recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karkkilan Urheilijat** (lyhyemmin **KaU**) on karkkilalainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1968. Seura on tunnettu varsinkin koripallon saralla, mutta myös paini ja petankki ovat mukana toiminnassa.

Historia
--------

Seuran historia ulottuu vuoteen 1950, jolloin paikkakunnan työväestön urheiluelämä oli jakaantunut kahtia poliittisten syiden takia. Jakaantumisen seurauksena oli perustettu Karkkilan Sisu ja Karkkilan Työväen Urheilijat eli KTU, molemmat aktiivisesti toimivia urheiluseuroja. Halua seurojen yhdistämiseen kuitenkin oli ja yhteiset urheilutapahtumat tasoittivat tietä. Paikkakunnalla toimiva Karkkilan Metallityöväen Ammattiosasto oli muun muassa jo 1964 vedonnut molempiin osapuoliin osapuolijaon lopettamiseksi ja voimavarojen yhdistämiseksi. 

Vuoden 1968 alussa Työväen Urheiluliiton Uudenmaan piirin puheenjohtaja, karkkilalainen Risto Lindfors, teki aloitteen molemmille osapuolille yhteisestä neuvottelutilaisuudesta. Kokoontuminen johti toimikunnan perustamiseen, jossa molemmat osapuolet olivat edustettuina. Asetettu toimikunta valmisteli asiaa kevään ajan ja toukokuussa järjestettiin kilpailu perustettavan urheiluseuran nimestä. Seuran perustava kokous pidettiin 13. kesäkuuta 1968 ja pidetyssä kokouksessa äänestettiin uuden seuran nimestä. Yli puolet annetuista äänistä kannatti nimeä Karkkilan Urheilijat ja näin uusi urheiluseura oli saanut nimensä. Lisäyksityiskohtana mainittakoon, ettei voittanut nimiehdotus ollut nimikilpailussa edes ehdolla eli valittua nimeä ei kukaan ollut kilpailun kautta edes ehdottanut.

Ensimmäinen hallitus:

* Risto Lindfors, puheenjohtaja
* Into Virta, sihteeri
* Armas Viitanen, rahastonhoitaja

Muut jäsenet:

* Olavi Kahila, Toivo Nord, Reino Kanta-Oksa, Untamo Hellman, Aarre Valonen, Mikko Elvas ja Jouni Tammelin

Jaostoiksi hyväksyttiin koripallo, jalkapallo, jääkiekko, hiihto, suunnistus, yleisurheilu,
voimistelu, voimailu, nais- ja kuntourheilu sekä lisäksi huvitoimikunta.
Myöhemmin mukaan tuli paini- sekä petankki-jaostot.

Koripallo
---------

Miesten edustusjoukkueen logo
Koripallossa Karkkilan Urheilijoiden miesten edustusjoukkue, KaU Koris, pelaa tällä hetkellä I-divisioonassa ja naisten joukkue eteläisessä II-divisioonassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Karkkilan Urheilijoiden kotisivu
* KaU:n miesten edustuskoripallojoukkueen kotisivu

Koripallon I-divisioonan joukkueet kaudella 2022–2023
**Divisioona A**  

Bisons Loimaa | HBA-Märsky | Helsingin NMKY | JBA | Kipinä Basket Kouvot Akatemia | Kristika Turku | Oulun NMKY | Pyrintö Akatemia A Raiders Basket | Torpan Pojat | Äänekosken Huima

**Divisioona B**  

BC Nokia Akatemia | Espoo Basket Team | Hyvinkään Ponteva | Jyväskylän Weikot | KaU | Kataja Basket Talents | Lappeenrannan NMKY | Munkkiniemen Kisapojat | Pantterit | PeU-Basket | PuHu Juniorit | Pyrintö Akatemia B | Raholan Pyrkivä | Team Pajulahti | Ura Basket
**Wolfmother** on australialainen rockyhtye Sydneystä. Sen jäseniä ovat Andrew Stockdale (laulu ja kitara), Ian Peres (basso ja koskettimet), Aidan Nemeth (kitara) ja Will Rockwell-Scott (rummut). Yhtyeen soittama musiikki on saanut vaikutteita muun muassa Blue Cheeriltä, Jimi Hendrixiltä, Black Sabbathilta ja Led Zeppeliniltä. Singlejä yhtye on julkaissut kahdeksan, EP:tä kaksi ja kaksi albumia, joista debyytti nousi Australiassa myyntilistojen kolmoseksi vuonna 2005. Tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Woman", "White Unicorn", "Dimension" ja "Joker & the Thief".

Vuonna 2008 Chris Ross (basso ja koskettimet) ja Myles Heskett (rummut) erosivat yhtyeestä jättäen Stockdalen ainoaksi jäseneksi. Lyhyen hiljaiselon jälkeen Stockdale kokosi ympärilleen uuden kokoonpanon, johon kuuluivat muusikot Ian Peres, Aidan Nemeth ja Dave Atkins ja Stockdale itse. Samalla yhtyeen jäsenten lukumäärä kasvoi yhdellä. Vuonna 2009 yhtye äänitti uuden albumin nimeltä *Cosmic Egg*.

Will Rockwell-Scott korvasi Atkinsin Wolfmotherin rumpalina huhtikuussa 2010.

Vuonna 2011 yhtye ilmoitti ryhtyvänsä tekemään kolmatta albumia.

* Andrew Stockdale Andrew Stockdale
* Ian PeresIan Peres
* Alex Carapetis (Tour Drummer)Alex Carapetis (Tour Drummer)
* Ian PeresIan Peres

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Wolfmother* (2005) #3 Australia (4x platinaa), #25 UK, #22 US
* *Cosmic Egg* (2009)
* *New Crown* (2014)
* *Victorious* (2016)
* *Rock'n'Roll Baby* (2019)
* *Rock Out* (2021)

### EP:t

* *Wolfmother EP* (2004)
* *Dimension* ([2006)
* *Please Experience Wolfmother Live* (2007)
* *iTunes Live from Sydney* (2010)

### Singlet

* *Mind's Eye / Woman* (2005)
* *White Unicorn* (2006)
* *Dimension* (2006)
* *Woman* (2006)
* *Love Train* (2006)
* *Joker & the Thief* (2006)
* *Back Round* (2009)
* *New Moon Rising* (2009)
* *White Feather* (2009)
* *Far Away* (2010)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wolfmother** Wikimedia Commonsissa
Rutolan ylivientilaitoksen raunioita Myllylammen rannalla.
**Rutolan tukinsiirtolaitos** toimi 1892–1963 Lappeenrannan Rutolassa. Siirtolaitoksen avulla siirrettiin puuta Saimaan vesistöstä Kymijoen vesistöön. Uittoon käytettiin 110 kilometriä pitkää Valkealan Väliväylää joka johti Rutolasta Kuusankosken Marttilaan. Tukinsiirtolaitos ja sen yhteydessä toiminut saha kuuluivat W. Gutzeit & Co-yhtiölle (myöh. Enso-Gutzeit), joka osti Rutolan tilan 1892. Kaikkiaan Rutolan kautta kuljetettiin vuoteen 1963 mennessä lähes 100 miljoonaa tukkia ja uitto työllisti enimmillään jopa 1000 ihmistä vuodessa.

