recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
{{{alt}}}Maanjäristyksen episentrumi
**Christchurchin maanjäristys 2011** oli magnitudin (Mw) 6,2 maanjäristys, joka tapahtui Uuden-Seelannin Eteläsaarella 22. helmikuuta 2011 kello 12:51 paikallista aikaa (UTC+13). Sen keskus oli noin 5 kilometriä Canterburyn hallintoalueen pääkaupungista Christchurchista. Maanjäristys seurasi noin puoli vuotta aikaisemmin tapahtunutta syyskuun 2010 järistystä. Tuolloin kukaan ei kuollut, mutta järistys aiheutti mittavia tuhoja. Helmikuun maanjäristystä pidettiin syyskuun tapahtuman jälkijäristyksenä, mutta se aiheutti myös tuhansia omia jälkijäristyksiään seuraavan vuoden aikana ja myöhemminkin. Kesäkuussa 2011 koettiin 5.6 ja 6.3 magnitudin jälkijäristykset, joulukuussa 2011 toinen sarja tuhoisia järistyksiä, ja vielä helmikuussa 2016 Godley Headin kalliosta osa murtui ja vajosi mereen jälkijäristyksessä.

Järistys aiheutti paljon tuhoa Christchurchissa, Uuden-Seelannin toiseksi asutuimmassa kaupungissa. Järistyksessä kuoli 185 ihmistä. Pääministeri John Key sanoi 22. helmikuuta päivän "voivan hyvinkin olla Uuden-Seelannin synkin päivä". Uudessa-Seelannissa julistettiin kansallinen poikkeustila.

Yhdysvaltalaisen JPMorgan Chase & Co -investointipankin sijoitusanalyytikot arvioivat, että maanjäristyksestä koituneet tuhot voivat maksaa vakuutusyhtiöille jopa 16 miljardia Uuden-Seelannin dollaria.

Uudessa-Seelannissa mitataan vuodessa yli 14 000 maanjäristystä, mutta vain murto-osa ylittää voimakkuudeltaan 5 Richterin asteikolla. Tuhoisin järistys oli vuonna 1931, jolloin magnitudin 7,4 maanjäristys tappoi 256 ihmistä.

Katso myös
----------

* Luettelo Uuden-Seelannin maanjäristyksistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  GeoNet M 6.2 Christchurch Tue, Feb 22 2011 *www.geonet.org.nz*. Viitattu 28.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  Quake: Hope fades after chapel search, Stuff, 24.2.2011.
3. ↑  Uuden-Seelannin maanjäristys luultua tuhoisampi Yle.fi 4.9.2011
4. ↑  February 2011 Christchurch earthquake *New Zealand History*. Viitattu 21.5.2018.
5. ↑  65 dead, Stuff.co.na
6. ↑  Uuden-Seelannin maanjäristyksen uhriluku nousee: 75 ruumista, 300 kateissa *Ilta-Sanomat*.  23.2.2011.  Arkistoitu 19.11.2011. Viitattu 23.2.2011.
7. ↑
8. ↑  Noah Buhayar, Jacob Greber and Nichola Saminather: New Zealand's Earthquake May Become Costliest Insured Disaster Since 2008 *bloomberg.com*.  23.2.2011. Viitattu 24.2.2011. (englanniksi)
9. ↑  Pelastustyöt jatkuvat Uuden-Seelannin järistysalueella *YLE.fi*.  22.2.2011. Yleisradio. Viitattu 24.2.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christchurchin maanjäristys 2011**.
**Kaiapoi** on pieni kaupunki Kaiapoi-joen varrella Canterburyn alueella, Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Kaupunki sijaitsee lähellä Pegasuksenlahteen laskevan Waimakariri-joen suuta, noin 15 kilometriä Christchurchista pohjoiseen. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Kaiapoissa asuu hieman yli 10 000 asukasta. Suuri osa kaiapoilaisista käy töissä Christchurchissa.

Kaiapoissa sijaitsee Uuden-Seelannin kansallinen partiolaismuseo.

Vuoden 2010 maanjäristys
------------------------

Kaiapoissa sattui aamuyöllä 4:35 paikallista aikaa 4. syyskuuta 2010 maanjäristys jonka magnitudi oli 7,1 richterin asteikolla. Koko kaupunki vaurioitui pahasti. Infrastruktuuri hajosi kokonaisuudessaan, maanjäristys rikkoi vesi- ja viemäriputket sekä sähköverkon. Maanjäristyksen jälkeen taloja luokiteltiin värikoodeilla vihreä – turvallinen, keltainen – rajoitettu pääsy ja punainen – ei turvallinen. Arvioitiin vievän vuosia ennen kuin vauriot saadaan korjatuksi.

Lähteet
-------

1. ↑  National Scout Museum *NZ Museums*. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).
2. ↑  Eidinger, John & Tang, Alex & O'Rourke, Thomas: Technical Council on Lifeline Earthquake Engineering (TCLEE).  *Report of the 4 September 2010 Mw 7.1 Canterbury (Darfield), New Zealand Earthquake*, s. 1. raportin verkkoversio. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Earthquake: Kaiapoi 'will never be the same' *New Zealand Herald*.  8.9.2010. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Kaiapoi *Visit the Waimakariri*. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).

Kaiapoin rautatieasema 4. syyskuuta 2010 sattuneen maanjäristyksen jälkeen.
**2-butanoli** eli sekundaaributanoli C4H9OH kuuluu sekundaaristen alkoholien aineryhmään ja on syttyvää, normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. 2-butanolin rakennekaava voidaan esittää muodossa CH3CH2CHOHCH3. Aineesta käytetään myös nimityksiä *butan-2-oli*, *1-metyylipropanoli*, *metyylietyylikarbinoli* ja *butyleenihydraatti*.

2-butanolin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste −115 °C, kiehumispiste on 100 °C, tiheys 0,81 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 24 °C, itsesyttymislämpötila 406 °C ja CAS-numero 78-92-2. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 12,5 g/100 ml. 2-butanolilla on optisesti aktiivisia enantiomeerejä.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

2-butanoli on eräs butanolin C4H9OH isomeerisistä muodoista.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset
--------------------------------

Lyhytaikainen altistuminen ärsyttää silmiä sekä voi aiheuttaa tajunnantason laskua. 2-butanolin joutumisen keuhkoihin voi aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan aineelle altistumisen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.

2-butanoli muuttuu elimistössä lähes täydellisesti 2-butanoniksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

2-butanolia valmistetaan maaöljyn krakkauksessa syntyvistä 1- ja 2-buteenista. Nämä reagoivat rikkihapon toimiessa katalyyttinä veden kanssa muodostaen 2-butanolia. Välituotteena muodostuu vetysulfaattiestereitä. Myös muita katalyyttejä kuten alumiinihydroksidia ja volframioksidia on tutkittu katalyytteinä. Suurin osa valmistetusta 2-butanolista hapetetaan 2-butanoniksi. Siitä valmistetaan myös estereitä ja amineja ja sitä voidaan käyttää jarrunesteissä ja liuottimena esimerkiksi maalinpoistoon.

Katso myös
----------

* Butanoli
* 1-butanoli
* Isobutanoli
* Tert-butanoli

Lähteet
-------

1. ↑  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 135. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. ↑  Ernst Billig: *Butyl Alcohols, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 14.04.2013
3. ↑  Heinz-Dieter Hahn, Georg Dämbkes, Norbert Rupprich, Hubert Bahl & Guido D. Frey: *Butanols, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 14.04.2013

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **2-butanoli**.
* 2-butanolin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: 2-butanol (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): 2-Butanol (englanniksi)
* DrugBank: 2-Butanol (englanniksi)
* ChemBlink: sec-Butanol (englanniksi)
* ChemBlink: (S)-(+)-2-Butanol (englanniksi)
* ChemBlink: R-(-)-2-Butanol (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: 2-Butanol (englanniksi)
* Pherobase: Floral Compound – butan-2-ol (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemical – butan-2-ol (englanniksi)
*Encyclopedia Americana* Göttingenin valtion- ja yliopistonkirjastossa
**Encyclopedia Americana** on yksi laajimmista englanninkielisistä tietosanakirjoista. Sarjaa julkaisee Scholastic.

Encyclopedia Americana sisältää yli 45 000 artikkelia, joista useimmat ovat yli 500 sanan mittaisia ja useat huomattavasti pidempiä (Yhdysvaltoja käsittelevä artikkeli on yli 300 000 sanaa pitkä). Tietosanakirjan vahvimpina osa-alueina on perinteisesti pidetty Yhdysvaltain ja Kanadan maantiedettä ja historiaa. Tietosanakirjan tekemiseen on osallistunut yli 6 500 henkilöä ja se sisältää yli 9 000 bibliografiaa, 150 000 ristiviittausta, yli 1 000 taulukkoa, 1 200 karttaa ja lähes 4 500 kuvaa.

Tietosanakirja oli pitkään saatavilla 30-osaisena painoksena, mutta nykyään sitä markkinoidaan sähköisenä tietosanakirjana. Maaliskuussa 2008, Scholastic kertoi, että painetun tietosanakirjan myynti on edelleen hyvä ja että yritys oli päättänyt jatkaa painetun version julkaisemista. Vuonna 2007 tietosanakirjasta ei poikkeuksellisesti julkaistu uutta laitosta. Yleensä Encyclopedia Americanasta on julkaistu vuosittain päivitetty laitos.

Encyclopedia Americanan sähköinen versio julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Sekä sähköinen että painettu versio on suunnattu lukioikäisille ja julkisten kirjastojen käyttäjille.

Ensimmäisen kerran Encyclopedia Americana julkaistiin vuosina 1829–1833 ja se koostui 13 osasta. Vuonna 1846 tietosanakirjaan liitettiin 14. osa. Vuonna 1849 John Sutter tarkisti tietosanakirjan avulla tekemänsä kultalöydön aitouden. Tästä syntyi myöhemmin Kalifornian kultaryntäys. 1902 julkaistiin uusi laitos, joka koostui 16 osasta. Tietosanakirjan toimittamista valvoi *Scientific American*. Lehden päätoimittaja Frederic Converse Beach toimi myös tietosanakirjan päätoimittajana. Yhteistyö Scientific Americanin kanssa päättyi vuonna 1911. Vuosina 1918–1920 julkaistiin George Edwin Rinesin johdolla huomattavasti laajennettu laitos, joka koostui 30 osasta.

Grolier osti tietosanakirjan vuonna 1945. Vuoteen 1950 mennessä tietosanakirjan, ja Grolierin muiden julkaisujen myynti oli niin suurta, että yritys pystyi ostamaan Manhattanilla, Lexington Avenuella sijainneen suuren rakennuksen. Tuohon aikaan tietosanakirjaa myytiin pääasiassa postimyynnin ja ovelta-ovelle-myynnin avulla. 1970-luvulla telemarkkinointi lisäsi myyntiä. Vuonna 1988 ranskalainen mediayhtiö Hachette osti Grolierin. Hachette vuorostaan sulautui Lagardère Groupiin ja Grolier siirsi toimitilansa Danburyyn, Connecticutiin. Tietosanakirjasta julkaistiin CD-ROM-versio vuonna 1995 ja verkkoversio vuonna 1997. Vuonna 2000 Grolier päätyi Scholasticin omistukseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Encyclopedia Americana** Wikimedia Commonsissa

* *Encyclopaedia Americana 1851* wiki (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Encyclopedia Americana
**Weyburn** on kaupunki Kanadassa Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee Souris River -joen varrella, noin 110 kilometriä kaakkoon provinssin pääkaupungista Reginasta ja 70 kilometriä pohjoiseen Yhdysvaltain rajalta. Kaupungin väkiluku on 9 433 (2006).

Historia
--------

Kaupungin nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Joidenkin lähteiden mukaan kaupunki olisi nimetty rautatietä rakentaneen työporukan johtajan mukaan, toisten lähteiden mukaan nimi juontaa juurensa skotin kielestä, kun eräänä kuumana kesäiltana Sourisjoen ylitettyään skotlantilainen tutkimusmatkailija antoi alueelle nimen *Wee Burn*, joka taas myöhemmin muutettiin nykyiseen muotoonsa, Weyburn.

Eurooppalainen asutus seudulla sai alkunsa Canadian Pacific Railwayn rautatien valmistuttua itäisestä Kanadasta läheiseen Estevanin kaupunkiin vuonna 1892 ja kaksi vuotta myöhemmin Soo Line Railroad (Nykyisin Canadian Pacificin omistama) rakensi rautatien Yhdysvaltojen Minneapolisista Estevanin ja Weyburnin kautta Moose Jaw’n kaupunkiin. Canadian Pacificin rautatie toi lukuisia siirtolaisia itäisestä Kanadasta ja Soo Line taas vastaavasti Yhdysvalloista. Yksi ensimmäisistä siirtolaisista alueella oli William Hunt, joka perusti Weyburnin postitoimiston 1. elokuuta 1895. Weyburn sai kylän arvon 22. lokakuuta 1900. Vain kolme vuotta myöhemmin 5. elokuuta se sai kaupungin (town) statuksen ja 1. syyskuuta 1913 siitä tehtiin suurempi kaupunki (city). Kaupungin väkiluku kasvoi sen alkuaikoina voimakkaasti. Vuonna 1901 Weyburnin väkiluku oli vain 113 asukasta, ja vuoteen 1916 mennessä väkiluku oli kasvanut 3 050 asukkaaseen. 1950-luvulla väkiluvun voimakkaaseen kasvuun vaikutti öljyteollisuus, kun kaupungin lähellä aloitettiin öljyporaustoiminta.

