recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Luck** on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut David Milch. *Luck* alkoi HBO-kanavalla 29. tammikuuta 2012 ja päättyi 14. maaliskuuta 2012. Sarjasta oli tilattu toinenkin tuotantokausi, mutta sarjan tuotanto lopetettiin kolmen hevosen kuoltua kuvauksissa. *Luck* kertoo Dustin Hoffmanin esittämästä gangsteri Chester "Ace" Bernsteinista, joka ottaa haltuunsa paikallisen laukkaradan. Suomessa Canal+ esitti sarjan keväällä 2012.

*Luck* ilmestyi DVD:nä ja Blu-raynä 21. marraskuuta 2012.

Juoni
-----

Gangsteri Chester "Ace" Bernstein pääsee vankilasta istuttuaan siellä kolme vuotta. Hänen vanha ystävänsä Gus on saanut käsiinsä irlantilaisen kilpahevosen, ja Ace alkaa kehittää juonta millä saisi kalifornialaisen laukkaradan haltuunsa. Samalla Ace alkaa miettiä kostoa miehille, joiden vuoksi hän joutui vankilaan.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Dustin Hoffman   | … |  Chester "Ace" Bernstein
  |
|  Dennis Farina   | … |  Gus Demitriou
  |
|  John Ortiz   | … |  Turo Escalante
  |
|  Richard Kind   | … |  Joey Rathburn
  |
|  Kevin Dunn   | … |  Marcus Becker
  |
|  Ian Hart   | … |  Lonnie McHinery
  |
|  Ritchie Coster   | … |  Renzo Calagari
  |
|  Jason Gedrick   | … |  Jerry Boyle
  |
|  Kerry Condon   | … |  Rosie Shanahan
  |
|  Gary Stevens   | … |  Ronnie Jenkins
  |
|  Tom Payne   | … |  Leon Micheaux 
  |
|  Jill Hennessy   | … |  Jo Carter
  |
|  Nick Nolte   | … |  Walter Smith
  |
|  Michael Gambon   | … |  Michael "Mike" Smythe
  |
|  Ted Levine   | … |  Isadore Cohen
  |

Tuotanto
--------

Ennen sarjan luontia David Milch oli työskennellyt yli kolmekymmentä vuotta televisiosarjojen parissa. Hän on luonut muun muassa HBO:n televisiosarjan *Deadwood*. *Luckin* kuvauksissa käytettiin viittäkymmentä hevosta, joista kolme kuoli. Kuolemien johdosta HBO päätti lopettaa sarjan tuotannon, vaikka siitä oli tilattu jo toinen tuotantokausi.

Vastaanotto
-----------

Arvostelujen kerääjäsivusto Metacritic keräsi sarjalle 75/100 pistettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Luck - kausi 1 (3-disc) Discshop.fi.  Arkistoitu 14.11.2012. Viitattu 9.12.2012. (suomeksi)
2. ↑  HBO cancels 'Luck' after third horse death *Los Angeles Times*.  14.3.2012. Viitattu 9.12.2012. (englanniksi)
3. ↑  Luck: Season 1 Review Metacritic. Viitattu 9.12.2012. (englanniksi)
**Unfinished Music No. 1: Two Virgins** on John Lennonin ja Yoko Onon ensimmäinen kolmesta kokeiluluontoisesta, paljon nauhaefektejä sisältävästä avantgarde-tyylisestä albumista. Albumi sisältää nimensä mukaisesti "keskeneräistä musiikkia", ja poikkeaa vahvasti Lennonin aiemmasta musiikista The Beatlesissa sekä myös hänen myöhäisemmästä soolotuotannostaan. Albumeita ei yleensä lasketakaan mukaan Lennonin viralliseen diskografiaan.

Taustaa
-------

Beatles-muusikko John Lennon oli tavannut avantgarde-taiteilija Yoko Onon Lontoossa vuonna 1966. Kun Lennon ja hänen vaimonsa Cynthia palasivat Intiasta vuonna 1968, Lennon kertoi vaimolleen kaipaavansa rauhaa ja ehdotti, että Cynthia lähtisi lomamatkalle ja ottaisi heidän poikansa Julianin mukaan. Kun Cynthia oli lähtenyt, John kutsui muutaman päivän päästä Yoko Onon käymään hänen luonaan. Lennonin talossa asui tuolloin myös hänen lapsuuden ystävänsä Pete Shotton, jonka kanssa John oli tehnyt erilaisia kokeellisia kappaleita ja erilaisia nauhaefektejä. Kun Ono saapui, Lennon esitteli hänelle kotistudionsa, Shottonin kanssa tehdyt kokeilut ja demoja muutamista Beatles-kappaleista. Ono innostui ja Lennonin kertoman mukaan he tekivät musiikillisia kokeiluja ja nauhaefektejä ja ääniä koko yön. Näistä kokeilullisista sessioista syntyi *Unfinished Music No. 1: Two Virgins*, jolla oli mukana myös Lennonin ja Shottonin yhteisiä kokeiluja. Albumi äänitettiin siis pääosin yhdessä yössä, Lennonin ja Onon ensimmäisenä yhteisenä yönä 19. toukokuuta 1968. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 1968 ja Britanniassa noin kaksi viikkoa myöhemmin. Albumi oli The Beatlesin jäsenten perustaman levy-yhtiön Apple Recordsin ensimmäinen julkaisu ja se sai laajaa julkisuutta kantensa vuoksi; siinä Lennon ja Ono seisovat vierekkäin, käsi kädessä, täysin alasti. Albumi menestyi heikosti ja kriitikot lyttäsivät sen täysin, Yhdysvalloissa se kuitenkin nousi albumilistan 129. sijalle.*lähde?*

Kappaleet
---------

### A-puoli

1. Two Virgins Side One – 14.14 
	1. Two Virgins No. 1
	2. Together
	3. Two Virgins No. 2
	4. Two Virgins No. 3
	5. Two Virgins No. 4
	6. Two Virgins No. 5

### B-puoli

1. Two Virgins Side Two – 15.13 
	1. Two Virgins No. 6
	2. Hushabye Hushabye
	3. Two Virgins No. 7
	4. Two Virgins No. 8
	5. Two Virgins No. 9
	6. Two Virgins No. 10

### Bonuskappale

1. 
2. Remember Love – 4.05

Arvostelut
----------

* Allmusic: 1.5/5 tähteä
* The Rolling Stone Album Guide: 1.5/5 tähteä

Lähteet
-------

* Elliott Minz: John Lennon
* The Last Day's of The Beatles

### Viitteet

1. ↑  Allmusic review (englanniksi)
2. ↑  The Rolling Stone Album Guide review (englanniksi)
**Lucky Philip Dube** (3. elokuuta 1964, Johannesburg – 18. lokakuuta 2007, Johannesburg) oli eteläafrikkalainen reggaemuusikko. Hän soitti aluksi mbaqanga-musiikkia mm. Skyway- ja The Love Brothers -yhtyeiden kanssa. Hän siirtyi reggaeen 1980-luvulla ja julkaisi ensimmäisen reggaealbuminsa vuonna 1984. Dube julkaisi kaikkiaan yli kaksikymmentä albumia. 

Dube kritisoi uransa alkuvaiheissa apartheid-hallintoa.

Pitkän uransa aikana Dube ehti levyttää sekä zuluksi, englanniksi että afrikaansiksi. Hänen henkilökohtaisia suosikkiartistejaan ja -yhtyeitään olivat Toto, Bruce Hornsby ja Aerosmith. 

Lucky Dube esiintyi Johannesburgin Live 8 -konsertissa heinäkuussa 2005. Hän kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 2007; samassa kaupungissa oli 4. huhtikuuta 2004 ryöstömurhattu toinen afrikkalaisen musiikin legenda, Gito Baloi. 

Vuonna 2009 kolme miestä – Sifiso Mhlanga, Julius Gxowa ja Mbuti Mabe – tuomittiin elinkautisiin osallisuudestaan Duben murhaan. Laulaja oli joutunut Mhlangan ampumaksi epäonnistuneen autovarkauden yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Judge to Lucky Dube killers: 'You showed no mercy, and I extend no mercy' (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* *Lucky Dube* - virallinen kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Marja Kurki vuonna 1998.
**Marja Leena Kurki** (o.s. **Ilveskorpi**; s. 24. kesäkuuta 1939 Viipuri) on suomalainen itseoppinut muotisuunnittelija ja yrittäjä, joka tunnetaan silkkihuiveihin ja -solmioihin erikoistuneen Marja Kurki Oy:n perustajana. 

Ekonomiksi opiskellut Kurki perusti yrityksensä vuonna 1976 hankittuaan vaatealan kokemusta Kuusisen suunnittelijana. Tuotantoyhteistyön kiinalaisten kanssa hän aloitti jo 1979, ja nykyisin Kiina on myös yrityksen tärkein markkina-alue. Hän myi yrityksensä vuonna 1988 Marimekolle, mutta hänen poikansa Tapani Kurki osti sen Kirsti Paakkaselta vuonna 1991 äitinsä tietämättä. Tapani Kurki ryhtyi toimitusjohtajaksi, ja hänen vaimostaan Satu Kurjesta tuli yrityksen taiteellinen johtaja. Tuotteet suunnitellaan Suomessa ja valmistetaan Italiassa, Kiinassa, Etelä-Koreassa sekä Intiassa. Yrityksellä on Suomessa parikymmentä työntekijää, Kiinassa yli sata. Kiinan tavarataloissa Marja Kurki -brändillä on kymmeniä shop-in-shopeja, ja 70 prosenttia noin 9 miljoonan euron vuosiliikevaihdosta tulee Aasian maista. Huivien, solmioiden ja taskuliinojen lisäksi tuotteisiin kuuluvat laukut, ja vuonna 2015 yritys laajeni koruihin.

Vuonna 2006 Marja Kurki Oy:lle myönnettiin Kultainen vaatepuu. Keväällä 2012 Otava julkaisi Marja Kurjen elämäkertateoksen *Silkkitieni*.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2007*, s. 453. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0
2. ↑  Hämäläinen, Marjukka: Marja Kurki: Maailmalle on vain mentävä *Yle Uutiset*.  19.6.2013. Viitattu 24.9.2018.
3. ↑  Marimekko lopettaa ompelun ja ostaa Marja Kurki -yhtiöt.  *Helsingin Sanomat*, 29.12.1988, s. 25. Artikkelin maksullinen verkkoversio..
4. ↑  Mehto, Eeva: Marja Kurki kohti Koreaa  11.5.2015. Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen. Viitattu 24.9.2018.
5. ↑  Pantzar, Minna: Marja Kurki puskee silkkihuivejaan silkin kotimaahan – katso videolta syyskauden mallisolmut *Yle Uutiset*.  17.8.2016. Viitattu 24.9.2018.
6. 1 2  Forsström, Raija: Marja Kurki Oy *Helsingin Sanomat*.  27.1.2006. Viitattu 24.9.2018.
7. ↑  Marja Kurki (Kirjailijaesittely.) Otava. Viitattu 24.9.2018.

Kirjallisuutta
--------------

* Kurki, Marja: *Silkkitieni*. Helsinki: Otava, 2012. ISBN 978-951-1-25965-7.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Paula Etelävuori** (1953 Helsinki – 30. lokakuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan altto.

Etelävuori opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja laulua Jolanda di Maria Petrisin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Etelävuori kiinnitettiin Kansallisoopperan kuoroon vuonna 1979. Hän sai lauludiplominsa vuonna 1980 ja piti ensikonserttinsa 1982. Solistina Etelävuori esiintyi muun muassa Ulrikan roolissa Giuseppe Verdin *Naamiohuveissa* ja Unton vaimona Aulis Sallisen *Kullervossa*. *Kullervosta* tehtiin myös levytys.

Etelävuoren viimeinen rooli oli Louhen osa Jaakko Kuusiston lastenoopperassa *Koirien Kalevala*. Hän oli tehnyt roolisuorituksia myös Ilkka Kuusiston teoksissa, kuten Ruusan roolissa *Gabriel, tule takaisin* -oopperassa. Etelävuorella oli aviomies Arto Ahokas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laulajatar Paula Etelävuori Helsingin Sanomat

Aiheesta muualla
----------------

* Paula Etelävuori Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Martel vuonna 2008.
**Lucrecia Martel** (s. 14. joulukuuta 1966 Salta, Argentiina) on argentiina­lainen elokuva­ohjaaja, jonka tunnetuimpia pitkiä näytelmä­elokuvia ovat *Kuuma suo* (La Ciénaga, 2001) ja *La mujer sin cabeza* ("Päätön nainen", 2008). Martel kuuluu Lisandro Alonson ja Pablo Traperon ohella 1990-luvun lopulla alkaneeseen argentiina­laisen elo­kuvan "uuteen aaltoon".

Lucrecia Martel syntyi moni­lapsiseen perheeseen Argentiinan konserva­tiivisessa pohjois­osassa. Hän kävi katolista koulua ja haaveili ryhtyvänsä eläinten­hoitajaksi tai tähti­tieteilijäksi. 15-vuotiaana hän sai video­kameran, ja opiskel­lessaan myöhemmin viestintää yli­opistossa Buenos Airesissa opintoihin kuulunut animaatiokurssi herätti lisää kiinnostusta elokuvaan. Loppu­työnsä aiheeksi hän otti arkki­tehtuurin Holly­woodin kauhu­elokuvissa. Opinnäytteen ohjaaja kuitenkin kuoli kesken kaiken, ja Martel jätti opinnot sikseen. Vähä­pätöisinä pitämiensä televisio­dokumenttien jälkeen Martel pääsi ohjaamaan ensimmäisen pitkän näytelmä­elokuvansa, kahden porvaris­perheen laiskaa ja alkoholin värittämää lomailua kuvaavaa elokuvaa *La Ciénaga* (2002, suomen televisio­esityksessä nimellä *Kuuma suo*).

Seuraavan elo­kuvansa, teini­tytön seksi­kokeiluista kertovan *La niña santan* (2004) pää­tuottajaksi Martel sai Pedro Almodóvarin. Kolmas pitkä elokuva *La mujer sin cabeza* on psykologinen trilleri, joka vuonna 2016 äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Stone, Judy. "Argentine director Lucrecia Martel keeps viewers guessing." *Oakland Tribune* 12.5.2005. Haettu 26.8.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):
2. ↑  The 21st Century’s 100 Greatest Films, BBC Culture 24.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Slobodian, Jennifer: "Analyzing the Woman Auteur: The Female/feminist Gazes of Isabel Coixet and Lucrecia Martel". *The Comparatist*, toukokuu 2012. Artikkeli verkossa (Arkistoitu – Internet Archive) (vaatii HighBeam-tilauksen)
* Martin, Deborah: *The Cinema of Lucrecia Martel*. Manchester University Press, 2016. ISBN 9780719090349.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tyhjä tulo** tarkoittaa matematiikassa tuloa, jossa ei ole yhtään tekijää, toisin sanoen tyhjän joukon alkioiden tuloa. Sen arvo on 1 eli kertolaskun neutraalialkio.. Tyhjiksi tuloiksi voidaan ymmärtää esimerkiksi nollas potenssi a^{0}=1 ja nollan kertoma {\displaystyle 0!=1.}

Tyhjä tulo on hyödyllinen käsite, koska sen avulla moniin tuloksiin ei tarvita poikkeuksia nollan kohdalle. Esimerkiksi tulos, että n alkiota voidaan järjestää jonoksi n! eri tavalla, pätee nyt myös tapauksessa {\displaystyle n=0}: tyhjän joukon voi järjestää tasan yhdellä tavalla, nimittäin tyhjäksi jonoksi. Näin määritellen myös rekursiokaava {\displaystyle n!=n\cdot (n-1)!} pätee kaikilla positiivisilla kokonaisluvuilla n. Toinen esimerkki on aritmetiikan peruslause, jonka mukaan jokaisella positiivisella kokonaisluvulla on olemassa yksikäsitteinen esitys alkulukujen tulona; luvulla 1 tämä esitys on tyhjä tulo. Kolmas esimerkki on, että potenssien kertolaskusääntö {\displaystyle a^{m}a^{n}=a^{m+n}} toimii myös tapauksessa {\displaystyle n=0}, kun määritellään, että a^{0}=1.

Tyhjä tulo on analoginen tyhjän summan kanssa, jonka arvo on nolla eli yhteenlaskun neutraalialkio. Muita samantapaisia käsitteitä ovat joukko-opissa tyhjä unioni ja tyhjä karteesinen tulo sekä logiikassa tyhjä disjunktio ja tyhjä konjunktio. Monoidissa voidaan määritellä yleisesti, että tyhjän tulon arvo on kyseisen monoidin neutraalialkio.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruohonen, Keijo: Matemaattinen kryptologia *math.tut.fi*.  2012.  Arkistoitu 11.11.2019. Viitattu 11.11.2019.
2. 1 2 3  Knuth, Donald E.: *The Art of Computer Programming, Vol. 1: Fundamental Algorithms*, s. 33, 46. Third edition. Addison-Wesley, 2000.
3. 1 2  Bender, Edward A. ja Williamson, S. Gill: *A Short Course in Discrete Mathematics*, s. 54. Courier, 2005.
4. 1 2  Davenport, H.: *The Higher Arithmetic: An Introduction to the Theory of Numbers*, s. 18. Seventh edition. Cambridge University Press, 1999. Google Books (viitattu 11.11.2019).
5. ↑  Lang, Serge: *Algebra*, s. 5. Springer, 2005.
**Mustajõgi** (vir. *Mustajõgi, Kirjaku peakraav, Tamme peakraav*) on Viron Narva-Jõesuun kaupungissa ja Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla virtaava lyhyt joki. Joki yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta ja sen puolivälissä eli noin 37 kilometriä Peipsijärven luusuasta alaspäin.

Joen kulku
----------

Joen kulkuun on perkauksilla ja oikaisuilla vaikutettu suuresti, mikä johtuu alueen öljyliuskeen louhinnasta ja lämpövoimalaitoksen toiminnasta. Joki saa alkunsa Kurtnan järvialueelta Peen-Kirjakjärvestä. Jo muutaman sadan metrin jälkeen joen uoma muuttuu suoraksi valta-ojaksi, joka seuraa rautatien raidetta pari kilometriä koilliseen, sitten kääntyy saman verran etelään ja seuraa siellä toista kilometriä toista raidetta kaivantoalueen reunalle. Silloin joki saapuu Puhatu soon pohjoislaidalle, jota se seuraa hetken. Joen uoma on täällä käännetty suoraan pohjoiseen ja tässä suunnassa se jatkaa viisi kilometriä. Nyt joki saavuttaa alkuperäisen uomansa, missä sen mutkitteleva luonnollinen kulku jatkuu itään päin. Joki yhtyy Narvanjokeen Mustajõen kylän ja sen läheisen Eestin lämpövoimalaitoksen luona.

Mustajõen valuma-alue
---------------------

Mustajõen valuma-alueen latva-alueella sijaitsee Kurtnan järvialue, jossa kulkee vedenjakaja Voka jõen suuntaan pohjoisessa. Järvialueen järvet on yhdistetty toisiinsa yhdysojilla, joilla ne on liitetty kiinteästi Mustajõen valuma-alueeseen. Yhdistettyjä järviä ovat Kirjakjärv, Peen-Kirjakjärv, Konsu järv, Ahvenjärv, Särgjärv, Räätsma järv, Nõmme järv, Mustjärv, Niinisaare järv ja ehkä vielä Suurjärv toisen laskuojan kautta. Järviin on vielä johdettu Raudi kanal, joka alkaa kauempana Mäetagusen itäpuolelta. Järvialueen itäpuolella olevan kaivantoalueen kautta laskee Riiasoo kraavi, johon on johdettu Nootjärven ja Aknajärven laskuojat. Kaivantoalueen sadevesien keräämiseksi alueella risteilee lukuisia ojia, jotka on liitetty Mustajõen uomaan sen eri kohdissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Keskkonnaregister: Mustajõgi (VEE1063800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 7.11.2019. (viroksi)
2. 1 2 3  Annov, Merle & Kurrel, Kadri & Lepik, Leida: *Eesti teedeatlas*, s. 45,46. Tallinna: Regio, 2014. ISBN 978-9949-520-16-9. toimitus (viitattu 8.7.2018). (viroksi),(englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kurtna järvestik (viroksi) (suom. *Kurtnan järvisalue*)
**Robert Rusler** (s. 20. syyskuuta 1965 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ruslerin ensimmäinen elokuvaesiintyminen tapahtui vuoden 1985 komediassa *Lisa – unelmien nainen*, jossa hän esitti Maxia. Hänet tunnetaan myös roolistaan Ron Gradyna samana vuonna ilmestyneessä kauhuelokuvassa *Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto*.

Ruslerin parhaiten tunnettu televisiorooli on Warren Keffer sarjan *Babylon 5* toisella tuotantokaudella (1994–1995). Rusler on myös tehnyt vierasrooleja muun muassa sellaisissa televisiosarjoissa kuin *The Facts of Life*, *Kasvottomat sotilaat*, *Ratkaisija*, *24*, *NCIS Rikostutkijat* ja *Star Trek: Enterprise*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert Rusler Biography (1965-) *Film Reference*. Viitattu 3.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Robert Rusler *Elonet*.  2006. Viitattu 3.7.2009.
3. ↑  Robert Rusler *TVSA*. Viitattu 3.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Robert Rusler: Credits *TVGuide.com*. TV Guide. Viitattu 3.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Rusler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Robert Richardson (2019)
**Robert Richardson** on yhdysvaltalainen elokuvaaja. Richardsonin parhaimpiin ja tunnetuimpiin töihin lukeutuvat Oliver Stonen elokuvat *Syntynyt 4. heinäkuuta* (1989), *JFK – avoin tapaus* (1991) ja *Syntyneet tappajiksi* (1994). Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon Richardson on voittanut kolmasti; elokuvista *JFK – avoin tapaus* (1991), *Lentäjä* (2004) ja *Hugo* (2011).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erickson, Hal: Robert Richardson *www.allmovie.com*. Viitattu 28.2.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Robert Richardson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Statistics Canadan logo
**Statistics Canada** (ransk. *Statistique Canada*) on Kanadan valtion ylläpitämä tilastokeskus, jonka tarkoituksena on luoda tilastoja Kanadan väestöstä, yhteiskunnasta, taloudesta, kulttuurista ja luonnonvaroista. laitosta kutsutaan yleisesti nimellä *StatsCan* tai *StatCan*, jälkimmäisen ollessa virallinen lyhennys. The Economistin vertailussa StatCan on useasti todettu yhdeksi maailman parhaista tilastokeskuksista.

StatCan tekee yhteistyötä kaikkien Kanadan provinssien, territorioiden ja valtionhallinnon kanssa tuottaen puolueetonta tilastotietoa yhteiskunnasta. Statcan tekee vuosittain noin 350 kyselytutkimusta kaikilta yhteiskunnan alueilta. Tilastokeskuksen toimiin kuuluu myös joka viides vuosi järjestettävä väestönlaskenta. Väestönlaskenta suoritetaan jokaisen vuosikymmenen ensimmäisenä ja kuudentena vuonna. Kyselyyn vastaaminen on osittain määrätty pakolliseksi Kanadan laissa. Vuoden 2006 väestönlaskennassa StatCan otti yleiseen käyttöön verkkopalvelun, jossa vastaajat pystyivät palauttamaan kyselyn sähköisessä muodossa.

Statistics Canada perustettiin vuonna 1971, se korvasi vuodesta 1918 toimineen Dominion Bureau of Statisticsin.

StatCanin johtajat
------------------

* Robert H. Coats (1918–1942)
* Sedley A. Cudmore (1942–1945)
* Herbert Marshall (1945–1956)
* Walter E. Duffett (1957–1972)
* Sylvia Ostry (1972–1975)
* Peter G. Kirkham (1975–1980)
* James L. Fry (1980)
* Martin B. Wilk (1980–1985)
* Ivan P. Fellegi (1985–2008)
* Munir Sheikh (2008–2010)
* Wayne Smith (2010–)

Lähteet
-------

1. ↑  Canadian Initiative on Social Statistics Social Sciences and Humanities Research Council of Canada.  Arkistoitu 3.10.2006. Viitattu 5.11.2006. (englanniksi)
2. ↑  Policy on Informing Survey Respondents  9.9.1998. Statistics Canada. Viitattu 1.7.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Statistics Canadan kotisivu (englanniksi) (ranskaksi)
* Vuoden 2006 väestönlaskenta (englanniksi) (ranskaksi)
**Robert Recorde** (n. 1510 Tenby, Pembrokeshire, Wales – 1558 Lontoo, Englanti) oli walesilainen lääkäri ja matemaatikko. Recorden tärkein panos matematiikan kehitykseen oli algebran merkintätapojen systematisointi, esimerkiksi yhtäsuuruusmerkin (=) luominen ja käyttöönotto.

Elämä
-----

Recorde polveutui arvostetusta perheestä Tenbystä Walesista. Hän pääsi Oxfordin yliopistoon noin vuonna 1525, ja hänet valittiin All Souls Collegen jäseneksi vuonna 1531. Valittuaan lääketieteen ammatikseen hän siirtyi Cambridgen yliopistoon, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1545. Sen jälkeen hän palasi Oxfordiin, jossa hän luennoi matematiikasta, kuten hän oli tehnyt ennen Cambridgeen siirtymistään. Tämän jälkeen hän ilmeisesti lähti Lontooseen ja toimi Edvard VI:n ja kuningatar Marian lääkärinä, joille jotkut hänen kirjoistaan on omistettu. Hän kuoli vankilassa Southwarkissa Lontoossa, jonne hänet oli vangittu velkojen vuoksi, vuonna 1558.

Matemaattinen tuotanto
----------------------

Recorde julkaisi useita matemaattisia aiheita käsitteleviä teoksia, jotka olivat pääasiassa mestarin ja oppilaan välisen vuoropuhelun muodossa: *The Grounde of Artes, teachinge the Worke and Practise of Arithmeticke, both in whole numbers and fractions* (1540), *The Pathway to Knowledge, containing the First Principles of Geometry. ... bothe for the use of Instrumentes Geometricall and Astronomicall, and also for Projection of Plattes* (1551), *The Castle of Knowledge, containing the Explication of the Sphere both Celestiall and Materiall, &c.* (1556), ja *The Whetstone of Witte, which is the second part of Arithmetike, containing the Extraction of Rootes, the Cossike Practice, with the Rules of Equation, and the Woorkes of Surde Numbers* (1557). Tämä oli ensimmäinen englanninkielinen algebraa käsittelevä kirja. Hän kirjoitti myös lääketieteellisen teoksen *The Urinal of Physic* (1548), josta otettiin myöhemmin usein uusia painoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert Recorde *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 12.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Statira** (noin 331 eaa.) oli Persian kuninkaan Dareios III:n vaimo. Statira oli ehkä Dareioksen sisko tai siskopuoli, missä tapauksessa kummankin äiti oli Sisygambis.

Dareios otti vaimonsa, äitinsä ja lapsensa mukaa kun hän lähti sotimaan Aleksanteri Suurta vastaan. Kärsittyään tappion Issoksen taistelussa Dareios jätti perheensä Damaskokseen ja he jäivät Aleksanterin vangeiksi (vuonna 333 eaa.). Antiikin lähteiden mukaan Statira oli Aasian kaunein nainen. Tästä huolimatta Aleksanteri ei koskenut Statiraan ja antoi tämän kuten kuningattaren kuului. Statira kuoli kuitenkin jostain syystä vuoden 331 eaa. tienoilla. Quintus Curtius Rufus väittää että Statira sairastui matkustamisen aiheuttaman rasituksen vuoksi. Plutarkhos ja Junianus Justinus taas väittävät että Statira kuoli synnytyksen yhteydessä. Jos Statira oli raskaana vuonna 331 eaa. niin isä olisi melko varmasti ollut Aleksanteri itse. Toisaalta ei tiedetä aivan tarkasti milloin Statira kuoli.

Statira sai Dareios III:n kanssa pojan Okhuksen, joka luultavasti tapettiin pian sen jälkeen kun hän jäi vangiksi. Lisäksi he saivat tyttäret Statiran ja Drypetisin.
**Robert Reinhold Ryynänen (Reino)** (1. syyskuuta 1869 Pielisjärvi – 30. syyskuuta 1905 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Aikalaisteos *Suomalainen näyttämötaide 1902* kuvailee Reinoa humorististen ja kavaljeeriosien huomattavaksi esittäjäksi.

Ura
---

Robert Reino syntyi kauppiaan perheeseen. Käytyään kaksiluokkaisen Joensuun lyseon hän työskenteli neljä vuotta mekaanisella alalla. Näyttämöuransa Reino aloitti Suomalaisessa Teatterissa syksyllä 1890. Pesti kesti kolme vuotta, ja Reino sai koko tuon ajan opetusta Kaarola Avellanilta. Syksyllä 1893 Reino liittyi Kansanteatteriin. Vuonna 1899 hän siirtyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Siellä hän näytteli kolme vuotta. Reino valittiin vähän ennen kuolemaansa Tampereen Työväen Teatterin johtajaksi.

Reino näytteli muun muassa balladinäytelmässä *Elinan surma* ja komediassa *Nummisuutarit*, jossa hän teki Iivarin roolin. Victorien Sardoun komediassa *Kirjeen kujeet* (*Les Pattes de mouches*) hän näytteli Prosper Blockin roolin. Reinon näyttämötehtäviä olivat niin ikään Jensenin osa Henrik Ibsenin tragikomediassa *Villisorsa* ja Kustaan osa Minna Canthin yhteiskunnallisessa näytelmässä *Työmiehen vaimo*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolinilmoitus ja kuolinuutinen.  *Karjalatar*, 5.10.1905, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Suomalainen näyttämötaide 1902 / IV (pdf-sivu 96/124)  1902. Eero Erkko, 1902. Viitattu 12.3.2018.
3. 1 2  *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*, s. 258. Reino, Robert. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
4. ↑  Ilona / Tekijähaku / Reino, Robert *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 17.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen Maaseututeatteri 1899
Pirttisaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
65°38.641′N, 024°50.175′E, SimoLappiSuomi |
| Merialue | 
Perämeri |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pirttisaari** on asumaton ja maannousun myötä yhteenkasvanut saari Simon kunnan vesialueella Maksniemen kylän edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee noin kaksi kilometriä itäkaakkoon Ykskuusen niemen kärjestä ja noin kolme kilometriä länteen Simoniemestä. Muut läheiset saaret ovat Tynttyrit, Ööperit, Koivuluoto, Pihlajakari ja Verkkosaari.

Saari on asumaton ja pääasiassa lehtimetsän ja pensaikon peitossa. Saaren pohjoispuolella on veneväylä ja pohjoisrannalla on kiinnityspaikkoja veneille. Saaren laki on avointa kukkivaa ketoa, ja saari on suosittu retkeily- ja virkistyskohde. Saaren rantoja kiertää myös luontopolku, ja sen etelärannalla on laavu.

Saarella on aiemmin ollut sahatyöläisten asuinpaikka, ja siellä on ollut 1800-luvulta saakka noin puolen vuosisadan ajan pysyvää asutusta, ja saarella on edelleen vanhojen rakennusten raunioita. Asutuksen väkiluku on parhaimmillaan ollut noin sata henkilöä.

Saaren rantoja reunustavat kiiltopajuista sekä nuorista hieskoivuista muodostuva pensasto. Saarella kasvavat myös kissankäpälät, kissankellot ja ahomansikat sekä nurmi-, ranta- että rohtotädykkeet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lapin perinnemaisemat (PDF) (14 Simo: Pirttisaari, sivut 165–166 (PDF:n sivut 12–13/84)) Lapin ympäristökeskus. Viitattu 31.1.2009.
2. ↑  Kansalaisen karttapaikka (kartta-aineisto, kohdistuspiste saaren kohdalla) Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.2.2009.
**Taavetin linnoituksen toinen kirkko** oli tiilistä rakennettu ortodoksinen kirkko Taavetin linnoituksessa palvelleiden venäläissotilaiden käyttöön. Se rakennettiin linnoituksen ensimmäisen kirkon paikalle sisälinnoitukseen ja se valmistui 1797. Kirkko oli pohjamuodoltaan pitkänomainen ja sen kellotorniin oli asennettu kolme kirkonkelloa. Edellisen kirkon tavoin Daavid Thessalonikalaisen muistolle pyhitetyn alttarin ja kirkkosalin erottava seinä, ikonostaasi, oli kenttäkirkkojen vastaavia muistuttava, kokoontaitettava ja ulkonäöltään melko vaatimaton, mutta vähävaraisen seurakunnan tarpeita palveleva.

Sotilaat siirrettiin linnoituksesta muualle 1803 ja samalla kirkollisen toiminnan tarve alueella päättyi. Vuonna 1829 kirkosta kuljetettiin suurin osa irtaimistosta Helsinkiin 1827 valmistuneeseen Pyhän Kolminaisuuden kirkkoon. Sinne vietiin kolme kirkonkelloa, evankeliumikirja ja hopeariisalla päällystetty Daavid Thessalonikalaisen ikoni. Ikonostaasi varastoitiin Viaporiin armeijan muiden kirkkoesineiden joukkoon, josta se 1843 siirrettiin Keisarillisen palatsin kotikirkkoon. Palatsista tuli myöhemmin Presidentinlinna ja ikonostaasi päätyi Kansallismuseoon. Taavetin linnoituksen tiilikirkon kohtaloksi tuli purkaminen 1830 ja siitä on säilynyt nykyaikaan vain vähäinen osa kiviperustusta Utti–Lappeenranta -tien läheisyydessä. Suuri osa kirkon jäljellä olleista rakenteista tuhoutui Luumäen kunnantaloa rakennettaessa. Talon lähellä on kirkon itäosasta jäljelle jääneet perustuksen kappaleet. Näkyvillä on seitsemän metrin pituinen, neljän metrin levyinen ja puolen metrin korkuinen jäänne. Kirkon rakenteita on myös mahdollisesti jäljellä kunnantalon eteen tehdyn nurmikon alla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehtonen, Timo: *Vaienneet kellot: autonomian ajan sotilaskirkot 1809–1917*, s. 20–21 ja 64. Helsinki: Timo Lehtonen, 2015. ISBN 978-952-93-6534-0.
2. ↑  Suhonen, V.-P. (toim.): *Suomalaiset linnoitukset 1720-luvulta 1850-luvulle*, s. 261. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011. ISBN 978-952-222-275-6.
"University International Formation Mission" (UNIFORM) on japanilainen mikrosatelliitteja kehittävä projekti, jonka tarkoitus on laukaista vuonna 2012 useiden mikrosatelliittien konstellaatio.

Poliittisia tavoitteita
-----------------------

Se on Japanin hallituksen yritys luoda suhteita Aasian maiden avaruustoimintaan. Poliittisella tasolla kyse lienee Japanin vastatoimesta ("space diplomacy") sille, että esim. Etelä-Korea ja Malesia kehittävät avaruustekniikkaansa Venäjän avustuksella, Kiina avustaa useita maita avaruustekniikassa kautta maailman ja esim. Vietnam on aloittanut oman avaruustoimintansa. Etelä-Korea on luonut suhteita esim. Arabiemiirikuntien liittoon. Englantilainen Surrey Satellite Systems-yhtiö on saanut mikrosatelliiteilleen asiakkaita myös Aasiasta. Japanilainen UNIFORM-rojekti esiteltiin marraskuussa 2010 17. "Asia-Pacific Regional Space Agency Forum"-tapaamisessa Melbournessa Australiassa.

Mikrosatelliittilaivasto
------------------------

Teknisesti tarkoitus on luoda mikrosatelliittilaivasto, joka pystyy kokonaisuutena toimimaan yhtä hyvin kuin yksi suuri ja kallis satelliitti. Satelliittien operoinnin hintaa pyritään pudottamaan murto-osaan nykyisestä. Hanketta vetää professori Hiroaki Akiyama Wakayaman yliopistosta. Tiimiin kuuluu muita japanilaisia yliopistoja. Pyrkimys on luoda mikrosatelliittiyhteisö kuten CubeSateille on syntynyt 2000-luvulla. 

Satelliittien paino ovat noin 50 kg. Niitä aiotaan laukaista suuria määriä vuonna 2012 ja 2014. Päätavoite on kaukokartoitus, etenkin ilmakehän mittaukset.

Rahoitus
--------

UNIFORMin rahoittaa Japanin opetus-, kulttuuri-, urheilu- ja tiede- ja teknologiaministeriö (MEXT). Budjetti on viiden vuoden aikana 300 miljoonaa jeniä (noin 3 miljoonaa euroa).

Japanin hallitus päätti rahoittaa mikrosatelliitteja - yliopistojen nanosatelliitteihin panostetaan 2009-2013 kaikkiaan 4,2 miljardia jeniä.

Tokiolaisvetoinen "University Space Engineering Consortium" mikrosatelliittikonsortio koostuu 47 laboratoriosta 38 yliopistosta. 

UNIFORM mikrosatelliittien hinta on 50 - 200 miljoonaa jeniä.

Lähteet
-------

* SpaceNewsin artikkeli[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* (s. 17-)
* Krebs, Gunter Dirk: UNIFORM 1 *Gunter's Space Page*.  11.12.2017. Viitattu 25.8.2018.
* UNIFORM-1 (University International Formation Mission-1) *eoPortal*. Viitattu 25.8.2018.
* UNIFORM-1 *Spaceflight101.com*. Viitattu 25.8.2018.
**Mauritz Vilhelm Nordenheim**, sukunimi vuoteen 1833 *Molander* (21. kesäkuuta 1807 Rantasalmi – 30. heinäkuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.

Nordenheimin vanhemmat olivat Mikkelin läänin maaherra, majuri Abraham Joakim Molander, aateloituna vuodesta 1833 Nordenheim (k. 1847) ja Maria Wallenius. Hän kävi Savonlinnan piirikoulua ja Porvoon lukiota päästen ylioppilaaksi Turussa 1824. Nordenheim opiskeli myös venäjän kieltä Moskovan yliopistossa 1826 ja suoritti tuomarintutkinnon 1828.

Nordenheim toimi kenraalikuvernöörinkansliassa vt. venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1828 ja vakinaisena venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1830 sekä sai kuvernementinkielenkääntäjän arvonimen 1830. Hänestä tuli kanslian toimituspäällikön apulainen 1831, kanslian 2. osaston toimituspäällikkö 1835, 1. osaston toimituspäällikkö 1841, kanslian vt. johtaja 1844 ja kanslian vakinainen johtaja 1846. Nordenheim oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä ja kansliatoimituskunnan päällikkönä 1854–1869. Nordenheim sai kanslianeuvoksen arvon 1842, valtioneuvoksen arvon 1849 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1854.

Nordenheimin veli oli Viipurin hovioikeuden presidentti Claës Gabriel Nordenheim.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Mauritz Vilhelm Nordenheim. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.12.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Tonttu Toljanterin joulumieli** on Yle TV2:n tuottama suomalainen Tonttu Toljanterin joulukalenteriin perustuva elokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran 25.12.2003. Elokuva on esitetty Yle Tv2:ssa muutamia kertoja 23.12.2006, 25.12.2008 ja 25.12.2015. Ohjelman nimikkohenkilöä Tonttu Toljanteria näyttelee Kunto Ojansivu.

Juoni
-----

Joulu lähestyy kovaa kyytiä. Alituinen kiire saa Joulupukin haaveilemaan eläkepäivistä ja suunnittelemaan Toljanterista työnsä jatkajaa. Pukin puheet ovat tietysti leikkiä, mutta sitä Kyyjärven osaston partiotonttu Korvanen ei tiedä. Korvanen tahtoisi itse joulupukiksi ja siksi Toljanteri on saatava näyttämään Joulupukin silmissä kelvottomalta. Keksimällä valheita Toljanterista Korvanen käännyttää apulaisekseen rivakan 
tyttötonttu Salamanterin. Salamanteri pestautuu pojaksi pukeutuneena Toljanterin apulaiseksi ja sekoittaa parhaansa mukaan Toljanterin asioita.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kunto Ojansivu  | … |  Tonttu Toljanteri
  |
|  Jukka Pääkkönen  | … |  Joulupukki
  |
|  Satu Säävälä  | … |  Joulumuori 
  |
|  Kirsi Laamanen  | … |  Lääkäri Lettu 
  |
|  Erkki Teittinen  | … |  Viänänen 
  |
|  Anne Syysmaa  | … |  Salamanteri
  |
|  Joni Leponiemi  | … |  Korvanen
  |
|  Harri Tavinen  | … |  Iivari
  |
|  Jiri Halttunen  | … |  Velli
  |
|  Jussi Rekonen  | … |  Sähkömiestonttu 
  |
|  Timo Väätänen  | … |  Kitaristitonttu
  |

Elokuva julkaistiin DVD:llä 16. lokakuuta 2013.
**Tonteri** on Suomessa esiintyvä germaanisperäinen sukunimi. Se on *suojattu sukunimi* kuten nykyään kaikki Suomessa käytetyt sukunimet. Ulkopuolinen ei voi ottaa nimekseen Tonteri ilman laillista hyväksyttävää syytä.

Nykyisin Tonteri nimi on tavallinen muun muassa seuraavilla paikkakunnilla:

* Hartola (53 henkeä)
* Töysä (19)
* Pertunmaa (16)

Vanhimmat tiedot Tonder, Tonteri-nimistä ovat Etelä-Karjalasta. Jääsken tilikirjoihin on merkitty Staffa tond 1546 l. tonderijn 1546 ja l tondheri 1564, vuonna 1625 oli Jääsken lautamiehenä Lasse Tonteri. Antreassa on kirjattu Thomas Tonderi 1726 ja Tuomas Tonteri 1888. Raudussa on Tontereita asunut ainakin 1700-luvulla, ja Kivennavalla on Tonteri kiteytynyt Tonterin kylänkin nimeksi. Siirtolaisina*selvennä* Tontereita on sotien jälkeen tullut runsaasti ennen kaikkea Hämeeseen Antreasta ja Vuoksenrannasta, mutta jonkin verran myös Kirvusta, Vuokselasta ja Kivennavalta, Tonder-nimisiä (74) Muolaasta. Pohjanmaalta on kirjattu Jåp tonderssn 1543. Nimen taustalla on ilmeisesti germaanista lainaa oleva Donder, Donner, Dunder (suomeksi 'ukkonen'), joka on voinut esiintyä varhaisena sotilasnimenäkin.

Tonteri-nimisiä
---------------

* Arvi Tonteri (1912–1942), suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija
* Hannu Tonteri (s. 1950), suomalainen pankinjohtaja, kauppaneuvos
* Jerem Tonteri (s. 1973), suomalainen elokuvaleikkaaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja
* Kristina Tonteri-Young, suomalais-uusiseelantilainen näyttelijä ja balettitanssija
* Pekka Tonteri (1880–1953), suomalainen maanviljelijä ja SDP:n kansanedustaja
* Pertti Tonteri (s. 1943), suomalainen kirjailija
* Roope Tonteri (s. 1992), suomalainen lumilautailija

Lähteet
-------

* Mikkonen, Pirjo & Paikkala, Sirkka: *Sukunimet*. uudistettu laitos. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-14936-9.

### Viitteet

1. ↑  Mikkonen & Paikkala 2000



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee "Tonteri", voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla. |
**Sikhanyiso Dlamini** (s. 1. syyskuuta 1987) on swazimaalainen prinsessa ja poliitikko. Hän on kuningas Mswati III:n vanhin tytär, ja vuodesta 2018 alkaen maansa viestintäministeri. Hän on suorittanut opintonsa ulkomaisissa yliopistoissa Englannissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Dlamini opiskeli Biola-yliopistossa näyttelemistä ja Sydneyn yliopistossa tietoliikennetekniikkaa.

Dlamini on aiheuttanut kotimaassaan kohua useaan otteeseen. Vuonna 2004 hän järjesti juhlat ennen ruokotansseja, koska juhlissa juotiin alkoholia ja soitettiin kovaäänistä musiikkia. Prinsessa sai ruumiillisen rangaistuksen hovin virkamiehiltä rikkeidensä vuoksi. Kymmenen vuotta myöhemmin Swazimaan monarkiaa vastustanut Twitter-käyttäjä *SwaziLeaks* julkaisi kuvia juhlivasta aatelistosta, kuvissa esiintyi myös prinsessa Dlamini. Prinsessa sai osakseen myös julkisuutta väittelemällä Twitterissä, maassaan laittoman, *People's United Democratic Movement* -oppositioryhmittymän kanssa, minkä jälkeen hänen Twitter-tilinsä suljettiin.

Dlamini on mukana teleoperaattori MTN:n hallituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  eSwatini princess gets information portfolio in new government *News24*.  3.11.2018. Viitattu 11.10.2019.
2. ↑  Swaziland Princess Raps for Monarchy *Africa News*.  21.12.2015.  Arkistoitu 11.10.2019. Viitattu 11.10.2019.
3. ↑  Frost, Carleen: Royal rapper Princess Sikhanyiso Dlamini of Swaziland masters Sydney *The Daily Telegraph*.  5.5.2012. Viitattu 11.10.2019.
4. ↑  Keene, Neil: Meet Sikhanyiso Dlamini, the African princess who's been living incognito in Australia *news.com.au*.  13.6.2011.  Arkistoitu 11.10.2019. Viitattu 11.10.2019.
5. ↑  Braw, Elisabeth: Swaziland pop princess lives out her American dream *Metro*.  6.4.2010. Viitattu 11.10.2019.
6. ↑  Swazi Princess Weaves Royal Raps in Defence of Monarchy *NDTV*.  2.10.2015. Viitattu 11.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sikhanyiso Dlamini** Wikimedia Commonsissa
**Águedo Marrero Rodríguez** on espanjalainen kasvitieteilijä ja tutkija. Hänen tutkimusalueensa vaihtelevat kasvien sytogenetiikasta kasvisystematiikkaan, biogeografiaan ja evoluution tutkimukseen. Marrero Rodríguez on myös osallistunut aktiivisesti moniin erilaisiin suojelubiologisiin sekä luonnon tilaa kartoittaviin projekteihin.

Marrero Rodríguez on tutkinut etenkin Kanariansaarten, Välimeren ympäristön sekä Luoteis-Afrikan kasvistoa ja luontoa. Hän on kuvannut, kartoittanut ja julkaissut lukuisia Kanariansaarten endeemisten kasvien populaatioita sekä löytänyt useita jo sukupuuttoon kuolleiksi luultuja lajeja. Kaiken kaikkiaan Marrero Rodríguez on kuvannut noin parikymmentä tieteelle uutta lajia.

Tieteellisiä julkaisuja Marrero Rodríguez on kirjoittanut itse tai yhdessä muiden tutkijoiden kanssa yhteensä yli sata ja hän on toiminut useampien kansallisten sekä kansainvälisten tieteellisten lehtien artikkeleiden vertaisarvioijana.

Lähteet
-------

* Jardín Botánico Canario "Viera y Clavijo" – Unidad Asociada al CSIC: Águedo Marrero Rodríguez (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* JSTOR Global Plants: Marrero Rodríguez, Águedo (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Rodr. International Plant Names Index

 |

 |
**Maurits Eskild Ylismäki** (8. lokakuuta 1905 Vehmaa – 30. heinäkuuta 1987 Turku) oli suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ylismäen vanhemmat olivat maanviljelijä Maurits Hjalmar Ylismäki ja meijerikkö Bertha Sofia Skogster ja puoliso vuodesta 1930 Aino Elisabeth Suojanen. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Ylismäki valmistui rakennusmestariksi Turun teknillisestä koulusta vuonna 1945 ja toimi 1946–1947 Varsinais-Suomen Rakennus -yhtiön palveluksessa. Siirryttyään vuonna 1947 Emil Hartelan Urakoitsijat-yhtiöön hän toimi vastaavana ja vanhempana mestarina, kunnes meni vuonna 1949 rakennusliike Hakkalan palvelukseen. Ylismäki perusti vuonna 1950 Rakennusliike M. Ylismäki -yhtiön ja alkoi sen toimitusjohtajaksi. Yritys rakensi sittemmin useita kymmeniä asuin-, liike-, teollisuus- ja julkisia kohteita ympäri Suomea. Vuonna 1966 teollisuusneuvoksen arvonimen saaneella Ylismäellä oli myös useita rakennusalan ja alueellisia luottamustehtäviä. Eläkkeelle yrityksensä johdosta hän jäi vuonna 1970, jättäen tehtävät pojalleen Rainer Ylismäelle. Muun ohella Maurits Ylismäki harjoitti maanviljelystä omistamassaan Nuhjalan kartanossa Vehmaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maurits Ylismäki *Biografiasampo*. Viitattu 8.4.2022.
2. ↑  60-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 8.10.1965, s. 10.
**Taavetin junaonnettomuus** tapahtui aamuyöllä 8. elokuuta 1891 Taavetin aseman lähellä kun Pietarista tulossa ollut yömatkustajajuna ajoi sotilasjunan perään. Onnettomuudessa kuoli yksi sotilasjunassa ollut sotilas ja kaksi sotilasta kuoli myöhemmin vammoihinsa. Loukkaantuneita oli 30–40. 

Lappeenrannassa pidettyjen sotaharjoitusten ja leiriparaatin jälkeen useat sotilasjunat alkoivat kuljettaa harjoituksiin osallistuneita sotilaita Länsi-Suomessa sijainneisiin varuskuntiin. Yksi tällainen juna jossa kuljetettiin kahta Jenisein rykmentin pataljonaa, noin 800–900 miestä, lähti Lappeenrannan asemalta kello 11.50 kohti Parolan asemaa. Junan oli tarkoitus odottaa Simolan asemalla kunnes Pietarista tulossa ollut yömatkustajajuna ohittaisi aseman. Matkustajajuna oli kuitenkin myöhässä ja kun Lappeenrannasta oli tulossa useita muita sotilasjunia Simolaan täytyi kyseinen sotilasjuna päästää tilanpuutteen vuoksi matkamaan Taavettia kohden. Taavetissa sotilasjuna ei ehtinyt siirtä toiselle raiteelle odottamaan matkustajajunan ohitusta, vaan matkustajajuna ajoi puoli kolmen aikaan aamuyöllä sotilasjunan perään. Matkustajajuna ei kärsinyt mainittavampia vaurioita vaan saattoi jatkaa parin tunnin päästä matkaa kohti Helsinkiä. Lähes kaikki sotilasjunan vaunut vaurioituivat ja pari vaunua hajosi kokonaan. Sotilasjunassa olleista kuoli yksi sotilas heti ja 30–40 sotilasta sekä junan konduktööri loukkaantuivat. Matkustajajunassa olleista vain matkustajana ollut arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg loukkaantui lievästi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Varpio : Suvun musta lammas. Herman Hesekiel Holmströmin elämä. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, Helsinki 2017, sivu 35
2. 1 2  Junain yhteentörmäys, Päivälehti, 09.08.1891, nro 182, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Suuri rautatieonnettomuus Taawetin aseman luona, Uusi Suometar, 09.08.1891, nro 182, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Ágætis byrjun** on islantilaisen post-rock-yhtye Sigur Rósin kolmas studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1999. Ágætis byrjun on nauhoitettu kesän 1998 ja kevään 1999 välisenä aikana, ja sen on tuottanut Ken Thomas. Siitä tuli Sigur Ròsin kansainvälinen läpimurtoalbumi niin kaupallisesti kuin kriitikkojenkin piirissä. Levy eroaa selkeästi yhtyeen edellistä albumista Von, sillä aiempi "uni-pop" ja yhtyeen laaja sekä tunnelmallinen äänimaailma on korvattu Jónsi Birgissonin nyt jo legendaarisella kitaransoitolla (sähkökitara soitettuna sellon jousella) ja rikkaalla ja moninaisella orkestroinnilla.

Vaikka albumi julkaistiin vain pienelle fanipohjalle, se sai nopeasti radiojulkisuutta kotimaassaan. Niinpä se kohosi pikkuhiljaa ylöspäin albumilistoilla syksyllä 1999, päätyen viimein listan kärkisijalle useaksi viikoksi. Islannissa saavutettu yllätyssuosio aiheutti vahvaa ulkomaista kiinnostusta, ja levystä kirjoitettiin artikkeleita moniin tunnettuihinkin kansainvälisiin julkaisuihin. Internetissä albumista käytiin vilkasta keskustelua foorumeissa ja –blogeissa ja se saavutti hyviä arvosteluja kriitikoilta. Ágætis byrjun julkaistiin Britanniassa vuonna 2000 ja Amerikassa sen julkaisi 2001 FatCat Records. 

Kappaleesta "Viðrar vel til loftárása" tehtiin musiikkivideo, ja se sai laajaa tunnustusta. Ágætis byrjunin kappaleita löytyy myös elokuvien soundtrackeilta ; "Svefn-g-englar" muun muassa elokuvasta Vanilla Sky.

Albumin kymmenen laulua sisältävät viittauksia toisiinsa: levyn intro sisältää takaperin soitettuja osia levyn nimikappaleesta, ja viimeinen, "Avalon", "Starálfurin" instrumentaalisen siirtymän neljä kertaa hitaampana. Jouset "Starálfurissa" ovat jo itsessään palindromi; ne kuulostavat täsmälleen samalta etu – ja takaperin soitettuina. Ensimmäinen levylle nauhoitettu kappale oli albumin nimikappale, Ágætis byrjun. Viimeisteltyään version yhtye soitti sen ystävälleen, joka totesi sen olevan "ihan hyvä alku".

Sigur Rós kokosi ja liimasi Ágætis byrjunin ensimmäisen painoksen kannet itse. Kannen kuvan on piirtänyt Gotti Bernhöft.

Levyn jokainen kappale on laulettu islanniksi, paitsi "Olsen Olsen" jonka sanoitukset ovat vonlenskaa. Sigur Rósin seuraava albumi, ( ), on nauhoitettu kokonaan tällä itse-tehdyllä kielellä.

Kappaleet
---------

1. "Intro" – 1:36
2. "Svefn-g-englar" [’’Unissakävelijät’’] – 10:04
3. "Starálfur" [’’Tuijottava haltija’’] – 6:47
4. "Flugufrelsarinn" [’’Kärpäsen pelastaja’’] – 7:47
5. "Ný batterí" [‘’Uudet patterit’’] – 8:11
6. "Hjartað hamast (bamm bamm bamm)" [‘’Sydän lyö (pam pam pam)’’] – 7:11
7. "Viðrar vel til loftárása" [’’Hyvä sää lentoiskuille’’] – 10:18
8. "Olsen Olsen" – 8:03
9. "Ágætis byrjun" [’’Ihan hyvä alku’’] – 7:56
10. "Avalon" – 4:00

Albumin kansilehdissä ensimmäinen kappale on otsikoimaton, mutta yhtyeen kotisivut antavat sille nimen "Intro". Yhtyeen jäsenet käyttävät siitä joskus myös nimeä "Nujryb Siteaga" (Ágætis byrjun takaperin).

Tekijät
-------

* Jón Þór Birgisson - laulu, kitara
* Kjartan Sveinsson - kosketinsoittimet
* Georg Hólm - basso
* Ágúst Ævar Gunnarsson - rummut