recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee oopperalaulajaa. Jalkapalloilija Jaakko Hietikosta on eri artikkeli.*
**Jaakko Mikael Hietikko** (s. 16. toukokuuta 1950) on suomalainen bassolaulaja. Hän on kotoisin Kurikasta.

Hietikko suoritti lauludiplominsa vuonna 1978 opiskeltuaan Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1970 lähtien. Hänen opettajiensa joukossa olivat Jorma Huttunen, Hannu Salmenkallio, Jolanda di Maria Petris ja Matti Lehtinen. Hietikko pääsi Kansallisoopperan kuoroon vuonna 1975 ja sai siirron solistikuntaan 1980. Hän on tulkinnut rooleja esimerkiksi oopperoissa *Così fan tutte* (Don Alfonso), *Punainen viiva* (Simana Arhippaini), *Viimeiset kiusaukset* (Paavo Ruotsalainen), *L'incoronazione di Poppea* (Seneca), *Ratsumies* (Matti Puikkanen) ja *Pohjalaisia* (Erkki Harri).

Hietikko työskenteli Kansallisoopperassa, kunnes jäi sieltä eläkkeelle vuonna 2005. Hän on sittemmin esiintynyt muun muassa kirkkokonserteissa, Risto Vähäsarjan säveltämässä kyläoopperassa *Näkijä* ja Ilmajoen Musiikkijuhlilla.

Hietikko on levyttänyt esimerkiksi Simanan roolin *Punaisessa viivassa* ja Sakerin roolin *Aleksis Kivessä*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Klassinen.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  kainuu.fi Vertivestivaalit 2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ondine.net


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jaakko Pekka Blomberg** (s. 26. huhtikuuta 1942 Helsinki) on suomalainen diplomaatti.

Blomberg opiskeli filosofiaa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa 1962–1967 ja Brandeisin yliopistossa Yhdysvalloissa 1968–1969. Hän valmistui valtiotieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1970.

1960-luvulla Blomberg oli aktiivinen Helsingin ylioppilasmaailmassa. Hän työskenteli kesätoimittajana Suomen sosialidemokraatissa 1965, toimitussihteerinä Tilanne-aikakauslehdessä 1966, päätoimittajana Ulkopolitiikka-aikakauslehdessä 1967–1968 ja Suomen filosofisen yhdistyksen Ajatus-vuosikirjan toimittajana 1969–1973.

Blombergin ensimmäinen varsinainen työpaikka oli Suomen ylioppilaskuntien liitossa, jossa hän toimi kulttuurisihteerinä 1967–1968. Yhdysvalloista palattuaan hän toimi käytännöllisen filosofian assistenttina Helsingin yliopistossa 1969–1972 ja sen jälkeen Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1972–1973. Toimittuaan muutaman vuoden muun muassa korkeakouluneuvoston jäsenenä hänet nimitettiin opetusministeriön korkeakoulu- ja tiedeosaston (opintotoimiston) toimistopäälliköksi vuonna 1973.

Ura opetusministeriössä jäi lyhyeksi, kun Blomberg siirtyi vuonna 1974 ulkoasiainministeriöön, missä hän työskenteli vuoteen 2005 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Hän työskenteli toimistopäällikkönä ministeriön poliittisella osastolla 1974–1976, neuvottelevana virkamiehenä aseidenriisunta-asioissa 1977, Suomen YK-edustuston pysyvän edustajan sijaisena New Yorkissa 1978–1982 ja ministeriön poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1982–85. Suurlähettiläänä Blomberg oli Kanadassa 1985–1988, minkä jälkeen hän oli ministeriön poliittisen osaston osastopäällikkö 1988–1992 ja poliittinen alivaltiosihteeri 1992–2001. Uransa päätteeksi hän toimi suurlähettiläänä Virossa 2001–2005.

Eläkkeelle siirtymisen jälkeen Blomberg toimi Euroopan komission jäsenen Olli Rehnin erityisneuvonantajana Kyproksen kysymyksessä 2005–2007 ja sen jälkeen Suomen ja Viron pääministerien asettamana, Suomen ja Viron yhteistyön kehittämistä selvittävänä selvitysmiehenä (yhdessä Gunnar Okkin kanssa) 2007–2008.

Julkaisuja
----------

* *Kaksiteräinen miekka* (yhdessä Pertti Joenniemen kanssa), Tammi 1971.
* *Vakauden kaipuu. Kylmän sodan loppu ja Suomi*, WSOY 2011.
* Artikkeleita filosofiasta, sosiologiasta, ulko- ja turvallisuuspolitiikasta ja kansainvälisista suhteista.

Lähteet
-------

1. ↑  Rantala, Risto & Pajala, Lasse (toim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2005*, s. 85. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-19577-8.
2. 1 2 3 4  Jaakko Blombergin CV (doc)  1.12.2010. Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutti. Viitattu 10.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Jaakko Blomberg *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Pircin puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Pircin puolustus** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:

`1.e4 d6 2.d4 Rf6 3.Rc3`
Avaus muistuttaa silmämääräisesti paljon kuningasintialaista, ja usein näitä avauksia harrastavatkin samat pelaajat. Peli ei kuitenkaan yleensä ole niin suljettua kuin kuningasintialaisessa, ja voi saada sisilialaisia piirteitä, jos musta lähtee toteuttamaan toista pääsuunnitelmaa siirrolla c5. Toinen tapa pyrkiä parantamaan kontrollia keskustasta on pelata e5. Myös suunnitelma c6+d5 on mahdollinen.

Avaus jatkuu tyypillisesti `3...g6 4.Rf3` (ns. klassinen muunnelma) tai `3...g6 4.f4` (ns. itävaltalainen hyökkäys). On myös tavanomaista, että siirrytään Philidorin puolustuksen muunnelmaan siirtojen `3...e5 4.Rf3` jälkeen.

Katso myös
----------

* Shakki
* Shakkiavaus
* Puoliavoimet pelit

Lähteet
-------

1. ↑  Pircin puolustuksen klassinen muunnelma chessgames.comissa
2. ↑  Itävaltalainen hyökkäys chessgames.comissa
3. ↑  Chess Opening Explorer chessgames.comissa
Pia Degermark ja Thommy Berggren *Elvira Madiganin* kuvausten aikaan 1967.
**Pia Charlotte Caminneci Degermark** (s. 24. elokuuta 1949 Bromma) on ruotsalainen elokuvanäyttelijä. Hän sai parhaan naispääosan palkinnon esikoisroolistaan Bo Widerbergin elokuvassa *Elvira Madigan* (1967). Muutaman muun elokuvan jälkeen ura jäi kuitenkin lyhyeksi anoreksian ja amfetamiiniriippuvuuden vuoksi.

Sukkatukkukauppias ja olympiavoimistelija Rudolf Degermarkin pojantytär Pia Degermark nousi 1960-luvun puolivälissä Ruotsissa julkisuuteen kruununpinssi Kaarle Kustaan ensimmäisenä tyttöystävänä. Pian Bo Widerberg sai ajatuksen roolittaa hänet Elvira Madiganiksi tulevaan elokuvaansa.

*Elvira Madiganista* tuli suuri menestys, ja Bo Widerberg olisi halunnut Degermarkin naispääosaan myös seuraavassa elokuvassaan *Ådalen 31*, mutta Degermarkin amerikkalainen agentti kielsi tämän ja ohjaaja valitsi rooliin toisen vaaleatukkaisen 17-vuotiaan aloittelijan, Marie De Geerin.

Vuonna 1971 Degermark avioitui italialaisen Pier Caminnecin (s. 1942) kanssa, ja he saivat pojan, mutta erosivat 1973. Pia Degermark asui sitten vuoteen 1979 asti Yhdysvalloissa, kunnes palasi Ruotsiin anoreksiasta kärsivänä. Vuonna 1991 hän sai vankilatuomion petoksesta, huumerikoksista ja viranomaisen väkivaltaisesta vastustamisesta. Hänen toinen lapsensa otettiin huostaan.

Vuonna 2006 Degermark julkaisi muistelmateoksensa nimeltä *Gud räknar kvinnors tårar*.

Filmografia
-----------

* *Elvira Madigan* (1967)
* *Peilisota* (1969)
* *Una breve stagione* (1969)
* *Gebissen wird nur nachts* (1971)

Lähteet
-------

1. ↑  Blomkvist, Mårten: *Höggradigt jävla excentrisk, En biografi över Bo Widerberg*, Norstedts 2011, ei sivunumeroita. Viitattu 8.3.2016.
2. ↑  Lundgren, Pia: Pia Degemark - You always get another chance. Nordiska Kommittén för Mänskliga Rättigheter 23.12.2013. Viitattu 7.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuddar & Hantverk – Min passion *Pia Degermark*.  Arkistoitu 9.11.2013. Viitattu 24.6.2020. (ruotsiksi) Degermarkin verkkosivusto.
* Pia Degermark Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Pia Degermark & en:Pia Degermark
**Pia Kristiina Pesonen** (s. 1963) on suomalainen kirjailija ja roolittaja.

Pesonen on koulutukseltaan filosofian maisteri Helsingin yliopistosta, ja hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on työskennellyt muun muassa toimittajana ja opettajana sekä tutkijana Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön laitoksella. Pesonen on toinen Suomen suurimman casting-toimiston, Roolituspalvelun, perustajista. Hän on roolittanut yli 120 pitkää elokuvaa, joihin lukeutuvat muun muassa *Puhdistus*, *Paha maa*, *Äideistä parhain* ja *Napapiirin sankarit*.

Vuonna 2011 Teos julkaisi Pesosen esikoisteoksen, novellikokoelman *Urho Kekkonen Straße*. Vuonna 2013 sai ensi-iltansa kirjaan perustuva Marja Pyykön elokuva *Kekkonen tulee!*. Yleisradio on tuottanut kirjan tarinasta "Itsenäisyyspäivä" Juha Rosman ohjaaman ja dramatisoiman lyhytelokuvan.

Elokuussa 2015 ilmestyi Pesosen esikoisromaani *Maatuska*.

Teokset
-------

* *Urho Kekkonen Straße*. Teos, 2011. ISBN 978-951-851-373-8.
* *Maatuska*. Teos, 2015. ISBN 978-951-851-666-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Pesonen, Pia *ISNI*. Viitattu 17.4.2023.
2. 1 2  Pia Pesonen Teos.  Arkistoitu 22.6.2016. Viitattu 4.9.2015.
3. ↑  Maatuska Teos.  Arkistoitu 8.8.2015. Viitattu 26.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Pia Pesosen haastattelu Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video 19.3.2013.
* Pia Pesonen: Urho Kekkonen Straße Ylen Elävä arkisto. 17.3.2011.
* Mikkola, Kaisu: Kekkoslovakian Amarcord Parnasso. 22.6.2011. (Arkistoitu sivu)
* Viertola, Mari: Kyllä Kekkonen hoitaa TS.fi. 23.6.2011.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Jeffrey "Jeff" Lynne** (s. 30. joulukuuta 1947, Shard End, Birmingham) on englantilainen muusikko ja musiikkituottaja. Hänet tunnetaan Electric Light Orchestran keulahahmona ja superyhtye Traveling Wilburysin jäsenenä sekä monen menestysalbumin tuottajana.

Elämä ja ura
------------

Jeff Lynne syntyi Birminghamissa vuonna 1947. Hän soitti nuorena kitaraa useassa paikallisessa yhtyeessä, kunnes hänestä tuli Nightridersin (myöhemmin The Idle Race) nokkamies vuoden 1966 jälkeen. Lynne tuotti yhtyeen toisen albumin vuonna 1969. Jätettyään yhtyeen hän liittyi The Moveen. Sen jälkeen hän perusti 1970-luvun alussa Roy Woodin kanssa Electric Light Orchestran (ELO). Saavutettuaan ensimmäisinä vuosina vain kohtalaista menestystä yhtyeestä tuli 1970-luvun loppupuolella hyvin suosittu, ja se julkaisi lähes 30 top-40-hittiä ennen hajoamistaan vuonna 1986. Lynne oli yhtyeen johtava laulunkirjoittaja ja tuottaja. Hän myös sävelsi musiikin vuoden 1980 elokuvaan *Xanadu*.

ELOn jälkeen Lynne alkoi tehdä yhteistyötä tuottajana ja lauluntekijänä monen musiikkimaailman suuren tähden kuten George Harrisonin, Brian Wilsonin, Tom Pettyn, Roy Orbisonin ja Randy Newmanin kanssa. Hän oli myös Traveling Wilburys -superyhtyeen jäsen.

Lynne julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa *Armchair Theatre* vuonna 1990. Hän tuotti The Beatlesin *Anthology*-sarjan uudet kappaleet "Free as a Bird" ja "Real Love" Beatlesin jäsenten kanssa. Sen jälkeen hän tuotti Paul McCartneyn albumin *Flaming Pie* (1997).

Lynne sai oikeusjutun voiton myötä oikeudet Electric Light Orchestran nimeen, minkä jälkeen hän julkaisi uuden ELO-albumin nimeltä *Zoom* (2000). Hän tuotti 2000-luvulla myös uudet George Harrisonin ja Tom Pettyn albumit sekä Regina Spektorin menestysalbumin *Far* (2009).

Lynne julkaisi vuonna 2012 albumilla *Mr. Blue Sky* uudelleenlevyttämiään ELO-kappaleita sekä ELO-dokumentin. Hän julkaisi samana vuonna cover-albumin *Long Wave* (2012). Lynnen uusin ELO-albumi on *From Out Of Nowhere* (2019).

Lynne nimettiin ELOn jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2017.

Lynne on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän asuu Los Angelesissa.

Sooloalbumit
------------

* *Armchair Theatre* (1990)
* *Long Wave* (2012)
* *Alone in the Universe* (tekijänimellä Jeff Lynne's ELO, 2015)
* *From Out Of Nowhere* (tekijänimellä Jeff Lynne's ELO, 2019)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jeff Lynne *Biography.com*.  Arkistoitu 25.4.2017. Viitattu 15.7.2017.
2. ↑  ELO  2017. Rock & Roll Hall of Fame. Viitattu 15.7.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Game Builder Garage** on Nintendon kehittämä ja julkaisema ohjelmointipeli. Se julkaistiin 11. kesäkuuta 2021 Nintendo Switchille.

*Game Builder Garage -pelissä* pelaaja käyttää visuaalista ohjelmointikieltä, jossa keskeisiä ovat Nodon-nimiset olennot. Nodonit edustavat pelaajan syötteen, pelin tuotosten ja pelin logiikan eri puolia, kuten Stick-nodoni, joka lukee Joy-Con- ohjaimen analogiohjaimen syötteen, tai Person-nodoni, joka edustaa ruudulla näkyvää hahmoa. Pelaaja luo pelin lisäämällä nodoneja ja luomalla yhteyksiä nodonien välille, kuten liittämällä Stick-nodonin Person-nodoniin, jotta analogiohjaimen liikkeet voidaan yhdistää hahmon liikkumiseen näytöllä.  Käytön helpottamiseksi peli sallii tuettujen USB-tietokonehiirten käytön.

*Game Builder Garage* antaa pelaajille mahdollisuuden luoda omia pelejä ilmaisen ohjelmointitilan kautta, jonka he voivat sitten jakaa muiden pelaajien kanssa Nintendo Switch Online -palvelun kautta tai paikallisesti. Peli sisältää oppituntitilan, joka ohjaa pelaajaa käyttämään nodonin kieltä ja ymmärtämään joitain pelinkehityksen periaatteita.

Media on kuvaillut *Game Builder Garagea* *Nintendo Labon* seuraajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  McWhertor: Nintendo’s next Switch game will let you develop your own games *Polygon*.  5. toukokuuta 2021. Viitattu 5. toukokuuta 2021.
2. ↑  Bailey: Nintendo Announces Game Builder Garage, A Cross Between Labo and Dreams *IGN*.  5. toukokuuta 2021. Viitattu 5. toukokuuta 2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Game Builder Garage
**Poli Plamenova Genova** (bulg. Поли Пламенова Генова, s. 10. helmikuuta 1987 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen laulaja.

Genova edusti Bulgariaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Na inat*. Hän jäi semifinaalissaan 12:nneksi, eikä selviytynyt loppukilpailuun. Genova valittiin uudelleen Bulgarian edustajaksi vuonna 2016, jolloin hän tällä kertaa selvisi finaaliin kappaleellaan *If Love Was a Crime* ja sijoittui koko kilpailussa neljänneksi. Se on Bulgarian toiseksi paras sijoitus koskaan.

Genova toimi vuoden 2015 lasten Eurovision laulukilpailun juontajana. Kotimaassaan hän on ollut valmentajana ohjelmassa *The Voice of Bulgaria* (Гласът на България) vuosina 2017 ja 2018 sekä tuomarina *X Factor Bulgariassa* vuonna 2011.

Laulajauran lisäksi Genova on myös näyttelijä, joka on esiintynyt omassa lapsille tarkoitetussa, Hans Christian Andersenin *Ruma ankanpoikanen* -satuun perustuvassa musiikkiteatterissaan. TV:ssä hän on toiminut ääninäyttelijänä bulgariankielisissä dubbauksissa mm. elokuville *Smurffit*, *Smurffit 2*, *Zootropolis*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Poli Genova *eurovision.tv*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Poli Genova *eurovision.tv*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Poli Genova as new judge on The Voice of Bulgaria *eurovisionary.com*.  18.11.2016. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)
4. ↑  Poli Genova Stars in Smurfs 3D *eurovoix.com*. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poli Genova** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Dunkirk-luokan neljännen luokan aluksesta. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Achilles** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dunkirk-luokan 60-tykkinen neljännen luokan alus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dunkirk-luokka*
Vuoden 1745 hankintojen suunnitelmiin perustuva alus tilattiin marraskuussa 1755 Barnard and Turnerilta Harwichista, missä köli laskettiin vielä saman vuoden joulukuussa. Se laskettiin vesille 6. helmikuuta 1757 ja otettiin palvelukseen 17. toukokuuta.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1758 Ranskan laivaston 64-tykkisen linjalaivan *Raisonnablen* valtaukseen. *Achilles* taisteli 4. huhtikuuta 1759 kaksi tuntia kohtaamaansa 60-tykkistä ranskalaista kaapparia *Comte de St. Florentinea* vastaan, jolloin miehistöstä kaatui kaksi ja haavoittui 23 miestä. Vallattu ranskalaisalus liitettiin laivastoon nimettynä *HMS St. Florentineksi*.

Vuotta myöhemmin alus oli kontra-amiraali George Rodneyn lippulaivana, kun laivasto lähti 3. heinäkuuta Le Havreen. Osastoon kuului neljä 50-tykkistä alusta, joiden tukena oli viisi fregattia, sluuppi ja kuusi mörssärialusta. Tehtävänä oli tuhota satamaan koottu maihinnousulaivasto. Alus oli vuoden lopun Le Havressa.

Alus oli 28. maaliskuuta 1762 mukana kuljettamassa 10 000 miehen sotajoukkoa Saint Helenalta Belle Îleen, jonne laivasto saapui 7. huhtikuuta. Se ankkuroitui Le Palais'n edustalle. Seuraavana päivänä armeija pyrki nousemaan maihin *Achillesin* tukiessa joukkoja tykkitulella. Ranskalaiset työnsivät joukot takaisin mereen, jolloin 500 miestä sai surmansa, haavoittui tai vangittiin. Maihinnousu onnistui 22. huhtikuuta, minkä jälkeen ranskalaiset piiritettiin Le Palais'heen. Piiritetty kaupunki antautui 7. kesäkuuta.

Aluksesta tehtiin 1763 Portsmouthin vartiolaiva. Se oli mastoton hylky vuodesta 1782 ja myytiin 1. kesäkuuta 1784 Boddy and Baconille romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 132
**Virgin Records** on brittiläinen levy-yhtiö, jonka Richard Branson ja Nik Powell perustivat 1972. Se kasvoi 1970- ja 1980-lukujen mittaan maailman suurimmaksi yksityisomisteiseksi levy-yhtiöksi. Vuonna 1992 Branson myi Virgin Recordsin Thorn EMI:lle rahoittaakseen lentoyhtiötään Virgin Atlantic. Vuonna 2006 yhtiö fuusioitui levy-yhtiö Capitol Recordsin kanssa, jolloin ne muodostivat Capitol Music Groupin.

Levy-yhtiön ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1973 julkaistu Mike Oldfieldin *Tubular Bells*, jonka yllättävän hyvä suosio laittoi yhtiön erinomaiseen alkuun. Muita alkuvaiheiden artisteja Virginillä olivat saksalaiset Faust ja Tangerine Dream, ranskalainen Gong ja brittiläinen Henry Cow. Progressiivisen rockin kysynnän hiipuessa 1970-luvun jälkipuoliskolla Virgin Records yritti kiinnittää talliinsa muun muassa The Rolling Stonesia ja David Bowiea, mutta yhtiön solmittua vuonna 1977 levytyssopimuksen Sex Pistolsin kanssa siitä muodostui uuden aallon yksi huomattavimmista levy-yhtiöistä. 

1980-luvulla Virgin Recordsille levyttäneitä artisteja olivat Phil Collins, Culture Club, Human League ja Simple Minds. Vuonna 1987 yhtiö laajeni Yhdysvaltoihin perustettuaan tytäryhtiön *Virgin Records America*. Sille levyttivät muiden muassa Paula Abdul ja Steve Winwood, mutta ei kyennyt Pohjois-Amerikan markkinoilla kilpailemaan kannattavasti.

EMI:n omistuksessa yhtiö jatkoi menestystään solmimalla levytyssopimuksia sekä uusien että jo vakiintuneiden artistien kanssa, kuten Janet Jackson, Meat Loaf, George Michael, Korn, The Rolling Stones, The Smashing Pumpkins ja Spice Girls.

Virgin Megastores
-----------------

Vuonna 1976 yhtiö perusti Lontoon Oxford Streetille oman levykaupan, josta nopeasti laajeni 40 myymälää ympäri maailmaa käsittänyt Virgin Megastore -ketju. 1990-luvun taitteessa sen brittitoiminnot myytiin W. H. Smithille, ja myös muualla maailmassa liikkeitä myytiin etenkin 2000-vuosikymmenellä kilpailijoille tai toimivalle johdolle tai lopetettiin. Alun perinkään niistä kaikki eivät olleet Virginin omistamia, vaan muun muassa franchising-lisensoituja. Nykyisin Virgin Megastoreja on 2010-luvun lopulla yhä Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa, yhteensä nelisenkymmentä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Shepherd, John A. & Laing, Dave (toim.): "16. Recording", *Continuum Encyclopedia of Popular Music of the World: Performance and production. Volume II*, s. 771–772. A&C Black, 2003. ISBN 9780826463210. Google Books (viitattu 18.8.2018). (englanniksi)
2. ↑  Seriously Fun Virgin Group. Viitattu 18.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
Ivan Serov vuonna 1941.
**Ivan Aleksandrovitš Serov** (ven. Иван Александрович Серов, 13. elokuuta 1905 – 1. heinäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen kenraali, joka toimi KGB:n päällikkönä vuosina 1954–1958 ja GRU:n päällikkönä vuosina 1958–1963. Sitä ennen hän oli NKVD:n johtavia komissaareja Lavrenti Berijan alaisuudessa, ja vaikutti merkittävästi Neuvostoliiton poliittisiin tapahtumiin Josif Stalinin kuoleman jälkeen. Hän myös järjesteli salaisen poliisin organisaatioita Itä-Euroopan maihin, ja vaikutti merkittävästi rautaesiripun syntyyn.

Elämä
-----

Serov syntyi Afimskoje-nimisessä kylässä Vologdan provinssissa Venäjän keisarikunnassa. Venäjällä tapahtui suuria muutoksia hänen lapsuutensa aikana, jolloin tapahtumat huipentuivat bolševikkivallankumoukseen. Hän liittyi puna-armeijaan 1923 ja kävi Frunzen sotilasakatemian Moskovassa. 

Serov liittyi NKVD:hen, selvisi Stalinin puhdistuksista 1930-luvulla ja oli itsekin teloittamassa marsalkka Mihail Tuhatševskia. Hänen epäillään vastanneen myös Nikolai Ježovin teloituksesta. 1939 Serovista tuli Ukrainan NKVD-komissaari, jolloin hän murhautti tuhansia ukrainalaisia talonpoikia. Hän oli vastuussa myös Katynin joukkomurhasta Puolassa ja Puolan kotiarmeijan jäsenten karkotuksista Siperiaan. 1941 hän järjesteli myös balttien ja kaukasialaisten karkotuksia Siperiaan, ja kohosi sadistisen NKVD-johtaja Lavrenti Berijan lähimmäksi alaiseksi. Vuonna 1946 Serov oli mukana hirttämässä Neuvostoliiton johdon silmissä petturiksi ryhtyneen kenraali Andrei Vlasovin ja hänen lähimmät alaisensa Moskovassa. Serov tuli Berliiniin 1946 ja järjesteli siellä Itä-Saksan salaisen poliisin Stasin toimintaa. Hän toimi myös vastavakoilujärjestö Smeršin palveluksessa toisen maailmansodan aikana.

Serov selvisi hengissä myös Stalinin kuolemaa seuranneesta puhdistuksesta, jossa Berija ja tämän alaiset teloitettiin ja NKVD muutettiin KGB:ksi. Serov palveli KGB:n johtajana ja kukisti Unkarin kansannousun verisesti. Brittilehdistö leimasi hänet teloittajaksi, kun puna-armeijan tankit vyöryivät Budapestin kaduille 1956. Serov erotettiin KGB:n viroistaan 1958 ja hän siirtyi GRU:n johtoon. Ura GRU:ssa päättyi Kuuban ohjuskriisin seuraamusten takia ja vuonna 1965 Serov erotettiin myös kommunistisesta puolueesta. Yhdeksi Serovin uran lopun syyksi on usein liitetty hänen alaisensa Oleg Penkovski, joka jäi kiinni vakoilusta syyskuussa 1962. 

"Budapestin teurastaja" kuoli vuonna 1990, juuri ennen Neuvostoliiton romahdusta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Taulustolaitos** eli tabellilaitos (ruots. *Tabellverket*) on 1749–1858 koottu Ruotsin väestötilastojen järjestelmä. Se on ensimmäinen koko valtion tiedot sisältävä väestötilasto. Se on maailman vanhin lajissaan. Tilastojen laadintaa johti 1756 perustettu tabellikomissio.[1] Tilastojen tietojen kerääminen oli monivaiheinen tapahtumasarja. Aluksi papisto laati kirkonkirjojen perusteella taulukon seurakunnan asukkaista. Seurakuntien taulukkojen avulla tehtiin yhdistelmätaulukko rovastikunnittain ja näiden avulla hiippakunnittain, sitten lääneittäin ja lopuksi koko Ruotsista.[2]

Taulukkoja laadittiin sekä väestömuutoksista että väkiluvusta ja väestön rakenteesta. Väestömuutostaulukot sisälsivät tiedot syntyneistä, vihityistä ja kuolleista sekä myöhemmin myös muuttaneista. Väestötaulukot ryhmittelivät kansan ammatin, iän, siviilisäädyn ja sukupuolen mukaan sekä myöhemmin vielä kielen, syntymäpaikan ja koulutuksen mukaan. Väestötilasto laadittiin aluksi vuosittain, 1751 alkaen joka kolmas vuosi, 1775 lähtien joka viides vuosi ja 1880 alkaen joka kymmenes vuosi.[2] Vuonna 1858 tilastoja alkoi laatia Tilastollinen keskustoimisto.[3] Suomen ja Ruotsin eron jälkeen Suomen tilastoja laati senaatin kamari- ja tilintekotoimituskunta, jolta tehtävä siirrettiin 1865 väliaikaiselle tilastolliselle toimistolle. Siitä muodostettiin 1884 Tilastollinen päätoimisto, josta 1971 tuli Tilastokeskus.

Kirjallisuutta
--------------

* A. Hjelt (August Johannes Hjelt): *De första officiella relationerna om svenska tabellverket åren 1749–1757,* Sällskapet för Finlands geografi 1899, sarja Fennia 16,3.
* A. Hjelt: *Det svenska tabellverkets uppkomst, organisation och tidigare verksamhet,* Sällskapet för Finlands geografi 1900, sarja Fennia 16,2 (mikrofilmikopiona Kansalliskirjastossa).
* Martti Kovero: *Ruotsi-Suomen taulustolaitoksen syntyhistoriaa,* teoksessa *Kansantaloudellinen aikakauskirja,* Kansantaloudellinen yhdistys 1948, sivut 26–43.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana tabellilaitos.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana taulustolaitos.
3. ↑  *Nationalencyklopedin,* Bokförlaget Bra Böcker 1995.
**Tauno Tapio Juurtola**, vuoteen 1937 **Juslin** (19. marraskuuta 1914 Kuopio – 21. kesäkuuta 2006) oli suomalainen alppihiihdon opettaja, opetusneuvos, tietokirjailija ja Suomen Urheiluopiston pitkäaikainen johtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Juurtolan vanhemmat olivat kirjaltaja Kaarlo Juslin ja Ida Sivén ja puoliso vuodesta 1939 voimistelunopettaja Marja Kyllikki Koskela. Hän tuli Suomen Urheiluopiston opettajaksi vuonna 1949 ja johtajaksi 1955. Opiston pitkäaikaista johtajaa seurasi Tapani Ilkka vasta vuonna 1976. Juurtolan johdolla Suomen Urheiluopisto laajeni täysimittaiseksi valmennus- ja koulutuskeskukseksi. Hän oli Suomen ensimmäisiä pujottelijoita ja pujottelun valmentajia. Hänen valmennuksessaan suomalaiset alppihiihtäjät saivat ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä 1960-luvulla. Juurtola loi myös suhteet alppihiihdon kansainvälisiin tahoihin, hänet kutsuttiin ensimmäisenä suomalaisena Kansainvälisen hiihtoliiton alppivaliokuntaan. Juurtolan oma tytär Ritva (s. 1941) oli 1960-luvulla Suomen parhaita pujottelijoita naisten sarjassa. Opiston johtajana Juurtolaa pidettiin ammattitaitoisena ja perinteitä kunnioittavana. Suomen Hiihtoliiton Hannu Koskivuori -mitali numero 8 myönnettiin Juurtolalle vuonna 1992.

Teoksia
-------

* *Hiihto, mäenlasku, pujottelu: suorituspaikat ja koulutus*, 1954. Hämeenlinna: Karisto, 103 s.
* *Suomen urheiluopisto 1927–1977*, 1977. Lahti: Suomen Urheiluopisto, 178 s. ISBN 951-99114-2-1
* *Ohjeita pujottelijan talviharjoitteluun*, 1985. Lahti: Lahden hiihtoseuran pujottelujaosto, 95 s.
* *Sujuvasti suksilla. Suomalainen hiihtokoulu: maastohiihto, laskettelu, mäkihyppy*, 1988. Helsinki: Suomen Latu, 181 s.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arponen, Antti O.: "Tauno Juurtola", *Suomen kansallisbiografia, osa 4*, s. 540–541. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Alppilegendat Ski Sport Finland

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**HisKi-projekti** on Suomen Sukututkimusseura ry:n aloittama ja hallinnoima tietojentallennusprojekti, jonka tarkoituksena on tallentaa digitaaliseen muotoon ja samalla myös Internetiin kaikkien vapaasti käytettäväksi niin sanotut *mustat kirjat*, joihin on kopioitu tietoja seurakuntien historiankirjoista, eli syntyneitten/kastettujen, vihittyjen ja kuolleitten/haudattujen luetteloista. Mustat kirjat kirjoitettiin 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin tarkoituksena oli tulkita historiakirjojen usein vaikealukuinen teksti selväkielisempään muotoon. Kirjoihin kopioitiin historiakirjojen tiedot tekstaamalla. Nyt vuorostaan nämä sekundaariset tietolähteet ovat HisKi-projektin kohteena. Projektin ansiosta tiedoista voidaan helposti tehdä eri tyyppisiä tietokantahakuja.

Yhä jatkuva tallennustyö on tapahtunut osin vapaaehtoisten tallentajien avustuksella, osin yhteiskunnalta saadun tuen avulla. Tietokannan sisältämä tietomäärä vaihtelee seurakunnittain, joistakin seurakunnista tiedot ovat varsin kattavat.Tietoja on pääsääntöisesti aina 1850-luvulle saakka, joskus jopa noin vuoteen 1900 asti. 

Mustien kirjojen laadinnassa tapahtuneiden virheiden ja väärinymmärrysten tähden on suositeltavaa, että tietokannasta saadut tiedot vielä tarkastetaan esimerkiksi alkuperäisistä historiakirjoista tehtyjen mikrofilmien avulla. Näitä on talletettuina Kansallisarkistoon, Maakunta-arkistoihin sekä keskeisiin kirjastoihin.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Sukukutkimusseura ry:n HisKi-projekti (Arkistoitu – Internet Archive)
**Harva hyvin kuolee** (*Her Privates We*) on Frederic Manningin kirjoittama romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat ensimmäisen maailmansodan rintamille Sommessa ja Acressa.

Kirja julkaistiin alun perin nimellä *The Middle Parts of Fortune* vuonna 1929 tekijänään salanimi "Sotamies 19022". Sitä painettiin ja myytiin yksityisesti alle 600 kappaletta. Alkuperäisen teoksen kieli oli ruokkoamatonta ja tuntui monista lähes rienaukselta, sillä sen kaikki sotilaat kiroilevat jatkuvasti. Miehissä ei ole sotilaallista intoa, isänmaallisuus ei innosta ja he pikemminkin sietävät kuin kunnioittavat upseereitaan. Kun ei olla taistelussa, miehiä kiinnostaa vain ruoka, juoma ja seksi. Kotirintamasta todetaan vain, että "*ne ei välitä vittuakaan mitä meille tapahtuu*".

Vuonna 1930 ilmestyi kirjan siistitty versio, nyt nimellä *Her Privates We*. Teos oli myynti- ja arvostelumenestys. Ensimmäisen kolmen kuukauden aikana sitä myytiin 15 000 kappaletta. Vaikka teosta oli siistitty, sitäkin pitivät monet yhä edelleen rienauksena. Kirjan tyyli ja pohdinnat sekä tietty herkkyys kielivät, että tekijä ei voi olla aivan tavallinen sotamies. Arvailut tekijästä käynnistyivät lähes heti ja T. E. Lawrence osui arvailussaan oikeaan. Ernest Hemingway luki kirjan kerran vuodessa "*jotta muistaisin miten asiat todella olivat...*". Myös T. S. Eliot ylisti romaania.

Juoni
-----

Kirjan päähenkilö on Bourne-niminen sotamies. Hän on erilainen kuin muut miehet hänen ympärillään, muita vanhempi, oppinut ja lukenut, mutta haluton hyödyntämään etuja, joita hänen taustansa voisi armeijassa antaa. Bourne on myös aliupseerien ystävä, ryypiskelee kersanttien kanssa ja toimii tulkkina, kun pitää asioida linjojen lähettyvillä asuvien ranskalaisten siviilien kanssa.

Romaanilla on melko vähän tekemistä taisteluiden kanssa, vaikka niitäkin käydään läpi aina lähitaisteluita myöten. Tapahtumat ovat enimmäkseen linjojen takana, työpalvelussa tai harjoituksissa. Esille tulee juoksuhautojen lieju ja kuoleman sattumanvaraisuus.

Lähteet
-------

* Manning, Frederic: *Harva hyvin kuolee*. Loppusanat William Boyd, 1999. Suomentanut Sipari, Lauri. Like, 2006. ISBN 952-471-775-1.
Jeff Clayton vuonna 1989.
**Jeff Clayton** (16. helmikuuta 1954 Los Angeles, Kalifornia – 17. joulukuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän soitti enimmäkseen alttosaksofonia, mutta lisäksi myös tenorisaksofonia, huilua ja muita puupuhaltimia.

Vuonna 1977 Clayton perusti veljensä, basisti John Claytonin kanssa The Clayton Brothers -kvintetin. Veljekset olivat myös mukana Clayton-Hamilton Jazz Orchestrassa rumpali Jeff Hamiltonin kanssa. Jeff Clayton soitti Count Basie Orchestrassa ensin Count Basien ja sitten Thad Jonesin johdolla. Artisteja, joiden kanssa hän on lisäksi soittanut, ovat olleet muiden muassa Frank Sinatra, Madonna, Stevie Wonder, Gladys Knight, Kenny Rogers, Michael Jackson, Patti LaBelle, Sammy Davis Jr. Ella Fitzgerald, Woody Herman, Lionel Hampton ja Lena Horne.

Clayton sairasti munuaissyöpää yli kaksi vuotta ennen kuin kuoli sen komplikaatioihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeff Clayton AllMusic
2. 1 2 3 4  Jazz great Jeff Clayton, who performed with Sinatra, Madonna, dies at 65 The Mercury News


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Jeff Dunham suositun hahmonsa, Achmed the Dead Terroristin kanssa.
**Jeffrey** "**Jeff**" **Dunham** (s. 18. huhtikuuta 1962 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen vatsastapuhuja ja stand up -koomikko, joka on esiintynyt myös lukuisissa tv-ohjelmissa, kuten *Star Search*, *Late Show with David Letterman*, *Comedy Central Presents*, *The Tonight Show* ja *Sonny With a Chance*.

Dunhamia on kutsuttu Yhdysvaltojen suosikkikoomikoksi. Hänen dvd:tään oli myyty yli neljä miljoonaa vuoden 2010 kesäkuuhun mennessä ja hänen videoitaan on katsottu yli 360 000 000 kertaa YouTubessa. Yksi niistä, *Achmed the Dead Terrorist*, oli aikanaan, loppuvuodesta 2009 yhdeksänneksi katsotuin video YouTubessa ikinä. *Spark of Insanity* sai kaikista dvd:stä parhaimmat arvostelut Amazon.com-sivustolla vuonna 2008 ja *A Very Special Christmas Special* oli kaikkien aikojen katsotuin tv-lähetys Comedy Centralin historiassa, ja sitä myytiin nelinkertaista platinaa kahdessa viikossa.

Nuoruus ja uran alkuvaiheet
---------------------------

Dunham syntyi vuonna 1962 Dallasissa, Texasissa ja kasvoi varakkaassa naapurustossa. Hän aloitti vatsastapuhumisen kahdeksanvuotiaana saatuaan vanhemmiltaan harjoitusnuken joululahjaksi ja lainattuaan seuraavana päivänä kirjastosta vatsastapuhumisoppaan.

Hahmot
------

### Walter

Walter on eläkkeellä oleva pahantuulinen vanha mies, jonka käsivarret ovat aina ristittyinä tyytymättömyydestä. Hänellä on röyhkeä, negatiivinen ja usein sarkastinen näkökulma nykymaailmaan. Walter on ollut naimisissa muutaman vuosikymmenen ajan, tarkemmin sanoen neljäkymmentäseitsemän vuotta, ja hän kertoo elämänsä onnellisimman hetken olleen neljäkymmentäseitsemän vuotta sitten.

### Achmed the Dead Terrorist

Achmed on nuori, kuollut itsemurhapommittaja, joka kuoli vastattuaan matkapuhelimeensa autoaan tankatessaan, mutta ei myönnä kuolemaansa. Hän puhuu satiirisesti Lähi-idän murteella englantia. Achmed on hyvin äkkipikainen ja uhkaa katsojia usein kuolemalla, mikäli hänelle nauretaan. Achmedin tunnetuin sanonta lieneekin "Silence! I kill you"

Julkaissut teokset
------------------

* DVD: Jeff Dunham – Arguing with Myself (2005)
* DVD: Jeff Dunham – Spark of Insanity (2007)
* DVD/Blu-ray: Jeff Dunham's Very Special Christmas Special (2008)
* DVD/Blu-ray: Jeff Dunham Controlled Chaos (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Jeff Dunham imdb.com. Viitattu 27.3.2015.
2. ↑  Jon Mooallem: Comedy for Dummies  29.10.2009. nytimes.com. Viitattu 27.3.2015.
3. ↑  Luscombe, Belinda: The Puppet Master  8.6.2009. Time.com.  Arkistoitu 26.8.2013. Viitattu 2.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Jeff Dunhamin virallinen sivusto
* Jeff Dunham Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Picture of Jeff Dunhams helicopter

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Helisiteetti** on hiukkasille määritelty kvanttiluku, joka kuvaa hiukkasen spinin komponenttia sen liikemäärän suunnassa. Matemaattisesti ilmaistuna helisiteetti määritellään {\displaystyle \Sigma ={\vec {S}}\cdot {\hat {p}}}, missä {\displaystyle {\vec {S}}} on hiukkasen spinvektori ja {\displaystyle {\hat {p}}} on liikemäärän suuntainen yksikkövektori.

Kvanttimekaniikassa spin on kvantittunut suure siten, että se voi saada kunkin akselin suunnassa arvot {\displaystyle s\hbar ,(s-1)\hbar ,\ldots ,-s\hbar }, kun hiukkasen spinin neliö on {\displaystyle S^{2}=\hbar ^{2}s(s+1)}. Täten myös helisiteetti on kvantittunut ja saa arvot {\displaystyle s\hbar ,(s-1)\hbar ,\ldots ,-s\hbar }, mikäli hiukkasen massa on nollasta poikkeava.

Jos hiukkanen on massaton, kuten fotoni, voi helisiteetti saada vain arvot {\displaystyle \pm s\hbar }. Fotonin tapauksessa tämä johtuu siitä, että kenttiä koskevat yhtälöt (Maxwellin yhtälöt) estävät pitkittäisen polarisaatiotilan olemassaolon ja jäljelle jää vain kaksi poikittaista polarisaatiotilaa. Polarisaatiotiloja on puolestaan yhtä monta kuin helisiteetin eri tiloja.
**Magnetiittinanopallot** ovat magnetiitista eli rauta(II,III)oksidista muodostuneita pieniä, pyöreitä ja vahvasti magneettisia partikkeleita, joita syntyy autojen polttomoottoreissa ja jarruissa sekä avopoltossa. 

Magnetiittinanopalloja kulkeutuu hengitysilmasta suoraan aivoihin. Kansainvälinen tutkimusryhmä löysi vuonna 2016 spektroskooppimittausten avulla ihmisten aivoista suuria määriä magnetiittipartikkeleita, jotka näyttivät täsmälleen samoilta kuin magnetiittinanopallot.

Magnetiitti on myrkyllistä ihmiselle ja tutkimuksissa on havaittu, että aivojen magnetiittipitoisuus korreloi ihmisen vanhenemisen ja Alzheimerin taudin esiintyvyyden kanssa. Magnetiitti on yhdistetty myös aivojen vapaiden happiradikaalien muodostumiseen, mitä tapahtuu etenkin Alzheimer-potilaiden aivoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toxic air pollution nanoparticles discovered in the human brain. Lancasterin yliopiston tiedote 5.9.2016.
2. ↑  Magnetite pollution nanoparticles in the human brain. Maher et al. 2016. PNAS.  (Arkistoitu – Internet Archive)
John Settergren
Argoksen talo Helsingissä.
Wasa Aktiebankin talo Helsingissä.
**Nils Johan** (**John**) **Settergren** (15. joulukuuta 1868 Lidköping, Ruotsi – 7. elokuuta 1917 Jusowka, Venäjän keisarikunta) oli Suomessa vaikuttanut ruotsalaissyntyinen arkkitehti. Hän työskenteli vuosisadan vaihteessa maineikkaassa Grahn, Hedman & Wasastjerna -arkkitehtitoimistossa.

Ura
---

Settergren opiskeli Tukholman teknillisessä korkeakoulussa ja sen jälkeen Kuninkaallisen taideakatemian rakennuslinjalla. Valmistuttuaan hän työskenteli Ruotsissa professori Isak Gustaf Clasonin arkkitehtitoimistossa, kunnes muutti Suomeen vuonna 1896. Siellä hän oli Grahn, Hedman & Wasastjernan palveluksessa vuodet 1896–1903.

Settergrenin ensimmäinen merkittävä työ oli julkisivujen suunnitteleminen niin sanottuun Argoksen taloon (nyk. Mannerheimintie 1) Helsingissä vuonna 1897. Talon julkisivujen onkin huomattu muistuttavan suuresti Clasonin Tukholman Strandvägenille suunnittelemaa niin sanottua Bünsowin taloa. Argoksen talosta on nykyään jäljellä vain julkisivu; sisätilat purettiin ja rakennettiin kokonaan uudestaan 1980-luvun lopulla, kun rakennus muutettiin osaksi laajennettua Stockmannin tavarataloa.

Settergren piirsi julkisivut myös Helsingin Eteläesplanadille vuonna 1899 valmistuneeseen Wasa Aktiebankin taloon. Tämän rakennuksen venetsialais- ja espanjalaistyylistä uusrenessanssia edustavien julkisivujen esikuvana puolestaan oli Clasonin Tukholmaan suunnittelema Hallwylin palatsi.

Vuonna 1903 Settergren perusti oman arkkitehtitoimiston Helsinkiin ja suunnitteli kaupunkiin seuraavan vuosikymmenen alussa useita suuria asuinkerrostaloja. Lisäksi hän teki ajoittain yhteistyötä Mauritz Gripenbergin ja Gustaf Estlanderin kanssa. Settergrenin näyttävimmäksi työksi on sanottu Pernajan Koskenkylään vuonna 1908 valmistunutta Forsbyn kartanon päärakennusta eli "Forsbyn linnaa", jonka hän suunnitteli kauppaneuvos Johannes Askolinille. Vuonna 1916 Settergren lähti Venäjän Jusowkaan (nyk. Donetsk Ukrainassa) suunnittelemaan suurta tehdasyhdyskuntaa, mutta kuoli seuraavana vuonna koleraan töiden ollessa vielä kesken.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  John Settergen (Arkistoitu – Internet Archive) Arkkitehtuurimuseo. Viitattu 11.10.2012.
2. ↑  Anu Latva-Aho: Historian havinaa: Wasa Aktiebankin renessanssipalatsi toi tuulahduksen Italiaa Helsinkiin Viisas raha 12.12.2019. Viitattu 6.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Settergren** Wikimedia Commonsissa

* John Settergenin (yksin tai muiden kanssa) suunnittelemat rakennukset Helsingin keskustassa (Arkistoitu – Internet Archive) Korttelit.fi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Rengaskromosomi 22** on kromosomin 22 rengaskromosomi, joka voi aiheuttaa huomattavasti yksilöllisesti vaihtelevan oirekuvan. Yleisiin oireisiin lukeutuvat kehitysvamma, hypotonia ja mikrokefalia. Oireet kuitenkin ilmenevät vain, mikäli kromosomialueella 22q13.3 on merkittävä SHANK3-geenin mutaatio. Jos SHANK3-geenistä on vain yksi toimiva kopio, aiheutuu Phelan–McDermidin oireyhtymää muistuttava oirekuva.

Rengaskromosomi 22 aiheuttaa motorisen kehityksen viivästymää. Kävely opitaan keskimäärin 3–8 vuoden iässä, mutta voi olla epävakaata. Puheen kehityksessä on usein viivästymä, ja puhetaidot voivat myös taantua. Puolten rengaskromosomi 22 -oireistosta kärsivistä on arvioitu olevan puhumaan oppimattomia. Monesti oireistoon liittyy puheen ymmärtämisen onnistuminen puheen tuottamista helpommin. Kuitenkin myös puheen ymmärrys voi jäädä heikoksi. Kehitysvammaisuuden taso vaihtelee keskivaikeasta vaikeaan. Rengaskromosomi 22 -oireistosta kärsivien lasten kasvu on yleensä normaalia. Aivosähkökäyrä saattaa olla poikkeava, ja hypotoniaan liittyviä syömisvaikeuksia voi lapsuudessa esiintyä. Epilepsia esiintyy noin neljäsosalla potilaista; näissä tapauksissa sen puhkeamisikä vaihtelee varhaislapsuudesta aikuisuuteen.

Rengaskromosomi 22:n yhteydessä on kuvattu vastaavia käytöspiirteitä kuin autismin kirjon häiriössä. Näihin kuuluvat katsekontaktin välttely, sosiaalinen vetäytyminen, stereotyyppisten liikkeiden toistelu ja erityiset kiinnostuksenkohteet. Lisäksi rengaskromosomi 22:n yhteydessä saattaa esiintyä ylivilkkautta, keskittymiskyvyn huonoutta, aggressiivisuutta, itsensä vahingoittamista ja univaikeuksia. Rengaskromosomi 22 -oireistosta kärsivien kallon- ja kasvonpiirteisiin voivat kuulua muiden muassa mikrokefalia, etäällä toisistaan sijaitsevat silmät ja mongolipoimut. Sormissa tai varpaissa saattaa ilmetä syndaktyliaa, minkä lisäksi kynnet voivat olla vajaakehittyneet sekä jalat ja kädet poikkeuksellisen suuret. Sydämen synnynnäiset rakennepoikkeavuudet sekä munuaisten ja peräaukon epämuodostumat ovat myös mahdollisia.

Rengaskromosomi 22 -tapauksista noin 99 % johtuu sporadisista *de novo* -mutaatioista. Rengaskromosomi 22 -oireistoon liittyy kohonnut riski sairastua tyypin 2 neurofibromatoosiin ja sille tyypillisiin hyvänlaatuisiin aivokasvaimiin. Rengaskromosomi 22 -oireiston hoito on oireenmukaista. Rengaskromosomi 22:n kuvasi ensimmäisenä Richard G. Weleber kollegoineen vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johanna Rintahaka, 22-rengaskromosomi-oireyhtymä Tukiliitto 24.10.2022, viitattu 26.6.2023
Loimen avulla renkaan sisälle tehty värikäs seinätekstiili eri kangas- ja lankatekstuureista.
**Rengaskudonta** on käsityötekniikka, jossa käytetään yleisimpiä kudonnan solmuja ja sidoksia renkaan sisälle tehtyyn loimeen. Lopputuloksena on moderni seinätekstiili, jota käytetään sisustuksessa. Renkaana käytetään yleensä metalli- tai bamburenkaita. Tekstiilitaidetarvike -verkkokaupan Sofia Knotterin perustaja Aino Nikulainen arvioi, että rengaskudonta on vuoden 2022 modernein käsityötrendi.

Rengaskudonnan sidokset ja solmut ovat alun perin kehyskudonnasta. Rengaskudonta on kehyskudontaa helpompi aloittelijalle, koska tehty tekstiili pysyy kasassa työhön jäävän renkaan avulla. Yleisimmät solmut ja sidokset kudonnassa ovat:

* Palttina (plain weave, tabby weave)
* Punos (twining)
* Ryijysolmu, hapsutsolmu (rya knot)
* Kiertopujotus (soumak)
* Kohonypyt (pile weave)

Materiaaleina rengaskudonnassa käytetään esimerkiksi makrameehen tarkoitettuja lankoja, villalankoja, paksuja merinovillalankoja, sikkuralankoja, silkkisamettinauhoja ja kangasnauhoja. Samaa sidosta käyttämällä, mutta materiaalia vaihtamalla saa helposti vaihtelevia pintoja rengaskudonnan seinätekstiiliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Nikulainen, Aino: MITÄ ON RENGASKUDONTA?  4.5.2022. Sofia Knotter. Viitattu 4.5.2022.
2. ↑  Nikulainen, Aino: Mitä on rengaskudonta?  29.4.2022. Nikulainen Aino Sofia Knotter. Viitattu 29.4.2022.
**Kolmijalkainen mies** on Reijo Mäen vuonna 2010 ilmestynyt 21. Vares-dekkari. 

*Kolmijalkaisen miehen* aiheina ovat taideväärennökset, itärikollisuus, huumekauppa ja pornoteollisuus. Kirjassa novellikirjailija Luusalmi alkaa samaistaa itsensä Mika Waltariin. Miehen alkoholismi ja houreet etenevät siihen pisteeseen, että hänet on toimitettava Kupittaan mielisairaalaan hoitoon. Rikollisia kirjassa edustaa muun muassa kansainvälisen tason slummiksi muuttuneelle Varissuolle Algeriasta kulkeutunut Muammar Gaiffari.

Kirjassa on intertekstuaalinen viittaus Mika Waltarin romaaniin Neljä päivänlaskua. Kolmijalkainen mies viittaa Otto Mäkilän maalaukseen *Vaellus*, jonka Waltari kirjassaan ja todellisuudessakin osti. Toisaalta "kolmijalkainen mies" on myös kirjan kadoksissa oleva pornotähti Jalkanen.

Vastaanotto
-----------

Kirja oli ilmestymisvuonnaan 2010 kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos ja sitä myytiin 55 000 kappaletta. Turun Sanomien Matti Komulaisen mielestä *Kolmijalkainen mies* on Mäkeä parhaimmillaan. Helsingin Sanomien Keijo Kettusen mielestä Mäki pysyy aikuisviihdettä kuvatessaan yllättävänkin pitkälti hyvän maun rajoissa ja kirja kuuluu Vares-saagan parempaan puoliskoon. Keskisuomalaisen Mikko Variksen mukaan Mäellä on tarkka korva ihmisten puheille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Komulainen, Matti: Kovaa peliä Turussa *ts.fi*. Viitattu 11.11.2018.
2. 1 2  Varis, Mikko: Reijo Mäki – Kolmijalkainen mies *KSML.fi – Keskisuomalainen*. Viitattu 11.11.2018.
3. ↑  Kettunen, Keijo: Aikuiset viihteellä *Helsingin Sanomat*.  24.6.2010. Viitattu 11.11.2018.