Talous
------

Weyburn on Kanadan suurin sisämaassa sijaitseva viljankäsittelytoimipiste. Maatalous on kaupungin tärkein teollisuudenala. Toinen merkittävä työllistäjä on öljyteollisuus, ja kaupungin lähialueella sijaitsee noin 600 öljylähdettä. Muita merkittäviä työllistäjiä ovat palvelusektori, etanolin jalostus, kaapeleiden valmistus, muut teollisuudenalat ja rakennustarvikkeiden valmistus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Community profiles  2006. Statistics Canada. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Where did the name 'Weyburn' come from? City of Weyburn.  Arkistoitu 6.7.2011. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Gregory Salmers: Soo Line Railway Encyclopedia of Saskatchewan.  Arkistoitu 26.8.2011. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi)
4. 1 2  David McLennan: Weyburn Encyclopedia of Saskatchewan.  Arkistoitu 27.11.2012. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi)
5. ↑  Newsletter (PDF) City of Weyburn.  Arkistoitu 6.7.2011. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Community Online Weyburn.net. Viitattu 21.6.2011. (englanniksi)
Dayanara Torres huhtikuussa 2011
**Dayanara Torres Delgado** (s. 28. lokakuuta 1974 San Juan, Puerto Rico) on puertoricolainen näyttelijä, laulaja, malli ja kirjailija.

Ura
---

Torres osallistui vuonna 1992 Miss International -kilpailuun, ja ylsi puolivälieriin saakka. Vuonna 1993 hänet kruunattiin Miss Puerto Ricoksi ja myöhemmin samana vuonna Miss Universumiksi.

Vuonna 1994 näytteli elokuvassa *Linda Sara*, jossa hän näytteli nuorta Saraa. Vuonna 1995 hän ryhtyi juontamaan ASAP-televisioshow'ta. Hän juonsi sitä vuoteen 1999 saakka, ja uudestaan vuonna 2017. Helmikuussa 1995 julkaistussa *Basta't kasama kita* -elokuvassa Torres näytteli toista pääroolia Aga Muhlachin lisäksi.

Hänen ensimmäinen musiikkialbuminsa *Antifaz* julkaisi vuonna 1998 Sony Music -levy-yhtiö.

Vuonna 2004 Torres näytteli pientä roolia yhdysvaltalaisessa saippuaoopperassa *Tunteita ja tuoksuja*. Vuosina 2006–2007 hän näytteli *Erään murhan varjossa* -sarjassa Julia Riveran roolia. Vuonna 2013 hän näytteli yhtä päärooleista elokuvassa *200 Cartas*.

Vuonna 2017 Torres otti osaa yhdysvaltalaisen *Mira quién baila* -tanssi-tv-ohjelman viidennelle kaudelle, ja voitti sen saaden 51 prosenttia äänistä. Hän sai voitostaan palkinnoksi 50 000 dollaria, ja lahjoitti ne San Jorgen lastensairaalalle.

Muuta
-----

Torresilla todettiin helmikuussa 2019 ihosyöpä. Hän oli naimisissa näyttelijä Marc Anthonyn kanssa, mutta pari erosi vuonna 2004. Heillä on kaksi yhteistä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Dayanara Torres *IMDb*. Viitattu 28.4.2019.
2. ↑  Pageanthology 101: Dayanara Torres, Miss Universe 1993 | Flashback Photos *Pageanthology\_101*. Viitattu 28.4.2019.
3. ↑  Miss Universe Home *Miss Universe*.  Arkistoitu 28.4.2019. Viitattu 28.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  ABS-CBN WATCH: Emotional Dayanara returns to 'ASAP' *ABS-CBN News*. Viitattu 28.4.2019.
5. 1 2  Marc Anthony's ex-wife Dayanara Torres reveals she has skin cancer *Mail Online*.  5.2.2019. Viitattu 28.4.2019.
6. ↑  Dayanara Torres and Loved Ones Open Up About the Fight for Her Life After Skin Cancer Diagnosis *People en Español*.  Arkistoitu 28.4.2019. Viitattu 28.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Noora Boelius** (s. 15. joulukuuta 1983) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Boelius edusti urallaan Superpesiksessä Vimpelin Vetoa, Pattijoen Urheilijoita ja Porin Pesäkarhuja. Boelius saavutti yhden SM-hopean kaudella 2005 ja kaksi SM-pronssia kaudella 2004 ja kaudella 2006. Boelius pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2006. Hän pelasi ulkokentällä siepparina. Boelius pelasi 123 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi seitsemän kunnaria ja 62 tavallista juoksua, toi 46 juoksua ja keräsi 345 kärkilyöntipistettä. Boelius pelasi 53 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kolme kunnaria ja 20 tavallista juoksua, toi 15 juoksua ja keräsi 116 kärkilyöntipistettä. Boelius pelasi seitsemän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 16 kärkilyöntipistettä.

Hän on naimisissa entisen jääkiekkoilijan Matt Nickersonin kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑  Juhani Liuhala: Matt ja Noora Nickerson odottavat esikoislastaan ja elävät normaalia arkea pienessä maalaiskylässä Yhdysvalloissa *Satakunnan Kansa*. Viitattu 24.9.2023.
**Hopedale** on asutuskeskus Kanadan Newfoundlandiin ja Labradoriin kuuluvan Labradorin rannikolla. Sen asukasluku oli vuonna 2016 yhteensä 574 ja asukkaiden valtaosa on inuiteja. Hopedale on myös Newfoundlandin ja Labradorin alaisen inuitien itsehallinnollisen Nunatsiavutin alueen lainsäädännöllinen pääkaupunki.

Historia
--------

Hopedalen herrnhutrilainen kirkko.
Inuitit tunsivat nykyisen asutuskeskuksen alueen nimellä *Agvituk*, joka viittaa paikkaan, jolla esiintyy valaita. Hopedalen asutuskeskus sai alkunsa herrnhutilaisesta lähetysasemasta. Herrnhutilaiset yrittivät perustaa lähetysaseman paikalle vuonna 1752, mutta tuolloin kuusi lähetystyöntekijää sai surmansa paikallisten inuitien käsissä. Lähetysasema perustettiin uudelleen vuonna 1782. Asema tarjosi esimerkiksi koulutusta ja kirkkotiloja inuiteille, minkä lisäksi asemalle saapui eurooppalaisia siirtolaisia. Lähetysasemien määrää alettiin vähentää 1950-luvulta lähtien ja viimeiset lähetysasemat sulkeutuivat vuoteen 1990 mennessä. Hopedalessa Hudsoninlahden kauppakomppania otti vastuulleen aseman vuonna 1926 ja 1940-luvulla se siirtyi Newfoundlandin viranomaisille. Seuraavalla vuosikymmenellä paikalla toimi 1990-luvulle saakka ennakkovaroitustutka-asema.

Hopedale on nykyisin vuonna 2005 perustetun Newfoundlandin ja Labradorin alaisen Nunatsiavutin itsehallinnollisen alueen lainsäädännöllinen pääkaupunki. Alueen hallinnollinen pääkaupunki on Nainissa.

Talous
------

Paikallisten asukkaiden pääelinkeino on kalastus. Paikalla sijaitsee kalanjalostuslaitos, minkä lisäksi taloudellista merkitystä on myös ekoturismilla.

Väestö
------

Hopedalen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 574. Vuoden 2011 laskennassa sama luku oli 556. Paikallisten valtaosa puhui äidinkielenään englantia. Eri inuittikieliä puhui äidinkielenään yhteensä 45 henkilöä. Etniseltä taustaltaan asukkaiden valtaosa ilmoittautui inuiteiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Census Profile, 2016 Census Hopedale, Town *statcan.gc.ca*. Statistics Canada. Viitattu 27.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Hopedale *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 27.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Labrador Inuit (Labradormiut) *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 27.6.2018. (englanniksi)
**Saikai** (jap. 西海市, *Saikai-shi*) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Nagasakin ja Sasebon suurkaupunkien välimaastossa ja käsittää Nishisonogin niemimaan pohjoisosan. Kaupunkia ympäröi kolmelta puolelta meri: lännessä Gotō-nadan merialue, pohjoisessa Sasebonlahti ja idässä Ōmuranlahti. Siihen kuuluu lukuisia saaria, joista merkittävimpiin lukeutuvat Ōshima, Kakinourashima, Matsushima ja Gotōsaariin kuuluva Tairajima. Saikaissa on 27 719 asukasta (maaliskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 241,59 neliökilometriä.

Saikain kaupunki perustettiin vuonna 2005 aiemman Saikain maaseutukaupungin ja neljän muun maaseutukaupungin, Ōseton, Ōshiman, Sakiton ja Seihin, kuntaliitoksen myötä. Ōshima ja Sakito ovat aiempia hiilikaivoskaupunkeja, joissa harjoitettiin kaivostomintaa Meiji-kaudelta Shōwa-kaudelle saakka. Nykyisin merkittävin elinkeino on maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, mikan-mandariineja ja muita hedelmiä ja kasviksia. Kaupungissa harjoitetaan myös karjankasvatusta, kalastusta ja helmien viljelyä. Osa kaupungista kuuluu Saikain kansallispuistoon.

Kuvia
-----

* Ōshiman siltaŌshiman silta
* Näkymä Seihin alueelleNäkymä Seihin alueelle

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 西海市 Kotobank. Viitattu 9.9.2019.
2. 1 2  西海市の人口(平成30年度)平成31年3月末 西海市役所. Viitattu 9.9.2019.
3. ↑  ご挨拶 西海市役所. Viitattu 9.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saikai** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nagasakin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Gotō
* Hirado
* Iki
* Isahaya
* Matsuura
* Minami-Shimabara
* Nagasaki (pääkaupunki)
* Ōmura
* Saikai
* Sasebo
* Shimabara
* Tsushima
* Unzen

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Higashi-Sonogin piirikunta** (Hasami · Higashi-Sonogi · Kawatana) · **Kita-Matsuuran piirikunta** (Ojika · Saza) · **Minami-Matsuuran piirikunta** (Shin-Kamigotō) · **Nishi-Sonogin piirikunta** (Nagayo · Togitsu) |

 |
**Niimi** (jap. 新見市, *Niimi-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Takahashijoen yläjuoksulla Chūgokuvuorilla ja Kibin ylängöllä. Se rajautuu lännessä Hiroshiman ja pohjoisessa Tottorin prefektuuriin. Lähes koko kaupungin alue on metsäistä vuoristoa; sen keskusta sijaitsee pienellä tasangolla Takahashijoen varrella. Niimissä on 29 060 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 793,29 neliökilometriä.

Niimi kehittyi keskiajalla Kioton Tō-jin temppelin läänityksenä ja myöhemmin Edo-kaudella jokisatamana ja Seki-klaanin linnanaluskaupunkina. Edo-kaudella sen pohjoisosassa Chiyan seudulla harjoitettiin raudan valmistusta magnetiittihiekasta *tatara*-uunein. Kun kaupunkiin johtava rautatielinja avattiin vuonna 1928, sinne perustettiin sementtitehdas ja myöhemmin sinne syntyi muun muassa kalkin ja kalsiumkarbonaatin valmistusta. Tärkeitä elinkeinoja ovat myös metsätalous, maanviljely ja *wagyū*-karjan kasvatus. Kaupunkiin on sijoittunut myös korkeateknologista teollisuutta. Niimi sai kaupunkioikeudet vuonna 1954, kun silloiseen Niimin maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Ōsan, Shingōn, Tessein ja Tettan maaseutukaupungit.

Niimin nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Rashōmonin suuri kalkkikivimuodostelma ja muut kalkkikiviluolat, kuten Ikuran rotkossa sijaitseva Ikuran luola ja Makin luola. Koigakubon suo on nimitetty kansalliseksi luonnonmuistomerkiksi. Kaupungin alueelle Takahashijoen sivujokiin on rakennettu useita patoja. Niimiä palvelevat JR Nishi-Nihonin Geibi-linja, Hakubi-linja ja Kishin-linja.

Kuvia
-----

* Niimin ammattikorkeakouluNiimin ammattikorkeakoulu
* Makin luolaMakin luola
* Niimin rautatieasemaNiimin rautatieasema
* Komoton patoKomoton pato

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  新見市の概要 Niimi City. Viitattu 05.01.2020.
2. 1 2  大字別年代別人口 令和元年11月29日現在 Niimi City. Viitattu 05.01.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 新見市 Kotobank. Viitattu 05.01.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 新見（市） Kotobank. Viitattu 05.01.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niimi** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Okayaman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Akaiwa
* Asakuchi
* Bizen
* Ibara
* Kasaoka
* Kurashiki
* Maniwa
* Mimasaka
* Niimi
* Okayama (pääkaupunki)
* Setouchi
* Sōja
* Takahashi
* Tamano
* Tsuyama

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Aidan piirikunta** (Nishi-Awakura) · **Asakuchin piirikunta** (Satoshō) · **Kagan piirikunta** (Kibichūō) · **Katsutan piirikunta** (Nagi · Shōō) · **Kumen piirikunta** (Kumenan · Misaki) · **Maniwan piirikunta** (Shinjō) · **Odan piirikunta** (Yakage) · **Tomatan piirikunta** (Kagamino) · **Tsukubon piirikunta** (Hayashima) · **Waken piirikunta** (Wake) |

 |
**Vingåker** on samannimisen Vingåkerin kunnan keskustaajama. Vingåker sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa ja Södermanlandin läänisä. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 282 asukasta.

Vingåkerin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin vuonna 1903 ja lakkautettiin vuonna 1962.

Varhaiskeskiajalta lähtien Vingåker oli Vingåkerin pitäjän kirkonkylä. Vuonna 1666 Gustaf Sparre rakennutti paikkakunnalle Sävstaholmin linnan (kirjoitetaan joskus myös muodossa *Säfstaholm*). 1800-luvulla linnan omisti Gustaf Trolle-Bonde. Vuonna 1851 pieni omenapuu pelastettiin kaatamiselta, ja nykyisin se tunnetaan Sävstaholm-nimisenä omenalajikkeena. Vuodesta 1921 kyseinen omenapuu on ollut rauhoitettu. Säfstaholmin linnaa käytettiin vuosien 1934 ja 1967 välillä poikien koulukotina. Sen jälkeen kunta osti linnan, joka sittemmin kunnostettiin valtion ja kunnan avustuksella.

Aluksi paikkakunnan asutus oli vahvasti keskittynyt Västra Vingåkerin kirkon tienoille, mutta Västra stambanan -rautatien rakentamisen jälkeen vuonna 1862 yhdyskunta alkoi laajentua etelään päin. Taajaman keskus siirtyi kirkon luota rautatieasemalle. Yhdyskuntaa kutsuttiin tuolloin nimellä *Bondestad*. Nykyään Vingåkerin keskusta sijaitsee Skräddartorgetilla, joka sijaitsee kirkkoa kohti vievän tien varrella rautatieasemalta pohjoiseen. Skräddartorgetin (suom. *Räätälitori*) nimi muistuttaa paikkakunnan perinteisesti merkittävästä asemasta tekstiiliteollisuuden keskuksena. Torin lähistöllä sijaitsee useita kauppoja, ja sinne on sijoitettu myös Vingåkerin ystävyyskuntiin etäisyydet ilmoittava tienviitta.

Väestönkehitys
--------------


| Vingåkerin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 4 291 |
| 1965 |    | 4 656 |
| 1970 |    | 5 414 |
| 1975 |    | 5 365 |
| 1980 |    | 5 428 |
| 1990 |    | 5 172 |
| 1995 |    | 4 837 |
| 2000 |    | 4 352 |
| 2005 |    | 4 362 |
| 2010 |    | 4 282 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Historik Vingåkers kommun.  Arkistoitu 28.8.2010. Viitattu 28.8.2012.
3. ↑  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Vingåker 

Södermanlandin läänin kuntien keskustaajamat

|  |
| --- |
| Eskilstuna • Flen • Gnesta • Katrineholm • Nyköping • Oxelösund • Strängnäs • Trosa • Vingåker |
| Katso myös: Luettelo Ruotsin taajamista • Luettelo Ruotsin kunnista |
**Asenne** on johonkin sosiaalisesti merkitykselliseen kohteeseen liittyvä myönteinen tai kielteinen suhtautumistapa.

Persoonallisuuspsykologi Gordon W. Allportin mukaan asenteeseen kuuluu oleellisesti valmius reagoida tietyllä tavalla asenteen kohteeseen. Tämä asenteen kohde voi olla esimerkiksi yksi tai useampi asia, ihminen, paikka, käsitys, toiminta tai tilanne. Asenteella on motivoiva tai ohjaava merkitys, eli asenne voi yllyttää tai rohkaista ihmistä tai vaikuttaa hänen tapaansa käyttäytyä.

Joidenkin pelkistetympien määritelmien mukaan asenne on vain jokin myönteinen tai kielteinen käsitys.

Erään käsityksen mukaan asenteet on säilötty muistiin henkilön kokemusrakenteena. Toisen käsityksen mukaan asenteet muodostetaan suurelta osin tilannekohtaisesti vanhojen kokemusten sekä nykyisen mielialan ja ympäristön perusteella.

Osa tutkijoista korostaa sitä, että asenteet ovat opittuja. Toisten tutkijoiden mukaan joillain asenteilla on kuitenkin ainakin osittain biologinen tai perinnöllinen lähde.

Monien asenteiden, etenkin tärkeisiin asioihin kohdistuvien asenteiden, on havaittu olevan suhteellisen pysyviä, joskus jopa vuosikymmenien ajan. Vähemmän merkittävät tai vasta omaksutut asenteet ovat sen sijaan muuttuvampia.

Katso myös
----------

* Objektiivisuus

Lähteet
-------

* Oskamp, Stuart & Schultz, P. Wesley: *Attitudes and Opinions*. Lawrence Erlbaum Associates, 2005. ISBN 0-8058-4769-3.

### Viitteet

1. ↑  Kognitiivista sosiaalipsykologiaa *Sosiaalipsykologian peruskurssi*. Tampereen yliopisto. Viitattu 17.9.2007.
2. 1 2 3 4 5  Oskamp & Schultz 2005, s. 7–9.
**Ari Tenhula** (s. 22. maaliskuuta 1964, Oulu) on suomalainen koreografi. Hänen työnsä on painottunut nykytanssiin, mutta hän on toiminut koreografina myös oopperassa, näytelmissä ja musiikkiteatterissa.

Ari Tenhula valmistui tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1998. Hän on suorittanut tanssiopintoja myös Ranskassa, Yhdysvalloissa, Intiassa, Indonesiassa ja Japanissa. Vuonna 1998 Tenhulalle myönnettiin valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha vuonna 1998, jonka hän keskeytti otettuaan vastaan Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän (Helsinki Dance Company) taiteellisen johtajan tehtävän. Tässä tehtävässä hän toimi vuosina 2000–2002. Vuonna 2003 Ari Tenhulalle myönnettiin tanssitaiteen Suomi-palkinto.

Ari Tenhula on ollut Liikkeellä marraskuussa -festivaalin taiteellisen toimikunnan jäsenenä 1996–2005 ja festivaalin taiteellisena johtajana vuodesta 2006 lähtien. Vuonna 2010 hänen työparikseen festivaalin taiteelliseen johtoon tuli Mikael Aaltonen. Tenhula toimi lukuvuoden 2007–2008 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen, opetusalana erityisesti nykytanssin tanssijantyö, avoimen professorin viran hoitajana. Vuonna 2008 hänet nimitettiin tanssitaiteen professorin virkaan.

Ari Tenhula toimii Teatterikorkeakoulun opetuksesta vastaavana varadekaanina kaudella 1.4.2014–31.12.2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  CV (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Uniarts.fi
3. ↑  Danceinfo.fi[vanhentunut linkki]
4. ↑  Teak.fi (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Moirang** on Intian Manipurin osavaltiossa sijaitseva noin 20 000 asukkaan kaupunki, joka kuuluu Bishnupurin piirikuntaan. Se sijaitsee noin 45 kilometrin päässä Manipurin pääkaupunki Imphalista. Intian itsenäisyyskamppailun aikana vuonna 1944 Moirang oli ensimmäinen intialainen kaupunki, jossa Subhas Chandra Bosen johtama kansallisarmeija nosti salkoon vapaan Intian lipun. Kaupunki toimi myös Azad Hindin hallituksen tukikohtana. Nykyisin Moirangissa sijaitsee Intian kansallisarmeijan historiaan keskittynyt museo, joka avattiin vuonna 1969. Intian kansallisarmeijan entinen päämaja sijaitsee museon lähistöllä olevassa rakennuksessa, joka on nykyisin rapistunut ja yksityisomistuksessa oleva asuinrakennus.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Moirangin väkilu on 19 893 henkeä. Asukkaista 95 prosenttia on hinduja ja yksi prosentti kristittyjä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Moirang Population Census 2011 - 2020 *census2011.co.in*. Viitattu 22.9.2020.
2. ↑  Moirang *bishnupur.nic.in*. Viitattu 22.9.2020.
3. ↑  Sengupta, Subhajit: Moirang, where INA formed the first provincial government of independent India *News18*.  23.1.2016. Viitattu 22.9.2020.
4. ↑  Tripathi, Shailaja: These hills reverberated with valour *The Hindu*.  6.12.2018. Viitattu 22.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Osa Poritiisia liikenteenjakajan kohdalla
Osa Poritiisista valopylväissä
**Poritiisi** on taiteilija Laura Lehenkarin moniosainen julkinen teos, joka sijaitsee Porin rautatieaseman vieressä olevan Porttaalitunnelin Tiilimäen puoleisen pään liikenteenjakajassa ja valopylväissä.

Teos koostuu kahdesta erillisestä kokonaisuudesta, jotka on valmistettu jauhemaalatusta rakenneteräksestä. Liikenteenjakajaan on sijoitettu sinivihreä elementti ja alueen valaisinpylväisiin vihreitä osia. Taiteilija on kertonut halunneensa luoda ihmisen rakentaman ympäristön keskelle "jotain orgaanista ja värikästä vastakohdaksi asfaltille ja betonille. Teoksen kasvimaiset muodot ilmaantuvat rakenteista kuin eksyneet rikkaruohot, jotka sinnittelevät vaatimattomissakin oloissa".

Poritiisi on sijoitettu Porin paikallisliikenteen osana toimivan Citylinjan reitin varrelle. Teos muodostaa eräänlaisen jatkumon Satasairaalan pihapiiriin sijoittuvalle Niitty-teokselle, joka on myöskin Laura Lehenkarin suunnittelema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  karla.viitala@pori.fi: Värikäs Poritiisi-teos ihastuttaa Porttaalissa *Pori.fi*.  9.1.2020.  Arkistoitu 5.2.2020. Viitattu 3.1.2022.
Karhu-apteekin talo, Satakunnankatu 12
**Karhu-apteekin talo** (*Asunto-Osakeyhtiö Satakunnankatu 12*) on Tampereella Satakunnankatu 12:ta sijaitseva punatiilinen, vuonna 1929 valmistunut asuinkerrostalo, jonka suunnitteli 1928 arkkitehti ja rakennusinsinööri Veikko Kallio. Talon Satakunnankadun puoleisessa siivessä on neljä asuinkerrosta ja liiketilakerros, Aleksanterinkadun puoleisessa siivessä taas kuusi asuinkerrosta ja liiketilakerros. Aleksanterinkadun ja Satakunnankadun kulmatorni on kahdeksankerroksinen. Talo edustaa lähinnä 1920-luvun klassisismia. Nimensä talo sai pohjakerroksessa toimineesta Karhu-apteekista.

Taloa kuvattiin sen rakentamisvaiheessa ja vielä 1930-luvulla "pilvenpiirtäjäksi". Veikko Kalliolla oli talon 8-kerroksisessa torniosassa asuinhuoneisto kahdessa ylimmässä kerroksessa, huoneistossa asui hänen jälkeensä muun muassa kondiittori Jussi Linkosuo.
Karhu-apteekki avattiin talon pohjakerroksessa 30. huhtikuuta 1929, apteekkarina toimi silloin Toivo Skogster. Apteekki toimi talossa 1990-luvulle saakka. Talvisodan aikana talon Satakunnankadun puoleiselle ullakolle putosi 20. tammikuuta 1940 palopommi vaurioittaen ullakkokerrosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Asuinkiinteistö Asunto-Osakeyhtiö Satakunnankatu 12 / Karhu-apteekin talo, Museokeskus Vapriikki (Finna)
2. ↑  Jouni Keskinen : Kaupunginosa X - Juhannuskylä, Koskesta voimaa-sivusto
3. ↑  Satakunnankatu 12:n uutisrakennus, Aamulehti, 18.11.1928, nro 317, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Tämän vuoden rakennuskausi muodostunee Tampereella ennennäkemättömän vilkkaaksi, Aamulehti, 13.02.1928, nro 43, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Juhannuskylä-Tampere
6. ↑  Uusi apteekki Tampereella. Karhu-apteekki Kyttälässä avataan tänään, Aamulehti, 30.04.1929, nro 116, s. 4Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Uutta Tamperetta, Kansan kuvalehti, 28.09.1929, nro 39, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Sugdin maakunta** (tadžikiksi Вилояти Суғд,  *Vilojati Sugd*; pers. ‏ولایت سغد‎) on ylimmän tason hallinnollinen alue Tadžikistanin luoteisosassa Keski-Aasiassa. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Uzbekistanin neljään alueeseen ja idässä kahteen Kirgistanin alueeseen. Etelässä Sugdin naapurina ovat  suoraan keskushallinnon ohjauksessa olevat piirit (erityisalue).

Sugdin pääkaupunki on Hudžand. Maakunnan pinta-ala on 25 200 neliökilometriä, mikä on 17,7 prosenttia koko Tadžikistanin pinta-alasta. Maan tilastokeskus arvioi maakunnan väkiluvuksi 2,511 miljoonaa (2016). Tämä on 29,4 prosenttia koko tasavallan väestöstä.

Maakunnan osuus Tadžikistanin bruttokansantuotteesta on suuri, vuoden 2010 tietämillä noin kaksi kolmasosaa.*lähde?*

Alue perustettiin vuonna 1924 Uzbekistanin SNT:n osaksi. Se liitettiin osaksi Tadžikistanin SNT:tä vuonna 1929.*lähde?*

Sugdin maakunta jakautuu 14 piiriin (tadžikiksi ноҳия, *nohija*; ven. район, *raion*)) ja kaupunkeihin.

Maakunnan kaupungeista väkirikkaimmat ovat Hudžand (aiempi Leninabad; 175 400 as. 2016), Istaravšan (61 200 as.), Konibodom (50 400 as.), Isfara (47 800 as.), Pandžakent (41 200 as.) ja Buston (aiempi Tškalov, 30 800 as.).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arkistoitu kopioЧисленность населения Республики Таджикистанна 1 января 2016 года (Tadžikistanin tasavallan väestö 1.1.201)  2016. Dušanbe:  Statistical agency under the President of the Republic of Tajikistan, stat.tj.  Arkistoitu 28.9.2016. Viitattu 11.9.2016. (venäjäksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioGoroda i regioni (Klikkaamalla nimikkeitä avautuu maakunnan kaupunkien ja piirien tietoa) Sugdin maakunta, sugd.tj.  Arkistoitu 18.9.2021. Viitattu 11.9.2016. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sugd** Wikimedia Commonsissa

* Regiony Respubliki Tadžikistan (pdf) (Tilastokirja Tadžikistanin alueista)  2014. Tajstat, stat.tj. Viitattu 11.9.2016. (tadžikiksi), (venäjäksi)

Tadžikistanin aluejako

* Dušanbe
* Hallinnon alaiset piirit
* Hatlon
* Sugd
* Vuoristo-Badahšan


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: []
**Pasighat** on Intian Arunachal Pradeshin osavaltiossa sijaitseva noin 25 000 asukkaan kaupunki, joka toimii Itä-Siangin piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Se perustettiin vuonna 1911 ja se on Arunachal Pradeshin vanhin kaupunki. Pasighat on osavaltionsa toinen kaupunki, Tawangin jälkeen, joka julistettiin julkisesta ulostamisesta vapaaksi osana Swachh Bharat Mission -kampanjaa. Se on valittu osaksi Intian älykaupunkiprojektia yhdessä Itanagarin kanssa. Kaupungin sijainti lähellä Kiinan rajaa on tehnyt siitä sotilaallisesti tärkeän kohteen, minkä vuoksi Intian armeija perusti alueelle lentokentän. Vuonna 2018 lentokenttä avattiin siviilikäyttöön.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Pasighatin asukasluku oli 24 656 henkeä. Kaupungin väestöstä puolet on hindulaisia, kristittyjen osuus on noin 13 prosenttia ja muslimien 6 %. Tarkemmin määrittelemättömiin muihin uskontoihin kuuluu noin 28 prosenttia pasighatilaisista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pasighat Population Census 2011 - 2020 *census2011.co.in*. Viitattu 19.11.2020.
2. ↑  About District *eastsiang.nic.in*. Viitattu 19.11.2020.
3. ↑  Arunachal's Pasighat becomes second ODF town in state *Business-Standard*.  6.8.2019. Viitattu 19.11.2020.
4. ↑  Arunachal Pradesh's Pasighat now on country's civil aviation map *New Indian Express*.  22.5.2018. Viitattu 19.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pasighat** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Slaavilaisesta jumalasta katso Veles (jumala).*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Veles** (mak. Велес, turk. *Köprülü*) on kaupunki Pohjois-Makedonian keskiosassa. Kaupungissa on 57 616 asukasta (vuonna 2010), ja se on Velesin kunnan keskuspaikka. Se tunnettiin Jugoslavian aikana nimellä "Titov Veles" Josip Broz Titon mukaan, mutta Makedonian tasavallan eli nykyisen Pohjois-Makedonian itsenäistyttyä nimen etuosa pudotettiin pois. Kaupunki sijaitsee vuorten keskellä Vardarjoen varrella ja on yksi Pohjois-Makedonian viehättävimmistä myös vanhan arkkitehtuurinsa ansiosta. Tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat 1300-luvun pyhän Nikolan ja Dimitrijan kirkot, Musta ja Valkoinen moskeija sekä kaupungin kellotorni. Yksi Pohjois-Makedonian tärkeimmistä runoilijoista, Kočo Racin, on syntynyt kaupungissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Macedonia: largest cities and towns and statistics of their population World Gazetteer. Viitattu 28.12.2011. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Veles**.
* Kaupungin kotisivu (makedoniaksi)

Pohjois-MakedoniaPohjois-Makedonian kaupungit

* Berovo
* Bitola
* Bogdanci
* Debar
* Delčevo
* Demir Kapija
* Demir Hisar
* Gevgelija
* Gostivar
* Kavadarci
* Kičevo
* Kočani
* Kratovo
* Kriva Palanka
* Kruševo
* Kumanovo
* Makedonski Brod
* Makedonska Kamenica
* Negotino
* Ohrid
* Pehčevo
* Prilep
* Probištip
* Radoviš
* Resen
* Štip
* Skopje
* Struga
* Strumica
* Sveti Nikole
* Tetovo
* Valandovo
* Veles
* Vinica
* Zletovo
**Ryan Dzingel** s. 9. maaliskuuta 1992 Wheaton, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa koeajalla NHL-joukkue Arizona Coyotesissa. Dzingel on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta. Dzingel on 25.2.2019 mennessä pelannut NHL:n runkosarjassa 247 ottelua. Näissä hän on kerännyt tehopisteet 62+64=126.

Ottawa Senators varasi Dzingelin NHL:n varaustilaisuuden 2011 seitsemännellä kierroksella 204. pelaajana. Dzingel pelasi ensimmäisen ottelunsa Senatorsissa kaudella 2015–2016. Helmikuussa 2019 Senators kauppasi hänet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Anthony Duclairiin sekä 2. kierroksen varausvuoroihin vuosille 2020 ja 2021.

Dzingel siirtyi heinäkuussa 2019 kaksivuotisella sopimuksella Carolina Hurricanesiin.

Helmikuussa 2021 Hurricanes kauppasi Dzingelin takaisin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Alex Galchenyukiin ja Cedric Paquetteen.

Heinäkuussa 2021 Dzingel solmi yhden vuoden ja arvoltaan 1,1 miljoonan dollarin sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa.

Helmikuussa 2022 Coyotes kauppasi Dzingelin ja Ilja Ljubuškinin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Nick Ritchieen ja ehdolliseen varausvuoroon. Tämän jälkeen Maple Leafs asetti Dzingelin waiwers-listalle josta San Jose Sharks poimi hänet joukkueeseensa.

Syyskuussa 2023 Dzingel palasi Coyotesiin tryout-sopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Ryan Dzingel *nhl.com*. Viitattu 25.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Senatorsin tyhjennysmyynti jatkuu: Myös Dzingel siirtyi Blue Jacketsiin *jatkoaika.com*. Viitattu 25.2.2019.
3. ↑  Carolina Hurricanes hankki tehopelaajan Jarmo Kekäläisen NHL-seurasta Ilta-Sanomat. Viitattu 13.7.2019.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
Orest Bodalew
**Orest Bodalew** (7. maaliskuuta 1907, Pietari − 1. maaliskuuta 1965, Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.

Orest Bodalewin vanhemmat olivat Pietarin kaupunginarkkitehti Basil de Bodalew ja Ludmica Arsenjeff. Bodalewin perheellä oli kesänviettopaikka Karjalan kannaksella Muolaalla. Vuonna 1918 Viipurin musiikkiopiston perustanut Boris Sirpo toi hänet Viipuriin jossa hän sai kasvatusvanhemmikseen varatuomari Kalle Patomäen ja pianonsoiton opettaja Vilma Patomäen. Bodalew ei enää päässyt tapaamaan omia vanhempiaan mutta hänen veljensä Juri Bodalew muutti evakkona Suomeen ja asui 1940-luvulla Orest Bodalewin luona Nummelassa.

Pietarissa syntynyt Orest Bodalew pakeni vanhempiensa kanssa lokakuun vallankumouksen jaloista vuonna 1917 Muolaaseen Karjalan kannakselle, jossa hän vietti nuoruutensa. Hän oli aloittanut opintonsa jo pikkupoikana Pietarin konservatoriossa, mutta määrätietoisemmin hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Viipurin musiikkiopistossa ja sittemmin Ingeborg Hymanderin johdolla Helsingin musiikkiopistossa. Hän piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1926. Bodalew jatkoi opintojaan Berliinissä ja Pariisissa vuosina 1927−1929 mm. saksalaisen Walter Giesekingin johdolla. 

Orest Bodalew oli aikanaan Suomen ahkerimmin esiintyviä pianisteja ja säestäjiä ja tuli tunnetuksi etenkin Frederic Chopinin tulkitsijana. Hän piti konsertteja kotimaan lisäksi Ruotsissa, Isossa-Britanniassa ja Keski-Euroopassa. Hän asui vuosina 1931−1937 Pariisissa, jossa hän toimi pianonsoiton opettajana ja esiintyvänä taiteilijana. Tänä aikana hän ystävystyi mm. säveltäjä Maurice Ravelin kanssa. Vuonna 1939 Bodalew piti Lontoossa hyvän arvostelumenestyksen saaneen konsertin ja suunnitteli sen innoittamana kiertuetta Yhdysvalloissa, mutta sodan syttyminen esti aikeen. Toisen maailmansodan jälkeen Bodalew esiintyi pianistina enää suhteellisen harvoin ja keskittyi opetustyöhön.

Vuodesta 1959 Bodalew toimi pianonsoiton opettajana Helsingin Kansankonservatoriossa. Hän julkaisi kehittämästään metodista kolmiosaisen oppikirjan *Viiden sormen tekniikka* vuosina 1962−1965. Vähän ennen kuolemaansa Bodalew valittiin Lahteen siirtyneen Viipurin musiikkiopiston opettajaksi.

Bodalew oli kiinnostunut myös kanojen kasvatuksesta ja naimisiin mentyään hän perusti toisen maailmansodan jälkeen perheensä Nummelan huvilalle oman kanalan. Bodalew keräsi kanojenhoidosta ammattikirjallisuutta eri kielillä ja hän sai palkintoja kanaharrastuksestaan.

Lähteet
-------

* Musiikin tietokirja (toim. Toivo Haapanen ym.). Helsinki: Otava, 1948.
* Otavan musiikkitieto (toim. Keijo Virtamo). Helsinki: Otava, 1997.

1. 1 2 3  Yle Klassinen Musiikin syntymäpäiväkalenteri : Intohimoinen kanaharrastaja Orest Bodalew aloitti pianistina Viipurissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Natzwiller** on kunta ja kylä Alsacen alueen Bas-Rhinin departementissa Ranskan koilliskulmassa. Siellä on arviolta 578 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 7,29 neliökilometriä.

Natzwillerin vuoristoinen kunta kuuluu yhteisnimeltään Bruchejoen laaksoksi (*La vallée de la Bruche*) kutsuttuun alueeseen. Kylä on yksi suosituimmista matkailukohteista alueella, jossa sijaitsee muun muassa 1 099-metrinen Champ du Feu -vuorenhuippu.

Natzwillerissä oli toisen maailmansodan aikana ainoa Ranskassa sijainnut saksalaisten keskitysleiri Natzweiler-Struthof, joka on säilytetty muistomerkkinä ja laajennettu karkotettujen vastarintaliikkeen edustajien historiaa esittelevällä museolla (ransk. *Le Centre européen du résistant déporté*, CERD).

Natzwillerin naapurikunnat ovat luoteessa Barembach, koillisessa Grendelbruch, idässä ja etelässä Neuviller-la-roche sekä lounaassa Wildersbach ja Rothau.

* Vanha tekstiilitehdas.Vanha tekstiilitehdas.
* Panoraama kylästä.Panoraama kylästä.
* Keskitysleirin polttouunirakennuksia.Keskitysleirin polttouunirakennuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  France: Bas-Rhin Citypopulation.de. Viitattu 16.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Natzwiller**.
* Kunnan sivusto (ranskaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Natzwiller
{{{alt}}}
**Perämeren maanjäristys 2016** tapahtui 19. maaliskuuta 2016 Ruotsin aluevesillä, noin 60 kilometriä Piitimen kunnasta eteläkaakkoon. Maanjäristys sai astioita helisemään, ja Suomessa ja Ruotsissa ihmisiä heräili talojen tärinään ja seinien paukkumiseen. Edellinen vastaavan kokoinen maanjäristys Pohjanlahden alueella oli tapahtunut yli sata vuotta aiemmin.

Maanjäristys tapahtui klo 23.55.32 Suomen aikaa maaliskuun 19. päivänä 2016. Järistyksen hyposentri sijaitsi 22 kilometrin syvyydessä Pohjanlahden alapuolella. Järistys tapahtui luode-kaakko-suuntaisessa transformisiirroksessa noin 100 kilometriä Raahesta länsiluoteeseen. Helsingin yliopiston Seismologian instituutin mukaan järistyksen magnitudi oli ML 4,1, ja siitä tehtiin havaintoilmoituksia laajalla alueella ympäri Perämerta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seismologian instituutti: Maanjäristys Perämerellä 19.3.2016 *helsinki.fi*. Viitattu 11.12.2017. (suomeksi)
2. ↑  Perämerellä voimakas maanjäristys – yli neljän magnitudin järistys mitattiin Suomessa viimeksi 1800-luvun lopussa *Helsingin Sanomat*. Viitattu 11.12.2017. (suomeksi)
3. ↑  Seismologian instituutti: 2016079 Reviewed Bulletin of Finnish Seismograph Network *seismo.helsinki.fi*. Viitattu 11.12.2017. (englanniksi)