recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Web Audio API** on JavaScript ohjelmointirajapinta (API), joka mahdollistaa äänen prosessoinnin ja syntetisoinnin verkkosovelluksissa.

Historia
--------

HTML5 julkaisun mukana tullut <audio>-elementti mahdollisti yksinkertaisen äänentoiston nettisivuilla, mutta tämä ei riittänyt monipuolisempiin tarkoituksiin kuten verkkopeleihin ja interaktiivisiin nettisivuihin. Ennen tätä, äänenkäsittely nettisivuilla tehtiin pääasiassa kolmansien osapuolien työkaluilla kuten Flash, mutta natiiville ratkaisulle oli tarvetta. Ongelman ratkaistakseen W3C (World Wide Web Consortium) julkaisi ensimmäisen version Web Audio API:sta vuonna 2011.

Ominaisuudet
------------

### Modulaarinen reititys

Modulaarinen reititys mahdollistaa AudioNode-rajapintojen yhdistämisen keskenään. AudioNodet ovat Web Audio API:n päätoimintaperiaate, jolla muodostetaan efektiketju äänen prosessointia varten. Jokaisella AudioNodella on syöte ja ulostulo, paitsi äänilähteellä eli AudioBufferSourceNode:lla ja äänikohteella eli AudioDestinationNode:lla. AudioBufferSourceNode on reitityksen alku, eli sillä on pelkkä ulostulo, kun taas DestinationNode edustaa reitityksen päätyä, eli se ottaa vastaan vain syötteen. Näiden väliin voidaan asettaa erilaisia äänen prosessointiin tarkoitettuja AudioNode:ja, jolla sitten muokataan signaalia.

Lista Web Audio Api:n eri rajapinnoista:

* AudioContext, joka sisältää AudioNode:jen yhteyksiä kuvaavan äänisignaalikaavion. Tämä on käytännössä pohja, johon haluttu reititys luodaan.
* AudioBufferSourceNode, joka luo äänen annetusta AudioBuffer-rajapinnasta.
* AudioDestinationNode, joka edustaa käsitellyn äänen lopullista kohdetta.
* GainNode, jolla voidaan säätää signaalin äänenvoimakkuutta.
* BiquadFilterNode, joka mahdollistaa äänen digitaalisen suodattamisen eli käytännössä toimii taajuskorjaimena.

### Matala viive

Web Audio API on rakennettu tukemaan matalaa viivettä, ja W3C kertoo kohtuullisen viiveen heittävän 3-50 millisekunnin välillä. Tämä on hyödyllistä varsinkin musiikki- ja pelisovelluksissa, jossa matala viive on olennaista luomaan sulava käyttäjäkokemus.

Lähteet
-------

1. ↑  Web Audio API *www.w3.org*. Viitattu 27.7.2023.
2. ↑  Web Audio API *www.w3.org*. Viitattu 27.7.2023.
3. ↑  Web Audio API *www.w3.org*. Viitattu 27.7.2023.
4. ↑  Web Audio API *www.w3.org*. Viitattu 27.7.2023.
Näköispainos Nuorttanaste-lehden ensimmäisestä numerosta vuodelta 1898.
**Nuorttanaste** (*Itätähti*) on pohjoissaamenkielinen kristillinen lehti, joka on perustettu vuonna 1898 Norjan Finnmarkissa. Se on vanhin edelleen ilmestyvä saamenkielinen aikakauslehti.

Historia
--------

Lehti perustettiin vuonna 1898 Norjan Finnmarkissa. Lehden perusti Norjan evankelis-luterilainen vapaakirkko ja sen päätarkoituksena oli levittää luterilaista kristillistä sanomaa Norjassa eläville saamelaisille heidän äidinkielellään. Se alkoi julkaista pian myös lukijoiden kirjeitä sekä tavallisia uutisia ja muuta ei-uskonnollista sisältöä. Toimittajat olivat pääosin saamelaisia, jotka tasapainottelivat toisaalta lehden norjalaisten kristittyjen omistajien tahtoessa lähinnä uskonnollista sisältöä ja toisaalta saamelaisen lukijakunnan toiveiden saada myös uutisia ja ajankohtaisia asioita välillä. Lehti on ilmestynyt suurimman osan historiastaan kahdesti kuukaudessa, myös toisen maailmansodan aikana. Ison osan 1900-lukua ajan Nuorttanaste oli ainoa pohjoissaamenkielinen julkaisu.

Merkitys
--------

Nuorttanaste on vanhin edelleen julkaistava saamenkielinen aikakauslehti. Koska se oli ison osan 1900-lukua ainoa pohjoissaamenkielinen julkaisu on sillä ollut suuri merkitys saamelaisten lukutaidolle, erityisesti niiden jotka eivät ole osanneet norjaa. Lehdellä on ollut suuri merkitys kirjoitetun saamen kielen ymmärtämisen kehitykselle. Lapset ovat oppineet lukemaan ja kirjoittamaan sen kautta ja se on levittänyt merkittävästi tietoa saamelaisten keskuuteen. Se oli hyvin suosittu ja siten sillä on ollut merkittävä rooli saamen kielelle ja kulttuurille 1900-luvun alkupuoliskolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Katri Somby: Nuorttanaste – vuoiŋŋalaš bláđđi vai sámi servvodatguoddi?  2010. Sámi dieđalaš áigečála.  Arkistoitu 28.3.2014. Viitattu 21.10.2019. (pohjoissaameksi)

Katso myös
----------

* Daerpies Dierie, kristillinen lehti eteläsaamen kielellä.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden Facebook -sivut
* Lehden varhaisia numeroita luettavana Kansalliskirjaston Fenno Ugrica -kokoelmasta
Ritarikunnan tunnuksia
**Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta** (ukr. Орден князя Ярослава Мудрого, *Orden knjazja Jaroslava Mudroho*) on ukrainalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1995 presidentti Leonid Kutšman ukaasilla. Ritarikunnan tunnukset on suunnitellut ukrainalainen taiteen professori Valeri Švetsov.

Ensimmäinen kunnianosoituksen saaja oli tunnettu ukrainalainen juristi Feodor Burtšak, jolle se myönnettiin 23. elokuuta 1995.

Kunnianosoitusta myönnetään tunnuksena erinomaisista ansioista talouden, tieteen, koulutuksen, kulttuurin ja terveydenhuollon alalla sekä poikkeuksellisesta toiminnasta hyväntekeväisyyden, humanismin ja julkisen toiminnan saralla. Myös sellaiset henkilöt, jotka ovat ansioituneesti palvelleet Ukrainaa ja sen kansaa valtionrakennuksessa, näiden vahvistamisessa tai Ukrainan kansainvälisen maineen parantamisessa. Saajan ei tarvitse olla Ukrainan tai minkään muunkaan valtion kansalainen.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa:

* I luokka
* II luokka
* III luokka
* IV luokka
* V luokka

Lähteet
-------

1. ↑  Указ Президента №766/95 от 23.08.1995, Про заснування відзнаки Президента України "Орден князя Ярослава Мудрого"  2010. Информационное агентство "ЛІГА:ЗАКОН".  Arkistoitu 6.3.2022. Viitattu 17.3.2022. (ukrainaksi)
2. ↑  Кафедра скульптура  2012. naoma.edu.ua.  Arkistoitu 3.2.2014. Viitattu 18.3.2022. (ukrainaksi)
3. ↑  Про нагородження відзнакою Президента України "Орден князя Ярослава Мудрого" *Офіційний вебпортал парламенту України*. Viitattu 25.3.2024. (ukrainaksi)
4. ↑  The Order of Prince Yaroslav the Wise - Ukrainian Medals & Awards *identifymedals.com*.  9.3.2022. Viitattu 25.3.2024. (englanniksi)
5. ↑  ODM of Ukraine: Order of Prince Yaroslav the Wise  2022. medals.org.uk. Viitattu 17.3.2022. (englanniksi)
**Mika Toivanen** (s. 6. helmikuuta 1970 Säkylä *lähde?*) on suomalainen valokuvaaja, säveltäjä, sovittaja, tuottaja ja muusikko. Hän on tuottanut omassa Utopiah-studiossaan kymmeniä levyjä toimien niillä sovittajana, äänittäjänä sekä miksaajana. Toivanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1989–1992. Hän on toiminut vapaana säveltaiteilijana vuodesta 1992, säveltäen musiikkia useille suomalaisille artisteille.

Toivanen on soittanut Päät-yhtyeessä sekä toiminut Tangomarkkinoiden kapellimestarina vuosina 2007–2018. Toivasen omia yhtyeitä ovat Hammond-trio Hamuzet sekä Tangon Tuho-Quintet*lähde?*. Toivasen musiikkia ovat levyttäneet muiden muassa Anna Eriksson, Laura Voutilainen, Paula Koivuniemi, Jari Sillanpää, Topi Sorsakoski, Geir Rönning, Eve, Miguel Tango and His Orchestra, Veeti Kallio, Katri Helena, Kari Tapio, Tapani Kansa ja Reijo Taipale.

Suomen edustuskappaleen Euroviisuihin Toivanen on säveltänyt kahdesti: vuonna 2004 Jari Sillanpään esittämän "Takes 2 to Tango" ja vuonna 2005 kappaleen "Why?", jonka esitti Geir Rönning. Toivanen on voittanut kahdesti Tangomarkkinoiden sävellyskilpailun: vuonna 1993 kappaleella "Yön kuningatar" (san. J. Toiviainen) ja vuonna 1995 kappaleella "Mun aika mennä on" (San. J. Toiviainen). Vuonna 1994 Syksyn sävel -kilpailun voitti Toivasen sävellys "Yön hiljaisuus", jonka esitti Eija Kantola 

Vuonna 2008 Toivanen sai Kullervo Linna -palkinnon. Heinäkuussa 2012 Toivaselle myönnettiin Tango Finlandia-palkinto.Toukokuussa 2017 julkaistiin Toivasen analogisilla syntetisaattoreilla toteuttama soololevy *Transitions*. Lokakuussa 2018 ilmestyi Toivasen toinen soololevy *Planets*.

Toivasen ensimmäinen oma valokuvanäyttely *Minun Tangoni* oli esillä syksyllä 2018 muun muassa Tampereella, Porissa ja Helsingissä. Hän on suorittanut valokuvaajamestarin erikoisammattitutkinnon Tampereen Visuaaliviestinnän instituutissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Martiala: Mika Toivaselta albumillinen elektronista musiikkia *Länsiväylä*. Viitattu 29.7.2017.
2. ↑  Jukka Mikkola: Tiesin että olin löytänyt polkuni *Avaruusromua*.  2017-5-28.
3. ↑  Kuvaja, Sini: Suomen ykkösartisteille säveltäneen Mika Toivasen musiikki soi radiossa edelleen viikoittain, mutta ammatti on vaihtunut valo­kuvaukseen.  *Helsingin Sanomat (alun perin Satakunnan Kansa)*, 25.9.2023. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 25.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Oma verkkosivu
* Utopiah Productions

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Yhdistys 9** oli Suomessa vuosina 1966–1970 toiminut niin sanottu yhden asian liike, joka ajoi sukupuolten tasa-arvoa. Yhdistyksen taustalla oli 1960-luvun radikaali vasemmistolainen liikehdintä. Perinteisten naiskysymysten sijasta se keskittyi sukupuolirooleihin. Järjestö otti kantaa muun muassa abortti- ja päivähoitokysymyksiin. Yhdistys 9 oli ensimmäinen suomalainen järjestö, joka otti käyttöön ruotsalaisten määrittelemän sukupuolirooli-ideologian, jonka mukaan mieskin voi jäädä kotiin hoitamaan lapsia. Naisilla ja miehillä saattoi sen mukaan olla kaksi roolia, ansiorooli ja perherooli.

Yhdistys 9:n perustaminen sai alkunsa Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla syksyllä 1965 pidetystä keskustelutilaisuudesta. Tilaisuuden jälkeen joukko aktiiveja päätti perustaa yhdeksänjäsenisen "Ryhmä 9:n" kokouksessa, joka pidettiin silloisen opetusministeriön virkamiehen Kalevi Sorsan kotona. Yhdeksän perustajaa olivat Margaretha Mickwitz, Johan Mickwitz, Marja-Leena Mikkola, Klaus Mäkelä, Kati Peltola, Jertta Roos, Arvo Salo, Marina Sundström ja Ritva Turunen. Yhdistys 9 perustettiin Ryhmä 9:n seuraajaksi helmikuussa 1966 ja sen johtokuntaan valittiin samat yhdeksän henkilöä. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Margaretha Mickwitz. Yhdistys oli ennen kaikkea akateeminen ja opiskelijaliike, ja sen jäsenistä kolmasosa oli miehiä. Vuonna 1970 jäsenmäärä oli noin 700.

Yhdistys 9 perusti työryhmiä, jotka lähettivät laatimiaan selvityksiä viranomaisille ja antoivat julkilausumia tiedotusvälineille. Yhdistyksen toiminta-aikana työryhmiä oli kaikkiaan 18. Yhdistyksen jäsenet edustivat eri puolueita, mutta sillä oli läheisimmät yhteydet vasemmistopuolueisiin ja niiden naisjärjestöihin.

Katso myös
----------

* Sexpo

Lähteet
-------

* Kristiina-instituutti
* Ylen Elävä arkisto
* Ilonan ystävät (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  Yhdistys 9 -keruu – Kansan Arkisto *kansanarkisto.fi*. Viitattu 4.7.2021.
2. 1 2  Kartastenpää, Tero: Aallot löivät valtaan.  *HS TEEMA*, 2018.
3. 1 2 3  Iris Olavinen: Yhdistys 9 ja laki päivähoidosta Työväenliikkeen 100 itsenäisyyden vuotta -sivusto. Viitattu 10.4.2024.
4. ↑  (kokouskutsu Yhdistys 9:n perustavaan kokoukseen) Työväenliikkeen 100 itsenäisyyden vuotta -sivusto. Viitattu 10.4.2024.

Kirjallisuutta
--------------

* Jallinoja, Riitta: Suomalaisen naisasialiikkeen taistelukaudet: naisasialiike naisten elämäntilanteen muutoksen ja yhteiskunnallis-aatteellisen murroksen heijastajana. Väitöskirja. Porvoo: WSOY 1983.
* Mickwitz, Margaretha & Essen, Agneta von & Nordgren, Elisabeth (toim.): *Roolien murtajat: Tasa-arvokeskustelua 1960-luvulta 2000-luvulle*. Helsinki: Gaudeamus, 2008. ISBN 978-952-495-085-5.
**Isoantiloopit** eli **hevosantiloopit** (Hippotraginae) on nautaeläimiin kuuluva sorkkaeläinten alaheimo, johon luetaan kolme sukua ja kahdeksan lajia. 

Eri isoantilooppilajit muistuttavat paljon toisiaan. Ne ovat hyvin kookkaita, suunnilleen hirven tai hevosen kokoisia. Isoantilooppien selkä kohoaa hieman sään kohdalta, utareet ovat nelinisäiset ja turpapeili on hyvin pieni. Kummallakin sukupuolella on pitkät, pituussuunnassa loivakierteiset sarvet, jotka sojottavat joka pystyssä keihäsmäisesti tai kaartuvat sapelimaisesti taaksepäin. Sarvissa on voimakkaita ja poikittaisia harjanteita. Naaraiden sarvet ovat tavallisesti ohuemmat kuin uroksilla. Sukupuolten koko ja tavallisesti myös väritys ovat molemmilla hyvin samanlaisia. Niskassa on hevosmainen, pysty harja, mistä alaheimon nimi "hevosantiloopit" juontuu. Useimmilla lajeilla on värikkäitä naamakuvioita. Kaikkien isoantilooppilajien poikaset ovat väritykseltään vaaleanruskeita, joilla on vain heikkoja kuvioita.

Varhaisimmat toistaiseksi löydetyt isoantilooppien fossiilit ovat 6,5 miljoonan vuoden takaa Afrikasta. Alaheimo saattoi kuitenkin kehittyä Euraasiassa, josta antiloopit levisivät Afrikkaan ja ylittivät Saharan. 3–1,6 miljoonan vuoden ikäisiä fossiileja on löydetty myös Intiasta ja Euroopasta. Nykyään niitä tavataan enää Afrikassa ja Arabiassa. Alaheimoon kuulunut eteläafrikkalainen siniantilooppi kuoli sukupuuttoon vuoden 1800 tienoilla. Isoantilooppeja elää nykyään vähäpuustoisilla savanneilla, sekä karuilla alueilla kuten aavikoilla. Keihäsantiloopit ja saharanantilooppi ovat mukautuneet aavikoiden oloihin paremmin kuin mitkään muut sorkkaeläimet.

Lähteet
-------

1. ↑  Isoantiloopit (hevosantiloopit) – Hippotraginae laji.fi Suomen Lajitietokeskus
2. ↑  Lahti, S. Lahti, T. & Raasmaja, A. (toim): "Sorkkaeläimet", *Zoo Suuri eläinkirja 2: Nisäkkäät*, s. 298. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08247-3.
3. 1 2  Brent Huffman: Hippotraginae - Horse antelopes  8.2. 2009. Ultimate Ungulate. Viitattu 19.11. 2009.
**GNU LGPL** (**GNU Lesser General Public License**, aiemmin GNU Library General Public License) on GNU-projektin lisenssi, jonka tarkoituksena on tehdä kompromissi GPL:n ja yksinkertaisempien lisenssien (BSD, MIT jne.) välillä. Pääasiallinen eroavaisuus GPL:n ja LGPL:n välillä on se, että LGPL-ohjelmistot voidaan linkittää dynaamisesti yhteen ei-GPL-lisensoidun ohjelman osan kanssa. Tämä mahdollistaa sen, että esimerkiksi kaupallisten ohjelmistojen ei tarvitse julkaista lähdekoodia, vaikka ohjelma käyttäisikin LGPL-lisensoituja komponentteja. LGPL-lisensoitua ohjelmaa voi levittää myös GPL-lisenssin alla, mikä taas mahdollistaa LGPL-lisensoitujen komponenttien käytön myös GPL-ohjelmissa.

LGPL on pääasiallisesti tarkoitettu ohjelmakirjastoja varten, mutta myös jotkin sovellusohjelmat on lisensoitu sillä. Muun muassa GNU C -kirjasto glibc on LGPL-lisensoitu.

Lisenssin tekijä Richard Stallman on suositellut, että vapaiden ohjelmistojen kehittäjät käyttäisivät GPL-lisenssiä LGPL:n sijasta kirjastoissa, jotka sisältävät uutta toiminnallisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* LGPL-3.0 lisenssi
* LGPL-2.1 lisenssi
* LGPL-2.0 lisenssi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Avoin lähdekoodi ja vapaa ohjelmisto |
| --- |
|  |
| Yleiset käsitteet | 
* Avoin lähdekoodi
	+ Määritelmä
* Vapaa ohjelmisto
	+ Määritelmä

 |
|  |
| Organisaatiot | 
* Apache Software Foundation
* Android Open Source Project
* Blender Foundation
* Eclipse Foundation
* FreeBSD Foundation
* freedesktop.org
* Free Software Foundation
	+ Eurooppa, Intia, Latinalainen Amerikka
* FSMI
* GNOME Foundation
* GNU-projekti
* Google Code
* KDE e.V.
* Linux Foundation
* Mozilla Foundation
* Open Source Geospatial Foundation
* Open Source Initiative
* Software Freedom Conservancy
* SourceForge
* Symbian Foundation
* The Document Foundation
* Xiph.Org Foundation
* XMPP
* X.Org Foundation

 |
|  |
| Lisenssit | 

|  |
| --- |
| 
* Apache
* Artistic
* Beerware
* Boost
* BSD
* GPL
* LGPL
* ISC
* MIT
* MPL
* Ms-PL/RL
* zlib
* Public domain / CC0
* WTFPL
* EPL

 |
|  |
| Tyypit ja standardit | 
* Copyleft
* Debianin vapaiden ohjelmistojen ohjeisto

 |

 |
|  |
| Haasteet | 
* Lisenssien leviäminen
* Käyttöoikeuksien hallinta
* Omisteinen ohjelmisto
* Ohjelmistopatentit
* Secure Boot

 |
|  |
| Muita aiheita | 
* Avoin laitteisto
* Forkkaus
* Linux-jakelupaketti
* *The Cathedral and the Bazaar*
* Yhteisöt

 |
|  |
| 
* Luokka
* Commons
* Wikiopisto

 |

 |
Pohjoismainen taidekoulu toimi Renlundin koulussa.
**Pohjoismainen taidekoulu**, myös **Nordiska konstskolan**, oli Kokkolassa toiminut vuonna 1984 perustettu oppilaitos, joka valmensi taiteen korkeakouluopintoihin. Pohjoismaista taidekoulua ylläpitävä kuntayhtymä Kvarnen päätti kesällä 2018 lopettaa koulun ylläpidon, koska oppilaita ei tullut riittävästi.

Opiskelu Pohjoismaisessa taidekoulussa oli kokopäiväistä, lisäksi opetusta oli kahtena iltana viikossa. Opiskelijat opiskelivat koulussa 1–2 vuotta. Koulun opetus ja opettajakunta oli kansainvälistä, ja myös opiskelijoita oli eri pohjoismaista. Vierailevat opettajat pitivät parin viikon intensiivikursseja ja opetusjaksoja taiteen eri alueista kuten piirustus, maalaus, grafiikka, audio-visuaaliset projektit, tilateokset ja valokuvaus. Piirustus oli koulussa tärkeällä sijalla. 
Koulun opettajina on ollut nykytaiteen kentällä aktiivisesti toimivia taiteilijoita. Suuri osa opetuksesta tapahtui työskentelyn ja omien taideprojektien ohjauksena. Opiskelijat työskentelivät koulussa ateljeetiloissaan, joissa opettajat vierailivat antamassa henkilökohtaista palautetta.

Koulu teki yhteistyötä Kuninkaallisen taidekorkeakoulun (Tukholma), Taikin, Valandin taidekoulun (Göteborg) ja Bergenin taidekorkeakoulun kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pohjoismainen taidekoulu (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 5.10.2009.
2. ↑  Pohjoismainen taidekoulu loppuu – yli 30 vuotta vanha opinahjo etsii uutta ylläpitäjää *Keskipohjanmaa*. Viitattu 16.12.2019.
3. ↑  Pohjoismaisen taidekoulun toiminta loppuu Kokkolassa *YLE*. Viitattu 16.12.2019.
4. ↑  Esittely koulun nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 5.10.2009.
5. ↑  Norden2007.fi[vanhentunut linkki] Viitattu 5.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjoismaisen taidekoulun kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Prinssi Kustaa, muotokuva noin vuodelta 1830.
**Kustaa, Vaasan prinssi** (9. marraskuuta 1799 Tukholma – 5. elokuuta 1877 Pillnitz, Saksi) oli Ruotsin kruununprinssi ja kuningas Kustaa IV Aadolfin vanhin poika, joka asui pääosan elämästään maanpaossa.

Kustaan vanhemmat olivat kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea. Isänsä vallasta syrjäyttämisen jälkeen 10-vuotias Kustaa vietiin joulukuussa 1809 pois Ruotsista. Kreivi Jacob Gustaf De la Gardien johtamat "kustavilaiset" yrittivät huonolla menestyksellä saada hänet nimetyksi kruununperijäksi Kaarle XIII:n jälkeen. Prinssi Kustaa varttui äitinsä luona ja liittyi aikuisena Itävallan armeijaan, jossa hän sai vuonna 1836 sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän käytti aluksi titteliä Ruotsin prinssi, mutta luopui siitä kuningas Kaarle XIV Juhanan vaatimuksesta vuonna 1829, jolloin keisari Frans I antoi hänelle Ruotsin historiaan viittavan "Vaasan prinssin" arvon.

Kustaa kävi aikuisiällä Ruotsissa vain kerran, vuonna 1862 tuntemattomana. Hän kuoli Saksassa vuonna 1877 ja hänet haudattiin Tukholman Riddarholmenin kirkkoon vuonna 1884. Hänen kuollessaan sammui mieslinjalta Holstein-Gottorpin hallitsijasuvun ruotsalainen haara.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1909), s. 687–688 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 23.9.2017.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1909), s. 1030 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 23.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kustaa (Ruotsin kruununprinssi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pankkien sosialisointi** oli eräissä maissa 1970- ja 1980-luvuilla kannatusta saavuttanut yhteiskunnallinen pyrkimys.

Sosialisointipyrkimykset Suomessa
---------------------------------

Suomessa pankkien sosialisointi tuli ajankohtaiseksi 1970-luvun lopulla. SAK, sosialistiset nuorisojärjestöt ja TUL vaativat sosialisointia. Vaatimuksen taustalla oli Kaj Bärlundin vuonna 1976 Sosialistinen politiikka -lehteen kirjoittama artikkeli, jossa Bärlund vaati liikepankkien ja vakuutuslaitosten saattamista yhteiskunnan haltuun.

Joukko vasemmistolaisia kansanedustajia teki vuonna 1979 lakialoitteen, jonka mukaan valtioneuvosto olisi nimittänyt enemmistön liikepankkien hallintoneuvoston jäsenistä. Hallintoneuvoston tehtävä oli valvoa pankin johtokuntaa ja valita sen jäsenet sekä toimitusjohtaja. Lisäksi valtioneuvosto olisi saanut valita kolmasosan pankin tilintarkastajista. Pankin osakkeenomistajat olisivat saaneet oikeuden vaatia valtiota lunastamaan omistamansa osakkeet. Aloitteen allekirjoittivat mm. Kaj Bärlund, Tarja Halonen, Tellervo Koivisto, Lasse Lehtinen, Liisa Jaakonsaari, Matti Ahde, Jacob Söderman, Ulf Sundqvist, Pirkko Työläjärvi, Kaarina Suonio ja Erkki Liikanen. Aloite kuitenkin hautautui hiljaisuuteen, eikä siitä koskaan keskusteltu eduskunnassa.

Vuonna 1985 joukko kansanedustajia teki uudelleen lähes samansisältöisen aloitteen. Tälläkin kertaa aloite tehtiin Kaj Bärlundin johdolla. Allekirjoittajina olivat nyt mm. Tarja Halonen, Reino Paasilinna, Antti Kalliomäki, Arja Alho ja Paavo Lipponen. Aloite lähetettiin lausunnolle valiokuntaan, josta se ei koskaan palannut.

Sosialisointikeskustelu loppui 1980-luvun jälkipuoliskolla. Tähän olivat osasyinä taloudellisen kasvun kiihtyminen ja kansalaisten varallisuuden kasvaminen. Markkinatalous näytti toimivan hyvin. Myös länsimaissa valtaan noussut uusliberalismi ja Neuvostoliiton romahtaminen johtivat siihen, ettei vanhoille ajatuksille ollut tilaa.

Sosialisointi Euroopan maissa
-----------------------------

Ruotsissa valtio sai 1970-luvun puolivälissä oikeuden asettaa kaksi edustajaa liikepankkien hallintoon. Yksi edustajista oli sosiaalidemokraattisesta puolueesta, yksi porvareista.

Norjassa tehtiin 1970-luvulla muutos, jonka mukaan enemmistön pankkien edustajiston jäsenistä valittiin parlamentaarisesti. 1980-luvun alussa määräystä lievennettiin niin, että liikepankkien edustajistosta 3/15 nimesi suurkäräjät ja 4/15 pankin henkilöstö, omistajien nimetessä edustajista 8/15. Norjassa pankin edustajisto vastasi suurin piirtein Suomen hallintoneuvostoa.

Ranskassa liikepankkeja sosialisoitiin ja yhteiskunnan vaikutusvaltaa kasvatettiin rahamarkkinoilla presidentti François Mitterrandin aikana.

Katso myös
----------

* Sosialisointi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Vihola, Teppo: *Rahan ohjaaja. Yhdyspankki ja Merita 1950–2000*, s. 356–360. Merita Pankki Oyj, 2000. ISBN 951-889-103-6.

Kirjallisuutta
--------------

* Bärlund, Kaj: Miten liikepankit ja vakuutuslaitokset saatetaan yhteiskunnan hallintaan. Sosialistinen politiikka 1/76.
Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen valmistetut Tokarev TT-33 -pistoolit
**Tokarev TT-33** (ven. 7,62-мм самозарядный пистолет Токарева образца 1933 года, *7,62 mm Samozarjadnyi pistolet Tokareva obrazets 1933 goda*) eli Tulalainen Tokarev (ven. Тульский Токарева обр. 1933 года) mallia 1933 on Fjodor Tokarevin 1930-luvulla Neuvostoliitossa suunnittelema itselataava pistooli.

Tokarev TT toimii lyhytrekyyliperiaatteella ja sen lukitusmekanismi on tavanomainen Browning-tyyppinen; piippu lukittuu luistiin kahdella hylsynpoistoaukon edessä olevalla lukitusolakkeella. 
Piipun ohjaus tapahtuu piippuun akseloidulla linkulla, jonka alempana akselina toimii luistinsalvan akseli.

Tokarev TT kehitettiin puna-armeijan Nagant M1895-revolverien seuraajaksi 1930-luvulla. Pistoolin esimalli **Tokarev TT-30** (ven. 7,62-мм самозарядный пистолет системы Токарева, образца 1930 года) otettiin puna-armeijan palveluskäyttöön vuonna 1931 ja siitä lähinnä tuotantoteknisillä parannuksilla muutettu TT-33 korvasi tuotannossa kokonaan edeltäjänsä vuonna 1935. Vuosina 1942-1943 mustien bakeliittisten kahvalevyjen sijasta voitiin käyttää puisia, ristiinkarhennettuja kahvalevyjä. Suomalaiset kutsuivat asetta *tähtipistooliksi* sen kahvalevyissä olevan tähtikuvion mukaan ja se oli suosittu sotasaalis.

Asetta on käytetty toisen maailmansodan jälkeenkin muun muassa Korean sodassa ja Vietnamin sodassa. Sitä valmistettiin Neuvostoliitossa vuoteen 1953 saakka yli 1 700 000 kappaletta. Sen korvasi Makarov PM.

Tokarev TT:tä on Neuvostoliiton lisäksi valmistettu myös Jugoslaviassa (*M57, M60, M65, M70 (d), M70A, M88*), Kiinassa (*Type 51*, *Type 54*), Puolassa (*pw wz.33*) ja Unkarissa (*FEG 48M*, *Tokagypt 58*).

Lähteet
-------

* Bishop, Chris: *The Encyclopedia of Weapons of World War II*, s. 227. Metrobooks, 2002. ISBN 1-58663-762-2. (englanniksi)
* Suomalainen asekeräily: TT-30 ja TT-33

### Viitteet

1. ↑  Hintsala, Kari & Kesäläinen, Ari | Arma Aboa ry & Lehto, Matti | Arma Aboa ry: *Drillinki ja pystykorva - aseita keräilijöiden kokoelmista*, s. 128. Turun maakuntamuseo: Julkaisuja 16, 2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TT-33**.
* Jaeger Platoon: Finnish army 1918-1945 revolvers & pistols part 2
* Suomalainen asekeräily: TT-30 ja TT-33
**Riihimäen Säästö-Karit** oli halpakauppaketju. Sillä oli seitsemän myymälää. Riihimäen Säästö-Karit perustettiin vuonna 1984. Tokmanni-kauppaketju osti Lopen myymälän vuonna 2019 ja sulautti sen itseensä.

Historia
--------

Säästö-Karit vuonna 1984 perustanut Kari Väkiparta muistaa, miten kauppa kävi Riihimäen myymälässä 80-luvun lopulla.

– Sadan neliön myymälässä paras kassa löi 75 000 markkaa päivässä. Meillä oli myynnissä Kiinan uutuuksia, joita ei muualta saanut. Ihmiset kulkivat liikkeessä vieri vieressä ja osa jonotti ulkona että pääsee kauppaan, Väkiparta muistelee hymyillen.

Parhaimmillaan yrityksellä oli yli 60 työntekijää.

Säästö-Karien Lopen liike rakennettiin vuonna 1990. Siitä on tullut tärkeä kauppapaikka lähiseudun asukkaille, joilla ei ole ollut liiemmin muita vaihtoehtoja kuin Lopen S-Market tai matka Riihimäen keskustaan.

Säästö-Karien kulta-aikaa oli 1990-luvun alku, jolloin yrityksellä oli myymälä seitsemällä paikkakunnalla, muun muassa Hämeenlinnassa, Valkeakoskella ja Karkkilassa.

– Silloin kilpailu ei ollut vielä niin kovaa. Rautakauppojen hinnat olivat aidosti rautakauppojen hintoja eli selvästi korkeampia. Siinä ei paljon vaadittu, että pystyi myymään niiden hintojen alle.

Kilpailun kiristyminen laski hintoja kaikkialla, myös erikoisliikkeissä. Pienet halpakaupat joutuivat yhä ahtaammalle kun isot ketjut pystyivät tilaamaan tavaraa selvästi edullisemmin.

* Vuonna 2019 Lopen myymälä muutettiin Tokmanniksi.

Tavaratalot
-----------

Riihimäen Säästö-Kareilla oli myymälät seuraavilla paikkakunnilla:

* Hyvinkää (Villatehdas) (suljettu 2017) aiemmin paikalla toimi kirpputori Tingi & Tongi, paikalle avataan kirpputori Villatehtaan Kellari keväällä 2024
* Hämeenlinna (suljettu 2013)
* Karkkila
* Loppi (suljettu 2019) Nykyisin paikalla toimii Tokmanni
* Riihimäki (suljettu 2011) aiemmin paikalla toimi Sale, S-market sekä Musti ja Mirri Nykyisin paikalla toimii kirpputori Femmatori sekä Kuntosali Legion Gym
* Valkeakoski

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Campeón** oli Espanjan laivaston vuonna 1758 vesille laskettu kaksikantinen 58-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin 18. helmikuuta 1757. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 1758 ja otettiin palvelukseen 11. toukokuta 1758 ensimmäisenä päällikkönään José Francisco Díaz de San Vicente.

Palvelus
--------

Alus lähti 11. elokuuta 1758 Ferrolista koeajoihin, mistä se palasi 10. lokakuuta. Koeajoissa alus todettiin erittäin purjehdusominaisuuksiltaan huonoksi. Alus lähti syyskuussa 1759 Ferrolista lastinaan 101 Havannaan ja Veracruziin toimitettavaa kanuunaa. Alus palasi maaliskuussa 1760 Ferroliin, missä se oli vuoteen 1766. Alus siirrettiin syyskuussa 1762 Ferrolissa telakalle, missä sille tehtiin muutostöitä.

Joulukuussa 1766 alus lähti Ferrolista *San Genaron* ja *San Fernandon* kanssa partiomatkalle Biskajanlahdelle, mistä ne palasivat tammikuussa 1767 Ferroliin. Alus lähti huhtikuussa 1768 Ferrolista partiomatkalle lähivesille. Alus oli Ferrolissa telakalla, jossa sille tehtiin muutostöitä kuten kevennettiin rakenteita. Muutostöiden seurauksena aluksen purjehdusominaisuudet hieman paranivat. Se oli vuodesta 1769 Ferrolissa, kunnes se määrättiin 1776 myytäväksi. Se oli elokuussa 1776 Ferrolissa uivana patterina. Alus poistettiin laivastoluettelosta ja muutettiin 1778 proomuksi. Se romutettiin 1824.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 189


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Peruano*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***Conquistador*** |
Michael Ignatieff.
**Michael Ignatieff** (s. 12. toukokuuta 1947 Toronto, Kanada) on kanadalainen älykkö, historioitsija ja poliitikko, joka toimi vuosina 2008–2011 Kanadan liberaalipuolueen johtajana. Hänellä on ollut akateeminen virka Cambridgen, Oxfordin ja Harvardin yliopistoissa. Hän on myös palkittu kirjailija ja toimittaja sekä dokumenttielokuvien tekijä.

Vuodet 1978–2000 Ignatieff asui Britanniassa. Tuolloin hän työskenteli Oxfordissa ja Cambridgessä ja toimi Britannian yleisradioyhtiö BBC:n kommentaattorina ja elokuvantekijänä. Vuosina 2000–2005 hän asui Yhdysvalloissa, jossa toimi Harvardin Carr Centre for Human Rights Policyn johtajana. Ignatieff nimitettiin pitämään kuuluisia Gifford-luentoja Britanniassa vuonna 2002. Vuonna 2005 hän palasi Kanadaan työskentelemään Toronton yliopistossa.

Vuonna 2006 Ignatieff valittiin Kanadan edustajainhuoneen jäseneksi. 10. joulukuuta 2008 hänet valittiin Kanadan liberaalipuolueen johtajaksi ja valinta vahvistettiin 2. toukokuuta 2009 järjestetyssä puoluekokouksessa, jossa hän sai 97 % kannatuksen. Äänestys oli lähinnä muodollinen, sillä Ignatieff oli ainoa ehdolla ollut. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa liberaalipuolue saavutti historiansa heikoimman vaalituloksen, 34 paikkaa 308:sta, mikä oli 43 vähemmän kuin vuoden 2008 vaaleissa, ja puoluejohtaja Ignatieff menetti oman parlamenttipaikkansa Etobicoke—Lakeshoren vaalipiirissä. Vaaleja seuraavana päivänä hän ilmoitti, ettei enää jatka puolueensa johdossa.

Ignatieff sijoittui Maailman intellektuellit 2005 -äänestyksessä tilalle 37.

Ignatieffin suvussa on monia maineikkaita henkilöitä, muun muassa hänen isoisänsä Pavel Ignatjev oli ennen vallankumousta Venäjällä opetusministerinä ja isä George Ignatieff oli kanadalainen diplomaatti.

Lähteet
-------

1. ↑  Ignatieff slams Harper for 'failure to unite Canada  02-05-2009. Canadian Broadcasting Corporation. Viitattu 21-05-2009. (englanniksi)
2. ↑  Ignatieff quits as Liberal leader *CBC News*.  3.5.2011. Viitattu 4.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Ignatieff** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* PhilPeople

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jane Lubchenco** (s. 4. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen ympäristötutkija ja meriekologi. Hänen tutkimusalueitaan ovat ympäristön ja ihmisten hyvinvoinnin, luonnon monimuotoisuuden, ilmastonmuutoksen sekä valtamerten ja planeetan kestävän käytön vuorovaikutus. Hänellä on ollut myös merkittäviä tehtäviä valtionhallinnossa. Barack Obaman kaudella 2009–2013 hän toimi NOAA:n ylijohtajana ja valtameristä ja ilmakehästä vastaavana kauppaministerinä. Helmikuussa 2021 presidentti Joe Biden nimitti hänet ilmasto- ja ympäristöasioiden apulaisjohtajaksi Valkoisen talon tiede- ja teknologiapolitiikan toimistoon.

Lubchenco on väitellyt tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1975 ekologian alalta. Kandiopintonsa hän teki biologiasta Coloradossa, ja maisterivaiheessa hän siirtyi Washingtonin yliopistoon. Hän jatkoi Harvardissa apulaisprofessorina kaksi vuotta, ja siirtyi sitten osa-aikaiseksi urapolkuprofessoriksi Oregoniin, missä hänellä on ollut vakinainen professuuri vuodesta 1988. Hän on ollut siitä vapaalla osallistuessaan valtionhallinnon johtotehtäviin.

Omassa tutkimustyössään Lubchenco on erikoistunut vuorovesivyöhykkeen kallionkolojen elinyhteisöihin. Hän on myös tehnyt yhteiskunnallisesti merkittävää työtä arvioidessaan ihmisen vaikutusta maapallon ekosysteemeihin ja laskemalla luonnon palvelujen taloudellista arvoa.

Lubchencon saamia monia palkintoja ovat muun muassa "nerojen palkinnoksi" kutsuttu MacArthur Fellowship vuonna 1993 ja yli 20 kunniatohtoriutta tai vastaavaa huomionosoitusta. Vuonna 2002 *Discover*-lehti arvioi Lubchencon yhdeksi 50 tärkeimmästä tieteen parissa toimivasta naisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  OSU's Lubchenco confirmed as head of NOAA *oregonlive.com*.  2009. Viitattu 4.4.2024.
2. ↑  White House appoints former NOAA leader Jane Lubchenco to key climate change role *Washington Post*. Viitattu 4.4.2024.
3. ↑  CV *janelubchenco.com*. Viitattu 4.4.2024.
4. 1 2  Kathy A Svitil: The 50 Most Important Women in Science *discovermagazine.com*.  2002. Viitattu 4.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus

 |

 |
**Liikennesääntö** on säädös, joka koskee liikenteessä toimimista.

Tieliikenne
-----------

Suomessa tieliikennettä koskevat liikennesäännöt on kirjattu tieliikennelakiin. Ne määrittävät, kuinka kussakin liikenteen tilanteessa tulee toimia. Tavallisessa tieliikenteessä liikennesääntöjen noudattamista valvoo poliisi ja rajaliikennettä valvovat rajavartiolaitos ja tulli. Tavalliset liikennesääntöjen rikkomiset ovat liikennerikkomuksia, joista poliisi määrää liikennevirhemaksun eli sakon. Jotkut liikennesääntöjen rikkomukset ovat liikenteen vaarantamista tai jopa törkeää liikenteen vaarantamista. Näissäkin tapauksissa rangaistuksena on yleensä sakko, mutta esimerkiksi rattijuoppoudesta määrätään joskus kovempi rangaistus. Tieliikennesäännöistä ilmoitetaan liikennemerkein, joita ovat kielto-, määräys- ja etuajo-oikeus-väistämisvelvollisuusmerkit. Näiden lisäksi liikennemerkkeihin kuuluvat varoitusmerkit.

Vesiliikenne
------------

Suomessa vesiliikennettä koskevat säännöt on kirjattu vesiliikennelakiin. Vesiliikennesääntöjen noudattamista valvovat erityiset vesiliikenteen valvojat. Kuten tieliikenteessä, myös vesiliikenteessä liikennesäännöillä määrätään esimerkiksi sallittu nopeus ja pyritään edistämään turvallisuutta esimerkiksi yhteentörmäyksiä ehkäisevillä säännöillä. Sisävesillä liikkumista koskevat erityiset sisävesisäännöt. Vesiliikennettä valvova ylin viranomaiselin on liikenne- ja viestintävirasto Traficom. Vesiliikenteen säännöistä opastetaan vesiliikennemerkein ja lisäksi merenkulkua ohjataan erityisen viitoitusjärjestelmän avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Liikennesäännöt ja liikennemerkit  2023. Liikenneturva. Viitattu 25.8.2023.
2. ↑  Vesiliikennelaki2020 - vesiliikenteen säännöt  4.2.2020. Traficom liikenne- ja viestintävirasto. Viitattu 25.8.2023.
3. ↑  Vesiväylänpito - yleistä *traficom.fi*.  17.1.2023. Viitattu 25.8.2023. [vanhentunut linkki]
**Ketosiilikäs** (*Hyphoraia aulica*) on keskikokoinen, aitosiilikkäisiin lukeutuva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ketosiilikäs on helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat tasaisen ruskeat ja niissä on useita epäsäännöllisen muotoisia laikkuja, joiden väri vaihtelee valkeasta vaaleankeltaiseen. Takasiivet ovat tummankeltaiset tai oranssit ja niissä on laajoja tummia kuvioita. Siipikuvioiden värisävy ja kuvioiden muoto vaihtelee. Pää ja keskiruumis ovat ruskeat ja perhosen niskassa on vaalea poikkijuova. Takaruumis on keltainen ja sen selkäpuolella on mustia poikkiraitoja. Siipiväli on 34–38 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Ketosiilikästä tavataan suuressa osassa Eurooppaa ja Aasian poikki Japaniin asti, mutta laji on esiintymiseltään erittäin paikoittainen, eikä sillä ole mainittavaa taipumusta hakeutua uusille elinpaikoille. Suomessa lajia tavataan vain aivan eteläisimmissä osissa sekä Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät touko-kesäkuussa.

Suomessa vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa ketosiilikäs on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN)

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Päiväaktiivisten siilikkäiden tapaan ketosiilikäs on vaikeasti löydettävä ja sen tapaakin tyypillisimmin toukkana. Aikuiset koiraat lentävät pääasiassa auringonpaisteisina aamupäivinä etsimässä kasvillisuuden joukkoon piiloutuneita naaraita. Erityisen hyvin ketosiilikäs viihtyy rantaniityillä sekä kuivilla ja matalakasvustoisilla paikoilla, jotka lämpiävät pian auringonnousun jälkeen.

Naaras munii ravintokasvien lehtien alapinnoille 150–200 munaa ja kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana ja koteloituu maahan. Kotelo kuoriutuu varhain aamulla.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla eri ravintokasveilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 402–404
3. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]
4. ↑  Jari-Pekka Kaitila, Kari Nupponen, Jaakko Kullberg & Erkki Laasonen 2010. Perhoset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.) 2010: Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s.457

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Ketosiilikäs
* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* lepiforum.de (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303803
* Wikispecies: Hyphoraia aulica
* BioLib: 54909
* BOLD: 110625
* EoL: 49816566
* EUNIS: 309192
* Fauna Europaea: 446975
* Fauna Europaea (new): 69c18812-b11a-45a8-9575-576e71fc8d33
* GBIF: 1816881
* iNaturalist: 708437
* IRMNG: 10316217
* LepIndex: 42516
* LoB: 3969
* MaBENA: HyphoAulic
* Observation.org: 151778
* Open Tree of Life: 3190153
* Laji.fi: MX.62251

 |

 |
James Perse -liike Fashion Valley Mall -ostoskeskuksessa San Diegossa 2009.
**James Perse** (s. 1972 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen vaatesuunnittelija, joka perusti omalla nimellään toimivan vaatemerkin vuonna 1996. Hänellä on omat *JP Boutique* -liikkeet Beverly Hillsissä, Las Vegasissa, Los Angelesissa, Malibussa, New Yorkissa ja San Diegossa, ja hänen tuotteitaan myydään Yhdysvaltain lisäksi viidessä muussa maassa ja lukuisissa verkkokaupoissa. Suomessa Perseen luomuksia myy ainakin Gaudete Helsingissä. Vaatemerkillä on useita monivuotisia mallistoja naisille, miehille ja vauvoille.

Vuonna 2005 Perseen tuotteita myytiin jo noin 40 miljoonalla dollarilla ja hänen kuvailtiin olevan tulossa "Hollywood-instituutioksi". Vuonna 2008 Persen tuotteita myytiin hänen mukaansa noin 80 miljoonalla dollarilla.

Tausta
------

Jamesin isällä Tommy Persellä oli oma *Maxfield*-niminen muotiliike Los Angelesissa, jonka kautta James hankki kokemusta ja sai ensimmäisiä vaatemallejaan myyntiin. James oli innokas urheiluharrastaja ja hänen ensimmäinen suunnittelutyönsä oli lippalakki isän liikkeeseen. Tuotteesta tuli menestys ja esimerkiksi elokuvaohjaajat alkoivat tilata lakkeja henkilökunnalleen ja levy-yhtiöt kiertueidensa myyntitavaraksi. Vuonna 1994 Perse julkaisi ensimmäisen t-paitamallistonsa ja kaksi vuotta sen jälkeen ensimmäisen omaa nimeään kantavan naisten toppimallin. Vuonna 2003 hän aukaisi ensimmäisen oman myymälänsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Eeva-Liisa Kiviniemi: Kuinka tuhlata palkka kymmenessä korttelissa  27.6.2007. Aamulehti.  Arkistoitu 4.10.2007. Viitattu 16.7.2007.
2. ↑  James Perse *jamesperse.com*. Viitattu 9. tammikuuta 2007. (englanniksi)
3. ↑  The Designer: James Perse *Complex.com*.  2005.  Arkistoitu 15.10.2008. Viitattu 13. elokuuta 2008. (englanniksi)
4. 1 2  Adam Tschorn: Fashionably unlike father and unlike son.  *Los Angeles Times*, 24.6.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.8.2009.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Biography www.jamesperse.com.  Arkistoitu 8.8.2008. Viitattu 9. tammikuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vaatemerkin sivusto (englanniksi)
**Helmi Mattson** (o.s. **Lampila**, 20. joulukuuta 1890 Multia – 10. kesäkuuta 1974 Kelso, Washington) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kirjailija.

Elämä
-----

Puusepän perheeseen syntynyt Mattson kävi kauppakoulun Helsingissä ja kotitalouskoulun Tampereella. Vuonna 1911 hän muutti veljensä perässä Kanadaan, jossa hän työskenteli kotiapulaisena. Vuoden kuluttua Mattson siirtyi Minnesotan International Fallsiin, jossa hän sai työtä hotellin palvelijana. Vuonna 1913 hän meni naimisiin suomalaisen paperityöläisen William Mattsonin kanssa.

International Fallsissa Mattson alkoi kirjoittaa runoja ja kertomuksia Oregonin Astoriassa ilmestyneeseen *Toveritar*-lehteen. Vuonna 1920 hänestä tuli lehden toimittaja. Kesällä 1923 Mattson siirtyi aputoimittajaksi *Toveriin*, mutta palasi vuonna 1926 *Toverittaren* toimittajaksi. Vuonna 1930 Mattsonit muuttivat New Yorkiin, jossa Helmi työskenteli *Eteenpäin*-lehden kirjakaupassa ja Suomalaisen Työväenjärjestön näytelmälainaamossa. Myöhemmin hän työskenteli *Eteenpäin*-lehden toimittajana ja avusti sen seuraajaa *Työmies–Eteenpäin* -lehteä Washingtonin osavaltion Kelsosta, jonne Mattsonit muuttivat 1930-luvun lopulla. Lehtityön ohella Mattson toimi Suomalaisen Työväenjärjestön naisjärjestön sihteerinä ja puhujana. Vuonna 1961 hän oli perustamassa Pohjoislännen Suomalaista Historiaseuraa (The Northwestern Finnish Historical Society).

Mattson julkaisi elämänsä aikana yli 500 runoa, mutta parhaiten hänet tunnetaan romaanikirjailijana. Erillisinä kirjoina ovat ilmestyneet *Erämaassa ja maailmalla* (1920), *Lännen auringon alla* (1926), *Aavikon vaeltajat* (1929), *Mutkaisilla poluilla* (1947) ja *Pauloihin kierretty* (1949). Lisäksi hän julkaisi seitsemän romaania jatkokertomuksina muun muassa *Naisten Viiri* -lehdessä. Mattsonin pääteema ovat amerikansuomalaisen työväenluokan kokemukset. Hänen kasvukertomustensa sankareita ovat sosiaalisesti ja poliittisesti tiedostavat miehet ja naiset, jotka nousevat vastustamaan kapitalistista yhteiskuntaa. Varsinkin myöhemmässä tuotannossaan kirjailija keskittyy historiallisiin aiheisiin.

Teoksia
-------

* *Erämaassa ja mailmalla*. Astoria: Western Workmen's Publishing Society, s.a.
* *Sumusaarella*. S.l.: s.n. s.a.
* *Vapautta varrotessa*. S.l.: s.n. 1920.
* *Lännen auringon alla*. Superior: Amerikan suomalaiset sosialistiset kustannusliikkeet, 1926. Digitoituna Internet Arhivessa.
* *Aavikon vaeltajat*. Astoria: Pacific Development Society, 1928.
* *Mutkaisilla poluilla*. Superior: Työväen lehtiliikkeiden kustannuskomitea, 1947.
* *Pauloihin kierretty*. Superior: Työväen lehtiliikkeiden kustannuskomitea, 1949.
* *Muisto-albumi: jaoteltu Pohjoislännen suurempiin suomalaisseutuihin ympäristöineen* (toim.). Kelso: Northwest Finnish historical society, 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kansallisbiografia-verkkojulkaisu *kansallisbiografia.fi*. Viitattu 3.11.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Ilmari Ebeling (1954)
**Oskar Ilmari Ebeling** (19. tammikuuta 1893 Kälviä – 2. toukokuuta 1975 Kajaani) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Ebelingin vanhemmat olivat rovasti Berndt Wilhelm Ebeling ja Matilda Fransiska Durchman ja puoliso vuodesta 1934 hammaslääkäri Gretel Maria Inberg. Professori Kari Ebeling oli heidän poikansa. Oikeusneuvos Vilho Ebeling oli puolestaan Ilmari Ebelingin veli. Ilmari Ebeling tuli ylioppilaaksi Tampereella vuonna 1911 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1914. Hän oli valmistuttuaan metsänhoitaja Metsähallituksen hoitoalueella Pyhäjoelle 1915–1916. Vuonna 1917 Ebeling siirtyi valtion omistaman sahan palvelukseen Siuroon, toimien ensin kasöörinä ja kirjanpitäjänä ja sitten apulaisjohtajana vuoteen 1922 asti. Kajaanin Puutavaran metsänhoitajaksi ryhtyneen Ebelingin tehtävät laajenivat emoyhtiö Uleån metsänhoitoon. Oltuaan keväästä 1925 Sortavalan Puutavara -yhtiön toimitusjohtaja Ebeling palasi entisiin tehtäviinsä vuosiksi 1926–1933. Yhtiöiden metsäpäällikkönä Ebeling toimi vuoteen 1935 ja sitten Kajaani-yhtiöksi nimensä muuttaneen Kajaanin Puutavaran metsäpäällikkönä vuoteen 1958 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuonna 1950 metsäneuvoksen arvonimen saanut Ebeling oli myös tunnettu uiton asiantuntija, jolla oli useita metsäalan luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Ebeling *Biografiasampo*. Viitattu 15.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 105. Viitattu 15.5.2022.
3. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 17.5.1975, nro 130, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.5.2022.
**Daniel "Chappie" James, Jr.** (11. helmikuuta 1920 Pensacola, Florida – 25. helmikuuta 1978 Colorado Springs, Colorado) oli yhdysvaltalainen hävittäjälentäjä, josta tuli Yhdysvaltain asevoimien ensimmäinen afroamerikkalainen neljän tähden kenraali.

James opiskeli Tuskegeen yliopistossa. Hän sai lentäjän koulutuksen Tuskegee Airmen -sotilaslentäjien kanssa toisen maailmansodan aikana. James lensi taistelulentoja Korean- ja Vietnamin sotien aikana. Hänestä tuli North American Aerospace Defense Commandin (NORAD) komentaja hänen saatuaan ylennyksen neljän tähden kenraaliksi vuonna 1975.

James kuoli sydänkohtaukseen Colorado Springsissä Coloradossa 25. helmikuuta 1978. Hänet haudattiin Virginiassa Arlingtonin sotilashautausmaalle. Jamesin vaimo Dorothy W. James kuoli toukokuussa 2000 San Antoniossa, ja hänet on haudattu miehensä viereen.

Lähteet
-------

1. ↑  Daniel "Chappie" James *Black History Now*.  12.9.2011.  Arkistoitu 24.5.2015. Viitattu 31.12.2019.
2. ↑  Daniel "Chappie" James, Jr. *National Aviation Hall of Fame*.  Arkistoitu 17.4.2016. Viitattu 31.12.2019.
3. 1 2  Daniel "Chappie" James, Jr. General, United States Air Force *Arlington National Cemetery Website*. Viitattu 31.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daniel James, Jr.** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Kvaakku** eli **Pikku-Piu** (engl. Yakky Doodle tai Yakky Doodle Duck) on Hanna-Barberan luoma ankkahahmo yhdysvaltalaisessa piirrossarjassa, jota esitettiin ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa vuonna 1961. Sarjasta tuotettiin 32 jaksoa putkeen, joiden esitys päättyi vuonna 1962. Jokaisessa jaksossa oli yhden Pikku-Piun animaation lisäksi yksi animaatio Vallu-Gaattorista, Jogi-karhusta, Hukki-hukasta sekä Leo Leijoharjasta. Sarjassa kerrotaan Pikku-Piun eli Kvaakun koirakaverista (Chopper) Jopesta, jonka nimeä kutsuttiin virallisesti Pontukseksi ja sitten viekkaasta ketusta (Fibber Foxista) eli Velmusta, joka yrittää saada Kvaakun tai Pikku Piun kiinni yhdellä suupalalla. Kvaakulla ei ole mitään järkeä puhua ärsyttäviä asioita, joista hänen kaverinsa Joppe ei tykkää, että häntä sanotaan näsäviisaaksi koiraksi, muttei Kvaakku pidä siitä, että Joppe sanoo häntä paviaaniksi. Kvaakku seikkaili ystäviensä kanssa lyhytanimaatiosarjassa, joka alkoi vuonna 1961 ja päättyi vuonna 1962.

### Äänirooleissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jimmy Weldon  | … |  Kvaakku 
  |
|  Vance Colvig  | … |  Chopper 
  |
|  Daws Butler  | … |  Fibber Fox, Nimetön kissa, Jogi-karhu, Snagglepuss, Alfy Gator, Wally Gator 
  |
|  Don Messick  | … |  Bobo, Puistonvartija Smith 
  |