recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Petra Kelly 1987.
**Petra Karin Kelly** s. **Lehmann** (29. marraskuuta 1947 Günzburg, Baijeri – 1. lokakuuta 1992 Bonn) oli saksalainen poliitikko ja ympäristö- ja ihmisoikeusaktivisti.

Petra Lehmann sai katolisen kasvatuksen. Hänen sukunimensä vaihtui, kun hänen äitinsä meni naimisiin amerikkalaisen upseerin John E. Kellyn kanssa. Perhe muutti 1960-luvun taitteessa Georgian osavaltioon Yhdysvaltoihin, mutta Petra säilytti Saksan liittotasavallan kansalaisuuden. Hänestä tuli Martin Luther Kingin ihailija, ja hän kampanjoi Robert F. Kennedyn ja Hubert Humphreyn puolesta vuoden 1968 presidentinvaaleissa.

Petra Kelly opiskeli valtiotieteitä Washington D.C.:ssä ja valmistui vuonna 1968. Palattuaan Eurooppaan hän suoritti Amsterdamin yliopiston Eurooppa-instituutissa tutkinnon vuonna 1972. Vuodesta 1972 vuoteen 1982 hän työskenteli Euroopan komissiossa Brysselissä aluksi sosiaalidemokraattien mandaatilla. 

Vuonna 1979 hän oli perustamassa Saksan Vihreää puoluetta, jonka kiertävää puheenjohtajuutta hän myös hoiti. Vuodesta 1983 vuoteen 1990 hän oli vihreiden edustajana Saksan liittopäivillä ja paneutui erityisesti rauhankysymykseen, vähemmistöjen oikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin. Tiibetin asioihin hän perehtyi erityisesti. Vuonna 1982 hänelle myönnettiin Right Livelihood -palkinto. 

Vuonna 1992 Petra Kelly ja hänen kumppaninsa kenraali Gert Bastian löydettiin ammuttuina asunnostaan Bonnissa. Tapahtumaa ei ilmeisesti täysin kyetty selvittämään, mutta poliisin tulkinnan mukaan Bastian ampui ensin Kellyn ja myöhemmin itsensä.

Bonnissa on katu nimellä Petra-Kelly-Allee. Heinrich Böll -säätiö jakaa Petra Kelly -palkintoja tämän ajamien asioiden edistämiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Great European Lives; Petra Kelly *The New European*.  Arkistoitu 9.12.2018. Viitattu 8.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lyhyt elämäkerta. (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Luigi Musina** (17. huhtikuuta 1914 Gorizia – 10. helmikuuta 1990 Cormons) oli italialainen nyrkkeilijä. Hän oli sekä amatööriuransa aikana kaksinkertainen Euroopan mestari ja sen jälkeen ammattilaisnyrkkeilyn Euroopan mestari. Hänen amatööriuransa oli 1930-luvulla ja ammattilaisuransa 1940-luvulla.

Ura
---

Luigi Musina saavutti amatöörinä Euroopan mestaruuden vuosina 1937 ja 1939. Molemmilla kerroilla loppuotteluvastustaja oli Puolan Franciszek Szymura.

Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Musina kävi huhtikuussa 1940. Hän saavutti huhtikuussa 1942 Euroopan mestaruuden voitettuaan Saksan Richard Vogtin. Musina piti EM-arvoaan vuoteen 1947. Musina nyrkkeili uransa loppuvaiheessa entistä raskan sarjan italialaismestaria Primo Carneraa vastaan. Carnera oli sodan jälkeen voittanut kaksi ottelua, mutta kaksi häviötä Musinaa vastaan päättivät Carneran uran keväällä 1946. Viimeisen ammattilaisottelunsa Musina nyrkkeili kesällä 1947. Viimeisiä vastustajia oli Ruotsin Olle Tandberg, jota vastaan Musina otteli kaikkiaan kolme kertaa ammattilaisurallaan.

Kaikkiaan Musinan ammattilaisuralla kertyi 52 ottelua, joista 38 voittoa ja yhdeksän tappiota sekä viisi ratkaisematonta.

Lähteet
-------

1. ↑  5.European Championships - Milan, Italy - May 5-9 1937 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 7.6.2015 (englanniksi).
2. ↑  6.European Championships - Dublin, Ireland - April 18-22 1939 *amateur-boxing.strefa.pl*. Viitattu 7.6.2015 (englanniksi).
3. ↑  BoxRec / Luigi Musina *boxrec.com*. Viitattu 7.6.2015 (englanniksi).
**Petra Häkkinen** (s. 31. tammikuuta 1979 Helsinki, Suomi) on suomalainen jalkapallomaalivahti.

Häkkinen edusti urallaan kasvattajaseuraansa Helsingin Palloseuraa, Malmin Palloseuraa, Tikkurilan Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden HJK:ssa vuonna 2005.

Maajoukkueessa Häkkinen teki ensiesiintymisensä 16. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän pelasi urallaan kolmessa maaottelussa vuosien 1997 ja 2006 välillä. Hänet valittiin joukkueen kokoonpanoon vuoden 2009 EM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Petra Häkkinen Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 14.8.2009. Viitattu 13.8.2009.
2. ↑  Petra Häkkinen Helsingin Jalkapalloklubi. Viitattu 13.8.2009.
3. ↑  Naisten maajoukkue EM-lopputurnaukseen  13.8.2009. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 14.8.2009. Viitattu 13.8.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Petra Häkkisen esittely HJK:n sivustolla
* Eilisen naistähdet kokoontuvat keskiviikkona (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Meriluoto |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Niemi |
6 Salmén |
7 Mäkinen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Österberg Kalmari |
10 Rantanen |
11 Lehtinen |
12 Häkkinen |
13 Hyyrynen |
14 Korpela |
15 Malaska |
16 Westerlund |
17 Hirvonen |
18 Sällström |
19 Sainio |
20 Sjölund |
21 Talonen |
22 Saari |
Valmentaja Käld
**Soturi Matiaksen miekka** -romaani on Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan aloitusosa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1998.

| Redwallin taru -sarja |
| --- |
| Soturi Matiaksen miekka |
| Sammalkukkametsän sota |
| Mattimeo |
| Mariel, taistelija |
| Salamandastronin aarre |
| Urhea Martin |
| Kellonvalaja |
| Pahan jälkeläinen |
| Jalokivien jäljillä |
| Jänisten kaukopartio |

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Redwallin hiiriluostarissa alkaa tapahtua kummia, kun hienon juhlan päätteeksi kookas hevonen karauttaa vanhan Constance-naarasmäyrän ja Matias-hiirinuorukaisen ohitse. Heti perään tulee rottajoukko johtajansa Ruoska-Clunyn johdolla. Nuori Matias sekä koko luostari alkaa tositoimiin, kun Redwall on pelastettava rotilta. Laivarotista tulee haittaa.

Vanha kronikoitsijahiiri Metusalem auttaa Matiasta löytämään muinaisen soturi Martinin, Matiaksen idolin, haudan. Samalla Matiaksen tavoitteena on saada käpäliinsä Martinin tarunhohtoinen miekka, jolla Redwallin suojelija aikoinaan kukisti julman Tsarmina-villikissan.

Kirjan edetessä Matias tutustuu päästäisiin, luostarin ullakolle pesiytyneisiin sotaisiin varpusiin sekä Basil Hirvi-Jänikseen, joka auttaa nuorukaista löytämään Martinin miekan neuvomalla tämän vanhan tunturipöllön luo. Lopulta Matias joutuukin louhokselle, jossa majailee koko Sammalkukkametsän kammottavin otus, suuri kyy nimeltä Asmodeus. Kaikista yritys hakea miekka Asmodeus-kyyltä, 'Myrkkyhampaalta', kuten varpuset sanovat tai 'Jääsilmältä', kuten päästäiset asian ilmaisevat, on mahdoton, mutta nuori Matias osoittaa olevansa Martinin työn jatkaja ja vapauttaa Redwallin ja koko Sammalkukkametsän Asmodeuksesta ja Clunysta. Redwall saa uuden suojelijan. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Sisältö
-------

* Ensimmäinen kirja: Muuri
* Toinen kirja: Etsintä
* Kolmas kirja: Soturi

Aiheesta muualla
----------------

* Sari Peltoniemi: Soturi Matiaksen miekka (Arkistoitu – Internet Archive). Kalaksikukko 16.12.1998.
* Seppo Lehtinen: Soturi Matiaksen miekka[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 19.12.1998.
**Sotkamojärvi** on säännöstelty, kulttuurimaiseman reunustama järvi Sotkamon kunnassa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 35 kilometriä itäkaakkoon. Sotkamojärvi on osa järvikokonaisuutta, jonka korkeustaso on 137,9 metriä merenpinnan yläpuolella.

Maantiede
---------

Sotkamojärvi koostuu pääaltaasta ja sen pohjoispuolisesta Pienestä Sotkamojärvestä. Altaita yhdistää Koivistonsalmi. Sotkamojärven läntisimmän osan muodostaa Kirkkolampi, eteläisimmän osan muodostaa Juuvinlahti. Sotkamojärvi on verraten matala: vain noin kuusi prosenttia siitä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven itäosassa. Pieni Sotkamojärvi on matala, Kirkkolampi puolestaan melko syvä.

Sotkamojärven keskiosan matalalla vyöhykkeellä sijaitsee kaksi pientä saarta. Laajin saari on runsaan hehtaarin laajuinen Ukonsaari pääaltaan luoteisosassa. Järven länsirannalla on kaupunkimaista asutusta, itärannalla on peltomaata. Pääaltaan ja Pienen Sotkamojärven välinen Koivistonniemi on metsäistä.

Sotkamojärven vesitilavuus on 6 867 000 kuutiometriä.

Sotkamojärvi (59.821.1.006) kuuluu Pirttijärven-Kaitainjärven alueeseen (59.821), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kiimasjärven alue (59.82) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Sotkamojärvi on Pirttijärven-Kaitainjärven alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Pirttijärvi-Kaitainjärvi. Alueeseen kuuluu lisäksi seitsemän pienempää vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sotkamojärvi, vakavesi, Sotkamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 4.11.2021.
3. ↑  Sotkamojärvi. Järviwiki. Viitattu 4.11.2021.
4. ↑  Pirttijärven-Kaitainjärven alue (59.821). Järviwiki. Viitattu 4.11.2021.
**Ness City** on kaupunki Nessin piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on samalla piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 1 534.

Kaupunki on tunnettu keskustassa sijaitsevasta vanhasta pankkirakennuksesta, Old Ness County Bank Buildingista, joka on saanut lempinimekseen *Skyscraper of the Plains* (suom. *preerioiden pilvenpiirtäjä*).

Kaupunki sijaitsee K-96- ja US-283 -valtateiden risteyksessä. Rautatieliikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad. Ness Cityn rautatieasemaa käyttää enää tavaraliikenne, henkilöliikenne on lakkautettu.

Ness City on alueen ostoskeskus ja keskustan liikkeissä vierailevat asiakkaat laajalta alueelta.

Alueen suurimmat työllisyysalat ovat maanviljely, öljyntuotanto sekä karjanjalostus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Greg German: Ness City, Kansas *skyways.lib.ks.us*.  Arkistoitu 24.3.2009. Viitattu 16.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ness City, Kansas (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ness Cityn rautatieasema** on rautatieliikennepaikka Yhdysvalloissa Kansasissa Ness Cityn kaupungissa Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoimalla Great Bendin ja Scott Cityn välisellä rataosalla.

Rautatien ja aseman rakensi alun perin Atchison, Topeka and Santa Fe Railroad (nykyisin BNSF Railway). Ness Cityn alkuperäinen puinen asemarakennus valmistui 1903, ja se on edelleen rautatieyhtiö Kansas and Oklahoma Railroadin käytössä. Yksikerroksinen asemarakennus on AT&SF-yhtiön suunnitelmien mukaan rakennettua sivuradoille tarkoitettua standardityyppiä, jota on jatkettu tavaratoimistolla. Rakennus siirtyi AT&SF-yhtiöltä ensin Central Kansas Railroadin haltuun 1992, ja nykyisen rautatieyhtiön omistukseen se siirtyi vuonna 2001.

Asemarakennus on yksi harvoista AT&SF-yhtiön rakentamista sivuratojen asemarakennuksista, jotka edelleen ovat alkuperäisellä paikallaan ja edelleen rautatiekäytössä.

Nykyisin liikennepaikalla ei ole lainkaan henkilöliikennettä. Tavaraliikennettä hoidetaan sopimuksen mukaan tarvittaessa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Evan Werkema: Ness City, Kansas *Santa Fe Surviving Depots: Kansas*. Viitattu 16.1.2009. (englanniksi)
**PuTTY** on telnet- ja ssh-asiakasohjelma ja pääte-emulaattori. Sitä käytetään etenkin Windows-käyttöjärjestelmissä SSH-palvelimen käyttämiseen. Useimmista Windows-ohjelmista poiketen se tarvitsee toimiakseen pelkän exe-tiedoston, jota ei tarvitse erikseen asentaa (siirrettävä ohjelma), joten se on helposti haettavissa pikaista tarvetta varten sellaisille koneille, joissa sitä ei ennestään ole.*lähde?*

PuTTY osaa käyttää julkisen avaimen autentikaatiota SSH-palvelinten kanssa Pageant-apuohjelman avulla. Pageant-ohjelmaan lisätään palvelimen avain, jonka jälkeen PuTTY voi ottaa palvelimeen yhteyden ilman uutta salasanakyselyä.

PuTTY on vapaa avoimen lähdekoodin ohjelmisto, ja se on nykyisin saatavilla myös Linuxille ja Unixeille, sekä epävirallisena käännöksenä myös Symbian OS:lle ja Windows Mobilelle.
Puttystä on myös Nutty-niminen versio, joka osaa avata nettiosoitteet tuplaklikkaamalla niitä hiirellä, sekä Putty Tray -niminen versio, jossa on uusia ominaisuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  git.tartarus.org Git - simon/putty.git/commit *git.tartarus.org*.  Arkistoitu 21.9.2021. Viitattu 21.1.2023.
2. ↑  PuTTY 0.78 is released *lists.tartarus.org*. Viitattu 21.1.2023.
3. ↑  PuTTY: a free SSH and Telnet client *www.chiark.greenend.org.uk*.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PuTTY**.
* Viralliset kotisivut
**Nessma** (arab. قناة نسمة‎‎) on tunisialainen satelliittitelevisiokanava, jonka näkyvyys kohderyhmä on Maghrebin alue. Kanava näkyy myös koko arabimaailmassa, sekä Euroopassa satelliitin (Hot Birdin ja Nilesatin) kautta.

Historia
--------

Kanava perustettiin 16. maaliskuuta 2007 ja viralliset avajaiset se piti 23. maaliskuuta 2007, jonka esitteli viestintäministeri Rafaâ Dekhil. Kanavan ensimmäisiä ohjelmia olivat muun muassa Star Academyyn laulukilpailu formaattiin perustuva Star Academy Maghreb. Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen kanava kärsi taloudellisista vaikeuksista, jonka myötä kanavan toimitusjohtaja Nabil Karoui ilmoitti myyneensä 25 prosenttia sekä Quinta Communicationsille että Mediasetille. Uuden rahoituksen myötä kanava alkoi esittämään yhdysvaltalaisia elokuvia ja televisiosarjoja, sekä humoristista keskusteluohjelmaa Ness Nessmaa. Joulukuussa 2009 oli myös tarkoitus esittää Star Academy Maghrebin toista tuotantokautta, joka kuitenkin peruttiin taloudellisista syistä. Ness Nessma suosion myötä kanava päätti tuottaa uusia uutisohjelmia, kuten CAN El Ness, Ness El Hand ja Ness Sport.

9. lokakuuta 2011 Tunisiassa esitetty animaatioelokuva Persepolis sai islamilaiset salafistit raivostuneeksi elokuvan sisällöstä, jonka johdosta he yrittivät polttaa televisiokanavan aseman. Viikkoa myöhemmin salafistit hyökkäsivät televisiokanavan toimitusjohtajan Nabil Karouin kotiin.

Ohjelmistoa
-----------

* Bab al-Hara
* Bissiyassa
* CSI
* Gilmoren tytöt
* Greyn anatomia
* House
* House of Saddam
* Hulluna sinuun
* Lost
* Ness Hollywood
* Ness Nessma
* Ness Sport
* Rooma
* Ruma Betty
* Todistettavasti syyllinen
* Täydelliset naiset
* Un Paso Adelante
* Uutiset
* Wild Palms

### Jalkapallo

Nessma esittää myös eurooppalaisten suurseurojen otteluita, kuten Barcelonan, Manchester Unitedin, Chelsean, Bayern Münchenin ja Olympique de Marseillen. Lisäksi keväästä 2010 lähtien kanava esittää viikoittain erikoisohjelmia Club Africainin ja MC Algerin joukkueista.

Lähteet
-------

1. ↑  Piirretty raivostutti satoja tunisialaisia - rynnäkkö tv-asemalle *YLE* 9.10.2011 Viitattu 22.11.2011
2. ↑  Le domicile du PDG de Nessma attaqué *Le Figaro* 14.10.2011 Viitattu 22.11.2011 (ranskaksi)
Jumalanäidin suojelus
**Pokrova** eli **Jumalanäidin Neitsyt Marian suojelusjuhla** (ven. Покров Пресвятой Богородицы, Покров, *Pokrov Presvjatoi Bogoroditsy, Pokrov*, kreik. Αγία Σκεπη, *Agia Skepi*) on yksi ortodoksisessa kirkossa Jumalansynnyttäjän, Neitsyt Marian muistolle vietettävistä juhlapäivistä. Sitä vietetään aina lokakuun 1. päivänä, alun perin juliaanisen kalenterin mukaan. Tämän vuoksi päivä on nykyisin Venäjällä ja muualla itä-Euroopassa gregoriaanisen kalenterin mukaan 14. päivä lokakuuta. Kreikan ortodoksisessa kirkossa sitä juhlitaan Óchi-päivänä, 28. lokakuuta.

Pokrova tulee slaavilaisesta pokrov-sanasta (kirkkoslaaviksi Покровъ, kreik. Σκέπη, *Sképē*) joka tarkoittaa niin peitettä, suojaa, huntua tai huivia kuin suojelustakin. Nimen alkuperä on yhteydessä kertomukseen Konstantinopolin ihmeellisestä pelastumisesta saraseenien hyökkäykseltä vuonna 903 keisari Leo Viisaan hallitusaikana.

Etelä-Suomessa on kaksi Pokrova-nimistä ortodoksista yhteisöä: Kirkkonummen Jorvaksessa on luostarityyppinen yhteisö Pokrovan veljestö, ja Helsingissä toimii noin 350-jäseninen Ortodoksinen Pokrovan seurakunta, jonka kirkko on Munkkiniemessä. 

Ukrainassa sikäläinen pokrovan päivä (14. lokakuuta) on 1999 julistettu myös Ukrainan kasakoiden päiväksi (ukr.  День Українського козацтва) sekä 2014 Ukrainan puolustajan päiväksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Про День Українського козацтва Президент України; Указ від 07.08.1999 № 966/99  7 August 1999. Verkhovna Rada of Ukraine. Viitattu 16 October 2013.
2. ↑  Alya Shandra: New October 14 ‘Day of Defender of Ukraine’ holiday marks break with Soviet past  15.10.2014. euromaidanpress.com. Viitattu 29.11.2022 (viitteen täydennys). (englanniksi)
3. ↑  Ukraine celebrating Defenders Day  14.10.2020. unian.info. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pokrova** Wikimedia Commonsissa
Maailmanmestarit Melissa Humana-Paredes ja Sarah Pavan.
Maailmanmestarit Oleg Stojanovski ja Vjatšeslav Krasilnikov.
**Rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailut 2019** pelattiin Hampurissa, Saksassa 28. kesäkuuta – 7. heinäkuuta. Nämä olivat rantalentopallon 12. maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailupaikkana oli 13 000 katsojan Am Rothenbaum -stadion. Sekä miesten että naisten turnaukseen osallistui 48 paria. Molemmissa sarjoissa voittajapari sai palkintorahoina 60 000 Yhdysvaltain dollaria, toiseksi sijoittunut pari 45 000 ja kolmanneksi paras pari 35 000 dollaria.

Miesten loppuottelussa venäläispari Oleg Stojanovski / Vjatšeslav Krasilnikov voitti saksalaisparin Julius Thole / Clemens Wickler erin 2–1 (19–21, 21–17, 15–11). Pronssiottelussa norjalaispari Anders Mol / Christian Sørum voitti yhdysvaltalaisparin Tri Bourne / Trevor Crabb erin 2–1 (19–21, 21–15, 15–10). Stojanovskista tuli 22 vuoden, 9 kuukauden ja 11 päivän iässä lajin historian nuorin miesten maailmanmestari.

Naisten loppuottelussa kanadalaispari Sarah Pavan / Melissa Humana-Paredes voitti yhdysvaltalaisparin Alix Klineman / April Ross erin 2–0 (23–21, 23–21). Pronssiottelussa australialaispari Taliqua Clancy / Mariafe Artacho del Solar voitti sveitsiläisparin Nina Betschart / Tanja Hüberli erin 2–0 (21–18, 22–20).

Lähteet
-------

1. ↑  Competition *Beach Volleyball World Championships Hamburg 2019*. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Final Standings – Men *Beach Volleyball World Championships Hamburg 2019*. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Final Standings – Women *Beach Volleyball World Championships Hamburg 2019*. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Schedule *Beach Volleyball World Championships Hamburg 2019*. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
5. ↑  Russian Stoyanovskiy crowned youngest world champion *Beach Volleyball World Championships Hamburg 2019*.  7.7.2019. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
*Guido Renin maalaus Deianeiran sieppaus*, 1620–21
**Nessos** (m.kreik. Νέσσος, lat. *Nessus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa tunnettu kentauri, jonka Herakles tappoi jousellaan, ja jonka myrkytetty veri puolestaan tappoi myöhemmin Herakleen. Hän oli Iksionin ja Nefelen, pilven, jälkeläinen.

Nessos osallistui kentaurien ja lapiittien väliseen taisteluun, jonka aikana hänelle ennustettiin hänen oma kohtalonsa kuolla Herakleksen jousesta. Myöhemmin hänestä tuli lautturi Euenos-joelle.

Nessos tunnetaan parhaiten osuudestaan tarinasta Nessoksen viitasta. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään. Deianeira tekikin näin, ja myöhemmin, kun hän sai kuulla Herakleen ihastuneen Ioleen, hän sekoitti tekemänsä seoksen Herakleksen viittaan toivoen tämän elvyttävän miehensä rakkauden itseensä. Herakleen palvelijan Likhaan haettua paidan Deianeira huomasi maahan tippuneiden pisaroiden alkavan palaa auringon osuessa niihin. Tajutessaan Nessoksen valehdelleen hänelle hän kauhuissaan lähetti miehen estämään Heraklesta pukemasta viittaa päällensä. Herakles oli kuitenkin ehtinyt jo pukea sen ylleen, ja siinä oleva myrkky oli jo alkanut hitaasti vaikuttamaan ja polttamaan hänen ihoaan, jolloin hän tuskan käydessä sietämättömäksi heittäytyy hautarovioon polttaen itsensä mieluummin elävältä.

**Nessoksen viitta**, esikuvansa mukaisesti, merkitsee kielikuvana sitoutumista tuhoon johtavaan tavoitteeseen – mahdollisesti petoksen uhrina – josta on mahdotonta enää myöhemmin päästä irti.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* xii.290-326 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.6 (engl. käännös).
3. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Bibliotheka historika* iv.36.2–5 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxxvi (engl. käännös).
5. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* ix:211-272 (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nessos** Wikimedia Commonsissa

* Theoi Project: Nessos (englanniksi)
**Väinö Selim Johannes Laamanen** (25. joulukuuta 1883 Joensuu – 20. elokuuta 1960 Heinola) oli suomalainen toimittaja.

Väinö S. J. Laamanen syntyi papin perheeseen. Hän meni vuonna 1907 harjoittelijaksi *Karjalattareen* ja siirtyi seuraavana vuonna Lappeenrantaan. Laamanen oli päätoimittajana *Lappeenranta*-lehdessä vuosina 1909–1911, *Itä-Savossa* vuosina 1911–1918, **Kajaanin Kaiussa** vuosina 1918–1919, *Savonmaassa* vuosina 1919–1923, *Mikkelin Sanomissa* vuosina 1923–1925, *Suursavolaisessa* vuosina 1926–1930 ja *Heinolan Sanomissa* vuosina 1930–1933. Hän siirtyi *Lahti*-lehden Heinolan toimiston hoitajaksi vuonna 1933, liittyi *Itä-Hämeen* toimitukseen vuonna 1944 ja hoiti *Karjalan* Heinolan toimistoa vuodesta 1952.

Toimittajantyönsä ohella Laamanen työskenteli opettajana eri paikkakunnilla, osallistui suojeluskuntatyöhön, toimi Kokoomuksen paikallisjärjestön sihteerinä ja hoiti erilaisia luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Uusi Suomi*, 24.8.1960, s. 3.
2. 1 2 3  Toimittaja Väinö S. J. Laamanen.  *Länsi-Savo*, 23.8.1960, s. 2.
3. ↑  Kaarna, Väinö & Winter, Kaarina: *Suomen sanomalehdistön bibliografia 1771–1963*, s. 20, 26, 29, 36, 45, 50, 65, 66, 72, 88. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 31, 1965.
4. ↑  Toimittaja Väinö S. J. Laamanen.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 21.8.1960, s. 2.
**Nesher** on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella Haifan kaupungin vieressä. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 983.

Maantiede
---------

Paikallista maisemaa.
Nesher sijaitsee Israelin pohjoisosassa noin kuusi kilometriä Haifan kaupungista kaakkoon.

Historia
--------

Nesherin sementtitehdas.
Nesher perustettiin vuonna 1925 asuinpaikaksi Nesherin sementtitehtaan työntekijöille. Paikka käsitti jonkin aikaa lähinnä pieniä puutaloja. Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 Israelin asevoimat valtasivat kaksi läheistä arabien asuttamaa kylää, joiden asukkaat pakenivat. Hylättyjen kylien alueet liitettiin myöhemmin Nesheriin. Sittemmin Nesher on kasvanut etenkin monien haifalaisten tai Haifassa työllistyneiden muuttaessa kaupunkiin. Oma kaupunkinsa Nesheristä tuli vuonna 1995.

Väestö
------

Nesherin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 983. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 20 900, vuonna 1968 9 450 ja vuonna 1948 noin 1 500.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 15 Nat-Per*, s. 88-89. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Weradim) Central Bureau of Statistics. Viitattu 15.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nesher** Wikimedia Commonsissa
Zaisser vuonna 1950.
**Wilhelm Zaisser** (20. kesäkuuta 1893 Gelsenkirchen, Saksan keisarikunta – 3. maaliskuuta 1958 Berliini, Itä-Saksa) oli Itä-Saksan valtion turvallisuuspalvelun Stasin päällikkö 1950-1953.

Zaisser syntyi Gelsenkirchenissä. Hän opiskeli ja valmistui opettajaksi 1910–1913 Essenissä sekä liittyi Saksan armeijan ensimmäisen maailmansodan aikana 1915. Jätettyään asepalveluksen 1918 Zaisser liittyi Saksan Riippumattomaan Sosialidemokraattiseen Puolueeseen eli USPD:een ja palasi opettajaksi Esseniin 1919. Hänet erotettiin 1921 opettajan virasta kommunistisen toiminnan vuoksi. Zaisser toimi seuraavaksi Saksan kommunistisen puolueen propagandistina ja Kommunistisen Internationaalin eli Kominternin toimitsijana Moskovassa. Hän osallistui mm. Espanjan sisällissotaan taistellen Kansainvälisessä prikaatissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän nousi huomattavaan asemaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Itä-Saksassa, kun sen turvallisuuskoneistoa rakennettiin. Vuonna 1950 hänet valittiin Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen keskuskomitean jäseneksi. Samana vuonna Zaisserista tuli vastamuodostetun Valtion turvallisuusministeriön eli Ministerium für Staatssicherheitin eli Stasin päällikkö. Zeisser rakensi Stasista voimakkaan organisaation ja oli sen päällikkönä Itä-Berliinin kansannousuun kesäkuuhun 1953 saakka. Hänen toimintansa kansannousun aikana arvioitiin epäonnistuneeksi, hänet luokiteltiin puolueen viholliseksi ja hän joutui eroamaan virasta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Medisiinari**-EP on vuonna 1970 *Medisiinari*-lehden välissä julkaistu M. A. Nummisen tuottama EP-levy, jonka levitykseen päätyneellä versiolla esiintyivät Nummisen ohella Kari Rydman, Heikki Kinnunen, Liisamaija Laaksonen, Juha Virkkunen ja Rauli Somerjoki.

Levyn koelevypainos sisälsi yhteensä seitsemän raitaa. Lopulliselta julkaisulta kuitenkin poistettiin Muksut-yhtyeen esittämä *Runkkarin laulu*. Koelevyä painettiin M. A. Nummisen mukaan 50 kappaletta.

Myös sensuroitu julkaistu versio levystä herätti runsaasti pahaa närää ja Nummisen muistikuvien mukaan sadat lehden tilaajat peruivat tilauksensa julkaisusta närkästyneenä.

Kappaleet
---------

1. Vangin laulu (M.A. Numminen)
2. Runkkarin laulu (Muksut)
3. Estyneen miehen laulu (M.A. Numminen)
4. Äijän parta parmahilla (Rauli Badding Somerjoki)
5. Oodi rauhallisesti naidessa (Kari Rydman)
6. Rakkauden kultainen muna (Heikki Kinnunen & Liisamaija Laaksonen)
7. Vanhan vaarin murhe (Juha Virkkunen)
8. Naiseni kanssa eduskuntatalon puistossa (M.A. Numminen)
9. Rakastuneessa ihmisessä (M.A. Numminen)
10. Nuoren aviomiehen on syytä muistaa (M.A. Numminen)
11. Laki epäsiveellisistä julkaisuista (Rauli Badding Somerjoki)

Rocket Records on julkaissut levyn sensuroimattoman version cd-painoksena vuonna 2011. Samalle levylle on sisällytetty M.A. Numminen niin sanottu Sex-ep M.A. Numminen laulaa jälleen.

Lähteet
-------

1. ↑  V/A : Medisiinari - Puhdasta sukupuoliasiaa *levykauppax.fi*. Viitattu 3.9.2022.
**Pidot** (m.kreik. Συμπόσιον, *Symposion*; lat. *Symposium*) oli Epikuroksen kirjoittama pidot-lajityyppiin lukeutuva filosofinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia muilta antiikin aikaisilta kirjailijoilta.

Historia
--------

Teoksen mainitsee Epikuroksen kirjoitusten joukossa Diogenes Laertios. Merkittävimmät katkelmat teoksesta ovat peräisin Athenaioksen teoksesta *Deipnosofistai* sekä Plutarkhoksen teoksista *Pöytäpuheita* ja *Kolotesta vastaan*. Näistä kaksi ensin mainittua käsittelivät nekin pitoja.

Sisältö
-------

Athenaioksen mukaan teoksessa ei ollut muiden pidot-lajityyppiin kuuluvien teosten tavoin minkäänlaista kuvausta itse pitojen ajasta, paikasta ja tilanneyhteydestä. Sen sijaan siinä puhuttiin filosofiasta kuin oltaisiin luennolla. Pidoissa oli läsnä pelkästään filosofeja.

Eräiden katkelmien mukaan pidoissa on keskusteltu muun muassa ruoansulatuksesta, ruumiissa ja viinissä olevasta lämmöstä sekä kuumeesta. Epikuros sivuaa samalla atomioppiaan: viini ei synnytä ruumiissa lämpöä, siinä olevat atomit vain ovat järjestyneet niin, että se saattaa saada toisissa aikaan lämmön ja toisissa viilennyksen tunteen. Toisten katkelmien mukaan pidoissa on käsitelty myös sopivaa aikaa yhdynnälle: eräs kysymys on, onko parempi yhtyä ennen pitoja vai niiden jälkeen. Plutarkhoksen mukaan eräät tuomitsivat tällaisen aiheen käsittelyn nuorten kuulijoiden läsnä ollessa. Hänen mukaansa Epikuros halusi kuitenkin korostaa nuorille kuulijoilleen, että yhdyntä on aina haitallista, mutta haitallisinta syömisen ja juomisen jälkeen. Sen tulisi mieluummin tapahtua ennen syömistä ja juomista, jotta ruoansulatus ei häiriintyisi ruumiin atomien liiallisen häiriötilan vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diogenes Laertios (DL): *Merkittävien filosofien elämät ja opit* X.28.
2. 1 2 3  Athenaios: *Deipnosofistai* V, 186E–187C.
3. 1 2  Plutarkhos: *Pöytäpuheita* I, 612D; III.6.1, 653B–655A.
4. ↑  Plutarkhos: *Kolotesta vastaan* 6, 1109F–1110A.
5. ↑  DL X.118.
6. ↑  Brown, Robert Duncan: *Lucretius on Love and Sex: A Commentary on De Rerum Natura Iv, 1030–1287, With Prolegomena, Text, and Translation*, s. 109–110. Columbia Studies in the Classical. Volume 15 of Studies in the History of Religions. Leiden: Brill, 1987. ISBN 9004085122. Google Books. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Epicurus: *Symposium*. Teoksessa Usener, Hermann (toim.): *Epicurea*, s. 115–119. Teoksen katkelmien alkuteksti. Leipzig: Teubner, 1887. Teoksen verkkoversio. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Epicurus: *Symposium (Arkistoitu – Internet Archive)*. Englanninkielinen käännös katkelmista. Epicurean Philosophy Online. (englanniksi)
**Wilhelm "Sota-Ville" Teittinen** (13. marraskuuta 1893 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1940) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi talvisodan aikana JR 34:n komentajana Kollaan rintamalla.

Teittisen vanhemmat olivat Johan Vilhelm Teittinen ja Ida Lovisa o.s. Kantanen. Teittinen pääsi ylioppilaaksi Kouvolassa. 

Teittinen oli mukana suojeluskuntien toiminnassa ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ryhmän- tai joukkueenjohtajana. Teittinen ylennettiin reservin vänrikiksi 1918, luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1922. Teittinen kävi Sotakorkeakoulun 1925–1927 ja sen jälkeen hänet ylennettiin majuriksi. Teittinen toimi sitten Markovillan taistelukoulun kapteenikurssien opettajana.

Talvisodan aikana Teittinen oli JR 34:n komentajana Kollaalla, ja hänen vaiheistaan siellä on kerrottu Erkki Palolammen kirjassa *Kollaa kestää*. Sotimisen rasittama Teittinen sairastui helmikuussa 1940. Hän kuoli 19. sotasairaalassa Sortavalassa pian sodan päätyttyä. Teittinen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

* Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): *Talvisodan pikkujättiläinen*. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23536-9.
* Teittisten sukuseura ry:n kotisivut  : Sukututkimus : Sota-Ville (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen sodissa 1939-1945 menehtyneet -tietokanta[vanhentunut linkki]
**SU-85** on neuvostoliittolainen, toisessa maailmansodassa käytetty rynnäkkötykki. Sen päätarkoitus oli panssaritorjunta. Vaunuja rakennettiin noin 2 000 kappaletta.

Nimi
----

SU-85:n nimen alkuosa SU on lyhenne sanoista *samohodnaja ustanovka* (ven. самоходно установка, suom. *itseliikkuva asunnus/alusta/lavetti*). Nimen loppuosa tulee vaunussa käytetystä 85 millimetrin tykistä.

Historia
--------

KV-1:n ja T-34:n 76 millimetrin tykki oli tehoton syksyllä 1942 käyttöön tullutta Saksan uutta Tiger-vaunua vastaan, ja myöhemmin saatiin tietoja uusista Saksan kehittämistä panssarivaunuista. Tästä syntyi tarve kehittää uusi, järeämmällä tykillä varustettu panssarivaunu. SU-85:n kehittäjänä toimi Lev S. Trojanov. Se on muunnos 122 millimetrin haupitsilla varustetusta SU-122-telatykistä, johon on sijoitettu pääaseeksi 85 millimetrin D-5S-tykki. SU-122 puolestaan perustuu T-34-vaunun alustaan.

SU-85:n tuotanto aloitettiin kesällä 1943, ja ensimmäiset vaunut saatiin käyttöön elokuussa. SU-85:ssä oli erinomainen liikkuvuus ja matala profiili, mutta mallin tuotanto lopetettiin vuoden 1944 lopulla, kun T-34:n samalla tykillä varustettu versio T-34-85 tuli käyttöön. Sen käyttö Neuvostoliitossa lopetettiin pian sodan jälkeen, mutta vaunua vietiin moniin Neuvostoliiton kumppanivaltioihin. Pohjois-Koreassa ja Vietnamissa sitä käytettiin vielä monia vuosia. SU-85:n korvasi 100 millimetrin D-10-tykillä varustettu SU-100.

Muunnokset
----------

* **SU-85M** oli muokattu versio, jossa oli SU-100-tyyppinen komentajan kupoli.
* **WPT-34** oli puolalainen 1960-luvulla tuotettu muunnos SU-85:stä, T-34:stä ja SU-100:sta. Toimi korjaus- ja huoltoajoneuvona.

Lähteet
-------

1. ↑  Perrett, Bryan: *Soviet Armour Since 1945*, s. 84. Lontoo: Sterling Publishing, 1987. ISBN 0-7137-1735-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SU-85** Wikimedia Commonsissa
Anton Moberg
HSS pursiseuran Anton Mobergin aloitteesta rakennettu HSS:n ensimmäinen paviljonki Liuskasaaressa. Kuva vuodelta 1902, taustalla Uunisaari ja Kaivopuisto
**Anton Moberg** (10. helmikuuta Turku 1840 – 25. marraskuuta 1907 Helsinki) oli aktiivinen suomalaisen purjehdusurheilun varhainen edistäjä. 

Moberg oli yksi Helsingfors Segelsällskapetin perustajista vuonna 1892–1893 ja toimi seuran toisena kommodorina 1894–1899 Alvar Vervingin jälkeen. Moberg halusi luoda edellytykset purjehdusurheilulle muillekin kuin hyvävaraisille helsinkiläisille. Keskiluokan pursiseura HSS syntyikin tuolloisen yläluokkaisen NJK:n ja aloitteesta Mobergin avittamana. Moberg toimi ennen HSS:n perustamista NJK:n kommodorina 1884–1885 ja varakommodorina 1885–1887 sekä 1892–1893. 
Moberg kuului turkulaiseen merimiessukuun, mutta valitsi ammattisotilaan uran ja päätyi yliluutnantiksi Venäjän armeijaan. Hän vietti suuren osan urastaan Vilnassa. Palattuaan Suomeen 1870-luvun lopulla hän siirtyi hovineuvokseksi Helsinkiin ja osallistui aktiivisesti NJK:n toimintaan. Hänen oma purtensa oli kilparadoilla tuttu Estrella. Vuonna 1893 perustettu HSS vuokrasi kaupungilta Mobergin itsenäisellä päätöksellä Liuskasaaren. Pursiseura muutti vuonna 1896 Merisatamanrannalta Liuskasaareen, joka siitä lähtien on toiminut seuran kotisatamana.

Lähteet
-------

1. ↑  Rolf Kokkola: *På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893–1993*, s. 14. HSS, 1993. ISBN 952-90-4476-3.
2. ↑  Rolf Kokkola: *På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893–1993*, s. 31. HSS, 1993. ISBN 952-90-4476-3.
**Salcomp Oyj** on suomalainen elektroniikkayritys ja maailman suurin matkapuhelinten laturien valmistaja. Yhtiön pääkonttori ja osa tuotekehitystoiminnoista sijaitsevat Salossa, mutta tuotanto sijaitsee kokonaisuudessaan Kiinassa, Brasiliassa ja Intiassa. Salcompilla on lisäksi tuotekehitystä ja toimistoja Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Taiwanissa, Etelä-Koreassa, Hongkongissa sekä Japanissa. Yhtiön liikevaihto oli tilivuonna 2017 noin 620 miljoonaa euroa ja henkilöstöä sillä oli noin 16 000. Yrityksen omistivat kokonaisuudessaan ruotsalainen sijoitusyhtiö Nordstjernan sekä ruotsalainen eläkerahasto AP6. Kesäkuussa 2019 Salcomp myytiin kiinalaiselle komponenttivalmistaja Lingyi iTechille 88 miljoonan euron hintaan.

Historia
--------

Salcompin juuret ovat Uuteenkaupunkiin vuonna 1973 perustetussa tv-komponenttitehtaassa, Salcomp Oy:ssä. Salcomp oli perustettaessa Saloran tytäryhtiö. Ensimmäisenä toimitusjohtajana toimi Saloran tekninen johtaja, teollisuusneuvos H. Olavi Laakso.
Yhtiön varsinaisen liiketoiminnan historian katsotaan alkaneen aluepoliittisten tukien vuoksi vuonna 1975 Kemijärvelle perustetusta televisio-viritintehtaasta.
Virtalähteiden valmistuksen Salcomp aloitti vuonna 1982. Nokian ostettua Saloran virtalähteiden merkitys yrityksessä kasvoi, kunnes vuonna 1995 Salcomp alkoi keskittyä vain latureiden valmistukseen. Nokia omisti Salcompin vuodesta 1983 vuoteen 1999. 

Yritys oli maailman johtavia hakkuriteholähteiden valmistajia. Matkapuhelinten virrankulutuksen pienetessä puhelinten latureissa siirryttiin halvempiin rautasydänmuuntajiin, jonka seurauksena Salcompkin joutui sopeutumaan muutoksiin markkinoilla. 

Yritys tuli laajemmin tunnetuksi irtisanomisuutisointien myötä sen lopetettua vuonna 2004 Kemijärven tehtaansa ja siirrettyään tuotantonsa Kiinaan. Vuoden 2006 maaliskuussa yhtiö listautui Helsingin Pörssiin ja kotipaikaksi tuli Salo.
Vuoden 2011 maaliskuussa ruotsalaisen sijoitusyhtiö Nordstjernanin omistusosuus nousi yli 90 prosentin ja Nordstjernan ilmoitti vetävänsä Salcompin pois Helsingin pörssistä.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat International Edition 25.11.2003

### Viitteet

1. 1 2 3  About Salcomp Salcomp PLC. Viitattu 7.4.2018.
2. ↑  Ismo Virta: *Suomen suurimmat yritykset: Salcomp kasvoi hurjasti*, Talouselämä 20/2014, sivu 38–39.
3. ↑  Tanninen, Hannamiina: Salcomp myydään Kiinaan 88 miljoonalla eurolla *Talouselämä*.  13.6.2019. Viitattu 27.8.2019.
4. ↑  Terhi Kivistö: H. Olavi Laakso *Biografiasampo*. Viitattu 6.7.2023.
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön verkkosivut
**Yehud** on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Paikan nimi Yehud (Jehud) mainitaan jo Raamatussa ja ennen nykyisen kaupungin perustamista paikalla sijaitsi arabien asuttama kylä. Ensimmäiset juutalaiset siirtolaiset asettuivat paikalle vuonna 1948. Vuoden 2017 lopussa Yehudin asukasluku oli 29 689.

Maantiede
---------

Paikallinen puisto.
Yehud sijaitsee Israelin keskiosassa noin 12 kilometriä Tel Avivin kaupungista itään.

Historia
--------

Paikannimi Yehud (Jehud) esiintyy Raamatussa ja se mainitaan Joosuan kirjassa Danin heimon alueeseen kuuluvana asutuskeskuksena. Paikalta on löydetty arkeologisissa tutkimuksissa jäänteitä vanhoista rakennuksista ja haudoista. Myöhemmin paikka tunnettiin arabien asuttamana kylänä nimeltä *Yahdiyya*.

Israelin asevoimat valtasivat alueen Israelin itsenäisyyssodan aikana heinäkuussa 1948 ja paikalla olleen kylän arabiasukkaat pakenivat kodeistaan. Saman vuoden lopussa paikalle alkoi asettua juutalaisia siirtolaisia. Alun perin siirtolaiset keskittyivät maatalouteen, mutta sittemmin alue on teollistunut ja kaupungistunut. Yehudista tuli oma kuntansa vuonna 1951 ja hallinnollinen kaupunkinsa vuonna 1955.

Talous
------

Uehudissa sijaitsevan teollisuuden eri haaroihin lukeutuvat esimerkiksi autoteollisuus, tekstiiliteollisuus ja elintarviketeollisuus. Paikallisen teollisuuden ohella monet paikalliset käyvät töissä muualla Tel Avivin metropolialueella. Kaupunki on myös läheisten pienempien asutuskeskusten kaupan keskus. Kaupungissa on myös esimerkiksi SpaceIL-järjestön avaruuslaukaisujen ohjaamo.

Väestö
------

Yehudin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 29 689. Vuonna 1950 vastaava lukema oli 3 200, vuonna 1970 8 600 ja vuonna 2002 22 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 21 Wel-Zy*, s. 296-297. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  Kenneth Chang: How Israel’s Moon Lander Got to the Launchpad *The New York Times*. Viitattu 9.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yehud** Wikimedia Commonsissa
**Kari Juhani Laitinen** (s. 9. huhtikuuta 1964 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Kari oli tunnettu poikkeuksellisesta luistelunopeudestaan ja tarkasta rannelaukauksestaan.

Laitinen aloitti uransa SM-liigassa Jokereissa, jossa hän pelasi kaudet 1985–1987. Tämän jälkeen hän siirtyi HIFK:hon, jossa pelasi aina vuoteen 1993 saakka. Kauden 1993–1994 hän pelasi I-Divisioonassa Jokipojissa. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Ranskassa, jonka jälkeen pelasi vielä kaudet 1996–1998 Pelicansin paidassa I-Divisioonassa. Yhteensä hän teki uransa aikana SM-liigan runkosarjassa 309 ottelussa 143 maalia ja 76 syöttöä eli yhteensä 219 tehopistettä. Pudotuspeleissä tehot olivat 20 ottelussa kaksi maalia ja kolme syöttöä eli yhteensä viisi tehopistettä.

Maajoukkueurallaan Laitinen edusti Suomea vuoden 1988 talviolympialaisissa, jossa Suomi otti ensimmäisen jääkiekon arvokisamitalinsa voittamalla olympiahopeaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Laitinen Bio, Stats, and Results *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Laitinen (jääkiekkoilija) The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Kari Laitinen (jääkiekkoilija) Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

Suomen joukkue – Olympialaiset 1988
1 Lindfors |
2 Numminen |
3 Blomqvist |
4 Lumme |
6 Ruotanen |
7 Saarinen |
9 Eloranta |
10 Susi |
11 Suikkanen |
13 Torkki |
14 Helminen |
15 Järvi |
16 Virtanen |
17 Laine |
18 Tuomisto |
19 Myllys |
20 Ojanen |
21 Lehtonen |
24 Mikkolainen |
26 Keskinen |
27 Laitinen |
29 Ruotsalainen |
30 Tammi |
Valmentaja Pentti Matikainen
**Gary Owens** (oik. **Gary Altman**; 10. toukokuuta 1936 Mitchell, Etelä-Dakota – 12. helmikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen DJ ja ääninäyttelijä.

Ura
---

Owens työskenteli Kaliforniassa DJ:nä KEWB-radioasemalla vuoteen 1959 asti, jonka jälkeen hän siirtyi työskentelemään sisarkanavalle KFWB:lle Los Angelesiin vuonna 1961. Vuotta myöhemmin hän työskenteli KMPC-asemalla, josta hän tuli tunnetuksi DJ:nä. Owens työskenteli myös television parissa enimmäkseen kuuluttajana. Hän muun muassa vieraili 1960-luvun *Batman*-televisiosarjan jaksossa "Holy Rat Race", jossa Owens toimi televisiokuuluttajana. Lisäksi hän lainasi ääntään useisiin piirrossarjoihin, kuten *Dynomutt, Dog Wonder*, *Kaksi tyhmää koiraa*, *Karvinen*, *Dexterin laboratorio* ja *Buzz Lightyear of Star Command*. Kenties tunnetuin äänirooli animaatioissa on *Dynomutt, Dog Wonderista* tuttu Blue Falcon, jonka roolissa Owens vieraili *Dexterin laboratoriossa* ja *Johnny Bravossa*. Hän toimi myös *The New Batman Adventuresissa* 1950-luvun Batmanin äänenä.

Owens kuoli kotonaan Los Angelesin Encinon kaupunginosassa 12. helmikuuta 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gary Owens, Announcer of ‘Laugh-In’ Fame, Dies at 80 *Variety*.  13.2.2015. Viitattu 14.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gary Owens Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Gary Owens Radio Hall of Famessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Gary Russell Jr** (s. 5. kesäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen höyhensarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBC-liiton maailmanmestari painoluokassaan.

Amatöörinyrkkeilyura
--------------------

Amatöörinyrkkeilyurallaan Russell Jr otteli 173 ottelua joista voitti 163 ja hävisi kymmenen.

Ammattinyrkkeilyura
-------------------

Ensimmäisen ammattinyrkkeilyottelunsa Russell Jr otteli vuonna 2009. Ensimmäisen tappion Russell Jr kärsi vuonna 2014 kolmatta ammattinyrkkeilyotteluaan otelleelle Vasyl Lomatšenkolle. Kamppailussa oli panoksena vailla haltijaa ollut WBO-liiton höyhensarjan mestaruusvyö. Vuonna 2015 Russell Jr kohosi WBC-liiton höyhensarjan maailmanmestariksi voittamalla Jhonny Gonzalezin teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä. Tämän jälkeen Russell Jr on puolustanut mestaruutta menestyksekkäästi kahdesti.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* boxrec.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Jhonny Gonzalez** | **WBC-liiton höyhensarjan maailmanmestari**28. maaliskuuta 2015 –

 |
**Viialan työväentalo Vuorela** on Akaan Viialassa sijaitseva työväentalo. Talo sijaitsee keskeisellä ja näkyvällä paikalla Viialan keskustan tuntumassa ja se on osa kulttuurihistoriallisesti arvokasta aluekokonaisuutta.

Historia
--------

Viialan työväenyhdistys perustettiin 12. heinäkuuta 1905 ja se liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen saman vuoden marraskuussa. Vuonna 1909 yhdistyksessä oli 100 jäsentä ja oma naisosasto. Lainakirjastossa oli 147 nidettä. Oman talon yhdistys sai, kun se marraskuussa 1908 osti Aug. Mäkelän tontin rakennuksineen. Tupaantuliaisia vietettiin joulukuussa. Talo oli liian pieni yhdistyksen tarpeisiin, joten vuonna 1910 yhdistys päätti rakentaa uuden talon. Se osti vanhan kansakoulurakennuksen, riihen ja muutamia kymmeniä pohjatukkeja. Uusi talkoilla ja urakkatyöllä rakennettu talo vihittiin käyttöön 6. syyskuuta 1914. Vanha talo toimi ravintolatilana aina vuoteen 1927 asti, jolloin uutta työväentaloa laajennettiin rakennuksen länsipuolelle. Ravintola muutti uudisosaan ja vanha työväentalo purettiin.

Viialan työväennäyttämö perustettiin vuonna 1907 ja se on yksi vanhimmista yhä toimivista harrastajateattereista. Yhdistys toimi työväentalolla aina vuoteen 1998 asti. Sisällissodan jälkeen työväentalo takavarikoitiin ja se palautettiin yhdistykselle vuonna 1919. Jatkosodan aikana talo toimi sotilaiden majoituspaikkana ja heti sodan jälkeen kurkkumätäsairaalana.

Nykyinen toiminta
-----------------

Talolla toimivat yhdistyksen Naisjaoston tanssi- ja askartelupiiri, Nuoret Kotkat ja Viialan Eläkkeensaajat ry. SPR:n Viialan osastolla ja Viialan Pyryllä on talossa oma kokoontumispaikka. Tilaa vuokrataan myös ulkopuolisten tilaisuuksiin.

Arkkitehtuuri
-------------

Hirsirunkoinen talo vuorattiin peiterimavuorauksella mahdollisesti 1930-luvun alkupuoliskon jälkeen. Alumiinirakenteiset ikkunat jäljittelevät jakoineen ja pintalistoineen alkuperäisiä jugendhenkisiä t-karmillisia ikkunoita, joiden ikkunoiden ruudut oli lisäksi jaettu välipuittein pienempiin. Myös pääsisäänkäynnin pariovi on uusittu ja se jäljittelee 1920-luvun ovia. Rakennus on säilyttänyt olennaiset rakennushistorialliset piirteensä ja käyttöhistoriansa puolesta sillä on merkittävää aatehistoriallista arvoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1906 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 6.4.2022.
2. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1909 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 6.4.2022.
3. 1 2  Pirkanmaan maakuntamuseo: Rakennetun ympäristön kohde Vuorela, työväentalo *siiri.tampere.fi*. Viitattu 6.4.2022.
4. ↑  Viialan Työväennäyttämö ry Viialan Työväennäyttämö Oy. Viitattu 1.7.2022.
5. ↑  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
6. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pirkanmaan maakuntamuseo
* SDP:n puoluetilasto, Työväen Arkisto