recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arvid Göransson Horn** af Kanckas (1590 Vuorentaan kartano, Halikko – 16. helmikuuta 1653 Vuorentaan kartano, Halikko) oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra.

Elämäkerta
----------

Hornin vanhemmat olivat Göran Henrikinpoika Horn ja Brita Hansdotter, jonka vanhemmat olivat amiraali Hans Larsson Björnram sekä Ingeborg Boije af Gennäs.

Arvid Horn kirjoittautui 5. lokakuuta 1609 Wittenbergin yliopistoon, jossa hän opiskeli jonkin aikaa. Vuosina 1612-1616 hän oli ratsumies ja myöhemmin korpraali suomalaisessa ratsuväessä. Vuonna 1617 hän oli Jaakko de la Gardien värvätyn rykmentin henkikomppanian vänrikki. Horn oli 1619 kapteenina karjalaisessa jalkaväkikomppaniassa. Hän oli 1623 Hämeen läänin jalkaväen everstiluutnantti ja Karjalan jalkaväessä saadessaan tehtäväkseen Porin rykmentin perustamisen helmikuussa 1626. Samalla hänet ylennettiin everstiksi.

Horn johti perustamaansa rykmenttiä Puolan sodassa avustettaessa piiritettyä Mewen kaupunkia 11.-21. syyskuuta 1626 sekä linnoitetun kaupungin puolustuksessa. Kahden viikon piirityksen jälkeen hän luovutti kaupungin puolalaisille 3. heinäkuuta 1627, jolloin kolme porilaiskomppaniaa poistui kaupungista. Horn joutui sotavankeuteen, josta vapauduttuaan hän oli Narvan käskynhaltijana 5. tammikuuta 1633. Hänet määrättiin Uudenmaan ja Hämeen läänin sekä myöhemmin Hämeen läänin maaherraksi 14. lokakuuta 1634, mistä tehtävästä hän erosi 22. kesäkuuta 1637. Horn oli Turun hovioikeuden varapresidenttinä 7. kesäkuuta 1650, missä tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka 16. helmikuuta 1653. Hänet on haudattu Halikon kirkossa olevaan sukukalmistoon.

Horn avioitui 1620 Ingeborg Kurckin (k. 1648) kanssa. Vaimon vanhemmat olivat ratsumestari Knut Jönsson Kurck ja Brita Gylta. Horn avioitui uudelleen Tukholmassa 28. heinäkuuta 1650 Elisabet Sparren kanssa. Toisen puolison vanhemmat olivat valtaneuvos Johan Eriksson Sparre ja Anne Urne. Kumpikin avioliitto oli lapseton.

Lähteet
-------

* Elgenstierna, Gustaf: *Den introducerade svenska adelns ättartavlor med tillägg och rättelser III Gadde -Höökenberg*. Tukholma: P A Nordstedt & Söners Förlag, 1927. (ruotsiksi)
* Laitakari, Eino: *Porilaisten kultainen kirja - I osa: Kuninkaallinen Porin Rykmentti 1626-1810*. Turku: Uuden Auran Oy:n kirjapaino, 1961.

### Viitteet

1. ↑  Laitakari, Eino s. 61
2. ↑  Laitakari, Eino s. 61-62
3. ↑  Elgenstierna, Gustaf s. 674


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Manuel Larraín Errázuriz** (17. joulukuuta 1900 Santiago de Chile – 22. kesäkuuta 1966) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 16. huhtikuuta 1927 ja nimitettiin Talcan koadjuuttoripiispaksi sekä Thubunae in Numidian titulaaripiispaksi 7. toukokuuta 1938. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. elokuuta Carlos Silva Cotapos, jota avustivat Juan Subercaseaux Errázuriz ja Jorge Antonio Larraín Cotapos. 21. tammikuuta 1939 Larraín Errázurizista tuli Talcan piispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja toimi Talcan piispana, kunnes kuoli 65-vuotiaana virassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Manuel Larraín Errázuriz


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Francisco "Paco" Chaparro** (s. 30. marraskuuta 1942) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.

Chaparro on kotoisin Trianan kaupunginosasta Sevillasta. Hän valmensi andalusialaisissa alasarjajoukkueissa ennen siirtymistään Real Betisiin juniorivalmentajaksi. Kaudella 2006–2007 Chaparro kutsuttiin seuran edustusjoukkueen valmentajaksi kauden viimeiseen otteluun, jonka voitto varmisti joukkueen pysymisen Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Chaparro valmensi keväällä 2007 myös Betisin B-joukkueen nousuun Segunda División B:hen.

Kaudella 2007–2008 Chaparro korvasi Héctor Cúperin Betisin edustusjoukkueen valmentajana 14 kierroksen jälkeen. Hänen valmennuksessaan joukkue sijoittui sarjan 13:nneksi. Chaparro jatkoi tehtävässä myös kaudella 2008–2009 kunnes Josep María Nogués korvasi hänet huhtikuussa 2009 joukkueen ajauduttua putoamistaisteluun.

Chaparro juoksee joka aamun pitkän lenkin, ja hänet tunnetaan leikkimielisellä nimityksellä "Trianan Mick Jagger".

Lähteet
-------

1. ↑  El Betis destituye a Chaparro  6.4.2009. Marca. Viitattu 7.4.2009. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot Primera Divisiónissa (espanjaksi)
* Tilastot Segunda Divisiónissa (espanjaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Luis FernándezHéctor Cúper** | **Real Betisin päävalmentaja**6/200712/2007–4/2009 | Seuraaja:**Héctor CúperJosep María Nogués** |
**Jamaal Torrance** (s. 20. heinäkuuta 1983) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.

Torrance kuului Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa 2007 Yhdysvaltain hopeajoukkueeseen 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Hän oli Valencian sisäratojen MM-kisoissa 2008 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestissä MM-kultaa. Hän voitti sisäratojen Yhdysvaltain-mestaruuden 400 metrin juoksussa 2009. Hän voitti Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 MM-pronssia 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa ajalla 46,43, minkä lisäksi hän oli myös Yhdysvaltain 4 x 400 metrin joukkueessa voittamassa kultaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 400 metrin välierissä. 4 x 400 metrin viestissä hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti toisella kokoonpanolla lopulta maailmanmestaruuden. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä juostuaan alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa.

Ennätykset
----------

Lähteet: IAAF, Tilastopaja

### Ulkoradat

* 200 metrin juoksu: 21,08 (2010)
* 300 metrin juoksu: 32,78 (2010)
* 400 metrin juoksu: 44,80 (2010)

### Sisäradat

* 200 metrin juoksu: 21,19 (2007)
* 300 metrin juoksu: 33,39 (2011)
* 400 metrin juoksu: 45,76 (2010)

Lähteet
-------

1. 1 2  juoksi vain alkuerissä
2. 1 2 3  Jamaal Torrance Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Jamaal Torrance Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Valencia 2008 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)
5. ↑  Doha 2010 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)
6. ↑  Istanbul 2012 – Miesten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Pål Arne Fagernes** (8. kesäkuuta 1974 – 4. elokuuta 2003) oli norjalainen keihäänheittäjä.

Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista tuloksella 79,78 m ja hävisi 10 senttimetriä viimeisenä loppukilpailuun selviytyneelle Zhang Lianbiaolle. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 ja Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän karsiutui myös loppukilpailusta. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Fagernes heitti neljänneksi Norjan ennätystuloksella 86,24 m. Hän hävisi pronssimitalisti Jan Železnýlle 43 senttimetriä. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän heitti karsintakilpailussa kolmanneksi parhaan tuloksen 86,74 m, joka oli uusi Norjan ennätys ja jäi hänen ennätykseksi. Loppukilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 83,04 m.

Norjan-mestaruuskilpailuissa Fagernes voitti kultaa vuosina 1996, 1998, 1999 ja 2002 ja hopeaa vuosina 1994 ja 1995. Fagernesin Norjan ennätyksen rikkoi Andreas Thorkildsen vuonna 2005 heittäessään 86,82 m.

Fagernes otteli myös yhden ammattilaisnyrkkeilyottelun. Huhtikuussa 2003 hän kohtasi slovakialaisen Peter Simkon ja voitti hänet teknisellä tyrmäyksellä 25 sekunnissa.

Fagernas herätti Norjassa huomiota alkoholin ja huumeiden käytöllään. Vuonna 1997 hän sai 50 päivän vankeustuomion ruumiinvamman tuottamisesta ja varomattomuudesta liikenteessä. Vuonna 2000 hän sai 18 päivän vankeustuomion yleisen rauhan häiritsemisestä. Edmontonin MM-kilpailuiden 2001 kisajoukkueesta hänet pudotettiin pois hänen esiinnyttyään haastattelussa humalassa. Vuonna 2001 hän jäi kiinni huumeiden käytöstä käytettyään kokaiinia ja amfetamiinia.

Fagernes kuoli auto-onnettomuudessa 4. elokuuta 2003. Hänen ajamansa henkilöauto ajautui vastaantulevien
kaistalle ja törmäsi rekkaan.

Kausien parhaat heitot
----------------------

* 1994 74,10 Bergen 26.5.
* 1995 77,46 Oslo 21.7.
* 1996 85,06 Oslo 5.7.
* 1997 82,80 Karlstad 15.6.
* 1998 84,46 Askøy 2.8.
* 1999 86,24 Sevilla 29.8.
* **2000 86,74 Sydney 22.9.**
* 2001 84,30 Monaco 20.7.
* 2002 81,25 Sandnes 18.8.
* 2003 74,82 Oslo 27.6.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pål Arne Fagernes Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Sevilla 1999 – Miesten keihäänheiton tulokset (Arkistoitu – Internet Archive) IAAF (englanniksi)
4. ↑  Sydney 2000 – tulokset IAAF (englanniksi)
5. ↑  Miesten keihäänheiton Norjan mestarit
6. ↑  Pitkämäki launches Javelin to 91.53m *iaaf.org*.  26.6.2005. IAAF. Viitattu 11.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  Fagernes boxrec.com -tietokannassa (englanniksi)
8. ↑  Fagernes jäi kiinni huumausaineista *mtv3.fi*.  6.11.2001. MTV3. Viitattu 11.8.2009.
9. ↑  Norjalainen keihäänheittäjä Fagernes kuoli auto-onnettomuudessa *mtv3.fi*.  5.8.2003. MTV3. Viitattu 11.8.2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Frank Thornton (Ball)** (15. tammikuuta 1921 Dulwich, Lontoo – 16. maaliskuuta 2013 Barnes, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleista televisiosarjoissa *Are You Being Served?*, *Grace & Favour* ja *Vielä virtaa*.

Nuoruus ja ura
--------------

Thornton syntyi Dulwichissä, Lontoossa vuonna 1921. Hän työskenteli ensin vakuutusasiamiehenä, mutta opiskeli samaan aikaan näyttelemistä London School of Dramatic Artissa. Hän teki ensimmäisen roolinsa ammattinäyttelijänä Terence Rattiganin näytelmässä *French Without Tears*. Sen jälkeen hän siirtyi työskentelemään Donald Wolfitin johtamissa teattereissa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa. Toisen maailmansodan aikana Thornton palveli neljä vuotta Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa.

Sodan jälkeen Thornton näytteli repertoaari- ja West End-teattereissa, kunnes vuonna 1960 hän aloitti televisiouransa komediasarjassa *It's a Square World*. 1960-luvulla hän esiintyi televisiossa Tony Hancockin ja Eric Sykesin kaltaisten komedianäyttelijöiden kanssa. Thornton jatkoi työskentelyä myös teatterissa, esiintyen muun muassa Ihaan roolissa Phoenix-teatterin Nalle Puh-näytelmässä.

Vuosina 1972–1985 Thornton esiintyi Captain Peacockin roolissa komediasarjassa *Are You Being Served?*. Roolista tuli Thorntonin tunnetuin ja hän esiintyi sarjan kaikilla tuotantokausilla. 1990-luvulla hän palasi Peacockin rooliin sarjan spin-offissa *Grace & Favour*.

Vuonna 1997 Thornton aloitti Herbert "Truly" Trueloven roolissa komediasarjassa *Vielä virtaa*, korvaten sarjassa Brian Wilden näyttelemän Foggyn. Thornton näytteli sarjassa sen loppuun saakka. Vuonna 2012 hän esiintyi vielä elokuvassa *Run for Your Wife*, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle.

Yksityiselämä
-------------

Thornton meni 5. kesäkuuta 1945 naimisiin Beryl Jane Margaret Evansin kanssa ja he saivat yhden tyttären.

Thornton kuoli 92-vuotiaana nukkuessaan kotonaan Barnesissa 16. maaliskuuta 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Woddis, Carole: Frank Thornton obituary *The Guardian*.  18.3.2013. Viitattu 27.3.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Are You Being Served? actor Frank Thornton dies aged 92 *BBC News*.  18.3.2013. BBC. Viitattu 11.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Frank Thornton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Nils Nilsinpoika Natt och Dag** (1554–1613) oli hovimies ja kihlakunnantuomari. Hänen isänsä oli Nils Månsson (Natt och Dag) ja äitinsä Karin Göransdotter (Gyllenstierna). Hän avioitui 1579 Anna Bengtsdotterin (Gylta) (1550–1603) kanssa, jonka isä oli Bengt Bengtsson Gylta ja äiti Ingeborg Jakobsdotter Krumme. Anna Gylta peri vanhempiensa jälkeen muun muassa kartanon Falköpingistä ja puolet kivitalosta Tukholmassa. Annan kuoltua Nils Nilsson avioitui Eerik XIV tyttären Sigrid Eerikintytär Vaasan kanssa 1609 Tukholman linnassa.

Lapset
------

Anna Bengtsdotterin kanssa:

1. Christina Nilsdotter (1580–1643)
2. Bengt Nilsson (s. 1581)
3. Göran Nilsson (1583–1613)
4. Per Nilsson (1584–1634)
5. Brita Nilsdotter (s. 1586)
6. Jöns Nilsson (1589–1619)
7. Göran Nilsson (s. 1589)
8. Ivar Nilsson (1590–1651)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Nils Nilsson (Natt och Dag)
**Adelmo Melecci** (18. toukokuuta 1899 – 31. elokuuta 2004) oli italialaissyntyinen säveltäjä, urkuri ja pedagogi. Hän lähti Italiasta vuonna 1911 ja sai vuonna 1928 Kanadan kansalaisuuden. Hän opiskeli New Yorkissa ja Toronto Conservatory of Musicissa (Royal Conservatory of Music). Hänen opettajiaan olivat Healey Willan ja Ernest Seitz.

Melecci opetti Toronto Conservatory of Musicissa itse pianon- ja urkujensoittoa sekä musiikin teoriaa. Hän perusti vuonna 1942 konservatorion Willowdalen haaran, jonka rehtorina hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle heinäkuussa 1991. Hän toimi Richmond Hill United Churchin urkurina vuosina 1929–1958. Hänen sävellystensä joukossa on kuoroteoksia, lauluja ja lapsille suunnattuja pianokappaleita. Melecci jatkoi sävellystyötään yli 100-vuotiaaksi saakka. Royal Conservatory of Music jakaa hänen mukaansa nimettyä stipendiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Canadian Encyclopedia: Adelmo Melecci (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Kihlakunnantuomari Gudmund Larssonin sinetti. Gudmund ei käyttänyt isänsä sinettiä, vaan vaimonsa Malin Arvidsdotterin.
**Gudmund Laurinpoika** (ruots. Gudmund Larsson, k. 1537) oli 1500-luvulla elänyt hauholainen rälssimies ja kihlakunnantuomari. Gudmundin isä oli porvoolainen rälssimies Lasse kauppias. Gudmund oli naimisissa Hyvikkälän isännän Arvid Olavinpojan (k. 1495) tyttären Malinin kanssa. Ensimmäisen kerran Gudmund mainitaan lähteissä vuonna 1507 Viipurin linnanpäällikön palvelijana. Samana vuonna valtionhoitaja Svante Niilonpoika nimitti hänet Hollolan kihlakunnanvoudiksi.

### Konflikti Hauhon kirkolla

Gudmund ja hänen isänsä Lasse hyökkäsivät entisen voudin Henrik Stenssonin palvelijan kimppuun Hauhon kirkolla 1500-luvun alussa.
Gudmund osallistui isänsä Lassen kanssa välienselvittelyyn Hämeen linnan entisen voudin Henrik Stenssonin kanssa joskus vuosien 1505 ja 1511 välillä. Henrikiltä on säilynyt valituskirje, jonka mukaan Henrik oli lampuotinsa luona Hauhon (tai Tuuloksen) kirkolla Annan päivän aattona. Henrik oli rukoilemassa kirkkomaalla seuranaan vain keihästä kantanut renki. Heidän lisäkseen kirkolla oli vain vanha saksalainen palkkasoturi Jacob Lothernikht, joka oli matkalla Pyhän Jaakon kirkolle Renkoon.

Henrikin ollessa astumassa ulos kirkosta paikalle saapui reellä Gudmundin isä Lasse kauppias palvelijansa kanssa aseet kädessään. Hyökkääjät yrittivät ampua entistä voutia varsijousella, mutta Henrik tarttui palvelijansa keihääseen ja iski sen tylpällä päällä Lassea selkään, minkä seurauksena Lasse pakeni paikalta. Hyökkäyksen taustalla oli riita siemenviljasta, jonka Henrik oli voutina ollessaan lainannut Lassen lampuodille, ja jonka Henrikin palvelija oli väkisin käynyt hakemassa takaisin.

Seuraavana päivänä Henrik oli taas Hauhon kirkossa viettämässä messua. Sinä päivänä Gudmund ja hänen isänsä Lasse tulivat kirkolle, kumpikin täyteen haarniskaan pukeutuneena. Miehet hyökkäsivät kirkkoon, mutta Henrik oli jo ehtinyt lähteä pappilaan. Lasse ja hänen poikansa pieksivät hänen sijaansa kirkkomaalla olleen Henrikin palvelijan ja veivät hänen hilparinsa. Tapauksen jälkeen Lasse lähti Viipuriin valittamaan linnanherra Erik Turessonille Henrikin varastaneen hänen viljaansa ja hyökänneen hänen kimppuunsa kirkkotiellä.

Lähteet
-------

* Seppo Suvanto: *Hauhon, Luopioisten, Tuuloksen historia 1. Keskiaika*. Hauhon, Luopioisten ja Tuuloksen kunnat, 1985. ISBN 951-99026-5-1.

1. ↑  Suvanto 1985, s. 741–746.
2. ↑  DF 6696, viitattu 23.11.2017.
3. ↑  Suvanto 1985, s. 744–746.
**Michael Eneramo** (s. 26. marraskuuta 1985 Kaduna) on nigerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Eneramo edustaa Turkin Superliigassa Sivassporia.

Seurajoukkueura
---------------

Eneramo pelasi kotimaansa Lobi Starsissa, josta hän siirtyi Algeriaan. Hän pelasi USM Algerissa puolitoistakautta siirryttyään kesken kauden 2005-2006 Tunisiaan Espéranceen viiden vuoden sopimuksella.

Eneramo pelasi Tunisian sarjassa kuusi ottelua ja teki yhden maalin sekä oli samalla voittamassa liigamestaruuden ja Tunisian cupin. Seuraavalla kaudella hänet lainattiin Saudi-Arabiaan Al Chababiin. Liigassa Eneramo pelasi vain seitsemässä ottelussa, joissa hän onnistui tekemään kolme maalia. Eneramo kuitenkin jätti joukkueen kesken kauden siirryttyään takaisin Tunisiaan Espéranceen. Paluu vanhaan seuraansa onnistui hyvin, kun hän teki 13 pelaamassaan ottelussa 6 maalia. Seuraavalla kaudella 2007–2008 Eneramo onnistui tekemään 9 maalia ja kaudella 2008–2009 18 maalia, jonka myötä hän voitti sarjan maalikuninkuuden, sekä juhli kauden päätteeksi Tunisian liigamestaruutta toista kertaa urallaan. Hän teki viimeisessä ottelussa 2 maalia ES Sahelin verkkoon. Eneramo voitti myös seuraavallakin kaudella maalikuninkuuden 13 maalilla ja juhli kauden päätteeksi uransa kolmatta Tunisian mestaruutta. Toukokuussa 2010 hän teki vuoden jatkosopimuksen.

Tammikuussa 2011 Eneramo siirtyi kesken kauden Turkin Superliigaan Sivassporin riveihin.

Maajoukkueura
-------------

Eneramo harkitsi ennen ensimmäistä Nigeria-maaotteluaan Tunisian maajoukkueeseen edustamista Tunisian jalkapalloliiton yritettyä suostutella häntä edustamaan heidän maataan. Eneramo pelasi tuolloin Tunisian pääsarjassa ja oli sarjan paras maalintekijä kaudella 2008-2009.

Nigerian maajoukkueessa Eneramo pelasi ensi kerran 11. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan, jossa hän tuli 87 minuutin kohdalla vaihdosta kentälle. Toisen kerran Eneramo sai kutsun maajoukkueeseen 29. toukokuuta 2009 Irlantia vastaan, jossa hän oli tällä kertaa avauskentällisessä. Samassa ottelussa Eneramo teki ensimmäisen maajoukkue maalinsa. Toisen maalinsä hän teki 6. syyskuuta 2009 MM-karsintaottelussa Tunisiaa vastaan.

Saavutukset
-----------

* Tunisian cup (3): 2006, 2007, 2008
* Tunisian mestaruus (3): 2006, 2009, 2010
	+ Maalikuninkuus (2): 2009 (18 maalia), 2010 (13 maalia)
* Arabian Mestarien liiga: 2009
* Afrikan Mestarien liiga
	+ Hopeaa: 2010
	+ Maalikuninkuus: 2010 (8 maalia)

Lähteet
-------

* Transfermarkt (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  Michael Eneramo *Kawarji* Viitattu 30.11.2009 (ranskaksi)
2. ↑  Michael Eneramo prolonge son contrat d'une année *eurosport* 20.5.2010 Viitattu 23.5.2010 (ranskaksi)
3. ↑  Nigeria/Tunisia: Tunisia Target Striker Eneramo *allAfrica.com* 3.11.2008 Viitattu 11.12.2009 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Wissem Ben Yahia** | **Tunisian liigan maalikuningas**Kausi 2008–2009Kausi 2009–2010 | Seuraaja:**Ahmed Akaichi** |
**Salomon Müller** (1804 Heidelberg – 1864) oli saksalainen eläintieteilijä.

Müller oli heidelbergiläisen satulantekijän poika. Vuonna 1823 Coenraad Jacob Temminck lähetti hänet, Heinrich Boien ja Heinrich Christian Macklotin Itä-Intiaan keräämään näytteitä Leidenin museon kokoelmiin. Müller kävi Indonesiassa 1826, Uudessa-Guineassa ja Timorissa 1828, Jaavalla 1831 ja Sumatralla vuosien 1833 ja 1835 välillä.

Vuonna 1836 Müller oli Borneolla Kaakkois-Kalimantanissa, jossa hän kirjoitti päiväkirjaansa paikallisesta sininiskaiibispopulaatiosta (*Pseudibis davisoni*), joka oli silloin runsas, mutta on nyttemmin äärimmäisen uhanalainen.

Müller kuvaili ja nimesi molukkienpunamesikon (*Myzomela boiei*) Heinrich Boien kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Erik Meijaard; S. (Bas) van Balen & Vincent Nijman 2005: THE FORMER STATUS OF THE WHITE-SHOULDERED IBIS PSEUDIBIS DAVISONI ON THE BARITO AND TEWEH RIVERS, INDONESIAN BORNEO


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Gary Bartz
**Gary Bartz** (s. 26. syyskuuta 1940 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen jazz-alttosaksofonisti. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Charles Mingusin, Eric Dolphyn, McCoy Tynerin, Max Roachin, Abbey Lincolnin, Art Blakeyn ja Miles Davisin kanssa. Bartz on myös perustanut omia kokoonpanojaan.

Vuonna 2005 Bartz sai Grammy-palkinnon levystä *Illuminations*, jolla hän esiintyi Tynerin, Terence Blanchardin, Christian McBriden ja Lewis Nashin kanssa. Bartz on opettanut Oberlin Conservatory of Musicissa.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic.com: Gary Bartz
2. ↑  CBS News: 2005 Grammy Award Winners
3. ↑  Oberlin Conservatory Faculty members Gary Bartz and Robert Spano Win Grammy Awards (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Valokuvien vangit** (*Shooting the Past*) on brittiläinen television minisarja, joka ensiesitettiin BBC Two -kanavalla vuonna 1999. Sarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Poliakoff, ja sen pääosissa, sulkemisuhan alle joutuvan vanhan valokuva-arkiston työntekijöinä esiintyvät Timothy Spall ja Lindsay Duncan. Royal Television Society valitsi sen vuoden parhaaksi draamasarjaksi, ja se sai myös Prix Italia -palkinnon.

Juoni
-----

Lontoolainen, valtavaa historiallista valokuvakokoelmaa hallinnoiva Fallon Photo Library joutuu sulkemisuhan alle, kun amerikkalainen yhtiö ostaa sen rakennuksen muuttaakseen sen bisneskouluksi. Tästä on informoitu yhtä arkiston työntekijää, Oswaldia (Spall), mutta tämä ei ole uskaltanut kertoa asiasta kollegoilleen. Amerikkalaiset saapuvat paikalle ja huomaavat, ettei rakennusta olekaan tyhjennetty sopimuksen mukaisesti. Yhtiön pääjohtaja Christopher Anderson (Cunningham) vaatii, että kuvat on tuhottava, ellei niitä pian saada myydyksi jonnekin. Arkiston työntekijät ovat taas sitä mieltä, että kokoelma pitäisi säilyttää kokonaisuutena. He yrittävät myydä kokoelmaa suurelle mainostoimistolle, joka kuitenkin perääntyy kuultuaan, että valtaosa kuvista on mustavalkoisia. Arkiston työntekijät alkavat vakuutella Andersonille kokoelman merkitystä kertomalla hänelle tarinoita eri kuvien takana. Lopulta he löytävät kuvan Andersonin isoäidistä ja kertovat hänelle asioita, joita hän ei tiennyt suvustaan. Lopulta Anderson löytää amerikkalaisen kuvatoimiston, joka suostuu ostamaan koko kymmenen miljoonan valokuvan kokoelman.

Tuotanto
--------

Sarjassa näytetyt kuvat ovat peräisin Britannian suurimmasta kuva-arkistosta, Hulton-kokoelmasta, joka pohjautuu vuosina 1938–1957 ilmestyneen *Picture Post* -aikakauslehden kuva-aineistoon. Sarjan tarina ennakoi todellisuutta sikäli, että vuonna 2008 Hulton-kokoelman osti maailman suurin kuvatoimisto, yhdysvaltalainen Getty Images.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Lindsay Duncan  | … |  Marilyn Truman 
  |
|  Timothy Spall  | … |  Oswald Bates
  |
|  Liam Cunningham  | … |  Christopher Anderson
  |
|  Billie Whitelaw  | … |  Veronica
  |
|  Emilia Fox  | … |  Spig
  |
|  Blake Ritson  | … |  Nick
  |
|  Arj Barker  | … |  Garnett
  |
|  Andy Serkis  | … |  Styeman 
  |

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shooting the Past 

1. ↑  The Hulton Archive, A History in Pictures (Arkistoitu – Internet Archive), Getty Images.
Nicolas Gédoyn
**Nicolas Gédoyn** (15. kesäkuuta 1677 Orléans – 10. elokuuta 1744 Beaugency) oli ranskalainen prelaatti, kirjailija ja myös Ranskan akatemian jäsen.

Elämä
-----

Kun Nicolas Gédoyn oli opiskellut jesuiittain johdolla, hänet nimitettiin retoriikan opettajaksi Blois’n kaupunkiin. Sen jälkeen hänet nimitettiin kaniikiksi Pariisin Sainte-Chapelleen ja Beaugencyn luostarin apotiksi. Hänet valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1719 ja vuonna 1722 Ranskan myös kuninkaalliseen kaunokirjallisuuden ja piirtokirjoitusten akatemiaan (*Académie royale des inscriptions et belles-lettres*).

Itse Voltaire on todennut, että Nicolas Gédoyn Quntilianuksen ja Pausianiaan käännökset ovat erinomaisia. Tähän lienee syynä hänen pitkä opiskelunsa jesuiittojen luona, jolloin hän innostui antiikin teksteistä. Hän totesi jumalan armahtavan antiikin kirjoittajat, sillä vaikka nämä olivat pakanoita, heidän teoksensa olivat antaneet niin paljon kauneutta.

Teokset
-------

**Käännökset**

* Quintilien: *De l'institution de l'orateur* (1718)
* Pausanias: *Pausanias, ou voyage historique de la Grèce* (1731)

**Muut**

* *Œuvres diverses* (1746). Mukana myös tekstit *Épaminondasin elämä*, *kääntämisen puolustus*, essee *lasten kasvatuksesta*. *Roomalaisten kaupunkielämästä* sekä *vanhoista ja nykyisistä ajoista*.
* *Recueil d'opuscules littéraires* (1767), sisältää tekstin: *Réflexions sur le goût*.

Lähteet
-------

1. ↑  Voltaire; Le siècle de Louis XIV, Catalogue de la plupart des écrivains français qui ont paru dans le Siècle de Louis XIV, pour servir à l’histoire littéraire de ce temps, 1751.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Jacques-Louis de Valon** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 31719-1744** | Seuraaja:**François-Joachim de Pierre de Bernis** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jouko Narvanmaa** (s. 10. syyskuuta 1962 Turku) on entinen jääkiekkoilija ja HC TPS Turku Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1999–2006. Narvanmaa voitti Turun Palloseurassa pelaajana neljä Suomen mestaruutta. Toimitusjohtajavuosina joukkue saavutti kaksi SM-kultaa ja yhden hopean.

Pelaajana Narvanmaa pelasi puolustajan paikkaa ja oli yksi TPS:n kannattajien suosikeista. Hän joutui kuitenkin lopettamaan pelaajauransa kauden 1993–94 jälkeen selkävamman vuoksi. 401 runkosarjaottelussa kertyi 163 tehopistettä. Toimitusjohtajana Narvanmaa joutui etenkin loppuaikoinaan fanien ja mediankin hampaisiin joukkueen huonon menestyksen seurauksena. Narvanmaa päätti lopulta irtisanoutua tehtävästään, minkä jälkeen hänen paikkansa otti Seppo Sutela.

TPS:n lisäksi Narvanmaa pelasi Ruotsissa MoDo:n joukkueessa kausina 1986–88. Urheilun lisäksi Narvanmaa on työskennellyt muun muassa rahoitusalalla, koulutukseltaan hän on yo-merkonomi (1985). Joukolla on Taru-vaimon kanssa kaksi lasta  (s. 1988 ja 1991). Narvanmaa on työskennellyt puutarhaliike Helle Oy:n hallintojohtajana elokuusta 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Narvanmaa jättää TPS:n  23.1.2006. Jatkoaika. Viitattu 13.11.2007.
2. ↑  Historia: Kanada-malja viihtyy Turussa TPS.fi.  Arkistoitu 9.4.2008. Viitattu 13.11.2007.
3. ↑  Varsinaissuomalainen talousaikakauslehti Mania 3/2006
4. ↑  Jääkiekkolehti 10/2009, s. 62

Aiheesta muualla
----------------

* Jouko Narvanmaa Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1986
 Kamppuri |
 Tammi |
 Eloranta |
 Grönstrand |
 Laksola |
 Narvanmaa |
 Nikander |
 Ruotanen |
 Suoraniemi |
 Virtanen |
 Arbelius |
 Jalonen |
 Järvenpää |
 Lehtonen |
 Makkonen (**C**) |
 Oksanen |
 Pohja |
 Ruuttu |
 Suikkanen |
 Susi |
 Vilander |
 Vuori |
Valmentaja Rauno Korpi

Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1989
1 Ketterer |
2 Narvanmaa |
3 Blomqvist (**C**) |
4 Lehtonen |
5 Kuusisto |
7 Saarinen |
9 Eloranta |
10 Susi |
11 Tikkanen |
12 Jalonen |
14 Järvinen |
15 Järvenpää |
17 Kurri |
19 Lindfors |
20 Vilander |
22 Vuori |
23 Virta |
24 Mikkolainen |
26 Keskinen |
29 Ruotsalainen |
30 Tammi |
31 Järvi |
33 Seppo |
Valmentaja Pentti Matikainen
**Michael Reiss** (s. 1960) on brittiläinen bioeetikko ja luonnontieteen opetuksen professori. Hän aloitti uransa opettajana koulussa ja sai myöhemmin myös vihkimyksen Englannin kirkon papiksi. Sittemmin hän on toiminut sekä pappina että luonnontieteen opetuksen alalla. 

Reiss syntyi juutalaiselle isälle sekä agnostiselle äidille ja sai maallisen kasvatuksen. Hän aloitti fysiikanopintonsa Cambridgessa, mutta siirtyi pian biologiaan. Hän eteni filosofian tohtoriksi ja täydensi koulutustaan vielä eläintieteessä. Hän on työskennellyt Lontoon yliopiston Koulutusinstituutissa ja Cambridgen yliopistossa. 

Vuosina 2006–2008 Reiss toimi Royal Societyn opetusjohtajana. Hän joutui eroamaan esitettyään kannan, jonka mukaan evoluutiota tulisi opettaa myös kreationismiin uskovien oppilaiden kanssa keskustellen. Hänen mukaansa evoluutiosta kertova opettaja tekee oppimisen mahdottomaksi, jos oppilaan kanssa ei keskustella asiasta. Hän kuitenkin itse myönsi, että kreationismilta puuttuu tieteellinen pohja. Hänen katsottiin joka tapauksessa tehneen liian suuri myönnytys.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Reiss: How to convert a generation
2. ↑  Kreationismia ymmärtänyt brittioppinut joutui eroamaan
3. ↑  Evoluutioteoriaa on opetettava kriittisesti avoimella tavalla


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Google Scholar
* ORCID
* ResearcherID

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sofia Maria Victoria von Baden** (7. elokuuta 1862 – 4. huhtikuuta 1930) oli Ruotsin kuningatar vuodesta 1907 kuningas Kustaa V:n puolisona.

Viktorian vanhemmat olivat Badenin suurherttua Fredrik I ja tämän vaimo Louise, joka oli Saksan keisari Vilhelm I:n tytär. Hän tapasi Keski-Euroopassa matkustelevan Ruotsin kruununprinssi Gustavin vuonna 1878. Uusintatapaamisella vuonna 1881 syntyi molemminpuolinen kiintymys, ja häitä vietettiin jo samana vuonna.

Kruununprinssiparille syntyi kolme poikaa: tuleva kuningas Kustaa VI Aadolf (1882–1973), Södermanlandin herttua Wilhelm (1884–1965) ja Västmanlandin herttua Erik (1889–1918).

Prinsessa Viktorian terveys oli heikko, ja Axel Munthesta tuli vuonna 1892 hänen henkilääkärinsä vuosikymmenten ajaksi. Heidän suhteensa laatua on arvailtu. Viktoria vietti loppuelämänsä aikana talvet Caprilla, missä Munthella oli huvila, kesät Ruotsissa ja keväät ja syksyt Roomassa. Hän rakennutti Ruotsiin Sollidenin linnan Öölantiin. Linna valmistui vuonna 1906, ja sen oli tarkoitus tuoda pieni pala Italiaa Ruotsin aurinkoisimmalle paikkakunnalle.

Oskar II kuoli vuonna 1907, ja kruununprinssiparista tuli kuningas ja kuningatar.

Viktoria kuoli sydänkohtaukseen Roomassa huhtikuussa 1930.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nils F Holm: Gustav V *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 2.4.2018.
2. ↑  Victoria of Baden (1862–1930) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 3.4.2018.
3. 1 2 3  Knut-Göran Källberg: Victoria & Munthe – århundradets kärlekssaga *Expressen*. Viitattu 3.4.2018.
4. ↑  Petri Liukkonen: Axel Martin Fredrik Munthe (1857–1949) – used the pen name Puck Munthe *Authors Calendar*. Viitattu 3.4.2018.
5. ↑  Herman Lindqvist: Sollidens slott – drottning Victorias dröm om Italien *aftonbladet.se*. Viitattu 3.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Gottlieb Kreidl** (1850-1908) oli itävaltalainen paperimestari, joka perusti Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan yhdessä saksalaisen paperimestarin Luis Hänelin ja viipurilaisen liikemiehen Wilhelm Dippellin kanssa vuonna 1882.

Gottlieb Kreidl muutti Suomeen noin 24-vuotiaana vuonna 1874 tullakseen Kuusankosken tehtaalle (nykyinen UPM-Kymmene oyj) paperimestariksi. Kreidl oli sillä hetkellä Pietarin kaupungin eteläpuolella olevan Zarskoje Slavenkan paperitehtaan isännöitsijä. Sitä ennen hän oli työskennellyt eri paperi- ja puuhioketehtaissa viiden vuoden ajan.

Kreidlia pidettiin Kuusankoskella kyvykkäänä mestarina, joka osasi käsitellä hyvin työväkeä. Työskenneltyään Kuusankoskella seitsemän vuotta Kreidl osti Verlasta koskitontin ja siihen kuuluvat oikeudet Hugo Neumanilta, jonka puuhiomo oli toiminut Verlankosken partaalla 1872–1874. Tarkoituksena oli perustaa oma puuhiomo ja kun tulipalo vielä teki tuhojaan Kuusankosken tehtaalla, siirtyi hän kokonaan uuden yrityksensä pariin. Yhtiökumppaneiksi tulivat Kymintehtaalle vuonna 1876 värvätty saksalainen paperimestari Luis Hänel ja viipurilainen liikemies Wilhelm Dippell.

Gottlieb Kreidlin tehtäväksi tuli tehtaan pyörittäminen käytännössä, jolloin hänestä tuli myös sen kasvot paikkakunnalla, tehtaan "patruuna". Patruuna ja patrunessa Emilia Kreidl asettuivat asumaan Verlaan, jonne rakennettiin pian isännöitsijänrakennus, joka tunnetaan edelleen patruunan pytinkinä. Kreidl muistetaan Verlassa toisaalta ankarana miehenä, toisaalta lupsakkana ja hyväntahtoisena. Tehdas perusti kylään kansakoulun, jonka johtokunnan itseoikeutettu johtaja oli Kreidl. Läheisellä Kokkokalliolla kerrotaan vietetyn juhannusjuhlia, joissa patruuna tarjosi kyläläisille mm. pullia, paperosseja ja pelimannimusiikkia. Kuulemma myös ilotulituksia pidettiin.

Gottlieb Kreidl kuoli hoitokodissa Helsingissä 6. joulukuuta 1908, Emilia Kreidl oli kuollut jo 1903. Heillä ei ollut yhtään tunnustettua lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Koskenrannan kuohuva historia. Toimittaneet Arto Ahlberg ja Seija A. Niemi Koskenrannan perinneryhmä Kouvola 2017 s. 257
2. ↑  Ahvenisto, Inkeri: Tehdas yhdistää ja erottaa Verlassa 1880-luvulta 1960-luvulle. SKS Bibliotheca Historica 118. Helsinki 2008, s. 106–107, 272–273.
3. ↑  Ahvenisto, Inkeri: Tehdas yhdistää ja erottaa Verlassa 1880-luvulta 1960-luvulle. SKS Bibliotheca Historica 118. Helsinki 2008.
4. ↑   Ilmonen, T.M.A.: Anteckningar angående A/B Werla Träsliperi och Pappfabrik, 1882-1932. Julkaisematon käsikirjoitus, Kymin keskusarkisto. 1933, s.7.
**Guy Hellers** (s. 10. lokakuuta 1964) on luxemburgilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Juniorina US Bascharagessa ja CS Hollerichissa pelannut Hellers siirtyi 16-vuotiaana ranskalaiseen FC Metziin. Nuori keskikenttäpelaaja edusti seuraa kahden kauden ajan, kunnes siirtyi belgialaiseen Standard Liègeen. Hän edusti seuraa kaikkiaan 17 kautta ja pelasi 383 ottelua tehden niissä 30 maalia. Hän lopetti peliuransa kauden 1999–2000 jälkeen.

Luxemburgin maajoukkueessa Hellers pelasi urallaan 55 maaottelua ja teki kaksi maalia. 

Hellers valittiin Luxemburgin vuoden urheilijaksi 1990 ja 1995.

**Meriitit pelaajana**

* Belgian Cup: 1993
	+ Hopeaa (5): 1984, 1988, 1989, 1999, 2000

Ura valmentajana
----------------

Peliuransa jälkeen Hellers toimi Luxemburgin juniorimaajoukkueiden valmennustehtävissä. Vuonna 2004 hän nousi Luxemburgin A-maajoukkueen peräsimeen. Hellersin johdolla piskuinen Luxemburg on jäänyt karsintalohkojensa jumboksi sekä MM2006- että EM2008-karsinnoissa. Ainoan karsintavoittonsa se otti vieraskentällä Valko-Venäjää vastaan 13. lokakuuta 2007. 

Elokuun alussa 2010 Hellers ilmoitti jättävänsä tehtävänsä Luxemburgin valmentajana kuuden vuoden rupeaman jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Hellers resigns as Luxembourg coach


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Allan Simonsen** | **Luxemburgin maajoukkueen päävalmentaja**2004–2010 | Seuraaja:**Luc Holtz** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Martin Lel
**Martin Lel** (s. 29. lokakuuta 1978 Kapsabet, Nandin piirikunta, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Lel juoksi 2002 toiseksi Venetsian maratonilla ajalla 2.10.02. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Bostonin maratonilla ja voitti Lissabonin puolimaratonin ajalla 1.00.10, MM-kultaa Vilamouran puolimaratonin MM-kisoissa sekä New Yorkin maratonin. Vuonna 2005 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.07.26. Seuraavana vuonna hän oli Lontoon maratonilla toinen ajalla 2.06.41. Lel voitti vuonna 2007 sekä Lontoon että New Yorkin maratonit. Vuonna 2008 Lel voitti Lontoon maratonin jo kolmannen kerran. Voittoaika 2.05.15 oli Lontoon maratonin uusi reittiennätys. Pekingin olympialaisissa Lel sijoittui maratonilla viidenneksi.

Ennätykset
----------

* 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.56 (2006)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 42.45 (2006)
* Puolimaraton: 59.56 (2009)
* 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.13.58 (2008)
* 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.28.30 (2008)
* Maraton: 2.05.15 (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Martin Lel Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑
4. ↑  Lel takes third London Marathon win as three men go under 2:06!  13.4.2008. IAAF. Viitattu 14.4.2008. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Peter Tatchell 2016
**Peter Tatchell** (s. 1952 Melbourne) on australialaissyntyinen HLBT-oikeusaktivisti. Hän aloitti kampanjoinnin ihmisoikeuksien puolesta vuonna 1967, ja vuonna 1969, kun hän tiedosti homoseksuaalisuutensa, seksuaalivähemmistöjen oikeuksien merkitys alkoi kasvaa hänen toiminnassaan. Hän on myös muun muassa vastustanut apartheidia ja Vietnamin sotaa.

Vuonna 1971 Tatchell muutti Lontooseen, jossa hänestä tuli Gay Liberation Frontin johtavia toimijoita. Vuonna 1990 Tatchell oli mukana perustamassa OutRage!-liikettä, joka vuonna 1994 julkisti kymmenen homojen oikeuksia vastustaneen Englannin kirkon piispan homoseksuaalisuuden. OutRage!:n kampanjointiin kuului myös seksuaalivähemmistöihin kuuluviksi arvioitujen parlamentaarikkojen painostaminen myöntämään seksuaalisuutensa. Yksi painostuskirjeen saaneista poliitikoista, James Kilfedder kuoli sydänkohtaukseen, ja lehdistössä kuolemalla nähtiin yhteys kirjeeseen. Liikkeellä oli lisäksi muun muassa "Consent at 14" -kampanja, jonka tavoitteena oli suojaikärajan alentaminen 14 ikävuoteen sekä homo- että heteroseksuaalisissa suhteissa.

Tatchell on saanut ainoan tuomionsa Canterburyn arkkipiispan vuoden 1998 pääsiäissaarnan keskeyttämisestä. Toinen tuomio, joka liittyi Hizb al-Tahririn vuonna 1994 organisoiman joukkokokouksen protestointiin, kumottiin. Hän on yrittänyt toistuvasti Zimbabwen presidentin Robert Mugaben kansalaispidätystä. Vuonna 2007 hänet pahoinpideltiin Moskovassa yritetyn pride-kulkueen yhteydessä; hän kärsi aivojen ja silmien vaurioita. Vuonna 2010 Tatchell koordinoi Equal Love -kampanjan tavoitteenaan avioliiton mahdollistaminen homopareille ja rekisteröidyn parisuhteen mahdollistaminen heteropareille.

Tatchell on myös ollut ehdokkaana vaaleissa. Hän kuuluu nykyisin vihreän puolueen vasemmistosiipeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Peter Tatchell – Official Biography (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Chicago Tribune: Finger-pointing By Gays Upsets British Clerics, Lawmakers

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Tatchell** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Armes Kalervo Kohonen
**Armas Kalervo Kohonen** (1. syyskuuta 1891 Helsinki – 23. maaliskuuta 1918 Messukylä) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat johtaja, kouluneuvos Aapo Kohonen ja Selma Johanna Faasch.

Opinnot
-------

Kohonen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1911–1915 sekä suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914.

Jääkärikausi
------------

Näkymä Riianlahden rannikkoasemista.
Kohonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 20. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamalta paluunsa jälkeen hän sai opiskelulomaa, jonka hän käytti opiskelemalla Berliinin yliopistossa lääketiedettä 22. toukokuuta – 16. elokuuta 1917 välisen ajan.

Suomen sisällissota
-------------------

Takaisin Suomeen Kohonen lähti 28. joulukuuta 1917 gruppenführer Oiva Willamon komennuskunnan mukana. Suomessa häntä odottivat erikoistehtävät Pohjois-Suomessa. Suomeen he saapuivat helmikuun alussa vuonna 1918 Merenkurkun yli hiihtämällä ja Vaasaan päästyään hänet komennettiin opettajaksi Vöyrin sotakouluun. Itse sisällissodan tapahtumiin hän osallistui Vöyrin koulun 6. komppanian päällikkönä ja johdatti komppaniansa taisteluihin Kurussa, Muroleessa, Sorilassa ja Takahuhdin-Messukylän akselilla. Hänen kohtalokseen tuli kaatua Messukylän taistelussa 23. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Helsingin pohjoisessa seurakunnassa. Hänet haudattiin Seinäjoen sankarihautaan.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 6. helmikuuta 1916
* Gruppenführer 5. huhtikuuta 1916
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: *Suomen jääkärit* osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
Oskari Jaakonpoika Pajala
**Oskari Pajala** (4. toukokuuta 1895 Vimpeli – 8. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan konekiväärijoukkueen johtajana, missä tehtävässä lopulta kaatui Sotavallan kartanossa.

Perhe ja koulutus
-----------------

Pajalan vanhemmat olivat maanviljelijä ja kirkonisännöitsijä Jaakko Pajala ja Hanna Uusitupa. Pajala oli käynyt kansakoulun.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Pajala työskenteli maanviljelijänä kotitalossaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. helmikuuta 1915, josta hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Pajala astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan konekiväärijoukkueen johtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui vapaussodan taisteluihin Vuohiniemellä ja Kelhossa Lempäälässä, jossa hän kaatui 8. huhtikuuta 1918 Sotavallan kartanossa.

Seuraavassa tarkempi kuvaus hänen viime hetkistään: *Aamulla 8. huhtikuuta 1918 punakaarti kohdisti tykkitulen Sotavaltaan ja sai pihapiirin eteläpäässä mäenharjanteella sijainneen maisteri Hugo Branderin huvilan palamaan. Huvilassa oli torni, johon oli sijoitettu konekivääri. Joukkueen miehet olivat huvilassa sisällä sen saadessa osuman ja he kaikki haavoittuivat. Muut onnistuivat pääsemään ulos, paitsi joukkueen päällikkö jääkärialiupseeri Oskari Pajala, joka jäi vaikeasti haavoittuneena sisälle ja paloi huvilan mukana. Pajala oli edellisenä päivänä ollut mukana Kukon taistelussa*.

Pajala oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Vimpelissä. Hänet on haudattu Vimpelin sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5 6  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri. 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |