recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sakoska** (ven. Загвоздка, *Zagvozdka*) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Kolppanan luterilaisen seurakuntaan. Nykyään kylän alue kuuluu Hatsinan kaupunkiin. 

Kylä on merkitty Ruotsin 1600-luvun kartalla ("*Sagoski*"), järven rannalla. Järvi oli todennäköisesti kuivunut ajan myötä. 

Kylä jakautui kahteen osaan: Ylä-Sakoskaan ja Ala-Sakoskaan. Talot sijaitsivat lähekkäin, kahden puolen raittia. Kylän keskinen osa, Vanhakylä, käsitti 1900-luvun alussa 13 taloa. Lisäksi kylään kuului kaksi erillistä taloryhmää: Hirvonmäki, jossa oli 6-7 taloa, sekä Patamäki, joka oli viiden talon ryhmä, kylän pää, ns. "otsa". 

Vuonna 1849 Ylä-Sakoskassa asui 155 ihmistä (74 miestä ja 81 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita), ja Ala-Sakoskassa - 145 ihmistä (76 misestä ja 69 naista), niistä äyrämöisiä - 69 ja savakoita - 76.

Kylä sijaitsi lähellä Hatsinan kaupunkia, kaakkoisuunnassa. Maanviljeily ja karjanhoito eivät antaneet riittävästi tulonlähteitä. Sivutuloja sai hevosajosta Hatsinassa. Kylän suvut oli Levoska, Manninen, Vilppo ja Tynni. Poliitikko, toimittaja ja kirjailija Kaapre Tynni, sekä hänen tyttärensä, runoilija, akateemikko Aale Tynni oli syntyneet Sakoskassa. Kylässä toimi suomenkielinen koulu, jonka opettajana oli Pekka Inki. Hän myös johti Sakoskan naiskuoroa, joka esiintyi laulujuhlissa.

Vuonna 1926 Ylä-Sakoskassa oli 38 taloa ja 178 asukasta, niistä 113 henkilöä (25 taloa) - inkeriläisiä, ja Ala-Sakoskassa 47 taloa ja 220 ihmistä (inkeriläisiä 158).

Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

Lähteet
-------

Tynni, Aale: *Inkeri, Inkerini.*. WSOY, 1990. ISBN 951-0-16694-4. 

### Viitteet

1. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *digi.kansalliskirjasto.fi*. St.-Petersburg, 1867.
2. ↑  Kuudes laulujuhlamme. Toinen juhlapäivä.  *Neva*, 20.06.1913, nro 43, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
**Minna Leinonen** (s. 1977) on suomalainen säveltäjä.

Leinonen syntyi amatöörimuusikkoisälle, ja hänen isoisänsä oli pelimanni ja soitinrakentaja. Ennen sävellysopintojaan Leinonen opiskeli Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa, valmistui musiikin perusteiden opettajaksi ja aloitti vuonna 2004 työskentelyn Keski-Helsingin musiikkiopistossa. Hänen sävellysopettajiaan olivat tämän jälkeen Jouni Kaipainen, Veli-Matti Puumala (Sibelius-Akatemia), Eero Hämeenniemi (Sibelius-Akatemia) ja Hannu Pohjannoro (Tampereen ammattikorkeakoulu). Sibelius-Akatemiasta Leinonen sai musiikin maisterin oppiarvon. Hän osallistui myös mestarikursseille sekä Suomessa että ulkomailla ja perehtyi Intiassa karnaattiseen musiikkiin. Hänen orkesteriteoksensa *Kha* kantaesitys vuonna 2006 oli merkittävä hänen säveltämiselle omistautumisensa kannalta.

Leinosen teosten esittäjien joukossa ovat olleet Tampere Filharmonia, Tapiola Sinfonietta, Zagros Ensemble, Uusinta Ensemble, Radion sinfoniaorkesteri, defunensemble, Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteri, ICE, TampereRaw ja Tampereen Kamarioopperayhdistys. Helmikuussa 2021 kantaesitettiin Leinosen liikeooppera *ALMA!*, jonka libretto pohjautuu Hanna Weseliuksen romaaniin *Alma!* ja jonka koreografian laati Petri Kekoni. Teos nimettiin vuoden 2022 Teosto-palkinto-ehdokkaaksi.

Huhtikuussa 2022 Leinonen nimitettiin vuosien 2024 ja 2026 Tampere Biennalen taiteelliseksi johtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  About (Arkistoitu – Internet Archive) Minna Leinonen
2. 1 2 3 4  Minna Leinonen kaipaa konsertteihin aikamme musiikkia ja kannustaa nuoria naisia säveltäjiksi Kulttuuritoimitus
3. 1 2 3  Minna Leinonen[vanhentunut linkki] Suomen Työväen Musiikkiliitto
4. ↑  ALMA!-liikeooppera (Arkistoitu – Internet Archive) Tanssiteatteri MD
5. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee John Bullia Englannin kansan henkilöitymänä. Säveltäjä John Bullista on eri artikkeli.*
John Bull ensimmäisen maailmansodan aikaisessa värväysjulisteessa.
**John Bull** on kirjallisuudessa ja poliittisessa huumorissa Englannin kansan ja kansanluonteen henkilöitymäksi muodostunut fiktiivinen hahmo. Hahmon keksi skottilainen matemaatikko ja fyysikko John Arbuthnot. Se esiintyi ensi kertaa hänen viiden pamfletin sarjassaan vuonna 1712, jotka julkaistiin samana vuonna myös kokoelmateoksena nimellä *The History of John Bull*. Bull oli rehellinen räätäli, joka toimi ystävänsä Nicholas Frogin (joka symboloi Alankomaita) kanssa yhteistyössä Lewis Baboonia (Ludvig XIV) vastaan, joka pyrki hankaloittamaan kaupankäyntiä. Satiirin laaja levikki teki hahmosta suositun 1700-luvun poliittisten kirjoitusten roolihahmon.

John Bull esittelee Napoleonin päätä James Gillrayn piirroksessa vuodelta 1803.
Ranskan vallankumous ja Napoleonin sodat nostivat karikatyyrin yhä suositummaksi. Satiirikot James Gillray ja Thomas Rowlandson muovasivat John Bullista tyhmän ja karkean kansanhahmon. Vajaa 50 vuotta myöhemmin John Doyle nosti jälleen Bullin sosiaalista asemaa ja hänestä tuli menestynyt kansalainen. Ulkomaiden pilakuvat suhtautuivat hahmoon vihamielisemmin.

1800-luvun loppupuolella John Bull oli Punch-lehden vakiohahmoja, tunnetuimpana John Leechin esittämänä joviaalina ja rehellisenä maanviljelijänä, joskus Union Jack takkinaan ja bulldoggi kantapäillään. John Bullista oli tullut yleinen hahmo, joka esiintyi kirjoissa, näytelmissä ja jopa tuotteiden tavaramerkkinä.

Katso myös
----------

* Setä Samuli

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Bull *Encyclopædia Britannica Online*.  2009. Viitattu 26.9.09. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Bull**.
**Andreas Borregaard** on tanskalainen harmonikansoittaja.

Borregaard aloitti harmonikansoiton 5-vuotiaana ja aloitti vuonna 2001 opinnot Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa James Crabbin johdolla. Hän piti virallisen valmistujaiskonserttinsa keväällä 2010. Hän suoritti opintoja myös Guildhall School of Music and Dramassa ensimmäisenä sinne koskaan päässeenä harmonikansoittajana. Siellä hänen opettajiaan olivat David Takeno ja James Johnstone.

Borregaard teki kansainvälisen ensiesiintymisensä solistina vuonna 2007 BBC:n Walesin kansallisorkesteri kanssa Gia Qantšelin teoksen *Kapote* Britannian-ensiesityksessä. Vuonna 2012 hän kantaesitti Fredrik Österlingin konserton *Endymion* ja vuonna 2017 Maja Ratkjen sekä Kathy Hinden poikkitaiteellisen konserton. Hän on osallistunut muihinkin poikkitaiteellisiin hankkeisiin. Borregaard on tulkinnut myös muiden muassa Simon Steen-Andersenin, Jennifer Walshen, Niels Rønsholdtin, Bent Sørensenin ja Juliana Hodkinsonin uusia teoksia. Hän on esittänyt ja levyttänyt vanhempaakin musiikkia, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia. Borregaard on pitänyt soolo- ja kamarimusiikkiresitaaleja Australiassa, Etelä-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa.

Vuonna 2010 Borregaard aloitti harmonikansoiton ja kamarimusiikin opettamisen Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa, ja vuonna 2017 hän pääsi luennoitsijaksi Norjan valtiolliseen musiikkikorkeakouluun. Hän on tehnyt levytyksiä eri levymerkeille, kuten BIS:lle ja Dacapolle. Hän sai vuonna 2013 Tanskan taidesäätiön "Young Elite" -stipendin ja vuonna 2017 Tanskan säveltäjäseuran musiikkipalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andreas Borregaard (Accordion) Bach Cantatas

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Oikeustaistelun muistomerkki** on Luumäen asemalle vuonna 1937 pystytetty P. E. Svinhufvudin graniittinen muistomerkki. Muistomerkki on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen tekemä ja se toteutettiin kansalaiskeräyksen avulla. Muistomerkillä muistetaan toisen sortokauden aikana käytyä oikeustaistelua, jossa silloinen Lappeen kihlakunnan tuomari P. E. Svinhufvud 24. marraskuuta 1914 kesken oikeudenkäynnin vangittiin ja passitettiin Siperiaan. Aloitteen muistomerkistä teki Luumäen Kotiseutu- ja Museoyhdistys 1930-luvun puolivälissä, ja Aaltonen voitti kesällä 1937 järjestetyn kutsukilpaulun. Oikeustaistelun muistomerkki paljastettiin suurin juhlallisuuksin itsenäisyyspäivän aattona 5. joulukuuta 1937. Svinhufvud oli itse läsnä paljastustilaisuudessa.

Muistomerkki muodostuu seitsemän metriä korkeasta kolmikulmaisesta pylväästä, joka on Vehmaan punaista graniittia. Pylvään tahkot ovat 1,5 metriä leveitä. Veistos painaa 30 tonnia. Muistomerkkiä siirrettiin 14 metriä alkuperäisestä sijainnistaan vuonna 2009 uuden junaraiteen rakentamisen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Oikeustaistelun muistomerkki Luumäen kunta.  Arkistoitu 29.7.2018. Viitattu 30.5.2020.
2. 1 2  Taideteokset ja muistomerkit | Svinhufvud Muistosäätiö *www.svinhufvudinmuistosaatio.fi*. Viitattu 12.3.2017.
3. ↑  HS 50 vuotta sitten maanantaina 28.2.1966: Luumäen muistomerkin yksi luonnos kateissa *Helsingin Sanomat*.  28.2.2016. Viitattu 12.3.2017.
4. ↑  Professori Martti Häikiö: Svinhufvudin karkotus Siperiaan 1914 | Svinhufvud Muistosäätiö *www.svinhufvudinmuistosaatio.fi*. Viitattu 12.3.2017.
5. 1 2  Oikeustaistelun muistomerkki vaihtaa paikkaa Luumäellä Yle 25.11.2009. Viitattu 30.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Svinhufvudin taideteokset ja muistomerkit
**Suomen Sopimuspalokuntien Liitto - Finlands Avtalsbrandkårers Förbund ry (SSPL)** on sopimuspalokuntien ja niiden taustalla toimivien palokuntayhdistysten liitto. SSPL:n jäsenyhteisöt ovat vapaaehtoisia palokuntayhdistyksiä (VPK), henkilökohtaisen sopimuksen palokuntien (HSPK) palomiesyhdistyksiä ja laitos-/tehdaspalokuntia, jotka toimivat myös sopimuspalokuntina. Liitto on aktiivisesti mukana asiantuntijana lakeja, asetuksia, ohjeita ja määräyksiä valmisteltaessa. Liiton aluetoiminta on pelastuslaitosten alueilla vapaamuotoisesti toimivaa palokuntayhdistysten yhteistä vaikuttamista. Alueellisella toiminnalla pyritään palokuntien päivittäisten ongelmien ratkaisuun.

SSPL:n työn tärkeimpiä muotoja ovat sopimuspalokuntatoiminnan tukeminen ja toiminnan erityispiirteiden esiintuominen erilaisissa pelastustoimea käsittelevissä 

hankkeissa ja uudistuksissa. Yksittäiset jäsenpalokunnat voivat myös pyytää liitolta apua palokuntien arkipäivän toimintaan liittyvissä asioissa. Liitto järjestää erilaisia info- ja koulutustilaisuuksia, sekä ylläpitää tietoutta koko maan kattavasti sopimuspalokuntien ja pelastustoimen tilanteesta.

Liiton puheenjohtajana toimii syyskuusta 2023 alkaen kansanedustaja Paula Werning.

Lähteet
-------

1. ↑  SSPL-TIETOA *sspl.fi*.  Arkistoitu 7.5.2021. Viitattu 7.5.2021.
**Ranskan Indokiina** oli Ranskan siirtomaa vuosina 1887–1954. Sen alue käsitti nykyisten Vietnamin, Laosin ja Kambodžan valtioiden alueet. Siirtomaan pääkaupunkina toimi ensin Saigon vuosina 1887–1901, minkä jälkeen pääkaupunki siirrettiin Hanoihin.

Alue joutui Japanin keisarikunnan haltuun toisessa maailmansodassa. Ensiksi Japani valtasi Tonkinin vuonna 1940, minkä jälkeen se valtasi koko Indokiinan vuonna 1941. Natsi-Saksan nukkevaltion Vichyn Ranskan hallinto luovutti alueen Japanille. Miehityksen aikana Japanin armeijan virkamiehet kannustivat nationalistisia aatteita sekä itsenäisyysliikkeitä alueella. Armeijan ylemmät upseerit aikoivat tosin pitää Indokiinan tärkeänä lähteenä resursseille kuten tinalle, hiilille, kumille ja riisille. Indokiinalaiset pian ymmärsivät, että japanilaiset aikoivat käyttää maata hyväkseen yhtä paljon kuin ranskalaisetkin, ja tämä sai aikaan *Việt Nam Cách mệnh Đồng minh Hội* -sissiliikkeen synnyn, joka soti japanilaisia vastaan.

Toisen maailmanodan jälkeen Ranska yritti saada aluetta takaisin hallintaansa, jolloin ensimmäinen Indokiinan sota alkoi. Vuosina 1949–1950 Ranska ratifioi yksittäiset sopimukset, jotka tunnustivat Vietnamin, Laosin sekä Kambodžan itsenäisiksi valtioiksi osana Ranskan unionia. Valtioiden johtajat olivat tosin nukkehallitsijoita, eivätkä ne saaneet varsinaista itsenäisyyttä kuin vasta Geneven konferenssin jälkeen vuonna 1954, jonka jälkeen Ranska ja Việt Minh lopettivat sotimisen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Indochina *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 16.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  What Was French Indochina? *ThoughtCo*. Viitattu 16.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ranskan Indokiina** Wikimedia Commonsissa
Sojuz TM-32:n miehistö. Vasemmalta oikealle: Dennis Tito, Talgat Musabajev ja Juri Baturin
**Juri Mihailovitš Baturin** (ven. Юрий Михайлович Батурин, s. 12. kesäkuuta 1949 Moskova) on venäläinen kosmonautti. 

Baturin oli ensimmäinen venäläinen poliitikko, joka on tehnyt avaruuslennon. Hän lensi Sojuz TM-28 -lennolla 13. elokuuta 1998 Mir-avaruusasemalle ollen siellä 17 päivää ja 28. huhtikuuta 2001 Sojuz TM-32 -aluksella ISS-avaruusasemalle ollen siellä kaksi vuorokautta.

Tämä kuten NASAn vastaavat poliitikkojen avaruuslennätykset (senaattori Jake Kemp ja eräässä mielessä John Glennin toinen lento, jolloin hän oli entinen senaattori) ovat lähellä avaruusturismia.

Aiheesta muualla
----------------

* Spacefacts.de (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tapio Varmola** (s. 6. huhtikuuta 1953, Lapinjärvi) on suomalainen kasvatustieteiden tohtori, korkeakouluneuvos ja dosentti. Varmola toimi Seinäjoen ammattikorkeakoulun rehtorina sen perustamisesta syyskuuhun 2020 saakka.

Henkilöhistoria
---------------

Varmola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1972 ja valmistui peruskoulun luokaopettajaksi vuonna 1975 ja kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1977. Vuonna 1985 Varmola valmistui filosofian lisensiaatiksi Joensuun yliopistosta ja kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1996 Tampereen yliopistosta. Varmolan väitöskirjan aihe oli "Markkinasuuntautuneen koulutuksen aikakauteen?". Vuonna 2003 Varmola nimitettiin Tampereen yliopiston dosentiksi.

### Ammattikorkeakoulun rehtorina

Varmola nimitettiin uuden Seinäjoen ammattikorkeakoulun ensimmäiseksi rehtoriksi vuonna 1992. Varmola tuli ammattikorkeakoulun palvelukseen Tampereen yliopiston ja sitä ennen Joensuun yliopiston palveluksesta. Vuosina 1992–1995 Varmola toimi väliaikaisen ammattikorkeakoulun johtavana rehtorina ja vakinaistamispääötksen jälkeen vuodesta 1995 ammattikorkeakoulun rehtorina. Rehtorin viran ohella Varmola on toiminut Seinäjoen koulutuskuntayhtymän johtajana vuosina 1995–2014 sekä vuodesta 2014 Seinäjoen ammattikorkeakoulu Oy:n toimitusjohtajana. Varmola jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2020.

### Korkeakouluhallinnon vaikuttaja

Ammattikorkeakoulun ja maakunnallisen korkeakoulukonsortion ohella Varmola on ollut merkittävä ja aktiivinen vaikuttaja opetus- ja korkeakouluhallinnossa. Varmola on toiminut opetushallinnon asiantuntijatehtävissä 1970-luvulta lähtien. Varmolan tärkeimpiä luottamustehtäviä ovat olleet Ammattikorkeakoulujen rehtorineuvosto ARENEn hallituksen jäsenyys vuosina 1996–1999, sen puheenjohtajuus vuosina 2000–2004 ja edelleen vuodesta 2016 lähtien sekä Korkeakoulujen arviointineuvoston varapuheenjohtajuus vuosina 1996–1999.

Huomionosoitukset
-----------------

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Varmolalle korkeakouluneuvoksen arvonimen 23. kesäkuuta 2018.

Muu toiminta
------------

Varmola on ollut aktiivinen kulttuurin saralla luottamustehtävissä. 60-vuotisjuhlakirjassaan Varmolan läheiseksi harrastukseksi mainitaan Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat Jussit -kuoron riveissä laulaminen. Eläköitymisensä jälkeen Varmola asettui ehdolle ja tuli valituksi Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueen aluevaltuustoon SDP:n edustajana.

Lähteet
-------

* Varamäki, Elina & Päällysaho, Selina: *Tapio Varmola - suomalaisen ammattikorkeakoulun rakentaja ja kehittäjä*, s. 25. Seinäjoki: Seinäjoen ammattikorkeakoulun julkaisusarja A. Tutkimuksia 13, 2013. ISBN 978-952-5863-48-2.

### Viitteet

1. 1 2  Varamäki & Päällysaho s. 6
2. 1 2  Rehtori Tapio Varmola jää eläkkeelle syksyllä  29.1.2020. SeAMK. Viitattu 27.9.2020. fi
3. 1 2 3  Varamäki & Päällysaho s. 7
4. ↑  Tapio Varmolasta korkeakouluneuvos SeAMK. Viitattu 5.6.2020. fi
5. ↑  Kaakinen, Elina: Aluevaalien ehdokasasettelu päättyi *Yle*.  14.12.2021. Viitattu 14.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Sirkka Kurki-Suonio** (9. huhtikuuta 1939 Iisalmi – 24. syyskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen kirja- ja kustannusalalla toiminut kustannuspäällikkö ja suomentaja.

Kurki-Suonion isä oli Erkki Kurki-Suonio (aik. Krohn). Isän kulttuurisuvusta tuli kiinnostus kirjallisuuteen ja sen tutkimukseen. Sirkka Kurki-Suonio oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja teki pro gradu -tutkielmansa varhaisista lastenlehdistä, joiden syntyyn hänen sukulaisensa olivat olleet vaikuttamassa. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli Suomalaisen Kirjallisuuden Seurassa, missä hän toimitti 8-osaista *Suomen kirjallisuus* -sarjaa Natalia Baschmakoffin kanssa Matti Kuusen ohjaamana.

Pitkäaikaisen uransa kustannusalalla Kurki-Suonio teki Tammessa, missä hän työskenteli yli 30 vuotta muun muassa käännöskirjallisuuden, lasten- ja nuortenkirjallisuuden ja kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannuspäällikkönä. Hän suomensi kirjallisuutta myös itse. Kurki-Suonio toimitti muiden muassa Günter Grassin, John Irvingin, Saul Bellow’n, Alice Munron, Yaşar Kemalin ja Amos Ozin teosten suomennoksia. Suomalaisista kirjailijoista hän löysi 11-vuotiaan Leena Lehtolaisen esikoisromaanin ja kätilö Anna Luodon muistelmat. Hän oli myös Kaari Utrion pitkäaikainen kustannustoimittaja.

Kurki-Suonio vaikutti Yhdistys 9:ssä, Prosenttiliikkeessä, Suomen PEN -sananvapausjärjestössä, Tuglas-seurassa ja Minna Canthin seurassa. Hän oli Pentti Linkolan pitkäaikainen elämänkumppani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Partanen, Sinikka & Voipio, Laura: Sirkka Kurki-Suonio 1939–2018 *HS.fi*.  21.10.2018. Viitattu 4.5.2023.
2. ↑  Pesonen, Mikko: Tieto-Finlandia Pentti Linkola -elämäkerralle *Yle Uutiset*.  29.11.2017. Viitattu 4.5.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
| "18 and Life"Skid Row |
| --- |
| Singlen "18 and Life" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Skid Row* |
|  Julkaistu | 25. tammikuuta 1989 |
|  Tuottaja(t) | Michael Wagener |
|  Tyylilaji | glam metal |
|  Kesto | 03.50 |
|  Levy-yhtiö | Atlantic |
| Skid Row’n muut singlet |
| "Youth Gone Wild"1989 | "18 and Life"1989 | "I Remember You"1989 |

**18 and Life** on yhdysvaltalaisen, 1980-luvulla suosioon nousseen Skid Rown’n menestyskappale. Tyyliltään kappale on power-balladi. Kappaleen ovat kirjoittaneet basisti Rachel Bolan ja kitaristi Dave Sabo.

Kappale on yhtyeen kaikkien aikojen menestynein singlehitti, kavuten sijalle 4 *Billboard Hot 100* -listalla. *Mainstream Rock Tracks* -listalla kappale oli sijalla 11. VH1-musiikkikanavan *100 Greatest Rock Songs* -äänestyksessä kappale oli sijalla 16. Single palkittiin kultalevyllä 13. syyskuuta 1989 yli 500 000 kappaleen myynnistä. Se on ainoa Skid Row’n single, joka on myynyt kultaa.

Kappaleen alkuperäinen idea tuli siitä, kun Dave Sabo luki lehdestä kuinka 18-vuotias Ricky-niminen poika oli tuomittu elinkautiseen ammuttuaan ystäväänsä aseella jonka ei ollut tarkoitus olla ladattu. Kappale käsittelee samalta pohjalta murrosiän ja aikuistumisvaiheen hankaluuksia ja sitä, mihin kyseenalainen käytös johtaa. Videossa kuvataan Sabon lukemaa lehtiartikkelia. 

Kappale on myös soitettavana videopelissä *Guitar Hero: Rocks the 80s*. Myös yhtyeen silloinen laulaja Sebastian Bach nauhoitti kappaleen livenä sooloalbumilleen *Bring 'Em Bach Alive!*. Kappale on myös yhtyeen kokoelmalla *40 Seasons: The Best of Skid Row*.

Kappaleet
---------

1. 18 and Life – 3.50 (säv. sov. Rachel Bolan, san. sov. Dave Sabo)

Kokoonpano
----------

* Sebastian Bach – laulu
* Dave Sabo – kitara, taustalaulu
* Scotti Hill – kitara, taustalaulu
* Rachel Bolan – bassokitara, taustalaulu
* Rob Affuso – rummut, taustalaulu

Aiheesta muualla
----------------

* 18 and Life Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *18 and Life* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)

Skid Row

| 
* Tony Harnell
* Dave "The Snake" Sabo
* Scotti Hill
* Rachel Bolan
* Rob Hammersmith

 |
| --- |
| 
* Johnny Solinger
* Rob Affuso
* Sebastian Bach
* Dave Gara
* Phil Varone
* Matt Fallon
* Charlie Mills
* Kurtis Jackson
* Steve Brotherton
* Keri Kelli
* Tim DiDuro

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* Skid Row
* Slave to the Grind
* Subhuman Race
* Thickskin
* Revolutions per Minute
* The Gang’s All Here

 |
| Livealbumit | *Subhuman Beings on Tour* |
| EP:t | *B-Side Ourselves* |
**San Vicente Ferrer -luokka** piti olla Espanjan laivaston kolmen kaksikantisen 80-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka, mutta luokan kolmatta alusta ei koskaan valmistettu.

Suunnittelu
-----------

Ensimmäisen aluksen valmistamisesta annettiin kuninkaallinen määräys 4. helmikuuta 1766 Cartagenan telakalle Eduardo Bryantille, jonka tekemä suunnitelma oli hyväksytty 2. kesäkuuta 1766. Alus nimettiin 1. marraskuuta 1767. Bryant kuoli tapaturmaisesti 27. huhtikuuta 1768 eli viisi päivää vesillelaskun jälkeen, joten toisen aluksen valmistuksesta vastasi Guillermo (William) Turner.

Alunperin alusten tykkeinä olivat 24, 18 ja 8 naulan tykit, mutta 16. maaliskuuta 1790 annettu tarkennettu varustelumääräys edellytti 24 naulan tykkien vaihtamisen 36 naulan tykkeihin. Luokan kolmas alus *San Rafael* ei koskaan valmistunut, vaan se paloi 1769 telakalla syttyneessä tulipalossa ennen vesillelaskua. Aluksen tilalle rakennettiin saman niminen kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva. Molemmat valmistuneet alukset olivat 1779 Ferroliin sijoitetussa laivueessa.

Alukset
-------

**San Vicente Ferrer -luokka**| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *San Vicente Ferrer* | Cartagena | 10. kesäkuuta 1766 | 22. huhtikuuta 1768 | 17. kesäkuuta 1768 | poltettu 17. helmikuuta 1797 |
| *San Nicolás de Bari* | Cartagena | 26. syyskuuta 1767 | 5. huhtikuuta 1769 |  | vallattu 14. helmikuuta 1797 *HMS San Nicolas*proomu 1800myyty 1814 |
| *San Raphael* | Cartagena | 16. kesäkuuta 1768 |  |  | tuhoutunut tulipalossa 1769 |
|

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 119-120

*San Vicente Ferrer* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Vicente Ferrer* - *San Nicolás de Bari* - *San Rafael* |
| Edeltäjä: San Carlos -luokka – Seuraaja: Neptuno-luokka |
**Montrichard Val de Cher** on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 32 kilometriä Bloisin kaupungista lounaaseen.

Montrichard Val de Cherin kunta perustettiin 1. tammikuuta 2016. Tällöin kaksi kuntaa; Bourré ja Montrichard yhdistyivät.

Château de Montrichard
Cherin laaksoa suojelemaan rakennettiin 1000-luvulla linna *Château de Montrichard*. Linnan rakennutti Anjoun kreivi Foulques III musta, jolla oli konflikteja Blois’n kreivin kanssa. 1100-luvulla linna päätyi Amboisen suvun haltuun, joka laajensi linnaa. 1400-luvulla linna oli Ranskan kuningas Ludvig XI:n hallinnassa. Tämän jälkeen linna hylättiin, ja se sai raunioitua. Nykyään linnasta on jäljellä pääpuolustustorni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Château de Montrichard L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montrichard Val de Cher** Wikimedia Commonsissa
**Neochóri** (kreik. Νεοχώρι; transl. myös *Neohóri*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 62 (vuonna 2011).

Neochórin kylä sijaitsee Sámoksen eteläisissä sisäosissa noin 37 kilometriä länsilounaaseen saaren keskuksesta Sámoksen kaupungista ja noin 23 kilometriä itään Pythagóreion kylästä. Se on rakennettu Karvoúnis- eli Ámpelos-vuoren rinteeseen noin 275 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Neochóri muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νεοχωρίου, *Topikí Koinótita Neochoríou*). Aiemmin kylä kuului Marathókampoksen kuntaan, vuodesta 2011 Sámoksen kuntaan ja Marathókampoksen kunnallisyksikköön, ja vuodesta 2019 lähtien Dytikí Sámoksen kuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Neochori *Samosin.gr*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Neochori *Samos.gr*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neochóri** Wikimedia Commonsissa
**Bombayn seitsemän saarta** tarkoittaa Portugalin myötäjäislahjana Englannille vuonna 1661 luovuttamia alueita Länsi-Intiassa nykyisen Mumbain seudulla. Saaret luovutettiin osana Katariina de Bragançan myötäjäislahjaa Kaarle II:lle. Portugalin haltuun seitsemän saarta päätyivät vuonna 1534, jonka myötä alue sai nimen *Bom Bahia*, minkä englantilaiset kotouttivat muotoon Bombay. Englantilaisten kyseisistä saarista käyttämät nimet olivat Colaba, Old Woman’s Island (tai Little Colaba), Bombay, Mazgaon, Parel, Mahim ja Worli.

Kaarle II:lle saarista tuli kuluerä, jonka vuoksi hän päätti vuokrata ne Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1668. Komppanian hallussa alkoi saarten kehittäminen, joka vauhdittui varsinkin toisen kuvernöörin Gerald Aungierin aloitteesta. Aungier aloitti suunnitelmat saarten yhdistämiseksi ja maa-alueen laajentamiseksi.

Vuonna 1782 kuvernööri William Hornby oli ensimmäinen, joka aloitti urakan kahden saaren yhdistämiseksi. Hänen nimeään kantavan Hornby-Vellardin projektin seurauksena useat muut hankkeet saarten välisten yhteyksien parantamiseksi lisääntyivät. Brittihallinto onnistui yhdistämään saaret yhtenäiseksi alueeksi vuonna 1845.

* Seitsemän alkuperäistä saartaSeitsemän alkuperäistä saarta
* Bombayn saaret 1670 Bombayn saaret 1670
* Bombayn saaret 1893 Bombayn saaret 1893
* Artikkeli Bombayn laajentumissuunnitelmista 1911 Artikkeli Bombayn laajentumissuunnitelmista 1911

Lähteet
-------

1. ↑  About Mumbai *Municipal Corporation of Greater Mumbai*. Viitattu 20.1.2020.
2. 1 2  Bombay: History of a City *British Library*.  Arkistoitu 25.6.2013. Viitattu 20.1.2020.
3. 1 2  Perur, Srinath: Story of cities 11: the reclamation of Mumbai – from the sea, and its people? *The Guardian*.  30.3.2016. Viitattu 20.1.2020.
4. ↑  The Seven Islands *theory.tifr.res.in*.  16.7.1995. Viitattu 20.1.2020.
5. ↑  Sunavala, Nergish: When Bombay went to East India Company for £10 rent *Times of India*.  27.3.2018. Viitattu 20.1.2020.
6. ↑  Fernando, Benita: The East India Company: the founders of Bombay? *Livemint*.  28.9.2018. Viitattu 20.1.2020.
7. ↑  The islands come together: The Hornby Vellard reclamation project *hum54-15.omeka.fas.harvard.edu*. Viitattu 20.1.2020.
**Tamara Mitrofanovna Samsonova** (ven. Тамара Митрофановна Самсонова) on venäläinen sarjamurhaaja, jota epäillään yli 13 ihmisen murhaamisesta reilun 20 vuoden aikana. Häneltä löydettiin tutkimuksissa päiväkirja, jossa hän kuvailee, mitä on tehnyt uhreilleen ennen heidän murhaamistaan erittäin väkivaltaisesti. Samsonovan jäljille päästiin, kun poliisi löysi hänen kotinsa läheisestä lammesta 79-vuotiaan naisen ruumiinosia.

Päiväkirjan yhdessä artikkelissa luki: "Minä tapoin vuokralaiseni, leikkasin hänet paloiksi kylpyhuoneessa puukolla ja laitoin palat muovipusseihin ja heitin ne Pietarin Frunzen piirin eri osiin." Samsonova on ollut mielisairaalassa kolme kertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  CNN: Pietarilainen "kauhujen mummo" on tunnustanut 11 murhaa *Ilta-Sanomat*.  9.8.2015.  Arkistoitu 10.8.2015. Viitattu 9.8.2015.
2. ↑  Venäjällä kohistaan murhaajamummosta – "Viiltäjä-Vanhus" sanoo tappaneensa yli 10 *Iltalehti*.  30.7.2015. Viitattu 10.8.2015.
3. ↑  Russian pensioner Tamara Samsonova may have eaten victims *Independent*.  6.8.2015. Viitattu 10.8.2015.
**Heinolan vaneritehdas** oli Heinolassa Tommolan teollisuusalueella, Maitiaislahden rannalla sijainnut UPM-Kymmene Wood Oy:n viimeksi omistama vaneritehdas joka lopetti toimintansa vuonna 2009. Vuonna 2016 tehtaan kiinteistöt ja maa-alueet myytiin, jonka jälkeen se on toiminut yrityspuistona.

Historia
--------

Tehtaan rakennuttanut *Heinolan Faneeri oy* perustettiin 1929. Vaneritehdas valmistui 1931, mutta perustajayhtiö meni konkurssiin samana vuonna, ja sen omistajaksi tuli saman vuoden aikana J. A. Zachariassen & Co. Tehdas rakennettiin uudelleen 1969 tapahtuneen tulipalon jälkeen, ja se siirtyi vuonna 1975 Zachariassenilta Enso-Gutzeit Oy:lle ja vuonna 1990 Schauman Wood Oy:lle. UPM-konsernin osaksi tehdas tuli 1996. UPM lopetti vuonna 2010 Heinolassa sijainneen sahansa ja vaneritehtaan. Vaneritehdas oli seisoksissa jo vuoden 2009 alusta lähtien. Viime vaiheessa vaneritehtaalla oli 212 työntekjää ja sahalla 77 työntekijää. Samassa yhteydessä UPM lopetti myös Kaukaan vaneritehtaan Lappeenrannassa ja Parkanon jalostetehtaan. Vuoden 2010 jälkeen koneet poistettiin tehtaasta, ja sieltä purettiin rakennuksia, koska ne olivat huonon kunnon takia turvallisuusriski. Muun muassa vaneritehtaan hautomoaltaan katto purettiin, ja tukkinosturien hydrauliikkaöljystä saastunut pohjasedimentti poistettiin.

Tehtaan kiinteistön ja maa-alueet myytiin vuonna 2016 Faneerin Kiinteistöt oy:lle, jolle siirtyivät myös vuokra- ja yhteistyösopimukset. Siellä toimi tuolloin muun muassa Peltosen suksitehdas, joka on edelleen sen suurin toimija. Kaupan jälkeen se on jatkanut toimintaaa Faneerin Rannan Business Park yrityspuistona, jolla on 23 000 m² lämmitettyä teollisuus-, tuotanto- ja liiketilaa, 15 hehtaaria aidattua maata, ja yli 25 yritystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vanhan vaneritehtaan uusi elämä – yli puolet ison tehtaan tiloista täytetty *Yle Uutiset*.  1.4.2015. Viitattu 12.11.2023.
2. 1 2 3 4  Faneerin Kiinteistöt Oy – vaneritehtaasta monialaiseksi yrityspuistoksi *Business Heinola*. Heinolan kaupunki. Viitattu 12.11.2023.
3. 1 2  Mänttäri, Jaakko: Heinolan vaneritehdas ei enää käynnisty *Kansan Uutiset*.  12.1.2010. Viitattu 12.11.2023.
4. ↑  UPM sulkemassa Heinolan sahan ja vaneritehtaan *Yle Uutiset*.  3.11.2009. Viitattu 12.11.2023.
5. 1 2  UPM purkaa vaneritehtaan vanhoja rakennuksia *Itä-Häme*.  29.9.2010. Viitattu 12.11.2023.
6. ↑  Heinolassa puhdistetaan entisen vaneritehtaan hautomoallas *Turun Sanomat*.  30.9.2014. Viitattu 12.11.2023.
7. ↑  Peltomaa, Amanda: Heinolan entinen vaneritehdas vaihtoi omistajaa *Itä-Häme*.  31.8.2016. Viitattu 12.11.2023.
8. ↑  Mikko Kivelä: Heinolan entisen vaneritehtaan kaupasta miljoonariita, sovittelu epäonnistui *Etelä-Suomen Sanomat*.  6.9.2017. Viitattu 12.11.2023.
9. ↑  Faneerin Rannan Business Park Faneerin kiinteistöt Oy. Viitattu 12.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitiedon artikkeli Heinolan Faneeri Oy:stä
Youssoufa Moukoko, 2023
**Youssoufa Moukoko** (s. 20. marraskuuta 2004) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia.

Moukouko siirtyi Dortmundin akatemiaan FC St. Paulin akatemiasta heinäkuussa 2016 ja nousi Dortmundin edustusjoukkueeseen heinäkuussa 2020. Hän pelasi ensimmäiset Bundesliigan ottelunsa kaudella 2020–2021 ja teki myös ensimmäisen maalinsa. Hän on pelannut 44 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 11 maalia.

Moukoko on pelannut kaksi A-maaottelua Saksan maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän kuului Saksan joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022 mutta pelasi vain viime hetket ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Japania vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Youssoufa Moukoko Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 12.12.2022
2. ↑

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Raum |
4 Ginter |
5 Kehrer |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Goretzka |
9 Füllkrug |
10 Gnabry |
11 Götze |
12 Trapp |
13 Müller |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Brandt |
18 Hofmann |
19 Sané |
20 Günter |
21 Gündoğan |
22 ter Stegen |
23 Schlotterbeck |
24 Adeyemi |
25 Bella-Kotchap |
26 Moukoko |
Valmentaja Flick



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Julio Estrada** (s. 10. huhtikuuta 1943) on meksikolainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.

Estradan vanhemmat olivat espanjalaisia poliittisia pakolaisia, jotka olivat asettuneet Meksikoon vuonna 1941. Estrada opiskeli sävellystä Meksikossa Julián Orbónin johdolla. Euroopassa hänen opettajinaan olivat Nadia Boulanger, Olivier Messiaen ja Jean-Étienne Marie. Estrada osallistui myös kursseille, joita pitivät Iannis Xenakis, Karlheinz Stockhausen ja György Ligeti.

Estrada on toiminut Universidad Nacional Autónoma de Méxicon sävellyksen professorina ja sen Estetiikan tutkimuksen instituutin jäsenenä. Vierailevana professorina ja tutkijana hän on toiminut lukuisissa Yhdysvaltain ja Euroopan yliopistoissa sekä Brasiliassa.

Estrada on laatinut toistasataa musiikkitieteellistä artikkelia, joita on julkaistu Meksikossa, Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Japanissa. Hän on julkaissut tutkimustyönsä pohjalta myös kirjoja. Amerikan mantereen alkuperäisväestöjen musiikkia Estrada on käsitellyt teoksessa *Otra música*. Hän on kirjoittanut myös musiikillisia science fiction -novelleja. Estrada on käyttänyt sävellyksissään tekniikoita ja niiden taustalla teorioita, jotka perustuvat matematiikkaan ja akustiikkaan. Hänen musiikkiaan on esitetty lukuisilla festivaaleilla Amerikan mantereella, Euroopassa ja Japanissa. Esittäjien joukossa ovat olleet Percussions de Strasbourg, Fátima Miranda, Barbara Maurer, Velia Nieto, Stefano Scodanibbio ja Arditti String Quartet.

Estrada voitti CDMC-kilpailun Espanjassa moniosaisella oopperahankkeellaan *Murmullos del páramo* (1990–2006) vuonna 1992. Fondation Prince Pierre de Monacon sävellyspalkintojen jaossa hän sai erikoispalkinnon jousikvartetostaan *ishini'ioni* (1984–1990). Estrada on lisäksi saanut Ordre des Arts et des Lettres'n kunnia-arvot vuosina 1980 ja 1986 sekä Universidad Nacional Autónoma de Méxicon 2000-palkinnon. Vuonna 1965 hän oli yksi ensimmäisistä residenssin Cité internationale des arts'ssa saaneista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Estrada, Julio Durand Salabert Eschig, viitattu 24.11.2023
2. 1 2 3 4  Julio Estrada Cité internationale des arts, viitattu 24.11.2023
**Pallavolo Modena** on italialainen lentopalloseura Modenasta. Se on kautta aikojen menestyksekkäin lentopalloseura Italiassa. Seura on voittanut maailman parhaimpana pidettävän Italian A1-liigan peräti yksitoista kertaa, sekä maailman arvostetuimman seurakilpailun Mestareiden liigan neljä kertaa.

Saavutukset
-----------

### Italiassa

* Italian mestari - 11 kertaa
* Italian Cup - 10 kertaa
* Italian Supercup - 1 kerran

### Euroopassa

* Mestareiden liiga - 4 kertaa
* CEV-Cup - 4 kertaa
* Cup-Winner´s cup - 4 kertaa
* Challence cup - 1 kerran
* Supercup - 1 kerran

### Tuplat

1988, 1989, 1995, 1998, **(4)**

### Triplat

1986, 1995, 1997 **(3)**

Historia
--------

Modena pääsi nauttimaan A1-liigan mestaruudesta ensimmäisen kerran kaudella 1972 sekä kaudella 1974. Kauden 1974 jälkeen joukkue voitti jälleen mestaruuden kaudelta 1976. Kaudella 1979 sekä 1980 joukkue otti kotimaisen cupin voitot sekä cup-voittajien cupin voiton 1980. CEV-Cupin voittoa joukkue juhli peräti kolmena vuotena peräkkäin vuosina 1983,1984 sekä 1985. Kauden 1985 joukkue saavutti myös kotimaisen cup mestaruuden. Seuraava joukkueen todellinen menestys putki Italian A1-liigassa tapahtui 1980-luvun puolivälissä. Pallavolo Modena voitti neljä mestaruutta peräkkäin kausien 1985-1989 välillä. Seuraavat A1-liigan mestaruudet joukkue nappasi kausilta 1995, 1997 sekä viimeisin kaudelta 2002. Lentopallon Mestareiden liigan voittoa joukkue juhli kolmena kautena peräkkäin kausina 1996, 1997 sekä 1998. Neljännen mestaruutensa joukkue oli ottanut Euroopassa vuonna 1990.

Muuta
-----

Cimone Modenassa on pelannut suomalaisista lentopalloilijoista Jouni Parkkali ja Petteri Laurila, joka voitti joukkueen kanssa Modenan viimeksi voittaman A1-liigan mestaruuden 2002 vuonna.  Parkkali pelasi Modenassa 1981-1982 kaudella menestyksekkäästi voittaen Italian Cupin hopeaa sekä etenemällä välieriin liigassa.

Cimone Modena on myös yhteistyössä Lentopallon SM-liigassa pelaavan Raision Loimun kanssa tiiviisti. Modenan ja Loimun yhteistyö sopimus mahdollistaa Loimun pelaajien leireilyn Italiassa, ja Modenan pelaajien pelaamisen Loimussa mikäli pelipaikka ei aukea joukkueessa. Modena ja Loimu pelasivat suomalaisseuran 50-vuotisjuhlaottelun jonka suomalaisjoukkue voitto yllättäen 3-2.

Lähteet
-------

1. ↑  Modena`s history *Legavolley*.  Arkistoitu 15.9.2008. Viitattu 30.7.2008.
2. ↑  Results all the seasons *Legavolley*.
3. ↑  Laurilasta Italian mestari modenan paidassa *Lentopalloliitto*.
4. ↑  Loimu ja Modena yhteistyöhön *Helsingin Sanomat*.
**Suomen sosialistinen työväentasavalta** oli nimi, jota Suomesta käytettiin Neuvosto-Venäjän hallituksen eli kansankomissaarien neuvoston ja Suomen punaisen hallituksen eli kansanvaltuuskunnan Suomen sisällisodan aikana 1. maaliskuuta 1918 solmimassa yhteistyösopimuksessa.

Nimitystä "Suomen sosialistinen työväentasavalta" ehdotti sopimusneuvotteluiden yhteydessä kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Vladimir Lenin. Kansanvaltuuskunnan hyväksymässä alkuperäisessä sopimusluonnoksessa oli sen sijaan esiintynyt nimitys "Suomen tasavalta". Suomen edustajat Edvard Gylling ja Oskari Tokoi hyväksyivät Leninin ehdottaman nimenmuutoksen ja se päätyi lopulliseen sopimustekstiin. Jälkeenpäin muu kansanvaltuuskunta moitti Gyllingiä ja Tokoita siitä, että nämä olivat antaneet Leninin päättää Suomen valtion nimestä.

"Suomen sosialistinen työväentasavalta" hajosi, kun valkoiset voittivat sisällissodan ja punaisten johtajat pakenivat Neuvosto-Venäjälle, jossa kansanvaltuuskunta lakkasi toimimasta.

Katso myös
----------

* Suomen kansantasavalta

Lähteet
-------

1. ↑  Aimo Klemettilä: "Lenin ja Suomen kansalaissota" teoksessa *Lenin ja Suomi – osa II*, s. 187–194. Opetusministeriö ja Valtion painatuskeskus, Helsinki 1989.
2. ↑  Tuomo Polvinen: *Venäjän vallankumous ja Suomi 1917–1920 I: helmikuu 1917–toukokuu 1918*, s. 247. WSOY, Porvoo–Helsinki 1967.
Matematiikassa, **euklidinen metriikka** tai **euklidinen etäisyys** on "tavallinen"*selvennä* etäisyys kahden pisteen välillä.

Määritelmä
----------

**Euklidinen etäisyys** pisteiden {\displaystyle P=(p\_{1},p\_{2},\dots ,p\_{n})\,} ja {\displaystyle Q=(q\_{1},q\_{2},\dots ,q\_{n})\,} välillä *n*-avaruudessa, on:

{\displaystyle {\sqrt {(p\_{1}-q\_{1})^{2}+(p\_{2}-q\_{2})^{2}+\cdots +(p\_{n}-q\_{n})^{2}}}={\sqrt {\sum \_{i=1}^{n}(p\_{i}-q\_{i})^{2}}}.}

Yksiulotteisessa avaruudessa
----------------------------

Pisteiden {\displaystyle P=(p\_{x})\,} ja {\displaystyle Q=(q\_{x})\,}, etäisyys on:

{\displaystyle {\sqrt {(p\_{x}-q\_{x})^{2}}}=|p\_{x}-q\_{x}|}
Itseisarvomerkkejä käytetään, koska etäisyys normaalisti ajatellaan positiiviseksi skalaariluvuksi.

Kaksiulotteisessa avaruudessa
-----------------------------

Pisteille {\displaystyle P=(p\_{x},p\_{y})\,} ja {\displaystyle Q=(q\_{x},q\_{y})\,}, etäisyys on:

{\displaystyle {\sqrt {(p\_{x}-q\_{x})^{2}+(p\_{y}-q\_{y})^{2}}}}
Vaihtoehtoisesti, napakoordinaatistossa pisteiden {\displaystyle P=(r\_{1},\theta \_{1})\,} ja {\displaystyle Q=(r\_{2},\theta \_{2})\,}, etäisyys on:

{\displaystyle {\sqrt {r\_{1}^{2}+r\_{2}^{2}-2r\_{1}r\_{2}\cos(\theta \_{1}-\theta \_{2})}}}

Kolmiulotteisessa avaruudessa
-----------------------------

Pisteiden {\displaystyle P=(p\_{x},p\_{y},p\_{z})\,} ja {\displaystyle Q=(q\_{x},q\_{y},q\_{z})\,}, etäisyys on

{\displaystyle {\sqrt {(p\_{x}-q\_{x})^{2}+(p\_{y}-q\_{y})^{2}+(p\_{z}-q\_{z})^{2}}}.}

Katso myös
----------

* Metriikka
* Euklidinen geometria
* Ulottuvuus
**Niels Högel** (s. 30. joulukuuta 1976 Wilhelmshaven) on saksalainen sarjamurhaaja ja entinen sairaanhoitaja, joka tuomittiin kesäkuussa 2019 elinkautiseen vankeusrangaistukseen 85 potilaansa murhasta vuosien 1999–2005 välillä. Hän itse myönsi murhista 55. Högel saattaa päästä ehdonalaiseen aikaisintaan vuonna 2034, istuttuaan tuomiostaan 15 vuotta.

Hänen sanotaan olevan Saksan historian pahimpia sarjamurhaajia, jolla on eniten uhreja rauhan aikana. Hänellä uskotaan olevan jopa 300 uhria viidentoista vuoden aikana.

Högel sai kollegoiltaan liikanimen "Elvyttäjä-Rambo", sillä hän aina työnsi kollegansa syrjään, kun potilasta alettiin elvyttää. Hän oli itse injisoinut potilaisiinsa myrkyllisen annoksen lääkeainetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Timonen, Ilkka: Sarjamurhaaja sai Saksassa tuomion 85 potilaansa murhasta *Aamulehti*.  6.6.2019.  Arkistoitu 6.8.2019. Viitattu 15.1.2020.
2. ↑  Eddy, Melissa: Hundreds of Bodies, One Nurse: German Serial Killer Leaves as Many Questions as Victims *The New York Times*.  10.5.2019. Viitattu 12.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Nykänen, Marikki: Saksalaisen hoitajan uskotaan tappaneen satoja potilaitaan "tylsyyden takia" – saa tuomionsa tänään *Iltalehti*.  6.6.2019. Viitattu 15.1.2020.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Ivan Mykolaitšuk** (ukr. Іван Миколайчук; 15. kesäkuuta 1941 Tšortoryjan kylä, Kitsmanin piiri, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT– 3. elokuuta 1987 Kiova) on ukrainalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.

Mykolaitšuk opiskeli Kiovan teatteri-instituutissa (-1965). Tätä seurasi työskentely taiteellisen elokuvan studioilla Kiovassa (O. Dovženkon elokuvastudio), jossa hän ohjasi elokuvat "Babylon-XX" (1979, pohjautuu Vasyl Zemljakin romaaniin Joutsenparvi; oli toinen käsikirjoittaja, elokuvamusiikin suunnittelija ja näytteli Fabianin roolin), "Niin myöhäinen, niin lämmin syksy" (1982, myös musiikin suunnittelu, yksi käsikirjoittajista, Grigorin rooli). Mykolaitšuk näytteli myös joissain ulkomaalaisissa elokuvissa.

Päärooleja ja ohjauksia
-----------------------

Mykolaitšuk on näytellyt keskeisiä rooleja useissa Ukrainan elokuvahistorian sadan keskeisimmän joukkoon arvioidussa elokuvissa 1960–1980-luvuilla. Hänellä oli rooli esimerkiksi elokuvissa Menneitten sukupolvien varjot (Ukrainan elokuvahistorian paras elokuva, eli sija 1/100), Kiviristi (5/100), Mustalla merkitty valkea lintu (8/100), Babylon XX (10/100), Kadonnut kirje (12/100).

Hänen tunnetuimpiin omiin ohjaustöihinsä lukeutuu Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listan sijalle 10/100 arvostettu Babylon XX (ukr. Вавилон XX, *Vavylon XX*) (1979).

Tunnustuksia
------------

Ukrainan SNT:n kunniataiteilijan asema (Заслужений артист), Ševtšenkon palkinto (1988). Vuonna 1991 Mykolaitšukin kunniaksi järjestettiin elokuvajuhlat Kiovassa ja Tšernivtsissä. Hänen synnyinkyläänsä on perustettu näyttelijälle omistettu kartanomuseo (1991). Tšernivtsissä hänen mukaansa nimettiin elokuvateatteri (1989), katu (1991) ja hänelle on kiinnitetty tähti kaupungin kunniakujalle (2000); myös Kiovassa katu nimettiin Mykolaitšukin mukaan (2016). Asteroidi 8244 on nimetty hänen mukaansa.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Elonet käyttää ohjaajasta venäjänkielestä translitteroitua muotoa *Ivan Mikolaitshuk*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  L. I. Brjuh’ovetska (Л. І. Брюховецька): Mykolaitšuk Ivan Vasylovytš (Миколайчук Іван Васильович) *Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2018. Viitattu 25.11.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Petro M. Bondartšuk: Mykolaitšuk Ivan Vasylovytš (Миколайчук Іван Васильович) *Ukrainan historian tietosanakirja*.  2010. Viitattu 25.11.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Ivan Mikolaitshuk Elonetissä. Viitattu 25.11.2023.
4. 1 2  Top 100. Rating of the best films in the history of Ukrainian cinema Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
5. ↑  10 Babel XX / Vavylon XX Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
6. ↑  100 найкращих українських фільмів усіх часів за версією кінокритиків  25.6.2021. BBC, bbc.com. Viitattu 25.11.2023. (ukrainaksi)
7. ↑  Babylon XX (1979) (ei tekstitystä) justwatch.com-suoratoistopalvelu. Viitattu 25.11.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------
**Polonia Varsova** (puol. *Klub Sportowy Polonia Warszawa*) on puolalainen jalkapalloseura Varsovasta. Seura on perustettu vuonna 1911. Seuralla on toimintaa myös koripallossa.

Polonia Warsovan Artur Sobiech (keskellä) ottelussa Jagiellonia Białystokia vastaan toukokuussa 2011.
Polonia on voittanut Puolan mestaruuden kahdesti. 2000-luvun puolella menestys on ollut heikompaa ja voitettuaan historiansa toisen mestaruuden vuonna 2000 joukkue putosi seuraavan kauden päätteeksi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Takaisin pääsarjaan se nousi vasta kaudeksi 2008–2009, kun se yhdistyi edelliskauden pronssiseuran Dyskobolia Grodzisk Wielkopolskin edustusjoukkueen kanssa ja sai tämän sarjapaikan. Vuonna 2013 seuran edustusjoukkueen toimintaa pyörittänyt osakeyhtiö meni konkurssiin ja edustustoiminta siirtyi aiemmin ainoastaan juniorijoukkueista vastanneelle MKS Polonialle.

Saavutuksia
-----------

* Puolan mestaruus 1946 ja 2000
* Puolan Cupin voitto 1952 ja 2001
* Puolan supercupin voitto 2000
* Puolan liigacupin voitto 2000

Entisiä pelaajia
----------------

* Puola Euzebiusz Smolarek
* Puola Michał Żewłakow

Entisiä valmentajia
-------------------

* Puola Pawel Janas
* Espanja José Mari Bakero
* Puola Jacek Zieliński

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (puolaksi)
**Iivari Vihanto** (s. 25. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihanto edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. Vihannolla on sopimus Jymyn kanssa kauden 2024 loppuun. Vihanto valittiin ensimmäiseen miesten Itä-Länsi-otteluunsa vuonna 2023. Vihanto on pelannut urallaan 68 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 2+2=4 juoksua, tuonut 56 juoksua ja kerännyt 187 kärkilyöntiä. Vihanto on pelannut 17 ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on 0+1=1 juoksua, tuonut 11 juoksua ja kerännyt 52 kärkilyöntiä.  Tilastot päivitetty 12.11.2023.

Vihanto valittiin ensimmäistä kertaa urallaan vuoden 2023 Itä-Länsi- otteluun. Itä-Länsi-ottelun tähtien kisassa Vihanto vastasi kovimmasta tuloksesta heiton kovuudessa. Hän heitti palloa tutkaan 161,5 km/h, joka on samalla kaikkien aikojen kovin mitattu heitto Miesten Superpesiksessä. Aikaisempaa ennätystä piti hallussaan baseballin pariin siirtynyt Konsta Kurikka 159 km/h tuloksella. Kaudella 2023 Vihanto saavutti Sotkamon Jymyn joukkueessa SM-kultaa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