recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toijalan Pallo-49**, lyhennettynä **TP-49** tai **ToiP-49**, on vuonna 1949 perustettu akaalainen jalkapalloseura.

Seuran miesten edustusjoukkue pelaa jalkapalloa Nelosessa ja kakkosjoukkue Kutosessa. Lisäksi seuralla on juniori- ja JKKI- toimintaa. Seuran parhaat meriitit ovat vuosilta 1986–1991, 1993 ja 1996–1997, jolloin seuran miesten edustusjoukkue pelasi Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla eli nykyistä Kakkosta vastaavassa II divisioonassa.

Toijalan Pallo-49:n poika-ja tyttöjuniorijoukkueissa pelaa noin 300 lasta. Joukkueet pelaavat Tampereen piirin sarjoissa ja lisäksi osallistuvat eri turnauksiin. Edustusjoukkue pelaa Nelosessa. Seuran toiminnassa on eri tavoin mukana viikoittain yli 400 akaalaista. Seuran puheenjohtaja on Juha Pietikäinen. Edustusjoukkueen valmentaja on Jari Hakala. Joukkueen kasveteista monet ovat pelanneet mestaruussarjassa ja jalkapalloliigassa. Heistä jääkiekossa Matti Vulli ja Ossi Valtonen pelasivat SM-sarjassa. TP-49:n kasvatti Petter Setälä on pelannut myös Hakassa, A-maajoukkueessa ja nuorten maajoukkueissa. Veikkausliigassa 2016 HIFK:ssa debytoinut 20-vuotias keskuspuolustaja Juho Pirttijoki siirtyy Allsvenskanissa pelaavan GIF Sundsvallin riveihin kolmivuotisella pelaajasopimuksella.Pirttijoki siirtyi HIFK:hon Hakasta.

TP-49:n valmentajina ovat toimineet muun muassa Pekka Sumelahti ja hakalaiset Matti Pitko ja Juhani Peltonen. Seuraa ovat edustaneet myös Kalevi Nupponen ja Matti Mäkelä. TP-49:ssä on pelannut jalkapalloa tunnettu jääkiekkoilija Juhani Wahlsten. Seuran perinteitä vaalimaan perustettu 2003 TP-49 Kilta, jonka puheenjohtajana on toiminut perustamisesta alkaen Tapio Pajuoja, joka keskushyökkääjänä on seuran kaikkien aikojen paras maalintekijä.

Killan jäseniä ovat muun muassa olympiamitalisti Eeles Landström, Palloliiton entinen puheenjohtaja Pertti Alaja ja hänen veljensä Erkki, joiden isä toimi 1970-luvulla Akaan seurakunnan kirkkoherrana, Rauno Mokka, jota on Lukon ja Rauman jääkiekon suurmies, Hiihtoliiton entinen puheenjohtaja Jaakko Holkeri, musiikin promoottori Juhani Merimaa, jalkapallon gladiaattorit Juhani Peltonen ja Matti Mäkelä, Juhani Wahlsten ja 123 muuta jalkapallon ystävää.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
**Rotumalaiset** ovat Rotuman saaren alkuperäisasukkaita. Rotumalaiset ovat saarelle muuttaneiden polynesialaisten ja melanesialaisten jälkeläisiä. Lisäksi heihin on sekoittunut eurooppalaisia aineksia saarelle paenneiden merimiesten mukana. Rotumalaisten mytologia kertoo heidän tulleen Samoalta prinssi Rahon johtamana. 

Rotumalaiset muistuttavat enemmän polynesialaisia kuin melanesialaisia, jotka ovat Fidžin valtaväestöä. Heidän ihonsa on vaaleampi kuin fidžiläisillä, ja he ovat lyhyempiä kuin muut polynesialaiset. Rotumalaisten ulkonäössä on myös eurooppalaisia ja aasialaisia vaikutteita. Vaikka heidät voisi luokitella etnisesti polynesialaisiksi, heidän kielensä ei ole polynesialainen.

Rotuman saarella asuu 2002 ihmistä, joista suurin osa on rotumalaisia, mutta saarella asuu myös fidžiläisiä ja samoalaisia. Suurin osa rotumalaisista asuu Fidžin muilla saarilla, lisäksi heitä on muuttanut Samoaan, Uuteen-Seelantiin ja Australiaan. Rotumalaisilla on ollut erimielisyyksiä Fidžin hallituksen kanssa, ja he ovat muun muassa kumonneet lakiesityksen saaren avaamiseksi turisteille. Rotumalainen Mölmahao-klaani kieltäytyi liittymästä Fidžiin sen itsenäistyttyä, mutta se ei saanut rotumalaisten enemmistöä puolelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Rotuma.net
2. ↑  The Rotuman People
|  |
| --- |
| **Muistityypit** |
| Haihtuvat muistityypit* DRAM
	+ SDRAM
	+ SGRAM
* eDRAM
* SRAM
* 1T-SRAM
* Tulossa olevat
	+ Z-RAM
	+ TTRAM
 |
| Haihtumattomat muistityypit* Ferriittirengasmuisti
* Flash-muisti
* ROM
	+ PROM
	+ EPROM
	+ EEPROM
* Tulossa olevat
	+ FRAM
	+ MRAM
	+ PRAM
	+ SONOS
	+ RRAM
	+ NRAM
 |

**MRAM** (*Magnetoresistive RAM*) on muistityyppi, joka on haihtumatonta muistia.
Muisti käyttää elektronin spiniä tiedon tallennukseen ja siten kutsutaan *spintronics*-laitteeksi.
MRAM tallettaa tietoa magneettisesti (eikä sähkövarauksena). Ulkoisen magneettikentän pitäisi olla hyvin voimakas häiritäkseen talletettua tilaa.
Toisin kuin SRAM- ja DRAM-muistit MRAM on immuuni ionisoivalle säteilylle ja soveltuu siten avaruusteollisuuden käyttöön. Lisäksi MRAM toimii äärimmäisissä lämpötiloissa.
MRAM-muistin nopeutta on verrattu DRAM-muistien nopeuteen ja vaatii huomattavasti vähemmän virtaa kuin flash-muisti.

Vuonna 2020 MRAM-piirejä oli saatavilla hyvin pienistä yhden gigabitin piireihin.
MRAM markkinoiden arvoksi Yhdysvalloissa arvioitiin 51,2 miljoonaa dollaria vuonna 2020 ja sen arvon ennakoidaan nousevan lähes kahteen miljardiin dollariin vuoteen 2027 mennessä.

Muistityypistä on eri lajityyppejä kuten STT-MRAM (*spin-transfer switching*) ja TAS-MRAM (*thermal-assisted switching*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  What is MRAM? *mram-info.com*. Viitattu 5.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Jim Handy: What’s the Difference Between All Those Emerging Memory Technologies? *electronicdesign.com*.  24.1.2018. Viitattu 5.1.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Barry Hoberman: 11 Myths About MRAM *electronicdesign.com*.  18.1.2017. Viitattu 5.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  Global Magneto Resistive RAM (MRAM) Industry *globenewswire.com*.  18.8.2020. Viitattu 5.1.2021. (englanniksi)
**Warhorse** oli englantilainen, progressiivista heavy rockia soittanut yhtye, jonka perustajana oli Deep Purplen alkuperäisbasisti Nick Simper. Warhorsen musiikkia on kuvattu "raskaammaksi" versioksi Deep Purplen ensimmäisestä kokoonpanosta.

Historia
--------

Vuonna 1969 pian Deep Purplesta erottamisensa jälkeen Nick Simper liittyi basistiksi Marsha Huntin kiertueyhtyeeseen. Simperin suosituksesta yhtyeeseen liittyivät myös rumpali Mac Poole ja kitaristi Ged Peck. Marsha Huntin jäätyä äitiyslomalle yhtye jatkoi toimintaa nimellä Warhorse. Laulajaksi tuli Ashley Holt ja kosketinsoittajaksi Frank Wilson. Myöhemmin Yes-yhtyeestä tunnetuksi tullut Rick Wakeman oli myös jonkin aikaa kosketinsoittajana, mutta häntä ei pidetty sopivana yhtyeeseen. 

Yhtyeen tyylisuunnaksi muodostui Deep Purplen MK 1:n tyylinen progressiivinen rock heavy rock-vaikutteilla. Levytyssopimuksen yhtye sai progressiiviseen rockiin erikoistuneelta Vertigo Recordsilta ja ensimmäinen albumi *Warhorse* ilmestyi marraskuussa 1970. Albumin promotointi oli heikkoa ja se ei noussut listoille, kuten ei myöskään singlenä julkaistu Easybeats-cover "St. Louis". Pian tämän jälkeen kitaristi Ged Peck lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Pete Parks.

Warhorse julkaisi toisen albuminsa *Red Sea* kesäkuussa 1972. Huolimatta hyvistä arvosteluista ja runsaasta keikkailusta Vertigo Records ei tehnyt juurikaan töitä yhtyeen promotoimiseksi joten *Red Sea* ei ensialbumin tapaan menestynyt ja Vertigo tiputti Warhorsen listoiltaan. Näihin aikoihin rumpali Mac Poole liittyi Gong-yhtyeeseen.

Uudeksi rumpaliksi liittyi Barney James ja yhtye alkoi etsiä uutta levytyssopimusta ja lisäsi musiikkiinsa soul-vaikutteita. Samoihin aikoihin Yes-yhtyeessä menestykseen noussut Rick Wakeman alkoi levyttämään myöhemmin Ison-Britannian listakärkeen noussutta *Journey to the Centre of the Earth*-sooloalbumiaan ja lainasi Warhorsesta Ashley Holtin ja Barney Jamesin. Huolimatta Warhorsen mahdollisesta uudesta levytyssopimuksesta miehet päättivät jäädä Wakemanin yhtyeeseen ja kesäkuussa 1974 Nick Simper päätti lopettaa yhtyeen. Warhorse on hajoamisensa jälkeen esiintynyt pariin otteeseen ja yhtyeen albumit on julkaistu cd-painoksina.

Jäsenet
-------

* Ashley Holt: laulu
* Ged Peck: kitara (1970-1971)
* Nick Simper: basso
* Mac Poole: rummut (1970-1972)
* Rick Wakeman: kosketinsoittimet (1970)
* Frank Wilson: kosketinsoittimet (1970-1974)
* Pete Parks: kitara (1971-1974)
* Barney James: rummut (1972-1974)

Diskografia
-----------

* *Warhorse* (1970)
* *Red Sea* (1972)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7   Yhtyeen biografia Deep Purple.net-sivustolla
Mihailovin suunnittelema Pyhän Katariinan kirkko Pietarissa.
**Andrei Aleksejevitš Mihailov** (ven. Андре́й Алексе́евич Миха́йлов, 1773–1849) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänestä käytetään usein nimitystä "Mihailov Toinen" erotuksena veljestään, arkkitehti Aleksandr Mihailovista.

Andrei Mihailov opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1779–1794. Vuonna 1800 hänet nimitettiin akateemikoksi, vuodesta 1808 lähtien hän toimi akatemian professorina ja vuosina 1823–1831 sen rehtorina. Mihailovin tärkeimpiä töitä Pietarissa ovat Pyhän Katariinan kirkko Vasilinsaarella, Sadovaja-kadun komendantinvirasto sekä Jusupovin ja Bobrinskin palatsien uudelleen rakentaminen. Vuosina 1821–1825 Mihailov osallistui Iisakinkirkon suunnitteluun.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 379. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Andrei Mihailov Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**MSC Opera** on MSC Cruisesin hallinnoima Ranskassa vuonna 2004 valmistunut *Mistral*-luokan risteilyalus.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin Alstom Chantiers de l'Atlantiquelta St. Nazairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin 12. joulukuuta 2003 telakkanumerolla L32 ja alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 2003. Alus luovutettiin 23. toukokuuta 2004 napolilaiselle Newco Opera SA:lle. Alusta hallinnoi Mediterranean Shipping Co. ja se on liputettu Panamaan.

Käyttöhistoria
--------------

Alus aloitti toukokuussa 2004 risteilyt Välimerellä. Sen ollessa 14. toukokuuta 2011 Visbyn tasalla Gotlannin edustalla matkalla Pietarista Kööpenhaminaan aluksen koneet sammuivat. Seuraavana iltana saapui *Tvitzer Trym* hinasi aluksen Nynäshamniin, jonne alukset saapuivat 16. toukokuuta. Aluksen matkustajat siirrettiin satamassa M/S *Södertörniin* ja M/S *Utö Expressiin*. Päivän kuluessa aluksen koneet saatiin jälleen toimimaan ja alus lähti 17. toukokuuta kohti Oskarshamnia hinaajan saattamana. Matkalla alukselle annettiin ohjeet suunnata telakalle Gdanskiin, jonne se saapui 19. toukokuuta. Alus poistui 22. toukokuuta telakalta kohti Southamptonia ja se palasi risteilyille 27. toukokuuta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  7seasvessels.com
3. 1 2  faktaomfartyg.se
Hagelberg (vas.) uimakilpailuissa vuonna 1954
**Kai Ragnar Hagelberg** (s. 29. heinäkuuta 1935 Helsinki) on helsinkiläinen poliitikko Kokoomuksen ryhmässä ja entinen kilpauimari.

Hagelberg on koulutukseltaan rakennusmestari, ja hän työskenteli Kansallis-Osake-Pankin kiinteistöosastolla ennen kuin ryhtyi vuonna 1989 rakennusalan konsultiksi. Hän voitti uinnissa ja vesipallossa suomenmestaruuksia 1950- ja 1960-luvulla.

Hagelberg meni mukaan Helsingin politiikkaan 1973 ja oli mukana kaiken kaikkiaan yli 30 vuotta. Hän istui valtuustossa 20 vuotta. Hän johti kiinteistölautakuntaa 22 vuotta ja oli Helsingin Kokoomuksen puheenjohtaja 2001–2005. Hän on johtanut Suomen Uimaliittoa ja toiminut Olympiakomiteassa. Nuorisosäätiön hallituksessa hän oli 20 vuotta. Hän on pyrkinyt myös eduskuntaan, mutta jäi kaksi kertaa varasijalle.

