recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hyypiönjärvi** on ylänköjärvi Kemijärven länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 20 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Hyypiönjärvi on pitkänkapea. Kantatie 82 jakaa sen pohjoiseen ja eteläiseen altaaseen. Eteläinen allas on pohjoista laajempi. Järvi on keskimäärin matala. Syvin piste, noin 12 metriä, sijaitsee eteläisen altaan pohjoisosassa.

Hyypiönjärven saariluku on kaksi. Saaret sijaitsevat järven pohjoispuoliskolla ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 30 aaria. Järven länsirannalla kantatien kohdalla sijaitsee Hyypiön kylä. Järven itäpuolisen Hyypiönkukkuran laki on yli sata metriä järvenpintaa ylempänä. Järven ympäristössä on runsaasti Hyypiö-pohjaista nimistöä (Hyypiönlampi, Hyypiönhierikko, Hyypiönaapa).

Hyypiönjärveen virtaa useita vähäisiä metsäojia läheisiltä metsäjärviltä ja -lammilta. Järven luusua sijaitsee lounaassa, josta alkaa länteen Sammaljärveen (218,9 metriä mpy) virtaava Hyypiönjoki. Alavirta kääntyy Sammaljärven kohdalla etelään.

Hyypiönjärven vesitilavuus on 3 702 000 kuutiometriä.

Hyypiönjärvi (65.799.1.021) kuuluu Pirttijärven valuma-alueeseen (65.799), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Vianjoen valuma-alue (65.79) ja ensimmäinen on Raudanjoen valuma-alue (65.7). Pirttijärven valuma-alueeseen kuuluu 60 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista ainoastaan Hyypiönjärvi on yli neliökilometrin laajuinen. Seuraavaksi laajimpia ovat Pirttijärvi, Martinjärvi ja Ala-Hyypiönjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hyypiönjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 12.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.3.2024.
3. ↑  Hyypiönjärvi (65.799.1.021) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.3.2024.
4. ↑  Pirttijärven valuma-alue (65.799) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.3.2024.
**Eero Tuomas Paavola** (15. tammikuuta 1916 Luopioinen – 15. helmikuuta 2003) oli suomalainen metsänhoitaja, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Paavolan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Paavola ja Aina Esteri Skyttä ja puoliso vuodesta 1943 Hilkka Hellikki Lumme. Paavola tuli ylioppilaaksi vuonna 1935 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1939. Molempiin sotiin osallistunut Paavola oli Evon metsäkoulun vt. metsänhoitaja 1945–1948, Nikkarilan metsäkoulun opettaja 1949–1950 ja metsänhoitaja 1950–1952 ja Evon metsäkoulun metsänhoitaja 1953–1955, vt. johtaja 1956–1959 ja johtaja vuodesta 1959. Koulun muututtua opistoksi vuonna 1965 hän oli sen johtaja vuoteen 1979 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Paavolan itse opettamia oppiaineita olivat metsänhoito, kasvioppi, maaoppi, kansantalous, suo-oppi ja metsätalous. Häntä arvostettiin pätevänä, jopa karismaattisena metsäalan pedagogina. Vuonna 1978 metsäneuvoksen arvonimen saanut Paavola oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1967).

Julkaisuja
----------

* *Selostus kenttäkokeista, jotka koskivat eräiden kemiallisten aineiden käyttömahdollisuuksia metsänkylvössä*, 1953
* *Näkökohtia metsänviljelystä ja sen onnistumisesta*, 1962

Lähteet
-------

1. 1 2  Eero Paavola *Biografiasampo*. Viitattu 20.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 685.
3. ↑  50-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 15.1.1966, s. 8.
**Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyksen aiheuttamien vahinkojen rekisteri** (engl. *The Register of Damage caused by the aggression of the Russian Federation against Ukraine*) on kansainvälinen tietokanta Venäjän 24. helmikuuta 2022 aloittaman hyökkäyssodan vahingoista Ukrainassa. Toukokuussa 2023 perustettu rekisteri on alkuvaiheessaan kolmivuotinen hanke. Hanketta jatketaan tarvittaessa tämän alkujakson jälkeen. Rekisteri toimii Euroopan neuvoston yhteydessä. Rekisterin kotipaikka on Alankomaiden Haagissa. Heinäkuussa 2023 vahinkorekisterin tukijoiksi oli liittynyt 43 valtiota.

Peruskirjansa mukaan rekisterin tarkoituksena on tallettaa todisteita ja vaatimuksia koekevaa tietoa vahingoista, kuolonuhreista/katoamisista ja loukkaantumisista, jotka ovat aiheutuneet Venäjän federaation Ukrainaa vastaan kodistamien, kansainvälisesti väärinä pidettyjen toimenpiteiden johdosta 24. helmikuuta 2022 lähtien Ukrainan kansainvälisesti tunnustettujen rajojen ja aluevesien sisällä kaikille luonnollisille ja juridisille henkilöille, samoin kuin Ukrainan valtiolle, sen alueellisille ja paikallisille viranomaisille, valtiollisille tai valtion ohjaamille entiteeteille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Resolution CM/Res(2023)3 establishing the Enlarged Partial Agreement on the Register of Damage Caused by the Aggression of the Russian Federation Against Ukraine (Adopted by the Committee of Ministers on 12 May 2023)  16.5.2023. Council of Europe, coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Register of Damage for Ukraine Council of Europe, coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kansainvälinen rekisteri tallentamaan Venäjän hyökkäyssodan vahinkoja Ukrainassa  16.5.2023. Suomen ulkoministeriö, um.fi. Viitattu 21.8.2023. (suomeksi)
4. ↑  Catherine Nicholls: Council of Europe creates "register of damage" for Russia's full-scale invasion of Ukraine  17.5.2023. CNN, cnn.com. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
5. 1 2  Seat of Register of Damage: Secretary General signs agreement with the Netherlands  17.7.2023. coe.int. Viitattu 22.8.2023. (englanniksi)
**Ruumiinlämpö** on tasalämpöisen eläimen elimistön lämpötila. Elimistön ydinlämpö eli kehon sisäosien syvä ruumiinlämpö pysyy korkeana ja tasaisena ympäristön lämpötilasta riippumatta. Raajojen lämpötila on huomattavasti alhaisempi, ja ihmisellä alhaisin lämpötila on sormenpäissä ja varpaissa.

Eläimet jakautuvat tasalämpöisiin ja vaihtolämpöisiin sen mukaan, onko niiden ruumiinlämpö vakio vai vaihteleeko se voimakkaasti ympäristön lämpötilan mukaan. Nisäkkäät ja linnut ovat tasalämpöisiä. Niiden ruumiinlämpö pyrkii pysymään samana, mutta esimerkiksi sairastuminen tai liian pitkään kylmässä oleskelu ilman sopivaa suojaa voi nostaa tai laskea sitä. Vaihtolämpöiset eläimet, kuten matelijat, eivät tule toimeen kovin kylmässä vaan joutuvat lämmittelemään pitkiä aikoja tai vaipuvat horrokseen.*selvennä*

Ihmisen kainalosta mitattu normaalilämpötila oli saksalaisen August Wunderlichin vuonna 1837 julkaisemassa tutkimuksessa keskimäärin 37 °C vaihteluvälin ollessa 35,8–37,8 astetta. Yhdysvaltalaisessa Stanfordin yliopistossa vuosina 2007–2017 laaditun tutkimuksen mukaan ihmisen normaalilämpö on laskenut 160 vuotta kestäneen mittaushistorian aikana. 1800-luvun alussa syntyneiden miesten ruumiinlämpö oli lähes 0,6 astetta korkeampi kuin 2000-luvun alussa syntyneillä. Naisten normaalilämpö on niin ikään 0,32 astetta alhaisempi kuin 1890-luvulla.

Naisilla ruumiinlämpö vaihtelee noin 0,5 °C kuukautiskierron mukaan; korkeimmillaan lämpö on kuukautiskierron keskivaiheella, kun munasolu irtoaa. Vilkkaamman aineenvaihdunnan takia lasten ruumiinlämpö on korkeampi kuin aikuisten, ja aikuisilla ruumiinlämpö on naisilla keskimäärin 0,3 astetta korkeampi kuin miehillä. Kuume nostaa lämmön tavallista korkeammalle. 

Hypotermia eli liian alhainen ruumiinlämpö liittyy tilanteeseen, jossa ihminen on ollut pitkään kylmässä, ja sen vuoksi ruumiinlämpö laskee. Vastaavasti lämpöhalvauksen aiheuttaa ulkoinen tekijä, joka nostaa ruumiinlämpöä. Se ei kuitenkaan tarkoita kuumetta, joka taas aiheutuu siitä, että elimistön oma lämmönsäätely on poikkeava esimerkiksi viruksen tai bakteerin aiheuttaman tulehduksen vuoksi.

Normaalioloissa esiintyvää alilämpöä ei lääketiede tunne lainkaan. Jos lämpö on tavallista matalampi, yleensä syynä ovat mittausolosuhteet. Kainalolämpö on 0,6 °C alhaisempi kuin tarkempi peräsuolesta tai suusta mitattu lämpötila.

Lähteet
-------

1. ↑  Sand, Olav & Sjaastad, Oystein V. & Haug, Egil & Bjålie, Jan G.: *Ihminen: Fysiologia ja anatomia*, s. 438. Suomentanut Raila Hekkanen. Sanoma Pro, 2014. ISBN 978-952-63-0898-2.
2. ↑  Ihmisten ruumiinlämpö on laskenut tasaisesti 160 vuodessa (digilehden tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  10.1.2020. Viitattu 10.1.2020.
3. ↑  Opitko sinäkin, että normaalilämpö on 37 astetta? Ei ole enää *www.iltalehti.fi*. Viitattu 16.1.2023.
4. 1 2  Alilämpö Lääkärikirja Duodecim 16.2.2015.
5. ↑  Mikä on ihmisen normaali ruumiinlämpö? Helsingin Sanomat, Tiede 12.6.2012 [vanhentunut linkki] (Arkistoitu linkki)
6. ↑  Lämpöhalvaus ja auringonpistos (hypertermia) Lääkärikirja Duodecim 26.6.2015.
Genovan ydinalueet, väliaikaisesti valloitetut alueet, kaupallisen vaikutuksen alueet, pankkitoiminta-alueet, siirtokunnat ja kauppareitit.
**Genovan tasavalta** (ital. *Repubblica di Genova*, liguuriksi *Repúbrica de Zêna*, lat. *Res Publica Ianuensis*) oli Genovan kaupungista kehittynyt itsenäinen valtio vuosina 1005–1797 Välimeren pohjoisrannikolla.

Genovan tasavalta käsitti aluksi Genovan kaupungin ja ympäröivät alueet, mutta Genovan hallitsemat alueet lisääntyivät kaupankäynnin lisääntyessä. Vuonna 1015 koko Liguria oli osa Genovaa. Ensimmäisen ristiretken jälkeen vuonna 1098 Genovalla oli siirtokuntia Syyriassa, joista suurin osa menetettiin Saladinille. Vuonna 1261 Izmiristä tuli osaa Genovaa. Vuonna 1255 Genova perusti siirtokunnan Krimin niemimaalle Caffaan, tämän jälkeen Genova perusti Soldaian, Chercon ja Cembalon siirtokunnat. Vuonna 1275 Bysantti antoi Khios- ja Samos-saaret Genovalle. Vuosien 1316–1332 aikana Genova perusti siirtokuntia Mustanmeren rannalle La Tanaan ja Samsuniin. Vuonna 1355 Genova sai Lesbos-saaren. 

1300-luvun lopussa perustettiin Samastri Mustallemerelle ja Genova sai Kyproksen. Tuolloin Genova hallitsi neljännestä Bysantin pääkaupungista Konstantinopolista ja hallitsi Trebizondin keisarikunnan pääkaupunkia. Genovan tasavalta menetti suurimman osan alueistaan 1400-luvulla Osmanien valtakunnalle.

Katso myös
----------

* Genovan siirtokunnat

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Genovan tasavalta** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Republic of Genoa
**Esko Rafael Hellén** (14. helmikuuta 1898 Helsinki – 9. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Hellénin vanhemmat olivat vahtimestari Johan Edvard Hellén ja johtaja Alina Josefina Björklund ja puoliso vuodesta 1925 farmaseutti Anna Alice Fagerström. Hellén tuli ylioppilaaksi vuonna 1918 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1921. Hän oli valmistuttuaan Metsähallituksen palveluksessa useissa eri tehtävissä ja paikkakunnilla. Vuodesta 1930 hän toimi puunhankinnan päällikkönä Itä-Suomen piirissä, perehtyen metsäalan palkkapolitiikkaan ja alan valvontaan. Hellénistä tuli tunnettu metsätyöväen sosiaalisten ja palkkauskysymysten asiantuntija, kun hän siirtyi vuonna 1933 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöön ja erikoistui metsäpalkkojen tarkkailuun.

Virkamiehenä Hellén vaikutti metsä- ja uittotöiden urakka- ja tuntitöiden palkkanormien asettamiseen ja valvomiseen. Sotien aikana Hellénin asiantuntemusta käytettiin myös kansanhuoltoministeriössä, jonka puu- ja polttoaineosastoa hän johti 1941–1942. Sosiaaliministeriössä hän oli vuodesta 1943 palkkaneuvoston toiminnanjohtaja, ministeriön metsäosaston päällikkö ja metsätyöpalkkojen ylitarkastaja vuoteen 1964 asti. Vuonna 1954 metsäneuvoksen arvonimen saaneella Hellénillä oli runsaasti kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntijatehtäviä. Hän laati julkaisuja erikoisalaltaan, teki opintomatkoja ja osallistui alan tapahtumiin ympäri maailmaa vielä 75-vuotiaana.

Julkaisuja
----------

* *Sekatyöläisten minimituntipalkat valtion töissä 1/9-41 alkaen*, 1941
* *Sosiaaliministeriön tilasto metsätyöntekijäin ansioista ja palkoista*, 1954
* *Metsä- ja uittotyöpalkkatarkkailu vuosina 1932–1957*, 1958, Esko Hellén, Martti J. Havukkala, Gert Bråfield, Olavi Sajama
* *Metsätöiden palkkatilastot vv. 1957–1962*, 1962

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Esko Hellén *Biografiasampo*. Viitattu 16.5.2022.
2. 1 2  Kuka kukin on 1954, s. 203. Viitattu 16.5.2022.
3. ↑  Syntymäpäiviä. 80-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 14.12.1978, nro 144, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.5.2022.
**Nummelan lentoturma** on elokuussa 1941 Nummelan lentokentällä tapahtunut lentoturma. Lentolaivue 6:n SB-2 Tupolev-pommikone syöksyi maahan, ja surmansa saivat ohjaaja, luutnantti Anton Karmila ja tähystäjä, luutnantti Untamo Kalervo Seppälä.

Kone oli lähdössä pommituslennolle, kun siihen tuli nousukiidossa moottorivika ja se törmäsi puiden latvoihin ja syöksyi maahan. Kk-ampuja Toivo Armas Peltonen sai vain lieviä vammoja.

Onnettomuuden muistoksi on lentokentän kiitotien päässä olevaan kiveen kiinnitetty muistolaatta. Muistolaatan hankki Vihdin rintamamiesveteraanit ry 1991.

Muistokivi
Muistolaatassa onnettomuuspäivä on 1. elokuuta 1941, onnettomuudesta selviytyneen Toivo Peltosen pojan, Kauko Peltosen kirjoittaman kirjan julkistustilaisuudessa päiväksi oikaistiin 2. elokuuta 1941.

Onnettomuudessa olleiden nimet on myös kentän vastakkaisella puolella olevassa toisessa muistomerkissä *Total Energy*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koski, Anne: Vuoden 1941 lento-onnettomuudesta julkaistiin kirja *Vihdin Uutiset*.  7.8.2013.  Arkistoitu 9.7.2018. Viitattu 26.5.2018.
2. 1 2  Vihdin muistomerkit
3. 1 2  Nummelan lentokentän vaiheet. Kansalaismuisti, viitattu 26.5.2018
4. ↑  Nummelan lentokentän muistomerkki, Kansalaismuisti

Kirjallisuutta
--------------

* Kauko Peltonen, *Nummelan lentokentällä 1941–44  –  Tapahtumia ja tarinoita jatkosodan ajalta*, omakustanne (Books on Demand), 2015 ISBN 978-952-318-828-0
George Browne
**George Browne** (1698−1792) oli kreivi, venäläinen sotapäällikkö ja virkamies.

Browne syntyi vuonna 1698 Limerickissä Irlannissa ja kuului vanhaan irlantilaiseen aatelissukuun. Vuonna 1730 hän astui Venäjän asepalvelukseen ja osallistui sitten kaikkiin Venäjän sotiin vuoteen 1762 asti. Grozkan kokouksessa (1739) hän joutui Turkin vankeuteen ja oli myyty kolmesti orjaksi, kun lopulta Ranskan lähettiläs Konstantinopolissa Venäjän hallituksen pyynnöstä tarjosi hänelle vapautta. Browne osallistui sitten kenraalimajurina sotaan Ruotsia ​​vastaan ​​vuonna 1742. Seitsemänvuotisen sodan aikana hän haavoittui vakavasti Zorndorfin taistelussa (1758). Pietari III nimitti Brownen marsalkaksi ja nimitti hänet Tanskaa vastaan ​​käydyn sodan ylipäälliköksi, mutta kun hän vastusti tätä sotaa epäpoliittisena ja epäoikeudenmukaisena, hän joutui epäsuosioon ja karkotettiin. Ennen kuin Browne ehti lähteä, hän kuitenkin palasi palvelukseen ja hänet nimitettiin Liivinmaan kenraalikuvernööriksi (1762), jota hän hoiti kunnialla kolmekymmentä vuotta. Vuodesta 1775 hän oli myös Viron kenraalikuvernööri. Vuonna 1779 keisari Joosef II nimitti hänet valtakunnankreiviksi. Browne kuoli Riiassa 1792.

Lähteet
-------

1. ↑  Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 4. Brant - Cesti


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Väinö Karanko** (ent. **Savolainen**; 5. huhtikuuta 1901 Valtimo – 24. huhtikuuta 1983) oli rajavartiolaitoksessa ja Suomen Puolustusvoimissa palvellut eversti toimien toisen maailmansodan aikana erilaisissa joukko-osastojen esikuntatehtävissä. 

Karanko valmistui Kadettikoulusta vuonna 1927 sekä Sotakorkeakoulusta 1935 (yleisesikuntaupseeri 1936). Hän toimi Rajavartiolaitoksessa joukkueenjohtajana 1923–1925 ja 1927–1929 sekä komppanianpäällikkönä 1930–1933. Lapin sotilaspiirissä hän toimi esikuntaupseerina vuosina 1935–1939. Talvisodassa hän toimi Lapin Ryhmän operatiivisen osaston päällikkönä sekä Osasto Willamon esikuntapäällikkönä. Hän toimi 11. divisioonan esikuntapäällikkönä vuonna 1940 ja Perä-Pohjolan sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1940–1941. Jatkosodan aikana hän toimi Erillisen pataljoona 16:n komentajana vuonna 1941 ja 6. divisioonan esikuntapäällikkönä 1941–1944. Karanko haavoittui Ihantalassa vuonna 1944. Sodan jälkeen hän toimi jälleen Perä-Pohjolan sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1944–1945 ja 1948–1949. Hän oli pidätettynä vuosina 1945–1947 25 kuukauden ajan asekätkentäjutun vuoksi. Karanko toimi pääesikunnan erikoistehtävissä 1949 ja 1950–1952. Hän johti Reserviupseerikoulua vuosina 1952–1954. Vuosina 1954–1957 hän toimi esikuntapäällikkönä 1. divisioonassa. Karanko erosi vakinaisesta palvelusta vuonna 1957.

Ylennyksiä: reservinvänrikki 1923, luutnantti 1927, kapteeni 1931, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1951.

Lähteet
-------

* *Kadettiupseerit 1920–1985*. Kadettikunta r.y. Upseeriliitto r.y. 1985. ISBN 951-99690-4-7.
*
**Hämeenlinnan nuorisovaltuusto** eli NuVa on 12-18-vuotiaiden hämeenlinnalaisten nuorten muodostama kaupunginhallituksen nimittämä nuorten edunvalvojana ja äänitorvena toimiva vaikuttajaryhmä. Nuorisovaltuustolla on läsnäolo- ja puheoikeus Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa sekä lautakunnissa. Nuorisovaltuusto on kuntalain § 26 edellyttämä toimielin, joka jokaisen kunnan tulee perustaa ja taata sille toimintaedellytykset. 

Hämeenlinnan nuorisovaltuusto koostuu nuorista, jotka valitsevat keskuudestaan nuorisovaltuustolle toimihenkilöt ja 8 henkilön hallitus. Ennen vuotta 2017 nuorisovaltuusto toimi nimellä nuorten vaikuttajaryhmä jakautuen neljään erilliseen vaikuttajaryhmään, joista toimintasääntöuudistuksen myötä muotoutui nuorisovaltuuston alueryhmät. Kaudelle 2017-2018 nuorisovaltuusto valitsi puheenjohtajakseen Eero Roslanderin. 

Kaudella 2024 Hämeenlinnan Nuorisovaltuustossa on 25 jäsentä ja hallituksessa on 8 jäsentä. 

nuorisovaltuuston toimielin edustajat´24| lautakunnat ja kaupunginvaltuusto | edustajat | varaedustajat |
| --- | --- | --- |
| Kaupunginvaltuusto | Jerome Pietilä
Yki Lähteenmäki | Joona Kallio
Eeli Honkanen |
| Sivistys- ja hyvinlautakunta | Pinja Ahola
Joona Kallio | Antto Uusi-Illikainen
Peppi Pekola |
| Kaupunkirakennelautakunta | Aukusti kivinen
Anna Utriainen | Antto Uusi-Illikainen
Aino Keto |
| Kanta-Hämeen hyvinvointialueen nuorisovaltuusto | Anneli Saari
Leevi Paitula | Kustaa Mattson
Antto Uusi-Illikainen |

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämeenlinnan kaupungin verkkosivusto *hameenlinna.fi*.
2. ↑  Hämeenlinnan nuorisovaltuuston toimintasääntö *hameenlinna.fi*.

Katso myös
----------

* Suomen Nuorisovaltuustojen Liitto – NUVA
**Nuorten Muotineuvosto** oli suomalaisten nuortenvaatevalmistajien vuonna 1961 perustama keskustelufoorumi, jonka puitteissa teinikuntien valitsemat edustajat oppikouluista ympäri maan kokoontuivat kaksi kertaa vuodessa arvioimaan vaatemarkkinoijien uusia mallistoja. Muotineuvoston hyväksymät mallit saivat käyttää mainonnassaan tunnusta "Nuorten Muotineuvoston hyväksymä".

Nuorten Muotineuvoston perustajayrityksiä olivat James-farkuistaan tunnettu Mattisen Teollisuus, turkulainen Kestilän Pukimo sekä helsinkiläiset sisaryritykset Pola ja Pallo-Paita. Neuvosto kokoontui vaihtuvin jäsenin ainakin 1960-luvun loppuun asti.

Raadin jäsenenä on muistellut olleensa muun muassa kirjailija Lasse Lehtinen.

Nuorten Muotineuvosto oli ainakin nimellään mukana myös Tekstiilikauppiaiden liiton 1960-luvun alussa kaksi kertaa vuodessa julkaisemassa mainoslehdessä Pukeudu oikein.

Nuorten Muotineuvosto valitsi vuosittain Hopeapeili -lehdessä Suomen parhaiten pukeutuvan nuoren tunnettujen nuorisoidolien joukosta. Esimerkiksi vuonna 1969 valinta osui nousevaan rocktähteen Kirka Babitziniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Miettunen, Sari: Väiskeistä Pimuun *Turun Sanomat*.  25.3.2007. Viitattu 12.6.2014.
2. ↑  Pukeudu oikein 1961 syksy (kannessa mainittuna Nuorten muotineuvosto, James), Tekstiilikauppiaiden liitto ry:n julkaisu 1961. Juvekim-antikvariaatti. Viitattu 12.6.2014.
3. ↑  1960-luku. *Kirka.com*.  Arkistoitu 12.6.2014. Viitattu 12.6.2014.
*Nemesis*, Alfred Rethel (1837)
**Nemesis** (m.kreik. Νέμεσις) on kreikkalaisessa mytologiassa jumalaisen koston henki niitä vastaan, jotka sortuvat hybrikseen. Hän on koston ruumiillistuma säälimättömän jumalattaren hahmossa. Nimi *Nemesis* liittyy kreikan kielen sanaan νείμειν, joka tarkoittaa lähinnä "antaa ansionsa mukaan".

Vääjäämätön jumalainen kosto on yksi hellenistisen maailmankatsomuksen pääteemoista, joka yhdistää Sofokleen tragedioita ja monia muita kirjallisia tuotoksia. Joissain tarustoissa Nemesis synnytti munan, josta kuoriutuivat kahdet kaksoset: Helena ja Klytaimestra sekä dioskuurit Kastor ja Polydeukes.

Nemesis-sanaa käytettiin homeerisisissa runoissa ainoastaan abstraktina henkilöitymänä. Hesiodos kertoo, kuinka "Nyks synnytti Nemesiksen kuolevaisia vaivatakseen". Nemesis esiintyy vielä konkreettisemmassa muodossa eepoksessa *Kypria*.

Vaikka Nemesis onkin leppymätön oikeudenjakaja – siis oikeuden, jonka on määritellyt Zeus Olympoksen hallitsemassa maailmassa – on selvää, että Nemesiksen palvonta ulottuu aikaan ennen Zeusta. Hänestä tehdyt kuvat yhdistävät hänet toisiin jumalattariin, jotka ovat ilmentymiä aiemmasta Äiti Maasta: Kybele, Rhea, Demeter ja Artemis.

Rhamnuksen jumalattarena Nemesistä kunnioitettiin ja lepyteltiin muinaisessa pyhäkössä syrjäisellä Rhamnuksen alueella Koillis-Attikassa. Siellä häntä pidettiin Okeanoksen, maailman läpi virtaavan alkujoen tyttärenä. Pausanias huomasi siellä häntä symboloivan patsaan. Sillä oli hirvensarvet, ja pienet Niket muassaan. Patsaan oli tehnyt Feidias Marathonin taistelun (490 eaa.) jälkeen. Hän veisti sen Paroksen marmorista, jonka itsevarmat persialaiset olivat tuoneet mukanaan ajatellen tehdä siitä muistomerkin odotetun voiton kunniaksi.

Sana *Nemesis* on alun perin tarkoittanut onnentuojaa – tosin ei hyvän eikä pahan – yksinkertaisesti kullekin ansionsa mukaan. Sittemmin *nemesis* edusti katkeruutta, jonka aiheutti mikä tahansa häiriö tähän ansioiden ja onnen väliseen tasapainoon; oikeudentajua, joka ei voinut sallia tällaisen tapahtua rankaisutta. Yleensäkin nimi yhdistettiin katkeruuden tunteeseen. Neljännestä vuosisadasta alkaen Nemesis, joka tasapainottaa sattumanvaraisesti onnea jakavaa Fortunaa, voitiin liittää Tykheen.

Kreikkalaisessa tragediassa Nemesis esiintyy pääasiassa rikosten kostajana ja hybriksen rankaisijana ollen siten sukua Atelle ja Erinyksille. Yleensä Nemesis kuvataan Okeanoksen tai Zeuksen tyttärenä, mutta Hesiodoksen mukaan hän oli Ereboksen ja Nyksin lapsi. Nemesistä on kuvailtu myös pelkästään Nyksin tyttäreksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hesiodos: "Jumalten synty"*lähde tarkemmin?*
2. ↑  Otto Gruppe: "Griechische Mythologie und Religion-Geschichte", 1906*tarvitaan parempi lähde*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nemesis (mytologia)**.
**Joki virtaa läpi kaupungin** on Antti Tuurin kirjoittama romaani. Sen on julkaissut Otava vuonna 1977. Teos on käännetty ruotsiksi, venäjäksi ja viroksi.

Juoni
-----

Romaani kertoo kolmesta oululaisesta miehestä, jotka kohtaavat ja tutustuvat toisiinsa. Kirjassa on neljä osiota, joista ensimmäinen ja viimeinen ovat Ilmari Autio -nimisen nuoren miehen näkökulmasta kerrottuja. Kaksi muuta päähenkilöä ovat taidemaalari Seppo Pihlaja ja hänen isänsä professori Ilmari Pihlaja.

Ilmari Autio työskentelee kirjapainossa työnjohtajana. Kirjapainossa lakkoillaan, ja se on ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin. Työntekijöitä on pakko sanoa irti. Ilmari seurustelee Annikin kanssa, ja Annikki tulee raskaaksi. Ilmarin tarinaan liittyvät myös pikkuveli Kalervo, kiertävä kirjakauppias Seppälä ja Annikin veli Matti.

Seppo Pihlaja on asunut kahdestaan professori-isänsä kanssa sen jälkeen, kun vanhemmat ovat eronneet. Sepolla on tilaustyönä tekeillä muotokuva, jonka tilaajaa edustaa uskovainen nainen, *maisteri*. Isä sairastuu vakavasti, mikä aiheuttaa kriisin Sepon elämässä. Seppo matkustaa Pariisiin tapaamaan rakastamaansa Mirjaa, mutta palaa takaisin huolehtimaan isästään. Kemian professorina työskentelevän Ilmari Pihlajan viimeisiä kuukausia kuvaava osio on kertausta hänen elämänvaiheistaan, parantumattoman sairauden aiheuttamien oireiden kuvausta ja kuolemaan valmistautumista.

Lähteet
-------

* Tuuri, Antti: Joki virtaa läpi kaupungin. Toinen painos. Otava, 1987. ISBN 951-1-09510-2

### Viitteet

1. ↑  Hae aineistoa *Helmet*. pääkaupunkiseudun kirjastot. Viitattu 5.9.2022.
2. ↑  Joki virtaa läpi kaupungin *Kirjasampo*. Viitattu 6.11.2022.
**Karl (Kaarle) Oskar Laitinen** (26. maaliskuuta 1886 Pirkkala − 8. elokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Oskar Laitinen ja Hilma Johanna Lindén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1910. Laitinen sai varatuomarin arvon 1914.

Laitinen oli Tampereella oikeusneuvosmiehenä, asianajajana ja pankinjohtajana (Etelä-Suomen Pankki oy:n Tampereen konttorin johtaja 1924−1927) vuoteen 1931 saakka. Hän oli lainvalmistelukunnan nuorempana ja vanhempana jäsenenä 1931–1937, oikeusministeriön esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä 1937–1945 sekä korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1945−1954. Laitinen oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1917 ja Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsenenä 1929−1931. Olga ja Kaarle Oskari Laitisen säätiö perustettiin 1960 Kaarle Laitisen ja hänen vaimonsa Olgan testamentin perusteella. Säätiö tukee muun muassa lainopillisen kirjallisuuden julkaisemista ja lahjakkaiden lakimiesen opiskelua.

Kaarle Laitinen oli naimisissa vuodesta 1927 Olga Vilhelmina Wilkmanin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1905 : matrikkelinumero 29604
2. 1 2  Kuka kukin on 1954
3. 1 2  Laitisen säätiön historiikki
**Pohjanmaa-sarja** on kirjailija Antti Tuurin kuusiosainen kirjasarja, joka kertoo fiktiivisen pohjalaisen Hakalan suvun vaiheista Suomessa ja siirtolaisena Amerikassa. Kirjasarjan aikajänne ulottuu 1920-luvulta 1990-luvulle saakka.

Teossarjan ensimmäinen kirja *Pohjanmaa* ilmestyi vuonna 1982. Vielä tuolloin Tuuri ei suunnitellut kirjoittavansa sarjaa, mutta 1980-luvulla Pohjanmaa sai jatkokseen neljä teosta: *Talvisota* (1984), *Ameriikan raitti* (1986), *Uusi Jerusalem* (1988) ja *Maan avaruus* (1989). Vuonna 1997 julkaistiin vielä sarjan päättävä *Lakeuden kutsu*, josta Tuuri palkittiin Finlandia-palkinnolla.

Teoksista on filmattu kronologisessa aikajärjestyksessä neljä viimeisintä.

Teosten kronologia
------------------

Pohjanmaa-sarjan teosten julkaisujärjestys ei vastaa todellista kronologiaa, joka on seuraava:

* *Uusi Jerusalem*, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa.
* *Maan avaruus*, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa.
* *Talvisota*, Hakaloiden suku talvisodassa.
* *Pohjanmaa*, vuosi 1978, Hakaloiden suku kokoontuu jakamaan isoisän Amerikan perintöä.
* *Ameriikan raitti*, 1980-luvun puoliväli, Erkki Hakala Floridassa.
* *Lakeuden kutsu*, vuosi 1996, Erkki Hakala palaa Yhdysvalloista takaisin Pohjanmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapio Kari, Jukka Parkkari: Antti Tuurin elämän tähtihetkiä *Kansanuutiset.fi*.  24.12.2012. Viitattu 26.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Markku Kulmala: Miss' laaja aukee? Antti Tuurin Pohjanmaa-sarjan merkitysrakenteita. Väitöskirja, Tampereen yliopisto 13.12.2003.
**Matt Gaetz** (s. 7. toukokuuta 1982 Hollywood, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on edustanut Floridan osavaltion 1. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2017 asti. Gaetz oli Floridan osavaltion edustajainhuoneen jäsen vuosina 2010–2016.

Matt Gaetz seurasi isäänsä politiikkaan ja nousi vuonna 2010 Floridan osavaltion edustajainhuoneeseen. Siellä ollessaan hän tuki perinteisiä republikaanien lakialoitteita, kuten kuolemaantuomittujen vankien teloitusten nopeuttamista. Vuonna 2016 hän päätti pyrkiä Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ja voitti vaalit.

Gaetz on luonut itsestään brändin kovan linjan oikeistolaisena ja uskollisena Donald Trumpin tukijana. Gaetz uskoo Yhdysvaltain presidentivaaleissa 2020 tapahtuneen petoksia.

Matt Gaetz oli johtavassa asemassa Kevin McCarthyn edustajainhuoneen puhemieheksi valinnan estämisessä tammikuussa 2023. Lopulta 15. äänestyskierroksella McCarthy suostui myönnytykseen, että jokainen jäsen voi tehdä esityksen puhemiehen erottamisesta. Gaetz ja osa republikaaneista uhkasivat käyttää tätä mahdollisuutta, jos McCarthy käyttäisi demokraattien ääniä lakiesityksien läpi ajamiseen. Syyskuussa 2023 Gaetz pani alulle epäluottamusäänestyksen McCarthystä, kun hän oli saanut liittovaltion hallinnon sulun estäneen lakipaketin läpi demokraattien tuella. McCarthy äänestettiin ensimmäisenä edustajainhuoneen puhemiehenä pois virasta äänin 216–210.

Gaetzia on syytetty seksuaalirikoksista, mutta oikeusministeriö ei nostanut syytteitä häntä vastaan.

Gaetz on ollut naimissa Ginger Luckeyn kanssa elokuusta 2021 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gambino, Lauren: Who is Matt Gaetz? The congressman who led the ouster of Kevin McCarthy *theguardian.com*. Viitattu 4.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Axelrod, Tal: Who is Matt Gaetz, the Republican who toppled a speaker? *abcnews.go.com*. Viitattu 4.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Haukka, Inka: Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tehtiin historiaa: republikaanipuheenjohtaja äänestettiin ulos *yle.fi*. Viitattu 4.10.2023.
4. ↑  Matt Gaetz elopes to California, marries girlfriend *apnews.com*. Viitattu 4.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gaetzin edustajainhuonesivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tukholman maihinnousurykmentti** (ruots. *Stockholms amfibieregement*, Amf 1) on osa Ruotsin merivoimia. Se toimii Bergassa Haningen varuskunnassa. Se toimii rannikkoalueilla, jokien suistoissa, saaristossa, vesiväylillä ja satamissa. Aseistuksena on miinoja, ohjuksia ja kranaatihheittimiä. Sen kalustoon kuuluu maihinnousuveneitä, ilmatyynyaluksia, partioveneitä ja huoltoveneitä. Rykmentissä työskentelee noin 850 henkeä. Se kouluttaa henkilöstöä toimimaan sekä kotimaassa että ulkomailla. Lisäksi se osallistuu valtiollisiin seremonioihin. Varusmiesten koulutus käynnistyi uudestaan syyskuussa 2023. Aiemmin tämä oli tapahtunut vuosikymmeniä sitten. Rykmentti on osallistunut kansainvälisiin operaatioihin, esimerkiksi YK:n operaatioon MINUSMA Malissa.

Prinssi Carl Philip jäi pois palveluksesta tykkiveneen kuljettajana Tukholman maihinnousurykmentistä vuonna 2001.

Bergassa toimii myös 4. merivoimien taistelulaivue.

Ruotsin Yhdysvaltojen kanssa solmimassa DCA-sopimuksessa on sovittu, että Ruotsi luovuttaa tarvittaessa Bergan rykmentin ja harjoitusalueen Yhdysvaltojen käyttöön.

Stridsbåt 90 H on Tukholman maihinnousurykmentin kalustoa

Lähteet
-------

1. 1 2  Försvarsmakten: Stockholms amfibieregemente *Försvarsmakten*. Viitattu 25.3.2024. (ruotsiksi)
2. ↑  Försvarsmakten: Andra amfibiebataljonen *Försvarsmakten*. Viitattu 25.3.2024. (ruotsiksi)
3. ↑  Ola Jacobsen: Nu rycker värnpliktiga sjömän återigen in på Berga *Försvarsmakten*. Viitattu 25.3.2024. (ruotsiksi)
4. ↑  Aftonbladet nyheter: Prins Carl Philip i lumpen *wwwc.aftonbladet.se*. Viitattu 26.3.2024.
5. ↑  Försvarsmakten: Fjärde sjöstridsflottiljen *Försvarsmakten*. Viitattu 25.3.2024. (ruotsiksi)
6. ↑  Ruotsin hallitus: Avtal om försvarssamarbete mellan Konungariket Sveriges regering och Amerikas förenta staters regering *regeringen.se*.  6.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tukholman maihinnousurykmentti**.
* Tukholman maihinnousurykmentti Ruotsin puolustusvoimien sivulla
TF:n Urdsgjallar Otaniemessä
**Teknologföreningen** (lyh. **TF**) on Aalto-yliopiston ainoa julkisoikeudellinen osakunta.
Se perustettiin vuonna 1872 Helsingin teknillisen reaalikoulun opiskelijoiden järjestöksi. Nykyinen Teknologföreningen ja entinen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta toimivat ruotsin- ja suomenkielisten opiskelijoiden henkisinä koteina.

Osakunta toimii Espoon Otaniemessä arkkitehti Kurt Mobergin (1932–2016) suunnittelemassa, vuonna 1966 valmistuneessa *Urdsgjallar*-nimisessä rakennuksessa, joka on suomalaisen betonibrutalismin maineikkaimpia esimerkkejä. Koska rakennus on päässyt huonoon kuntoon, vuonna 2020 alettiin valmistella sen purkamista, jotta tontille voitaisiin rakentaa opiskelija-asuntoloita, vaikka Museovirasto oli suositellut rakennuksen säilyttämistä. Vuoden 2023 lopulla *Urdsgjallar* päätettiin säilyttää, koska useat arkkitehdit olivat valittaneet asemakaavaehdotuksesta ja Espoon kaupunginmuseo piti suunniteltuja uusia asuntoloita sopimattomina Dipolin läheisyyteen. Osakunta muuttaa tiloista pois ja rakennus kunnostetaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Teknologföreningen hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Boken om TF Teknologföreningen. Viitattu 20.5.2007. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Teknologföreningen Teknologföreningen. Viitattu 27.10.2008.
4. ↑  Brutalism hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
5. ↑  Lönnqvist, Niclas: Legendariskt teknologhus rivs.  *Hufvudstadsbladet*, 18.9.2020, s. 10. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.9.2020.
6. ↑  Holmlund, Sofia: Nationshus som tusentals finlandssvenskar besökt räddas.  *Hufvudstadsbladet*, 28.12.2023, s. 12. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 29.12.2023.

Kirjallisuutta
--------------

* Moring, Michael – Lassenius, Casper – Rehnström, Kristian: *Teknologföreningen 1872–1997*. Esbo: Teknologföreningen, 1997. ISBN 951-95040-1-X.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo 1900-luvulla eläneestä everstistä. Kuvernööristä ja senaattorista kerrotaan artikkelissa Carl Gustav Mortimer von Kraemer.*
**Carl Gustaf Robert von Kraemer** (7. kesäkuuta 1882 Kuopio – 23. joulukuuta 1977) oli suomalainen eversti.

Von Kraemerin vanhemmat olivat eversti Carl Johan Alexander von Kraemer (1854–1920) ja Augusta Elisabeth von Essen af Zellie. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1902 ja palveli Venäjän armeijassa 1902–1907 osallistuen Venäjän-Japanin sotaan. Armeijasta luutnanttina erottuaan von Kraemer oli Helsingin poliisilaitoksen opetusupseerina 1907–1909 sekä Ruokolahden piirin apulaisnimismiehenä ja Imatran poliisipäällikkönä 1909–1911. Hänet erotettiin poliittisesti epäluotettavana ja hän oli Tampereen paperikonttorin palveluksessa 1912–1914.

Von Kramer kutsuttiin palvelukseen elokuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan alettua ja hän toimi kulkulaitosupseerina ja asemakomendanttina Pietarin-Moskovan sotilaskuljetuspiirissä suorittaen asemakomendantin tutkinnon 1915. Hän lähti Venäjältä tammikuussa 1918 ja osallistui valkoisten puolella Suomen sisällissotaan. Von Kramer oli Tampereen taistelun jälkeen kaupungin sotilaspoliisimestarina ja komendanttina heinäkuuhun 1918 saakka.

Von Kraemer oli yleisesikunnan kulkulaitostoimiston päällikkönä 1919–1937 ja sen jälkeen Kaukaan tehtaiden palveluksessa 1937–1951. Hän oli talvisodassa Päämajan huolto-osaston päällikkönä ja jatkosodan alussa hoiti erikoistehtäviä vuoteen 1942 saakka. Hänestä tuli ratsumestari 1918, majuri 1918, everstiluutnantti 1919 ja eversti 1932.

Von Kraemer oli naimisissa vuodesta 1909 Eugenie Kasatschkinin kanssa.

Teoksia
-------

Nimellä *C. G. von Kraemer*:

* *Liikenneyhteyksien sotilaallinen merkitys*. Otava 1928
* *Kuljetuksenjohtajan käsikirja*. Otava 1935, 1936

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1954
2. 1 2  Adelsvapen-Wiki : Adliga och friherrliga ätterna von Kræmer nr 1959 och 389, tabell 9
3. 1 2  Masi Montonen : Rautatiekuljetusten toimeenpanosuunnitelmat ennen talvisotaa, Esiupseerikurssin tutkielma, Maanpuolustuskorkeakoulu 2013, von Kraemerista s. 21-24

Aiheesta muualla
----------------

* Muistelmia venäläis-japanilaisesta sodasta. Hakkapeliitalle kirjoittanut ev.luutn. C. G. von Kraemer, Hakkapeliitta 22.06.1929, nro 24-25, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**August Tolonen** (3. marraskuuta 1879 Karttula – 2. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, päätoimittaja ja toimitusjohtaja.

Tolosen vanhemmat olivat työnjohtaja Paavo Tolonen ja Amanda Huttunen. Hän kävi teollisuuskoulun 1906 ja teki opintomatkoja Venäjälle 1909, Ruotsiin 1909 ja 1927 sekä Tanskaan, Ruotsiin, Saksaan, Ranskaan ja Englantiin 1920.

Tolonen oli vastaavana rakennusmestarina 1909–1911, Viipurin kaupungin rakennusmestarina 1911–1921 ja Tapaturmavakuutusyhtiö Oy Louhen hankintapäällikkönä 1921–1923. Hän toimi vuodesta 1921 alkaen Suomen Rakennusmestariliiton sihteerinä, liiton liike- ja kirjallisena johtajana, Rakentajain Kustannus Oy:n toimitusjohtajana sekä Rakennustaito-lehden taloudenhoitajana ja toimitussihteerinä. Hän oli Rakennustaito-lehden päätoimittajana vuodesta 1922 alkaen. Tolonen toimitti myös Rakentajain Kalenteri-julkaisua.

August Tolonen oli naimisissa vuodesta 1909 Selma Maria Karjalaisen kanssa.

Toimitustöitä
-------------

* *Viipurin teollisuuskoulu 1898-1918*; toim. August Tolonen ym. Viipurin teollisuuskoulu, Viipuri 1920
* *Suomen rakennusmestarien matrikkeli 1905-1930*. Suomen rakennusmestariliitto, Helsinki 1930
* *Suomen rakennusmestariliitto 1905-1930*. Suomen rakennusmestariliitto, Helsinki 1930

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 5.12.1944, s. 2. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 30.1.2021.
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
3. 1 2  60-vuotias, Käkisalmen Sanomat, 02.11.1939, nro 126, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pyhtään lintuhoitola** on Suomessa, Pyhtäällä Kymeenlaakson maakunnassa. Hoitola perustettiin vuonna 1998. Hoitolassa on hoidettu vuosien saatossa tuhansia yksilöitä yli 120 eläinlajista. Hoitolassa hoidetaan lintujen ohella myös muita eläimiä, esimerkiksi oravia ja siilejä. Hoitola on tiiviissä yhteistyössä paikallisten viranomaisten kanssa, ja tavoitteena on että hoitolan neuvova, hoitava ja noutava pelastustyö säästää viranomaisten resursseja. 

Hoitolan tilat on suunniteltu luonnonvaraisten lintujen hoitoon ja kuntoutukseen. Hoitolaan tulee vuosittain noin 400 hoitoa vaativaa eläintä. Noin 50% hoitoon tuoduista eläimistä voidaan vapauttaa takaisin luontoon. Pyhtään lintuhoitolan takana on voittoa tavoittelematon yhdistys Pyhtään lintuhoitola ry, joka on perustettu vuonna 2018. Lintutarha toimii ympäri vuoden ja yleisö voi käydä katselemassa ulkotarhoissa olevia eläimiä. Noin 20 eläintä on jäänyt Pyhtään lintuhoitolan vakiasukkaiksi, joita ei voida vapauttaa luontoon. Näihin lukeutuu pöllöjä, korppi, hiirihaukka ja albiino-orava.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Lehtinen: Pyhtään Lintuhoitolalle lahjoitus – hoivattavia riittää *Pyhtäänlehti*.  24.10.2021. Viitattu 12.1.2024.
2. ↑  Tarina | Pyhtään Lintuhoitola ry *pyhtaanlintuhoitola.fi*. Viitattu 12.1.2024.
3. ↑  Hannu Lehtinen: Pyhtään lintuhoitolan talvi on sään seurailua – katsotaan mitä voidaan tehdä, kun ei tiedä kantaako meidän siivet *Pyhtäänlehti*.  12.1.2023. Viitattu 12.1.2024.
4. ↑  Yhdistysrekisterin tietopalvelu *Yhdistysrekisterin tietopalvelu*. Viitattu 12.1.2024.
5. ↑  Stockforsissa sijaitseva Pyhtään lintuhoitola on Länsi-Kymen Kulttuuritien uusin reittikohde - Länsi-Kymen Kulttuuritie *kulttuuritielle.fi*. Viitattu 12.1.2024.
6. ↑  Hannu Lehtinen: Pyhtään lintuhoitolan talvi on sään seurailua – katsotaan mitä voidaan tehdä, kun ei tiedä kantaako meidän siivet *Pyhtäänlehti*.  12.1.2023. Viitattu 12.1.2024.
**Maan avaruus** on Antti Tuurin kirjoittaman romaani, joka kuuluu Pohjanmaa-sarjaan. Maan avaruus on kirjasarjan viides osa.

Kirja ilmestyi vuonna 1989 Otavan kustantamana. Kirja on käännetty myös ruotsiksi, nimelle *Jordens vida rymd*.

Kirjan juoni
------------

Laajalle, lakealle Saskatchewanin preerialle on kohonnut suomalaisten perustama ihanneyhdyskunta, jonka johdossa on monitaitoinen ja -tietoinen utopisti Blomberg. Tänne ajautuu taloudellisen laman kuristamilta työmarkkinoilta myös John Hawk eli Johannes Hakala. Työtä ja leipää on yllin kyllin, mieliala on innostunut; mutta sitten John Hawk löytää itsestään ominaisuuksia, joita ei kykenekään hallitsemaan.

Antti Tuurin romaani suomalaisista siirtolaisista kaksi- ja kolmikymmen luvun vaihteen Amerikassa avaa väkeviä näkymiä niin yksityisen ihmisen elämään kuin yhteiskuntaan. Miten käy odotusten ja unelmien, joiden varassa Johannes Hakala ja hänen kumppaninsa romaanissa Uusi Jerusalem matkasivat Lännen kultamaahan? Maan avaruus on Antti Tuurin siirtolaisromaanien huipennus; täysi ja vastaansanomaton näyttö kertomisen taidosta ja mahdista.

Lähteet
-------

1. ↑
Petter Pirhonen (1974)
**Petter Olavi Pirhonen** (19. lokakuuta 1904 Jääski – 23. elokuuta 1984 Forssa) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Pirhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Olli Pirhonen ja Anni Pellinen ja puoliso vuodesta 1931 opettaja Hilppa Valmari, professori Johannes Valmarin tytär. Pirhonen tuli ylioppilaaksi Viipurin maanviljelyslyseosta vuonna 1924 ja valmistui agronomiksi vuonna 1930. Hän opiskeli myös kasvitiedettä ja kasvatusoppia ja toimi auskultoinnin jälkeen lyhyen aikaa kemistinä ja agrogeologina. Elämäntyönsä hän teki kuitenkin Mustialassa, jonne hän tuli opettajaksi vuonna 1931. Opettajan tointa Pirhonen hoiti aina vuoteen 1968 asti, toimien myös Mustialan maatalousalan oppilaitosten rehtorina vuodesta 1947. Mustialan museon hoitaja hän oli 1945–1968. Pirhosella oli myös useita kunnallisia ja muita luottamustehtäviä, kuten Tammelan kunnanhallituksen jäsenyys. Pirhonen osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Petter Pirhonen *Biografiasampo*. Viitattu 7.5.2022.
2. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 652. Viitattu 7.5.2022.
3. ↑  Kuolleet. Maanviljelysneuvos Petter Pirhonen.  *Uusi Suomi*, 20.9.1984, nro 254, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Edwin Johannes Törmälä** (22. elokuuta 1916 Helsinki – 11. maaliskuuta 1976 Saariselkä) oli suomalainen juristi ja toiminnanjohtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Edwin Törmälän vanhemmat olivat puuseppä Klaus Johannes Törmälä ja Anna Emilia Gustafsson ja puoliso vuodesta 1944 Hellin Sirkka-Liisa Nieminen. Törmälä tuli ylioppilaaksi 1935 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1943, varatuomarin arvon hän sai 1946. Törmälä toimi Suomen Huollon lakimiehenä ja perusavustustoiminnan johtajana 1945–1947, talouspäällikkönä 1947–1950 ja toiminnanjohtajana 1950–1951. Helsingin evankelis-luterilaisten seurakuntien kirkkohallintokunnan palveluksessa hän oli 1950–1951, Mannerheimin Lastensuojeluliiton toiminnanjohtaja 1953–1959 ja sitten Muotihame -yhtiön toimitusjohtaja. Oma lakiasiantoimisto hänellä oli vuodesta 1961. Sota-aikana Törmälä oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön palveluksessa, vastuullaan muun muassa miesten erikoistyöleirit. Hän toimi myös Suomen Kiinteistönvälittäjäliiton asiamiehenä. Muun muassa partio- ja seurakunnallinen toiminta kuuluivat Törmälän moniin luottamustehtäviin.

Julkaisuja
----------

* *Vapaa huoltotyö ja kunnat: Lainopillinen neuvonta vapaan huoltotyön uutena työmuotona*, 1945, Heikki Waris, Edwin Törmälä
* *Kodin lakikirja: lakiasioiden opas jokaiselle kansalaiselle, kotien, yhdistysten, järjestöjen, koulujen ynnä muiden laitosten käyttöön*, 1958, Aarne Tarasti, Edwin Törmälä, Venni Maunula

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 1016 (Viitattu 11.6.2019)
2. ↑  Billion Graves: Edwin Törmälä (Viitattu 11.6.2019)
3. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 4.4.1976, s. 15.
**Hawai‘i Pono‘ī** (suom. "Havaijin omat pojat") on Havaijin osavaltion kansallislaulu. Se oli käytössä jo Havaijin kuningaskunnan aikana, jolloin se toimi maan kansallislauluna.

Havaijin kuningas Kalākaua kirjoitti sanat lauluun ja pyysi Henri Bergeria säveltämään siihen melodian, jotta laulua voitaisiin käyttää kuningaskunnan kansallislauluna. Laulu ylistää Havaijin kuningaskunnan perustajaa Kamehameha Suurta. Berger haki sävelmäänsä inspiraatiota toisesta kansallislaulusta, *Heil Dir Im Siegerkranz*.

Laulu kiellettiin vuoden 1893 tehdyn vallankaappauksen jälkeen, mutta sen katsottiin olevan tarpeeksi neutraali osavaltion kansallislauluksi vuonna 1959. Virallisesti *Hawaiʻi Ponoʻī* säädettiin osavaltion kansallislauluksi vuonna 1967. Sitä lauletaan Havaijilla muun muassa urheilutapahtumissa Yhdysvaltain kansallislaulun jälkeen.

Vaikka laulusta on erilaisia engalnninkielisiä käännöksiä, laulu lauletaan aina havaijksi.

| Havaijinkieliset sanat | Englanninkielinen käännös |
| --- | --- |
| 1. Hawai‘i pono‘ī
Nānā i kou mō‘ī
Ka lani ali‘i,
Ke ali‘i | 1. Hawaii`s own true sons
Be loyal to your chief
Your country's liege and lord
The chief |
| *Kerto*: Makua lani ē,
Kamehameha ē,
Na kaua e pale,
Me ka ihe | *Kerto*: Royal father
Kamehameha
Shall defend in war
With spears |

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Hawaiian Kingdom - National Anthem - Hawai'i Pono'i  2022. hawaiiankingdom.org. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  HAWAI‘I PONO‘I: National Anthem of Hawai‘i (pdf)  2022. mamalahoa.org. Viitattu 26.4.2022. (englanniksi)
**Davit Orbeliani** (georg. დავით ორბელიანი, 11. tammikuuta 1739 – 29. toukokuuta 1796), joka tunnettiin yleisesti nimellä Davit "Kenraali" (georg. დავით სარდალი, *Davit Sardali*) oli georgialainen sotilashenkilö, poliitikko, kääntäjä ja runoilija. 

Orbeliani kuului merkittävään georgialaiseen aristokraattisukuun, jolla oli monisukupolviset yhteydet kuninkaalliseen Bagrationi-dynastiaan. Hän oli Sabaratianon lääninherra ja ruhtinas, Somkhitin feodaalinen käskynhaltija ja korkea-arvoinen sotilaskomentaja kuningas Erekle II:n alaisuudessa. Ereklen tytär Tamar batonishvili (1749–1786) meni Orbelianin kanssa naimisiin Tbilisissä vuonna 1762.*tarvitaan parempi lähde*

Hän teki useita diplomaattimatkoja Iraniin, josta hän osti persialaisen ritariromanttisen seikkailukertomuksen *Qahraman-e qatelin* käsikirjoituksia. Orbeliani käänsi tarinan georgiaksi nimelle *Qaramaniani* (georg. ყარამანიანი), joka seuraa persiankielistä alkuperäisteosta erittäin tarkasti paikallisesta georgialaisväristä huolimatta. Teos tuli Georgiassa huomattavan suosituksi. Hänet esitettiin myös sankarina aikalaisrunoilija Besikin (1750–1791) teoksissa, mihin hän vastasi kirjoittamalla rakkausrunoutta pitkälti Besikin hengessä.

Hän kuoli Tbilisissä vuonna 1796, ja hänet haudattiin Sionin katedraaliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Buyers, Christopher (2003). The Bagration Dynasty of Kakheti. *Royal Ark: Georgia*.
2. ↑  Gvakharia, Aleksandre. "Georgia (Part IV): Literary contacts with Persia" (Arkistoitu – Internet Archive). *Encyclopædia Iranica Online Edition*. Center for Iranian Studies, Columbia University.
3. ↑  Rayfield, Donald (2000), *The Literature of Georgia: A History*: 2nd edition, p. 124. Routledge, ISBN 0-7007-1163-5

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:David Orbeliani