Tukit uitettiin Saimaan Rovonlahden rannasta Myllylampeen, josta ne nostettiin höyrykoneen käyttämän ylivientilaitteiston avulla Kärenlampeen. Täältä tukit laskettiin noin 800 metriä pitkää uittoränniä pitkin Jänköjärveen, josta alkoi niiden lauttaus Valkealan Väliväylän kautta kohti Kymijokea. Saimaan ja Myllylammen välille oli rakennettu 1890 Telataipaleen kaivanto, jonka ansiosta Myllylammen vedenpinta saatiin Saimaan pinnan tasolle. Tätä kaivantoa levennettiin vielä 1900-luvun alussa, jolloin laivoilla pääsi jo Myllylammelle.

Koska osa Saimaalta tuoduista tukeista ei olisi enää kestänyt uittoa Kymijoen suulle saakka, rakennettiin 1897 siirtolaitoksen viereen pieni yksiraaminen sahalaitos, joka käytti niitä raaka-aineenaan. Vuosina 1899-1900 tämän sahan tilalle rakennettiin uusi isompi saha Lapatonniemen itärannalle. Lapatonniemen saha rakennettiin uudestaan neliraamiseksi keskisuureksi sahaksi sen jälkeen, kun se tuhoutui tulipalossa 1911. Sahalla oli työssä 100-150 työntekijää. Saha-alueen eteläpuolella sijaitsivat sahan konttori, työntekijäin asunnot, koulu ja kauppa.

Rutolan saha suljettiin vanhentuneena jo 1932 ja puutavaran uitto Rutolan siirtolaitoksen kautta päättyi 1963. Sahan rakennuksia alettiin purkaa 1950-luvulla ja sahan entinen konttorirakennus tuhoutui tulipalossa 1980-luvulla. Rutolan sahasta on säilynyt yksi asuinkasarmi, 1900-luvun alusta peräisin oleva ns. kasöörien talo ja purettujen rakennusten perustuksia.

Lähteet
-------

* Lusto Suomen Metsämuseo: Virta vei ja torvi raikui-näyttelyn (14.9.2006 - 7.1.2007) tiedote (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lappeenranta maisema- ja kulttuuriselvitys - osa 5A: rakennetun ympäristön nykytila, sivu 9 (pdf-dokumentti)[vanhentunut linkki]
**Marcellinus** (n. 300–500-luku?) oli antiikin roomalainen kirjailija, joka kirjoitti historioitsija Thukydideen elämäkerran *Thukydideen elämä*. Hänestä itsestään ei tiedetä muutoin mitään.

Marcellinuksen teoksen *Thukydideen elämä* (*Vita Thucydidis*) alku käsikirjoituksessa noin vuodelta 1100. *Codex Palatinus Graecus* 252, folio 1r.
Marcellinuksen ja hänen teoksensa ajoitusta ei tunneta kovin hyvin. Teoksessa olevien kirjallisten viittausten perusteella sitä ei ole kirjoitettu ainakaan ennen 100-lukua. Käytetyn terminologian perusteella ainakin tekstin nykyinen muoto on vasta 500-luvulta. "Marcellinus" oli hyvin yleinen nimi myöhäisantiikin aikana, ja siitä voi päätellä vain vähän. Erään ehdotuksen mukaan kyseinen Marcellinus olisi sama kuin se Marcellinus, joka kokosi skolioita 100-luvulla eläneen Hermogenes Tarsoslaisen retoriikan alan teoksesta *Oikeudellisista kysymyksistä* (*Peri tōn staseōn*). Tällöin hän olisi elänyt 300- tai 400-luvulla.

*Thukydideen elämä* on mukana joissakin Thukydideen *Peloponnesolaissodan* antiikin aikaisissa kommentaareissa, ja se on myös painettu joihinkin teoksen laitoksiin. Elämäkerran otsikon mukaan se oli koottu Thukydideen teoksen skolioista. Tämän vuoksi se on sekalainen kokoelma aineistoa ja sisältää myös ristiriitaisuuksia. Teos vaikuttaa olleen tarkoitettu johdannoksi *Peloponnesolaissotaan* käytettäväksi retoriikkakouluissa. Koska kirjoittaja eli niin pitkään Thukydideen itsensä jälkeen, hänen elämäkertaansa tulee lukea kriittisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Burns, Timothy: Marcellinus' *Life of Thucydides* translated, with an introductory essay.  *Interpretation. A Journal of Political Philosophy*, Fall 2010, 38. vsk, nro 1, s. 3–26. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Marcellinus (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
Himars-raketinheitinjärjestelmä
**M142 Himars** (**Hi**gh **M**obility **A**rtillery **R**ocket **S**ystems) on kuorma-autoalustainen raketinheitinjärjestelmä, jonka yhdysvaltalainen Lockheed Martin kehitti 1990-luvun lopussa Yhdysvaltain armeijalle. Järjestelmä tuli käyttöön 2005 ja on nykyään käytössä ympäri maailmaa.

Järjestelmässä on pyöräalustaisen kuorma-auton lavalle asennettu laukaisin. Laukaisimen rakettikasetit ovat yhteensopivia Suomessakin käytössä olevan M270 MLRS -raketinheitinten kanssa. Kasettiin mahtuu enintään kuusi M31 GMLRS -rakettia, tai sillä voidaan ampua ATACMS -tykistöohjus, jonka kantama on yli 300 kilometriä. 
Ajoneuvo voidaan kuljettaa C-130 Hercules -kuljetuskoneella.

Käyttäjät
---------

* Jordania
* Romania
* Singapore
* Ukraina
* Yhdistyneet arabiemiirikunnat
* Yhdysvallat

### Tulevaisuudessa

* Australia
* Liettua
* Puola
* Taiwan
* Viro

Katso myös
----------

* GLSDB

Lähteet
-------

1. ↑  M142 HIMARS | Info, MLRS, ATACMS, Budget/Costs, Specs *web.archive.org*.  23.4.2015.  Arkistoitu 23.4.2015. Viitattu 23.8.2022.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Advanced Rocket Launcher System Heads to Ukraine *defense.gov*.  1.6.2022.
**Tor Aspengren** (1. helmikuuta 1917 Oslo – 23. kesäkuuta 2004 Oslo) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1969–1977. Hän työskenteli nuoruudessaan oslolaisessa naulatehtaassa ja eteni Norjan rauta- ja metallityöläisten liiton puheenjohtajaksi vuonna 1958. Aspengren oli mukana myös Norjan työväenpuolueen keskushallituksessa ja Norsk Arbeiderpressen hallituksen puheenjohtaja vuosina 1965–1981. Hän johti niin ikään komiteaa, jonka esityksestä työntekijät saivat lakisääteisen edustuksen osakeyhtiöiden hallintoelimissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jakhelln, Henning: Tor Aspengren *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 15.9.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tor Aspengren** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee muistoristiä. Sininen Risti on hyväntekeväisyysjärjestö.*
**Sininen Risti** on Vapaussodan Perinneliiton myöntämä muistoristi. Sinistä Ristiä jaetaan kahdessa luokassa: Sininen Risti miekan kera ja Sininen Risti havunoksatunnuksin.

Vapaussoturien Huoltosäätiö hyväksyi 9. tammikuuta 1967 taiteilija, lehtori Armas Lähteenkorvan suunnitelman muistoristiksi ja päätti sen nimeksi Sininen Risti. Muistoristiä päätettiin aluksi myöntää aktivisteille, jääkäreille, vapaussotaan osallistuneille, heimosotureille, suojeluskuntalaisille, lotille ja ennen vuotta 1945 sotilaskotityössä mukana olleille. Muistoesineenä, ilman kanto-oikeutta merkin ovat voineet lunastaa em. henkilöiden omaiset. Nykyään Sininen Risti havunoksatunnuksin voidaan myöntää Vapaussodan Perinneliiton tai muun liiton tarkoituksia ja maanpuolustusta palvelevaan toimintaan osallistuneelle henkilölle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sipi, Kalervo: Tervehdyspuhe  23.5.2010. Vapaussodan Perinneliitto.  Arkistoitu 8.1.2017. Viitattu 8.1.2017.
**Kalastajakuningas** on mytologian hahmo, joka liittyy legendaan Kuningas Arthurista ja Graalin maljasta. Hänen taustansa vaihtelee myytin eri versioissa, mutta yleensä hän on Graalin maljan vartija ja jollain tavalla vahingoittunut, yleensä hedelmätön. Joissakin versioissa hän ei vammansa takia voi ratsastaa, ja siksi hän ottaa kalastuksen harrastuksekseen. Kuninkaan kalastellessa valtakunta ajautuu huonolle tolalle. Paikalle tulee nuori sankari (joko Percival tai Galahad). Jotta kuningas paranisi ja valtakunta pelastuisi, olisi nuoren sankarin kysyttävä "oikea kysymys". Sankari kuitenkin epäonnistuu.

Elokuvassa *Fisher King* toisella päähenkilöistä on pakkomielle Kalastajakuninkaan myytistä. Legenda on keskiössä myös David Lodgen kirjoittamassa romaanissa *Maailma on pieni* ja siitä tehdyssä televisiosarjassa.

Katso myös
----------

* Amfortas
* Pelles

Lähteet
-------

1. ↑  Who was the Fisher King ? (Arkistoitu – Internet Archive) Arthurian FAQ (englanniksi)
2. ↑  Other characters in the Arthurian Legend (englanniksi)
3. ↑  TVtropes (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Fisher King (Arkistoitu – Internet Archive) University of Idaho 1998 (englanniksi)
Stockvikin tehdasaluetta vuonna 2010.
**Stockvik** on noin 2 500 asukkaan taajama Sundsvallin kunnassa Ruotsin Medelpadin maakunnassa, Västernorrlandin läänissä. Se sijaitsee Pohjanlahden rannalla ja Eurooppatie E4:n varrella, muutama kilometri Sundsvallin keskustasta etelään. Stockvikin keskus on nykyisin Bredsand noin kilometrin pohjoisempana. Se rakennettiin 1950-luvulla turvallisen matkan päähän Stockvikin kemiantehtaasta.

Stockvikin kehitys teollisuuspaikkakunnaksi alkoi Fredrik Sundbergin vuonna 1873 perustamasta sahasta. Sen tilalle rakensi Stockholms Superfosfat -lannoiteyhtiö kemiantehtaan nimeltä Stockviksverken, joka käynnistyi vuonna 1939 ja alkoi valmistaa kalsiumsyanamidia, karbideja ja PVC-muoveja. 1980-luvulla tehtaan osti Nobel Industrier -yhtiö, jonka tuotanto-ohjelmaan ovat siellä kuuluneet lastulevyliimat, lääketeollisuuden lisäaineet ja valkaisuaineena käytettävä natriumkloraatti..

2000-vuosikymmenellä Stockvikin tehdas kuului AkzoNobelin omistamalle Eka Chemicalsille ja työllisti noin 500 ihmistä. Sittemmin AkzoNobel on myynyt erikoiskemikaalinsa yhdysvaltalaiselle pääomasijoitusyhtiölle Carlyle Groupille, ja Stockvikin tehtaan toiminta jatkuu nimellä Nouryon Pulp and Performance Chemicals AB.

Lähteet
-------

1. 1 2  Söderholm, Inger: Bredsand och Stockvik *Internet Archive*.  2010.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 12.8.2023.
2. ↑  Stockviksverken, kemisk fabrik för kalkkväve, karbid, PVC med mera. Ingenjör Arne Strandberg förevisar kalkkväveprocessen. (valokuva) *Sundsvalls museum*.  1949. Viitattu 12.8.2023.
3. ↑  Kemira osti itsensä Pohjoismaiden ykköseksi puunsuoja-aineissa.  *Helsingin Sanomat*, 13.02.1987, s. 32. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Eka Chemicals investerar i Stockvik *st.nu*.  3.4.2007. Viitattu 12.8.2023.
5. ↑  History *nouryon.com*. Viitattu 12.8.2023.
**Manresa** on kaupunki keskisessä Kataloniassa, Espanjassa. Sen asukasluku on noin 75 000 (2016). Manresa on Bagesin piirikunnan (*comarca*) pääkaupunki. Se sijaitsee 65 kilometriä Barcelonasta luoteeseen.

Manresan tärkeimpiä elinkeinoja ovat tekstiili-, kone- ja kemianteollisuus. Kaupunki on yksi Katalonian sisämaan nopeimmin kasvavia taajamia. Se sijaitsee liikenteellisesti otollisessa risteyskohdassa.

Manresassa on keskiaikaista, goottilaista ja barokkiarkkitehtuuria sekä joitakin modernismia edustavia rakennuksia.

  

* La Seu (katedraali)La Seu (katedraali)
* Museu Comarcal de ManresaMuseu Comarcal de Manresa
* Plaça MajorPlaça Major
* Pont Vell -silta, taustalla La cova de Sant Ignasi de Loiola.Pont Vell -silta, taustalla La cova de Sant Ignasi de Loiola.
* Casino de ManresaCasino de Manresa
* Casa TorrentsCasa Torrents
* Casa LluviaCasa Lluvia
* Museu de la Tècnica de ManresaMuseu de la Tècnica de Manresa

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manresa** Wikimedia Commonsissa
Kauppaneuvos Johan Fredrik Grönfeldt (1826-1884). 
**Johan Fredrik (John) Grönfeldt** (31. elokuuta 1826 Pori – 6. tammikuuta 1884 Pori) oli suomalainen Porissa vaikuttanut kauppias, sahanomistaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos (1875).

Grönfeldtin vanhemmat olivat porilainen kauppaneuvos Johan Grönfeldt (k. 1848) ja Fredrika Sofia Sourander. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1843. Grönfeldt aloitti lääketieteen opinnot mutta hän joutui lopettamaan opinnot ja palaamaan kotiinsa isänsä kuoltua 1848 ottaakseen hoitoonsa tämän liiketoimet. Grönfeeldt sai porvarinoikeudet vuonna 1850.

Grönfeldt omisti Sääkskosken vesisahan ja hänen laivansa liikennöivät sekä Itämerellä että sen ulkopuolella. Hän oli Porin merkittävimpiä puutavaran viejiä ja hän oli 1860-luvun puolivälissä Porin suurituloisin kauppias. Vuonna 1862 Grönfeldt oli mukana perustamassa Poriin Isosannan höyrysahaa ja 1880-luvun alussa hän oli puuhaamassa Turun ja Porin välistä yksityisrautatietä, jälkimmäinen hanke ei kuitenkaan toteutunut. 1870-luvun alussa hän hankki omistukseensa yhdessä kahden muun osakkaan kanssa 1850-luvulla perustetun Baijerilaisen olutpanimon. 

Grönfeldt oli Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1876 ja puheenjohtajana 1877–1882. Vuonna 1865 hän oli mukana hankkeessa rakentaa Poriin teatteritalo. Grönfeldt oli äitinsä Fredrikan kanssa perustamassa Poriin myös kaupungin iäkkäille ja turvattomille vallasnaisille tarkoitettua eläkelaitosta. Vuonna 1855 hän rakennutti Porin Etelärantaan Grönfeldtin talona tunnetun kaksikerroksisen uusrenessanssitalon asuintalokseen. Grönfeldtistä tuli Alankomaiden varakonsuli Porissa 1866.

John Grönfeldt oli naimisissa vuodesta 1852 Maria Elisabet Björkmanin (k. 1919) kanssa. Heidän poikiaan olivat porilainen kauppias John Wilhelm Grönfeldt (1853–1884) ja Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos Gustaf Werner Grönfeldt (1862–1939).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fredrik Grönfeldt. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.7.2020.
2. 1 2 3 4  BiografiaSampo : John Grönfeldt
3. 1 2 3  Satakunnan museo : Merkittäviä porilaisia : Johan Fredrik Grönfeldt (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 99. | 0 | 0 | 1 | 1 |

**Amerikan Samoa** on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Lisa Misipeka sijoittui naisten moukarinheitossa pronssille Sevillassa 1999. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita maalla ei ole. Edmontonin MM-kisoissa 2001 herätti huomiota 135-kiloinen Trevor Misipeka, joka sijoittui 100 metrin juoksun alkuerässään viimeiseksi ajalla 14,28 sekuntia; hän hävisi eränsä toiseksi viimeiselle yli kolme sekuntia. Hänen oli alun perin tarkoitus osallistua Edmontonissa kuulantyöntöön, mutta hän ei ollut tehnyt osallistumiseen vaadittavaa tulosta.

Lähteet
-------

* Butler, Mark (toim.): IAAF World Championships – London 2017 – Statistics Handbook (s. 51, 93, 325, 506) IAAF. Viitattu 9.9.2017. (englanniksi)
* Amerikan Samoa Dohan MM-kilpailuissa 2019 IAAF. Viitattu 9.10.2019. (englanniksi)
* Amerikan Samoa Eugenen MM-kilpailuissa 2022 World Athletics. Viitattu 27.7.2022. (englanniksi)
* Amerikan Samoa Budapestin MM-kilpailuissa 2023 *www.worldathletics.org*. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
**Clarington** on 77 820 asukkaan (2006) kaupunkimainen kunta Ontarion provinssin eteläosassa, Kanadassa. Kunta kuuluu Oshawan ja Toronton metropolialueisiin. Alueen tärkeimpiä työllistäjiä ovat Darlingtonin ydinvoimalaitos, Oshawassa sijaitseva General Motors Canadan autotehdas sekä muut alueen keskisuuret teollisuuslaitokset.

Historia
--------

Alueen ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset perustivat vuonna 1832 Oronon kylän, ja he nimesivät sen Yhdysvaltojen Mainessa sijainneen samannimisen kaupungin mukaan. Vuonna 1974 läheiset asuinalueet Bowmanville, Clarke, Courtice, Darlington, Newcastle, Orono ja näiden välissä sijainneet pienemmät asuinalueet yhdistettiin uudeksi Claringtonin kunnaksi, jonka nimi muodostettiin yhdistämällä *Clarke* ja *Darlington*.

Mosport International Raceway
-----------------------------

Kunnan alueella olevassa *Bowmanvillessä* sijaitsee Mosport International Raceway -moottorirata, jossa on 1960–1970-luvuilla kilpailtu Formula 1 -sarjassa. Nykyisin Mosport on rata-autojen käytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada. Viitattu 28.12.2009. (englanniksi) (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Orono Community Improvement Plan Document (PDF) (luku 2)  14. heinäkuuta 2005. Claringtonin kunta. Viitattu 28.12.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Clarington ca.epodunk.com.  Arkistoitu 14.5.2012. Viitattu 28.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Clarington** Wikimedia Commonsissa
**Arthur (Artturi) Vilhelm Alarik Allén** (7. marraskuuta 1860 Laihia – 10. maaliskuuta 1938 Hamina) oli suomalainen Haminassa asunut postinhoitaja, asessori ja keräilijä.

Arthur Allénin vanhemmat olivat Vaasan ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan sotatuomari Karl Wilhelm Ferdinand Allén (1824–1869) ja Emma Charlotta Rosalie Tandefelt (1835–1919). Hänen veljensä oli Uudenmaan läänin lääninkamreeri Alfons Lennart Emerik Allén (1864–1927).

Laihialla syntynyt Allén kävi Heinolan ylemmän alkeiskoulun ja meni sitten postilaitoksen palvelukseen toimien matkaekspeditöörinä. Allén oli sittemmin postinhoitajana Kristiinankaupungissa, Maarianhaminassa ja Hämeenlinnassa sekä 1893-1895 v.t. postinhoitajana Haminassa. Hänestä tuli Haminan posti- ja lennätinkonttorin hoitaja vuonna 1920 ja hän hoiti tätä tointa vuoteen 1926 jolloin hän jäi eläkkeelle. Viimeiset vuotensa Allén asui Haminassa.

Allén harrasti vuodesta 1905 alkaen vainajien nekrologien ja kuolinilmoitusten keräämistä suomalaisista ja ruotsalaisista sanomalehdistä. Hänen kokoelmaansa kertyi pariinkymmeneen leikekirjaan noin 20 000 nekrologia ja kuolinilmoitusta. Allén keräsi kokoelmaansa kaikki käsiinsä saamansa kuolinilmoitukset ja muistokirjoitukset vainajan arvoon tai säätyyn katsomatta. Hänellä oli myös useita kirjeenvaihtajia, jotka lähettivät hänelle lehdistä keräämiään nekrologeja ja kuolinilmoituksia. Keräilyn Allén kertoi aloittaneensa hetken mielijohteesta. Allén harrasti aikaisemmin myös postimerkkien keräilyä. 

Allén oli naimisissa Aino Enckellin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 13.03.1938, nro 70, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Kuolinilmoitus, Haminan Lehti, 12.03.1938, nro 29, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Asessori Arthur Allén, Haminan Lehti, 12.03.1938, nro 29, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Geni.com : Arthur Wilhelm Alarik Allén
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Vilhelm Ferdinand Allén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 28.7.2022.
6. ↑  Ekspeditööri : Virkaura postissa 1900-luvun alussa, Kysy museolta-verkosto, Postimuseo 28.9.2018
7. ↑  "Surulla ilmoitamme", Seura, 17.11.1937, nro 46, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Våganin kalliopiirrokset** sijaitsevat Bodøssa Nordlandissa Norjassa. Kalliopiirroksista on selvästi näkyvissä enää yksi hirveä esittävä kuvio. Se ajoitetaan vuoteen 7500 eaa. eli Norjan jääkauden jälkeisen kivikauden alkupuolelle.

Tutkimus
--------

Piirrokset löysi koululainen Inger Anne Berthelsen Skeietistä.

Ajoitus
-------

Norjassa on nykyään suuri yksimielisyys siitä, että useimmat kalliopiirrokset tehtiin veden äärelle. Silloin olisi Våganin piirrokset tehty merenrantaan veden ollessa 52 metriä korkeammalla kuin nykyään. Meri on jääkauden jälkeisen maankohoamisen vuoksi laskenut saman verran. Kun maankohoamisen historia tunnetaan, voidaan esittää piirroksille ajoitus 8400 BP eli 7520−7480 eaa.. Ajoitusta tukee myös piirtotapa, jossa kallion pintaa hiotaan rikki. Se edelsi myöhempää tapaa, jossa pinta hakattiin rikki.

Piirrosalue
-----------

### Piirroskentän sijainti

Piirrokset sijaitsevat silokalliolla, joka laskee länteen 25−30 asteen kulmassa. Piirroskenttä on luode-kaakko-suuntainen ja kooltaan 7,5x3 metriä. Vuorien rinteet laskevat alas etelään, jossa kulkee valtatie 80 Skjerstadvuonon rantaa pitkin. Kalliopiirros sijaitsee noin 200 metriä tieltä 52 metrin korkeudessa.

### Kalliopiirrokset

Piirroskentässä on ollut vähintään kolme kuviota, jotka on piirretty kallion pintaan hiomalla sen pinta rikki. Huomattavin kuvio on hirvi, joka katsoo oikealle kaakkoon. Hirven ääriviivat ovat selvästi näkyvissä ja lajin tunnusmerkki pehmeänä roikkuva turpa on piirretty huolellisesti näkyviin. Sen mitat ovat 3,15×1,95 metriä. Hirvi on sarveton, mutta sen korvat on piirretty selvästi näkyviin. Muista kuvioista erottuu vain katkelmia eikä niitä ole enää voitu dokumentoida yksikäsitteisesti.

Piirroskenttään on ilmestynyt moderneja piirroksia, jotka ovat turistien tai paikallisten sinne piirtämiä.

Lähteet
-------

* Gjerde, Jan Magne: *Rock Art and Landscapes: Studies of Stone Age rock art from Northern Fennoscandia*. tohtorin väitös. Tromsö, Norway: University of Tromsö, 2010. Gjerde, J.M.: Studies of Stone Age rock art from Northern Fennoscandia (pdf) (viitattu 16.5.2015). (englanniksi)
* Hesjedal, Anders: Helleristninger som tegn og tekst - En analyse av veideristningene i Nordland og Troms (tutkielma,(norjaksi)), 1994

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kulturminnesøk: Vågan (norjaksi)
2. 1 2  Gjerde, Jan Magne: Rock Art and Landscapes, 2010, s.386 (englanniksi)
3. ↑  Hesjedal, Anders: Veideristninger i Nord-Norge, datering og tolkningsproblematikk.  *Viking*, 1992, LV. vsk, nro LV, s. 27−54. Oslo, Norja:  Norsk Arkeologisk Selskap. ISSN 0332-608X. Verkkoversio (pdf). Viitattu 1.6.2015.  (norjaksi)
4. ↑  Hesjedal, Anders: Helleristninger som tegn og tekst, 1994, s.107-128 (norjaksi)
5. ↑  Gjerde, Jan Magne: Rock Art and Landscapes, 2010, s.187 (englanniksi)
6. 1 2  Hesjedal, Anders: Helleristninger som tegn og tekst, 1994, s.66-77 (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hauge, Arild: HELLERISTNINGSGUIDE - BILDER I BERG I NORDEN
**Torsten Henrik Malinen** (synt. **Malin**, 14. marraskuuta 1877 Pirkkala – 12. helmikuuta 1951 Jämsä) oli suomalainen juristi, joka toimi oikeusministerinä vuosina 1927–1928.

Malisen vanhemmat olivat Pirkkalan kirkkoherra, rovasti Henrik Malin (1824–1898) ja Sofia Eleonora von Platen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Tampereen lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1902. Malinen sai varatuomarin arvon 1905.

Malinen oli aluksi Tampereella rahatoimikamarin notaarina, vuodesta 1908 raastuvanoikeuden rikosasiain notaarina ja vuodesta 1914 maistraatin oikeusneuvosmiehenä. Hän oli 1915–1919 Porin pormestarina ja sen jälkeen Turun hovioikeudessa kanslistina, notaarina, viskaalina ja viimeksi asessorina 1927–1932. Hän oli kihlakunnantuomarina Jämsässä 1932–1943 ja Ilmajoella 1943–1947 ja lainvalmistelukunnan jäsenenä 1924–1933. Malinen toimi eri aikoina Huopalahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana, Haagan kauppalanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana sekä Haagan kauppalanjohtajana. Hän oli Kaupunkiliiton hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Malinen julkaisi kirjoituksia kunnallisista kysymyksistä ja hän toimi muun muassa selvitysmiehenä Tampereen läntisten esikaupunkien liitoskysymyksessä. Malinen toimi myös Jämsän kauppalanjohtajana. 
. Oikeusministerinä hän oli Sunilan I hallituksessa 1927–1928. Malinen toimi hallituksessa ammattiministerinä. Hän sai laamannin arvonimen vuonna 1939.

Torsten Malinen oli naimisissa vuodesta 1910 Hilma Dagmar Kentän (entinen Avenius) kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Tampereen kaupungin kunnallinen asetuskokoelma: sisältää 1917 vuoden syyskuuhun annetut kunnalliset asetukset*; toim. Torsten Malinen. Tampereen kaupunki, Tampere 1917
* *Katukysymys kaupungeissa ja kauppaloissa* teoksessa *Lainsäädäntö kaupunkien asemakaava- ja rakennusoloista*. Tampere 1923

Lähteet
-------

* Valtionneuvoston ministerikortisto (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Saarinen, Juhani: *Porin historia 3. 1809–1939*, s. 592. Pori: Porin kaupunki, 1972. Teoksen verkkoversio (PDF).
2. 1 2 3  Asessori Torsten Malinen 60-vuotias, Aamulehti, 14.11.1937, nro 308, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Torsten Malinen
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Malin. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 11.8.2018.
5. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 116. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Väinö Hakkila** | **Suomen oikeusministeri**1927−1928 | Seuraaja:**Anton Kotonen** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Porin vaakuna | Edeltäjä:**Harald Wilhelm von Hellens** | **Porin pormestari**1915–1919 | Seuraaja:**Wilho Rewell** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Longueuil** on Saint Lawrencen joen etelärannalla Lounais-Québecissa Kanadassa sijaitseva kaupunki, jonka väkiluku on 239 700 (2016). Se kuuluu Montrealin esikaupunkialueeseen, ja merkittävä osa sen asukkaista käy töissä Montrealissa. Seudulle vuonna 1657 muuttanut kauppias Charles le Moune nimesi alueen äitinsä ranskalaisen kotikylän mukaan.

Longueuiliin liitettiin 1. tammikuuta 2002 Bouchervillen, Brossardin, Greenfield Parkin, LeMoynen, Saint-Bruno-de-Montarvillen, Saint-Hubertin ja Saint-Lambertin kaupungit, joista tuli sen borough’ja. Vuonna 2004 Boucherville, Saint-Lambert, Saint-Bruno-de-Montarville ja Brossard päättivät kuitenkin erota Longueuilista ja niistä tuli jälleen itsenäisiä kaupunkeja 2006. Nykyisin Longueuiliin kuuluu siis kolme borough’ta, joita ovat Greenfield Park, Saint-Hubert ja Vieux-Longueuil. Vieux-Longueuil muodostuu entisistä Longueuilin ja LeMoynen kaupungeista.

Saint-Hubertissa sijaitsee Kanadan avaruusviraston päämaja ja Longueuilin lentokenttä. Kaupungin huomattavimpia työllistäjiä on kanadalainen Bombardier-yhtiö, joka valmistaa raidekulkuneuvoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Census Profile, 2016 Census: Longueuil, Ville/ Quebec and Quebec  2017. Statistics Canada, statcan.gc.ca. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Arkistoitu kopioLongueuil thecanadianencyclopedia.com.  Arkistoitu 22.8.2017. Viitattu 4.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Longueuil** Wikimedia Commonsissa
**Per Ståhlfot (vanhempi)** (21. tammikuuta 1690 Turku – 17. joulukuuta 1769 Pori) oli suomalainen Porin pormestari ja valtiopäivämies.

Per Ståhlfotin vanhemmat olivat turkulainen kannunvalaja Erland Bengtsson Ståhlfot (k. 1697) ja Katarina Eriksdotter Snick. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1709 tai 1710.

Ståhlfot meni lääninkanslian palvelukseen 1711 ja hän oli Turun hovioikeuden auskultanttina. Hän toimi Porin läänin jalkaväkirykmentin sotatuomarina 1717–1719 ja oli Porin pormestarina 1721–1749 sekä samalla Porin vt. postimestarina 1721–1725. Ståhlfot oli valtiopäivämiehenä 1723.

Per Ståhlfot vanhempi oli naimisissa vuodesta 1722 Magdalena Forteliuksen (k. 1782) kanssa. Heidän poikiaan olivat Porvoon kaupunginnotaari Erland Ståhlfot (1726–1750) ja Porin postimestari, raatimies Per Ståhlfot nuorempi (1733–1805). Per Ståhlfot vanhemman veli oli stipendinotaari ja pietisti Petter Schaeferin kannattaja Erland Ståhlfot (k. 1712).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Per Ståhlfot. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 3.9.2020.
**Granville** on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee Cotentin niemimaalla Englannin kanaalin rannikolla.

Talous
------

Granvillen satama on merkittävä purjehdussatama ja matkailu kunnan tärkeimpiä elinkeinoja. Matkailijoita houkuttelemaan on kaupunkiin rakennettu kasino. Myös Granvillen kalasatama on merkittävä. Alueen vesiltä pyydetään kampasimpukoita, simpukoita, meribrasseja, makrilleja, merianturoita, piikkikampeloita, mustekaloja, hummeria ja katkarapuja. Näiden lisäksi paikalliset kalastusalukset pyytävät turskaa Newfoundlandista.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungin historiallisia nähtävyyksiä on kirkko *Notre-Dame du Cap Lihou*, joka sai nykyisen asunsa 1700-luvulla. Kaupungissa on Christian Dior-museo, joka on perustettu hänen lapsuuden aikaiseen asuntoon

  

* Notre-Dame du Cap LihouNotre-Dame du Cap Lihou
* Christian Dior-museoChristian Dior-museo

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Granville** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2016
*Tämä artikkeli käsittelee 1800-luvun loppupuolen rehtoria. Hänen pojanpojastaan 1920- ja 1930-luvun poliitikosta Rudolf Holstista on oma artikkeli.*
**Rudolf Israel Holsti** (6. tammikuuta 1815 Vaasa – 7. helmikuuta 1852 Hämeenlinna) oli suomalainen filosofian tohtori ja yläalkeiskoulun rehtori.

Holstin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden protonotaari Benjamin Holstius, myöhemmin Holsti (1783–1818) ja Maria Sofia Estlander. Holsti kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1838, maisteriksi 1840, lisensiaatiksi 1844 ja tohtoriksi 1847. Holsti toimi Eteläpohjalaisen osakunnan kuraattorina 1843–1846 ja Hämeenlinnan yläalkeiskoulun rehtorina vuodesta 1846. Hän kirjoitti runoja ja julkaisi muistokirjoituksen pohjalaisesta herännäisyyden piirissä toimineesta ylioppilaasta J. J. Östringistä sekä tutkielman Hamletista.

Holsti oli naimisissa vuodesta 1847 Amanda Rosalie Thodénin (k. 1868) kanssa. Heidän poikansa oli kihlakunnantuomari Frans Michael Severin Holsti (1847–1912) ja pojanpoikansa Suomen ulkoministerinä toiminut Rudolf Holsti.

Julkaisuja
----------

* *Minnesteckning af Johan Jacob Östring, studerande vid f. d. Österbottniska afdelningen. Framställd vid Österbottniska Afdelningarnes Års fest den 9 Nov. 1840 af R.J.H*. Helsingfors 1841
* *Om Hamlet af Shakespeare, jemte ofversättningar derur* (1845)

Lähteet
-------

* Rudolf Israel Holsti SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Arkistoitu linkki arkistopalvelussa Archive.is)
* Kotivuori Yrjö, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Rudolf Israel Holsti (Luettu 29.1.2010)
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 304.

### Viitteet

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Benjamin Holsti. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.2.2017.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Frans Mikael Severin Holsti
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27157 : Rudolf Holsti


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kevin Abbring** (s. 20. tammikuuta 1989 Eindhoven) on hollantilainen ralliautoilija.

Ura
---

Abbring aloitti uransa Rallycross-sarjoissa voittaen Hollannin Ford RST-sarjan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006. Vuonna 2007 Abbring ajoi ensimmäisen kilpailun rallin MM-sarjassa Mitsubishilla Saksan rallissa, missä sijoitus oli 41. Vuosina 2008-10 Abbring ajoi yksittäisiä kilpailuja WRC-sarjassa Renault Cliolla parhaana tuloksenaan 11. sija vuoden 2009 Puolan rallista. Samoina vuosina hän kilpaili JWRC-sarjassa voittaen kaksi kilpailua.

Vuonna 2010 Abbring kilpaili IRC-sarjassa voittaen etuvetoisten luokan Ypresin rallissa ja Rally Zlínissä. Abbring myös osallistui kaudella viiteen MM-ralliin, voittaen Portugalin rallissa JWRC-luokan.

Vuonna 2011 Abbring kilpaili satunnaisia kilpailuja etuvetoisella Citroen DS3-autolla. Abbring sijoittui Walesin rallissa 12:sta yleiskilpailussa. Samana vuonna hän voitti Driver of the Academy -palkinnon.

Vuonna 2012 Abbring ajoi yksittäisiä rallikilpailuja Skodalla, hän oli Monte Carlon rallissa yleiskisan 12. 

Vuonna 2013 Abbring ajoi Ranskan rallimestaruussarjaa R2-luokan Peugeotilla. 

Vuonna 2014 Abbring osallistui EM-sarjan osakilpailuihin, ollen toinen Azorien rallissa. Abbring sai kaudelle 2015 tallipaikan Hyundailta. 

Vuonna 2015 Abbring ajoi viisi MM-rallia Hyundai i20 WRC-autolla, ollen parhaimmillaan yleiskilpailun 11. Ruotsissa ja Saksassa.

Vuonna 2016 Abbring ajoi neljä MM-rallia Hyundain WRC-autolla, ollen parhaimmillaan seitsemäs Katalonian rallissa. Abbring oli myös kehittämässä Hyundain R5-luokan ralliautoa, ja ajoi sillä kaksi MM-sarjan osakilpailua. 

Vuonna 2017 Abbring ajoi pääosin Belgian mestaruussarjaa Peugeotin R5-luokan autolla, ja oli lopputuloksissa sarjan kolmas. 

Vuonna 2018 Abbring ajoi satunnaisia ralleja Ford Fiesta R5 -autolla. 

Vuonna 2019 Abbring ajoi ainoastaan Belgian mestaruussarjaan kuuluneen Ypresin rallin ja 2020 ainoastaan Monzan MM-rallin.

Perhe
-----

Hänen isänsä Edwin Abbring on myös ralliautoilija.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2   Viitattu 26.10.2013. (englanniksi)
3. ↑  eWRC-results.com *ewrc-results.com*. Viitattu 11.7.2013.
4. ↑  Hyundai signs Kevin Abbring to part-time WRC deal for 2015 *Autosport.com*. Viitattu 23.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Taupōjärvi** on järvi Uudessa-Seelannissa Pohjoissaarella Taupōn tulivuoren kalderassa. Sen pinta-ala on 616 neliökilometriä, ja se on siten Uuden-Seelannin suurin järvi. Sen kaakkoisosassa on Motutaikosaari. Järven ympärysmitta on 193 kilometriä, ja syvimmillään se on 186 metriä.

Maorien kalliokaiverrukset Taupōjärvellä Mine Bayn lahdessa ovat yli kymmenen metriä korkeita. Niitä pääsee katsomaan vain vesitse.
Nasan satelliittikuva Taupōsta.
  
Lake TaupoTaupōjärvi sijaitsee Pohjoissaaressa Waikaton hallintoalueella.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taupōjärvi** Wikimedia Commonsissa

* Great Lake Taupo Official Visitor Information Website
* Turangi and Lake Taupo Website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lake Taupo Webcam
* Lake Taupo at the Waikato Regional Council
* Lake Taupo area at the Department of Conservation

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lake Taupō
**Elis Alexander Lövegren** (10. helmikuuta 1873 Helsinki – 11. huhtikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen lastenlääkäri ja professori.

Elis Lövegrenin vanhemmat olivat varastonhoitaja Viktor Alexander Lövegren ja Elise Renholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1896, lääketieteen lisensiaatiksi 1900 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1905.

Lövegren toimi lastenlääkärinä Helsingissä. Hän oli Helsingin yliopiston pediatriikan dosenttina 1914–1937. Hän sai professorin arvon 1933.

Elis Lövegren oli naimisissa vuodesta 1901 Carolina Amalia (Malin) Engströmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Berndt Emil Hollmérus** (11. syyskuuta 1840 Porvoon maalaiskunta – 20. elokuuta 1903 Porvoon maalaiskunta) oli suomalainen tilanomistaja, opettaja, pankinjohtaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Hollméruksen vanhemmat olivat tilanomistaja Berndt Hollmérus ja Margareta Sofia Waenerberg ja puolisot vuodesta 1871 Johanna Carlstedt (k. 1874) ja vuodesta 1875 tämän sisar Matilda Carlstedt. Hollmérus tuli ylioppilaaksi Porvoossa ja toimi Porvoon maalaiskunnassa opettajana 1862–1871 ja sitten tilanomistajana. Säästöpankin johtaja Porvoossa hän oli vuodesta 1863. Hän oli talonpoikaissäädyssä Porvoon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1891. Valtiopäivillä hän oli useiden eri valiokuntien jäsen ja esiintyi säädyssään runsaasti. Hollmérus sai kunnallisneuvoksen arvon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Hollmérus Berndt Emil Viitattu 30.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 83–84. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Helsingfors. Dödsfall. *Finlands Allmänna Tidning*, 21.8.1903, no. 192, s. 1. (ruots.)
**Berndt Erik Konstantin (Constantin) Hildén** (10. elokuuta 1822 Vimpeli – 29. heinäkuuta 1892 Oulu) oli suomalainen juristi, kuvernööri ja valtiopäivämies.

Hildénin vanhemmat olivat kappalainen Bror Konstantin Hildén ja Charlotta Kristina Ingman ja puolisot vuodesta 1853 Julia Maria Roschier (k. 1865) ja vuodesta 1866 Johanna Christiansson (k. 1905). Hildén tuli ylioppilaaksi 1841 ja suoritti tuomarintutkinnon 1845. Varatuomarin arvon hän sai 1849, laamannin arvon 1875 ja valtioneuvoksen arvon 1887. Hän oli Raahen pormestari vuodesta 1854, Oulun läänin lääninsihteeri 1865–1890 ja Uudenkaarlepyyn vt. pormestari 1880–1881. Hildén oli porvarissäädyssä Raahen edustaja valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän oli valitsijamies, lakivaliokunnan jäsen ja toimitusvaliokunnan varajäsen. Hildén toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1872.

Päätoimittaja, kansanedustaja Leo Hildén oli Berndt Erik Konstantin Hildénin poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Berndt Erik Konstantin Hildén. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 7.12.2020.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 122–123. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 317. Helsinki: Otava, 1926.
4. ↑  Kansanedustajat: Leo Hildén Viitattu 7.12.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Raija Rintamäki** on suomalainen kääntäjä, joka on suomentanut erityisesti lastenkirjallisuutta. 

Rintamäki sai vuonna 2018 ensimmäisen lasten- ja nuortenkirjallisuuden käännöspalkinnon, Aarresaari-palkinnon Onnentyttö Dunne -suomennoksestaan (Kustannus Mäkelä 2016; ruotsinkielinen alkuteos on Rose Lagercrantzin kirjoittama ja Eva Erikssonin kuvittama Mitt lyckliga liv).

Rintamäelle myönnettiin vuoden 2017 Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto Merete Mazzarellan esseekokoelmasta Elämän tarkoitus. Rintamäen suomennos Mazzarellan teoksesta Sielun pimeä puoli (Tammi) puolestaan oli ehdokkaana J. A. Hollon palkinnon saajaksi vuonna 2015.

Rintamäki on suomentamiin kirjasarjoihin kuuluvat mm. David Mellingin Huuko-kuvakirjat, Ian Whybrownin Harri ja dinot -sarja ja Rose Lagercrantzin kirjoittama Dunne-sarja.

Lähteet
-------

1. ↑  Raija Rintamäki sai ensimmäisen Aarresaari-palkinnon *Ibbyfinland.fi*. Viitattu 5.9.2023.
2. ↑  Rintamäki, Raija *Kirjasampo.fi*. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Vuoden 2015 Agricola ja Hollo -käännöspalkintojen ehdokkaat julkistettu *Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto sktl.fi*. Viitattu 5.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjasampo
**Knut Bjørnsen** (26. heinäkuuta 1932 Oslo – 14. marraskuuta 2008 Drammen) oli norjalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä televisiojuontaja, joka tunnettiin erityisesti Tupla tai kuitti (*Kvitt eller dobbelt*) -tietokilpailun pitkäaikaisena juontajana.

Bjørnsen aloitti toimittajan uransa *Verdens Gang* -sanomalehdessä vuonna 1953 ja siirtyi NRK:lle vuonna 1962. Hän selosti erityisesti luistelukisoja, ja hänellä oli omaakin taustaa lajissa, sillä hän oli pikaluistelun nuorten Norjan mestari vuodelta 1951. Bjørnsen juonsi NRK:lla Tuplaa tai kuittia vuosina 1966–1994. Myöhemmin hän siirtyi kaupallisille kanaville.

Bjørnsen kuoli haimasyöpään vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Holen, Øyvind: Knut Bjørnsen *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 29.8.2023. (norjaksi)
2. ↑  Smith-Meyer, Trond: Kvitt eller dobbelt *Store norske leksikon*.  25.4.2023. Viitattu 29.8.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Knut Bjørnsen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |

 |
**Magnus Eric Bargum** (s. 17. toukokuuta 1947 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Bargum syntyi kauppaneuvos Eric Bargumin ja Viveca Hollmeruksen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 on kauppatieteiden maisteri Henrica Lavonius. Kirjailija Johan Bargum on puolestaan Magnus Bargumin veli. Bargum tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1965 ja valmistui Svenska handelshögskolanista diplomiekonomiksi 1969 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1971. Hän oli Svenska handelshögskolanin assistentti 1970–1972, Dow Banking -yhtiön palveluksessa Zürichissä 1973, Suomen Yhdyspankin yritystutkija ja suunnittelija 1973–1976 ja sitten Oy Algol Ab:n, vuodesta 1998 Algol Oy, varatoimitusjohtaja 1976–1985, toimitusjohtaja 1985–2012 ja hallituksen jäsen 1976–2019, minkä jälkeen hän on toiminut myös yrityksen hallintoneuvoston puheenjohtajana. Bargumilla on ollut lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1998 ja Svenska Handelshögskolanin kunniatohtoriksi hänen nimitettiin 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jensen-Eriksen, Niklas: Kauppaneuvos Magnus Bargum (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.1.2021. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.9.2023.
2. ↑  Jyrki Iivonen: Ihmiset. Onnittelemme, 60. Perheyritysten puolestapuhuja. Magnus Bargum, 60. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  17.5.2007. Viitattu 6.9.2023.