recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Euran naisen kansallispuku** on länsisuomalaiseen tyyppiin kuuluva suomalainen kansallispuku, joka rakentuu uuden ajan tyypilliseen tapaan renesanssimuodin mukaisista röijystä, liivistä ja vyötäröhameesta. 

Alueen hameet ovat yleensä raidallisia. Koruina käytetään komeita laattariipuksia, sekä hely- ja paljinsolkia. Alueen tyypillinen päähine on tykkimyssy, jossa näyttävä tykkipitsi kehystää kantajansa kasvoja. Nuoret naiset tapaavat käyttää päänauhaa.

Pukutyyppi 1
------------

Hameen sinipohjainen villakangas on kudottu mustaan puuvillaloimeen. Kankaassa on tiilenpunaisia, sinapinkeltaisia ja vihreitä raitoja. Pystykauluksinen röijy on valkoista puuvillapalttinaa. Liivi on samaa sinistä villakangasta, josta hameen sininen pohjaväri muodostuu. Se ylettää vyötärölle. Valkoisessa puuvillaesiliinassa on kapeita, sinisiä pystyraitoja. Asun kanssa ei käytetä päähinettä. Asun kanssa käytetään yleisohjeen mukaisia kenkiä ja sukkia.  Puvun on koonnut Theodor Schwindt vuonna 1910.

Pukutyyppi 2
------------

Hameen pohjaväri on tulipunainen ja siinä on raitakuvio, jossa vuorottelevat musta ja pykälikäs valkoinen raita. Hame poimutetaan vyötäröltä. Kankaan puuvillaloimi on vaaleanruskea ja villakankaan sidos kuderaitaista pomsia. Liivi tehdään samasta kankaasta. Se on malliltaan lyhyt ja kapeaolkaiminen. Paita näkyy liivin ja hameen välistä. Liivissä on messinkiset napit. Sivusaumat puuttuvat. Pystykauluksinen paita ja esiliina ovat pellava- tai puolipellavapalttinaa. Esiliinan helmapäärme on kiinnitetty reikäompeleella. Vyötärölle sidottava tasku on vihreää villakangasta ja siinä on mustat reunat. Se sidotaan punavalkoisella pirtanauhalla. Aikuiset naiset käyttävät puvun kanssa vihreää tykkimyssyä, jonka pitsi on nyplättyä raumanpitsiä. Nuoret tyttöjen asua koristavat punaiset silkkinauhat. Lisäksi asun kanssa käytetään hopealaatoin koristeltua kaulaketjua ja yleisohjeen mukaisia sukkia ja kenkiä.  Puvun on koonnut vuonna 1935 Tyyni Vahter.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakala, Sirkka-Liisa & Ijäs, Ulla-Kaarina & Suominen, Hannele: *Satakuntalaisia kansallispukuja*, s. 15. Porvoo: Satakunnan Nuorisoseurojen Liitto ja WSOY, 1985. ISBN 951-0-13088-5.
2. 1 2  Kurula, Mervi & Lehikoinen, Leena-Liisa: *Kansallispukuja Suomesta*, s. 17. Helsinki: Ajatus Kirjat, 2004. ISBN 951-20-6678-5.
3. ↑  Hakala, Sirkka-Liisa & Ijäs, Ulla-Kaarina & Suominen, Hannele: *Satakuntalaisia kansallispukuja*, s. 52. Porvoo: Satakunnan Nuorisoseurojen Liitto ja WSOY, 1985. ISBN 951-0-13088-5.
4. ↑  Kurula, Mervi & Lehikoinen, Leena-Liisa: *Kansallispukuja Suomesta*, s. 40. Helsinki: Ajatus Kirjat, 2004. ISBN 951-20-6678-5.
5. ↑  Hakala, Sirkka-Liisa & Ijäs, Ulla-Kaarina & Suominen, Hannele: *Satakuntalaisia kansallispukuja*, s. 54. Porvoo: Satakunnan Nuorisoseurojen Liitto ja WSOY, 1985. ISBN 951-0-13088-5.

Kirjallisuutta
--------------

* Lehtosalo-Hilander Pirkko-Liisa: Euran puku ja muut muinaisvaatteet, Eura: Euran muinaispukutoimikunta, 2001
**Ionihila** on kiinteän ioniyhdisteen muodostama säännöllinen kidejärjestelmä, jossa positiiviset ja negatiiviset ionit vuorottelevat. 

Ionien väliset etäisyydet ionihilassa voidaan määrittää röntgendiffraktiomenetelmällä. Esimerkiksi natriumkloridin Na–Cl -etäisyys on 281pm, joka tarkoittaa lähimpien vastakkaisvarausten etäisyyttä. Etäisyys on ionisäteiden summa {\displaystyle d=r\_{anioni}+r\_{kationi}}. Ioniyhdisteessä, jossa on suurikokoinen anioni, voidaan näiden etäisyys määrittää laskennallisesti ja siten selvittää anionin lisäksi kationin ionisäde. Menettely kuitenkin edellyttää oletusta, että hilassa kationien ja anionien välisten kosketusten lisäksi on anionien välisiä kosketuksia. Ionisäde on usein samalle aineelle erilainen eri tavoin koordinoituneessa hilassa.

Toisin kuin esimerkiksi metallien muodostamat kiinteät metallihilat, ionihilat pirstoutuvat helposti iskusta. Yksinkertainen selitys on toisiaan hylkivien ionien asettuminen iskusta kohdakkain, joka aiheuttaa hilan murtumisen.

Hilatyypit
----------

Natriumkloridi-hilatyypin alkeiskoppi
Eri ionihilatyypit on nimetty tietyn hilan omaavan aineen tai mineraalin mukaan. 

* natriumkloridi-hilatyyppi, koordinaatioluvut Na+ ja Cl- 6, NaCl lisäksi mm. NaF,LiCl, KBr, KI, AgCl, MgO, FeO, PbS
* cesiumkloridi-hilatyyppi, koordinaatioluvut Cs+ ja Cl- 8, CsCl lisäksi tallium(I)kloridi
* fluoriitti-hilatyyppi, koordinaatioluvut Ca2+ 8 ja F- 4, CaF2 lisäksi mm. BaF2, BaCl2
* rutiili-hilatyyppi, koordinaatioluvut Ti4+ 6 ja O2- 3, TiO2 lisäksi mm. β-MnO2, SnO2, FeF2
* wurtsiitti , koordinaatioluvut Zn2+ 4 ja S2-, (ZnS)

Hilaenergia
-----------

*Pääartikkeli: hilaenergia*
Ionihilan hilaenergia voidaan määrittää Born-Landé-yhtälöstä 

{\displaystyle E=-{\frac {N\_{A}M|z\_{+}||z\_{-}|e^{2}}{4\pi \epsilon \_{o}r\_{0}}}(1-{\frac {1}{n}})\qquad (J/mol)}
missä

{\displaystyle \,N\_{A}} = Avogadron vakio
{\displaystyle \,M} = Madelungin vakio, hilatyypille ominainen
{\displaystyle \,|z\_{+}|} = kationin varauksen itseisarvo
{\displaystyle \,|z\_{-}|} = anionin varauksen itseisarvo
{\displaystyle \,e} = elektronin varaus coulombeina, 1.6022 × 10−19 C
{\displaystyle \,\epsilon \_{o}} = Tyhjiön permittiivisyys
{\displaystyle \,4\pi \epsilon \_{o}} = 1.112 × 10−10 C²/(J m)
{\displaystyle \,r\_{0}} = lähimpien ionien välinen etäisyys
{\displaystyle \,{n}} = Bornin eksponentti, luku 5 ja 12 väliltä (ei yksikköä), määritetään kokeellisesti kiinteän aineen kokoonpuristuvuudesta tai johdetaan teoreettisesti.
Born-Landé -yhtälö pätee pallomaisille ioneille.

Vaihtoehtoisesti hilaenergia voidaan määrittää Born–Haber-syklistä termodynaamisen informaation avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Catherine E. Housecroft *et al.*: *Chemistry, 3rd edition*. Pearson Education Limited, 2006. ISBN 0-13-127567-4. (englanniksi)
2. ↑  Lehtiniemi, Kalle: *Mooli 1, lukion kemia*. Otava, 2002. ISBN 951-1-16124-5.
3. ↑  Cotton, F. Albert; Wilkinson, Geoffrey; (1966). Advanced Inorganic Chemistry (2d Edn.) New York:Wiley-Interscience. (englanniksi)
Buddhalainen thangka, joka esittää Meruvuorta
**Meru** on hindulaisessa mytologiassa kultainen vuori, joka sijaitsee maailmankaikkeuden keskellä. Meru on maailman akseli, joka ulottuu syvälle maan sisään ja korkealle taivaisiin. Himalaja on sen aluskukkuloita. Meru on jumalten asuinsija, ja kaikilla tärkeimmillä jumalilla on sillä tai sen lähellä omat taivaalliset kuningaskuntansa, joissa heidän kannattajansa asuvat kuolemansa jälkeen odottamassa jälleensyntymistään. Hindulaisen temppelin kattotorni edustaa Merua.

Merua kuvataan myös buddhalaisessa mytologiassa, missä se on olemassa samanaikaisesti fyysisellä ja henkisellä tasolla, ja jumalten kultainen palatsi on sen huipulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Mount Meru *Encyclopædia Britannica*.  20.7.1998. Viitattu 7.3.2017.
2. ↑  Mount Meru – Hell and Paradise on One Mountain *Ancient Origins*.  3.4.2013. Viitattu 7.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meru (mytologia)** Wikimedia Commonsissa
William Malmesburyläinen
**William Malmesburylainen** (William of Malmesbury, k. noin 1143) oli englantilais-normannilainen historiankirjoittaja, joka tunnetaan ennen kaikkea Englannin varhaishistoriasta kertovan *Gesta Regum Anglorum* -kronikan kirjoittajana. Hänen selkeä, ironisella latinallaan kirjoitettu tyylinsä on saanut ihailijoita läpi vuosisatojen. Toimiessaan Malmesburyn luostarin kirjastonhoitajana William matkusti laajalti tutkimuksia tehdessään.

William vietti suurimman osan elämästään munkkina Malmesburyn luostarissa. Hänestä tuli luostarin kanttori 1120-luvulla. William Malmesburylainen valittiin myös luostarin kirjastonhoitajaksi ja hän keräsi elämänsä aikana luostariin laajan kirjakokoelman, johon kuului monia antiikin ja myöhäisantiikin kirjoittajien teoksia. Vuonna 1140 hänelle tarjottiin apotin virkaa, josta hän kuitenkin kieltäytyi.

William oli uuttera historiankirjoittaja. Varhaisin hänen kirjoittamansa teos oli paavien historiaa käsittelevä *Liber pontificalis*. Sen jälkeen hän kirjoitti pääteoksensa, Gesta Regum Anglorum -kronikan. Se käsittelee Englannin historiaa roomalaisvallan ajoista lähtien ja käy läpi anglosaksien kuningaskuntien kuninkaiden vaiheet, normannien Englannin valloituksen vuonna 1066 sekä sen jälkeisen ajan aina kuningas Henrik I:n valtaannousuun asti. Teos oli hyvin suosittu niin Englannissa kuin mannermaallakin. Kronikasta tulikin keskiajan historiantutkijoiden ja kronikoitsijoiden keskeisiä lähteitä.

William Malmesburylainen kirjoitti myös teokset *Gesta pontificum Anglorum* (Englannin piispojen teot), joka käsittelee Englannin kirkon historiaa, sekä *De antiquitate Glastonie ecclesie*, joka kertoi Glastonburyn kirkon historiasta. Lisäksi William Malmesburylainen laati useita tutkielmia ja kommentaareja sekä englantilaisten pyhimysten elämäkertojen kokoelman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  William of Malmesbury British Library. Viitattu 27.8.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Crouch, D.: *The Norman– The history of a Dynasty*. London: Hambledon Continuum, 2002. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Simon Taikateltta** (joissain yhteyksissä myös nimellä *Jokeri Pokeri Box*) on suomalainen lastenohjelma, jota on esitetty *Pikku Kakkosessa* Yle TV2 -kanavalla vuosina 1996–2001. Nimellä *Jokeri Pokeri Box* ohjelmaa on esitetty Yle TV1- ja Yle TV2 -kanavilla vuosina 1992–1993 ja vuodesta 2013 eteenpäin. Ohjelmassa taikuri Simo Aalto esittää taikatemppuja lapsiyleisön edessä. Usein tempuissa esiintyy pieniä eläimiä, ja Aaltoa kutsutaankin myös "eläintaikuriksi". Joskus Aalto pyytää jonkun lapsen mukaan temppuun ja jos tämä on tyttö, kutsuu tätä "neiti näppäräksi" ja jos poika, kutsuu tätä "herra Huttuseksi." Hänen avustajanaan toimii hänen vaimonsa Kirsti Aalto. Kun tämän on tarkoitus tulla auttamaan taikatempussa, huudetaan häntä miehensä aloitteesta nimeltä. Alun perin sarjaa esitettiin 1990-luvun alussa *Puoli kuusi* -ohjelmassa.

*Simon Taikatelttaa* kuvattiin vuosina 1996–2001 Uudellamaalla yli 20 päiväkodissa noin 200 jaksoa. Vuoden 1992–1993 jaksot kuvattiin Oulun seudun päiväkodeissa 32 jaksoa. Vuoden 2013 jaksot on kuvattu Ylen studiolla.

Aallon taikasana on *jokeri pokeri box*.

Simo Aallon ylläpitämällä Facebook-yhteisöpalvelun sivulla *Jokeri Pokeri Box* ilmoitettiin 18. huhtikuuta 2013, että syyskuussa alkaa sarjan uuden tuotantokauden kuvaukset, ja sarjan uudet jaksot esitetään 2. joulukuuta 2013 alkaen.

