recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tom ja Jerry panevat kaupungin sekaisin** (*Tom and Jerry: The Movie*) on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen animaatio-elokuva. Elokuva perustuu William Hannan ja Joseph Barberaan luomiin Tom ja Jerry -hahmoihin. Elokuvan ohjasi Phil Roman. Elokuvassa Tomin ja Jerryn kuullaan poikkeuksellisesti puhuvan ja laulavan.

Juoni
-----

Elokuva alkaa, kun Tom ja hänen omistajinsa ovat muuttamassa. Kuitenkin Tomin jahdatessa Jerryä, tämän omistaja unohtaa hänet talolle. Tomin nukkuessa talo puretaan. Tom ja Jerry selviävät, mutta joutuvat liikkumaan yksin keskellä kaupunkia. Tom ja Jerry kohtaavat kujalla Pötsi-nimisen kulkurikoiran ja hänen kirppuystävänsä Frankien. Pötsi haluaa Tomin ja Jerryn tulevan toimeen, jotta he voisivat selviytyä kaupungilla. Laulussaan "Mä uskon ystävyyteen" Tom ja Jerry vannovat ystävyyttään ja sitä, etteivät kiusaa enää toisiaan .Pian koirarankkurit nappaavat Pötsin tämän haetessaan ruokaa. Tom kohtaa kujakissoja, jotka vuorostaan haluavat Tomin liittyvän heihin. Tom pakenee jengiä karkuun, mutta Jerry pelastaa Tomin. Tom kuitenkin korostaa, että he eivät ole vielä kavereita. Pian kaksikko kohtaa Robyn-nimisen tytön. Robyn kertoo olevansa orpo. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan vauva ja hänen isänsä katosi Himalajalla, mutta Robyn uskoo isän olevan edelleen elossa. Robynin kasvattitäti Rouva Figg kohteli Robynia kaltoin, minkä vuoksi Robyn pakeni. Rouva Figg ja hänen avustajansa Vinosuu aikovat saada Robynin isän perimät miljoonat haltuussa.

Suomenkieliset ääninäyttelijät
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Tom, tohtori Omenapäivä
  |
|  Arto Koskelo  | … |  Jerry
  |
|  Ulla Tapaninen  | … |  Rouva Figg
  |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Frankie Da Flea
  |
|  Joonas Myllyveräjä  | … |  
  |
|  Lilja Lehmuskallio  | … |  
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Markku Salmi pitää elokuvaa vauhdikkaana mutta tavanomaisena konnajahtina ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Josef Miner** (15. heinäkuuta 1914 Breslau, Ala-Sleesia, Saksan keisarikunta – 1944 Huși, Romania) oli saksalainen nyrkkeilyn olympiamitalisti ja kolminkertainen maansa mestari.

Josef Miner kasvoi Breslaussa, missä hän aloitti nyrkkeilyn teini-ikäisenä, ja vuoden 1933 loppuun mennessä hän oli edennyt sarjassaan Saksan amatöörinyrkkeilijöiden kärkijoukkoon. Heinäkuussa 1934 hänestä tuli ensimmäisen kerran Saksan mestari.

Vuoden 1935 alussa Josef Miner siirtyi höyhensarjaan. Tässä painoluokassa hän saavutti samana vuonna myös Saksan mestaruuden. Vuonna 1936 Josef Miner tuli Saksan mestariksi toisen kerran ja sai edustaa maataan olympianyrkkeilyssä Berliinissä. Nyrkkeilyn olympiaturnauksessa hän voitti höyhensarjassa Egyptin Khalil Amira El-Maghrabin, Belgian Remi Lescrauwaertin ja Iso-Britannian Jack Tredawayn. Välierissä hän hävisi pisteillä Etelä-Afrikan Charles Catterallille. Sitten hän voitti ottelun olympiapronssista unkarilaista Dezső Frigyesiä vastaan ​​pistein. Vuonna 1937 Josef Miner voitti jälleen Saksan höyhensarjan mestaruuden. Milanon EM-kisoissa vuonna 1937 ei kuitenkaan käytetty hän ei pääsyt esiintymään, vaan Düsseldorfin Heinrich Heese pääsi edustamaan Saksaa. Vuoden 1938 jälkeen Miner ei enää esiintynyt nyrkkeilykehässä. Kaikkiaan hän esiintyi 10 maaottelussa Saksan edustajana. Otteluista hän voitti seitsemän yhden päättyessä ratkaisemattomaan ja tappioita ollessa kaksi. Suomea vastaan Miner otteli joulukuussa 1937 Stettinissä suomalaisvastustajan ollessa Arvo Siponen. Ottelu päättyi Minerin pistevoittoon.

Josef Miner oli sotilaana Saksan joukoissa käynnistyneessä toisessa maailmansodassa itärintamalla. Hän kaatui vuoden 1944 aikana Romanian Hușissa.

Viitteet
--------

1. 1 2  Nigel McCrery: "Mini Biographies / Josef Miner", *The Undoing Flame*, s. 214. Yourkshire / Philadelphia: Pen & Sword Books Ltd, 2021.
2. 1 2  German National Champions 1920-1948 *strefa.pl*. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Josef Miner sports-reference.com.  Arkistoitu 3.12.2016. Viitattu 7.11.2022 (englanniksi).
4. ↑  Saksa voitti Stettinissä 7-1.  *Uusi Suomi*, 4.12.1937, s. 16. Kansalliskirjasto - Digitoidut aineistot. Viitattu 7.12.2022.
**Musikaliska sällskapet i Åbo, Turun soitannollinen seura r.f.** on vuonna 1790 perustettu musiikkikulttuurin edistämiseen keskittyvä suomalainen aatteellinen yhdistys. Se on Suomen vanhin edelleen toimiva yhdistys. Musikaliska Sällskapet kehkeytyi Aurora-seuran konserteista ja musiikki-illoista edistämään musiikkikulttuuria Turussa.

Toiminta
--------

Seuran toimintaan on oleellisena osana kuulunut sen perustamisesta asti oman orkesterin ylläpitäminen. Vuonna 1927 tapahtuneen kunnallisen ammattiorkesterin, Turun kaupunginorkesterin, (nykyään nimellä Turun filharmoninen orkesteri) perustamisen jälkeen seuran oma orkesteri on toiminut satunnaisemmin. Turun Soitannollinen Seura perusti Turun musiikkijuhlat ja Ruisrockin. Lisäksi seura järjestää Turun valtakunnallisia sellokilpailuja.

Puheenjohtajat
--------------

Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtajana on vuodesta 2017 lähtien toiminut Eero Linjama. Aiempia yhdistyksen puheenjohtajia ovat olleet muun muassa Magnus Wilhelm Armfelt (1790), Jakob Gadolin (1794), Victor von Stedingk (1800), Jakob Tengström (1804–1805), Otto Andersson (1930–1958), John Rosas (1961–1974), Arne Rousi (1975–1996), Alarik Repo (1996–2010) ja Emilie Gardberg (2010–2017).

Lähteet
-------

* Turun Soitannollisen Seuran kotisivut
* Musikaliska Sällskapet i Åbo hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Musikaliska sällskapet i Åbo, Turun soitannollinen seura r.f. *Yhdistysrekisterin tietopalvelu*. Helsinki:  Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 12.11.2023.
2. ↑
3. ↑  Emilie Gardberg Turun Soitannollisen Seuran uusi puheenjohtaja. *Finlandia Festivals*.  26.10.2010. Viitattu 3.1.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* (sv) Otto Andersson, Musikaliska sällskapet i Åbo 1790-1808 / Otto Andersson. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki, 1940 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547)View and modify data on Wikidata
* Korhonen, Kimmo: *Sävelten aika: Turun Soitannollinen Seura ja Turun filharmoninen orkesteri 1790–2015*. Helsinki: Siltala, 2015. ISBN 978-952-234-351-2.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Johan Henrik Lindqvist** (8. syyskuuta 1743 Uusikaupunki – 14. maaliskuuta 1798 Turku) oli suomalainen Turun Akatemian matematiikan professori, matemaatikko ja tähtitieteilijä.

Henkilöhistoria
---------------

Linqvistin vanhemmat olivat porvari, raatimies ja kirkonisäntä Johan Lindqvist (k. 1754) ja Anna Frendén. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1758 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1768 ja maisteriksi 1769. 

Lindqvist piti keväällä 1770 luentoja tähtitieteestä Viaporissa laivaston upseereille. Hän oli Turun akatemian matematiikan dosenttina vuodesta 1770, vt. matematiikan professorina 1770–1781, 2. filosofian apulaisena 1778 sekä samalla ylimääräisenä filosofian professorina vuodesta 1779. Lindqvist oli sitten vakinainen matematiikan professori vuodesta 1781 ja hän toimi akatemian rehtorina 1790–1791. Lindqvist oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuodesta 1785.

Matemaatikkona Lindvist käsitteli muun muassa tiettyjen kolmannen asteen differentiaaliyhtälöiden integrointia, paralleeliaksioomaa, tangentteja ja ellipsoidileikkauksia. Tähtitieteilijänä hän tutki auringonpimennyksiä, tähdenpeittoja ja vuoden 1786 Merkuriuksen ylikulkua.

Lindqvistin ensimmäinen puoliso vuodesta 1783 oli Kristina Fredrika Laihiander, kirkkoherra ja professori Johan Laihianderin tytär, ja toinen vuodesta 1792 Gustava Pryss, tuomiorovasti, rehtori Samuel Pryssin tytär. Kirjailija Fredrika Lovisa Lindqvist oli Johan Henrik Lindqvistin tytär ensimmäisestä avioliitosta.

Teoksia
-------

* *Nytt sätt ät til en gifven anomalia media finna en planets anomalia vera*. 1778
* *Methodus ex observalis stellarum a luna occultationibus inveniendi differentias meridianorum et loca lunce vera*. 1799

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Henrik Lindqvist. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Nordisk familjebok Uggleupplagan 1912, osa 16. Lee - Luvua (Projekt Runeberg)
3. ↑  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 448. Viitattu 7.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Hanki itsellesi mies** (engl. *Get Your Man*) on Dorothy Arznerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komedia vuodelta 1926. Elokuvan pääosissa ovat Clara Bow ja Charles "Buddy" Rogers. Elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana toimi Paramount Pictures.

*Hanki itsellesi mies* perustuu Louis Verneuilin näytelmään *Tu m'épouseras*, jonka pohjalta Agnes Brand Leahy ja Hope Loring laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki elokuvaan välitekstit. Elokuvan tuottivat Jesse L. Lasky, Adolph Zukor ja B.P. Schulberg. Elokuvan kuvaukset alkoivat 16. syyskuuta 1927 ja päättyivät 13. lokakuuta. *Hanki itsellesi mies* sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1927 New Yorkissa, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 7. joulukuuta 1927. Suomessa elokuva sai ensi-illan 4. maaliskuuta vuonna 1929.

Yhdysvaltain kongressin kirjasto säilyttää elokuvan puutteellista kopiota. Elokuvasta puuttuu kaksi kelaa kuudesta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Hanki itsellesi mies* kertoo nuoresta amerikkalaisesta Nancy-nimisestä tytöstä (Clara Bow), joka rakastuu Pariisissa komeaan Robert-nimiseen aatelismieheen (Buddy Rogers). Robertille on kuitenkin järjestetty avioliitto ja menisi pian naimisiin. Nancy kehittelee suunnitelman poistaakseen tämän esteen ja lopuksi saisi Robertin...

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Clara Bow  | … |  Nancy Worthington
  |
|  Charles "Buddy" Rogers  | … |  Robert de Bellecontre
  |
|  Josef Swickard  | … |  Duc de Bellecontre
  |
|  Josephine Dunn  | … |  Simone de Villeneuve
  |
|  Harvey Clarke  | … |  Marquis de Villeneuve
  |
|  Frances Raymond  | … |  Rouva Worthington
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Get Your Man (1927) *elonet.fi*. Elonet.fi. Viitattu 24.5.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Get Your Man *silentera.com*. SilentEra.com. Viitattu 24.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Hanki itsellesi mies* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Hanki itsellesi mies* Elonet.
* *Hanki itsellesi mies* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Hanki itsellesi mies* SilentErassa (englanniksi)
Koffin Porter-olut on todella tummaa (EBC=300).
**EBC** (lyhenne sanoista *European Brewing Convention Scale*) on Euroopassa käytettävä olutpullojen ja -tölkkien etiketissä oleva ilmoitus, joka kertoo oluen väristä. Alhainen lukema kertoo oluen olevan vaaleaa, kun taas korkea lukema kertoo oluen olevan tummaa. Vaalean lageroluen EBC-arvo voi olla esimerkiksi väliltä 4-8 ja tumman stoutin tai portterin lukema voi olla puolestaan noin 50 tai ylikin.

EBC asteikko on kvantitatiivinen. Oluen väri voidaan määrittää kyvetillä ja mittalaitteella. Kyvettiin otettu olutnäyte asetetaan spektrofotometriin, jolla mitataan valon absorptio näytteen läpi kulkiessaan aallonpituudella 430 nm.

EBC on Euroopan panimoiden tieteellis-tekninen yhteisjärjestö. Suomalaiset Tor-Magnus Enari ja Esko Pajunen ovat toimineet sen presidentteinä.

Lähteet
-------

1. ↑  KOFF PORTER (sivusto täysi-ikäisille) *koff.fi*. Viitattu 9.7.2022. (suomeksi)
2. 1 2 3  Color Units Ebc (European Brewery Convention) *beerandbrewing.com*. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Arkistoitu kopioEBC- Colour Measurement (pdf) *chemtronic-gmbh.de*.  Arkistoitu 23.6.2021. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
Edward Ozorowski
**Edward Ozorowski** (s. 1. toukokuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa.

Elämä
-----

Hänet vihki papiksi Władysław Suszyński 21. kesäkuuta 1964, ja hänet nimitettiin Vilnan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bitettumin titulaaripiispaksi 31. tammikuuta 1979. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. huhtikuuta Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Edward Kisiel ja Władysław Jędruszuk.

5. kesäkuuta 1991 Ozorowski sai nimityksen Białystokin vihkipiispaksi. 21. lokakuuta 2006 hänet nimitettiin sen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. marraskuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Edward Ozorowski

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edward Ozorowski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Jorma Eliel Haapkylä** (21. tammikuuta 1920 Hyères, Ranska – 20. marraskuuta 2005) oli suomalainen upseeri, kontra-amiraali ja Suomen merivoimien komentaja.

Koulutus ja ura
---------------

Haapkylä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938. Varusmiespalveluksen jälkeen hän aloitti 1939 merikadettikurssi 14 valmistuen 1942. Talvisodassa hän oli patteriupseerina Rannikkotykistörykmentti 3:ssa ja Kannaksella tykkikorsun päällikkönä jalkaväkirykmentti 26:ssa. Jatkosodassa hän oli 1941 Orrengrundin linnakkeen päällikkö ja vuosina 1942–1944 moottoritykkiveneen ja tykkiveneryhmän päällikkönä.

Sotakorkeakoulun hän suoritti vuonna 1953 edeten sitä kautta ylempiin tehtäviin. Hän toimi muun muassa seuraavissa tehtävissä:

* esikuntatehtävissä Kouvolan ja Helsingin sotilaspiirissä
* sotilastoimiston päällikkönä Merenkulkuhallituksessa
* Koululaiva *Matti Kurjen* päällikkönä 1967–1969
* Turun laivastoaseman päällikkö 1969–1970
* merivoimien esikuntapäällikkönä 1970–1974
* Laivastolippueen komentajana Turussa 1974–1977
* Merisotakoulun johtajana 1977–1978 sekä
* merivoimien komentajana 1978–1980

Haapkylä ylennettiin kontra-amiraaliksi 1978. Hän jäi reserviin vuonna 1980 ja kuoli vuonna 2005.

Lähteet
-------

* Jorma Haapkylän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* 

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomen merivoimat | Edeltäjä:**Bo Klenberg** | **Suomen merivoimien komentaja**1978–1980 | Seuraaja:**Jan Klenberg** |
**Arbi Zouaoui** on tunisialainen jalkapallovalmentaja. Hänen nuorempi veljensä Youssef Zouaoui on myös jalkapallovalmentaja.

Valmennusura
------------

Zouaoui aloitti valmentamisen 1970-luvulla CA Bizertinissa ensimmäisellä kaudellaan joukkue sijoittui neljänneksi ja seuraavalla kuudenneksi. Kauden jälkeen hänet palkattiin SA Menzel Bourguiban peräsimeen kaudella 1973–1974. Zouaoui onnistui nostamaan seuran Tunisian pääsarjaan, mutta se putosi saman tien alasarjaan kaudella 1974–1975. Joukkue ei kyennyt enää Zouaouin johdolla nousemaan takaisin pääsarjaan kaudella 1975–1976 ja hän sai lähteä. CA Bizertin palkkasi hänet toisen kerran kaudeksi 1977–1978, mutta tällä kertaa tuloksena oli vaatimaton yhdeksäs sija pääsarjassa.

Kaudeksi 1980–1981 Zouaoui palkattiin Sfax Railways Sportsiin, josta hän sai potkut kesken kauden joukkueen heikkojen esitysten vuoksi. Sittemmin Olympique de Béja palkkasi Zouaouin, mutta tuloksena oli jälleen lähtö kauden päätteeksi kun joukkue ei kyennyt nousemaan Tunisian pääsarjaan. Kaksi kautta myöhemmin myös Ligue Professionnelle 2:ssa pelannut SA Menzel Bourguiba palkkasi hänet takaisin joukkueen päävalmentajaksi, mutta pesti jäi kauden mittaiseksi. Kaudeksi 1985–1986 CA Bizertin palkkasi Zouaouin kolmannen kerran valmentajakseen, mutta tulos oli hivenen heikompi kuiten edellisellä kerralla ja tuloksena oli toistamiseen potkut kauden päätteeksi. Sittemmin Zouaoui valmensi jälleen alasarjassa pelannutta SA Menzel Bourguibaa kaudella 1989–1990 ja CA Bizertinia kaudella 1992–1993 korvatessaan loppukauden Mahmoud Bachaa. Tuolloin Bizertin sijoittui kolmanneksi.

Zouaoui palasi viidennen kerran CA Bizertinin valmentajaksi kaudella 2008-2009 korvattuaan kesken kauden Mokhtar Tlilin. Kauden päätyttyä Zouaoui ei ollut halukas jatkamaan joukkueen valmentajana seuraavaa kautta, mutta lopulta suostui tehtävään. Jatkosopimus kannatti sillä joukkue sijoittui pääsarjassa neljänneksi kaudella 2009-2010. Siitä huolimatta kauden päätyttyä toukokuussa 2010 Zouaoui ilmoitti eronneensa tehtävästään.

Lähteet
-------

1. ↑  Arbi Zouaoui reste (Arkistoitu – Internet Archive) *Mosaïque FM* 5.8.2009 Viitattu 31.5.2010 (ranskaksi)
2. ↑  Officiellement Arbi Zouaoui quitte le CAB (Arkistoitu – Internet Archive) *Radio Bizerte* 25.5.2010 Viitattu 31.5.2010 (ranskaksi)
**Jaakko Sakari Simelius** (13. marraskuuta 1900 Kuopio – 18. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen jalkaväenkenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja.

Simelius liittyi koululaisena suojeluskuntaan ja osallistui sisällissotaan 1918. Simelius kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1919, Kadettikoulun 1924 sekä Sotakorkeakoulun 1939 (ye-upseeri 1940). Uransa aluksi hän palveli Uudenmaan rykmentissä nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä 1919–1928. Taistelukoulussa hän opetti 1928–1933. Viipurin suojeluskuntapiirissä hän toimi 1. sotilasohjaajana 1933–1938 sekä opetti Suojeluskuntain päällystökoulussa 1938. Hän toimi myös autokomppanian päällikkönä 1937–1938. 

Talvisodassa everstiluutnantti Simelius toimi 4. divisioonan esikuntapäällikkönä 1939–1940. Jatkosodassa hän toimi 1941–1943 VII armeijakunnan esikuntapäällikkönä. 15.3.1943–4.12.1944 Simelius komensi Jalkaväkirykmentti 4:ää, joka vuoden 1944 suurhyökkäyksen aikana taisteli Syskyjärvellä. 

Sotien päätyttyä vuoden 1944 lopusta vuoteen 1946 Simelius komensi Jalkaväkirykmentti 7:ää. Sotakorkeakoulun johtajan apulaisena hän toimi 1946–1952 ja johti Taistelukoulua 1952–1953. 3. divisioonaa Simelius komensi kenraalimajuriksi ylennettynä 1953–1955. Jalkaväen tarkastajana hän toimi 1955–1959. Simelius nimitettiin 15.9.1959 Puolustusvoimain komentajan viransijaiseksi, missä tehtävässä hän toimi edeltäjänsä, jalkaväenkenraali Kaarlo Heiskasen 29.10.1959 tapahtuneeseen eroamiseen saakka. Puolustusvoimain komentajan virassa Simelius toimi 29. lokakuuta 1959 – 13. marraskuuta 1965, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle puolustusvoimista. Jalkaväenkenraalin arvo seurasi puolustusvoimain komentajan viran alkamisesta 1959. 

Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1926, majuri 1933, everstiluutnantti 1940, eversti 1942, kenraalimajuri 1953, kenraaliluutnantti 1955, jalkaväenkenraali 1959.

Sakari Simelius kutsuttiin Kadettikunnan kunniajäseneksi 22.11.1968

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  *Kadettiupseerit 1920-1985*, s. 11. Helsinki: Kadettikunta r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Puolustusvoimain komentajat |
| --- |
|  |
| Suomen armeijanpäällikkö (1919) | 
* Wilkman
* Kivekäs

 |  |
|  |
| Sotaväen päällikkö(1919–1939) | 
* Wilkama
* Nenonen
* Malmberg
* Sihvo
* Österman

 |
|  |
| Tasavallan puolustusvoimainkomentaja (1939–1945) | 
* Mannerheim

 |
|  |
| Puolustusvoimain komentaja(1945–) | 
* Heinrichs
* Lundqvist
* Sihvo
* Heiskanen
* Simelius
* Keinonen
* Leinonen
* Sutela
* Valtanen
* Klenberg
* Hägglund
* Kaskeala
* Puheloinen
* Lindberg
* Kivinen

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Pääosien esittäjät elokuvan lavasteissa.
**Salambò** on vuonna 1914 valmistunut italialais-yhdysvaltalainen mykkäelokuva. Ranskalaisen Gustave Flaubertin romaaniin *Salambo* (*Salammbô*, 1862) perustuvan historiallisen elokuvan on ohjannut Domenico Gaido. Sen pääosia esittävät Suzanne De Labroy ja Mario Guaita-Ausonia.

Juoni
-----

Roomalaisten piirittämää Karthagoa uhkaa Mathon ja Narr Havasin johtama orjakapina. Kultaa ja naisia lupaamalla orjat saadaan pysymään uskollisina kaupungille. Roomalaiset kukistetaan ja voitonjuhla muuttuu orgiaksi, jonka aikana Havas yrittää raiskata Tanitin temppelin ylipapittaren Salambòn. Matho pelastaa Salambòn ja pari rakastuu toisiinsa. Orjat nousevat kapinaan ja Matho joutuu karthagolaisten vangiksi. Ystävänsä Spendiuksen avulla Matho onnistuu pakenemaan ja kukistaa lopulta Havasin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Suzanne De Labroy  | … |  Salambò
  |
|  Mario Guaita-Ausonia  | … |  Matho
  |
|  Cristina Ruspoli  | … |  
  |
|  Egidio Candiani  | … |  
  |

Tuotanto
--------

Yhdysvaltalaisen George Kleinen rahoittama *Salambò* tehtiin Pasqualin hyvin menestyneen *Spartacuksen* (1913) vanavedessä. Komeasti lavastetun elokuvan kerrontatapa on hidas ja kompelö, ja jo valmistuessaan sitä pidettiin tyyliltään vanhanaikaisena. Myöhemmin Flaubertin romaanista on laadittu vielä kaksi elokuvaversiota, Pierre Marodonin ranskalais-itävaltalainen *Salammbô* (1925) ja Sergio Griecon samanniminen ranskalais-italialainen yhteistuotanto (1961).

DVD-julkaisu
------------

Elokuva on saatavilla heikkotasoisena, ilmeisesti 16 millimetrin kopiosta tehtynä DVD:nä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3    *Bianco e Nero*, numero speciale: Il cinema muto italiano 1914, seconda parte (1993), s. 202–204.
2. ↑  Dumont, Hervé: *L’antiquité a cinéma*, s. 271. , 2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.10.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Silent Era *silentera.com*. Viitattu 5.10.2015.
4. ↑  Reid, John Howard: *Silent Movies & Early Sound Films on DVD: New Expanded Edition*, s. 365. Lulu, 2011. ISBN 978-0-557-43335-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Salambò* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Toini Kristiina Kivivuori**, (oik. Statkov, (18. syyskuuta 1919 Turku – 28. joulukuuta 1992 Bochum, Saksa) oli suomentaja.

Kivivuori valmistui ylioppilaaksi 1938 ja suoritti kieliopintoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli WSOY:llä kustannusvirkailijana 1942–1944, 1945–1949 ja 1962–1963 sekä Weilin+Göösin kustannusvirkailijana 1963–1966. Vuonna 1944 Kivivuori työskenteli Deutsches Nachrichtenbüron kääntäjänä. Vapaana suomentajana hän toimi 1949–1963 ja vuodesta 1966. Avioiduttuaan vuonna 1967 hän muutti Saksaan.

Kivivuori suomensi englannista muiden muassa Jane Austenia, James Baldwinia, Joyce Caryä, Joseph Conradia, Daniel Defoeta, Thomas Hardyä, W. Somerset Maughamia, George Meredithiä, James Thurberia ja Mark Twainia, saksasta Heinrich Bölliä, Carl Zuckmayeria ja ruotsista Per Olov Enquistiä, Tove Janssonia, Christer Kihlmania, Pär Lagerkvistia, Halldór Laxnessia, Vilhelm Mobergia ja August Strindbergiä. Hän suomensi myös näytelmiä ja kuunnelmia.

Suomentamisen ohella Kivivuori opetti dialogin suomentamista Teatterikorkeakoulussa ja ohjasi suomentajakursseja 1966–1967.

Kivivuori sai Mikael Agricola -palkinnon vuonna 1960 ja valtion kääntäjäpalkinnon vuosina 1970, 1981 ja 1988 sekä Otavan kääntäjäpalkinnon vuonna 1970. Kivivuori sai 1989 Itävallan kulttuuriministeriön tunnustuspalkinnon suomennostyöstään Robert Musilin suurromaanista *Mies vailla ominaisuuksia*, jonka ensimmäisen osan suomennos ilmestyi 1980 ja toinen osa seitsemän vuotta myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978 *Runeberg.org*. Viitattu 5.12.2016.
2. 1 2 3 4  Tarkka, Pekka: Kuolleita – Kääntäjä Kristiina Kivivuori *Helsingin Sanomat*.  13.1.1993. Viitattu 15.12.2016.  (digilehden tilaajille)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Ardittós  
ΑρδηττόςArdittós-kukkula.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kohoumaView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Pagkráti, Ateena, Attika, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
133 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 58′ 03″ P, 23° 44′ 23″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ardittós** (kreik. Αρδηττός eli Λόφος Αρδηττού, *Lófos Ardittoú*), antiikin **Ardettos** (m.kreik. Ἀρδηττός, lat. *Ardettus*), on kukkula Pagkrátin kaupunginosassa Ateenassa Kreikassa. Sen korkeus on 133 metriä.

Kukkula sai nimensä antiikin aikaisesta Ardettes-nimisestä heeroksesta, jonka kerrotaan sovittaneen ateenalaisten väliset erimielisyydet. Siitä lähtien kukkula oli paikka, jossa heliaia-oikeusistuimen tuomarit vannoivat valansa. Kukkula sijaitsi Ilissos-joen etelärannalla. Kukkulalla oli Tykhelle omistettu temppeli sekä myöhemmin myös Herodes Atticuksen hauta. Panateenalainen stadion sijaitsi Ardettos- ja Agra-kukkuloiden välisessä laaksossa.

Nykyisin kukkula on puistoa. Uudelleenrakennettu stadion (Panathinaïkó-stadion) sijaitsee sen koillispuolella. Kukkulan pohjoispuolelta kulkee Ardittoú-katu.

Lähteet
-------

1. ↑  Arditos, Hill, Athens *Greek Travel Pages*. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2  Olympic Games Ελληνογερμανική Αγωγή. Viitattu 19.9.2016.
3. ↑  Panathenaic Stadium: History Panathenaic Stadium. Viitattu 19.9.2016.
4. ↑  Hill of Ardettus *Trip 2 Athens*.  Arkistoitu 20.10.2016. Viitattu 19.9.2016.
**Edith "Edie" Falco** (s. 5. heinäkuuta 1963, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Carmela Sopranon roolista televisiosarjassa *Sopranos*.

Tausta ja ura
-------------

Falco syntyi taiteellisille vanhemmille New Yorkin Brooklynissa. Hänellä on isänsä puolelta italialaisia ja äitinsä puolelta ruotsalaisia sukujuuria. Neljävuotiaana hän muutti perheensä kanssa Long Islandiin, missä hän kasvoi työväenluokkaisissa kaupunginosissa. Falco opiskeli high schoolin jälkeen näyttelemistä New Yorkin osavaltionyliopistossa ja valmistui vuonna 1986.

Näyttelijänuransa alussa Falco esiintyi elokuvissa, minkä ohella hän elätti itseään tarjoilijana ja esiintymällä syntymäpäiväjuhlissa. Hän alkoi näyttelemään televisiossa, jossa hän menestyi paremmin. Hän sai roolin televisiosarjassa *Kylmä rinki* ja herätti suorituksellaan David Chasen huomion, joka tarjosi hänelle roolia *Sopranos*-sarjassa. Falco voitti Carmela Sopranon roolista kolme Emmy-palkintoa, kaksi Golden Globe -palkintoa ja viisi Screen Actors Guild -palkintoa. Myöhemmin hän esitti Jackie Peytonin roolia televisiosarjassa *Nurse Jackie*, josta hän voitti neljännen Emmy-palkintonsa.

Falco on esiintynyt televisiosarjojen ja elokuvien ohella myös teatterissa ja ollut mukana Broadway-tuotannoissa. Hän oli Tony-palkinnon ehdokkaana roolisuorituksestaan näytelmässä *The House of Blue Leaves* (2011).

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Uskonnoltaan Falco on buddhalainen. Hänellä on kaksi adoptiolasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Edie Falco | Biography, TV Shows, Movies, & Facts *Britannica*. Viitattu 27.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Amy Raphael: Edie Falco: 'I started to live my life as Carmela!' *The Guardian*.  15.1.2010. Viitattu 4.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Aileen Jacobson: Edie Falco *Long Island Pulse Magazine*.  26.4.2011. Viitattu 4.8.2018. (englanniksi)
4. ↑  Edie Falco *Television Academy*. Viitattu 27.4.2022. (englanniksi)
5. ↑  Jake Nevins: Edie Falco: 'I've never loved the work more, but I'm not cut out for the business' *The Guardian*.  11.4.2018. Viitattu 28.4.2022. (englanniksi)
6. ↑  Jeffrey Slonim: Edie Falco: My Kids Look Like Fabio and Chucky! *People*.  2010. Viitattu 28.4.2022. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Niels Thomasius Neergaard** (27. kesäkuuta 1854 – 2. syyskuuta 1936) oli tanskalainen historioitsija ja poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1908–1909 ja 1920–1924. Hän oli myös useasti valtiovarainministerinä. Hän edusti ensin Moderate Venstreä ja vuodesta 1910 Venstre-puoluetta.

Elämäkerta
----------

Neergaard opiskeli historiaa ja valtiotieteitä. Hän toimitti 1884–1892 *Tilskueren*-nimistä aikakauslehteä sekä vuoteen 1897 *Aarhus amtstidendea*. Hän oli edustajana kansankäräjillä 1887–1889 ja 1892–1932. Hänestä tuli käytännössä Moderate Venstren johtava edustaja Frede Bojsenin jätettyä politiikan vuonna 1901. Neergaard toimi Tanskan valtiovarainministerinä heinäkuusta lokakuuhun 1908 ja pääministerinä lokakuusta 1908 lokakuuhun 1909 sekä samanaikaisesti puolustusministerinä elokuuhun 1909 ja sen jälkeen valtiovarainministerinä hallituksensa eroon asti. Hän oli jälleen valtiovarainministerinä Klaus Berntsenin hallituksessa heinäkuusta 1910 kesäkuuhun 1913. Neergaard oli keskeisenä henkilönä laatimassa Berntsenin hallituksen lokakuussa 1912 antamaa esitystä uudeksi perustuslaiksi, joka astui lopulta voimaan 1915. Vuonna 1919 hän oli yksi Tanskan valtuutetuista Pariisin rauhankonferenssissa, jossa käsiteltiin Slesvigin kohtaloa. Neergaard oli vielä uudelleen pää- ja valtiovarainministerinä toukokuusta 1920 huhtikuuhun 1924. Hän oli sen jälkeen vielä kerran pääministerinä Thomas Madsen-Mygdalin hallituksessa 1926–1929.

Historioitsijana Neergaard kirjoitti laajan esityksen Tanskan poliittisesta historiasta vuosilta 1848–1866. Se ilmestyi nimellä *Under junigrundloven* kahdessa osassa vuosina 1892 ja 1916.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok* (1913), s. 715–716 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.2.2015.
2. 1 2 3  Niels Neergaard (tanskaksi) *Den Store Danske*. Viitattu 23.2.2015.
3. 1 2  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1925), s. 726–727 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Niels Neergaard** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanskan pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Moltke
* Bluhme
* Ørsted
* Bang
* Andræ
* Hall
* Rotwitt
* Hall
* Monrad
* Bluhme
* Krag-Juel-Vind-Frijs
* Holstein-Holsteinborg
* Fonnesbech
* Estrup
* Reedtz-Thott
* Hørring
* Sehested
* Deuntzer
* Christensen
* Neergaard
* Holstein-Ledreborg
* Zahle
* Berntsen
* Zahle
* Liebe
* Friis
* Neergaard
* Stauning
* Madsen-Mygdal
* Stauning
* Buhl
* Scavenius
* Buhl
* Kristensen
* Hedtoft
* Eriksen
* Hedtoft
* Hansen
* Kampmann
* Krag
* Baunsgaard
* Krag
* Jørgensen
* Hartling
* Jørgensen
* Schlüter
* Nyrup Rasmussen
* Fogh Rasmussen
* Løkke Rasmussen
* Thorning-Schmidt
* Løkke Rasmussen
* Frederiksen

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carl Michael Runeberg** (21. huhtikuuta 1905 Helsinki – 1. elokuuta 1987 Espanja) oli suomalainen rehtori ja historiantutkija.

Runebergin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Einar Runeberg (1877–1938) ja Ennis Selin. Hän oli professori Johan Wilhelm Runebergin pojanpoika ja runoilija Johan Ludvig Runebergin pojanpojanpoika. Runeberg pääsi ylioppilaaksi 1924 ja hän valmistui filosofian maisteriksi 1927, lisensiaatiksi 1934 ja tohtoriksi 1947. 

Runeberg oli sijaisopettajana helsinkiläisissä kouluissa 1931–1932, tilapäisenä historian vanhempana lehtorina Hangon yhteislyseossa 1932–1933 sekä historian ja filosofian opettajana Porvoon yksityisessä ruotsalaisessa tyttökoulussa 1933–1937. Hän toimi sitten historian ja ruotsin kielen opettajana sekä rehtorina Kotkan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1937–1947 ja historian ja psykologian opettajana sekä rehtorina Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1947–1968. Hän sai professorin arvonimen 1965.

Runeberg esiintyi näyttelijänä ruotsalaisen John W. Bruniuksen vuonna 1926 ohjaamassa mykkäelokuvassa *Fänrik Ståls sägner / Vänrikki Stoolin tarinat*. Hän esitti elokuvassa isoisoisäänsä jonka samannimiseen teokseen elokuva perustui. Elokuvasta tehtiin vuonna 1939 Roland af Hällströmin leikkaama uusi versio jossa oli mukana Teuvo Puron esittämä lausunta ja Tapio Ilomäen sovittama musiikki.

Teoksia
-------

* *Sveriges politik under Krimkriget : neutralitetsförklaringen 1853-1854*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1934
* *Kotka stads historia, del II*. 1954
* *Finland under orientaliska kriget*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 393. Helsingfors 1962
* *Finlands historia*. Söderström & Co, Helsingfors 1971, 2. uppl. 1976
* *Arbetsbok till Finlands historia*. Söderström, Helsingfors 1973
* *Till flydda tider*. Söderström, Helsingfors 1976

Toimitustöitä
-------------

* *Samfundet Luculli Bröder : meddelanden 1* ; red. av Harry Palmberg och C. M. Runeberg. Samfundet Luculli Bröder, Kotka 1943

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Project Runeberg  : *Vem och vad? Biografisk handbok 1967*
2. ↑  Svenska Filminstitutet : Svensk Filmdatabas
3. ↑  EloNet : Vänrikki Stoolin tarinat (1939)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Michael Runeberg
**Tuomas Peltomäki** (s. 1981 Oulu) on suomalainen toimittaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja esiintyjä, joka on työskennellyt Helsingin Sanomien toimittajana vuodesta 2011 lähtien. Aiemmin hän on ollut Ylen ja STT:n palveluksessa. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti.

Peltomäki juonsi vuosina 2014–2017 Helsingin Sanomien HSTV:n poliittista ajankohtaissatiiria *Uutisraporttia* ja toimi sen tuottajana ja pääkäsikirjoittajana. Roolissaan ohjelman juontajana hän selosti viikon uutisia sekoittaen niihin tutkivaa journalismia, surrealismia ja sarkasmia. *Uutisraportin* lisäksi Peltomäki on esiintynyt muun muassa teatterissa, yleisötilaisuuksissa ja televisiossa.

*Uutisraportin* jälkeen hänestä tuli Helsingin Sanomien uutispäällikkö ja Nyt-liitteen esimies. Tämän lisäksi hän juontaa Helsingin Sanomien nettisivuilla julkaistavia podcasteja.

Vuonna 2010 hän oli ehdolla Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi kokoomuksen vaalirahoittajia koskevasta tutkivasta journalismistaan. Hän voitti Pohjoismaisen datajournalismipalkinnon 2013 suomalaista lobbaamista käsittelevästä juttusarjastaan. Peltomäki työryhmineen oli ehdolla Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marttinen, Manu: Kollegan haastatteleminen on parasta journalismia, Tuomas Peltomäki *journalisti.fi*.  23.4.2020.  Arkistoitu 27.1.2021. Viitattu 13.3.2021.
2. ↑  HSTV:n Uutisraportti nähdään nyt myös Nelosella *sanoma.com*.  17.3.2015.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 17.7.2016.
3. ↑  Suuren Journalistipalkinnon ehdokkaat julki  24.2.2010. MTV Uutiset.  Arkistoitu 11.9.2016. Viitattu 17.7.2016.
4. ↑  Helsingin Sanomat voitti pohjoismaisen datajournalismipalkinnon  22.11.2013. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 10.8.2016. Viitattu 17.7.2016.
5. ↑  Hanna Mahlamäki: HS hyvin esillä Bonnierin suuri journalistipalkinto -kisassa *hs.fi*.  11.2.2016.  Arkistoitu 9.8.2016. Viitattu 17.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

*
Orson Bean (1965)
**Orson Bean** (22. heinäkuuta 1928 Burlington, Vermont – 7. helmikuuta 2020 Venice, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Alkuperäiseltä nimeltään hän oli **Dallas Frederick Burrows**.

Bean syntyi Burlingtonissa, Vermontissa, ja opiskeli Cambridge High Schoolissa sekä Boston Latin Schoolissa. Hän on Calvin Coolidgen serkku. Hänet muistetaan kenties parhaiten peliohjelmista *To Tell The Truth* ja *Match Game*. 

Bean esiintyi usein *The Tonight Show'ssa*, *Mary Hartman, Mary Hartmanissa* ja *Fernwood 2 Nightissä*. Hän esitti Loren Brayta sarjassa *Tohtori tuli kaupunkiin* koko sen viisivuotisen historian ajan 1990-luvulla. 2000-luvulla hänellä oli osa sarjassa *Normal, Ohio*. Vuonna 2004 Bean esiintyi sarjan Todistettavasti syyllinen yhdessä jaksossa. Vielä 2010-luvun taitteessa Bean näytteli Roy Benderiä sarjassa Täydelliset naiset.

Broadwaylla Orson Bean tunnetaan mm. *Will Success Spoil Rock Hunterista* (1955). Hän esiintyi myös *Subways Are For Sleepingissa* (1961), joka toi hänelle Tony-ehdokkuuden. Hän kuului Hollywoodin mustalle listalle jonkin aikaa 1950-luvulla.

Bean tunnetaan myös elokuvista; hänellä oli rooli esimerkiksi *Erään murhan anatomiassa* (1959). Hän oli kolmesti naimisissa, viimeisenä vuodesta 1993 näyttelijätär Alley Millsin kanssa.

Bean kuoli jäätyään auton alle 91-vuotiaana Los Angelesin Venicessä 7. helmikuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Barnes, Mike & Byrge, Duane: Orson Bean, 'Dr. Quinn' Actor, Dies at 91 After Being Struck by Car *News*.  8.2.2020. The Hollywood Reporter. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Täydelliset naiset -sarjastakin tuttu näyttelijä Orson Bean, 91, kuoli auto-onnettomuudessa *Viihde*.  9.2.2020. Ilta-Sanomat. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Täydelliset naiset -sarjan näyttelijä Orson Bean, 91, on kuollut *Iltalehti*.  9.2.2020. Alma Media Oy. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
4. ↑  1962 / ACTOR (FEATURED ROLE – MUSICAL) *Tony Awards*. THE AMERICAN THEATRE WING. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Orson Bean Dead at 91 Struck by Car *TMZ*.  7.2.2020. Viitattu 8.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Orson Bean Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaista astronauttia. Edward Douglass White oli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja, Edward White oli säveltäjä.*

**Edward Higgins "Ed" White, II** (14. marraskuuta 1930 – 27. tammikuuta 1967) oli Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja NASA:n astronautti. 3. kesäkuuta 1965 White suoritti Yhdysvaltain ensimmäisen avaruuskävelyn. White sai surmansa Apollo 1:n harjoituksessa sattuneessa tulipalossa 27. tammikuuta 1967.

Varhaiset vuodet
----------------

White syntyi San Antoniossa, Texasissa. Hän valmistui West Pointista vuonna 1952 ja suoritti ilmailualan insinöörin tutkinnon Michiganin yliopistossa 1959. White oli Yhdysvaltain ilmavoimien everstiluutnantti ja lensi F-86 ja F-100 hävittäjiä. Koelentäjänä White suoritti yli 3 000 lentotuntia. Hän oli naimisissa **Patricia Finegan White**n kanssa ja hänellä oli kaksi lasta, Bonnie Lynn ja Edward III.

Ura NASA:ssa
------------

Edward White Yhdysvaltain ensimmäisellä avaruuskävelyllä Gemini 4 lennolla.
White valittiin astronauttikoulutukseen 1962. Gemini 4 -lennon pilottina hän suoritti Yhdysvaltain ensimmäisen avaruuskävelyn 3. kesäkuuta 1965. White oli Gemini 7:n varamiehistön komentaja (command pilot) ja hänet ylennettiin 1966 epäonnisen Apollo 1:n komentomodulin pilotiksi.

Kuolema
-------

*Pääartikkeli: Apollo 1*
White kuoli "Gus" Grissomin ja Roger Chaffeen kanssa Apollo 1:n harjoituksessa sattuneessa tulipalossa 27. tammikuuta 1967 Kennedy Space Centerissä Floridassa. Hänet haudattiin täysin sotilaallisin kunnianosoituksin West Pointin hautausmaalle.

Whiten muistoksi on Yhdysvalloissa ja avaruudessa nimetty useita kohteita. Steven Ruge näytteli Whitea 1995 elokuvassa *Apollo 13* ja Chris Isaak vuonna 1998 HBO:n minisarjassa *From the Earth to the Moon*.

Lähteet
-------

1. ↑  Stepping Into the Void *nasa.gov*.  1.6.2015.  Arkistoitu 25.10.2021. Viitattu 20.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Apollo 1 (AS-204) *airandspace.si.edu*.  Arkistoitu 11.4.2019. Viitattu 20.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edward White**.
* NASA biography
* Astronaut Memorial Foundation website

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Emma Jean Bell** (s. 17. joulukuuta 1986 Woodstown, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa *Frozen* (2010) ja *Final Destination 5* (2011) sekä televisiosarjoissa *The Walking Dead* ja *Dallas*.

Emma Bell kasvoi Stantonissa New Jerseyssä ja muutti New Yorkiin 16-vuotiaana. Hän opiskeli Performing Arts High Schoolissa Manhattanin Upper East Sidella. Bellin molemmat vanhemmat ovat televisiotuottajia.

Bellin näyttelijänura alkoi, kun hän esiintyi kabaree-näytöksessä New Yorkissa 12-vuotiaana. Vanhempana hän on näytellyt useissa tv-sarjoissa, kuten *Third Watch*, *Kova laki: Erikoisyksikkö*, *CSI: Miami* ja *Supernatural*.

Lähteet
-------

1. ↑  Wigler, Josh: ’The Walking Dead’ actresses Emma Bell & Laurie Holden discuss their sisterly bond *MTV*.  9.8.2010. Viacom International Inc. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Emma Bell *Rotten Tomatoes*. Time Warner. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Emma Bell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Emma Bell
Eerikinkadun alkuperäinen ravintola tammikuussa 2018
**Eerikin Pippuri** on vuonna 1997 perustettu suomalainen Lähi-idän tyylistä ruokaa tarjoava pikaruokaketju. Kebabia, pitaleipiä, falafelia ja salaatteja tarjoavalla Eerikin Pippurilla on kolme toimipistettä, joista kaksi sijaitsee Helsingissä, yksi Vantaalla. Ketjun toimintaa ylläpitää Harman Foods Oy -yritys, jonka toimitusjohtajana toimii turkkilaistaustainen Cetin Harman.

Ravintolat on sisustettu turkkilaiseen tyyliin muun muassa itämaisilla matoilla. Vuonna 2014 Eerikin Pippuri valittiin City-lehden lukijaäänestyksessä yhdeksi Helsingin parhaimmista "yöruoan" tarjoajista.

Toimipisteet
------------

Ensimmäinen ravintola avattiin nimensä mukaisesti osoitteeseen Eerikinkatu 17 syksyllä 1997. Alkuperäisen Eerikinkadun toimipisteen menestyksen taustalla olivat muun muassa pitkät aukioloajat, ja ravintolaa laajennettiin vuonna 2006 viereiseen toimitilaan.

Kaksi muuta ravintolaa avattiin kauppakeskus Forumiin vuosina 2008 ja 2015. Ketjua laajennettiin edelleen marraskuussa 2017, kun neljäs toimipiste avattiin Kauppakeskus Ruoholahteen. Kaksi toimipistettä avattiin vuonna 2018 Vantaalle kauppakeskus Myyrmanniin ja Tampereelle kauppakeskus Ratinaan. Vuonna 2019 ketju laajeni kauppakeskus Itikseen. Forumin, Ratinan sekä Itiksen ravintolat ovat myöhemmin sulkeutuneet pysyvästi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ravintola Eerikin Pippuri - Y-tunnus: 2177064-5 *Finder*. Viitattu 7.1.2018.
2. 1 2  Harman Foods Oy *Kauppalehti*. Viitattu 7.1.2018.
3. ↑  Suomen turkkilaiset iloitsevat EU-jäsenyyden mahdollisuudesta *MTV*.  13.12.2002.  Arkistoitu 7.1.2018. Viitattu 7.1.2018.
4. ↑  Maahanmuuttajien pitämät ravintolat menestyvät *Selkosanomat*. Viitattu 7.1.2018.
5. ↑  Cityn Suuri Ravintolaäänestys 2014: Helsinki *City-lehti*. Viitattu 7.1.2018.
6. ↑  Eerikin Pippuri Kebab: historia *Eerikin Pippuri*. Viitattu 7.1.2018.
7. ↑  Täältä saat Suomen parhaat kebabit – huippukokki Harri Syrjänen paljastaa, millä taikasanoilla tilaat entistäkin maittavamman annoksen *Ilta-Sanomat*. Viitattu 7.1.2018.
8. ↑  Helsingin Eerikin Pippuri kebab ravintolat *VeniceExpert*. Viitattu 7.1.2018.
9. ↑  Eerikin Pippuri tulee Ruoholahteen *Ruoholahden Sanomat*. Viitattu 7.1.2018.
**Salomon Maurits von Rajalin** (25. elokuuta 1757 Karlskrona, Ruotsi – 23. syyskuuta 1825 Tukholma, Ruotsi) oli Ruotsin merivoimien amiraali.

Ura
---

Von Rajalin syntyi Karlskronassa Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat Blekingen läänin maaherra Johan von Rajalin ja tämän vaimo Barbara Eleonora von Gertten. Hänen isoisänsä oli suomalaissyntyinen amiraali Thomas von Rajalin.

Von Rajalin ylennettiin 16-vuotiaana saaristolaivaston vänrikiksi ja hän palveli vuosina 1780–1782 Ranskan merivoimissa. Palattuaan Ruotsiin hän nousi sotilasarvoissa nopeasti ja hänet nimitettiin silloisen Karibiassa sijainneen Ruotsin Saint-Barthélemyn siirtomaan ensimmäiseksi kuvernööriksi. Von Rajalin purjehti paikalle *Sprengtporten*-fregatilla, jonka kotisatama oli Viapori. Hän oli vuosina 1788–1790 kestäneen Kustaa III:n sodan aikana saaristolaivaston komentajana ja loisti erityisesti Porkkalanniemessä 26. elokuuta 1789.

Rauhansopimuksen jälkeen vuonna 1791 von Rajalinista tuli kontra-amiraali. Vuonna 1799 hänestä tuli vara-amiraali. Suomen sodan aikana vuonna 1808 hänet komennettiin saaristolaivastoon, mutta hän erosi virasta saman vuoden lokakuussa.

Yksityiselämä
-------------

Von Rajalin meni naimisiin 10. marraskuuta 1787 Karlskronassa Fredrika Lovisa Jägerskiöldin kanssa, joka oli vara-amiraali Christer Ludvig Jägerskiöldin ja hänen vaimonsa Anna Fredrika Grubben tytär. Von Rajalin kuoli 23. syyskuuta 1825 Tukholmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  II:316 (Svenskt biografiskt handlexikon) *runeberg.org*.  1906. Viitattu 16.8.2018. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4  Salomon Mauritz Rajalin, von *Ruotsin kansallisbiografia*. Viitattu 16.8.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Puukka, Päivi: Suomalaistehtaat käyttivät orjien kasvattamaa sokeriruokoa – ruotsalais-suomalainen siirtomaaherruus huipentui orjakauppasatamaan Karibialla *Yle Uutiset*.  20.10.2019. Viitattu 13.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salomon von Rajalin** Wikimedia Commonsissa