recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bis(trimetyylisilyyli)urea** eli **BSU** (C7H20Si2N2O) on orgaanisiin piiyhdisteisiin kuuluva ureajohdannainen. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa silyloivana reagenssina yhdisteiden suojaukseen.

Ominaisuudet, käyttö ja valmistus
---------------------------------

Bis(trimetyylisilyyli)urea on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi muun muassa alkoholien, amiinien, aldehydien, ketonien ja karboksyylihappojen kanssa. Tuotteena muodostuu näin trimetyylisilyyliryhmän sisältäviä johdannaisia. Veden kanssa bis(trimetyylisilyyli)urea reagoi hydrolysoituen.

Bis(trimetyylisilyyli)ureaa käytetään silyloivana reagenssina kemianteollisuudessa erityisesti suuren mittakaavan prosesseissa. Sillä on käyttöä muun muassa väriaineiden, voiteluaineiden, hartsien ja lääkkeiden valmistuksessa. Erityisesti sitä käytetään valmistettaessa synteettisiä polysakkarideja ja penisilliini- ja kefalosporiiniantibiootteja. Bis(trimetyylisilyyli)ureaa valmistetaan urean ja heksametyylidisilatsaanin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä tässä reaktiossa voidaan käyttää ammoniumsuoloja tai sulfonamideja.

Lähteet
-------

1. ↑  1,3-Bis(trimethylsilyl)urea – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 20.6.2017.
2. 1 2 3  Janet Wisniewski Grissom: *N,N′-Bis(trimethylsilyl)urea, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 21.6.2017
3. 1 2  Michael Ash,Irene Ash: *Handbook of green chemicals*, s. 641. Synapse Info Resources, 2004. ISBN 978-1-890595-79-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.6.2017). (englanniksi)
4. ↑  Peter G. Pape: *Silylating Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2017. Viitattu 21.6.2017
5. ↑  Lutz Rösch, Peter John & Rudolf Reitmeier: *Silicon Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.6.2017
**Sumyn valtionyliopisto** (SumDU) (ukr.  Сумський державний університе́т, *Sumskyi deržavnyi universytet*) on Ukrainan pohjoisosassa, erityisesti Sumyn kaupungissa toimiva klassinen yliopisto.

Yliopisto katsoo toimintahistoriansa alkaneen vuodesta 1948, jolloin kaupunkiin perustettiin Moskovan metalliteollisuusinstituutin toimipiste. Vuonna 1966 Harkovan polytekninen instituutti (HPI) perusti erillislaitoksen kaupunkiin. Vuonna 1990 tämän pohjalta perustettiin HPI:n Sumyn fysiikan ja tekniikan instituutti, joka antoi laaja-alaisesti insinööritieteiden opetusta. 1993 seurasi muutos Sumyn valtionyliopistoksi, laajempialaiseksi klassiseksi yliopistoksi.

Sumyn valtionyliopistossa on nykyään viisi tiedekuntaa, lääketieteellinen instituutti ja kaksi haaratoimipistettä (Konotop ja Šostka). Yliopistossa opiskelee noin 16 000 opiskelijaa. Heistä noin 1 400 on kansainvälisiä opiskelijoita. Koulutusta annetaan 60 eri maisteritason tutkintoon johtavassa pääaineessa. Lisäksi yliopistolla ja sen haaratoimipisteillä on yhteensä neljä teknistä oppilaitosta. Henkilökuntaan kuuluu 85 vähintään dosenttitason (professorit) ja 500 muuta jatkotutkinnon suorittanutta opettajaa.

Brittiläisen maailmanlaajuisen yliopistovertailun QS World University Rankings 2014 versio sisällytti Sumyn valtionyliopiston sijaluvuille 651-700. Espanjalainen Webometrics luokitteli yliopiston kansallisesti sijaluvulle 6 ja maailmanlaajuisesti sijalle 1445. Vuonna 2014 suoritetussa kahdensadan ukrainalaisen yliopiston kansallisessa vertailussa Sumyn valtionyliopisto pisteytettiin kuitenkin vasta Ukrainan 37. parhaaksi yliopistoksi. Sittemmin sijoitus Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-vertailussa on korjaantunut; vuoden 2021 tilasto sijoitti SumDU:n Ukrainan 5. arvostetuimmaksi yliopistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  History of the University Sumyn valtionyliopisto, sumdu.edu.ua.  Arkistoitu 5.11.2014. Viitattu 5.11.2014. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4  Facts - Sumy State University Sumyn valtionyliopisto, sumdu.edu.ua. Viitattu 5.11.2014. (englanniksi)
3. ↑  Sumski deržavni universitet Sumyn valtionyliopisto, sumdu.edu.ua. Viitattu 5.11.2014. (ukrainaksi)
4. 1 2  Sumy State University topuniversities.com. Viitattu 5.11.2014. (englanniksi)
5. ↑  QS World University Rankings 2014/15 (Valitse alasvetovalikon "Filter by location" kohdasta Ukraine) topuniversities.com. Viitattu 5.11.2014. (englanniksi)
6. ↑  Ranking web of universities - Ukraine webometrics.info, viitattu 5.11.2014 (englanniksi)
7. ↑  Reityng universytetiv Ukrajiny III, IV rivniv akredytatsiji Top-200 Ukrajina u 2014 rotsi 30.5.2014, euroosvita.net, viitattu 5.11.2014, (ukrainaksi)
8. ↑  Reityng universytetiv Ukrajiny Top-200 Ukrajina 2021 (Ukrainan kansallinen yliopistoranking, metodiikka ja tilastotaulukko)  30.5.2021. euroosvita.net. Viitattu 11.4.2022. (ukrainaksi)
9. ↑  Reityngova tablytsa vyštšyh navtšalnyh zakladiv "Top-200 Ukrajina" 2021 rik (Ukrainan kansallinen yliopistoranking, sortattava tilastotaulukko)  30.5.2021. euroosvita.net. Viitattu 11.4.2022. (ukrainaksi)
Kalaverkko.
Eilif Peterssenin verkkokalastusta kuvaava maalaus.
Saksalaisnainen valmistamassa verkkoa VEB Vereinigte Netz- und Seilwerken tehtaalla Heidenaussa vuonna 1972.
Bangladeshilaisia verkkokalastajia.
**Verkko** on kalastuksessa käytettävä pyyntiväline, joka koostuu yhteenpunotuista langoista siten, että verkkoon muodostuu niin sanottuja verkon silmiä. Verkko on mattomainen silmäverkko. 

Passiivisesti kalastavassa verkossa kala ui huomaamattaan verkonsilmään ja jää kiinni. Verkonsilmän koolla ja muodolla voidaan valita, millaisia ja minkäkokoisia kaloja halutaan saaliiksi. Verkko merkitään veteen kelluvilla merkeillä, jotta vesilläliikkujat osaavat varoa verkkoa ja kalastaja voi itse kokea (eli nostaa) verkot vedestä.

Riimuverkossa tavallinen verkko on madallettu kahdella isosilmäisellä riimulla (solmuväli useimmiten 300 mm). Riimuverkolla pyydetään isoa lahnaa ja isoa haukea, jotka jäävät paremmin kiinni riimuverkkoon kuin tavalliseen verkon silmään. Kun kala ui riimun läpi, verkko painuu toisen riimun läpi muodostaen pussin, johon kala jää vangiksi.

