjoja, joita laulun kertoja on saanut rakastetultaan jokaisena joulunajan 12 päivänä. Jokaiselle päivälle on omistettu yksi säkeistö. Jokaisen päivän lahjat toistuvat myös myöhempinä päivinä, jolloin säkeistöjen pituus jatkuvasti kasvaa. Uusin lahja mainitaan jokaisessa säkeistössä aina ensimmäisenä. Lisäksi jokaista lahjaa annetaan jokaisena päivänä yhtä monta kappaletta kuin miten monentena päivänä se on ensimmäisen kerran mainittu. Ensimmäinen ja ainoana jokaisessa säkeistössä toistuva lahja on "peltopyy päärynäpuussa" (*a partridge in a pear tree*). Sitä seuraavat "kaksi turturikyyhkyä" (*two turtle-doves*) ja "kolme ranskalaista kanaa" (*three French hens*). Viidennen päivän kohdalla ensimmäisen kerran esiintyvä säe *five gold rings* ("viisi kultasormusta") on tapana laulaa aina muita säkeitä hitaammin.

Laulussa mainitut joulun 12 päivää tarkoittavat päiviä joulupäivästä (25. joulukuuta) aina loppiaista edeltävään päivään (5. tammikuuta). Laulussa annettujen yksittäisten lahjojen kokonaismäärä on 364.

Laulun sanoista on olemassa lukuisia eri versioita, joissa mainitut lahjat vaihtelevat, varsinkin luettelon loppupäässä. Varhaisin painettu versio sanoista sisältyy noin vuonna 1780 Lontoossa ilmestyneeseen kirjaan *Mirth Without Mischief*. Kyseessä on kansanlaulu, jonka alkuperä on mahdollisesti Ranskassa. Lauluun on alkujaan liittynyt lasten leikki, jossa rangaistiin sitä osallistujaa, joka ei muistanut kaikkia säkeitä oikein. On esitetty erilaisia näkemyksiä siitä, mikä vertauskuvallinen merkitys kullakin lahjalla mahdollisesti on. Suositun tarinan mukaan kyseessä olisi katolisille suunnattu laulumuotoinen "katekismus", jossa jokainen lahja ja sen lukumäärä viittaisi johonkin kristinuskon keskeiseen käsitteeseen. Tämä teoria on kuitenkin erittäin todennäköisesti perätön ja vasta nykyaikana keksitty.

Juha Vainio ja Jukka Virtanen ovat tehneet laulun sanoista suomenkielisen version *Joulun kaksitoista heilaa*, jossa lahjan antajia on 12. Tämän version levyttivät Maija Hapuoja ja Seitsemän seinähullua veljestä -yhtye vuonna 1986. Suomessa laulu tunnetaan myös sarjakuvapiirtäjä Carl Barksin 1960-luvulla tekemästä sarjakuvatarinasta *Roope-setä jouluostoksilla* (*The Thrifty Spendthrift*), jossa Roope Ankka päättää toteuttaa käytännössä kaikki laulun sanoissa mainitut lahjat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Twelve Days of Christmas - notes (englanniksi) The Hymns and Carols of Christmas. Viitattu 5.12.2015.
2. ↑  The Twelve Days of Christmas (englanniksi) Snopes.com 24.12.2013. Viitattu 5.12.2015.
3. ↑  Joulun kaksitoista heilaa (= Twelve days of Christmas). Fono.fi. Viitattu 5.12.2015.
4. ↑  Viia Viitanen: Joulun 12 peltopyytä... eiku? Aku Ankka -lehden toimituksen blogi 28.11.2012. Viitattu 5.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **[[s::en:The Twelve Days of Christmas|The Twelve Days of Christmas]]** on Wikiaineistossa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Twelve Days of Christmas** Wikimedia Commonsissa
**David Lyme** (oikea nimi **Jordi Cubino Bermejo**, s. 22. marraskuuta 1966, Espanja) on espanjalainen laulaja, sanoittaja ja malli. Lymellä on yliopistokoulutus Kaliforniasta. Lyme oli 80-luvulla merkittävä italodiskolaulaja Espanjassa. Jordi Cubino on myynyt Lymen nimellä ja muilla nimillä Euroopassa noin 3 miljoonaa levyä.

Lyme tunnetaan "Sabadellin soundista", joka on italodiskon muunnelma. 

Lyme aloitti oopperalaulajana, mutta löysi sattumalta italodiskon. Vuonna 1985 David Lyme julkaisi ensimmäisen singlensä "Bambina". Lyme julkaisi 80-luvulla kaksi albumia. Lymen single "Perestroika" ei enää menestynyt myyntilistoilla hyvin. Tämän takia Lyme lopetti musiikin teon.

Levyt
-----

### Albumit

* *Like a Star* (1986)
* *Lady* (1988)

### Singlet

* "Bambina" (1985)
* "Let's Go to Sitges" (1985)
* "Playboy" (1986)
* "I Don't Wanna Lose You" (1986)
* "Bye Bye Mi Amor" (1987)
* "Never Say You Love Me" (1988)
* "Lady" (1988)
* "Perestroika" (1990)

Lähteet
-------

1. ↑  David Lyme *Discogs*. Viitattu 14.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:David Lyme
**Twiggy Oliver** on samaan aikaan sekä suomalaisen rock-yhtyeen nimi että muusikko Mauno Paajasen taiteilijanimi.

Twiggy Oliverin levytysura alkoi vuonna 1981, jolloin se levytti Lahden Microvox-studiolla singlen "Play With Fire" / "Voodoo Man". Seuraavana vuonna puolestaan ilmestyi single "Pick Up Girls" / "One Foot In The Grave". Kustantajana näillä molemmilla toimi Richard Stanleyn luotsaama pienlevymerkki Q Records. Näihin aikoihin Twiggy Oliver valmisteli myös albumia yhdessä Jimi Suménin kanssa, mutta nämä nauhoitukset jäivät julkaisematta levy-yhtiön hyllytettyä ne. Twiggy Oliver oli 80-luvun alun helsinkiläisen futurock/new romantics -tyylimusiikin edelläkävijä Jimi Suménin ohella.

Twiggy Oliver osallistui vuonna 1983 Johannan kustantamalle *The Art Of Breeding* -kokoelmalle. Julkaisun tarkoituksena oli tehdä uusi *Pohjalla*-kokoelma Helsingin "in-bändeistä". Levyn osakseen saama huomio jäi kuitenkin rajalliseksi.

Vuonna 1990 One Inch Rock julkaisi Twiggy Oliverin promosinglen "Kuukävelyllä". Edellisistä poiketen tätä levytystä voi kuitenkin pitää Paajasen soolotyönä eikä levyllä esiintynyt muita 1980-luvun Twiggy Oliver -bändissä vaikuttaneita muusikoita.

Alkaneen vuosituhannen ensimmäisen vuosikymmenen puolivälin jälkeen (2006-2008) Paajanen kokosi Twiggy Oliver -nimellä toimivan uuden bändin kasaan. Tyylillisesti yhtyeen musiikki eroaa kuitenkin melkoisesti alkuvuosien levytyksistä ja esityskieli on vaihtunut englannista suomeksi. Tässä kokoonpanossa olivat mukana Mauno Paajasen (laulu) lisäksi Timo Ahonen (kitara-taustalaulu), Jari Ahonen (basso), Lauri Murtomaa (kitara) sekä Mertsi Tuomainen (rummut). Yhtyeen nimeä kantava pitkäsoittolevy *Twiggy Oliver* julkaistiin 27. helmikuuta 2008. Pitkäsoiton lisäksi yhtye julkaisi myös kolme singleä, joista ensimmäinen oli "*Aavelaiva*" ja se julkaistiin 2006. Vuonna 2008 julkaistiin vielä kaksi singleä. Ensin (vain promo tarkoitukseen) "*Kuukävelyllä - Spede myy - Ruoste kukkien*" ja sen jälkeen vielä "*Kesä on okei - Tulin hulluksi*".

Jäsenet (2006–2008)
-------------------

* Mauno Paajanen – laulu
* Timo "Timppa" Ahonen (T. Styler) – kitara & taustalaulu
* Lauri "Lare" Murtomaa – kitara
* Jari "Jarkka" Ahonen (Jargon) – basso
* Mertsi Tuomainen – rummut

Katso myös
----------

* Paajanen
* The Voice Of Mengele

Aiheesta muualla
----------------

* Twiggy Oliver Myspacessa (englanniksi)
* Rocket Recordsin artistisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Reine Blanche** oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Alma-luokka*
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1870.

Palvelus
--------

Alus sijoitettiin valmistuttuaan Brestissä reserviin. Alus otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870 ja se teki Ranskan–Saksan sodan aikana partiomatkan Shetlantiin ennen kuin se palautettiin reserviin 20. syyskuuta. Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1871 kehityslaivueen 2. viirikön lippulaivaksi. Kantonin kapinan aikana *Reine Blanche* ja *Thétis* olivat sijoitettuna syys-lokakuussa 1873 Cartagenaan Espanjaan suojaamaan Ranskan kansalaisia. Alus palautettiin reserviin 1. helmikuuta 1876 ja se palautettiin palvelukseen huhtikuussa 1877.

*Thétis* törmäsi 3. heinäkuuta *Reine Blancheen*, joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Alus siirrettiin reserviin 1878, mistä se palautettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1879 Lähi-idän laivueeseen. Alus tulitti 5.-16. heinäkuuta 1881 Sfaxin satamaa Ranskan miehittäessä Tunisian. Alus nimitettiin Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi 20. tammikuuta 1884 ja kontra-amiraali Franquet nosti lippunsa aluksella. Alus joutui kuitenkin palaamaan 22. toukokuuta 1884 Cherbourgiin kattiloiden loppuunpalamisen ja rungon heikon kunnon vuoksi. Alus poistettiin palveluksesta ja se poistettiin alusluettelosta 12. marraskuuta 1884.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 302

*Alma*-luokan panssarikorvetit

|  |
| --- |
| *Alma* – *Armide* – *Atalante* – *Jeanne d’Arc* – *Montcalm* – *Reine Blanche* – *Thétis* |
| Edeltäjä: *Belliqueuse* – Seuraaja: La Galissonnière -luokka |
**Madina** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 110 kilometriä Kitasta koilliseen. Kunnassa on 14 000 ja keskuskylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).

Madinan kunnan pinta-ala on 2 375 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Kitan piirin Kotouban, Kassaron ja Sébékoron, lännessä Namala Guimban ja Didenkon, pohjoisessa Guémoukouraban ja Diéman piirin Dianguirdén sekä idässä Koulikoron alueen Kolokanin piirin Sagabalan ja Didiénin kuntiin. Maisemaa leimaavat pohjoisosan kukkulaketjut. Vesistöjä ovat Baoulén sivujoet Kénié, Kéniébako ja Filikiba.

Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 550–900 millimetriä. Kasvillisuus on metsäsavannia. Kunnan alueella sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Niistä suurimmat ovat 4 100 asukkaan Guénikoro, 3 600 asukkaan Moro Moro ja 1 800 asukkaan Kollé. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita, mandinkoja, kagoroja, soninkeja, maureja ja diawandoja.

Madinan liikenneyhteydet ovat heikot. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maapähkinä ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Kunnassa toimii viisi alakoulua, yläkoulu ja kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED). Terveyspalvelut käsittävät Guénikoron terveyskeskuksen, kolme sairastupaa ja neljä synnytyslaitosta. Vesihuoltoon kuuluu kaivoja ja porakaivoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.4.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  Choix des sites d’intervention du projet "Renforcement des capacités nationales et locales pour une meilleure articulation des politiques environnementales dans la lutte contre la pauvreté au Mali" *unpei.org*.  2006.  Arkistoitu 10.8.2017. Viitattu 10.4.2018.
3. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2018.
4. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2018.
**Madina Sacko** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 26 100 ja kylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).

Madina Sackon kunta rajoittuu pohjoisessa Banamban piirin Boronin, idässä Toubacoron ja Toukoroban, etelässä Banamban ja Benkadin ja lännessä Kolokanin piirin Massantolan kuntiin. Maisemaa leimaavat Korossan tasanko ja ylängöt.

Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, fulbeja ja maureja.

Madina Sackosta on yhteys Banambaan johtavalle RR7-paikallistielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, seesami, maissi ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Madina Sackossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 5.7.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Madina Sacko 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 5.7.2018.
Millî Görüşin toimisto Kölnissä
**Millî Görüş** on turkkilaisten Länsi-Euroopassa toimiva islamilainen järjestö. Sitä on kuvattu suurimmaksi lännessä toimivaksi islamilaiseksi järjestöksi ja merkittävimmäksi turkkilaisen diasporan järjestöksi Euroopassa. Vuonna 2005 järjestö ilmoitti sillä olevan 87 000 jäsentä Euroopassa, joista 50 000 Saksassa.

Järjestö sai alkunsa turkkilaisen poliitikko Necmettin Erbakanin vuonna 1969 julkaisemasta manifestista "Millî Görüş" (Kansallinen visio).

Erbakan varoitti Eurooppaan integroitumisesta ja piti Euroopan unionia siionistien ja katolilaisten projektina Turkin assimiloimiseksi ja maallistamiseksi. Manifesti viittaa islamiin vain ylimalkaisesti ja kiertoilmauksin, koska Turkissa uskonnon käyttö politiikassa on laitonta.

Lähteet
-------

1. ↑  Islamilaisjärjestö lahjoitti Välimeren pelastusalus Sea-Watch 3:n kapteenille 10 000 euroa *kansalainen.fi*.  Arkistoitu 6.7.2019. Viitattu 6.7.2019. (suomeksi)
2. ↑  Necmettin Erbakan *telegraph.co.uk*. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Erbakan's legacy *economist.com*. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
Billy Rose (oik.) David Ben-Gurionin vieraana vuonna 1960.
**William Samuel Rosenberg** (6. syyskuuta 1895 New York – 10. helmikuuta 1966 Jamaika), paremmin tunnettu nimellä **Billy Rose**, oli yhdysvaltalainen Broadway-sanoittaja, tuottaja ja teatterinomistaja. Hän sanoitti 1920-luvulta 1950-luvulle jatkuneella urallaan 11 Broadway-produktiota ja monista hänen sanoittamistaan kappaleista tuli ajan populaarimusiikin hittejä. Rosen sanoittamiin kappaleihin kuuluvat muun muassa "Me and My Shadow" (1927), "Without a Song" (1929), "More Than You Know" (1929) ja "It’s Only a Paper Moon" (1933).

Rose järjesti *akvakadeiksi* (engl. *aquacade*) kutsuttuja suuren mittakaavan uinti- ja lauluesityksiä vuoden 1939 New Yorkin maailmannäyttelyyn ja seuraavan vuoden Golden Gate International Expositioniin San Franciscossa. Hän omisti New Yorkissa useita ravintoloita ja yökerhoja ja hankki 1950–1960-luvuilla omistukseensa myös kaksi teatteria.

Billy Rose oli naimisissa viidesti. Yksi hänen vaimoistaan oli näyttelijä-laulaja Fanny Brice. Rose kuoli keuhkokuumeeseen helmikuussa 1966 Jamaikalla sijaitsevassa loma-asunnossaan.

Vuonna 1970 Rose valittiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Crystal, David: "Rose, Billy", *The Crystal Reference Encyclopedia*. Crystal Semantics, 2005. ISBN 978-1-84972-138-7. (englanniksi)
2. 1 2  Ankeny, Jason: Billy Rose *Allmusic*. Viitattu 13.12.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Wilmeth, Don B.: "Rose, Billy", *The Cambridge Guide to Theatre*. Toim. Martin Banham. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-43437-8. (englanniksi)
4. ↑  Billy Rose *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 13.12.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Otto Malling
**Otto Malling** (1848–1915) oli tanskalainen säveltäjä ja urkuri.

Malling oli J. P. E. Hartmannin ja Niels Gaden oppilas. Hän toimi Kööpenhaminan tuomiokirkon urkurina ja Tanskan kuninkaallisen musiikkikonservatorion rehtorina. Hänen sävellystuotantonsa koostuu pääasiassa urku- ja vokaalimusiikista, mutta hän sävelsi myös muun muassa pianotrion ja yhden harvoista tanskalaisista romantiikan kauden konsertoista pianolle ja orkesterille. Mallingin laati ensimmäisen tanskalaisen orkestraation oppikirjan.

Malling saavutti ulkomailla suosiota urkuteoksillaan, mutta kuolemansa jälkeen hän jäi Tanskassa vähälle huomiolle. Hänen ranskalaisen romanttisen tyylin sävyttämä harmoninen tyylinsä oli ristiriidassa aikalaisen, kirkkomusiikin uudistaja Thomas Laubin keinojen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otto Malling Dacapo Records

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pistasos** (m.kreik. Πίστασος, lat. *Pistasus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.

Myöskään Pistasoksen historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Kaupungin arvellaan olleen olemassa poliksena ainakin suuren klassista kautta ja mahdollisesti vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Pistasos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa yhden kerran vuonna 434/433 eaa.

Pistasoksen on ehdotettu olleen sama kaupunki kuin Istasos, josta siitäkin tiedetään vain vähän.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "594 Pistasos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Pistasos/Istasos *Pleiades*. Viitattu 1.6.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee entistä rautatiesiltaa Alaskassa. Mainen osavaltiossa on myös Million Dollar Bridge -niminen silta.*
Million Dollar Bridge ennen korjaustöitä.
**Million Dollar Bridge** eli virallisesti **Miles Glacier Bridge** on noin 80 kilometrin päässä Cordovan kaupungista Alaskassa sijaitseva Copperjoen ylittävä silta. Se rakennettiin 1900-luvun alussa rautatiesillaksi osana Cordovan ja Kennicottin välistä, 315 kilometrin mittaista Copper River and Northwestern Railway -rautatietä, jonka rahoittivat J. P. Morgan ja Guggenheimin perhe. Silta sai lempinimekseen *Miljoonan dollarin silta* 1,4 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin nousseiden rakennuskustannusten vuoksi. Silta oli rautatieliikenteen käytössä vuosina 1909–1938.

1950-luvulla aloitettiin muutostyöt sillan ja vanhan ratapenkereen muuttamiseksi maantieksi. Työt kuitenkin keskeytyivät 27. maaliskuuta 1964, kun Pitkäperjantain maanjäristys vaurioitti sekä siltaa että rakenteilla ollutta maantietä.

Silta korjattiin väliaikaisesti vaijerein, I-palkein ja lankuin. Vain noin 16 kilometriä valmista tietä oli ehditty rakentaa sillan toiselle puolelle, ja useille autoilijoille silta onkin ajomatkan päätepiste.

Vuonna 2000 silta lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin.

Sillan lopullinen korjaustyö alkoi 2004, ja se avattiin liikenteelle elokuussa 2005. Kiistanalainen päätös sillan korjaamisesta tehtiin syyskuussa 1995 tapahtuneen tulvan jälkeen. tulvan seurauksena kävi selväksi, että korjaamattomana silta luhistuisi seuraavan suuren tulvan yhteydessä. Osavaltion insinöörit päättelivät, että sillan korjaaminen olisi purkamista, tai pahimmassa tapauksessa sortuneen sillan raivausta, halvempi vaihtoehto. Sortunut silta olisi raivattava, jotta lohet pääsisivät nousemaan Copperjokeen.

Ihmiset toivovat, että sillan korjaamisen myötä myös kaavailtu Alaska Highway 10 -maantieyhteys Cordovasta Chitinaan toteutuisi.

Aikajana
--------

* 1907–1911: rautatie ja silta rakennetaan.
* 1938: sillan käyttö rautatiesiltana päättyy.
* 1958: silta muutetaan ajoneuvokäyttöön.
* 1964: yksi siltajänne putosi pilarin päältä Pitkäperjantain maanjäristyksessä.
* 1995: syyskuun tulvat pahentavat sillan entisestään huonoa kuntoa, ja sitä uhkaa luhistuminen.
* 2000: silta lisättiin kansalliseen historiallisten kohteiden rekisteriin.
* 2004: kaikkiaan 19 miljoonaa dollaria maksavat korjaustyöt alkavat.
* 2005: korjaustyöt päättyvät, silta avataan liikenteelle.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Million Dollar Bridge**.
* Vuoden 1911 lehtiartikkeli Kenicott–Cordova -rautatiestä
* Alaska Science Forumin artikkeli vuodelta 1985 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Alaska Science Forumin artikkeli vuodelta 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sillasta ilmeisesti 1920-luvulla otettu panoraamakuva
Otto Mauno (Maunu) Geers Yhdysvaltain sisällissodan aikana.
**Otto Mauno Geers** (alk. **Otto Magnus Giers**, 26. huhtikuuta 1837 Harjavalta – 12. syyskuuta 1912 Stow, Massachusetts) oli suomalainen merimies, joka osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan. 

Geers muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1860 ja asettui asumaan Bostoniin. Hän otti osaa Unionin laivaston mukana muun muassa New Orleansin taisteluun, jossa hänen laivansa upposi ja suuri osa miehistöstä hukkui. Geers pelastautui kuitenkin maihin, ja vei rykmentin lipun mukanaan. Hän loukkaantui sisällissodassa kahdesti ja eläköityi laivastosta vuoden 1880 tienoilla. Geers kuoli punatautiin syyskuussa 1912.

1900-luvun alussa Geersiä haastatteli suomalainen tutkija Salomon Ilmonen, joka julkaisi kirjassaan *Amerikan Suomalaisten historiaa* suomalaisten kokemuksia sisällissodasta.

Lähteet
-------

* Ilmonen, Salomon: *Amerikan suomalaisten historiaa*

### Viitteet

1. ↑  Amerikan sisällissodan suomalainen soturi Juhan suku-uutiset, 5.4.2008. Viitattu 19.10.2014.
2. 1 2  Civil War Records of Otto M. Geers *Civil War Archives*. Acton Memorial Library. Viitattu 19.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  Roinila, Mika: Finnish Sailors and Soldiers in the American Civil War.  *Siirtolaisuus – Migration*, 1998, 25. vsk, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.10.2014.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Yleensä rajakustannus nousee tuotannon lisääntyessä.
**Rajakustannus** eli **marginaalikustannus** tarkoittaa yhden lisäyksikön tuotannosta aiheutuvaa kokonaiskustannusten muutosta. Matemaattisesti rajakustannusfunktio *MC* määritellään kokonaiskustannuksien *TC* derivaattana määrän *Q* suhteen:

{\displaystyle MC={\frac {dTC}{dQ}}}

Rajakustannuksen kohdalla voidaan tehdä ero lyhyen ja pitkän aikavälin tarkasteluille. Lyhyellä aikavälillä tarkastellaan vain tuotantopanosten, eli työvoiman, materiaalin ja energian, kustannusten muutosta. Pitkällä aikavälillä otetaan huomioon, että tuotantopääomaa on mahdollista sopeuttaa. Tämä voi tapahtua esimerkiksi perustamalla uuden tuotantolaitoksen.

Yleensä rajakustannusten oletetaan nousevan tuotannon kasvaessa. Esimerkiksi lyhyellä aikavälillä tuotannon lisääminen voi onnistua ainoastaan teettämällä työntekijöillä ylitöitä. Jos rajakustannukset laskevat, johtaa se tuotannossa skaalaetuun. 

Rajakustannushinnoittelu on periaate, jonka mukaan tuotanto myydään sen rajakustannuksen hinnalla. Tällöin tuotteen kustannus on sama ostajalle sekä myyjälle. Nyt siis yksityinen ja sosiaalinen rajakustannus on sama, mikä johtaa taloudellisesti tehokkaaseen allokaatioon.

Lähteet
-------

* Taloustiede / raja- *Tieteen termipankki*.  2015. Viitattu 5.7.2020.
Otto Kruger
**Otto Kruger** (6. syyskuuta 1885 Ohio – 6. syyskuuta 1974 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Lapsena Kruger tähtäsi musiikkiuralle, mutta siirryttyään Kolumbian yliopistoon hän vaihtoi musiikin näyttelemiseen. Kruger esiintyi Broadwaylla ensimmäistä kertaa jo 15-vuotiaana. Elokuvadebyyttinsä Kruger teki vuonna 1923 ja uransa aikana hän näytteli usein bisnesmiesten kuten pankkiirien rooleja. Kruger oli suosittu näyttelijä aina 1960-luvun puoliväliin saakka, jolloin hän joutui lopettamaan terveydellisistä syistä. Krugerilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.

Kruger muistetaan rooleistaan muun muassa elokuvissa *Lääkärin omatunto* (*Magnificent Obsession*) ja Alfred Hitchcockin *Viidennen kolonnan mies* (*Saboteur*). Kruger esiintyi myös televisiosarjoissa.

Kruger oli Transvaalin tasavallan entisen presidentin Paul Krugerin (1825–1904) veljenpojan lapsenlapsi.

Aiheesta muualla
----------------

* Otto Kruger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Spy Cover 2-march-2018 Mondadori
**Milly Carlucci** (oikealta nimeltään *Camilla Patrizia Carlucci*, s. 1. lokakuuta 1954 Sulmona) on italialainen tv-juontaja, näyttelijä ja laulaja.

Carlucci opiskeli lukiossa, harrasti rullaluistelua ja voitti teini-ikäisten kauneuskilpailun vuonna 1972. Hän on työskennellyt juontajana roomalaisella GBR-televisiokanavalla, vuodesta 1972 lähtien Railla, vuodesta 1983 Silvio Berlusconin omistamalla Mediasetillä ja vuodesta 1990 jälleen Railla. Carlucci on esiintynyt myös laulajana sekä näytellyt useissa viihde-elokuvissa ja tv-sarjoissa.

Elokuvia
--------

* *Voittamaton taistelija*, 1985

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Milly Carlucci
* Internet Movie Database: Milly Carlucci (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Xiaomi Redmi Note 9 Pro** on Xiaomin 5. toukokuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

Xiaomi Redmi Note 9 Pro -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö 20:9-kuvasuhteella.

### Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 6 gigatavua RAM-muistia ja 64 tai 128 gigatavua sisäistä muistia mallista riippuen.

#### Kamerat ja multimedia

Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, toinen kamera on 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmas kamera on 5 megapikseliä (makrokamera) ja neljäs kamera on 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30 fps, 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 120 fps sekä 720p (teräväpiirto) -resoluutiolla 960 fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* Phonearena: Xiaomi Redmi Note 9 Pro
**HTC Legend** on taiwanilaisen HTC:n älypuhelin, joka julkaistiin keväällä 2010. Puhelin on rakennettu yhtenäisestä alumiinirungosta. Siinä on 3,2 tuuman kapasitiivinen AMOLED-näyttö, joka kykenee erottelemaan 480 × 320 resoluution tarkkuuden. Puhelin poikkeaa alumiinirunkonsa lisäksi myös erikoisen muotoilunsa vuoksi, johtuen pienestä "hauenleuasta", joka näkyy alareunasta.*selvennä*

Puhelimessa on vaihdettava akku. Muistikorttipaikka sekä SIM-kortti löytyvät puhelimen alaluukun sisältä.

HTC Legend tuotteena tuli korvaamaan vuonna 2009 julkaistun HTC Heron.

Tekniset tiedot
---------------

HTC Legendissä on 600 megahertsin prosessori. Siinä on 384 megabittiä RAM-muistia ja 512 megabittiä sisäistä tallennustilaa. Puhelimen resoluutio on 480 × 320 pikseliä. HTC Legend painaa 126 grammaa. Sen akun kapasiteetti on 1 300 milliampeerituntia. Puhelimessa on Android 2.1 Eclair HTC Sense -käyttöliittymällä. HTC Legend tukee Euroopassa seuraavia verkkoja: HSPA/WCDMA: 900/2100 MHz ja GSM: 850/900/1800/1900 MHz.

Lähteet
-------

1. ↑  Edvik, Esa: HTC:n kaksi uutta Android-puhelinta, Desire ja Legend  18.2.2010. Androidsuomi.fi.  Arkistoitu 11.8.2014. Viitattu 31.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HTC Legend** Wikimedia Commonsissa
**Rudolf-Harbig-Stadion** on jalkapallostadion Dresdenissä, Saksassa. Se toimii 2. Bundesliigassa pelaavan Dynamo Dresdenin kotikenttänä.

Historia
--------

Ensimmäistä kertaa stadionin maaperää käytettiin urheiluun vuonna 1896. Tätä pelipaikkaa piti kotiareenanaan myös juuri perustettu Dresdensia Dresden. Vuonna 1922 salaneuvos Hermann Ilgen aloitti stadionin rakentamisen pelipaikan kohdalle. 24 000-paikkaisen Dresdner Kampfbahn-stadionin avajaiset pidettiin jo vuonna 1923. Vuonna 1937 stadion nimettiin sen perustajan mukaan Ilgen-Kampfbahniksi. 

Toisen maailmansodan ilmapommitukset aiheuttivat Dresdenissä valtavia tuhoja, ja myös stadion kärsi vaurioita. Stadion avattiin uudestaan vasta vuonna 1951 ja nimettiin toisessa maailmansodassa kadonneen dresdeniläisen keskimatkan juoksijan Rudolf Harbigin mukaan Rudolf-Harbig-Stadioniksi. Vasta kuusi vuotta myöhemmin myös Dynamo Dresden siirtyi stadionille. Samana vuonna Stasi otti stadionin haltuunsa. Vuonna 1969 peliareenalle asennettiin valonheittimet.

Entinen stadion
Vuonna 1971 stadion uudelleennimettiin Dynamo-Stadioniksi. Vuosikymmenen aikana stadionia laajennettiin jatkuvasti ja vuonna 1980 areenan katsojakapasiteetti oli jo 38 500. Stadion jouduttiin vuonna 1990 modernisoimaan täyttämään Saksan jalkapalloliiton ja UEFA:n määräykset. Tällöin stadionin nimeksi otettiin takaisin Rudolf-Harbig-Stadion. Muutostöihin kuuluivat muun muassa stadionin turvallisuuden parantaminen ja kentän laajentaminen. Myös stadionin katsojakapasiteettiä jouduttiin vähentämään.

Kun Dynamo Dresden putosi Bundesliigasta, jäivät stadionin remontointityöt vähemmälle. Loppuvuodesta 2004 Dresdenin kaupunginhallitus päätti uuden stadionin rakentamisesta nykyisen paikalle. Rakentaminen aloitettiin syksyllä 2007, mutta stadionia käytettiin silti peleissä koko rakentamisen ajan. Uusi 43 miljoonaa euroa maksanut Rudolf-Harbig-Stadion valmistui vuonna 2009, ja ensimmäinen stadionilla pelattu ottelu pelattiin Dynamo Dresdenin ja FC Schalken välillä syyskuussa 2009. Stadion on valittu yhdeksi vuoden 2011 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen kisastadioniksi.

Joulukuussa 2010 stadionin nimeksi muutettiin sponsorointisyistä Glücksgas-Stadion. Vuodet 2016–2020 stadionin sponsorinimi oli DDV-Stadion.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stadionchronik Dynamo Dreden.  Arkistoitu 21.2.2010. Viitattu 15.3.2010. (saksaksi)
2. ↑  Rudolf-Harbig-Stadion. Progressive Architektur für den FC "Dynamo Dresden" Das neue Dreden. Viitattu 15.3.2010. (saksaksi)
3. ↑  Schalke siegt zur Eröffnung  16.9.2009. Kicker. Viitattu 15.3.2010. (saksaksi)
4. ↑  Nine Host Cities announced  30.9.2008. FIFA.  Arkistoitu 4.7.2010. Viitattu 15.3.2010. (englanniksi)
5. ↑  Aus Rudolf-Harbig wird das Glücksgas-Stadion  10.12.2010. BILD. Viitattu 16.12.2010. (saksaksi)
6. ↑  DDV WIRD STADION-NAMENSGEBER  25.2.2016. DDV. Viitattu 31.5.2020. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rudolf-Harbig-Stadion**.
* Dynamo Dresden (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Das neue Dresden (saksaksi)
**Xiaomi Redmi Note 9S** on Xiaomin 7. huhtikuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

Xiaomi Redmi Note 9S -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö 20:9-kuvasuhteella.

### Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 4 gigatavua RAM-muistia ja 64 tai 128 gigatavua sisäistä muistia mallista riippuen.

#### Kamerat ja multimedia

Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toinen kamera on 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmas kamera on 5 megapikseliä (makrokamera) ja neljäs kamera on 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30 fps, 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 120 fps sekä 720p (teräväpiirto) -resoluutiolla 960 fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* Phonearena: Xiaomi Redmi Note 9S
**Ola Hansson** (1860 Hönsinge, Ruotsi – 1925 Büyükdere, Turkki) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti runoja, romaaneja, novelleja ja esseitä. Hän vietti suuren osan elämästään Keski-Euroopassa eikä käynyt Ruotsissa enää vuoden 1889 jälkeen. Hän oli aikoinaan Keski-Euroopassa tunnetuin ruotsalainen kirjailija August Strindbergin ohella. Saksassa Hansson esitteli myös suomalaisten Juhani Ahon, Pietari Päivärinnan ja Karl August Tavaststjernan tuotantoa. Hän kääntyi katolilaiseksi 1898, harrasti Friedrich Nietzschen lukemista ja tutki mystikkojen ohella sairaalloisista henkilöistä kirjoitettuja artikkeleita. Aiheet näkyivät erityisesti hänen teoksissaan *Fru Ester Bruce* ja *Resan hem*. Ola Hanssonin teoksia ei ole suomennettu.

Hansson kirjoitti ensimmäiset novellinsa *Slättbyhistorier* tehtyään 1880-luvun alussa matkan Kööpenhaminaan. Novellit ilmestyivät kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen 1927. Hänen maineensa syntyi runokokoelmilla *Dikter* (1884) ja *Notturno* (1885). Saksassa asuessan hän kirjoitti esseitä Ruotsin kirjallisuudesta ja tuli siellä tunnetuksi eurooppalaisen kirjallisuuden tuntijana ja esittelijänä.

Hansson avioitui 1889 tanskalais-saksalaisen kirjailijan Laura Mohrin (1854–1928) kanssa, joka käytti salanimeä Laura Marholm. He asuivat Berliinissä, Baijerissa, Sveitsissä, Ranskassa ja viimeiseksi Turkissa, jossa Ola Hansson kuoli Istanbulin lähellä. Laura Mohr kirjoitti pääasiassa esseitä ja novelleja. Hänen tuotannossaan mielenkiinto kohdistui puolison asemaan avioliitossa. Ruotsiksi hänen teoksistaan julkaistiin kaksi naistutkimusta *Kvinnor. Sex tidspsykologiska porträtt* (1895) ja *Till kvinnans psykologi* (1897).

Teoksia
-------

* *Dikter,* 1884, runoja
* *Notturno,* 1885, runoja
* *Litterära silhouetter,* 1885, kirjailijaesittelyjä
* *Sensitiva amorosa,* 1887
* *Ung Ofegs visor,* 1892, proosarunoja
* *Materialismen i skönlitteraturen,* 1892
* *Tolkare och siare,* 1893
* *Fru Ester Bruce,* 1893
* *Resan hem,* 1894, omaelämäkerrallinen teos
* *Vägen till livet,* 1896
* *Kåserier i mystik,* 1897
* *Samlade skrifter,* 17 osaa, 1919–1922
* *Efterlämnade skrifter,* 5 osaa 1928–1931

Kirjallisuutta
--------------

* Erik Ekelund: *Ola Hanssons ungdomsdiktning,* Schildts 1930.
* Inger Månesköld-Öberg: *Ola Hanssons livsdikt,* Carlsson 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Hansson, Ola", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 272. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993.
3. ↑  *Bonniers Lexikon,* Nordiska Uppslagsböcker 1963.
4. ↑  *Svensk uppslagsbok,* Förlagshuset Norden 1951, hakusana Marholm, Laura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |