recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Robert William "Willie" Pickton** (s. 24. lokakuuta 1949) on kanadalainen sikafarmari, jota on epäilty ainakin 26 naisen murhasta. Hän asui Port Coquitlamissa, noin 50 kilometrin päässä Vancouverista. 

Picktonia epäiltiin jo vuonna 1997 murhan yrityksestä, mutta häntä vastaan ei löydetty riittävää todistusaineistoa. 22. helmikuuta 2002 hänet pidätettiin epäiltynä kahden kadonneen naisen murhista. Pian havaittiin, että uhreja saattoi olla moninkertaisesti enemmän. 

Picktonin uhrit olivat pääasiassa prostituoituneita narkomaaneja, jotka olivat kadonneet selittämättömästi.

Oikeudenkäynti kuudesta ensimmäisestä murhasyytteestä alkoi 22. tammikuuta 2007  ja päättyi 12. joulukuuta 2007. Pickton todettiin syylliseksi kaikkiin syytekohtiin ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänen on mahdollista anoa pääsyä ehdonalaiseen 25 vuoden kuluttua. 

Pickton tulee saamaan vielä erillisessä oikeudenkäynnissä syytteet 20 naisen murhasta.

Syyttäjät ovat nimenneet Picktonin "Kanadan pahimmaksi sarjamurhaajaksi".

Lähteet
-------

1. 1 2  Ian Gunn: Canada pig farmer trial to begin  21.1.2007. BBC. Viitattu 22.3.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Sikafarmarille elinkautinen sarjamurhista  12.12.2007. Kustannusosakeyhtiö Iltalehti. Viitattu 22.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Robert Pickton**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Shy Love
**Shy Love**, myös **Shy Luv** (oikealta nimeltään **Sheelagh Patricia Blumbergh Albinos**, s. 27. marraskuuta 1978), on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, jolla on sisilialaisia ja puertoricolaisia juuria. Hän on toiminut aikuisviihdeteollisuudessa vuodesta 2003.

Shy Love syntyi Saksan Wiesbadenissa; hänen isänsä toimi Yhdysvaltain sotilaana. Ollessaan 7-vuotias hän muutti vanhempineen ja viiden siskonsa kanssa Connecticutin New Haveniin. Sen lisäksi, että hän on esiintynyt elokuvissa, hän on myös ohjannut ja tuottanut niitä. Hän on toiminut lisäksi lahjakkuuksien etsijänä ja perustanut oman Adult Talent Managers -toimistonsa, joka hakee naisesiintyjien lisäksi myös homoseksuaalisia miesesiintyjiä. Shy Love omistaa osittain tammikuussa 2008 avatun 13 Pure -nimisen yökerhon Colorado Springsissä.

Elokuussa 2008 Shy Love esiintyi Chi Chi LaRuen ohjaamassa biseksuaalisessa pornoelokuvassa *Shifting Gears: A Bisexual Transmission*. Siinä homopornonäyttelijä Blake Riley harrasti ensimmäisen kerran seksiä naisen kanssa; LaRue ottikin käyttöön nimityksen "straight-for-pay" ("hetero maksusta"; väännös ilmauksesta gay-for-pay).

Shy Love on ollut ehdolla XRCO- ja AVN-palkintojen saajaksi. Hän on toiminut myös *Penthousen* mallina.

Lähteet
-------

1. ↑  Shy Love - Biography - IMDb *imdb.com*. Viitattu 14.1.2018.
2. ↑  SHY LOVE PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (sisältää pornograafista materiaalia) (englanniksi)
* Shy Love Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Internet Adult Film Database: Shy Love (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shy Love
{{{alt}}}Ydinvoimalan sijainti Iranissa.
Ydinvoimala rakenteilla
Ydinvoimalan pienoismalli
**Bušehrin ydinvoimalaitos** sijaitsee Būšehrissa, Iranissa. Yhdysvallat ja Israel ovat pitäneet sitä uhkana turvallisuudelle*selvennä*. Laitoksen ensimmäinen VVER-painevesireaktori otettiin käyttöön 2011. Kahden muun rakentamista on suunniteltu.

Israel vastustaa hanketta ja on tuominnut sen. Yhdysvaltain ulkoministeriö on 2010 sanonut ettei voimalasta ole riskiä aseiden*selvennä* leviämiseen. Britannia on sanonut "aina kunnioittaneensa" Iranin oikeutta energiantuotantoon ydinvoimalla.

Iran puolestaan pitää jokaiselle itsenäiselle valtiolle kuuluvana oikeutta kehittää rauhanomaista ydinvoimaa. Venäjän ja Iranin välisen sopimuksen perusteella Iran palauttaa käytetyt polttoainesauvat Venäjälle käsiteltäviksi.

Aseiden valmistukseen käytettävän plutoniumin erottaminen käytetyistä polttoainesauvoista vaatisi käsittelykapasiteettia jota Iranilla ei (2011) ole. Sähköntuotannossa käytetystä polttoaineesta syntyvä plutonium ei myöskään käy aseiden valmistukseen. Sen tuottaminen vaatisi reaktorin operoimista uudella tavalla, jonka tarkastajat havaitsisivat.

Voimalan historia
-----------------

Ydinvoimala päätettiin rakentaa Būšehriin 1960-luvun lopulla tehtyjen selvitysten perusteella, koska siellä ei ole katsottu olevan maanjäristysten vaaraa. Iran teki vuonna 1974 sopimuksen saksalaisyritys Siemensin kanssa. Siemens vetäytyi kuitenkin urakasta Iranin vallankumouksen jälkeen, ja osittain valmis voimala vaurioitui Irakin–Iranin sodan aikana. Tämän jälkeen useat maat kieltäytyivät Yhdysvaltain painostuksen takia rakentamasta voimalaa. Lopulta Venäjä teki vuonna 1995 miljardin dollarin arvoisen sopimuksen voimalan rakentamisesta.

Elokuussa 2010 voimalaan alettiin ladata ensimmäisen kerran polttoainetta. Samalla voimalaitos avattiin virallisesti käyttöön. Avajaisseromoniaan osallistui edustajia Iranista, Venäjältä ja Kansainvälisestä atomienergiajärjestöstä.

Katso myös
----------

* Iranin ydinkriisi
* Stuxnet

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Taloussanomat/reuters 14.8.2010, Venäjä alkaa täyttää Iranin ydinvoimalaa
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  The Associaited Press: Despite Sanctions, Iran Fuels First Nuclear Reactor *NYTimes.com*.  21.8.2010. The New York Times Company. Viitattu 21.8.2010. (englanniksi)
5. ↑  YLE Uutiset: Iranin ensimmäistä ydinvoimalaa ladataan *NYTimes.com*.  21.8.2010. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 21.8.2010.
6. ↑  Iranin ensimmäinen ydinvoimala vihittiin käyttöön *HS.fi*.  21.8.2010. Helsinki:  Sanoma company.  Arkistoitu 21.11.2011. Viitattu 21.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Päivittyvä artikkelikokoelma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Ted Forrest** (s. 24. syyskuuta 1964 Syracuse, New York) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Forrest on urallaan voittanut viisi World Series of Poker (WSOP) -ranneketta ja yhden World Poker Tour -turnauksen. Hän asuu Las Vegasissa, Nevadassa.

Pokeriura
---------

Forrest voitti kolme WSOP-turnausta vuoden 1993 aikana. 1990-luvun puolivälin jälkeen Forrest keskittyi käteispeleihin. Hän teki palasi kuitenkin WSOP-voittajaksi vuonna 2004, jolloin hän voitti kaksi turnausta. Sittemmin Forrest on keskittynyt seitsemän kortin avopokerin asemasta texas hold 'emiin, jossa hän on voittanut Professional Poker Tourin mestaruuden ja ollut World Poker Tourin finaalipöydässä neljä kertaa. Forrestia pidetään yleisesti yhtenä maailman parhaista stud-pelaajista maailmassa, mutta hän on viime vuosina voittanut myös useita hold 'em -turnauksia.

Forrest on tunnettu osallistumisestaan korkeiden panosten käteispeleihin. Hän oli mukana ryhmässä pokeriammattilaisia, jotka alkuvuodesta 2006 pelasivat yhdessä texasilaista miljardööri Andy Bealia vastaan 50 000–100 000 dollarin limit hold 'em kaksinpelejä.

Maaliskuussa 2006 Forrest voitti National Heads-Up Poker Championship -turnauksen ja 500 000 dollaria. Maaliskuussa 2007 hän oli ykkönen World Poker Tourin Bay101 Shooting Star -turnauksessa. Kaksinpelissä hän kukisti Joanne "JJ" Liun ja ansaitsi voitostaan 1,1 miljoonaa dollaria.

Forrest on ollut mukana GSN:n pokeriohjelman *High Stakes Poker* kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella.

Tammikuussa 2010 Forrestin pokeriuran turnausansiot ylittivät 5,7 miljoonaa dollaria.

### WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1993 | $1,500 Seven Card Razz | 77 400 |
| 1993 | $1,500 Omaha 8 or better | 120 000 |
| 1993 | $5,000 Seven Card Stud | 114 000 |
| 2004 | $1,500 Seven Card Stud | 111 440 |
| 2004 | $1,500 No Limit Hold'em | 300 300 |

Forrestin kolme ensimmäistä ranneketta varastettiin. Toisen kahdesta jäljellä olevasta hän antoi tyttärelleen.

Lähteet
-------

1. ↑   : Ted Forrest WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 25. tammikuuta 2010.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   : Ted Forrest stats The Hendon Mob. Viitattu 25. tammikuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Ted Forrest The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Olga Ivanovna Kotljarova** (ven. Ольга Ивановна Котлярова, s. 12. huhtikuuta 1976 Sverdlovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen juoksija.

Kotljarova voitti 1995 nuorten EM-kultaa 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa samalla matkalla sisäratojen EM-kisoissa. Vuonna 1997 hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 53,17, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Universiadeissa hän voitti kultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Euroopan cupissa hän voitti pitkän viestin ja oli kolmas 400 metrillä. Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,03. Seuraavana vuonna hän voitti Budapestin EM-kisoissa EM-pronssia 400 metrillä ja hopeaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides 400 metrillä ja kolmas 4 x 400 metrin viestissä.

Kotljarova karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 400 metrin välierissä, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa pitkässä viestissä. Hän voitti samana vuonna Euroopan cupissa pitkän viestin ja oli toinen 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 50,72 ja samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi, mutta oli mukana voittamassa pitkässä viestissä olympiapronssia. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa ja kultaa viestissä. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ajalla 50,09.

Kotljarova sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2005 800 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 2.00,94. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa ajalla 1.57,38 ja juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi.

Kotljarova oli mukana Venäjän viestijoukkuessa, joka teki yhä voimassa olevan sisäratojen maailmanennätyksen 4 x 400 metrin viestissä.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 23,35 (1996)
* 400 metrin juoksu: 49,77 (2004)
* 800 metrin juoksu: 1.57,24 (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Olga Kotljarova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Konstantin Berghell** oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali.

Konstantin Berghellin syntymä- ja kuolinvuosi ja vanhemmat eivät ole tiedossa. Hän aloitti opiskelun Pietarin merikadettikoulussa 1872. Gardemariniksi hänet ylennettiin 1876 ja merikadettikoulun jälkeen 1877 midshipsmaniksi. Vuoden 1877 lopussa Berghell määrättiin palvelukseen Mustanmeren laivaston 2. ekipaasiin, mutta hän siirtyi kauppalaivastoon maaliskuussa 1880. Hänet ylennettiin luutnantiksi Venäjän laivaston reservissä tammikuussa 1882.

Vuonna 1885 Berghell palasi vapaaehtoisena merivoimien palvelukseen, aktiiviupseeriksi hänet merkittiin tammikuussa 1890. Hän palveli vahti- ja komppanianpäällikkönä tykkivene Uraletsilla 1892–1893, tykkivene Novorossijskin päälliköksi hänet määrättiin tammikuussa 1893. Seuraavana vuonna Berghell ylennettiin 2. luokan kapteeniksi ja siirrettiin tykkivene Reninin päälliköksi. Syyskuussa 1894 hänet määrättiin kuljetusalus Bugin vanhimmaksi upseeriksi ja joulukuussa hän tuli eskaaderipanssarilaiva Georgij Pobedonosetsin vanhimmaksi upseeriksi.

Elokuussa 1897 Berghellistä tuli kuljetusalus Ingulin päällikkö, tammikuussa 1899 kuljetusalus Dunaj'n päällikkö ja joulukuussa 1899 tykkivene Zaporožetsin päällikkö. Vuonna 1901 hän ehti olla hyvin lyhyen ajan rannikkovartiostopanssarilaiva Novgorodin päällikkönä, kunnes hän tuli joulukuussa ylennetyksi 1. luokan kapteeniksi ja hänet nimitettiin Venäjän laivastoasiamieheksi Konstantinopoliin. Sieltä palattuaan hänet määrättiin eskaaderipanssarilaiva Tšelman päälliköksi toukokuussa 1904.

Venäjän–Japanin sodan jälkeen tammikuussa 1906 Berghell nimitettiin komiteaan, jonka tehtävänä oli laatia uusi ohjesääntö merivoimille. Työn valmistuttua hänet määrättiin syksyllä 1908 Mustanmeren miinalaivaston päälliköksi ja vuoden päästä palvelukseen Itämeren laivastoon. Syksyllä 1910 Berghell ylennettiin kontra-amiraaliksi ja määrättiin Amurin jokilaivaston päälliköksi. Toukokuusta 1912 kesäkuuhun 1913 hänet oli komennettu jäseneksi rannikkopuolustusta organisoineeseen komiteaan, siirrettynä Itämeren laivaston upseeriluetteloihin. Eron sotapalveluksesta Berghell sai vara-amiraalina lokakuun alussa 1913.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Berghell, Konstantin *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Paul Zion Brodie** (11. huhtikuuta 1934 Montréal – 19. marraskuuta 2007 Toronto) oli saksofonisti ja pedagogi, joka ajoi Kanadassa klassisen saksofonin asiaa. Hän esitti ja levytti sekä alkuperäisiä että transkriptoituja teoksia eri aikakausilta käyttäen soittiminaan altto-, sopraano- ja sopraninosaksofoneja. Hänestä tehtiin vuonna 1994 Kanadan ritarikunnan upseeri. Brodien oppilaisiin lukeutuivat Robert Bauer, Jean-Guy Brault, Bob Brough, Karin Goldberg, Glen Montgomery, Ramon Ricker, Bill Smith, Michael Stuart ja John Tank.

Brodie opiskeli high school -aikoinaan klarinetinsoittoa. Vuosina 1953–1958 hän sai saksofoninsoiton opetusta Larry Tealilta Ann Arborissa; hän sai Michiganissa sekä musiikin kandidaatin että maisterin arvot. Vuonna 1959 häntä opetti Pariisissa Marcel Mule.

Brodie toimi itse opettajana Royal Conservatory of Musicissa (1959–1960), Toronton yliopistossa (1968–1973) ja Yorkin yliopistossa (vuodesta 1982). Hän myös perusti vuonna 1961 Torontoon oman oppilaitoksensa, Brodie School of Music and Modern Dancen, ja johti sitä, kunnes sen toiminta lopetettiin vuonna 1979. Vuonna 1969 Brodie perusti Eugene Rousseaun kanssa Chicagossa Maailman saksofonikongressin, joka järjestetään kolmen vuoden välein. Hän toimi vuonna 1972 järjestetyn kongressin isäntänä.

Vuodesta 1972 Brodie soitti omassa saksofonikvartetissaan, joka muun muassa edusti Kanadaa Maailman saksofonikongressissa Lontoossa 1976. Vuonna 1979 kvartetti lakkautettiin Brodien keskittyessä entistä enemmän solistiseen uraansa. Hän esiintyi muun muassa Halifaxin ja Toronton sinfoniaorkesterien kanssa. Hän kiersi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Kaakkois-Aasiassa ja Kiinassa. Hän sai muiden muassa Keith Bissellin, Richard Henningerin, Lothar Kleinin, William McCauleyn, Oskar Morawetzin ja Tibor Polgarin säveltämään teoksia saksofonille.

Brodien soittoa kuullaan elokuvan *Taivas saa odottaa* (1978) soundtrackilla. Brodie kuoli 73-vuotiaana sydänleikkauksessa Sunnybrookin sairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Brodie, Paul - The Canadian Encyclopedia (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Canadian Musician: Paul Brodie Passes Away At 73[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Christopher Duan "Chris" Johnson** (s. 23. syyskuuta 1985, Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Johnson pelasi kymmenen kautta NFL-liigassa ja oli uransa alkuaikoina Tennessee Titansissa liigan parhaimpia keskushyökkääjiä.

Johnsonista tuli kauden 2009 aikana kuudes pelaaja NFL:n historiassa, joka kantoi palloa kauden aikana yli 2 000 jaardia. Hänet valittiin urallaan kolme kertaa liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.

Pelaajaura
----------

Itä-Carolinan yliopiston joukkuetta edustanut Johnson varattiin vuoden 2008 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 24. pelaajana. Tätä ennen hän oli vuotuisessa varattavien pelaajien vertailutilaisuudessa juossut 40 jaardin juoksussa jaetun ennätysajan 4,24 sekuntia.

Hyvin sujuneella tulokaskaudellaan Johnson valittiin NFL:n toiseksi parhaaksi tulokkaaksi toisen keskushyökkääjän, Minnesota Vikingsin Adrian Petersonin jälkeen, vaikka hän joutui jakamaan Titansin ykkösmiehen paikan yhdessä LenDale Whiten kanssa. Toisella kaudella Johnsonista tehtiin täysipainoinen aloittaja, ja tulokset olivat sen mukaisia. Hänestä tuli kuudes pelaaja liigan historiassa, joka on juossut yli 2 000 jaardia. Johnson rikkoi myös Marshall Faulkin ennätyksen juostujen ja vastaanotettujen jaardien yhteismäärässä. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös NFL:n parhaaksi hyökkääväksi pelaajaksi.

Tennessee vapautti Johnson kalliista sopimuksesta kauden 2013 jälkeen. Hän pelasi tämän jälkeen kauden New York Jetsissä ja kolme kautta Arizona Cardinalsissa. Elokuussa 2018 Johnson ilmoitti lopettavansa uransa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chris Johnson ESPN. Viitattu 28.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Johnson sixth to rush for 2,000 yards ESPN. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Chris Johnson Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Chris Johnson surprised 40 record still stands, hopes it stays unbroken ESPN. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)
5. ↑  Chris Johnson released by Tennessee Titans *nfl.com*. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)
6. ↑  Chris Johnson announces retirement from NFL Nashville Post. Viitattu 24.2.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Universal Plug and Play (UPnP)** on joukko verkkoprotokollia, joiden tarkoituksena on saada erilaiset laitteet (esimerkiksi mediatoistimet, mediapalvelimet ja palomuurit) toimimaan helposti yhdessä valmistajasta riippumatta. Verkossa voi olla esimerkiksi kolme laitetta; mediatoistin, mediapalvelin sekä ohjauspiste (UPnP control point), jolla käyttäjä voi ohjata mediatoistimen toistamaan tiedostoa mediapalvelimelta.

UPnP ei ole rajoittunut vain edellä mainittuihin laitteisiin, vaan sillä voidaan periaatteessa ohjata mitä tahansa laitetta. Esimerkkinä käytetään usein UPnP-hehkulamppua.

Protokollan kuvaus
------------------

UPnP käyttää SSDP (Simple Service Discovery Protocol) -protokollaan perustuvaa etsintäprotokollaa etsiäkseen muita verkossa olevia UPnP-laitteita. Laitteet voivat lähettää toisilleen XML:ään perustuvia kuvauksia itsestään ja palveluistaan. Ne voivat myös "mainostaa" itseään verkossa sekä pyytää toisia laitteita lähettämään tapahtumailmoituksia (esimerkiksi TV-kanavan vaihto) itselleen.

UPnP on ohjausprotokolla ja esimerkiksi mp3-virran (mp3-stream) lähettäminen mediapalvelimelta mediatoistimelle tapahtuu esimerkiksi HTTP- tai RTSP-protokollalla UPnP:n tarjoaman URI:n (*Uniform Resource Identifier*) perusteella.

Lähteet
-------

1. ↑  AfterDawn - UPnP Viitattu 25. heinäkuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* UPnP-foorumi
* libupnp kehityskirjasto
* UPnP Microsoft Windows XP:ssä
**Počitelj** on turkkilaisesta arkkitehtuuristaan tunnettu historiallinen kaupunki Hertsegovinan maakunnassa Bosnia ja Hertsegovinassa. Nykyisin kaupunki on kylä Čapljinan kunnassa. Kylässä oli vuoden 2013 väestönlaskennassa 799 asukasta, joista noin 59 prosenttia oli bosniakkeja, 40 prosenttia kroaatteja ja loput muita.

Kaupunki on rakennettu rinteeseen Neretva-joen itärannalle noin 30 kilometriä Mostarista etelään. Sijainti jyrkkärinteisessä jokilaaksossa teki Počiteljistä strategisesti merkittävän linnoituksen Hertsegovinan sisäosien ja Dalmatian rannikkoalueen välillä. Počiteljin näkyvin maamerkki on Sahat-kulan vartiotorni vuodelta 1664, josta käsin joen ja sen rantaa kulkevan tien liikennettä voitiin tarkkailla.

Vuonna 1993 Bosnian kroaattijoukot tuhosivat kaupungin keskeiset historialliset kohteet, muun muassa vuosina 1562–1563 rakennetun Hadži Alijan moskeijan. Hävitettyjä kohteita 
on jälleenrakennettu 2000-luvulla muun muassa Unescon tuella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brinkhoff, Thomas: Počitelj *citypopulation.de*. Viitattu 8.7.2020. (englanniksi) (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Počitelj** Wikimedia Commonsissa

* BH Tourism - Počitelj (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pictures of old town Počitelj by Samir Marich
**Vanja Stambolova** (bulg. Ваня Стамболова, s. 28. marraskuuta 1983) on bulgarialainen yleisurheilija, jonka päämatka oli aiemmin 400 metrin juoksu ja sittemmin 400 metrin aitajuoksu.

Stambolova karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 1.04,56. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 58,99. Seuraavana vuonna hän voitti Balkanin sisäratojen mestaruuden 400 metrin sileällä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän voitti 400 metrillä MM-hopeaa ajalla 50,21. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Bulgarian mestaruuden sekä EM-kultaa Göteborgin EM-kisoissa ajalla 49,85. Kauden lopussa hän juoksi kahdeksanneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa ja toiseksi yleisurheilun maailmancupissa.

Stambolova kärähti dopingista tammikuussa 2007 maannaisensa Venelina Venevan kanssa. Bulgarian yleisurheiluliitto vapautti heidät syytteistä, mutta kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti päätöksestä urheilun välitystuomioistuimelle ja CAS piti kahden vuoden kilpailukiellon voimassa.

