recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaisu Klemetti** (s. 1946 Paavola) on suomalainen graafinen suunnittelija, joka on muotoillut monien suomalaisten yritysten ja järjestöjen tunnuksia ja 1990-luvulta lähtien postimerkkejä. 1970-luvun puolivälistä 1990-luvun alkuun Klemetti toimi mainostoimisto Harkonmäki Oy:n keskeisenä art directorina.

Kahdeksanlapsisen perheen kuopuksena syntynyt Kaisu Klemetti kävi kansakoulun jälkeen Haapaveden Opiston ja Oulaisten kauppakoulun. Ensimmäisen mainosalan paikan Klemetti löysi Oulun Pohjois-Mainoksesta, kunnes pääsi Helsinkiin Mainosgraafikkojen kouluun ja Turkama & Kumppanit -mainostoimistoon. Sieltä Klemetti siirtyi Liikemainonta-McCannille ja vuonna 1974 Matti Harkonmäen nimeä kantavaan toimistoon. Siellä Klemetti suunnitteli mainontaa ja yritysgrafiikkaa suurille organisaatioille kuten hotelli- ravintolayhtiö Arctia, Neste, Tielaitos, Maaseudun Sivistysliitto ja Sosiaali- ja terveyshallitus. Harkonmäen tunnetuin mainoskampanja oli 1980-luvun puolivälissä metsäteollisuusjärjestöille tehty *Suomi elää metsästä*. Harkonmäki Oy ajautui monen muun mainostoimiston tavoin konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa.

Vuonna 1991 Klemetti perusti oman yrityksen, jonka puitteissa suunnittelee muun muassa monia postimerkkejä. Ruunaan retkeilyaluetta kuvaava Klemetin suunnittelema merkki valittiin maailman kauneimmaksi postimerkiksi 2001.

Klemetti asuu nykyisin puolet vuodesta Uudessa-Seelannissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna-Liisa Mikkelä: Sakuroista se ura alkoi – Kaisu Klemetti.  *Werkasalon Sukuterveiset*, Huhtikuu 2009, s. 8–9. Vihanti:  Verkasalon sukuseura. Lehti verkossa (pdf). Viitattu 31.10.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pirjo von Hertzen: Markkinointiviestintä.  *Pirjo von Hertzen – Elina Melgin – Leif Åberg: Vuosisata suhdetoimintaa – Yhteisöviestinnän historia Suomessa*, s. 166–167.  Otava 2012. ISBN 978-951-1-26547-4. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 13.8.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Anu Uimonen, Vanha mainosmies uskoo nuorten kapinaan, Helsingin Sanomat 29.11.2011 s. C5
4. ↑  Postimerkkejä suojelualueista, Luontoon.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kaisma järv** (myös *Kaisma Suurjärv*) on Virossa Vändran maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi. Se kuuluu Kaisman, Metsaveren ja Rahkaman kyliin.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 136 hehtaaria ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Sen laskujoki on Engen joki (vir. *Enge jõgi*), joka lähtee järven lounaispäästä, virtaa Väikejärven läpi ja yhtyy 36 kilometrin jälkeen Velisen jokeen (vir. *Velise jõgi*). Järveen on johdettu useita metsä- ja suo-ojia. Järven valuma-alueen laajuus on 16,0 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,25 metriä ja suurin syvyys 2,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0017 kuutiokilometriä eli 1,7 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä ja sitä ympäröi usealta suunnalta suomaat. Etelässä sijaitsee Järvesoo raba, lännessä Murru raba ja pohjoisessa suuri Kaisma raba. Itärannalla sijaitsee maatila.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin on sekä järven veden kalkkipitoisuus joko keskikorkea tai korkea että sen ravinnepitoisuudet korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt ja sen humuspitoisuus on korkea.

Luontoarvoja
------------

Järveltä tavataan tarkkailtavia lajeja sirolampikorento ja piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (*Misgurnus fossilis*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaisma järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
2. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Kaisma järv (vee2054000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Diablada** tai "**Danza de Diablos**" (suom. *Paholaisten tanssi*) on Andeilla syntynyt perinteinen eteläamerikkalainen tanssi, jolle on ominaista maskeihin ja paholaistyyppisiin asuihin pukeutuneet tanssijat. Diabladassa yhdistyvät espanjalaisen teatteritaiteen ja andikansojen uskonnollisten menojen piirteet kuten Uru-jumala Tiwin (kaivoksissa, järvissä ja joissa oleskeleva suojelusjumala) kunniaksi luotu Llama llama-tanssi sekä aimaralaisten kaivostyöläisten kehittämä rituaali Anchanchu-paholaiselle, jonka henki on läsnä luolissa ja muissa samankaltaisissa paikoissa.

Boliviassa, Chilessä ja Perussa, joissa *Diablada* on merkittävässä osassa tärkeiden festivaalien yhteydessä omaten näin vahvaa isänmaallista tuntua, tanssin alkuperä on väittelynaihe niin historioitsijoiden kuin vallanpitäjienkin keskuudessa.*lähde?*

Myös muualla, kuten Argentiinassa, Yhdysvalloissa ja Itävallassa on löydettävissä Diabladaksi kutsuttuja tansseja. Esimerkiksi Ecuadorissa toteutetaan Diablada pillareñaksi kutsuttua tanssia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diablada**.
**DiViA-foorumi** on Aalto University Executive Educationin (Aalto EE) järjestämä digitaalisen liiketoiminnan, markkinoinnin ja asiakkuuksien johtamisen foorumi.
DiViA on lähtenyt liikkeelle akateemisesta tutkimusprojektista *Digitaalinen viestintä ja asiakkuudet* vuonna 2002. DiViA-foorumin puheenjohtajana toimii pitkänlinjan asiakkuus- ja digitutkija sekä konsultti Mika Raulas.

DiViA-jäsenet
-------------

DiViA-foorumin seminaarien yleisö (divialaiset) ovat pääsääntöisesti suomalaisten suurien ja keskisuurien yritysten markkinointijohdosta sekä asiantuntijoista, myynnistä, liiketoiminnan kehittäjistä sekä liiketoimintajohtajista ja -päälliköistä. Lisäksi DiViA-foorumissa on mukana arvoketjun toimijoita kuten markkinointi- ja digitoimistoja sekä mediayrityksiä.

DiViA-seminaarit
----------------

DiViA-foorumi kokoontuu seitsemässä seminaarissa ja yhdessä tai kahdessa pienryhmäkeskustelussa vuosittain. Seminaarien teemat ovat seuraavat: Tulevaisuus, Kuluttajakäyttäytymisen muutos, Markkinointiviestintä ja brändi, Asiakkuudet ja myynti, Uudet teknologiat ja markkinoinnin palvelut, Strategia ja liiketoimintamallit, Yhteenveto – Mitä opimme ja mitä muutimme?
Seminaareissa on paikalla aina noin 200 divialaista.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tuomas Korpela** (s. 29. syyskuuta 1978 Lappeenranta) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 1994–2013 yli 260 Ykkösen ottelua, joista valtaosan Jippossa, sekä kauden 2000 Veikkausliigaa Tampere Unitedissa.

Korpela on ammatiltaan lastensuojeluohjaaja.

Ura
---

Keskuspuolustajana pelannut Korpela aloitti jalkapalloilun kymmenvuotiaana Lappeenrannan Pallossa. Hän edusti juniorina myös Joutsenon Kullervoa, jonka B-nuorten kanssa hän pelasi SM-sarjaa kaudella 1995. Hän osallistui myös piirijoukkueiden Pohjola Cupiin.

Ykkösessä pelanneessa Kultsun edustusjoukkueessa Korpela pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa jo 15-vuotiaana kaudella 1994. Kaudella 1995 otteluita kertyi vaihtopelaajana kahdeksan. Hän teki myös yhden maalin, 2–1-voittomaalin vierasottelussa Kokkolassa. Hän oli 16-vuotiaana Kultsun nuorin maalintekijä Ykkösessä. Kaudella 1996 Korpela nousi Kultsun avauskokoonpanoon. Kausi päättyi putoamiseen, mutta Korpelan pelit Ykkösessä jatkuivat kaudella 1997 Mikkelin Palloilijoiden riveissä. Kaudella 1999 hän edusti fuusioseura FC Mikkeliä.

Kaudeksi 2000 Korpela siirtyi Veikkausliigan nousijajoukkueeseen Tampere Unitediin. Liigadebyyttinsä hän teki 3–2-tappioon päättyneessä vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan 21. toukokuuta 2000. Kaikkiaan hän pelasi kymmenessä liigaottelussa, joista yhdeksässä hän oli avauskokoonpanossa. Yhden liigakauden jälkeen Korpela palasi Ykkösen FC Mikkeliin, jonka pudottua hän pelasi kauden 2002 samaa sarjaa synnyinkaupunkinsa Lappeenrannan Rakuunoissa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi Kakkosta Äänekosken Huimassa ja FC Vaajakoskessa.

Kesken kauden 2006 Korpela siirtyi ensimmäistä kauttaan Ykkösessä pelanneeseen joensuulaiseen Jippoon, johon hän sittemmin asettui. Hän pelasi kahdeksan kauden aikana 153 Ykkösen ottelua ja teki 11 maalia. Hän on Petteri Rönkön jälkeen toiseksi eniten Jippossa Ykkösen otteluita pelannut pelaaja. Korpela toimi myös joukkueen kapteenina. Ykkösen otteluita Korpela pelasi urallaan yhteensä 265, joissa hän teki 18 maalia. Hänen viimeinen kautensa Jippossa oli 2013.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.: *Vuosisata joutsenolaista urheilua – Joutsenon Kullervo 1914–2014*. Joutseno: Joutsenon Kullervo, 2014. ISBN 978-952-93-4246-4.
* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*. Helsinki: Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.

### Viitteet

1. 1 2  Liigapelaajat Veikkausliiga. Viitattu 6.3.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Vuorinen & Kasila 2007, 145.
3. 1 2 3 4  Tilastot JIPPO. Viitattu 6.3.2016.
4. 1 2  Lujanen, Anneli: Jalkapallo näyttelee suurta osaa Tuomaksen elämässä *Yle Uutiset*.  1.10.2010. Yleisradio. Viitattu 6.3.2016.
5. ↑  Arponen 2014, 357–358.
6. 1 2  Arponen 2014, 356.
7. ↑  Arponen 2014, 361.
8. ↑  Puolustuksen lukko ja maalipörssin kärki *Karjalainen*.  31.7.2013. Pohjois-Karjalan Kirjapaino.  Arkistoitu 19.11.2014. Viitattu 6.3.2016.
**FidoNet** on BBS-maailmassa käytetty järjestelmä viestien ja tiedostojen automaattiseen siirtoon BBS:ien välillä. FidoNetin loi kalifornialainen Tom Jennings vuonna 1984 Fido-ohjelmistoa käyttävien BBS:ien verkottamiseksi. Myöhemmin lähes kaikki yleiset BBS-ohjelmistot sai kytkettyä FidoNetiin.

Yleistä
-------

BBS:ien valta-aikana suurin osa FidoNet-pohjaisesta tiedonsiirrosta tapahtui modeemilla lankapuhelinyhteyksien kautta. Verkkoon kytketyt purkit ottivat yleensä kerran vuorokaudessa yöaikaan yhteyttä toisiinsa ja vaihtoivat uudet viestit keskenään. Viestin siirtyminen keskikokoisen suomalaisen Fidonet-pohjaisen verkon laidalta toiselle kesti yleensä muutamia päiviä.

FidoNet-verkon julkisista keskustelualueista käytetään nimitystä *echomail*, kun taas yksittäisten purkkien yksittäisille käyttäjälle osoitettujen viestien välitysjärjestelmä on nimeltään *netmail*. Echomail vastaa Internet-maailman Usenet-uutisryhmiä ja netmail sähköpostia, ja jo purkkien kulta-aikana oli olemassa gateway-koneita Internetin ja Fidonetin väliseen tiedonsiirtoon.

Suomalaisessa BBS-maailmassa oli lukuisia FidoNet-tekniikalla toimivia itsenäisiä viestiverkkoja, ja FidoNet-nimitystä käytettiinkin yleensä vain niin sanotusta varsinaisesta FidoNetistä ja etenkin sen suomalaisista echomail-alueista, jotka tunnisti etuliitteestä *SF*.

Yksittäisen purkin FidoNet-osoite on muotoa zone:network/node, missä kukin kolmesta osasta on numeerinen. Zonet 1-6 vastaavat varsinaisen FidoNetin hierarkiassa maanosia, esimerkiksi zone 1 vastaa Pohjois-Amerikkaa ja zone 2 Eurooppaa. Suomalaisten purkkien FidoNet-osoitteet ovat muotoa 2:22x/yyy.

Zonet 7-4095 on varattu *otherneteille*, eli FidoNet-tekniikkaa käyttäville mutta sen hierarkiasta riippumattomille verkoille. Jos sama purkki kuului useaan verkkoon, sillä oli jokaisen verkon sisällä oma osoite. Riippumattomia verkkoja perustettiin paitsi vaihtoehdoiksi byrokraattisena ja kankeana pidetylle FidoNetille, myös samalla alueella toimivien tai samankaltaisiin asioihin erikoistuneiden purkkien yhteenliittymiksi.

Suomessa yleisiä FidoNet-pohjaisia verkkoja
-------------------------------------------

* Demogroups Interchange (68:xxx/yyy), demoskene-aiheinen kansainvälinen verkko.
* Lukkiverkko (40:xxx/yyy)
* SikaNet (69:666/yyy)
* OuluNet (45:xxx/yyy), oululaisten purkkien verkko.
* FBNet (214:xxx/yyy)
**Jani Koskela** (s. 14. huhtikuuta 1993) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Juha Koskela.

Porin Kalevan kisoissa 2015 Koskela voitti kultaa 400 metrillä uudella ennätysajallaan 47,85. Vuosina 2011 ja 2012 hän saavutti matkalla pronssia. 200 metrillä Koskela voitti hopeaa vuosina 2011, 2013 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 4 × 300 metrin viestissä 2016 sekä hopeaa 200 metrillä 2010, 400 metrillä 2016 ja 4 × 200 metrin viestissä 2018. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut Tampereen Pyrinnön viestijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa vuonna 2011 ja pronssia vuonna 2017 sekä 4 × 400 metrin viestissä kultaa vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014.

Koskela karsiutui alkuerissä 200 ja 400 metrillä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Koskela juoksi Suomen joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä, joka karsiutui alkuerissä. Hän karsiutui 200 metrin alkuerissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja 2015. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.

Koskelan ennätys 200 metrillä on 21,29 ja 400 metrillä 47,74.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jani Koskela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).   Viitattu 23.7.2016


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Kaislikkoranta

|  |  |
| --- | --- |
| Taiteilija | 
Eero JärnefeltView and modify data on Wikidata  |
| Päivämäärä | 
1905View and modify data on Wikidata  |
| Lajityyppi | 
MaisemamaalausView and modify data on Wikidata  |
| Materiaali | 
öljyväri ja kangas (d)View and modify data on Wikidata  |
| Mitat (K × L) | 
95,5  × 75,5  cmView and modify data on Wikidata  |
| Kokoelma | 
KansallisgalleriaView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
AteneumView and modify data on Wikidata  |
| Inventaarionumero | 
A II 798View and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kaislikkoranta** on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1905. Maalaus on kooltaan 95,5 × 75,5 cm ja kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

*Kaislikkoranta* on maalattu taiteilijan kotiseudulla Tuusulanjärven rannalla. Maalauksessa syksyinen pilvipoutainen hetki näkyy meditatiivisena kuvana, jossa niukat maisemaelementit luovat rikkaan kudelman. Maa, vesi, ilma - kiinteitä, muodottomia, kylmiä, lämpimiä, osin sulautuvat toisiinsa, osin rinnastuvat selvärajaisesti. 1890-luvun symbolistisen taiteen tyyli, eli pelkistys ja syntetismi, on jättänyt Järnefeltin maalaukseen voimakkaan jäljen.

Järnefeltillä oli ilmeinen taipumus kuvata maisematunnelmia nimenomaan väritunnelmina. Joskus tämä peittyi, koska hän maalasi paljon kesän ja syksyn luontoaiheita niiden ollessa Suomessa väreiltään värikkäitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riitta Ojanperä: *Luonnon lumo- näyttelyteos*, s. 266. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kaislikkoranta.
**Eräjärven kirkkomuseo** sijaitsee Eräjärvellä, Eräjärven kirkossa. Eräjärven nykyinen tasavartinen ristikirkko vihittiin käyttöön vuonna 1821. Kirkon sisätiloissa on pieni, mutta mielenkiintoisia esineitä täynnä oleva kirkkomuseo. Esillä on käytöstä poistettuja esineitä puretuista Eräjärven kirkoista, joista vanhimmat ovat 1700-luvulta. Kokoelman hienoin esine on saarnastuolin reunalla sijainnut 1700-luvun tiimalasi ja erikoisin esillä oleva esine on sakastin puuvartinen pisuaari, josta hädän hetkellä saattoi lorauttaa ulos sakastin ikkunasta. Kirkkomuseossa on nähtävillä myös kiertokoulun aikaisia esineitä, kuten kirjoja, havaintovälineitä, tauluviivain ja helmitaulu.

Lähteet
-------

1. ↑  Eräjärven kirkkomuseo on pieni, mutta täynnä mielenkiintoisia esineitä *Jälkipeli.net*.  30.6.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Eräjärven kirkkomuseo (Q115730046)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Orivesi |
|  |
| sijainti | Eräjärven kirkko |
|  |
| katuosoite | Eräjärventie 1592, 35220 Eräjärvi |
|  |
| koordinaatit | 61°34′38″N 24°33′52″E﻿ / ﻿61.5773507°N 24.5643909°E﻿ / 61.5773507; 24.5643909 |
|  |
|  |

 |
**Erämaan armoilla** (videojulkaisuna **Tunturikesä**, *Vildmarkssommar*) on ruotsalais-brittiläinen luontoaiheinen perhe-elokuva vuodelta 1957. Sen ovat ohjanneet Bertil Haglund ja Lars Werner.

Juoni
-----

Tapahtumat sijoittuvat toisen maailmansodan jälkeisiin vuosiin. Suomalainen teinipoika Matti on sodan aikana joutunut jäämään Englantiin yhdessä merimiesisänsä kanssa, joka on saanut surmansa ilmapommituksessa. Sodan jälkeen Matti matkustaa jäniksenä kutterilla Englannista Norjan Lofooteille ja aloittaa yksinäisen vaelluksensa tuntureiden yli kohti Suomea ja Pikkuniemi-nimistä maatilaa, josta hän on kotoisin. Vaelluksellaan Matti kohtaa omanikäisiään nuoria ja muita ihmisiä, jotka auttavat häntä eteenpäin. Matkan aikana kertojanääni kommentoi Matin näkemiä eläimiä ja muita pohjoisen luonnon elämyksiä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ulf Strömberg  | … |  Matti
  |
|  Birger Åsander  | … |  Gunnarin isä
  |
|  Bo Ledin  | … |  Gunnar
  |
|  Birgitta Nilsson  | … |  Siv, Gunnarin sisko
  |
|  Nils Jacob Stensland  | … |  Alf, norjalaispoika
  |
|  Erik Ivar Kallok  | … |  Nutti, ruotsinsaamelainen
  |
|  Olli Keskitalo  | … |  suomensaamelainen
  |
|  Sylvi Seppälä  | … |  Silkka  |

Tuotanto
--------

Elokuvaa kuvattiin toukokuusta marraskuuhun 1956, kuvauspaikkoina Norjan Vesterålen, Ruotsin Jokimukka, Åre ja Tarfaladalen sekä Tornionjokilaakso ja Suomen Lappi Rovaniemen pohjoispuolella.

Lars V. Werner ohjasi elokuvan näytelmälliset kohtaukset, kun taas Bertil Haglund vastasi luontokuvauksista. Werner oli tehnyt tilauselokuvia Nordisk Tonefilm -yhtiölle, Haglund oli taas tunnettu dokumentaristi Norstedts-kustantamon opetusfilmiosastolla. Englantilainen osatuottaja Countryman Films oli vuonna 1953 tehnyt menestysdokumentin *Everestin valloitus* (ohj. Thomas Stobart) ja vastasi *Erämaan armoilla* -elokuvan jälkituotannosta leikkauksineen ja äänitöineen.

Vastaanotto
-----------

*Erämaan armoilla* ei juurikaan menestynyt Ruotsin tai Britannian teattereissa, mutta sitä esitettiin myös ainakin Suomessa, Itä- ja Länsi-Saksassa sekä Espanjassa. Ensi-illan aikaisissa ruotsalaisarvioissa elokuvan näytelmällistä osuutta pidettiin kömpelönä ja naiivina, mutta luontokohtausten kuvausta ylistettiin.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vildmarkssommar, Svensk Filmdatabas, viitattu 18.9.2015.
2. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Museu Nacional do Traje** on portugalilainen museo, joka esittelee vaatteiden historiaa 1700-luvulta nykyaikaan. Museo sijaitsee Lissabonissa. Sen kokoelmissa on 38 000 esinettä, joista suurin osa on saatu lahjoituksin. Kokoelmiin kuuluu muun muassa vaatteita, varusteita, tekstiilejä, nukkeja ja niiden vaatteita, maalauksia ja huonekaluja.

Museon historia
---------------

Museota edelsi Natália Correia Guedesin järjestämä vaatenäyttely, joka avattiin vuonna 1974. Valtio osti rakennuksen museota varten vuonna 1975 ja Guedesista tuli museon ensimmäinen johtaja. Museon kokoelmat koostuivat enimmäkseen yksityisistä lahjoituksista. Niiden lisäksi merkittävä julkinen kokoelma museota perustettaessa tuli Museu Nacional dos Cochesilta, jossa oli ollut vuodesta 1904 lähtien kokoelma kuninkaallisen perheen vaatteita. Vuonna 1976 museon kokoelmiin kuului 5 000 esinettä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1977.

Rakennus ja puutarha
--------------------

Kasivitieteellisen puutarhan alueen kartta.
Museu Nacional do Traje sijaitsee Angeja-Palmelan palatsissa. Palatsi on nimetty kahden sen omistaneen suvun mukaan. Rakennus oli olemassa jo ennen Angejan kolmatta markiisia, mutta hänen ohjeiden mukaan suunniteltiin rakennuksen uudistaminen, jota ei kuitenkaan täysin toteutettu. Markiisi halusi paikan luonnontieteellisille kokoelmilleen ja kasvitieteelliselle puutarhalle. Hänen suunnittelemaansa luonnontieteellistä museota ei rakennukseen koskaan kuitenkaan tullut. Yhdentoista hehtaarin laajuisen kasvitieteellisen puutarhan perusti oletettavasti Domenico Vandelli 1700-luvun jälkipuoliskolla, markiisin aikana.

Palmelan suku osti palatsin 1800-luvun jälkipuoliskolla. Se toimi aluksi kesäasuntona. Vuosina 1952–1955 rakennus oli Kanadan Portugalin-asiainhoitajan, eversti Lawrence Moore Cosgraven, residenssinä. Myöhemmin palatsin omistajat asuivat rakennuksessa, mutta vuonna 1973, kun museolle etsittiin tiloja, omistajat eivät enää asuneet rakennuksessa.

Rakennuksen puisto toimii nykyään Monteiro-Morin kasvitieteellisenä puutarhana ja sillä on samat aukioloajat kuin museolla.

Kuvia kokoelmista
-----------------

* Takki, liivi, polvihousut ja mekko 1700- ja 1800-luvuilta.Takki, liivi, polvihousut ja mekko 1700- ja 1800-luvuilta.
* Romantiikan ajan mekko ja huivi noin vuodelta 1850.Romantiikan ajan mekko ja huivi noin vuodelta 1850.
* 1920-luvun mekko.1920-luvun mekko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  National Costume Museum *Patrimonio Cultural*. DDCI/DGPC. Viitattu 12.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  The museum and its collections Museu Nacional do Traje.  Arkistoitu 12.5.2022. Viitattu 12.5.2022. (englanniksi)
3. 1 2  The museum and its history Museu Nacional do Traje.  Arkistoitu 12.5.2022. Viitattu 12.5.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3  The museum and its house Museu Nacional do Traje.  Arkistoitu 12.5.2022. Viitattu 12.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Museu Nacional do Traje** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aksel Alfred Bergelin** (16. lokakuuta 1879 Raahe – 16. kesäkuuta 1953 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Bergelinin vanhemmat olivat merimies Adolf Bergelin ja Amanda Hedman ja puoliso vuodesta 1911 Paulina (Polly) Helena Lindholm. Bergelin kävi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1899 ja teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Skandinaviaan. Hän oli Oy F. O. V. Nordberg Ab:n konttoristi Torniossa 1899–1905, Hjalmar Karlströmin liikkeen konttoristi Turussa 1905–1909 ja perusti oman keräystuotteiden vientiliikkeen ja vilja- ja rehukaupan Toiminimi Bergelinin 1909. Bergelin oli Oy Manilla Ab:n johtokunnan jäsen vuodesta 1929 ja puheenjohtaja vuodesta 1936 ja toimitusjohtaja vuodesta 1945, Filip Pahlman & Co:n omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1934 ja Hasa Oy Hammas- ja Sairastarvikkeen perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1936 sekä johtokunnan jäsen vuodesta 1936 ja puheenjohtaja 1936–1946. Bergelinillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1951. Bergelin teki lukuisia lahjoituksia sivistys- ja hyväntekeväisyystarkoituksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aksel Alfred Bergelin *Biografiasampo*. Viitattu 7.9.2022.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 17.6.1953, nro 160, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.9.2022.
**Porsche 911 GT1** on rata-auto, joka suunniteltiin kilpailemaan Le Mansin 24 tunnin kisassa. Luokittelutarkoitusta varten autosta valmistettiin katuversio, joka tunnetaan nimellä **Straßenversion**. Auto esiteltiin vuonna 1995 ja sen oli tarkoitus kilpailla vuoden 1996 Le Mansin kisoissa, nimestään huolimatta autolla on vain hyvin vähän yhteistä oikean Porsche 911:n kanssa, auton pohjalevy on otettu Porsche 956 ja Porsche 962 C-ryhmän autoista 

Auto pärjäsi hyvin Le Mansissa vaikkakin se hävisi kokonaisvoiton Porsche WSC-95 prototyypille. Autolla ajettiin samana vuonna myös BPR Global GT -sarjassa (FIA GT Championshipin edeltäjä) neljän tunnin kisassa voittoon, myös Spassa voitettiin.

Kehitys
-------

Autoon tehtiin vuoden 1997 Le Mansia varten pieniä muutoksia, mm. keulaa muutettiin, tämän auton nimeksi tuli **911 GT1 Evo**, auto tuli kolmanneksi omassa luokassaan ja kokonaiskisan viidenneksi.

Vuonna 1998 Porsche päätti uudistaa autoa radikaalimmin aiemman vuoden huonon menestyksen takia, ja kun FIA ja ACO poistivat säännön että GT1 luokan autojen piti perustua tuotantoautoon, tehtiin uusi malli **911 GT1 '98**, jossa on radikaaleja muutoksia muotoilussa ja uusi sekventiaali vaihdelaatikko. Uudistus oli onnistunut ja autoilla vietiin sekä ensimmäinen että toinen paikka

Moottori
--------

Moottorina autossa on keskelle sijoitettu tuplaturboahdettu, vesijäähdytetty 6-sylinterinen boksermoottori, jossa on 4 venttiiliä sylinteriä kohden (24 venttiiliä yhteensä).

* **911 GT1 '96** (3200 cm3) - 600 hv @ 7200 r/min
* **911 GT1 Evo** (3163 cm3) - 544 hv @ 7200 r/min
* **911 GT1 '98** (3220 cm3) - 550 hv @ 7200 r/min

Mitat
-----

* Pituus: 4 683 - 4 710 mm
* Leveys: 1 946 mm
* Omamassa: n. 1000 kg - 1250 kg

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*

Porsche

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset mallit | 
* 911 (991)
* Boxster
* Cayman
* Cayenne
* Macan
* Panamera
* Taycan

 |
| Entiset mallit | 
* 356
* 550 Spyder
* 924
* 924
* 928
* 944
* 959
* 964
* 968
* Carrera GT

 |
| Konseptit | 
* 114
* 356/695 (911 prototyyppi)
* 901 (911 prototyyppi)
* 916 (litteä-6 914)
* 959 prototyyppi
* 942
* 969
* Panamericana
* 989
* Varrera
* Boxster Konsepti
* Carrera GT Konsepti
* E2

 |
| Kilpa-autot | 
* 64
* 360 Cisitalia
* 550
* 718
* 787
* 804 (F1)
* 904
* 906
* 907
* 908
* 909
* 910
* 914-6 GT
* 917
* 934
* 935
* 936
* 953
* 956
* 961
* 962
* 911 GT1
* 911 GT3
* RSRPorsche 911 GT3 Cup
* RS Spyder
* 919 Hybrid

 |
| Traktorit | 
* Type 110
* AP Series
* Junior
* Standard
* Super
* Master
* 312
* 108F
* R22
* AP16

 |
**Porsche Boxster** on keskimoottorinen, roadster-tyyppinen urheiluauto, joka esiteltiin vuonna 1996. Boxster on Porschen edullisin ja pienin automalli. Mallinimi tulee sanoista *Boxer* (viitaten bokserimoottoriin) ja *Roadster*.

Ensimmäisen sukupolven Boxsterin on muotoillut Style Porsche -osaston johtaja Harm Lagaay. Muotoilussa käytettiin lähtökohtana perinteisiä linjoja, joista aiemmissa malleissa oli jonkin verran jo poikettu.

Auton valmistus aloitettiin vuonna 1996 Stuttgartissa entisellä Porsche 928 -tehtaalla. Myös Valmetin autotehdas Uudessakaupungissa valmisti Boxstereita. Ensimmäisen sukupolven Boxster oli Porschen myydyin malli ennen Porsche Cayenne -maasturin myyntiintuloa.

Syksyllä 2002 malliin tehtiin facelift, jonka yhteydessä puskurit muotoiltiin uudelleen korostaen enemmän ilmanottoaukkoja ja pakoputkea. Kirkkaat ajovaloumpiot ovat vakiot. Samalla luovuttiin sivu- ja takavilkkujen ruskeankeltaisesta sävystä. Tosin Yhdysvalloissa säilyivät ruskeankeltaiset etusivuvalot ja punaiset takavilkut. Kuomu on uudelleen muotoiltu ja takalasi on korvattu lasisella aiemman muovisen sijaan.

Boxsterien yleisimmät värit ovat hopea, musta ja sininen edustaen kolmea neljännestä valmistusmäärästä.

Moottorit
---------

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö | Mallivuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **2.5** | B6 M96/20 | 2 480 cm3 | 150 kW (204 hv) @ 6 000 r/min | 245 Nm @ 4 500 r/min | 1997–2000 |
| **2.7** | B6 M96/22 | 2 687 cm3 | 162 kW (220 hv) @ 6 500 r/min | 260 Nm @ 4 500 r/min | 2000–2003 |
| **2.7** | B6 M96/23 | 2 687 cm3 | 168 kW (228 hv) @ 6 300 r/min | 260 Nm @ 4 700 r/min | 2003–2004 |
| **3.2 S** | B6 M96/21 | 3 179 cm3 | 185 kW (253 hv) @ 6 250 r/min | 305 Nm @ 4 500 r/min | 2000–2003 |
| **3.2 S** | B6 M96/24 | 3 179 cm3 | 192 kW (261 hv) | 310 Nm @ 4 600 r/min | 2003–2004 |

Mitat
-----

* Pituus: 4 315 mm
* Leveys: 1 786 mm
* Korkeus: 1 290 mm
* Akseliväli: 2 415 mm
* Raideleveys (e/t): 1 455/1 508 mm
* Omamassa: 1 250–1 335 kg
* Tavaratila: 260 l

Lähteet
-------

1. ↑  A Look Back at the Car that Saved Porsche: 20 Years of the Boxster *Road & Track*.  30.3.2016. Viitattu 27.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brian Long: *Porsche Boxster: The 986 Series 1996-2004*. Veloce Publishing Limited, 2016. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.12.2019). (englanniksi)
3. ↑  Boxster värit *986porsche.com*.  15.12.2019. Viitattu 28.12.2019.

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Porsche 996** on Porschen 911-sarjan kolmanneksi uusin korimalli.

Vuodesta 1998 lähtien valmistetussa 996-sarjan autossa esiteltiin kokonaan uusi korimalli, joka ei enää perustunut alkuperäiseen 1960-luvulla esiteltyyn muotoiluun. Auto oli aikaisempaa suurempi ja ennen kaikkea mukavampi soveltuen paremmin myös arkiajoon.*lähde?* Samalla myös luovuttiin ilmajäähdytteisestä moottorista ja esiteltiin vesijäähdytteinen versio. 996 oli teknisesti ja ulkonäöllisesti valtava askel eteenpäin vanhentuneeseen 993-malliin verrattuna. 

Monet 911-fanaatikot eivät kuitenkaan pitäneet uutta mallia "aitona" 911:nä.*lähde?* Suurta kritiikkiä saivat osakseen muun muassa uudelleen muotoillut etuvaloumpiot.*lähde?* Takavetoinen perusmalli tunnettiin edelleen Carrera-nimellä. Lisäksi saatavana oli edellisen 993-mallin tapaan Carrera 4 ja 4S-mallit sekä Frankfurtissa vuonna 1999 esitelty Turbo. Samana vuonna mallistoon tuli myös ratahenkinen GT3 "mk 1", jossa oli vapaastihengittävä 3.6 litrainen ja 360-hevosvoimainen moottori yhdistettynä ratapainotteiseen alustaan ja takavetoon. GT3:sta valmistettiin vuoteen 2000 asti, yhteensä vajaat 1900 kappaletta. 

Vuonna 2001 996-mallisto koki kasvojenkohotuksen, ja muun muassa aiemmin kritisoidut etuvalot muuttuivat samalla kun tekniikkaa muutenkin päivitettiin ja tehot kasvoivat. Samana vuonna esiteltiin edellisen 993-sarjan mukaisesti GT2-malli, jossa on muun muassa leveämmät lokasuojat, aggressiivisemman muotoinen etuspoileri ja suurempi takaspoileri. Moottorin maksimiteho oli aluksi 462 hv ja myöhemmin se nostettiin 483 hevosvoimaan. Vuonna 2004 myös GT3:sta tehtiin uusi painos, Mk 2, jossa teho oli nostettu 380 hevosvoimaan, ja mallistoon tuli lisäksi GT3 RS, joka oli kevennetty ja vielä enemmän rata-ajoon suunnattu versio 996:sta.

Moottorivaihtoehdot
-------------------

996 *GT3 RS*  (2003)
  


| Malli | teho, moottori | 0-96,6 km/h kiihtyvyys | huippunopeus km/h |
| --- | --- | --- | --- |
| 911 Carrera | 320 hp @ 6 800 rpm, 3.6L | 4.9 s | 285 |
| 911 Carrera 4 | 320 hp @ 6 800 rpm, 3.6L | 5.0 s | 285 |
| 911 Carrera 4S | 320 hp @ 6 800 rpm, 3.6L | 5.1 s | 280 |
| 911 Targa | 320 hp @ 6 800 rpm, 3.6L | 5.2 s | 280 |
| 911 Turbo | 420 hp @ 6 000 rpm, 3.6L | 3.9 s | 297 |
| 911 Turbo S | 444 hp @ 6 000 rpm, 3.6L | 3.7 s | 317 |
| 911 GT3 | 381 hp @ 7 400 rpm, 3.6L | 4.5 s | 306 |
| 911 GT3 RS | 381 hp @ 7 400 rpm, 3.6L | 4.5 s | 306 |
| 911 GT2 | 483 hp @ 5 700 rpm, 3.6L | 4.0 s | 319 |
| 911 Turbo Cabriolet | 420 hp @ 6 000 rpm, 3.6L | 4.3 s | 306 |
| 911 Turbo S Cabriolet | 444 hp @ 6 000 rpm, 3.6L | 3.8 s | 306 |
| 911 Carrera Cabriolet | 300 hp @ 6 800 rpm, 3.4L | 5.2 s | 285 |
| 911 Carrera 4 Cabriolet | 300 hp @ 6 800 rpm, 3.4L | 5.3 s | 285 |
| 911 Carrera 4S Cabriolet | 320 hp @ 6 800 rpm, 3.4L | 5.3 s | 280 |
**Porsche Boxster 987** on keskimoottorinen roadster-tyyppinen urheiluauto, joka esiteltiin vuonna 2004 Pariisin autonäyttelyssä uuden Porsche 997 -mallin kanssa. Porsche Boxsterin uusi malli tuli myyntiin vuonna 2005.

Yleistä
-------

Auton ulkonäkö muistuttaa hyvin paljon edellistä sukupolvea, mutta ajovalot on muotoiltu pyöreämmiksi kuten 911-mallissakin. Auton sivussa olevat ilmanottoreiät on muotoiltu uudelleen ja autoa on muutenkin muotoiltu samanlaiseksi, kuin sen coupé-malli, Porsche Cayman.

Mallivuoden 2007 autojen valmistus aloitettiin elokuun alussa 2006. Tällöin 2,7-litraisen moottorin huipputeho nousi 5 hv ja Boxster S:n moottorin iskutilavuus kasvoi 3,4-litraan.

Facelift 2008
-------------

Autosta odotellaan uudistettua versiota vuonna 2008. Tällöin siihen tulee mm. uusi etupuskuri, suuremmat ilmanottoaukot ja LED-malliset ajovalot. Samanlaisia muutoksia odotetaan myös takaosaan.*päivitettävä*

Moottorit
---------

* **2.7** - 176 kW (240 hv) (2005–2006)
* **2.7** - 180 kW (245 hv) (2007–)
* **3.2 S** - 206 kW (280 hv) (2005–2006)
* **3.4 S** - 217 kW (295 hv) (2007–)

Lähteet
-------

1. ↑  A Look Back at the Car that Saved Porsche: 20 Years of the Boxster *Road & Track*.  30.3.2016. Viitattu 27.7.2019. (englanniksi)

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Nabatîyé** tai **Nabatieh** (arab. النبطية‎, *An-Nabaṭiyya*) on kaupunki Libanonin eteläosassa. Kaupunki on pääosin šiialaisten asuttamaa. Lähellä sijaitsee ristiretkeläisten aikanaan käyttämä Beaufortin linna.

Maantiede
---------

Lähellä sijaitseva Beaufortin linna.
Nabatîyé sijaitsee Libanonin eteläosassa Nabatîyén hallintoalueella. Nabatîyé on alueen hallinnollinen keskus. Kaupunki on myös Jabal Amilin alueella lähellä Libanonvuorten eteläosia.

Historia
--------

Katukuvaa vuodelta 1960.
Lähellä Nabatîyéta sijaitsee ristiretkeläisten käyttämä Beaufortin linna. Linnan valtasi Jerusalemin kuningas Fulk vuonna 1139. Salah al-Din eli länsimaalaisittain Saladin valtasi sen vuonna 1190, mutta se annettiin myöhemmin takaisin. Lopullisesti se menetettiin mamelukkisulttaani Bainbarsin joukoille vuonna 1268. Mamelukkien valtaannousun jälkeen Nabatîyésta tuli šiialaisen oppineisuuden keskus monien muiden Jabal Amilin pienempien paikkakuntien tapaisesti.

Osmanien valtakunnassa paikallisten šiialaisten ja valtakunnan välit vaihtelivat usein. Šiialaiset keräsivät joskus veroja viranomaisten puolesta sunnalaisilta ja kristityiltä. Toisaalta he kävivät joskus myös taisteluja osmaneja vastaan. Vuonna 1666 Nabatîyén lähellä kukistettiin Sidonin kuvernöörin joukot ja 1770-luvulla Jabal Amilin šiioja ja Zahir al-Umarin joukkoja vastaan taistelleet Damaskoksen kuvernööri Yusuf Šihabin joukot.

Taisteluja Nabatîyén tuntumassa käytiin myös myöhemmin. Vuoden 1983 Libanonin sodan aikana Israelin joukot etenivät kaupunkiin Husain ibn Alin ašura-juhlapäivänä 16. lokakuuta. Tapahtuma johti laajoihin mellakoihin. Myöhemmin sisällissodan aikana paikalla taisteltiin Hizbollahin ja Amal-liikkeen välillä.

Talous
------

Nabatîyéta ympäröivä maaseutu on ollut tunnettua etenkin tupakan kasvatuksesta. Tupakan ohella alueella kasvatetaan esimerkiksi oliiveja, viikunoita ja viljaa. Viereinen Beaufortin linna on matkailukohde.

Väestö
------

Nabatîyén asukkaat ovat pääasiassa šiialaisia muslimeja. Kaupungissa on myös kreikkalaiskatolilainen vähemmistö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Al-Nabaṭiyyah al-Taḥtā Encyclopaedia Britannica. Viitattu 27.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Tom Najem ja Roy C. Amore: *Historical dictionary of Lebanon*, s. 223. Rowman & Littlefield, 2021. ISBN 978153812044. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  William Harris: *Lebanon : a history*, s. 83, 110, 120, 247, 254. Oxford University Press, 2011. ISBN 978-0-19-518111-1. (englanniksi)
4. ↑  Alan V. Murray (toim.): *The Crusades: an encyclopedia*, s. 159. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1-57607-863-9. (englanniksi)
*Heisteria acuminata* -lajin raakoja hedelmiä, joiden tyvellä iso punainen verhiö
**Erythropalaceae** on pieni trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon ja on siten santelikasvien (Santalaceae) sukulainen.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai liaaneja, joilla on kärhivarsia. Kasvit ovat toisinaan maitiaisnesteellisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kaksirivisesti. Kukat sijaitsevat ryhmissä tai viuhkomaisesti. Verholehdet ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja terälehdet toisinaan yhteen kasvaneita. Heteet ovat joko verho- tai terävastaisia tai niitä on kaksi kertaa terälehtiä enemmän. Pohjuksessa on tavallisesti kehrä. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen ainakin suvussa *Erythropalum*, vartalo on lyhyt, luotti toisinaan enemmän tai vähemmän liuskainen. Hedelmä avautuu viideksi liuskaksi *Erythropalum*-suvussa, ja suvussa *Heisteria* verhiö laajenee huomattavasti hedelmän suojaksi. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen tai öljyinen.

Levinneisyys
------------

Erythropalaceae on levinnyt lähes kaikkialle tropiikkiin Madagaskaria ja osia Malaijien saaristosta lukuun ottamatta. Eniten lajeja on Keski- ja Etelä-Amerikassa.

Luokittelu
----------

Heimossa on neljä sukua ja 40 lajia, joista 30 suvussa *Heisteria*.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001, viittaus 3.3.2015


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q143890
* Wikispecies: Erythropalaceae
* APNI: 216855
* CoL: 9VD
* GBIF: 4924615
* GRIN: 424
* iNaturalist: 71509
* IRMNG: 119333
* ITIS: 895560
* NCBI: 441548
* NZOR: fd52298e-c780-44f2-9e16-f0cdee593917
* Open Tree of Life: 928855
* Tropicos: 42000464
* Watson & Dallwitz: erythrop

 |

 |
**Liisa Ilon kotimuseo**, **Museokoti Mummola** nimellä tunnettu museo sijaitsee Pirkkalassa, Liisa Ilon taidolla entisöimässä ja sisustamassa Haikan kartanon paritupa tyyppisessä, entisessä väentuvassa, joka on valmistunut 1800-luvulla. 1850-luvulta alkaen rakennus toimi Haikan kartanon työväen asuntona ja 1983 Pirkkala-seuran lahjoittamana se purettiin ja rakennettiin uudelleen nykyiselle paikalleen. Pihapiiriin kuuluu myös huvimaja, maitolava sekä leikkiaitta- ja mökki. Museossa pääsee tutustumaan vanhan ajan tunnelmaan, käsityötaitoihin, talonpoikaiselämään, perinnerakentamiseen ja erilasiin kodin koriste- ja käyttöesineisiin, esimerkiksi vanhoihin astioihin, käsitöihin, leluihin ja huonekaluihin. Kokoelmiin kuuluu muun muassa kymmenittäin Arabian vanhoja kannuja ja kaatimia.

Lähteet
-------

1. ↑  Museonäyttelyitä Pirkkala-Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Museokoti Mummola (Q115730050)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Pirkkala |
|  |
| katuosoite | Jokelantie 11, 33960 Pirkkala |
|  |
| koordinaatit | 61°26′06″N 23°37′50″E﻿ / ﻿61.43506°N 23.63057°E﻿ / 61.43506; 23.63057 |
|  |
|  |

 |
**Antero Riippa** (16. helmikuuta 1866 Kälviä – 23. kesäkuuta 1949 Brooklyn) oli amerikansuomalainen toimittaja.

Riippa valmistui ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta. Vuonna 1893 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli ensin *Siirtolaisen* ja vuodesta 1914 lähtien *Päivälehden* toimittajana. Vuosina 1919–1920 Riippa työskenteli Suomen hallituksen tiedonantotoimistossa New Yorkissa ja vuodesta 1921 lähtien suomalaisen kirjakaupan johtajana Brooklynissa. Vuodesta 1919 hän oli myös Foreign Language Information Servicen suomalaisen osaston johtaja. Vuosina 1925–1947 Riippa työskenteli *New Yorkin Uutisten* toimittajana. Hän osallistui myös monien amerikansuomalaisten yhdistysten toimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vanhoja kuvia Kälviältä: Antero ja Maria Riippa *vanhakalvia.fi*. Viitattu 11.1.2017.
2. ↑  Nikander, Werner: *Amerikan suomalaisia: muotokuvia ja lyhyitä elämäkerrallisia tietoja*, s. 239. Hancock, Michigan: Suomalais-lut. kustannusliikkeen kirjapaino, 1927.
**Oiva Albert Salminen** (19. heinäkuuta 1912 Turku – 12. joulukuuta 2007 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Oiva Salmisen puoliso oli Marja-Terttu Salminen. Oiva Salminen kävi verhoilijan ammatin oppikurssin ja teki opintomatkoja Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Hän oli O. A. Salmisen Verhoiluliikkeen perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1934, Koti-Kalustajan, sittemmin Kalustokeskus Oy, perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1942 ja Sisustus-yhtymä O. ja M. Salmisen perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1958. Salmisella oli myös useita luottamustehtäviä, hän oli muun muassa Suomen Huonekalukauppiaiden Liiton ja Turun Huonekalukauppiasyhdistyksen hallituksessa ja Turun Verhoilutyönantajain yhdistyksen puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Salminen sai 1972. Hän tuki monia kulttuuritoimintoja merkittävillä lahjoituksilla. Liikesivistysrahastoon nimettiin hänen mukaansa erityisrahasto 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oiva A. Salminen *Biografiasampo*. Viitattu 4.11.2022.
2. ↑  Päivästä päivään. 50-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 19.7.1962, s. 16.
**Peter Frederick Wilson** (s. 15. syyskuuta 1947 Felling, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan libero. Hän aloitti jalkapallouransa Englannissa ja siirtyi vuonna 1969 Australiaan.

Wilson pelasi Australian maajoukkueessa 65 ottelua vuosina 1970–1979 ja teki niissä kolme maalia: elokuussa 1973 MM-karsintaottelussa Irania, toukokuussa 1974 ystävyysottelussa Indonesiaa ja marraskuussa 1976 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan. Hän oli maajoukkueen kapteeni MM-kilpailuissa 1974, kun Australia pelasi ensi kertaa MM-lopputurnauksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Peter Wilson Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: Australia – Record International Players  26.7.2022. RSSSF. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Peter Wilson *Football Australia*. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Story of trailblazer Peter Wilson: From Boro zero to Aussie hero *Teesside Live*.  23.6.2014. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
5. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 234, 239. Atena, 2014. ISBN 978-952-300-049-0.

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Reilly
2 Utjesenovic
3 Wilson
4 Schaefer
5 Curran
6 Richards
7 Rooney
8 Mackay
9 Warren
10 Manuel
11 Abonyi
12 Alston
13 Ollerton
14 Tolson
15 Williams
16 Rudic
17 Harding
18 Watkiss
19 Campbell
20 Buljevic
21 Milisavljevic
22 Maher
Valmentaja Rašić



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Oitylos** (m.kreik. Οἴτυλος, lat. *Oetylus*), joskus myös **Beitylos** (m.kreik. Βείτυλος, lat. *Beitylus*) tai **Bityla** (m.kreik. Βίτυλα), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Anatolikí Mánin kunnan alueella lähellä nykyistä Oítylon kylää.

Maantiede
---------

Oityloksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Lakoniassa Messenianlahden itärannalla nykyisin Mánin niemimaana tunnetun niemen länsirannikolla. Pausanias kuvaa kaupungin sijainneen 80 stadioninmittaa eli noin 15 kilometriä Messenian Thalamaista ja 150 stadionia eli noin 27 kilometriä Lakonian Messestä. Viimeksi mainittu mitta on liian suuri, ja voi olla, että Pausanias tarkoitti Messen sijasta Kainepolista tai Hippolaa, joihin etäisyys täsmää paremmin.

Oityloksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Varhaisin maininta Oityloksesta on Homeroksen *Iliaan* Laivaluettelossa, jossa sen kerrotaan osallistuneen Troijan sotaan lakedaimonialaisten joukoissa.

Oitylos on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen ja klassisen kauden polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, mutta sen todellinen asema vielä tuohon aikaan tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Oitylios* (Οἰτύλιος) ja *Beityleus* (Βειτυλεύς).

Roomalaisella kaudella Oitylos oli yksi vapaiden lakonialaisten liiton kaupungeista. Kaupungin tiedetään olleen omien eforiensa hallitsema vielä 200-luvulla. Nykyinen Oítylon kylä on perinyt nimensä antiikin Oityloksesta.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Pausanias kertoo nähneensä Oityloksessa Serapikselle omistetun temppelin sekä Apollon Karneioksen patsaan, joka oli kaupungin agoralla. Nykyisen Oítylon kylän rakennusten joukossa on ainakin vielä 1800-luvulla ollut joitakin hellenistiselle kaudelle ajoitettujen muurien jäänteitä. Kylän kirkossa on uudelleenkäytettynä yksi joonialainen pylväs sekä joonialaisia kapiteeleja, jotka saattavat olla peräisin Serapiksen temppelistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Strabon: *Geografika* VIII s. 360; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 3.16.22; Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Βείτυλος.
2. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "340. Oitylos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Smith, William: "Oetylus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Oitylos *Pleiades*. Viitattu 4.10.2021.
5. ↑  Oitylos *ToposText*. Viitattu 4.10.2021.
6. ↑  "58 C4 Oitylos", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
7. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 3.25.9–10.
8. ↑  Homeros: *Ilias* 2.585
9. ↑  Strabon: *Geografika* VIII s. 360.
10. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 3.21.7, 25.10, 26.1
**Sakari Kilpelä** on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt Yleisradion ajankohtaisohjelmissa sekä televisiossa että radiossa 1990-luvulta alkaen. 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvulla Kilpelä toimi MTV3-kanavalle ohjelmia tehneissä yhtiöissä Suomen Uutisvirta Oy ja Hanhirova Hyvärinen Kilpelä Oy, jonka muut osakkaat olivat Kristiina Hanhirova ja Pekka Hyvärinen.

Maaliskuussa 2014 Kilpelän hyökkäävinä pidetyt revolverihaastattelut Jari Sarasvuon ja Paavo Arhinmäen kanssa television *A-studiossa* herättivät keskustelua toimittajien työtavoista. Loppuvuodesta 2014 Kilpelä siirtyi radion ajankohtaisohjelmiin, jossa hän tuli tutuksi yhtenä Yle Radio 1 -kanavan arkiaamujen *Ykkösaamun* vakiojuontajista. Maaliskuun 2018 ohjelmauudistuksessa *Ykkösaamun* lähetysaikaa pidennettiin, ja Kilpelä jäi pois ohjelman juontajien joukosta. Samalla hän siirtyi saman ohjelman tuottajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kilpelä, Sakari *Ritva-tietokanta*. Radio- ja televisioarkisto, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti Kavi. Viitattu 8.3.2018.
2. ↑  Nikulainen, Kalevi: Uutisvirran johto vaihtaa yhtiötä *Ilta-Sanomat*.  2.12.2003. Viitattu 8.3.2018.
3. ↑  Matilainen, Ville: Sakari Kilpelän kohutut haastattelut *Yle Elävä arkisto*.  22.9.2014, päivitetty 11.12.2015. Viitattu 8.3.2018.
4. ↑  Iso luuta huiskii Ylessä - nyt tv-ruudusta saa lähteä kohuhaastattelija *Ilta-Sanomat*.  4.12.2014. Viitattu 8.3.2018.
5. ↑  Kilpelän lopputervehdys *Ykkösaamussa* 8.3.2018 klo 8.59.50. Yleisradio. Tallenne Yle Areenassa, kohta 49:40.
6. ↑  Kilpelä mainitaan tuottajana aina Ykkösaamu-lähetyksen lopussa, jos on aikaa luetella ohjelman tekijät. Viitattu 6.6.2018.