recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**K-Auto** on Volkswagen-konsernin valmistamien autojen maahantuontiin, vähittäiskauppaan ja jälkimarkkinointiin erikoistunut yritys, joka kehittää myös edistyksellisiä autoalan palvelukonsepteja. K-Auto on markkinajohtaja Suomessa. Yrityksen omistaa Kesko. 

K-Auto tunnettiin ennen nimellä VV-Auto. Nimi muuttui kesäkuussa 2018.

K-Autolla on erilliset verkkosivut autokauppaa varten.

Lähteet
-------

1. ↑  K-Auto – VV-Auto tunnetaan 1.6.2018 alkaen nimellä K-Auto *www.k-auto.fi*.  Arkistoitu 11.7.2018. Viitattu 11.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* K-Auto.fi
* K-Autokauppa.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kesko Oyj |
| --- |
|  |
| Päivittäistavara | 
* K-Citymarket
* K-Supermarket
* K-Market
* Kespro
* Neste K

 |
|  |
| Rakentaminen ja talotekniikka | 
* Onninen
	+ Elfag
	+ Elfin
	+ Hanakat
* K-Rauta
* Byggmakker
* K-Bygg
* K-Senukai
* OMA
* Intersport
* Budget Sport

 |
|  |
| Auto | 
* K-Auto

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee aluetta Sastamalassa. Salokunta on tarkoittanut myös yhteisiä alueita omistavaa yhteisöä.*
Salokunnan kirkko.
**Salokunta** on maantieteellinen alue entisessä Karkussa, nykyisessä Sastamalassa. Rautavesi ja Kulovesi jakoivat Karkun kahtia, ja vesistön itäpuolta kutsutaan Salokunnaksi. Salokunnan puolella sijaitsevat Karkun kylistä Karkunkylä, Koivunkylä, Kojola, Kutala, Kärppälä, Lielahti, Hieta, Maso, Piimäsjärvenmaa, Rainio, Vataja, Varppee ja Vihtiälä.

Salokunnan alueen korkein maastonkohta on 151 metrin korkeudelle merenpinnasta ja runsaan 90 metrin korkeudelle Rautaveden pinnasta ulottuva Pirunvuori. Lähellä vuoren huippua on taidemaalari Emil Danielssonin vuonna 1906 rakennuttama luonnonkivinen ateljeehuvila. Pirunvuoren vieressä sijaitsee Ellivuori, jossa on vuodesta 1964 lähtien toiminut laskettelukeskus kaksine hiihtohisseineen. Alueella toimii myös vuonna 1970 avattu Ellivuoren hotelli.

Salokunnan suurin vesistö on Kärppälänjoki, joka laskee Kuloveteen Kärppälässä. Järviä on vain muutamia, ja niistä suurin on Ylinen Piimäsjärvi noin viiden kilometrin päässä Kulovedestä kaakkoon. Maisemakuvaa hallitsevat melko korkeat mäet ja niiden väliset peltotilkut. Salokunnan alueen poikki lounaasta koilliseen kulkee valtatie 12. Sastamalan keskustaan on matkaa hieman yli kymmenen kilometriä ja Tampereelle noin 40 kilometriä.

1900-luvun alussa Salokunnassa oli vireillä hankkeet oman kunnan ja seurakunnan perustamisesta. Kumpaakaan hanketta ei hyväksytty valtioneuvoston puolesta, mutta piispantarkastuksessa määrättiin Salokuntaan rakennettavaksi oma kirkko.*lähde?* Karkun seurakunta päätti kirkon rakentamisesta vuonna 1940, mutta Salokunnan kirkko rakennettiin vasta kaksikymmentä vuotta myöhemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Asuminen Karkussa Karkun Kotijoukot. Viitattu 9.11.2015.
2. 1 2  Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): *Suomenmaa 3: maantieteellis-yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos*, s. 128–137. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1970.
3. ↑  Salokunnan kirkko - RKY Museovirasto. Viitattu 9.11.2015.
**Matthew William "Matt" Bradley** (s. 13. kesäkuuta 1978 Stittsville, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija.

NHL:n työsulun aikana 2012 Bradley pelasi turkulaisessa TuTossa yhden pelin, minkä jälkeen hänen sopimuksensa purettiin alaraajavamman seurauksena.

Ura
---

Bradley pelasi junioriuransa OHL-liigan Kingston Frontenacsissa. Jo ensimmäisen juniorikauden jälkeen San Jose Sharks varasi hänet vuoden 1996 varaustilaisuudessa numerolla 102. Kaudella 1996–1997 Bradley pelasi yhden try out -ottelun AHL-liigan Kentucky Thoroughbladesissa, muttei solminut sopimusta San Josen kanssa. Hän pelasi kevääseen 1998 OHL:ssä.

Kaudeksi 1998–1999 Bradley liittyi San Josen organisaatioon ja pelasi tämän farmijoukkueessa Kentuckyssa kolme kautta. Kauden 2000–2001 aikana hän nousi San Josen kokoonpanoon. Bradley pelasi San Josessa maaliskuuhun 2003 saakka, jolloin hänet pelaajakauppojen takarajapäivänä myytiin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Wayne Primeauhin.

Pittsburghissa Bradley pelasi vain kauden 2003–2004, jonka jälkeen hänen sopimuksensa päättyi. Seuraavana vuonna työsulkukaudella hän pelasi Bulldogs Dornbirnissa Itävallan toisella sarjatasolla. Kaudeksi 2005–2006 Bradley siirtyi Washington Capitalsiin.

Bradley edusti Washingtonia kuusi kautta. Näistä neljällä viimeisellä hän kuului jokaisella joukkueensa viiden eniten taklanneen pelaajan joukkoon. Eniten pisteitä Washingtonin-vuosinaan hän teki runkosarjakaudella 2009–2010: 24 tehopistettä, 10 maalia ja 14 syöttöpistettä, 77:ssä ottelussa. Heinäkuussa 2011 Bradley siirtyi vapaana agenttina Florida Panthersiin kaksivuotisella sopimuksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Tammilehto, Teemu: TUTOn NHL-hankinnan visiitti jäi lyhyeksi *Yle.fi*.  5.11.2012. Yle. Viitattu 6.11.2012.
2. 1 2 3  Legends of Hockey - Matt Bradley HHOF. Viitattu 4.3.2011. (englanniksi)
3. ↑  Panthers Sign RW Matt Bradley *panthers.nhl.com*.  2.7.2011. Florida Panthers. Viitattu 3.7.2011. (englanniksi)
Pohjois-Amerikan lestadiolaisuuden sukupuu. Sisältää myös kuolleet haarat.
**Salomo Kortetniemi** (1819–1904) oli amerikansuomalainen lestadiolaissaarnaaja ja -johtaja.

Elämä
-----

Kortetniemi toimi Ylitornion suntiona vuosina 1845–1852, mutta hänet erotettiin, kun hänen ei katsottu huolehtivan hautojen riittävästä syvyydestä ja koska häntä pidettiin heränneistä pahimpana rauhanhäiritsijänä. Hän oli nimittäin lestadiolaisuutta levittääkseen turvautunut niin sanottuun 'nyrkkikristillisyyteen', uskosta osattoman väkivaltaiseen taivutteluun. Hän muutti perheineen Norjan Hammerfestiin 1866 ja Pohjois-Amerikan Calumetiin, Michiganin osavaltioon vuonna 1871. Täällä hän syrjäytti aiemman lestadiolaisjohtajan Antti Vitikkohuhdan ja nousi kuuden vuoden ajaksi Kuparisaaren lestadiolaisten vapaaseurakunnan maallikkopapiksi. Hänen vaikutuksensa näkyi myös seurakunnan nimessä *Salomo Kortetniemen luterilainen seura* (*Salomo Kortiniemi Lutheran Society*) Seurakunta toimi alkuvaiheessa jopa kaikkien Michiganin kaivosalueen suomalaisten seurakuntana, Kortetniemen suorittaessa kaikki kirkolliset toimitukset.

Koska Jaakko Rovaisen kannattajat epäilivät Kortetniemeä liljebladin eriseuraan menneeksi puoliheränneeksi, eivätkä hyväksyneet hänen autoritääristä johtamistapaansa, eivätkä Jumalan palvelusten muotomenoja tai Barbergin toimintatapoja, alkoivat Rovaisen kannattajat järjestää Cokatossa vuonna 1876 omia erillisiä seuroja. Sen johdosta Amerikan lestadiolaisuus jakaantui vuoden 1876 hajaannuksessa kahteen osaan, joista ylivoimaisesti suurempaa johtivat Kortetniemi ja Barberg, mutta pienempää oppositioryhmää johtivat Jaakko Rovainen ja N. P. Stark. Euroopan lestadiolaisjohtajat puolustivat kuitenkin hajaannuksessa Rovaisen ja Starkin johtamaa vähemmistöryhmää. Juhani Raattamaa lähetti Juho Takkisen Amerikkaan syrjäyttämään Kortetniemen papin virasta, jonka seurauksena Amerikan hajaannus päättyi vastentahtoiseen sovintoon vuonna 1878. Takkisesta tulikin Calumetin seurakunnan maallikkopappi vuoden 1877 marraskuun loppuun mennessä. Kortetniemi liittyi myöhemmin haalilaisuuteen.

Lähteet
-------

* Lohi, Seppo: *Lestadiolaisuuden suuri hajaannus ja sen taustat*. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys ry (SRK), 2007. ISBN 978-951-843-109-4.
* Talonen, Jouko: *Iustitia 14, STI-aikakauskirja, Lestadiolaisuuden monet kasvot. Lestadiolaisuuden hajaannukset (pdf)*. Suomen teologinen instituutti (STI), 2001. ISBN 952-9857-11-X.
* Hepokoski, Warren: The Laestadian Movement: Disputes and Divisions 1861-2000  2002. Warren Hepokoski. Viitattu 31. heinäkuuta 2012.  (pdf-versiossa on sivunumerot) (englanniksi)
* Mauri Kinnunen: *Herätysliike kahden kulttuurin rajalla. Lestadiolaisuus Karjalassa 1870–1939*. Jyväskylän yliopisto, 2004. 951-39-1815-7. pdf-dokumentti (PDF).

### Viitteet

1. ↑  Talonen 2001, s. 25, 30.
2. ↑  Hepokoski 2002, s. 28, 40–41, 43–45, 85–91, 108.
3. ↑  Kinnunen 2004, s. 438.
4. ↑  Lohi 2007, s. 20.
5. ↑  Lohi 2007, s. 20–21.
6. ↑  Lohi 2007, s. 116.
7. ↑  Lohi 2007, s. 21.
8. ↑  Lohi 2007, s. 146.
9. ↑  Lohi 2007, s. 148.
10. ↑  Lohi 2007, s. 148–149.
11. ↑  Lohi 2007, s. 148–158.
12. ↑  Talonen 2001, s. 30.
13. ↑  Hepokoski 2002, s. 31.
**Bargash bin Said** oli Sansibarin sulttaani vuosina 1870–1888. Valtakaudellaan hän levitti edeltäjiensä luomaa Sansibarilaista kauppaverkostoa, jonka kautta kulki esimerkiksi orjia, norsunluuta ja rahakasveja. Hänen valtakautensa loppupuolella Sansibar menetti mannermaan alueensa ja kaksi vuotta bin Saidin kuoleman jälkeen vuonna 1888 maasta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatti.

Elämäkerta
----------

Barghash bin Saidin rakennuttama vuonna 1883 valmistunut Beit al-Ajaib.
Noin vuonna 1833 syntynyt Bargash oli Omanin sulttaani Said bin Sultanin poika, joka siirsi vuonna 1840 maansa pääkaupungin Sansibarille. Hänen isänsä kuollessa Oman jaettiin kahteen erilliseen osaan, jonka afrikkalaisista alueista muodostettiin Sansibarin sulttaanikunta sulttaaninaan Saidin toinen poika Majid bin Said. Bargash yritti estää Majidin valtaannousun, mutta tällä oli brittien konsulin tuki, ja Bargash karkotettiin Intian Mumbaihin. Bargash vietti Intiassa kaksi vuotta, jona aikana hän solmi myöhemmin tärkeitä yhteyksiä intialaisiin kauppiaihin ja sijoittajiin.

Majid kuoli vuonna 1870, ja Bargashista tuli hänen seuraajansa. Valtakautensa alussa Bargash laajensi edeltäjiensä perustamaa kauppaverkostoa Itä-Afrikassa. Sansibarin kautta kulki norsunluuta, rahakasveja ja etenkin mausteneilikkaa. Sansibar harjoitti myös brittien vastustamaa orjakauppaa. Bargashia alkoivat kuitenkin uhata monet sisäiset ja ulkoiset uhat. Sansibaria tukikohtanaan pitäneet arabikauppiaat kuten Tippu Tip eivät halunneet olla sulttaanin poliittisen vallan alla, ja häntä vastustivat myös jotkin voimakkaat afrikkalaiset hallitsijat, kuten Mirambo. Suurin uhka tuli kuitenkin Euroopasta, jonka suurvallat alkoivat tavoitella itselleen alueita Afrikasta. Saksan keisarikunta oli tehnyt sopimuksia Itä-Afrikan heimopäälliköiden kanssa ja tavoitteli itselleen aluetta, josta tulisi myöhemmin Saksan Itä-Afrikka. Vuoteen 1885 mennessä Bargashin oli hylättävä vaatimuksensa Itä-Afrikan mannermaan suhteen, ja hän keskittyi sittemmin hallitsemaan Sansibarin saaria. Hän kuoli vuonna 1888. Vuonna 1890, kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen, Sansibarista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatti.

Lähteet
-------

1. ↑  Kevin Shillington: *Encyclopedia of African history*, s. 1707–1717. Taylor & Francis Group, 2005. ISBN 1-57958-245-1. (englanniksi)
2. 1 2  R. Hunt Davis, Jr.: *Encyclopedia of African History and Culture*, s. 436–437. Volume IV. Facts on File. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Matt Hancock
**Matthew John David "Matt" Hancock** (s. 2. lokakuuta 1978 Chester) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko.

Hancock valmistui Exeter Collegesta ensimmäisen luokan kunniamaininnoin filosofiassa, politiikassa sekä taloustieteessä ja sai maisterin arvon taloustieteessä Cambridgen yliopistosta. Hän työskenteli vuosina 2000–2005 Englannin pankin ekonomina. Hancock valittiin toukokuussa 2010 West Suffolkin vaalipiiristä Britannian parlamentin jäseneksi. Hän on toiminut useissa hallituksen tehtävissä vuodesta 2012. Hän oli kulttuuriministerinä ennen nimityksen saamista terveys- ja sosiaalihuoltoministeriksi 9. heinäkuuta 2018. Hancock oli ehdokkaana konservatiivipuolueen puheenjohtajavaalissa 2019 mutta vetäytyi ehdokkuudesta 14. kesäkuuta.

Hancock meni vuonna 2006 naimisiin osteopaatti Martha Hoyer Millarin kanssa. Hänellä on kolme lasta. Hänen puolisonsa on suurlähettiläs, 1. Inchyran paroni Frederick Millarin lapsenlapsi. Maaliskuussa 2020 Hancock sai tartunnan koronaviruspandemiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Revealed: Matt Hancock's 'step-grandfather' whose Covid death brought Health Secretary close to tears in Parliament Daily Mail
2. ↑  The Rt Hon Matt Hancock MP Gov.uk
3. 1 2  Who is the Tory Health Secretary, Matt Hancock? Tatler
4. ↑  Health Secretary Matt Hancock says Covid-19 infection was like having 'glass in my throat' Evening Standard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |

 |
**Kallunkijärvi** on saareton järvi Sallan kaakkoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Sallan kuntakeskuksesta on 22 kilometriä eteläkaakkoon.

Maantiede
---------

Kallunkijärven pääaltaan pituus lännestä itään on 3,8 kilometriä. Pääaltaan eteläpuolella sijaitsee Iivananlahti, ja sen eteläpuolella Majavalampi (238,1 metriä mpy), joka luokitellaan omaksi järvekseen. Kallunkijärven pohja kumpuilee, vähintään kymmenen metriä syviä alueita on useita. Syvin kohta, 20 metriä, sijaitsee järven länsipuoliskolla. Itäpuoliskolla on kaksi noin 15 metriä syvää kohtaa. Iivananlahden syvin kohta on 4,2 metriä.

Kallunkijärven etelärannalla on Kallunki-nimisen kylän kulttuurimaisema, pohjoinen ranta on metsäistä. Kallunkijärveen virtaa Onkamojoki pohjoisesta ja laskuojia idästä Niittylammilta ja Tammakkolammelta. Lännestä Potkujärveltä virtaa Myllyoja. Kallunkijärven luusua sijaitsee Iivananlahden eteläosassa Kotasalmessa, josta virta vie Majavalammen, Savinajoen ja Kivijärven kautta Näsmäjärveen (238,0 metriä mpy). Savinajoki jatkuu Näsmäjärveltä kaakkoon.

Kallunkijärven vesitilavuus on 17 227 000 kuutiometriä.

Kallunkijärvi (73.081.1.004) kuuluu Kallunkijärven alueeseen (73.081), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Onkamojoen valuma-alue (73.08). Kallunkijärvi on Kallunkijärven alueen laajin vakavesi. Sitä seuraavat Jystämöjärvi ja Näsmäjärvi. Alueeseen kuuluu 27 vähintään hehtaarin laajuista järveä.

Kallunkijärvi on neljänneksi laajin Sallan yli 800:sta järvestä.

Myös Kuusamossa on Kallunkijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kallunkijärvi, vakavesi, Salla
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 3.9.2021.
3. ↑  Kallunkijärvi. Järviwiki. Viitattu 3.9.2021.
4. ↑  Kallunkijärven alue (73.081). Järviwiki. Viitattu 3.9.2021.
5. ↑  Salla. Järviwiki. Viitattu 9.9.2021.
**Sami Häppölä** (s. 11. maaliskuuta 1972 Helsinki) on entinen suomalainen kaukalopalloilija.

Häppölä on Suomen menestyneimpiä kaukalopalloilijoita. Hän on voittanut 14 SM-mitalia, joista kahdeksan on kultaista. Häppölä on ollut neljästi runkosarjan ja kahdesti pudotuspelien paras pistemies. Neljä kertaa vuoden kaukalopalloilijaksi valittu Häppölä oli mukana myös vuonna 2000 Suomen MM-kultajoukkueessa.

Bewe Sportia edustava Häppölä nousi Kaukalopalloliigan eniten otteluita pelanneeksi pelaajaksi 10. joulukuuta 2006 ohi Hannu Suorsan, kun Bewe voitti Porin Kärpät 5–3. Häppölällä oli ottelun jälkeen kasassa 405 ottelua tehoin 462+685. 25. tammikuuta 2009 Häppölä nousi kaukalopalloliigan kaikkien aikojen pistepörssin kärkeen Suorsan ohi. Tuolloin hänen pistemääränsä oli 453 ottelussa 1278 pistettä (520 + 758). Hänellä on myös yhden ottelun piste-ennätys, 14 pistettä, jonka hän on saavuttanut kaksi kertaa.

Sami Häppölän pikkuveli Toni Häppölä on pelannut jääkiekon SM-liigaa HIFK:ssa, Porin Ässissä, Espoon Bluesissa, KalPa:ssa ja HPK:ssa

Kaukalopallon lisäksi Sami Häppölä on pelannut nuorempana kilpatasolla jääkiekkoa (HIFK:n junioreissa ja 2-divisioonassa pääkaupunkiseudun joukkueissa)

Häppölä lopetti uransa lokakuussa 2009.

Hänellä on neljä lasta.

Saavutukset ja palkinnot
------------------------

* 8 Suomen mestaruutta, 5 SM-hopeaa ja pronssi
* Maailmanmestaruus (2000)
* Kaukalopalloliigan runkosarjan paras pistemies (1996, 1997, 1998, 2005)
* Kaukalopalloliigan pudotuspelien paras pistemies (2000, 2002)
* Neljästi Suomen paras kaukalopalloilija
* 1972-ikäluokan paras pelaaja jääkiekon Pohjola-leirillä

Lähteet
-------

* Pelaajakortti Bewe Sportin sivuilla[vanhentunut linkki]
* YLE: Sami Häppölä teki kaukalopallohistoriaa

### Viitteet

1. ↑  Kaukalopallon legenda Sami Häppölä lopettaa uransa *hs.fi*.  13.10.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.10.2009.
*Tämä artikkeli kertoo pään luista. Sivulla Kallo (täsmennyssivu) on muita merkityksiä. Pääkallot on idiofoninen lyömäsoitin.*
**Kallo** (lat. *cranium*) on selkärankaisten aivoja suojaava luinen tai rustoinen kuori. Useimmiten kallossa on silmäkuopat silmämunia varten ja reiät sieraimille. Kaikilla selkärankaisilla, leuattomia imukaloja lukuun ottamatta, kalloon kuuluu nivelen välityksellä leukaluu tai leukarustoja, joiden liikkeen avulla suu voidaan avata ja sulkea. Monilla maaeläimillä kallossa on korva-aukot, joissa on erillisiä kuuloluita.

*Pääkallolla* voidaan tarkoittaa kalloa tai erityismerkityksessä paljaana olevaa pään luustoa.

Ihmisen kallon luut
-------------------

Ihmisen kallo muodostuu 22 erillisestä luusta, jotka ovat luutuneet kiinni toisiinsa. Poikkeus on alaleuanluu, joka kiinnittyy liikkuvalla nivelellä.

Pään luista kahdeksan muodostaa pääkopan, joka suojaa aivoja ja muita keskushermoston rakenteita. Muut kallon luut muodostavat kasvojen rakenteita.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. Otsaluu2. Nenäluu3. Päälaenluu4. Ohimoluu5. Kitaluu6. Kyynelluu7. Poskiluu8. Vannasluu9. Yläleuanluu10. Alaleuanluu |  |  | 1. Otsaluu2. Päälakiluu3. Nenäluu4. Seulaluu5. Kyynelluu6. Kitaluu7. Takaraivoluu8. Ohimoluu9. Poskiluu10. Yläleukaluu11. Alaleukaluu |

Eri eläinlajien kalloja
-----------------------

* SimpanssiSimpanssi
* VirtahepoVirtahepo
* Afrikkalainen norsuAfrikkalainen norsu
* HevonenHevonen
* LammasLammas
* VuohiVuohi
* SaksanpaimenkoiraSaksanpaimenkoira
* KettuKettu
* VesinokkaeläinVesinokkaeläin
* HarakkaHarakka
* KuningaskobraKuningaskobra
* ArraukilpikonnaArraukilpikonna
* HaukiHauki

Pääkallon symboliikka
---------------------

Edward Englandin merirosvolippu
Ihmisen pääkallo on useissa kulttuureissa perinteinen kuoleman symboli. Pääkallon kuvalla, jonka alla usein on myös ristikkäin asetettujen reisiluiden kuva, varoitetaan hengen­vaarasta kuten sähköiskusta tai myrkystä. Kuvaa on käytetty myös meri­rosvo­lipussa. Sotilassymboliikassa on tunnettu saksalainen *Totenkopf*, sääriluiden päälle asetettu pääkallo, josta tuli pahamaineisen SS:n ja erityisesti SS-Totenkopfverbänden tunnus. *lähde?*

Joissakin kulttuureissa voittoisa soturi on tuonut kotiin voitonmerkiksi pääkallon, sillä koko ruumiin kantaminen olisi ollut turhan työlästä. Asteekit irrottivat uhraamiensa ihmisten pääkallot, porasivat niiden ohimoiden läpi reiät, ja pujottivat ne näistä rei’istä keppiin, muiden päiden viereen. Jotkut kristityt uskoivat keskiajalla, että ilman päätä haudattu joutuu kadotukseen. Syntisiksi koettuja, muun muassa itsemurhan tehneitä, on tämän vuoksi haudattu päättöminä.

Lähteet
-------

1. ↑  *pääkallo.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2  Yleistä Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri. Viitattu 14.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kallo** Wikimedia Commonsissa
**Hanna Jensen** (s. 1970) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Jensen työskenteli kuuden vuoden ajan, vuodesta 1997 vuoteen 2003, Trendi-lehden palveluksessa. Aluksi hän toimi lehden toimituspäällikkönä ja vuodesta 2001 sen päätoimittajana, kun hänen edeltäjänsä Katriina Kaarre oli siirtynyt Me Naisten päätoimittajaksi. Syksyllä 2003 hän siirtyi Iltalehden viikonvaihdetoimituksen toimituspäälliköksi, jona hän toimi vuoden ajan. Hän vastasi myös lehden Helmi-sivujen sisällöstä.

Jensen on työskennellyt syksystä 2004 vapaana toimittajana. Hän on kirjoittanut sekä aikakauslehtiin, muun muassa Imageen, Oliviaan ja Talouselämään, että sanomalehtiin, muun muassa Helsingin Sanomiin. Hän on myös tehnyt viikoittaisia kolumneja Ilta-Sanomille ja Radio Aallolle. Vuonna 2010 Suomen freelance-journalistit ry valitsi Jensenin Vuoden freelance-journalistiksi 2009.

Jensen nimitettiin Otavamedian kustantamaan Anna-lehteen vierailevaksi päätoimittajaksi 1.11.2010–31.12.2011 päätoimittaja Emma Koivulan vanhempainvapaan ajaksi.

Jensen on kirjoittanut vuonna 2009 julkaistun, Kirjapajan kustantaman kirjan *Eri nainen*, joka kertoo Suomen WWF:n entisestä pääsihteeristä Meri Saarnilahti-Beckeristä. Helmikuussa 2013 Kustannusosakeyhtiö Teos julkaisi Jensenin kirjan *940 päivää isäni muistina*, jossa hän kertoo isänsä muistisairaudesta. Se valittiin marraskuussa 2013 ehdolle Tieto-Finlandian saajaksi.

Jensen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri, joksi hän valmistui vuonna 1996. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää ja valtio-oppia.

Teokset
-------

* *Eri nainen : voiko itseään ja elämäänsä muuttaa?*. Helsinki: Kirjapaja, 2009. ISBN 978-951-607-880-2.
* *940 päivää isäni muistina*. Helsinki: Teos, 2013. ISBN 978-951-851-375-2.
* *Äitini muistina : toinen kierros*. Helsinki: Siltala, 2022. ISBN 978-952-234-862-3.

Lähteet
-------

1. 1 2  940 päivää isäni muistina Teos.  Arkistoitu 27.11.2013. Viitattu 5.11.2013.
2. 1 2 3  Hanna Jensen vuoden freelance-journalisti *Mediaviikko*.  9.4.2010.  Arkistoitu 13.4.2010. Viitattu 9.4.2010.
3. ↑  Hanna Jensen Iltalehteen *Markkinointi & Mainonta*.  21.8.2003. Viitattu 9.4.2010.
4. ↑  Jauhiainen, Ilkka: Hanna Jensen jää freeksi *Markkinointi & Mainonta*.  22.9.2004. Viitattu 9.4.2010.
5. ↑  Annaan vieraileva päätoimittaja *Otavamedia.fi*.  Arkistoitu 2.1.2011. Viitattu 30.5.2011.
6. ↑  Eri nainen *Kirjapaja.fi*. Viitattu 9.4.2010.
7. ↑  Tieto-Finlandian ehdokkaina kokotteja, Viipuria ja murtuneita mieliä *HS.fi*. Viitattu 5.11.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Hanna Krall vuonna 2011.
**Hanna Krall** (s. 20. toukokuuta 1935 Varsova) on puolalainen kirjailija ja toimittaja.

Krall selvisi äitinsä kanssa sukunsa ainoina toisen maailmansodan juutalaisvainoista piilottelemalla puolalaisperheissä. Sodan jälkeen hänen äitinsä tarvitsi kauan lääketieteellistä hoitoa ja Krall joutui orpokotiin. Krall opiskeli journalistiikkaa ja valmistui Varsovan yliopistosta vuonna 1955. Hän työskenteli useita vuosia toimittajana puolalaisissa sanomalehdissä. Krall asui kirjeenvaihtajana Neuvostoliitossa 1966–1969.

Krallin teosten keskisiä teemoja ovat identiteetti ja muisti. Krall on kirjoittanut erityisesti juutalaisten kohtaloista sekä saksalais-puolalaista suhteista. Krallin tunnetuin teos *Kilpajuoksu Isä Jumalan kanssa* (1977) perustuu Varsovan gheton kapinajohtajan, Marek Edelmanin, tarinaan.

Krall on saanut useita palkintoja. Vuonna 1985 hän sai Solidaarisuuden maanalaisen palkinnon 1985 ja hänelle myönnettiin Leipzigin kirjamessuilla kirjallisuuspalkinnon eurooppalaisen yhteisymmärryksen edistämisestä vuonna 2000. Krallin teoksia on käännetty useille kielille, ja hän on saanut tunnustusta erityisesti Saksassa ja Ruotsissa.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Kilpajuoksu Isä Jumalan kanssa*. (Zdążyć przed Panem Bogiem, 1977). Suomentanut Liisa Ryömä (ruotsista). Helsinki: Kansankulttuuri, 1983. ISBN 951-615-332-1.
* *Herttakuninkaan matkat*. (Król kier znów na wylocie, 2006). Suomentanut Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Like, 2008. ISBN 978-952-01-0035-3.
* *Aavesärkyä ja muita tosia tarinoita*. (Taniec na cudzym weselu, 1993). Suomentanut Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Like, 2010. ISBN 978-952-01-0375-0.

Katso myös
----------

* Varsovan geton kansannousu

Lähteet
-------

1. ↑  Krall, Hanna *Kirjasampo.fi*. Viitattu 8.1.2022.
2. 1 2  Hämäläinen, Timo: Hanna Krall edistää eurooppalaista yhteisymmärrystä *HS.fi*.  4.12.1999. Viitattu 8.1.2022.
3. 1 2  Adamczyk-Garbowska, Monika: Hanna Krall *The Jewish Women Archive*.  23.6.2021 (päivitetty). Viitattu 8.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Hanna Krall Like. Viitattu 8.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Hanna Krallista suomentaja Tapani Kärkkäisen verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Hanna Hurskainen** (s. 11. syyskuuta 1989) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Hurskainen on Oulun NMKY:n kasvatti. Hän on pelannut Naisten Korisliigassa neljä kautta.

Ura
---

Hurskainen aloitti koripallon 12-vuotiaana. Hän varttui Oulussa mutta muutti koripallon vuoksi Tampereelle. Hän pelasi BC Nokian joukkueessa SM-sarjaa vuosina 2007–2009 ja I-divisioonaa kaudella 2009–2010. Vuodesta 2010 lähtien hän on pelannut Tampereen Pyrinnössä. Naisten I-divisioonaa pelannut Pyrintö nousi Naisten Korisliigaan kaudeksi 2014–2015. Joukkue sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja karsiutui pudotuspeleistä. Hurskainen pelasi kauden 4,3 pisteen ja 3,5 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla.

Hurskainen teki Pyrinnön kanssa jatkosopimuksen kaudelle 2015–2016. Lääkärinopinnot häiritsivät hänen kauteen valmistautumistaan.

Pelityyli
---------

Pyrinnön päävalmentaja Roope Tähkä kuvaili Hurskaista vuonna 2015 hyväkuntoiseksi pelaajaksi, joka on tarkka kolmen pisteen heittojen heittäjä.

Tilastot
--------

### Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007–2008 | BC Nokia | SM-sarja | 7 | 66,7 % | – | 100,0 % | – | 0,3 | 0,3 | 0,1 | 0,4 | – | – | 1,6 | 11 |
| 2008–2009 | BC Nokia | SM-sarja | 21 | 37,3 % | 7,1 % | 79,3 % | 1,3 | 1,8 | 3,1 | 0,3 | 3,2 | 0,7 | 0,0 | 5,4 | 114 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 12 | 48,0 % | 33,3 % | 75,0 % | 0,8 | 2,7 | 3,5 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,1 | 4,3 | 51 |
| **Yhteensä** | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

### Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007–2008 | BC Nokia | SM-sarja | 1 | – | – | 100,0 % | – | 1,0 | 1,0 | – | – | – | – | 2,0 | 2 |
| **Yhteensä** | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

* *O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä*

Lähteet
-------

* Hanna Hurskainen (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com
* Hanna Hurskainen basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tampereen Pyrinnön kausijulkaisu 2014–2015, 17
2. ↑
3. ↑
4. ↑  baskethotel.com
5. 1 2

Tampereen Pyrintö – 2020–2021 – Naisten Korisliiga
1 Rantalainen |
3 Peltola |
5 Jämsä |
6 V. Mäkinen |
7 Tulkki |
10 Lampinen |
12 Anttila |
13 Törnblom |
14 Little |
15 Lepola |
16 Poikela |
20 Mäkelä |
25 Taponen |
26 Koutonen |  

43 Hurme |
66 I. Mäkinen |
73 Vidgren |
Valmentaja Heinämäki
Hanna Haaslahden teos We Are Ping, They Are Pong vuodelta 2013.
*Yön kahdeksan hetkeä*, 2013, Pori.
**Hanna Haaslahti** (s. 1969) on Helsingissä asuva ja työskentelevä mediataiteilija, joka työskentelee uuden median ja kokeellisen elokuvan parissa. Hän on opiskellut Lahden muotoiluinstituutissa ja Taideteollisessa korkeakoulussa.

Haaslahden mediataiteen teoksissa tutkitaan ihmisen ja teknologian vuorovaikutussuhdetta. Haaslahden mukaan ihmisen keho ja liikemaailma muodostavat rajapinnan, jonka kautta teosten maailma avautuu. Haaslahden teoksia on Kiasman kokoelmissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanna Haaslahti: Bio Turku 2011 -säätiö. Viitattu 6.7.2012.
2. ↑  Hirvi-Ijäs, Maria: *22 tapaa – Taiteellinen ajattelu suomalaisessa nykytaiteessa*, s. 34. Helsinki: Parvs publishing, 2014. ISBN 978-952-5654-57-8.
3. ↑  Haaslahdelle
AVEK:n
mediataiteen
palkinto.  *Turun Sanomat*, 7.9.2005.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.7.2012.
4. ↑  Hanna Haaslahden teos Valkoinen neliö Kansallisgallerian sivuilla *Kansallisgallerian kokoelmat verkossa*. Viitattu 04.08.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Hanna Haaslahden kotisivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Romanen** oli Viipurissa vuonna 1846 ilmestynyt aikakauslehti.

Cedervallerin kirjapainon julkaisema *Romanen, veckoskrift för den sköna litteraturen* sisälsi etupäässä vieraskielisen kaunokirjallisuuden ruotsinnoksia, mutta myös Viipurin kulttuurielämään liittyviä kirjoituksia sekä muun muassa J. L. Runebergin *Hirvenhiihtäjien* suomennoksen. Sen liitteenä jaettiin Eugène Suen romaani *Vaeltava juutalainen*, joka oli vastikään joutunut sensuurin kieltämäksi. Nelisivuinen, sivukooltaan normaalia suurempi lehti ilmestyi kerran viikossa. Sen tausta-ajatuksena oli kirjallisuuden tullimaksujen kiertäminen ja Ruotsissa ilmestyneiden teosten piraattiversioiden julkaiseminen. *Romanen* osoittautui kannattamattomaksi ja ilmestyi vain vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 10: Aikakauslehdistön historia*, s. 68. Kuopio: Kustannuskiila oy, 1992. ISBN 951-657-327-4.
2. ↑  Tuusvuori, Jarkko S.: *Kulttuurilehti 1771–2007*, s. 37–38. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Romanen* digitoituna kansalliskirjastossa
**Hanna Lotta Kristiina Korell** (s. 16. maaliskuuta 1979 Lieksa) on suomalainen uransa päättänyt yleisurheilija. Hänen päämatkansa oli 100 metrin aitajuoksu. Korell lopetti uransa kauteen 2007.

Korell voitti ensimmäisen mitalinsa Kalevan kisoissa jo vuonna 1995, jolloin hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa hopealle ajalla 14,14. Hän voitti matkan SM-hopeaa myös vuosina 1996 ja 1997. Sisäratojen SM-kisoissa 1999 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 611 ja saman vuoden Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kolmanneksi ajalla 13,64. Myöhemmin samana vuonna hänellä havaittiin sääriluun rasitusmurtuma, joka esti aitajuoksun neljäksi vuodeksi. Välissä vuonna 2001 Korell voitti 60 metrillä sisäratojen SM-kultaa ajalla 8,42. Vuonna 2003 vamman parannuttua hän voitti SM-hopeaa 100 metrin aidoissa ajalla 13,50.

Korell paransi 14. heinäkuuta 2004 Lena Spoofin 25 vuotta vanhaa naisten 100 metrin aitajuoksun Suomen-ennätystä 11 sadasosalla aikaan 13,13. Nooralotta Neziri paransi 12. elokuuta 2012 Korellin Suomen ennätystä lukemiin 13,10.

Vuonna 2005 Korell voitti Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kultaa ajalla 13,33 ja 100 metrin juoksussa hopeaa ajalla 11,99. Hän edusti Suomea Helsingin MM-kisoissa samana vuonna, mutta karsiutui alkuerissä. Kalevan kisoissa 2007 hän voitti 100 metrin aidoissa hopeaa ajalla 13,35.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metrin juoksu: 11,99 (2005)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,13 (2004)
* Korkeushyppy: 163 (1993)
* Pituushyppy: 622 (1997)
* Kolmiloikka: 12,82 (1998)
* Kuulantyöntö: 11,72 (2004)
* Keihäänheitto: 37,62 (2004)
* Seitsenottelu: 5028 (1999)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hanna Korell Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Hanna Korell Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 17.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Barguzinin piiri Burjatian kartalla.
**Barguzinin piiri** (ven. Баргузи́нский райо́н, *Barguzinski raion*, burjaatiksi Баргажанай аймаг, *Bargažanai aimag*) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 18 553 neliökilometriä. Asukkaita on 25 600 henkeä (vuonna 2009).

Barguzinin piiri sijaitsee Burjatian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Pohjois-Baikalin ja Kurumkanin piireihin, idässä Bauntin evenkiläiseen piiriin, etelässä Pribaikaljen piiriin ja lännessä Baikaljärveen. Piiri käsittää Barguzinin ja Ikatin harjanteiden välillä sijaitsevan Barguzinin kattilalaakson eteläosan. Sen läpi virtaa Baikaliin laskeva Barguzin-joki.

Piiriin kuuluu Ust-Barguzinin kaupunkimainen taajama ja 9 maalaiskuntaa: Adamovo, Bajangol, Barguzin, Hilgana, Jubileinyi, Suvo, Tšitkan, Uljun ja Uro. Hallinnollinen keskus on Barguzinin kylä, josta on maanteitse 315 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.

Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita nykyään on vain 0,2 % piirin väestöstä. Venäläisiä on 73,8 % ja burjaatteja 23,4 %.

Piirissä on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kalanjalostusta.

Piirissä on lasten taidekoulu ja kaksi musiikkikoulua. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii kansanteatteri, perinneyhtyeitä ja kotiseutumuseoita. Nähtävyyksiin kuuluvat Kristuksen kirkastumisen katedraali Barguzinissa, Kristuksen syntymän kirkko Tšitkanissa sekä Barguzinin historialliset rakennukset. Seudulla sijaitsee Taka-Baikalian kansallispuisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Burjaad Respublika: Zahirgaata gazar daidyn hubaari *egov-buryatia.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ministerstvo kultury Respubliki Burjatija: Barguzinski raion *minkultrb.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)
4. ↑  Barguzinski raion: Selskije poselenija *egov-buryatia.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)
5. ↑  Barguzinski raion *egov-buryatia.ru*.  Arkistoitu 20.3.2018. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)
6. ↑  Barguzinski raion: Istoritšeskaja spravka *egov-buryatia.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)
7. ↑  Barguzinski raion: Naselenije *egov-buryatia.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)
8. ↑  Barguzinski raion: Ekonomika *egov-buryatia.ru*. Viitattu 21.1.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barguzinin piiri**.
* Barguzinin piiri Burjatian tasavallan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Burjatian piirit ja *kaupunkipiirit*
Barguzin • 
Bauntin Evenkia • 
Bitšura • 
Džida • 
Hori • 
Ivolga • 
Jeravna • 
Kabansk • 
Kižinga • 
Kjahta • 
Kurumkan • 
Muhoršibir • 
Muja • 
Oka • 
Pohjois-Baikal • 
Selenga • 
*Severobaikalsk* • 
Tarbagatai • 
Tunka • 
*Ulan-Ude* • 
Zaigrajevo • 
Zakamensk
**Federico Laredo Brú** (23. huhtikuuta 1875 – heinäkuu 1946) oli kuubalainen asianajaja ja Kuuban presidentti vuodesta 1936 vuoteen 1940. Hän oli naimisissa Leonor Montesin kanssa.

Virkaan nousu
-------------

Brú nimitettiin tammikuussa 1936 varapresidentiksi. Kun entisen presidentti José Miguel Gómezin poika Miguel Mariano Gómez voitti presidentinvaalit, Fulgencio Batista suunnitteli joulukuussa 1936 Gómezille virkasyytteen, jonka mukaan hän käytti veto-oikeutta lakiesitykseen, jolla tehtäisiin maalaiskouluista armeijan toiminnan alaisia. Brú toimi presidenttinä Gómezin paikalla seuraavat vuodet.

Sosiaali- ja talousohjelmat
---------------------------

Federico Laredo Brún vallan alla myönnettiin armahduksia mukaan lukien entiselle diktaattori Gerardo Machadolle, ja Kuuban kongressi ajoi läpi monien sosiaalihuoltotoimenpiteiden ohella lakeja koskien eläkettä, vakuutuksia, vähimmäispalkkaa ja rajoitettuja työskentelytunteja.

Vuonna 1937 Brú ajoi läpi *Law of Sugar Coordination* -ohjelmaa, joka järjesti yksittäiset pienmaanviljelijät osuuskuntiin ja yhdisti maataloustyöläiset sekä takasi torpparien osan saannin sadosta. 

Brú asetti myös määräyksen, joka määräsi, että kaikkien liiketoimintojen tulisi olla Kuuban kansalaisten johtamia. Työntekijät järjestyivät etenkin Confederation of Cuban Workers (suom. *kuubalaisten työntekijöiden konfederaatio*) -liittoon, jossa kommunisteilla oli vahva vaikutusvalta.

Kuuban ja Yhdysvaltojen suhteet
-------------------------------

Yhdysvaltojen vaikutusvalta Kuubassa oli pienentynyt Brún vallan alla, vaikka Yhdysvallat oli ollut dominoiva voima Kuuban politiikassa vuodesta 1898, mikä aiheutti amerikkalaisvastaisia ajatuksia kouluttautuneen väestön keskuudessa.

SS St. Louis
------------

Saksalainen linjalaiva SS St. Louis, joka oli lähtenyt Hampurista, pysäytettiin Kuuban rannikolla 13. toukokuuta 1939 sen pyrkiessä Kuubaan. Federico Laredo Brú kieltäytyi myöntämästä laivan matkustajille turvapaikkaa, mikä aiheutti kapinan, jossa kaksi ihmistä yrittivät itsemurhaa ja kymmenet muut uhkasivat tehdä saman. Kuitenkin 29 pakolaista onnistuivat nousemaan maihin Havannassa.

Lähteet
-------

* Otero, Juan Joaquin: *Libro De Cuba, Una Enciclopedia Ilustrada Que Abarca Las Artes, Las Letras, Las Ciencias, La Economia, La Politica, La Historia, La Docencia, Y ElProgreso General De La Nacion Cubana — Edicion Conmemorative del Cincuentenario de la Republica de Cuba, 1902–1952*. , 1954. (espanjaksi)

### Lähteet

1. ↑  Spring Fever *Time*.  26.4.1937.  Arkistoitu 22.11.2008. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)
2. ↑  Historical Text Archive: Cuba 1934–1952 (englanniksi)
3. ↑  Rosen, Robert: *Saving the Jews: Franklin D. Roosevelt and the Holocaust*, s. 563. New York, NY: Thunder's Mouth Press, 2006. ISBN 1-56025-778-4. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kuuba | Edeltäjä:**Miguel Mariano Gómez** | **Kuuban presidentti** | Seuraaja:**Fulgencio Batista** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Park City Mountain Resortin stadion.
**XIX talviolympialaisten lumilautailussa** vuonna 2002 järjestettiin neljä kilpailutapahtumaa, miesten sekä naisten lumikouru ja parisuurpujottelu. Yhdysvallat otti kolmoisvoiton miesten lumikourussa. Yhdysvallat menestyi lumilautailussa parhaiten ottaen kaksi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.

Miehet
------

### Lumikouru

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Mitali** | **Urheilija** | **Pisteet** |
| Kultaa | Yhdysvallat Ross Powers | 46,1 |
| Hopeaa | Yhdysvallat Danny Kass | 42,5 |
| Pronssia | Yhdysvallat J.J. Thomas | 42,1 |

### Parisuurpujottelu

|  |  |
| --- | --- |
| **Mitali** | **Urheilija** |
| Kultaa | Sveitsi Philipp Schoch |
| Hopeaa | Ruotsi Richard Richardsson |
| Pronssia | Yhdysvallat Chris Klug |

Naiset
------

### Lumikouru

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Mitali** | **Urheilija** | **Pisteet** |
| Kultaa | Yhdysvallat Kelly Clark | 47,9 |
| Hopeaa | Ranska Doriane Vidal | 43,0 |
| Pronssia | Sveitsi Fabienne Reuteler | 39,7 |

### Parisuurpujottelu

|  |  |
| --- | --- |
| **Mitali** | **Urheilija** |
| Kultaa | Ranska Isabelle Blanc |
| Hopeaa | Ranska Karine Ruby |
| Pronssia | Italia Lidia Trettel |

Mitalitaulukko
--------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sija** | **Maa** | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** | **Yhteensä** |
| 1 |  Yhdysvallat | 2 | 1 | 2 | **5** |
| 2 |  Ranska | 1 | 2 | 0 | **3** |
| 3 |  Sveitsi | 1 | 0 | 1 | **2** |
| 4 |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | **1** |
| 5 |  Italia | 0 | 0 | 1 | **1** |

Lumilautailu olympialaisissa
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 2002 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
**MSL-studio** on musiikkistudio, joka aloitti toimintansa Ylöjärven Mettistössä vuonna 1978. Studion perustivat omistajat Mika Sundqvist ja Simo Luukkanen. Studioilla on äänitetty ja tuotettu etenkin Suomirockin kuten Yön, Eppu Normaalin, Popedan,  Riistettyjen, Karanteenin, Bastardsin, Juice Leskisen ja Mikko Alatalon albumeita, ja se tuli tunnetuksi alkuvaiheessa erityisesti yhteistyöstään Epe Heleniuksen Poko Rekordsin kanssa. Ensimmäinen MSL-studiolla äänitetty Poko Rekords -single oli 12-tuumainen heinäkuussa 1978 tehty Popedan "Erkki ja Leena".

Studio muutti alkuvuonna 1981 Lempäälään. Muutosta aiheutuneita sotkuja syytettiin Eppu Normaalin ja Popedan vuoden 1981 albumien soundien epäonnistumisesta.*lähde?* Lempäälästä Sundqvist siirsi MSL-Studion synnyinsijoilleen Kihniöön. Kesällä 2016 poistettiin 38-vuotias yhtiö kaupparekisteristä. Studiosta uusimpana albumina ilmestyi Masa Maindsin albumi *Made in MSL* 10. päivänä maaliskuuta 2017. Albumi juhlisti samalla levyllä soittavan ja äänittäneen Mika Sundqvistin 70-vuotissyntymäpäivää.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jukka Lindfors: Vieraisilla MSL-studiolla *yle.fi*.  17.12.2010. Viitattu 2.3.2016.
2. 1 2 3  Haloo Berliini! Tältä näyttää vuoden kolmas Soundi-lehti ja tätä se on syönyt Soundi. Viitattu 16.4.2017.
3. ↑  Masa Mainds - Made in MSL Propaganda Records. Viitattu 16.4.2017.
4. ↑  Annala, Jukka: Tässä on mies, jota saamme kiittää Kersantti Karoliinasta  20.2.2017. Aamulehti.  Arkistoitu 22.3.2017. Viitattu 21.3.2017.
5. ↑  MSL-Studio Oy Kauppalehti. Viitattu 21.3.2017. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* discogs.com
**MSV Duisburg** on jalkapalloseura Duisburgista, Saksasta. Se pelaa kaudella 2021–2022 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 3. Ligassa, jonne se putosi 2. Bundesliigasta keväällä 2019.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1902 nimellä *Meidericher SV* samannimisen kaupunginosan mukaan. Kolme vuotta myöhemmin nimi muutettiin *SC Viktoria Meiderichiksi*. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1967. Alkuaikoinaan seura voitti lukuisia alueellisia mestaruuksia. Vuosina 1929 ja 1931 se voitti Niederrheinin paikallismestaruuden ja pääsi valtakunnalliseen mestaruusturnaukseen. Sota-aikana menestys karttoi Duisburgia, mutta 1950-luvulla otteet paranivat. 1951 se nousi jälleen alueensa pääsarjaan *Oberliga Westiin*, joka noihin aikoihin oli eräs kovatasoisimmista Saksan aluesarjoista, voitettuaan alemman sarjatason mestaruuden. Yhtä kautta lukuun ottamatta Duisburg säilyi sarjassa aina Bundesliigan perustamiseen saakka (1963). 

Duisburg oli myös yksi niistä 16 joukkueesta, jotka pääsivät Bundesliigaan mukaan. Ensimmäisellä Bundesliigan kaudellaan Duisburg sijoittui sarjassa hopealle 1.FC Kölnin jälkeen, mikä on yhä sen paras liigasaavutus. Joukkue säilytti sarjapaikkansa aina kauteen 1982–1983 saakka, jolloin alkoi toistuva hissiliike ylemmän ja alemman sarjatason välillä. Joukkue nousi jälleen takaisin 1. Bundesliigaan kauden 2006–2007 päätteeksi sijoituttuaan kakkos-Bundesliigassa kolmanneksi mutta putosi heti takaisin sijoituttuaan 1. Bundesliigassa viimeiseksi.

Saavutuksia
-----------

Duisburg ei ole koskaan voittanut minkäänlaista valtakunnallisen tason pokaalia. Vuonna 1963 se sijoittui liigassa toiseksi, mikä on yhä sen paras liigasaavutus. Kaudella 1978–1979 joukkue selviytyi UEFA Cupissa välieriin. Saksan Cupin loppuottelussa Duisburg on ollut kolmesti (1966, 1975 ja 1998) aina häviävänä osapuolena. Seuran nuoriso- ja amatöörijoukkueet ovat sen sijaan saavuttaneet mestaruuksia myös valtakunnallisella tasolla.

Entisiä valmentajia
-------------------

* Saksa Rudi Bommer
* Saksa Friedhelm Funkel
* Saksa Jürgen Kohler
* Saksa Ewald Lienen
* Saksa Pierre Littbarski
* Unkari Gyula Lóránt
* Saksa Norbert Meier
* Saksa Peter Neururer
* Kroatia Milan Šašić
* Saksa Rolf Schafstall
* Saksa Heiko Scholz

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MSV Duisburg**.
* Virallinen sivu
* Tilastoja (Arkistoitu – Internet Archive)
**Federico Barocci** (tai **Federigo**, **Baroccio**, oikealta nimeltään **Fiori**) (1528 Urbino – 30. syyskuuta 1612 Urbino) oli italialainen taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Hänen isänsä, kuvanveistäjä Ambrogio Baroccio, antoi hänelle taideopintoja, ja hän opiskeli piirtämistä Forlissa Francesco Manzocchin johdolla. Hänen setänsä, arkkitehti Bartolommeo Genga, päätti, että Federigosta oli tultava taiteilija, ja ohjasi hänet arvostetun venetsialaisen taidemaalarin Battista Francon luokse, joka oli tuolloin Urbinon herttuan Guidobaldo II:n palveluksessa. Baroccio meni seuraavaksi setänsä ateljeehen Pesaroon ja opiskeli hänen kanssaan perspektiivin käyttöä, minkä lisäksi hän kopioi joitakin herttuan galleriassa olevia Tizianin tauluja. 20-vuotiaana hän lähti Roomaan tutkimaan Rafaelin töitä, ja sai Michelangelon suositukset. Palattuaan Urbinoon Baroccio kopioi Correggion pastelleja ja maalasi joitakin tauluja, jotka toivat hänelle paljon mainetta ja jäljittelijöitä. Hänen aiheensa olivat pääasiassa uskonnollisia, ja teoksiin kuului joitakin suuria alttaritauluja. Palattuaan Roomaan Barocci sai yhdessä Federigo Zuccaron kanssa paavi Pius IV:ltä toimeksiannon koristella Vatikaanissa sijaitsevan Bosco di Belvederen pienen palatsin. Vatikaanissa hänen kerrotaan joutuneen myrkytetyksi juhlaillallisella. Tästä hän ei koskaan toipunut, eikä pystynyt työskentelemään neljään vuoteen lainkaan ja loppuelämänsä ajan vain muutaman tunnin päivässä. Kolmen Perugiassa vietetyn vuoden ja lyhyen Firenzen vierailun jälkeen Baroccio palasi Urbinoon viettämään viimeiset vuotensa.

* Madonna del Popolo*Madonna del Popolo*
* Nuoren miehen muotokuva*Nuoren miehen muotokuva*
* Kristuksen syntymä*Kristuksen syntymä*

Lähteet
-------

1. 1 2  Federigo Baroccio *Catholic Encyclopedia*.  1907. Viitattu 03.10.2022.
2. 1 2  Barocci, Federigo *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 03.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Federico Barocci** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
	+ 2
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
* KulturNav
* National Gallery of Canada
* Victoria
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |