recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo arkkitehdistä. Jarl Emerik Jaatinen oli rautatieinsinööri ja Kokkolan kaupunginjohtaja.*
Jaatinen Jarl & Rolf
**Jarl Gustaf Hjalmarson Jaatinen** (13. elokuuta 1914 Raahe – 23. helmikuuta 1940 Viipurin mlk) oli suomalainen arkkitehti, jonka ura jäi sodan takia lyhyeksi.

Jaatinen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1938. Opiskeluaikanaan hän työskenteli Jussi Paatelan ja Alvar Aallon toimistoissa. Viimeksi mainitussa hän osallistui avustajana muun muassa Villa Mairean suunnitteluun. Diplomityönään hän suunnitteli ylioppilaskylän Pitäjänmäelle. Hän työskenteli myös näyttömöavustajana Ruotsalaisessa teatterissa, jonka oppilaskoulussa opiskelleen Märta Laurentin kanssa hän oli kihlautunut 1937. He avioituivat seuraavana vuonna, ja heille syntyi 2. maaliskuuta 1940 poika Jarl nuorempi.

Hänen lähin opettajansa oli Hilding Ekelund, joka tunnettiin arkkitehtina 1920-luvun klassisismista. Jaatinen oli kuitenkin omaksunut osin ulkomailla näkemänsä funktionalismin, jolla hän ehti jättää jälkensä suomalaisen arkkitehtuurin historiaan. Hän suunnitteli muun muassa yhden loistohuvilan sekä koulurakennuksen ja taidemuseon Viipuriin. Hänen ainoa toteutunut suunnitelmansa oli Helsingin Kulosaaressa sijaitseva vuonna 1939 valmistunut Villa Jaatinen, jonka hän suunnitteli äidilleen.

Hän osallistui myös muutamiin kilpailuihin. Hän oli mukana ryhmässä, joka voitti kolmannen palkinnon Tallinnan keskussairaalan kilpailussa. Kolmannen palkinnon hän voitti myös Pariisin maailmannäyttelypaviljongin kilpailussa vuonna 1937. Hän oli mukana myös Alvar Aallon suunnitteluryhmässä, joka voitti kolmoisvoiton New Yorkin maailmannäyttelykilpailussa. Myöhemmin hän oli paviljongin rakennustyön valvojana.

Jaatisen lupaavasti alkanut arkkitehdin ura katkesi kaatumiseen talvisodassa konekiväärijoukkueen johtajana. Hänet on haudattu perhehautaan Kulosaaren hautausmaalle. Sinne haudattiin myös hänen nuorempi veljensä Rolf Jaatinen, joka kaatui jatkosodassa elokuussa 1941.

Perhehaudassa lepää myös veljessarjan kolmas, maantieteilijä Stig Jaatinen, samoin heidän äitinsä Hilja (Hilli) Jaatinen. Hilding Ekelund suunnitteli myöhemmin oppilaansa muistoksi haudalle kiven. Nuorin veljeksistä oli Sven Jaatinen. Hän toimi 1960-luvun alkupuolelta vuoteen 1993 apteekkarina Helsingissä Runeberginkadun apteekissa, joka oli alun perin ollut Viipurissa ja siirtynyt sodan jaloista Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arkkitehtuurimuseo, Jarl Jaatisen arkkitehtiesittely (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Raimo Hanski ym. (toim): Leposaaren sankarit 1939–1944 Vilans hjältar, s. 54–60
3. ↑  Luovutetun alueen apteekkarit vuodesta 1689 Alajärven apteekki. Viitattu 31.12.2015.
Rosalía de Castro
**Rosalía de Castro** (24. helmikuuta 1837 – 15. heinäkuuta 1885) oli galicialainen romantiikan ajan kirjailija, joka kirjoitti sekä galician kielellä että espanjan kielellä. Hän kirjoitti monia romaaneja, mutta hänet tunnetaan parhaiten runoistaan, etenkin galiciaksi kirjoitetuista runokokoelmista *Cantares gallegos* vuodelta 1863 ja *Follas novas* (1880).

Castroa pidetään sekä galicialaisen kirjallisuuden merkkihenkilönä että koko espanjalaisen modernin runouden edelläkävijänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rosalía de Castro Encyclopedia Britannica. Viitattu 19.6.2015.
2. ↑  Rosalía de Castro Spain Is Culture. Viitattu 19.6.2015.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rosalía de Castro**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Rosanna Crawford** (s. 23. toukokuuta 1988 Canmore) on kanadalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Crawford on osallistunut olympialaisiin Vancouverissa 2010, Sotšissa 2014 ja Pyeongchangissa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut takaa-ajokilpailussa 19:s 2018 ja Kanadan naisten viestijoukkueessa kahdeksas 2014. MM-kisoihin Crawford on osallistunut Nové Městossa 2013, Kontiolahdella 2015, Holmenkollenilla 2016 ja Hochfilzenissä 2017. Niissä hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat 14:s normaalimatkalta ja 15:s yhteislähdöstä vuonna 2016.

Ampumahiihdon maailmancupissa Crawford kilpaili ensimmäisen kerran Ruhpoldingissa kaudella 2009–2010 ollen 77:s pikakilpailussa. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Hochfilzenissä 2012 oltuaan pikakilpailun 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ruhpoldingin normaalimatkalla tammikuussa 2018. Parisprintissä hän sijoittui Nathan Smithin kanssa toiseksi Östersundin osakilpailussa 2015.

Crawford lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rosanna Crawford *IBU Datacenter*. IBU. Viitattu 9.3.2016. (englanniksi)
**Lowell Bailey** (s. 15. heinäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä ja lajinsa maailmanmestari. Hän kilpaili maailmancupissa vuosina 2002–2018. Bailey voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017.

Arvokilpailut
-------------

Bailey on osallistunut Torinon 2006, Vancouverin 2010, Sotšin 2014 ja Pyeongchangin 2018 talviolympialaisiin sekä yksitoista kertaa ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. Sotšin olympialaisissa hän oli normaalimatkalla kahdeksas ja Pyeongchangissa miesten viestissä kuudes. MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi viestissä Hanty-Mansijskissa 2011, 13:nneksi takaa-ajokilpailussa ja yhteislähdössä Nové Městossa 2013 sekä yhteislähdössä Kontiolahdella 2015. Oslossa 2016 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi ja normaalimatkalla 15:nneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti nolla-ammunnalla normaalimatkan maailmanmestaruuden 3,3 sekunnin erolla Ondřej Moraveciin. Lisäksi hän oli pikakilpailussa neljäs sekä takaa-ajossa ja yhteislähdössä kuudes.

Bailey saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia pariviestissä 2018.

Maailmancup
-----------

Bailey on sijoittunut ampumahiidon maailmancupin yhteistuloksissa parhaimmillaan kahdeksanneksi kaudella 2016–2017. Normaalimatkan cupissa hän oli samalla kaudella kolmas. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa ampumahiihdon maailmancupissa oltuaan kolmas Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2013–2014. Tätä ennen hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailuissa oli viides sija, jonka hän saavutti kaudella 2011–2012 kahdesti. Hochfilzenin maailmanmestaruus oli samalla hänen ensimmäinen maailmancupvoittonsa. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Pyeongchangin pikakilpailussa.

Bailey lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Lowell Bailey IBU. Viitattu 30.3.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Sukset naulaan - ampumahiihdon maailmanmestari ja MM-kakkonen lopettivat uransa | SuomiUrheilu *SuomiUrheilu*.  19.3.2018. Viitattu 26.3.2018.
3. 1 2  Yhdysvaltain Bailey nappasi yllätysmestaruuden MM-ampumahiihdossa *ilkka.fi*.  16.2.2017. Viitattu 18.2.2017.
4. ↑  Lowell Bailey *Team USA*. United States Olympic Committee. Viitattu 22.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lowell Baileyn verkkosivut
**Lowell** on kaupunki Massachusettsin osavaltion Middlesexin piirikunnassa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä luoteeseen Bostonista. Kaupungissa oli 105 167 asukasta vuonna 2000.

Alue asutettiin 1653 ja kaupunki perustettiin 1826. Kaupunki on nimetty tekstiilitehtailija Francis Cabot Lowellin mukaan. Lowell oli Yhdysvaltojen ensimmäinen tietoisesti suunniteltu teollisuuskaupunki ja sitä on kutsuttu muun muassa Yhdysvaltain Manchesteriksi tekstiiliteollisuutensa takia. Tekstiiliteollisuuden merkitys kaupungille oli suurimmillaan 1924. Sittemmin teollisuus alueella on monipuolistunut ja kaupungissa on nykyään myös muun muassa elektroniikka- ja kemian teollisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Lowell." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2011

Aiheesta muualla
----------------

* Lowellin kotisivut (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lowell** Wikimedia Commonsissa
**Nefilit** (hepr. ‏נְפִילִים‎, *nefilim*, "langenneet" tai "pudonneet") ovat isokokoisia olentoja jotka esiintyvät Raamatun alkutekstissä, erityisesti Ensimmäisessä (*Genesis*) ja Neljännessä Mooseksen kirjassa (*Numerot*). Myös muista Raamatun teksteistä löytyy viitteitä nefileihin, esimerkiksi Hesekielin kirjassa on mahdollinen viittaus nefileihin. Käännöksissä heitä kutsutaan usein jättiläisiksi. Joonatanin targumin (Tanakin arameannoksen) mukaan nefilit olivat grigoreitten sekä naispuolisten ihmisten risteytyksiä.

Raamatun lähteet
----------------

Ensimmäinen Mooseksen kirja 6:4: (KR 92)
"Siihen aikaan eli maan päällä jättiläisiä, ja myöhemminkin, kun Jumalan pojat yhtyivät ihmisten tyttäriin ja nämä synnyttivät heille lapsia; nämä olivat noita muinaisajan kuuluisia sankareita."
Neljäs Mooseksen kirja 13:32-33: (KR 92)
"Kertomuksillaan he saivat israelilaiset tuntemaan pelkoa Kanaaninmaata kohtaan. He sanoivat: "Maa, jota kävimme tutkimassa, vie hengen niiltä, jotka sinne asettuvat. Kaikki ihmiset, jotka siellä näimme, olivat hyvin kookkaita."
"Näimme siellä myös jättiläisiä, jättikokoisia anakilaisia. Me tunsimme itsemme heidän edessään pieniksi kuin heinäsirkat, ja sellaisilta me varmaan näytimmekin heidän silmissään."

Eri tulkintoja
--------------

Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa viitataan Jumalan poikiin, ja heidät on usein tulkittu langenneiksi enkeleiksi. Sillä perusteella on päätelty, että nefilit olisivat näiden enkelten ja ihmisnaisten lapsia. Apokryfisessä Henokin ensimmäisessä kirjassa esitetään tämä tulkinta. Tässä kirjassa myös todetaan, että nefilit olivat jättiläiskokoisia, kuten neljännessä Mooseksen kirjassa mainitaan. Nefilien poikkeuksellisen suuren koon on väitetty olevan todiste heidän yliluonnollisesta alkuperästään. Kuitenkin enkelien tai demonien uskotaan olevan luonteeltaan puhtaasti hengellisiä olentoja, jotka eivät voi fyysisesti lisääntyä ihmisten kanssa.

Toisen näkemyksen mukaan nefilit olivat yksinkertaisesti oikealta tieltä harhautuneita ihmisiä. Jotkut teologit ovat esittäneet, että "Jumalan pojat" viittaa Aatamin vanhurskaan pojan Setin jälkeläisiin, siihen sukulinjaan, joka hylkäsi Jumalan. Esimerkiksi kirkkoisä Augustinus ja useat juutalaiset uskonoppineet edustavat tätä näkemystä. Ihmisten tytärten on vastaavasti katsottu olleen Kainin jälkeläisiä, ja nefilien suuruus viittaa kenties vain siihen, että he ovat olleet suuria sotureita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petruzzello, Melissa: Nephilim *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Nephilim *Encyclopedia Mythologica*. Viitattu 6.1.2023. (englanniksi)
**Neratzén moskeija** (kreik. Τζαμί Νερατζέ(ς), *Tzamí Neratzé(s)*) on entinen moskeija Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon vanhassakaupungissa Plateía Mikrasiatón -aukion eli Vähäaasialaisten aukion laidalla.

Moskeijan minareetti Emmanouíl Vernárdou -kadulta nähtynä.
Moskeijarakennus oli alun perin venetsialaisvallan aikaisen augustinolaisluostarin kirkko, joka oli omistettu Neitsyt Marialle (*Santa Maria*) ja rakennettiin 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Se muutettiin moskeijaksi osmanivallan alussa vuonna 1657. Sen minareetti lisättiin vuonna 1890–1891. Rakennus lakkasi toimimasta moskeijana vuonna 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä. Se kunnostettiin vuonna 1986. Nykyisin entisessä moskeijassa toimii kaupungin konservatorio.

Moskeijassa on kolme suurta kupolia. Sen minareetti on 33 metriä korkea, mikä tekee siitä kaupungin korkeimman, ja siinä on kaksi parveketta. Rakennuksen länsipuolella on kappeliksi tehty rakennus, joka oli alun perin omistettu Kristuksen ruumiille (*Corpus Christi*). Se rakennettiin vuonna 1617. Kirkon moskeijaksi muuttamisen yhteydessä kappelista tehtiin seminaarirakennus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Τζαμί Νερατζές Δήμος Ρεθὐμνης. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3  Νερατζέ Τζαμί (Ωδείο Ρεθύμνου) *Cretan Beaches*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neratzén moskeija** Wikimedia Commonsissa
Courier 1A -satelliitti.
**Courier 1B** oli maailman ensimmäinen aktiivinen tietoliikennesatelliitti. Se laukaistiin 4. lokakuuta 1960. Sen rakensi Palo Altossa toiminut Philco-yhtiön Western Development Labs -osasto. Laboratorio oli yksityistetty Yhdysvaltain armeijan tutkimuskeskus, Army Fort Monmouth Laboratories. Yhtiö on sittemmin fuusioitunut muihin yhtiöihin ja on vuonna 2010 osa Space Systems/Loral -ryhmää yhdysvaltalaisessa Loral Space & Communications -tietoliikenneyhtiössä.

Satelliitin oli kehittänyt U.S. Army Signal Corps, joka rakensi syyskuussa 1958 tuhoutuneen Courier 1A -satelliitin. Courier oli puolestaan jatkoa Project SCORElle, joka oli laukaistu vuonna 1958. 

Satelliitissa oli 19 000 aurinkokennoa ja se oli ensimmäinen satelliitti joka käytti nikkeli-kadmium-akkuja. Satelliitin tiedonsiirtonopeus oli 55 000 bit/s. Satelliitti joko välitti tai lähetti satelliittiin asennetulta nauhoitukselta Yhdysvaltain presidentin Dwight Eisenhowerin puheen YK:lle.

Satelliitti lakkasi toimimasta 17 päivässä. Se lensi noin 1 000 km korkealla radalla. Se laukaistiin Thor-Able-kantoraketilla Cape Canaveralista.

Aiheesta muualla
----------------

* Gunter's Space Page - information on Courier 1A, 1B
*
Dora Pejačević.
**Maria Theodora Paulina (Dora) Pejačević** (10. syyskuuta 1885 Budapest, Itävalta-Unkari – 5. maaliskuuta 1923 München, Saksa) oli kroatialainen taidemusiikin säveltäjä ja maansa ensimmäinen naissäveltäjä, jonka orkesteriteoksia esitettiin julkisesti.

Dora Pejačević syntyi kroatialaiseen aatelissukuun, jolla oli linna Našicessa. Hän opiskeli musiikkia Zagrebissa, Dresdenissä ja Münchenissä, mutta hän oli paljolti itseoppinut. Hän asui eri puolilla Eurooppaa, ja ensimmäisen maailmansodan aikana hän osallistui haavoittuneiden hoitoon Našicessa.

Pejačević julkaisi vain muutamia teoksiaan, mutta niitä esitettiin sekä kotimaassa että ulkomailla. Hänen suurimuotoisiin orkesteriteoksiinsa kuuluvat pianokonsertto g-molli op. 33 ja sinfonia op. 41. Kun sinfonia kantaesitettiin kokonaisuudessaan Dresdenissä vuonna 1920, yleisö yllättyi kun säveltäjäksi osoittautui nainen; sinfoniaa verrattiin Pjotr Tšaikovskin musiikkiin. Lisäksi Pejačević sävelsi laulumusiikkia sekä piano- ja kamarimusiikkia.

Pejačević avioitui vuonna 1921 Ottomar von Lumben kanssa. Hän kuoli lapsivuoteeseen esikoispoikansa Theon syntymän jälkeen.

1930-luvulla Pejačevićin musiikki alkoi painua unhoon, ja vasta Koraljka Kos’in elämäkerta, joka ilmestyi alun perin vuonna 1982, nosti hänet kiinnostuksen ja tutkimuksen kohteeksi. 2000-luvulla hänen teoksiaan on alettu julkaista ja levyttää.

Lähteet
-------

* Heise, Jutta: Dora Pejačević. *MUGI: Musikvermittlung und Genderforschung.* Hochschule für Musik und Theater Hamburg.

Kirjallisuutta
--------------

* Kos, Koraljka: *Dora Pejačević: Leben und Werk*. Aus dem Kroatischen übersetzt von Charlotte Ivir. Beiträge zur Geschichte der kroatischen Musik. Zagreb: Musikinformationszentrum Zagreb, 1987.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Pesäkoisa** (*Aphomia sociella*) on koisaperhosiin kuuluva pienehkö, ja yleinen perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pesäkoisa on olemukseltaan pitkänomainen, sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiivet ovat pohjaväriltään kellertävänvalkoiset, ja niiden kärkiosa on siiven puolenvälin tienoolta lähtien ruskea. Ruskean värin sävy ja määrä vaihtelevat yksilöittäin, ja joillakin yksilöillä siivessä voi näkyä myös kaksi terävästi mutkittelevaa, ruskeaa poikkiviirua. Siiven etureunassa voi olla mustaa väriä. Naaraan etusiivet ovat kauttaaltaan tuhkanharmaat, mutta niidenkin sävy vaihtelee. Siiven keskiosassa on selvästi erottuva, pyöreä, musta laikku, ja joskus myös naaraan siivissä erottuu kaksi tummempaa poikkijuovaa. Molemmilla sukupuolilla etusiiven ulkoreunassa on rivi pieniä mustia täpliä ja takasiivet ovat vaaleat, kärkeä kohti tummuvat. Siipiväli 23–38 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Pesäkoisa on alkujaan eurooppalainen laji, joka on levinnyt ihmisen mukana vieraslajiksi muillekin mantereille. Suomessa sitä tavataan yleisenä maan etelä- ja keskiosissa. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuusta elokuuhun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Pesäkoisa on yöllä ja hämärässä lentävä perhonen, jota usein tapaa päivällä lepäämässä seinillä ulkovalojen luona. Toukka elää erityisesti eri ampiaislajien, mutta myös mehiläisten ja kimalaisten pesissä. Se on pesäloinen, joka käyttää ravinnokseen pesään kertynyttä orgaanista jätettä, mehiläisvahaa, isäntälajin ravintovarastoja ja jopa isäntäpistiäisen toukkia. Toukat elävät pesässä kehräämänsä lujan silkin suojassa ja voivat runsaina esiintyessään tuhota suuren osan pesän kennostoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Pesäkoisa – *Aphomia sociella* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Pesäkoisa (*Aphomia sociella*)
* Suomen Perhoset: Pesäkoisa
* Ötökkätieto: Pesäkoisa (*Aphomia sociella*)
* Die Hummelnestmotte (saksaksi)
* BugGuide.net (englanniksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Aphomia sociella, the Bee moth (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1305174
* ADW: Aphomia\_sociella
* AFD: Aphomia\_sociella
* BAMONA: Aphomia-sociella
* BioLib: 49923
* BOLD: 9521
* BugGuide: 29899
* CoL: FJGW
* EPPO: APHMSO
* EUNIS: 306097
* Fauna Europaea: 442615
* Fauna Europaea (new): 68f5e158-90dd-48cf-af14-6aad5efd42bc
* GBIF: 1870250
* iNaturalist: 129572
* IRMNG: 10325010
* LepIndex: 3313
* LoB: 5477
* MONA: 5629
* NatureServe: 2.745135
* NBN: NHMSYS0000501126
* NCBI: 688398
* uBio: 7912064

 |

 |
**Coushattat** (suomeksi "valkoinen ruoko") olivat Pohjois-Amerikan nykyisen Alabaman alkuperäisasukkaita. He kuuluivat musgokeiden kieliryhmään ja monet todisteet osoittavat, että vuonna 1539-1543 alueella liikkunut Hernando de Soton tutkimusretkikunta joutui tekemiseen coushattojen kanssa. Ranskalaisen tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Sallen vuonna 1682 tekemän matkan myötä Uuden Ranskan ensimmäiset kauppiaat levittäytyivät Meksikonlahden rannalle ja avasivat kauppasuhteensa coushattoihin ja muihin paikallisiin intiaaneihin.

Kun Uuden Ranskan valta päättyi vuonna 1763, coushattat hajaantuivat. Osa siirtyi Louisianaan, osa liittyi Floridan seminoleihin ja loput etsivät asuinpaikan Texasin alueelta, joka tuolloin kuului Espanjalle. Texasissa coushattat tukivat aluksi Espanjaa, mutta Meksikon saavutettua itsenäisyyden coushattat tarjosivat apuaan Texasiin muuttaneelle Stephen F. Austinin siirtokunnalle. Texasin tasavallan itsenäistymistä vuonna 1836 coushattat tukivat auttamalla anglo-amerikkalaista siviiliväestöä vetäytymään turvaan Generalissimus Santa Annan meksikolaisarmeijan tieltä. Myöhemmin 1850-luvun aikana coushattat saivat alabamojen kanssa yhteisen reservaatin Texasista.

Louisianaan jäänyt coushattojen kansanosa sai liittovaltion tunnustuksen vuonna 1972. Texasin alabama-coushattat puolestaan saavuttivat virallisen heimon aseman vuonna 1987.

Lähteet
-------

* Abernethy, Francis Edward: *Tales from the Big Thicket*. University of North Texas Press, 2006. ISBN 978-1574411423. (englanniksi)
* Smith, F. Todd.: *From Dominance to Disappearance: The Indians of Texas and the Near Southwest, 1786-185*. Univ of Nebraska, 2008. ISBN 978-0803220775. (englanniksi)
* Waldman, Carl: *Encyclopedia of Indian Tribes*. Checkmark Book, 2006. ISBN 978-0816062744. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Waldman 2006, s. 80.
2. ↑  Smith 2008, s. 56.
3. ↑  Smith 2008, s. 244.
4. ↑  The Alabama-Coushatta Tribe of Texas *naskila.com*.  Arkistoitu 23.2.2018. Viitattu 23.02. 2018. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo valokuvaajasta. Samannimisestä elokuvatuottajasta on oma artikkeli.*
**Kai Albert Juhani Nordberg** (s. 1936 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.

Nordberg kiinnostui poikaiässä valokuvauksesta kemian ja fysiikan kokeiluja tehdessään. Äidin lapsuudenystävä, valo- ja elokuvaaja Björn Soldan asui Lontoossa, yöpyi joskus Suomen-vierailuillaan Nordbergien kotona ja kiinnitti huomiota Kai-pojan kuvaajanlahjoihin.

Nordberg pääsi ylioppilaaksi 1956, yritti työn ohella opiskella valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja valmistui merkonomiksi 1961. Hän toimi jo 1953–1956 valokuvaajaharjoittelijana Matti A. Pitkäsen johdolla Finlandia-Kuva Oy:ssä ja sitten Pitkäsen studiossa, sekä valokuvaajana Allotria-Filmissä ja Aho & Soldan Oy:ssä. Vuonna 1958 hän toimi jonkin aikaa yhteisessä studiossa Jouko Levannon kanssa, sitten freelancerinä kunnes 1965 perusti Kai Nordberg Ky:n.

Nordberg kuuluu Suomen valokuvataiteen museon säätiön ja Finnfoton perustajajäseniin ja on toiminut molempien puheenjohtajana. Nordberg toimi Suomen mainosvalokuvaajat ry:n puheenjohtajana 1972–1976 ja on yhdistyksen kunniajäsen.Vuonna 2000 Nordberg valittiin eurooppalaisten valokuvaajien ammatillista eturyhmää edustavan Pyramide Europen puheenjohtajaksi. Valokuva-lehden päätoimittajana hän toimi 1989–1990.

Nordberg sai taiteilija-apurahan 1979 ja taiteen valtionpalkinnon 1985.

Näyttelyt
---------

* *Katuja ja kujia* 1981.
* *Kirjailijoita* 1983, 1984, 1987, 1989.
* *À Paris* 1986.
* *Paris encore* 1990.
* *Paris vu par Kai Nordberg* 1990.

Teoksia
-------

* Uki Kiviranta (teksti), Kai Nordberg (valokuvat): *Kankaanpää: kuvia ja kertomuksia pitäjästä, joka syntyi erämaahan, kasvoi kaupungiksi ja jossa käden taitoa ja osaamista arvostetaan, se on Eurooppaa.* Kustannuskiila 1990. ISBN 951-657-319-3.
* (toim. yhdessä Tuomo-Juhani Vuorenmaan kanssa): *Valokuvaajan tekijänoikeusopas.* Finnfoto, Musta Taide 2006. ISBN 951-97527-8-1. Teoksen verkkoversio (pdf)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Verkkonäyttelyn valokuvaajat: Nordberg, Kai Albert Juhani Suomen valokuvataiteen museo.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 29.9.2013.
2. 1 2 3  Kai Nordberg: *Fysiikka ja kemia ajoivat kuvaamaan*, teoksessa Laine, Tapio & Vivolin, Asko: *Aikavalotuksia, Valokuvausalan tarinoita aikalaisten kertomina*, s. 132–134, 272. Tapio Laine Mediapalvelut, 2001. ISBN 978-951-98796-0-4.
3. ↑  Hellman, Oskari ym.: *Mainosvalokuvaajat 50*, s. 357. Suomen mainosvalokuvaajat, 2010. ISBN 978-952-92-5834-5.
4. ↑  Kaj Nordberg valokuvaajien eturyhmän johtoon  7.6.2000. MTV3. Viitattu 29.9.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* Photographers' Identities

 |

 |
R-360 Neptun -meritorjuntaohjus.
Meritorjuntaohjusten kuljetus- ja laukaisulavetti on vuodesta 2021 ollut tšekkiläisen Tatran valmistama.
Ohjuksen koelaukaisu vuonna 2019.
**R-360 Neptun** (ukr. Р-360 Нептун) on ukrainalainen alisooninen maa-ajoneuvosta laukaistava meritorjuntaohjus. 

Valmistaja ilmoittaa ohjuksen kantamaksi 300 kilometriä. Ohjus taittaa alun matkaa käyttäen inertiaohjausta ja satelliittipaikannusta. Saavuttuaan maalialueelle se hakeutuu loppuvaiheessa maaliin omalla tutkallaan. Ukrainalaisen *Defence Express*-julkaisun mukaan ase nousee tutkahavaintoa varten jopa satojen metrien korkeuteen ja maalin löydettyään laskeutuu takaisin alas, päättääkseen lentonsa kohteeseen muutamien metrien korkeudella merenpinnasta.

Ohjus on kehitetty neuvostoliittolaisen H-35-ohjuksen perustalta ja siihen verrattuna Neptun on pidempi ja siinä on enemmän polttoainetta. Asetta valmistaa kiovalainen Lutš. Ukrainan merivoimat otti aseen käyttöön 2021. Siitä oli tuolloin suunnitteilla myös laivasta ja lentokoneesta laukaistavat versiot.

Taistelukäyttö
--------------

Ukrainalaislähteiden mukaan 14. huhtikuuta 2022 uponnutta venäläistä ohjusristeilijä Moskvaa vastaan hyökättiin yhdellä tai useammalla Neptun-ohjuksella.

Tekniset tiedot
---------------

Neptun-merimaaliohjuksen komentokeskusta esitellään Ukrainan presidentti Petro Porošenkolle (5.4.2019).
* pituus: 4,4 m + 0,65 m (1. ja 2.vaihe)
* halkaisija: 40 cm
* siipien kärkiväli: 1,3 m
* kokonaispaino: 870 kg
* taistelukärki: 150 kg sirpalelataus
* kantama: noin 300 km
* ensimmäinen vaihe rakettimoottori, toinen vaihe suihkumoottori
* matkalentokorkeus 3–15 m

Ohjusjärjestelmän ja sen komentokeskuksen lavettiautoina on vuodesta 2021 lähtien käytetty tšekkiläisen Tatran valmistamaa kuorma-autoa (Tatra 815-7).

Lähteet
-------

1. 1 2  State Kyiv Design Bureau "Luch" (pdf) (valmistajan tuoteluettelo, katso "Neptune360ST rocket system") State Kyiv Design Bureau "Luch", luch.kiev.ua. Viitattu 23.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  ДККБ "ЛУЧ" ВПЕРШЕ ПРОДЕМОНСТРУВАЛО ГОЛОВКУ САМОНАВЕДЕННЯ "НЕПТУНА" - ВІДЕО (Valmistaja Lutš esitteli ohjuksen uutta tutkaa) *Defence Express*.  11.11.2019. Viitattu 22.4.2022. (ukrainaksi)
3. 1 2 3  Neptun *Military Today.com*.  Arkistoitu 14.4.2022. Viitattu 22.4.2022.
4. ↑  Ilja Ponomarenko: Ukraine’s navy acquires first Neptune cruise missiles *Kyiv Post*.  15.3.2022. Viitattu 22.4.2022.
5. ↑  Russian warship Moskva: What do we know? *BBC News*.  14.4.2022. BBC. Viitattu 22.4.2022. (englanniksi)
6. ↑  A new command post of the "Neptune" complex on the Tatra chassis was shown in Ukraine *topwar.ru*.  18.8.2021. Viitattu 23.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neptun (ohjus)** Wikimedia Commonsissa

Ohjuksen koelaukaisun webm-video
* Kumsong-3 (KN-19) *Missilethreat.csis.org*.  31.7.2021. Viitattu 22.4.2022. (englanniksi)

* Serhii Zgurets: Neptun anti-ship missile system: key details of the newest Ukrainian armament *Defence Express, defence-ua.com*.  26.9.2021. Viitattu 23.4.2022. (englanniksi)
**Variuksen kylpylä** eli **Skholastikian kylpylä** oli antiikin aikainen kylpylä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Variuksen kylpylä rakennettiin alun perin Rooman keisarikaudella 100-luvulla jaa. Sen uusi myöhäisantiikin aikana noin vuonna 400 kristitty Skholastikia-niminen nainen, josta rakennus on saanut toisen nimensä. Tuossa vaiheessa rakennukseen käytettiin uudelleen varhaisempien rakennusten kiviä.

Variuksen kylpylän raunioita ja Skholastikian patsas.
Variuksen kylpylä sijaitsi nykyisen Panayır-dağin kukkulan lounaispuolen alarinteessä. Rakennuksen sisäänkäyntihuoneena toimi apsiksen muotoinen apodyterium. Huoneessa on jäljellä istuvaa Skholastikiaa esittävä patsas, jossa on tämän nimen mainitseva piirtokirjoitus. Vaatteidenvaihtotilat olivat apodyteriumin sivuilla. Huoneesta oli pääsy kylpylän muihin huoneisiin, frigidariumiin, tepidariumiin, caldariumiin ja sudatoriumiin. Lattian alla oli hypokausti, ja myös osassa seiniä oli lämmitysjärjestelmä. Lämmitystä hoidettiin praefurnium-huoneesta.

Kylpylän yhteydessä sen pohjoispuolella oli paidiskeion eli latriini sekä asuinrakennus, joka on usein tulkittu virheellisesti ilotaloksi. Samaan rakennuskokonaisuuteen kuului myös Hadrianuksen temppeli.

Niin kutsuttu Hallinnollisen agoran kylpylä tulkittinin aiemmin virheellisesti Variuksen kylpyläksi, ja esiintyy siksi usein samalla nimellä vanhemmissa teksteissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 74, 120–121. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2 3 4 5  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Scholastica Baths *Ephesus*.  Arkistoitu 7.7.2019. Viitattu 4.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Variuksen kylpylä (Skholastikian kylpylä)** Wikimedia Commonsissa
**Kai Pahlman** (8. heinäkuuta 1935 Helsinki – 8. maaliskuuta 2013) oli suomalainen jalkapalloilija ja muusikko. 

Pahlman syntyi vuonna 1935 Helsingissä ja asui lapsuutensa Vallilassa. Pahlmanin isä oli muusikko ja Dallapé-orkesterin jäsen Helge Pahlman. Pahlman opiskeli Sibelius-akatemiassa ja työskenteli muusikkona. 

Jalkapallourallaan värikkäänä persoonana tunnettu Pahlman pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1954–1968 yhteensä 56 ottelua, joissa teki 13 maalia. Hän oli muun muassa voittamassa Pohjoismaiden mestaruutta vuonna 1966. Seurajoukkuetasolla hän voitti jalkapallon SM-sarjan maalikuninkuuden kolmesti: vuosina 1958, 1961 ja 1965. SM-tasolla Pahlman teki vuosina 1956–1972 288 ottelussa kaikkiaan 191 maalia, joka on kaikkien aikojen toiseksi eniten SM-tasolla, heti Heikki Suhosen jälkeen. Suomen mestaruuden Pahlman voitti kahdesti: vuosina 1957 HPS:n paidassa ja vuonna 1970 Reippaassa. Suomen cupin voittoon hän ylsi vuosina 1962 ja 1966. 

Eräs Pahlmanin yleisöä viihdyttävistä jalkapallotempuista oli nousta pallon päälle tähyilemään mahdollista syöttösuuntaa.

Vuonna 1969 Pahlman kirjoitti jalkapalloaiheisen kirjan *Banaanipotku*.
Nykyisin järjestetään 15-vuotiaille pelaajille 16 joukkueen Kai Pahlman -turnaus, joka vastaa SM-turnausta.

Suomen Palloliitto myönsi Kai Pahlmanille Erik von Frenckell -mitalin tunnustuksena mittavasta työstä suomalaisen jalkapallon edistämiseksi, ja hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993.

Pahlman oli isänsä Helge Pahlmanin tavoin muusikko, hänen instrumenttinsa oli piano. Pahlmanin levytysura alkoi vuonna 1960 EP:llä *Kai Pahlman laulaa ja soittaa*. Myöhemmin hän julkaisi jazzahtavat pitkäsoittolevyt *Musiikinopiskelija Kai Pahlman ystävineen tanssittaa* (1985), *Musiikinopiskelija Kaitsu "Banaani" Pahlman* (1988), *Kaitsu Pahlman ystävineen tanssittaa* (1998) ja *Soolo* (2001).

Lähteet
-------

1. ↑  Pelimiehet, Vuorinen & Kasila, Suomen Urheilumuseosäätiö ISBN: 9789529907595
2. ↑  Jussi Rokka: Jalkapallolegenda Kai Pahlman on kuollut *HS.fi*.  15.3.2013. Viitattu 15.3.2013.
3. ↑  Bollis - Töölön pallokentän 100 vuotta, Erkki Alaja. TEOS. ISBN-978-951-851-574-9
4. ↑  Soininen, Heidi (vast. toim.): *Jalkapallokirja 2015*, s. 130, 161–162. Suomen Palloliitto, 2015. ISSN 0787-7188.
5. ↑  Samuli Isola: Viikon varrelta.  *Apu*, 22.3.2013, 79. vsk, nro 12, s. 8. Helsinki:  A-lehdet Oy.
6. ↑  Pomus.net tietokanta
7. ↑  Äänitearkisto[vanhentunut linkki]
8. ↑  Discogs: Kai Pahlman

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto – Banaanipotkija Pahlman
* Atik Ismail muistaa lämmöllä suurta idoliaan

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Curtis Stone
**Curtis Stone** (s. 4. marraskuuta 1975) on australialainen julkkiskokki, kirjailija ja tv-persoona, lempinimeltään "Quiet Terminator". Stone on naimisissa näyttelijä Lindsay Pricen kanssa. Parin esikoispoika syntyi marraskuussa 2011.

Taustat
-------

Curtis syntyi Melbournessa, ja tutustui ruoanlaittoon hänen isoäitinsä kanssa ja tehden ruokaa hänen ollessaan viisivuotias. Hän kävi Penleigh ja Essendon Grammarin koulua. Hänen isänsä, William Stone, on kirjanpitäjä.

Ura
---

Curtis rakastui ruokaan ja opiskeli tradenomiksi. Hän työskenteli alkuun Australian ravintoloissa, jonka jälkeen päätti lähteä työskentelemään Lontooseen. Australiassa hän työskenteli ruoanlaiton parissa Savoy Hotellissa 18-vuotiaana. Sittemmin Stone on esiintynyt useissa kokkiohjelmissa ja on myös vieraillut säännöllisesti *Suurin Pudottaja* -sarjassa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Curveballin antamien valheellisten tietojen pohjalta tehty kuva, jolla Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powell esitteli Irakin oletettuja joukkotuhoaseita YK:n turvallisuusneuvoston kokouksessa.
**"Curveball"**, oikealta nimeltään **Rafid Ahmed Alwan al-Janabi** (arab. رافد أحمد علوان الجنابي‎, s. 1968), on Irakista vuonna 1999 loikannut mies, joka väitti länsimaisille tiedustelupalveluille työskennelleensä Irakin joukkotuhoaseprojektissa. Yhdysvaltain hallinto käytti Curveballin antamia tietoja perusteena Irakin sodan aloittamiselle. Curveballin antamissa tiedoissa oli useita epäloogisuuksia, mutta Yhdysvaltain tiedustelupalveluiden johto piti tietoja silti totuudenmukaisina. Vuosi sodan aloittamisen jälkeen liittouman nimittämä komissio todisti Curveballin valehdelleen järjestelmällisesti.

Alwan al-Janabi opiskeli kemiantekniikkaa Irakissa Bagdagin yliopistossa, mutta työskenteli Irakissa ollessaan vain televisioalalla. Hän loikkasi Irakista Saksaan vuonna 1999 ja haki poliittista turvapaikkaa. Al-Janabi lähetettiin Zirndorfissa sijainneeseen vastaanottokeskukseen, jossa hän yllättäen väittikin työskennelleensä korkeassa virassa Irakin joukkotuhoaseohjelmassa. Tämä kiinnitti Saksan tiedustelupalvelun huomion. Al-Janabi, jolle saksalaiset antoivat koodinimen "Curveball", kertoi vuosina 1999–2001 Saksan tiedustelupalvelulle työskennelleensä liikuteltavia joukkotuhoaseita valmistaneessa tehtaassa. Vastineeksi antamistaan tiedoista Saksa antoi Curveballille turvapaikan sekä rahaa. Saksan tiedustelupalvelu kertoi Curveballista myös Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelulle. Vaikka CIA löysi Curveballin kertomuksesta useita epäjohdonmukaisuuksia ja useat CIA:n työntekijät epäilivät tietojen todenperäisyyttä, esitteli George W. Bushin hallinto Curveballin tiedot totena. Muun muassa Yhdysvaltain silloinen ulkoministeri Colin Powell esitteli Yhdistyneiden kansakuntien kokouksessa Curveballin antamia tietoja totena.

Ensimmäisen kerran Curveballin antamat tiedot osoitettiin aukottomasti valheellisiksi ensimmäisen kerran vuonna 2004, kun liittouman perustama, Irakin joukkotuhoaseita Irakin miehittämisen jälkeen etsinyt Iraq Survey Group totesi Curveballin antamien tietojen olleen täysin perättömiä. Seuraavana vuonna myös presidentti Bushin nimittämä Iraq Intelligence Commission tuli samaan lopputulokseen. Komission tekemän raportin mukaan Curveballin kanssa työskennelleet saksalaiset ja yhdysvaltalaiset viranomaiset pitivät häntä hulluna ja mahdollisesti alkoholistina, minkä lisäksi tiedustelupalvelujen johtajat siirsivät Curveballin antamia tietoja kyseenalaistaneita analyytikkoja pois tapauksen tutkinnasta. Vuonna 2011 myös Curveball itse myönti valehdelleensa tarkoituksella Saksan ja Yhdysvaltojen tiedustelupalveluille.

Katso myös
----------

* Downing Streetin muistio

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Streets** oli lyhytkestoinen yhdysvaltalainen hard rock -yhtye.

Historia
--------

Streets -yhtyeen perustivat laulaja-kosketinsoittaja Steve Walsh, kitaristi Mike Slamer, basisti Billy Greer ja rumpali Tim Gehrt. Walsh oli laulanut Kansas -yhtyeessä aikaisemmin ja Slamer, joka oli englantilainen, soittanut kitaraa City Boy -nimisessä yhtyeessä. Slamer oli muuttanut Yhdysvaltoihin kotimaastaan Iso-Britanniasta tekemään hard rock -musiikkia ja hän liittyi Walshin tykö. Streets sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta ja debyyttialbumi *1st* julkaistiin vuonna 1983. Walshin sanojen mukaan albumi sai hyvää palautetta ja hänen mielestään Streets oli osoittanut, että he osaavat soittaa livenä ja Kansasista lähdön jälkeen uudelleen aloittaminen oli hyvin palkitsevaa. Yhtyeen debyyttialbumin tuotti Neil Kernon.

Toinen studioalbumi julkaistiin vuonna 1985 nimellä *Crimes in Mind*, jonka tuotti Beau Hill. Kyseistä albumi pidetään melodisen rockin yhtenä klassikkoteoksista. Streets hajosi kuitenkin pian albumi julkaisun jälkeen. Walsh muodosti Kansasin uudestaan ja loput yhtyeen jäsenistä jatkoivat omien projektien parissa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *1st* (1983)
* *Crimes in Mind* (1985)
**Ford C-Max** on Fordin vuosina 2003–2019 valmistama keskikokoinen tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan Ford Focukseen. Vuoteen 2007 asti mallia myytiin **Focus C-Max** -nimisenä. Mallistossa se sijoittui pienemmän B-Maxin ja suuremman S-Maxin väliin.

Ford C-Max I (2003–2010)
------------------------

Vuonna 2003 markkinoille tullut Focus C-Max oli ensimmäinen malli, joka perustui Fordin, Mazdan ja Volvon yhteistyössä kehittämälle C1-pohjalevylle. Samaan perusrakenteeseen perustuu seuraavana vuonna esitelty toisen sukupolven Focus.

Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Focus C-Max sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.

Bolognan autonäyttelyssä joulukuussa 2006 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli, jonka nimeksi tuli nyt uuden S-Maxin aloittaman käytännön mukaan pelkkä C-Max. Auto sai uudelleenmuotoillut ajovalot ja etupuskurin, jossa ilmanottoaukko oli aiempaa suurempi. Uusi ulkoasu noudatteli Fordin Kinetic Design -muotoilukieltä. Sisällä kojelauta, mittaristo ja ovipaneelit kokivat uudistuksia, ja käytetyt materiaalit ovat aiempaa korkeatasoisempia.

Ford C-Max II (2010–2019)
-------------------------

Toisen sukupolven C-Max esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009. Viisipaikkaisen mallin rinnalle tuli myös pidempi seitsenpaikkainen Grand C-Max. Auto perustuu samalle Global C -pohjalevylle kuin vuonna 2010 markkinoille tullut kolmannen sukupolven Ford Focus.

Ford Grand C-Max
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä C-Max sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen samana vuonna testattu Grand C-Max ansaitsi sekin viisi tähteä.

Facelift-mallin Ford Grand C-Max.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokeneet C-Max- ja Grand C-Max -mallit. Ne saivat uudistuksessa uudelleenmuotoillut ajovalot ja etusäleikön. Sisällä uutta oli kahdeksantuumainen kosketusnäyttö, jonka myötä fyysisten painikkeiden määrä väheni.

Lähteet
-------

1. ↑  Ford Focus C-Max 2003 Euro NCAP. Viitattu 18.9.2018. (englanniksi)
2. ↑  Ford uses Bologna Motor Show to preview new C-Max *Autoblog*.  6.12.2006. Viitattu 19.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Frankfurt 2009: 2010 Ford C-Max debuts, Grand C-Max bound for American shores *Autoblog*.  15.9.2009. Viitattu 19.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Ford C-Max 2010 Euro NCAP. Viitattu 19.9.2018. (englanniksi)
5. ↑  Ford Grand C-Max 2010 Euro NCAP. Viitattu 19.9.2018. (englanniksi)
6. ↑  New Ford C-MAX 2014 shown at the Paris Motor Show *Auto Express*.  2.10.2014. Viitattu 19.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford C-Max** Wikimedia Commonsissa
Helene Schjerfbeck 

---



Maalauksia 

*Hjördis* | *Hälytys* | *Mustataustainen omakuva* | *Omakuva, valoa ja varjoa* | *Ovi* | *Ryöväri paratiisin portilla* | *Sininauhainen tyttö* | *Tanssiaiskengät* | *Toipilas* | *Tyttö hiekkakuopassa* | *Äitini*

Artikkeleita 

Constantin Guys | Einar Reuter | Magnus Schjerfbeck | Gösta Stenman | Helena Westermarck | Maria Wiik

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Äitini** on Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1909. Hän maalasi työn 47-vuotiaana. Maalaus on syntynyt ajanjaksona, jolloin taiteilija muutti äitinsä kanssa asumaan Hyvinkäälle. Taiteilijasta kertovassa elämäkerrassa on korostettu hänen äitinsä määräilevää asennetta tytärtään kohtaan, mutta taiteellisesti kausi oli Helene Schjerbeckin kultaisinta aikaa. Hänen äitinsä henkinen ankaruus näkyy maalauksessa kuitenkin synkkyytenä. Tämä kuoli vuonna 1926.

Taulu myytiin vuonna 2001 Bukowskin huutokaupassa 874 000 eurolla. Se on seitsemänneksi kallein suomalainen maalaus, ja kaikki kuusi kalliimpaa taideteosta ovat myös Helene Schjerfbeckin töitä.

Lähteet
-------

* Pauliina Laitinen-Laiho: Taide&Antiikki, Taloustaito, s. 23, 05/2009

### Viitteet

1. 1 2  Pauliina Laitinen-Laiho, s. 23
**Laivamato** (*Teredo navalis*) on matomainen simpukka, joka käyttää ravinnokseen puuta. Laivamato on tunnettu erityisesti siitä, että se tuhoaa puisia laivanhylkyjä ja muita merivedessä olevia puisia rakenteita.

Laivamadon kuoret ovat kehittyneet leukamaisiksi jyystimiksi, joiden avulla simpukka pystyy rikkomaan puuta. Laivamato käyttää ravinnokseen puun hiilihydraatteja. Sen suolessa elää bakteeri, joka pystyy hajottamaan selluloosaa.

Laivamato kasvaa Itämeressä 20–25 cm pitkäksi, trooppisissa merissä jopa puolimetriseksi.

Itämeren vähäsuolainen murtovesi on maailmassa siitä harvinainen meri, ettei siinä juuri ole laivamatoja. Laivamato on kuitenkin yleistynyt Itämerellä vuodesta 1993 lähtien. Itämerta suolaisemmilla vesillä, esimerkiksi Atlantilla ja Välimerellä, laivamato tuhoaa puiset laivanhylyt jopa muutamassa kymmenessä vuodessa. Suolaisemmilla vesillä on puisten hylkyjen säilyminen mahdollista vain, jos ne hautautuvat riittävän nopeasti pohjamutaan.

Katso myös
----------

* Itämeren laivahylyt

Lähteet
-------

1. ↑  Didžiulis, V. (2007): Teredo navalis NOBANIS - Invasive Alien Species Fact Sheet

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Teredo navalis (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q547125
* AFD: Teredo\_navalis
* BOLD: 212481
* CoL: 55F29
* EoL: 46470786
* EPPO: TERDNA
* EUNIS: 61607
* GBIF: 2288847
* GISD: 1935
* iNaturalist: 209057
* IRMNG: 10913773
* ITIS: 81862
* NatureServe: 2.1133806
* NBN: NHMSYS0021054674
* NCBI: 263429
* SeaLifeBase: 49126
* WoRMS: 141607
* ZooBank: AC7C3A47-512A-4A87-9E46-EBA4FCD084BC

 |

 |
**Ford Escort VI** on Ford Escortin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1995–2000, Argentiinassa kuitenkin aina vuoteen 2004 saakka.

Ford Escort VI (1995–2000)
--------------------------

Helmikuussa 1995 viidennen sukupolven Escortille tehtiin toinen kasvojenkohotus, jossa se sai enemmän Mondeota muistuttavat muodot. Tärkeimmät tekniset uudistukset oli tehty alustarakenteisiin. Ajo-ominaisuudet olivat paremmat, mutta jousitusmukavuus kärsi edelleen pintakovuudesta. Sisustuksen laatutaso oli parantunut selvästi. Escortin perusrakenne oli kuitenkin ollut sama vuodesta 1990 alkaen, kun taas kilpailevat mallit puolestaan olivat tekniikaltaan uudenaikaisempia. Auton ikä näkyi vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestissä, josta Escort sai tulokseksi heikot kaksi tähteä viidestä.

 

Perusvarustetaso Specialissa oli ohjaustehostin 1,4-litraista lukuun ottamatta ja keskuslukitus neli- ja viisiovisissa. Sport-varustelu ei eronnut merkittävästi Specialista. CLX-mallissa oli lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari, lämmitettävät sähköpeilit ja sävylasit. Ghiassa oli kromikoristukset etusäleikössä ja takana rekisterikilven ympärillä, kattoluukku, sähköikkunat edessä, kojelaudan puujäljitelmäkoristeet, takaistuimen pääntuet ja keskikyynärnoja, nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä 14 tuuman pyörät.

Ford Escort Express
Special muuttui vuonna 1998 Deltaksi, jossa oli korinväriset puskurit, keskuslukitus, ajonestolaite, 14 tuuman pyörät ja plyysiverhoilu. Sportin korvasi puolestaan GT, ja varusteluun lisättiin takaspoileri, etusumuvalot, sähköikkunat eteen, lämmitettävät sähköpeilit ja urheiluistuimet.

Ford Escort VI Cabriolet
Focuksen esittelyn jälkeen Escort-mallistoa supistettiin. Jäljelle jäi kaksi korimallia: viisiovinen ja farmari, kaksi moottoria (1,6 ja 1,8 TD) ja yksi varustetaso, Classic. Varustelu oli aikaisempia perusmalleja runsaampi: Ghia-verhoilu, etusumuvalot, sävylasit, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, kuljettajan istuimen sähkötoiminen korkeussäätö sekä takaistuimen keskikyynärnoja ja pääntuet. Vuoden 2000 mallistossa tarjolla oli vain farmari entistä paremmilla varusteilla.

 

Euroopassa Escortin valmistus päättyi Euroopassa syyskuussa 2000, mutta Argentiinassa autoa valmistettiin aina vuoteen 2004 saakka. Mallistossa Escortin korvasi jo aikaisemmin, vuonna 1998 esitelty Ford Focus. Pakettiautomalli Expressin seuraajaksi puolestaan tuli Transit Connect vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ford Escort (1990–2000) Ajovalo.net. Viitattu 27.6.2015.
2. ↑  Ford Escort 1999 Euro NCAP. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Escort (1995)** Wikimedia Commonsissa
**Sulkavanjärvi** (ruots. *Sulkavaträsket*) on kulttuurimaiseman reunustama järvi Myrskylän itäosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 71 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Sulkavanjärven pituus lounaasta koilliseen on 2,2 kilometriä. Saaria ei ole. Järven itärannan lahdilla ja niemillä on vain ruotsinkieliset karttanimet (Jouksviken, Lönäs, Mellanviken, Majbäcksviken). Länsirannalla Lönäsiä vastapäätä sijaitsee Pitkäniemi (Långnäsudden), jonka kohdalla järvi on noin 300 metriä leveä. Niemien eteläpuolinen järvenosa on hyvin matalaa. Niemien pohjoispuolella järvi levenee ja rannat mutkittelevat loivasti. Sulkavanjärven syvin kohta, 5,5 metriä, sijaitsee itärannan tuntumassa. Vain kahdeksan aaria järvestä on vähintään viisi metriä syvä.

Sulkavanjärveen virtaa Norrbäcken pohjoisesta, Sulkavanjärvestä virtaa Pekki lounaaseen Myrskylänjokeen, joka puolestaan virtaa etelään ja laskee Suomenlahteen.

Sulkavanjärveä tutkittiin kesällä 2014, jolloin se todettiin hypereutrofiseksi, sinilevien hallitsemaksi järveksi. Sulkavanjärven vesitilavuus on 2 921 000 kuutiometriä. Se on toiseksi suurin Myrskylän viidestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.

Sulkavanjärvi (16.005.1.001) kuuluu Myrskylänjoen valuma-alueeseen (16.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koskenkylänjoen vesistössä (16). Sulkavanjärvi on Myrskylänjoen valuma-alueen laajin järvi Myrskylän Kirkkojärven jälkeen. Alueeseen kuuluu lisäksi kuusi pienempää järveä.

Myrskylän Sulkavanjärvi on neljänneksi laajin Suomen viidestä Sulkavanjärvestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sulkavanjärvi, vakavesi, Myrskylä
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.10.2021.
3. ↑  Sulkavanjärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
4. ↑  Myrskylä. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
5. ↑  Kasviplanktonlajisto ja -biomassa Uudenmaan seurantajärvillä 2014 - 2015 : Sulkavanjärvi (Myrskylä) Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus. Viitattu 1.10.2021.
6. ↑  Myrskylänjoen valuma-alue (16.005). Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.
7. ↑  Sulkavanjärvi. Järviwiki. Viitattu 1.10.2021.