recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tridente** oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu kaksikantinen 58-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Eduardo Bryantin suunnittelema alus tilattiin Cartagenasta. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1754 ja otettiin palvelukseen 19. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään Isidoro García de Postigo y del Prado, joka oli päällikönä 30. kesäkuuta 1755 saakka.

Palvelus
--------

Alus oli Cartagenassa torjumassa algerialaisten merirosvousta, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1757 Cádiziin. Alus lähti 3. kesäkuuta 1757 Cádizista Cartagena de Indiasiin. Se oli 1759 Havannassa. Alus saapui 28. maaliskuuta 1760 Veracruziin Cádizista. Alus lähti Havannasta lastinaan 800 000 pesoa ja jauhoja, kun se vältteli Britannian kuninkaallisen laivaston Havannan saartoa kesäkuussa 1762. Alus palasi 30. kesäkuuta 1763 Cádiziin kolmen linjalaivan, fregatin ja saattueen kanssa. Se lähti 24. helmikuuta 1764 Uuden Espanjan laivaston lippulaivana Cádizista päällikkönään Agustín de Idiaquez.

Alus määrättiin 3. heinäkuuta 1766 Havannassa romutettavaksi. Se vaurioitui 15. lokakuuta 1768 pahoin hurrikaanissa samoin kuin kolme fregattia ja 12 muuta alusta. Alus romutettiin 1771 Cartagenassa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 188


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Asía*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***España*** |
*Tämä artikkeli käsittelee musiikkialan ammattia. Kauko Röyhkän albumista kertoo artikkeli Lauluntekijä (albumi) ja Jarmo Jylhän albumista Lauluntekijä Jarmo Jylhä.*

**Lauluntekijä** on henkilö, joka tekee tai osallistuu tekemään kappaleita, joissa on sekä musiikkia että lyriikka tai toisin sanottuna melodia ja sanoitus. Lauluntekijä voi olla sanoittaja, säveltäjä tai molempia. Termiä lauluntekijä käytetään yleisimmin populaarimusiikissa. Lauluntekijät voivat esittää itse omia laulujaan tai tehdä niitä muille. Tekijää, joka esittää itse omia laulujaan, kutsutaan laulaja-lauluntekijäksi. 

Monet lauluntekijät tekevät kappaleita pääsääntöisesti muille esiintyjille. He voivat toimia esimerkiksi levy-yhtiöiden palveluksessa levy-yhtiön maksamaa tekijänoikeusennakkoa vastaan tai toimia suoraan artistien kanssa antamalla heille kappaleita esitettäviksi tekijänoikeustulojen toivossa.

Co-writing
----------

Populaarimusiikin historiassa on myös monia lauluntekijätiimejä, kuten Jerry Leiber ja Mike Stoller, Lennon-McCartney, Barry Mann ja Cynthia Weil, Gerry Goffin ja Carole King, Tamla Motownin Brian Holland, Lamont Dozier ja Eddie Holland sekä Stock Aitken Waterman -trio. Suomessa vaikuttavat muun muassa sanoittaja/säveltäjä-työparit Mikko Alatalo–Harri Rinne, Sinikka Svärd–Esa Nieminen sekä yhdestä sanoittajasta ja useammasta säveltäjästä koostuva Lauluntekijätiimi-Lyyrica. Tiimityöskentely ja co-writing onkin lauluntekijöiden keskuudessa yhä yleisempää, etenkin elektronisessa populaarimusiikissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Co-Writing, suljetut tiimit ja miten linnakkeeseen murtaudutaan *sanoittajat.fi*. Suomen sanoittajat. Viitattu 12.10.2017.
2. ↑  Elvis ry: Elvis laati ohjeet house writing -sopimuksen tekoon *Selvis-lehti*.  2016. Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry.  Arkistoitu 24.6.2016. Viitattu 15.9.2016.
3. 1 2  Koivulahti, Samuli: Biisit rahaksi: Laulaja-lauluntekijän lyhyt oppimäärä  2016. Humanistinen ammattikorkeakoulu. Viitattu 15.9.2016.
4. 1 2  Riipinen, Tomi: Hittejä tiimityöllä : Musiikintekijöiden huipputiimin elementit  2013. Jyväskylän ammattikorkeakoulu. Viitattu 1.9.2016.
5. ↑  Juha Vainio palkinto yhteisesti Alatalolle ja Rinteelle *Elvis Ry: uutiset*.  Arkistoitu 15.10.2007. Viitattu 5.9.2009.
6. ↑  Lauluntekijätiimi-Lyyrica *Lyyrica.org*. Viitattu 5.9.2009.
7. ↑  Samuli Koivulahti *samulikoivulahti.com*. Viitattu 5.9.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lauluntekijä** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee oikeustermiä. Laitteesta kerrotaan artikkelissa Puhelinvastaaja.*
**Vastaaja** on riita-asiassa oikeudenkäynnissä osallisena oleva henkilö (asianosainen), jota vastaan toinen osapuoli eli kantaja esittää kanteen. Rikosasiassa rikoksesta syytettyä vastaajaa voidaan nimittää myös syytetyksi.

Vastaajaa on joko kuultava tuomioistuimessa tai tälle on annettava tilaisuus tulla kuulluksi. Tavallisesti vastaajaa pyydetään antamaan vastaus kanteeseen kirjallisesti (Oikeudenkäymiskaari 5 luku 9 §). Tarvittaessa voidaan vastaajalta vielä pyytää kirjallinen lausuma ennen suullista oikeuden istuntoa (OK 5 luku 15 §). Tietyissä tapauksissa vastaaja on velvollinen saapumaan oikeuteen (OK 12 luku) ja tietyissä tapauksissa vastaaja voidaan noutaa tuomioistuimen eteen (OK 12 luku 19 §).

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1965
2. ↑  Oikeudenkäymiskaari 5 luku 9 § (Arkistoitu – Internet Archive). Finlex – ajantasainen lainsäädäntö.
3. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1995, osa IV palsta 827, ISBN 951-855-135-9
**Vastine** eli **vastaus** tarkoittaa Suomen prosessioikeudessa vastaajan antamaa selitystä häntä vastaan tuomioistuimessa nostetun kanteen vuoksi. Vastaajan pitää vastineessaan ilmoittaa, myöntääkö hän kanteen oikeaksi vai vastustaako hän sitä. Vastineessa vastaaja voi esittää myös vaatimuksensa oikeudenkäyntikuluista.

Vastaukseen voi sisältyä asiaväite, prosessiväite tai tunnustaminen. Asiaväitteitä ovat näyttöväite, oikeusväite ja vastatosiseikka. Asiaväitteen esittämällä vastaaja pyrkii siihen, että tuomioistuin hylkäisi kanteen. Prosessiväitteen tekemisellä hän pyrkii estämään tuomioistuinta ottamasta kannetta lainkaan tutkittavakseen. Tunnustamisella vastaaja tunnustaa jonkun kantajan esittämän oikeustosiseikan eli toisin sanoen myöntää, että kantajan esittämä kannetta tukeva väite pitää paikkansa.

Alioikeudessa vastaus annetaan kirjallisesti tai harvemmin suullisesti. Hovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa vastine annetaan kirjallisena vastinekirjelmänä. Vastineen antaminen ei ole pakollista, mutta mielipiteensä lausumatta jättäminen voi aikaansaada vastaajalle epäedullisen tuomion. Oikeudenkäymiskaari käyttää vastineen sijasta sanaa vastaus. Sanaa vastine voidaankin pitää hieman epätarkkana kielenkäyttönä, vaikka sana on yleisesti käytössä. 

Vastaajaa kehotetaan vastauksessaan

1. ilmoittamaan myöntääkö vai vastustaako hän kannetta,
2. vastustaessaan kannetta esittämään sellaiset perusteet vastustamiselle, joilla on merkitystä asian ratkaisemisen kannalta,
3. ilmoittamaan mahdollisuuksien mukaan vastausta tukevat todisteet,
4. esittämään vaatimuksensa oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta,
5. liittämään vastaukseen tarpeelliset asiakirjat ja kirjalliset todisteet, sekä
6. tekemään mahdollinen väitteensä siitä, ettei tuomioistuin voi ottaa asiaa tutkittavaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Otava 1960–1966.
2. ↑  Vuorenpää, Mikko: *Prosessioikeuden perusteet*, s. 103–105. Helsinki: Talentum, 2009. ISBN 978-952-14-1447-3.
3. ↑  Vuorenpää 2009, s. 90.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
5. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 830.
6. ↑  Laki oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta, 1052/1991, ja laki oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta, 768/2002.
7. ↑  Oikeudenkäymiskaari 5 luku 9–10 § (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kolmivärinen serbianajokoira** (serb. srpski trobojni gonič) on serbialainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Rotu on keskikokoinen ja vankkarakenteinen. Pää on pitkä ja kapea, kallo hieman pyöristynyt, otsapenger lähes huomaamaton. Silmät ovat keskikokoiset ja mantelinmuotoiset, lähes soikeat. Korvat ovat riippuvat, keskikokoiset ja kärjistään hieman soikeat. Kuono on suora, kiilanmuotoinen ja kalloa lyhyempi. Purenta on leikkaava tai tasapurenta. Runko on suorakulmion muotoinen, selkä pitkä, suora ja vahva. Ylälinja on suora, alalinja hieman ylösvetäytynyt. Häntä kaartuu liikkeessä hieman ylöspäin. Karvapeite on lyhyt ja kiiltävä. Väritys on kolmivärinen (tricolor): pohjaväri on ketun- tai syvänpunainen, jossa on musta satula tai mantteli; päässä on valkoinen "tähti", kuonossa valkoinen maski ja niskan ympärillä valkoinen kauluri. Valkoinen merkki tai alue rinnassa, vatsassa, raajojen sisäpuolilla ja hännän päässä sallitaan. Valkoinen alue saa kuitenkin muodostaa korkeintaan vain 1/3 karvapeitteen väristä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 45–55 cm (ihanne 51 cm) ja narttujen 44–54 cm (ihanne 49 cm) välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Kolmivärinen serbianajokoira on luonteeltaan ystävällinen, omistajaansa kiintyvä, luotettava, eloisa ja energinen. Työskennellessään se osoittaa sitkeyttä ja kestävyyttä.

Alkuperä
--------

Kolmivärisellä serbianajokoiralla on yhteinen alkuperä muiden balkanilaisten ajokoirien kanssa. Vuonna 1946 se tunnustettiin Serbiassa virallisesti eri roduksi kuin kaksivärinen serbianajokoira. FCI hyväksyi sen vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. ↑  Serbianajokoira. KoiraNet-jalostustietojärjestelmä. Haettu 2.2.2019.
2. 1 2 3  Serbian Tricolour Hound: Breed Standard. Federation Cynologique Internationale. Haettu 2.2.2019.
**Iceweasel** oli Debian-projektin ylläpitämä Firefox-selaimen versio vuosina 2007–2016, josta oli riisuttu Mozilla Foundationin omistamat Firefox tuotemerkit ja logot. Tuotemerkkien käyttäminen edellyttäisi eräiden Mozilla Foundationin asettamien, mutta Debian-projektin periaatteiden vastaisten ehtojen hyväksymistä.
Tämä nimi oli käytössä myös Valven SteamOS:issa.
Tavaramerkkikiista sovittiin kun Mozilla ilmoitti ettei se katso Debian käyttämien patchien heikentävän tuotteen laatua. Debian myös katsoi Firefoxin logon lisenssin olevan projektin kanssa yhteensopiva.

Käytännössä Iceweaselin ja Firefoxin välillä ei loppukäyttäjän kannalta juurikaan ole eroa. Iceweasel käyttää nimenmuutoksesta huolimatta Mozillan palveluita, kuten liitännäisten etsintää, laajennuksia ja pilvipalveluita. Myöskään epävapaiden osien kuten Adobe Flashin käyttötapaan ei ole tullut muutoksia. Debian vie kaikki tarvittavat tietoturvakorjaukset takautuvasti kaikkiin sen vakaiden julkaisujen mukana jaeltaviin ohjelmaversioihin, kunnes näiden jakelujen tuki lopetetaan.

Mozilla Foundationin sähköpostiohjelma Thunderbird ja internet-ohjelmistopaketti SeaMonkey ovat samaan tapaan ja samasta syystä saaneet Debianissa uudet nimet **IceDove** ja **IceApe**.

Gnuzilla Iceweasel/Icecat
-------------------------

Iceweasel oli aiemmin myös Gnuzillan käyttämä nimi Firefox-selaimen muunnelmalle. Gnuzilla on GNU-projekti, jonka tarkoitus on tuottaa Mozilla-ohjelmista pelkästään vapaata lähdekoodia käyttäviä versioita. Nykyään Gnuzilla Iceweasel on nimeltään Gnuzilla Icecat.

Icecat poistaa Firefox-selaimesta grafiikan ja laajennukset, jotka vapaan ohjelmiston puolestapuhujat ovat luokitelleet epävapaiksi. Vaikka Gnuzilla väittää poistaneensa talkback-liitännäisen, sen liittäminen ei muutenkaan olisi mahdollista epävirallisissa käännöksissä.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iceweasel**.
* GNU Gnuzilla Icecatin sivusto (englanniksi)
**Alkukoti Afrikassa** on nykyisin laajimmin hyväksytty teoria nykyihmisen alkukodista. Sen mukaan kaikki nykyihmisväestöt ovat Afrikassa kehittyneen heidelberginihmisen jälkeläisiä, jotka levittäytyivät Afrikasta viimeisen kerran Lähi-idän kautta 60 000 vuotta sitten muualle maapallolle ja syrjäyttivät Euroopan ja Aasian alkuperäiset väestöt osin risteytyen niiden kanssa. Yhden syntykodin hypoteesia tukevat fossiilit, arkeologiset löydöt sekä biokemialliset ja geneettiset todisteet. Käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina vahvistaa sekin, että Afrikassa ihmisen geneettinen vaihtelu on paljon suurempaa kuin muualla maailmassa, mikä kertoo siitä, että Afrikan väestö on vanhempaa kuin muun maailman. Afrikan sisällä geneettisesti vanhinta ja monipuolisinta väestöä ovat tutkimusten mukaan eteläisen Afrikan Kalaharin sanit. He tosin asuivat kymmeniä tuhansia vuosia sitten paljon nykyistä laajemmalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, joten vielä ei voida sanoa, missä päin Afrikkaa ihminen syntyi.

Alkukoti Afrikassa -teoria on pitkälti syrjäyttänyt monialuehypoteesin, jonka mukaan nykyiset Afrikan, Euroopan ja Aasian väestöt olisivat kehittyneet näiden maanosien erillisistä pystyihmispopulaatioista kahden miljoonan vuoden aikana.

Katso myös
----------

* Ihmisen evoluutio

Lähteet
-------

1. 1 2  Valste, Juha: *Ihmislajin synty*, s. 26−29. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2012. ISBN 978-952-222-332-6.
2. ↑  Tuula Kinnarinen: Miten ihminen asutti maailman? *Tiede.fi*.  9.6.2011.  Arkistoitu 25.11.2015. Viitattu 22.10.2015.
3. ↑  Stone, Linda & Lurquin, Paul F.: *Genes, Culture, and Human Evolution: A Synthesis*, s. 33−35. Blackwell Publishing, 2007. ISBN 978-1-4051-3166-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alkukoti Afrikassa** Wikimedia Commonsissa
**Fenyyli-isosyanaatti** (C7H5NO) on aromaattisiin isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa fenyyli-isosyanaatti on väritöntä nestettä, jolla on voimakkaan pistävä haju. Yhdiste reagoi veden ja etanoliin kanssa, mutta liukenee muun muassa dietyylieetteriin, asetoniin, dimetyyliformamidiin, asetonitriiliin, bentseeniin ja tolueeniin. Fenyyli-isosyanaatti on hyvin reaktiivinen ja reagoi alkoholien kanssa karbamaateiksi, amiinien kanssa fenyyliureajohdannaisiksi, useiden nukleofiilien kanssa, dipolarrofiilien kanssa sykloadditiolla heterosyklisiksi yhdisteiksi ja reagoi myös monien organometalliyhdisteiden kanssa insertioreaktiolla. Kuumennettaessa fenyyli-isosyanaattia se voi muodostaa syklisen dimeerin eli difenyyliureuretidiinidionin tai niin ikään rengasrakenteisen fenyyli-isosyanaattitrimeerin.

Fenyyli-isosyanaatti on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aine voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa ja aiheuttaa voimakasta kyynelvuotoa. Hengitettynä aineelle altistumisesta voi seurata kurkkukipua, yskää, hengenahdistusta ja toistuva altistuminen voi johtaa astmaan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Fenyyli-isosyanaattia valmistetaan aniliinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.

Fenyyli-isosyanaattia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi lääkkeiden ja rikkaruohomyrkkyjen valmistamiseen. Siitä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa fenuroni, pensykuroni, profaami, siduroni, tidiatsuroni, karbetamidi ja desmedifaami. Fenyyli-isosyanaattia käytetään myös analyyttisenä reagenssina alkoholien ja amiinien tunnistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Phenyl isocyanate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 1.10.2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 717. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Emmanuil I. Troyansky: *Phenyl Isocyanate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 1.10.2015
4. ↑  Irving Skeist: *Handbook of Adhesives*, s. 362–363. Springer, 1990. ISBN 978-1-4612-8019-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.10.2015). (englanniksi)
5. ↑  Fenyyli-isosyanaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 1.10.2015.
6. 1 2  Livius Cotarca,Heiner Eckert: *Phosgenations*, s. 92, 565. John Wiley & Sons, 2006. ISBN 978-3-527-60503-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 1.10.2015). (englanniksi)
7. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 864. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Phenyl isocyanate (englanniksi)
* ChemBlink: Phenyl isocyanate (englanniksi)
**Allan Asplund** (19. maaliskuuta 1906 Hanko – 5. lokakuuta 1961 Helsinki) oli Vaasassa ilmestyneen Nya Folkbladetin päätoimittaja 1927–1930 ja Ny Tidin toimittaja vuoteen 1961.

Asplund solmi "toveriavioliiton" kansantalolla tapamaansa Gerda Björsesin kanssa. Heidän poikansa Stig syntyi 1929, ja hän seurasi isänsä jalanjäljissä kansandemokraattisena toimittajana.

Asplund oli kotoisin Hangosta, mutta työskenteli Vaasassa päätoimittajana, kun hänet vangittiin 1930 ensimmäisen kerran. Vuonna 1941 Asplund otettiin kommunistina kolmeksi ja puoleksi vuodeksi turvasäilöön. Hän joutui ensin tavalliseen vankilaan, sitten rintamalle, mutta sieltä eri leirien, Kangasjärven ja Säämäjärven etappileirien, kautta kahdeksi vuodeksi Itä-Karjalan keskitysleireihin kuuluneelle Koveron keskitysleirille.

Asplund kirjoitti kokemuksistaan kirjan *Upplevelser i finska koncentrationsläger*. Teos ilmestyi Ruotsissa 1949, koska keskustelut suomalaisten kustantajien kanssa eivät johtaneet julkaisuun. Uusi ruotsinkielinen painos ilmestyy vuoden 2012 alkupuolella Suomessa. Teoksen suomennos *Kokemuksia suomalaisilta keskitysleireiltä* ilmestyi 2011 Liken kustantamana Suomen Rauhanpuolustajien Pystykorvakirjat-sarjassa. Suomentaja on Asplundin pojanpoika, toimittaja Bubi Asplund.

Vapauduttuaan Asplund palasi kotiin Hankoon. Hän oli saanut vankilatuomion karattuaan leiriltä, mikä muistettiin hänen vapauduttuaan, mutta rangaistusta hän ei kuitenkaan joutunut enää sodan jälkeen kärsimään. Hän työskenteli sen jälkeen toimittajana. Asplund oli sotien jälkeen perustamassa Ny Tid -lehteä, jossa hän työskenteli toimittajana ja jossa hän 1961 kuoli työpöydän ääreen.

Teokset
-------

* *Kokemuksia suomalaisilta keskitysleireiltä*, suom. Bubi Asplund. Like, Suomen Rauhanpuolustajat, 2011 (Pystykorvakirjat) ISBN 978-952-01-0688-1 (Alkuteos: *Upplevelser i finska koncentrationsläger*, Federativs förlag, 1949.)

Lähteet
-------

1. ↑  Uppslagsverket.fi[vanhentunut linkki]
2. ↑  Mats Wickstöm: "Allan Asplunds kommunistiska liv" s. 90. Teoksessa: Matias Kaihovirta ja Christoffer Holm, *Klasskamp på svenska* s. 81–121. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura ISBN 978-952-7466-08-7 (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4  Bubi Asplundin haastattelu[vanhentunut linkki], Radio Vega, viitattu 28.11.2011 (ruotsiksi)
4. 1 2  Veli-Pekka Leppänen, Elämän pimeimmät hetket, Helsingin Sanomat 28.11.2011 sivu C 2 Artikkelin verkkoversio (Wayback machine)

Aiheesta muualla
----------------

* Aihetta käsittelevä Leena Nikulan toimittama ohjelma, jossa mukana Bubi Asplundin haastattelu, Ksl-radio, ohjelma nro 15 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Karbamoyylikloridien yleinen rakenne
**Karbamoyylikloridit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1R2NC(O)Cl, missä R1 ja R2 ovat orgaanisia ryhmiä. Karbamoyyliklorideja käytetään lähtöaineina orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet ja valmistus
-------------------------

Molekyylimassaltaan kevyet karbamoyylikloridit ovat huoneenlämpötilassa nesteitä ja raskaammat kiinteitä kiteisiä aineita. Yhdisteet reagoivat kuumennettaessa muodostaen isosyanaatteja. Karbamoyylikloridit reagoivat happokloridien tavoin useiden nukleofiilien kanssa, mutta eivät ole yhtä reaktiivisia. Ne reagoivat esimerkiksi amiinien kanssa ureajohdannaisiksi, alkoholien kanssa karbamaateiksi ja tiolien kanssa tiokarbamaateiksi.

Tavanomaisimmat tavat valmistaa karbamoyyliklorideja ovat primääristen tai sekundääristen amiinien reaktiot fosgeenin tai etyyliklooriformiaatin kanssa. Niitä voidaan valmistaa myös isosyanaattien ja vetykloridin reaktiolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peter Jäger, Costin N. Rentzea & Heinz Kieczka: *Carbamates and Carbamoyl Chlorides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*. New York: John Wiley & Sons, 2000. (englanniksi)
2. 1 2  Alan R. Katritzky, Thomas L. Gilchrist, Otto Meth-Cohn & Charles Wayne Rees: *Comprehensive Organic Functional Group Transformations*, s. 442–452. Elsevier, 1995. ISBN 9780080406041. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.9.2021). (englanniksi)
3. ↑  Livius Cotarca & Heiner Eckert: *Phosgenations*, s. 73–75. John Wiley & Sons, 2006. ISBN 978-3-527-60503-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.9.2021). (englanniksi)
**Metsästäjän miekat** on R. A. Salvatoren Drizzt Do’Urdenista kertova kirjasarja. Sarjaan kuuluvat kirjat *Tuhat örkkiä*, *Yksinäinen drow* ja *Kaksi miekkaa*.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Tuhat örkkiä
------------

*Tuhat örkkiä* (engl. *The Thousand Orcs*) julkaistiin englanniksi vuonna 2002. Drizzt, Wulfgar ja Catti-brie palaavat Jäätuulen laaksoon vain lähteäkseen heti paluumatkalle kohti etelää yhdessä Bruenorin ja Regisin kanssa. Mithralsalejen kuninkuus palaa jälleen Bruenorille hänen esi-isänsä kuoleman seurauksena ja ystävysten on aika palata aitohopean koristamiin kaivoskäytäviin. Örkit ovat liikekannalla kuningas Obouldin johdolla, eivätkä örkit vihaa ketään muuta yhtä paljon kuin kääpiöitä.

Drizzt ystävineen saa huomata joutuneensa keskelle suurimittaista sotaa, jonka tuoksinassa Drizzt ja Guenhwyvar joutuvat eroon tovereistaan. Avuttomina he joutuvat katsomaan kaukaa, miten puolustukseen käytetty velhontorni sortuu ja näyttää vievän mukanaan Drizztin ystävät.

Yksinäinen drow
---------------

*Yksinäinen drow* (engl. *The Lone Drow*) julkaistiin vuonna 2003. Uskoen kaikkien ystäviensä kuolleen tornin romahduksessa Drizzt ryhtyy käymään yksinäistä sotaansa örkkejä vastaan. Hän saa kuitenkin liittolaisikseen kaksi hopeahaltiaa, Tarathielin ja Innovindilin, jotka joutuvat myös kärsimään örkkejen hyökkäyksestä.

Lisäksi Drizzt joutuu jälleen pohtimaan periaatteitaan kohdatessaan kaksi drowta, jotka ovat liittoutuneet örkkien kanssa ja käyttävät näitä sätkynukkeinaan.

Kaksi miekkaa
-------------

*Kaksi miekkaa* (engl. *The Two Swords*) julkaistiin vuonna 2004. Tarathielin kuoltua kuningas Obouldin käsissä Drizzt ja Innovindil lyöttäytyvät yhteen taistelussa örkkejä vastaan. Yhteisen matkan aikana Drizzt oppii Innovindilin avulla ymmärtämään, millaista on todella elää haltiana ihmisten ja muiden lyhemmän elämän viettävien olentojen keskuudessa. Drizzt oivaltaa, että lyhyen elämänsä aikana ihminen saattaa elää täydemmin ja kiihkeämmin kuin haltia, mutta ihmisen rinnalla haltia pystyy iloitsemaan samasta elämän kiihkeydestä ja monipuolisuudesta. Tämä oivallus rohkaisee Drizztiä ottamaan suuren askeleen suhteessaan Catti-briehen, jota hän on rakastanut jo monien vuosien ajan.
**Timo Sakari Kelaranta** (s. 22. toukokuuta 1951 Helsinki) on espoolainen valokuvaaja, joka valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1975. Hän toimi Taideteollisen korkeakoulun lehtorina 1983–1992, apulaisprofessorina 1992–1994 ja professorina 1999–2001. Vuodet 1994–1999 hän oli taiteilijaprofessori. Kelaranta on saanut valokuvataiteen valtionpalkinnon 1985 ja 1991 sekä valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan 2002. 

Kelaranta on pitänyt yksityisnäyttelyn Chiassossa, Chicagossa, Lundissa, Madridissa, Nizzassa, Odensessa ja Pariisissa sekä osallistunut yhteisnäyttelyihin Amsterdamissa, Karlsruhessa, New Yorkissa ja Tukholmassa. Lisäksi hän on pitänyt retrospektiiviset näyttelyt Ljubljanassa 1992 ja Suomen valokuvataiteen museossa Helsingissä 2012. Kelarannan teoksia on Suomen valokuvataiteen museon,Kiasman, Espoon kaupungin ja Tukholman Moderna museetin kokoelmissa.

Kelaranta on jäsenenä vuonna 1973 perustetussa SAFTRA-valokuvaosuuskunnassa, jonka muut jäsenet ovat Ben Kaila, Matti Koivumäki, Veli-Heikki Uusitupa ja Risto Vuorimies. Valokuvauksen lisäksi ryhmä on muun muassa suunnitellut suuren määrän suomalaisia äänilevykansia.

Hänen ensimmäinen puolisonsa oli valokuvaaja Eeva Nikkonen (k.), toinen Auli Leskinen.

Kelarannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 2012 ja taiteilijaeläke vuonna 2014.

Teokset
-------

Kuvateokset
* Prosesseja. Valokuvia 1980/89, omakustanne 1990
* Poikia ja naisia, Musta taide 1992
* Bridge for lovers, (näyttelyjulkaisu) Galleria Otso 1996
* Subimages, Musta taide 2000
* Palanen taivasta, omakustanne 2005
* The Quiets, (näyttelyjulkaisu) EMMA 2006

Kaunokirjalliset teokset
* Sojuzin pojat. Novelleja, WSOY 2003
* Paratiisi. Romaani, 2009
* 2222. Esseitä, Bokeh 2022

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 2007, Otava 2006

### Viitteet

1. ↑  Risto Vuorimies: *Hirvi, älä tule tielle ja muita suomalaisia vinyylilevynkansia*, Johnny Kniga 2008, ISBN: 978-951-0-33876-6, Sivut 204–205.
2. ↑  Anu Uimonen, Unenvarma logiikka vie perille, Helsingin Sanomat 22.5.2011 sivu C 6
3. ↑  Sofi Oksaselle Pro Finlandia  3.12.2012. Yle Uutiset. Viitattu 3.12.2012.
4. ↑  He saivat taiteilijaeläkkeet - katso lista!  30.6.2014. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 30.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Kelaranta Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]
* Esittely EMMAN sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Helir-Valdor Seeder** (s. 7. syyskuuta 1964 Viljandi) on virolainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2017 lähtien konservatiivisen Isänmaa-puolueen puheenjohtajana.

Seeder on suorittanut taloustieteen tutkinnon Viron maatalousyliopistossa vuonna 1990, minkä jälkeen hän toimi Viljandin kaupunginjohtajana 1992–1993 ja Viljandin maakunnan johdossa 1993–2003. Tämän jälkeen Seeder oli Riigikogun jäsenenä vaalikaudella 2003–2007 ja toimi maatalousministerinä vuosina 2007–2014.

Seeder valittiin Isänmaan ja Res Publican liiton (myöh. *Isänmaa*) puheenjohtajaksi ylimääräisessä puoluekokouksessa toukokuussa 2017, missä hän voitti lopullisessa äänestyksessä vastaehdokkaansa Kaia Ivan äänin 322–304.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalberg, Signe: Helir-Valdor Seeder: Eesti põllumehi pankrot ei ähvarda *epl.delfi.ee*.  23.8.2007. Eesti Päevaleht. Viitattu 16.3.2019. (viroksi)
2. 1 2  Helir-Valdor Seeder elected chairman of IRL *news.err.ee*.  13.5.2017. ERR News. Viitattu 16.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helir-Valdor Seeder** Wikimedia Commonsissa
**Juhan Aare** (20. helmikuuta 1948 Tallinna – 6. lokakuuta 2021) oli virolainen toimittaja ja poliitikko.

Hän tuli tunnetuksi vuonna 1987, kun hän juonsi Viron televisiolle ympäristöaiheista ohjelmaa *Panda* ja sai aikaan kansalaisliikkeen Virumaalle suunniteltuja fosforikaivoksia vastaan. Kansalaisliikkeestä sai alkunsa yhdistys Eesti Roheline Liikumine (Viron vihreä liike), josta kehittyi myöhemmin Viron vihreä puolue. Aare toimi ensimmäisenä ERL:n hallituksen puheenjohtajana.

Vuosina 1992–99 Aare toimi kansanedustajana riigikogussa ja vuosina 2002–05 hän oli Vihulan kunnanvaltuuston puheenjohtaja.

Aare teki toimittajan- ja poliitikontyönsä ohella myös dokumenttielokuvia sekä kirjoitti kirjoja. Hän harrasti esteratsastusta ja oli Viron ratsastusliiton puheenjohtaja vuosina 1993–98.

Aarella oli kolme lasta. Aaren isä oli professori Johannes Aare ja veli muusikko Tõnu Aare.

Lähteet
-------

1. ↑  Juhan Aare. Eesti spordi biograafiline leksikon.
2. ↑  Suri ajakirjanik ja poliitik Juhan Aare *Eesti Rahvusringhääling*.  6.10.2021. Viitattu 7.10.2021. (viroksi)
3. ↑  Simon, Evelin: Vendade Aarede trio *Õhtuleht*.  21.5.1999. Viitattu 7.10.2021. (viroksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alppienajokoira** (saks. *Alpenländische Dachsbracke*) eli **alppienmäyräajokoira** on itävaltalainen koirarotu. Se tunnetaan Ranskassa ja toisinaan myös Englannissa nimellä "alppienbassetti" (ransk. *basset des Alpes*, engl. *Alpine Basset*). Rotu muistuttaa pieniä sveitsinajokoiria, mutta on rakenteeltaan niitä hieman vankempi.

Ulkonäkö
--------

Alppienajokoira on keskikokoinen, matalaraajainen, suorakaiteen muotoinen ja rakenteeltaan vankka metsästyskoira. Pää on hieman kiilamainen, kuono-osa hiukan kalloa pitempi. Kirsu on musta ja huulet kuivat. Korvat ovat suuret, pyöreäkärkiset ja leveät. Koiran turkki on kaksikerroksinen: runsasta pohjavillaa peittää vahva peitinkarva. Karvan pituus on rungossa 3–5 cm. Suositeltavin väri on tumma kauriinpunainen, jossa voi olla joukossa mustia karvoja. Valkoiset merkit eivät ole toivottuja. Myös musta punaruskein merkein hyväksytään, tällöin rinnassa voi olla valkoinen täplä.

Alkuperä
--------

Alppienajokoiran kantamuoto kehittyi Erzgebirge-vuoristossa, mistä se kulkeutui Itävaltaan. Sen nykyisessä kotimaassa jalostukseen käytettiin sekä itävaltalaisia ajavia koiria että mäyräkoiraa, joista jälkimmäiseltä se on perinyt nykyisen kokonsa. Tavoitteena oli luoda hitaasti ajava ja samalla sen verran korkearaajainen koira, että se pystyy helposti työskentelemään vaikeakulkuisessa alppimaastossa. Rodulla on hyvin kuuluva ja kantava haukku, ja sen tärkeimpiä saaliseläimiä ovat jänikset, kettu ja metsäkauris. Rotu on suosittu Steiermarkissa ja Kärntenissä, mutta hyvin harvinainen Itävallan ulkopuolella.

Lähteet
-------

* Epävirallinen rotumääritelmä[vanhentunut linkki] (Suomen Kennelliitto, pdf)

### Viitteet

1. ↑  KoiraNet-jalostustietojärjestelmä (Suomen Kennelliitto. Viitattu 4.9.2016)
2. 1 2 3  Gondrexon, A. & Browne, I. *Maailman koiraopas*: s. 144. Weilin+Göös, Helsinki: 1974. ISBN951-35-1120-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alppimaidenajokoira**.
Atle Lie McGrath (2019)
**Atle Lie McGrath** (s. 21. huhtikuuta 2000) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Bærums Skiklub -seuraa.

Maailmancup
-----------

Kaudella 2020-2021 hän nousi ensimmäistä kertaa palkintopallille maailmancupissa ollen Alta Badian suurpujottelussa toinen 20. joulukuuta 2020.

Kaudella 2021-2022 hän saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin voiton pujottelussa Flachaussa 9. maaliskuuta 2022. Hän voitti myös kauden finaaleissa Méribelissä pidetyn kauden viimeisen pujotteluosakilpailun 20. maaliskuuta 2022.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui toiseksi Adelbodenin pujottelussa toiseksi 8. tammikuuta 2023. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Adelbodenin pujottelussa toiseksi 7. tammikuuta 2024. Hän sijoittui toiseksi Wengenin pujottelussa 14. tammikuuta 2024. Hän sijoittui kolmanneksi Aspenin ensimmäisessä suurpujottelussa 1. maaliskuuta 2024.

Arvokilpailut
-------------

Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 McGrath sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi.

Nuorten kilpailut
-----------------

McGrath osallistui alppihiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 2018 ja 2019. Hän kilpaili kaikissa viidessä lajissa (DH, SG, AC, GS ja SL). Vuonna 2018 hän oli paras U18-laskija kolmessa lajissa. Vuonna 2019 hän voitti hopeaa alppiyhdistetyssä ja tuli neljänneksi syöksylaskussa, jääden 0,01 sekuntia palkintopallilta.

Yksityiselämä
-------------

McGrath syntyi Vermontissa, Yhdysvalloissa ja muutti Osloon ollessaan 2-vuotias. Hänen isänsä on amerikkalainen Felix McGrath, joka kilpaili alppihiihdon maailmancupissa vuodesta 1984 vuoteen 1990 Yhdysvaltojen alppihiihtomaajoukkueessa. Hänen äitinsä on Selma Lie, joka kilpaili maastohiihdossa Norjassa ja NCAA kiertueella University of Vermontin edustajana.

Hän harrasti jalkapalloa 15-vuotiaaksi ja kilpaili maastohiihdossa 12-vuotiaaksi saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  MCGRATH Atle Lie - Athlete Information *www.fis-ski.com*. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  FIS: Norway Names 2019-20  13. toukokuuta 2019. FIS. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Selma Lie (2003) - University of Vermont Athletic Hall of Fame *University of Vermont Athletics*. Viitattu 23.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  *Snow Country*. {{{Julkaisija}}}, 1990-12. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.3.2022). en
Kevät Nousiainen.
**Kevät Iiris Maaria Nousiainen** (o.s. **Nieminen**, s. 15. helmikuuta 1950 Helsinki) on Turun yliopiston oikeusvertailun ja yleisen oikeustieteen emeritaprofessori. Koulutustaustaltaan hän on oikeustieteen tohtori. Nousiainen jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2017.

Nousiainen toimi Turun yliopiston vertailevan ja yleisen oikeustieteen professorina vuonna 1996 ja Helsingin yliopiston naisoikeuden ja oikeusteorian määräaikaisena professorina 1997–2006. Minna Canth -akatemiaprofessori hän oli vuosina 2005–2009. Vuonna 2009 hän palasi hoitamaan aiempaa professuuriaan Turun yliopistoon. 

Nousiainen on tehnyt Suomessa uraauurtavaa työtä sukupuoleen, tasa-arvoon ja syrjintään liittyvien oikeudellisten kysymysten tutkimuksessa ja opetuksessa. Hän on toiminut eri tahojen asiantuntijana käsiteltäessä tasa-arvoa, syrjintää, naisten ihmisoikeuksia ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa.

Nousiaiselle myönnettiin Helsingin yliopiston Maikki Friberg -tasa-arvopalkinto vuonna 2003. Hän on saanut myös Kettil Bruun -palkinnon vuonna 2004.

Teoksia
-------

* Kantola, Johanna & Nousiainen, Kevät & Saari, Milja (toim.): *Tasa-arvo toisin nähtynä: Oikeuden ja politiikan näkökulmia tasa-arvoon ja yhdenvertaisuuteen*. Helsinki: Gaudeamus, 2012. ISBN 978-952-495-251-4.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on 2009*, s. 708. Nousiainen, Kevät. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21965-1.
2. ↑  Arkistoitu kopioKevät Nousiainen. OTT, oikeusvertailun ja yleisen oikeustieteen professori Turun yliopisto, utu.fi.  Arkistoitu 19.11.2016. Viitattu 18.11.2016.
3. 1 2  Arkistoitu kopioLaki, sukupuoli ja seksuaalisuus: Naistutkimuspäivät 2010 12.–13.11.2010 Helsinki Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 19.11.2016. Viitattu 18.11.2016.
4. ↑  Professori Kevät Nousiaisen jäähyväisluento Turun yliopisto.  Arkistoitu 6.12.2017. Viitattu 6.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tutkimusvirkojen haltijat: Akatemiaprofessorit: Kevät Nousiainen  7. syyskuuta 2004. Web Archive:  Suomen Akatemia.  Arkistoitu 9.10.2007. Viitattu 1. maaliskuuta 2020.
* Kevät Nousiainen Helsingin yliopiston naisoikeuden oppiaineen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Knidoksen taistelu** käytiin vuonna 394 eaa. ateenalaisen Kononin johtaman persialaisen laivaston ja spartalaisen laivaston välillä. Persialaiset kukistivat spartalaiset täydellisesti. 

Korintin sodan alkaessa Spartan kuningas Agesilaos II oli sotimassa Vähässä-Aasiassa Persiaa vastaan. Hän joutui sodan takia palaamaan Kreikkaan armeijansa kanssa. Myös spartalaisten laivasto aikoi lähteä tukikohdastaan Knidoksesta takaisin Kreikkaan. Persialainen laivasto, jota johtivat satraappi Farnabazos II ja Konon, aikoi kuitenkin estää spartalaista laivastoa pääsemästä perille. 

Antiikin lähteet eivät kerro tarkasti mitä taistelun aikana tapahtui. Ilmeisesti spartalainen laivasto kohtasi persialaisten etujoukon ja hyökkäsi heidän kimppuunsa. Persialaisten laivaston pääosa saapui kuitenkin pian paikalle ja löi spartalaiset pakosalle. Spartalaiset menettivät melkein koko laivastonsa ja 50 laivaa jäi persialaisten saaliiksi. Spartalainen komentaja Peisandros kuoli taistelussa. 

Knidoksen taistelu teki lopun Spartan haaveista Aigeianmeren herruudesta. Konon vei laivaston taistelun jälkeen Ateenaan, jossa hän valvoi kaupungin pitkien muurien jälleenrakentamista.

Knidoksen maisemia.
**Aarne Paananen** (18. syyskuuta 1910 Viipuri – 16. tammikuuta 2000) oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) toimitsija, joka toimi puolueen taloudenhoitajana vuosina 1949–1967. Hän hoiti muun muassa puolueelle ulkomailta hankittua salaista rahoitusta.

Paananen kävi Viipurin kauppa-apulaiskoulun ja suoritti opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän työskenteli apulaisena Suomen Pankin Viipurin-konttorissa ennen siirtymistään SDP:n työntekijäksi. Vuodesta 1949 Paananen oli puolueen taloudenhoitaja. Hän järjesteli sosiaalidemokraateille niin sanottujen hyväntekeväisyyskauppojen kautta hankittua ulkomaista rahoitusta ja oli tähän tarkoitukseen perustetun maahantuontiyritys Sutovi Oy:n pääosakas ja toimitusjohtaja. Hän kuului myös siihen pieneen sisäpiiriin, joka tiesi SDP:lle Yhdysvalloista CIA:lta saadusta salaisesta rahoituksesta. Paananen oli syytettynä hyväntekeväisyyskauppoihin liittyneitä väärinkäytöksiä koskeneessa oikeudenkäynnissä, mutta sai vapauttavan tuomion Helsingin raastuvanoikeudessa 1956 ja hovioikeudessa 1959.

Vuosina 1967–1976 Paananen toimi Yleisradion talousjohtajana. Hän kuului myös Helsingin Työväen Säästöpankin hallitukseen.

Aarne Paanasen puoliso oli Maire Sisko Kokkonen, joka otti eron ensimmäisestä miehestään, säveltäjä Joonas Kokkosesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paananen, Aarne, henkilötiedot (Arkistoitu – Internet Archive) Työväen Arkisto. Viitattu 27.8.2017.
2. ↑  Aarne Paananen (kuva hautakivestä) BillionGraves. Viitattu 27.8.2017.
3. 1 2 3  Mikko Majander: *Demokratiaa dollareilla – SDP ja puoluerahoitus pulataloudessa 1945–1954*, s. 23, 309. Otava, Helsinki 2007.
4. 1 2  Majander 2007, s. 152.
5. ↑  Jukka Parkkari: SDP hakeutui CIA:n rahahanalle jo 1949 Kansan Uutiset 30.3.2009. Viitattu 27.8.2017.
6. ↑  Majander 2007, s. 285–289.
7. ↑  (valokuvan kuvailutiedot) Arjenhistoria.fi. Viitattu 27.8.2017.
**Sukupuoliroolit** ovat kulttuurisesti määräytyviä käyttäytymistapoja, joiden katsotaan sopivan eri sukupuolille. Miesten odotetaan käyttäytyvän maskuliinisesti ja naisten feminiinisesti.

Historia
--------

Sukupuoliroolien sisältö vaihtelee paljon eri kulttuurien ja aikakausien välillä. Vapaamielisissä kulttuureissa sukupuoliroolit ovat väljemmät kuin konservatiivisissa kulttuureissa. Nykyajan länsimaissa sukupuoliroolit eivät ole enää yhtä vastakohtaisia ja ahtaita kuin vielä joitain satoja vuosia sitten. Fundamentalistiset uskonnot korostavat sukupuolirooleja. Metsästäjä-keräilijöiden yhteisöissä sukupuoliroolit ovat olleet väljempiä kuin maanviljelijäyhteisöissä ja teollistuneissa yhteisöissä. Patriarkaatissa sukupuoliroolit ovat tiukan biologisia. Miehen rooli on ylempiarvoinen ja dominoiva, ja naisen rooli on alistettu mieheen nähden.

Sisältö
-------

Sukupuoliroolit heijastavat sukupuolten erilaisia lisääntymisrooleja, sukupuolieroa fyysisessä voimassa, sekä miesten ja naisten erilaisiksi uskottua hoivaamisviettiä, älykkyyttä ja aggressiivisuutta. Naisen sukupuolirooliin kuuluu usein äitiys ja hoivaaminen, minkä seurauksena hoivatyötä ja opetustyötä pidetään naisille soveltuvana. Miehille sopivina töinä taas pidetään ruumiillisesti raskaita töitä, teknillisiä töitä, armeijaa ja johtamista.

Oppiminen
---------

Lapsi oppii sisäistämään kulttuurinsa sukupuoliroolit sosialisaatiossa vauvaiästä alkaen. Ensin hän oppii sukupuolirooleja omasta perheestään, sen jälkeen muun muassa koulusta ja mediasta. Perinteisiin sukupuolirooleihin lasta voidaan ohjata esimerkiksi valitsemalla pojille leluiksi autoja ja tytöille nukkeja, tai kiittämällä tai torumalla lasta sukupuoliroolinsa mukaisesta tai vastaisesta käyttäytymisestä.

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöillä
-------------------------------------

Seksuaalivähemmistöt ja transsukupuoliset ovat usein haastaneet vallalla olevat sukupuoliroolit. Vastakkaisen sukupuolen tapaan käyttäytyviä ihmisiä pidetään usein homoseksuaaleina. Homoseksuaalien alakulttuurit ovat myös usein tietoisesti leikitelleet sukupuolirooleilla. Lesbojen sukupuolirooleja ovat butch ja femme.

Katso myös
----------

* Luonto vastaan kasvatus
* Sosiaalinen sukupuoli
* Sukupuoli-identiteetti
* Sukupuolineutraalius
* Sukupuolisensitiivinen kasvatus
* Sukupuolten tasa-arvon paradoksi

Lähteet
-------

* Malti-Douglas, Fedwa (toim.): "Gender Roles", *Encyclopedia of Sex and Gender, volume 2*. Thomson & Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865962-6.

### Viitteet

1. 1 2 3  Roof, Judith (teoksessa *Encyclopedia of Sex and Gender* 2007), s. 616–617.
2. 1 2 3  Postema, Barbara (teoksessa *Encyclopedia of Sex and Gender* 2007), s. 619–620.
3. ↑  Banister Quynn, Kristina (teoksessa *Encyclopedia of Sex and Gender* 2007), s. 617–619.
4. ↑  Parke, Michelle (teoksessa *Encyclopedia of Sex and Gender* 2007), s. 620–622.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sukupuolirooli**.
* "Poikien pitäisi pystyä ottamaan haltuun tyttömäisiä ominaisuuksia, koska niitä tarvitaan elämässä" – Poikatutkimus pyrkii purkamaan sukupuolistuneita käytäntöjä, joita on kaikkialla Yle, 2018
**Amerikankettukoira** (engl. *American Foxhound*) on amerikkalainen suhteellisen suurikokoinen petoriistakoira. Se on ollut Virginian virallinen osavaltiokoira vuodesta 1966 lähtien.

Ulkonäkö
--------

Amerikankettukoiraurosten säkäkorkeus on 56–64 cm ja narttujen 53–61 cm. Sillä on paksu turkki ja karvapeite on lyhyttä, turkin väreistä ovat kaikki sallittuja. Silmät ovat ruskeat tai pähkinänruskeat. Nykyisin on olemassa useita eri jalostuslinjoja jotka poikkeavat toisistaan ulkonäöllisesti, kuten Walker, Goodman, Trigg, July ja Penn-Marydel.

Luonne
------

Amerikankettukoiralla on nopea ajotapa ja voimakas riistavietti. Se on erinomainen petoriistakoira. Ihmiselle rauhallinen ja avoin.

Terveys
-------

Amerikankettukoira on yleisterve rotu. Rodun jalostaminen on Suomessa melko hankalaa, koska se on Suomessa vielä melko harvalukuinen. Amerikankettukoiria pyritään tuomaan muista maista Suomeen, jotta rodun terveys saataisiin pysymään jatkossakin yhtä hyvänä. Yksilöitä Suomessa on 1869 kpl 16.8.2020.

Alkuperä
--------

Rodunjalostus on peräisin 1700-luvun Virginiasta ja Marylandista, Yhdysvalloista. Rotu polveutuu muun muassa englantilaisista sekä ranskalaisista ajokoirista. Yhdysvalloissa ensimmäinen amerikankettukoira rekisteröitiin American Kennel Clubin rekisteriin vuonna 1886. Vuonna 1994 saapuivat Suomeen ensimmäiset rodun edustajat ja ensimmäiset rekisteröinnit Suomessa tehtiin vuonna 1995.

Katso myös
----------

* Englanninkettukoira
* Walesinkettukoira

Lähteet
-------

* Amerikankettukoirayhdistys

### Viitteet

1. ↑  KoiraNet-jalostustietojärjestelmä (Suomen Kennelliitto. Viitattu 16.8.2020)
2. ↑  American Foxhound. American Kennel Club. Haettu 16.8.2021.
3. 1 2  American Foxhound, Virginia State Dog. State Symbols USA. Haettu 28.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amerikankettukoira** Wikimedia Commonsissa

* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
**Auringon häät** on Marjorien toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Se on musiikillisesti lähempänä akustisempaa ja perinteisempää suomalaista iskelmää kuin laulajan esikoisalbumi *Huone 213*.

Kappaleet
---------

1. Yöllä uimaan – 3.30 (säv. Janne Louhivuori, san. Pekka Eronen)
2. Aika kulkee meitä vastaan – 4.17 (säv. Kari Pesonen, san. Kari Pesonen)
3. Kun laulu hiljenee – 4.31 (säv. Kari Pesonen, san. Kari Pesonen)
4. Luen päiväkirjaa – 4.04 (säv. Janne Louhivuori, san. Heikki Salo)
5. Yksinäinen huone – 3.39 (*Gör det någonting*, säv. Cris Owen, suom. san. Pia Partanen)
6. Aaveet – 3.41 (säv. Kari Pesonen, san. Kari Pesonen)
7. Vanha taika – 3.31 (säv. Janne Louhivuori, san. Pekka Eronen)
8. Luokkakuva – 4.10 (säv. Janne Louhivuori, san. Pekka Eronen)
9. Lemmensirkus – 4.26 (säv. Janne Louhivuori, san. Heikki Salo)
10. Ikävä – 4.37 (säv.  Maija Paavonen, san. Maija Paavonen)
11. Auringon häät – 3.12 (säv. Janne Louhivuori san. Pekka Eronen)

Albumista
---------

Albumin kappaleista kaksi on coverkappaleita: "Yksinäinen huone" on käännös Cris Owenin laulusta "Gör det någonting" ja "Ikävä" on puolestaan  Pave Maijasen  vuoden 1990 soololevyllään levyttämä hittibiisi. Albumilla oli myös tarkoitus julkaista suomenkielinen versio k. d. langin "Constant craving" -kappaleesta, mutta tekijänoikeusongelmien vuoksi kappale jäi pois albumilta.

Albumin kappaleiden kirjoittamiseen ja soittamiseen osallistui monia tunnettuja suomalaisia muusikoita ja lauluntekijöitä, kuten Heikki Salo, Kari Pesonen, Janne Louhivuori ja Anssi Nykänen. Useissa kappaleissa on kuultavissa  Puolikuu-yhtyeen tyylistä 1990-luvun alkupuoliskon akustista popiskelmää, mikä selittyy osittain yhtyeen laulaja Kari Pesosen kirjoittamilla kappaleilla. Puolikuu on sittemmin myös itse levyttänyt Pesosen kirjoittaman "Aika kulkee meitä vastaan" levyllään *Onko taivas korkealla* vuonna 2011.

Marjorie on kertonut omistaneensa kappaleen "Kun laulu hiljenee" M/S Estonian onnettomuuden uhreille.

Julkaisu
--------

Albumi julkaistiin 28.10.1994. Samana iltana Marjorie esiintyi Let's Eppelinin,  Veltto Virtasen ja  Moog Konttisen kanssa *Kas nythän on joulu*-konserttikiertueen avajaiskeikalla Jyväskylän Topikatti-ravintolassa. Marjorie esitti konsertissa uuden albumin kappaleet "Yöllä uimaan", "Aika kulkee meitä vastaan", "Kun laulu hiljenee", julkaisematta jääneen k. d. lang -versioinnin "Kaipuun jälkeen" sekä kappaleet "The Battle of Evermore", "I'm not in love" ja "Proud to be (a honky woman)".

Kokoonpano
----------

* Marjorie - laulu
* Janne Louhivuori - kitara, koskettimet, perkussio
* Puke Kataja - koskettimet, haitari
* Juha Tikka - basso
* Anssi Nykänen - rummut

Lähteet
-------

* *Auringon häät* Finna-tietokannassa

### Viitteet

1. 1 2 3  Videotallenne *Kas Nythän On Joulu* -konserttikiertueen avajaiskonsertista 28.10.1994 *youtu.be*. Viitattu 29.2.2024.
2. ↑  Onko taivas korkealla Finna-tietokanta. Viitattu 29.2.2024.
**Päivä kilpa-ajoissa** (*A Day at the Races*) on Sam Woodin ohjaama Marx-veljesten komediaelokuva vuodelta 1937. Sen ovat käsikirjoittaneet Robert Pirosh, George Seaton ja George Oppenheimer. Keskeisiä osia näyttelevät veljesten lisäksi muun muassa Margaret Dumont ja Maureen O’Sullivan.

Juoni
-----

Eläinlääkäri Hugo Z. Hackenbush (Groucho Marx) palkataan ihmisparantolan johtajaksi sen tärkeimmän asiakkaan, rikkaan rouva Upjohnin (Dumont) vaatimuksesta. Parantolalla menee huonosti, ja ketku pankkiiri Morgan (Douglas Dumbrille) yrittää saada sen omistukseensa tehdäkseen siitä pelikasinon. Parantolan omistaja Judy Standish (Maureen O’Sullivan) toivoo rouva Upjohnilta suurta lahjoitusta, joka pelastaisi talouden. 

Samaan aikaan omistajan miesystävä, laulaja Gil Stewart (Allan Jones) on käyttänyt säästönsä Morganilta ostamaansa kilpahevoseen nimeltä Hi-Hat ja palkannut sitä ratsastamaan Morganin entisen jockeyn nimeltä Stuffy (Harpo Marx). Gil on luvannut lahjoittaa tulevan laukkakilpailun palkintorahat naisystävänsä parantolalle. Juuri nyt hänellä ei ole rahaa edes hevosen ruokkimiseen, mutta parantolassa työskentelevä Tony (Chico Marx) keksii siihen keinot. 

Monien muiden kommellusten jälkeen elokuva huipentuu estelaukkakilpailuun, jossa Hi-Hat ja pankkiiri Morganin omistama hevonen kompastuvat molemmat mutaesteeseen ja jockeyt putoavat niiden selästä. Hevoset tulevat niin mutaisiksi, että jockeyt jatkavat kisaa erehdyksessä toistensa hevosilla. Hi-Hat voittaa, parantola pelastuu, Gil ja Judy saavat toisensa, ja tohtori Hackenbush kosii rouva Upjohnia.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Groucho Marx  | … |  tohtori Hugo Z. Hackenbush
  |
|  Chico Marx  | … |  Toni
  |
|  Harpo Marx  | … |  Stuffy
  |
|  Margaret Dumont  | … |  rouva Emily Upjohn
  |
|  Maureen O’Sullivan  | … |  Judy Standish
  |
|  Siegfried Rumann  | … |  tohtori Leopold X. Steinberg
  |
|  Allan Jones  | … |  Gil Stewart
  |
|  Douglass Dumbrille  | … |  Morgan
  |
|  Leonard Ceeley  | … |  Whitmore
  |
|  Esther Muir  | … |  Cokey Flo
  |

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
--------------------------------

American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2000 kaikkien aikojen sadan hauskimman yhdysvaltalaiselokuvan listalle sijalle 59.

British Film Institute otti *Päivän kilpa-ajoissa* vuonna 2005 mukaan lasten ja nuorten elokuvaharrastusta edistämään tarkoitetulle listalleen "50 elokuvaa jotka kannattaisi nähdä ennen kuin täyttää 14".

Lähteet
-------

1. ↑  *Päivä kilpa-ajoissa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi), Plot Summary.
2. ↑  AFI’s 100 Funniest American Movies Of All Time AFI. Viitattu 15.5.2019.
3. ↑  Debate produces list of films that children should see, British Film Institute. Arkistoitu Internet Archiveen 25.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* *Päivä kilpa-ajoissa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)