recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alexandru Cicâldău Galatasarayn pelaajana lokakuussa 2021.
**Alexandru Cicâldău** (s. 8. heinäkuuta 1997) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Arabiemiraateissa Al-Ittihad Kalbaa lainalla turkkilaisseura Galatasaraysta. Hän on pelannut Romanian maajoukkueessa vuodesta 2018.

Cicâldău pelasi Romanian pääsarjassa Viitorul Constanțan ja Universitatea Craiovan joukkueissa. Hän voitti Romanian liigamestaruuden vuonna 2017, mutta pääsi tuolloin vielä pelaamaan melko vähän, ja Romanian upin vuonna 2021. Hän siirtyi turkkilaisseura Galatasarayhin heinäkuussa 2021 ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan Turkin Superliigassa 32 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelaa lainasopimuksella Arabiemiraateissa Al-Ittihad Kalban joukkueessa.

Cicâldău on pelannut Romanian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 Romanian yltäessä välieriin. Hän pelasi Romanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Israelia vastaan. Hän on pelannut helmikuun 2023 loppuun mennessä 28 A-maaottelua, joissa 16 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt neljä maaottelumaalia: kaksi maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan, yhden maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Israelia vastaan ja yhden marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexandru Cicâldău Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Vaarallinen tehtävä: Dark Mission** (*Dark Mission: Flowers of Evil*; esp. *Dark Mission (Operación cocaína)*) on Jesús Francon ohjaama ranskalais-espanjalainen toimintaelokuva vuodelta 1988. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Mitchum, Brigitte Lahaie ja Christopher Lee.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Derek Carpenter (Christopher Mitchum) matkustaa Etelä-Amerikkaan reportterina. Todellisudessa hän on CIA-agentti, jonka tehtävänä tuhota valtava organisaatio, joka toimittaa huumeita Amerikan markkinoille. Lentokoneessa hän tapaa Linda Montanan (Cristina Higueras), joka on matkalla kotiin opiskeltuaan Yhdysvalloissa. Myöhemmin selviää, että Linda on organisaation päämiehen Don Louis Montanan (Christopher Lee) tytär. Derek on lujasti päättänyt tuhota huumeliigan, mutta se vaatii kovia otteita, nopeaa toimintaa ja uhrauksia.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Christopher Mitchum  | … |  Derek Timothy Carpenter
  |
|  Brigitte Lahaie  | … |  Mauria
  |
|  Christopher Lee  | … |  Luis Morel Stuart
  |
|  Richard Harrison  | … |  Luutnantti Sparks
  |
|  Henri Lambert  | … |  Antonio
  |
|  Cristina Higueras  | … |  Linda
  |
|  Alicia Moro  | … |  Rouva Barrios
  |
|  Daniel Katz  | … |  Herra Barrios
  |
|  Antonio Mayans  | … |  Tohtori Meryl Ramos
  |

Tuotanto
--------

Elokuvan käsikirjoittajina toimi ohjaaja Franco ja Georges Friedland. Elokuvan tuottajia olivat Daniel Lesoeur ja Tako Pezonaga.

*Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* -elokuvan kuvaukset alkoivat maaliskuussa vuonna 1987 ja kestivät huhtikuuhun asti. Elokuvaa kuvattiin Espanjan Alicantessa ja Murciassa ja Portugalissa.

Julkaisu
--------

*Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* julkaistiin 18. elokuuta vuonna 1988 Espanjassa. Portugalissa elokuva pääsi teatterilevitykseen 8. kesäkuuta vuonna 1990. *Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* oli julkaistu Ruotsissa videolle jo 21. huhtikuuta vuonna 1988.

*Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* -elokuvaa on levitetty myös nimikkeillä *Columbian Connection* ja *Flowers of Evil*.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa "tasaiseksi toimintalättäykseksi" ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "huono".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Vaarallinen tehtävä: Dark Mission (1988) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 3.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* Elonetissä.
* *Vaarallinen tehtävä: Dark Mission* AllMoviessa. (englanniksi)
**Jan Uuspõld** (s. 14. joulukuuta 1973 Tallinna) on virolainen näyttelijä, muusikko ja televisiotähti.

Jan Uuspõld on Viron tunnetuimpia näyttelijöitä. Hän oli toistakymmentä vuotta Viron draamateatterin vakituisena näyttelijänä. Nykyään hän toimii freelancerina. Uuspõld on esiintynyt useissa Viron suosituimmissa televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi *Wremja*, ja voittanut muun muassa virolaisten Tanssii tähtien kanssa -ohjelman. Suomessa Uuspõld on esiintynyt Ylen televisiosarjassa *Siperian nero*.

Lähteet
-------

1. ↑  Wremja IPDb. Viitattu 16.3.2017. (englanniksi)
2. ↑  Jurkka, Johanna: Viron hauskin mies.  *Aamulehti*, 24.10.2016, s. B4-B5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jan Uuspõld** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Tōdai-ji** (jap. 東大寺) on valtava buddhalainen temppelialue Japanin Narassa. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä seitsemän muun Naran kohteen kanssa vuonna 1998. Tōdai-ji tarkoittaa *suuri itäinen temppeli*, mikä kertoo sen sijainnista silloisen pääkaupungin Naran itäpuolella.

Temppeli perustettiin 700-luvun puolivälissä. Sitä on uusittu ja laajennettu useita kertoja vuosisatojen kuluessa. Alkuperäisistä rakenteista on parhaiten säilynyt länsiportti, Tegai. 1200-luvun rakenteissa on otettu mallia Kiinasta. 1600-luvun lopulla Tokugawa-shogunaatti rahoitti mittavia kunnostustöitä.

Temppelialueelle saavutaan eteläportista, jonka ulkopuolella on hieno japanilainen puutarha. Portin pielissä seisovat kahdeksanmetriset puiset vartijapatsaat 1200-luvulta. Tōdai-jin keskushallia sanotaan maailman suurimmaksi puurakennukseksi. Sen sisällä on suuri Buddhan patsas, *Daibutsu*. Patsaan tilasi keisari Shōmu 700-luvulla. Patsas on melkein viisitoista metriä korkea ja painaa 500 tonnia. Sen silmät ovat metrin levyiset. Temppelin eräässä pylväässä on kolo, jonka sanotaan olevan samankokoinen kuin patsaan sierainten. Kolon läpi ryömimisen (mikä onnistuu lapsilta helposti, mutta saattaa tuottaa tuskaa länsimaiselle aikuiselle) sanotaan tuottavan onnea. 

Temppelialueen puistossa vaeltaa yli tuhat kesyä peuraa. Vaikka temppelit ovat buddhalaisia, peura on šintolaisessa kulttuurissa jumalten sanansaattajan kuva, ja peurojen oleskelu puistossa kuvastaa myös japanilaisten uskonnollista suvaitsevaisuutta. 

* Buddhan patsas. Ihmiset kuvan oikeassa alareunassa osoittavat patsaan monumentaalista kokoa.Buddhan patsas. Ihmiset kuvan oikeassa alareunassa osoittavat patsaan monumentaalista kokoa.
* 
* 
* 
* BishamontenBishamonten
* KomokutenKomokuten
* Kokūzō BosatsuKokūzō Bosatsu
* Nyoirin-kannonNyoirin-kannon
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Historic Monuments of Ancient Nara Unesco. Viitattu 1.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Sacred Destinations
3. ↑  On Marks Productions
4. ↑  Oriental Architecture
5. ↑  Japanin Spesialisti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tōdai-ji** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Muinaisen Naran historialliset monumentit |
| --- |
|  |
| 
* Gangō-ji
* Heijō-palatsin raunio
* Kasuga-taisha
* Kasugayaman aarniometsä
* Kōfuku-ji
* Tōdai-ji
* Tōshōdai-ji
* Yakushi-ji

 |

 |
**Safita** on kaupunki Syyrian Tartusin maakunnassa. Kaupunki on rakentunut sen keskiaikaisen temppeliherrojen rakennuttaman linnan ympärille. Vuonna 2004 Satfian asukasluku oli 20 301.

Historia
--------

Safitan linna eli Chastel Blanc.
Nykyinen Safita on muodostunut keskiaikaisen linnan ympärille. Linnan rakennuttivat temppeliherrat 1100-luvulla Jabal Ansariyyalle ja sen tarkoituksena oli hallita Homsin ja Tripolin välistä käytävää assasiini ismailiiteilta. Ristiretkeläiset tunsivat linnan nimillä Castrum Album tai Chastel Blanc ja arabit nimellä Burj Safita. Blanc Linnan yhteyteen rakennettiin Pyhän Mikaelin kappeli, joka muistutti 1100-luvun eteläranskalaisia kirkkoja. Kappeli on edelleen paikallisten kristittyjen käytössä. Linna vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1201, mutta kappeli säilyi ehjänä. Monet nykyisen Safitan kaupungin rakennukset on rakennettu alun perin linnoitukseen kuuluneista kivistä.

Myöhemmin kaupunki kuului Osmanien valtakuntaan ja vuonna 1854 sen valloitti paikallinen heimopäällikkö Isma'll Bey, joka julisti itsensä alueen kuverööriksi. Tilanne johti paikallisten muslimien kapinaan ja Isma'll Bey murhattiin nelisen vuotta myöhemmin. 1800-luvun lopussa Safita oli yksi Tarusin sancakin kada-aleusita. 1916 kaupungissa oli 2 500 asukasta ja heistä 1500 nusaireja ja 850 syyrilalais-ortodoksisia kristittyjä. Vuonna 1922 Safitasta tuli osa Syyriaan kuulunutta Alaviittivaltioa. 1960-luvulla Safitasta muodostui matkailukohde, jossa harjoitetaan esimerkiksi laskettelua talvisin.

Väestö
------

Pyhän Mikaelin kappelin sisätiloja.
Safitan asukasluku vuonna 2004 oli 20 301.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lecomte, E.J. van Donzel, Wolfhart Heinrichs ja C. Edmund Bosworth: *Encyclopaedia of Islam, Volume VIII (Ned-Sam)*, s. 815-816. BRILL, 1998. ISBN 978-90-04-09834-3. (englanniksi)
2. ↑  Syria *citypopulation.de*. Viitattu 30.3.2018. (englanniksi)
**Jan Tuckman** (myös **Tuckmann**, k. 20. huhtikuuta 1918 Punkalaidun) oli virolainen matruusi, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punaisten Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänet tunnetaan myös Porissa tapahtuneesta joukkomurhasta, jonka yhteydessä teloitettiin yksitoista valkoista..

Toiminta sisällissodan aikana
-----------------------------

Tuckman kuului ensimmäisen maailmansodan aikana Poriin sijoitettuun Venäjän keisarillisen laivaston osastoon. Joidenkin tietojen mukaan hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Sisällissodan alussa 6. helmikuuta 1918 Tuckman osallistui Pietniemessä sijaitsevan Vanhakartanon piirtykseen. Vangiksi saadut yksitoista valkoista teloitettiin samana iltana Porin Lyseon pihassa ilmeisesti Tuckmanin käskystä.

Maalis-huhtikuussa Tuckman toimi Lavian–Suodenniemen rintaman ja Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänen väitettiin kuuluneen myös Porin punakaartin lentävään osastoon. Punaisten perääntyessä Lauttakylän kautta Punkalaitumen suuntaan, Tuckman lähti 20. huhtikuuta tiedustelemaan valkoisten asemia ja kaatui väijytyksessä Vanttilan työväentalon luona. Hänet ampuneet valkoisten tiedustelijat Eino Jokioinen ja Kalle Liuhala saivat palkkioksi kantasormukset.

Tuckman haudattiin 25. huhtikuuta juhlallisin menoin Hämeenlinnan kaupunginpuistoon punaisten sankarihautaan. Saksalaisten vallattua Hämeenlinnan hänen ruumiinsa ilmeisesti siirrettiin johonkin kaupungissa sijaitsevaan punaisten joukkohautaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Piilonen, Juhani: *Sastamalan historia 3 : 1860–1920*, s. 461. Vammala: Vammalan kaupunki, 1997. ISBN 978-951-97691-0-3.
2. ↑  Niemi, Tapio: Chaplin oli suurin punarosvo  6.3.2018. Länsi-Suomi. Viitattu 19.5.2020.
3. ↑  Lappalainen, Jussi T.: *Punakaartin sota 1*, s. 277. Helsinki: Opetusministeriö, 1981. ISBN 951-85907-1-0.
4. ↑  De röda björneborgarnes delaktighet i upproret.  *Björneborgs Tidning*, 15.6.1918, nro 33, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.5.2020.  (ruotsiksi)
5. ↑  Viikki, Raimo: *Suur-Huittisten historia IV : Pitäjäyhteisö lääkitsee haavansa 1918–1939*, s. 31. Huittinen: Huittisten kaupunki, 2017. ISBN 952-91287-3-8. DIGI – Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa (PDF).
6. ↑  Punaisen vallan ajoilta Hämeenlinnassa.  *Hämeen Sanomat*, 7.9.1918, nro 67, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.5.2020.
Latvian postimerkki, jossa on Tolivaldis Ķeniņšin kuva, vuonna 2012.
**Tālivaldis Ķeniņš** (22. huhtikuuta 1919 Liepāja – 21. tammikuuta 2008 Toronto) oli latvialaissyntyinen, Kanadaan siirtynyt säveltäjä.

Ķeniņš aloitti musiikin opintonsa Lūcija Garūtan kanssa ja jatkoi niitä Ranskaan vanhempiensa kanssa muutettuaan Grenoblessa Henri Millerin johdolla. Hän sai sävellysopetusta Latvian valtionkonservatoriossa Jāzeps Vītolsilta, mutta toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Ranskaan, jossa hän pääsi Pariisin konservatorioon. Siellä häntä opettivat Tony Aubin ja Olivier Messiaen. Vuonna 1950 Ķeniņš valmistui, ja hän oli sävellyksen ensipalkinnon voittaja. Vuonna 1951 hän muutti vaimonsa kanssa Kanadaan. Siellä hän muun muassa toimi latvialaisen seurakunnan urkurina ja opetti Toronton yliopistossa, jonka sävellysjaosta hän johti 1970-luvun lopussa.

Vuonna 1959 Ķeniņš perusti Toronto Latvian Concert Associationin. Hän kuului Canadian League of Composersiin ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1973–1974. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa kahdeksan sinfoniaa, kaksitoista konserttoa, kantaatteja, kuoro- ja pianoteoksia sekä sävellyksiä erilaisille kamarikokoonpanoille. Ķeniņš otettiin Kolmen tähden ritarikuntaan. Hän oli Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemian kunniaprofessori ja toimi kaikkiaan 32 vuotta Toronton yliopistossa ennen emeritusprofessoriksi jäämistään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Latvijas Mūzikas informācijas centrs: Tālivaldis Ķeniņš (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo vuoden 1988 elokuvasta. Samannimisiä ovat myös Pieni suklaapuoti (2000) ja Chocolat (2015).*

**Chocolat** on Claire Denis’n ohjaama ranskalais-saksalais-kamerunilainen draamaelokuva vuodelta 1988. Siinä nuori ranskalaisnainen palaa Ranskan Kameruniin, Länsi-Afrikkaan, jossa hän varttui isänsä ja äitinsä kanssa siirtomaavallan murtumisen aikoihin. Tärkeä henkilö oli perheen palvelijamies, jota sekä tytär että äiti ihailivat..

Elokuvan musiikin on tehnyt eteläafrikkalainen jazzpianisti Abdullah Ibrahim.

Vastaanotto
-----------

Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert sanoi *Chocolat’n* ilmentävän afrikkalaista tunnelmaa paremmin kuin mikään hänen aiemmin näkemänsä elokuva. Se käsittelee hänestä pääaihettaan, rotujen välistä rakkautta, hienotunteisesti. *Helsingin Sanomien* Mikael Fräntin mukaan elokuva on "kohtalainen".

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Chocolat’n* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Maria Schell on kiinnostavan elokuvasunnuntain tasokkain sankaritar.  *Helsingin Sanomat*, 27.10.1991, s. 83. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Ebert, Roger: Chocolat *rogerebert.com*.  12.5.1989.
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 19.1.2022. (englanniksi)
**Bauladu** (sardiksi *Baulàu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 689 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 24,22 neliökilometriä. Se sijaitsee 38 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bauladu** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Dublinin viskipalo 1875** sai alkunsa iltakahdeksan jälkeen 18. kesäkuuta 1875, kun Reidin mallastamolla ja Malonen varastolla The Libertiesin alueella Dublinissa syttyi tulipalo. Varastolla säilytettiin noin 5 000 tynnyrillistä viskiä ja muita väkijuomia. Palon levitessä puisiin tynnyreihin ne hajosivat, ja viskiä virtasi varastosta kadulle levittäen samalla paloa läheisiin taloihin. Palavan viskin virta Mill Streetillä oli yli puolen metrin levyinen, 15 senttiä syvä ja 400 metriä pitkä. Kahden tunnin kuluttua syttymisestään palo oli levinnyt viskin mukana kaikkiin taloihin Mill Streetin toisella sivulla sekä joihinkin taloihin Chamber Streetillä.

Dublinin palokunta ei voinut sammuttaa paloa vedellä, koska se olisi vain levittänyt viskiä entisestään. Sen sijaan viskin päälle kaadettiin sotilaiden avustuksella hiekkaa, soraa ja hevosenlantaa, joihin viski lopulta imeytyi, jolloin palokunta pääsi sammuttamaan palavia rakennuksia. Palo oli yksi Dublinin historian tuhoisimpia: monet menettivät kotinsa, ja pormestarin heidän avukseen perustamaan rahastoon kerättiin satoja puntia.

Itse palo ei vaatinut yhtään kuolonuhria. Palosta erikoisen tekee kuitenkin se, että 13 ihmistä kuoli sen seurauksena alkoholimyrkytykseen. Huomattuaan kadulla virtaavan viskin ihmiset keräsivät sitä patoihin ja pannuihin, ja niiden täytyttyä käyttivät hattujaan ja jopa saappaitaan juoma-astioina. Runsaan alkoholin nauttimisen seurauksena ainakin 24 ihmistä toimitettiin tajuttomina kaupungin sairaaloihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Dublin Whiskey Fire Atlas Obscura. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ruxton, Dean: The night a river of whiskey ran through the streets of Dublin  3.8.2016. The Irish Times. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Hume, Robert: Deadly drink fanned the flames of 1875  4.11.2014. The Irish Examiner. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
**Safiiri ja Teräs** (engl. *Sapphire & Steel*) on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle *Doctor Who* -sarjalle.

*Safiirin ja Teräksen* pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä.

Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen *Kasvoton mies* (engl. *The Man without a Face*, 1981) ja 6-osainen *Olennon kosto* (engl. *The Creatures' Revenge*, 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta.

Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1980–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla.

Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sapphire & Steel (TV Series) *Filmaffinity*. Viitattu 22.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Sapphire and Steel Season 1 Episodes *TV Guide*. Viitattu 22.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Sapphire and Steel. *Big Finish Productions*.  Arkistoitu 25.7.2008. Viitattu 14.7.2008. (englanniksi)
**Choctaw Brave** (30. huhtikuuta 1977 Yhdysvallat – 18. helmikuuta 2008 Suomi) oli erinomaisena siitoshevosena tunnetuksi tullut ravihevonen. Se tuotiin Yhdysvalloista Suomeen vuonna 1982. Punaruunikon oriin osti Juhani Lagerstam Laukon kartanoon, missä oritta käytettiin siitokseen yli kahden vuosikymmenen ajan.

