recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Juhani Antonoff vuoden 1915 tienoilla.
NKVD:n asuinkortteliin kuuluva Iset-hotelli nykyisessä Jekaterinburgissa.
**Juhani Antonoff** (ven. Ива́н Па́влович Анто́нов, *Ivan Pavlovitš Antonov*, 11. helmikuuta 1887 Viipuri – 24. joulukuuta 1967 Lahti) oli Venäjällä työskennellyt suomalainen arkkitehti.

Juhani (Johannes) Antonoff syntyi varakkaaseen suomenvenäläiseen perheeseen. Hän valmistui Viipurin reaalilyseosta vuonna 1906 ja pääsi opiskelemaan Pietarin taideakatemian arkkitehtiosastolle vuonna 1908. Antonoff valmistui kiitettävin arvosanoin vuonna 1917.

Opiskeluaikanaan Antonoff toimi Pietarissa muun muassa arkkitehti Aleksandr Poleštšukin apulaisena. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän työskenteli Pietarin kansantalousneuvostossa. Antonoff palasi vuonna 1921 Viipuriin, jossa hän oli reaalilyseon piirustuksenopettajana.

Vuonna 1926 Antonoff lähti Ivan Fominin kannustamana Uralille rakentamaan Sverdlovskin ja Magnitogorskin teollisuuskaupunkeja. Hän työskenteli suunnittelutoimisto Uralgipromezin työryhmän johtajana ja suunnitteli etupäässä Veniamin Sokolovin kanssa konstruktivismia edustavia teollisuus- ja asuinrakennuksia. Niiden joukossa ovat Magnitogorskin metallitehdas, Serovin metallityöläisten kulttuuritalo sekä NKVD:n asuintalot ja toinen Neuvostojen talo Sverdlovskissa.

Sverdlovskissa vakoilijaksi epäilty Antonoff palasi Viipuriin vuonna 1933. Hän sai töitä Jalmari Lankisen arkkitehtitoimistosta, joka siirtyi Lahteen vuonna 1944. Antonoff työskenteli nimettömänä, mutta toimiston töissä voi nähdä samoja piirteitä kuin hänen aikaisemmin suunnittelemissaan rakennuksissa. Tällaisia ovat sylinterimäiset muodot, erkkerit, massojen väliset kontrastit ja paljaiden julkisivujen nauhaikkunat. Antonoffin Sverdlovskin-kauden tyyliä edustavat muun muassa useat sairaalarakennukset sekä Armilan koulu (1938) Lappeenrannassa ja asuintalo Jyväskylässä (1945).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 29.12.1967, s. 2.
2. 1 2 3 4  Kebke, L. G.: "Anonimnyi sotrudnik finskogo arhitekturnogo bjuro 1930–1960 gg.: arhitektor Ivan Pavlovitš Antonov", *Izobrazitelnoje isskustvo, arhitektura i iskusstvovedenije Russkogo zarubežja*, s. 404–409. Sankt-Peterburg: Dmitri Bulanin, 2088. ISBN 978-5-86007-597-9. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Olavi Bernhard Marva**, vuoteen 1935 **Malén** (3. kesäkuuta 1907 Rauman maalaiskunta – 19. huhtikuuta 1989 Rauma) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Marvan vanhemmat olivat merikapteeni Frans Filip Malén ja Amanda Kristiina Katavisto ja puolisot 1931–1955 Toini Agneta Pihlman ja vuodesta 1956 Hilkka Rakel Nuorteva. Marva kävi kolme luokkaa Rauman yhteislyseota 1918–1922, Rauman kauppakoulun 1924 ja Hankkijan maatalouskauppakurssin 1937. Opintomatkoja hän teki useisiin Euroopan maihin. Marva oli Rauman Rauta Oy:n asiapoika, harjoittelija, myyjä ja rautaosaston hoitaja 1921–1935, Paimion Kauppaosuuskunnan rauta- ja maatalousosaston hoitaja 1935–1936, Rauman Osuuskaupan rauta- ja maatalousosaston johtaja 1936–1943, Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n Rauman konttorin johtaja 1944–1948 ja Rauman Sata-Tuotteen perustaja ja toimitusjohtaja 1945–1969. Rauman kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1955–1968 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Marva oli lisäksi raumalaisen *Länsi-Suomea* julkaisevan lehtiyhtiön suurin osakkeenomistaja ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylivääpeli. Marva sai kauppaneuvoksen arvonimen 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olavi Marva *Biografiasampo*. Viitattu 4.10.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Olavi Marva.  *Uusi Suomi*, 21.4.1989, nro 106, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 4.10.2022.
| "Changes"2Pac |
| --- |
| Singlen "Changes" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Greatest Hits* |
|  Äänitetty  | 1992 |
|  Julkaistu | 13. lokakuuta 1998 |
|  Tekijä(t) | Tupac Shakur, Deon Evans, Bruce Hornsby |
|  Tuottaja(t) | Big D The Impossible |
|  Tyylilaji | hip hop |
|  Kesto | 04.30 |
|  Levy-yhtiö | Interscope |
| Listasijoitukset |
| Yhdysvallat Billboard Hot 100: 32. |
| 2Pacin muut singlet |
| "Do for Love"1998 | "Changes"1998 | "Unconditional Love"1999 |

**Changes** on Tupac Shakurin rap-kappale. Se on yksi Tupacin merkittävimmistä ja suosituimmista kappaleista. Kappale julkaistiin postuumisti albumilla Greatest Hits. Kappale käsittelee rasismia, poliisiväkivaltaa, huumeita ja jengiväkivaltaa. Kappaleessa käytetään samplea Bruce Hornsby and the Rangen kappaleesta "The Way It is".*lähde?*

Chris Hafnerin ohjaama musiikkivideo on koottu Tupacin aikaisemmista musiikkivideoista, kotivideomateriaalista sekä ennen julkaisemattomista kuvista.*lähde?*

"Changes" oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi luokassa paras rap-sooloesitys ja on ainoa postuumisti julkaistu kappale, joka on koskaan ollut ehdolla kyseisessä luokassa. Yksi säkeistö kappaleesta on myös Tupacin aiemmassa kappaleessa "I Wonder If Heaven Got a Ghetto". "Huey", jonka Tupac mainitsee kappaleessa ("two shots in the dark, now Huey's dead"), on Mustien Panttereiden aktivisti Huey P. Newton. *lähde?*

"Changes" aloitti Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalla 32. Kappale nousi vuonna 2008 Billboardin soittoäänilistan kärkeen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Billboard: 2Pac – Chart history (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Changes (2Pac song)
**Eygló Ósk Gústafsdóttir** (s. 1. helmikuuta 1995 Reykjavik) on islantilainen uimari. Hän edustaa reykjaviklaista Aegir Swim Clubia.

Eygló Ósk saavutti Euroopan pienten valtioiden kisoissa Vaduzissa 2011 kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 200 ja 800 metrin vapaauinnissa. Hän sai saman vuoden Belgradin nuorten EM-kilpailuissa hopeaa 200 metrin selkäuinnissa.

Eygló Ósk kuului Islannin joukkueeseen, joka sijoittui Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 neljänneksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän sai Euroopan pienten valtioiden kisoissa Luxemburgissa 2013 kultaa 200 metrin vapaauinnissa, 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä kaikissa kolmessa viestissä. Lisäksi hän oli toinen 200 ja 400 metrin sekauinnissa. Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi ja 100 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi. Lyhyen radan MM-kilpailuissa Dohassa 2014 hän oli 200 metrin selkäuinnissa kymmenes.

Eygló Ósk saavutti Euroopan pienten valtioiden kisoissa Reykjavikissa 2015 kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi ja 100 metrin selkäuinnissa 15:nneksi. Hän saavutti saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 57,42 ja 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.03,53.

Henkilökohtaisia ennätyksiä
---------------------------

### 50 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin selkäuinti | 28,61 | Brønshøj | 29. maaliskuuta 2014 |
| 100 metrin selkäuinti | 1.00,25 | Kazan | 3. elokuuta 2015 |
| 200 metrin selkäuinti | 2.09,04 | Kazan | 7. elokuuta 2015 |
| 200 metrin sekauinti | 2.14,87 | Laugardalslaug | 12. huhtikuuta 2012 |

### 25 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin vapaauinti | 54,89 | Hafnarfjörður | 24. marraskuuta 2013 |
| 50 metrin selkäuinti | 27,45 | Hafnarfjörður | 15. marraskuuta 2014 |
| 100 metrin selkäuinti | 57,42 | Netanya | 3. joulukuuta 2015 |
| 200 metrin selkäuinti | 2.03,53 | Netanya | 4. helmikuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. ↑  Eygló Ósk Gústafsdóttir *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 9.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  GUSTAFSDOTTIR, Eyglo Osk (1995) *swimrankings.net*. Viitattu 9.12.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eygló Gústafsdóttir** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Viiden kortin avopokeri** (engl. *Five-Card Stud Poker*) on avopokerin vanhin muoto. Sitä on pelattu Yhdysvaltain sisällissodasta lähtien. Sitä pelataan nykyään vähemmän kuin suosituimpia pokeripelejä kuten texas- ja omaha hold'emia. Pelissä pelaajille jaetaan yksi kierros kerrallaan kaikkiaan viisi korttia, ensin yksi pimeä kortti ja sitten neljä avointa. Suomessa suosittu sökönä tunnettu pokeripeli on muunnelma, jossa on lisäksi neljän kortin väri ja suora, joita tässä pelissä ei tunneta.

Perusversiossa on neljä panostusjakoa. Koska suurin osa korteista jaetaan avoimina, jokainen pelaaja tietää paljon enemmän muiden pelaajien käsistä kuin ostopokerissa, mikä laajentaa mahdollisia strategioita.
Koska kortteja ei vaihdeta, pelissä voi maksimissaan olla kymmenen pelaajaa, mutta mikäli kaikki kymmenen pelaajaa pysyvät mukana loppuun saakka, vain kaksi kortti pakasta jää käyttämättä, ja 40 on näkyvillä. Tämä on tietenkin epätodennäköistä, mutta mitä enemmän kortteja on näkyvillä, sitä kauemmin pelaajat saattavat laskea mahdollisuuksia parantaa käsiään, jolloin pelistä voi tulla kömpelöä. Peli toimii parhaiten kun pelaajia on kuudesta kahdeksaan, joskin avopokeri toimii ostopokeria paremmin, jos pelaajia on vähemmän, ja pelissä voi olla paljon toimintaa, vaikka pelaajia olisikin kaksi, kuten elokuva *The Cincinnati Kid* havainnollistaa.

Alkuvalmistelut
---------------

Kuten pokerissa, istumajärjestyksestä, ensimmäisestä jakajasta, mahdollisista erityissäännöistä, panostusrajoista ja aikarajoista tulee sopia. Jakovuoro siirtyy tavalliseen tapaan vasemmalle.

Alkupotti, panostukset ja rajat
-------------------------------

Avopokerissa ei ole yleensä alkupottia, mutta pelaajat voivat sopia sellaisesta.
Yleinen tapa rajoittaa panostuksia avopokerissa on asettaa alarajaksi 1 pelimerkki ja vaihtelevat ylärajat, yleensä kaksi pelimerkkiä panostuksissa ja korotuksissa kolmen ensimmäisen panostusjakson aikana ja esimerkiksi viisi pelimerkkiä neljännen panostusjakson aikana.
On myös yleinen käytäntö, että viiden pelimerkin yläraja tulee voimaan heti, kun jollakin on *avoin pari*, eli kuvapuoli ylöspäin olevien korttien sisältämä pari. Tämä voi tapahtua jo toisen panostusjakson aikana.
Vaihtoehtoinen tapa on asettaa yhden pelimerkin yläraja ensimmäiselle panostusjaksolle, kahden toisella panostusjaksolle, kolmen kolmannelle panostusjaksolle ja neljän neljännelle panostusjaksolle, jälleen sillä varauksella, että neljän pelimerkin yläraja astuu voimaan kun pari on näkyvillä.
Myös pottilimiitit, joissa pelaaja voi panostaa tai korottaa potin koon verran, sopivat avopokeriin.

Sanastoa
--------

**Avoin pari** (open pair) Pelaajien näkyvien korttien joukossa oleva pari

**Reikäkortti** (hole-card) Kullekin pelaajalle kuvapuoli alaspäin jaettu kortti (pimeä kortti)

**Villi kortti** (wild card) Esimerkiksi Vaihdon yhteydessä parin kanssa jätettävä kortti, villi kortti

Lähteet
-------

* *Pokeri, Peter Arnold, Gummerrus kirjapaino OY, Jyväskylä, 2006*

1. ↑
Sternin–Gerlachin koe: Hopea-atomit, jotka kulkevat epätasaisen magneettikentän halki, poikkeutuvat ylös tai alas riippuen niiden spinistä. 1. kuumennettu hopeakappale 2. atomisuihku 3. magneettikenttä 4. klassisen fysiikan ennustama tulos 5. havainnoitu tulos.
**Sternin–Gerlachin koe** on saksalaisen, myöhemmän fysiikan nobelistin Otto Sternin ideoima ja hänen Walther Gerlachin kanssa ensimmäisen kerran 1922 menestyksellisesti toteuttamansa koe, jossa atomin magneettisen momentin todettiin olevan kvantittunut. Koejärjestelyssä sähköisesti neutraalien hopea-atomien suihku kulki magneetin napojen välistä kohtiolle. Osumat eivät jakautuneet klassisen fysiikan ennustamalla tavalla tasaisesti, vaan magneettikentän poikkeuttamat atomit jakautuivat kentän suunnassa kahteen, toisistaan erilliseen ryhmään. Se tarkoitti, että atomeilla oli magneettinen momenttivektori, joka sai mitattaessa vain kaksi diskreettiä arvoa, eikä sen suunta ollut jakautunut atomeilla satunnaisesti. 

Sternin ja Gerlachin kokeen tulos katsottiin heti vahvistukseksi Niels Bohrin atomimallille, jonka tämä oli esitellyt 1913 ja joka nojautui vasta kehittyneeseen kvanttiteoriaan. Sternin tavoite oli ollut testata Arnold Sommerfeldin ja Peter Debyen töiden tuloksena syntynyttä oletusta, jonka mukaan Bohrin atomissa ydintä kiertävien elektronien ratatasot asettuisivat ulkoisen kentän vaikutuksesta vain tiettyihin harvoihin suuntiin. Myöhemmin ymmärrettiin koetuloksen syyn olevan atomaaristen hiukkasten ominaisuus nimeltä spin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bretislav Friedrich ja Dudley Herschbach: Stern and Gerlach: How a Bad Cigar Helped Reorient Atomic Physics.  *Physics Today*, 2003, 56. vsk, nro 12, s. 53.  American Institute of Physics. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.11.2022.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sternin–Gerlachin koe**.
Koyama vuonna 2019.
Koyama kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2019.
**Miki Koyama** (jap. 小山 美姫, *Koyama Miki*; s. 5. syyskuuta 1997 Jokohama, Japani) on japanilainen autourheilija.

Koyama aloitti kartingissa kilpailemisen vuonna 2003. Hän harrasti nuorena myös teatteria, kamppailulajeja ja tennistä, mutta valitsi lopulta autourheilun, koska miehet ja naiset voivat kilpailla siinä samoissa sarjoissa. Hänet valittiin Formula Toyota Racing Schooliin, ja hän aloitti Japanin Formula 4 -mestaruussarjassa kilpailemisen vuonna 2015.

Koyama liittyi kaudeksi 2019 uuteen W Series -kilpasarjaan. Se oli hänen uransa ensimmäinen sarja, jossa hän kilpaili Japanin ulkopuolella. Hän kilpaili sarjassa kaksi kautta, ja parhaimmillaan hän sijoittui sarjassa seitsemänneksi kaudella 2019.

W Series -kauden 2021 jälkeen Koyama siirtyi kilpailemaan Japanin Formula Regional -mestaruussarjaan. Hän voitti sarjan mestaruuden kaudella 2022.

W Series -tulokset
------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | *HOC*7 | ZOL8 | MIS4 | NOR6 | ASSKesk. | BRH20 |  |  | **30** | **7.** |
| 2021 | Sirin Racing | RBR5 | RBR18 | SILKesk. | HUN12 | SPA9 | ZAN10 | COA10 | COA12 | **14** | **14.** |

Lähteet
-------

1. 1 2  Miki Koyama Motorsport Stats. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Miki Koyama W Series.  Arkistoitu 5.4.2019. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Callahan, Kat: Meet The Honda-Thrashing Japanese Schoolgirl Who Dreams Of Being An F1 Driver  24.6.2016. Jalopnik. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Klein, Jamie: Toyota adds W Series graduate Koyama to junior programme  4.3.2022. Motorsport.com. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Wood, Ida: Miki Koyama crowned FRegional Japan champion at Fuji  11.9.2022. Formula Scout. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miki Koyama** Wikimedia Commonsissa
**Jukka Sinisalo** (s. 21. toukokuuta 1982 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.

Sinisalo on Jyväskylän Seudun Palloseuran ja Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. JJK:sta hän siirtyi VG-62:n kautta Turkuun ja FC Interiin. Interin riveissä hän teki myös debyyttinsä Veikkausliigassa. Interissä hän pelasi vuodet 2003–2006. Vuonna 2008 hän palasi takaisin synnyninseuduilleen seuraansa JJK:hon.

Vuoden 2014 alussa Sinisalo teki sopimuksen tuolloin Ykköstä pelanneen helsinkiläisen HIFK:n kanssa. HIFK:ssa Sinisalo oli yksi joukkueen avainpelaajia kaudella 2014, jonka päätteeksi HIFK nousi Veikkausliigaan.

Pelityyli
---------

Sinisalo on johtajaluonne ja tekee esimerkillään kanssapelaajista parempia pelaajia. Hänen kokemuksensa on myös arvokas lisä joukkueelle.

Siviilielämä
------------

Jalkapallon ulkopuolella Sinisalo opiskelee hyvinvointiteknologiaa ja on perheenisä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jukka Sinisalo jatkaa HIFK:ssa *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 29.6.2015.
2. ↑  Jukka Sinisalo jatkaa HIFK:ssa *www.kymppipaikka.fi*. Viitattu 29.6.2015.
3. ↑  Jukka Sinisalo - HIFK Fotboll *hifkfotboll.fi*.  Arkistoitu 29.6.2015. Viitattu 29.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Sinisalon pelaajaesittely Keskisuomalaisen nettisivuilla[vanhentunut linkki]
**Mikk Langeproon** (s. 4. heinäkuuta 1995) on virolainen harmonikkataiteilija ja muusikko.

Opinnot
-------

Mikk Langeproon aloitti harmonikansoiton 8-vuotiaana Tallinnan Musiikkikoulussa opettajinaan Igor Jõeleht ja Kristel Laas. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Georg Ots´an Musiikkikoulussa Tiina Väljan harmonikkaluokalla. Hän suoritti samaan aikaan opintonsa Kadrioru Saksan lukiossa ja valmistui sieltä parhain mahdollisin arvosanoin. 

Mikk sai kandidaatin tutkinnon Sibelius-Akatemiasta (prof. Matti Rantanen). Hän osallistui myös vuosina 2017-2018 opiskelijoiden vaihto-ohjelmaan Grazin yliopistossa, Itävallassa (prof. Janne Rättyä). Vuonna 2019 Mikk Langeproon valmistui Sibelius-Akatemiasta.

Saavutukset
-----------

Mikk Langeproon on toistuvasti voittanut palkintoja harmonikkakilpailuissa, muun muassa voittanut vanhempi ikäryhmä Viron nuorten harmonikkakilpailussa 2014. Mikk on onnistuneesti edustanut Viroa kansainvälisellä tasolla, muun muassa saanut toisen palkinnon arvostetussa Vilnan harmonikkakilpailussa vuonna 2013. Lisäksi hänet on nimitetty Tallinnan musiikkikoulun parhaaksi soittajaksi vuonna 2011 ja kolmena peräkkäisenä vuotena (2012-2014) G. Otsan Tallinnan musiikkikoulun harmonikkaosaston merkittävimmäksi opiskelijaksi. Vuonna 2016 Viimsi kunta myönsi Mikkille "Vuoden muusikko 2016" tittelin. Mainitsemisen arvoinen on myös vuoden 2014 Round Table kilpailun erikoispalkinto ja menestynyt esiintyminen televisiokilpailussa "Classic Stars 2016". Vuonna 2017 Mikk osallistui "Nuori säveltäjä" -kilpailuun, jossa hänen teoksensa pääsi finaaliin.

Esiintymiset
------------

Mikk Langeproon on soittamassa harmonikalla Pigini Super Bayan Sirius Piano. Viron esiintymisten lisäksi hän on esiintynyt Suomessa, Norjassa, Liettuassa, Latviassa, Venäjällä, Saksassa, Itävallassa, Kroatiassa ja Kiinassa. Soolo-esiintymisten lisäksi Mikk toimii aktiivisesti kamarimuusikkona, on soittanut useiden yhtyeiden kanssa ja tehnyt yhteistyötä erilaisissa projekteissa. Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Henri Zibo, Jakob Peäske, Sten Heinoja, Maano Männi, Pille Lill, Kristiina Rokashevich, Karl Johan Kullerkupp, Robin Apparailly, Viron Neidojenkuoro Leelo ja Viron kansallinen sinfoniaorkesteri. Huomionarvoista on myös esiintyminen solistina laulujuhlissa (2019), jolla juhlittiin laulujuhlien 150 vuoden traditiota.

Ura
---

Mikk Langeproon on osallistunut useiden haitarikilpailujen, kuten "Minä Soitan Harmonikka 2017" ja "Viron harmonikka tähdet 2017", tuomaristoon ja hän on pitänyt mestarikursseja harmonikalla. 

* 2017 - perusti yrityksen OÜ Langeproon Music

* 2018 - aloitti työnsä Tallinnan musiikkikoulussa

* 2019 - kuuluu Viron harmonikkayhdistyksen lautakuntaan.
Eusko Abendaren EreserkiaÄänitiedostojen kuunteluohjeet

Eusko Abendaren Ereserkia (instrumental)Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Eusko Abendaren Ereserkia** ("Baskikansan hymni") on Baskimaan itsehallintoalueen virallinen kansallislaulu. Alkuperäisessä versiossa käytetään kansasta oikeinkirjoitusmuotoa "Euzko". Laulun on sanoittanut baskinationalismin perustajiin kuulunut Sabino Arana, sen sävelmä on vanha baskilainen kansansävelmä. Laulua käytettiin Aranan puolueen PNV:n tunnuslauluna ja 1930-luvulla sitä käytettiin itsehallinnollisen Baskimaan virallisena hymninä. Francon aikana Baskimaan itsehallinto kumottiin ja laulu kiellettiin. 

Baskimaan itsehallinnon palauduttua ja alueparlamentin kokoontuessa jälleen 14. huhtikuuta 1983, tehtiin esitys laulun virallisen aseman palauttamisesta. Useat edustajat olivat kuitenkin sitä mieltä, että laulu liittyy liian kiinteästi PNV:n historiaan, jotta se voisi olla koko maan kansallislaulu. Lisäksi valitettiin, että laulun sanat ovat liian uskonnolliset ja liian kristilliset. Lopputulos oli, että Baskimaan parlamentti julisti vain laulun sävelmän viralliseksi kansallislauluksi, kun taas laulun sanoille tätä asemaa ei annettu. Tämä tapa on tosin tuttu myös Espanjan kansallislaulusta.

Sanat
-----


|  |  |
| --- | --- |
| **Biscayne Basque** | **Käännös** |
| Gora ta Gora Euskadi
aintza ta aintza
bere goiko Jaun Onari.
Areitz bat Bizkaian da
Zar sendo sindo
bera ta bere lagia lakua
Areitz gainean dogu
gurutza deuna
beti geure goi buru
Abestu gora Euskadi
aintza ta aintza
bere goiko Jaun Onari | Up and up Basque Country
glory and glory
to its Good Lord from above.
There is an oak tree in Biscay
old strong *sindo*
it as its law
On the tree we find
the holy cross
always on our top
Sing "Up Basque Country"
glory and glory
to its Good Lord from above |

Aiheesta muualla
----------------

* Baskien kansallislaulun virallinen sivu
**Ensimmäinen lisäys** (engl. *First Amendment*) kuuluu Yhdysvaltain perustuslain osaan, joka koostuu sen kymmenestä ensimmäisestä lisäyksestä, jotka tunnetaan yhteisnimellä *Bill of Rights*. Ensimmäinen lisäys kieltää Yhdysvaltain kongressia säätämästä lakia, joka:

* määrää valtionuskonnon tai asettaa jonkin uskonnon etuasemaan muihin uskontoihin nähden
* kieltää vapaan uskonnon harjoittamisen
* rajoittaa sananvapautta tai lehdistön vapautta
* rajoittaa oikeutta rauhanomaiseen kokoontumiseen
* rajoittaa oikeutta vaatia hallinnolta epäkohtien korjaamista

1900-luvulla Yhdysvaltain korkein oikeus katsoi, että vuonna 1868 tehtyyn neljänteentoista lisäykseen kuulunut Due Process -periaate määrää ensimmäisen lisäyksen koskemaan myös osavaltioita.

Lakiteksti
----------

Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen lisäys kuuluu englanniksi:

*Congress shall make no law respecting an establishment of religion, or prohibiting the free exercise thereof; or abridging the freedom of speech, or of the press; or the right of the people peaceably to assemble, and to petition the Government for a redress of grievances.*
Suomennettuna:

*Kongressi ei säädä mitään lakia uskontokunnan perustamisesta tai kieltääkseen uskonnon vapaata harjoittamista tai rajoittaakseen ilmaisunvapautta, lehdistönvapautta tai kansan oikeutta kokoontua rauhanomaisesti ja vedota hallitukseen epäkohtien korjaamiseksi.*

Tausta
------

Perustuslain alkuperäinen teksti synnytti vastustusta, koska lain ei siinä muodossaan katsottu sisältävän tyydyttäviä vakuuksia kansalaisoikeuksien turvaamisesta. Ensimmäinen lisäys säädettiin yhdessä muun lain kanssa korjaamaan tätä puutetta. Prosessi, jonka aikana vaadittu määrä Yhdysvaltain osavaltioita ratifioi ensimmäisen lisäyksen, saatiin päätökseen 15. joulukuuta 1791.

Lähteet
-------

* Kilman, J. & Costello, G. (Eds). (2000). *The Constitution of the United States of America: Analysis and Interpretation.* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Haynes, C. "Religious liberty in public life." (2004). (englanniksi)
* Hoover Institution. "Campaign Finance." (2004). (englanniksi)
* Irons, P. (1999). *A People's History of the Supreme Court.* New York: Penguin.

### Viitteet

1. ↑  Helo, Ari: *Yhdysvaltain demokratian synty : unionin idea ja amerikkalainen historiakäsitys*, s. 255. Helsinki: Gaudeamus, 2014. ISBN 9789524953221.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen lisäys**.
* Lisää luettavaa aiheesta **Yhdysvaltain perustuslain lisäykset** on Wikiaineistossa (englanniksi)

**Yhdysvaltain perustuslaki**

|  |  |
| --- | --- |
| Säätäminen | Perustuslaillinen konventti (1787) |
| Lisäykset | **1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27** |
| Muuta | Bill of Rights • Reconstruction Amendments |
| Ratifioimattomatlisäysehdotukset | Article the First • Titles of Nobility Amendment • Corwin Amendment • Child Labor Amendment • Equal Rights Amendment • District of Columbia Voting Rights Amendment |
**Eustratios Nikaialainen** (kreik. Ευστράτιος Νικαίας, *Eustratios Nikaias*; n. 1050/1060–1120) oli bysanttilainen filosofi ja Aristoteles-kommentaattori, joka sovelsi filosofiaa myös teologisiin kysymyksiin.

Eustratios oli Johannes Italoksen oppilas ja toimi Nikaian metropoliittana. Anna Komnena esitti tämän oppineena sekä maallisessa että uskonnollisessa kirjallisuudessa, sekä dialektiikan taitajana. Eustratios osallistui aikansa teologisiin keskusteluihin lännen kirkon kanssa keisari Aleksios I Komnenoksen pyynnöstä. Hän sovelsi teologisiin kysymyksiin aristoteelista logiikkaa ja sanoi jopa, että Kristus itse oli argumentoinut sen avulla. Lopulta Eustratios tuomittiin opettajansa Johanneksen tavoin harhaoppiseksi vuonna 1117 mahdollisesti sekä teologisista että poliittisista syistä.

Eustratios kirjoitti Anna Komnenan toimeksiannosta kommentaareja Aristoteleen teoksiin, mukaan lukien kommentaarit *Toiseen analytiikkaan* ja *Nikomakhoksen etiikkaan*. Aristoteles-tulkinnoissaan hän seurasi antiikin aikaisia kommentaareja ja myöhemmän antiikin uusplatonilaista ajattelua, mutta teki myös omia huomioita. Eustratioksen teoksista vain osa on säilynyt. Osia teoksista käännettiin latinaksi ja sitä kautta ne vaikuttivat 1200-luvulla myös läntiseen skolastiikkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ierodiakonou, Katerina & Bydén, Börje: Byzantine Philosophy *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. Viitattu 1.4.2014. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

### Teosten laitokset

* Hayduck, M. (toim.): *Eustratii in Analyticorum posteriorum librum secundum commentarium*. Commentaria in Aristotelem Graeca 21.1. Berlin: Reimer, 1907.
* Heylbut, G. (toim.): *Eustratii et Michaelis et Anonyma in Ethica Nicomachea commentaria*. Commentaria in Aristotelem Graeca 20. Berlin: Reimer, 1892.

### Muuta kirjallisuutta

* Giocarinis, K.: Eustratios of Nicaea's defense of the doctrine of Ideas.  *Franciscan Studies*, 1964, 24. vsk, s. 159–204.
* Ierodiakonou, K.: Metaphysics in the Byzantine Tradition: Eustratios of Nicaea on universals.  *Quaestio*, 2005, 5. vsk, s. 67–82.
**Yhdysvaltain perustuslain viides lisäys** (engl. *Fifth Amendment* tai *Amendment V*) on yksi Yhdysvaltain perustuslain niin kutsutuista Bill of Rights -lisäyksistä. Perustuslain viides lisäys takaa yksilölle useita juridisia oikeuksia. Viidennen lisäyksen mukaan yksilöllä on oikeus oikeudenkäyntiin ja olla todistamatta itseään vastaan oikeudessa. Lisäksi lisäyksessä kielletään syyttämästä yksilöä kahta kertaa samasta rikoksesta (vastaa *ne bis in idem* -oikeusperiaatetta) sekä taataan oikeudenmukainen korvaus julkiseen käyttöön otetusta yksityisomaisuudesta.

Perustuslain viides lisäys hyväksyttiin Yhdysvaltain kongressissa muiden Bill of Rights -lisäysten kanssa 25. syyskuuta 1789 ja ratifioitiin 15. joulukuuta 1791. Viidennen lisäyksen sisältö juontaa juurensa Yhdysvaltain vanhan emämaan Iso-Britannian laissa vuonna 1215 taattuihin samankaltaisiin oikeuksiin.

Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuoden 1966 *Miranda vastaan Arizona* ennakkopäätöksessä vahvistettiin käytäntö, jossa rikoksesta epäillylle tulee poikkeuksetta saattaa tietoon tämän perustuslaillisesta oikeudesta olla todistamatta itseään vastaan.

Teksti
------

> »No person shall be held to answer for a capital, or otherwise infamous crime, unless on a presentment or indictment of a Grand Jury, except in cases arising in the land or naval forces, or in the Militia, when in actual service in time of War or public danger; nor shall any person be subject for the same offense to be twice put in jeopardy of life or limb; nor shall be compelled in any criminal case to be a witness against himself, nor be deprived of life, liberty, or property, without due process of law; nor shall private property be taken for public use, without just compensation.» 
> 
> 

Suomennettuna:

> »Älköön ketään pidätettäkö vastaamaan henkirikoksesta tai muusta häpeällisestä rikoksesta muutoin kuin suuren valamiehistön nostaman virallisen syytteen tai syytteeseenpanon hyväksyvän päätöksen nojalla, paitsi maa- tai merivoimissa taikka kansalliskaartissa sodan tai yleisen vaaran aikana palveluksessa sattuneissa tapauksissa; älköön ketään henkilöä pantako samasta rikoksesta kahdesti alttiiksi hengen tai jäsenen menetykselle; älköön ketään missään rikosoikeudellisessa tapauksessa pakotettako todistamaan itseään vastaan; älköön keneltäkään riistettäkö henkeä, vapautta tai omaisuutta ilman asianmukaista oikeudenkäyntiä; älköönkä yksityisomaisuutta otettako julkiseen käyttöön ilman oikeudenmukaista korvausta.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  English-Finnish Glossary of United States Justice Terms *web.archive.org*.  25.10.2009.  Arkistoitu 25.10.2009. Viitattu 30.9.2019.
2. ↑

**Yhdysvaltain perustuslaki**

|  |  |
| --- | --- |
| Säätäminen | Perustuslaillinen konventti (1787) |
| Lisäykset | **1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27** |
| Muuta | Bill of Rights • Reconstruction Amendments |
| Ratifioimattomatlisäysehdotukset | Article the First • Titles of Nobility Amendment • Corwin Amendment • Child Labor Amendment • Equal Rights Amendment • District of Columbia Voting Rights Amendment |
**Eurysthenes** (m.kreik. Εὐρυσθένης, *Eurysthenēs*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristodemoksen ja Argeian poika ja Spartan mytologinen kuningas. Häntä pidetään kaksoisveljensä Prokleen kanssa Spartan kaupunkivaltion perustajana ja agiadien ensimmäisenä kuninkaana.

Sen jälkeen kun herakleidit olivat valloittaneet Peloponnesoksen, Aristodemos sai surmansa salaman iskusta. Koska Eurysthenes ja Prokles olivat liian nuoria, määrättiin heidän enonsa Theras heidän huoltajakseen. Valloitetut maat jaettiin arvalla, jossa kaksoisveljekset saivat Lakonian, Temenos Argoksen ja Kresfontes Messenian.

Veljeksistä vanhemman oli määrä tulla kruunatuksi kuninkaaksi, mutta ei edes Argeia osannut nimetä, kumpi veljeksistä olisi vanhempi. Niinpä neuvoa kysyttiin Delfoin oraakkeli, joka neuvoi nimittämään molemmat kuninkaiksi, mutta kertoi vanhemman olevan näistä kahdesta vahvempi.

Jotta veljesten ikäjärjestys saatiin lopullisesti ratkaistua, kutsuttiin messenialainen Panites tarkkailemaan salaa, kumpaa veljeksistä heidän äitinsä suosisi syöttämisen ja pesemisen aikana. Tämän perusteella pääteltiin Eurystheneen olevan vanhempi, ja vaikka valta jaettiinkin veljesten kesken, alettiin Eurysthenestä ja hänen jälkeläisiään, agiadeja, kutsumaan väkevämmiksi. Tämän seurauksena veljesten välit viilenivät ja he olivat ikuisia vihamiehiä.

Kun Eurysthenes ja Prokles varttuivat täysi-ikäiseksi, he siirtyivät hallitsijoiksi huoltajansa sijasta. Theras siirtyi hänestä nimensä saanelle Theran saarelle, ja perusti sinne oman kuningaskuntansa, Theran kaupungin, Eurystheneen ja Prokleen avustuksella. Hieronymoksen mukaan Eurysthenes hallitsi 42 vuotta, ja hänen kuolemansa jälkeen vallan peri hänen poikansa Agis.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.2 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.4 (engl. käännös).
3. ↑  Herodotos: *Historia* 6.52 (engl. käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.1.7–3.2.1 (engl. käännös)
5. ↑  Herodotos: *Historia* 4.147 (engl. käännös).

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**–** | **Spartan kuningas**  | Seuraaja:**Agis I** |
**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800** järjestettiin 13. lokakuuta – 3. joulukuuta 1800. Vaaleissa varapresidentti Thomas Jefferson päihitti presidentti John Adamsin. Vaalit merkitsivät pitkää demokraattis-republikaanisen puolueen valtakautta ja federalistisen puolueen vääjämätöntä loppua. Ne olivat pitkä ja katkera revanssi vuoden 1796 vaaleista ranskanmielisten, desentralisaatiota kannattavien Jeffersonin ja Aaron Burrin johtamien demokraattis-republikaanien ja Adamsin sekä Charles Pinckneyn johtamien englantilaismielisten, sentralisaatiota kannattavien federalistien välillä. Tärkeimmät poliittiset kysymykset koskivat Ranskan suuren vallankumouksen sivuvaikutuksia, mukaan lukien vastustus kongressin säätämälle verolle, jolla kustannettiin uusi armeija ja laivasto kvasisotaan Ranskaa vastaan 1798. Alien and Sedition Acts -lait, joilla federalistit yrittivät vaimentaa toisinajattelijoita demokraattis-republikaanisissa sanomalehdissä, osoittautuivat myös erittäin kiistanalaisiksi.

Demokraattis-republikaanit olivat hyvin järjestäytyneitä sekä osavaltio- että paikallisella tasolla, kun taas federalistinen puolue oli epäjärjestyksessä ja kärsi katkerasta kahtiajaosta sen kahden johtajan, presidentti Adamsin ja Alexander Hamiltonin, välillä. Juonittelu valitsijamiesäänistä, alueelliset erimielisyydet ja molempien puolueiden järjestämät lokakampanjat tekivät vaaleista tunnistettavasti nykyaikaisen.

Tulokset
--------

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800

| Ehdokas | Puolue | Kotiosavaltio | Äänet | Valitsijamiesäänet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Määrä |  % |
|  | **Thomas Jefferson** | **Demokraatti-republikaanit** | **Virginia** | **41 330** | **61,4** | **73** |
|  | Aaron Burr | Demokraatti-republikaanit | New York |  | 73 |
|  | John Adams | Federalistit | Massachusetts | 25 952 | 38,6 | 65 |
|  | Charles Cotesworth Pinckney | Federalistit | Etelä-Carolina |  | 64 |
|  | John Jay | Federalistit | New York | 1 |
|  |
| Yhteensä | 67 282 | 100 | 276 |
| Voittoon tarvitaan | 70 |
|  |
| Lähde: National Archives and Records Administration |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain presidentinvaalit |
| --- |
|  |
| Yhdysvaltain presidentin tunnus | * 1788–1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* *2024*
 |

 |
**Ke Hua** (kiin.: 柯华; pinyin: *Kē Huá*, synt. **Lin Dechang**, kiin.: 林德常; pinyin: *Lín Décháng*; 19. joulukuuta 1915 Lihu, Guangdong – 1. tammikuuta 2019 Peking) oli kiinalainen diplomaatti.

Ke liittyi Kiinan ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1954 ja sai nimityksen maansa suurlähettilääksi Guineaan 1960. 1970-luvun puolessavälissä hän työskenteli ulkoministeriön Aasian-asioiden jaoksen pääjohtajana. Vuonna 1978 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Isoon-Britanniaan. Heinäkuussa 1982 Ke keskusteli Margaret Thatcherin kanssa Hongkongin tulevaisuudesta, ja kaksi kuukautta myöhemmin hän oli läsnä historiallisessa tapaamisessa Thatcherin ja Deng Xiaopingin välillä Pekingissä.

Ke palasi Isosta-Britanniasta Kiinaan vuonna 1983 ja pääsi valtioneuvoston Hongkongin ja Macaon asioiden toimiston konsultantiksi. Vuonna 1988 hänestä tuli Kiinan kansan neuvoa-antavan poliittisen konferenssin pysyvän komitean jäsen.

Ken nuorin tytär Ke Lingling oli Xi Jinpingin ensimmäinen vaimo; kolmivuotinen avioliitto päättyi vuonna 1982. Ke kuoli 103-vuotiaana Pekingissä.

Lähteet
-------

1. ↑  103岁外交家柯华逝世 全程参与香港回归谈判 Ifeng
2. 1 2 3 4  Chinese President Xi Jinping’s former father-in-law, diplomat Ke Hua, dies in Beijing at age 103 South China Morning Post
**Marian Ritter von Smolan Smoluchowski** (28. toukokuuta 1872 – 5. syyskuuta 1917) oli puolalainen tieteilijä, joka teki mittavan työn tilastollisen fysiikan parissa. Smoluchowski oli myös vuorikiipeilijä.

Elämä
-----

Smoluchowski syntyi Vorderbrühlissa, lähellä Wieniä. Wienissä hän opiskeli fysiikkaa, jossa häntä opettivat muun muassa Joseph Stefan ja Franz S. Exner. Ludwig Boltzmann oli Smoluchowskin opiskeluajan töissä Münchenin yliopistossa. Boltzmannin palatessa Wienin yliopistoon vuonna 1894 oli Smoluchowski tuolloin armeijassa. Smoluchowskilla ja Boltzmannilla ei näyttäisi olleen minkäänlaisia yhteyksiä, vaikka Smoluchowskin työllä on paljon yhteistä Boltzmannin ideoiden kanssa. Smoluchowski opiskeli muutaman vuoden Pariisin, Glasgow’n ja Berliinin yliopistoista hän muutti Lviviin vuonna 1899, jossa hän sai paikan Lvivin yliopistossa.

Smoluchowski kuoli punatautiepidemiaan vuonna 1917. Smoluchowskin kunniaksi jaetaan Smoluchowski-palkintoa.

Työ
---

Smoluchowski työskenteli kineettisen kaasuteorian ja Brownin liikkeen parissa samaan aikaan Albert Einsteinin kanssa. Smoluchowski ehdotti yhtälöä, josta tuli stokastisen prosessin perusta.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Marian kirkko** oli myöhäisantiikin aikainen kirkko Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se tunnetaan Efesoksen kirkolliskokouksen pitopaikkana vuonna 431.

Historia
--------

Marian kirkko rakennettiin varhaisella kristillisellä kaudella, arviolta 300-luvulla, Olympieionin aukion eteläpuolisesta pylväikkörakennuksesta, jonka pituus oli ollut noin 260 metriä. Kirkko on ollut olemassa viimeistään vuonna 431, jolloin siellä tai sen yhteydessä pidettiin Efesoksen kirkolliskokous. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle, ja kyseisessä kirkolliskokouksessa tälle myönnettiin Jumalansynnyttäjän (*Theotokos*) kunnianimi. Marian kirkko mainitaan kokouksen asiakirjoissa, jotka ovat kuitenkin myöhemmiltä ajoilta. Kirkko uusittiin kokonaan varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla, mahdollisesti vuoden 557 maanjäristyksen jälkeen.

Kirkon raunioita.

Marian kirkko toimi Efesoksen katedraalina eli piispankirkkona. Sen oletetaan kärsineen vaurioita arabien hyökkäyksessä vuonna 654/655. Tämän jälkeen se menetti ilmeisesti piispankirkon asemansa, ja asema siirtyi bysanttilaisella linnavuorella sijainneelle Pyhän Johanneksen basilikalle. Kirkko säilyi kuitenkin hautausten perusteella käytössä 1000-vuosisadalle saakka. Nykyisin kirkko on raunioina. Niitä on kunnostettu erityisesti vuosina 1984–1988.

Rakennus
--------

Kirkon pohjapiirros ja rakennusvaiheet.
Kirkossa oli sen alkuvaiheessa (pohjapiirroksessa: oranssi/keltainen) länsipuolella atrium, jonka koko oli noin 43 × 25 metriä, sekä nartheks. Varsinainen kirkkorakennus oli kolmilaivainen, ja sen koko oli noin 74 × 29 metriä. Kirkon keskilaivan leveys oli 13 metriä, ja sen kattoa tuki 40 pylvästä. Itäpäässä oli suuri apsis. Atriumin pohjoispuolella oli kahdeksankulmion muotoinen baptisterion eli kastekappeli.

500-luvun uudelleenrakentamisessa kirkko jaettiin kahteen osaan. Sen itäosa (pohjapiirroksessa: sininen) muutettiin vain noin 23 metriä pitkäksi kolmilaivaiseksi basilikaksi, jolla oli oma nartheks. Vanhan apsiksen edessä oli presbyterion, jossa oli alttari. Länsiosa (pohjapiirroksessa: violetti) uusittiin kokonaan tiilistä rakennetuksi. Sen koko oli noin 37 × 29 metriä, ja siinä oli edelleen kolme laivaa, mutta sivulaivat olivat aiempaa kapeammat. Länsipäähän lisättiin toinen, sisempi nartheks. Katolla oli kupoli, jota tuki neljä suurikokoista pilaria neliön muodossa.

Kirkon yhteydessä sijaitsi Episkopeion eli piispan palatsi. Siinä käytössä toimi ilmeisesti alkuperäisen pylväikkörakennuksen itäosa. Kirkon nartheksia käytettiin hautauksiin 500-luvulta lähtien. Myöhemmin myös sen ulkopuolelle kehittyi hautausmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 180–183. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marian kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Katajamittari** (*Thera juniperata*) on kenttämittareihin kuuluva syksyn yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pienehkö, pohjaväriltään vaaleanharmaa tai ruskeanharmaa mittariperhonen. Etusiivissä tyvipoikkiviiru sekä sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat mustahkot. Etusiiven tyviosa tyvipoikkiviiruun saakka on tummemman harmaa tai tumman ruskeanharmaa. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat voimakkaasti mutkittelevat ja niiden väliin jäävä alue on myös tyviosan värinen. Joskus poikkiviirujen mutkittelu on niin suurta, että tummempi alue jakaantuu siiven takaosaa kohti irrallisiksi laikuiksi. Siiven kärjestä lähtee tumma juomu, joka ulottuu ulompaan poikkiviiruun saakka ja aivan siiven ulkosyrjässä on katkeileva, tumma viiru. Takasiivet ovat harmaanvalkeat ja niissä saattaa näkyä himmeä kaarijuova. Siipiväli 23–27 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Holarktinen laji, jonka levinneisyys ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Etelä-Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Suomessa katajamittaria tavataan pitkälle Lappiin saakka. Lento alkaa syyskuun alkupuoliskolla ja jatkuu lokakuun loppuun, joskus marraskuulle saakka, huipun sijoittuessa syyskuun loppupuoliskolle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Katajamittaria tavataan katajia kasvavissa metsissä, rinteillä ja mäillä. Se on elinpaikallaan yleensä runsaslukuinen. Perhoset tulevat valolle, joskus myös syötille. Häirittyinä ne lähtevät herkästi lentoon päivälläkin.

Toukat elävät katajissa ja koteloituvat lopulta neulasten väleihin. Muna on talvehtiva elämänvaihe.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää katajilla (*Juniperus*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 155
4. ↑
5. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1268127
* Wikispecies: Thera juniperata
* BAMONA: Thera-juniperata
* BioLib: 52693
* BOLD: 15614
* BugGuide: 9647
* CoL: 56CKG
* EoL: 297477
* EUNIS: 307646
* Fauna Europaea: 444646
* Fauna Europaea (new): bd4620ea-f545-44ef-8b88-a9824879e361
* GBIF: 5148462
* iNaturalist: 232547
* IRMNG: 11352864
* ITIS: 942905
* LepIndex: 227681
* LoB: 4952
* NatureServe: 2.745876
* NBN: NBNSYS0000005851
* NCBI: 689108

 |

 |
Katajaluoto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HelsinkiSuomi |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Katajaluoto** (ruots. *Stora Enskär*) on eteläisellä Helsingin merialueella sijaitseva saari. Se kuuluu Länsisaarten osa-alueeseen ja Ulkosaarten kaupunginosaan. 

Saari on kokonaan puolustusvoimien käytössä olevaa sotilasaluetta eivätkä siviilit saa rantautua saarelle. Saarella on lyhyt asfaltoitu tie sekä puolustusvoimien bunkkereita, tykkejä ja muita rakennuksia. Saaren linnoitustyöt aloitettiin vuonna 1914 osana Krepost Sveaborgia.

Saarelta suoritetaan merellisiä koeammuntoja puolustusvoimien koeampumalaitoksen toimesta. Saarelta on mahdollista ampua jopa 45 kilometrin päähän rannikkoa pitkin.

Saaren läheisyyteen kulkee vuonna 1986 rakennettu jätevesitunneli, jota pitkin kuljetetaan Viikinmäen vedenpuhdistamon puhdistetut jätevedet pois rannikolta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leivonniemi, Samuli: Katajaluoto *Helsingin Sanomat*.  22.8.2005. Viitattu 13.6.2020.
2. 1 2  Leivonniemi, Samuli: Pauke tuo terveisiä Katajaluodon sotilassaaresta *Helsingin Sanomat*.  22.8.2005. Viitattu 13.6.2020.
3. ↑  Pasanen, Esko: Katajaluodon jätevesitunnelin tukoksen syy vielä epäselvä *Helsingin Sanomat*.  10.10.1995. Viitattu 13.6.2020.
4. ↑  Saavalainen, Heli: Kotien myrkkyjä valuu Itämereen *Helsingin Sanomat*.  17.1.2011. Viitattu 13.6.2020.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Wiborgsbladet** oli Viipurissa vuosina 1882–1901 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

*Wiborgsbladetin* perusti kirjapainonomistaja N. A. Ziliacus, jonka edellinen lehti *Wiborgs Tidning* oli lakannut *Östra Finlandin* kilpailun takia. Linjaltaan lehti oli aluksi lähinnä svekomaaninen. Myöhemmin se esiintyi ruotsinmielisenä ja avoimen perustuslaillisena. Kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti *Wiborgsbladetin* ensimmäisen kerran huhtikuussa 1899 kolmen kuukauden ajaksi, jolloin sen tilalla julkaistiin *Annonsören*-nimistä ilmoituslehteä. Vuonna 1900 *Wiborgsbladet* oli Suomen ankarimmin sensuroitu lehti. Lopullinen lakkautus tuli kesällä 1901. Lehden seuraaja *Wiborgs-Posten* pääsi ilmestymään vasta vuoden 1905 alussa.

Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuonna 1883 kuudesti, vuonna 1884 kolmesti, vuodesta 1884 lähtien neljästi ja vuodesta 1888 kuudesti viikossa. Vuonna 1899 sen levikki oli 1700 kappaletta.

Päätoimittajat
--------------

* Axel Söderlund (1882–1883)
* Paul Tanninen (1884–1886)
* Werner K. Lönnbeck (1885–1889)
* Carl Johan Tollet (1890–1901)
* C.F. Lagercrantz (1901).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 262. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 265. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
3. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 263. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Wiborgsbladet Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
**Pogoreloje Gorodištše** (ven. Погоре́лое городи́ще, karjalaksi *Pogrow*, genetiivi *Pogrovan*) on Pogorelojen kunnan keskuskylä Tverin alueen Zubtsovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Djorža-joen varrella 25 kilometriä Zubtsovista itään. Kylän eteläpuolitse kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie (Pogoreloje Gorodištšen asema). Pohjoisessa sen ohittaa Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Vuonna 1997 kylässä oli 1 700 asukasta.

Tarinan mukaan keskiajalla paikalla sijaitsi Deržeslavl-niminen linnoitus, jonka puolalaiset ja liettualaiset maahantunkeutujat hävittivät 1500-luvun alussa. 1600-luvun alussa rakennettiin uusi linnake. Vuonna 1708 Pogoreloje Gorodištšen "kaupunki" liitettiin Smolenskin lääniin ja vuonna 1796 siitä tuli Tverin lääniin kuulunut kauppala. Vuosina 1929–1960 se oli Pogorelojen piirin keskus. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja.

Pogorelojen kunnan alueella asuu ns. Djoržan karjalaisryhmä. Vuonna 1926 väestönlaskennan mukaan karjalaisia oli 1 795 henkeä (6,6 % kunnan väestöstä). Vuonna 2018 elää alueella yhä ainakin viisi karjalan puhujaa. 

Kylän nähtävyyksiä ovat muinaisen linnoituksen vallien ja kaivantojen jäänteet, vuonna 1821 rakennettu Profeetta Eliaan kirkko sekä pieni kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Härkönen, Iivo (toim.): *Karjalan kirja*, s. 333. Porvoo–Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.
2. ↑  Wall *vk.com*. Viitattu 6.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kunnan kotisivut  (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Pogoreloje Gorodištše Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Kylän historiaa Riian suunnan rautatielle omistetulla sivustolla (venäjäksi)
* Pogoreloje Gorodištše Tverin seudun kirjallisuuskartta -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)