recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Egbert Van Alstyne** (4. maaliskuuta 1882 Chicago – 9. heinäkuuta 1951 Chicago) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja pianisti, joka työskenteli 1900-luvun alkupuolella New Yorkin Tin Pan Alleylla muun muassa Gus Kahnin ja Harry Williamsin kanssa.

Van Alstynen ensimmäinen merkittävä hitti oli vuoden 1905 "In the Shade of the Old Apple Tree", ja muihin hänen menestyneihin sävellyksiinsä lukeutuvat "What’s the Matter with Father?" (1910), "Your Eyes Have Told Me So" (1919) ja "Beautiful Love" (1931). Hänen kappaleensa olivat usein humoristisia ja 1900-luvun alun huumorimusiikille tyypillisesti niissä pilailtiin usein jonkin kansanryhmän, kuten intiaanien tai mustaihoisten, kustannuksella.

Vuonna 1916 Van Alstyne teki pianisti Tony Jacksonin kanssa jazzkappaleen "Pretty Baby". Vaikka Van Alstyne merkittiin toiseksi säveltäjäksi, on epäselvää, osallistuiko hän tosiasiassa kappaleen säveltämiseen.

Van Alstynen Broadway-tuotantoon kuuluvat musikaalit *Down the Pike* (1904), *Tom, Dick and Harry* (1905), *Not Yet, But Soon* (1907), *A Broken Idol* (1909) ja *Girlies* (1910).

Vuonna 1970 Van Alstyne valittiin Songwriters Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Egbert Van Alstyne *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 17.2.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Arwulf, Arwulf: Egbert VanAlstyne Biography *Allmusic*. Viitattu 17.2.2014. (englanniksi)
3. ↑  Egbert Van Alstyne *Internet Broadway Database*. Viitattu 17.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Egbert Van Alstyne** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Pyhän Margaretin kuolema. József Molnárin maalaus vuodelta 1857.
Margaretin muistokivi.
**Pyhä Margaret** (1242–1270) oli unkarilainen nunna ja prinsessa. Hän eli suurimman osan elämästään dominikaanien nunnaluostarissa Tonavan saarella, jota alettiin myöhemmin kutsua hänen mukaansa Margitinsaareksi (unk. *Margitsziget*). Hänestä kertoo keskiaikainen (1300–1400-luvuilta) Pyhän Margaretin legenda, joka kuvaa luostarielämää ja naisen taistelua oman sisäisen maailmansa ja ulkomaailman realiteettien välillä.

Margaretin isä oli kuningas Béla IV. Kun mongolit hyökkäsivät maahan, Béla lupasi legendan mukaan luovuttaa tyttärensä Jumalalle, jos tämä pelastaisi Unkarin. Mongolit vetäytyivätkin maasta yllättäen, ja Margaret lähetettiin luostariin nelivuotiaana. Luostarielämän paineessa hänestä tuli ankara askeetikko ja itsensäkiduttaja. Kun Böömin kuningas Ottokar II halusi naida hänet vuonna 1262, hän kieltäytyi ja sanoi kuuluvansa vain Kristukselle. Hänen terveydentilansa heikkeni nopeasti ankarien elämäntapojen vuoksi ja hän kuoli 29-vuotiaana.

Margaret julistettiin pyhimykseksi vuonna 1943. Margitinsaarella on punainen marmorilaatta muistona paikalla, jossa hänen hautansa oli. Budapestin Pyhän Tapanin kirkossa on Pyhän Margaretin patsas.

Lähteet
-------

* Barber, Annabel & Roper-Evans, Emma: *Budapest. A city guide*. 3. painos. Somerset Limited, 2004. ISBN 963-212-986-5. (englanniksi)
* Huotari, Juhani & Vehviläinen, Olli (toim.): *Unkari: maa, kansa, historia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-252-2.

### Viitteet

1. ↑  Unkari. Maa, kansa, kulttuuri s. 47, 49
2. ↑  Barber & Roper-Evans s. 203–204
3. ↑  Barber & Roper-Evans s. 204
4. ↑  Barber & Roper-Evans s. 63


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hollannissa puhjennutta karjaruttoepidemiaa kuvaava piirros 1800-luvulta.
**Karjarutto** oli helposti leviävä märehtijöiden tartuntatauti. Sitä aiheuttavaa virusta kutsutaan karjaruton saksankielisen nimen mukaan *Rinderpest*-virukseksi.

Karjarutto on tuhoisa eläintauti, ja kuolleisuus aiemmin virukselle altistumattomissa populaatioissa voi lähennellä sataa prosenttia. Tauti leviää lähinnä kosketuksen ja saastuneen juomaveden kautta mutta myös pisaratartuntana.

Karjaruttoepidemiat ovat historiassa olleet yleisiä varsinkin sotien ja sotaretkien yhteydessä. Eurooppa kärsi erityisen pahoista epidemioista 1700-luvulla. Britanniassa oli maanlaajuinen epidemia vuosina 1865–1866. Myöhemmin 1890-luvulla karjarutto surmasi arviolta 80–90 prosenttia karjasta eteläisessä Afrikassa ja Afrikan sarvessa. Vuosina 1982–1984 Afrikassa raivonnut epidemia aiheutti arviolta 500 miljoonan dollarin taloudelliset vahingot karjan menetyksinä. Ihmisen mukana kulkeutunut karjarutto onkin määritelty yhdeksi maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. 

Rokotteita karjaruttoa vastaan on kokeiltu 1700-luvulta saakka vaihtelevin tuloksin. Luotettava rokote tautiin valmistui 1960-luvulla. Syksyllä 2010 YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO ilmoitti katsovansa, että tauti on hävitetty maailmasta sekä lopettavansa sen seurannan. Viimeinen esiintymä oli Keniassa vuonna 2001. *Rinderpest*-virus olisi näin ollen isorokon jälkeen toinen ihmisen tietoisesti hävittämä taudinaiheuttaja. Kesäkuussa 2011 kansainvälinen eilntarvike- ja maatalousjärjestö FAO julisti karjaruton hävitetyksi maapallolta.

Karjaruttovirus oli läheistä sukua tuhkarokkovirukselle, jonka onkin arveltu syntyneen sen muunnoksena.

Lähteet
-------

1. ↑  100 of the World's Worst Invasive Alien Species *Issg.org*. Global Invasive Species Database.  Arkistoitu 2.4.2016. Viitattu 29.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  Rinderpest virus has been wiped out, scientists say  14.10.2010. BBC News. Viitattu 15.10.2010. (englanniksi)
3. ↑  Jani Kaaro: Karjarutto on nyt hävitetty maailmasta  15.10.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 15.10.2010.
4. ↑  Jared Diamond: "Karjan tappava lahja", *Tykit, taudit ja teräs: Ihmisen ihmiskuntien kohtalot*, s. 223. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Terra Cognita, 2003. ISBN 952-5202-56-9.
5. ↑  Yuki Furuse, Akira Suzuki, Hitoshi Oshitani: Origin of measles virus: divergence from rinderpest virus between the 11th and 12th centuries.  *Virology Journal*, 4.3.2010, 7. vsk, nro 52. doi:10.1186/1743-422X-7-52. Artikkelin verkkoversio.
**Vivarium** on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut kauhu- ja tieteiselokuva, jonka pääosissa näyttelevät Jesse Eisenberg ja Imogen Poots. 

Elokuva on irlantilainen, tanskalainen ja belgialainen yhteistuotanto, joka sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2019. Elokuva kertoo pariskunnasta, joka ostaa asunnon merkilliseltä Yonderin esikaupunkialueelta, jossa kaikki asunnot ovat identtisiä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva alkaa kohtauksella, jossa käenpoikanen valtaa linnunpesän työntäen pesän asukkaan oikeat poikaset ulos pesästä. 

Ala-asteen opettaja Gemma (Imogen Poots) ja hänen poikaystävänsä Tom (Jesse Eisenberg) etsivät omaa asuntoa. Omituinen kiinteistönvälittäjä Martin (Jonathan Aris) tarjoaa heille asuntoa Yonderin esikaupunkialueelta, ja vie heidät katsomaan asuntoa numero 9. Asunnolla Martin kyselee heiltä heidän lastenhankintasuunnitelmistaan, ja katoaa äkkiarvaamatta kesken asuntoesittelyn. Gemma ja Tom lähtevät ajamaan talolta pois, mutta näkevät joka puolella vain identtisiä asuntoja ja päätyvät yhä uudestaan asunnon 9 ovelle. He eivät voi muuta kuin yöpyä asunnossa, jota Martin heille tarjosi. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Vastaanotto
-----------

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 72 prosenttia arvosteluista on ollut myönteisiä. Sivuston mukaan elokuvassa on kiinnostavia ideoita, ja se yhtälailla hämmentää ja kiehtoo katsojaansa. Myös näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Jotkut kriitikot rinnastivat elokuvan asetelman niin nykypäivän kapitalismiin kuin käynnissä olevaan koronaviruspandemiaan. Elokuvan voi nähdä myös metaforana ihmiselämän merkityksestä. Kriitikko Jared Mobarak rinnastaa elokuvan päähenkilöiden synkän tilanteen todellisuuteen: kapitalistisessa maailmassa ihmiset ovat vain välineitä ja yksilöllisyys vain valeasu. Ihmiset sopeutuvat vallitsevaan järjestelmään, ostavat talon ja lisääntyvät luoden näin itselleen korvaajat pitämään kapitalistista koneistoa käynnissä. Tämä tehdään täysin vapaaehtoisesti, koska siitä on tullut luonnonmukaista.

Lähteet
-------

1. ↑  "Vivarium (2019)" *rottentomatoes.com*.
2. ↑  Rebecca Harrison Movie Reviews & Previews *Rotten Tomatoes*. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Jared Mobarak: Vivarium Review: Jesse Eisenberg & Imogen Poots Go House Hunting in Entertaining, Frightening Thriller *The Film Stage*.  23.3.2020. Viitattu 20.3.2021. (englanniksi)
**Brantevikin ankerias** (ruots. *Branteviksålen*) oli väitetysti 155-vuotiaana kuollut ruotsalainen ankerias, jota pidetään maailman kaikkien aikojen vanhimpana ankeriaana. Se oli niin sanottu "kaivoankerias", joita Skånen maaseudulla oli tapana pitää kaivoissa. Niiden tehtävänä oli pitää vesi puhtaana syömällä kaivoon joutuneet hyönteiset, madot ja hiiret.

Tarinan mukaan kahdeksanvuotias Samuel Nilsson laittoi ankeriaan kaivoon skoonelaisessa Simrishamnin kunnassa sijaitsevassa Brantevikin kylässä vuonna 1859. Sata vuotta myöhemmin ankeriasta esiteltiin ruotsalaisessa lehdistössä syntymäpäivänsä kunniaksi "eläintieteellisenä ihmeenä". Se on myös esiintynyt kirjoissa ja televisiossa, ankerias on ollut muun muassa *Mitt i naturen* -ohjelmassa huhtikuussa 2008.

Brantevikin ankerias löydettiin kuolleena 5. elokuuta 2014, kun talon nykyisen omistajan oli tarkoitus esitellä sitä vierailleen. Ankerias pakastettiin ja toimitettiin tutkittavaksi Ruotsin maatalousyliopistolle Tukholmaan, jossa on tarkoitus muun muassa selvittää sen tarkka ikä. Talon pihassa olevaan toiseen kaivoon jäi vielä toinen ankerias, jonka väitetään olevan 110-vuotias. Normaalisti ankeriaat elävät noin 15–20-vuotiaiksi, mutta ruotsalaisen tutkijan mukaan on mahdollista, että ankerias voi saavuttaa jopa yli 150 vuoden iän.

Lähteet
-------

1. ↑  Swedish eel slithers its last after 155 years  9.8.2014. The Telegraph. Viitattu 12.8.2014.
2. 1 2  Världens äldsta ål död – levde 155 år i brunn  8.8.2014. Expressen. Viitattu 12.8.2014.
3. 1 2  World's oldest eel dies in Swedish well  8.8.2014. The Local. Viitattu 12.8.2014.
4. 1 2  Världens äldsta ål är död  8.8.2014. Dagens Nyheter. Viitattu 12.8.2014.
5. ↑  Den 150-åriga brunnsålen i Brantevik finns på riktigt  11.4.2008. Ystads Allehanda.  Arkistoitu 4.12.2012. Viitattu 12.8.2014.
6. ↑  World's oldest eel dies in Swedish well  8.8.2014. Radio Sweden. Viitattu 12.8.2014.
**Pappiskvintetti** on R. A. Salvatoren viisiosainen kirjasarja, joka kertoo nuoresta Deneir-jumalan papista, Cadderly Bonaducesta. Tarina sijoittuu Forgotten Realms fantasiamaailmaan. Cadderly ystävineen esiintyy myös muutamissa Drizzt Do'Urdenista kertovissa Salvatoren romaaneissa.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Ylistyslaulu
------------

Cadderly on nuori Deneirin pappi, joka on suurimman osan elämästään kasvanut Mielenylennyksen kirjastossa. Hänen parhaita ystäviään ovat Ivan ja Pikel Kolkkaolka, kääpiöveljekset, jotka toimivat kirjaston kokkeina. Cadderly on myös rakastunut kirjastossa opiskelevaan nuoreen munkkinaiseen Danicaan samoin kuin ystävänsä Rufo.

Myrkkyjen jumalatarta palvovat papit ja velhot koettavat vallata haltuunsa koko ympäröivän alueen. He päättävät aloittaa tuhoamalla Mielenylennyksen kirjaston Kaaoskiroukseksi kutsutulla aineella, joka saa sen savua hengittävät täydellisesti syvimpien halujensa valtaan. Yritys kuitenkin epäonnistuu Cadderlyn ja hänen ystäviensä ansiosta.

Metsän varjoissa
----------------

Lähellä Mielenylennyksen kirjastoa on haltioiden hallitsema metsäalue, joka joutuu vuoriston hirviöiden hyökkäyksen kohteeksi sen jälkeen, kun näitä hallitsevat papit ja velhot ovat epäonnistuneet Mielenylennyksen kirjaston tuhoamisessa. Cadderly ystävineen lähetetään haltioiden avuksi taistelemaan myrkyn jumalattaren joukkoja vastaan.

Yönaamiot
---------

Epäonnistuttuaan jo kahdesti pyrkimyksissään valloittaa Mielenylennyksen kirjastoa ympäröivä alue, myrkyn jumalattaren palvelijat päättävät käydä suoraan pahimmaksi vihollisekseen osoittautunutta Cadderlya vastaan ja lähettävät pelätyt, Yönaamioiksi kutsutut, salamurhaajat nuorukaisen jäljille. Raskaista tappioista huolimatta Cadderly ystävineen onnistuu jälleen pilaamaan vihollistensa suunnitelmat.

Kukistunut linnoitus
--------------------

Saadessaan tietää myrkyn jumalattaren palvojien piilopaikan Cadderly ystävineen lähtee suoraan hyökkäykseen vihollisiaan vastaan. Kohdatessaan vihollisensa lopulta silmästä silmään Cadderly saa tietää, että kyse on hänen omasta isästään, joka on johtanut vihollisten toimintaa. Lopulta ystävykset kuitenkin perivät voiton taistelussa.

Kaaoskirous
-----------

Rufon petettyä Cadderlyn useita kertoja nuori pappi on saanut tarpeekseen ja lopulta laittanut entisen ystävänsä ylle Deneirin kirouksen. Kiero pikkupaholainen Druzil kuitenkin vakuuttaa Rufolle, että jos tämä löytää Kaaoskiroukseksi kutsutun aineen, tämä vapautuu Cadderlyn langettamasta kirouksesta. Ennen kuin Druzil ehtii estää asian väärinymmärtänyt Rufo juo maagisen sekoituksen, minkä seurauksena hän muuttuu kaiken elollisen vääristymäksi: vampyyriksi.

Mielenylennyksen kirjasto kohtaa lopullisen tuhonsa Rufon alkaessa levittää vampirismin kirousta kaikkiin siellä oleviin. Lopulta Cadderly kuitenkin suurella vaivalla onnistuu tuhoamaan vampyyrit, mutta kirjasto on saastunut, eikä Deneirin henki enää asu siinä. Cadderly tuhoaa koko rakennuksen perustuksia myöten ja ryhtyy rakentamaan sen tilalle uutta katedraalia, Korkealentoista henkeä.
**Oskar Sergejevitš Tarhanov** (ven. Оскар Сергеевич Тарханов, oikealta nimeltään *Sergei Petrovitš Razumov*, Сергей Петрович Разумов; 31. heinäkuuta 1901 Odessa – 8. helmikuuta 1938 Kommunarka) oli neuvostoliittolainen poliitikko, kirjailija ja tutkija. Hän käytti myös salanimiä *Oskar Erdberg, Karrio, O. Tanin, O. Taube* ja *Jan Tšžu-lai*.

Tarhanov syntyi juutalaisen tehtailijan perheeseen. Hän liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1917, osallistui Venäjän sisällissotaan ja työskenteli puoluetehtävissä. Aikaisemmin partiojohtajana toiminut Tarhanov oli yksi pioneeriliikkeen ideologeista. Hän toimi Komsomolin keskuskomitean sihteerinä vuosina 1922–1924, Kommunistisen nuorisointernationaalin toimeenpanevassa komiteassa ja nuorten pioneerien keskusbyroon puheenjohtajana.

Tarhanov lähetettiin vuonna 1926 Mihail Borodinin mukana Kiinaan, jossa hän osallistui Kiinan armeijan koulutukseen ja tutustui maan oloihin. Hän työskenteli tutkijana vuodesta 1927 ja opiskeli Punaprofessorien instituutissa vuosina 1930–1932. Tarhanov on kirjoittanut useita Kiinaa ja Japania käsitteleviä tutkimuksia sekä Kiina-aiheista kaunokirjallisuutta.

Trotskilaisiin kuulunut Tarhanov erotettiin kommunistisesta puolueesta vuonna 1927, mutta hänet otettiin seuraavana vuonna takaisin puolueen jäseneksi. Vuodesta 1932 lähtien hän työskenteli Neuvostoliiton kaukoidän armeijan tiedusteluosastossa ja vuosina 1935–1937 Mongolian-lähetystön neuvonantajana.

Tarhanov pidätettiin kesäkuussa 1937. Hänet tuomittiin osallisuudesta aseelliseen salaliittoon ja ammuttiin Kommunarkan teloituspaikalla. Tarhanov rehabilitoitiin vuonna 1956.

Suomennettu teos
----------------

* Oskar Erdberg. *Kiinalaisia novelleja*. Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1931.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 25*, s. 284. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1976.
2. 1 2 3  Tarhanov *Ljudi i sudby*. Viitattu 20.3.2021.
3. 1 2 3  Tarhanov Oskar Sergejevitš *Hronos*. Viitattu 20.3.2021.
4. 1 2 3  Tarhanov Oskar Sergejevitš *TsentrAzija*. Viitattu 20.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Oskari (Oskar) Harjanne** (12. huhtikuuta 1908 Hamina – 25. kesäkuuta 1979 Kotka) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Harjanteen vanhemmat olivat työmies Wilhelm Oskar Harjanne ja Wilhelmina Harjanne, aiemmin Husgafvel, ja puoliso vuodesta 1933 kauppias Lyyli Laari. Harjanne kävi kansakoulun ja Kotkan kauppakoulun 1926 ja suoritti Suomen Tukkukauppiaiden Liiton liikkeenjohdon kurssin. Hän oli Toiminimi Seitola ja Nikkisen lähetti ja varastoharjoittelija Haminassa 1924–1925, Toivo Seitolan tukkuliikkeen varastonhoitaja ja tukkumyyjä 1926–1928, William Sipari Oy:n edustaja 1928–1933 ja kauppaneuvos Lauri Hallmanin omistaman Oy Lauri Hallmanin vanhempi myyjä Kotkassa 1933–1939, prokuristi 1939–1944, kaupallinen johtaja 1944–1945 ja toimitusjohtaja 1945–1970. Harjanne oli myös Kymin Kiinteistö ja Kauppa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1948 sekä Pakkaamo Oy:n ja Oy Valkian toimitusjohtaja. Hän oli Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen Kansallisen Kokoomuksen edustajana 1957–1961. Hänellä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Kotkan Seudun Yrittäjäin puheenjohtajuus 1945–1951, Keskuskauppakamarin hallituksen ja työvaliokunnan jäsenyys 1962–1970 ja Suomen Tukkukauppiaiden Liiton elintarvikejaoston johtokunnan jäsenyys 1964–1970. Sotilasarvoltaan Harjanne oli reservin kersantti (1941). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oskari Harjanne *Biografiasampo*. Viitattu 23.10.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Oskari Harjanne.  *Uusi Suomi*, 1.7.1979, nro 171, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.10.2022.
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Papperslyktan** oli Helsingissä vuosina 1858–1861 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Lehden perusti *Morgonbladetin* entinen toimittaja August Schauman, joka halusi tuulettaa ilmapiiriä eurooppalaisessa liberalistisessa hengessä. Se oli luonteeltaan *Helsingfors Tidningarin* ja *Litteraturbladin* sekoitus ja tyyliltään rohkea journalistinen kokeilu. Schauman kirjoitti eri aloja käsittelevät katsauksensa neljän eri nimimerkin suojassa. Pääkirjoituksia vastasivat ihannetyttö Rustikalle lähetetyt kirjeet. Ulkonaisesti *Papperslyktan* muistutti aikakauslehteä, mutta oli sisällöltään hyvin ajankohtainen.

*Papperslyktan* tuli kuuluisaksi Schaumanin ja Snellmanin välisestä kielipolemiikista, joka lopulta meni henkilökohtaisuuksiin ja levisi muihinkin lehtiin. Vuoden 1861 alusta kiistelyyn väsynyt Schauman siirtyi Topeliuksen tilalle *Helsingfors Tidningarin* toimittajaksi. Hänen jälkeensä lehdestä tuli voimistuvan liberaaliryhmän äänenkannattaja ja *Helsingfors Dagbladin* edelläkävijä.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 945 kappaletta vuonna 1859. Schaumanin jälkeen sen toimittajina työskentelivät Edvard Bergh ja Robert Lagerborg.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 195. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 190. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-220-0.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 190–191. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-220-0.
4. 1 2  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 196. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Papperslyktan Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
**Oskari Heikkilä** (30. syyskuuta 1886 Loimaa – 3. heinäkuuta 1954 Loimaa) oli suomalainen yrittäjä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle K. Heikkilä ja Anna Heikkilä ja puoliso vuodesta 1914 Anna Kallo. Heikkilä kävi kansakoulun Loimaalla ja suoritti kymmenen viikon mittaisen kaupallisen kurssin Helsingissä. Hän oli kauppa-apulainen Ivan Popoffin liikkeessä Karinaisten Kyrössä, Ivan Grigorjeffin (Juho Ritamaa) liikkeessä Loimaalla 1908–1910, Ky Sakkinen & Heikkilän osakas Alastarolla 1910 ja sitten oman liikkeen, vuodesta 1942 Oskari Heikkilä Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Loimaalla. Heikkilä oli myös Loimaan Nahka Salminen & Kumpp. Ky:n, vuodesta 1930 Loimaan Nahka Oy, toinen perustaja 1918 ja johtokunnan puheenjohtaja, T:mi Loimaan Auton omistaja 1950–1952 sekä Valtimon ja Säkylän sahojen omistaja ja Mikkolan tilan omistaja vuodesta 1935. Heikkilä oli Loimaan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen useaan otteeseen ja toimi valtuuston puheenjohtajana. Hänellä oli lisäksi merkittäviä kaupan alan ja muita luottamustehtäviä, kuten Keskon hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1940–1946 ja 1954. Maakauppiaitten Oy:n johtokuntaan hänet oli valittu jo 1918 ja sen hallintoneuvoston puheenjohtajaksi 1932. Talousneuvoksen arvonimen Heikkilä sai 1936 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1954, vain vähän ennen kuolemaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oskari Heikkilä *Biografiasampo*. Viitattu 17.9.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 8.7.1954, nro 179, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.09.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Leon McCawley** (s. 1973) on brittiläinen pianisti.

McCawley opiskeli Chetham's School of Musicissa Manchesterissa Heather Slade-Lipkinin ja Curtis Institute of Musicissa Eleanor Sokoloffin johdolla. Hän sai opetusta myös Nina Milkinalta Lontoossa. McCawley voitti vuonna 1993 ensipalkinnon kansainvälisessä Beethoven-pianokilpailussa Wienissä ja toisen palkinnon Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa. Sittemmin hän on pitänyt resitaaleja monissa maissa ja esiintynyt monien orkesterien solistina. Johtavien brittiorkesterien ohella näihin ovat kuuluneet muiden muassa Cincinnatin sinfoniaorkesteri, Dallasin sinfoniaorkesteri, Minnesotan orkesteri, Alankomaiden filharmoninen orkesteri, Philadelphian orkesteri ja Wienin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareita, joiden johdolla McCawley on soittanut, ovat olleet Daniele Gatti, Paavo Järvi, Kurt Masur ja Simon Rattle. Hän on esiintynyt usein Promsissa.

McCawley on saanut monia tunnustuksia levytyksillään, joihin kuuluvat tulkinnat Wolfgang Amadeus Mozartin kaikista pianosonaateista ja Joseph Haydnin sonaateista sekä muunnelmista. McCawley on toiminut pianonsoiton professorina Lontoon Royal College of Musicissa. Hänen puolisonsa on taidemaalari Anna Hyunsook Paik.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leon McCawley Royal College of Music
2. ↑  McCawley, Leon, 1973- National Library of New Zealand


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Audi R10 TDi** on dieselkäyttöinen LMP1 (Le Mans Prototype) -luokan kilpa-auto. Se esiteltiin 13. joulukuuta 2005, ja sillä voitettiin heti Sebringin 12 tunnin ajo, sekä Le Mansin 24 tunnin ajo. Se on ensimmäinen dieselmoottorilla varustettu auto, jolla on voitettu edellä mainitut kilpailut. Vuonna 2009 esitelty Audi R15 TDI korvasi R10 TDi mallin.

Runko
-----

Audi R10 TDi korvasi edellisen Audi R8 LMP:n, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen menestyksekkäämpänä kilpa-autona. Sillä voitettiin mm. Le Mansin 24 tunnin ajo yhteensä viisi kertaa vuosina 2000–2002 ja 2004–2005. Vaikka R10 muistuttaa paljon R8:aa, se on kuitenkin uutta suunnittelua. Aerodynamiikkaa on uusittu muuttuneiden sääntöjen takia, turvakaarta on muutettu ja autoa on pidennetty uuden suuremman V12-moottorin takia.

Moottori
--------

Audi R10 TDi:n voimanlähteenä on 5,5-litrainen täysalumiininen 90° tuplaturbo V12-dieselmoottori. Moottorissa käytetään nykydieseleistä tuttua common rail –ruiskutusta ja Boschin viimeisintä MS14-moottorinohjausjärjestelmää. Moottorin ilmansaantia rajoitetaan kahdella sääntöjen määräämällä 39,9 mm kuristimella. Kahden Garrett-turboahtimen ahtopaine on myös sääntöjen mukaan rajattu 2,94 bar:iin. Suurin moottorista saatava teho on noin 650 hv (485 kW) (rajoitettu), ja suurin vääntö on noin 1100 Nm.
Moottorin suurimpia etuja kilpakäytössä ovat laaja kierrosalue, suuri vääntö ja taloudellisuus.

Merkittäviä saavutuksia
-----------------------

* 18. maaliskuuta 2006 Audi R10 TDi numerolla 2 voitti 54. Sebringin 12 tunnin ajon ajettuaan paalupaikalle uudella rataennätyksellä.
* 18. kesäkuuta 2006 Audi R10 TDi numerolla 8 voitti Le Mansin 24 tunnin ajon kierrettyään rataa 380 kierrosta.
* 30. syyskuuta 2006 Audi R10 TDi numero #2 voitti ALMS-sarjan Petit Le Mans -osakilpailun Road Atlantalla, Georgiassa.
* 17. maaliskuuta 2007 Audi R10 #2 voitti 55. Sebringin 12 tunnin ajon. Auto #1 sijoittui luokkansa (LMP1) toiseksi ja kokonaiskilpailun neljänneksi.
* 17. kesäkuuta 2007 Audi R10 #1 voitti Le Mansin 24 tunnin ajon, Audi #2 keskeytti johtoasemasta 16 tunnin ajon jälkeen.
* 15. kesäkuuta 2008 Audi R10 #2 voitti Le Mansin 24 tunnin ajon, muut Audit sijoittuivat neljänneksi ja kuudenneksi.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Audi R10 TDI**.

Lähteet
-------

1. ↑  55th Annual Mobil 1 Twelve Hours of Sebring Final Race Results (Arkistoitu – Internet Archive), IMSA, 03/17/07
**Lok 2000** on Sveitsissä 1980-luvulla kehitetty ja vuosina 1991–2003 valmistettu sähköveturityyppi. Se oli 1990-luvun alussa yksi maailman moderneimpia sähkövetureita. Lok 2000 -vetureita on toimitettu Sveitsiin, Suomeen, Norjaan ja Hongkongiin. 

Lok 2000 -sarjaa toimitettiin aluksi Sveitsiin SBB:lle 119 kappaletta vuodesta 1991 alkaen. Veturit saivat sarjatunnuksen *Re460*. SBB käyttää vetureita pääasiassa matkustajajunissa. *Re465* on SBB:lle toimitettujen Re460-vetureiden pohjalta kehitetty, hieman tehokkaampi ja modernimpi veturi. Niitä toimitettiin 18 kappaletta sveitsiläiselle BLS AG:lle, joka käyttää niitä sekä matkustaja- että tavarajunissa.

Suomeen VR:lle Lok 2000 -vetureita toimitettiin 46 kappaletta vuosina 1995–2003, ja ne saivat sarjatunnuksen *Sr2*. Suomeen toimitetut veturit eroavat jonkin verran alkuperäisestä Lok 2000 -veturista. Niiden raideleveys on suurempi, ja ohjaamossa ajopöytä on alkuperäisestä poiketen oikealla puolella. Norjaan vetureita toimitettiin NSB:lle 22 kappaletta ja ne saivat sarjatunnuksen *El-18*. Näiden vetureiden teho on hieman pienempi kuin muiden Lok 2000 -vetureiden, ja lisäksi ne on varustettu Norjan olosuhteiden vaatimilla lisävarusteilla kuten lumiauroilla. Kowloon-Canton Railwaylle (KCR) Hongkongiin toimitettiin kaksi Lok 2000 -veturia vuonna 1998.

Lähteet
-------

* Bahn 2000 Rail Network Improvements, Switzerland
* Class Re 465 locomotives for heavy-haul freight service

### Viitteet

1. 1 2  Eonsuu, Honkanen, Pölhö: *Suomen veturit osa 2. Moottorikalusto*. Elokuvan Maailma ay, 1995. ISBN 952-5060-02-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lok 2000** Wikimedia Commonsissa

* Hämäläinen, Raimo: Vetojuhta Sveitsistä.  *Tekniikan Maailma*, 1996, nro 12, s. 70–73. Näköislehti (maksullinen).
**Akateeminen vartti** on Pohjoismaiden, Saksan, Sveitsin ja Ison-Britannian yliopistoissa vanhastaan noudatettu käytäntö, jonka mukaan luennot alkavat viisitoista minuuttia yli tasatunnin.

Tavan historia liittyy siihen, että aikoinaan yksittäisillä henkilöillä ei ollut omaa kelloa. Kun kaupungeissa oli kuitenkin tornikellot, jotka löivät tasatunnit, osattiin tämän lyönnin perusteella kokoontua luennolle noin viisitoista minuuttia myöhemmin. Historiallisesti tämä tapa on kotoisin keskiajalta, jolloin yleisesti oli tapana kokoontua tuo "vartti" myöhässä juuri yllä kuvatusta syystä.

Laajemmassa mielessä akateemisella vartilla voidaan tarkoittaa muissakin yhteyksissä noudatettua käytäntöä, että tilaisuudet alkavat viisitoista minuuttia ilmoitetun ajankohdan jälkeen. Akateeminen vartti sisältyy tilaisuuksiin yleensä, kun alkamisajankohta on ilmoitettu esimerkiksi "kello 14" eikä "kello 14.00".

Akateeminen Wartti on puolestaan Helsingissä järjestettävä korkeakouluopiskelijoiden leikkimielinen viestijuoksu, jossa 15 minuutin aikana joukkueet pyrkivät etenemään mahdollisimman pitkälle.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
|  |
| --- |
| **Muistityypit** |
| Haihtuvat muistityypit* DRAM
	+ SDRAM
	+ SGRAM
* eDRAM
* SRAM
* 1T-SRAM
* Tulossa olevat
	+ Z-RAM
	+ TTRAM
 |
| Haihtumattomat muistityypit* Ferriittirengasmuisti
* Flash-muisti
* ROM
	+ PROM
	+ EPROM
	+ EEPROM
* Tulossa olevat
	+ FRAM
	+ MRAM
	+ PRAM
	+ SONOS
	+ RRAM
	+ NRAM
 |

**FRAM** (**FeRAM**, *Ferroelectric RAM*) on tietokoneen muistityyppi, joka on samankaltainen kuin vanhemmat EEPROM- ja flash-muistit. FRAM saa nimensä ferrosähköisestä kiteestä, joka toimii muistin haihtumattomana osana. Tallennukset kuluttavat kuitenkin kidettä, joten tarpeeksi monesti sinne kirjoitettaessa se ei enää pidä tilaansa. Muistiin voidaan kuitenkin kirjoittaa noin 10 miljardia kertaa ja vaikka kide menettää haihtumattomuutensa, sitä voidaan käyttää sen jälkeen vielä RAM-muistina.

FRAM tarjoaa parhaat puolet molemmista RAM- ja ROM-muisteista. Kuten flash-muistia, FRAM:ia voi käyttää datan tallentamiseen ilman sähköä, sillä se säilyttää tiedon ilman käyttöjännitettä. Kuitenkin datan kirjoitus- ja lukunopeudet ovat lähempänä SRAM-muistia kuin hitaampaa flash-muistia.

FRAM-muistitekniikan pohjana oleva ferrosähköinen ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran 1921, ja 1950-luvulla tehtiin ensimmäiset yritykset valmistaa ferrosähköisiä muisteja paksujen keramiikkafilmien avulla, mutta näitä ei saatu koskaan toimimaan. FRAM-muisteilla on yhteisiä piirteitä muinoin tietokoneissa käytetyn ferriittirengasmuistin kanssa. Suurimman osan nykyisestä FRAM-tekniikasta on kehittänyt vuonna 1984 perustettu Ramtron-yhtiö. 

Ferrosähköisen kiteen varastointitila perustuu vapaiden atomien tiloihin kiteellä. Vapailla atomeilla kiteessä on vain kaksi stabiilia tilaa, 1 ja 0. Kun tila muuttuu esimerkiksi 1:stä 0:ksi, sen pitämiseen ei tarvita sähköä. Jos siitä katkaistaan virta, niin data on tallessa vielä kymmenenkin vuoden päästä. Nykyisissä FRAM-muisteissa kide on yleensä lyijy-zirkonium-titanaattia. Zirkonium-atomeilla on kiderakenteessa kaksi stabiilia paikkaa, joiden välillä atomia voidaan siirtää sähkökentällä.

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)
2. 1 2 3  Wikström, Krister (2011): FRAM korvaa flashin, Prosessori-lehti 9/2011, s. 22
3. ↑  Popular Science, huhtikuu 1990, sivu 87 (englanniksi)
4. ↑  Scalability and Reliability of Phase Change Memory sivu 9 (englanniksi)
**Ranskalainen sydänmato** (*Angiostrongylus vasorum*) on koiraeläinten sydämessä loisiva, sydänmatotaudin aiheuttava sukkulamatolaji. Se on lankamainen mato, joka elää isäntäeläimen keuhkovaltimossa ja sydämen oikeassa kammiossa. Loisten väli-isäntinä toimivat etanat. Pääisäntä on kettu, mutta myös koira voi saada tartunnan. Sydänmatotartuntoja esiintyy paikoin yleisesti muun muassa Tanskassa, Englannissa, Ranskassa ja Venäjällä.

Isäntäeläin saa tartunnan syömällä loista kantavan etanan. Toukat tunkeutuvat ruoansulatuskanavasta suolen seinämän läpi ja vaeltavat sydämeen ja keuhkovaltimoon. Aikuiset loiset munivat verenkiertoon, ja kuoriutuvat toukat päätyvät keuhkoihin. Isäntäeläimen yskiessä toukat nousevat nieluun. Sieltä ne pääsevät ruuansulatuskanavaan ja lopulta ulosteiden mukana ympäristöön.

Sydänmatotaudin diagnosoiminen on ongelmallista. Tauti todetaan yleensä vasta pitkän ajan kuluttua tartunnasta. Varmistus tartunnalle saadaan, kun toukkia ja munia voidaan löytää koiran ulosteesta tai syljestä. Tautia voidaan hoitaa reseptivalmisteilla.

Katso myös
----------

* Amerikkalainen sydänmato

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Orion Pharma Pyörömadot, viitattu 30.5.2010.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q145801
* Wikispecies: Angiostrongylus vasorum
* AFD: Angiostrongylus\_vasorum
* BOLD: 302306
* EoL: 4965389
* EUNIS: 250997
* Fauna Europaea: 391933
* Fauna Europaea (new): d4f0fc57-cad5-4e0b-a675-6fce2ca1ac40
* GBIF: 5777723
* IRMNG: 11554775
* NCBI: 321387

 |

 |
**Loistokääpiöahven** (*Apistogramma agassizii*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji.

Koko
----

Koiraskalat voivat kasvaa noin yhdeksän senttimetrin, naaraat vain kuuden sentin mittaisiksi. Koiraat ovat värikkäämpiä ja niiden evät ovat suuremmat. Naarailla pyrstöevä on pyöristynyt eikä pitkänomainen kuten koirailla.

Alkuperä
--------

Loistokääpiöahven on kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonasista.

Käyttäytyminen
--------------

Loistokääpiöahvenia voi pitää pareittain tai haaremissa, jossa on yksi koiras ja vähintään kaksi naarasta. Loistokääpiöahvenet kutevat suhteellisen helposti. Kutu tapahtuu luolaan, jossa naaras hoitaa poikasiaan, tällöin tulee varmistaa sen ruoan saanti tiputtamalla ruokaa lähelle luolan suuta. Mätimunia on yhdellä kerralla noin 150 kappaletta.

Kaloja valittaessa tulee kiinnittää huomioita kalan silmiin, eviin ja vatsaan. Silmien pitää olla kirkkaat, evien ehjät ja vatsan sopusuhtainen tai hiukan pyöreä, ei lommolla. Ahvenet ovat usein sisäloisten riivaamia ja ne tulisikin aina loislääkitä, ennen kuin ne laitetaan muiden kalojen sekaan.

Loistokääpiöahvenen seuraan soveltuvat samoissa vesiarvoissa viihtyvä pienet tai keskisuuret kalat, kuten tetrat, barbit, rasborat, monniset, plekot, imumonnit, nuoliaiset ja rihmakalat. Muiden ahventen, rihmakalojen ja pohjakalojen yhdistämisessä tulee huomioida tilan tarve, jotta reviirikiistoilta vältyttäisiin.

Vesiolot ja ravinto
-------------------

Sopivan veden pH-arvo on 5,5-7,0, lämpötila 25-28 celsiusastetta ja kovuus: alle 10 dGH.

Loistokääpiöahvenen ruokavalioon kuuluvat sekä hiutaleet että pohjatabletit. Kuivatut tai pakastetut pikkuötökät ovat myös tärkeä osa ruokavaliota ja niitä tulisi antaa vähintään kerran viikossa.

Akvaarion minimikoko on noin 80 litraa ja siellä tulee olla runsaasti kasvillisuutta, kiviä ja kantoja luomassa piilopaikkoja. Jos samaan altaaseen haluaa lisäksi muita pohjalla eläviä asukkaita tulee altaan olla vähintään 120 litraa, mieluummin 200 litraa, koska kutuaikana loistokääpiöahvenet ovat reviiritietoisia ja silloin muut asukkaat saavat kyytiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Agassiz's Dwarf Cichlid *Animal-World*. Viitattu 29.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  David Alderton: *Värikäs akvaario*, s. 59. Tammi, 1998. ISBN 951-31-1170-9.
3. ↑  *Apistogramma agassizii* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 29.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Faunatar (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Cichlid-forum.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q390808
* Wikispecies: Apistogramma agassizii
* BOLD: 180494
* CoL: FN9R
* EoL: 357235
* FishBase: 26703
* GBIF: 2371326
* iNaturalist: 418118
* IRMNG: 10162573
* ITIS: 169863
* NCBI: 284746
* WoRMS: 1015817

 |

 |
**Chris Fleming** (s. 3. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on voittanut urallaan muun muassa neljä Saksan mestaruutta ja neljä Saksan cup-mestaruutta. Vuonna 2011 hänet valittiin Saksan pääsarjan vuoden valmentajaksi. Fleming toimi Saksan miesten maajoukkueen päävalmentajana vuosien 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa ja on toiminut myös NBA-joukkueiden apuvalmentajana.

Ura
---

Pelaajauransa jälkeen Fleming aloitti valmentajanuransa Saksassa, missä hän valmensi päävalmentajana QTSV:ia/Artland Dragonsia ja Brose Bambergia vuodet 2000–2014. Hän voitti Bambergissa neljä peräkkäistä Saksan mestaruutta vuosina 2010–2013, ja lisäksi hän voitti Saksan cup- ja supercup-mestaruuksia. Vuonna 2011 Fleming valittiin Saksan pääsarjan vuoden valmentajaksi.

Vuosina 2014–2017 Fleming toimi Saksan miesten maajoukkueen päävalmentajana. Aikakauteen kuuluivat vuosien 2015 ja 2017 EM-kilpailut, joista jälkimmäisissä Saksa ylsi puolivälieriin.

Vuodesta 2015 lähtien Fleming on toiminut NBA-joukkueissa apuvalmentajana. Toukokuussa 2019 hän siirtyi Chicago Bullsin johtavaksi apuvalmentajaksi.

Lähteet
-------

* Valmentajaprofiili, NBA Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Profiili, Euroliiga & EuroCup euroleague.net (englanniksi)
* Chris Fleming College Stats College Basketball at Basketball-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  euroleague.net
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Basketball-Reference.com
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chris Fleming** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Christopher "Chris" James** (s. 4. heinäkuuta 1987) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka kentällä on hyökkäävänä keskikenttäpelaajana.

Kaudella 2012 James edusti Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän pelasi 19 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Aikaisemmin James on edustanut myös Suomessa Veikkausliigassa pelaavaa Tampere Unitedia ja Englannin valioliigan Fulhamia.

Uudessa-Seelannissa syntynyt James muutti 13-vuotiaana Englantiin. Häntä pidettiin yhtenä ikäluokkansa lupaavista pelaajista, ja hän on pelannut kolmisenkymmentä nuorisomaaottelua eri ikäkausissa Englannin joukkueessa. James kuitenkin päätti edustaa miesten tasolla synnyinmaataan tehden maajoukkuedebyyttinsä 4. kesäkuuta 2006 Brasiliaa vastaan Genevessä pelatussa maaottelussa. James oli mukana Uuden-Seelannin maajoukkueessa, kun Uusi-Seelanti pelasi kesäkuussa 2009 Maanosaliittojen cupissa Etelä-Afrikassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Soininen, Heidi (vast. toim.): *Jalkapallokirja 2013*, s. 274. Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.

Uuden-Seelannin joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Paston |
2 Scott |
3 Lochhead |
4 Oughton |
5 Sigmund |
6 Vicelich |
7 Elliott |
8 Brown |
9 Smeltz |
10 Killen |
11 Bertos |
12 Moss |
13 Barron |
14 Christie  |
15 Brockie |
16 James |
17 Mulligan |
18 Boyens |
19 Old |
20 Wood |
21 Bright |
22 Smith |
23 Bannatyne |
Valmentaja Ricki Herbert



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**FRHI Hotels & Resorts** oli kanadalainen hotelliyhtiö, joka omisti ja operoi Fairmont-, Raffles- ja Swissôtel-luksushotelliketjuja vuosina 2006–2016. FRHI:n pääkonttori oli Torontossa, ja sen omistivat qatarilainen Katara Hospitality ja saudiarabialainen Kingdom Holding Company. Vuonna 2015 ranskalainen AccorHotels ilmoitti ostavansa FRHI:n, ja kauppa saatiin päätökseen kesällä 2016. Accor aikoo sulauttaa FRHI:n kolme hotelliketjua perustettavaan Accor Luxury Brands -yksikköön. Yksikön luksushotelliketjuja ovat silloin Raffles, Fairmont, Sofitel Legend, So Sofitel, Sofitel, MGallery by Sofitel, Pullman ja Swissôtel.

FHRI perustettiin tammikuussa 2006 Kingdom Holdingin ja Colony Capitalin yhteisyrityksenä. Se osti Fairmont Hotels and Resorts -nimisen yhtiön ja fuusioi sen aiemmin Colony Capitalin omistamaan Raffles Hotels Internationaliin, johon kuuluivat Raffles- ja Swissôtel-hotelliketjut.  FRHI:llä on satakunta hotellia ja lomakeskusta 30 maassa.

Historiaa
---------

Singaporen Raffles-hotelli on Raffles-ketjun lippulaiva.
Raffles International Ltd perustettiin vuonna 1989 valvomaan Singaporen kuuluisan Raffles-Hotellin ja modernimman Raffles Cityn korjausrakennustöitä. Raffles-hotelli avattiin uudelleen 16. syyskuuta 1991.

Raffles International osti Swissôtel-ketjun vuonna 2001 sittemmin konkurssiin menneeltä Swissairilta ja yhdisti seuraavana vuonna siihen singaporelaisen Westin Stamford Plaza -tornihotellin. Sen uudeksi nimeksi tuli Swissôtel The Stamford, yhä nimettynä Raffles-hotellin tavoin Singaporen perustajan Thomas Stamford Rafflesin mukaan.

Vuonna 1995 muodostettu holdingyhtiö Raffles Holdings myi vuonna 2005 Raffles-ketjun losangelesilaiselle sijoitusyhtiö Colony Capitalille. Kauppa käsitti 41 hotellia ja lomakeskusta. Seuraavana vuonna saudien Kingdom Holdings ja Colony Capital perustivat yhteisyrityksen FRHI, joka osti Fairmont-hotelliyhtiön. Vuonna 2010 qatarilainen Qatari Diar hankki 40 prosentin omistusosuuden FRHI:stä. Vuonna 2015 AccorHotels ilmoitti ostavansa FRHI:n kokonaan itselleen 2,9 miljardilla US-dollarilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Limone, Jerry: AccorHotels completes Fairmont acquisition. *Travel Weekly* 12.7.2016. Viitattu 9.9.2016.
2. ↑  Ting, Deanna: Accor Finalizes $2.7 Billion Purchase of Fairmont Raffles, Skift.com 12.7.2016. Viitattu 9.9.2016.
3. ↑  Raffles Hotel ownership through the years, *Straits Times* 11.12.2015. Viitattu 9.9.2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:FRHI Hotels & Resorts
**Chris Klug** (s. 18. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalainen lumilautailija. 

Klug valittiin edustamaan maataan vuoden 1998 Naganon talviolympialaisiin. Hän sai heinäkuussa 2000 maksansiirron yhdeksän vuotta aiemmin todetun primaarin sklerosoivan kolangiitin takia. Vain 18 kuukautta leikkauksen jälkeen Klug valittiin uudelleen olympialaisiin eli vuoden 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisiin. Vuoden 2002 olympialaisissa hän voitti pronssimitalin. Hänet valittiin vielä Vancouverin talviolympialaisiin vuonna 2010 joissa oli seitsemäs eli edelleen lajissaan maansa paras.

Klug on ainoa elinsiirron läpikäynyt, joka on osallistunut olympialaisiin. Samalla ainoa, joka on leikkauksensa jälkeen osallistunut kahdesti olympialaisiin ja ainoa olympiamitalin voittanut.

Lähteet
-------

1. ↑  chris klug professional snowboarder


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Loituma** on suomalainen kansanmusiikkiyhtye, joka käyttää musiikkinsa pohjana suomalaista laulu- ja kanteleperinnettä. Loituma oli Kaustisen kansanmusiikkijuhlien Vuoden yhtye 1997.

Historia
--------

Loituma perustettiin vuonna 1989 nimellä **Jäykkä Leipä**, kun yhtyeen jäsenet aloittivat opintonsa Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastossa. Alun perin seitsenjäseniseen yhtyeeseen kuuluivat myös laulaja Sanna Kurki-Suonio ja laulaja, viulisti Tellu Turkka, jotka myöhemmin liittyivät ruotsalaiseen Hedningarna-yhtyeeseen. Jäykkä Leipä -yhtyeeseen kuului myös lyömäsoittaja ja puhallinsoittaja Nikko Prauda. Loituman laulaja Anita Lehtola-Tollin on myös ollut Hedningarna-yhtyeen jäsen. Yhtye muutti nimensä Loitumaksi itäsuomalaisen Loituma-järven mukaan, jotta nimi vastaisi paremmin musiikkityyliä.
Loituman musiikilliset lähteet ovat suomalaisen kansanmusiikin kerrostumat muiden musiikintyylien vaikutteiden värittäessä yhtyeen jäsenien sävellyksiä ja sovituksia. Tärkeimmät vaikutteet ovat kantele- sekä lauluperinne. Sanoituksien lähteinä ovat muun muassa Kalevala ja Kanteletar.

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Sari Kauranen — kanteleet, laulu
* Anita Lehtola-Tollin — laulu, viisikielinen kantele
* Timo Väänänen — kanteleet, laulu
* Hanni-Mari Autere — viulu, laulu, kantele, nokkahuilu, kontrabasso

Diskografia
-----------

* *Loituma* (Suomessa 1995) / *Things of Beauty* (Yhdysvalloissa 1998)
* *Kuutamolla* (Suomessa 1998) / *In the Moonlight* (Yhdysvalloissa 1999)

Muuta
-----

Loituman ensimmäisen levyn kappaleen "Ievan polkan" osa kuuluu taustalla lyhyessä flash-animaatiossa (yleensä nimellä Loituma Girl tai Leekspin), joka sai huomiota Internetissä 2006. Internethuomion myötä Loitumaa pyydettiin esiintymään stand up -koomikko Pablo Franciscon Ruotsin kiertueelle syyskuussa 2006. Yhtye esitti show’n aluksi Ievan polkan Malmössä, Tukholmassa ja Göteborgissa.

Aiheesta muualla
----------------

* City-lehti 4/2007 - Loituma-artikkeli ja Ievan Polkka -video
* Loituma NorthSiden kotisivuilla (englanniksi)
* Ylen Elävä arkisto: Loituma – Ievan polkka
Keinulautoja leikkikentällä
Lapset leikkivät keinulaudalla Chicagossa 1900-luvun alussa. Tässä mallissa leikkijät roikkuvat käsiensä varassa.
**Keinulauta** eli **kiikkulauta** on eräs keinutyyppi: yksinkertaisimmillaan se koostuu pitkästä, kapeasta laudasta, joka on tuettu keskeltä siten, että toisen pään laskeutuessa alas toinen nousee ilmaan. Keinulaudalla keinuttaessa laudan päissä istuvat keinujat ponnistavat vuorotellen vauhtia maasta nostaen siten oman laudanpäänsä ilmaan. Laudassa on yleensä myös kädensijat.

Parhaiten keinulaudalla keinuminen onnistuu, mikäli keinu on tasapainossa eli keinujat ovat suunnilleen samanpainoisia. Lauta voidaan tasapainottaa myös siten, että painavampi keinuja siirtyy kohti laudan tukipistettä. Tämä muuttaa vipuvarren pituutta, jolloin keinujien momentit eli vääntövaikutukset tukipisteen suhteen saadaan tasapainottamaan toisensa. Keinulautaa käytetään usein esimerkkinä yksinkertaisissa fysikaalisissa laskutehtävissä.

Pelkän hauskanpidon lisäksi keinulaudan liikettä voidaan hyödyntää esimerkiksi sähkön tuotannossa tai veden pumppaamisessa.

Keinulautaa käytetään myös akrobatiassa: laudan päissä seisovat akrobaatit sinkauttavat vuorotellen toisensa ilmalentoon, jonka aikana he voivat tehdä voltteja ja muita temppuja.

Agilityssa keinulauta on yksi kontaktiesteistä. Koiran on edettävä keinulautaa pitkin keskikohdan yli, jolloin toinen pää painuu maahan, ja jatkettava laudan päähän asti. Laudan päissä on kontaktipinnat, joita koiran tulee koskettaa tassuillaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannah Goff: See-saw to power African schools  2008. BBC. Viitattu 22.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Pumping safe water is child's play Plan International. Viitattu 22.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keinulauta** Wikimedia Commonsissa