Lähteet
-------

* Ylen Elävä arkisto – Simon Taikateltta
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1940–1990 olemassa ollutta neuvostotasavaltaa. Vuosina 1918–1919 toimineesta Liettuan neuvostotasavallasta on erillinen artikkeli: Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta (1918–1919).*

**Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta** (liett. *Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika*, ven. Лито́вская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика, *Litovskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika*) eli **Liettuan SNT** (liett. *Lietuvos TSR, LTSR*, ven. Лито́вская ССР, ЛССР, *Litovskaja SSR, LSSR*) oli vuodesta 1940 vuoteen 1990 yksi Neuvostoliittoon kuuluneista neuvostotasavalloista.

Historia
--------

Natsi-Saksan ja Neuvostoliiton elokuussa 1939 solmiman niin kutsutun Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaan Liettua määräytyi kuuluvaksi Saksan etupiiriin, mutta siirrettiin pian Neuvostoliitolle ja niin Liettuasta tuli järjestyksessä 14. neuvostotasavalta Neuvostoliiton miehitettyä maan kesällä 1940. Neuvostoliitto liitti Liettuan sosialistiseen neuvostotasavaltaan myös Puolalta valtaamansa Vilnan alueen. Vuotta myöhemmin Neuvostoliittoon hyökännyt Saksa miehitti Liettuan operaatio Barbarossan alkuvaiheessa ja Wehrmachtin sotilashallinnon jälkeen liitti sen siviilihallintoonsa Liettuan päähallintopiirinä. Neuvostovalta palautettiin puna-armeijan etenemisen myötä syksyllä 1944. 

Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat ja monet muut länsivallat pitivät Liettuan miehitystä laittomana. Sodan aiheuttamien menetysten lisäksi Josif Stalinin kaudella vuoteen 1953 mennessä tuhansia ihmisiä murhattiin ja kymmeniätuhansia karkotettiin muualle Neuvostoliittoon, erityisesti vuonna 1949 Siperiaan. Talous pakkokollektivisoitiin mikä vaikutti kielteisesti elintasoon varsinkin maaseudulla. Metsäveljinä tunnettu vastarintaliike jatkoi joidenkin vuosien ajan aseellista kamppailua neuvostovaltaa vastaan.

Huolimatta keskusvallan pyrkimyksistä integroida alue Neuvostoliittoon Liettua pysyi useimpia muita neuvostotasavaltoja yhtenäisempänä etnisesti, mikä osaltaan helpotti 1970-luvulla uudelleenvirinneitä itsenäisyyspyrkimyksiä jotka saivat lisää vauhtia neuvostotalouden kriisistä 1980-luvun lopulla. Liettua julistautui uudelleen itsenäiseksi 11. maaliskuuta 1990, ensimmäisenä Baltian maista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaufman, Richard F. & Hardt, John Pearce: *The Former Soviet Union in Transition*, s. 572. M.E. Sharpe, 1993. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2017).
2. ↑  ГОСУДАРСТВЕННЫЙ КОМИТЕТ СССР ПО СТАТИСТИКЕ: *НАСЕЛЕНИЕ СССР ПО ДАННЫМ ВСЕСОЮЗНОЙ ПЕРЕПИСИ НАСЕЛЕНИЯ 1989 г.*, s. 9. ФИНАНСЫ И СТАТИСТИКА, 1990. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.1.2017).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta** Wikimedia Commonsissa

Neuvostotasavallat

* Venäjän SFNT
* Ukrainan SNT
* Kazakkien SNT
* Uzbekistanin SNT
* Valko-Venäjän SNT
* Azerbaidžanin SNT
* Georgian SNT
* Moldavian SNT
* Liettuan SNT
* Kirgiisien SNT
* Tadžikistanin SNT
* Armenian SNT
* Latvian SNT
* Turkmenistanin SNT
* Viron SNT

**Lyhytikäiset**  

* Karjalais-suomalainen SNT
* Transkaukasian SFNT
* Abhasian SNT
* Horezmin SNT
* Buharan SNT
**Eduard Anatoljevitš Hil** (ven. Эдуа́рд Анато́льевич Хиль, 4. syyskuuta 1934 Smolensk, Neuvostoliitto − 4. kesäkuuta 2012 Pietari, Venäjä) oli venäläinen laulaja (baritoni), joka on saanut Venäjän kansantaiteilijan arvonimen. Hän oli erittäin suosittu Neuvostoliitossa 1960- ja 1970-luvuilla, ja esiintyi yli 80 eri maassa. Hänen esittämästään, vuonna 1976 televisiolle taltioidusta sanattomasta rallatuksesta *Ja otšen rad, ved ja, nakonets, vozvraštšajus domoi* (ven. Я очень рад, ведь я, наконец, возвращаюсь домой, suom. *Olen niin onnellinen, sillä olenhan vihdoin palaamassa kotiin*) tuli vuonna 2010 YouTube-hitti, jonka seurauksena Hil sai lempinimen "Mr. Trololo". Kappaleeseen kuului alun perin sanat ja se oli kuvaus cowboysta matkalla preerialta kotiinsa, mutta neuvostosensuurin takia sanat piti poistaa.

Hil suoritti tutkintonsa Pietarin konservatoriossa. Vuonna 1965 hän ylsi Sopotin kansainvälisessä laulukilpailussa toiselle sijalle. Arvostetuin oli kuitenkin hänelle vuonna 1974 myönnetty Venäjän kansantaiteilijan palkinto.

Huhtikuussa 2012 Hil sai aivoinfarktin ja joutui sairaalaan. Hän oli koomassa ja sai pysyviä aivovaurioita. Hän menehtyi 4. kesäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Halpin, Tony: Soviet-era crooner Eduard Khil becomes surprise YouTube hit  15.3.2010. The Times. Viitattu 21.6.2010.
2. ↑  Kiviranta, Varpu: Nettihitiksi nousseen neuvostolaulun esittäjä Eduard Hil on kuollut  4.6.2012. YLE Uutiset. Viitattu 5.6.2012.
3. ↑  Irinia Titova: Eduard Khil, Russian baritone famous for viral Internet video, dies at 77 *The Washington Post*.  5.6.2012. Viitattu 15.10.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (venäjäksi)
* trololololololololololo.com (Alkuperäinen tv-taltiointi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kiinan tasavallan laivasto** (kiin.: 中華民國海軍; pinyin: *Zhōnghuá Mínguó Hǎijūn*) on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, asevoimien alainen puolustushaara. Sen vastuulla ovat maan merioperaatiot ja mm. kansainvälisen kaupan turvaaminen Taiwanin alueella.

Laivaston nykyisenä komentajan toimii Tang Hua.

Ennen kuomintangin vetäytymistä Taiwaniin Kiinan sisällissodan päätteeksi, laivastosta käytettiin nimitystä Kiinan laivasto. Vetäytymisen aikana laivaston kalusto koki kovia, ja tätä alettiin korjaamaan Taiwanissa.

Merisodankäyntiin erikoistunut korkeakoulu sijaitsee Kaohsiungissa.

Syyskuussa 2023 laivasto vihki käyttöönsä ensimmäisen kotimaisen sukellusveneen. Taiwan on pyrkinyt ostamaan sukellusveneitä mm. Yhdysvalloista, mutta huonoin tuloksin, koska Kiinan reaktio aiheuttaa potentiaalisissa myyjissä huolta. Sen sijaan Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat toimineet salaa neuvonantajina Taiwanille, jotta maa kykenisi rakentamaan oman sukellusveneensä. Alkuvuodesta 2024 laivaston kerrottiin aloittavan sukellusveneiden torjumiseen tarkoitettuja fregatteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Vision *Navy Command R.O.C*.  2020. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  司令簡介 *中華民國海軍*.  2024. Viitattu 27.1.2024. (kiinaksi)
3. ↑  The Month In Free China *Taiwan Today*.  1.4.1966. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  History *R.O.C. Naval Academy*.  2024. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Taiwan Launches First Domestically Built Submarine | TaiwanPlus News *TaiwanPlus News*.  28.9.2023. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  Taiwan begins building anti-submarine frigate *Defense News*.  23.1.2024. Viitattu 27.1.2024. (englanniksi)
**Bytówin piirikunta** (puol. *powiat bytowski*) on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 79 198. Siihen kuuluvat kymmenen kuntaa ovat Borzytuchom, Bytów, Czarna Dąbrówka, Kołczygłowy, Lipnica, Miastko, Parchowo, Studzienice, Trzebielino ja Tuchomie.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Bytówin piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,4 prosenttia ja eläkeikäiset 18 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 856 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 11,2 prosenttia väestöstä puhui kašubin kieltä. Piirikunnan asukkaista 1,1 prosenttia oli ukrainalaisia ja 0,6 prosenttia saksalaisia. Bytówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 69 998 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Powiat bytowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 1.9.2020. (puolaksi)
2. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 1.9.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pommerin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Gdańsk (hallintokeskus)
* Gdynia
* Słupsk
* Sopot

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bytów
* Chojnice
* Człuchów
* Gdańsk
* Kartuzy
* Kościerzyna
* Kwidzyn
* Lębork
* Malbork
* Nowy Dwór
* Puck
* Słupsk
* Starogard
* Sztum
* Tczew
* Wejherowo

 |

 |
Aristeides Ateenalainen
**Aristeides Ateenalainen** (myös **Pyhä Aristeides** tai **Aristeides Markianos**, m.kreik. Ἀριστείδης Μαρκιανός, lat. *Marcianus Aristides*; k. n. 134) oli varhaiskristillinen kreikkalainen kirjailija ja apologeetti. Hänet tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan *Apologia*.

Aristeides ja hänen kirjoituksensa tunnettiin 1800-luvulle saakka ainoastaan Eusebioksen ja Hieronymuksen teoksissa olevien viittausten kautta. Eusebios kirjoitti, että Aristeides ja eräs toinen apologeetti, Kodratos, toimittivat apologiansa henkilökohtaisesti keisari Hadrianukselle. Aristeideen kerrotaan toimineen filosofina Ateenassa senkin jälkeen kun oli kääntynyt kristinuskoon. Hänen nimiinsä on laitettu myös saarna *Luukkaan evankeliumin* jakeesta 23:43.

Vuonna 1878 armenialaiset venetsialaisen mekhitarilaisluostarin munkit julkaisivat apologian kaksi ensimmäistä lukua, jotka he olivat löytäneet kokoelmistaan, sekä niiden latinankieliset käännökset. Katkelmien aitoudesta kiisteltiin, ja ennen kaikkea Ernest Renan vastusti tekstien aitoutta.

Rendell Harris löysi kuitenkin vuonna 1889 kokonaisen syyriankielisen käännöksen *Apologiasta* Pyhän Katariinan luostarista Siinailta. Tämä todisti armenialaisen käsikirjoituksen aitouden sekä johti havaintoon, että kreikankielinen teksti oli ollut säilynyt osana 500-luvulla kirjoitettua romaania nimeltä *Barlaamin ja Josafatin elämä*. F. C. Conybeare löysi vielä toisen armenialaisen käsikirjoitusfragmentin 1000-luvulta.

*Apologiassaan* Aristeides kirjoittaa, että täytyy olla olemassa yksi Jumala luojana, ja että kristityt ymmärtävät ja noudattavat Jumalan käskyjä paremmin kuin sen enempää juutalaiset, kreikkalaiset, barbaarit kuin pakanatkaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Aristides Ateenalainen: *Apologia*. Teoksessa Aristides Ateenalainen & Athenagoras Ateenalainen: *Keisarin edessä: kaksi ateenalaista apologiaa*. Kommentaari, käännös ja toimitus: Serafim Seppälä. Helsinki: Gaudeamus, 2017. ISBN 978-952-495-446-4.

Aiheesta muualla
----------------

* *Aristeideen apologia*, Early Christian Writings (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Aristides the Athenian
**Köyliön seurakunta** oli evankelis-luterilainen seurakunta Satakunnan maakunnassa Köyliössä. Köyliön seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan, ja Kokemäen rovastikuntaan. Köyliö seurakuntineen on tullut tunnetuksi siitä, että perimätiedon mukaan Lalli surmasi piispa Henrikin Köyliönjärvellä. Seurakunta yhdistyi Säkylän seurakunnan kanssa 1.1.2016 Säkylä-Köyliön seurakunnaksi. 

Köylion sankarimuistomerkin on suunnitellut arkkitehti Arvid Tollet.
Köyliön seurakunta perustettiin alun perin Kokemäen kappeliksi vuonna 1445. Seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta vuonna 1587. Köyliöllä ja Säkylällä oli vuoteen 1929 saakka yhteinen kappalainen, jonka asemapaikka oli Säkylä. Köyliön seurakunnan pääkirkkona toimi Köyliön kirkko.

Papisto
-------

### Kirkkoherrat

* 2000–2015: Sakari Vuola

Lähteet
-------

1. ↑  Sankarihaudat Köyliö *Sotasampo*. Viitattu 28.8.2023.
2. ↑  Köyliön seurakunta *hiski.genealogia.fi*. Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 12.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Säkylä-Köyliön seurakunta
**Eero Nikkarinen** (s. 24. maaliskuuta 1963) on suomalainen entinen pääsarjatason koripallovalmentaja.

Ura
---

Nikkarinen on toiminut päävalmentajana SM-tasolla Helsingin NMKY:ssä kaksi kautta vuosina 1996–1998. I-divisioonassa hän toimi Rekolan Urheilijoiden valmentajana ennen siirtymistään pääsarjaan Team Componentaan. 13. joulukuuta 2007 Componenta ilmoitti vapauttavansa toistaiseksi Nikkarisen tehtävästään joukkueen huonon menestyksen takia. Nikkarinen ei ollut kuitenkaan väliaikaiseen erottamiseen tyytyväinen vaan irtisanoutui Componentan päävalmentajan pestistä ja jätti käräjäoikeuteen vaatimuksen vahingonkorvauksesta. Vahingonkorvausta Nikkarinen haki, koska hän koki Componentan rikkoneen työsopimuslakia estämällä työntekijäänsä tekemästä työtään. Hän voitti kiistan ja Team Componenta tuomittiin maksamaan hänelle 60 000 euron korvaukset.

Varsinaiselta ammatiltaan Nikkarinen on hovioikeudenneuvos. Nikkarinen sai vuonna 2022 hovioikeudelta kirjallisen varoituksen vapaa-ajallaan tekemistään Lapin yliopiston prosessioikeuden professoria Mikko Vuorenpäätä arvostelleista Twitter-kirjoituksista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurki-Suonio, Ossi: Eero Nikkarinen Componentan valmentajaksi  5.4.2007. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 15.12.2009.
2. ↑  Väliaikaisia muutoksia Team Componentan valmennukseen  13.12.2007. Suomen Koripalloliitto.  Arkistoitu 18.2.2008. Viitattu 6. huhtikuuta 2008.
3. ↑  Terho Vuorinen: Nikkarinen haastoi Team Componentan oikeuteen  17.12.2007. Ilta-Sanomat. Viitattu 6. huhtikuuta 2008.
4. ↑  Kurki-Suonio, Ossi: SM-valmentajan palkkakiista: Lasku veronmaksajille  21.5.2009. Uusi Suomi. Viitattu 15.12.2009.
5. ↑  Kaskinen, Miikka ym.: Hovioikeuden tuomari haukkui professoria tenukepiksi – hovi­oikeus aikoo ryhtyä "tarvittaviin toimiin".  *Ilta-Sanomat*, 3.8.2022. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.8.2022.
6. ↑  "Tenukepiksi" professoria haukkuneelle hovi­oikeuden tuomarille kirjallinen varoitus *Ilta-Sanomat*.
**Eero Ylitalo** (s. 11. heinäkuuta  1953 Liminka) on oululainen tietokilpailija ja tietokilpailukysymysten laatija. Hän opiskeli yleistä historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1982. Hän on työskennellyt Oulun kaupungille tietopalvelupäällikkönä. Hän on yksi jahtaajista *Jahti*-visailuohjelmassa.

Ylitalo on julkaissut tekemiään lauluja Jari Ruonalan kanssa nimellä Kaksi kaunista miestä omakustannelevyllä *Ensimmäiset ja viimeiset* vuonna 1993. Hän on kirjoittanut romaanin *Suviteuraat*.

Tietokilpailut
--------------

Vuosina 1992–2002 Ylitalo osallistui moniin visailuohjelmiin: *Suomen Tietoviisas*, *Haluatko miljonääriksi?* (esitetty 27.–28. marraskuuta 1999), *Megavisa* (7. joulukuuta 1992), *Missä mennään*, *Tietopörssi*, *Triangeli*, *Greed*, *Heikoin lenkki* ja *Horoskooppipyörä*. Hän on yksi jahtaajista syksyllä 2018 alkaneessa *Jahti*-visailuohjelmassa, jossa hänen lempinimensä on Herra Arkisto.

Ylitalo on ollut Oulun tietokilipailuyhistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hän osallistuu pubivisoihin, ja on osallistunut myös tietokilpailun Suomen-mestaruuskilpailuihin ja maailmanmestaruuskilpailuihin.

Ylitalon nimi on palkintosekissä, jota Lasse Lehtinen pitää kädessään *Haluatko miljonääriksi?* -videopelin kotelon takakannessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylitalo, Eero *Kirjasampo*. Viitattu 17.8.2020.
2. ↑  Ylitalo Eero *Mediapinta*. Viitattu 11.7.2018.
3. 1 2  Jahti nähdään syksyllä televisiossa - tässä ovat jahtaajat! *MTV.fi*.  11.7.2018.  Arkistoitu 13.7.2018. Viitattu 11.7.2018.
4. ↑  Levyn *Ensimmäiset ja viimeiset* kansivihko.
5. ↑  Suviteuraat *Mediapinta*. Viitattu 17.8.2020.
6. ↑  Menneet tietokilpailut Suomen tietokilpailuyhdistys ry. Viitattu 11.7.2018.
**Linda Nosková** (s. 17. marraskuuta 2004 Vsetín) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 87 elokuussa 2022 ja nelinpelissä sijalla 160 lokakuussa 2022.

Syyskuussa 2020 Nosková sai villin kortin Prahan WTA 125 -turnauksen pääsarjaan, missä hävisi avauskierroksella maailmanlistan sijalla 170 olleelle Mayar Sherifille. Ensimmäisen kaksinpelin ITF-turnauksensa Nosková voitti Bratislavassa maaliskuussa 2021. Vuoden 2022 Ranskan avoimissa Nosková selvitti karsinnat ja eteni pääsarjaan, missä hävisi kolmieräisen ottelun maailmanlistan sijalla 12 ollutta Emma Raducanua vastaan. Touko-kesäkuussa pelatussa Makarskan WTA 125 -turnauksessa Nosková eteni välieriin. Heinäkuussa hän eteni välieriin Prahan WTA 250 -turnauksessa. Yhdysvaltain avoimissa Nosková selvitti karsinnat, mutta hävisi pääsarjan avauskierroksella Marie Bouzkoválle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Linda Nosková WTA:n sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Linda Nosková WTA:n sivuilla (englanniksi)
* Linda Nosková ITF:n sivuilla (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee valeuutista, Uutis-Ankka on fiktiivinen sanomalehti*

 **Viestinnän vinoumat** 

Disinformaatio  
Huhu  
Misinformaatio  
Propaganda  
Uutisankka  
Valeuutinen  
Vihapuhe

malline: näytä • keskustele • muokkaa

**Uutisankka** on tiedotusvälineissä leviävä paikkansapitämätön uutinen, jota luullaan todeksi.

Nimityksen tausta
-----------------

Sanakirjoissa viitataan ranskalaiseen ilmaukseen *canard*, 'ankka', joka merkitsee myös väärää uutista, "uutisankkaa". Ilmauksen taustalla on vanha sanonta *vendre un canard à moitié*, 'myydä ankka puoliksi', joka merkitsee huijaamista, koska "puoliksi" ei voi myydä mitään. Esimerkiksi *Suomalaisessa Fraasisanakirjassa* viitataan tähän ranskalaiseen ilmaukseen, joka on ollut käytössä jo 1500-luvulla. Ilmaisu *canard* esiintyy tuossa muodossa myös englanninkielessä ja merkitsee samaa asiaa. 

Ruotsinkielessä *anka* (linnun nimi) on esiintynyt perättömän uutisen merkityksessä 1800-luvun keskivaiheilta lähtien, mutta sanonnan syntytavasta ei olla varmoja. Sanonta on tullut luultavasti suomen kieleen lahden takaa.

Uutisankan alkuperäksi on tarjottu myös kertomusta, jossa ankankasvattaja väittää omistavansa ankan, joka on syönyt 19 muuta ankkaa: kasvattaja teurastaa ankan kerrallaan ja ruokkii sillä loput, kunnes on jäljellä vain yksi ankka: "Ankka, joka on syönyt 19 muuta ankkaa." Koska tarinan ja niin muodoin ankan todenperäisyydestä ei ole takeita, on se siis 'uutisankka'.

Muita perättömiä uutisia
------------------------

Vuosittain huhtikuun 1. päivänä sanomalehdissä esiintyy perättömiä juttuja, joissa yleensä pyritään saamaan lukijoita kerääntymään johonkin paikkaan. Ne eivät kuitenkaan ole uutisankkoja vaan *aprillipiloja*.

Heinä–elokuussa kerrottavista ja luotettavuudeltaan epämääräisistä uutisista käytetään ilmausta *mätäkuun juttu*. Ne saavat uutistilaa, koska kesällä ei tapahdu mitään muutakaan uutisoimisen arvoista.

Katso myös
----------

* Valeuutinen

Lähteet
-------

1. ↑  Virkkunen, Sakari: *Suomalainen fraasisanakirja*. , 1981. ISBN 9511061208.
2. ↑  Kirjastot.fi Uutisankka
3. ↑  Keskustelut Hs.fi Ilmauksista 5.8.2006[vanhentunut linkki]
4. ↑  Original canard

Uutisankkoja
------------

* Hirvisaaresta kertonut uutisankka toi langettavan tuomion 20.6.2013
* Nokia: Kiinalaislehdessä uutisankka 11.1.2010
* Suomalaispianistin kisavoitto olikin uutisankka 16.04.2009
* Leninin ruumis siirretään Tampereelle1993 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Määritteitä sanalle "canard" (englanniksi)
**Sauvo-Karunan seurakunta** on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Sauvon kunnan alueella. Seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan.

Seurakunnan pääkirkkona toimii Sauvon kirkko.

Historia
--------

Seurakunnan toinen kirkko on Karunan kirkko.
Sauvon kirkkopitäjä on perustettu jo 1200-luvun alkupuolella. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1335 asiakirjassa, jossa seurakunnan kirkkoherra Ascerus testamenttasi Korpelan kylässä omistamansa maatilan Turun tuomiokirkon korjaukseen, viinin ja vahan hankintaan sekä omaa sielunmessuaan varten. Maaomaisuuden vuoksi hänen on oletettu toimineen virassaan jo pidemmän aikaa. 1685 Karunan kartanon isäntä rakensi mailleen kirkon, jolloin Karunasta tuli Sauvon kappeliseurakunta. Karuna oli itsenäinen seurakunta vuosina 1930–1969, jonka jälkeen seurakunnat yhdistyivät Sauvo-Karunan seurakunnaksi.

Sauvo-Karunan seurakunta liitettiin Paimion seurakuntaan vuonna 2019. Sauvo-Karunan viimeinen kirkkoherra oli vuodesta 2003 lähtien tehtävää hoitanut Kalle Elonheimo.

Toimipaikat
-----------

Seurakunnan pääkirkko oli 1400-luvulla valmistunut Sauvon kirkko. Seurakunnan toinen kirkko, Karunan kirkko, on valmistunut 1910 ja vihitty käyttöön 9. lokakuuta 1910. 1600-luvulla valmistunut Karunan vanha kirkko on nykyään Helsingin Seurasaaressa. Seurakuntaloja oli kaksi, sekä Sauvolla että Karunalla omansa. Lisäksi seurakunta omisti pappilan, joka toimi kirkkoherran virka-asuntona.

Papisto
-------

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Sauvo-Karunan kirkkoherroina:

* 1969–1973: Alpo Aaltonen

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.

1. ↑  Seurakuntatalouksien jäsenmäärä ja muita tunnuslukuja 2016 *Kirkon tilastot*. Suomen ev.lut. kirkko. Viitattu 12.7.2017.
2. ↑  Lääninrovastit Turun arkkihiippakunta.  Arkistoitu 11.7.2015. Viitattu 16.7.2015.
3. ↑  Sauvon historia I, s. 312.
4. ↑  Historia Sauvo-Karunan seurakunta.  Arkistoitu 4.9.2015. Viitattu 16.7.2015.
5. ↑  Kirkkovaltuustot yksimielisiä: Sauvo-Karuna yhdistyy Paimion seurakuntaan Salon Seudun Sanomat. Viitattu 2.1.2019.
6. ↑  Seurakunnan kirkot Sauvo-Karunan seurakunta.  Arkistoitu 4.9.2015. Viitattu 16.7.2015.
7. ↑  Seurakuntatalot Sauvo-Karunan seurakunta.  Arkistoitu 4.9.2015. Viitattu 16.7.2015.
8. ↑  Sauvon pappila Sauvo-Karunan seurakunta.  Arkistoitu 4.9.2015. Viitattu 16.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Sauvo-Karunan seurakunnan kotisivut. Web Archive 2018.
**Oleg Dmitrijevitš Kononenko** (ven. Олег Дмитриевич Кононенко, s. 1964-07-2121. heinäkuuta 1964 Tšardžou, Turkmenistanin SNT) on venäläis-turkmenistanilainen kosmonautti.

Henkilöhistoria
---------------

Kononenko valmistui Nikolai Žukovskin nimeä kantavasta Harkovan ilmailuinstituutista vuonna 1988 koneinsinöörinä, erikoistumisalanaan lentokoneiden moottorit. Vuonna 1990 Kononenko sai jatko-opintonsa valmiiksi Kuibyševin ilmailuinstituutissa erikoisalanaan automaattiset ohjausjärjestelmät. Opintojen jälkeen Kononenko toimi Samaran keskussuunnitteluvirastossa insinöörinä, suunnitteluinsinöörinä ja johtavana suunnitteluinsinöörinä.

Lentohistoria
-------------


| Laukaisu | Laukaisualus | Nimi | Tehtävä | Laskeutuminen | Laskeutumisalus | Kesto | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008-04-088. huhtikuuta 2008 | Sojuz TMA-12 | Retkikunta 17 | lentoinsinööri | lokakuu 2008 | Sojuz TMA-12 |  |  |

Kononenko valittiin avaruuslentäjäkandidaatiksi 1996-03-2929. maaliskuuta 1996. Gagarin Cosmonaut Training Centerissä suoritetun kesäkuusta 1996 maaliskuuhun 1998 kestäneen kosmonautin peruskoulutuksen jälkeen hänet valittiin koekosmonautiksi 1998-03-2020. maaliskuuta 1998.

Lokakuussa 1998 Kononenko aloitti harjoittelun muiden ISS-ohjelmaan valittujen kosmonauttien kanssa. Tammikuussa 1999 Kononenko pääsi Energijan kosmonauttiryhmään. 2001-12-1717. joulukuuta 2001 – 2002-04-2525. huhtikuuta 2002 Kononenko harjoitteli Sojuz TM-34:n varamiehistön lentoinsinöörinä.

Maaliskuussa 2006 Kononenko aloitti harjoittelun Sojuz TMA-12:n lentoinsinöörinä ja Retkikunta 17:n ensimiehistönä. Kononenko laukaistiin avaruuteen 2008-04-088. huhtikuuta 2008 Sojuz TMA-12 -lennolla osana Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 17:ää. Lennon on tarkoitus kestää saman vuoden lokakuuhun saakka.

Kononenko oli 23. joulukuuta 2011 - 1. heinäkuuta 2012 ISS:llä Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistössä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spacefacts.de
2. ↑  NASA
3. ↑  Soyuz TMA-03M undocks from ISS and returns to Earth *spaceflight.com*.  1.7.2012. Viitattu 4.7.2012.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oleg Kononenko**.
* Spacefacts biography of Oleg Kononenko
* NASA biography
**Marco Mengoni** (s. 25. joulukuuta 1988) on italialainen laulaja, joka nousi kuuluisuuteen voitettuaan Italian *X-factor*-kykykilpailun kolmannen tuotantokauden vuonna 2009. Vuonna 2010 Mengoni sijoittui kolmanneksi San Remon musiikkifestivaalissa kappaleella "Credimi ancora".

Vuonna 2013 Mengoni voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella "L’essenziale" ja valikoitui näin Italian edustajaksi vuoden 2013 Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. Vuonna 2023 hän voitti San Remon festivaalin kappaleella "Due vite" ja edusti näin Italiaa saman vuoden Eurovision laulukilpailussa.

Vuosina 2010 ja 2015 Mengoni voitti MTV Europe Music Awards -palkintogaalassa parhaan eurooppalaisen artistin palkinnon.

Diskografia
-----------

*Sijoitukset Italian albumilistalla.*
**Studioalbumit**

* *Solo 2.0* (2011) #1
* *#prontoacorrere* (2013) #1
* *Parole in circolo* (2015) #1
* *Le cose che non ho* (2015) #1
* *Atlantico* (2018) #1
* *Materia (Terra)* (2021) #2

**Livealbumit**

* *Re matto live* (2010) #1
* *Marco Mengoni Live* (2016) #1

**EP:t**

* *Dove si vola* (2009) #9
* *Re matto* (2010) #1

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Marco Mengoni confirms Eurovision 2023 participation *escxtra.com*. Viitattu 12.2.2023.
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Artur Surov** (s. 16. lokakuuta 1983 Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Surov pelasi vuosina 2003–2007 menestyneessä Saint Joseph's Universityn yliopistojoukkueessa. Hän voitti SM-pronssia ainoalla kaudellaan Suomen miesten pääsarjassa vuonna 2012 ja esiintyi myös Suomen miesten maajoukkueessa.

Ura
---

Pantterien kasvatti Surov syntyi Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa mutta muutti Suomeen jo kuusivuotiaana. Hän edusti Suomen A-nuorten, alle 20-vuotiaiden ja haastajamaajoukkueita (universiadit 2005) mutta kärsi useista loukkaantumisista. Joulukuussa 2002 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, Memorial Day -high schoolin joukkueeseen jossa pelasi 19 pisteen ja 13 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Vuodet 2003–2007 Surov pelasi Saint Joseph's Universityn yliopistojoukkueessa. Hän ei saanut joukkueessa paljon peliaikaa, mutta se voitti Atlantic 10 -konferenssin vuosina 2004 ja 2005 ja ylsi NCAA:n I-divisioonan Elite Eightiin vuonna 2004. Korisliigassa Surov pelasi vain yhdellä kaudella: hän pelasi keväällä 2012 hajaminuutteja Torpan Pojissa, joka voitti SM-pronssia.

Suomen miesten maajoukkueessa Surov pelasi elokuussa 2005 kolme ottelua: maajoukkuedebyytissään Englantia vastaan 3. elokuuta Surov teki 15 minuutissa kaksi pistettä ja otti kymmenen levypalloa.

Surov on toiminut vantaalaisen Pussihukkien organisaatiossa. Hän on suorittanut Suomessa korkeimman mahdollisen valmentajatutkinnon HKVT:n.

Saavutukset
-----------

* SM-pronssia 2012
* NCAA:n Elite Eight 2004
* Atlantic 10 -konferenssin mestaruus 2004 ja 2005

Lähteet
-------

* Artur Surov (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Artur Surov – Suomen Koripalloliitto
8. ↑  Maajoukkuetilastot
9. ↑
10. ↑
11. ↑
**Aku Ankan juhlasarjat 7** on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan seitsemäs osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 1940-, 1950- ja 1960-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina *Kaikenkarvaisia keksintöjä (Inventor of Anything)*. Lisäksi kirjassa nähdään ensimmäistä kertaa lyhentämätön versio tarinasta *Roope-setä joutuu maksamaan vanhan velan (The Horse-Radish Story)*. Muut sarjat on julkaistu aiemmin suomalaisissa Disney-julkaisuissa.

Tämän kirjan kansikuvana on Barksin öljyvärityö *Always Another Rainbow* vuodelta 1974. Kirjan esipuheina on Pekka Tuliaran kirjoittamat artikkelit *Barks omillaan*, joka esittelee Barksin taidetta Disney-aiheiden ulkopuolella, sekä *Marco Polon kiistelty aarre*, joka kertoo Disney-yhtiön syistä asettaa Vietnamin sodasta vaikutteita saanut seikkailutarina *Marco Polon aarre (Treasure of Marco Polo)* maailmanlaajuiseen julkaisukieltoon. Kyseinen sarja kuitenkin ehdittiin julkaista Minä Roope-setä -kirjan kolmessa ensimmäisessä painoksessa ennen kiellon asettamista.

Tarina
------

| Tarinakoodi | Suomenkielinen nimi | Alkukielinen nimi | Suomentaja | Sivuja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| W US 64-02 | *Marco Polon aarre* | *Treasure of Marco Polo* | Soile Kaukoranta | 24 |
| W WDC 259-01 | *Viidakkovisiitti* | *Jungle Bungle* | Aku Ankan toimitus | 10 |
| W US 62-02 | *Villikoirien kuningatar* | *The Queen of the Wild Dog Pack* | Kalervo Pulkkinen | 24 |
| W US 14-03 | *Kaikenkarvaisia keksintöjä* | *Inventor of Anything* | Jukka Heiskanen | 4 |
| W US 20-01 | *Kultaisten kattojen kaupunki* | *City of Golden Roofs* | Heikki Kaukoranta | 26 |
| W WDC 67-02 | *Suihkumoottorit* | *Jet Rescue* | Aku Ankan toimitus | 10 |
| W OS 318-02 | *Aku Ankka ja merikäärme* | *No Such Varmint* | Aku Ankan toimitus | 28 |
| W WDC 74-01 | *Ulosottomies* | *The Tax-Collectors* | Markku Saarinen | 10 |
| W OS 495-02 | *Roope-setä joutuu maksamaan vanhan velan* | *The Horse-Radish Story* | Aku Ankan toimitus | 22 |

Lähteet
-------

* Aku Ankan juhlasarjat 7, Helsinki Media Sarjakuvat, 1997
* I.N.D.U.C.K.S.

**Aku Ankan juhlasarjat**
Aku Ankan juhlasarjat 1 | 
Aku Ankan juhlasarjat 2 | 
Aku Ankan juhlasarjat 3 | 
Aku Ankan juhlasarjat 4 | 
Aku Ankan juhlasarjat 5  

Aku Ankan juhlasarjat 6 | 
Aku Ankan juhlasarjat 7 | 
Aku Ankan juhlasarjat 8 | 
Aku Ankan juhlasarjat 9 | 
Aku Ankan juhlasarjat 10
**World of Tanks Blitz** (lyhyemmin *WoT Blitz*) on Wargaming.netin kehittämä World of Tanksin kevyempi versio, joka on saatavilla Androidille, iOS:lle, Windowsille, Nintendo Switchille ja macOS:lle. Peli on saatavilla 17 kielellä, myös suomeksi. World of Tanks Blitzillä oli vuonna 2015 yli 25 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää.

Wargaming.net ilmoitti maaliskuussa 2013, että World of Tanks -pelistä on tulossa mobiiliversio Androidille ja iOS:lle. Maaliskuussa 2014 World of Tanks Blitzin suljettu beetaversio aloitettiin 150 000 iPadia käyttävällä pelaajalla. Toukokuussa 2014 peli tuli ladattavaksi suomen, ruotsin, tanskan, norjan ja islannin App Storeista. World of Tanks Blitz julkaistiin 26. kesäkuuta 2014. Nykyään peli on saatavilla Androidille, iOS:lle, Windowsille Windows 7:stä alkaen ja macOS:lle.

Pelaaminen
----------

World of Tanks Blitzissä pelaaja ohjaa panssarivaunua taistellen sillä vihollisia vastaan. Tavoitteena on tuhota kaikki vihollisen panssarivaunut tai pelimuodosta riippuen vallata tukikohta tai kerätä 1000 ylivaltapistettä. Toisin kuin World of Tanksissa, WoT Blitzissä kartan koko on vain 500 m x 500 m ja molemmat joukkueet koostuvat vain seitsemästä tankista. WoT Blitz on muutenkin PC-versiota rajoitetumpi: siinä on vain noin 300 eri tankkia kahdeksalta maalta (USA, Neuvostoliitto, Iso-Britannia, Kiina, Saksa, Japani, Ranska ja Eurooppalaiset kansakunnat), vähemmän karttoja ja lyhyemmät taistelut. Pelissä on myös sisältöä, jota ei löydy muista World of Tanks peleistä, kuten panssarintorjuntaohjuksia ja japanilaisia panssarintuhoajia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  World of Tanks Blitz *Steam*. Viitattu 13.11.2016.
2. 1 2  World of Tanks Blitz *Google Play*. Viitattu 13.11.2016.
3. 1 2  World of Tanks Blitz *iTunes*. Viitattu 13.11.2016. (englanniksi)
4. 1 2  World of Tanks Blitz *Microsoft Store*. Viitattu 13.11.2016.
5. ↑  Kauppinen, Jukka: Sata miljoonaa ja rapiat päälle - World of Tanksiä mätetään yhä hurjasti  28.4.2015. Dome.fi. Viitattu 10.6.2015.
6. ↑  Saarenoja, Panu: Suosittu tankki-ilmaispeli myös taskukokoon  26.3.2013. Pelaaja. Viitattu 19.5.2020.
7. ↑  Sorvari, Mika: World of Tanks Blitzin beta rullasi kentälle  6.3.2014. Gamereactor. Viitattu 19.5.2020.
8. ↑  Saarenoja, Panu: World of Tanks Blitz rynnisti Suomeen  5.5.2014. Pelaaja.  Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 22.5.2014.
9. ↑  World of Tanks Blitz *Gamereactorin pelitietokanta*. Viitattu 19.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelin virallinen sivusto (englanniksi)
* Pelaaja-lehden arvostelu World of Tanks Blitzistä – Pelaaja
**International Society for Orthodox Church Music** (ISOCM; Kansainvälinen ortodoksisen kirkkomusiikin seura) on kesäkuussa 2005 Joensuussa ensimmäisen kansainvälisen ortodoksisen kirkkomusiikin konferenssin yhteydessä perustettu järjestö. Sen tarkoituksia ovat yhteydenpito, tiedonjako, kansainvälisten konferenssien järjestäminen ja julkaisutoiminta.

International Society for Orthodox Church Musicin perusti kansainvälinen muusikoiden ja tutkijoiden ryhmä. Se julkaisee vertaisarvioitua kirkkomusiikin tutkimuksen julkaisua *Journal of the International Society for Orthodox Church Music*. Järjestön tieteellisiä ja taiteellisia konferensseja ja symposiumeja on järjestetty Suomen lisäksi myös Tšekissä ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2023 valitussa järjestön hallituksessa puheenjohtajana toimi Ivan Moody (k. 2024) ja varapuheenjohtajaksi valittiin Maria Takala-Roszczenko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About the Society The International Society for Orthodox Church Music, viitattu 22.1.2024 (englanniksi)
2. ↑  Kansainvälinen ortodoksisen kirkkomusiikin konferenssi Joensuussa Helsingin Sanomat 12.6.2005, viitattu 22.1.2024
3. ↑  Kansainvälinen kirkkomuusikkojen konferenssi Joensuussa 12.–18.6. Suomen ortodoksinen kirkko 9.6.2023, viitattu 22.1.2024
4. 1 2  10th International Conference on Orthodox Church Music Itä-Suomen yliopisto, viitattu 22.1.2024 (englanniksi)
5. ↑  Teologian osaston tutkimusalueet Itä-Suomen yliopisto, viitattu 22.1.2024
6. ↑  Board The International Society for Orthodox Church Music, viitattu 22.1.2024 (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjää. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Asashio** (jap. 朝潮) oli keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Asashio-luokka*
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2-ohjelmassa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. syyskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1936 ja valmistui 31. elokuuta 1937.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan alussa alus kuului Etelä-Kiinan merellä Malaijille hyökänneen laivaston 8. hävittäjädivisioonaan sisaralustensa *Ōshion*, *Michishion* ja *Arashion* kanssa. Alkuvuodesta 1942 alus siirrettiin divisioonan mukana Alankomaiden Itä-Intiaan, jossa alus osallistui 19. helmikuuta Bandoengin salmessa Alankomaiden laivaston *Hr. Ms. Piet Heinin* upottamiseen. Kesäkuussa alus osallistui Midwayn operaatioihin.

Maaliskuussa 1943 alus kuului kahdeksan hävittäjän ja kahdeksan kuljetusaluksen saattueeseen, joka kuljetti täydennyksiä Rabaulista Laeen. Yhdysvaltain ja Australian lentokoneet upottivat koko saattueen ennen perille pääsyä. *Asashio* tuhoutui 4. maaliskuuta B-25 koneiden hyökkäyksessä 45 mailia kaakkoon Finschafenista.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asashio (1936)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley 1988 s. 199.
2. ↑  Whitley 1988 s. 200
3. ↑  Jentschura et al 1977 s. 148

*Asashio*-luokan hävittäjä
*Asashio* - *Ōshio* - *Michishio* - *Arashio* - *Natsugumo* - *Yamagumo* - *Minegumo* - *Asagumo* - *Arare* - *Kasumi*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Shiratsuyu-luokka – Seuraaja: Kagerō-luokka |