Hagelbergille myönnettiin 2009 kunnallisneuvoksen arvonimi.

Hagelberg oli sota-aikana sotalapsena Ruotsissa. Sodan päätyttyä hän palasi Suomeen. Kun hänen äitinsä lähti Amerikkaan, hän jäi Kallioon isoisän hoiviin. Hänen isänsä oli kolminkertainen nyrkkeilyn suomenmestari Ragnar Hagelberg ja isoisä moukarinheittäjä Vilhelm Silius. Kai Hagelbergin isäpuoli oli uinnin 12-kertainen suomenmestari Aarre Paananen.

Hagelberg on maineeltaan kovanaama. Hän luonnehtii itseään vallanhimoiseksi päälliköksi, joka haluaa johtaa joukkoja edestä eikä takaa. Hän asuu Helsingin Paloheinässä ja kolme kuukautta vuodessa Espanjan Benalmádenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Riku Jokinen: Kovanaama tuntee koko stadin. Helsingin Sanomat, 29.7.2010 sivu B 4.
2. ↑  Helsingin Rakennusmestarit ja -insinöörit (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
3. ↑  Nyrkkeilyn SM-mitalistit 1923–1950 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kai Hagelberg - Pitskun jengistä raskaan sarjan urheiluvaikuttajaksi — Tero Matkaniemi 29.7.2015 *uinti.onedu.fi*. Viitattu 1.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Rikkinäinen lapsuus ei estänyt Kai Hagelbergiä nousemasta yhteiskunnan tukipylvääksi, Helsingin Sanomat 29.7.2015.

* Töölöstä raskaan sarjan urheiluvaikuttajaksi, Uinti-lehti 29.7.2015.
**Andrei Jurjevitš Paškin** (ven. Андрей Юрьевич Пашкин, s. 27. marraskuuta 1956, Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelannut jääpalloilija, joka edusti Neuvostoliitossa Jenisei Krasnojarskia ja Ruotsissa mm. IFK Vänersborgia ja Gripen-Trollhättania. 

Andrei Paškin osallistui uransa aikana kaksi kertaa pelaajana MM-kisoihin. Vuoden 1983 kisoissa hän oli kisojen paras maalintekijä seitsemällä maallillaan. Menestyksekkään Krasnojarskin Jenisein seurajoukkue- ja Neuvostoliiton maajoukkueuran jälkeen Andrei Paškin oli ensimmäinen Neuvostoliiton jääpalloilija, joka siirtyi Ruotsiin IFK Vänersborgiin syksyllä 1988. Hän oli ensimmäinen venäläinen, joka siirtyi ulkomaille jääpalloilijaksi. Pelaajauraa Ruotsissa kesti aina kevääseen 2005 seuroina Tranås BoIS, Gripen Trollhättan BK, Slussen BK ja Blåsut BK.

Pelaajauransa jälkeen hän aloitti 2005 valmentajauransa Venäjällä Metallurg Bratskissa. Sen jälkeen kaudesta 2007 alkaen hän on toiminut Jenisei Krasnojarskin organisaatiossa valmennus- ja johtotehtävissä. 2010-luvulla hän siirtyi Venäjän jääpallomaajoukkueen valmennustehtäviin ja oli voittamassa maailmanmestaruuden kakkosvalmentajana keväällä 2014.

Andrein poika Mihail Paškin on Ruotsissa ja Venäjällä pelannut Kazakstanin jääpallomaajoukkuetta edustanut jääpalloilija.

Saavutukset pelaajana
---------------------

**Seurajoukkueissa**

* 9 Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987 ja 1988 Jenisei Krasnojarskin riveissä,
* 4 jääpallon Euroopan cup voittoa: 1980, 1983, 1986 ja 1988 Jenisei Krasnojarskin riveissä,
* 2 jääpallon maailmancup-voittoa: 1982 ja 1984 Jenisei Krasnojarskin riveissä.

**Maajoukkueessa**

* MM-hopeaa vuonna 1983,
* MM-pronssia vuonna 1987.

Saavutukset valmentajana
------------------------

* kultaa MM-kakkosvalmentajana: 2014.

Lähteet
-------

* Andrei Paškin IBDB-tietokannassa

### Viitteet

1. ↑  Jakob Hedberg: Ryska bandyspelare har bosatt sig i Tranås  20.12.2013. Tranås Tidning. Viitattu 9.1.2015(ruotsiksi).
**Toijalan Vauhti** ry (alkuaan Akaan Nuorisoseuran W ja U seura Wauhti) on akaalainen vuonna 1907 perustettu urheiluseura. Seuran päälajeja ovat nykyisin yleisurheilu ja hiihto sekä kuntourheilu.

Olympia- ja EM-mitalisti Eeles Landström on edustanut urallaan muun muassa Vauhtia. Seuran muita olympialaisissa kilpailleita urheilijoita ovat Matti Ritola 18 kilometrin maastohiihdossa 1924 ja Ville Mattila sotilaspartiohiihdossa 1924. Nykyurheilijoista Emma Millard voitti vuosina 2009 ja 2010 SM-hopeaa 400 metrin aitajuoksussa sekä sisäradoilla SM-kultaa aitajuoksussa 2009 ja kolmiloikassa 2010. Toinen aitajuoksumitalisti sisäradoilta on Noora Toivo.

Vauhdin joukkue voitti sisäradoilla 2008 SM-kultaa naisten 4 × 325 metrin viestissä.

Pesäpallo
---------

Toijalan vauhti osallistui pesäpallon SM-kilpailuihin niiden alusta saakka, tosin ensimmäisellä kaudella 1922 Toijalan suojeluskunnan nimissä. Tuolloin joukkue selviytyikin aina loppuotteluun saakka häviten kuitenkin Helsingin Pallonlyöjille. Muut viisi kertaa, jotka vauhti oli kisoissa mukana, tuottivat kaikkiaan kolme kertaa paikan semifinaalissa (siis periaatteessa pronssimitalisijan, joskaan mitaleita ei tuohon aikaan jaettu). 

Toijalan Vauhdin pesäpallotoiminta lakkasi, kun paikkakunnalle perustettiin 1929 uusi pesäpallon erikoisseura Toijalan Pallo-Veikot. Vuonna 1975 TPV fuusioitui Toijalan Vauhtiin, jolloin pesäpallo palasi Vauhdin palloilujaoston ohjelmaan.

### Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit |
| --- |
| Joukkue | Mitalit | Vuodet | Yhteensä |
| A-pojat |
| Hopeaa **Hopeaa** | 1927 | 1 |
| Pronssia **Pronssia** | 1926 | 1 |
| Yhteensä: | **2** |

Aiheesta muualla
----------------

* 
*

Lähteet
-------

* Toijalan Vauhti 1906-1987 (ISBN 951-99841-5-1)
*
**Andrei Mikita** (ven. Андрей Микита; s. 1959 Pietari) on venäläinen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli sävellystä Boris Tištšenkon ja pianonsoittoa Natan Perelmanin johdolla Pietarin konservatoriossa vuosina 1977–78. Tämän jälkeen hän jatkoi sävellysopintojaan Tihon Hrennikovin ja Aleksandr Tšaikovskin sekä pianonsoiton opiskelua Jevgeni Malininin ja Stanislav Neuhausin johdolla Moskovan konservatoriossa 1980-luvun loppuun saakka.

Mikita voitti ensipalkinnon hengellisen kuoromusiikin kilpailussa Moskovassa vuonna 2003. Hänen musiikkiaan on esitetty Venäjän lisäksi Armeniassa, Ranskassa, Saksassa, Israelissa, Kazakstanissa, Sveitsissä, Turkissa ja Ukrainassa. Pianistina Mikita on tulkinnut muun muassa Aleksandr Skrjabinin musiikkia ja omia teoksiaan. Vuonna 1993 hän perusti Moskovan pianoduon Aleksandr Mekajevin kanssa.

Mikita on opettanut sävellystä Gnesin-musiikkiakatemiassa vuodesta 2001.

Mikitan tuotantoon kuuluu muun muassa kymmeniä Venäjän ortodoksikirkolle sävellettyjä kuoroteoksia. Lisäksi hän on säveltänyt muun muassa baletteja, orkesteriteoksia, jousikvartettoja ja pianomusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Living Composers Project: Andrey Mikita
**The Librarian – kohtalon keihäs** on ensimmäinen yhdysvaltalaiselle TNT-kaapelikanavalle tuotetuista The Librarian -franchisen televisioelokuvista. Sarjassa huippuälykäs kirjastonhoitaja Flynn Carsen (Noah Wyle) suojelee kirjaston salaisessa osastossa säilytettäviä historiallisia ja usein maagisia esineitä (artefakteja muun muassa Nikola Teslan kuolemansäde, Graalin malja, Kuningas Midasin ruumis, elävä yksisarvinen, kultamunia muniva hanhi, Kultainen talja, Liitonarkku, Excalibur, alkuperäinen Mona Lisa -maalaus ja Little Boy -atomipommi, Pandoran lipas, toimiva rakettireppu, Ali Baban lentävä matto ja Longinuksen keihäs).

Tässä televisioelokuvasarjan ensimmäisessä osassa Flynn Carsen on ikuinen opiskelija jolla on 22 akateemista tutkintoa. Carsenin professori erottaa hänet opinahjostaan väittäen häneltä puuttuvan todellisen elämän tuntemus. Carsenin äiti haluaa hänen ottavan minkä tahansa työn vastaan. Carsen saa työtä Metropolitanin kirjastosta kirjastonhoitajana. Hänen tehtäväkseen tulee etsiä kirjastosta varastettu Longinuksen keihään osa, sillä legendan mukaan se jolla on koko keihäs hallussaan hallitsee maailman kohtaloa.

Sarjan seuraavat osat olivat *The Librarian 2 – paluu kuningas Salomonin kaivoksille* (2006) ja *The Librarian 3 – Juudaksen maljan kirous* (2008).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Librarian: Quest for the Spear
Khasonkojen ydinalue punaisella.
**Khasonkat** ovat mandekieltä puhuva kansa Senegaljoen yläjuoksulla Malissa sekä lähialueilla Mauritaniassa ja Senegalissa. Suurin osa heistä asuu Malin Kayesin alueella etupäässä Kayesin, Bafoulabén ja Kitan piireissä. Khasonkoja on yli 100 000 henkeä.

Khasonkat ovat alkuperältään mandinkoihin, kagoroihin ja soninkeihin sekoittuneita fulbeja. Kansa muodostui lopullisesti 1700–1800-luvuilla Khasson valtiossa. Kulttuuriltaan ja elintavoiltaan khasonkat eivät juurikaan poikkea mandinkoista.

Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, fonio, maissi ja hirssi. Tavaravaihtoa käydään karjanhoitoa harjoittavien fulbejen kanssa. Asumuksena toimii neliskulmainen tai pyöreä savitiilitalo. Yhteiskuntajärjestys perustuu patriarkaalisiin suurperheisiin, sukuryhmiin ja alueellisiin yhteisöihin. Moniavioisuus on yleistä. Islamin rinnalla elävät perinteiset uskomukset.

Lähteet
-------

1. ↑  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: An Ethnohistorical Dictionary*, s. 283. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
2. 1 2  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 595. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Khasonkoille omistettu sivusto (ranskaksi)
Beelzebub Collin de Plancyn teoksessa *Dictionnaire Infernal*, 1863.
**Beelzebub**, **Baalzebub** tai **Beliar**, (Ba‘al Zebūb tai Ba‘al Zəvūv, hepreaksi בעל זבוב), oli filistealaisten kaupungissa Ekronissa palvottu jumala. Hänet mainitaan Vanhassa testamentissa nimellä "**Baal-Sebub**" (2. Kun. 1: 3) ja Uudessa testamentissa nimellä "**Beelsebul**" (mm. Matt. 10: 25).

Muinaisuudessa polyteistisen seemiläisjumalan Baalin ja Beelzebubin välillä oli eroa vain vähän tai ei lainkaan. Monoteistinen juutalainen viittaus Baaliin oli lähes varmasti halventava, ja muuttui muiden nimitysten ohella tarkoittamaan Saatanaa.

Baal-zebub lienee alun perin tarkoittanut "ruhtinas Baal", ja hän on ollut filistealaisten suojelusjumala. Rabbien teksteissä nimi merkitsi "tunkion herraa" tai "lantalan herraa" sanan *zabal* eli "lanta" mukaan. Lantaa puolestaan on käytetty epäjumalan palvonnan synonyyminä. Zebūb tarkoittaa hepreassa 'kärpästä', ja Ba‘al Zebūl on väännetty pilkkamuotoon Ba‘al Zebūb "kärpästen herra".

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Beelzebub *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 13.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Lurker 1987, s. 31

Aiheesta muualla
----------------

* Catholic Encyclopedia
* Jewish Encyclopedia
* Godchecker
* DeliriumsRealm
* Occultopedia
**The Light** on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara, Eugene Ormonde ja Robert Walker. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut.

*The Light* perustuu Luther Reedin ja Brett Pagen novelliin, minkä pohjalta Adrian Johnson ja Charles Kenyon laativat käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin Louisianan New Orleansissa, ja sen tuotanto- ja jakeluyhtiönä oli Fox Film Corporation. *The Light* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 12. tammikuuta vuonna 1919. *The Light* oli ilmestyessään yleisö- ja arvostelumenestys.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Blanchette Dumond tunnetaan "Pariisin häijyimpänä naisena", koska hän pelehtii ennemmin varakkaan rakastajansa Chabinin kanssa kuin liittyy sotaponnistuksiin. Halpamaisen maineensa takia Blanchette ei edes pääse sairaanhoitajaksi ensimmäiseen maailmansotaan, joten hänestä tulee tanssija. Blanchette tapaa nuoren kuvanveistäjän, Etienne Desechetten, joka pyytää Blanchettea tulemaan hänelle malliksi. Kuitenkaan rakastaja Chabin ei anna Blanchetten tehdä sitä. Blanchette liikuttuu Etiennen sanoista ennen kuin tämä lähtee sotaan ja päättää tulla sairaanhoitajaksi, mutta Blanchette saa vain nuhtelut sairaalaviranomaiselta. Raivostunut Blanchette kostaa Chabinille flirttailemalla Auchat’n kanssa ja jättämällä Chabinin Auchat’n takia. Kun Blanchette näkee Etiennen tulevan sodasta, hän jättää Auchat’n Etiennen takia. Etienne tulee sodasta takaisin sokeana, ja Blanchette mielellään hoitaa häntä. Etienne ja Blanchette lähtevät maaseudulle sijaitsevalle huvilalle, missä Blanchette hoivaa miestään ja poseraa hänelle, kun Etienne veistää Blanchettesta veistosta kosketusten kautta. Molemmat entiset Blanchetten miesystävät jäljittävät hänet, ja kun Auchat on tappamassa Etienneä, Blanchette tappaa hänet. Kun vuorostaan Chabin saapuu paikalle, ja näkee Blanchetten onnellisuuden, hän kertoo poliisille tappaneen itse Auchat’n, joka oli ryöstämässä taloa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Blanchette Dumond / madame Lefresne
  |
|  Eugene Ormonde  | … |  Chabin
  |
|  Robert Walker  | … |  Etienne Desechette
  |
|  Georges Renavent  | … |  Auchat
  |
|  Florence Martin  | … |  Jeanette
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Light *Silent Era*. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  The Light *American Film Institute – AFI*. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)
3. ↑  The Light (1919). *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 29.5.2014. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)
4. ↑  The Light (1919) *AllMovie*. Viitattu 28.5.2014. (englanniksi)
**Steve Smith** (s. 1962 Peterborough, Ontario) on uransa päättänyt kanadanitalialainen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja kykyjenetsijä.

Pelaajaura
----------

Smith aloitti uransa kaudella 1979–1980 kotikaupunkinsa Peterboroughin Peterborough Oilers -juniorijoukkuessa, joka tuolloin pelasi Manitoban provinssin MJBHL-sarjassa. Syksyllä 1980 Smith pääsi opiskelemaan ja pelaamaan Yhdysvaltain puolelle Colgate Universityyn. Nelivuotisen yliopistouran kahtena viimeisenä kautena Smith oli myös joukkueensa kapteeni. Yliopistokiekkoilun jälkeen Smith löysi pelipaikan Italiasta HC Varesen joukkueesta. Yhden kauden Varesessa pelattuaan Smith tuli Suomeen ja Lappeenrantaan. Smith pelasi SaiPassa yhden kauden ennen paluutaan Italiaan SV Ritten-Renonin joukkueeseen, jossa pelasi vielä kaksi kautta ennen lopettamistaan. Smith sai Italiassa pelatessaan myös maan kansalaisuuden, mutta ei pelannut peliäkään maajoukkueessa.

Valmennusura
------------

Vuodesta 1997 alkaen Smith toimi apuvalmentajana synnyinkaupunkinsa Peterborough Petes juniorijoukkuessa viiden kauden ajan. Kaudelle 2003–2004 Smith pääsi niin ikään OHL-liigassa pelaavan Windsor Spitfiresin päävalmentajaksi. Smith lopetti valmennusuransa kevääseen 2004 siirryttyään NHL-joukkue New Jersey Devilsin palvelukseen. Hän on toiminut yhtäjaksoisesti Devilsin amatööri-scouttina kauden 2005–2006 alusta lähtien.

Lähteet
-------

* Steve Smith (jääkiekkoilija, s. 1962) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Steve Smith (jääkiekkoilija, s. 1962) The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Peter Stock** (s. 12. marraskuuta 1974 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija, joka toimii pelaajavalmentajana Elitserienissä pelaavassa Kalix Bandyssa.

Peter Stock pelasi eni vuodet Kalixin alueen Karlsborg BK:ssa, josta hän siirtyi syksyllä 1999 Suomen Bandyliigassa pelaavan Tornion Palloveikkojen keskikentälle. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta keväällä 2000. 

Syksyllä 2000 Stock siirtyi Elitserienin Skutskärs IF:ään, josta hän seuraavana vuonna siirtyi Uppsalaan Siriuksen riveihin kolmeksi kaudeksi. Syksyllä 2004 alkoi viisi kautta kestänyt ura Bollnäsin riveissä. Syksyllä 2005 Stock oli voittamassa Maailmancupia joukkueen riveissä.

Vuonna 2009 Stock palasi kotiseudulleen ja jatkoi uraansa uudesa haaparantalais-torniolaisessa yhteisseurassa HT Bandy, jossa hän pelasi kaksi seuraavaa kautta, jolloin seura oli Elitserienissä. HT Bandy putosi kauden 2010-2011 päätteeksi Elitserienistä, ja Stock siirtyi Allsvenskanissa pelanneeseen naapurikaupungin Kalix Bandyyn.

Kalix Bandyssä Stock siirtyi valmennuksen tueksi kaudella 2013 jatkaen kuitenkin pelaamistaan.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueissa**

* Suomen mestari: 2000 Tornion Palloveikkojen riveissä,
* Maailman Cup-mestari: 2005 Bollnäsin riveissä.

Lähteet
-------

* International Bandy Database

### Viitteet

1. ↑  Peter Stock: "Finns en hel del att ge"  17.4.2009. svenskafans.com. Viitattu 20.11.2013, (ruotsiksi).
2. ↑  Mera elitserierutin till Kalix  27.1.2011. bandysverige.se.  Arkistoitu 24.12.2011. Viitattu 20.11.2013, (ruotsiksi).
**Vähä Majalampi** (ruots. *Lilla Majalam*) on runsaan viiden hehtaarin laajuinen järvi Pohjois-Espoossa lähellä Vihdin rajaa. Se sijaitsee Nuuksion järviylängön pohjoisella reunalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Vähä Majalampi sijaitsee harvaanasutussa Lakistossa. Vähä Majalammen pohjoisia naapurijärviä ovat Mylly-Majalampi ja Majalampi. Etelän suunnalla on muun muassa Väärä-Musta, Saarijärvi ja Tuhkuri.

Vähä Majalampea ympäröi Rinnekodin luonnonsuojelualue. Alueella kasvaa kuusivoittoista kangasmetsää ja paikka paikoin järeitä haapoja. Alueen liito-oravakanta on elinvoimainen. Vähä Majalammen länsipuolisella rämeellä on aikoinaan harjoitettu pienimuotoista turvetuotantoa. Vähä Majalammen pinnankorkeus on sama kuin Mylly-Majalammen. Majalammen pinta on puolestaan 0,2 metriä alempana. Vähä Majalammen eteläpuolinen maasto on paikoitellen yli sadan metrin korkeudella merenpinnasta. Alueella sijaitsee myös pieni Kalatoin-lampi, jonka pinnankorkeus on liki 90 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 8.9.2019.
2. 1 2  Vähä Majalampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 8.9.2019.
3. ↑  Vähä Majalampi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  Rinnekodin luonnonsuojelualue *Espoo.fi*. Espoon kaupunki. Viitattu 8.9.2019. [vanhentunut linkki]
Vähä Maisaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°19′3.3″N, 21°52′9.1″E, NaantaliVarsinais-SuomiSuomi |
| Merialue | 
Saaristomeri |
| Pinta-ala | 
0,4 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
2 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vähä Maisaari** on entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin eteläosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on 0,40 neliökilometriä ja vakituisia asukkaita on 2. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 7 (pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi). Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.

Suuremmista saarista Vähä Maisaaren läheisyydessä on koillispuolella Sakoluoto ja eteläpuolella Aaslaluoto. Vähä Maisaaren suurin pituus on noin 1,3 kilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Liite 1", *Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret*, s. 109. Alueiden kehittäminen 26/2010. Työ- ja elinkeinoministeriö, 2010. ISSN 1797-3562 ISBN 978-952-227-374-1. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 20.6.2015).
2. ↑  Vähä Maisaari Karttapaikassa *kansalaisen.karttapaikka.fi*. Maanmittauslaitos. Viitattu 20.6.2015.
**Peter Sundström** (s. 14. joulukuuta 1961 Skellefteå) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kahdessa Kanada-cupissa ja kolmissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden maailmanmestaruuden ja yhden Kanada-cupin hopean. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1981.

Sundström edusti kotimaansa pääsarjassa IF Björklöveniä kausina 1978–1983 ja 1986–1987 sekä Malmö IF:ää kausina 1990–1995. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1987, 1992 ja 1994. NHL-seura New York Rangers varasi hänet vuoden 1981 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella 50. varausvuorolla, ja hän pelasi NHL:ssä kuusi kautta. Hän edusti kaudet 1983–1986 New York Rangersia, kaudet 1987–1989 Washington Capitalsia ja kauden 1989–1990 New Jersey Devilsiä. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan hän teki NHL:n runkosarjassa 44 tehopistettä, joihin ensimmäisellä kaudella sisältyi 22 maalia ja toisella 26 syöttöpistettä. Kaikkiaan Sundström pelasi NHL:ssä 335 runkosarjaottelua, joissa hän teki 61 maalia ja antoi 84 maalisyöttöä, sekä 23 pudotuspeliä, joissa hän teki kolme maalia ja sai kolme syöttöpistettä.

Peter Sundströmin kaksosveli Patrik Sundström on myös pelannut jääkiekkoa Ruotsin maajoukkueessa ja NHL:ssä. Kaudella 1989–1990 molemmat pelasivat New Jersey Devilsissä. Veljesten isä Elon Sundström pelasi jääkiekkoa Ruotsin pääsarjassa 1950- ja 1960-luvuilla sekä Ruotsin maajoukkueessa Suomea vastaan vuonna 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peter Sundström *Eliteprospects*. Viitattu 5.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Patrik Sundström *Eliteprospects*. Viitattu 5.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Elon Sundström *Eliteprospects*. Viitattu 5.6.2020. (englanniksi)
Peter Takeo Okada
**Peter Takeo Okada** (jap. ペトロ岡田武夫; 24. lokakuuta 1941 Ichikawa – 18. joulukuuta 2020) oli japanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Tokion arkkihiippakuntaan Peter Seiichi Shirayanagi 3. marraskuuta 1973. Hänet nimitettiin Urawan piispaksi 15. huhtikuuta 1991, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 16. syyskuuta Shirayanagi, jota avustivat Paul Hisao Yasuda ja Francis Xavier Kaname Shimamoto.

17. helmikuuta 2000 Okada sai nimityksen Tokion arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. syyskuuta. Lisäksi hänet nimitettiin 27. heinäkuuta 2013 apostoliseksi hallitsijaksi Saitaman hiippakuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Peter Takeo Okada


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Tonino Delli Colli** (20. marraskuuta 1923 Rooma – 16. elokuuta 2005 Rooma) oli italialainen elokuvaaja.

Delli Collin elokuvaura alkoi Cinecittàn studioilla vuonna 1938. Hänen ensimmäinen itsenäinen kuvaustyönsä oli László Kishin ohjaama *Finalmente sì* ("Vihdoinkin kyllä") vuonna 1944. Vuonna 1952 hän kuvasi Italian ensimmäisen värielokuvan, Stenon ja Mario Monicellin ohjaaman *Totò a colori* ("Totò väreissä"). Myöhemmin Delli Colli osallistui lukuisiin italialais-yhdysvaltalaisiin yhteistuotantoihin, kunnes vuonna 1961 Pier Paolo Pasolinin *Pummi* teki hänestä ohjaajan vakikuvaajan. Hän työskenteli myös Sergio Leonen, Federico Fellini, Lina Wertmüllerin ja Marco Ferrerin sekä ulkomaalaisista ohjaajista muun muassa Louis Mallen, Roman Polanskin ja Jean-Jacques Annaud’n kanssa. Delli Colli voitti parhaan kuvauksen Golden Globe -palkinnon Roberto Benignin Oscar-palkitusta elokuvasta *Kaunis elämä* (1994).

Yli kuusikymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Delli Colli voitti neljä David di Donatello ja kuusi Nastro d’argento -palkintoa. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin American Society of Cinematographersin kansainvälinen elämäntyöpalkinto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 112. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Tonino Delli Colli Internet Movie Databasessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Peter Turkson vuonna 2022.
Kardinaali Peter Turkson vieraili Helsingissä toukokuussa 2016.
**Peter Kodwo Appiah Turkson** (s. 11. lokakuuta 1948, Wassaw Nsuta, Brittiläinen Kultarannikko) on ghanalainen kardinaali. Turkson on Vatikaanin Paavillisen oikeudenmukaisuuden ja rauhan neuvoston puheenjohtaja. Hänet vihittiin katoliseksi papiksi 20.7.1975 ja paavi Johannes Paavali II nimitti hänet Cape Coastin arkkipiispaksi 6.10.1992. Piispaksi hänet vihittiin 27.3.1993. Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi konsistorissa 21.10.2003. Paavi Benedictus XVI nimitti hänet Paavillisen oikeudenmukaisuuden ja rauhan neuvoston puheenjohtajaksi 24.10.2009, ja paavin vaihtumisen jälkeen paavi Franciscus vahvisti hänen nimityksensä jatkumisen 16.3.2013.

Kardinaalina Peter Turkson on jäsen myös seuraavissa Rooman kuurian virastoissa: Uskonopin kongregaatio, Liturgian ja sakramenttijärjestyksen kongregaatio, Kansojen evankelioimisen kongregaatio ja Katolisen opetuksen kongregaatio sekä Kristittyjen ykseyden edistämisen neuvosto.

Turkson valmistui teologian maisteriksi Yhdysvalloissa 1970-luvun puolivälissä ja jatkoi sittemmin lisensiaattiopintojaan Roomassa Paavillisessa raamattuinstituutissa valmistuen sieltä teologian lisensiaatiksi vuonna 1980. Hän jatkoi myöhemmin opintojaan Roomassa, mutta joutui keskeyttämään ne saatuaan nimityksen arkkipiispaksi. Hän on myös toiminut opettajana ja vararehtorina ghanalaisissa pappisseminaareissa.

Kardinaali Turkson kuuluu paavi Franciscuksen perustamaan neuvoa-antavaan kardinaalineuvostoon.

Turkson vieraili Suomessa toukokuussa 2016 osallistuakseen Ulkoasiainministeriön järjestämään "Religious Freedom  – Protecting Religious Minorities" -seminaariin.

Lähteet
-------

1. ↑  Länkinen, Tiina: Vedonlyöntitoimistot: Uusi paavi on Peter Turkson  11.2.2013. Yle Uutiset. Viitattu 11.2.2013.
2. ↑  David M. Cheney: Peter Kodwo Appiah Cardinal Turkson [Catholic-Hierarchy] *www.catholic-hierarchy.org*. Viitattu 24.5.2016.
3. ↑  President *www.iustitiaetpax.va*. Viitattu 24.5.2016.
4. ↑  Religious Freedom – Protecting Religious Minorities -seminaari Ulkoasiainministeriö. Viitattu 28.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Turkson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Figura** oli suomalainen naisten alusasu- ja uimapukumerkki ja niitä valmistava tehdas Turussa. Figura-nimellä myytiin etenkin rintaliivejä 1950-luvun alusta vuoteen 2010, jolloin niiden viimeinen valmistaja, ruotsalaisomisteinen Diamina Oy asetettiin konkurssiin.

Figura-merkki syntyi Turussa vuonna 1951, kun kauppaneuvos Yrjö Rekola alkoi valmistaa liivejä yrityksessään Lyhy Oy. Vuoteen 1957 mennessä Lyhy oli kasvanut Suomen suurimmaksi liivivalmistajaksi. 1960-luvulla Figura alkoi valmistaa myös bikini-uimapukuja ja 1970-luvulla vaatteita. 1970-luvulla Figuran tehdas Turun Vähäheikkilässä oli Pohjoismaiden suurin liivintuottaja, joka työllisti yli 700 henkilöä.

Figura-tuotemerkki myytiin pois 1980-luvun alussa, mutta vuonna 1987 Rekolan tytär Marja-Riitta Lahti ja hänen miehensä Risto Lahti ostivat merkin takaisin perustamalleen Diamina Oy:lle. He avasivat myös kymmenkunta Figura Shop -liikettä eri puolille Suomea.

Vuonna 2007 ruotsalainen sijoittaja Mikael Dierks osti Figura Groupin eli turkulaisen Diamina Oy:n ja Osaühing Romanssin Virosta, jonne liivien valmistus siirrettiin Turusta. Dierks kuitenkin ajautui pian vaikeuksiin kilpailussa isojen myymäläketjujen kanssa, ja yritysryhmä asetettiin konkurssiin 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Orell: Figura-rintaliivien valmistajaa haetaan konkurssiin, Turun Sanomat 24.3.2010. Viitattu 31.5.2014.
2. 1 2  Riikka Kaimi: Rintaliivit myytiin Ruotsiin, Taloussanomat 17.10.2007. Viitattu 31.5.2014.
3. 1 2  Sanna Suopanki: Aistillisia alusvaatteita kaiken kokoisille naisille (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 20.9.2005. Viitattu 31.5.2014.
**Nordic Trucker Line** oli vuosina 1997–1998 toiminut ruotsalainen varustamo. Yrityksen perusti Gustav Myrsten. Vuonna 1997 yritys vuokrasi gotlantilaisen Rederi AB Gotland -varustamon uudisrakennuksen, M/S Gotlandin ja asetti sen liikennöimään linjalle Oxelösund–Pietari. Muutaman kuukauden kuluttua yritys vaihtoi aluksen M/S Seawind II:en, koska M/S Gotlandin vuokraaminen oli kallista. Vuoden 1997 lopussa Nordic Trucker Line vaihtoi liikenteen Oxelösundista pääkaupunkiin Tukholmaan. Seuraavana vuonna liikenne lopetettiin kannattamattomana. Myös Pietarin satamassa toimisessa oli ongelmia ja lisäksi rahtimäärät eivät olleet riittäviä.

Laivasto
--------

* M/S Gotland – (1997)
* M/S Seawind II – (1997)
* M/S Inzhener – (1997–1998)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  NORDIC TRUCKER LINE Fakta om Fartyg. Viitattu 2.7.2008. (ruotsiksi)
2. ↑  M/S INZHENER MACHULSKIY Fakta om Fartyg. Viitattu 2.7.2008. (ruotsiksi)
3. 1 2  Karvonen, Tapio; Saurama, Antti: E18-tien kehittämisselvitys 2002 (PDF)  13.11.2002. Turun yliopisto: Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus.  Arkistoitu 9.11.2005. Viitattu 2.7.2008.
**Fiilaten ja höyläten** on Rauli Badding Somerjoen Suomen singlelistan ykköseksi noussut läpimurtokappale vuodelta 1973. Se on käännös Chuck Berryn kappaleesta "Reelin’ and Rockin’" vuodelta 1957, mutta Jarkko Laineen kynästä se sai 1970-luvun alkuvuosille tyypillisen suorasukaisen suomennoksen, jossa ei kerrota läpi yön tanssimisesta vaan varsin peittelemättä seksin harrastamisesta. Levytyksellä Baddingiä säestää Seppo Hovin yhtye, ja sovituksen on tehnyt Antero Jakoila.

Levytys julkaistiin huhtikuussa 1973, ylsi listaykköseksi heinäkuussa ja pysyi kärjessä marraskuuhun asti, jolloin se putosi singlelistan kakkoseksi. Elo-syyskuussa listan kakkostilalla oli Markku Karjalaisen samaan tapaan vihjaileva kappale "Läähätän ja läkähdyn".. "Fiilaten ja höyläten" oli epäkaupalliseen "vaihtoehtomusiikkiin" erikoistuneen, vuonna 1966 perustetun Love Recordsin ensimmäinen listaykkönen. Idean Chuck Berryn kappaleen suomentamisesta oli saanut Love Recordsin voimahahmo Atte Blom.

Syksyllä 2010 Radio Suomessa tehdyssä kaikkien aikojen suomalaisten rockklassikoiden listauksessa "Fiilaten ja höyläten" ylsi kymmenennelle sijalle.

Somerjoen ohella kappaleen ovat Jarkko Laineen sanoituksella levyttäneet ainakin Kalmar Union 1976, Sleepy Sleepers 1988, Vesa-Matti Loiri 1988, Bat & Ryyd 1991, Pate Mustajärvi 1999, Menneisyyden Vangit 1999 ja Anssi Kela 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lindfors, Jukka: Badding opetteli humppaa, jotta voisi laulaa kuin Elvis *Yle*.  27.08.2017. Viitattu 23.12.2021.
2. ↑  kuva levyetiketistä Rauli 'Badding' Somerjoki\* Ja Seppo Hovi Beat Group – Fiilaten Ja Höyläten / Mikset Nuku, Sisko Pieni *Discogs.com*. Viitattu 23.12.2021.
3. ↑  Suomen vanhat singlelistat *suomensinglelistat.blogspot.com*. Viitattu 23.12.2021.
4. ↑  Sainio, Piia: "Fiilaten ja höyläten" oli tuottajan löytö Amerikasta.  *Seura*, 6.5.2018. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.12.2021.
5. ↑  Lindfors, Jukka: Kaikkien aikojen suomalaiset rock-klassikot *Yle*.  6.1.2011. Viitattu 23.12.2021.
6. ↑  Kappalehaku "Fiilaten ja höyläten", Fenno — Suomen Äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999. Viitattu 23.12.2021.
Boz Burrell vuonna 1976
**Raymond "Boz" Burrell** (1. elokuuta 1946 – 21. syyskuuta 2006) oli englantilainen basisti ja laulaja. Hän aloitti uransa laulajana 1960-luvulla Boz People -nimisessä kokoonpanossa. 

Boz People saavutti hyvän lavaesiintyjän maineen ja sai sopimuksen Columbia-levy-yhtiön kanssa. Yhtye levytti 4 singleä vuosina 1965-66. The Who -yhtyeen sisäisten riitojen ollessa pahimmillaan Burrell oli ehdolla korvaamaan Roger Daltreyn joulukuussa 1965.

Singlet eivät menestyneet ja Boz Peole hajosi. Siinä soittanut Ian McLagan liittyi Small Faces - kokoonpanoon. Burrell levytti edelleen käyttäen nimeä Boz. Näissä sessioissa oli studiomuusikkona mm. Ritchie Blackmore.

Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi liityttyään 1971 King Crimson -yhtyeeseen, jonka kitaristi ja johtaja Robert Fripp opetti hänet soittamaan bassoa. Burrell on laulaja/basistina vuonna 1971 julkaistulla albumilla *Islands*.

King Crimsonin jälkeen 1973 Burrell oli mukana perustamassa Bad Company -kokoonpanoa, jossa hän oli koko sen toiminnan ajan yhtyeen saavuttaessa suuren menestyksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Heavy-rock s.22 Toimittanut Jorma-Veikko Sappinen Soundi-kirja 1978 ISBN 951-99188-3-3
2. ↑  Jake Nyman - Onnenpäivät 2 s.56 Tammi 1995 ISBN 951-31-0573-3
3. ↑  ndb.com
4. ↑  The New Rolling Stone Encyclopedia of Rock'n'Roll s.545 Useita kirjoittajia ISBN 0-684-81044-1 1995

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Fiktionalismi** on matematiikan filosofian suuntaus, jonka mukaan luvut ja muut matemaattiset entiteetit eivät ole todellisuudessa olemassa, vaan ne ovat enemmän hyödyllistä fiktiota.

Fiktionalismi sai alkunsa kun Hartry Field julkaisi teoksen *Science Without Numbers* (1980). Hän hylkäsi Quinen argumentin matematiikan välttämättömyydestä tieteelle ja itse asiassa käänsi sen toisin päin. Fieldin mukaan matematiikka oli turhaa, ja tuli tulkita joukoksi epätotuuksia, jotka eivät koske mitään todellista. Hän esitti Newtonin mekaniikan täydellisen aksiomatisoinnin, joka ei viitannut lukuihin tai funktioihin lainkaan. Hän esimerkiksi hyödynsi Hilbertin aksioomien "välillisyyden" (*betweenness*) käsitettä luonnehtiessaan avaruutta ilman avaruudellisia koordinaatteja. Hilbertin geometria oli matemaattista, koska se puhuu abstrakteista pisteistä, mutta Fieldin teoriassa nämä pisteet ovat konkreettisia fysikaalisen avaruuden pisteitä, joten erillisiä matemaattisia olioita ei tarvita.

Osoitettuaan, kuinka tiedettä tehdään ilman matematiikkaa, Field esitteli matematiikan uudelleen "hyödyllisenä fiktiona". Hän osoitti matemaattisen fysiikan olevan konservatiivinen laajennos hänen ei-matemaattisesta fysiikastaan (toisin sanoen jokainen fysikaalinen tosiasia, joka voidaan todistaa matemaattisessa fysiikassa, on todistettavissa Fieldin järjestelmässä), niin että matematiikassa on kyse luotettavasta prosessista, jonka fysikaaliset sovellutukset ovat kaikki tosia, vaikkakin sen omat lauseet ovat epätosia. Näin kun harjoitamme matematiikkaa, voimme nähdä itsemme ikään kuin kertomassa kertomusta, ja puhumassa luvuista ikään kuin ne olisivat olemassa.

Kirjallisuutta
--------------

* Balaguer, M.: A Fictionalist Account of the Indispensable Applications of Mathematics.  *Philosophical Studies*, 1996, 83. vsk, s. 291–314.
* Field, Hartry: *Science Without Numbers*. Princeton, NJ: Princeton University Press, 1980.

Aiheesta muualla
----------------

* Balaguer, Mark: Fictionalism in the Philosophy of Mathematics *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Philosophy of mathematics#Fictionalism
Lahden sijainti
Tonkininlahti
Sotalaivoja Tonkininlahdella Vietnamin sodan aikana.
**Tonkininlahti** (vietn. *Vịnh Bắc Bộ*, kiin. yksinkertaistetut merkit: 北部湾; perinteiset merkit: 北部灣; pinyin: Běibù Wān) on merenlahti Etelä-Kiinan merellä. Lahti rajoittuu lännestä Vietnamiin, pohjoisesta Kiinan kansantasavaltaan ja idästä Hainaniin.

Punainenjoki on suurin lahteen virtaava joki. Lahti on noin 500 kilometriä pitkä ja 250 kilometriä leveä. Merialue on suhteellisen matala, enimmillään noin 70 metriä.

Tonkininlahden tärkeimmät satamat ovat Hải Phòngissa Vietnamissa ja Beihaissa Kiinassa. Lahdella tapahtui vuonna 1964 nk. Tonkininlahden tapaus, jonka myötä Yhdysvallat osallistui avoimesti Vietnamin sotaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gulf of Tonkin *britannica.com*. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Gulf of Tonkin Resolution *britannica.com*. Viitattu 16.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tonkininlahti** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gulf of Tonkin 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Blagoi Blagoev** (bulg. Благой Благоев, s. 4. joulukuuta 1956) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.

Blagoev osallistui Montréalin 1976 olympialaisissa alle 82,5-kiloisten sarjaan ja sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 362,5 kg. Hän nosti tempauksessa 162,5 kg ja työnnössä 200 kg. Hän menetti kuitenkin mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa samassa sarjassa tuloksella 372,5 kg; tempauksessa tulos oli 175 kg ja työnnössä 197,5 kg. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden olympiaboikotin vuoksi.

Blagoev voitti maailmanmestaruuden alle 90-kiloisten sarjassa vuosina 1981, 1982 ja 1983. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 82,5-kiloisissa vuonna 1979 sekä alle 90-kiloisissa vuosina 1981, 1982 ja 1983. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean ja kaksi EM-hopeaa vuosina 1976–1984.

Blagoev teki urallaan 23 maailmanennätystä: viisitoista tempauksessa, yhden työnnössä ja seitsemän yhteistuloksessa.

Lähteet
-------

* Blagoi Blagoevin olympiasijoitukset Olympedia. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The cases of doping in weightlifting  1976. Olympic Review. Viitattu 24.11.2013.