Aikaisemmin verkot kudottiin käsin. Nykyään verkon liina tehdään koneellisesti ja verkko voidaan pauloittaa joko käsin tai koneellisesti. Verkon kudonnassa, paikkaamisessa ja pauloittamisessa käytetään litteää neulaa, josta käytetään nimitystä *käpy*. Aikaisemmin kävyt valmistettiin puusta, mutta nykyään ne tehdään yleensä muovista.

Katso myös
----------

* Ajoverkko
* Pintaverkko

Lähteet
-------

* Heikkilä, Pekka: *Verkon pauloitus, paikkaus ja verkkokalastus*. Vaasa: Pyydysjata, 1997. ISBN 951-97027-3-3.
* Kokkarinen, Eero: Verkon pauloitus : oikeilla välineillä ja työmenetelmillä syntyy parempi verkko.  *Metsästys ja kalastus*, 1996, nro 1, s. 48-49. Helsinki:  Yhtyneet kuvalehdet. ISSN 0026-1629.
* Manninen, Ari: Riimuverkot veteen.  *Erä*, 1993, 16. vsk, nro 3, s. 37-42.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalaverkko** Wikimedia Commonsissa
(kuva vuodelta 2000)
**Patrick Volkerding** (s. 20. lokakuuta 1966) on Slackware -nimisen Linux-distribuution perustaja ja ylläpitäjä (BDFL, *Benevolent dictator for life*).

Volkerdingillä on tieteen kandidaatin paperit tietojenkäsittelytieteestä Moorheadissa sijaitsevasta Minnesota State Universitystä vuodelta 1993.

Volkerding aloitti Slackwaren vuonna 1993. Se perustui Softlanding Linux System -distribuutioon, jota hän viritteli. Hän oli aluksi haluton julkaisemaan aikaansaannostaan, mutta laittoi sen lopulta jakoon, kun kysyntää tuntui olevan. Lataajia tulikin niin paljon, etteivät FTP-palvelimet pysyneet usein pystyssä. 

Volkerding omisti 40 % osuuden Slackware -yhtiöstä, joka myöhemmin myytiin BSDi:lle.

Vuonna 2004 Volkerding ilmoitti kärsivänsä sairaudesta nimeltä aktinomykoosi. Se ei ole kuitenkaan estänyt Slackwaren parissa työskentelemistä.

Volkerding on Grateful Dead -yhtyeen fani sekä suuri oluen ystävä ja hänellä kotipanino. Hän on jäsen parodiauskonnossa nimeltä Church of the SubGenius. Hänellä on vaimo Andrea (vuodesta 2001) ja tytär Briah (s. 2005).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kaavakuva triklekerrosreaktorista
**Triklekerrosreaktori** on kemiallinen reaktori, jossa reagoivat aineet tulevat sisään kahtena fluidivirtauksena: tihkuvana nestevirtana ja kaasuvirtana. Triklekerrosreaktoreilla on useita teollisia sovellutuksia.

Periaate ja käyttö
------------------

Triklekerrosreaktori täytetään huokoisilla muutaman sentin kokoisilla kappaleilla, jotka sisältävät katalyytin. Nestefaasi valuu reaktorin yläosasta alas ja kaasuvirtaus voi kulkea myötävirtaan tai vastavirtaan eli alhaalta ylös. Myötävirtareaktori on teollisuudessa useammin käytetty vaihtoehto. Triklekerrosreaktorin etuja ovat esimerkiksi jatkuvatoimisuus, suuret reaktionopeudet ja sopivuus korkeissa paineissa tapahtuviin reaktioihin. Aineen- ja lämmönsiirtoprosessit triklekerrosreaktoreissa ovat monimuotoisia eivätkä täysin tiedossa, mikä vaikeuttaa reaktorin toiminnan mallintamista.

Triklekerrosreaktoreita käytetään muun muassa öljynjalostuksessa rikinpoistoprosesseissa, Fischer–Tropsch-synteesissä, vedytyksissä, aldehydien pelkistyksissä ja hapetuksissa, butyynidiolin valmistuksessa ja vedenpuhdistusprosesseissa. Triklekerrosreaktoreissa voidaan käyttää myös biokatalyyttejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Katalyysisanasto Suomen Katalyysiseura ry. Viitattu 12.9.2023.
2. 1 2  *Elements of Chemical Reaction Engineering CD companion* CD-levy kirjaan H. Scott Fogler: *Elements of Chemical Reaction Engineering*. Pearson International, 2006. ISBN 0-13-127839-8. (englanniksi) R12.2 Trickle Bed Reactors, lisätietoa kirjan lukuun 12
3. ↑  Uzi Mann :"Reactor Technology", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2017. s. 4 (Luvun sisäinen sivunumerointi)
4. 1 2  Milorad P. Dudukovic, Željko V. Kuzeljevic & Daniel P. Combest: "Three-Phase Trickle-Bed Reactors", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. s. 1–10 (Luvun sisäinen sivunumerointi) (englanniksi)
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1121. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Sean Moran & Klaus-Dieter Henkel: "Reactor Types and Their Industrial Applications", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016. s. 27 (Luvun sisäinen sivunumerointi)
Jean-Bédel Bokassa heinäkuussa 1970
**Banguin lasten verilöyly** tapahtui 19. huhtikuuta 1979 Banguissa, Keski-Afrikan keisarikunnassa. Ngaragban vankilassa murhattiin raa'asti noin 100 opiskelijaa, jotka olivat osallistuneet keisari Jean-Bédel Bokassan vastaisiin mielenosoituksiin.

Tapahtumat
----------

Keski-Afrikan presidentti Jean-Bédel Bokassa oli vuonna 1976 julistanut itsensä keisariksi. Bokassa keskitti kaiken vallan itselleen vuonna 1972. Bokassan aikana monia poliittisia vastustajia kidutettiin ja tapettiin. 

Tammikuussa 1979 Bokassa yritti pakottaa kaikki Keski-Afrikan opiskelijat käyttämään koulupukuja, joita oli saatavissa ainoastaan Bokassan keisarillisesta vaatehuoneesta. Puvut olivat kalliita ja köyhällä kansalla ei riittänyt raha. Vastauksena opiskelijat alkoivat protestoida Bokassaa vastaan ​​ja huhtikuuhun 1979 mennessä opiskelijat ja poliisi ottivat yleisesti yhteen. Poliisi myös ampui monia opiskelijoita mielenosoitusten aikana. 

19. huhtikuuta 1979 ainakin 100 opiskelijaa pidätettiin ja vietiin Ngaragban vankilaan, joka sijaitsee Banguin reunamilla. Vankilassa vartijat hakkasivat opiskelijoita ja heidät pakotettiin liian täynnä oleviin selleihin. Samana päivänä Bokassa vieraili oppilaiden luona heidän sellissään, ja hakkasi useita nuoria opiskelijoita kuoliaaksi kävelykepillä. Vankilavartijat pahoinpitelivät kuoliaaksi noin 100 opiskelijaa.  Monet opiskelijat selvisivät hengissä tekeytymällä kuolleiksi. Verilöylyn jälkeen kansainvälinen yhteisö tuomitsivat Bokassan ja humanitaariset järjestöt katkaisivat avun. 20. syyskuuta 1979 Ranskan erikoisjoukot kaatoivat Bokassan sotilasvallankaappauksessa, mikä päätti hänen 13 vuotta kestäneen hallituskautensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Nightmares From Bokassa's Empire  1.10.1979. The Washington Post. Viitattu 23.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  SURVIVORS DESCRIBE MASSACRE IN BANGUI  30.9.1979. The New York Times. Viitattu 23.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  Tyrannical Ex-Dictator Dies At 75 African Killed His Opponents, Was Accused Of Eating Them  5.11.1996. The Spokesman-Review. Viitattu 23.9.2023. (englanniksi)
**McCune–Reischauer-romanisaatio** on korean kielen transkriptiojärjestelmä latinalaisille aakkosille. 

McCune–Reischauer-romanisaatio on saanut nimensä kehittäjiensä McCunen ja Reischauerin mukaan. Järjestelmä on peräisin Yhdysvalloista ja se julkaistiin nykymuodossaan vuonna 1939. Järjestelmän käyttö lisääntyi huomattavasti Korean sodan myötä.

Korean kielen transkriptiolle on olemassa myös useita muita käytössä olevia tai olleita järjestelmiä. Esimerkiksi Etelä-Korea on suositellut vuonna 2000 käyttöön otetun uudistetun latinisaation käyttöä.

McCune–Reischauer-romanisaation joistakin muista järjestelmistä poikkeavia piirteitä ovat esimerkiksi tiettyjen äänenrakenteen kannalta merkityksettömienkin foneettisien vaihtelujen osoittaminen peruskirjaimilla. Esimerkiksi heikkoon klusiiliin voidaan osoittaa kirjaimilla *p*, *t* ja *k* sanan alussa tai lopussa. Sanan sisällä heikkoon klusiiliin viitataan kirjaimilla *b*, *d* ja *g*. Menetelmän takia sama sana voidaan joissain yhteyksissä kirjoittaa hyvin eri tavoin. Likvidaan viitataan tavuasemasta riippuen kirjaimilla *r* tai *l*. Tavunrajaisia konsonanttiryhmiä hahmotetaan oikeinkirjoituksen sijaan ääneasun mukaisesti. Tavunloppuiset klusiilit mukautuvat tavunalkuisen nasaalin mukaan, sekä tavunalkuiset dentaalikonsonantit tavunalkuisen likvidan mukaan.

Joissain tapauksissa perusmerkkiin lisätään diakriitti eli lisämerkki. Lisämerkkejä on kaksi, konsonanttimerkkiä seuraava heittomerkki ja vokaalimerkin yläpuolelle merkittävä kaari. Heittomerkki erottaa vahvat klusiilit ja afrikaatat heikoista. Esimerkiksi *p*t, *t*, *ch* ja *k* ovat heikkoja, kun taas vahvoja ovat *p’*, *t’*, *ch’* ja *k’*. Kaari erottaa puolestaan takaiset laveat vokaalit pyöreistä. Esimerkkinä pyöreät *o* ja *u*, sekä laveat *ǒ* ja *ǔ*. Järjestelmästä on olemassa myös muunnos, jossa ero toteutetaan lisäkirjaimella. Esimerkiksi vahvat klusiilit ovat *ph*, *th*, *ch* ja *kh*, sekä leveät vokaalit *eo* ja *eu*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilmari Vesterinen, Juha Janhunen ja Tauno-Olavi Huotari: *Korea - Kolme ovea tiikerin valtakuntaan*, s. 64-66. Gaudeamus Helsinki University Press, 2000. ISBN 978-951-662-797-0.
2. ↑  Kirjoitus- ja ääntöasu: Etelä-Korean paikannimet Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 9.6.2019.
**Ahti "Ake" Kalervo Ahonen** (4. elokuuta 1947 Tukholma) on suomalainen teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Hän toimi teatterinjohtajana lähes 25 vuoden ajan johtaen Rauman, Joensuun, Rovaniemen ja Oulun kaupunginteattereita. Eläkkeelle Ahonen jäi loppuvuodesta 2011.

Ahonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1968 ja teatteriohjaajaksi Tampereen yliopistosta vuonna 1974. Vuosina 1975–1977 hän toimi Rauman Kaupunginteatterin johtajana. Vuodet 1980–1984 hän oli ohjaajana Rovaniemen Teatterissa, jota hän johti vuosina 1985–1987 ja uudelleen vuosina 1992–2002. Vuodet 1987–1990 Ahonen johti Joensuun kaupunginteatteria. Vuosina 2006–2012 hän johti Oulun kaupunginteatteria, minkä jälkeen hän on ollut vapaa ohjaaja.

Ahonen on ohjannut muiden muassa näytelmät *Neiti Julie*, *Kuka pelkää Virginia Woolfia?*, *Kuningas Lear*, *Amadeus*, *Van Gogh* ja *My Fair Lady*. Hänen jäähyväisnäytelmänsä oli italialaisen Dario Fon kirjoittama *Donna – yksinäinen nainen*.

Ahonen oli Valtion näyttämötaidetoimikunnan jäsen vuosina 2007–2009 ja puheenjohtaja 2010–2013. Hän oli vuosina 2010–2013 myös Taiteen keskustoimikunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kuka kukin on 2015*, s. 29. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Ahti Ahonen jatkaa teatterinjohtajana *Yle Uutiset*.  14.4.2011. Viitattu 12.8.2015.
3. ↑  Paldanius, Jarno: Teatterinjohtaja haastaa katsojat jäähyväisnäytelmässään *Yle Uutiset*.  9.2.2011. Viitattu 21.5.2014.
*Varsovan ghettopoika*
**Varsovan gheton poika** on 1943 Varsovan geton kansannousun aikana otettu kuuluisa mustavalkoinen valokuva. Valokuvassa saksalaiset joukot veivät pidätettyjä juutalaisia ​​ulos rakennuksesta. Kuvassa näkyy nuori poika joka pitää käsiään ylhäällä samalla kun SS-Rottenführer Josef Blösche osoittaa häntä konepistoolilla.

Etualalla olevasta lapsesta, jonka henkilöllisyyttä ei ole koskaan varmistettu, tuli natsien tappaman kuuden miljoonan puolustuskyvyttömän juutalaisen symboli. Valokuvan ottamisen jälkeen kaikki kuvassa olevat juutalaiset karkotettiin Majdanekin tai Treblinkan tuhoamisleirille. Tarkkaa sijaintia ja valokuvaajaa ei tiedetä, mutta historioitsija Dan Poratin mukaan yhtenä vaihtoehtona voidaan pitää SS-upseeri Franz Konradia. Blösche on ainoa valokuvassa oleva henkilö, joka voidaan tunnistaa varmasti. Kuvan pojan uskotaan olevan alle 6-vuotias, koska hänellä ei ollut juutalaisten rintamerkkiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boy An Icon For Childhoods Lost In Holocaust *Author Interviews*.  27.11.2010. NPR. Viitattu 4.7.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Warsaw Ghetto boy
Funktionaalianalyysissä on useita variaatioita **Rieszin esityslauseesta**. Alkuperäisen tuloksen funktioavaruudessa {\displaystyle {\mathcal {C}}(0,1)} todisti unkarilainen matemaatikko Frigyes Riesz vuonna 1909 artikkelissaan *Sur les opérations fonctionnelles linéaires* 

Yksinkertaisimmillaan Rieszin esityslause sanoo, että jokainen Hilbertin avaruus on oma duaalinsa: {\displaystyle {\mathcal {H}}={\mathcal {H}}^{\*}.} Tarkemmin sanottuna ne ovat isometrisesti isomorfiset. Lause voidaan yleistää myös Banachin avaruuksille.

Hilbertin avaruudessa
---------------------

Olkoon {\displaystyle {\mathcal {H}}} Hilbertin avaruus, {\displaystyle {\mathcal {H}}^{\*}=\lbrace f:{\mathcal {H}}\rightarrow \mathbb {K} ,f\,{\text{ lineaarinen}}\rbrace } sen (jatkuva) duaaliavaruus (ja skalaarikunta {\displaystyle \mathbb {K} =\mathbb {R} } tai {\displaystyle \mathbb {C} }).

Tällöin jokaista funktionaalia {\displaystyle f\in {\mathcal {H}}^{\*}} vastaa yksikäsitteinen {\displaystyle y\in {\mathcal {H}}}, jolla pätee {\displaystyle f(x)=\langle x,y\rangle } kaikilla {\displaystyle x\in {\mathcal {H}}}. Vastaavasti kaikilla {\displaystyle y\in {\mathcal {H}}}, kuvaus {\displaystyle x\mapsto \langle x,y\rangle } on jatkuva funktionaali.

Lineaaristen funktionaalien esityslause Cc(*X*):ssä
---------------------------------------------------

Seuraava lause esittää positiivisia lineaarisia funktionaaleja Cc(*X*):ssä, kompaktissa joukossa jatkuvia komleksifunktioita. Borelin joukko viittaa σ-algebraan, jonka virittää avoimet joukot.

Epänegatiivinen additiivinen Borelin mitta μ lokaalisti kompaktissa Hausdorffin avaruudessa *X* on säännöllinen jos ja vain jos 

* μ(*K*) < ∞ kaikilla kompakteilla joukoilla *K*;

* Kaikilla Borel-joukoilla *E*,

{\displaystyle \mu (E)=\inf\{\mu (U):E\subseteq U,U{\mbox{ avoin}}\}}
* Ehto

{\displaystyle \mu (E)=\sup\{\mu (K):K\subseteq E,K{\mbox{ kompakti}}\}}
on voimassa kun *E* on avoin tai *E* on Borel ja μ(E) < ∞.

**Lause**. Olkoon *X* lokaalisti kompakti Hausdorffin avaruus. Kaikille joukossa Cc(*X*) määritellyille positiivisille lineaarisille funktionaaleille ψ on olemassa yksikäsitteinen Borel-säännöllinen mitta μ *X*:ssä, jolle

{\displaystyle \psi (f)=\int \_{X}f(x)\,d\mu (x)\quad }
kaikilla Cc(*X*)-funktioilla *f*.

Viitteet
--------

1. ↑   Frédéric Riesz: Sur les opérations fonctionnelles linéaires.  *Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences*, nro 149, s. 974-977. Artikkelin verkkoversio (PDF).  (ranskaksi)
2. ↑   Mike Bertrand: Riesz's Sur les opérations fonctionnelles linéaires (Englanninkielinen käännös Rieszin alkuperäisestä tuloksesta) *nonagon.org*.  13.4.2015. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)
3. 1 2   Kari Astala, Petteri Piiroinen, Hans-Olav Tylli, Jani Lukkarinen: Funktionaalianalyysin peruskurssi (PDF) (Luentomuistiinpanot)  2018. Helsingin yliopisto.  [dokumen.tips Arkistoitu]. Viitattu 24.9.2023. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bachman, Narici: Functional analysis
**Novoje Rahino** (ven. Новое Рахино) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Kresttsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien varrella 20 kilometriä Kresttsystä kaakkoon. Kylässä on vajaat 300 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2011).

Novoje Rahinon kunnan pinta-ala on 556,01 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Okulovkan piiriin, kaakossa ja etelässä Valdain piiriin, lännessä Kresttsyn kaupunkikuntaan sekä luoteessa Kresttsyn piirin Rutšjin maalaiskuntaan. Pinta-alasta 75,8 % on metsää ja 18,7 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Holova, Kamenka, Jarynja, Polomet ja Jamnitsa. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Holovan lähdealue sekä Gverstjanitsajärvi ympäristöineen.

Kuntaan kuuluu 48 kylää: Bološkovo, Borisovo, Bytškovo, Davydovštšina, Fedosovitši, Griškino, Grjady, Hutor Svetlyi, Jarkovo, Jarynja, Jevanitši, Kamenka, Kašino, Kitovo, Klokšino, Kolokola, Krutoi Bereg, Kosoi Bor, Krivoi Uhab, Kukujevo, Lamerje, Litvinovo, Lokotsko, Melnitsa, Moltšino, Naronovo, Nesterovitši, Novaja Bolotnitsa, Novoje Rahino, Orinets, Ozerki, Perejezd, Potsepiha, Rakušino, Rogvino, Samlovo, Sidelnikovo, Somjonka, Starkovo, Staroje Rahino, Šutilovitši, Tarbajevo, Toporkovo, Vilji Gory, Vitebsko, Zaretšje, Zavysotšje, Železovo ja Zeljonyi Bor. Keskuskylän lisäksi suurempia asutuskeskuksia ovat noin 200 asukkaan Lokotsko ja Somjonka sekä reilun sadan asukaan Staroje Rahino. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnan alueella toimii muun muassa broilerinkasvatusta ja -jalostusta harjoittava maatalousyritys Belgrankorm. Työvoimasta 23 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Suurimpien kylien palveluihin kuuluvat lastentarhat, keskikoulut, kulttuuritalot, kirjastot, lääkintäasemat ja postit.

Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Staroje Rahinon ja Lamerjen kirkot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Novorahinskoje selskoje poselenije, Krestetski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 3: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2012. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 27.9.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Novoje Rahinon kunnan sivusto (venäjäksi)
**Blå Band** on tuotemerkki, jota markkinoi elintarvikeyritys Continental Foods. Blå Band tunnetaan etenkin ateria-aineksistaan. Merkillä on myös keitto- ja kastikeaineksia, nestemäisiä valmiskeittoja ja kastikkeita, jälkiruokia sekä retkiaterioita.

Historia
--------

Blå Band lanseerattiin Ruotsissa vuonna 1950 ja Suomessa 1969, kun Paasivaara-yhtymä toi markkinoille ensimmäisenä keittoainekset. Blå Band -brändille perustettiin oma yksikkö Suomen pääkonttoriin, jonka vastuulla oli tuotekehitys, markkinointi ja taloushallinto. Vuonna 1983 Blå Band siirtyi Paasivaara-yhtymästä Lipton Oy:n tuotemerkiksi. Samana vuonna Blå Band julkaisi pioneerina Suomessa retkiateriavalikoiman. Vuonna 1984 Lämmin Kuppi -tuotemerkki tuotiin markkinoille. 

1990-luvun alussa Blå Band siirtyi Van Den Bergh Foodsin tuotemerkkeihin. Yhdysvaltalainen Campbell Soup Company osti toiminnot vuonna 2001. Lokakuussa 2013 Blå Band siirtyi Continental Foods elintarvikeyrityksen alaisuuteen, kun Campbell Soup myi Euroopan yksikkönsä CVC Capital Partners sijoitusyhtiölle .

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Nurmijärven Opisto** on Nurmijärven kunnan alueella toimiva yksityinen kansalaisopisto, joka on Opetushallituksen valvonnan alainen. Nurmijärven Opiston yhteydessä toimivat Jukolan musiikkikoulu, Nurmijärven kuvataidekoulu ja Nurmijärven käsityökoulu. Vuosittain opiston kursseille osallistuu noin 15 000 kurssilaista ja opetustunteja on noin 22 500. Opistoa ylläpitää Nurmijärven Opiston kannatusyhdistys.

Historia
--------

Mannerheimliiton Rajamäen osaston Kasvatuskerhon pöytäkirjoista ilmenee, että ko. kerho oli kokoontunut kerhoiltaansa 20.5.1955 Rajamäen kirkon seurakuntasaliin, johon oli saapunut 34 kasvatusasioista kiinnostunutta henkilöä. Kerhon puheenjohtaja, opettaja Uuno Miettinen, johti tilaisuudessa puhetta. Kokouksen kuluista hyvän kuvan antavan pöytäkirjan kirjoitti opettaja Anna Kalliokoski. Insinööri Anna Luokola piti kerhoillassa alustuksen aiheesta "Nuorten vapaa-ajan harrastukset". Seuranneessa keskustelussa opettaja Miettinen heitti esiin ajatuksen nuorison vapaa-ajan harrastusten keskittämisestä kansalaisopistoon. Ajatus sai heti erittäin innokkaan vastaanoton ja syrjäytti kaikki muut asiat käydyssä keskustelussa. Kokouksen loppuvaiheessa päätettiin valita toimikunta kehittelemään kansalaisopistoasiaa edelleen. Toimikunnan, jota myöhemmin laajennettiin, ripeän työskentelyn ansiosta asia eteni niin nopeasti, että kansalaisopiston kannatusyhdistyksen perustava kokous pidettiin Rajamäen kansakoulun juhlasalissa marraskuun 20. päivänä 1955. Kokouksessa oli noin 300 opistoasiasta kiinnostunutta henkilöä, joiden yksimielisellä päätöksellä ja innostuneen mielialan vallitessa päätettiin perustaa Kansalaisopisto Jukolan Kannatusyhdistys, jonka tehtäväksi tulisi ylläpitää kansalaisopistoa paikkakunnalla. Opiston työ pääsi käyntiin vuoden 1956 alussa nimellä Kansalaisopisto Jukola, joten ensimmäinen työvuosi käsitti vain kevätlukukauden. Näin oli kuitenkin syntynyt kansalaisopisto Rajamäelle.

Rehtorit
--------

* 1956–1959 Uuno Miettinen
* 1959–1960 Else Mattila
* 1960–1961 A A A Aaltonen
* 1961–1964 Leo Tiainen
* 1964–1965 Kalevi Hentilä
* 1965–1985 Yrjö Lehtimäki
* 1985–2009 Pirkko Savolainen
* 2009–2014 Tarja Pietikäinen
* 2014– Jenni Karemo

Lähteet
-------

1. 1 2  Tervetuloa Opistoon! *Nurmijärven Opisto*. Viitattu 17.9.2023.
2. ↑  Opisto pyytää muistelemaan menneitä... *Nurmijärven Uutiset*.  11.2.2021. Viitattu 17.9.2023.
3. ↑  Yhteystiedot ja palaute *Nurmijärven Opisto*. Viitattu 17.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Nurmijärven Opiston Facebook-sivut
*Hiljaisuus*, 2007, Helsinki.
*Tapion tyyny*, 2019, Kotka.
**Minna Marjo Kristiina Tuominen** (1962 Pori – 2016) oli suomalainen kuvanveistäjä. Tuominen opiskeli kuvanveistoa Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1982–1989. Hän käytti pääasiassa suomalaista kiveä teoksissaan.

Tuomisen julkisia veistoksia ovat muun muassa Helsingissä Auroran sairaalan pihalla oleva vuonna 2007 paljatettu *Hiljaisuus*, joka on Jyväskylän ja Korpilahden mustasta graniitistä veistetty kolmiosainen teos ja Tuomisen kuoleman jälkeen vuonna 2019 Kotkan veistospromenadilla paljastettu mustaa graniittia oleva*Tapion tyyny*.

Tuomisen puoliso vuodesta 1990 oli kuvanveistäjä Pekka Pitkänen.

Minna Tuominen kuoli aivokasvaimeen tammikuussa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Palmu, Outi: Kotkan ortodoksinen kirkko sai vierelleen taivasta peilaavan tyynyn — Minna Tuomisen teos laajentaa Kotkan veistospromenadia Ruotsinsalmenkadulta torin suuntaan *Kymen Sanomat*.  26.6.2019. Viitattu 4.4.2020.
2. 1 2  Minna Tuominen *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 4.4.2020.
3. ↑  Hiljaisuus Helsingin taidemuseo. Viitattu 4.4.2020. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 703. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
**Kuvšinovo** (ven. Кувши́ново) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängöllä Volgan vesistöön kuuluvan Osugajoen varrella 133 kilometriä Tveristä länteen. Kaupunki on Kuvšinovon piirin keskus. Sen kautta kulkee Lihoslavlin ja Velikije Lukin välinen rautatie (Kuvšinovon asema) sekä Ostaškovin ja Toržokin välinen maantie. Asukkaita on 10 100 henkeä (vuonna 2009).

Kaupunki on saanut alkunsa Kamennojen kylästä, johon vuonna 1799 perustettiin paperitehdas. Vuonna 1910 sinne rakennettiin rautatie, jonka asema sai tehtaan omistajasuvun mukaan nimen Kuvšinovo. Vuonna 1938 kylä ja asemataajama yhdistettiin Kamenkan kaupungiksi, jonka nimi muutettiin vuonna 1965 Kuvšinovoksi.

Kaupungin tärkein yritys on paperi- ja kartonkitehdas. Siellä on syntynyt tunnettu sanakirjantekijä Sergei Ožegov, jonka vanhempien luona Maksim Gorki asui vuosina 1897–1898.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvšinovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Ilmari Hokkanen** (s. 11. huhtikuuta 1941 Kouvola) on suomalainen eläköitynyt vaatetusalan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Hokkasen vanhemmat olivat vaatturimestari Sulo Ilmari Hokkanen ja Elina Paasonen. Kansakoulun käynyt ja Kouvolan kauppakoulusta 1960 valmistunut Hokkanen oli Toiminimi S. Hokkasen johtaja 1960–1973, Muotitalo Hokkanen, Ilmari Hokkanen Ky:n toimitusjohtaja 1973–1975 ja Muotitalo Hokkanen Oy:n osakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1975–2001. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamustoimia. Vain 18-vuotiaana vaatetusalan yrityksen johtajaksi tullut Hokkanen kehitti liiketoimintaa sekä yritysostoin että muun muassa perustamalla yhden Suomen ensimmäisistä tekstiilien itsepalvelumyymälöistä, Asu-Valinnan, ja sitten valintamyymälöiden ketjun. Hän osallistui nuorisovaatteita myyvään Jim & Jill -ketjuun oltuaan perustamassa ja toimiessaan tekstiilialan ostoyhtymä Texman Oy:ssä. Hokkanen pelasi nuorena pesäpalloa ja kuului pitkään Kouvolan Pallonlyöjien edustusjoukkueeseen. Hän voitti pesäpallon nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1959. Kauppaneuvoksen arvonimen Hokkanen sai 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Ilmari Hokkanen (1941–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.9.2023.
2. ↑  Mikkeliin uusi vaatekauppa.  *Länsi-Savo*, 12.7.1994, nro 183, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.9.2023.
HelagsfjälletHelagsfjället kesällä

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
tunturi (en)View and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Härjedalen, Ruotsi |
| Vuoristo | 
Skandit |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 796 m |
| Prominenssi | 
1 133 mView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
62° 54′ 16″ P, 12° 27′ 09″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Helagsfjället** tai **Helags**, eteläsaameksi *Maajåelkie*, on tunturi Bergin kunnassa, Härjedalenin maakunnassa Ruotsissa. Tunturin korkein huippu, Helags, kohoaa 1 796 metrin korkeuteen ja on korkein huippu napapiirin eteläpuolella Ruotsissa. Tunturin lounaispuolella sijaitsee 1 682 metriä korkea Predikstolenin huippu. Tunturin itäpuolella sijaitsee Ruotsin eteläisin jäätikkö, Helagsgaciären. Tunturin huippu nousee noin 700 metriä ympäröivän ylätasangon tasolta. Helagsfjälletin juurella sijaitsee *Svenska Turistföreningenin* ylläpitämät Helags Stugorna -lomakeskus.

Lähteet
-------

1. ↑   Petter Bjørstad, Mountains in Sweden
2. ↑   STF - Helags Fjällstation

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helagsfjället**.
**Hiidenselkä** (ven. Хи́йденсе́льга, *Hiidenselga*) on kylä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirin Läskelän kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen Laatokan lahden rannalla Jänisjoen suussa kuusi kilometriä Läskelästä etelään. Kylässä on 1 500 asukasta (vuonna 2012).

Ennen talvi- ja jatkosotaa kylä tunnettiin nimillä Joensuu, Läskelän Joensuu tai Läskelänsuu. Se kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Harlun kuntaan.

Hiidenselässä toimii Läskelän kunnan tärkein teollisuusyritys Laatokan saha sekä puunjalostusyritys Ladvest. Palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Kylästä on linja-autoyhteys Pitkärantaan ja Harluun.

Kylän nähtävyyksiin kuuluu 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu sahan konttorirakennus sekä lähellä sijaitseva 117 metriä korkea Hiidenvuori, josta avautuu näkymä Laatokan Hiidenselälle ja aina Valamoon saakka. Laatokan rannalla on sahan käyttämä laivalaituri sekä asukkaiden venelaitureita.

Lähteet
-------

* Generalnyi plan Ljaskelskogo selskogo poselenija Pitkjarantskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju  2012. Penza:  Penzenskoje zemleustroitelnoje projekto-izyskatelnoje predprijatije. Viitattu 22.2.2013. (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Generalnyi plan, s. 32.
2. ↑  Sortavala.fi *sortavala.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 22.2.2013.
3. ↑  Generalnyi plan, s. 42, 49.
4. ↑  Generalnyi plan, s. 57, 60–61.
5. ↑  Generalnyi plan, s. 77.
6. ↑  Generalnyi plan, s. 95.
7. ↑  Generalnyi plan, s. 24.
8. ↑  Generalnyi plan, s. 72.
**George Kings** (s. 1953; oikealta nimeltään **George Kwasi Okoe Mensah**) on ghanalaislähtöinen muusikko, joka muutti Espooseen, Suomeen ja perusti *Afro Nokoko* -yhtyeen vuonna 1987.

Vuosina 1995–2002 Kings huumasi ja käytti seksuaalisesti hyväkseen useita naispuolisia uhreja Espoossa ja Helsingissä. Nuorin uhreista oli tekohetkellä 14-vuotias.

Espoon käräjäoikeus tuomitsi Kingsin toukokuussa 2003 12 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi vankeuteen muun muassa viidestätoista törkeän pahoinpitelyn yrityksestä, kuudesta raiskauksesta ja lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Helsingin hovioikeus vahvisti tuomion heinäkuussa 2004. Kings haki valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, mutta korkein oikeus epäsi hakemuksen 2005. Tapauksen asiakirjat julistettiin salaisiksi vuoteen 2043 saakka. Koska Kings oli ensikertalainen, hän vietti vankilassa 6 vuotta ja 3 kuukautta.

Vaikka Kings on HIV-positiivinen ja tiennyt sen vuodesta 1995 lähtien, häntä ei syytetty tapon yrityksestä. Kings oli toiminut mielentilatutkimuksen mukaan täydessä ymmärryksessä.

Lokakuussa 2010 Espoon käräjäoikeus katsoi Kingsin syylliseksi syksyllä 1996 tapahtuneeseen rikokseen. Päätöksen mukaan Kings oli huumannut ja käyttänyt seksuaalisesti hyväkseen naista, jonka oli kutsunut kotiinsa. Nainen oli tehnyt rikosilmoituksen vasta vuonna 2008 kaksi viikkoa sen jälkeen kun oli kohdannut Kingsin sattumalta ravintolassa. Käräjäoikeus langetti Kingsille vuoden verran vankeutta törkeästä pahoinpitelystä.

Katso myös
----------

* Aki Hakkarainen
* Steven Thomas

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 31.5.2003: HIV-raiskaajalle yli 10 vuoden vankeustuomio
* Helsingin Sanomat 1.3.2005: Hiv-muusikko ei saanut valituslupaa

### Viitteet

1. ↑  HIV-muusikon uhri vaikeni kohtalostaan vuosiksi *Iltalehti*.  20.10.2010. Viitattu 20.10.2010.
2. ↑  IL: Hiv-tartunnan levittämisestä tuomittu muusikko tuomittiin taas *MTV3*.  20.10.2010. Viitattu 8.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* George Mensahin kuva
* George Kingsin haastattelu Monitori-lehdessä
* Guardian: HIV rapist jailed in Finland (englanniksi)
**Kaj Wilhelm "Ville" Nylund** (s. 14. elokuuta 1972 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös keskuspuolustajana tai oikealla laidalla. Koulutukseltaan tradenomi oleva Nylund toimii nykyisin Suomen Palloliitossa kilpailutoiminnan tuotepäällikkönä.

Nylundin kasvattajaseura on Oulun Luistinseura, jossa oli 90-luvun vaihteessa koossa myöhemmin ammattijalkapallossa merkittäväksi osoittanunut nelikko (Nylund, Nurmela, Niemi ja valmentaja Malinen). Hän pelasi aikuisten tasolla uransa aikana FC Oulussa, FC 1991:ssa, FF Jarossa ja viimeisimpänä Helsingin Jalkapalloklubissa, jonne hän siirtyi vuonna 1997. Ville Nylund oli HJK:n pitkäaikainen kapteeni.

Suomen A-maajoukkueessa Nylund pelasi 21 ottelua ja Veikkausliigassa 285. HJK:n riveissä hän osallistui myös Mestarien liigaan mm. pelaten kaikissa kuudessa otteluissa täydet minuutit, kun joukkue eteni kilpailussa lohkovaiheeseen asti kaudella 1998. Uransa aikana Nylund voitti kolme Veikkausliigamestaruutta, neljä Suomen Cup- ja kaksi Liigacup-mestaruutta. Häntä kutsuttiin lajin piirissä lempinimellä "Nulli".

Pelaajauransa jälkeen Ville Nylund on toiminut muun muassa toiminnanjohtajana HJK ry:ssä. Sieltä hän siirtyi Suomen Palloliittoon, jossa aloitti kilpailutoiminnan tuotepäällikön tehtävässä 17. maaliskuuta 2008. Nylundin tehtäviin kuuluu muun muassa Suomen cupien, naisten jalkapalloliigan sekä Ykkösen kilpailutoiminnan kehittäminen. Lisäksi Nylund on naisten 2009 EM-kilpailuissa Olympiastadionin keskusjohtaja.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 238. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.

### Viitteet

1. ↑   "Nylundin jäähyväisottelu pelattiin Ouluhallissa". Veikkausliiga.com, 27. joulukuuta 2006. (luettu 2. tammikuuta 2007)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   "Ville Nylundin komea ura päätökseen". Veikkausliiga.com, 29. joulukuuta 2006. (luettu 2. tammikuuta 2007)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 2. tammikuuta 2007)
5. ↑  WEURO2009 - keskusjohtajat Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 26.8.2009. Viitattu 4.9.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Ville Nylundin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nylundin esittely Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo rautatieasemasta Karjalan tasavallassa. Sotkamon ja Valtimon rajalla on Maanselän rautatieasema.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Maaselkä** (ven. Ма́сельгская, *Maselgskaja*) on Pinduisen kuntaan kuuluva rautatieasema Muurmannin radan varrella Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Pietarin ja Murmanskin välistä M18-valtatietä 30 kilometriä Karhumäestä pohjoiseen. Vuonna 1926 asemataajamassa oli 726 asukasta, mutta vuonna 2008 enää 23.

Karjalan Maaselkä sijaitsee aseman länsipuolella Seesjärven rannalla ja Meri-Maaselkä sen itäpuolella Vienanmeren–Itämeren kanavan varrella. Edellinen kuuluu Tšopinan ja jälkimmäinen Poventsan kuntaan. Puna-armeijan joukot pysäyttivät suomalaisten hyökkäyksen Maaselän aseman seudulle jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana vuonna 1941.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 196. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
2. ↑  Zakon Respubliki Karelija "O gorodskih, selskih poselenijah v Respublike Karelija" *gov.karelia.ru*.  Arkistoitu 23.2.2009. Viitattu 26.8.2009. (venäjäksi)
**Ilkka Innamaa** (16. maaliskuuta 1949 – 22. marraskuuta 2008) oli suomalaisen Liberaalit-puolueen puheenjohtaja 2005–2008.

Innamaa liittyi Liberaalien jäseneksi keväällä 2004. Hänet valittiin Liberaalien puoluesihteeriksi syksyllä 2004 ja puheenjohtajaksi vuotta myöhemmin.

Ilkka Innamaa valmistui ekonomiksi vuonna 1984 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi perustamansa 3angle Partners -neuvonantajayhteisön kehitystehtävissä ja neuvonantajana. Innamaa toimi myös Suomen Elektronisen kaupankäynnin yhdistys ry:n puheenjohtajana viisi kautta.

Helsingin kauppakorkeakoulun alumnitoimintaan Innamaa osallistui HSE:n YrittäjäAlumnien johtokunnan jäsenenä ryhmän perustamisesta eli vuodesta 2004 lähtien. Syksyllä 2007 hänet valittiin Yrittäjäalumnien puheenjohtajaksi ja samalla HSE:n alumnihallitukseen. Lisäksi hän oli HSE:n Pienyrityskeskuksen valmentama ja valtuuttama Business Mentor.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Casals, Kare: Ilkka Innamaa in memoriam *E-Commerce Finland*.  4.12.2008. Viitattu 5.1.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  Innamaa, Ilkka: Ilkka Innamaa, Ikä: 57 *MTV3 Eduskuntavaalikone*.  Arkistoitu 9.11.2007. Viitattu 5.1.2009.
**Mielipidelouhinta**, **tunneanalyysi** tai **sentimenttianalyysi** on luonnollisen kielen käsittelyn, tekstianalyysin, tietokonelingvistiikan ja biometristen tietojen käyttöä tunnetilojen ja subjektiivisen tiedon systemaattiseen tunnistamiseen, poimimiseen, kvantifiointiin ja tutkimiseen. Sentimenttialyysiä sovelletaan laajalti erilaisiin asiakaspalautteisiin, kuten arvosteluihin ja kyselytutkimuksiin. Tuloksia voidaan käyttää avuksi esimerkiksi markkinoinnissa, asiakaspalvelussa, suosittelujärjestelmissä tai vaikka vihapuheen tutkimisessa.*kenen mukaan?* Kehittyneiden kielimallien ja koneoppimisen avulla voidaan analysoida myös vaikeampia lähteitä, kuten uutistekstejä, joissa kirjoittajat yleensä ilmaisevat mielipiteensä vähemmän selkeästi. 

Sentimenttianalyysin perustehtävä on jonkin tekstin tai sen osien *polariteetin* luokittelu positiiviseen, negatiiviseen ja neutraaliin. Luokittelu voi tapahtua koko dokumentin, lauseen tai jonkin piirteen tasolla. Edistyneempi luokittelu etsii tarkemmin määriteltyjä tunnetiloja, kuten nautintoa, vihaa, inhoa, surua, pelkoa ja yllätystä. Myös tunteiden voimakkuutta on mahdollista analysoida*lähde?*.

Sentimenttianalyysin perusmetodeja ovat perinteinen sanastopohjainen analyysi sekä nykyään lähinnä koneoppimisella toteutettu analyysi. Suomen kielelle on julkaistu vapaasti saatavilla oleva yleinen tunnesanasto.

Lähteet
-------

1. 1 2  IATE ID: 3589178 *Euroopan interaktiivinen termipankki (IATE)*.  15.4.2020. Euroopan unionin elinten käännöskeskus. Viitattu 18.9.2023.
2. 1 2  Tunneanalyysi *Finto, Suomalainen asiasanasto- ja ontologiapalvelu*.  9.7.2021. Kansalliskirjasto.  "Ohjaustermit: mielipidelouhinta" Viitattu 18.9.2023.
3. ↑  Hamborg, Felix; Donnay, Karsten (2021). "NewsMTSC: A Dataset for (Multi-)Target-dependent Sentiment Classification in Political News Articles". "Proceedings of the 16th Conference of the European Chapter of the Association for Computational Linguistics: Main Volume"
4. ↑  Vong Anh Ho ym.: "Emotion Recognition for Vietnamese Social Media Text". In Proceedings of the 2019 International Conference of the Pacific Association for Computational Linguistics (PACLING 2019), Hanoi, Vietnam (2019).
5. ↑  Uusilla metodeilla voi analysoida tekstin tunnelatauksia entistä paremmin *helsinki.fi*. Helsingin yliopisto. Viitattu 23.2.2023.
6. ↑  Emily Öhman, 2022. SELF & FEIL: Sentiment and Emotion Lexicons for Finnish.] In Proceedings of the 6th Digital Humanities in the Nordic and Baltic Countries Conference (DHNB 2022).
7. ↑  SELF and FEIL: Emotion Lexicons for Finnish *github.com*.  12.5.2022. Viitattu 23.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Emily S. Öhman, The Language of Emotions: Building and Applying Resources for Computational Approaches to Emotion Detection for English and Beyond Väitöskirja. Helsingin yliopisto 2021 (englanniksi)
Agkístri  
ΑγκίστριAgkístrin saari satelliittikuvassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
37°41′44.61″N, 23°20′45.54″E, AgkístriSaaret, AttikaKreikka |
| Saariryhmä | 
Saroniset saaret |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Korkein kohta | 
Kontári, 294 m |
| Pinta-ala | 
14 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 142 |
| Kieli | 
kreikka |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Agkístri** (kreik. Αγκίστρι; transl. myös *Angístri*) on Kreikan saari, joka kuuluu Saronisten saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 14 neliökilometriä ja asukasluku 1 142 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Agkístri kuuluu Agkístrin kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saaren pääkylä on Megalochóri.

Maantiede
---------

Limenárian kylä.
Agkístri sijaitsee Välimereen kuuluvalla Egeanmerellä Attikan ja Peloponnesoksen niemimaan välissä sijaitsevalla Saroninlahdella. Sen lähin suurempi saari on Aígina, joka sijaitsee noin 6 kilometriä itään. Etäisyys Peloponnesoksesta erkanevalle Méthanan niemelle on noin 4,5 kilometriä.

Agkístrin korkein kohta on saaren eteläosassa sijaitseva Kontári (294 metriä). Saaren lounaisosassa lähellä merenrantaa sijaitsee Lekáni- eli Alykí-järvi.

### Hallinto ja kylät

*Pääartikkeli: Agkístrin kunta*
Agkístri kuuluu hallinnollisesti Agkístrin kuntaan.

Skálan kylä.
Saaren suurimmat asutukset ovat Megalochóri eli Mýlos (566 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisrannikolla, sekä Skála (448 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. (Katso myös: Luettelo Agkístrin kunnan kylistä.)

Liikenne ja turismi
-------------------

Agkístrilla on kaksi satamaa, joihin on yhteys Pireuksesta. Nopeat alukset kulkevat pääkylä Megalochóriin ja autolautat Skálan kylään. Agkístri on suosittu päivämatkakohde Aíginalta ja Ateenasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Αλυκή Αγκιστριού *Natura Graeca*. Viitattu 6.9.2023.
3. 1 2  "Angistri", *Greek Island Hopping 2008*, s. 540–541. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.
4. ↑  Τοποθεσία *Αktaion Βeach*. Viitattu 3.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agkístri** Wikimedia Commonsissa

Argo-Saroniset saaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaaret | 
* Agkístri
* Aígina
* Dokós
* Hydra
* Póros
* Salamis
* Spétses

 |
| Pienemmät saaret | 
* Ágios Geórgios (Hydra)
* Ágios Geórgios (Salamis)
* Ágios Ioánnis (Aígina)
* Ágios Ioánnis (Hydra)
* Ágios Nikólaos
* Ágios Pétros
* Ágios Thomás
* Arsída
* Boúrtzi
* Doroúsa
* Falkonéra
* Fléves
* Kivotós
* Koronída
* Koumoundoúrou
* Kyrá
* Lagoúsa
* Lagousáki
* Ledoú
* Léros
* Makrónisos (Aígina)
* Makrónisos (Mégara)
* Metópi
* Módi
* Moní
* Pacháki
* Páchi
* Pátroklos
* Pétasi
* Plateiá (Aígina)
* Plateiá (Argolis)
* Plateiá (Korinthia)
* Platonísi
* Prasoú
* Psilí
* Psyttáleia
* Revythoúsa
* Ovriós
* Rómvi
* Skyllí
* Spathí
* Spetsopoúla
* Stachtorrói
* Stavronísi
* Tragonísi
* Tríkeri
* Velopoúla
* Ypsilí

 |
**Äldre svenska frälsesläkter**, tavallisesti lyhettynä **ÄSF**, on perusteos ruotsalaisesta keskiajan rälssisuvuista. Työn on rahoittanut Riddarhusdirektionen. Sen ovat toimittaneet Folke Wernstedt, Pontus Möller, Hans Gillingstam ja Lars-Olof Skoglund. Teoksessa esitellään 103 keskiajan Ruotsin sukua. 

Julkaisu on huolellisesti tehty ja tieteellisesti pätevä, mutta siitä puuttuu sukuja.

Suvut on rälssisukuja, jotka sammuivat ennen Ruotsin ritarihuoneen (Riddarhuset) perustamista 1626. ÄSF:ssä esitellään seuraavat silloisen Ruotsin itäosan suomalaiset suvut:

* Bengt Mårtensonin suku
* Bidz
* Djäkn, Jakob Abrahamsonin suku
* Djäkn, Lydekapoikien suku, Katso: Bengt Lydekesson Djäkn ja Klaus Lydekenpoika Djäkn
* Fincke, nuorempi suku
* Garp
* Ille-suvut
* Kurki-suku, vanhempi suku
* Lepas-suku
* Renhuvud
* Svärd, vanhempi suku
* Tawast

Lähteet
-------

* Äldre svenska frälsesläkter: ättartavlor. Vihot 1–5 kahtena osana. Julkaisija Riddarhusdirektionen.

### Viitteet

1. 1 2  Riddarhuset (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Genealogi.se, Archive-se.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Äldre svenska frälsesläkter
**Šongui** (ven. Шо́нгуй) on asutuskeskus Murmanskin alueen Kuolan piirin Kildinstroin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kuolajoen varrella 13 kilometriä Kildinstroista etelään. Taajamassa on 1 100 asukasta (vuonna 2011).

Šongui on perustettu saamelaiskyläksi vuonna 1924. Neuvostoaikana siellä oli tiilitehdas ja turkistarha, jotka ovat sittemmin lopettaneet toimintansa. Vuosina 1959–2004 Šonguilla oli kaupunkimaisen taajaman status.

Paikkakunnan ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata. Šonguin rautatieasemalla pysähtyy joukko kaukojunia. Paikkakunnalta on linja-autoyhteys Murmanskiin.

Šonguissa toimii pieni muovitehdas. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja pari kauppaa.

Lähteet
-------

* Munitsipalnoje obrazovanije Gorodskoje poselenije Kildinstroi Kolskogo raiona Murmanskoi oblasti. Projekt generalnogo plana: Materialy po obosnovaniju  2012. Sankt-Peterburg – Kildinstroi:  Enko. Viitattu 31.5.2013. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Projekt, s. 32.
2. ↑  Projekt, s. 11.
3. 1 2  Projekt, s. 31.
4. ↑  Projekt, s. 45.
5. ↑  Projekt, s. 36–37.