recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Panamahattu.
**Panamahattu** on panamapalmun (*Carludovica palmata*) lehtiliuskoista punottu lierihattu. Nimestään huolimatta panamahattu on kotoisin Ecuadorista, joka on myös sen tärkein valmistusmaa. Panamahattu tuli kuitenkin tunnetuksi maailmalla Panaman kautta: joko Panaman kanavan rakennustöiden yhteydessä tai hatun kauppareitin välisataman nimestä.

Panamahattu on kevyt ja ilmava kesäpäähine, joka on tuttu näky muun muassa Wimbledonin tennisturnauksen katsomoissa. Se soveltuu erityisen hyvin vaalean puvun kanssa käytettäväksi. Panamahattu on myös kätevä matkahattu, sillä sen voi kääriä rullalle. Tropiikissa panamahattu on säilyttänyt käytännöllisyytensä vuoksi suosionsa arkipäähineenäkin.

Aidon hyvälaatuisen ecuadorilaisen panamahatun valmistaminen voi kestää yhdestä neljään kuukautta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Reuters.com Panama hats: made in Ecuador, undercut by China (englanniksi)
2. 1 2  Roetzel, Bernhard. *Täydellinen herrasmies,* Tandem Verlag GmbH, 2009, ss. 216–217.
3. ↑  *The Panama Hat Trail*, Tom Miller, s. 1. (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Ecologist: Could this be the most ethical hat in the world? (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Panamahattu**.
* Ville Raivio: Panama-hattu oli hellekesän voittaja. Taloussanomat 3.8.2014.
**Länsirannikonsalamanteri** (*Taricha granulosa*) on Yhdysvaltain länsirannikolla elävä salamanterilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Länsirannikonsalamanteri on alle 20 cm:n mittainen kokonaispituudeltaan. Lajin selkäpuoli on väriltään punertavan ruskea ja vatsapuoli on oranssi. Salamanterin silmät ovat keltaiset ja silmäluomet samanväriset kuin pää. Silmistä erottaakin parhaiten länsirannikonsalamanterin sen sukulaisesta kaliforniansalamanterista. Nämä kaksi lajia ovat ulkonäöltään melkein samannäköiset. Lajin iholla on pieni määrä hermomyrkkyä, joka ei kuitenkaan vaikuta terveen ihon läpi.

Levinneisyys
------------

Länsirannikonsalamanterin levinneisyysalue on Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa, jossa lajia tavataan luonnonvaraisena.

Elintavat
---------

Länsirannikonsalamanteri viihtyy vedessä, mutta voi elää myös enimmäkseen maalla.

Ravinto
-------

Länsirannikonsalamanteri syö erilaisia pieniä selkärangattomia, kuten muutkin salamanterit.

Lemmikkieläimenä
----------------

Suomessa länsirannikonsalamanteri on harvinainen terraariolemmikki, toisin kuin Keski-Euroopassa tai Amerikassa, missä se on melko yleinen terraariossa pidettynä. Länsirannikonsalamanteri voi mennä eläinkaupoissa helposti sekaisin sukulaisensa kaliforniansalamanterin kanssa, mutta niiden elinolosuhteet ovat suunnilleen samanlaiset. Terraariossa tulisi olla maa-aluetta ja riittävän iso uimapaikka. Elinolosuhteet tulee järjestää yksilön viihtyvyyden mukaan, eli jos salamanteri viettää paljon aikaa vedessä, tulee sille tarjota suurempi uimatila. Uimapaikan vesi täytyy vaihtaa päivittäin salamanterin herkän ihon vuoksi. Pohjapinta-alaltaan terraarion pitäisi olla vähintään 80 × 40 cm. Sopiva lämpötila päivisin on noin 16–21 astetta ja lämpötila voi laskea yöksi muutaman asteen. Maalla elävän länsirannikonsalamanterin terraariossa tulee olla riittävä ilmankosteus, jota voi ylläpitää sumuttamalla terraariota päivittäin.

Lähteet
-------

1. ↑  IUCN SSC Amphibian Specialist Group: *Taricha granulosa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.8.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sammakkolampi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Caudata Culture (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Taricha granulosa | 
* Wikidata: Q1540596
* Wikispecies: Taricha granulosa
* AmphibiaWeb: 4288
* ASW: Taricha-granulosa
* BOLD: 95129
* CoL: 54XQM
* EoL: 1048185
* GBIF: 2431920
* iNaturalist: 27826
* IRMNG: 10189251
* ITIS: 173620
* IUCN: 59469
* NAS: 159
* NatureServe: 2.100302
* NCBI: 8321
* SeaLifeBase: 61345
* uBio: 25978

 |
|  |
| Salamandra granulosa | 
* Wikidata: Q109500916
* CoL: 78ZKX
* GBIF: 2431924
* ITIS: 208221

 |

 |
**Edinburghin yliopisto** on vuonna 1583 perustettu yliopisto, joka sijaitsee Skotlannin pääkaupungissa, Edinburghissa. Se on Skotlannin neljänneksi vanhin yliopisto. 

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Edinburghin yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 41. Ison-Britannian yliopistoista se oli kuudenneksi paras. Edinburghin yliopisto kuuluu 37 perinteikkään eurooppalaisen yliopiston muodostamaan Coimbra-ryhmään ja Euroopan tutkimusyliopistojen liittoon sekä Russell-ryhmään.

Yliopistossa on 18 200 perustutkinto-opiskelijaa ja 5 700 jatko-opiskelijaa. Henkilökuntaan kuuluu 7 400 työntekijää. Entisiä opiskelijoita ovat muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan entinen pääministeri Gordon Brown, filosofi David Hume, Sherlock Holmesin luoja Arthur Conan Doyle ja evoluutioteorian kehittänyt Charles Darwin.

Yliopiston keskusalue on nimeltään George Square, ja se sijaitsee Edinburghin kaupungin eteläosassa. George Squarea reunustavat muun muassa yliopiston kirjasto ja maamerkkimäiset tornitalot David Hume Tower ja Appleton Tower.

George Squaren tuntumassa sijaitsee Bristo Squaren aukio. Aukion laidoilla ovat etelässä Ison-Britannian vanhin yliopiston opiskelijaunionin rakennus Teviot Row House ja idässä uudempi Potterow.

George Squarella luennoilla käyvät pääasiassa humanististen alojen ja lääketieteen opiskelijat. Matemaattisten alojen sekä luonnontieteiden opiskelijoiden pääpaikka on kaksi kilometriä kaupungin keskustasta etelään sijaitseva arkkitehtuuriltaan moderni King’s Buildings. Yliopisto omistaa lisäksi joukon muita rakennuksia ympäri kaupunkia, joista mainittavimmat ovat satoja vuosia vanhat Old College ja kaupungin keskustassa sijaitseva New College kaksoistorneineen.

Rakenteellisesti yliopisto jakautuu kolmeen collegeen eli tiedekuntaan, jotka jakautuvat edelleen eri schooleihin eli laitoksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Academic Ranking of World Universities 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com (englanniksi)
2. ↑  Our universities russellgroup.ac.uk (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edinburghin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston virallinen kotisivu (englanniksi)
* Yliopiston kirjaston internet-sivusto (englanniksi)
* Yliopistoa esittelevä kiertokäynti (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Russell-ryhmä |
| --- |
|  |
| Yliopistot | 
* Belfastin yliopisto
* Birminghamin yliopisto
* Bristolin yliopisto
* Cambridgen yliopisto
* Cardiffin yliopisto
* Durhamin yliopisto
* Edinburghin yliopisto
* Exeterin yliopisto
* Glasgow’n yliopisto
* Imperial College London
* King’s College London
* Leedsin yliopisto
* Liverpoolin yliopisto
* London School of Economics and Political Science
* Manchesterin yliopisto
* Newcastlen yliopisto
* Nottinghamin yliopisto
* Oxfordin yliopisto
* Queen Maryn yliopisto
* Sheffieldin yliopisto
* Southamptonin yliopisto
* University College London
* Warwickin yliopisto
* Yorkin yliopisto

 |

 |
Reynolda Hall Wake Forestin kampuksella.
**Wake Forest University** (**WFU**) on yksityinen yliopisto Yhdysvalloissa, Pohjois-Carolinan Winston-Salemissa. Se on saanut nimensä alku­peräisen sijainti­paikkansa mukaan: oppi­laitos perustettiin Raleigh’n lähistöllä sijaitsevaan Wake Forestiin vuonna 1834, mutta siirrettiin Winston-Salemiin vuonna 1956. Yliopiston toinen kampus sijaitsee Pohjois-Carolinan suurimmassa kaupungissa Charlottessa.

Vuonna 2016 *U.S. News & World Report* -⁠lehden rankingissä Wake Forest sijoitettiin 27. tilalle parhaiden yhdysvaltalaisyliopistojen joukossa. Vuonna 2016 *Times Higher Education* sijoitti sen maailman yliopistoista sijalle 201–250. Lukuvuoden 2016–17 opiskelumaksut ovat noin 50 000 dollaria.

Undergraduate-opinnot Wake Forestissa tapahtuvat joko Wake Forest Collegessa tai kauppa­tieteellisessä tiede­kunnassa. Graduate-tason tiede­kuntia on kuusi, joista parhaiten arvostettuja ovat lääke-, kauppa- ja oikeustiede.

Vuonna 2016 yliopiston tutkimuslaitoksessa onnistuttiin 3D-tulostamaan ensimmäistä kertaa elävää kudosta, joka istutettiin koe-eläimeen.

Wake Forest University tunnetaan myös vuosittaisesta korkea­tasoisten konserttien ja muiden taide­tapahtumien sarjasta *Secrest Artists Series*. Opiskelijat ja henkilö­kunta voivat osallistua tapahtumiin ilmaiseksi.

Maaliskuussa 2019 Wake Forest ja sen urheiluvalmentaja nousivat esiin epäiltyinä lahjoman vastaanottamiseen pääsykoeskandaalissa, jossa satojen rikkaiden perheiden lapsia epäillään autetun maksusta ja vilpillisin keinoin pääsemään opiskelijoiksi Yhdysvaltojen huippuyliopistoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  National Universities Rankings (Arkistoitu – Internet Archive), *U.S. News & World Report* 2016. Viitattu 12.10.2016.
2. ↑  Wake Forest University, The World University Rankings, *Times Higher Education* 2016. Viitattu 13.10.2016.
3. ↑  Iltalehti, 17.2.2016. 3D-printterillä voi tulostaa elävää kudosta.
4. ↑  Secrest Artist Series, Wake Forest University, Instant Encore -sivusto. Viitattu 12.10.2016.
5. ↑  Wake Forest to redirect $50K from scandal to program *AP News*.  20.3.2019. Viitattu 24.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wake Forest University** Wikimedia Commonsissa
**Kolhon ortodoksinen kirkko** eli **Karjalan valistajain kirkko** tai **Pyhien pyhittäjien Sergei ja Herman Valamolaisten kirkko** on Mänttä-Vilppulan Kolhossa sijaitseva pieni ortodoksinen kirkko. Se rakennettiin puusta vuonna 1954 alun perin rukoushuoneeksi ja muutettiin kirkoksi 1977–1978, jolloin sinne rakennettiin hirsinen alttaripöytä. Kirkon piirustukset ovat rakennusneuvos Heimo Kautosen käsialaa. Kirkko on pohjaratkaisultaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jossa tila on jaettu kahtia alttarihuoneeseen ja varsinaiseen kirkkosaliin. Kirkon ikonostaasi on rovasti M. Miikkolan käsialaa. Kirkon Pyhän Sergein ja Herman Valamolaisen ikonit ovat peräisin Valamon luostarista.

Kirkon länsipäädystä kohoaa satulakattoinen kellotorni.

Kirkko on Tampereen ortodoksiseen seurakunnalle kuuluva pyhäkkö.

Aiheesta muualla
----------------

* Kolhon ortodoksisen kirkon kuva ja yhteystiedot (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen Kirkot ja Kirkkotaide 2*, s. 440. Etelä-Suomen Kustannus Oy, 1980.
**Suvi Tuulikki Salmimies** (syntynyt 6. elokuuta 1985) on suomalainen vapaaottelija ja laulaja. Salmimies on otellut vapaaottelun ammattilaissarjassa vuodesta 2014 alkaen. Hän edustaa Team East Front -ammattilaistiimiä, jonka managerina toimii *Jukka Paananen*. Salmimiehen virallinen painoluokka on kärpässarja eli alle 56,7kg sarja.

Salmimies on kotoisin Kuusankoskelta, mutta hän asuu ja harjoittelee nykyisin Porissa. Salmimies on aloittanut vapaaottelemisen vuonna 2011 Kouvolassa MMA Utti -nimisen seuran riveissä. Hän on edustanut myös Gracie Barra Kouvolaa Brasilialaisen Jujutsun kilpailuissa. Salmimies on vuoden 2017 sinivöisten naisten alle 69-kiloisten brasilialaisen jujutsun suomenmestari. Hän on myös saman sarjan vuoden 2016 Finnish Open pronssimitalisti. Salmimies edustaa nykyään Porin Kamppailu-Urheilukeskusta kilpaillessaan muissa lajeissa.

Vapaaottelussa Salmimies kilpaili amatööritasolla vuosina 2012–2014, jolloin hän otteli yhteensä 9 ottelua. Näissä otteluissa ainoat kaksi häviötä tulivat Suomen ensimmäistä UFC-naisottelijaa Tina Lähdemäkeä (nykyään Tina Hanninen) vastaan. Salmimies on vuoden 2013 vapaaottelun amatöörien naisten alle 65.8kg sarjan Finnish Open mestari.

Ammattilaiseksi Salmimies siirtyi vuoden 2014 keväällä. Hänen päivitetty ottelutilastonsa löytyy Sherdogista Salmimies on otellut suurimman osan uransa otteluista Cage MMA Finland organisaatiossa.

Ammattilaisottelut toteutumisjärjestyksessä
-------------------------------------------

1. Clemence Schreiber
2. Tanja Angerer
3. Isabelle Pare
4. Karla Benitez
5. Liliya Kazak
6. Lucie Pudilová
7. Mara Romero Borella
8. Tatou Ghania
9. Irén Rácz
10. Vanessa Melo
11. Katarzyna Sadura
12. Evelina Puidaitè
13. Zarah Fairn dos Santos
14. Pámela Bóveda Aguirre
15. Zejna Krantic
16. Vladlena Yarvorskaya
17. Karoline Martins
18. Maguy Berchel

Musiikki
--------

Salmimies osallistui The Voice of Finladin kolmannelle tuotantokaudelle vuonna 2014. Salmimies oli ohjelmassa Michael Monroen tiimissä ja tippui juuri ennen live-lähetyksiä. Tämän jälkeen Salmimies on keikkaillut maltillisesti kitaristin kanssa eri puolilla Suomea. Laulajan oma tyylilaji on rock.

Lähteet
-------

1. ↑  Suvi Salmimies Sherdog
2. ↑  Voice of Finlandissa tyrmäävä esitys: Michael itkee, Mira hikoaa... *Iltalehti*.  2014. Viitattu 21.5.2020.
Gurilaisten kielten puhuma-alue. Väreillä ei ole merkitty senufokieliä.
**Gurilaiset** eli **voltalaiset kielet** ovat Länsi-Afrikassa puhuttujen noin 85 nigeriläis-kongolaisen kielen ryhmä. Niitä puhutaan Burkina Fasossa, Malin kaakkoisosassa, Norsunluurannikon, Ghanan, Togon ja Beninin pohjoisosissa sekä Nigerian luoteisosassa. Gurilaisten kielten puhujamäärä on noin 12–15 miljoonaa. Niistä suurin on Burkina Fason moore, jota puhuu noin neljä miljoonaa henkeä.

Suurin osa gurilaisista kielistä kuuluu keskigurilaisten tai senufokielten ryhmiin. Niiden joukossa on myös kieliä, jotka jäävät molempien ryhmien ulkopuolelle. Norsunluurannikon pohjois- ja Burkina Fason lounaisosan senufokielten asema kieliryhmän osana on kyseenalainen.

Burkina Fason sekä Ghanan, Togon ja Beninin pohjoisosien keskigurilaiset kielet jakautuvat pohjoiseen ja eteläiseen pääryhmään. Pohjoisen pääryhmän 29 kielestä 27 on oti-voltalaisia. Niihin kuuluvat mooren lisäksi muun muassa dagari, dagbani, mampruni ja gurma. Eteläisen pääryhmän 29 kielestä 20 kuuluu gurunsikieliin. Aikaisemmin gurilaisina kielinä pidettiin myös Malin dogonikieliä.

Suurin osa gurilaisista kielistä toimii ainoastaan yhteisöjen suullisen kanssakäymisen välineinä. Muutamia kieliä varten luotiin 1900-luvun alussa kirjaimistot ja eräitä niistä on käytetty kouluopetuksen välineinä 1970-luvulta lähtien. Samuen kielen kirjakielen luominen aloitettiin 2010-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopedia of Language and Linguistics, 2nd edition, volume 5*, s. 178. Boston: Elsevier, 2006. ISBN 9780080547848.
2. ↑  *Encyclopedia of Language and Linguistics, 2nd edition, volume 3*, s. 758. Boston: Elsevier, 2006. ISBN 9780080547848.
3. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 1*, s. 456–457. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
4. ↑  Ouattara, Virpi: A phonological and tonal analysis of Samue using Optimality Theory *Turun yliopisto*.  13.6.2015. Viitattu 2.8.2023. (englanniksi)
Savu-ukko
**Savu-ukko** (*Räuchermann*) on Erzgebirgen vuoristoalueella itäisessä Saksassa puusta valmistettu joulun aikaan käytetty suitsukekoriste.

Savu-ukko
---------

Suitsukekynttilöitä polttavia savu-ukkoja alettiin myydä Erzgebirgen alueella 1850-luvulla. Ne luovat ympäristöönsä viihtyisyyttä ja turvallisuuden tunnetta. Savu-ukot esittävät arkipäivän henkilöhahmoja kuten lelukauppiasta, lammaspaimenta ja musikanttia. Suitsuke laitetaan savu-ukon sisään irrottamalla ukon ylävartalo ja laittamalla nuken sisälle hehkuva suitsukekynttilä, minkä jälkeen ukon ylävartalo laitetaan takaisin paikoilleen.

Suitsutuskynttilä
-----------------

Suitsutuskynttilät on valmistettu alusta saakka samoista raaka-aineista. Se koostuu pääosin puuhiilestä, perunajauhosta ja santelipuusta, joihin on lisätty hajusteita kuten suitsuketta, mirhamia, ruusuöljyä, laventeliöljyä, kuusenneulasöljyä ja neilikkaöljyä. Raakamassasta muovaillaan pieniä kartioita, jotka lopuksi kuivataan.

Nykypäivä
---------

Nykyään suitsutuskynttilän tuoksua levittävät mitä moninaisimmat esineet ja hahmot. Erittäin suosittuja ovat savumökit ja savutakat. Kesäisin niitä käytetään myös karkottamaan hyttysiä, ampiaisia ja muita hyönteisiä.

* Kokoelma savu-ukkojaKokoelma savu-ukkoja
* Savu-ukko avattunaSavu-ukko avattuna
* SavumökkiSavumökki

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ystävyyskaupunki Chemnitz ja Saksin Erzgebirge-vuoriston jouluperinteet.  *Stadt Chemnitz, Die Oberbürgermeisterin/Bürgermeisteramt*, 2010, s. 4-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Savu-ukko** Wikimedia Commonsissa
**Palvonta** on yliluonnollisen tahon, kuten jumalan palvelemista eli toimintaa, jolla yliluonnollista tahoa pyritään miellyttämään. Tarkoituksena on usein saada jotain takaisin, esimerkiksi yliluonnollisen olennon apua tai paremmat oltavat kuoleman jälkeen tai seuraavassa elämässä. Toisinaan uskonnollisen kaltaisesti voidaan palvoa myös kunnioitettuja maallisia tahoja, kuten johtajia.

Palvonnan tapoja ovat esimerkiksi palvontamenot eli rituaalit ja seremoniat ja sanalliset yhteydenotot yliluonnolliseen tahoon, kuten loitsut ja rukoukset. Hyvin yleinen palvontameno monissa uskonnoissa on uhraus.

Palvottavia tahoja eri uskonnollisissa perinteissä ovat esimerkiksi jumalat, toteemieläimet, haltijat, vainajat, jumalallisiksi korotetut ihmiset (esimerkiksi faarao, tietäjä), eläimet, taivaankappaleet ja pyhät luonnonkohteet (esimerkiksi pyhä vuori). Tosin fyysisten kohteiden palvonta on useimmiten vertauskuvallista, todellisuudessa palvonta kohdistuu fyysiseen kohteeseen liittyvään henkiolentoon.

Katso myös
----------

* Luonnonpalvonta
Sarvin koristeltu patakypärä 1300-luvulta
**Patakypärä** on pataa tai tynnyriä muistuttava keskiaikainen kypärämalli, joka suojaa koko päätä. Ensimmäiset patakypärät otettiin käyttöön 1100-luvun puolessavälissä, ja niistä tuli ritarien yleisin kypärämalli 1100-luvun loppuun mennessä. 1200-luvun alkuun mennessä patakypärä oli jo täysin kehittynyt. Se pysyi käytössä 1300-luvun alkuun, minkä jälkeen basinetti alkoi syrjäyttää sitä taistelukäytössä. Turnajaiskäytössä patakypärä säilyi 1400-luvulle. 1200-luvun puolestavälistä lähtien patakypärän huippu alettiin pyöristämään "sokeritopan" muotoon. Kypärään alettiin myös kiinnittämään tuolloin kuumuudelta suojaava kypäränpeite sekä käyttäjän tuntomerkiksi kypäränkoriste. Koska patakypärä peittää kasvot, sen käyttöönotto merkitsi, ettei omaa taistelijaa enää voitu erottaa vihollisesta kasvojen perusteella, vaan taistelijan tunnistamiseksi vaadittiin muita keinoja; tämä merkitsi heraldiikan kehittymistä.

Patakypärä painaa noin 1,5–3 kg. Se on perusmuodoltaan koko pään peittävä lieriö, joka voi olla joko litteä tai pyöristetty päältä. Patakypärä suojaa pään ohella myös kasvot ja niskan; edessä on silmien kohdalla visiiri, noin 20–30 mm leveät raot, ja hengitystä helpottamaan kasvolevyihin on usein porattu reikiä. Kypärään voi liittyä myös kiinteänä osana kurkun, hartiat ja yläselän suojaava rengashaarniskakaulus, *camail*. Kypärä on topattu sisältä niin, että se pysyy tukevasti päässä, ja se kiinnitetään leukahihnalla. Vastoin yleisiä luuloja patakypärästä ei ole huono näkyvyys ulos (visiiri on niin lähellä silmiä, että näkösektori on laaja), eikä se myöskään hyvin topattuna ole erityisen epämukava. Sen pahin puoli on huono ilmastointi; kuumana kesäpäivänä patakypärä voi olla todella hiostava, ja lämpötila sen sisällä nousta korkeaksi.

Patakypärä on nykypäivänä erityisen suosittu malli liveroolipelaajien ja keskiajan elävän historian harrastajien keskuudessa, sillä se on halpa, yksinkertainen ja helppo valmistaa alkeellisillakin työkaluilla (peltisakset, pora, alasin, vasara ja niittejä). Se antaa erityisen hyvän suojan sekä teräaseita että tylppiä aseita vastaan, mutta patakypärän kanssa taisteltaessa on syytä pitää nesteyttämisestä ja riittävästä juomisesta huolta, sillä varsinkin umpisolumuovilla topattuna se on hyvin hiostava.
Ravintola Pippurimylly on toiminut vuodesta 1974 osoitteessa Stålarminkatu 2.

**Pippurimylly** on Turun Martin kaupunginosassa vuodesta 1974 toiminut bistrotyyppinen ruokaravintola. Kun vuotta aiemmin perustettu Kaskenahde on muuttunut Kaskis-ravintolaksi ja vuotta myöhemmin perustettu pizzeria Dennis vaihtanut omistajaa ja konseptia, Pippurimylly on Turun vanhimpia yhä alkuperäisellä konseptilla toimivia ravintoloita Tähti-Baarin (1971) ja Brahen Kellarin (1967) ohella.

Historiaa
---------

Pippurimyllyn avasivat 18. heinäkuuta 1974 helsinkiläiset Osmo ja Helena Ravantti teininuorison suosiossa olleen keskiolutbaari Martinexin tiloihin Stålarminkatu 2:een.

Pippurimyllyn ranskalaiseen keittiöön pohjautuva ruokalista on ollut pitkälti sama läpi vuosikymmenten. Tunnetuimpia annoksia ovat pihvit, kuten ravintolan nimikkopihvi, muunnelma pippuripihvistä. Myös pizzat tulivat Turussa ensimmäisinä listalle Pippurimyllyssä. Kaarevakattoinen ravintolasali seinille kerättyine taidenäyttelyjulisteineen on sekin pidetty lähes alkuperäisasussaan.

Ravintolan nimen keksi Ravanttien perhetuttu, Marimekon perustaja Armi Ratia. Hän myös lahjoitti ravintolalle kultaisen pippurimyllyn, joka on ollut näkyvillä ravintolasalissa.

Pippurimylly on yhä yksi useimmin suositelluista ravintoloista Turun keskustan ulkopuolella.

Muut Ravanttien ravintolat
--------------------------

Pippurimyllyn alakerrassa toimii samojen omistajien pubimaisempi ravintola Hugo, joka avattiin 1993. Ravantin perheen muita ravintoloita ovat Läntisellä Pitkälläkadulla vuodesta 2004 toiminut Kerttu, Läntisen Rantakadun loppupäässä toimivat Rantakerttu ja Hunsvotti sekä Humalistonkadun ja Ratapihankadun kulman Cup & Pint. Kaikki ovat hieman keskustan ulkopuolella toimivia kortteliravintoloita. Vuodesta 2017 he ovat omistaneet Vanhan Suurtorin laidalla sijaitsevat Teinin ja Löydön (entinen Bremer). 1980-luvulla Ravantit pitivät Kiinamyllynkadulla Pikkumylläriä ja Eerikinkatu 16:ssa Mylläri-Mattia. Ravintoloita hoitaa nyt Ravantin perheen toinen sukupolvi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ravantit Oy, Kauppalehti. Viitattu 4.9.2016.
2. 1 2 3  Nummila, Heli: Trendit eivät Pippurimyllyä heiluta (Arkistoitu – Internet Archive), *Turun Sanomat* 19.7.2004. Viitattu 4.9.2016.
3. 1 2  Uitto, Teija: Klassikkoravintolat menestyvät Turussa (Arkistoitu – Internet Archive), *Turkulainen* 1.2.2016. Viitattu 4.9.2016.
4. ↑  Turun baareja, menopaikkoja ja salakapakoita 1960-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive), Föribeat.fi. Viitattu 4.9.2016.
5. ↑  42 vuotta ja 4,5 miljoonaa tarjoiltua ateriaa (Arkistoitu – Internet Archive), Pippurimylly 17.7.2016. Viitattu 4.9.2016.
6. 1 2  Jokelin, Jantso: Baarimessias (Arkistoitu – Internet Archive), Viljo Ravantin haastattelu, *Turun ylioppilaslehti* 2.2.2012. Viitattu 4.9.2016.
7. ↑  Kyselytulos: Näitä ravintoloita turkulaiset suosittelevat, *Turkulainen* 24.3.2016. Viitattu 4.9.2016.
8. ↑  Teini avautuu uudelleen pääsiäisen jälkeen *Turun Sanomat*.  12.4.2017. Viitattu 29.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintolan verkkosivusto
Sotilasyksiköt 

* Armeijaryhmä / Rintama
* Armeija
* Armeijakunta
* Divisioona
* Prikaati
* Rykmentti
* Pataljoona/Patteristo
* Komppania/Patteri
* Joukkue/Jaos
* Ryhmä
* Partio
* Taistelijapari

**Pataljoona** (lyhenne **patl.** tai sotilaskäytössä **P**) on joukkoyksikkö, joka käsittää useamman perusyksikön. Pataljoonan komentajana toimii rauhan aikana everstiluutnantti tai majuri, sodan aikana kapteeni tai yliluutnantti. Komentajan apuna ja sijaisena toimii pataljoonaupseeri. Kenttätykistössä, ilmatorjuntatykistössä tai merivoimiin liitetyssä rannikkotykistössä pataljoona vastaa patteristoa. Prikaatin taistelua tukeva kenttätykistörykmentti koostuu kahdesta patteristosta. Suomalaiseen sodan ajan jääkäripataljoonaan kuuluu pataljoonan komentaja, esikunta, esikunta- ja viestikomppania*selvennä*, kranaatinheitinkomppania, kolme jääkärikomppaniaa ja huoltokomppania, miesvahvuuden ollessa noin 750 sotilasta.

Rauhan ajan pataljoonia Suomessa ovat olleet muun muassa viestipataljoona maavoimissa ja meripataljoona merivoimissa. Viestipataljoonat on nykyisin korvattu esikunta- ja viestipataljoonilla.

Historia
--------

Pataljoonaksi (ital. *battaglia*, taistelu, taistelumuoto) kutsuttiin alun perin 1400- ja 1500-luvuilla mitä tahansa taistelukentällä olevaa itsenäisesti toimivaa muodostelmaa, oli se sitten massiivinen 3 000 sotilaan espanjalainen neliö tai vain yksittäinen alle kahdensadan miehen komppania. 1600-luvun loppupuoliskolla eurooppalaisissa armeijoissa siirryttiin taistelukentällä yleisesti puolirykmentti-jakoon, ja pataljoona kuvasi myös tätä yksittäistä muotoa. Vähitellen nimitys puolirykmentti poistui käytöstä ja pataljoona kapeni tarkoittamaan ainoastaan tätä organisaation tasoa, joka koostui komppanioista ja oli prikaatin tai rykmentin osa.

Lähteet
-------

* Childs, John: *Warfare in the Seventeenth Century*. Lontoo: Cassell, 2001. ISBN 0-304-36373-1.

### Viitteet

1. ↑  Lyhenneluettelo  25.04.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 23.6.2013.
**Pippo** on ennen vuotta 1956 Orimattilaan kuulunut nykyinen Lahden kaupunginosaan kuuluva*selvennä* kylä Ämmälän ja Kujalan välillä. Siellä on Lahden moottoriurheilukeskus.

Moottoriurheilukeskus
---------------------

Moottoriurheilukeskusta käyttäviä yhdistyksiä ovat Salpausselän Moottorikerho ry, joka on keskittynyt moottoripyöräilyyn, ja Lahden Formula K-kerho, joka on keskittynyt mikroautoiluun. Moottoripyörälajeista Pipossa on harrastettu motocrossia ja speedwaytä, joka siirtyi Pippoon Kärpäsen koulun urheilukentältä vuosia sitten.

Pippon moottorirata oli 2012 suljettuna, koska radan ylläpitäjiltä edellytettiin ympäristöluvan vuoksi melurajoja, joita ei silloin vielä kyetty täyttämään. Asiaa käsiteltiin Vaasan hallinto-oikeudessa. Pippon moottorirata on Lahden kaupungin maalla vuoden vuokrasopimuksin ja sen ympäristölupa tulee uusia 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Muutostyöt kärsivät sateesta: Pippo pysyy hiljaisena *ESS.fi*.  17.7.2012 (päiv. 6.9.2013).
2. ↑  Pipon moottoriradan käyttäjät toiveikkaina *Yle Uutiset*.  14.3.2011 (päiv. 11.4.2012).
**Kristian Viding** (s. 1980/1 Helsinki) on suomalainen kansalaisvaikuttaja. Hän asettui ehdolle Suomen Sisun puheenjohtajaksi syksyllä 2022 ja tuli valituksi.

Viding on toiminut myös Suomen Sisun Uudenmaan piiripäällikkönä ja järjestön esikunnassa valistusjohtajana. Lisäksi hän on istunut Kiuas Kustannuksen hallituksessa. Viding on työskennellyt taksiyrittäjänä ja luonnehtinut itseään liberaaliksi oikeistolaiseksi. Hän oli ehdolla Suomen Sisun puheenjohtajaksi jo vuonna 2019. Viding liittyi vuonna 2007 kokoomukseen ja ryhtyi Wille Rydmanin aktiiviseksi tukijaksi. Hän oli Rydmanin tukija myös tämän tullessa valituksi Kokoomusnuorten puheenjohtajaksi vuonna 2010. Viding on kuvannut valinnan muuttaneen nuorisojärjestön suuntaa hänelle mieluisasti oikeistolaisemmaksi. Suomen Sisussa Viding eteni järjestön sisäiseksi tiedotus- ja viestintävastaavaksi.

Kokoomuksen jälkeen Viding on vaikuttanut perussuomalaisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristian Viding: Asetun ehdolle Suomen Sisun seuraavaksi puheenjohtajaksi Suomen Sisu 9.10.2019, viitattu 13.8.2023
2. 1 2  Kristian Viding: Asetun ehdolle Suomen Sisun seuraavaksi puheenjohtajaksi Suomen Sisu 1.11.2022, viitattu 13.8.2023
3. ↑  Käräjät Suomen Sisu, viitattu 13.8.2023
4. ↑  Kansakunnan ajattelu on sen kielessä – Kristian Vidingin puhe suomalaisuuden päivänä 2020 Suomen Sisu 12.5.2020, viitattu 13.8.2023
5. ↑  Mikael Vehkaoja, Suomen Sisun kokoomuslainen tiedottaja: "Tiedän useita, jotka ovat kokoomuksessa mukana." Seura 21.6.2017, viitattu 13.8.2023
6. ↑  Lilja Hannila, Suomen Sisu piti tapaamisen PS:n puoluekokouksessa Iltalehti 13.8.2023, viitattu 13.8.2023
**Räikylä** tai **Räikkylä** oli kylä Siiranmäen, Soppikylän ja Kekrolan välissä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Taloja Räikylässä oli kymmenen. Nykyisin tie halkoo edelleen maisemaa, mutta tien varressa Räikylän kohdalla ei ole asutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään*, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 181-182 ISBN 951-99842-3-2

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Ritarikunnan tunnuksia
**Leijonan kuninkaallinen ritarikunta** (ransk. *Ordre Royal du Lion*, holl. *Koninklijke orde van de Leeuw*) oli belgialainen ritarikunta. Se perustettiin 9. huhtikuuta 1891 kuningas Leopold II:n käskystä. Sitä myönnettiin tunnustuksena sellaisista ansioista Kongossa tai sen ulkopuolella, joiden ei kuitenkaan katsota olevan Afrikan tähden ritarikunnan arvoisia.

Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1962, kaksi vuotta Kongon demokraattisen tasavallan itsenäisyysjulistuksen jälkeen. Belgialaisten kuningas oli ritarikunnan suurmestari.

Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa:

* suurristi
* suurupseeri
* komentaja
* upseeri
* ritari
* kultamitali
* hopeamitali
* pronssimitali

Lähteet
-------

1. ↑  Royal Order of the Lion *wawards.org*. Viitattu 2.8.2023.
2. ↑  Royal Order of the Lion, Gold Medal *Medalbook*. Viitattu 2.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of Belgium: Royal Order of the Lion *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 2.8.2023. (englanniksi)
Puupenkki Tapionpuistossa
**Tapionpuisto** (ruots. *Tapioparken*) on noin hehtaarin laajuinen kaupunkipuisto Tapiolan itäosassa kaakkoisessa Espoossa. Se on osa Tapiolan puutarhakaupungin valtakunnallisesti arvokasta kulttuurimaisemaa ja Leimuniityn avaraa maisemakokonaisuutta. Tapionpuisto rajautuu pohjoisessa Tapionaukioon, idässä Tapiolanympyrään, etelässä Merituulentiehen ja lännessä Tuulikinsiltaan.

Tapionpuisto uudistettiin täysin 2020-luvun alussa. Sitä ennen alue oli avointa nurmikkoa ja asfalttipäällysteistä kenttää. Puisto rakennettiin piknik-alueeksi, jossa on myös kiipeily- ja tasapainoiluvälineitä. Kalusteet ovat Tapiolan hengen mukaisesti värikkäitä. Puistoon rakennettiin leveä oleskeluportaikko, jonka alaosassa sijaitseva tapahtuma-alue mahdollistaa pienimuotoisten tapahtumien järjestämisen. Puiston pohjoiseen ja läntiseen reunaan istutettiin puistopuita sekä Tapiolalle tyypillisiä värikkäitä pensaita ja kukkivia perennoja. Tapionpuisto on valaistu puistovalaisimin ja matalin pollarein. Puistossa on niin ikään tapahtumasähkö.

Tapionpuistossa on Vapaan sanan kivi, jonka Espoon kaupunki sai 550-vuotislahjaksi paikallislehti Länsiväylältä. Alkuaan kivi sijaitsi Tapiolan liikekeskuksessa.

Tapionpuisto sijaitsee Tapiolan metroaseman itäpuolella. HSL:n reittioppaan mukaan kävelyetäisyys asemalta puistoon on 350 metriä. Tapionpuiston koillisena naapurina on Køgenpuisto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapionpuisto, Tapionaukio *espoo.fi*. Viitattu 17.7.2023.
2. 1 2  Espoon karttapalvelu : Tapionpuisto *kartat.espoo.fi*. Viitattu 17.7.2023.
3. ↑  KATU- JA PUISTOSUUNNITELMAN SELOSTUS : Tapionpuisto *static.espoo.fi*. Viitattu 17.7.2023.
4. ↑  Espoon uusin puisto on urbaanin grillaajan unelma – aurinkotuolitkin valmiina *lansivayla.fi*. Viitattu 17.7.2023.
**Logan Cooley** (s. 4. toukokuuta 2004 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Arizona Coyotesin organisaatiota. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo vasemmalta. Coyotes varasi Cooleyn ensimmäisellä kierroksella kolmantena pelaajana vuoden 2022 varaustilaisuudessa.

Cooley on harjoitellut Yhdysvaltain USNTDP-kehitysohjelmassa.

Heinäkuussa 2023 Cooley teki Coyotesin kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen.

Maajoukkueura
-------------

Cooley edusti Yhdysvaltoja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2021, jossa hän joukkueineen jäi viidenneksi häviten puolivälierän Ruotsille. Cooley teki turnauksessa viidessä ottelussa kaksi syöttöpistettä. Cooley valittiin Yhdysvaltain U18-joukkueeseen uudestaan Saksan MM-kilpailuihin 2022. Yhdysvallat kärsi finaalitappion niin ikään Ruotsille ja sai hopeaa. Cooley oli turnauksen pistepörssin kuudes pelaten kuusi ottelua tehoin 3+7=10.

Cooley pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2022, jossa hän teki viiteen otteluun tehot 2+4=6, kun Yhdysvallat tippui puolivälierissä.

12. joulukuuta 2022 Cooley nimettiin Yhdysvaltain joukkueeseen nuorten MM-kilpailuihin 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Logan Cooley *Elite Prospects*. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Coyotes select Logan Cooley third overall in 2022 NHL Draft *Sportsnet*. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Who is Logan Cooley? USNTDP forward is top American prospect in 2022 NHL Draft class *The Sporting News*. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  2023 U.S. National Junior Team Roster *USA Hockey*. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Logan Cooley *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Logan Cooley The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Räikälänjoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 35.89) on Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 189,25 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,27 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kernaalanjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hiidenjoen alueelle (35.81).

Alueen kuvaus
-------------

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kolme aluetta tai valuma-aluetta, jotka seuraavat toinen toistaan joen mukana siten, että yläjuoksu sijaitsee Alajoen valuma-alueella :

* Räikälänjoen alaosan alue (35.891)
* Alajärven alue (35.892)
* Alajoen valuma-alue (35.893)

### Räikälänjoen alaosan alue (35.891)

Räikälänjoen alaosan yläjuoksun nimi on Jokilanjoki, joka alkaa Pikku-Munakkaasta ja laskee Suojärveen. Siitä jatkaa Koskenjoki, joka on ensin leveä Koskenjoen järvi ja sitten joki. Se laskee Viralanjärveen. Alaosan alajuoksu on nimeltään Räikälänjoki. Se alkaa Kuotolanjärvestä ja se laskee Kernaalanjärveen. Metsässä sijaitseva Lähdelammi laskee Viralanjärveen ja lähes kuivunut kosteikko Kuuslammi laskee Koskenjokeen.

### Alajärven alue (35.892)

Alajärven alueeseen kuuluvat itse Alajärvi ja sen lähialue sekä Välijoki ja sen järvet, joita ovat Iso-Munakas ja Pikku-Munakas. Alajärveen laskee suoraan vain Kaakkolammi, mutta muut laskevat pitkiä yhteisiä ojia pitkin. Järven etelärantaan laskee Vesajoki, joka on Pyyttämön laskujoki. Sen valuma-alueeseen kuuluvat myös Suvitiellinen ja Vesajärvi. Järven luoteispäähän laskee Tömäjärven laskuoja Kivioja. Tömäjärven valuma-alueeseen kuuluvat myös Mustalammi, Hepolammi ja Omettalammi.

### Alajoen valuma-alue (35.893)

Alajoki laskee Takajärvestä Alajärveen. Takajärveen laskevat kaikki valuma-alueen latvavedet ja niiden järvet ja lammet. Osa järvistä laskevat suoraan järveen omia ojia myöten. Sellaisia ovat Vinjalammi, Tyvilammi, joka laskee pitkää Heinisuonojaa myöten etelärantaan, Iso Rastaslammi ja Löyttylammi. Hautalammilla ei ole laskuojaa, mutta se kuuluu Takajärven lähialueeseen. Muita laskuojattomia järviä ovat Kalaton ja Ahvenlammi. Myös Mustalammi sijaitsee järven lähellä, mutta sen valuma-alueen yläjuoksulla sijaitsee vielä Ruokalammi, Kirppulammi, Kaivolammi, Emälammi, Iso Kilpilammi, Pikku Kilpilammi, Väärälammi, Ahvenlammi ja Luokkalammi. Laskujoen varrella sijaitseva Verilammin laskuoja yhtyy Alajokeen sen puolivälissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Räikälänjoen valuma-alue (35.89) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.2.2018.
2. 1 2  Ekholm, Matti: *Suomen vesistöalueet*. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja – Sarja A 126. Helsinki: Vesi ja Ympäristöhallitus, 1993. ISBN 951-47-6860-4.
**Räjähdekeskus** (lyhenne **RÄJK**) on Suomen puolustusvoimiin kuuluva räjähdealan toimintaa ja koeammuntoja hoitava laitos. Se aloitti toimintansa vuoden 2013 alussa. Laitoksen edeltäjä oli Räjähdelaitos vuoden 2012 loppuun.

Räjähdekeskukselle kuuluu räjähteiden eli räjähdysaineiden valmistus, niiden kunnonvalvonta ja hävittäminen. Varastotoiminnot siirtyvät maavoimien neljän huoltorykmentin vastuulle.

Organisaatio
------------

Räjähdekeskus on hallinnollisesti osa Puolustusvoimien Logistiikkalaitosta. Keskuksen 1. johtajana toimi everstiluutnantti Pertti Kuokkanen. Hänen seuraajanaan ovat toimineet evl Teemu Ruuskanen ja ins-evl Vesa Kivelä.

Räjähdekeskuksen hallinto-osasto toimii Ähtärin Inhassa, jossa on aikaisemmin toiminut Ähtärin varikon hallinto-osasto.

Lisäksi keskukseen kuuluu tekninen osasto, johon kuuluvat seuraavat toimipisteet:

* Haapajärven toimipiste – HAAPJ/RÄJK (entinen Haapajärven varikko) Haapajärvellä
* Keuruun toimipiste – TEKN-OS KEU/RÄJK (entinen Keuruun varikko) Keuruulla 31.12.2013 saakka
* Ähtärin toimipiste – ÄHT/RÄJK (entinen Ähtärin Varikko) Ähtärissä sekä
* Niinisalon toimipiste – NII/RÄJK Niinisalossa.

Kankaanpään Niinisalon varuskunnassa sijaitseva toimipiste on käytännössä entinen Koeampumalaitos, joka lakkautettiin itsenäisenä laitoksena 31.12.2012.

Toivakan ja Parkanon entisten varikoiden räjähdetuotanto siirretään muihin puolustusvoimien räjähdealan toimipisteisiin.

Uuden hallintoyksikön perustamisesta tehtiin päätös joulukuussa 2011.

Historia ja perinteet
---------------------

Laitoksen edeltäjä Räjähdelaitos oli perustettu vuonna 2008 ja toimi vuoden 2012 loppuun.

Räjähdekeskuksen kunniamarssi on Toivo Kuulan säveltämä ja Eino Leinon sanoittama Vapaa kansa. Räjähdekeskus juhlii vuosipäiväänsä 12. toukokuuta.

Muuta
-----

Yksikköön kuuluu myös kolme ns. massaräjäytysaluetta, joista Hukkakeron räjäytysalue on valtakunnallinen ja sijaitsee Kittilän Pokassa ja kaksi muuta Keuruun varikon ja Ähtärin varikon yhteydessä (Palolammen varastoalue).

Varikot toimivat tuotannon lisäksi myös merkittävinä varastopaikkoina ja logistiikkakeskuksina.

Lähteet
-------

* Viiskunta-lehti[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Palomäki, Risto: Räjähdekeskuksen toiminta käynnistynyt hyvin Ähtärissä *yle.fi*.  28.6.2013. Yle. Viitattu 12.5.2015.
2. ↑
**Trevor Barry** (s. 14. kesäkuuta 1983) on bahamalainen korkeushyppääjä.

Berliinin MM-kisoissa 2009 Barry jäi karsintaan. Hän ei päässyt loppukilpailuun myöskään Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010. New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 Barry voitti hopeaa tuloksella 229.

Daegun MM-kisoissa 2011 Barry sai pronssia ennätyksellään 232. Vuonna 2012 hän oli Istanbulin sisäratojen MM-kisoissa kahdeksas. Lontoon olympialaisissa hän jäi karsintaan. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän sijoittui kymmenenneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 yhdenneksitoista.

Sivulajissaan pituushypyssä Barryn ennätys on vuonna 2006 hypätty 778.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Trevor Barry Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  2010 Commonwealth Games: High Jump, Men Common Wealth Federation.  Arkistoitu 25.7.2002. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Jyrki Juhani Jolma** (s. 3. kesäkuuta 1940 Kajaani) on suomalainen eversti, joka toimi Jääkäriprikaatin komentajana.

Jolma syntyi rakennusmestari Erkki Jolman ja opettaja Vieno Korhosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on lehtori Toini Mattila.

Jolma tuli ylioppilaaksi Kajaanin lyseosta 1959 ja suoritti kadettikoulun 1962 ja sotakorkeakoulun 1973. Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonassa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1962–1967, Kadettikoulussa opetusupseerina ja komppanian varapäällikkönä 1967–1971 sekä Pääesikunnassa toimistoupseerina ja-esiupseerina 1973–1982 ja vielä toimistopäällikkönä 1983–1987, osastopäällikkönä 1987–1989 ja erityistehtävissä 1993. Karjalan prikaatissa Jolma oli pataljoonankomentaja ja esikuntapäällikkö 1982–1983, Jääkäriprikaatia hän komensi 1989–1993. Maanpuolustuskorkeakoulun linjanjohtajana Jolma toimi vuonna 1994, jolloin hän myös erosi vakinaisesta palveluksesta.

Jolma ylennettiin vänrikiksi 1960, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1974, everstiluutnantiksi 1981 ja everstiksi 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 204. Jolma, Jyrki Juhani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
Trevor Eve vuonna 2008 BAFTA-gaalassa.
**Trevor Eve** (s. 1. heinäkuuta 1951 Sutton Coldfield, Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi vuonna 1979 pääroolistaan rikossarjassa *Shoestring*. Hänet tunnetaan myös poliisipäällikkö Peter Boydin roolista BBC:n rikossarjassa *Murhan jäljet* (2000–2011).*lähde?*

Eve voitti parhaan miesnäyttelijän Olivier-palkinnon vuonna 1981 ja parhaan miessivuosan Olivier-palkinnon vuonna 1997. Hän on näytellyt muun muassa National Theatressa. Eve 2010 Eve näytteli elokuvassa *Aivan liian hotti*, jossa näytteli myös hänen tyttärensä Alice Eve. Myös elokuvassa Trevor Even hahmo on tyttärensä näyttelemän hahmon isä. Hän näytteli yhtä päärooleista *Minkä taakseen jättää* -rikossarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Trevor Eve Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Uusi Meikäläinen** oli Yhdysvalloissa ainakin vuosina 1903, 1905 ja 1909 tai mahdollisesti vuosien 1902–1909 ajan ilmestynyt amerikansuomalainen sosialistinen pilalehti.

Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin lakkautettua suomalaisen *Matti Meikäläinen* -pilalehden Urho A. Mäkelä (tai Mäkinen) perusti Yhdysvaltoihin *Uusi Meikäläinen* -nimisen pilalehden. Sen toimittajana ja piirtäjänä työskenteli John Hakola, joka käytti nimimerkkiä Tahvo Tohmolainen. *Uutta Meikäläistä* painettiin *Pohjan Tähti* -sanomalehden kirjapainossa Massachusettsin Fitchburgissa, mutta kesällä 1903 Mäkinen riitautui sen omistajan A. Heissonin kanssa, jolloin pilalehteä varten perustettiin Worcesteriin Amerikan Suomalainen Työväen Kirjapaino-Osakeyhtiö. Yhtiön johtokunta päätti ryhtyä julkaisemaan *Amerikan Suomalainen Työmies* -nimistä sanomalehteä, josta pian muotoutui Michiganin Hancockiin muuttanut *Työmies*.

*Uuden Meikäläisen* julkaisupaikkana mainitaan vuosina 1905 ja 1909 Massachusettsin Quincy ja sen julkaisijoina esiintyvät alun Uusi Meikäläinen Kustannusyhtiön lisäksi John Hakola & Co. vuonna 1905 ja Kolu & Meriläinen vuonna 1909. Lehden lakattua sen tilalle perustettiin *Amerikan Matti*, jota John Salminen julkaisi ainakin vuonna 1910. John Hakola jatkoi pilapiirrosten tekemistä 1910-luvulla *Työmiehen* julkaisemaan *Lapatossu*-lehteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hoerder, Dirk (ed.): *The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography. Volume 1: Migrants from Northern Europe*, s. 238. New York, Westport, London: Greenwood Press, 1987. ISBN 0-313-24638-6.
2. 1 2 3  Lagerstedt, Ilpo: *Amerikansuomalaisia sarjakuvataiteilijoita*, s. 53–55. Tampere: Tampere University Press, 2008. ISBN 978-951-44-7230-5. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  *Työmies kymmenvuotias 1903–1913*, s. 8. Hancock, Michigan: Työmies Kustannusyhtiö, 1913. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Adamiitti
**Adamiitti** on mineraali, joka kuuluu samaan mineraaliryhmään malakiitin, punertavan järvimalmin, sinkkisälvän ja hemimorfiitin kanssa. Se on usein osana seosta, jossa on myös oliveniitia. Väriltään tämä mineraali on keltaisen, vihreän tai ruskean sävyinen. Kemiallinen kaava on Zn2(AsO4)(OH). Kiteet voivat olla pitkänomaisia ja joskus kaksittain. Joskus sen massa on pallomainen.
Se on läpinäkyvä tai läpikuultava ja siinä on lasinkiilto. Viiru on väriltään valkoinen.

Esiintyminen
------------

Adamiittia esiintyy Atacaman aavikolla, Saksassa, Kreikassa, Meksikossa ja Namibiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  "Adamite", *Rocks and minerals*, s. 126. Lontoo: Dorling Kindersley, 1992. ISBN 0-86318-810-9. (englanniksi)
2. ↑  David C. Cook, Wendy L. Kirk: "Adamiitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 177. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adamiitti**.
* Webmineral: Adamite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Adamite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Adamite (englanniksi) (pdf)
**Pitchaus** (englannin sanasta *pitch*, ’syöttö’) on tuotteen, palvelun tai liikeidean pääkohtien lyhyttä ja tiivistä esittelemistä myyntipuheen tai presentaation muodossa. Esitys eli pitch kestää korkeintaan muutaman minuutin. Pitchausta voidaan kutsua myös **hissipuheeksi** silloin kun viitataan myyntipuheeseen, joka kestää vain hissimatkan ajan eli noin puoli minuuttia.

Pitchaaja voi olla myymässä bisnesideaansa rahoittajille, esittelemässä itseään työnhakutilanteessa, kauppaamassa tuotettaan jälleenmyyjille tai hankkimassa yhteistyökumppania. Pitchin tarkoitus on herättää kuulijoissa kiinnostus esiteltävää asiaa kohtaan ja vakuuttaa heidät asian vahvuuksista. Samalla pitchaus kertoo tekijänsä innosta, näkemyksestä ja osaamisesta. Onnistuessaan pitchaus johtaa jatkokeskusteluihin esittelijän ja kuulijan välillä.

Pitchauksessa esittelijä esittelee aluksi itsensä ja mahdollisen yrityksensä. Hän esittelee ideansa ja kertoo sen kohderyhmän. Hän kuvailee myös ideansa ainutlaatuisuutta ja sen taloudellisia hyödyntämistapoja.

Pitchaustilaisuuksia ja -kilpailuja järjestetään esimerkiksi startup-yritystapahtumissa kuten Slushissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pitchausohjeet Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEK.  Arkistoitu 29.5.2017. Viitattu 13.3.2018.
2. ↑  Pitchaus rekrytoinnin apuna *Oikotie*.  Arkistoitu 14.3.2018. Viitattu 13.3.2018.
3. ↑  Katri Kallionpää: "Hyvä pitchaus on kuin elokuvatraileri" – Slushin tuomari ja pitchaaja kertovat, miten syntyy häikäisevä myyntipuhe *Helsingin Sanomat*.  18.11.2016. Viitattu 13.3.2018.
4. 1 2 3 4  Osaatko pitchata hississä? *Talouselämä*.  10.3.2013. Viitattu 13.3.2018.
5. ↑  Hyvä pitch tulee kristallinkirkaana sydämestä - arvioi Slushin esitykset livestriimistä *Ylex*.  10.11.2015. Viitattu 13.3.2018.
**Platonov** (ven. Безотцовщина, *Bezottsovštšina*) on Anton Tšehovin esikoisnäytelmä, joka kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1923 postuumisti. Se on venäläisversio Don Juan -teemasta.

Tšehov kirjoitti *Platonovin* vuonna 1878, mutta sitä ei esitetty ja se painui unohduksiin. Se löytyi sattumalta Moskovasta 1920 ja julkaistiin kolme vuotta myöhemmin. Näytelmä tunnetaan myös nimillä *Isättömyys* ja *Näytelmä ilman nimeä*, sillä alkuperäisen nimen sisältänyt käsikirjoituksen kansilehti ei ole säilynyt.

Näytelmän päähenkilö on Mihail Platonov, illuusionsa menettänyt koulumestari, joka viettelee tahattomasti kaikki kohtaamansa naiset. Tapahtumat sijoittuvat hehkeän lesken omistamalle maatilalle, jonne laaja joukko ihmisiä kokoontuu. Ympäristössä, henkilöissä ja tematiikassa on jo viitteitä Tšehovin myöhempiin suuriin näytelmiin, vaikkakin *Platonov* on näitä komediallisempi ja runsastyylisempi.

Nikita Mihalkov ohjasi näytelmän pohjalta elokuvan *Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle* 1977. Suomessa näytelmä on saanut ensiesityksensä Kansallisteatterissa 2009 .

Lähteet
-------

1. 1 2  "Anton Tšehovin *Platonov* Kansallisteatterin Suurelle näyttämölle keskiviikkona". Lehdistötiedote. Suomen Kansallisteatteri, 14.12.2009[vanhentunut linkki]. Viitattu 15.2.2010.