recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vara-amiraali **Robert FitzRoy** (5. heinäkuuta 1805 – 30. huhtikuuta 1865) oli englantilainen sotilas ja poliitikko. Hän on ehkä tunnetumpi jälkipolville *HMS Beaglen* kapteenina matkalla, johon osallistui myös Charles Darwin ja jonka aikana Darwin alkoi kehitellä evoluutioteoriaansa.

FitzRoy aloitti merisotakoulun 12-vuotiaana. Hänestä tuli luutnantti 19-vuotiaana vuonna 1824, ja hänet lähetettiin Etelä-Amerikkaan. Siellä hänet ylennettiin laivan kapteeniksi ja määrättiin saattamaan päätökseen edeltäjänsä aloittama merialueiden kartoitustyö Tulimaan ja Patagonian lähivesillä.

FitzRoy toimi myös Durhamista torypuolueesta valittuna parlamenttiedustajana vuosina 1841–1843 ja Uuden-Seelannin toisena kuvernöörinä vuosina 1843–1845.

FitzRoy hyväksyttiin Royal Societyn jäseneksi 1851. Hän sai vastuulleen merisäähavaintojen keruun ja analysoinnin, Hän kehitti käsitteen synoptinen säähavaintokartta, ja julkaisi Britannian ensimmäiset sääkartat. Hän pyrki kehittämään helppokäyttöistä barometriä ja keksi siinä yhteydessä säätilan ennustamiseen tarkoitetun myrskylasin.

Hän osallistui vuonna 1860 Oxfordin evoluutioväittelyyn, jossa hän vaati yleisöä uskomaan ennemmin Jumalaan kuin ihmiseen. Hänen sanotaan tunteneen häpeää osuudestaan evoluutioteorian kehittämisessä. Hän kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan vuonna 1865.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert FitzRoy Encyclopedia Britannica. Viitattu 3.12.2014.
2. 1 2  Fitzroy of the Weather Service Weather Almanac. Viitattu 3.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert FitzRoy**.
* Admiral Robert FitzRoy (1805–1865) Weather Online (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Robert FitzRoy
**Boris Oništšenko** (Борис Григорьевич Онищенко, s. 19. syyskuuta 1937 Berezniaky, Ukraina) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Siviiliammatiltaan hän oli upseeri.

Oništšenko osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Méxicossa 1968. Tällöin hän oli yksilökilpailussa viides. Hän osallistui myös Neuvostoliiton joukkueessa joukkuekilpailuun, jossa hän voitti olympiahopeaa, kun Unkari voitti olympiakultaa. Münchenissä 1972 Oništšenkon edustama Neuvostoliiton joukkue saavutti olympiakultaa. Hän saavutti samana vuonna yksilökilpailussa hopeaa.

Oništšenko osallistui myös Montrealin olympialaisiin 1976. Oništšenko oli yksi kilpailujen ennakkosuosikkeja sekä yksilökilpailussa että edustamansa joukkue joukkuekilpailussa. Joukkuekilpailuissa Iso-Britannian joukkue johti ensimmäisen lajin jälkeen Neuvostoliittoa. Seuraavassa lajissa, miekkailussa, Oništšenko otteli Adrian Parkeria vastaan, jolloin Oništšenko näytti saavan osuman, vaikka ei osunut Parkeriin. Sama tapahtui seuraavan urheilijan Jim Foxin kanssa, joka protestoi voimakkaasti asiaa. Ottelun jälkeen selvisi, että Oništšenko oli käyttänyt miekkaa, jossa oli sähkölaite, joka näytti, että miekkailija oli saanut osuman, vaikka näin ei ollutkaan. Oništšenko hylättiin yksilökilpailussa sekä Neuvostoliiton joukkue hylättiin. Oništšenko sai tapauksesta elinikäisen kilpailukiellon.

Oništšenko voitti urallaan myös yksilökilpailun maailmanmestaruuden vuonna 1971 sekä joukkuemaailmanmestaruuden neljästi vuosina 1969, 1971, 1973 ja 1974. Hän voitti myös kolme Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1969, 1970 ja 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Borys Onyshchenko sports-reference.com.  Arkistoitu 2.9.2011. Viitattu 25.4.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Jon Henderson: The 10 greatest cheats in sporting history  8.7.2001. The Observer. Viitattu 25.4.2016. (englanniksi)
Yhtyeen nimeen aiheen antanut arkeologinen löytö, Lehtojärven hirvenpää.
**Lehtojärven Hirvenpää** on vuonna 2019 ensimmäisen albuminsa julkaissut suomalainen yhtye. Yhtye on saanut nimensä Rovaniemen Lehtojärvellä tehdystä, 8 000 vuotta vanhasta arkeologisesta löydöstä Lehtojärven hirvenpäästä.

Jäsenet
-------

Yhtyeen laulaja ja kappaleiden sanoittaja on aiemmin yhtyeestä Jaakko Laitinen & Väärä Raha tunnettu laulaja ja lauluntekijä Jaakko Laitinen. Kappaleiden säveltäjänä on harmonikkataiteilija Harri Kuusijärvi. Yhtyeen muita jäseniä ovat Sara Puljula (kontrabasso) ja Tuomas Timonen (rummut).

Tuotanto ja tyyli
-----------------

Yhtyeen ensimmäinen albumi Lehtojärven Hirvenpää ilmestyi vuonna 2019. Tyyliltään argentiinalaista tango nuevoa ja suomalaista iskelmää yhdistävästä albumissa, jossa sanoitukset ovat aiheiltaan synkkiä, on käytetty luonnehdintaa "maailmanlopun tangolevy".

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuittinen, Liisa: Erilainen tangokuningas.  *Helsingin Sanomat*, 13.6.2020. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.6.2020.
2. 1 2 3  Teosto-palkintoehdokas: Maailmanlopun tangolevy Lehtojärven Hirvenpää *teosto.fi*. Viitattu 13.6.2020.
3. ↑  Lehtojärven Hirvenpää Helmi-Levyt. Viitattu 13.6.2020.
**M/S Ekaterini P** (IMO 9000443) on Olympic Flame-Fast Ferry Shippingin omistama matkustaja-alus. Se on rakennettu Shin Kurushima Dockyardin telakalla Akitsussa, Japanissa, vuonna 1990. Kuollutta painoa aluksella on 1 300 tonnia ja matkustajakapasiteetti on 1 000. Autoja alukseen mahtuu kerrallaan 53. *Ekaterini P* on rekisteröity Kreikan lipun alle ja sen kotisatama on Pireus. Nykyään aluksella operoi Fast Ferries, reitillä Igoumenitsa–Korfu.

Käyttöhistoria
--------------

Valmistuttuaan vuonna 1990, alus luovutettiin japanilaisen Kansai Kisen Kaishan omistukseen, joka rekisteröi laivan Japanin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Osaka. Tuolloin alus oli nimeltään *Rokko Maru*. 5. kesäkuuta 1990 laiva aloitti liikennöinnin Kōben ja Takamatsun välillä.

Vuonna 1999 Olympic Flame-Fast Ferry Shipping Co. osti laivan ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Pireus. Samalla myös nimi vaihtui nykyiseen muotoon. Seuraavana vuonna Ekaterini P aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään, Igoumenitsan ja Korfun välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  M/S ROKKO MARU Fakta om Fartyg. Viitattu 27.4.2008. (ruotsiksi)
2. ↑  M/F Ekaterini P The ferry site. Viitattu 27.4.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Rokko Maru (ruotsiksi)
* The ferry site – M/F Ekaterini P (englanniksi)
**Craig Edward Mabbitt** (s. 9. huhtikuuta 1987) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja Escape the Fate -yhtyeen nykyinen laulaja. Mabitt on myös The Dead Rabbitts-yhtyeen nykyinen laulaja.

Aikaisemmin Mabbitt on vaikuttanut myös Blessthefall- ja The Word Alive -yhtyeissä. Hän on myös vieraillut Eyes Set to Killin albumilla *The World Outside* kappaleessa "*Deadly Weapons*", Greeley Estatesin kappaleissa "*I Shot The Maid*" ja "*Jealousy Breeds Killing Sprees*" albumilla *No Rain, No Rainbow*, Attack Attack!in laulajan Caleb Shomon biisillä "*All That I'm About*", taustalaulajana Kisses For Kingsin kappaleessa "*Ignore The End*", A Skylit Drive-yhtyeen kiertueilla sekä Get Scaredin kappaleessa "*Sarcasm*".

Yksityiselämä
-------------

Mabbitt joutui lapsena käyttämään hengityslaitetta astman vuoksi. Hän seurustelee Gabrielle Frosinosin kanssa ja parilla on kaksi lasta, Leila ja Caige.

Musiikkiura
-----------

### Blessthefall (2003-2008)

Blessthefall oli Mabbittin ensimmäinen merkittävä yhtye. Hän julkaisi bändinsä kanssa kaksi EP:tä ja yhden täyspitkän albumin: *His Last Walk*. Mabbitt kuitenkin jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä ja hänet korvasi Take the Crown-yhtyeen entinen laulaja Beau Bokan.

### The Word Alive (2008)

The Word Alive oli Mabbittin sivuprojekti hänen olleessaan Escape the Fatessa. He äänittivät kappaleita EP:tä varten, mutta EP:tä ei koskaan virallisesti julkaistu. TWA:n ja Mabbittin tiet kuitenkin erosivat epäselvyyksien vuoksi, ja Mabbittin korvasi Tyler "Telle" Smith.

### Escape the Fate (2008-)

Ronnie Radken jouduttua vankilaan vuonna 2008 ETF kääntyi Mabbittin puoleen. Mabbittista tuli ETF:n virallinen laulaja ja he julkaisivat ensimmäisen yhteisen albuminsa 21. lokakuuta 2008 nimeltä *This War Is Ours*. Yhtyeen seuraava albumi Mabbittin kanssa oli nimeltään *Escape the Fate* ja se julkaistiin 2. marraskuuta 2010. Kolmas albumi *Ungrateful* julkaistiin 14. toukokuuta 2013.

### The Dead Rabbitts (2011-)

Vuonna 2011 hän aloitti uuden sivuprojektin, The Dead Rabbittsin. Mabbittilla oli uusi musiikillinen visio, jota hän ei kuitenkaan voinut toteuttaa Escape the Fatessa. Tätä varten hän perusti The Dead Rabbittsin. Yhtyeessä soittaa myös toinen Escape the Faten jäsen: TJ Bell. Yhtyeen ensimmäinen EP *Edge Of Reality* julkaistiin 19. lokakuuta 2012 ja ensimmäinen albumi *Shapeshifter* 1. heinäkuuta 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Escape the Fate / Countdown to "Ungrateful" / Interview with Craig Mabbitt  30.4.2013. entertaim.net.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Simon Desthieux** (s. 3. joulukuuta 1991 Belley) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja sekaviestin olympiavoittaja. 

Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikakilpailussa 12:nneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti kolmannen viestiosuuden Ranskan hopeajoukkueessa miesten viestissä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan voittaessa kultaa sekaviestissä. Pikakilpailussa hän sijoittui 12:nneksi ja takaa-ajossa seitsemänneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi, normaalimatkalla kuudenneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli viides ja takaa-ajossa kahdeksas. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa pikakilpailussa sekä oli takaa-ajossa viides ja yhteislähdössä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Desthieux saavutti hopeaa viestissä. Takaa-ajokilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi.

Desthieux sijoittui yhteislähtöcupissa viidenneksi kaudella 2013–2014. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa ampumahiihdon maailmancupissa oltuaan toinen Tjumenin pikakilpailussa kaudella 2017–2018. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui samalla kaudella kahdeksanneksi. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui Park Cityssä pikakilpailussa toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs, pikakilpailun cupissa kolmas ja takaa-ajocupissa neljäs. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja Hochfilzenin pikakilpailussa toiseksi sekä Oberhofin yhteislähdössä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes ja pikakilpailucupissa viides. Kaudella 2020-2021 hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Nové Měston ensimmäisessä pikakilpailussa. Seuraavan päivän takaa-ajossa hän oli kolmas. Hän voitti Östersundin yhteislähdön. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2021-2022 Desthieux sijoittui kolmanneksi Östersundin normaalimatkalla. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja normaalimatkan cupissa kolmas.

Desthieux saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa viestissä 2010. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa normaalimatkalla 2011 ja pronssia pikakilpailussa 2012. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän on saanut hopeaa normaalimatkalla ja sekaviestissä 2011.

Lähteet
-------

* Simon Desthieux Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
**Craig Pickering** (s. 16. lokakuuta 1986) on brittiläinen pikajuoksija ja rattikelkkailija.

Pickering voitti 100 metrin juoksussa pronssia Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2003 ajalla 10,85 ja kultaa Kaunasin alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2005 ajalla 10,51. Vuotta myöhemmin hän juoksi Euroopan cupin superliigassa matkan kuudenneksi ajalla 10,47. Vuonna 2007 hän voitti Yhdistyneen kuningaskunnan sisäratojen mestaruuden 60 metrillä. Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa hän voitti samalla matkalla hopeaa ajalla 6,59. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 10,29, mutta oli samoissa kisoissa mukana Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa hän voitti hopeaa 100 metrillä ennätyksellään 10,14 ja kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä ajalla 10,18. Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 hän oli viides 60 metrillä ajalla 6,61.

Pickering on kilpaillut rattikelkkailussa joulukuusta 2012 lähtien. Hän tavoittelee pääsyä Sotšin talviolympialaisiin 2014.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: Tilastopaja
Ulkoradat
* 100 metrin juoksu: 10,14 (2007)
* 200 metrin juoksu: 20,89 (2010)

Sisäradat
* 60 metrin juoksu: 6,55 (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Craig Pickering Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Craig Pickering Kansainvälinen rattikelkkailuliitto (FIBT). Viitattu 29.1.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Craig Pickering Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  Hope, Nick: Olympic sprinter Craig Pickering takes up bobsleigh *bbc.co.uk*.  7.12.2012. BBC. Viitattu 29.1.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Miguel Primo de Rivera y Orbaneja** (8. tammikuuta 1870 Jerez, Espanja – 16. maaliskuuta 1930 Pariisi, Ranska) oli espanjalainen kenraali, joka hallitsi Espanjaa diktaattorina vuodesta 1923 vuoteen 1930.

Primo de Rivera syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän liittyi Espanjan asevoimiin ja soti siirtomaasodissa Marokossa, Kuubassa ja Filippiineillä. Hän toimi useissa tärkeissä sotilasviroissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, mukaan lukien Valencian, Madridin ja Barcelonan kenraalikapteenina. Hänestä tuli Estellan markiisi setänsä kuoleman jälkeen vuonna 1921. Primo de Rivera teki vallankaappauksen asevoimien tukemana syyskuussa 1923. Kuningas Alfonso XIII hyväksyi hänen valtansa ja nimitti hänet pääministeriksi.

Miguel Primo de Rivera ja Espanjan kuningas maaliskuussa 1930.
Primo de Rivera syrjäytti perustuslain sotilaslailla, määräsi tiukan sensuurin ja asetti poliittiset puolueet pannaan. Hän perusti Unión Patriótica Españolan ja loi yksipuoluejärjestelmän. Primo de Rivera yritti vähentää työttömyyttä käyttämällä rahaa yhteiskunnan kehittämiseen, mutta hallituksen kasvaneet kulut aiheuttivat inflaation. Lopulta hän menetti asevoimien tuen ja luopui virastaan tammikuussa 1930. Espanjan toinen tasavalta perustettiin hieman yli vuotta myöhemmin. Primo de Rivera kuoli diabetekseen Pariisissa vain kaksi kuukautta valtakautensa päättymisen jälkeen.

Primo de Riveran poika oli asianajaja José Antonio Primo de Rivera, joka perusti totalitaristisen Falange-puolueen, ja teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä 20. marraskuuta 1936. Hänen tyttärensä taas oli Pilar Primo de Rivera, joka perusti Falangen naisjaoksen.

Miguel Primo de Riveran muistomerkki Jerezissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Miguel Primo de Rivera *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 28.1.2018.
2. ↑  Primo De Rivera, Miguel (1870–1930) (Encyclopedia of Modern Europe: Europe Since 1914: Encyclopedia of the Age of War and Reconstruction) *encyclopedia.com*. Viitattu 28.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miguel Primo de Rivera** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jevhen Stankovytš**, ukr. Євген Станкович, (s. 19. syyskuuta 1942 Svaljava, Berehoven piiri, Transkarpatia, Ukrainan SNT) on ukrainalainen säveltäjä ja Ukrainan musiikin keskeisiä hahmoja.

Tapaaminen Jevhen Stankovytšin kanssa. Ukrainian Institute of America 2017.
Stankovytš opiskeli Lvivin konservatoriossa opettajanaan Adam Sołtys. Hän siirtyi sieltä Kiovan konservatorioon, jossa häntä opettivat Borys Ljatošynskyi ja Myroslav Skoryk. Hän valmistui säveltämisestä 1970. Hän toimi ukrainalaisessa kustantamossa Muzytšna Ukrajinassa toimittajana 1970–1976.

Stankovytšille myönnettiin vuonna 1977 Ševtšenkon palkinto. Hän on työskennellyt 1988 alkaen professorina Kiovan konservatoriossa, nykyiseltä nimeltään Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia. Hän on ollut vuodesta 1997 Ukrainan kansallisen taideakatemian täysjäsen. Hän oli 2004–2010 yhdessä Myroslav Skorykin kanssa Ukrainan säveltäjäliiton johdossa.

Stankovytš on Ukrainan tuotteliaimpia säveltäjiä. 1960-luvulla hän sai vaikutteita Ukrainan kansanperinteestä ja kuului säveltäjäryhmään "uusfolkloristinen aalto". Suuntaus sai kauneimman ilmauksensa hänen tuotannossaan kansanoopperassa *Tsvit paporoti* (1980, 'Saniaisen kukka'). Hän on säveltänyt myös elokuvamusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marko Robert Stech: Stankovych, Yevhen *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  päivitetty 2016. Viitattu 3.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Yevhen Stankovych, Ukrainian Contemporary Music Festival. Viitattu 3.3.2023 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yevhen Stankovych, Official website
* Yevhen Stankovych from the Living Composers Project

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
Jevhen Petruševytš.
**Jevhen Petruševytš** (ukr. Євген Петрушевич; 3. kesäkuuta 1863 Busk, Galitsia, Itävallan keisarikunta – 29. elokuuta 1940 Berliini, Saksa) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1918–1919 lyhytaikaisen Länsi-Ukrainan kansantasavallan presidenttinä.

Petruševytš opiskeli oikeustiedettä Lvivin yliopistossa ja toimi lakimiehenä Sokalissa ja Skolessa. Hänet valittiin Ukrainan kansallisdemokraattisen puolueen edustajana Itävallan valtakunnanneuvostoon vuonna 1907 ja Galitsian maapäiville vuonna 1910. Vuonna 1917 hänestä tuli Itävallan parlamentin ukrainalaisryhmän puheenjohtaja. Kun keisari Kaarle I ensimmäisen maailmansodan lopussa lupasi muuttaa Itävalta-Unkarin liittovaltioksi, Petruševytš kutsui Lviviin 18. lokakuuta 1918 ukrainalaisten kansalliskokouksen, jossa julistettiin perustetuksi Länsi-Ukrainan valtio. Keisarikunnan hajottua se julistettiin kokonaan itsenäiseksi kansantasavallaksi ja Petruševytš valittiin sen presidentiksi. Länsi-Ukrainan kansantasavalta yhdistyi tammikuussa 1919 Ukrainan kansantasavallan kanssa, jolloin hänet nimettiin Ukrainan direktoriohallituksen kuudenneksi jäseneksi. Puolan armeijan vallattua pääosan Galitsiasta Länsi-Ukrainan hallitus luovutti kesällä 1919 kaiken toimivaltansa Petruševytšille, josta tuli nimellisesti alueen diktaattori, mutta hänen armeijansa joutui pian peräytymään itään Ukrainan kansantasavallan alueelle. Riitaannuttuaan direktorion johtajan Simon Petljuran kanssa hän erosi hallituksesta ja lähti Ukrainasta marraskuussa 1919.

Petruševytš perusti heinäkuussa 1920 Wienissä Länsi-Ukrainan pakolaishallituksen. Se menetti merkityksensä, kun Kansainliitto vuonna 1923 tunnusti koko Galitsian kuuluvan Puolalle. Petruševytš asui sen jälkeen maanpaossa Saksassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isydor Sohotskyi: Petrushevych, Yevhen (englanniksi) *Encyclopedia of Ukraine* (1993), Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 30.12.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Internet Encyclopedia of Ukraine
* IdRef

 |

 |
**Charles Warren Thornthwaite** (1899–1963) oli yhdysvaltalainen maantieteilijä ja ilmastotutkija. Hän tutki ilmastojen luokittelua ja veden kiertokulkua.

Thornthwaite väitteli maantieteestä vuonna 1930 Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Vuosina 1947–1955 hän oli klimatologian professori Johns Hopkinsin yliopistossa. Vuosina 1950 ja 1953 hän johti Maailman ilmatieteen järjestön ilmastokomissiota.

Thornthwaite ja hänen tutkimusryhmänsä olivat vesitaselaskelmien uranuurtajia. He tekivät laskelmia selvittääkseen kasteluveden tarvetta.
He kehittivät empiirisen yhtälön, jolla voidaan arvioida karkeasti haihduntaa ruohopinnalta käyttäen lähtötietoina kuukauden keskilämpötilaa ja päivän pituutta. Laskelmat tehtiin mittaamalla haihtumista lysimetreillä eri puolilla Yhdysvaltoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thornthwaite, C(harles) Warren (United States 1899-1963) Some Biogeographers, Evolutionists and Ecologists: Chrono-Biographical Sketches
2. ↑  Ritter, Michael E. Water Balance (Arkistoitu – Internet Archive) *The Physical Environment*
3. ↑  Thornthwaite Empirical Approach Seann M. Reed Soil-moisture budget


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Craig M. Gruber** (15. kesäkuuta 1951 – 5. toukokuuta 2015 Florida) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Rainbow-yhtyeen alkuperäisenä basistina. Kitaristi Ritchie Blackmorea lukuun ottamatta Gruber oli muiden Rainbow’n alkuperäisjäsenten tapaan soittanut aiemmin Elf-yhtyeessä, jonka kokoonpanosta (kitaristia pois lukien) Blackmore Rainbow’n kasasi. Gruber soitti Rainbow’n ensimmäisellä albumilla *Ritchie Blackmore’s Rainbow*. Pian albumin julkaisun jälkeen Blackmore erotti kaikki muut bändin jäsenet Ronnie James Dioa lukuun ottamatta.

Gruber soitti myös Gary Mooren kanssa Mooren vuoden 1984 albumilla *We Want Moore*. Vuonna 1980 hän perusti Black Bible -yhtyeen entisen Rainbow-rumpali Gary Driscollin kanssa. Yhtye tuotti kaksi albumia ennen Driscollin murhaa vuonna 1987.

Myöhemmin Gruber rakensi huipputason "soolobassoja". Hän kuoli Floridassa 63-vuotiaana 5. toukokuuta 2015 sairastettuaan eturauhasen syöpää.

Diskografia
-----------

### Elfin kanssa

* *Carolina County Ball* (1974)
* *Trying to Burn the Sun* (1975)
* *The Gargantuan* (1978) kokoelma-albumi
* *The Elf Albums* (1991) kokoaa 1974–1975 ilmestyneet albumit

### Rainbow’n kanssa

* *Ritchie Blackmore’s Rainbow* (1975)

### Gary Mooren kanssa

* *We Want Moore* (1984)

### The Rodsin kanssa

* *Heavier Than Thou* (1986)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. 1 2  Lach, Stef: Rainbow bassist Craig Gruber dead at 63 *Classic Rock*.  6.5.2015. Viitattu 7.5.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee säveltäjää. Simon Mayr oli myös tähtitieteilijä Simon Mariuksen nimen saksalainen kirjoitusasu.*
Simon Mayr
**Johann Simon Mayr** (tai **Giovanni Simone Mayr**; 14. kesäkuuta 1763 Mendorf – 2. joulukuuta 1845 Bergamo) oli saksalaistaustainen, italialaistunut säveltäjä.

Mayr oli opettajan poika. Hän opiskeli teologiaa Ingolstadtin yliopistossa. Hän saapui 1780-luvun loppupuolella Italiaan, jossa opiskeli musiikkia Carlo Lenzin ja Ferdinando Bertonin johdolla. Varhaisina tilaustöinä Mayr sävelsi ensisijaisesti hengellisiä oratorioita. Kasvavaa suosiota hän alkoi saavuttaa siirryttyään säveltämään oopperaa, josta ensimmäinen esimerkki on *Saffo* (1794). Vuonna 1802 Mayr sai nimityksen *maestro di cappellaksi* Bergamon Santa Maria Maggioreen; tässä tehtävässä häntä oli edeltänyt hänen opettajansa Lenzi. Vuonna 1805 hän sai myös kontrapunktin professorin ja tuomiokirkon kuorokoulun johtajan asemat Bergamossa. Vuoden 1815 jälkeen Mayr keskittyi säveltäjänä jälleen pitkälti hengellisiin teoksiin, joihin kuului messuja, psalmeja, motetteja ja kantaatteja.

Mayr kirjoitti elämäkertateoksen Joseph Haydnista, useita musiikkiteoreettisia teoksia ja omaelämäkerran. Hän perusti myös kaksi organisaatiota köyhiä ja ikääntyneitä muusikoita varten. Hänen yli kuudenkymmenen oopperansa joukossa ovat *La Lodoiska* (1796), *Ginevra di Scozia* (1801), *Medea in Corinto* (1813) ja *La rosa bianca e la rosa rossa* (1813). Sekä saksalaiset että italialaiset musiikkiperinteet vaikuttivat Mayrin työhön. Mayr pyrki urallaan edistämään Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin musiikin tuntemusta Italiassa. Hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Gaetano Donizetti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Simon Mayr Britannica
2. 1 2 3 4  Johann Simon Mayr Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Baseballin Suomen Cup 2013** pelattiin Turussa viikonlopputurnauksena 27. – 28. huhtikuuta 2013. Lauantaina kohtasivat Suomisarjan joukkueet ja näiden voittaja pääsi sunnuntaina kamppailemaan SM-sarjalaisten kanssa.

Alkusarja
---------

| joukkue | Ot. | V | H | AVG |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Turku Black Sox | 3 | 2 | 1 | .667 |
| Helsinki Mets | 3 | 2 | 1 | .667 |
| Lintuvaara XL5 | 3 | 2 | 1 | .667 |
| Lahti Pirates | 3 | 0 | 3 | .000 |

Sarja päättyi kolmen joukkueen tasapeliin otteluvoittojen perusteella. Joukkueiden äänestyksen perusteella päädyttiin ratkaisuun jossa turnauksen isäntä Turku Black Sox jatkoi sunnuntain otteluihin.

Mitaliottelut
-------------

| Välierät  |
| --- |
| **Bullets/Puumat** | Turku Black Sox | **21–0** |
| **Espoo Expos** | Tampere Tigers | **3-0** |

| Pronssiottelu  |
| --- |
| **Tampere Tigers** | Turku Black Sox | **16–0** |

| Loppuottelu  |
| --- |
| Espoo Expos | **Bullets/Puumat** | **4–5** |

Loppuottelu oli 7 vuoroparin jälkeen tasatilanteessa 4-4. Ottelu ratkesi EuroCup-tyyliseen kotiutuslyönti kilpailuun jossa Expos epäonnistui vuorollaan tuoda juoksuja kotiin, ja Bullets/Puumat lopetti ottelun tasoittavalla vuorollaan tuodulla juoksulla.

Lähteet
-------

* Suomen Baseball- ja Softball-Liitto: Baseballin Suomen Cup 2013 Julkaistu 2013-04-29 12:41:52
**Turun väliaikainen opettajakorkeakoulu** oli Turussa vuosina 1949–1974 toiminut kansakoulunopettajia valmistanut oppilaitos. Se perustettiin opettajapulaa lievittämään Suomen opetusministeriön päätöksellä kesäkuussa 1949, ja toiminta alkoi jo pari viikkoa myöhemmin poikkeuksellisella opettajanvalmistuksen kesäkurssilla. Oppilaitos toimi pääosin Nummen koulusta vuokratuissa tiloissa: luentosalina toimi veistosali, pöytinä sen höyläpenkit. Opetuskeittiö, voimistelusali ja laboratorioluokat vuokrattiin vuokrata kaupungin muista kouluista.

Huolimatta vakinaistamispyrkimyksistä koulun väliaikaisuus vahvistettiin heinäkuussa 1958 asetuksella väliaikaisista opettajakorkeakouluista. Muut väliaikaiset opettajakorkeakoulut olivat Helsingin opettajakorkeakoulu 1947–1974 ja Oulun opettajakorkeakoulu vuodesta 1953 vuoteen 1958, jolloin siitä tuli Oulun yliopiston opettajanvalmistuslaitos

1960-luvun lopulla valmistauduttiin peruskoulun tuloon ja panostettiin opettajien jatkokoulutukseen. Erilaisia erikoistumiskursseja toteutettiin yhteistyössä Turun yliopiston kanssa ja suurelta osin ulkopuolisten opettajien voimin. Uuden peruskoulunopettajien koulutussuunnitelman mukainen yliopisto-opiskelu toteutettiin 1970-luvun alusta lähtien pääasiassa Turun yliopiston luento- ja harjoitustiloissa, ja lukuvuosi 1973–1974 jäi opettajakorkeakoulun viimeiseksi. Oppilaitoksen toimintaa jatkoi vuonna 1974 perustettu Turun yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta ja sen opettajankoulutuslaitos. Myös Rauman seminaari liitettiin tiedekuntaan ja toimi sittemmin nimellä Rauman opettajankoulutuslaitos.

Rehtorit
--------

* Antero Valtasaari 1949–1953
* Olavi Lähteenmäki 1952–1972 loppuun, virkavapaalla osittain 1958–1963, kokonaan 1964–1972
* Aimo Merisuo, sijaisena 1958–1963
* Jussi Isosaari, sijaisena 1964–1965
* Erkki Lahdes, sijaisena 1968–1971
* Lauri Lehtinen, sijaisena 1971–1972 ja 1973–1974
* Eero Viitaniemi, sijaisena 1972–1973.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkistonmuodostaja: Turun väliaikainen opettajakorkeakoulu Kansallisarkisto.  Arkistoitu 29.3.2019. Viitattu 29.3.2019.
2. ↑  Kuikka, Martti T.: "Opettajankoulutus eilen, tänään ja huomenna", *Koulu ja menneisyys*. Suomen kasvatuksen ja koulutuksen historian seura, 2010. Artikkeli verkossa (PDF) (viitattu 24.12.2021).
3. ↑  Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta 40 vuotta – Juhlaviikolla katse tulevaisuudessa  3.10.2014. Turun yliopisto.  Arkistoitu 29.3.2019. Viitattu 29.3.2019.
Turun kaupunginkanslian talo vuonna 2007.
Talo iltavalaistuksessa.
Talon tornit. Etualalla Suomi 100 vuotta -juhlavuoden liputus.
**Turun kaupunginkanslian talo** on Turussa Aurajoen rannalla Fortuna-korttelissa osoitteessa Kristiinankatu 1 sijaitseva näyttävä jugendrakennus. Talon rakennutti vakuutusyhtiö *Städernas i Finland brandstodsbolag för lösegendom* (suomeksi: *Suomen kaupunkien paloapuyhtiö irtaimistoa varten*) 1900-luvun alussa.

Vuonna 1906 talon rakentamista varten järjestettyyn arkkitehtikilpailuun tuli 21 ehdotusta, joista palkintolautakunta hylkäsi kuusi ohjeiden vastaisina. Paloapuyhtiön mielestä ehdotuksista paras oli yksi näistä kuudesta hylätystä, helsinkiläisen Knut Wasastjernan ja Gustaf A. Lindbergin arkkitehtitoimiston ehdotus. Vuonna 1908 kilpailun voittanut arkkitehtitoimisto laati lopulliset piirustukset yhteistyössä arkkitehti Arthur Gauffinin kanssa. Rakennuksen valmistumisajankohdaksi mainitaan joko 1909 tai elokuu 1908 lähteestä riippuen. Turun kivikierros -verkkosivuston mukaan rakennuksen avajaisia on vietetty elokuussa 1908.

Rakennustöissä käytettiin Turussa ensimmäistä kertaa höyryjunttaa perustustöissä, ja myös betonityöt olivat ensimmäiset Turussa. Nelikerroksisen rakennuksen katukerroksessa oli alun perin paloapuyhtiön toimitilat ja ylemmissä kerroksissa oli suuria vuokra-asuntoja.

Valmistuttuaan lehdistö katsoi rakennuksen tuovan Turulle todellisen suurkaupungin hohdetta. Talon asukkaiden elämää haittasivat kuitenkin alapuolisen sataman melu ja saastuneen Aurajoen haju, jonka sanottiin aiheuttavan hopea-astioiden tummumista.

Vuonna 1967 paloapuyhdistys fuusioitiin Sampoon ja Kristiinankadun rakennuksen päävuokralaiseksi tuli Turun kaupunki. Paloapuyhdistykseltä vapautuneisiin tiloihin asettuivat kaupungin rahatoimisto ja kaupunginkanslia sekä Varsinais-Suomen seutukaavavirasto. Seutukaavavirastoa varten tehdyssä korjauksessa neljänteen kerrokseen avattiin toimistohuoneita yhdistävä keskuskäytävä ja ullakolle sijoitettiin varastotiloja, IV-konehuone ja hissikonehuone.

Turun kaupunki osti rakennuksen Sammolta vuonna 1987 ja vuonna 2010 myi sen edelleen yhdeksän yksityishenkilön perustamalle Kiinteistö Oy Turun Jugendlinnalle 5,872 miljoonalla eurolla. Uusi omistaja muuttaa talon jälleen alkuperäisen kaltaiseen käyttöön eli pohjakerrokseen tulee liiketiloja ja ylemmät kerrokset ovat asuinkäytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laaksonen, Mikko ja Nummelin, Juri: *Turun seudun arkkitehtuuriopas*, s. 154 - 155. Porvoo: Kustantaja Laaksonen, 2013. ISBN 978-952-5805-35–2.
2. 1 2 3 4 5 6  Kertomus Fortuna - korttelin menneisyydestä *fortunakortteli.fi*.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 1.4.2017.
3. 1 2 3 4  Lahtinen, Rauno ja Laaksonen, Hannu: *Kävely jugendtalojen Turussa*, s. 112 - 113. Turku: Turkuseura - Åbosamfundet ry, 2006. ISBN 978-952-5805-35–2.
4. 1 2 3  Turun kivikerros – Kaupunginkanslia *kivikierros.com*. Viitattu 1.4.2017.
5. ↑  Turku myy Kristiinankatu 1:n kuudella miljoonalla eurolla Turun Sanomat. Viitattu 2.4.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Turun kaupunginkanslian talo** Wikimedia Commonsissa

* Art Nouveau ex City Office
**Turun maaoikeus** eli **maanoikeus** (ruots. *landsrätten*) oli 1400-luvulla ja 1500-luvun alussa toiminut Suomen ylin tuomioistuin.

Tuomioistuimen perustaminen
---------------------------

Tuomioistuimen perusti vuonna 1407 Turkuun Ruotsin kuningas Eerik XIII Pommerilainen. Kuningas vieraili Suomessa 1407 ja teki aloitteen maanoikeuden perustamiseksi. Se mainitaan lähteissä ensi kerran 1411 ja se sai lopullisen muotonsa 1435. Kuningas antoi 1414 maanoikeudelle oikeuden ratkaista kuninkaalle kuuluneet oikeus- ja valitusasiat. Oikeuden toiminta ilmeisesti keskeytyi, sillä sen ratkaisuista ei ole tietoja vuosilta 1417–1433. Kuningas antoi 1435 perustamiskirjeen, johon sisältyi määräykset maanoikeuden kokoonpanosta ja toimivallasta.

Ajan oikeuskäsityksen mukaan ylin tuomiovalta oli kuninkaalla. Koska Eerik Pommerilaisen hovi sijaitsi Tanskassa, olisi muutoksenhaku alioikeuden päätökseen ollut suomalaisille erityisen hankalaa.

Maaoikeuden luonne
------------------

Turun maaoikeus oli pysyvä tuomioistuin ja poikkesi Maunu Eerikinpojan maanlaissa määritellyistä satunnaisesti kokoontuvista kuninkaankäräjistä, joille myös oli suotu oikaisuvaltaa. Vuonna 1435 tarkennettiin maaoikeutta koskevaa sääntöä: jäseninä tuli olla Turun piispan lisäksi myös Turun tuomiokapitulin jäsen, Suomen valtaneuvokset, laamannit ja kihlakunnantuomarit. Lisäksi Turun maaoikeuden kokoonpanoon kuului kuninkaankäräjien tapaan 12-miehinen kuninkaan lautakunta. Maanoikeus kokoontui yleensä Turussa aluksi vuosittain, myöhemmin harvemmin.

1400-luvun loppua kohden maaoikeuden asema muuttui alisteisemmaksi kuninkaalle ja se kokoontuikin ainoastaan tämän käydessä Turussa. 1500-luvun alkuvuosien jälkeen ei Turun maaoikeudesta ole mainintoja säilyneissä asiakirjoissa. Ennen seuraavan pysyvän valitusasteen eli Turun hovioikeuden perustamista vuonna 1623 ylimpänä asteena Suomessa toimivat erilaiset lyhytaikaiset kuninkaan valtuuttamat tuomioistuimet. Yhteistä näille oli, että niiden toimialueena oli koko Ruotsin valtakunta ja että ne tarvittaessa matkustivat valitusastetta tarvitseville paikkakunnille.

Toisin kuin nykyisissä kiinteistöasioihin keskittyvissä maaoikeuksissa, Turun maaoikeudessa ratkottiin kaikki rikos- ja riita-asiat. Maaoikeus sai käsitellä vain kihlakunnantuomarin ja laamannin ratkaisemia tapauksia sekä piispaa, laamanneja ja vouteja koskevia valituksia. Turun maaoikeudesta on viimeinen maininta vuodelta 1504.

Lähteet
-------

* Hemmer, Ragnar: *Suomen oikeushistorian oppikirja I*. Porvoo: WSOY, 1968.
* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1963
* Facta 2001, WSOY 1984
* Tapio Salminen: Suomen linnojen ja voutikuntien hallinto vuosina 1412–1448[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Hemmer, s. 142–143.
2. ↑  Hemmer, s. 143–146.
**Marcus O’Sullivan** (s. 22. joulukuuta 1961 Cork) on irlantilainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin kolminkertainen sisäratojen maailmanmestari.

O’Sullivan eteni välieriin Los Angelesin olympialaisissa 1984. Seuraavana talvena hän saavutti Pireuksen EM-hallikisoissa hopeaa 1 500 metrillä José Luis Gonzálezin jälkeen ajalla 3.39,75. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. 

O’Sullivan voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 1 500 metrillä Indianapolisissa 1987 ajalla 3.39,04 kukistaen José Manuel Abascalin yhdeksällä sadasosasekunnilla. Rooman MM-kilpailuissa hän karsiutui samalla matkalla välierissä ja sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kahdeksanneksi. Budapestin MM-hallikisoissa 1989 O’Sullivan uusi 1 500 metrin maailmanmestaruutensa ajalla 3.36,64. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän keskeytti 5 000 metrin kilpailun. 

O’Sullivan sijoittui Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 neljänneksi 1 500 metrillä, mutta putosi Barcelonan olympialaisissa 1992 samalla matkalla välierissä. Hän voitti kolmannen kerran 1 500 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Torontossa 1993: hän juoksi ajan 3.45,00 ja kukisti David Strangin kolmella kymmenesosasekunnilla. Sisäratojen MM-kilpailuissa Barcelonassa 1995 hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi. 

O’Sullivan rikkoi 1 500 metrin sisäratojen maailmanennätyksen kahdesti: hän juoksi ajan 3.35,6 vuonna 1988 ja 3.35,4 seuraavana vuonna. Lisäksi hän juoksi Eamonn Coghlanin, Frank O’Maran ja Ray Flynnin kanssa edelleen voimassa olevan 4 × mailin maailmanennätyksen 15.49,08 Dublinissa elokuussa 1985. O’Sullivanista tuli helmikuussa 1998 kolmas urheilija, joka juoksi haamumailin sata kertaa , kaikkiaan hän rikkoi neljän minuutin rajan maililla 101 kertaa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Ulkoradat
	+ 1 500 m – 3.34,69 (1993)
	+ Maili – 3.51,64 (1989)
	+ 2 000 m – 4.55,06 (1996)
	+ 3 000 m – 8,01,76 (1995)
* Sisäradat
	+ 1 500 m – 3.35,4 (1989)
	+ Maili – 3.50,94 (1988)

Lähteet
-------

* Marcus O’Sullivan Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  www.gbrathletics.com (englanniksi)
2. ↑  www.gbrathletics.com (englanniksi)
3. ↑  Irish Indoor Athletics…. A Proud & Successful History Pierce O’Callaghan (englanniksi)
4. ↑  World Records and Best Perfonmances gbrathletics.com (englanniksi) 9.8.2006 Viitattu 29.11.2008
5. ↑  TRACK AND FIELD; Wanamaker Mile Won By a Wisp of a Kenyan The New York Times (englanniksi) 14.2.1998 Viitattu 29.11.2008

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sven Vigelius** eli *Sveno Laurentii, Vestmannus* (noin 1600 Köping, Västmanland, Ruotsi – 1653 Pietarsaaren pitäjä) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.

Vigeliuksen vanhemmat olivat ruotsalaisen Köpingin kirkkoherra Lars (Laurentius Algothi, k. 1617) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Larsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1618 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1625. Hän opiskeli myös Greifswaldin ja Rostockin yliopistoissa.

Vigelius oli Nyköpingin koulun vt. rehtorina 1626, Tallinnan koulun rehtorina ja Tallinnan varasuperintendenttinä vuodesta 1627 sekä Turun lukion 1. teologian lehtorina 1633–1640 ja samalla Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1633–1650 ja palkkapitäjänsä Sauvon kirkkoherrana 1633–1652. Vigelius toimi 1640 perustetun Turun akatemian toisena teologian professorina 1640–1652 ja oli akatemian rehtorina 1642–1643. Hänet oli valittu sijaisrehtoriksi Knut Kurckille, mutta koska Kurck ei lopulta tullut Turkuun Vigelius nimitettiin hänen tilalleen rehtoriksi. Viimeksi Vigelius toimi Pietarsaaren pitäjän kirkkoherrana vuodesta 1650 alkaen (hän astui tähän virkaan 1652). Vigelius oli myös lääninrovasti ja hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä 1635, 1642 ja 1649. Vigelius kuoli tapaturmaisesti Pietarsaaren pitäjässä vuonna 1653.

Vigelius julkaisi painettuina latinankielisinä teksteinä neljä kutsua Turun akatemian puhetilaisuuksiin, kaksi hääonnittelurunoa ja yhden akateemisen onnittelurunon.

Vigelius oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Anna Pettersdotter Niurenian kanssa ja sitten vuodesta 1628 piispa Isak Rothoviuksen tyttären Elisabet Isaksdotter Rothovian kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Sven Vigelius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 30.1.2015.
2. ↑  SKS Biografiakeskus : Suomen kirkon paimenmuisto : Vigelius, Sveno Laurentii (K 1653)
**Hip hop lindy** (myös **ghetto swing** tai **hip hop swing**) on swing-tanssi, joka on yhdistelmä hip hoppia ja lindy hoppia. Tanssin jalkatekniikka ja rytmi perustuvat hip hoppiin, kun taas paritanssille ominaiset kuviot tulevat suoraan perinteisistä swingtansseista. Tyyliltään hip hop lindy poikkeaa silti muista perinteisistä tansseista, koska sille on ominaista hiphopmainen energisyys ja rentous.

Hip hop lindyssä pojilla on viejän rooli, ja siinä opetellaan kuvioita, joita tanssitaan poikien haluamassa järjestyksessä. Mutta vaikka pojat vievät, niin tyttöjen rooli ei ole vain seurata. Tilaa omalle tulkinnalle jää rajattomasti. 

Tanssia voidaan tanssia discoissa, koulubileissä ynnä muissa nuorisojuhlissa ja varusteiksi käyvät mitkä tahansa rennot vaatteet ja kengät, joissa on helppo liikkua.

Tanssin historiaa
-----------------

Historia sijoittuu Yhdysvaltoihin, jossa nuoriso omaksui vaikutteita vanhoista swing-tansseista ja alkoi kehittää omaa tanssiaan, jota voitaisiin tanssia nykymusiikkiin. Tanssi on viiteenkymmeneen vuoteen ensimmäinen paritanssi, joka on kehittynyt senhetkisen nuorison keskuudessa ja jota tanssitaan nykymusiikkiin.
**Sven Olof Gunnar Tumba** synt. **Johansson** (27. elokuuta 1931 Tukholma – 1. lokakuuta 2011 Danderyd) oli ruotsalainen jääkiekon olympiamitalisti ja maailmanmestari sekä maajoukkuetason jalkapalloilija ja golfaaja. Jääkiekkoa hyökkääjänä pelannut Tumba pelasi neljissä talviolympialaisissa ja 14 maailmanmestaruuskilpailuissa. Viralliseksi sukunimekseen hän vaihtoi vuonna 1965 lempinimensä *Tumba*, jonka oli saanut nuoruusvuosiensa kotipaikan, Tumban taajaman mukaan.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

### Jääkiekko

Johansson maalinteossa Oslon talviolympialaisissa 1952.
Tumba (Johansson) pelasi numerolla 17 sekä seurajoukkueessaan Djurgårdenissa että Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa "Tre Kronorissa". 1950- ja 1960-luvuilla Tumba voitti maajoukkueessa talviolympialaisten pronssia Oslossa 1952 ja hopeaa Innsbruckissa 1964 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1953, 1957 ja 1962. Yhteensä hänelle kertyi seitsemän MM-mitalia. Boston Bruins valitsi hänet vuonna 1957 ensimmäisenä eurooppalaispelaajana NHL:n harjoitusleirille.

Tumballa on edelleen Ruotsin maajoukkueen maaliennätys, 186 maalia 245 maaottelussa, vuosilta 1950–1966. Hän voitti jääkiekossa kahdeksan Ruotsin mestaruutta. Djurgårdens IF on jäädyttänyt Tumban pelinumeron 5.

### Muut lajit

Jalkapalloilijana Tumba pelasi Djurgårdenin jalkapallojaostossa, jossa voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1959. Hän pelasi myös Ruotsin maajoukkueessa viidessä ottelussa. Golfissa Tumba nousi pelaajana Ruotsin edustusjoukkueeseen ja teki erittäin merkittävän työn muun muassa ratasuunnittelijana lajin kehittämiseksi Ruotsissa. Hän myös esitteli lajin Neuvostoliiton alueelle. Ruotsin-mestaruuden hän voitti myös vesihiihdossa.

### Myöhemmät vaiheet

Tumba valittiin kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleriaan ensimmäisten joukossa vuonna 1997. Hän kuoli Danderydin sairaalassa 1. lokakuuta 2011 sairasteltuaan jonkin aikaa. Hänet on haudattu Engelbrektinkirkolle, Tukholmaan.

Triviaa
-------

Suomalainen 1960- ja 70-lukujen kiekkotähti Timo "Tumba" Turunen (s. 1948 ) sai lempinimensä Sven Tumban mukaan.

Lähteet
-------

* Sven Johansson Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2
2. ↑  Jörnmark, Moa: Listan på tröjorna som hänger i taket *Expressen*.  23.11.2011. Viitattu 3.6.2020. (ruotsiksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sven Tumba**.
* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) sventumba.se (ruotsiksi)
* Sven Tumban muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Turun kesäyliopisto** (engl. *Turku Summer University*) on Turun alueella toimiva, Turun Aikuiskoulutussäätiön ylläpitämä, vapaan sivistystyön oppilaitos. Laki vapaasta sivistystyöstä 1998/632 määrittelee kesäyliopistot alueellisen koulutustarjonnan oppilaitoksiksi, joiden toiminnassa painottuvat korkeakouluopetus sekä alueen muihin osaamis- ja sivistystarpeisiin vastaaminen ottaen huomioon myös korkeakoulutettu väestö. 

Turun kesäyliopisto järjestää laadukasta ja korkeatasoista aikuiskoulutusta, johon voi osallistua elämän eri vaiheissa, ilman pohjakoulutus-, ikä- tai muita vaatimuksia ja pääsääntöisesti ilman erillistä hakumenettelyä. Koulutukset ovat pääsääntöisesti sivutoimisia opintoja ja ne painottuvat ilta-aikoihin.

Koulutustarjonta monipuolistaa ja täydentää alueen muiden oppilaitosten tarjontaa sekä koulutusten sisältöjen että järjestämisajankohtien osalta. Turun kesäyliopiston koulutustarjonnassa on mm. avointa yliopisto- ja ammattikorkeakouluopetusta, työelämän täydennyskoulutusta, kielikursseja, lukion kertauskursseja ja abikursseja, tilauskoulutusta yrityksille ja organisaatioille, harrastekursseja ja yleissivistävää koulutusta.

Turun kesäyliopiston päämääränä on olla alueellisesti tunnettu ja tunnustettu korkeatasoisen koulutuksen tuottaja, aktiivinen ja yhteistyökykyinen vaikuttaja, ennakoiva ja uudistuva sekä taloudellisesti vakaa koulutuksen järjestäjä. Toiminnassa tärkeitä asioita ovat vastuullisuus ja luotettavuus, palveluhenkisyys sekä opiskelumahdollisuuksien tarjoaminen kaikille.

Historia
--------

Turun kesäyliopisto on perustettu vuonna 1936 ja se on yksi Suomen vanhimmista kesäyliopistoista. Yksityinen Turun yliopiston kansansivistystoimikunta perusti Turun kesäyliopiston vuonna 1936 jatkamaan jo vuonna 1922 aloitettua kesäopetusta. Vuonna 1999 kesäyliopistoista tuli vapaan sivistystyön oppilaitoksia ja Turun kesäyliopiston ylläpitäjäksi ryhtyi Turun Aikuiskoulutussäätiö. 1980-luvulta alkaen Turun kesäyliopiston toiminta on ollut ympärivuotista.

Katso myös
----------

Kesäyliopisto

Avoin yliopisto

Helsingin seudun kesäyliopisto

Jyväskylän kesäyliopisto

Pohjois-Karjalan kesäyliopisto

Lähteet
-------

Turun kesäyliopisto

Suomen kesäyliopistot ry: Selvitys kesäyliopistojen toiminnasta vuonna 2017 (Arkistoitu – Internet Archive). *Julkaisu 1/2018 (pdf)*

Aiheesta muualla
----------------

Turun kesäyliopisto

Suomen kesäyliopistot