recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Accumoli** on kunta Italiassa Latiumin alueella olevassa Rietin maakunnassa. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa. Kunta kuuluu osittain Gran Sasson ja Monti della Lagan kansallispuistoon (*Parco nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga*), jossa on kesäisin luontopolkuja ja talvella hiihtolatuja levähdyspaikkoineen. WWF:n suojelema järvi Lago Secco on luontoarvoiltaan merkittävä.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä ovat Palazzetto del Podestà ja torni Torre civica 1100-luvulta sekä Palazzo Marchese Cappello, joka toimii nykyään kansallispuiston luonnonmuseona.

Historia
--------

Accumoli tuhoutui pahoin vuonna 2016 tapahtuneessa maanjäristyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. 1 2  Kunnan kotisivut
3. ↑  Italian maanjäristys – Tämän tiedämme nyt *Yle Uutiset*.  24.8.2016. Yleisradio Oy. Viitattu 27.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Accumoli** Wikimedia Commonsissa

Rietin maakunta
Accumoli | Amatrice | Antrodoco | Ascrea | Belmonte in Sabina | Borbona | Borgo Velino | Borgorose | Cantalice | Cantalupo in Sabina | Casaprota | Casperia | Castel Sant’Angelo | Castel di Tora | Castelnuovo di Farfa | Cittaducale | Cittareale | Collalto Sabino | Colle di Tora | Collegiove | Collevecchio | Colli sul Velino | Concerviano | Configni | Contigliano | Cottanello | Fara in Sabina | Fiamignano | Forano | Frasso Sabino | Greccio | Labro | Leonessa | Longone Sabino | Magliano Sabina | Marcetelli | Micigliano | Mompeo | Montasola | Monte San Giovanni in Sabina | Montebuono | Monteleone Sabino | Montenero Sabino | Montopoli di Sabina | Morro Reatino | Nespolo | Orvinio | Paganico Sabino | Pescorocchiano | Petrella Salto | Poggio Bustone | Poggio Catino | Poggio Mirteto | Poggio Moiano | Poggio Nativo | Poggio San Lorenzo | Posta | Pozzaglia Sabina | Rieti | Rivodutri | Rocca Sinibalda | Roccantica | Salisano | Scandriglia | Selci | Stimigliano | Tarano | Toffia | Torri in Sabina | Torricella in Sabina | Turania | Vacone | Varco Sabino
**Elina Berglund** (s. 1984) on ruotsalainen hiukkasfyysikko, joka oli mukana tutkimusryhmässä, joka löysi kuulun Higgsin bosonin vuonna 2012. Berglund tunnetaan myös Natural Cycles -kännykkäsovelluksen perustajana.

Berglund oiskeli teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi Lundin yliopistossa vuosina 2003-2008 ja valmistui tohtoriksi Geneven yliopistosta vuonna 2011. Berglund on tullut kuuluisaksi Higgsin bosonin löytämisestä heinäkuussa 2012. Higgsin bosoni on alkeishiukkanen, jota etsittiin pitkään. Berglund oli yksi 3000:sta tieteilijästä, jonka tehtävänä oli löytää alkeishiukkanen, jota hiukkasfyysikot olivat jahdanneet yli 50 vuotta.

Natural Cycles on maksullinen perhesuunnitteluun tarkoitettu älypuhelinsovellus, jonka toiminta perustuu kuukautisten ajankohdan ja päivittäisen kehon lämpötilan mittauksen perusteella toimivaan algoritmiin. Sovellus hyväksyttiin viralliseksi ehkäisykeinoksi Euroopassa helmikuussa 2017.

Julkaisut
---------

* Identification and prediction of the fertile window using NaturalCycles
* Fertility awareness-based mobile application for contraception
* Observation of a New Particle in the Search for the Standard Model Higgs Boson with the ATLAS Detector at the LHC

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mervi Kantokorpi: Elina Berglundin kaksi läpimurtoa: Löysi ensin Higgsin hiukkasen ja luo nyt kännykkään "luomuehkäisyä", joka kiinnostaa nuoria ja kauhistuttaa lääkäreitä *Helsingin Sanomat*.  5.1.2016. Viitattu 8.3.2017.
2. ↑  Yrjö Kokkonen: Uusi alkeishiukkanen tuo ratkaisuja fysiikan peruskysymyksiin *Yle*.  4.7.2012. Viitattu 8.3.2017.
3. ↑   Daniela Walker: Can an algorithm replace the pill? Natural Cycles app wants to do just that *Wired*.  4.10.2016. Viitattu 8.3.2017.
4. ↑   Bérénice Magistretti: Natural Cycles is first contraceptive app to get EU approval *Venture Beat*.  9.2.2017. Viitattu 8.3.2017.
**Göran Bäck** (1923–2003) oli suomalainen keramiikkataiteilija, jonka monet työt ovat Arabian valmistamia arki- ja ammattiastiastoja, kuten suunnittelijan nimikirjaimin nimetty, 1960-luvulla hyvin suosittu suurkeittiöastiasto GB.

Bäck aloitti uransa Arabian tehtailla vuonna 1945 dreijaajana, ja pian Kaj Franck valitsi hänet pian tärkeäksi assistentikseen. Bäck valmisti mallikappaleita myös muun muassa Kaarina Aholle ja Ulla Procopélle. Työnantajaltaan saamansa stipendin turvin Bäck opiskeli lukuvuoden 1957–1958 Saksan littotasavallassa ja sai sen jälkeen Arabialla ensimmäisiä itsenäisiä suunnittelutehtäviä.

Bäck jäi Arabialta eläkkeelle vuonna 1986, ja seuraavana vuonna järjestettiin Arabian museon galleriassa näyttely *Göran Bäck, tuotesuunnittelua ja keraamista muotoilua 1956–1986*.

Lähteet
-------

1. ↑  Göran Bäck *Nationalmuseum*. Viitattu 22.8.2023.
2. 1 2 3  Maunula, Leena: Mies joka suunnitteli tutuimmat astiamme.  *Helsingin Sanomat*, 1.2.1987, s. 19. Näköislehti (maksullinen).
**Playpen** oli pimeän verkon suurimmaksi noussut lapsipornosivusto. Sitä ylläpidettiin kesästä 2014, kunnes FBI sulki sivuston maaliskuussa 2015.

Napleslainen Steven W. Chase perusti Playpenin kesällä 2014. FBI aloitti tutkinnan pian, mutta sitä haittasi sivuston sijainti Tor-verkossa. Ulkomaisilta viranomaisilta saatiin kuitenkin joulukuussa 2014 vinkki, joka sisälsi Chaselta vuotaneen oikean IP-osoitteen. FBI:n tutkinnan kuluessa viitteet Chasen roolista vahvistuivat. Hänet pidätettiin 19. helmikuuta 2015. FBI siirsi sivuston omaan datakeskukseensa ja jatkoi sen ylläpitämistä tarkkaillakseen sivuston liikenettä, kunnes sulki sivuston 4. maaliskuuta 2015. FBI kätki sivustolle haittaohjelman, jotta käyttäjien todelliset IP-osoitteet ja muuta heidän henkilöllisyyksiensä ja sijaintiensa kannalta oleellista tietoa saataisiin. Satoja ihmisiä pidätettiin Playpen-tutkinnan tiimoilta Yhdysvalloissa ja yli 500 muissa maissa. 55 seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutunutta yhdysvaltalaista lasta tunnistettiin. Monia henkilöitä asetettiin syytteisiin, mutta joissain tapauksissa syytteistä luovuttiin, koska viranomaiset eivät suostuneet avaamaan tiedonhankintaan käyttämänsä haittaohjelman lähdekoodia. Useat syytetyt olivat vaatineet tämän johdosta FBI:n hankkimien tietojen todistusarvon mitätöimistä.

Steven W. Chase todettiin syyskuussa 2016 syylliseksi osallistumiseen lapsia hyväksikäyttävään liiketoimintaan, lapsipornon mainostamiseen, lapsipornon hallussapitoon ja kolmeen lapsipornon levitykseen. Chase oli tuolloin 57-vuotias. Hänet tuomittiin 30 vuoden vankeusrangaistukseen toukokuussa 2017. Toinen ylläpitäjä, 46-vuotias Michael Fluckiger Indianan Portlandista sekä moderaattori, 47-vuotias David Lynn Browning Kentuckyn Wootonista tunnustivat syyllisyytensä joulukuussa 2015. Molemmat tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistuksiin. David Lynn Browningin tunnustuksen mukaan Playpenissa oli ennen sen sulkemista 215 000 käyttäjätiliä ja sen kautta levitettiin 50 000 lapsipornokuvaa ja -videota. Niissä esiintyi jopa taaperoikäisiä lapsia. FBI onnistui saamaan yli 1 300:n eri maista kotoisin olleen käyttäjän tiedot. FBI:n hallitessa sivustoa siellä vieraili kaikkiaan yli 100 000 käyttäjää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Catalin Cimpanu, Admin of Dark Web Child Pornography Website "Playpen" Found Guilty 17.9.2016, viitattu 23.8.2023
2. 1 2 3 4 5 6  Cyrus Farivar, Creator of infamous Playpen website sentenced to 30 years in prison Ars Technica 5.5.2017, viitattu 23.8.2023
**Pella** on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Pellan naapurikunnat ovat Cesara, Madonna del Sasso, Nonio, Orta San Giulio, Pettenasco ja San Maurizio d'Opaglio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pella Tuttitalia. Viitattu 19.12.2016. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pella (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Novaran maakunta
Agrate Conturbia | Ameno | Armeno | Arona | Barengo | Bellinzago Novarese | Biandrate | Boca | Bogogno | Bolzano Novarese | Borgo Ticino | Borgolavezzaro | Borgomanero | Briga Novarese | Briona | Caltignaga | Cameri | Carpignano Sesia | Casalbeltrame | Casaleggio Novara | Casalino | Casalvolone | Castellazzo Novarese | Castelletto sopra Ticino | Cavaglietto | Cavaglio d’Agogna | Cavallirio | Cerano | Colazza | Comignago | Cressa | Cureggio | Divignano | Dormelletto | Fara Novarese | Fontaneto d’Agogna | Galliate | Garbagna Novarese | Gargallo | Gattico | Ghemme | Gozzano | Granozzo con Monticello | Grignasco | Invorio | Landiona | Lesa | Maggiora | Mandello Vitta | Marano Ticino | Massino Visconti | Meina | Mezzomerico | Miasino | Momo | Nebbiuno | Nibbiola | Novara | Oleggio | Oleggio Castello | Orta San Giulio | Paruzzaro | Pella | Pettenasco | Pisano | Pogno | Pombia | Prato Sesia | Recetto | Romagnano Sesia | Romentino | San Maurizio d’Opaglio | San Nazzaro Sesia | San Pietro Mosezzo | Sillavengo | Sizzano | Soriso | Sozzago | Suno | Terdobbiate | Tornaco | Trecate | Vaprio d’Agogna | Varallo Pombia | Veruno | Vespolate | Vicolungo | Vinzaglio
Taikasauva
**Taikasauva** on taikaesine, joka mahdollistaa taikomisen. Saduissa sekä fantasiakirjallisuudessa ja -elokuvissa sitä käyttävät velhot, noidat ja taikurit. Esiintyvät taikurit käyttävät usein taikatemppujensa dramatisoimiseksi sauvaa, jota kutsuvat taikasauvaksi. Yleensä ajatellaan, että taikasauvaa käytetään heiluttamalla sitä loihdittavan kohteen suuntaan ja lausumalla samanaikaisesti taikasana tai loitsu.

Harry Potter -kirjoissa ja -elokuvissa ja vastaavissa*selvennä* kirjoissa ja elokuvissa taikasauvat ovat lyhyitä, puisia oksia*selvennä*, joihin on saatettu kaivertaa jotain. Joissain kirjoissa ja elokuvissa taikasauva on pitkä, mutkainen kävelykeppi. On myös taikasauvoja, jotka ovat tavallisia kävelysauvoja tai sauvoja, joiden päässä on jonkinlainen kristalli.

On myös kirjoja ja elokuvia, joissa velhot ja noidat osaavat taikoa ilman minkäänlaista esinettä, käyttämällä amulettia tai talismaania, taikajuomilla tai vain piirtämällä loitsun pergamentille.

Myös läheskään kaikki taikurit eivät käytä taikasauvoja. Sauva kuitenkin auttaa vangitsemaan yleisön huomion toisaalle varsinaista temppua suoritettaessa.

Lähteet
-------

1. ↑  *taikasauva.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
**Piode** on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Pioden naapurikunnat ovat Campertogno, Pettinengo, Pila, Rassa ja Scopello.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Piode Tuttitalia. Viitattu 16.1.2017. (italiaksi)

Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
**Kaylee McKeown** (s. 12. heinäkuuta 2001) on australialainen uimari, joka on erikoistunut selkäuintiin. Hän on kolminkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari.

McKeown sijoittui pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 neljänneksi 200 metrin selkäuinnissa ja saavutti hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui vain alkuerässä. Vuonna 2018 hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa neljänneksi niin sadan kuin 200 metrinkin selkäuinnissa ja oli Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa viides molemmilla matkoilla. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ja oli 50 metrillä neljäs sekä 100 metrillä viides. Naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä hän saavutti hopeaa mutta jälleen vain alkuerässä uineena. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 100 metrin selkäuinnissa olympiaennätyksellä 57,47, jolla hän jätti hopeamitalisti Kylie Massen 0,25 sekunnin päähän. Neljä päivää myöhemmin McKeown voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa ajalla 2.04,68 ja voitti Massen 0,74 sekunnilla. Kolmannen kultamitalinsa McKeown saavutti 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka avausosuudella hän oli Massea niukasti hitaampi ajallaan 58,01. McKeown saavutti lisäksi pronssia sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauinnissa, jonka avausosuudella hän ui ajan 58,14.

McKeown saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2022 kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.05,08 sekä hopeaa 200 metrin sekauinnissa ja molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän sai kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 58,60, 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.05,60 ja molemmissa sekauintiviesteissä, hopeaa 200 metrin sekauinnissa ja pronssia 50 metrin selkäuinnissa. Vuoden päätteeksi hän saavutti Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 55,49 ja 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.59,26, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 200 metrin sekauinnissa. Fukuokassa 2023 hän voitti pitkän radan maailmanmestaruudet kaikilla selkäuintimatkoilla: 50 metrillä ajalla 27,08, 100 metrillä ajalla 57,53 ja 200 metrillä ajalla 2.03,85. Lisäksi hän sai hopeaa molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.

McKeown ui kesäkuussa 2021 Adelaidessa 100 metrin selkäuinnissa pitkän radan maailmanennätyksen 57,45. 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen 2.03,14 hän ui maaliskuussa 2023, ja 50 metrin ennätysaikansa 27,08 MM-kilpailuissa 2023. Lyhyellä radalla hän on uinut 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen 1.58,94 marraskuussa 2020. Samoissa kilpailuissa hän ui ennätyksekseen 50 metrillä 26,00. 100 metrin ennätyksensä 55,49 hän ui lyhyen radan MM-kilpailuissa 2022.

Kaylee McKeownin sisko Taylor McKeown on myös maajoukkueuimari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kaylee McKeown FINA. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kaylee McKeown Swimming Australia. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
**Robert Finke** (s. 6. marraskuuta 1999) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on voittanut ratauinnissa kaksi olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden pitkillä vapaauintimatkoilla.

Finke saavutti vuonna 2018 Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 7.41,87. Hän oli vielä viimeisessä käännöksessä eli 50 metriä ennen maalia neljäntenä 1,52 sekuntia kärkeä jäljessä mutta voitti hopealle sijoittuneen Gregorio Paltrinierin lopulta 0,24 sekunnilla. Kolme päivää myöhemmin Finke voitti 1 500 metrin vapaauinnin ennätyksellään 14.39,65. Viimeisessä käännöksessä hän oli 0,72 sekuntia kärkeä jäljessä mutta maalissa 1,01 sekuntia hopealle sijoittunutta Myhailo Romantšukia edellä.

Finke saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.39,36 ja hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.36,70. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 1 500 metrillä toinen ajalla 14.31,59 ja 800 metrillä kolmas ajalla 7.38,67. Molemmat ajat olivat maanosaennätyksiä.

Finke edustaa yliopistokilpailuissa Floridan yliopistoa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin sekauinnissa ja 1 650 metrin vapaauinnissa vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Finke FINA. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  2020-21 Men's Swimming & Diving Roster: Bobby Finke Florida Gators. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**El Jemin amfiteatteri** on roomalainen amfiteatteri nykyisessä El Jemin kaupungissa Tunisiassa. Se on yksi suurimpia roomalaisia amfiteattereita, ja se rakennettiin Thysdruksen kaupunkiin. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi, kun Maximinus Thrax kukisti vuonna 238 kaupungissa alkaneen kapinan.

Historia
--------

Roomalaiset perustivat 46 eaa. Thysdruksen kaupungin nykyisen Tunisian alueella. Se kukoisti erityisesti 100- ja 200-luvuilla jaa. jolloin siitä tuli oliiviöljytuotannon keskuksia.

Amfiteatterin rakentaminen aloitettiin todennäköisesti Septimius Severuksen aikana (hallitsi 193–211). Sitä ei kuitenkaan saatu ikinä valmiiksi, vaikka siellä ehdittiinkin järjestää näytöksiä.

Thysdruksessa alkoi vuonna 238 kapina, koska kaupunkilaiset pitivät verotusta liian korkeana. Paikalliset julistivat Gordianuksen uudeksi keisariksi Maximinus Thraxin tilalle. Maximinus tukahdutti kapinan muutamassa viikossa, ja Gordianus teki itsemurhan hänen poikansa kuoltua taistelukentällä. Tapahtuma heikensi myös Thysdruksen kaupungin asemaa, eikä itse amfiteatteria pystytty rakentamaan loppuun asti.

Amfiteatteri pystyi koskemattomana aina 1600-luvun lopulle asti, jolloin sen kiviä alettiin ensimmäisen kerran käyttää rakennusmateriaalina. Sitä myös pommitettiin 1690-luvulla, kun Tunisin beyn Mohamed Bey El Mouradin joukot ajoivat sieltä pois sinne linnoittautuneita kapinallisia.

Amfiteatteri valittiin 1979 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Arkkitehtuuri
-------------

Panoramaakuva amfiteatterin sisätiloista.
El Jemin amfiteatterilla ei ole perustuksia, ja se seisoo vapaasti alustallaan. Amfiteatteri on rakennettu kokonaan kivilohkareista. Se on yksi suurimmista roomalaisten rakennuttamista amfiteattereista. Soikeanmuotoisen rakennuksen pidempi halkaisija on 148 metriä ja lyhempi 122 metriä pitkä.

Amfiteatterin julkisivussa on kolme päällekkäistä arkadia, joiden pylväät edustavat joko korinttilaista tyyliä tai yhdistelmätyyliä. Amfiteatterin sisätiloissa on säilynyt lähes kaikki istuinrivien tukirakennelmat sekä podiumin muuri ja itse areena.

Amfiteatterin kellaritila on 65 metriä pitkä. Sitä reunustaa kaksi galleriaa, joissa on huoneitta, joissa pidettiin villieläimiä ja joissa oli gladiaattoreiden tiloja.

Lähteet
-------

* Magi, Giovanna & Fabbri, Patrizia: *Art and History: Tunisia*. Florence, Italy: Casa Editrice Bonechi, 2008. ISBN 978-88-476-2177-0. Google-kirjat (viitattu 27.3.2017).
* Ring, Trudy (toim.): *Middle East and Africa: International Dictionary of Historic Places*. Abingdon, Oxon: Routledge, 2013. ISBN 1-884964-03-6. Google-kirjat (viitattu 27.3.2017).

### Viitteet

1. 1 2 3 4  El Jem Amphitheater *Archnet*. Viitattu 27.3.2017. (englanniksi)
2. ↑  Magi & Fabbri, s. 48.
3. 1 2  Ring, s. 62.
4. 1 2  Magi & Fabbri, s. 49.
5. ↑  Amphitheatre of El Jem UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 27.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **El Jemin amfiteatteri** Wikimedia Commonsissa
Teckomatorpin entinen rautatiehotelli.
**Teckomatorp** on taajama Svalövin kunnassa Ruotsin Skånessa, noin viisi kilometriä kaakkoon keskustaajama Svalövistä. Asukkaita vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 1 866.

Teckomatorpin kautta kulkee Malmön ja Helsingborgin välinen rautatie.

Myrkkyskandaali 1977
--------------------

Vuonna 1894 Skånska sockerfabriks AB perusti Teckomatorpiin sokerijuurikkaiden käsittelyaseman, joka suljettiin 1960-luvun alussa.

Entisen sokeritehtaan tiloissa sen jälkeen vuosina 1965–1979 toiminut tanskalaisomisteinen kemiantehdas BT Kemi aiheutti Ruotsin pahimpana pidetyn ympäristöskandaalin. Tervapaperia, puunsuoja-aineita ja kasvinsuojeluaineita valmistaneen tehtaan hajuhaitoista valitettiin vuosia, ja tehtaan liepeiltä löytyi vuonna 1977 satoja muun muassa kloorifenolia ja fenoksihappoja, jopa dioksiinia sisältäviä myrkkytynnyreitä maahan haudattuina. Lisäksi vaarallisia kemikaaleja oli vuosia päästetty laittomasti Braån-jokeen, jonka vesi tehtaan alapuolella todettiin myrkylliseksi. Tehdas suljettiin, mutta käräjäoikeuden mukaan vaara ihmisille jäi kuitenkin näyttämättä toteen, ja tehtaan johtaja sai vain ehdollisen sakkotuomion talousrikoksista ja päästömittausasiakirjojen väärentämisestä. Vuonna 1971 tapahtunut jätetynnyrien hautaaminen oli myös jo vuoteen 1977 mennessä ehtinyt rikoksena vanhentua. Maaperän puhdistustyöt saatiin päätökseen vuonna 2009, yli 30 vuotta myöhemmin. Noin 77 000 tonnia saastunutta maa-ainesta laivattiin Saksaan puhdistettavaksi. Paikalle on rakennettu Vallarna-niminen ulkoilupuisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Eronen, Mikko: Myrkkyskandaali paisuu.  *Helsingin Sanomat*, 15.10.1977, s. 23. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Vahtera, Antti: Kasvainsairaus tuhoaa kaloja Itämerellä.  *Helsingin Sanomat*, 27.02.1982, s. 18. Näköislehti (maksullinen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Teckomatorp & sv:BT Kemi
**Meritiedustelupataljoona** (MERITIEDP) on Suomen merivoimien rannikkojoukkoja kouluttava Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö. Siihen kuuluvat Meritiedustelukomppania (MERITIEDK), Sukeltajakoulu (SUKK).

Historia ja perinteet
---------------------

Meritiedustelupataljoona perustettiin uutena joukkoyksikkönä 1. tammikuuta 2015 osana puolustusvoimauudistusta. Siihen yhdistettiin aiemmin 5. miinalaivueeseen kuuluneet Erikoistoimintaosasto ja Sukeltajakoulu sekä Kotkan rannikkopataljoonassa vuoden 2013 loppuun asti toiminut meritiedustelukoulutus.

Pataljoona vaalii merivoimien sukeltaja-, muun erikoisjoukko- ja meritiedustelukoulutuksen perinteitä. Pataljoonan perinnepäivä on 3. toukokuuta. Tuona päivänä vuonna 1954 alkoi merivoimien ensimmäinen sukeltajakurssi. Pataljoonan lippu, jonka suunnitteli Tatu Vartiainen, naulattiin ja vihittiin käyttöön 30. huhtikuuta 2015. Lipussa on tummansinisellä pohjalla kultainen atrainta kannatteleva merikotka.

Meritiedustelupataljoonan ensimmäinen komentaja oli komentaja Misa Kangaste.

Koulutus
--------

Meritiedustelukomppaniassa on neljä joukkuetta, ja se kouluttaa varusmiehistä rannikko- ja saaristoalueella tapahtuvan tiedustelun, valvonnan ja tulenjohdon osaajia.

Sukeltajakoulu vastaa puolustusvoimien sukeltajakoulutuksesta. Varusmiehistä se kouluttaa vuorovuosin taistelu- ja raivaajasukeltajia. Sukeltajakoulun varusmiespalvelukseen haetaan erillisellä hakemuksella ja valinnat tehdään kaksivaiheisen valintakokeen kautta.

Erikoistoimintaosasto kouluttaa palkatusta henkilökunnasta merivoimien erikoisjoukkoja. Se vertautuu maavoimien Utin jääkärirykmentin Erikoisjääkäripataljoonan Erikoisjääkärikomppaniaan. Molempien sotilaat saavat peruskoulutuksen puolustusvoimien erikoisjoukkokurssilla ennen omaan puolustushaaraan painottuvaa jatkokoulutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Perustietoa Rannikkoprikaatista  28.12.2015. Puolustusvoimat. Viitattu 23.1.2016. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Salo, Jussi: Meritiedustelupataljoonan lippu naulattiin Upinniemessä *Kirkkonummen Sanomat*.  30.04.2015. Kirkkonummen Sanomat. Viitattu 23.1.2016.
3. ↑  Avoimen tehtävän tiedot *Valtiolle.fi*. Valtiokonttori. Viitattu 23.1.2016.
4. ↑  Meritiedustelukomppania – Opetuspaketti *YouTube*.  15.1.2016. Puolustusvoimat. Viitattu 23.1.2016.
5. ↑  Varusmieskoulutus  30.6.2015. Puolustusvoimat. Viitattu 23.1.2016. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Huhtanen, Jarmo: Suomen erikoisjoukot pidetään piilossa julkisuudelta – tällaisia taistelijat ovat *Helsingin Sanomat*.  7.3.2015. Sanoma. Viitattu 23.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Perustietoa Rannikkoprikaatista Puolustusvoimien sivustolla
**Universal Equine Life Number (UELN)** on kansainvälinen hevosprojekti, jonka tarkoituksena on ottaa käyttöön hevoskohtainen tunnistenumero, jolla pystytään luotettavasti tunnistamaan jokainen hevosyksilö. UELN luotu niin hevosjalostuksesta, kilpailutoiminnasta kuin hevosten yleisestä rekisteröinnistä vastaavien erilaisten virallisten hevos- ja hevosurheilujärjestöjen käyttöön.

Kunkin yksittäisen hevosen UELN-numero koostuu 15 numeron sarjasta, josta ensimmäiset kolme numeroa määrittävän hevosen ensirekisteröinnin suorittavan maan, seuraavat kolme rekisteröinnistä vastaavan rekisterin ja loput yhdeksän numeroa on varattu kunkin rekisterin omaan käyttöön.

UELN projektipäällikkö Bérengère Lacroix esitteli 2011 Melbournessa pidetyssä Equitana-messuilla projektin yksityiskohtaisest:

UELN-organisaatio tarjoaa hakupalvelun, jonka avulla voi selvittää niin maakohtaiset kuin yksittäisten järjestöjen ja hevosrotujen UELN-koodit, UELN-koodeja myöntävien organisaatioiden yhteystiedot ja lopuksi vielä UELN-numeron perusteella sitä vastaavan organisaation.

UELN-jäsenjärjestöt
-------------------

UELN käyttöönottoon sitoutuneita järjestöjä ovat muun muassa:

* Hevosurheilu- ja urheiluhevosjärjestöt:
	+ Euroopan raviliitto
	+ Kansainvälinen ratsastajainliitto (Fédération équestre internationale FEI)
	+ Kansainvälinen urheiluhevoskantakirjojen keskusjärjestö eli WBFSH

* Täysiverihevosten kantakirja- ja keskusjärjestöt:
	+ Ahaltekhevosten pääkantakirja sekä sen alaisuudessa toimivat kansalliset kantakirjat (yht. 8 kpl 2013)
	+ Angloarabien kKansainvälinen yhdistys
	+ Arabianhevosten maailman ja Euroopan kattojärjestöt
	+ Berberihevosten maailmanjärjestö
	+ Englannintäysiveristen kantakirjat
	+ Kansainvälinen Shagya-arabien Yhdistys

* Erilaiset hevos- ja ponirodut:
	+ Vuonohevosten kansainvälinen Liitto
	+ Islanninhevosyhdistysten kansainvälinen liitto
	+ Shetlanninponin kansainvälinen yhdistys
	+ Lipizzanhevosten kansainvälinen keskusjärjestö

UELN Euroopassa
---------------

UELN on ollut käytössä Euroopan unionissa vuodesta 1999, ja se on muuttunut pakolliseksi vuodesta 2009 alkaen.

UELN, yhtenäistetyt ja pakolliset hevospassit ja hevosten mikrosirutus ovat kaikki uusia ja yhteensovitettuja hevosen tunnistuksen 2010-luvun taitteessa voimaanastuneita varmennuskeinoja EU-maissa.

Samankaltaista standardia pyritään luomaan ja noudattamaan muuallakin maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑
9. ↑
10. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
11. ↑
12. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
13. ↑
14. ↑
15. ↑
16. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
17. ↑
18. ↑
19. ↑
20. ↑
**L’Aquila** [’la:kwila] on Italian Abruzzon alueen ja L’Aquilan maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Keski-Italiassa Gran Sasso d’Italian lounaispuolella Atarnojoen varrella 90 kilometriä Roomasta koilliseen. L’Aquilassa on arviolta 69 753 asukasta (vuonna 2015).

L’Aquilan perusti keisari Fredrik II vuonna 1240. Ankara maanjäristys tuhosi kaupunkia 1703. Uuden suuren maanjäristyksen (6,3 Richterin asteikolla) kaupunki kohtasi aamuyöllä 6. huhtikuuta 2009. Järistys surmasi lukuisia ihmisiä ja tuhosi kaupungin historiallisia rakennuksia. Pääjäristystä seurasi useita jälkijäristyksiä.

L’Aquila on vilkas turistikeskus ja ympäröivän keinokastelualueen markkinakeskus, jossa on muun muassa tekstiili-, elintarvike- (pasta-), kone- ja tiiliteollisuutta. Kaupungin lukuisista kirkoista yleisesti tunnetuimpiin kuuluvat Santa Maria di Collemaggio (1288) ja San Bernardino (1454–1472, renessanssijulkisuvu 1527). Kaupunkia ympäröi keskiaikainen muuri. Nähtävyyksiin kuuluu myös valtava suihkulähde (99 suihkua) 1200-luvulta.

Kaupungin antiikinaikainen edeltäjä oli nimeltään Amiternum, jonka väestö ja piispanistuin siirrettiin L’Aquilan kaupunkiin tämän perustamisen yhteydessä. Amiternumin rauniot sijaitsevat nykyisen L’Aquilan laidalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Italy: Abruzzo Citypopulation.de. Viitattu 29.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **L’Aquila** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (italiaksi)

  

L’Aquilan maakunta
Acciano | Aielli | Alfedena | Anversa degli Abruzzi | Ateleta | Avezzano | Balsorano | Barete | Barisciano | Barrea | Bisegna | Bugnara | Cagnano Amiterno | Calascio | Campo di Giove | Campotosto | Canistro | Cansano | Capestrano | Capistrello | Capitignano | Caporciano | Cappadocia | Carapelle Calvisio | Carsoli | Castel del Monte | Castel di Ieri | Castel di Sangro | Castellafiume | Castelvecchio Calvisio | Castelvecchio Subequo | Celano | Cerchio | Civita d’Antino | Civitella Alfedena | Civitella Roveto | Cocullo | Collarmele | Collelongo | Collepietro | Corfinio | Fagnano Alto | Fontecchio | Fossa | Gagliano Aterno | Gioia dei Marsi | Goriano Sicoli | Introdacqua | L’Aquila | Lecce nei Marsi | Luco dei Marsi | Lucoli | Magliano de’ Marsi | Massa d’Albe | Molina Aterno | Montereale | Morino | Navelli | Ocre | Ofena | Opi | Oricola | Ortona dei Marsi | Ortucchio | Ovindoli | Pacentro | Pereto | Pescasseroli | Pescina | Pescocostanzo | Pettorano sul Gizio | Pizzoli | Poggio Picenze | Prata d’Ansidonia | Pratola Peligna | Prezza | Raiano | Rivisondoli | Rocca Pia | Rocca di Botte | Rocca di Cambio | Rocca di Mezzo | Roccacasale | Roccaraso | San Benedetto dei Marsi | San Benedetto in Perillis | San Demetrio ne’ Vestini | San Pio delle Camere | San Vincenzo Valle Roveto | Sant’Eusanio Forconese | Sante Marie | Santo Stefano di Sessanio | Scanno | Scontrone | Scoppito | Scurcola Marsicana | Secinaro | Sulmona | Tagliacozzo | Tione degli Abruzzi | Tornimparte | Trasacco | Villa Sant’Angelo | Villa Santa Lucia degli Abruzzi | Villalago | Villavallelonga | Villetta Barrea | Vittorito
**Santarcangelo di Romagna** on kunta Italiassa olevassa Riminin maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Sen vanhakaupunki kapeine kujineen on rakennettu Colle Giove -nimisen mäen päällä. Siellä sijaitsevat myös tärkeimmät nähtävyydet. Niitä ovat paavi Klemens XIV kunniaksi rakennettu riemukaari sekä kaupunkikuvaa hallitseva kellotorni. Kaupunki on tullut tunnetuksi heinäkuussa pidettävästä kansainvälisestä teatterifestivaalista, joka on järjestetty vuodesta 1971 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Santarcangelo di Romagna**.
Riminin maakunta
Bellaria-Igea Marina | Casteldelci | Cattolica | Coriano | Gemmano | Maiolo | Misano Adriatico | Mondaino | Montefiore Conca | Montegridolfo | Montescudo-Monte Colombo | Morciano di Romagna | Novafeltria | Pennabilli | Poggio Torriana | Riccione | Rimini | Saludecio | San Clemente | San Giovanni in Marignano | San Leo | Sant’Agata Feltria | Santarcangelo di Romagna | Talamello | Verucchio
*Tämä artikkeli käsittelee Valko-Venäjällä 1943 tapahtunutta joukkomurhaa. Katynin joukkomurhalla on oma artikkelinsa*
**Hatynin joukkomurha** oli natsi-Saksan valkovenäläisiin siviileihin kohdistama joukkomurha, joka tapahtui Lahoiskin piirin Hatynin kylässä, Minskin alueella 22. maaliskuuta 1943. Hävitetyn kylän nimi Hatyn (ven. Хатынь) on peräisin valkovenäjän taloa tai asuinpaikkaa tarkoittavasta sanasta (хата). Paikka sijaitsee 60 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Joukkomurhan 149:stä uhrista 75 oli lapsia.
Surmatyön toteutti pääosin 118. Schutzmannschaft-pataljoona, johon oli värvätty neuvostoliittolaisia sotavankeja ja vapaaehtoisia lähinnä Kiovan seudulta.
Pataljoonan ytimen muodostivat ukrainalaiset nationalistit Bukovinasta, joka oli liitetty Neuvostoliittoon Romaniasta 1940 Molotov-Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti.

Hatynin muistoalue
------------------

Hatynin muistoalueella sijaitseva muistomerkki.
Hatynin ja muiden toisen maailmansodan aikana Valko-Venäjän siviiliväestöön kohdistuneiden tuhotöiden muistoksi avattiin vuonna 1969 laaja ja vaikuttava **Hatynin muistoalue**, jota täydennettiin näyttelyrakennuksella vuonna 2004. Hatynin kylässä oli ennen hävitystä yhteensä 26 taloa. Jokaisen talon savupiippujen paikalla seisoo nykyään betoninen pilari, johon on kirjattu kunkin hävitetyn talon surmattujen asukkaiden nimet ja iät. On myös kelloja, jotka soivat 2 minuutin määrävälein.

Muistoalueella kerrotaan, että saksalaismiehityksen aikana maassa tuhottiin 209 kaupunkia tai kaupunkitaajamaa. Kyliä hävitettiin tai poltettiin noin 9 200 kappaletta. Valkovenäläisiä surmattiin sodan aikana 2 700 000 henkeä. Alueen 128 metriä pitkällä muistoseinällä luetellaan 260 Valko-Venäjällä olleen kuolemanleirin tai joukkomurhan paikkaa nimineen ja uhrimäärineen. Maan kuolemanleireillä sai surmansa yli miljoona ihmistä.

Sodan jälkeen ainakin 433 Hatynin kaltaista kylää rakennettiin ja asutettiin uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  S.N. Maštšenko: "The Large Ring", *Minsk i okrestnosti (Minsk and Surroundings)*, s. 258–262. Khatyn (Hatyn). Minsk, Valko-Venäjä: Vyšeišaja škola, 2008. ISBN 978-985-06-1420-0. (venäjäksi) & (englanniksi)
2. ↑  Rudling, Per Anders: "Terror and Local Collaboration in Occupied Belarus: The Case of Schutzmannschaft Battalion 118. Part I: Background", *Historical Yearbook, Vol. VIII*, s. 195–214. Bucharest: Romanian Academy. / Nicolae Iorga History Institute. 2011. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.9.2020).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hatynin joukkomurha** Wikimedia Commonsissa

* Hatynin muistoalueen verkkosivusto (khatyn.by) (englanniksi), (saksaksi) tai (venäjäksi)
Tapahtumapaikka
**Punainen sade** oli sääilmiö, joka havaittiin useita kertoja 25. heinäkuuta – 23. syyskuuta välisenä aikana vuonna 2001 Keralan osavaltiossa Intiassa. Voimakkaiden sateiden aikana vesi oli toisinaan selvästi punaista, tahrasi vaatteet ja näytti vereltä.

Punaista vettä satoi kerralla vain muutamien neliökilometrien laajuiselle alueelle, ja sade kesti yleensä alle 20 minuuttia.

Värillisiä sateita on ollut ennenkin. Ne johtuvat yleensä autiomaan hiekkapölystä. Saharan pöly on saanut aikaan värillistä sadetta jopa Englannissa asti. Keralan punaisesta vedestä ei kuitenkaan löydetty hiekkapölyä. Analysoitaessa punaista vettä havaittiin, että punainen väri johtuu vedessä olevista hiukkasista, jotka muistuttavat solua. Vuonna 2013 tiedemiehet löysivät soluista Trentepohlia annulata -nimisen levän DNA:ta. Sen arveltiin tulleen pilvien mukana Itävallasta.

Joidenkin tutkijoiden mukaan solua muistuttavat olivat maan ulkopuolisia eliöitä. Tämän teorian mukaan ne olivat peräisin ilmakehässä tuhoutuneesta meteorista. Tiedetään, että ensimmäisen punaisen sateen aikoihin putosi ilmakehään meteori. Paikalliset kuulivat voimakkaan ukkosen jyrähdyksen ja näkivät välähdyksen juuri ennen ensimmäistä punaista sadetta. Samalla puiden kerrotaan pudottaneen lehtiään, jotka olivat harmaita ja "palaneita". Punaisesta vedestä ei kuitenkaan löytynyt pölyä, jollaista olisi voinut odottaa, jos sen olisi aiheuttanut ilmakehässä hajonnut meteori.

Toisten mukaan kyseessä oli jonkinlainen siitepöly tai levä. Levän tiedetään toisinaan aiheuttaneen jokien veden muuttumisen punaiseksi. Myrskyt ovat joskus nostaneet ilmaan jopa joukoittain sammakoita ja kaloja, jotka ovat sitten sataneet toisaalla alas.

Lähteet
-------

1. ↑  Gentleman, Amelia & McKie, Robin: Red rain could prove that aliens have landed *The Observer*.  5.3.2006.  (englanniksi)
2. ↑  Louis, Godfrey & Kumar, A. Santhosh: The Red Rain Phenomenon and Its Possible Extraterrestrial Origin (PDF) *Astrophysics and Space Science*.  1.1.2006.  (englanniksi)
3. ↑  India Today [vanhentunut linkki]
4. ↑  Surendran, P. K.: Mystery of the scarlet rains and other tales *The Times of India*.  7.8.2001.  (englanniksi)
5. ↑  Now wells form spontaneously in Kerala *The Times of India*.  5.8.2001.  (englanniksi)
6. ↑  It's raining fish! *BBC News*.  7.8.2000.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Reed, Jebediah: Mysterious red cells might be aliens *CNN.com*.  2.6.2006.  (englanniksi)
**Raholanjärvi** on metsäjärvi Juuan länsiosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Järvi on umpiperä eli vesireitin pää. Etäisyys Joensuusta on 81 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Raholanjärvi koostuu verrattain tasalevyisestä altaasta, jonka pituus kaakosta luoteeseen on 3,6 kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa Itälahti. Pohjoisosan lahdet (Riihilahti, Pohjoislahti) ovat suultaan avoimia. Alle kymmenesosa Raholanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin neljätoista metriä, sijaitsee Itälahdella.

Raholanjärven saariluku on yhdeksäntoista. Saarista kolmetoista on alle aarin laajuisia luotoja. Vain yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Merkittävin saariryhmä on järven matalassa pohjoisosassa sijaitseva Suuret Kalmosaaret. Raholanjärven ympäristössä on laajoja suoalueita (Ollikkalansuo, Konosensuo, Teerisuo). Itälahden etelärannalla kohoaa Pieni Itävaara, jonka huippu on noin 205 metriä merenpinnan yläpuolella ja Suuri Itävaara, jonka huippu on lähes 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Raholanjärven rannoilla on pientaloja, mutta ei historiallista asutusta. 1800-luvun alussa vakinainen asutus sijaitsi järven luoteispuolella nykyisen Raholanvaaran alueella.

Raholanjärveen virtaa suo-ojia, kuten Kohisovanpuro idästä. Raholanjärvi kääntyy alavirtaan eteläosan nimettömän lahden perukasta, josta alkaa Myllypuro, joka laskee Pieneen Raholanjärveen (155,7 metriä merenpinnan yläpuolella). Virta jatkuu Raholanjokena länteen.

Raholanjärven vesitilavuus on 7 788 000 kuutiometriä.

Raholanjärvi (04.746.1.018) kuuluu Hietajoen valuma-alueeseen (04.746), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saarijärven alue (04.74) ja ensimmäinen jakovaihe on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Raholanjärvi on laajin Hietajoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Kalliojärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Raholanjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.7.2023.
3. ↑  Raholanjärvi (04.746.1.018) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 28.7.2023.
4. 1 2  Juuka : Raholanjärvi : Itälahden tilan ranta-asemakaava-alueen muinaisjäännösinventointi 2014 *mikroliitti.fi*. Viitattu 28.7.2023.
5. ↑  Hietajoen valuma-alue (04.746) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 28.7.2023.
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Algeria
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Egypti
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Kamerun
* Kenia
* Kongon demokraattinen tasavalta
* Kongon tasavalta
* Lesotho
* Liberia
* Madagaskar
* Malawi
* Marokko
* Mosambik
* Namibia
* Nigeria
* Norsunluurannikko
* Päiväntasaajan Guinea
* Ruanda
* Sambia
* Sierra Leone
* Swazimaa
* Tansania
* Togo
* Uganda
* Zimbabwe
 |
| Aasia
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Ruandassa**. Kristinusko on Ruandan suurin uskonto ja suurin osa ruandalaisista kuuluu protestanttisiin kirkkoihin. Tämänkaltaisiin yhteisöihin kuuluu yhteensä 57,7 prosenttia ruandalaisista. Toiseksi suurimpaan kirkkokuntaan, roomalaiskatoliseen kirkkoon kuuluu 382, prosenttia väestöstä.

Historia
--------

Ruanda on alun perin batwojen, bahutujen ja batutsien aluetta. Vuonna 1884 alue annettiin Saksalle ja siitä tuli Belgian protektoraatti ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Ruandassa toteutettiin vuonna 1994 kansanmurha jossa kuoli yli miljoona ihmistä. Monet kirkot ovat kamppailleet vastuunsa kanssa kansanmurhasta. Toiset kirkot vastustivat kansanmurhaa, kun taas toiset osallistuivat siihen.

Ruandan suuria kirkkoja ovat katolinen kirkko, anglikaanit, presbyteerit, baptistit ja adventistit. Viime vuosina erityisesti uudet kristilliset ryhmät, kuten helluntaiherätys ovat kasvaneet.

Kirkkojenväliset järjestöt
--------------------------

Monet protestanttiset kirkot toimivat yhteistyössä protestanttiseen kirkkojen neuvostossa. Maasssa toimii myös evankelinen allianssi.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Rwanda *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maat: Ruanda *World Council of Churches*. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
**Nissan Skyline R32** tuli markkinoille maaliskuussa 1989. Moottoreina oli muutamia versioita RB-sarjan 6-sylinterisistä rivimoottoreista, joissa oli uudistetut kannet. Moottoreissa on myös ECCS (Electronically Concentrated Control System) ruiskujärjestelmä. Suurimmassa osassa malleista on HICAS-nelipyöräohjausjärjestelmä, jossa takarenkaiden ohjaus on hydraulisesti linkitetty etupyöriin. 2,5-litrainen versio oli yksi ensimmäisistä japanilaisista autoista, jossa on viisivaihteinen automaattivaihteisto. Kaikki kaksilitraiset mallit on kuitenkin varustettu nelivaihteisella automaatilla tai viisivaihteisella manuaalilla. Autot on tehty oikeanpuoleisella ohjauksella. Mallia myytiin 296 087 kappaletta.

Varustelutasot
--------------

* **GTS-4**-mallissa on **GTS-t Type-M** -varusteluun verrattuna erona neliveto. GTS-t Type M -mallissa on perusmallin GTS:ään erona turboahdin. **GT-R**-mallissa on tuplaturbo ja neliveto.

### GT-R

GT-R mallissa on kaksi keraamista turboahdinta, nelipyöräohjaus, neliveto ja tehokas RB26DETT-moottori. 320 hevosvoimainen moottori on suunniteltu kilpakäyttöön, joten se on helposti viritettävissä. Tätä mallia suunniteltaessa siitä ajateltiin kilpailijaa Porsche 959:lle ja myös monelle muulle urheiluautolle, ja mallista tulikin nopeasti erittäin ratakelpoinen. Autolla voitettiin Super Gt (JGTC) 29 kertaa 29 kilpailun aikana ja myöhemmin 50 kertaa 50 kilpailun aikana.

Moottorit
---------

1,8-litraisen GXi-mallin moottori on ainoa nelisylinterinen, muut ovat kuusisylinterisiä.

* **GXi Type-X** (1809 cm3) (CA18i) - 91 hv @ 5200 r/min, 142 Nm @ 3200 r/min
* **GTE Type-X** (1998 cm3) (RB20E) - 125 hv @ 5600 r/min, 172 Nm @ 4400 r/min
* **GTS Type-X/S/J** (RB20DE) - 155 hv (yleisin malli)
* **GTS-25 Type X/S/XG** (RB25DE) - 180 hv
* **GTS-t Type-M/GTS-4** (1998 cm3) (RB20DET) - 212 hv @ 6400 r/min, 265 Nm @ 3200 r/min
* **GT-R** (RB26DETT) - 320 hv @ 6800 r/min

Mitat
-----

* Pituus: 4 580 mm
* Leveys: 1 695 mm
* Korkeus: 1 340 mm
* Akseliväli: 2 615 mm
* Raideleveys: 1 480 mm
* Maavara: 410 mm
* Omamassa: 1 430 kg

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
*Tämä artikkeli käsittelee italialaista paikkakuntaa. Scilla on myös sinililjojen kasvisuvun tieteellinen nimi.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Scilla** on kunta  Reggio Calabrian metropolikaupungissa Calabrian hallintoalueella Etelä-Italiassa Messinansalmen rannalla. Kunta on saanut nimensä Skylla-nimisestä merihirviöstä, joka vartioi Messinansalmea kreikkalaisen mytologian mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 13.5.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2014 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 13.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  *Maailman ympäri 7*. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-14002-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scilla** Wikimedia Commonsissa

Reggio Calabrian metropolikaupunki
Africo | Agnana Calabra | Anoia | Antonimina | Ardore | Bagaladi | Bagnara Calabra | Benestare | Bianco | Bivongi | Bova | Bova Marina | Bovalino | Brancaleone | Bruzzano Zeffirio | Calanna | Camini | Campo Calabro | Candidoni | Canolo | Caraffa del Bianco | Cardeto | Careri | Casignana | Caulonia | Ciminà | Cinquefrondi | Cittanova | Condofuri | Cosoleto | Delianuova | Feroleto della Chiesa | Ferruzzano | Fiumara | Galatro | Gerace | Giffone | Gioia Tauro | Gioiosa Ionica | Grotteria | Laganadi | Laureana di Borrello | Locri | Mammola | Marina di Gioiosa Ionica | Maropati | Martone | Melicucco | Melicuccà | Melito di Porto Salvo | Molochio | Monasterace | Montebello Jonico | Motta San Giovanni | Oppido Mamertina | Palizzi | Palmi | Pazzano | Placanica | Platì | Polistena | Portigliola | Reggio Calabria | Riace | Rizziconi | Roccaforte del Greco | Roccella Ionica | Roghudi | Rosarno | Samo | San Ferdinando | San Giorgio Morgeto | San Giovanni di Gerace | San Lorenzo | San Luca | San Pietro di Caridà | San Procopio | San Roberto | Sant’Agata del Bianco | Sant’Alessio in Aspromonte | Sant’Eufemia d’Aspromonte | Sant’Ilario dello Ionio | Santa Cristina d’Aspromonte | Santo Stefano in Aspromonte | Scido | Scilla | Seminara | Serrata | Siderno | Sinopoli | Staiti | Stignano | Stilo | Taurianova | Terranova Sappo Minulio | Varapodio | Villa San Giovanni
**Alto Reno Terme** on kunta Pohjois-Italiassa Bolognan metropolikaupungissa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa Granaglione (2 222 asukasta) ja Porretta Terme (4 735) yhdistyivät muodostaen Alto Reno Termen kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016

Bolognan metropolikaupunki
Alto Reno Terme | Anzola dell’Emilia | Argelato | Baricella | Bentivoglio | Bologna | Borgo Tossignano | Budrio | Calderara di Reno | Camugnano | Casalecchio di Reno | Casalfiumanese | Castel Guelfo di Bologna | Castel Maggiore | Castel San Pietro Terme | Castel d’Aiano | Castel del Rio | Castel di Casio | Castello d’Argile | Castenaso | Castiglione dei Pepoli | Crevalcore | Dozza | Fontanelice | Gaggio Montano | Galliera | Granarolo dell’Emilia | Grizzana Morandi | Imola | Lizzano in Belvedere | Loiano | Malalbergo | Marzabotto | Medicina | Minerbio | Molinella | Monghidoro | Monte San Pietro | Monterenzio | Monzuno | Mordano | Ozzano dell’Emilia | Pianoro | Pieve di Cento | Sala Bolognese | San Benedetto Val di Sambro | San Giorgio di Piano | San Giovanni in Persiceto | San Lazzaro di Savena | San Pietro in Casale | Sant’Agata Bolognese | Sasso Marconi | Valsamoggia | Vergato | Zola Predosa