Oman kilpauransa aikana Choctaw Brave ehti ansaita yli 125 000 dollaria. Ennätysajaksi kirjattiin 1.13,0a. Lupaava kilpaura kuitenkin päättyi loukkaantumiseen .

Choctaw Bravellä on Suomessa yli 1 200 jälkeläistä  ja Ruotsissa noin 70. Kuuluisimpia oriin jälkeläisistä lienevät Houston Laukko (voitti yli miljoona euroa), Isla J Brave (voitti yli 800 000 euroa), Indian Silver (voitti 700 000 euroa), Noa Savoy (voitti 400 000 euroa) sekä Jonas Laukko (voitti 350 000 euroa). Choctaw Brave on palkittu jälkeläisarvokirjaimella A .

Choctaw Brave lopetettiin selkävaivojen takia 31 vuoden ikäisenä 18. helmikuuta 2008. Se haudattiin omaan tarhaansa Laukon kartanon maille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Choctaw Braven tiedot Sukupostin tietokannassa, luettu 8.3.2008
2. 1 2  Laukon kartano, luettu 8.3.2008
3. ↑  Hippoksen jälkeläistilasto (Arkistoitu – Internet Archive), luettu 8.3.2008
Baumkuchen Dresdenistä.
**Baumkuchen**, suomeksi joskus myös **puukakku**, on saksalaisperäinen makeahko leivonnainen, jossa on vaniljainen jälkimaku. Leivonnaisen nimi tulee sen sisuksesta, joka muistuttaa halkileikatun puun vuosirenkaita. Kakun vuosirenkaat symbolisoivat vaurautta ja pitkäikäisyyttä.

Baumkuchen on erittäin suosittu leivonnainen myös Japanissa, jossa sitä kutsutaan nimellä *baumukūhen* (バウムクーヘン). Japanissa leivonnaisesta on kehitelty monenlaisia variaatioita.

Pala Baumkuchenia, jossa näkyvät puun vuosirenkaita muistuttavat renkaat.

Historia
--------

Baumkuchenin historiasta on kiistelty, eikä siitä ole tarkkaa tietoa, mutta sen varhaisin kirjoitettu resepti löytyy italialaisesta keittokirjasta vuodelta 1426. Vanhin saksaksi kirjoitettu resepti löytyy sen sijaan vuodelta 1450, jolloin baumkuchen oli suosittu leivonnainen erityisesti häätilaisuuksissa.

Japaniin baumkuchen rantautui vuonna 1919, kun saksalaismies Karl Juchheim leipoi leivonnaisen saksalaisia tuotteita ja ruokia esittelevään näyttelyyn Hiroshimassa. Tuolloin japanilaiset osoittivat kiinnostusta saksalaista kulttuuria kohtaan, ja noin 16 000 vierailijaa kerännyt näyttely nosti baumkuchenin japanilaisten suosioon.

Lähteet
-------

1. ↑  Heli: Näin valmistat saksalaisen puukakun (baumkuchen) *Herkkusuut.com*.  5.2.2017. Viitattu 26.4.2023.
2. ↑  A century of history behind the Japanese baumkuchen *SHUNGATE*. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Baumkuchen バームクーヘン - German Tree cake - Chopstick Chronicles *www.chopstickchronicles.com*. Viitattu 26.4.2023.
4. ↑  The History of Baumkuchen *GROCH & ERBEN*. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Baumkuchen: How a German Cake Became One of Japan’s Favorite Desserts *Yummy Bazaar*. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
Messualueen päärakennus.
Ilmakuva messualueesta.
**Berliinin messualue** (saks. *Messegelände*) on suuri messualue Berliinin keskustan länsipuolella Westendin kaupunginosassa. Sitä käyttää *Messe Berlin* -niminen organisaatio. Berliinin messualueella järjestettäviä suuria messuja ovat muun muassa Internationale Grüne Woche (IGW), Internationale Funkausstellung Berlin (IFA), Internationale Tourismus-Börse (ITB), elokuvatapahtuma Venus Berlin, InnoTrans ja musiikkitapahtuma Popkomm.

Messualueen vanhin rakennus on vuosina 1924–1926 radiomastoksi rakennettu Funkturm, joka nykyisin toimii pääasiassa maamerkkinä ja näkötornina. Arkkitehdit Martin Wagner ja Hans Poelzig laativat vuonna 1928 messualueelle suuren kokonaissuunnitelman, joka tosin ei toteutunut. Sen sijaan aluetta alettiin rakentaa 1930-luvulla Richard Ermischin piirustusten mukaan. Vuonna 1924 suurta radionäyttelyä varten alueen ensimmäiseksi messurakennukseksi rakennettu Haus der Funkindustrie tuhoutui vuonna 1935 tulipalossa, ja sen tilalle rakennettiin Ermischin suunnittelema uusi messukeskus. Rakennukset valmistuivat vuosina 1935–1937. Päärakennus on Masurenallee-kadun varrella Funkturmin vieressä. Kansallissosialistien edustusarkkitehtuuria edustavaan mahtipontiseen rakennukseen kuuluu edelleen alueen sisäänkäyntinä toimiva 35 metriä korkea vastaanottohalli ja 100 metrin pituiset siipirakennukset. Vuonna 1935 rakennettiin myös läheinen Deutschlandhalle.

Messualueen rakennukset kärsivät pahoja vaurioita toisessa maailmansodassa, mutta uudelleenrakennustyöt käynnistettiin jo 1946. Vastapainoksi natsiajan monumentaalirakennuksille alueen eteläpäähän rakennettiin vuonna 1950 lasinen näyttelyhalli George-Marshall-Haus. Vuonna 1957 valmistui Palais am Funkturm ja sodassa tuhoutunut Deutschlandhalle rakennettiin uudelleen. 1970-luvulla rakennettiin vielä kuusi uutta näyttelyhallia.

Messualueeseen liittyy myös vuonna 1979 valmistunut Euroopan suurin kongressikeskus ICC Berlin. Funkturmia vastapäätä on vuosina 1929–1931 rakennettu vanha radiotalo Haus des Rundfunks.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 240–241. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.
2. 1 2 3 4 5  Die Geschichte des Messeplatzes Berlin (saksaksi) Messe Berlin (Internet Archive). Viitattu 30.7.2014.
3. ↑  Messegelände mit Funkturm & Marshall-Haus & Palais am Funkturm (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 30.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berliinin messualue** Wikimedia Commonsissa

* Messe-berlin.de (saksaksi)
**Gábor Csupó** (s. 29. syyskuuta 1952 Budapest, Unkari) on unkarilaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva animaattori ja animaatiostudio Klasky Csupon toinen perustaja. Studio on tuottanut muiden muassa televisiosarjat *Ipanat*, *Duckman* ja *Aaaah! Real Monsters*. Studio teki myös tilaustyönä animaation *Simpsoneihin* sarjan kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella vuosina 1989–1992 ja sitä ennen *Simpsonit*-lyhytfilmeihin vuosina 1987–1989.

Csupó työskenteli neljä vuotta unkarilaisella Pannónia-studiolla ennen muuttoaan länteen vuonna 1975. Työskennellessään Ruotsissa hän tapasi yhdysvaltalaisen animaattorin Arlene Klaskyn. He perustivat Klasky Csupon vuonna 1981.

1990-luvulla Csupó perusti kaksi levy-yhtiötä, Tone Casualties ja Casual Tonalities, jotka keskittyvät lähinnä elektroniseen, ambientiin ja kokeelliseen musiikkiin. Hän on myös itse julkaissut kolme albumia.

Csupó on myös ohjannut kaksi näytelmäelokuvaa, *Silta salaiseen maahan* (2007) ja *Kuuprinsessa* (2008).

Lähteet
-------

1. ↑  Hanks, Robert: Honey, I shrunk the cartoons *The Independent*.  24.1.2003. Viitattu 19.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Gabor Csupo Biography Tone Casualties. Viitattu 19.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Kostadynovsky, Marian & Gerogyevsky, Nenad: Gabor Csupo Interview *YPEAH*. Viitattu 19.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Gabor Csupo Discogs. Viitattu 19.7.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gábor Csupó Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gáhkkorjávri** (*Kahkkorladdu*) on järvi Utsjoen pohjoiskolkassa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 1,95 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 407 kilometriä pohjoiskoilliseen. Gáhkkorjávri on Suomen pohjoisin yli hehtaarin laajuinen vakavesi.

Maantiede
---------

Gáhkkorjávrin pituus lännestä itään on noin 200 metriä. Saaria ei ole. Rannat ovat alavaa suomaata. Noin puolitoista kilometriä kaakkoon sijaitsee Isonkivenvaara. Nuorgam sijaitsee Gáhkkorjávrin koillispuolella. Gáhkkorjávrin itärannalta lähtee laskuoja Niitojohka koilliseen, oja laskee Tenoon.

Gáhkkorjávri (68.011.1.007) kuuluu Nuorgamin alueeseen (68.011), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tenojoen vesistössä (68). Toinen jakovaihe on Tenon alaosan alue (68.01). Nuorgamin alueella on 17 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Keädgejavri ja Skaidejavri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gáhkkorjávri, vakavesi, Utsjoki
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.2.2022.
3. ↑  Kahkkorladdu. Järviwiki. Viitattu 16.2.2022.
4. ↑  Fielbmajavri. Järviwiki. Viitattu 16.2.2022.
5. ↑  Nuorgamin alue (68.011). Järviwiki. Viitattu 16.2.2022.
**Berliinin piiri** oli 1920- ja 30-luvuilla pääosin Berliinissä kokoontunut joukko tieteenfilosofiaan keskittyneitä filosofeja, joita yhdisti looginen empirismi. Piirin kuului sellaisia filosofeja ja tiedemiehiä kuin Hans Reichenbach, Carl Gustav Hempel, David Hilbert, Kurt Grelling ja Richard von Mises.

Historia
--------

Berliinin piirin perusti 1920-luvun lopulla Hans Reichenbach. Piirin alkuperäinen nimi oli *Die Gesellschaft für empirische Philosophie*, Empiirisen filosofian seura. Piiri julkaisi yhdessä Wienin piirin kanssa julkaisua *Erkenntnis* (Tieto), jota toimittivat Rudolf Carnap ja Reichenbach. Piiri järjesti useita tieteenfilosofisia kongresseja ja kollokvioita, joista ensimmäinen järjestettiin Prahassa vuonna 1929.

Berliinin piirillä oli paljon yhteistä Wienin piirin kanssa, mutta piirien filosofeilla oli näkemyseroja joissakin asioissa, esimerkiksi koskien todennäköisyyttä ja konventionalismia. Reichenbach vaati filosofiaansa kutsuttavan loogiseksi empirismiksi, erottaakseen sen Wienin piirin loogisesta positivismista. Nykyään tätä eroa ei useinkaan tehdä, ja näitä termejä käytetään merkitsemään samaa filosofista suuntausta.

Berliinin piirin jäsenet analysoivat aktiivisesti erityisesti nykyaikaisessa fysiikassa tapahtuneen edistyksen, erityisesti suhteellisuusteorian, aikaansaamia seurauksia filosofialle ja logiikalle. Samalla he hylkäsivät Wienin piirin tavoin metafysiikan ja muun perinteisen filosofian pätevyyden, ja katsoivat, että monet filosofiset ongelmat ovat merkityksettömiä.

Kansallissosialismin nousun jälkeen useat piirin jäsenet muuttivat muihin maihin. Muun muassa Reichenbach muutti Turkkiin vuonna 1933 ja myöhemmin Yhdysvaltoihin vuonna 1938. Hempel muutti Belgiaan vuonna 1934 ja myöhemmin samoin Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Grelling puolestaan kuoli keskitysleirillä. Tämä merkitsi piirin toiminnan loppua, mutta se vaikutti suureen joukkoon 1900-luvun filosofeja, ja sen menetelmät vaikuttivat suuresti analyyttisen filosofian kehitykseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Berlin Circle. *Internet Encyclopedia of Philosophy*. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Berlin Circle (philosophy) 

1900-luvun filosofia – Looginen empirismi
**Wienin piiri**:
Gustav Bergmann ·
Rudolf Carnap ·
Herbert Feigl ·
Philipp Frank ·
Kurt Gödel ·
Hans Hahn ·
Victor Kraft ·
Karl Menger ·
Otto Neurath ·
Moritz Schlick ·
Friedrich Waismann
  

**Berliinin piiri:**
Kurt Grelling ·
Carl Gustav Hempel ·
David Hilbert ·
Richard von Mises ·
Hans Reichenbach
  

**Muita edustajia:**
Alfred J. Ayer ·
Eino Kaila ·
Ernest Nagel ·
Karl Popper ·
Louis Rougier ·
Alfred Tarski ·
Willard Van Orman Quine
**50 let Pobedy** (ven. 50 лет Победы, suom. *50 vuotta voitosta*) on Venäjän federaation *Arktika*-luokan ydinkäyttöinen jäänmurtaja. Se on hieman muita luokkansa aluksia suurempi ja siten se on maailman suurin ydinkäyttöinen jäänmurtaja. Sen pituus on 159 metriä, leveys 30 metriä, uppouma 25 000 tonnia ja nopeus 21,4 solmua. Jäänmurtaja kykenee murtamaan 2,8 metrin paksuista jäätä. Aluksessa on kaksi ydinreaktoria. Konetehosta 55 900 kW siirtyy alukseen potkureille. Miehistöön kuuluu 138 jäsentä. Alusta on käytetty jäänmurtamisen lisäksi turistien ja luonnontieteilijöiden kuljettamiseen Pohjoisnavalle.

Rakentaminen
------------

Aluksen köli laskettiin Baltijski zavodin telakalla Pietarissa nimellä *Ural* vuonna 1989, ja se laskettiin vesille 1993. Samana vuonna aluksen rakentaminen keskeytyi rahoituksen puutteeseen. Nimi viittaa vuoteen 1995 ja toisen maailmansodan päättymisen 50-vuotispäivään, jolloin aluksen oli määrä valmistua. Rahoituksen loppumisen johdosta se ei kuitenkaan valmistunut, ja sen varustelua jatkettiin vasta 2003. Alus valmistui vuonna 2007 ja sillä ajettiin koeajo Suomenlahdella 12. helmikuuta 2007.

Suomen valtio huomautti koeajosta, koska siitä ei ollut informoitu etukäteen. 1996 tehdyn sopimuksen mukaan Venäjän tulisi ilmoittaa alle 300 kilometrin päässä Suomen rannikosta liikkuvista ydinkäyttöisistä aluksista.

Lähteet
-------

1. ↑  Legander Bronder, Polina: 50 Let Pobedy icebreaker sails to North Pole in Clean Arctic project *Arctic*.  28.7.2021. The Barents Observer. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  50 LET POBEDY *Ships*. Marine Traffic. Viitattu 6.7.2023.
**Hahle** on keittiö- ja kalustealalla toimiva suomalainen perheyritys. Vuonna 2016 Hahle Group -konsernin liikevaihto oli 36,7 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin 200.

Historiaa
---------

Veijo Hahle (1928–1989) opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja kaiverrusta Ateneumissa, mutta teki kuitenkin uransa liikemiehenä. Vuonna 1964 hän perusti Hahle Ky:n, sittemmin Oy:n, josta tuli Suomen suurimpiin kuuluva huonekaluhelojen maahantuoja. Vuonna 1969 Hahle sai suuren itävaltalaisen kalustehelavalmistaja Blumin edustuksen.

Vuonna 1983 Hahle myytiin Sven Grahnin perustamalle rakennushelavalmistaja Primolle. Vuonna 1988 Primo ja sen mukana Hahle myytiin lukkovalmistaja Wärtsilä Securitylle eli Abloylle. Vuonna 1991 Hahleen osti sen toimiva johto, Jukka Pitkänen ja kaksi muuta johtajaa nimeltään Pessi ja Tanninen. Vuonna 2011 Pitkänen jäi eläkkeelle ja myi osuutensa Hahleesta.

Vuonna 1995 Hahleen kylkeen ostettiin polvijärveläinen työtasoja valmistava Ecolam ja vuonna 1999 kangasniemeläinen ovivalmistaja Josadoor Oy. Vuonna 2012 ostettiin kylpyhuonekalusteita ja keittiöaltaita valmistava ja maahantuova Otsoson Oy. Baltian markkinoilla Hahle-ryhmää edustaa Hahle Eesti Oü. Vuonna 2015 ryhmään liittyi muuramelainen valaisinvalmistaja M-Light Oy.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hahle Group Oy *Fonecta Finder*. Viitattu 2.11.2018.
2. 1 2 3 4  Hahle Group Oy *Taloussanomien yrityshaku*. Viitattu 1.11.2018.
3. ↑  Kuolleita: Toimitusjohtaja Veijo Hahle.  *Helsingin Sanomat*, 26.6.1989, s. 24. Näköislehden aukeama (tilaajille). Viitattu 1.11.2018.
4. ↑  Wärtsilä Security ostaa Primon Grahnin suvulta.  *Helsingin Sanomat*, 14.10.1988, s. 43. Näköislehden aukeama (tilaajille). Viitattu 1.11.2018.
5. ↑  Primo Oy (PDF)  1980-luku. Suomen Yrittäjät. Viitattu 1.11.2018.
6. ↑  Hahlen tarina.  *Hahleri, Hahle-ryhmän tiedotuslehti*, Syksy 2015, s. 3.  Hahle. Lehden numero verkossa (PDF). Viitattu 1.11.2018.
7. ↑  Hahle-ryhmä Hahle. Viitattu 1.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Hahle
* Otsoson
* Kabinetti-liukuovet
**Klubi-36** on vuonna 1992 perustettu iisalmelainen tyttöjen ja naisten jalkapalloseura.

Seuran historia
---------------

Klubi-36 r.y. sai alkunsa vuonna 1992, jolloin 1980-luvulla miesten jalkapalloseuraksi perustettu ja toiminnaltaan hiipunut seura herätettiin uudelleen henkiin Pertti Kalantin toimesta edistämään naisten ja tyttöjen jalkapalloharrastusta Iisalmessa.

1990-luvun puolenvälin jälkeen seurassa pelaavien naisten ja tyttöjen määrä on noussut. Seura on lisännyt toimintaa useissa ikäluokissa, ja nuorimmat pelaajat ovat nykyisin iältään 5-vuotiaita. Vanhimmat pelaajat pelaavat edustusjoukkueessa. Seuran tavoitteena on kasvattaa harrastajien määrä lähelle 150 pelaajaa. 

Ikäluokan 1981–82 tytöt pelasivat 1998 B-tyttöjen SM-sarjaa. Kaudella 2009 B-tytöt pelasivat uudelleen SM-sarjassa.

Seuran puheenjohtaja on Virpi Murtola.

Menestyneitä pelaajia
---------------------

Seuran C15-ikäluokan mestari Saara Winter on menestynyt yksilösuorituksissa, ja hän on tehnyt kuljetus–laukauksen sekä pituuspotkun ennätysten valtakunnallisissa taitokisoissa. Klubi-36:n kasvateista Ella Vanhanen, Emilia Iskanius, Erika Winter ja Tiia Savolainen ovat edustaneet kaudella 2015 Suomea maajoukkueissa.

Turnaus
-------

Seura järjestää Säästöpankki Optia Girls'Cup -nimisen jalkapalloturnauksen. Ensimmäinen Klubi-36:n järjestämä turnaus pelattiin kesäkuussa 1997 nimellä RCollection. Siitä lähtien tapahtuma on järjestetty joka vuosi kesäkuussa ennen juhannusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtakunnallisten taitokisojen tulokset *www.palloliitto.fi*. Viitattu 28.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Brett Trevor Holman** (s. 27. maaliskuuta 1984 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Euroopassakin alankomaalaisseuroissa SBV Excelsior, NEC Nijmegen ja AZ Alkmaar sekä englantilaisessa Aston Villassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä, hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai vasen laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Holman edusti kotimaassaan Northern Spiritiä ja Parramatta Poweria, jonka jälkeen hän siirtyi alankomaalaisseura Feyenoordiin.

Holman pelasi kuitenkin lainalla neljän kauden ajan Excelsiorissa, eikä näin ollen pelannut yhtään virallista ottelua Feyenoordissa. Vuonna 2006 hän teki sopimuksen NEC Nijmegenin kanssa.

7. huhtikuuta 2007 Holman teki kaksi maalia ottelussa sarjajohtaja PSV Eindhovenia vastaan. NEC Nijmegen voitti ottelun 2–1, ja Holman valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Kesällä 2008 hän liittyi Louis van Gaalin valmentamaan AZ Alkmaariin 3 miljoonan euron siirtokorvauksella.

1. marraskuuta 2008 Holman teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 3–3-tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Heerenveeniä vastaan. Kauden 2008–2009 päätteeksi joukkue voitti maan pääsarjamestaruuden, mutta Holmanin tilanne ei ollut joukkueessa yhtä hyvä, sillä hän pelasi kauden aikana vain muutamia otteluita avauskokoopanossa. Siirtohuhuista huolimatta hän jäi seuraan ja sai uuden päävalmentajan alaisuudessa enemmän peliaikaa.

Kaudella 2009–2010 Dick Advocaatin alaisuudessa Holman pelasi lähes tuplasti enemmän otteluita kuin edelliskaudella kaikki kilpailut mukaan lukien. Hän pääsi pelaamaan myös Mestarien liigassa ja esiintyi edukseen varsinkin lohkovaiheen viimeisellä ottelukierroksella Standard Liègeä vastaan.

Maajoukkueura
-------------

Holman teki ensiesiintymisensä Australian maajoukkueessa vuonna 2006 pelatussa ottelussa Bahrainia vastaan. Hänet valittiin maajoukkueen mukaan vuoden 2010 MM-kilpailuihin.

19. kesäkuuta 2010 hän teki Australian MM-turnauksen avausmaalin ottelussa Ghanaa vastaan. Hieman vajaa viikko edellisestä 24. kesäkuuta 2010 joukkueen seuraavassa ottelussa Serbiaa vastaan Holman onnistui jälleen, kun hän laukoi Australian 2–0-johtoon.

Lähteet
-------

* Brett Holman Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Brett Holman National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Schwarzer |
2 Neill |
3 Moore |
4 Cahill |
5 Čulina |
6 Beauchamp |
7 Emerton |
8 Wilkshire |
9 Kennedy |
10 Kewell |
11 Chipperfield |
12 Federici |
13 Grella |
14 Holman |
15 Jedinak |
16 Valeri |
17 Rukavytsya |
18 Galekovic |
19 Garcia |
20 Milligan |
21 Carney |
22 Vidošić |
23 Bresciano |
Valmentaja Verbeek
Klotilde rukoilee. 1300-luvun käsikirjoituksen kuvitusta.
**Klotilde** tai **Klotilda** (n. 478–544) oli frankkien kuningatar ja frankkien valtakunnan perustajan Klodvigin puoliso. Hän vaikutti miehensä kääntymiseen kristityksi.

Klotilde oli burgundien kuninkaan Kilperik II:n tytär, ja vaikka useat burgundit olivat areiolaisia, kasvatettiin Klotilde katoliseksi. Kilperikin isän Gunderikin kuoltua burgundien kuningaskunta oli jaettu hänen neljän poikansa kesken. Gundobad aikoi kuitenkin olla ainoa kuningas ja raivasi yksi kerrallaan veljensä tieltään. Vuonna 486 Gundobad surmautti Klotilden vanhemmat. Klotilde ja hänen sisarensa pakenivat setänsä Godegiselin luo. Klodvig oli saanut kuulla runsaasti kehuja Klotildesta ja pyysi Gundobadilta lupaa mennä naimisiin burgundiprinsessan kanssa. Vuonna 493 Klotilde meni naimisiin Klodvigin kanssa, joka oli juuri valloittanut Gallian pohjoisosan. Naimisiin mennessään Klodvigilla oli jo Teoderik-niminen poika, ja Klotilden kanssa hän sai viisi lasta lisää. Ensimmäinen poika, Ingomer, kuoli pian syntymänsä jälkeen. Pojat Klodomir, Kildebert ja Klotar sekä tytär Klodekild saivat kuitenkin elää pidempään. Klotilde pyrki sitkeästi käännyttämään miehensä katoliseen uskoon, ja Tolbiacin taistelun jälkeen vuonna 496 Klodvig antoi vihdoin kastaa itsensä. Kun Klodvig kuoli vuonna 511, Klotildesta tuli frankkien kuningatar.

Vuonna 523 hän yllytti poikansa serkkuaan, burgundien hallitsijaa Sigismundia vastaan. Klodomir kuoli seuranneessa burgundilaissodassa, ja Klotilde otti tältä jääneet pojat suojelukseensa. Kildebert ja Klotar pitivät tätä kuitenkin osoituksena Klotilden aikeista esitellä pikkupojat myöhemmin kansalle kuningas Klodomirin perillisinä. He halusivat jakaa Klodomirin omaisuuden keskenään ja surmasivat pienet veljenpoikansa vuonna 531. Murhien jälkeen Klotilde siirtyi syrjään valtapolitiikasta ja muutti perustamaansa Pyhän Pietarin nunnaluostariin, jossa hän kuoli vuonna 544. Hänet haudattiin miehensä viereen Pariisiin.

Pyhimykseksi korotetun Klotilden ympärille alkoi pian syntyä legendoja, joissa kerrottiin hänen armeliaisuudestaan. Erään tarinan mukaan hän muutti janoisia työläisiä auttaakseen samean lähteen veden raikkaaksi viiniksi. Myöhemmin lähteessä kylpeneiden rampojen väitettiin saaneen liikkumiskykynsä takaisin. Klotilde nimettiin naisten, rampojen ja notaarien suojeluspyhimykseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Barth, R: "Historian suurnaiset", s. 66-69. Ajatus, 2005.
2. ↑  Saint Clotilda *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 30.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Klotilde** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Petri Mikkola** (synt. Kotkassa) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän aloitti valmentamisen juniori-ikäisenä vuonna 1984 Kotkan Työväen Palloilijoiden (KTP) juniorijoukkueissa. KTP:ssa hän valmensi juniorijoukkueiden lisäksi miesten II-joukkuetta TeePeetä sekä naisten SM-sarjajoukkuetta.

Kaudella 1988–1989 hänen valmentamansa KTP:n B-poikajoukkue voitti Suomen mestaruuden. Kaudella 1991–1992 hän toimi SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana, Erkki Hiltusen toimiessa päävalmentajana. Kaudelle 1992–1993 hänet valittiin KTP:n naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennustehtävissä apunaan hänellä oli Sakari Hartonen, Jukka-Pekka Laakkonen. Joukkueenjohtajana toimi Esa Lanki.

KTP:n lopetettua menestyksekään naiskoripalloilun, Mikkola siirtyi Kouvolaan.
Kausina 1993–1995 hän toimi Kouvot ry:n junioripäällikkönä ja valmentajana eri juniorijoukkueissa. Kauden 1994–1995 hän oli Kouvojen mestaruuden voittaneet miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana, Risto Piiparin toimiessa päävalmentajana ja Jukka Seppälän vastatessa joukkueen fyysisestä valmennuksesta.

Vuonna 1995 toukokuussa hänet nimettiin (kaudella 1994–1995) SM-sarjaan nousseen Peli-Karhujen naisten koripallojoukkueen päävalmentajaksi. Joukkue saavutti SM-pronssia. Apuvalmentajana toimi Mauri Laiho (siirtyi joukkueen päävalmentajaksi seuraavana kautena 1996–1997). Kausina 1996–1998 Mikkola valmensi mm. KTP:n A-poikia ja Peli-Karhujen A-tyttöjä.

Kaudella 1998–1999 hän palasi Peli-Karhujen naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennuksessa apuna toimi mm. Harri Forss, Antti Horto ja Minna Asplund. 

Kaudella 1999–2000 hän siirtyi Kouvolan Kouvojen miesten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi, Timo Niemisen toimiessa päävalmentajana. Mikkola toimi myös seuran junioripäällikkönä kaudella 1999–2000 ja 2004–2007.

Seuravalmennuksen lisäksi hän on toiminut valmentajana ja ohjaajana Työväen Urheiluliiton (TUL) ja Suomen Koripalloliiton aluejoukkueissa ja kesäleireillä.

Ennen koripalloilun pariin siirtymistä Mikkola kokeili eri harrastusmahdollisuuksia Kotkan Reippaan liikuntakerhoissa (yleisurheilu/lentopallo), KTP:n jalkapallo- sekä Kotkan Voimamiesten (KVV) painikoulussa.

Palkinnot
---------

Vuonna 2007 Kymenlaakson Liikunta (Kymli ry) palkitsi hänet Kouvolan kaupungin vuoden liikuttaja-palkinnolla. Kauden 1998–1999 päätteeksi Suomen Koripalloliitto valitsi Mikkolan koripallokauden vuoden valmentajaksi, naisten SM-sarjassa.*lähde?*
**Aulis** (m.kreik. Αὐλίς) oli antiikin aikainen satamakaupunki Boiotiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Chalkídan kunnan alueella Vathýn kaupungin tienoilla.

Kreikkalaisessa mytologiassa Aulis oli paikka, johon kreikkalaisten laivasto kokoontui Agamemnonin johdolla ennen purjehtimista Troijan sotaan. Sinne sijoittui Ifigeneian uhraaminen ennen kuin sotajoukko saattoi lähteä, ja siksi se on myös tapahtumapaikkana Euripideen näytelmässä *Ifigeneia Auliissa*.

Aulis sijaitsi Eteläisen Euboianlahden rannalla vastapäätä Euboian saarta, noin viisi kilometriä etelään Khalkiista. Antiikin aikana Aulis kuului Tanagran kaupungin alaisuuteen ja toimi sen satamana. Varsinainen kaupunki sijaitsi kallioisella kukkulalla. Strabonin mukaan kaupungin satamaan mahtui vain 50 alusta, ja siksi hän ehdotti kreikkalaisten laivaston kokoontuneen suurempaan satamaan, joka tunnettiin nimellä *Vathys limēn*. Nykyisen Vathýn kaupungin pohjoispuolella on kaksi pyöreähköä lahtea, joista pohjoisempi on pienempi ja eteläinen suurempi, ja näiden välissä sijaitsee niemi, jossa on kallioinen kukkula. Auliin ja sen satamien oletetaan sijainneen kyseisillä paikoilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aulis *britannica.com*. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2  Smith, William: "Aulis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Aulis *Greek Mythology*. Viitattu 21.8.2017.
Brij Bhushan Kabra
**Brij Bhushan Kabra** (1937 Jodhpur – 12. huhtikuuta 2018) oli intialainen kitaristi. Hän toi kitaran perinteiseen intialaismusiikkiin ja oli ensimmäinen ragoja kitaralla soittanut muusikko.

Kabra oli Ali Akbar Khanin oppilas. Hän tutustui Kalkutassa kitaran ääniin ja osti Höfnerin kitaran, jolla aloitti harjoittelun. Hän pääsi soittamaan Shivkumar Sharman kanssa; yhteistyössä Hariprasad Chaurasian kanssa kaksikko teki menestysalbumin *Call of the Valley* (1968). Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään*.

Kabra on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja levyttänyt kymmeniä pitkäsoittoja.

Kabra tutki nada-joogaa (äänen jooga) ja kirjoitti musiikin käytöstä lasten opetuksessa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Debashish Bhattacharya. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 kansallinen Sangeet Natak Akademin palkinto. Hän kuoli sydäninfarktiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Brij Bhushan Kabra AllMusic
2. 1 2  Artist Profiles: Brij Bhushan Kabra World Music Central
3. 1 2 3 4  Biography (Arkistoitu – Internet Archive) Brij Bhushan Kabra
4. 1 2  How Pt Brij Bhushan Kabra brought the Hawaiian slide guitar into Indian classical music's fold First Post
5. ↑  Dimery, Robert (toim.): *1001 Albums You Must Hear Before You Die*. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |