recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Emmanuel Fréteau de Saint Just 1790-luvulla.
**Emmanuel Marie Michel Philippe Fréteau de Saint Just** (1745–1794) oli ranskalainen aatelismies, lakimies ja poliitikko; perustuslaillisen kuningaskunnan kannattaja, joka teloitettiin giljotiinilla vallankumouksen hirmuhallinnon aikana.

Fréteau de Saint Just oli Ranskan aateliston edustajana sekä Melunin voutikunnan että Moret-sur-Loingin äänin vuoden 1789 säätyvaltiopäivillä Versilles’ssa. Hän oli jo edustajaksi tullessaan kuuluisa oltuaan edellisvuonna Doullensin vankilassa avoimesta kansanvallan vastustamisesta.

Säätyvaltiopäiville tullessaan hän liittyi vapaamielisiin aatelismiehiin, jotka halusivat asettaa koetteelle yksinvaltiuden ja yhdistää kolme säätyä yhtenäiseksi kansalliskokoukseksi. Vankkumattomana perustuslaillisen monarkian kannattajana hän ehdotti kuninkaalle titteliä "ranskalaisten kuningas", *Roi des Français*.

Uransa aikana Fréteau de Saint Just valittiin kaksi kertaa kansalliskokouksen puhemieheksi, hän toimi Pariisin parlamentin neuvonantajana ja oli yksi ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksen kirjoittajista.

Kun lakiasäätävän kansalliskokouksen tynkäistunto oli poistanut kuninkaan asemastaan 10. elokuuta 1792, Fréteau de Saint Just oli eri mieltä vallankumouksen uudesta suunnasta. Hän vetäytyi Meluniin maatilalleen Vaux-le-Pénilissä, jonne hänen isänsä oli rakennuttanut nykypäiviin säilyneen linnan.

Vaux-le-Pénilissä hän osallistui aktiivisesti kuntayhteisön elämään. Vallankumouksen hirmuhallinnon aikana hänet pidätettiin "syyllisenä". Ensin Fréteau de Saint Just vapautettiin syytteistä, osittain kotiseutunsa asukkaiden myönteisten lausuntojen vuoksi, mutta niistä huolimatta häntä pidettiin edelleen vangittuna Conciergeriessä.

Seuraavaksi häntä syytettiin valtion turvallisuutta uhkaavasta juonittelusta. Kun hänelle ei sallittu minkäänlaista puolustusta, Fréteau de Saint Just tuomittiin ja teloitettiin giljotiinilla 26.  prairial-kuuta vallankumouksen vuonna II eli 26. kesäkuuta 1794.

29. syyskuuta 2007 avattiin Pariisin yliopiston Melunin toimipisteen 20-vuotisjuhlan kunniaksi hänen nimeään kantava kokous- ja neuvottelukeskus *Emmanuel Fréteau de Saint-Just*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pariisin yliopiston 2 Melunin toimipisteen 20-vuotisjuhlasivut  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Vaux-le-Pénilin linnan kotisivut (ranskaksi)(englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Emmaliina Ilona Tulkki** (s. 24. maaliskuuta 2000 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan Tulkki on keskikenttäpelaaja.

Tulkki on Tampereen Ilveksen kasvatti. Debyytti Naisten Liigaan nousseessa edustusjoukkueessa tapahtui huhtikuussa 2015 kauden avausottelussa Pallokissoja vastaan. Tulkista tuli tuossa ottelussa historian ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt Naisten Liigan pelaaja. Hän teki ottelussa myös Ilveksen voittomaalin ja näin ollen hänestä tuli myös historian ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt Naisten Liigan maalintekijä.

Kaudella 2017 Tulkki pelasi Ruotsin Damallsvenskanissa Linköpingin joukkueessa ja voitti liigamestaruuden. Seuraava kausi meni pilalle terveysongelmien vuoksi ja hän palasi loppukaudeksi Ilvekseen. Kaudet 2019–2020 Tulkki edusti Helsingin Jalkapalloklubia ja voitti ensimmäisellä kaudella sekä liiga- että cup-mestaruuden. Kaudella 2021 hän pelasi neljä ottelua Suomen-mestaruuden voittaneessa Kuopion Palloseurassa. Tulkki on ennen kauden 2022 alkua pelannut Suomen liigassa 93 ottelua, joissa hän on tehnyt 28 maalia, sekä Ruotsin liigassa 16 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.

Tulkki debytoi huhtikuussa 2015 Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja vuonna 2017 alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. Tulkki *Soccerway*. Viitattu 28.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  4 Emmaliina Tulkki Subway Kansallinen Liiga. Viitattu 28.5.2022.
3. ↑  Korhonen, Maarit: Kolme tulevaa tähteä? Match 1/2015, s. 38
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Myllyaho, Manu: Terveyshuolet pilasivat Suomi-futiksen suurlupauksen kauden, Emmaliina Tulkki joutui palaamaan Suomeen: "Olin jo unohtanut, että futis on näin kivaa"  1.10.2018. Yle. Viitattu 10.4.2021.
7. ↑  Emmaliina Tulkki nauttii ammattimaisesta arjesta Kuopiossa  17.3.2021. Subway Kansallinen Liiga. Viitattu 10.4.2021.
Villa Ervi
**Villa Ervi** on arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema pientalo Helsingin Kuusisaaressa Kuusisaarensalmen rannalla osoitteessa Hirvilahdenkuja 1. Se valmistui vuonna 1951. Aarne Ervi asui siinä puolisonsa, näyttelijä Rauni Luoman kanssa. Taitekattoisessa talossa on kaksi kerrosta sekä kellarikerros. Perustus on tehty betonista ja teräksestä, runko betonista, tiilistä ja teräksestä.

1960-luvun taitteessa talon viereen rakennettiin japanilaistyyliseksi kutsuttu toimisto-osa, jonka polveilevat julkisivut on päällystetty leveillä oksattomilla oregoninmäntylaudoilla. Sen isot ikkunat on suunnattu merelle päin. Samalla taloa laajennettiin ulkouima-altaalla ja saunarakennuksella, jonka julkisivut ovat tiikinsukuista irokopuuta.

Vuonna 1993 Villa Erviä esitettiin suojeltavaksi sen rakennus- sekä henkilöhistoriallisten arvojensa takia, mutta suojelu ei toteutunut*lähde?*. Syksyllä 2022 Villa Ervi oli myytävänä 5,5 miljoonan euron hinnalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schantz, Matias von: Kuusiniementie 5, Kuusisaari, Helsinki *Etuovi*. Viitattu 20.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Villa Ervi, Helsingin kaupunginmuseo
**Lihue** (havaijiksi *Līhuʻe*) on Havaijilla, Kauain piirikunnassa, sijaitseva kaupunki, joka toimii myös piirikuntansa hallinnollisena keskuksena. Kaupunki alkoi kasvaa vuonna 1849, kun saksalaiset maahanmuuttajat perustivat sinne sokeriruokoplantaasin. Sokeriruokoa kasvatettiin aina 1900-luvun loppupuolelle asti, mutta sittemmin kaupungin keskeiseksi elinkeinoksi on noussut turismi.

Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 8 004 ihmistä ja sen pinta-ala on 7,46 neliömailia (eli noin 19,32 km2).

Kaupungissa toimii Lihuen lentokenttä, jonne lentävät sekä osavaltion sisäiset että kansainväliset lennot.

Havaijin yliopiston alainen Kaua‘i Community College sijaitsee kaupungissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lihue | Hawaii, United States *Encyclopædia Britannica*.  2022. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  QuickFacts: Lihue CDP, Hawaii  2020. U.S. Department of Commerce. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Lihue Airport  2022. State of Hawaii Airport System. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Kauai Community College: At a Glance  2022. University of Hawaii System. Viitattu 10.10.2022. (englanniksi)
**Villa Erik** toimii **entisen Hämeen Luontokeskuksen** tiloissa Tammelassa. Eerikkilä Sport & Outdoor Resort osti kesällä Metsähallitukselta Ruostejärven rannalla sijaitsevan Hämeen Luontokeskuksen kiinteistön, jossa se oli toiminut vuokralaisena vuodesta 2018 lähtien. Samalla Torronsuon ja Liesjärven kansallispuistojen asiakaspalvelu ja retkeilyneuvonta siirtyivät takaisin Metsähallitukselle.

Hämeen luontokeskukseen on lyhyt matka lounaispuolella sijaitsevalta Liesjärven kansallispuistosta. Kuva Kaksvetisen kodan eteläpuolelta, josta on opastein Ilvesreittiä pitkin 5,4 kilometriä luontokeskukselle.

Sijainti
--------

Villa Erik Lounais-Hämeessä Tammelassa, Letkun kylässä, Ruostejärven virkistysalueella. Autolla Villa Erikille pääsee Helsingin tai Forssan suunnasta Valtatie 2:lta (Helsinki–Pori-tieltä), jolta käännytään opasteiden mukaisesti Ruostejärven virkistysalueelle, ajetaan 1,5 kilometriä ja käännytään vasemmalle pysäköintialueelle. Hämeenlinnan suunnasta tullaan Härkätielle ja Portaan kylän suunnasta tultaessa ajetaan opasteiden mukaan Ruostejärven parkkipaikalle. Myös bussilla pääsee 1,5 kilometrin päähän Eerikkilän pysäkille.

Palvelut
--------

Villa Erik on avoinna tilauksesta ryhmille niin yritystapahtumiin kuin perhejuhliin. Kesäisin Villa Erikissä avoinna kesäkahvila.

Luontokeskuksen tulevaisuus
---------------------------

Tammelassa toimiva Eerikkilän Urheiluopisto ja Metsähallitus solmivat sopimuksen Hämeen luontokeskuksen toiminnan jatkamisesta Eerikkilän Urheiluopiston hallinnoimana. Luontokeskuksen palveluita kehitetään monipuolisemmaksi, tarkoituksena tehdä Hämeen luontokeskuksesta keskeinen paikka, josta matkaajat saavat tietoa alueen luontokohteista ja luontopalveluyrityksistä.

Luontokeskuksen toiminta on lakannut.

Aiheesta muualla
----------------

* Eerikkila.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Villa Erik (Q11864039)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | luontokeskus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tammela |
|  |
| katuosoite | Härkätie 818, 31380 Letku |
|  |
|  |

 |
**Villa Granholmen** on huvilakokonaisuus Granholmenin saarella Soukassa Espoon lounaisosassa. Se käsittää kaksi rakennustaiteellisesti merkittävää asuintaloa, suuren talousrakennuksen ja vanhan puiston.

Granholmenin pienemmän huvilan suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer syksyllä 1877 ja sen rakennutti insinööri Edvin Bergroth. Huvila on osittain kaksikerroksinen ja sen erikoisuutena on erittäin koristeellinen ja suuri avoveranta. Rakennusvaiheessa ei noudatettu Höijerin piirustuksia aivan sellaisenaan. Suurempi huvila on samankaltainen kuin pienempi, ja joitakin vuosi uudempi. Myös siihen kuuluu koristeellinen avoveranta. Molempien huviloiden ylempi kerros on hieman alempaa kerrosta leveämpi.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. 1 2  Härö, s. 199


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Villa Granholmen (Q100695911)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | huvila |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°08′17″N 24°42′14″E﻿ / ﻿60.138°N 24.704°E﻿ / 60.138; 24.704 |
|  |
|  |

 |
**Elias Antero Järvineva** (syntyjään **Järvinen**, 2. marraskuuta 1921 Namibia – 17. maaliskuuta 2006) oli suomalainen lentokonesuunnittelija, jonka merkittävin työ oli toimiminen Valmet L-70 Vinka-koulukoneen pääsuunnittelijana.

Elias Järvineva syntyi Namibiassa eli entisessä Lounais-Afrikassa 1921, jossa hänen isänsä toimi lähetystyötä tekevänä rovastina. Järvineva pääsi ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1940. Jatkosotaan hän osallistui Morane-hävittäjälentäjänä. Sotalentoja hänelle kertyi noin sata ennen kuin sotilaslentäjän ura päättyi haavoittumiseen vuonna 1944. Vuonna 1949 Järvineva valmistui erinomaisin arvosanoin Teknillisestä korkeakoulusta. Jatko-opintoina hän suoritti suomalaista DI-tutkintoa vastaavan Master of Science in Aeronautics-tutkinnon California Institute of Technologyssä (Caltech) vuonna 1952.

Työssään Elias Järvineva toimi Valmet Lentokonetehtaan suunnitteluinsinöörinä vuodet 1948–1962 ja Ilmavoimien teknillisenä tarkastajana ilmavoimien esikunnassa 1963–1970. Tänä aikana hän oli mm. aloittamassa uudelleen koelentotoimintaa Ilmavoimissa. Tehtävissään hän yleni insinöörieverstiksi. Vuonna 1970 hän palasi Valmetille osastopäälliköksi toimien Ilmailun Kehittämisohjelman (IKO) johtajana ja samalla Valmetin Leko-70 eli L-70-koulukoneen, sarjakoneena Vinka, pääsuunnittelijana. Valmet ei ollut suunnitellut omaa lentokonetta sitten Valmet Tuuli III -koneen, jonka ensilento oli vuonna 1957. Elia Järvineva oli ollut myös tämän koneen pääsuunnittelija. Vinka sarjan jälkeen hän johti vielä ennen eläkkeelle jäämistään Turbo-Vinha- eli nimenmuutoksen jälkeen Redigo-potkuriturbiinikoneen suunnittelutyötä.

Teoksia
-------

* *Vertaileva tutkimus reaktio- ja potkurilentokoneiden suorituskyvystä eri lentotiloissa*, prof. Ylinen, 1949. Diplomityö.
* *Otteita koelentoinsinöörin käsikirjasta*, 1952
* *Reaktiolentämisen yleispiirteitä*
* *Lentokoneen ja ohjuksen rakenneoppi*
* *Suomen lentokoneteollisuuden vaiheita*

Lähteet
-------

1. 1 2  Keso, Heidi: *Suomalaisen lentokoneteollisuuden sankarit ja konkarit, Osaamisen diskursiivinen rakentuminen*, s. 75. Tampere: Tampereen yliopisto, Yrityksen taloustieteen ja yksityisoikeuden laitos, 1999. Väitöskirjan verkkoversio (pdf) (viitattu 6.10.2012).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kotimaisia ja ulkomaisia lentokoneita tuotantoon  2012. Museo24 "kulttuuriperintösivusto, joka on monipuolinen näyteikkuna Jämsän alueen ihmisten elämään työssä ja vapaalla". Viitattu 6.10.2012.
3. ↑  Valmet Tuuli III Suomen Ilmailumuseo.  Arkistoitu 29.4.2012. Viitattu 6.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Järvineva, Elias: Hajanaisia lentomuistoja osat 1–4.  *Suomen Ilmailuhistoriallinen Lehti*, nro 4/2009, 1–3/2010. Helsinki:  InScale 72 production.
Äänislinnan teatterin "Tapahtui kaukana" -esityksen ensi-illan ja ensiesiintymisen kenraaliharjoituksesta.  
Äänislinna 24. huhtikuuta 1942  
SA-kuvaÄänislinnan teatteri lähdössä viihdyttämään joukko-osastoja juhannuspäivänä.  
Äänislinna 24. kesäkuuta 1942  
SA-kuva**Äänislinnan Teatteri** oli yksi kuudesta Suomen miehittämässä Itä-Karjalassa sekä Karjalankannaksella jatkosodan aikana toimineesta niin sanotusta sotateatterista. Se perustettiin Petroskoin kaupunkiin keväällä 1942. Teatteri otti käyttöönsä venäläisen teatterin toimitilat pyörönäyttämöineen ja ajanmukaisine pukusuojineen. 

Äänislinnan Teatterin ensimmäinen näytelmä oli *Tapahtui kaukana* 25. huhtikuuta 1942. Teatteri teki runsaasti vierailuja, muun muassa Karhumäelle. Sen ohjelmistoon kuului näytelmiä kuten *Jääkärin morsian*, *Syntipukki*, *Pohjalaisia* sekä karjalaisaiheinen *Anu ja Mikko*. Erikoisimpia tapauksia oli *Viisas neitsyt*, joka yhden esityskerran jälkeen salaperäisesti katosi ohjelmistosta. 

Teatterin ensimmäinen johtaja oli Oke Tuuri. Häntä seurasi taiteellisena johtajana pitkän linjan teatterilainen Aku Käyhkö. Teatterissa vieraili muun muassa Henny Waljus näytelmässä *Anu ja Mikko*. Äänislinnan teatterin viimeinen ensi-ilta oli Kaarlo Hiltusen ohjaama *Aina vain yllätyksiä* toukokuussa 1944. Viimeiset suomalaiskauden näytännöt teatterin tiloissa antoi vierailijana Karhumäen Teatteri, joka esitti kahteen otteeseen kesäkuussa 1944 operetin *Rose Marie* loppuunmyydyille katsomoille. Itse Äänislinnan Teatteri oli tuolloin kiertueella.

Näyttelijöitä
-------------

* Matti Aro
* Ola Johansson
* Inari Koponen
* Kauko Käyhkö
* Oke Tuuri

Lähteet
-------

* Eteläpää, Heikki: *"Jees, teatteria!" – sanoi vääpeli Ryhmy: sotateatterit 1941–1944*. Suomen teatterikerhojen liitto, 2002. ISBN 951-37-3550-8.
**Pyhä Anicetus** (k. 160) oli Rooman piispa eli paavi noin vuosina 152–160. Hän oli kotoisin Rooman valtakunnan provinssin Syrian Emesasta. Anicetus antoi Smyrnan piispalle Polykarpokselle luvan juhlia ylösnousemusjuhlaa tarvittaessa muuna viikonpäivänä kuin roomalaisten oikeana pitämänä sunnuntaina, sillä smyrnalaisessa kirkossa juhlan ajankohta ei määräytynyt viikonpäivän mukaan. Ristiriita aiheutti vastakkainasettelua myöhempinä vuosisatoina. Anicetus oli ensimmäinen kerettiläisyystuomion antanut Rooman piispa, kun hän tuomitsi montanolaisuuden. Hän vastusti myös aktiivisesti gnostilaisuutta ja markionismia. Anicetuksen on kerrottu kärsineen marttyyrikuoleman, mutta sitä koskevat yksityiskohdat ovat tuntemattomia. Hänen muistopäivänsä on 17. huhtikuuta.

Lähteet
-------

* *The Book of Saints*. A Dictionary of Servants of God canonized by the Catholic Church. A&C Black London, 1989. ISBN 0-7136-3006-X.

### Viitteet

1. 1 2  The Book of Saints: 45


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Pyhä Pius I** | **Paavi** | Seuraaja:**Pyhä Soter** |
**Celso Rafael Ayala** (s. 20. elokuuta 1970) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 85 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1993–2003. Hän pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 sekä Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän teki maalin Nigeriaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1993, 1995, 1997 ja 1999..

Kotimantereensa seurojen lisäksi Ayala pelasi myös Espanjassa Real Betisin ja Atlético Madridin joukkueissa. Pisimpään hän edusti argentiinalaista River Platea vuosina 1995–1998 ja 2001–2005.

Lähteet
-------

1. ↑  Mamrud, Roberto: Celso Rafael Ayala - International Matches  18.7.2004. RSSSF. Viitattu 12.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Celso Ayala *Transfermarkt*. Viitattu 12.2.2019. (englanniksi)

  

Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Chilavert
2 Arce
3 Rivarola
4 Gamarra
5 Ayala
6 Aguilera
7 Yegros
8 A. Rojas
9 Cardozo
10 Acuña
11 Sarabia
12 Aceval
13 Paredes
14 R. Rojas
15 Benítez
16 Enciso
17 Brizuela
18 Ramírez
19 Morales Santos
20 Caniza
21 Campos
22 Ruiz Díaz
Valmentaja Carpegiani

Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Chilavert |
2 Arce |
3 Sarabia |
4 Gamarra |
5 Ayala |
6 Struway |
7 Báez |
8 Alvarenga |
9 Santa Cruz |
10 Acuña |
11 Campos |
12 Villar |
13 Paredes |
14 Gavilán |
15 Bonet |
16 Morínigo |
17 Franco |
18 Cáceres |
19 Sanabria |
20 Cardozo |
21 Caniza |
22 Tavarelli |
23 Cuevas |
Valmentaja Maldini
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä, kuningaskuntaa käsittelee artikkeli Dalriadan kuningaskunta.*
**Dalriada** on unkarilainen folk-metallia soittava yhtye, joka on toiminut vuodesta 2003 nimellä Echo of Dalriada. Vuonna 2007 yhtye lyhensi nimensä nykyiseen muotoonsa. Osa yhtyeen jäsenistä on soittanut yhdessä jo vuodesta 1998.

Historia
--------

Vuonna 2003 Dalriada levytti ensimmäisen demonsa "A Walesi Bárdok". Seuraavan vuoden marraskuussa yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä *Fergeteg*. Toinen albumi *Jégbontó* ilmestyi helmikuussa 2006. Saman vuoden lopulla yhtye alkoi kirjoittaa ja levyttää kolmatta albumiaan *Kikelet* (2007), vaikka olikin kokenut jäsenvaihdoksia. Neljäs albumi, *Szelek*, ilmestyi huhtikuussa 2008.

Dalriada oli vuonna 2009 ehdolla Unkarin musiikkipalkinnoissa. Yhtye menestyi kesän festivaaleilla ja sai entistä enemmän kutsuja esiintymään myös ulkomaille. Samalla he tuottivat albumia *Arany-album*, joka sisältää vaikutteita Unkarin kansanmusiikista ja János Aranyn runoista. Albumi ilmestyi samana päivänä kuin yhtye esiintyi Budapestin Paganfestissä 2009.

Albumit
-------

* Fergeteg (2004)
* Jégbontó (2006)
* Kikelet (2007)
* Szelek (2008)
* Arany-album (2009)
* Ígéret (2011)

Nykyiset jäsenet
----------------

* Laura Binder – laulu, viulu (2001–)
* András Ficzek – laulu (1998–), kitara (2001–)
* István Molnár – basso (2008–)
* Barnabás Ungár – koskettimet (2009–)
* Mátyás Németh-Szabó – kitara (2006–)
* Tadeusz Rieckmann – rummut (2001–)

### Entiset jäsenet

* Péter Hende – kitara (1998 – 2001†)
* Marcell Fispán – kitara (1998 – 2005)
* György Varga – basso (2002 – 2008)
* Gergely Nagy – koskettimet (2003 – 2006)
* András Kurz – koskettimet (2006 – 2009)

Lähteet
-------

* www.dalriada.hu Virallinen kotisivu
**Comayagua** on kaupunki Hondurasissa noin 80 km pääkaupunki Tegucigalpasta San Pedro Sulan suuntaan menevän moottoritien varrella. Sen asukasluku on noin 156 000 ja se on Comayaguan departementin pääkaupunki.

Comayagua sijaitsee vuoristossa, joten sen ilmasto on miellyttävän viileä trooppisesta sijainnista huolimatta. Päivän ylin lämpötila on alle 30 astetta lokakuusta helmikuuhun, muulloin vähän yli 30 astetta. Yön alin on 15-20 astetta. Eniten sataa syys- ja lokakuussa.

Kaupungin perusti nimellä Santa María de la Nueva Valladolid konvistadori Alonso de Cáceres Yucatánin kuvernööri Francisco de Montejon käskystä 8. joulukuuta 1537.*lähde?* Vuodesta 1540 se oli Uuden Espanjan Hondurasin piirin pääkaupunki. Siirtomaiden itsenäistyessä kaupunki oli Hondurasin pääkaupunki Keski-Amerikan liittovaltion aikana. Kun maa julistautui itsenäiseksi, pääkaupungin asema vaihteli kulloinkin vallassa olleen ryhmittymän mukaan Tegucigalpan kanssa, josta tuli virallisesti pääkaupunki 1880.

Nykyisin Comayaguasta on tullut yksi Hondurasin merkittävimmistä turistikohteista. Se tunnetaan siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuuristaan, varsinkin vanhoista kirkoistaan. Kaupungin katedraalissa on Amerikkojen vanhin kello. Kaupungissa on sekä arkeologinen museo että siirtomaa-ajan uskonnollisen taiteen museo.

Noin 16 km kaupungin eteläpuolella on Soto Canon lentotukikohta, jossa on Hondurasin ilmavoimien akatemia ja jossa Yhdysvaltain USSOUTHCOMin Joint Task Force Bravo (JTF-B) on sijoitettuna.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Brinkmann: Honduras: Administrative Division (Source: Instituto Nacional de Estadística Honduras (web).) *citypopulation*. Viitattu 28.8.2016.
2. 1 2 3  Comayagua *honduras.com*.  Arkistoitu 5.12.2016. Viitattu 28.8.2016.
3. ↑  Comayagua Monthly Climate Average, Honduras *World Weathe Online*.  2000-2012. Viitattu 28.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Comayagua**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Comarca** on aluehallinnon yksikkö Espanjassa, Portugalissa, Nicaraguassa, Panamassa ja Brasiliassa. Espanjan aluehallinnossa comarcan rooli on samankaltainen kuin Yhdysvaltojen piirikunnilla. Ne ovat maakunnasta seuraava alueellinen yksikkö.

Espanja ja Portugali
--------------------

Espanjassa comarcojen rooli vaihtelee alueittain: Kataloniassa ja Aragoniassa ne ovat hallintoyksiköitä, joilla on oma valtuustonsa. Valenciassa puolestaan comarcan rooli on vain seremoniallinen. Sama on tilanne Portugalissa. Comarca tunnetaan Aragónissa nimellä redolada, Galiciassa nimellä bisbarra ja Baskimaalla nimellä eskualdeak tai arabako eskualdeak.

Latinalainen Amerikka
---------------------

Brasiliassa comarca on oikeudellinen yksikkö, joka muodostaa alimman oikeusasteen. Panamassa puolestaan on sekä maakuntiin verrannollisia comarcoja että alemman tason comarcoja, jotka ovat verrannollisia kuntiin. Nimitys comarca indígena tarkoittaa puolestaan intiaanien asuttamia aluehallinnollisia yksiköitä.

Katso myös
----------

* Paikallishallinto
* Lääni
* Kunta
* Kreivikunta
* Saksan piirikunnat
* Turkin piirikunnat
**Comacchio** on kunta Italiassa. Se sijaitsee Emilia-Romagnan alueella Ferraran maakunnassa, ja siellä oli vuoden 2017 alussa 22 369 asukasta.

Historia
--------

Etruskit perustivat Comacchion lähelle Spinan kaupungin 500-luvulla eaa. Spina romahti 200-luvulla eaa. Seuraavat todisteet asutuksesta on vasta roomalaiskauden loppuvaiheista. Comacchion kaupunki on kasvanut roomalaisten *castran* ympärille. Ensimmäiset arkeologiset todisteet kylästä on 600–700-luvuilta.

Länsi-Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen Comacchio kuului Ravennan eksarkaattiin ja sen jälkeen langobardien kuningaskuntaan. Comacchio kuului vuorotellen Ravennan ja Ferraran kaupunkien vaikutuspiiriin.

Comacchio sai nykyisen muotonsa noin vuonna 1630, kun Pyhä istuin oli hankkinut alueen. Monet kivisilloista ovat tältä ajalta, kuten myös kaupungin monumentaalinen portti, Trepponti. Napeolonin vallattua vuonna 1797 kaupungin ja sitä ympäröivän laakson kaupunkilaiset kapinoivat ja tekivät sopimuksen, jonka mukaan Ranskan tasavalta myi laakson sen asukkaille.

Comacchion talous on muuttunut 1900-luvulla, kun kalastuksen rinnalle ovat tulleet maanviljely ja matkailu. Comacchiossa on seitsemän merkittävää turismirantaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Il Sindaco Comune di Comacchio.  Arkistoitu 25.12.2017. Viitattu 24.12.2017. (italiaksi)
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, ISTAT (viitattu 16. maaliskuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, ISTAT (viitattu 16. maaliskuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
4. ↑  Popolazione residente al 1° Gennaio 2017 per età, sesso e stato civile. Comune: Comacchio (Haettu vasemman reunan alasvetovalikoista alue, maakunta ja kunta) ISTAT.  Arkistoitu 3.1.2018. Viitattu 24.12.2017. (italiaksi)
5. 1 2 3 4  Cenni storici Comune di Comacchio.  Arkistoitu 25.12.2017. Viitattu 24.12.2017. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Comacchio** Wikimedia Commonsissa
**Teija Virkberg** (ent. **Niskala**, s. 27. helmikuuta 1963 Muhos) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Virkberg saavutti 800 metrin juoksussa ja 1 500 metrin juoksussa ulkoradoilla kuusi SM-mitalia. Sisäradoilla hän voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1983, 1986 ja 1988 sekä 1 500 metrillä vuonna 1988. Seuratasolla hän edusti Raahen Vesaa ja Oulun Pyrintöä. Juoksijat Aila Paunonen (o.s. Virkberg) ja Anneli Oravainen (o.s. Virkberg) ovat hänen sisariaan.

Saavutukset
-----------

Ulkoradat

* 800 metrin juoksu
	+ SM-hopea: 1987, 1988
	+ SM-pronssi: 1983, 1985
* 1 500 metrin juoksu
	+ SM-pronssi: 1983, 1985

Sisäradat

* 800 metrin juoksu
	+ Suomen mestari: 1983, 1986, 1988
* 1500 metrin juoksu
	+ Suomen mestari: 1988

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat

* 800 metrin juoksu: 2.04,78 (1987)
* 1 500 metrin juoksu: 4.16,29 (1983)

Lähteet
-------

* Hannus, Matti; Laitinen, Esa; & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
* Teija Virkberg Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Cenerin pohjatunneli** (saks. *Ceneri-Basistunnel*, ital. *Galleria di base del Monte Ceneri*) on rautatietunneli Sveitsissä, Bellinzonan ja Luganon välillä. Tunnelin pituus on noin 15,4 kilometriä, mutta kaiken kaikkiaan tunneleita, kuiluja ja kulkureittejä on 39,8 kilometriä. Tunneli vihittiin käyttöön syyskuussa 2020.

Rautatietunneli koostuu kahdesta erillisestä tunnelista: itäistä pitkin junat kulkevat etelään ja läntistä pohjoiseen. Itäisen tunnelin pituus on 15 465 metriä ja läntisen 15 288 metriä. Tunneli nousee etelään päin kuljettaessa niin, että eteläinen suuaukko, Veziassa, on noin 100 metriä Viginassa olevaa pohjoispäätä korkeammalla. Tunnelien välillä on turvakäytäviä noin kolmensadan metrin välein.

Tunneli korvaa suurelta osin olemassa olevan, Cenerin tunnelin kautta kulkevan, hitaamman vuoristoreitin. Tunnelin rakentaminen liittyy laajaan hankkeeseen, jolla parannetaan Sveitsin ja Saksan sekä Italian välisiä ratayhteyksiä. Cenerin pohjatunnelin lisäksi Zürichin ja Milanon välillä tulee olemaan Gotthardin pohjatunneli ja Zimmerbergin pohjatunneli. 

Hankkeen toteutti AlpTransit Gotthard AG -yhtiö, joka on valtiollisen rautatieyhtiö SBB-CFF-FFS:n tytäryhtiö.

Rakennusprosessin eteneminen
----------------------------

2010 huhtikuussa käytäviä ja tunneleita oli valmiina 7,7 km (19,4 %)  

2011 tammikuussa 11,4 km (28,6 %)  

2012 syyskuussa 21,8 km (54,8 %)  

2015 helmikuussa 35,9 km (90,2 %).

Lähteet
-------

* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo.  (saksaksi, ranskaksi, italiaksi, retoromaaniksi, englanniksi)
* Alp Transit, kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wägli, Hans G.: *Bahnprofil Schweiz. Le rail suisse en profil. CH+*. Teoksen *Schienennetz Schweiz, Réseau ferré suisse* erillinen liite. Zürich: AS Verlag & Buchkonzept AG, 2010. ISBN 978-3-909111-74-9. (saksaksi), (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  «Viva il treno, viva il Ticino, viva la Svizzera!»  4.9.2020. SRF. Viitattu 22.11.2020. (saksaksi)
2. ↑  Bahnprofil Schweiz, s. 67.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
***Amphicyon*** eli "kaksimuotoinen koira" on sukupuuttoon kuollut petoeläinsuku. Se kuului Amphicyonidae-heimoon eli "koirakarhuihin". *Amphicyon* näyttikin koiran ja karhun risteytykseltä. Se oli harmaakarhun kokoinen ja sillä oli erittäin vahvat leuat, jotka murskasivat luita, mutta se söi myös kasveja. *Amphicyon*illa oli myös sudenkaltaiset hampaat, pitkä häntä ja tukevat jalat. Se oli silti liian raskasrakenteinen juostakseen pitkiä matkoja saaliinsa perässä, joten se luultavasti vaaniskeli saalistaan ja hyökkäsi sen kimppuun. *Amphicyon*in eläessä Afrikan, Pohjois-Amerikan, Euroopan ja Aasian välissä oli maasiltoja, joita pitkin *Amphicyon* pystyi levittäytymään näille päämantereille. Amphicyon eli 20–1 miljoonaa vuotta sitten ja hävisi, luultavasti tulevan jääkauden ilmastonmuutoksen takia.

Lähteet
-------

1. ↑  "Suuri dinosauruskirja" Dorling Kindersley, 2011, sivu 239


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q139110
* Wikispecies: Amphicyon
* EoL: 4524104
* Fossilworks: 41271
* GBIF: 4833388
* IRMNG: 1315742

 |

 |
***Amphionides reynaudii*** on valtamerten äyriäinen, jonka taksonominen asema on pitkään säilynyt arvoituksellisena. Viimeisimpien tutkimusten mukaan se kuitenkin edustanee jonkin katkaravun nuoruusvaihetta.

*A. reynaudii* on parin sentin pituinen planktoneläin, jota tavataan maailman kaikkien trooppisten merten rannikkovesissä. Ulkoisesti sitä on pidetty omalaatuisena siksi, että monet sen ruumiinosista ovat vaikuttaneet surkastuneen osittain tai kokonaan. Toisin kuin muilla äyriäisillä sillä esimerkiksi on vain yksi pari leukaraajoja. Naaraat ja koiraat eroavat monin tavoin toisistaan.

Luokittelun historia
--------------------

Vuonna 1833 kuvattua *Amphionides*-äyriäistä on aina ollut vaikea sijoittaa kuoriäyriäisten järjestelmään. Alun perin se kuvattiin vain (varhaisena) toukkavaiheena, jolloin se luokiteltiin katkaravuksi. Vuonna 1969 toukka kuitenkin yhdistettiin Zimmerin vuonna 1904 kuvaamaan oletettuun "aikuisvaiheeseen", joka sekin poikkesi kaikista kymmenjalkaisista äyriäisistä (Decapoda) niin paljon, että se vuonna 1973 erotettiin niiden ja krilliäyriäisten (Euphausiacea) rinnalle kolmanneksi lahkoksi Eucarida-ylälahkon sisällä. Tähän lahkoon luettiin vain yksi laji.

* Eucarida
	+ Decapoda (kymmenjalkaiset)
		- mm. Caridea
	+ Euphausiacea (krilliäyriäiset)
	+ **Amphionidacea** D. I. Williamson, 1973

Vasta vuonna 2015 *A. reynaudiin* paikka äyriäisten sukupuussa määritettiin DNA-tuntomerkkien perusteella, jolloin se osoittautui sittenkin varsinaisten katkarapujen Caridea-osalahkon jäseneksi, ja siis kymmenjalkaiseksi. Sen lähin määritetty sukulainen kuuluu *Pandalus*-sukuun, ja todennäköisesti kysymyksessä onkin Pandalidae-heimoon kuuluva toukkavaihe. Eri valtameristä havaitut "*A. reynaudii*"-äyriäiset saattavat olla eri lajien toukkavaiheita.

Lähteet
-------

1. ↑  Sammy De Grave, Tin-Yam Chan, Ka Hou Chu, Chien-Hui Yang & José M. Landeira (2015) Phylogenetics reveals the crustacean order Amphionidacea to be larval shrimps (Decapoda: Caridea) *Scientific Reports* 5, 17464


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Amphionides reynaudii | 
* Wikidata: Q1139268
* Wikispecies: Amphionides reynaudii
* ADW: Amphionides\_reynaudii
* AFD: Amphionides\_reynaudii
* BioLib: 827990
* EoL: 51886950
* EUNIS: 27080
* GBIF: 2215784
* IRMNG: 11173289
* ITIS: 660855
* NCBI: 1727191
* SeaLifeBase: 20793
* WoRMS: 107080

 |
|  |
| Amphion reynaudii | 
* Wikidata: Q107089811
* GBIF: 5799602
* WoRMS: 994627

 |

 |
**Ampiainen** oli suomalainen pilalehti, joka ilmestyi vuosina 1910–1927 Viipurissa.

*Ampiaisen* perustivat viipurilaisen sanomalehti *Karjalan* toimittajat ja työntekijät, ja sitä julkaisemaan perustettiin Oy Ampiainen. Päätoimittajana oli virallisesti Aarne Pietinen, mutta tosiasiassa *Ampiaista* piti pystyssä taiteilija ja piirtäjä Aarno Karimo. Lehti ilmestyi vuoden 1910 alusta lähtien kahdesti kuukaudessa. *Ampiainen* julisti olevansa puolueeton, mutta Venäjän-kysymyksessä se oli hyvin jyrkkä, sillä noihin aikoihin Venäjän hallituksen suunnitelmat eräiden Viipurin läänin osien erottamiseksi Suomesta koettiin akuutiksi uhaksi. *Ampiainen* keskitti lähes kaiken huomionsa Venäjän vastaiseen agitaation, ja tuki tässä suhteessa nuorsuomalaisen *Karjalan* linjaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana tiukentunut sensuuri tosin rajoitti mahdollisuuksia arvostella Venäjää. Karimon siirryttyä 1915 *Karjalan* vakinaiseksi piirtäjäksi *Ampiaisen* kuvittamisesta vastasivat Eric Vasström sekä veljekset Onni ja Janne Muusaari.

Vuodesta 1918 *Ampiainen* tuki *Karjalan* tavoin kookomusta, vaikka ei ilmoittanutkaan aivan avoimesti puoluekantaansa. 1920-luvulla lehti keskittyi äärivasemmiston, ruotsinkielisten ja kieltolain pilkkaamiseen. Kirjoittajiin kuului muun muassa Vaasan Jaakkoo eli J. O. Ikola. Kun *Karjala* alkoi julkaista enemmän omia pilapiirroksia ja viihteellistä aineistoa, *Ampiainen* kävi 1920-luvun alussa tarpeettomaksi, ja se lakkautettiin vuoden 1923 päätteeksi. Viljo Kojo herätti lehden vielä uudelleen henkiin vuonna 1927, mutta se ilmestyi vain vuoden ajan.

Lähteet
-------

* Ari Uino: *Pilalehtien monenkirjava sukupuu*, teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet*. Aikakauslehtien liitto/Kustannuskiila 1991.

### Viitteet

1. ↑  Ampiainen[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 18.9.2014.
2. 1 2  Uino 1991, s. 330–331.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansalliskirjaston digitoidut aineistot : Aikakauslehdet : Ampiaisen numeroita vuosilta 1910–1911
**Eliaquim Mangala** (s. 13. helmikuuta 1991 Colombes, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa.

Mangala pelasi Standard Liègessä 77 Jupiler Pro Leaguen ottelua kausilla 2008–2011. Hän voitti Belgian-mestaruuden 2009, Belgian cupin 2011 sekä Belgian Super cupin 2008 ja 2009. 16. elokuuta 2011 hän siirtyi portugalilaisjätti Portoon 6,5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän pelasi Portossa 51 Primeira Ligan ottelua kausilla 2011–2014. Hän voitti Portugalin-mestaruuden ja Super cupin vuosina 2012 ja 2013. Hän siirtyi Manchester Cityyn 40 miljoonalla eurolla kesällä 2014. Hän voitti Cityssä Valioliigan mestaruuden 2018 sekä liigacupin 2016 ja 2018. Kaudella 2016−2017 hän pelasi lainalla Valenciassa 30 Primera Divisiónin ottelua. Seuraavalla kaudella hän oli lainalla Evertonissa, jossa pelasi kaksi liigaottelua. Manchester Cityssä hän on pelannut kaikkiaan 57 valioliigaottelua.

Mangala pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ranskan joukkueessa Uruguayta vastaan kesäkuussa 2013. Hän kuului Ranskan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 Ranskan hopeajoukkueessa 18 minuuttia puolivälierässä Islantia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  E. Mangala *soccerway.com*. Viitattu 20.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Eliaquim Mangala Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Eliaquim Mangala National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eliaquim Mangalan tilastot Footballdatabase-sivustolla (ranskaksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Lloris |
2 Debuchy |
3 Evra |
4 Varane |
5 Sakho |
6 Cabaye |
7 Cabella |
8 Valbuena |
9 Giroud |
10 Benzema |
11 Griezmann |
12 Mavuba |
13 Mangala |
14 Matuidi |
15 Sagna |
16 Ruffier |
17 Digne |
18 Sissoko |
19 Pogba |
20 Rémy |
21 Koscielny |
22 Schneiderlin |
23 Landreau |
Valmentaja Deschamps

Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Lloris |
2 Jallet |
3 Evra |
4 Rami |
5 Kanté |
6 Cabaye |
7 Griezmann |
8 Payet |
9 Giroud |
10 Gignac |
11 Martial |
12 Schneiderlin |
13 Mangala |
14 Matuidi |
15 Pogba |
16 Mandanda |
17 Digne |
18 Sissoko |
19 Sagna |
20 Coman |
21 Koscielny |
22 Umtiti |
23 Costil |
Valmentaja Deschamps
**Cemal Gürsel** (13. lokakuuta 1895 – 14. syyskuuta 1966) oli turkkilainen kenraali ja maan neljäs presidentti. Gürsel valittiin presidentiksi vuoden 1960 vallankaappauksen jälkeen. Hän joutui terveyssyistä luopumaan presidentin asemasta ennen seitsemänvuotisen virkakauden päättymistä.

Elämä
-----

Gürsel palveli armeijassa 45 vuotta. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Çanakkalen taistelussa Dardanelleilla, Gallipolin taistelussa tykistön luutnanttina, ja vuonna 1917 Palestiinassa ja Syyriassa. Britit saivat hänet vangiksi syyskuussa 1918 ja hän oli vankeudessa Egyptissä aina vuoteen 1920.

Vapauttamisensa jälkeen hän taisteli kaikissa länsirintaman kampanjoissa Turkin itsenäisyyssodan aikana 1920–1923. Sotien jälkeen Gürsel meni sotilasakatemiaan ja valmistui esikuntaupseeriksi 1929. Vuonna 1946 hän sai kenraalin arvon, ja kohosi viimein neljän tähden kenraaliksi. Hän toimi tiedustelupäällikkönä ja vuodesta 1957 maavoimien komentajana.

Asevoimat kaatoi maan siviilihallituksen pitkään jatkuneiden levottomuuksien jälkeen 27. toukokuuta 1960. Gürsel valittiin ja nimitettiin sotilasjuntan puheenjohtajaksi, mutta on erilaisia näkemyksiä siitä, osallistuiko hän itse kaappaukseen. Pyjamaan pukeutunut Gürsel tuotiin lentokoneella Ankaraan, jossa hänestä tehtiin 30. toukokuuta 1960 valtionpäämies, pääministeri ja puolustusministeri.

Gürsel vapautti 200 opiskelijaa ja lehtimiestä ja antoi 14 kielletylle lehdelle julkaisuluvan. Hän keräsi kymmenen lakiprofessoria Istanbulin ja Ankaran yliopistoista laatimaan uuden perustuslain jo kaappausiltana. Hän vastusti ajatusta jatkaa sotilasvaltaa ja hänet valittiin 1961 siviilipresidentiksi uuden 10. lokakuuta 1961 kansanäänestyksessä hyväksytyn perustuslain mukaan.

Gürsel kärsi halvauskohtauksista. Helmikuussa 1966 hänet lennätettiin Washingtoniin hoitoon, jossa hän vajosi koomaan. Parlamentti päätti 28. maaliskuuta presidenttikauden päättämisestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cemal GÜRSEL Republic of Turkey Ministry of Foreign Affairs. Viitattu 23.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cemal Gürsel** Wikimedia Commonsissa

Presidentin tunnusTurkin presidentit
Kemal Atatürk (1923–1938) | İsmet İnönü (1938–1950) | Celal Bayar (1950–1960) | Cemal Gürsel (1960–1966) | Cevdet Sunay (1966–1973) | Fahri Korutürk (1973–1980) | Kenan Evren (1980–1989) | Turgut Özal (1989–1993) | Süleyman Demirel (1993–2000) | Ahmet Necdet Sezer (2000–2007) | Abdullah Gül (2007–2014) | Recep Tayyip Erdoğan (2014–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Argonaut** (viirinumero 61) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dido-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Cammell Laird]]in telakalta osana vuoden 1939 kriisiohjelmaa Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1941 ja otettiin palveluskäyttöön 8. elokuuta 1942. Aluksen valmistumista viivästytettiin Dunkirkin vetäytymisen vuoksi.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, jonka mukana se osallistui lokakuussa Huippuvuorten ja Pohjois-Venäjän operaatioihin ennen marraskuista siirtoa Gibraltarille Force H:hon tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus siirrettiin Bônen niemimaalle Force Q:hon yhdessä *HMS Auroran* kanssa.

Alukseen osui 14. joulukuuta kaksi torpedoa, jotka aiheuttivat suuria vaurioita aluksen keulaan ja perään. Aluksen korjaukset Philadelphian telakalla valmistuivat marraskuussa 1943 ja se palasi Englantiin, missä alus liitettiin Kotilaivastoon. Alus kuului Normandian maihinnousun aikana Force K:hon, joka tuki Gold Beachin maihinnousua. Alus siirrettiin elokuussa Välimerelle tukemaan Etelä-Ranskan maihinnousua.

Syyskuussa alus siirrettiin Aegean merelle, mutta jo marraskuussa se sai määräyksen siirtyä Itä-Intiaan suojaamaan lentotukialusryhmiä. Tyynellä valtamerellä alus osallistui joulukuussa 1944 Sumatran ja Arakanin operaatioihin.

Tammikuussa 1945 alus siirrettiin Brittiläiseen Tyynenmeren laivaston 5. risteilijäviirikköön, jonka mukana se osallistui Okinawan ympäristön operaatioihin. Myöhemmin alus osallistui Japanin pääsaarille suunnattuihin operaatioihin, kunnes elokuussa se siirrettiin Shanghain miehitykseen.

Alus palasi 6. heinäkuuta 1946 Portsmouthiin, missä se siirrettiin reserviin palaamatta palvelukseen. Alus saapui 19. marraskuuta 1955 Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Whitley s. 116

*Dido*-luokan risteilijät

|  |  |
| --- | --- |
| **Dido-luokka** | *HMS Argonaut* - *Bonaventure* - *HMS Charybdis* - *HMS Cleopatra* - *HMS Dido* - *HMS Euryalus* - *HMS Hermione* - *HMS Naiad* - *HMS Phoebe* - *HMS Scylla* - *HMS Sirius* |
| Bellona-luokka | *HMS Spartan* - *HMS Bellona* - *HMS Black Prince* - *HMS Royalist* - *HMS Diadem* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Town-luokka – Seuraaja: Crown Colony -luokka |
**Andrew George "Andy" Hinchcliffe** (s. 5. helmikuuta 1969 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1986–2002.

Seurajoukkueura
---------------

Hinchcliffe aloitti pelaajauransa Manchester Cityn juniorijoukkueissa, ja kuului FA Youth Cupin vuonna 1986 voittaneeseen Cityn joukkueeseen. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi kausilla 1987–1989 Englannin 2. divisioonassa 81 liigaottelua, joissa teki kuusi maalia. Cityn noustua Englannin 1. divisioonaan hän pelasi kaudella 1989–1990 kaikkiaan 31 liigaottelua, näistä 28 avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kauden avausottelussa Liverpoolia vastaan sekä viimeisen maalin 5–1-voittoon päättyneessä paikallisottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi City-vuosinaan lisäksi 12 ottelua FA Cupissa, 11 ottelua Englannin liigacupissa ja neljä ottelua Full Members Cupissa, ja teki kaikissa kilpailuissa yhden maalin.

Hinchcliffe siirtyi 1,2 miljoonaa euroa vastaavalla siirtosummalla Evertoniin kesällä 1990. Hän pelasi Evertonissa kahdeksan kauden aikana kaikkiaan 182 pääsarjaottelua, joissa hän teki seitsemän ja syötti 24 maalia. Kaudella 1994–1995 hän antoi Valioliigan otteluissa 11 maalisyöttöä, mikä säilyi puolustajien yhden kauden ennätyksenä yhdessä Leighton Bainesin kanssa kauteen 2018–2019 saakka, jolloin Trent Alexander-Arnold rikkoi ennätyksen annettuaan 12 maalisyöttöä.

Hinchcliffe pelasi täyden ajan Evertonin voittaessa Manchester Unitedin FA Cupin loppuottelussa keväällä 1995. Hän oli avauskokoonpanossa myös Evertonin voittaessa Blackburnin FA Community Shieldissä elokuussa 1995. Kaikkiaan hän pelasi Everton-urallaan kolme ottelua Cup-voittajien cupissa, kuusi ottelua FA Cupissa ja samoin kuusi ottelua liigacupissa. Viimeksi mainitussa kilpailussa hän teki yhden maalin.

Hinchcliffe siirtyi Sheffield Wednesdayhin 4,5 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 1998. Hän pelasi seurassa 76 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä kymmenen ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, joissa teki kaksi maalia. FA Cupissa hän pelasi Wednesdayssa viisi ja liigacupissa kolme ottelua. Viimeisen ottelunsa hän pelasi Creweä vastaan tammikuussa 2002.

Maajoukkueura
-------------

Hinchcliffe pelasi ensimmäisen kerran Englannin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan syyskuussa 1996. Hän pelasi täydet 90 minuuttia samoin kuin kahdessa seuraavassa MM-karsintapelissä Puolaa ja Georgiaa vastaan. Kauden 1997–1998 aikana hän pelasi ystävyysotteluissa Kamerunia, Sveitsiä ja Saudi-Arabiaa vastaan. Seitsemännen ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan lokakuussa 1998, jolloin joutui jättämään kentän jo avausjaksolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andy Hinchcliffe Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  HINCH RECALLS '86 FAYC TRIUMPH *mancity.com*.  14.4.2008. Viitattu 9.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Andy Hinchcliffe *statcity.co.uk*. Viitattu 9.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Liverpool's Trent Alexander-Arnold reflects on his record-breaking season and teammate rivalry *guinnessworldrecords.com*.  15.10.2019. Viitattu 9.1.2023. (englanniksi)
**Andrew Roy Gibb** (5. maaliskuuta 1958 – 10. maaliskuuta 1988) oli englantilainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän oli nuorin Gibbin veljeksistä (muut veljet: Barry, Robin ja Maurice muodostivat Bee Gees-yhtyeen).

Andy Gibb tuli tunnetuksi 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun hiteillään, kuten I Just Want To Be Your Everything (1977), (Love Is) Thicker Than Water (1977) ja Shadow Dancing (1978).

Elämä ja ura
------------

Andrew Roy Gibb syntyi 5. maaliskuuta 1958 Manchesterissa Englannissa.

Andyn ollessa kuuden kuukauden ikäinen hän muutti perheensä mukana Queenslandiin, Australiaan. Hän palasi takaisin Iso-Britanniaan vuonna 1967.

Hän lopetti koulunkäynnin ollessaan 13-vuotias. Hän alkoi soittamaan akustista kitaraa Ibizalla, Espanjassa, jonka hänen isoveljensä Barry antoi.

Andyn ensimmäinen kappale oli hänen isoveljensä Mauricen sävellys "My Father Was A Rebel", jonka hän myös tuotti. Sävellystä ei koskaan julkaistu.
Kesäkuussa 1974 hän liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä Melody fayreen. Myöhemmin hän liittyi yhtyeeseen nimeltä Zenta, jossa hän oli mukana muutaman vuoden. 

Andy Gibb meni naimisiin tyttöystävänsä Kim Reederin kanssa 11. heinäkuuta 1976. He muuttivat Hollywoodiin vuonna 1977, jolloin Andy rupesi käyttämään aktiivisesti huumeita. Pari erosi tammikuussa 1978, ja Kim muutti takaisin Australiaan missä hän synnytti heidän tyttärensä Petan 25. tammikuuta 1978. 

Andy Gibb kärsi pahasta kokaiiniriippuvuudesta, mikä johti vuonna 1988 sydäntulehdukseen ja kuolemaan. Gibb oli kuollessaan vain 30 vuoden ikäinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stephen Thomas Erlewine: Biography *All Music Guide*. Viitattu 22.11.2021.
2. ↑  Andy Gibb: Remembering the life and career of the Bee Gees' younger brother *Smuuth Radio*. Viitattu 22.11.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |