recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Katisten kartano Hämeenlinnassa. Kuva Signe Brander. 
**Katisten kartano** on kartano Hämeenlinnassa, Katisten kaupunginosassa, lähellä Katumajärveä, entisen Vanajan kunnan Mäskälän kylässä.

Historia
--------

Katisten kartanon historia ulottuu 1200-luvulle, kun Birger-jaarli saapui alueelle. Kartono kuului Turun tuomiokirkon omistukseen, mutta Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan aikana kartano siirtyi kruunun omistukseen. Tämän jälkeen kartano oli Flemingien, Bärendsien ja Hornien omistuksessa. Edellä mainittujen sukujen jälkeen omistajat vaihtuivat usein.

Kartanon muodostuminen
----------------------

1630-luvulla muodostettiin kolmesta Mäskälän kylän talosta Katisten ratsutila, josta puolestaan syntyi 1800-luvun alkupuolella Kantolan säterin kanssa yhdistämällä Katisten kartano. Kartanon vanha puinen päärakennus on rakennettu useammassa vaiheessa ja se on osaksi peräisin 1700-luvun jälkipuoliskolta. Talon nykyinen empireasu on 1800-luvun alkupuolelta.

Nykyinen päärakennus
--------------------

Kartanon nykyinen punatiilinen päärakennus on vuodelta 1862. Sen rakennutti kauppias Johan Fredrik Lönnholtz, joka oli hankkinut kartanon omistukseensa 1856. Uusgoottilaisen rakennuksen suunnitteli todennäköisesti lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt, joskin mahdolliseksi suunnittelijaksi on mainittu myös lääninkonduktööri Alfred Caween. Samaan aikaan kartanolle rakennettiin englantilaistyyppinen puisto, joka ympäröi kartanon rakennuksia.

Muut rakennukset
----------------

Tiilikoristeinen harmaakivinen viljamakasiini on ilmeisesti 1800-luvun keskivaiheilta, ja kokonaisuuteen liittyvät myös talli ja navetta 1920-luvulta. Katisten kartanon maisemakokonaisuuteen liittyy lisäksi Katumajärven länsirantaa seuraileva vanha maantie, jonka varrella on säilynyt yksi kartanon muonamiehenmökeistä. Myös entinen Kruununmylly järven itäpuolella on kuulunut kartanon omistuksiin 1700-luvulta. Kartanon rakennuskanta on suojeltu rakennussuojelulailla 1990.

Nykyaika
--------

Kauppias Johan Fredrik Lönnholtz myi kartanon Vanajanlinnan rakennuttajalle pääjohtaja Carl Wilhelm Rosenlewille 1900-luvun alkupuolella. Lars Krogius osti kartanon vuonna 1966 ja tila siirtyi hänen pojan Jakob Krogiuksen omistukseen vuonna 2002. Kartanon mailla toimii Suomen ensimmäinen ja ainoa Land Rover Experience.

Lähteet
-------

* *Kyliä ja kortteleita. Hämeenlinnan ja Hattulan rakennuskulttuuriselvitys.* Hämeenlinnan kaupunki ja Hattulan kunta, 2003. ISBN 952-9509-09-X
* Katisten kartano Museoviraston Rakennettu kulttuuriympäristö -luettelossa
* Katisten kartanon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Katisten kartano – Häme-Wiki *www.hamewiki.fi*. Viitattu 8.4.2024.
2. ↑  Land Rover Experience *Hämeenlinna*. Viitattu 8.4.2024.
3. ↑  Land Rover Experience Finland *Land Rover Experience Finland*. Viitattu 8.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  LAND ROVER EXPERIENCE -KESKUS VAATIVAAN MAASTOAJOKOULUTUKSEEN *News Powered by Cision*.  22.5.2003. Viitattu 8.4.2024.
lauluyhtye Seidat 1971
**Eeva Kiviharju** (s. 1948 Helsinki) on suomalainen muusikko ja iskelmämusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Uransa alussa hän tuli tunnetuksi yhdessä siskojensa Raisa ja Suvi Kiviharjun kanssa 1960-luvun lopulla perustamastaan lauluyhtyeestä Seidat. Hän oli sisaruksista ainoa, joka jatkoi musiikkiuraansa..

Kiviharjun tekemiä kappaleita on levytetty lähemmäs sata. Lauluyhtye Seitojen lisäksi niitä on esittänyt etenkin Paula Koivuniemi. Hänet tunnetaan myös Laura Voutilaisen kappaleesta "Vuoksi sun" ja Timo Turusen esittämästä lastenlaulusta "Pieni ystäväin".

Kiviharju osallistui Suomen euroviisukarsintaan 1977 esittämällä oman kappaleensa "Palokankaan Maikki". Euroviisukarsinnassa 1979 Kiviharjun kappaleen "Hei tänne päin" esitti lauluyhtye Seidat. Paula Koivuniemi osallistui Kiviharjun kappaleella "Tuultako tavoitan" vuoden 1984 karsintaan. Marjorie kilpaili euroviisukarsinnoissa vuonna 1988 Eeva Kiviharjun kappaleella "Tie" ja vuonna 1990 kappaleella "Tuuli".

Lähteet
-------

1. ↑  Kiviharju, Eeva, 1948- *Finto*. Viitattu 21.4.2023.
2. ↑  Fagerlund, Markku: Seidat laulavat jälleen.  *Helsingin Sanomat*, 4.9.1984, s. 45. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.11.2021.
3. ↑  Fenno — Suomen Äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999. Viitattu 27.11.2021.
4. ↑  Eeva Kiviharju *Populappi-sivusto, "lappilaisen populaarimusiikin löytöpiste", lähteenä Junttila, Arto (2003):* Poppia Väylän pyörtheistä. Välähdyksiä Tornion kevyen musiikin historiasta, *s. 122–123*. Viitattu 27.11.2021.
5. ↑  Valitaan viisu.  *Helsingin Sanomat*, 22.1.1977, s. 35. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Viisujen kotifinaali.  *Helsingin Sanomat*, 10.2.1979, s. 35. Näköislehti (maksullinen).
7. ↑  Alueraadit valitsevat Suomen euroviisun.  *Helsingin Sanomat*, 7.1.1988, s. 17. Näköislehti (maksullinen).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Anna Michalak** on yhdysvaltalainen ympäristötieteilijä, joka on johtanut Carnegie Institution for Sciencen globaalin ekologian osastoa vuodesta 2020 alkaen. Hän on kuulunut laitoksen henkilökuntaan vuodesta 2011. Hänellä on myös kaksi professuuria Stanfordin yliopistossa.

Michalak suoritti maisterin (1998) ja tohtorin (2003) tutkintonsa Stanfordin yliopistossa. Uransa alkupuolella Michalak tutki kasvihuonekaasujen päästöjä ja miten ilmastonmuutos vaikuttaa kasvien ja maaperän kykyyn sitoa hiiltä. Myöhemmin hän siirtyi tutkimaan ilmastonmuutoksen vaikutuksia jokien, järvien ja meren rannikon veden laatuun.

Michalak on ohjannut 15 väitöskirjaa ja julkaissut 150 tieteellistä artikkelia. Hän sai American Geophysical Societyn Joanne Simpson -mitalin vuonna 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carnegie Scientist Anna Michalak awarded AGU Simpson Medal *Carnegie Science*.  15.9.2021. Viitattu 10.4.2022.
2. 1 2  Michalak CV *Michalak Lab, Carnegie science*. Viitattu 10.4.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* ORCID

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Otto Mäkilän öljyvärimaalausta. Sanan muista merkityksistä katso Kesäyö (täsmennyssivu).*
**Kesäyö** on turkulaisen modernistin ja surrealistin Otto Mäkilän öljyvärimaalaus kankaalle, 70×90 cm, vuodelta 1938. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1939.

Maalaus kokoaa yhteen Mäkilän maalausten 1930-luvun kehityksen piirteitä. Etualalla on mystinen naishahmo, joka antaa syvyysvaikutelmaa, ja taustalla heinäseipäitä pellolla vähävaloissa joskaan ei aivan pimeässä kesäyössä. Maalauksessa näkyy Mäkilän kiinnostus ihmisen kaksijakoiseen olemukseen. Naisen kasvot ja kesäöinen maisema - eli sisäinen ja ulkoinen todellisuus ovat maalauksessa läsnä.

Mäkilän aiheet olivat muuttuneet synkemmiksi hieman ennen maailmansotaa.
Hän oli 1930-1931 Pariisissa opiskellessaan saanut virikkeen siirtyä kohti mystistä unimaailmaa ja surrealismia. Mäkilän taiteeseen vaikutti tutustuminen Pablo Picasson, Henri Matissen ja Marc Chagallin teoksiin, joista erityisesti Chagall johdatti häntä kohti surrealismia.

*Kesäyö* samoin kuin *Poésie* olivat runollisia näkyjä, jotka muistuttivat ihmisen yhteydestä luontoon, niissä oli mukana panteistista salaperäistä ja tuntematonta maailmaa. Niissä oli siten uusia vaihtoehtoja sisäiseen maailmaansa sulkeutuneelle ihmiselle. Mäkilän oppaana tämänsuuntaisissa ajatuksissa oli ollut Rabindranath Tagore.

Modernismi ja klassismi yhdistyvät usein Mäkilän maalausten hahmoissa. Niissä on antiikin piirteitä kuten egyptiläisten tapaan kuvatut silmät ja picassolaista hahmojen kubistisuutta.
Horisonttiviiva tuo mukaan tilaan ja sijoittaa hahmot mielen maisemaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtion Taidemuseo: Mäkilä, Otto. *Kesäyö* 1938[vanhentunut linkki] Viitattu 30.3.2012.
2. 1 2  Valtion Taidemuseo: Otto Mäkilä[vanhentunut linkki] Viitattu 30.3.2012.
3. 1 2  Keskitalo, Lea: Mäkilä Otto. Yle Teema. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.3.2012.
4. ↑  Vihanta, Ulla: Surrealismi suomalaisessa kuvataiteessa 1930-, 1940- ja 1950-luvuilla. Turun koulun perintö. Surrealismi 2/06, Volume 16. Mustekala. 28.3.2006 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.3.2012
5. ↑  Saari, Lars: *Eros ja Thanatos – elämä ja kuolema Mäkilän taiteessa* Turun Sanomat 30.3.2011.[vanhentunut linkki] Viitattu 30.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Ateneumin sivuilla[vanhentunut linkki]
**Jon Henrik Masalin** (s. 29. tammikuuta 1986 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeksi Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Fredrikstad FK:ta.

Masalin valittiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kisoihin Ruotsiin korvaamaan leikkaukseen joutunutta Lukas Hradeckya. Hän oli tätä ennen pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa yhden ottelun Pohjois-Irlantia vastaan 21. elokuuta 2007 toisella puoliajalla tullen Anssi Jaakkolan tilalle. Kotijoukkue voitti ottelun Ballymenassa 2–1. Lisäksi Masalin edusti Suomea alle 17-vuotiaiden vuoden 2003 MM-kotikisoissa.

Masalin on ollut Valioliigan Aston Villan kokoonpanossa, mutta ei ole pelannut edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Erikoista Masalinin uralla on myös se, että hän ei ole pelannut yhtään Veikkausliigan ottelua.

Joulukuussa 2007 Masalin kirjoitti sopimuksen HamKamin kanssa ja siirtyi pois Notodden FK -seurasta Bosman-säännön mukaisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jon Masalin Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Jon Masalin ottaa Hradeckyn paikan *palloliitto.fi*.  8.6.2009. Suomen Palloliitto. Viitattu 26.6.2009. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Jon Masalin *uefa.com*. UEFA. Viitattu 26.6.2009.  (englanniksi)
4. ↑  Finland *uefa.com*. UEFA.  Arkistoitu 7.11.2012. Viitattu 26.6.2009.  (englanniksi)
5. ↑  Heliskoski nimesi 17-vuotiaiden maajoukkueen MM-kisoihin *MTV3*.  2.8.2003. MTV Oy. Viitattu 26.6.2009.
6. ↑  Aston Villa heinäkuussa TPS:n vieraaksi *MTV3*.  19.3.2003. MTV Oy. Viitattu 26.6.2009.
7. ↑  Masalin til HamKam *Aftenposten*.  17.12.2007.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 26.6.2009.  (norjaksi)

Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
**Siperian kaanikunta** (siperiantataariksi Себер ханлыгы, ven. Сиби́рское ха́нство) oli 1400–1500-luvuilla Länsi-Siperiassa nykyisen Venäjän alueella sijainnut valtio, jonka väestön pääosan muodostivat Siperian tataarit.

1200-1400-luvuilla aluetta hallitsivat Tšingis-kaanin poika Jotši, tämän poika Šeiban jälkeläisineen sekä Tjumenin kaanit. Vuonna 1495 Tjumenin kaanin Ibakin murhasi Taibugin sukuun kuulunut Mahmet, josta tuli uuden Siperian tataariheimojen liiton johtaja. Hän siirsi hallinnollisen keskuksen Irtyšin varrella sijainneeseen Kašlykin eli Sibirin linnoitukseen, josta kaanikunta sai nimensä. 

Siperian kaanikunta rajoittui Permiin, Kazanin kaanikuntaan, Nogain ordaan, Kazakkien kaanikuntaan, teleutien ja selkuppien maihin. Pohjoisessa se ulottui Obin alajuoksulle saakka. Siperian turkkilaisten heimojen lisäksi kaanikuntaa asuttivat hantit, mansit, baškiirit ym. Siperian tataarit harjoittivat paimentolaisuutta, maataloutta ja käsityöammatteja. Pohjoisen elinkeinoja olivat metsästys, kalastus sekä poronhoito. Kaupankäynti oli etupäässä buharalaisten käsissä. Keski-Aasiaan, Venäjälle, Nogain ordaan, Kazanin kaanikuntaan, Mongoliaan ja Kiinaan vietiin turkiksia, nahkaa, kalaa, mammutinhampaita, villaa ym. Puolisotilaallisesti järjestetyn valtion johdossa oli feodaaliruhtinaiden valitsema kaani. Hallinnollisia ja sotilaallisia keskuksia olivat mm. Kyzyl-Turan, Kasim-Turan, Javlu-Turan ja Tonturin linnoitukset. Ylimystön uskonnoksi tuli islam.

1500-luvun alussa Siperian kaanikuntaa hävittivät etelän paimentolaiskansat. Vuonna 1555 Jediger-kaani solmi vasallisuhteen Moskovan Venäjään, mutta vuonna 1563 vallan kaapannut Kutšum katkaisi suhteen vuonna 1572 ja asettui vastustamaan Venäjän laajentumista. Vuonna 1582 Jermakin kasakkajoukot valtasivat kaanikunnan pääkaupungin Kašlykin. 1580–1590-lukujen vaihteessa venäläiset rakensivat alueelle Tjumenin, Tobolskin, Berjozovin ja Obdorskin linnoitukset. Kutšum joukkoineen siirtyi etelään, jossa hän jatkoi taistelua venäläisiä vastaan vuoteen 1598 saakka. Siperian kaanikunnan viimeinen hallitsija oli hänen poikansa Ali, jonka valta ulottui ainoastaan Išimin, Irtyšin ja Tobolin yläjuoksuille.

Lähteet
-------

* *Bolšaja Sovetskaja Entsilopedija, tom 23*, s. 337. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.
**Viivi Vainikka** (s. 23. joulukuuta 2001 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

### Seuraura

Vainikka on Red Wingsin kasvatti. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi silloisessa naisten SM-sarjassa pelaavan Team Kuortaneen riveihin. Vainikka edusti Kuortanetta kauteen 2019–2020 asti ja voitti SM-pronssia kaudella 2017–2018. Vainikka valittiin naisten Liigan tammikuun 2020 pelaajaksi. Hän voitti kauden 2019–2020 naisten Liigan Fair Play-pelaajan Emma Laaksonen-palkinnon ja hänet valittiin toiseen tähditökentälliseen. Hän on pelannut naisten liigan runkosarjassa 112 ottelua, joissa hän on tehnyt 86 ja syöttänyt 61 maalia. Pudotuspelien 22 ottelussa hän on viimeistellyt 18 ja syöttänyt 15 maalia.

Vainikka siirtyi keväällä 2020 kevääseen 2023 kestävällä sopimuksella SDHL:lässä pelaavan Luleå HF:n riveihin. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden 2021, 2022 ja 2023. Pelaamissaan 100 Ruotsin liigan runkosarjaottelussa hän on tehnyt 53 ja syöttänyt 54 maalia. Pudotuspelien 29 ottelussa hän on sekä viimeistellyt että alustanut neljätoista maalia.

### Maajoukkueura

Vainikka pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017, 2018 ja 2019, joista viimeisissä Suomi voitti pronssia. Hän pelasi nuorten maajoukkueessa 38 ottelua ja ikäluokan MM-kilpailuissa 14 peliä. Naisten maajoukkueessa hän debytoi kaudella 2018−2019. Hän saavutti hopeaa MM-kotikisoissa 2019 sekä pronssia MM-kilpailuissa 2021, Pekingin olympialaisissa 2022 ja MM-kilpailuissa 2024. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut naisten maajoukkueessa 52 ottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan ja syöttänyt 14 maalia (tilanne olympialaisten 2022 jälkeen). MM-kilpailujen 28 ottelussa hän on viimeistellyt yhdeksän ja syöttänyt kymmenen maalia (tilanne MM-kisojen 2023 jälkeen). Olympialaisten kuudessa ottelussa hän on tehnyt kaksi ja syöttänyt yhden maalin.

Lähteet
-------

* Viivi Vainikka *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Viivi Vainikka Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Viivi Vainikka *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Förlängning och nyförvär till lhf/mssk *luleahockey.se*.  15.4.2020. Viitattu 1.6.2020. (ruotsiksi)
**Juha Antero Sipilä** (23. elokuuta 1935 Helsinki – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen kaupunkineuvos ja poliitikko. Hän toimi vuosina 1985–1998 pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) yhteistyöjohtajana ja sitä ennen Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) johtajana vuosina 1975–1984. Vuosina 1968–1975 Sipilä toimi Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) puoluesihteerinä. Koulutukseltaan hän oli teologian maisteri.

Sipilä toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna liberaalien ryhmässä 1973–1984, josta kolme vuotta kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Vuonna 1970 Sipilä oli pääministeri Teuvo Auran sihteeri lyhytaikaisessa virkamieshallituksessa.

Sipilä pääsi ylioppilaaksi 1954, valmistui teologisesta tiedekunnasta 1961 ja opiskeli Yhdysvalloissa 1961–1962. Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Töölön yhteislyseon tuntiopettajana, *Partiojohtaja*-lehden ja liberaalien *Polttopiste*-lehden päätoimittajana sekä ulkoasiainministeriön kehitysjoukkosihteerinä.

Sipilä hoiti luottamustoimia myös muun muassa partioliikkeessä, Round Table -järjestössä sekä musiikin ja urheilun parissa. Eläkkeellä ollessaan hän sairasti eturauhassyöpää ja omistautui tiedon levittämiselle syövästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  YTV:n yhteistyöjohtaja Juha Sipilä kuollut  13.8.2002. Turun Sanomat. Viitattu 19.9.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Kuka kukin on 1978 Otava. Viitattu 19.9.2013.
Summary: Description  Suomi: Juha Säijälä Date: 18.09.2022 Source: Own work Author: Pia Jalkanen Lisenssi: Creative Commons Attribution 4.0 InternationalSäijälä syyskuussa 2022
**Juha Säijälä** (s. 12. maaliskuuta 1978)on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän asuu Turussa.
Säijälä on toiminut Kulttuurivihkot-lehdessä toimittajana ja toimitussihteerinä. Nykyään hän on lehden toimituspäällikkö ja graafikko. Säijälä on kirjoittanut vuodesta 2021 Kulttuurivihkot-lehteen Juhan Herkut -ruokakolumnipalstaa. Hän on lisäksi työskennellyt vapaana toimittajana kirjoittaen artikkeleita muun muassa Voima-lehteen, Kansan Uutisiin ja Libero-lehteen. Säijälä johti kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:tä vuonna 2017 ja oli järjestön varapuheenjohtaja vuonna 2018. Säijälä on toiminut poliittisissa järjestöissä ollen Vasemmistonuorten jäsen ja vuonna 2022 Turun Vihreät ry:n hallituksen jäsen vastuualueenaan viestintä ja tiedotus. Vuoden 2022 seurakuntavaaleissa hän oli Turun Vihreä Kirkko -listan ehdokas Maarian seurakunnassa seurakuntaneuvostoon ja seurakuntayhtymän yhteiseen valtuustoon. Säijälä sai ääniä seurakuntakuntaneuvostoon 16 ja on sen varajäsen. Seurakuntayhtymän yhteiseen valtuustoon hän sai ääniä 15.

Tuotanto
--------

Julkaisut
Säijälä, Juha: *Juhan Herkut. Reseptejä vuosien varrelta.* Järvenpää: omakustanne, 2001. ISBN 9529142399.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juha – Juha Säijälä *saijala.net*. Viitattu 26.11.2022.
2. ↑  Kulttuurivihkojen taiteen ja taistelun 40 vuotta *Tiedonantaja*.  27.4.2013. Viitattu 26.11.2022.
3. ↑  Kulttuurivihkojen toimituksen yhteystiedot - Kulttuurivihkot *www.kulttuurivihkot.fi*. Viitattu 26.11.2022.
4. ↑  Kulttuurivihkot 1/2021: Tiedon valtatiet ja sivupolut - Kulttuurivihkot *www.kulttuurivihkot.fi*. Viitattu 26.11.2022.
5. ↑  Tuki leikattiin: kulttuurilehtien saatavuus heikkenee *KU*.  13.12.2017. Viitattu 26.11.2022.
6. ↑  Järjestö ja yhteystiedot | Turun Vihreät *www.vihreaturku.fi*. Viitattu 26.11.2022. [vanhentunut linkki]
7. 1 2  Maarian seurakunta *Turun ja Kaarinan seurakunnat*. Viitattu 26.11.2022.
8. ↑  Juhan herkut - NLF Open Data *data.nationallibrary.fi*. Viitattu 26.11.2022.
**C-SPAN** (virallisesti **Cable-Satellite Public Affairs Network**) on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava, joka on omistettu lähettämään reportaaseja hallituksen ja yhteiskunnan asioista. C-SPANin televisiokanavat näkyvät myös ilmaiseksi internetissä.

C-SPAN Radion ja C-SPAN internetsivujen lisäksi C-SPANilla on useita eri televisiokanavia:

* **C-SPAN** lähettää suoria lähetyksiä Yhdysvaltain edustajainhuoneesta.
* **C-SPAN2** lähettää ohjelmaa Yhdysvaltain senaatista.
* **C-SPAN3** lähettää muita suoria tapahtumia ja historiallisia ohjelmia.

Suurin osa C-SPANin toiminnoista sijaitsee Capitol Hillillä Washington D.C:ssä, mutta kanava myös ylläpitää arkistoja West Lafayettessä Indianan osavaltiossa. Arkistoa johtaa professori Robert X. Browning.

Historia
--------

C-SPAN aloitti lähetyksensä 19. maaliskuuta 1979 kongressiedustaja Al Goren puheella. Toinen kanava, C-SPAN2 aloitti 2. kesäkuuta 1986 ja sen tarkoitus oli lähettää kaikki Yhdysvaltain senaatin tapahtumat suorana. Uusin kanava, C-SPAN3 aloitti 22. tammikuuta 2001, ja sen tarkoitus oli lähettää muita hallintoon liittyviä tapahtumia suorana sekä ohjelmaa C-SPANin historiallisista arkistoista.

Organisaatio
------------

C-SPAN on poikkeus yhdysvaltalaisessa televisiossa, sillä se on voittoa tavoittelematon yhteisö, jonka omistaa National Cable Satellite Corporation. C-SPAN ei ota vastaan lahjoituksia Yhdysvaltain hallinnolta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **C-SPAN**.
* C-SPANin virallinen sivusto (englanniksi)
* C-SPANin vuosittain järjestämä opiskelijoiden dokumenttikilpailu (englanniksi)
**Adile Sevimli** (s. 1993) on suomalainen päätoimittaja, toimittaja ja kirjailija. Sevimli toimii tällä hetkellä Ylioppilaslehden päätoimittajana. Aiemmin Sevimli on työskennellyt Long Play -verkkomedian toimittajana ja tuottajana. Lisäksi hän on työskennellyt Ylen toimittajana sekä podcastien ja tv-ohjelmien taustatoimittajana.

Koulutukseltaan Sevimli on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Opintojensa aikana hän toimi myös viestinnän opiskelijoiden ainejärjestölehti Groteskin päätoimittajana.

Sevimlin yhdessä Oona Pohjolaisen kanssa kirjoittama *Kärsimyskukkauuteaddiktio* (Otava) voitti vuoden 2022 Savonia-kirjallisuuspalkinnon.

Teokset
-------

* Sevimli, Adile & Pohjolainen, Oona: *Kärsimyskukkauuteaddiktio*. Otava, 2022. ISBN 978-951-1-42784-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Oona Pohjolainen - Adile Sevimli *Otava*. Viitattu 14.4.2024.
2. ↑  Ylioppilaslehden seuraava päätoimittaja on Adile Sevimli, 28 – "Nyt aivosumun keskelle paistaa aurinko" | Ylioppilaslehti *ylioppilaslehti.fi*.  19.5.2022. Viitattu 14.4.2024.
3. ↑  Savonia-palkinto 2022 Oona Pohjolaiselle ja Adile Sevimlille *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 14.4.2024.
**Focşani** ([fokˈʃanʲ]; saks. *Fokschan*; unk. *Foksány*) on Vrancean piirikunnan pääkaupunki Moldovassa Romaniassa. Kaupungin väkiluku oli 73 868 vuonna 2011.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan Focșanissa asui 73 868 asukasta ja sen väestötiheys oli 1 535/km².

* Romanialaisia 98,68 %
* Romaneja 1,07 %
* Unkarilaisia 0,05 %
* Muut 0,2 %

Maantiede
---------

Focşani sijaitsee alueella, jolla on paljon lohkoliikuntoja, mikä lisää maanjäristyksien vaaraa. Alue on tunnettu viinistä. Luonnonvaroina alueella on rautaa, hiiltä, kuparia ja maaöljyä.

Historia
--------

Koska kaupunki sijaitsi Moldovan ja Valakian rajalla, se oli Venäjän keisarikunnan ja Balkanin välisellä tärkeällä kauppareitillä. Kaupungin lähettyvillä pidettiin vuonna 1772 Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan konferenssi. Vuonna 1789 osmaanit kärsivät tappion Focşanin taistelussa Habsburgin monarkiaa ja Aleksandr Suvorovin johtamaa Venäjän keisarikuntaa vastaan.

Krimin sodan jälkeen Focşani oli tärkeä Moldavian ja Valakian välillä sijaitseva hallinnollinen keskus. Alexandru Ioan Cuzasta tuli ensimmäinen uuden ajan hallitsija, kun hänet valittiin samanaikaisesti sekä Moldavian että Valakian ruhtinaaksi. Kaupunki vaikutti merkittävästi Romanian kuningaskunnan syntyyn, ja sen muistoksi keskustorille on pystytetty obeliski.

Ensimmäisessä maailmansodassa kaupungin halkaisi linnoitusalue, joka tunnetaan nimellä Siretin linja. Joulukuussa 1917 kaupungissa allekirjoitettiin Romanian kuningaskunnan ja keskusvaltojen välinen aselepo.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Italia Tivoli, Italia
* Italia Potenza, Italia
* Alankomaat 's-Hertogenbosch, Alankomaat
* Kreikka Patras, Kreikka
* Israel Ramat Gan, Israel

Katso myös
----------

* Romanian piirikunnat

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Focșani** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Romanian tilastokeskus INSSE: 2011 väestönlaskenta (html) vranceamedia.ro.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25.9.2012. (romaniaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Pihlgren ja Ritola Oy** on suomalainen vuonna 1930 perustettu yritys, joka valmistaa tapetteja. Se on toinen Suomen kahdesta yhä toimivasta tapettitehtaasta Sanduddin rinnalla. Molemmat yritykset toimivat Pirkanmaalla Akaan Toijalassa.

Pihlgren ja Ritola on erikoistunut palvelemaan entistäjiä ja erilaisten perinteisten sisustustyylien suosijoita. PR-paperitapettien valikoimaan kuuluu antiikki- ja tyylitapetteja sekä vanhoihin suomalaisiin perinneaiheisiin eri aikakausilta. Tapetit painetaan yhä lähes 200 vuotta vanhalla liimaväreihin perustuvalla rotaatiopainomenetelmällä. Tapetteja ovat suunnitelleet muiden muassa Erik Bruun, Rut Bryk, Lisa Johansson-Pape, Birger Kaipiainen, Ritva Koski,
Ritva Kronlund, Yki Nummi, Vuokko ja Antti Nurmesniemi, Jukka Pellinen, Annikki ja Ilmari Tapiovaara sekä Tapio Wirkkala ja Maaria Wirkkala.

Pihlgren ja Ritolan tapetit ovat myös lavastajien suosiossa. Yrityksen *Wiener Jugend* -tapetilla oli tapetoitu olohuone Meryl Streepin ja Hugh Grantin tähdittämässä elokuvassa *Florence.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihlgren ja Ritola Osakeyhtiö *Taloussanomien yrityshaku*. Viitattu 17.10.2018.
2. ↑  Tapettikokonaisuus esillä Designmuseon Designvintillä  23.10.2018. Designmuseo. Viitattu 17.10.2018.
3. ↑  Pihlgren ja Ritola Oy Tapettitalo.  Arkistoitu 18.10.2018. Viitattu 17.10.2018.
4. ↑  Suomalaisilla seinillä jo vuodesta 1930 Pihlgren ja Ritola Oy. Viitattu 17.10.2018.
5. ↑  Karpiola, Saila: Sininen ja vihreä palaavat tapetteihin – Akaassa tehtyä tapettia oli Aku Ankassa ja Oscar-elokuvassa  3.4.2017. Aamulehti.  Arkistoitu 4.4.2017. Viitattu 5.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pihlgren ja Ritola Finnish Design Shopin sivustolla
**Farmijoukkue** on urheilujoukkue, joka tekee yhteistyötä ylemmällä sarjatasolla pelaavan joukkueen kanssa. Joukkueet voivat kuulua samaan seuraan tai olla itsenäisiä. Ylemmän sarjatason joukkue voi siirtää farmijoukkueeseen pelaajia, jotka eivät mahdu joukkueen kokoonpanoon tai jotka ovat esimerkiksi toipumassa loukkaantumisesta. Farmijoukkueita on käytössä muun muassa koripallossa, baseballissa, jääkiekossa ja jalkapallossa.

Baseball
--------

Baseballissa Major League Baseball -seuroilla on farmikytköksiä joidenkin Minor League Baseball -seurojen kanssa.

Koripallo
---------

### Pohjois-Amerikka

Pohjoisamerikkalaisen NBA:n joukkueilla on kullakin farmikytkös jonkin NBA Development League -joukkueen kanssa.

### Eurooppa

Joillakin eurooppalaisseuroilla on farmisopimuksia keskenään. Esimerkiksi espanjalaiset Joventut Badalona ja CB Prat ovat tehneet pelaajayhteistyötä. Suomessa esimerkiksi Tampereen Pyrinnöllä on ollut reservijoukkue, ja esimerkiksi Vaasan Salama on toiminut yhteistyössä Kauhajoen Karhun kanssa.

Jääkiekko
---------

### Pohjois-Amerikka

Jääkiekossa pohjoisamerikkalaisen NHL:n kaikilla seuroilla on farmisopimus jonkin AHL:ssa pelaavan seuran kanssa. Yleensä NHL-uraansa aloittelevat pelaajat hakevat ensin kokemusta ja näyttävät taitotasonsa farmijoukkueessa ennen mahdollista siirtymistään NHL:ään. Myös jo pidemmän uran luoneet ja farmissa hyvin pelanneet pelaajat voidaan nostaa NHL-joukkueeseen. Vastaavasti heikosti NHL:ssä pelannut pelaaja voidaan siirtää farmijoukkueeseen hakemaan onnistumisia.

AHL-seuroilla on omia farmijoukkueita ECHL- ja CHL -sarjoissa.

IHL toimi vielä 1990-luvulla NHL:n vaihtoehtoisena farmisarjana AHL:lle. Sen toiminta loppui vuonna 2001, jolloin sen jäljellä olleet kuusi joukkuetta liittyivät AHL:ään.

### Suomi

Suomessa joitain SM-liigaa alemmissa sarjoissa pelaavia joukkueita kutsutaan farmijoukkueiksi, koska ne tekevät pelaajayhteistyötä SM-liigassa pelaavien joukkueiden kanssa. Esimerkiksi Ilves on ilmoittanut farmijoukkueekseen Suomi-Sarjassa pelaavan LeKin. Myös Jokereiden ja Kiekko-Vantaan yhteistyö on farmijoukkuemaista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  National Hockey League affiliations theahl.com.  Arkistoitu 3.6.2013. Viitattu 8.7.2013. (englanniksi)
5. ↑  Farmi voi olla ponnahduslauta liigaan  2010. ilves.com.  Arkistoitu 9.8.2014. Viitattu 8.7.2013 [vanhentunut linkki].
6. ↑  Jokereiden ja Kiekko-Vantaan yhteistyö tiivistyy  20.2.2012. jokerit.com.  Arkistoitu 11.12.2017. Viitattu 8.7.2013.
Vuoden 1984 olympiaboikottiin osallistuneet maat. Sinisellä merkityt boikotoivat kisoja solidaarisuudesta Neuvostoliitolle. Vihreällä merkityt maat boikotoivat kilpailuja muista syistä
**Vuoden 1984 olympiaboikotin** järjestivät kommunistiset maat Los Angelesin kesäolympialaisia vastaan. Yhdysvallat oli boikotoinut vuonna 1980 edellisiä eli Moskovan kesäolympialaisia muiden länsimaiden ja länsimielisten liittolaisten kanssa. Neuvostoliiton ohella vuoden 1984 boikottiin osallistui 13 muuta maata, joista valtaosa oli kommunistisia.

Neuvostoliiton ja muiden kommunististen maiden päätöstä boikotoida Los Angelesin olympialaisia on laajalti pidetty vastavetona lännen Moskovan olympialaisiin kohdistamalle boikotille. Viralliseksi syyksi Moskova esitti koetun neuvostovastaisen ilmapiirin Yhdysvalloissa. Neuvostojohto ilmaisi epäilynsä sille, että Yhdysvaltain viranomaiset kykenisivät takaamaan neuvostourheilijoiden turvallisuuden "neuvostovastaisen hysterian ilmapiirissä". Neuvostoliitto myös kritisoi olympialaisten kaupallisuutta ja näki ne Ronald Reaganin hallinnon poliittisena pelinä (valmistautumisena uudelleenvalintaan). Reaganin hallinto kritisoi Neuvostoliiton päätöstä ja sanoi syytösten olleen vailla pohjaa. Kaupallisuuden kritiikin puolesta puhuu tosin se, että Los Angelesin olympialaisten aikaan suuryritysten kisojen aikana harjoittama sponsorointi nousi kukoistukseen. Tuotteita oli tuolloin lupa kaupata esimerkiksi olympialaisten logoilla.

Itäblokki järjesti vastineeksi omat Ystävyyden kisat. Neuvostoliiton lisäksi vuoden 1984 olympialaisia boikotoivat esimerkiksi Tšekkoslovakia, Bulgaria, Itä-Saksa, Vietnam ja Kuuba. Kommunistisista maista toisaalta Kiina, Romania ja Jugoslavia osallistuivat kilpailuihin Los Angelesissa. Yhdysvallat ja Kanada voittivat ennätysmäärän mitaleja kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Soviets announce boycott of 1984 Olympics *history.com*. Viitattu 16.8.2023.
2. ↑  Doder, Dusko: Soviets Withdraw From Los Angeles Olympics *Washington Post*.  9.5.1984. Viitattu 16.8.2023.
3. ↑  1984: Moscow pulls out of US Olympics *BBC*. Viitattu 16.8.2023.
4. ↑  1984 Los Angeles Olympics - how athletes competed for medals in the midst of the Cold War *National Library of Scotland*. Viitattu 16.8.2023.
5. ↑  Empire Strikes Back: Remembering When the Soviet Union Boycotted the 1984 Olympics *Newstalk*. Viitattu 16.8.2023.
6. ↑  Russell, Scott: After boycotting Moscow Games, Los Angeles 1984 became Canada's healing Olympics *CBC*.  23.9.2020. Viitattu 16.8.2023.
Vietnamin kommunistisen puolueen lippu.
**Vietnamin kommunistinen puolue** (vietn. *Đảng Cộng sản Việt Nam*) on Vietnamissa toimiva marxilais-leniniläinen puolue. Se muodostaa yhdessä Kansallisen vapautusrintaman, Vietnamin ammattiyhdistysten, Hồ Chí Minhin nuorisoliiton ja muutamien uskonnollisten ryhmien kanssa Vietnamin isänmaanrintaman (Mặt Trận Tổ Quốc Việt Nam), jolla on perustuslaissa määritelty johtava asema. Puolueen johdossa on pääsihteeri ja 15-jäseninen politbyroo. Puolue kokoontuu puoluekokouksiin joka viides vuosi ja valitsee silloin 150-jäsenisen keskuskomitean, joka valitsee politbyroon.
Puolueen perustivat 3.–7. helmikuuta 1930 Kowloonissa, Brittiläisessä Hong Kongissa pidetyssä kokouksessa Ho Tši Minh ja muut maanpaossa olleet vietnamilaiset kommunistit.

Lähteet
-------

1. ↑  Country Profile: Vietnam 12/2005, Library of Congress – Federal Research Division, Country Studies
2. ↑  Presdent Ho Chi Minh and the founding of the Communist Party of Vietnam Puolueen kotisivu (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vietnamin kommunistinen puolue**.
* Virallinen kotisivu (englanniksi)
**Kim Swift** on yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija, joka oli pääsuunnittelija *Portal*-pelille. Muita pelejä ovat *Half-Life 2*, *Quantum Conundrum*, *Left 4 Dead* ja *Star Wars Battlefront II*. Hän työskentelee Electronic Artsin Motive-studiolle ja on aiemmin työskennellyt Valve Corporationille ja Airtight Gamesille.
Swift on yksi tunnetuimmista naisista pelialalla Fortune Magazinen mukaan.

Swift oli kehittämässä peliä nimeltä *Narbacular Drop*, jonka Valven Gabe Newell näki ja palkkasi ryhmän, joka kehitti Valvelle *Portalin*. *Portalin* kehittäjät (lukuun ottamatta käsikirjoittajaa Erik Wolpawia) olivat olleet opiskelijoina DigiPen Institute of Technologyssa, jossa valmistuvat opiskelijat osallistuivat päätöstyön tekemiseen.
Swift lähti Valvelta vuonna 2009 Airtight Gamesille. Swiftin mukaan Valven nopea kasvu teki hänen haluamansa kehitystavan vaikeaksi kasvavien ryhmien ja tiukkojen aikataulujen myötä, jolloin pienemmässä ryhmässä toimiminen houkutteli johtaen hänen lähtöönsä Valvelta.

*Portalin* on sanottu vieneen taidemuotoa eteenpäin, mutta Swiftin mukaan hän "tekee leluja ja pitää lelujen tekemisestä". 
Pelit sallivat ihmisten kuvitella ja leikkiä ja se on sosiaalisesti hyväksyttävä tapa käyttää mielikuvitusta.
*Portal* on myynyt yli neljä miljoonaa kappaletta vähittäismyynnissä (ja luultavasti tuplasti digitaalisena jakeluna) ja se on yksi 14:sta pelistä Museum of Modern Artin pysyvässä kokoelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Chris Suellentrop: Saluting the Women Behind the Screen *nytimes.com*.  19.8.2014. Viitattu 23.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Kim Swift *videogameschronicle.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Kim Swift *globalshakers.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Christian Nutt: The Inclusive Design of Kim Swift *gamasutra.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Joe Dodson: By Design - Half-Life 2: Orange Box *gamespot.com*.  13.10.2007. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
6. 1 2  Frank Cifaldi & Brandon Sheffield: Kim Swift On Creating Quantum Conundrum *gamasutra.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Portal Designer Kim Swift Won’t Let You Take Her Toys Away *stag-komodo.wired.com*.  21.6.2012.  Arkistoitu 25.4.2021. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
8. ↑  Carol Pinchefsky: Kim Swift, Creator of 'Portal,' Discusses Her Latest Game, 'Quantum Conundrum' *forbes.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
9. ↑  David Ewalt & Tomio Geron: 30 under 30 *forbes.com*. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
**San Carlos** oli Espanjan laivaston vuonna 1724 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen San Luis -luokan linjalaiva.

Hankinta
--------

*Pääartikkeli: San Luis -luokka*
Alus tilattiin Guarnizon telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1724 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1726.

Palvelus
--------

Syyskuussa 1726 alus lähti Santanderista *San Felipen* kanssa La Coruñaan. Ne saapuivat 7. tammikuuta 1727 Cádiziin. Toukokuussa 1728 alus lähti Cádizista *San Antonion* ja *Infanten* kanssa kohdatakseen merellä Cornejon laivaston. Alus lähti 28. syyskuuta 1728 Cádizista Reggion neljän linjalaivan laivueessa Coruñaan ja palasi 16. helmikuuta 1729 laivueen mukana Cádiziin.

Huhtikuussa 1729 alus oli Cádizissa Rodrigo de Torresin laivastossa. Se saattoi 27. kesäkuuta 1730 Cádizista 15 rahtilaivan saattueen Manuel López Pintadon laivastossa, jonka muut alukset olivat *San Luis*, *San Fernando*, *San Francisco de Asís*, *Lanfranco* ja fregatti *Nuestra Señora de Aránzazu*. Laivasto saapui 8. elokuuta 1730 Cartagena de Indiasiin. Alus saapui 29. lokakuuta 1731 Cádiziin, missä se oli joulukuussa Blas de Lezon laivueessa.

Alus liitettiin Livornon sotaretkeä varten koottuun Marqués de Marin laivastoon. Se saattoi Cádizista 16 rahtilaivaa Veracruziin Rodrigo de Torresin laivueessa, jonka muut alukset olivat *Rubí*, *Lanfranco* ja fregatti *Pingue Pópulo*. Laivue saapui 24. lokakuuta 1732 Veracruziin. Alus saapui 1732 Havannaan, missä se aloitti partioinnin Karibianmerellä.

Alus vaurioitui 5. toukokuuta 1734 Havannassa, mistä se lähti 17. kesäkuuta *San Antonion*, *Lanfrancon* ja patachen kanssa Cádiziin päällikkönään Conde de Bena-Masserano. Masseranon laivue saapui elokuussa Cádiziin, mistä alus siirrettiin 18. marraskuuta Ferroliin reserviin sijoitettavaksi.

Huhtikuussa 1737 alus oli Cádizissa. Vuonna 1738 alus oli Santanderissa *Real Felipen*, *Santa Anan*, *Príncipen* ja *Santa Teresan* kanssa, joiden kanssa se lähti elokuussa Cádiziin. Alus lähti 18. lokakuuta 1739 Ferrolista *Galician* kanssa Cartagena de Indiasiin. Ne saapuivat 16. joulukuuta Puerto Ricoon ja Cartagena de Indiasiin huhtikuussa 1740. Aluksen miehistö upotti aluksensa 5. huhtikuuta 1741 Blas de Lezon käskystä Cartagena de Indiasissa, jotta se ei joutuisi lahteen tunkeutuneelle amiraali Vernonin laivastolle.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Winfield et al 2023 s. 173-175

*San Luis* -luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| San Luis -luokka | *San Luis* - *San Fernando* - *San Carlos* - *San Antonio* |
| Paranneltu San Luis -luokka | *Santiago* - *San Isidro* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *Infante* – Seuraaja: Fuerte-luokka |
Annie Edelfelt 17-vuotiaana (1883). Taiteilija: Albert Edelfelt
**Alexandra Elisabet Adelaide "Annie" Edelfelt** (25. toukokuuta 1866 Helsinki – 1935 Helsinki) oli Edelfeltien perheen toiseksi nuorin lapsi, opettaja ja kuvittaja.

Vuodesta 1887 alkaen Edelfelt piti Helsingin Agronomitalossa eli entisessä Lääkäreiden talossa oppikouluun valmistavaa koulua säätyläislapsille siskonsa, kirjailija Bertha Edelfeltin kanssa. 

Sisaret asuivat yhdessä Helsingin kodissaan ainakin vuoteen 1905 saakka.

Annie Edelfelt suunnitteli myös Marttaliiton ensimmäisen käytössä olevan tunnuksen, rintapieleen kiinnitettävän jäsenmerkin.

Edelfeltin perheeseen kuuluivat vanhemmat, lääninarkkitehti Carl Albert ja äiti Alexandra Augusta Edelfelt, sekä Annien sisarukset taidemaalari Albert (1854–1905), Ellen (1859-1876) sekä Berta (1869-1934).

Annie ja Berta Edelfelt tekivät vuonna 1934 testamenttilahjoituksen, joka muodostaa Porin taidemuseossa sijaitsevan Albert Edelfelt -kokoelman perustan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexandra Elisabet Adelaide "Annie" Edelfelt ... *www.findagrave.com*. Viitattu 11.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Sisäkuva Annie ja Berta Edelfeltin Helsingin-kodista, 1900 - 1905 *Kansallisgalleria*.
3. ↑  Jäsenmerkin historiaa *Martat*. Viitattu 11.4.2024.
4. ↑  Albert Edelfelt Porvoon museo.
**Mangaka** (jap. 漫画家) on japania ja tarkoittaa mangataiteilijaa. Kuten *mangaa*, länsimaissa lainasanaa käytetään kuitenkin pelkästään japanilaisista manga-artisteista. Itse mangakan lisäksi mangaa piirtämässä voi olla useita apulaisia, jotka huolehtivat muun muassa rastereista ja taustoista.

Nimen *-ka* (家) pääte viittaa alan erityisosaajaan.

Apulaisten palkkaaminen edellyttää mangakalta harkintaa, sillä hän ei saa tekijänoikeustuloja tai vastaavia lehdessä julkaistusta sarjakuvasta vaan hän on julkaisevan lehden kustantamon palkkaama. Mangaka saa lehden kustantajalta maksun sivumäärän mukaan sekä mahdollisesti kertamaksun anime- tai videopelisovituksesta. Sarjakuvastaan mangaka saa suoraan tuloja mahdollisesti koottavasta tankōbon-julkaisun myynnistä. Mangaka voi myös tehdä tietoisen ratkaisun pitäytymisestä poissa valtavirrasta.

Alalla ovat yleisesti ongelmana alhaiset tulot, tiukka aikataulu ja suuri työmäärä.

Käsikirjoituksen ja piirroksen voivat tehdä eri henkilöt kuten Tsugumi Ōban käsikirjoittamassa ja Takeshi Obatan piirtämässä *Death Note* -sarjassa.

Viihteessä
----------

Manga-taiteilijan elämää on myös kuvattu mangassa ja animessa, kuten *Mangaka-san to Ashisutanto-san to* ja *Bakuman*.

Katso myös
----------

* Luettelo mangan tekijöistä

Lähteet
-------

1. 1 2  Daryl Harding: How Mangaka Get Paid For Their Series and Royalties For Anime *medium.com*.  31.5.2018. Viitattu 11.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Hannah Collins: Reasons Being A Manga Artist Is A Living Nightmare *ranker.com*. Viitattu 11.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Death Note Creators Confirmed to Launch Bakuman Manga *animenewsnetwork.com*. Viitattu 3.8.2009.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mangaka
**Hydroterminen aukko** on merenpohjassa oleva purkaushalkeama, josta pulppuaa vulkaanisen toiminnan lämmittämää vettä. Veden lämpötila voi olla jopa yli 350 astetta. Korkeasta lämpötilasta huolimatta aukosta pursuava vesi ei kiehu, koska valtameren pohjalla kiehumapiste on noussut suuren hydrostaattisen paineen takia.

Hydrotermisestä aukosta tulevassa vedessä on mineraaleja, joiden varassa elää mikrobeja, jotka ovat ainutlaatuisten ravintoketjujen perusta. Aukkojen ympäriltä on tavattu yli 300 eliölajia, joista 95% ei elä missään muussa ympäristössä. Joillakin niistä, kuten eräillä putkimadoilla, ei ole edes lähisukulaisia. Galapagoksenpartamato on esimerkki näistä lajeista joilla ei ole edes suuta tai suolistoa vaan kaikki madon tarvitsema ravinto syntyy sen sisällä, trofosomiksi kutsutussa kudoksessa elävien rikkibakteerien tuottamana. Näiden bakteerien energianlähteenä toimii rikkivedyn hapettaminen ja hiilen lähteenä madon keräämä hiilidioksidi.

Katso myös
----------

* Musta savuttaja

Lähteet
-------

1. ↑  What is a hydrothermal vent? *NOAA*. Viitattu 9.12.2023.
2. ↑  Life at the hydrothermal vents *American Museum of Natural History*. Viitattu 9.12.2023.
3. ↑  The extreme hydrothermal vent tubeworms *Shape of Life*.  2020. Viitattu 9.12.2023.
Kaksi Tesla Semin prototyyppiä.
**Tesla Semi** on Teslan kehitteillä oleva kuorma-auto -luokan sähköauto. Sähkörekka kuuluu pohjoisamerikkalaiseen painoluokkaan 8.*selvennä*

Suunnitellut ominaisuudet
-------------------------

Semistä on kaksi versiota: 300 mailin (482 km) ja 500 mailin (804 km) versiot. Sähkörekassa on neljä itsenäistä sähkömoottoria ja 500 mailin versiossa on yhden megawattitunnin akku. Elon Musk on kertonut että Semin käyttökustannus on 1,26 USD/maili.

Tesla takaa että Semi-sähkörekka ei mene rikki miljoonan mailin ajomatkalla eli 1,6 miljoonalla kilometrillä.

Historia
--------

Auton valmistus oli tarkoitus alkaa loppuvuodesta 2019, mutta huhtikuussa 2020 ilmoitettiin että tuotanto viivästyy vuoteen 2021 asti.

Alkuvuonna 2019 Tesla oli vastaanottanut noin 2000 Semi-sähkörekkojen tilausta.

Vuonna 2024 on arveltu, että yhdysvaltalaisen EPA:n uudet kuorma-autojen päästörajoitukset, jotka edistävät nollapäästöiseen liikenteeseen siirtymistä, kasvattavat Semi-sähkörekan suosiota.

Lähteet
-------

1. ↑  Forrest, Conner: Tesla Semi revealed: Electric truck is semi-autonomous, has 500-mile range *TechRepublic*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Lambert, Fred: Tesla releases ‘expected price’ of semi electric truck: $150,000 to $200,000 *Electrek*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Sharwood, Simon: Tesla launches electric truck it guarantees won't break for a million miles *The Register*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  Kolodny, Lora: Tesla delays Semi production and deliveries until 2021 *CNBC*.  Arkistoitu. Viitattu 30.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  Lambert, Fred: Tesla Semi receives another order, electric trucks will move goods in Europe *Electrec*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
6. ↑
**Trjoh Svjatitelei** (ven. Трёх Святителей) oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu kaksikantinen 74-tykkinen Trjoh Svjatitelei -luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Trjoh Svjatitelei -luokka*
Alus tilattiin Pietarista, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1810. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1810.

Palvelus
--------

Lokakuussa 1812 alus lähti kontra-amiraali Korobkan laivueen mukana Kronstadtista. Se saapui 29. marraskuuta 1812 Sheernessiin. Alus lähti 25. toukokuuta 1814 Sheernessistä vara-amiraali Crownin laivueen mukana Cherbourgiin, jonne saavuttiin 27. toukokuuta. Alukselle nousi Venäjän kaartin joukkoja kotiinkuljetettavaksi. Alus saapui 8. heinäkuuta 1814 Kronstadtiin. Elokuussa 1814 alus kuljetti Crownin laivueen mukana Lyypekistä joukkoja Kronstadtiin.

### Velasco

Alus lähti 28. syyskuuta 1817 Kronstadtista viiden linjalaivan ja kolmen fregatin osastossa Espanjaan. Se saapui 10. joulukuuta Britteinsaarille Dealiin ja 21. joulukuuta Portsmouthiin, missä osaston alukset täydensivät varastojaan ja korjasivat vaurioita. Osasto jatkoi 4. helmikuuta 1818 matkaansa Cádiziin, jonne saavuttiin 21. helmikuuta. Kontra-amiraali Muller luovutti 27. helmikuuta aluksen virallisesti Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Velasco*..

Alus otettiin palvelukseen päällikkönään Ramón José Pablo de Ortiz. Aluksella todettujen vakavian vikojen vuoksi se siirrettiin Arsenal de la Carracaan korjattavaksi. Korjauksia ei kuitenkaan saatettu päätökseen, vaan alus asetettiin myytäväksi 13. joulukuuta 1821. Alus myytiin muiden Venäjältä hankittujen alusten mukana 12. maaliskuuta 1822.

Lähteet
-------

* Tredrea, John & Sozaev, Eduard: *Russian Warships in the Age of Sail 1696-1860*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-058-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Tredrea & Sozaev 2010 s. 193
2. 1 2  Winfield et al 2023 s. 122
**Jukka-Pekka Listenmaa** (s. 9. maaliskuuta 1970) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Listenmaa on Tampereen Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi TPV:n edustusjoukkueessa kaudella 1988, esiintyen I divisioonassa kerran joukkueen pudotessa kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi. Listenmaa oli mukana TPV:n paluussa pääsarjatasolle, kun joukkue nousi kaudeksi 1992 takaisin I divisioonaan ja heti 1993 Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän oli isossa roolissa, pelaten 27 ottelussa ja onnistuen maalinteossa neljästi. Kauden 1994 alun Listenmaa vietti Kakkosessa lainalla Nokian Pyryssä ja vastuu liigassa väheni vain seitsemään esiintymiseen TPV:n voittaessa yllätysmestaruuden.

Kaudella 1995 Listenmaan peliaika vaihteli rotaatiopelaajana ja kesäkuussa tullut loukkaantuminen piti hänet kaksi kuukautta poissa pelikentiltä. TPV putosi Ykköseen ja Listenmaa siirtyi Kakkosessa pelanneeseen Tampereen Kisa-Tovereihin. Hän edusti TKT:ta yhden kauden ajan ja oli 12 maalillaan joukkueen paras maalintekijä yhdessä Jarmo Poskiparran kanssa. Listenmaa palasi TPV:hen kaudeksi 1997 ollen avauksen vakionimiä. Vuonna 1998 hän vaihtoi toiseen Ykkösessä pelanneeseen seuraan, Nokian Pyryyn. Listenmaa palasi yhdessä usean muun NoPy:n pelaajan kanssa edustamaan juuri perustettua Tampere Unitedia sen ensimmäiselle kaudelle ennen lopettamistaan 29-vuotiaana.

Pelaajauransa jälkeen Listenmaa on toiminut valmennustehtävissä Tampereen Ilveksen junioreissa, Tampereen Kisa-Tovereissa, Tampereen Peli-Pojissa, Tampereen Pallo-Veikoissa. sekä Tampere Unitedissa.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1994

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka-Pekka Listenmaa *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 19.12.2014.
2. ↑  tp-seinajoki.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  tpv.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  tampereunited.fi