recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rasvahappometyyliesteri**, eli **FAME** (eng. ***F**atty **A**cid **M**ethyl **E**ster*) tarkoittaa rasvahapon metyyliesteriä, joka on valmistettu rasvahaposta ja metanolista vaihtoesteröinnillä. FAMEt ovat yleisiä kasviöljypohjaisissa biopolttoaineissa. FAMEja valmistetaan yleensä emäs-katalysoiduin reaktioin. Emäksenä käytetään esimerkiksi natriumhydroksidia, natriummetoksidia tai kaliumhydroksia. FAMEja käytetään biopolttoaineiden valmistuksessa koska vapaat rasvahapot voivat syövyttää aikaa myöden moottoreiden metallia, polttoaineen valmistuslaitosten laitteistoja jne. Toisin kuin neutraalit FAMEt, vapaat rasvahapot ovat vain heikosti happamia, mutta niiden käytössä niiden aiheuttama syöpyminen kertyy. Toinen parannus on se, että FAMEilla on myös 12–15 suurempi setaaniluku suhteessa niiden esteröimättömiin muotoihin.

FAMEja on biopolttoaineiden lisäksi käytetty myös bakteeritutkimuksessa vuodesta 1988 asti. Kullakin eliöllä on omanlaisensa rasvahappokoostumus. Metyyliesteröimällä näytteenä otetun bakteerin tai usean bakteerin kolonnian triglyseridit, rasvahapot jne. voidaan ne tutkia kaasukromatografialla ja luoda eliöstä tai kolonniasta profiili. Esimerkiksi jostakin vesistöstä otetun FAME-käsitellyn bakteerinäytteen avulla voidaan vesistö tunnistaa tietyllä varmuudella saastuneiksi ulosteista vertailemalla näytettä bakteeriprofiiliin, jonka bakteerien tiedetään olevan ulosteperäisiä. Jos näytteen ja kannan välillä on kylliksi samanlaisuutta, on vesistö todennäköisesti saastunut, jos ei, saattaa vesistö olla puhdas. Menetelmää kutsutaan MST:ksi (eng. *microbial source tracking*), ja siinä voidaan käyttää muitakin menetelmiä kuin vain metyyliesteröintiä.

Katso myös
----------

* Biodiesel
* Esteröinti
* Solvolyysi
* Hydrolyysi

Lähteet
-------

1. ↑  David J. Anneken, Sabine Both, Ralf Christoph, Georg Fieg, Udo Steinberner, Alfred Westfechtel: "Fatty Acids", *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*. Weinheim: Wiley-VCH, 2005. OCLC: 910197915. ISBN 9783527306732. Teoksen verkkoversio (viitattu 19.4.2018). doi:10.1002/14356007.a10\_245.pub2.
2. ↑  Amish P. Vyas, Jaswant L. Verma, N. Subrahmanyam: A review on FAME production processes.  *Fuel*, 2010, 89. vsk, nro 1, s. 1–9. doi:10.1016/j.fuel.2009.08.014. ISSN 0016-2361. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Schobert, Harold H: *Chemistry of fossil fuels and biofuels*, s. 62-64. Cambridge, Englanti: Cambridge University Press, 2013. OCLC: 859139114. ASIN: 0521114004. ISBN 9780521114004. Teoksen verkkoversio. doi:/10.1017/CBO9780511844188.
4. ↑  Nicholas S. Sekora, Kathy S. Lawrence, Paula Agudelo, Edzard van Santen, John A. McInroy: Using FAME Analysis to Compare, Differentiate, and Identify Multiple Nematode Species.  *Journal of Nematology*, syyskuu 2009, 41. vsk, nro 3, s. 163–173. PubMed:22736811. ISSN 0022-300X. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Duran, Metin; Haznedaroğlu, Berat Z.; Zitomer, Daniel H: Microbial source tracking using host specific FAME profiles of fecal coliforms.  *Water Research*, 1.1.2006, 40. vsk, nro 1, s. 67–74. doi:10.1016/j.watres.2005.10.019. ISSN 0043-1354. Artikkelin verkkoversio.
*Tämä artikkeli käsittelee rasteria painotuotteissa. Rasteroinnista puhutaan myös tietokonenäyttöjen ja renderöintimenetelmien yhteydessä, ks. bittikarttagrafiikka ja Rasterointi (3D-grafiikka).*

Kolme suurennettua esimerkkiä nelivärirasteroinnista. Syaani, magenta, keltainen ja musta rasteri painetaan päällekkäin, ja oikeanpuolimmaisessa sarakkeessa näkyy kunkin rasteroinnin tuottama väri.
**Rasteri** on painotuotteissa käytetty tekniikka värien esittämiseen pienten rasteripisteiden avulla. Harmaasävykuvassa mustien rasteripisteiden koko tai etäisyys määrittää sen, näkyykö kohdassa ihmissilmälle tummaa vai vaaleaa harmaata. Neliväripainamisessa (CMYK) jokainen painoväri rasteroidaan erikseen ja rasteripisteiden yhdistelmät muodostavat tarvittavat värisävyt.

Tyyppejä
--------

Amplitudimoduloitu rasterointi eli perinteinen rasterointi on yleisimmin käytössä. Siinä rasteripisteen koko vaihtelee sävyn mukaan ja niiden välinen etäisyys pysyy vakiona. Taajuusmoduloidussa eli stokastisessa rasteroinnissa pisteet ovat saman kokoisia, mutta niiden etäisyys toisistaan vaihtelee sävyn mukaan. Erikoisrastereita ovat viivarasteri ja jyvärasteri.

Rasterin linjatiheydet
----------------------

Rasterin linjatiheys riippuu painettavan paperin ominaisuuksista. Mitä huokoisempi paperi, sitä enemmän se imee väriä, ja tämän vuoksi rasterin linjatiheyden on oltava harvempi, ettei väriä tule paperille liikaa. Sanomalehdissä käytetään rasteria, jonka linjatiheys on 40 linjaa sentille (100 lpi). Arkkipainotuotteissa käytetään päällystetylle paperille painettaessa 60–70 l/cm (150–175 lpi) linjatiheyksiä.

Rasterikulmat
-------------

Nelivärikuva, jossa magentan (M) ja syaanin (C) rasterikulmat on merkitty viivoin.
Usealla värillä painettaessa on rasterien kulmitusten oltava oikein, tai muuten voi syntyä moiré-kuviota. Tavallisin kulmitusten yhdistelmä on syaani 15°, magenta 75°, keltainen 0° ja musta 45°.

Rasteripisteen kasvu
--------------------

Painovärin paperiin imeytymisen johdosta tapahtuu rasteripisteen kasvua, mistä johtuva kuvan tummuminen pitää ennakoida kuvankäsittelyssä.

Rasteroiminen
-------------

Rasteroiminen tehdään nykyisin kirjapainoissa RIPissä (Raster Image Processor). Tulostettavan aiheen kaikista osaväreistä tehdään oma bittikarttakuva, joka on resoluutioltaan sama kuin tulostimen resoluutio (esimerkiksi 2540 dpi). Tämä bittikartta tulostetaan sitten painofilmille tai -pellille. Ripattu bittikarttakuva sisältää kaiken tarvittavan datan työn tekemiseen.

Rasterin historiaa
------------------

Kirjapainotaidon alkuaikoina kuvat esitettiin viivakuvina. Valokuvauksen kehittyessä tuli tarve pystyä painamaan valokuvia sanomalehdissä. Aluksi valokuvien rasterointiin käytettiin reprokamerassa lasilevyä, johon oli hiottu uria ristikon muotoon. Sittemmin siirryttiin käyttämään muovikalvoa, jossa oli 50 % rasteri. Tuota kalvoa kutsutaan kontaktirasteriksi.
**Rakennebiologia** on molekyylibiologian haara, jossa tutkitaan biologisten makromolekyylien kuten proteiinien ja nukleiinihappojen rakennetta.

Rakennetutkimuksen hyödyt
-------------------------

Proteiinien rakenteen tunteminen auttaa ymmärtämään niiden toimintaa. Esimerkiksi entsyymien toiminta perustuu pitkälti niiden aktiivisen keskuksen atomitason rakenteeseen. Solun signalointitiet perustuvat usein erilaisiin molekyylien muodonmuutoksiin, jolloin molekyylien rakenteita tutkimalla voidaan ymmärtää signalointiteiden toimintaa. Rakennetutkimuksella voidaan myös selvittää, mihin kohtaan proteiinia on kiinnittyneenä ligandeja, metalli-ioneja ym.

Kun tiedetään molekyylin rakenne, voidaan suunnitella lääkettä, joka kiinnittyy molekyyliin. Esimerkiksi AIDS-lääkkeiden kehittelyä suunnataan HIV-proteaasiin, jonka rakenteesta yritetään löytää sopivia kohteita lääkemolekyyleille.

Rakennetutkimusta voidaan käyttää myös selvittämään, minkä takia jokin mutaatio vaikuttaa proteiinin toimintaan. Mikäli mutaatio on proteiinin rakenteen olennaisessa kohdassa, kuten entsyymin aktiivisessa keskuksessa, se vaikuttaa todennäköisesti proteiinin toimintaan.

Rakennetutkimuksen menetelmät
-----------------------------

Proteiinit ovat liian pieniä, jotta niiden yksityiskohtainen rakenne voitaisiin selvittää valomikroskoopilla. Elektronimikroskoopeilla sen sijaan pystytään näkemään jonkin verran proteiinien kolmiulotteista rakennetta. Yksityiskohtaisempaa atomitason rakennetta voidaan selvittää röntgenkristallografialla tai NMR:llä. 

Proteiinin rakennetta voidaan selvittää myös jo tutkittuihin sukulaisproteiineihin vertaamalla. Menetelmää kutsutaan homologiseksi mallinnukseksi. Tunnettujen proteiinien rakenteeseen muutetaan niitä kohtia, jotka ovat erilaisia tutkittavassa proteiinissa.

Uusi menetelmä on myös threading ("pujottelu", ei virallista suomennosta), jossa proteiinin rakenne yritetään ratkaista tietokoneella pelkästään aminohappojärjestyksen perusteella.

Katso myös
----------

* Röntgenkristallografia
* Kryo-elektronimikroskopia
* NMR
* Proteiini
**Rakennusarkkitehti (AMK)** on ammattikorkeakoulusta (aiemmin teknillisestä oppilaitoksesta) valmistunut suunnittelija. Nykyisen tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. 

Ennen ammattikorkeakouluja rakennusarkkitehti oli ammatillisen korkea-asteen tutkinto, jota opetettiin teknillisissä oppilaitoksissa. Rakennustekniikan lisäksi tutkinto sisältää koulutusta rakennus- tai yhdyskuntasuunnittelijaksi. Rakennusarkkitehtien koulutus Suomessa päättyi vuoden 1996 jälkeen, mutta koulutusohjelman uudelleenkäynnistämistä selvitettiin 2013. Vuoden 2014 alusta toimiluvan koulutuksen järjestämiselle saivat Metropolia, Savonia-ammattikorkeakoulu, Tampereen ammattikorkeakoulu ja Oulun seudun ammattikorkeakoulu.

Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. Suunnittelutehtävien lisäksi rakennusarkkitehti voi työskennellä opetus- ja viranomaistehtävissä tai rakennustuoteteollisuuden tuotekehityksessä ja markkinoinnissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑

Tekniikan alan korkeakoulututkinnot

|  |  |
| --- | --- |
| Yliopistotutkinnot | 
* Tekniikan tohtori
* Tekniikan lisensiaatti
* Diplomi-insinööri
* Arkkitehti
* Maisema-arkkitehti
* Tekniikan kandidaatti

 |
| Ammattikorkeakoulututkinnot | 
* Insinööri (ylempi AMK)
* Insinööri (AMK)
* Rakennusmestari (AMK)
* Rakennusarkkitehti (AMK)

 |

Tekniikan alan opistotutkinnot

* Insinööri
* Rakennusinsinööri
* Rakennusarkkitehti
* Teknikko
* Rakennusmestari


Tekniikan alan ammatilliset tutkinnot

* Automaatioasentaja
* Hienomekaanikko
* Hitsaaja
* Koneistaja
* Levyseppähitsaaja
* LVI-asentaja
* Mikromekaanikko
* Puuseppä
* Seppä
* Sähköasentaja
* Valaja
* Valumallinvalmistaja
VammaisalppihiihtoVammaisalppihiihto
**Vammaisalppihiihto** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1984 talviolympialaisissa**. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa, mutta alppihiihto on ollut mukana kaikissa talviparalympialaisissa. Tapahtumia oli neljä, jotka kaikki järjestettiin ainoastaan miehille. Osanottajia oli 29 kymmenestä eri maasta.

Tulokset
--------

| Tapahtuma | **Ensimmäinen** | **Toinen** | **Kolmas** |
| --- | --- | --- | --- |
| SuurpujotteluYhden jalan amputaatio polven yläpuolelta |  ItävaltaMarkus Ramsauer |  ItävaltaJosef Meusburger |  YhdysvallatBill Latimer |
| SuurpujotteluYhden jalan amputaatio |  Länsi-SaksaAlexander Spitz |  ItävaltaReiner Bergman |  YhdysvallatDavid Jamison |
| SuurpujotteluYhden käden amputaatio |  SveitsiPaul Neukomm |  ItävaltaDietmar Schweninger |  SveitsiRolf Heinzimann |
| SuurpujotteluKahden käden amputaatio |  RuotsiLars Lundström |  Länsi-SaksaFelix Abele |  NorjaCato Zahl Pedersen |

Lähteet
-------

* Olympic Review No. 197 March 1984, sivu 143 (englanniksi)

Talviolympialaisten 1984 lajit
Alppihiihto |
Ampumahiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Ohjaskelkkailu |
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  
 Näytöslajit:Vammaisalppihiihto
Vittorio Gassman
**Vittorio Gassman** (1. syyskuuta 1922 Genova – 29. kesäkuuta 2000 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja ohjaaja, joka työskenteli elokuvissa kuudella vuosikymmenellä 1946–1999.  Hänet tunnettiin lempinimellä **Il Mattatore** 1950-luvun televisiosarjan mukaan. Elokuvien ja television rinnalla Gassman työskenteli koko uransa ajan myös teatterissa; vuoden 1956 Otello oli varhainen menestys. Shakespearen lisäksi hän esitti usein Dostojevskin näytelmiä ja kreikkalaisia klassikoita. Klassisesta taustastaan huolimatta Gassmanista tuli yksi italialaisen komedian (*Commedia all’italiana*) näkyvimmistä tähdistä. Hän oli parhaimmillaan roiston rooleissa.  Gassmann näytteli myös Hollywoodissa englanninkielisissä elokuvissa. Hän sai Kultainen leijona -kunniapalkinnon vuonna 1996.

Gassmanin sukujuuret olivat hänen äitinsä puolelta juutalaiset ja isänsä puolelta saksalaiset.

Elokuvia
--------

Gassman esiintyi kaiken kaikkiaan 129 elokuvassa.  Tunnetuimpiin kuuluivat

* Katkeraa riisiä (Riso amaro) 1949
* Mehän rakastimme toisiamme niin paljon (C’eravamo tanto amati) 1974
* Mitkä häät! (A Wedding) 1978
* Illallinen (La Cena) 1998

Lähteet
-------

1. 1 2  IMDB
2. ↑  Elokuva-arkisto
3. ↑  La mamma pisana di Vittorio Gassman *www.quinewspisa.it*. Viitattu 14.8.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vittorio Gassman**.
* Vittorio Gassman Elonetissä.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Muumiointi** on palsamointitapa, jota käytettiin Muinaisessa Egyptissä. Tarkoituksena oli saada muumiolle iankaikkinen elämä. Muumioinnista luovuttiin Egyptissä 600-luvulla jaa.

Esihistorialliseen aikaan kuolleet haudattiin aavikon hiekkaan eläimen vuotaan tai kaislamattoon käärittyinä. Kuumassa ja kuivassa ympäristössä vesi haihtui kalmosta, jolloin syntyi pitkäaikainen luonnonmuumio.

Muumioinnin vaiheet
-------------------

Tiedot muumioinnin vaiheista ja siinä vuosisatojen mittaan tapahtuneista menetelmien muutoksista perustuvat kahteen lähteeseen. Itse muumioiden tutkimuksen ohella käytettävissämme ovat kreikkalaisen historioitsija Herodotoksen selostus 400-luvulta jaa. sekä Diodoroksen kirjoitukset.

Sen sijaan egyptiläiset lähteet, joita on säilynyt runsaasti hautojen ja temppeleiden seinien teksti- ja kuvakoristelussa sekä papyruksissa, eivät käsittele palsamoinnin tekniikkaa. Vain kahdessa roomalaiskauden papyruksessa kuvataan ns. palsamointirituaalia, mutta nekin ovat rituaalisia ohjeistoja siitä, miten eri ruumiinosat tuli voidella, kääriä ja suojata maagisesti amuletein ja loitsuin. Varsinaista ruumiin säilömistekniikkaa ei selitetä.*lähde?*

Herodotoksen selostukset ovat jopa muumioiden tutkimuksen nykytietämykseen verrattuina tarkkoja. Hänellä on täytynyt olla hyvä tiedonlähde; hän joko seurasi Egyptissä palsamointia omin silmin tai sitten menetelmä selitettiin hänelle tarkasti. Viime vuosien arkeologisten löytöjen ja uusimpien muumiotutkimuksien pohjalta pystytään tulkitsemaan Herodotoksen tekstit varsin tarkasti.

Katso myös
----------

* Muumiointi muinaisessa Egyptissä
**Hyadit** (m.kreik. Ὑάδες, "satavat") olivat kreikkalaisessa mytologiassa nymfisisaruksia, jotka toivat sateen mukanaan. He eivät esiinny roomalaisessa mytologiassa, jossa Pluvius on Juppiterin epiteetti tarkoittaen "häntä, joka tuo sateen". Hyginuksen mukaan he olivat aiemmin Dodonan nymfejä, jotka huolehtivat Dionysoksesta lapsena. Heistä käytetyt nimitykset **dodonidit** ja **nysiadit** ovat saaneet alkunsa tästä yhteydestä.[1]

Hyadit olivat Atlaksen tyttäriä ja Hyaan sisaria, joskin Hyginus kertoo kuulleensa myös version, jossa heidän vanhemmikseen on nimetty Hyas ja Boiotia.[1] Heidän nimensä kerrotaan juontuvan siitä, että Hyaksen kuoltua metsästysonnettomuudessa he itkivät syvästi suruaan menetettyään veljensä, tai vaihtoehtoisesti nimi on johdettu suoraan heidän veljensä nimestä.[2] Hyadit muutettiin tähtikuvioksi, joka asetettiin Härän sarvien väliin. Toisen version mukaan Zeus ylensi heidät tähdiksi kiitokseksi siitä, että he pelastivat hänen poikansa Dionysoksen Lykurgokselta viemällä hänet turvaan Inon luokse Thebaan tai vaihtoehtoisesti Thetiksen suojiin.[1]

Yleensä hyadeja käsitettiin olevan seitsemän tähtien lukumäärän mukaisesti. Hyginus nimeää heidän olevan Ambrosia, Eudora, Pedile, Koronis, Polykso, Fyto ja Thyone.[1] Hyadit olivat Plejadien sisaria.

Antiikin Kreikassa uskottiin Hyadien tähtijoukon nousun ja laskun tuovan aina sateen mukanaan, mistä juontaa yhteys mytologian ja tähtitieteen välille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hyginus: *Astronomica* ii.21 (engl. käännös).
2. ↑  Hyginus: *Fabulae* cxcii (engl. käännös).
**Suorasuusulkukotilo** (*Cochlodina orthostoma*) on Suomessa erittäin harvinainen ja uhanalainen kotilolaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja on erityisesti suojeltava.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vaaleanruskea kotilolaji, jonka pitkänomaisen ja kierteisen kuoren pinnassa on hyvin erottuvia säännöllisiä uurteita. Suuaukon yläpuolelta kuori on vaaleampi ja suuaukon toinen reuna on lähes suora. Suuaukon sisäpuolella kuoressa oleva uloke, niin kutsuttu alalamelli on lajilla huomattavan voimakas. Kuoren pituus on 12–13 mm ja leveys noin 4 mm.

Samankaltainen laji on esimerkiksi sileäsulkukotilo (*Cochlodina laminata*).

Levinneisyys
------------

Lajia tavataan Itä- ja Keski-Euroopassa, mutta se on sielläkin paikoittainen ja etäisyydet eri esiintymien välillä ovat pitkiä. Suomessa lajin tiedetään elävän ainoastaan Karjalohjalla, Karkalin luonnonpuistossa ja Kalkkimäen alueella sekä Kiskossa Korkeaniemenkallion ja Malmbergin luonnonsuojelualueilla. Kaksi kotilon kuorta on löydetty myös Pohjasta Långbrobergetin alueelta, mutta laji tuskin elää siellä enää.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Suorasuusulkukotilo on hyvin vaatelias elinpaikkansa suhteen. Suomessa esiintymispaikat ovat reheviä jalopuulehtoja, joissa kasvaa pähkinäpensasta sekä iäkkäitä haapoja. Maaperä on kalkkipitoista ja lähistöllä on yleensä puro. Kotilot viihtyvät etenkin sammalia ja leviä kasvavilla lehtipuiden rungoilla. Keski-Euroopassa laji elää kosteissa ja varjoisissa lehtimetsissä, joissa se oleskelee yleensä puiden rungoilla. Munat kuoriutuvat jo emon ruumiin sisällä ja poikaset syntyvät valmiina. Koska esiintymät ovat pirstaleisia, lajin säilymistä uhkaavat niissä tapahtuvat muutokset puulajistossa ja puiden ikärakenteessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Duda, M.: *Cochlodina orthostoma* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2017. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Pedro Cardoso: Suorasuusulkukotilo – *Cochlodina orthostoma* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Ilmari Valovirta, Ulla-Maija Liukko & Hannu Ormio 2010. Nilviäiset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 391–354
4. ↑
5. 1 2  Kirsi Hutri & Tiina Mattila: Kotilo ja simpukkaharrastajan opas. Tammi 1991 ISBN 951-30-9696-3 s. 82–83
6. 1 2 3
7. ↑
8. 1 2
9. 1 2 3 4  Irene Routio (2007) "Suorasuusulkukotilo (Cochlodina orthostoma) Suomessa". Luonnon Tutkija 1/2007 s. 16–19
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suorasuusulkukotilo**.
* kuva kuoresta (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3200635
* BioLib: 2732
* CoL: WNHR
* Fauna Europaea: 423494
* Fauna Europaea (new): cb129c1a-ed21-49c3-aca0-79c086a6994c
* GBIF: 4568784
* iNaturalist: 874553
* IUCN: 171150
* NCBI: 1289977

 |

 |
**Vitali Aleksandrovitš Zakrutkin** (ven. Вита́лий Алекса́ндрович Закру́ткин, 27. maaliskuuta 1908 Feodosija – 9. lokakuuta 1984 Kotšetovskaja-na-Donu, Rostovin alue) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Vitali Zakrutkin syntyi opettajaperheeseen. Hän valmistui opettajaksi, suoritti jatko-opintoja ja puolusti vuonna 1936 kandidaatinväitöskirjaansa Aleksandr Puškinin runoudesta. Samana vuonna Zakrutkin nimitettiin Rostovin pedagogisen instituutin venäjän kirjallisuuden laitoksen johtajaksi.

Zakrutkin osallistui kirjeenvaihtajana toiseen maailmansotaan, joka teki hänestä myös kirjailijan. Hän proosateostensa teemoja olivat sota ja jälleenrakennus. Romaani *Uiva stanitsa* (*Plavutšaja stanitsa*, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Zakrutkinin pääteos on laaja perhekronikka *Sotvorenije mira* ("Maailman luominen"), joka ilmestyi kolmessa osassa vuosina 1955–1978. Se sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1982.

Zakrutkin kuului Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallitukseen ja sihteeristöön sekä *Literaturnaja Rossija* -lehden toimitusneuvostoon. Kirjallisuusvirkailijana hän puolusti konservatiivisia arvoja. Kirjailijana häntä on luonnehdittu lahjattomaksi.

Suomennettu teos
----------------

* *Uiva stanitsa* (*Plovutšaja stanitsa*). Suom. Urho Ruhanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar, tšast 1*, s. 509–510. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006993-X.
2. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 293. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Muumion kirous** eli **faaraon kirous** on oletettu kirous, jota puitiin iltapäivälehdistössä 1920-luvulla faarao Tutankhamonin haudan avaamisen jälkeen. Hautaa tutkinut harrastaja-arkeologi lordi Carnarvon kuoli äkillisesti noin kuukausi haudan avaamisen jälkeen. Kuolinyönä Kairossa oli koko kaupungin pimentänyt sähkökatkos. Kotona Englannissa lordi Carnarvonin koiran kerrottiin juuri tällä hetkellä ulvoneen villisti ja sitten kuolleen. Haudan tutkimuksiin tavalla tai toisella liittyneiden henkilöiden keskuudessa ilmeni myöhemmin muitakin kuolemantapauksia. Tämä antoi eräille journalisteille aiheen vihjailla yliluonnollisten voimien vaikutuksesta. Spekuloitiin myös ajatuksella, että faaraon hautaan kertyneet homeitiöt tai kaasut olisivat aiheuttaneet kuolettavia myrkytyksiä, mutta tästä ei ole todisteita.

Howard Carter, jonka ansiota Tutankhamonin haudan löytyminen ensisijaisesti oli, eli 17 vuotta haudan avaamisen jälkeen. Carter ei uskonut kiroukseen, vaan hänen kerrotaan harmistuneen spiritisteistä, jotka ottivat häneen yhteyttä tarjotakseen neuvoja kiroukselta suojautumiseen.

Lähteet
-------

* Faraon kirous *Skepsis*. Viitattu 25.11.2018.
**Muunnesointu** on tonaalisen musiikin teoriassa sointu, joka sisältää ainakin yhden sävellajiin kuulumattoman sävelen. Muunnesoinnut voidaan jakaa modaalisiin muunnesointuihin ja lainamuunnesointuihin.

Modaaliset muunnesoinnut
------------------------

Modaalisessa muunnesoinnussa jokin soinnun sävel on korvattu samalta toonikalta alkavan duuri-, molli- tai modaalisen asteikon sävelellä. Tästä esimerkkinä on mollisävellyksen lopettaminen duurisointuun eli niin sanottu *Picardin terssi*, esimerkiksi C-duurisointu c-mollissa kulkevan kappaleen loppusointuna. Picardin terssiä käytettiin usein 1700-luvulle saakka, koska duurisointu koettiin mollisointua konsonoivampana.

Toinen tavallinen modaalinen muunnesointu on *napolilainen sekstisointu*, jossa esiintyy fryygisestä moodista lainattu, alennettu moodin toinen sävel. Napolilainen sekstisointu (merkitään N6) on alennetun II asteen terssikäännös, joka esiintyy tavallisemmin mollissa, joskus myös duurissa. Esimerkiksi c-mollissa siihen kuuluvat alhaalta lukien sävelet f, as ja des.

Lainamuunnesoinnut
------------------

Tavallisimpia lainamuunnesointuja ovat *välidominantit*. Melkein mikä hyvänsä sävellajin sävel voidaan tulkita uudeksi toonikaksi, jonka sävellajista lainataan useimmiten V, joskus myös VII asteen sointu. Esimerkiksi C-duurissa D-duurisointu (sävelet d, fis, a) on dominantti G:lle, C-duurin V asteelle, joten se on välidominantti, joka merkitään lyhenteellä V/V. Vastaavasti C-duurissa vähennetty septimisointu fis-a-c-es on lainattu g-mollista ja merkitään VII7/V.

Ylinousevat sekstisoinnut
-------------------------

*Ylinousevat sekstisoinnut* eli niin sanotut maantieteelliset soinnut ovat modaalisesti muunnettuja välidominanttisointuja. Ne purkautuvat yleensä V asteen sointuun tai I asteen kvarttisekstisointuun. C-duurissa *Italialaisessa* soinnussa on sävelet as-c-fis, *ranskalaisessa* as-c-d-fis, *saksalaisessa* as-c-es-fis ja *englantilaisessa* as-c-dis-fis. Kaksi viimeksi mainittua ovat enharmonisesti samanlaisia, mutta englantilainen esiintyy vain duurissa ja purkautuu I asteen kvarttisekstisointuun.

Katso myös
----------

* Sointu

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikin teoriaa webissä Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2009.
2. 1 2  Musiikin teoriaa webissä Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2009.
3. ↑  Musiikin teoriaa webissä Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2009.
4. ↑  Musiikin teoriaa webissä Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2009.
5. ↑  Musiikin teoriaa webissä Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2009.
Kazimierz Sikorski (1934)
**Kazimierz Sikorski** (28. kesäkuuta 1895 Zürich – 23. heinäkuuta 1986 Varsova) oli puolalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkipedagogi.

Sikorski valmistui vuonna 1919 Varsovan Chopin-akatemiasta, jossa oli opiskellut sävellystä Felicjan Szopskin johdolla. Vuonna 1921 hän valmistui myös Varsovan yliopiston filosofian laitokselta. Musikologian opintoja hän suoritti Adolf Chybińskin johdolla Lwówissa. Vuosina 1925–1926 ja 1930 hän sai opetusta myös Nadia Boulangerilta Pariisissa. Sikorski itse opetti Łódźissa, Poznańissa ja Varsovassa. Vuosina 1953–1959 hän johti Puolan säveltäjäliittoa ja vuosina 1968–1981 Varsovan Chopin-seuraa.

Sikorski sävelsi esimerkiksi sinfonioita, konserttoja, kamarimusiikkia ja vokaaliteoksia. Hänen kirjallisen tuotantoonsa kuuluu monia teoreettisia ja pedagogisia kirjoja. Hänen versionsa Puolan *Mazurek Dąbrowskiego* -kansallislaulusta virallistettiin vuonna 1980. Sikorski sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan komentajan ristin (1955) ja Chopin-musiikkiyliopiston kunniatohtorin arvon (1975).

Lähteet
-------

1. ↑  Kazimierz Sikorski PWM Edition
2. ↑  The Fryderyk Chopin Society in Warsaw Chopin.pl
3. 1 2 3  Kazimierz Sikorski Polish Music Center
4. ↑  220 lat temu po raz pierwszy publicznie wykonano "Mazurka Dąbrowskiego" Dzieje


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Metallinen kazoo.
**Kazoo** on yksinkertainen membranofoni eli kalvosoitin, joka synnyttää tietynlaisen soinnin, kun soittaja hyräilee siihen. Kazoo on niin sanottu *mirliton*-soitin, jollainen muuntaa soittajan ääntä värähtelevän kalvon avulla.

Historia
--------

Afrikassa on käytetty kazoon tapaisia instrumentteja satoja vuosia naamioimaan ihmisääntä tai matkimaan eläimiä, usein seremoniallisissa tarkoituksissa. Juuri tällaiseen instrumenttiin perustui ensimmäinen kazoo, jonka keksi afroamerikkalainen Alabama Vest 1800-luvulla. Ensimmäisen kazoon valmisti Vestin määritysten mukaan saksalainen kelloseppä Thaddeus von Clegg. Kazoon ensiesittely tapahtui markkinoilla Georgian osavaltiossa vuonna 1852.

Ensimmäiset metalliset kazoot valmistettiin ja patentoitiin Edenin pikkukaupungissa New Yorkin osavaltiossa, jossa niitä valmistetaan edelleen samassa tehtaassa. Kazoon tapaisen soinnin voi saada myös itse aikaan kamman ja ohuen paperin avulla.

Käyttö
------

Kazoota käyttävät muun muassa skiffleyhtyeet, huumorimusiikin esittäjät ja monet harrastelijat. Se on yksi harvoista Yhdysvalloissa kehitetyistä akustisista soittimista ja yksi helpoimmista oppia soittamaan, sillä siihen tarvitaan vain hyräilemisen taitoa. Original Dixieland Jass Bandin levytyksessä "Crazy Blues" vuodelta 1921 on taidokas kazoosoolo, jota voisi luulla jopa pasuunasooloksi*lähde?*. Seminaarinmäen mieslaulajien kappale "Böönat" huipentuu kazoolla toteutettuun mopohurjasteluun. Satunnaisesti kazoota on kuultu myös erilaisissa popmusiikin levytyksissä, kuten Jimi Hendrixin kappaleessa "Crosstown Traffic" (jossa omatekoinen kazoo soittaa samoja säveliä sähkökitaran kanssa), Uriah Heepin kappaleessa "The Magician’s Birthday", Klamydian kappaleessa "Nina Autio" sekä Hurriganesin tulkinnassa Johnny and the Hurricanesin klassikosta "Red River Rock". Myös Eric Claptonin *Unplugged*-levyllä julkaistussa versiossa kansanmusiikkikappaleesta "San Francisco Bay Blues" on kazoo-soolo.

Kazoota ei ole juurikaan käytetty klassisessa musiikissa, paitsi David Bedfordin teoksessa *With 100 Kazoos*, jossa korostuu soittimen yksinkertaisuus: muutama kazoo jaetaan yleisön edustajille, jotka säestävät niillä ammattilaisorkesteria.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kazoo** Wikimedia Commonsissa
Kenraali Vladimir Aloizijevitš Oranovski
**Vladimir Aloizijevitš Oranovski** (ven. Владимир Алоизийевитш Орановски) (1866 – 11. syyskuuta 1917 Viipuri) oli venäläinen kenraali, joka toimi 42. armeijakunnan komentajana Venäjän keisarikunnan armeijassa ja Viipurin linnoituksen komendanttina. Hänet surmattiin ns. upseerien uimakoulun yhteydessä bolševikkien toimesta 11. syyskuuta 1917 osana samana vuonna tapahtuneita upseerisurmia.

Sotilasura
----------

Oranovski palveli Venäjän keisarikunnan armeijassa upseerina, ja oli saavuttanut vuoteen 1917 mennessä kenraalin sotilasarvon. Hänen urapolkunsa huipentui armeijakunnan komentajan tehtävän saavuttamiseen huhtikuussa 1917.

Maaliskuun vallankumous ja sen jälkeen
--------------------------------------

Oranovskin varmaa suhtautumista vallankumoukseen ei tiedetä, mutta hänen oletetaan suhtautuneen tilanteeseen pragmaattisesti ammattiupseerin näkökulmasta, johon kuului epäluulo rivimiesten vallantavoittelua kohtaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Oranovski nimitettiin 42. armeijakunnan komentajaksi A. A. Gulevitšin tilalle huhtikuussa 1917, kun keisarinvaltaa tukenut päällystö poistettiin tehtävistä ja heidän tilalleen nostettiin uudet henkilöt. Kenraali Oranovskin on väitetty olleen osallisena Kornilovin kapinaan, jonka tavoitteena oli korvata Venäjän väliaikainen hallitus sotilasdiktatuurilla, jota johti Lavr Kornilov. Lokakuussa 1917 tutkimuskomitean jäsen Vengerov väitti, ettei Oranovskilla "ollut minkäänlaisia yhteyksiä kornilovilaisiin."

Viimeiset vaiheet ja kuolema
----------------------------

Syyskuussa 1917 perustettiin Suomen vallankumouskomitea, jonka tarkoituksena oli kuulustella upseereita Kornilovin kapinaan liittyen ja kitkeä vastavallankumouksellinen toiminta. Upseereilta vaadittiin julkinen kuulustelu ja kolme kirjallista vakuutusta, ettei aio osallistua Kornilovin "vastavallankumoukselliseen" toimintaan. Vallankumouskomitean komissaari Sasov saapui Viipuriin 11. syyskuuta 1917 suorittamaan kenraali Oranovskin kuulustelun. Viipurin linnoituksen komendanttina kenraali Oranovski kuitenkin kieltäytyi tunnustamasta komissaarin auktoriteettia ja yritti vangita Sasovin. Tämän seurauksena hänet itse vangittiin viiden muun upseerin kanssa komissaari Sasovin koolle kutsuman Viipurin neuvoston päätettyä niin. Ensimmäisten vangittujen joukossa oli linnoituksen esikuntapäällikkö kenraalimajuri Stepanov, kenraali Vasiljev, eversti Kyrenius ja kaksi muuta everstiä. Vangit vietiin Linnansillalle, jossa heitä pahoinpideltiin lyömällä ja pistimin. Upseerit heitettiin veteen, jossa heidät lopuksi ammuttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Westerlund, Lars (toim.), Venäläissurmat Suomessa 1914–22, Valtioneuvoston kanslian julkaisusarja, 2004
3. ↑  The Kornilov Affair. Alpha History
4. ↑  Eerola, Jari: "Viipurin upseerisurmat elokuussa 1917 osana Venäjän poliittista kehitystä" Helsingin yliopisto


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Valérie de Gasparin maalauksessa**Valérie de Gasparin** (13. syyskuuta 1813 Geneve – 16. kesäkuuta 1894 Pregny-Chambésy, Geneven kantoni, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän perusti ensimmäisen kirkkoon sitoutumattoman sairaanhoitajakoulun.

Valérie de Gasparin syntyi Genevessä vuonna 1813 varakkaaseen protestanttiseen perheeseen ja sai tiukan uskonnollisen kasvatuksen. Hän sai hyvän koulutuksen, joka huipentui Pariisin-aikaan, jolloin Franz Liszt antoi hänelle soittotunteja. Pariisista palattuaan Valerie alkoi julkaista kirjoituksiaan salanimellä. Hän meni naimisiin kreivi Gasparinin kanssa ja muutti Pariisiin 1837. Siellä hän julkaisi pamfletteja perheestä, avioliitosta, naisten asemasta ja köyhäin auttamisesta. Vuoden 1848 vallankumouksen jälkeen Gasparinit palasivat Sveitsiin ja Valérie de Gasparin alkoi perintönä saamansa omaisuuden turvin toteuttaa oppejaan käytännössä.

Vuonna 1859 Valérie de Gasparin perusti Lausanneen sairaanhoitajakoulun, joka oli avoin kaikille naisille. Ennen sitä hoitoalalla oli työskennellyt vain nunnia. Oli vallankumouksellista, että naisia koulutettiin palkkatyöhön.

Teoksia
-------

* Le mariage au point de vue chrétien 1843
* Allons faire fortune à Paris et Il y a des pauvres à Paris et ailleurs 1846
* Edelweiss 1890
* El Sonador 1894

Lähteet
-------

1. ↑  Francillon, Denise: Valérie de Gasparin (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  29.6.2007. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 29.7.2020. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
2. ↑  The world’s first secular autonomous nursing school against the power of the churches[vanhentunut linkki] Nursing Inquiry
3. 1 2  Valérie de Gasparin (Arkistoitu – Internet Archive) F.-information Geneve


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Vitali Semjonovitš Davydov** (ven. Виталий Семёнович Давыдов, s. 1. huhtikuuta 1939) on venäläinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.

Davydov pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa vuodet 1957–1973 Moskovan Dynamon riveissä 519 ottelua. Maajoukkueurallaan hän voitti Neuvostoliiton paidassa seitsemän maailmanmestaruutta (1963–1971) ja kolme olympiakultaa (1964, 1968 ja 1972). Vuoden 1967 MM-kisoissa Davydov valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.

Pelaajauransa jälkeen Davydov toimi Neuvostoliiton juniorimaajoukkueiden valmentajana. Vuosina 1979–1981 hän toimi Moskovan Dynamon valmentajana sekä myöhemmin seuran varapuheenjohtajana. Davydov nimettiin IIHF Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 724. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
* Vitali Davydovin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 20.7.2011. (englanniksi)
* Vitali Davydov Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. 1 2  Arponen, ym. s. 724
3. 1 2  Eurohockey


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Vitali Andrijovytš Masol** (ukr. Віталій Андрійович Масол, 14. marraskuuta 1928 – 21. syyskuuta 2018), oli ukrainalainen poliitikko, Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan ministerineuvoston puheenjohtaja 1987–1990 ja uudelleen vastaavassa tehtävässä Ukrainan pääministerinä 16. kesäkuuta 1994 – 1. maaliskuuta 1995.

Hän valmistui 1951 Kiovan polyteknisestä instituutista. Hänestä tuli 1972 Ukrainan kommunistisen puolueen varapuhemies ja 1979 varapääministeri ja Ukrainan valtion suunnittelukomitean puhemies.

Masol vastusti Ukrainan kommunistisen puolueen 28. kokouksen päätöstä Ukrainan suvereniteetista ja siirtymisestä säänneltyyn markkinatalouteen, sekä vaatimuksia Neuvostoliiton hajauttamisesta uudelleen liittosopimuksella. Masolin hallitus kaatui lokakuussa 1990 opiskelijaprotesteihin ja lakkoihin ruoan puutteen vuoksi. 

Hän muodosti hallituksen uudelleen 1994. Hänen hallituksensa 24 ministeristä vain neljä oli ensikertalaisia. Masolin hallitus kesti vuoteen 1995, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Умер бывший премьер Украины Виталий Масол (venäjäksi)
2. ↑  The Ukrainian Weekly, July 22, 1990, No. 29, Vol. LVIII (Arkistoitu – Internet Archive)

Ukrainan vaakunaUkrainan pääministerit 1991–
Vitold Fokin 1991–1992 | Leonid Kutšma 1992–1993 | Vitali Masol 1994–1995 | Jevhen Martšuk 1995–1996 | Pavlo Lazarenko  1996–1997 | Valeri Pustovoitenko 1997–1999 | Viktor Juštšenko 1999–2001 | Anatoli Kinah’ 2001–2002 | Viktor Janukovytš 2002–2005 | Julija Tymošenko 2005 | Juri Jeh’anurov 2005–2006 | Viktor Janukovytš 2006–2007 | Julija Tymošenko 2007–2010 | Mykola Azarov 2010–2014 | Arseni Jatsenjuk 2014–2016 | Volodymyr Hroisman 2016–2019 | Oleksi Hontšaruk 2019–2020 | Denys Šmyhal 2020–



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
Suorakulmainen särmiö

|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa**Geometria** |
|  |
| **Tasogeometria**
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
**Avaruusgeometria**
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
**Euklidinen geometria**
Paralleeliaksiooma
**Epäeuklidinen geometria**
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
**Analyyttinen geometria** |

**Suorakulmainen särmiö** on monitahokas, jossa on kuusi suorakulmion muotoista tahkoa, kahdeksan kärkipistettä ja 12 särmää. Se on suuntaissärmiön erikoistapaus.

Suorakulmaisen särmiön vastakkaiset tahkot ovat samanmuotoisia ja -kokoisia. Särmiä on kolme ryhmää, joista kuhunkin kuuluu neljä keskenään yhdensuuntaista ja yhtä pitkää särmää. Särmät, jotka eivät ole yhdensuuntaisia, ovat toisiaan vastaan kohtisuorassa. 

Suorakulmaisen särmiön tilavuus on kolmen erisuuntaisen särmän pituuksien tulo: jos särmien pituudet ovat *a*, *b* ja *c*, niin tilavuus {\displaystyle V=abc}. Särmiön avaruuslävistäjän pituus {\displaystyle d={\sqrt {a^{2}+b^{2}+c^{2}}}}. 
Suorakulmaisen särmiön pinta-ala 
{\displaystyle A=2(ab+bc+ac)\ }.

Suorakulmainen särmiö, jonka kaikki tahkot ovat neliöitä ja kaikki särmät yhtä pitkiä, on kuutio.

Tilavuus diagonaalien avulla
----------------------------

Jos suorakulmaisen särmiön yhdestä kulmapisteestä lähtevien tahkojen diagonaalien pituudet ovat
d, e ja f, niin sen tilavuudelle voidaan johtaa laskukaava

{\displaystyle V={\sqrt {(r-d^{2})(r-e^{2})(r-f^{2})}},}
missä {\displaystyle r=(d^{2}+e^{2}+f^{2})/2.}

Lähteet
-------

1. ↑  Kivelä, Simo K.: *Algebra ja geometria*. Espoo: Otatieto, 1989. ISBN 951-672-103-6.
BMW:n moottori, jossa on suoraruiskutusjärjestelmä
**Suoraruiskutus** (myös **suorasuihkutus**) on polttoaineen ruiskutusjärjestelmä, jossa polttoaine annostellaan suuttimilla suoraan palotilaan. Järjestelmä on hyvin yleinen dieselmoottoreissa, mutta se on myös yleistynyt 2000-luvulla bensiinimoottoreissa. Polttoaineen syötöstä suuttimiin voi huolehtia joko erillinen jakajapumppu sylinterikohtaisine polttoaineputkineen, sylinterikohtaiset pumppusuuttimet tai yhteispaineruiskutus.

Suoraruiskutuksen sijasta polttomoottorissa saattaa olla imukanavaan tai dieselmoottorissa kammioon ruiskuttava perinteisempi ruiskutusjärjestelmä. Vanhemmissa ottomoottoreissa ennen ruiskutusjärjestelmien yleistymistä polttoaineen syötöstä huolehti kaasutin.

Suoraruiskutusjärjestelmiä
--------------------------

* **GDI** on Mitsubishin kehittämä bensiinimoottori.
* **DI-D** on Mitsubishin kehittämä dieselmoottori.
* **D4** on Toyotan suoraruiskutusjärjestelmä.
* **TSI** ja **FSI** ovat Volkswagenin suoraruiskutteisia bensiinimoottoreita.
* **TDI** on Volkswagenin suoraruiskutteinen dieselmoottori.
* **DISI** (Direct Injection Spark Ignition) on Mazdan käyttämä lyhenne, joka tarkoittaa suoraruiskutusta ja suorasytytystä.
* **CDI** on Mercedes-Benzin kehittämä dieselmoottori.
* **SIDI** (Spark Ignition Direct Injection) on Opelin suoraruiskutus ja suorasytytys bensiinimoottoreissa.
**Khomeini-rock** on kesällä 1980 ilmestynyt suomalaisen punkyhtyeen Rattuksen ensimmäinen single. Omakustanteena julkaistusta singestä otettiin vain 200 kappaleen painos. Levyjen kannet ovat yksilölliset, niiden tekstit on painettu leimasimilla ruskealle paperille ja osa sisältää myös erilaisia piirroksia. Saksalainen Höhnie Records julkaisi singlen uudelleen 500 kappaleen numeroituna painoksena vuonna 2008.

Ajatollah Khomeinista kertovan nimikappaleen lisäksi B-puolella on aikakauden kaupallista punkkulttuuria kritisoiva *Muotipunk*, joka löytyy uutena versiona myös vuoden 1982 minialbumilta *WC räjähtää*. Rattuksen myöhemmän hardcoren sijaan molemmat edustavat tyylillisesti perinteistä "77-punkkia".

Muusikot
--------

* Jake – laulu, kitara
* Tomppa – basso
* Vellu – rummut

Kappaleet
---------

A-puoli
1. *Khomeini-rock* – 2.32

B-puoli
1. *Muotipunk* – 1.49

Lähteet
-------

* RATTUS: Khomeini-rock Finnmusic.

### Viitteet

1. ↑  Rattus – Khomeini-Rock (1980)  17.11.2012. Swedish Punk Fanzines. Viitattu 8.1.2016.
2. 1 2  Rattus – Khomeini-rock / Muotipunk  20.12.2009. Piparnakkelin Pandaluola. Viitattu 8.1.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Rattus – Wc räjähtää  16.5.2010. Piparnakkelin Pandaluola.  Arkistoitu 25.4.2016. Viitattu 8.1.2016.
**Shir LaShalom** (hepr. ‏שיר לשלום‎‏שיר לשלום‎, *Rauhan laulu*) on suosittu israelilainen laulu, joka on tunnetaan yleisesti useiden rauhanliikkeiden hymninä. Nykyään laulun on levyttänyt ja esittänyt moni kansainvälinen artisti.

Historia
--------

Shir LaShalomin sanat on kirjoittanut Yaakov Rotblit ja sen on sovittanut Yair Rosenblum. Se nauhoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 Israelin puolustusvoimien (IDF) jalkaväen (להקת הנחל) laulamana. Laulu oli osa ohjelmaa, joka otti kantaa Israelin ja Egyptin väliseen näännytyssotaan. Laulun solistina oli Miri Aloni, josta tuli myöhemmin kuuluisa folk-laulaja ja näyttelijä. Kappaleessa soitti sähkökitaraa israelilainen Danny Sanderson.

Laulun sanoma
-------------

Kappaleen sanoitus ja musiikki otti vaikutteita anglo-amerikkalaisista sodanvastaisista folkrock-kappaleista 1960-luvulla.

Laulu ilmaisee rauhantahtoa ja surua sodissa kaatuneiden muistoille. Laulun sanat ottavat kantaa väitteeseen, jonka mukaan sota ei pääty Israelissa koskaan. Sanoissa ihmisiä kehotetaan elämään rauhassa ja unohtamaan menneet (*hazakah shebatfilot otanu lo takhzir,* suom. *puhtaat rukoukset eivät tuo meitä takaisin*).

Vastaanotto
-----------

Kappale sai paljon vastustusta jo alusta alkaen. Monien mielestä laulu tukee entisen pääministeri Jitzhak Rabin puhetta, joka ylisti kuuden päivän sodassa kuolleita ja piti niitä Israelin voittona. Kun Israelin puolustusvoimien johto kuuli laulusta, yhtyeen esiintyminen kiellettiin.

Vuosien varrella laulusta tuli eräänlainen epävirallinen poliittinen hymni erilaisille rauhanliikkeille Israelissa, etenkin Now Peace (*Shalom Achshav*) -organisaatiolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Shir LaShalom (Song of Peace) *Digital Library*. The National Library of Israel. Viitattu 4.10.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shir LaShalom
**August Aleksander Lindell** (10. maaliskuuta 1880 Merikarvia – 9. joulukuuta 1933 Tampere) oli suomalainen toimittaja sekä ammattiyhdistysliikkeen ja sosiaalidemokraattisen puolueen aktiivi.

August Lindellin vanhemmat olivat talollinen Johan Lindell ja Amanda Forsbacka. Hän jäi varhain isättömäksi ja karkasi sukulaisten luota Poriin, jossa hän ryhtyi maalarinoppiin. Lindell kävi kansakoulun Merikarvialla ja ylemmän käsityöläiskoulun Porissa. Kisällinäytteensä suoritettuaan hän sai apurahan ja matkusti oppimaan koristemaalausta Tukholmaan, Kööpenhaminaan ja Saksaan. Lindell suoritti myös kurssit Tukholman ja Kööpenhaminan taideteollisuuskouluissa.

Ruotsalaisen sosiaalidemokratian aatemaailman omaksunut Lindell palasi perheensä kanssa Suomeen vuonna 1910. Hän toimi Suomen Ammattijärjestön puhujana ja asettui vuonna 1913 Tampereelle, jossa hän ryhtyi Suomen Kutomateollisuustyöväen Liiton sihteeriksi ja sen äänenkannattajan *Kutomatyöläisen* toimittajaksi.

Lindell siirtyi *Kansan Lehden* toimittajaksi vuonna 1917 erikoistuen ammattiyhdistysliikkeen asioihin. Hänet mainitaan myös lehden vastaavana toimittajana vuosina 1916–1917. Vuoden 1918 sisällissodan jälkeen Lindell vapautui vankileiriltä ja palasi *Kansan Lehteen* vuonna 1920. Hän osallistui Suomen Ammattijärjestön suuntataisteluun ja kirjoitti pakinoita nimimerkillä Severi.

Lindell toimi Suomen Sosialidemokraattinen Puolueen luottamustehtävissä ja oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1921–1925. Hän kuului myös Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton ja Suomen Sanomalehtimiesten Liiton, Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton, Osuusliike Voiman ja Tampereen Työväen Teatterin johtoelimiin. Lindell oli perustamassa Tampereen Orkesteriyhdistystä ja toimi sen taloudenhoitajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleita.  *Aamulehti*, 10.12.1933, s. 3.
2. 1 2 3 4 5 6  August Lindell, taistelija, sanomalehtimies ja ihminen.  *Kansan Lehti*, 11.12.1933, s. 1.
3. 1 2 3  August Lindell.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 10.12.1933, s. 8.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 264. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.