Kilpailukieltonsa jälkeen Stambolova osallistui Berliinin MM-kilpailuihin 2009 karsiutuen 400 metrin aitajuoksun välierissä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia 400 metrillä ajalla 51,50. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli toinen 400 metrin aitajuoksussa Bulgarian ennätysajalla 53,82. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 400 metrin neljäs ajalla 52,58. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 400 metrin aidoissa ajalla 54,23 s. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli 400 metrin neljäs ajalla 51,99. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 22,81 s (2006)
* 400 metrin juoksu: 49,53 s (2006)
* 400 metrin aitajuoksu: 53,68 s (2011)

Sisäradat
* 200 metrin juoksu: 23,51 (2006)
* 400 metrin juoksu: 50,21 (2006)
* 800 metrin juoksu: 2.02,03 (2012)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vanja Stambolova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  IAAF response to doping cases of Venelina Veneva and Vanya Stambolova  18.7.2007. IAAF. Viitattu 7.2.2008. (englanniksi)
3. ↑  CAS Upholds Stambolova, Veneva Doping Bans  5.2.2008. Blogcritics.  Arkistoitu 14.2.2008. Viitattu 7.2.2008. (englanniksi)
4. ↑  400m Hurdles Women Final *European Athletics*.  30.7.2010. Viitattu 31.7.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Edvard Sirkkunen** (30. kesäkuuta 1893 Luumäki – 9. helmikuuta 1934) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa esikuntavääpelinä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.

Perhe ja opinnot
----------------

Hänen vanhempansa olivat torppari Malakias Sirkkunen ja Leena-Stiina Munne. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Vera Angeliga Tobbejin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Vaasan kauppakoulun.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Sirkkunen työskenteli konttoristina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Sirkkunen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pataljoonan esikuntavääpeliksi 29. maaliskuuta 1918 ja joukkueenjohtajaksi 3. komppaniaan 12. huhtikuuta 1918alkaen. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Sirkkunen jäi sisällissodan jälkeen palvelukseen 3. Jääkärirykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin aluksi Savon jääkärirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Rykmentissä hän toimi nuorempana upseerina ja adjutanttina II pataljoonassa. Hän erosi armeijasta 31. maaliskuuta 1920 ja työskenteli sen jälkeen kirjanpitäjänä Lahden saha oy:ssä 30. syyskuuta 1922 saakka, jonka jälkeen hän harjoitti omaa puutavaraliikettä vuoden 1923 loppuun saakka. Myöhemmin hän työskenteli eri puutavaraliikkeiden palveluksessa ja itsellisenä yrittäjänä. Siviilitoimiensa ohella hän toimi myös suojeluskuntajärjestössä Lahdessa ja Helsingissä, joista hän Lahdessa toimi vuosina 1921-1924 suojeluskunnan komppanianpäällikkönä. Hänet on haudattu Malmin haurausmaahan.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Varavääpeli 11. helmikuuta 1918
* Vääpeli 8. elokuuta 1918
* Vänrikki 29. marraskuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki.
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938.
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975.
**Bror Albert Sjöberg** (2. huhtikuuta 1895 Viipuri – 4. helmikuuta 1927) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.

Perhe ja opinnot
----------------

Sjöbergin vanhemmat olivat liikemies Bror Wilhelm Sjöberg ja Alexandra Matilda Alhstrand. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Rauha Sigrid Johanssonin kanssa. Hän kävi kuusi luokkaa Viipurin ruotsalaista klassillista lyseota.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.
Sjöberg työskenteli konttoristina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 30. syyskuuta 1915*selvennä*, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan vartio-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Sjöberg saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 15. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin maaliskuussa joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan. Hänet määrättiin 23. huhtikuuta 1918 alkaen pataljoonan adjutantiksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Sjöberg palveli sisällissodan jälkeen adjutanttina 5. Jääkärirykmentin 2. Jääkäripataljoonassa, josta hänet komennettiin 2. heinäkuuta 1918 alkaen Helsinkiin opettajaksi tiedonantoaliupseerikursseille. Jääkärirykmentistä hänet siirrettiin 18. elokuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 2. Divisioonan tiedonantovälineosastoon ja 2. helmikuuta 1921 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Kenttälennätinpataljoonaan. Sjöberg erosi armeijasta 20. kesäkuuta 1921 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 15. marraskuuta 1921 alkaen. Hänet sijoitettiin suojeluskunnissa päälliköksi Turun suojeluskuntapiirin Paimion alueelle. Suojeluskunnista hän erosi 1. heinäkuuta 1922 ja työskenteli sen jälkeen kauppamatkustajana. Hänet on haudattu Helsinkiin.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 5. helmikuuta 1916
* Vänrikki 11. helmikuuta 1918
* Luutnantti 16. toukokuuta 1919
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauha.Jääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938.
2. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975.
Britton Chance 
**Britton Chance** (24. heinäkuuta 1913 – 16. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tutkija ja purjehtija. Hän voitti kultaa kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä.
Chance valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1940 ja myöhemmin Cambridgesta. Hänet palkittiin National Medal of Sciencella vuonna 1974, ja hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1954. Hän oli lisäksi Royal Societyn ulkomaalaisjäsen vuodesta 1981.

Chance oli Pennsylvanian yliopiston biofysiikan emeritusprofessori. Hän tuli tunnetuksi muun muassa hänen infrapunavalon käyttöä käsittelevistä tutkimuksistaan. 

Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Radiation Laboratoryssa Massachusetts Institute of Technologyssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 32*, s. 324. Minerva Kustannus Oy, 2011. ISBN 978-952-492-483-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina
* Mathematics Genealogy Project
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Río de la Plata** (suom. *Hopeajoki*) on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48 km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä.

Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella.

Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.

Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välinen meritaistelu. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin.

Lähteet
-------

1. ↑  Río de la Plata *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 12.5.2017.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Río de la Plata**.
**Johan Alfred Nystén** (18. lokakuuta 1843 Pukkila – 10. maaliskuuta 1901 Joensuu) oli suomalainen juristi, kollegiasessori, valtiopäivämies ja Joensuun pormestari.

Nysténin vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Alfred Nystén ja Amanda Matilda Stråhlman. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion kymnaasista 1863 ja suoritti tuomaritutkinnon Helsingin yliopistossa 1867. Nystén sai varatuomarin arvon 1870 ja kollegiasessorin arvon 1895.

Nystén toimi Joensuun pormestarina 1871–1901. Hän oli porvarissäädyssä säätyvaltiopäivillä Joensuun ja Kajaanin edustaja 1877–1878.

Nystén osti muutamien yhtiökumppanien kanssa Puhoksen konepajan ja maatilan Kiteen pitäjästä. Hän omisti konepajan useita vuosia kunnes hän myi sen Enson osakeyhtiölle. Nystén omisti myös maatiloja Joensuun lähistöllä ja hän harjoitti lisäksi puutarhaviljelystä, rakennuttaen asuintalonsa lähelle kasvihuoneen.

Johan Alfred Nystén oli naimisissa vuodesta 1871 Fanny Wilhelmina Holmströmin kanssa. Juristi, pormestari ja valtiopäivämies Karl Woldemar Nystén oli Johan Alfred Nysténin veli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Johan Alfred Nystén Viitattu 8.11.2020.
2. 1 2 3  Johan Alfred Nystén, Karjalatar, 12.03.1901, nro 30, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 263. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Karl Woldemar Nystén Viitattu 8.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Esko Järvelin: *Kolmen kauppaneuvoksen aikaa: Pormestari Johan Alfred Nystén*, s. 7-25. Joensuu: Joensuu-seura, 1978.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Miska Aaltonen** (s. 1972) on suomalainen motocross-, supermoto- ja endurokuljettaja. Aaltosen ura alkoi vuonna 1988, jolloin hän osallistui ensimmäisiin motocrossin EM-kisoihinsa. Hän ajoi motocrossia Euroopassa lähinnä Belgiassa, mutta myös Espanjassa, Italiassa ja Hollannissa.

Aaltonen sijoittui motocrossin MM-sarjassa parhaimmillaan kuudenneksi ja hän voittanut Kouvolan vuoden 1999 MM-osakilpailun. Joukkue-MM:ssä hän oli toinen. Lisäksi hänellä on lajista 13 SM-kultaa. Supermotossa Aaltonen sijoittui viidenneksi Pohjoismaiden mestaruuskisoissa vuonna 2010. Aaltosen nykyinen kisapyörä on Beta 450 cm³. Aaltonen ajoi myös kauden 2005 Enduron maailmanmestaruussarjassa.

Aaltonen on koulutukseltaan liikuntatilojen hoitaja. Hän on asunut viimeiset pari vuotta Naantalin Merimaskussa ja tätä ennen kymmenisen vuotta Littoisissa. Ammattilaisvuosinaan Aaltosen harjoitteluun kuului hiihtoa ja alamäkipyöräilyä, sekä uintia ja soutua. Itse lajiharjoituksia oli vain 3–6 tuntia viikossa. Nykyään Aaltonen ajaa supermotoa harrastusmaisesti ja crossin ammattimaisen ajamisen hän lopetti vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Palm, Susanna: Motocrossari valitsi Merimaskun merinäköalat.  *Rannikkoseutu*, 26.11.2010, nro 92, s. 35. Raisio:  Suomen Paikallissanomat Oy.
2. ↑  Miska Aaltonen enduron MM-sarjaan  17.1.2005. YLE. Viitattu 5.12.2010. [vanhentunut linkki]
Mari Yaguchi
**Mari Yaguchi** (jap. 矢口真里, *Yaguchi Mari*, s. 20. tammikuuta 1983 Jokohama, Kanagawa, Japani) on toisen sukupolven jäsen J-pop-yhtyeessä Morning Musume. Hän on julkaissut kolme kuvakirjaa. Hän erosi Morning Musumesta 14. huhtikuuta vuonna 2005 skandaalin vuoksi, kun japanilainen lehti FRIDAY julkaisi artikkelin hänen suhteestaan näyttelijä Oguri Shuniin. 

Hänen verityyppinsä on A ja hän on 145 cm pitkä. Yaguchin Love Hello! Yaguchi Mari DVD oli eniten myyty idolin DVD Japanissa. 

Yaguchi on myös näytellyt, vuonna 2003 hän näytteli adoptoitua lasta draamassa Kochira hon ikegami sho. Morning Musumesta eroamisensa jälkeen hän on näytellyt päivädraamassa Sentou no Musume!?.

Hello! Project yhtyeet
----------------------

* + Morning Musume (1998-2005)
	+ ZYX (2003)
	+ ROMANS (2003)
* **Alaryhmät**:
	+ Tanpopo (1998-2002)
	+ Minimoni (2000-2003)
	+ Morning Musume Sakura Gumi (2003-2004)
	+ Hello! Project Akagumi (2005)
* **Shuffle ryhmät**:
	+ 2000: Aoiro 7
	+ 2001: 7nin Matsuri
	+ 2002: Sexy 8
	+ 2003: 11WATER
	+ 2004: H.P. All Stars

Elokuvat
--------

1998: モーニング刑事~抱いてHOLD ON ME！ (Morning Cup: Daite HOLD ON ME!

2000: ピンチランナー (Pinch Runner)

2002: ナマタマゴ (Nama Tamago)

2003: 子犬ダンの物語 (Koinu Dan no Monogatari)

Kuvakirjat
----------

* 07.02.2002 - 1. soolo kuvakirja Yaguchi julkaistaan
* 02.07.2003 - 2. soolo kuvakirja Love-Hello! julkaistaan.
* 12.06.2004 - 3. soolo kuvakirja OFF julkaistaan.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mari Yaguchi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jeffrey Don Lundgren** (3. toukokuuta 1950 – 24. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen lahkojohtaja ja rikollinen. Hän varttui Kristuksen yhteisöön kuuluneessa uskonnollisessa perheessä. Hän oli vuodesta 1970 naimisissa puolisonsa Alicen kanssa. Hän palveli Vietnamin sodassa. 

Lundgren joutui 1980-luvulla erotetuksi viroistaan Kristuksen yhteisössä. Hän oli toiminut temppelioppaana ja antanut Raamatun sekä Mormonin kirjan opetusta. Hän julistautui profeetaksi ja perusti oman pienen kulttinsa. Kultin jäsenet muuttivat Lundgrenien luo ja antoivat varansa kultin käyttöön. Kultin sisällä suunniteltiin hyökkäystä Kirtlandin temppeliin (Ohio), ja miesjäsenet saivat tätä tarkoitusta varten puolisotilaallista koulutusta. Lundgren päätti toteuttaa iskun 3. toukokuuta 1988, mutta perui sen sittenkin.

Vuonna 1989 Lundgren kuitenkin murhasi ampumalla viisi henkilöä, hänen opetuksiaan seuranneen Averyn perheen. Murha tapahtui kultin jäsenten käyttöön vuokratussa maalaistalossa, jossa murhien jälkeen pidettiin rukouskokous. Poliisit ja FBI:n agentit kävivät paikalla tutkimassa raportteja suunnitellusta iskusta temppeliin, mutta kukaan ei tiennyt asiasta mitään, ja kaikki sanoivat asuvansa talossa omasta tahdostaan. Ketään ei pidätetty. Kultin jäsenet lähtivät vuorille Länsi-Virginiaan, josta siirryttiin lokakuussa 1989 Missouriin. Länsi-Virginiassa Lundgren oli valinnut toiseksi vaimokseen Kathryn Johnsonin. Kathrynin mies Larry Johnson ei pitänyt tästä, ja vielä vuoden 1989 aikana hän kertoi viranomaisille Lundgrenin tekemistä murhista.

Tammikuussa 1990 löydettiin surmattujen ruumiit. Lundgren pidätettiin Kaliforniassa 7. tammikuuta. Hän väitti toimineensa Jumalan käskystä. Murhat olivat hänestä olleet Siioniin pääsyn edellytys. 1990-luvulla vankilassa ollessaan hän meni naimisiin Kathryn Johnsonin kanssa. Pari sai tyttären. Lundgrenilla oli lapsia myös Alicen kanssa. Alice sai hänestä avioeron.

Lundgren sai kuolemantuomion, joka pantiin täytäntöön lokakuussa 2006 myrkkyruiskeella. Armahdus evättiin muun muassa siitä syystä, että Lundgren oli tehnyt rikokset kylmän laskelmoidusti. Kolme uhreista oli ollut iältään 7–15-vuotiaita lapsia. Tapauksen johdosta annettiin langettavia tuomioita myös muille, mutta vain Jeffrey Lundgren tuomittiin kuolemaan.

Lähteet
-------

1. ↑  THE TRUE STORY OF JEFFREY DON LUNDGREN

Aiheesta muualla
----------------

* Jeffrey Lundgren Clemency Report (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Ecclestone, 2013
**Tamara Ecclestone** (s. 28. kesäkuuta 1984 Milano, Italia) on brittiläinen malli, televisiopersoona ja seurapiirihenkilö.

Varhainen elämä
---------------

Tamara Ecclestone syntyi Milanossa. Hän on kroatialaisen Armani-mallin Slavica Ecclestonen ja englantilaisen Formula 1 -sarjan päähallinnoitsijan Bernie Ecclestonen tytär. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Deborah isänsä aiemmasta avioliitosta ja nuorempi sisar Petra Ecclestone.

Ecclestone kävi koulunsa yksityisessä Francis Holland School -tyttökoulussa Lontoossa ja opiskeli myöhemmin London School of Economicsissa ja University College Londonissa suorittamatta jälkimmäisissä kuitenkaan kokonaisia tutkintoja.

Ura
---

Vuonna 2006 Ecclestone debytoi televisiossa juontamalla Redbull Air Racen maailmanmestaruuskisat. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisia kertoja eri kanavilla; esimerkiksi formulakaudella 2009 Ecclestone toimi juontajana Italian Sky Sportsilla. Vuonna 2011 Sub-kanava esitti realitysarjaa *Tamara Ecclestone - formulakuninkaan megatytär*.

Ecclestone on tehnyt hyväntekeväisyystyötä muun muassa lahjoittamalla rahaa Great Ormond Streetin sairaalalle ja poseeraamalla PETAn turkisten vastaisissa mainosjulisteissa.

Yksityiselämä
-------------

Vuonna 2002 Ecclestonen poikaystävä oli kiinteistövälittäjä Jonathan Keterman, joka myöhemmin nimellä Derek Rose, tuomittiin Ecclestonen kiristämisestä vuonna 2013. Vuoteen 2006 asti Ecclestone seurusteli personal trainer Patrick Toplissin kanssa. Vuosina 2007–2008 Ecclestone oli kihloissa liikemies Gavin Dein kanssa. Vuosina 2010–2012 hän seurusteli liikemies Omar Khyamin kanssa. 

Vuonna 2013 hän meni naimisiin liikemies Jay Rutlandin kanssa ja heillä on 2014 syntynyt Sofia-tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  McPhee, Rod: Living large - the racy past of Bernie Ecclestone and how he made big money from Formula 1 *Sport*.  24.1.2017. Mirror. Viitattu 21.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  My tornado terror, by action girl Tamara *Mail Online*. Viitattu 20.11.2019.
**Caroline Marie Hagen Kjos** (s. 1984) on norjalainen, Sveitsissä asuva yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän oli alkuvuonna 2018 Norjan rikkain nainen. Vuonna 2014 hänet valittiin perheen holdingyhtiö Canica AS:n hallituksen puheenjohtajaksi. Hänelle myös siirrettiin vuosina 2014–2015 selvä enemmistö yhtiön osakepääomasta. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu *Forbes* arvioi Kjosin varallisuudeksi 2,8 miljardia dollaria.

Hagen Kjos työskentelee projektipäällikkönä perheyhtiön sveitsiläisessä tytäryhtiössä. Alhaista tulo- ja varallisuusveroa mainostavan Sveitsin Schwyzin kantoniin vuonna 2009 muuttanut Hagen Kjos peri vuonna 2014 enemmistöomistajuuden yhtiöstä isältään Stein Erik Hagenilta. Vuonna 2015 Hagen Kjosin omistusosuus perheen pääyhtiö Canicasta kasvoi 99,75 prosenttiin. Järjestelyjen seurauksena Hagen Kjosin isälle Sten Hagenille jäänyt omistusosuus on nimellisarvoltaan vain 0,25 prosenttia, mutta näille osakkeilla kuuluu 70 prosentin äänioikeus yhtiön asioista päätettäessä. Canica on monialakonserni Orklan pääomistajia; Orkla on ostanut Suomesta useita elintarvikealan yrityksiä (yhdistetty Orkla Foods Finlandiin ja Orkla Confectionery & Snacksiin; tuotteina muun muassa Pandan makeiset ja Taffel-perunalastut). Orklan hallituksen puheenjohtaja on Sten Hagen, jonka varajäsen Hagen Kjos on.

Hagen Kjos on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (BBA) New Yorkissa toimivassa oppilaitoksessa (Parsons The New School for Design). Vuonna 2015 hänen perheeseensä kuului aviopuolison ohella kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Caroline Marie Hagen Kjos  21.4.2018. orkla.com. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Caroline Hagen Kjos (Maailman dollarimiljardöörien lista)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
4. 1 2  Bente Bjørndal & Ida Grieg Riisnæs: Hun er rikest av norske kvinner  19.9.2015. Dagens Næringsliv, dn.no. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  431. Stein Erik Hagen $4.54B (Bloomberg Billionaires Index)  20.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  Board of Directors  21.4.2018. orkla.com. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
**Wexi Korhonen** (oik. Veikko Johannes Korhonen, s. 9. lokakuuta 1949 Kuopio)  on suomalainen kirjailija, joka asuu Tampereella.

Korhonen kirjoitti ylioppilaaksi 1989; hän oli valmistunut teknikoksi jo 1972. Hän työskenteli 70-80 -luvuilla vaatetusteollisuudessa. Myöhemmin hän omistautui täysin kirjoittajaksi. Hänellä oli 90-luvulla pitkä ura mainoisalalla copy-writer-työssä. Hän teki silloin myös toimittajantöitä. Ammattinsa lisäksi Korhonen mainitsee harrastuksenaan laskuvarjourheilun. Wexi Korhonen on harrastanut ilmailua yli 50 vuotta. Hän aloitti purjelentopoikana, mutta sen jälkeen hän omistautui täysin laskuvarjourheiluun. Hänellä on laskuvarjo-urheilun henkilökohtaisessa tarkkuushypyssä useita SM- ja PM-kultamitaleja.

Korhonen kirjoitti ensimmäisen kirjansa *Sky Divers – Tappajat taivaalta* vuonna 1984. Korhonen on eläkkeellä ja on asunut Espanjan Fuengirolassa, mutta nykyään Wexi Korhonen asuu Tampereella. Toiminnallisuus on hänen teostensa tavaramerkkejä. Usean kirjan päähenkilönä on Kari Salo. Korhosen dekkarien maisemaa ovat Tampere ja sen muutamat lähikunnat. Tampereen kaupunginosista tapahtumapaikkoja ovat esimerkiksi Pispala, Kauppi sekä Tahmela. Teoksissa Kari Salo seikkailee myös Suomen rajojen ulkopuolella mm. Virossa.

Korhonen on naimaton eikä hänellä ole lapsia.

Tuotanto
--------

* *Sky Divers: tappajat taivaalta*. WSOY, 1984. ISBN 951-0-12600-4.
* *Viimeinen sukellus*. Gummerus, 1989. ISBN 951-20-3482-4.
* *Tampereen Laskuvarjokerho - 25 vuotta*. Algraphics Oy Tamprint, 1993. ISBN 952-90-5708-X.
* *Escape From Hemingway's way - Kujanjuoksu Keniassa*. WJK-Poetry Oü, 2011. ISBN 961-20-6430-3.

  

### Kari Salo -sarja

* *Kiusaksi kuiskattu murha*. Gummerus, 1999.
* *Kuka pelkää kuolemaa*. Gummerus, 2000. ISBN 951-20-5736-0.
* *Pahempi kuin murha*. Gummerus, 2001. ISBN 951-20-5940-1.
* *Tunnustus tai kuolema*. Gummerus, 2002. ISBN 951-20-6184-8.
* *Perintönä murha*. Gummerus, 2003. ISBN 951-20-6410-3.
* *Kuoleman kuva*. Gummerus, 2004. ISBN 951-20-6581-9.
* *Murhakoodi*. Gummerus, 2006. ISBN 951-20-6980-6.
* *Pystyyn kuollut*. Revontuli, 2016. ISBN 951-20-6941-6.

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Wexi Korhonen  23. elokuuta 2006. Kuopion kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 20.9.2007. Viitattu 25. heinäkuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampereen kaupunginkirjasto - pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta: Wexi Korhonen
* Wexi Korhosen sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Helsingin kaupunginkirjaston esittely Korhosesta[vanhentunut linkki]
* Wexi Korhonen Sanojen ajassa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Konstantin Gennadjevitš Svetškar** (ven. Константин Геннадьевич Свечкарь, s. 17. heinäkuuta 1984) on venäläinen 400 metrin juoksija.

Svetškar sijoittui 2005 Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 47,87. Saman vuoden Universiadeissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ja sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Svetškar voitti Venäjän alle 23-vuotiaiden mestaruuden 400 metrillä ulkoradoilla 2005 ja sisäradoilla 2006. Hän oli samana vuonna Moskovan sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän oli Venäjän joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä viides Osakassa 2007 ja neljäs Daegussa 2011. Hän kuului samassa lajissa Venäjän hopeajoukkueeseen Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 45,89 (2011)

Lähteet
-------

1. 1 2  Konstantin Svetškar Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Konstantin Svetškar Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |