recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Shadia 1950-luvun loppupuolella.
**Shadia**, oikealta nimeltään **Fatima (Fatma) Ahmed Kamal Shaker** (8. helmikuuta 1931 Kairo – 28. marraskuuta 2017 Kairo), oli egyptiläinen elokuvanäyttelijä ja laulaja.

Shadia syntyi keskiluokkaiseen perheeseen. Hän opiskeli musiikkia, osallistui laulukilpailuihin ja sai ensimmäisen roolinsa Helmy Raflan elokuvassa *Al-‘agl fi ajaza* ("Mieli lomalla") vuonna 1947.

Shadia on näytellyt yli sadassa elokuvassa. Hän teki uransa huippuvuosina 1950- ja 1960-luvuilla varsinkin melodraamoja ja komedioita ja sai mainetta laulajana muun muassa Abdel Halim Hafezin rinnalla. Shadia oli yksi egyptiläisen elokuvan suurimmista tähdistä.

Shadian suosituin elokuva lienee Mahmud zu-l-Fiqarin ohjaama melodraama *Al-mar’a al-majhula* ("Tuntematon nainen", 1959) ja hänen parhaat työnsä Abd al-Wahhabin komediat *Al-zawja raqam 13* ("Vaimo numero 13", 1962) ja *Mirati mudir ‘am* ("Vaimoni on pääjohtaja", 1966). Hänen roolinsa heijastivat usein yhteiskunnallisia aiheita ja egyptiläisten naisten muuttuvaa asemaa.

Shadian viimeinen elokuva oli Ashraf Fahmin ohjaama *La tas’alni man ana* ("Älä kysy kuka minä olen") vuonna 1984. Hän vetäytyi julkisuudesta vuonna 1987. Hänen isänmaallisesta laulustaan *Ya habebty ya Masr* ("Egypti, rakastettuni") tuli vuoden 2011 kansannousun tunnussävel.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Shadia: Actress of Egypt's golden age of cinema who became a popular singer across the Arab world *Independent*. Viitattu 30.7.2022.
2. 1 2  Biographie de Shadia *Hibamusic*. Viitattu 30.7.2022.
3. 1 2 3  Leaman, Oliver (editor): *Companion Encyclopedia of Middle Eastern and North African Film*, s. 123. London & New York: Routledge, 2001. ISBN 0-415-18703-6.
4. ↑  Ginsberg, Terri & Lippard, Chris: *Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema*, s. 360. Lanham: The Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6090-2.
5. 1 2  Commemorating Shadia on her birth anniversary *Egypt Today*. Viitattu 30.7.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Pöllyvaara** on Kajaaninjoen pohjoispuolella sijaitseva mäki, joka on havumetsävaltainen. Se sijaitsee vain kilometrin päässä Kajaanin kaupungin keskustasta Teppanan kaupungnosan vieressä. Se on ollut kaupunkilaisten suosima lähivirkistysalue jo ainakin 1800-luvulta silloisen Kajaanin maalaiskunnan aikana, jolloin sinne on rakennettiin Herman Renforsin ja Hannes Gebhardin aloitteesta jopa näkötorni ilmeisesti Puijon mallin mukaan, suunnittelijana arkkitehti Jac Ahrenberg. Ensimmäinen kevyempi näkötorni oli pystyssä vuodesta 1887 vuoteen 1913. Uudemman, arkkitehti Lars Sonckin suunnitteleman näkötornin avajaiset pidettiin 1914, ja siitä tuli ilmavalvontatorni sotien talvi- ja jatkosodan ajaksi. Rapistunut torni määrättiin purettavaksi sotien jälkeen vuonna 1949, mutta tornin perustukset ovat tallella. Nykyään Pöllyvaaralla on mahdollista monenlainen kuntoulkoilu murtomaahiihdosta maastopyöräilyyn.

Lähteet
-------

1. ↑  Kajaanin lähiluontokohteet *kajaani.fi*. Viitattu 23.4.2021.
2. ↑  Pöllyvaaran näkötorni *kajaani.fi*.  Arkistoitu 23.4.2021. Viitattu 23.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Omituinen näkötorni, Suomen Kuvalehti, 15.10.1921, nro 42, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusveneestä. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Triton** (viirinumero N15) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1937 vesillelaskettu T-luokan sukellusvene, joka tuhoutui toisessa maailmansodassa 18. joulukuuta 1940.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: T-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin 23. maaliskuuta 1936 osana vuoden 1935 laivasto-ohjelmaa Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin puoli vuotta myöhemmin 28. elokuuta. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 9. marraskuuta 1938.

Palvelus
--------

Syyskuussa 1939 alus oli päällikkönään komentajakapteeni H. P. de C. Steel partiomatkalla Norjan rannikolla. Alus kohtasi 10. syyskuuta Stavangerin edustalla sukellusveneen, joka ei vastannut tunnistusviesteihin. *Triton* upotti torpedoimalla sukellusveneen, joka osoittautui *HMS Oxleyksi*.

Alus jatkoi vuonna 1940 partiointia Pohjanmerellä osana 2. sukellusvenelaivuetta. Alus laukaisi 10. huhtikuuta Saksan aloittaessa Weserübung operaation kuusi torpedoa Saksan laivaston saattueeseen. Torpedoista kolme osui maaliin upottaen *Friedenaun*, *Wigbertin* ja *V1507*:n (ex-*RAU VI*). Uppoamisten seurauksena noin 900 saksalaissotilasta sai surmansa.

  

Alus oli sijoitettuna Aleksandriaan päällikkönään luutnantti E. F. Pizey. Alus upotti Genovan edustalla italialaisaluksia lokakuussa ja osallistui Vadon ja Savonan maakohteiden tulittamiseen.

Alus oli 28. marraskuuta partiomatkalla Otrantonsalmen alueella päällikkönään komentajakapteeni G. C. I. St. B. S. Watkins. Uskotaan, että sukellusvene hyökkäsi 6. joulukuuta kauppalaiva *Olimpiaa* ja sitä saattanutta alusta vastaan Durazzon edustalla. Sukellusveneen uskotaan tuhoutuneen joko saattajan hyökkäyksessä tai sitten *RN Clionn* syvyyspommihyökkäyksessä 18. joulukuuta tai miinoituksissa.

Päälliköt
---------

Aluksen päällikköinä olivat:

* H. P. de C. Steel
* E. F. Pizey
* G. C. I. St. B. S. Watkins

Lähteet
-------

* Akermann, Paul: *Encyclopaedia of British Submarines 1901–1955*. Penzance, Cornwall: Periscope Publishing, 2002. ISBN 1-904381-05-7. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Akermann, Paul s. 363
2. ↑  Akermann, Paul s. 361
3. 1 2 3  naval-history.net
4. ↑  Akermann, Paul s. 366
**Karl Werner (Kalle Verneri) Jokiruoho** (synt. **Jakobsson**, 1. maaliskuuta 1897 Nurmijärvi – 15. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja, joka oli varsinaiselta ammatiltaan maalari.

Hyvinkäällä kirjoilla ollut Jokiruoho sai joulukuussa 1917 Oulun raastuvanoikeudessa vuoden pituisen kuritushuonerangaistuksen törkeästä varkaudesta. Hän kärsi rangaistustaan Sörnäisten vankilassa, josta punaiset vapauttivat Jokiruohon sisällissodan aikana 21. maaliskuuta 1918. Vapauttamisensa jälkeen hän liittyi Hyvinkään punakaartiin ja osallistui Lempäälän taisteluihin Vesilahden rintamalla. Haavoituttuaan huhtikuun alussa Jokiruoho siirrettiin sairaalaan Riihimäelle, josta hänet evakuoitiin kuun lopussa Viipuriin. Jokiruoho antautui valkoisille Viipurin taistelun jälkeen 4. toukokuuta, jolloin hänet sijoitettiin Viipurin vankileirille.

1930-luvulla Jokiruoho toimi ohjaajana Tikkurilan työväenyhdistyksen näyttämöllä.*lähde?* Hänen kirjoittamiaan näytelmiä esitettiin työväenyhdistysten näyttämöillä eri puolilla Suomea, ja ainakin *Atomipommia* myös amerikansuomalaisten keskuudessa. Jokiruohon näytelmän *Voitetut sankarit* esittäminen kiellettiin vuonna 1923 oikeusministeriön päätöksellä.

Näytelmiä
---------

* *Voitetut sankarit*. 1922.
* *Veljesvihaa*. 1922.
* *Muilutus*.
* *En brottsling*. Käännös V. Huldén. Helsingfors: Upplysningscentralen, 1946.
* *Minä olen Adolf*. Helsinki: Valistuskeskus, 1947.
* *Rikollinen*. Helsinki: Valistuskeskus, 1946.
* *Atomipommi*. Helsinki: Valistuskeskus, 1946.
* *Ylös vuorille*. Helsinki: Valistuskeskus, 1946.
* *Raunioilla*. Helsinki: Kansankulttuuri, 1945.
* *Vaihtuneet Virtaset*. Helsinki: Kansankulttuuri, 1945.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Verner Jakobsson or Jokiruoho *FamilySearch*. The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints. Viitattu 20.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Luettelo lakossa olevista maalarityöntekijöistä Helsingissä (1928) *Luetteloita ja hakemistoja*. Suomen Sukututkimusseura.  Arkistoitu 6.6.2007. Viitattu 19.8.2010.
3. ↑  Jokiruoho, Karl Werner *Valtiorikosylioikeuden akti 21413*.  1918. Kansallisarkisto. Viitattu 20.2.2020.
4. ↑  Teatteri vei vankilaan vielä 1920-luvulla *STT*.  12.5.2007. MTV3. Viitattu 19.8.2010.
5. ↑  Finnish American Labor and Political Organizations (PDF) *Finnish American Heritage Center*.  2007. Finlandia University. Viitattu 19.8.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Kangasniemi, Sanna: Kielletty!  17.2.2020. Helsingin Sanomat. Viitattu 20.2.2020.
Vino ja vaakasuora geison merkittynä doorilaiseen entablementtiin.
**Geison** (m.kreik. γεῖσον) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa korniisiin eli entablementin ylimpään osaan kuuluva kattolista.

Joskus geison tulkitaan samaksi kuin korniisi. Se tarkoittaa ennen kaikkea entablementin yläosan vaakasuoria kattolistoja sekä rakennuksen lyhyillä sivuilla päätykolmioiden alapuolella että pitkillä sivuilla. Yleensä termi pitää sisällään myös päätykolmion yläpuoliset vinot kattolistat. Vinojen ja usein myös vaakasuorien geisoneiden yläpuolella sijaitsivat simat eli räystäskourut.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: γεῖσον, τό *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Geison", *Antiikin käsikirja*, s. 187. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Cornice *Perseus Encyclopedia*. Viitattu 10.6.2019.
4. ↑  Dinsmoor, William Bell: *The Architecture of Ancient Greece*, s. 391. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
Pöllö.
**Pöllö** on A. A. Milnen Nalle Puhissa esiintyvä satuhahmo. Pöllö esiintyy myös Disneyn Nalle Puh -piirretyissä, -elokuvissa ja -sarjakuvissa. Sarjakuvissa Pöllön hahmo on stereotyyppinen viisas pöllö. Milnen kirjoissa Pöllön viisaus voidaan sen sijaan asettaa kyseenalaiseksi.

Milnen Pöllö osaa kirjoittaa nimensä ja muita lyhyitä sanoja, mutta hienostuneet sanat kuten "vesirokko" ovat hänelle liian vaikeita. Hän osaa myös lukea, tosin vain jos kukaan ei lue hänen olkansa ylitse. Milnen maailmassa Pöllö on erityinen sen vuoksi, että se on ainut oikea eläin Kanin kanssa, muut hahmot ovat pehmoleluja. Kirjoissa Pöllö asuu myös kauempana, ja Nalle Puh ystävineen joutuvat tekemään pitkän retken päästäkseen Pöllön puheille. Disneyn maailmassa Pöllö asuu lähellä kaikkia muita. 

Pöllö on sekä Disneyn että Milnen maailmassa avulias ja ystävällinen ja on aina valmis tarjoamaan näkemyksensä asioihin. Pöllö nauttii myös tarinoiden kertomisesta. Suurin osa hänen tarinoistaan kertoo hänen sukulaisistaan. Harvemmin kuitenkin muut Puolen hehtaarin metsän asukkaat ovat oikeasti kiinnostuneita Pöllön kertomuksista.

Disneyn versio
--------------

Disneyn piirretyissä Pöllön äänenä toimi Hal Smith, hänen kuolemansa jälkeen Andre Stojika ja Craig Ferhuson. Japanissa pöllön äänenä toimii Toshiya Ueda. Suomessa Pöllön äänenä ovat toimineet Matti Ranin, Matti Olavi Ranin, Ilkka Moisio, Tuomas Mattila ja Juhani Rajalin.

Kingdom Hearts
--------------

Videopelissä Kingdom Hearts Pöllöllä on pieni rooli. Hänen roolinsa ensimmäisessä pelissä on selittää minipelien säännöt. Toisessa pelissä hän toimii sivuhahmona.
**Gehnäll Persson** (21. elokuuta 1910 Steneby – 16. heinäkuuta 1976 Köping) oli ruotsalainen kouluratsastuksen olympiavoittaja.

Persson voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Tukholmassa 1956. Yksilökilpailussa hän sijoittui Tukholmassa neljänneksi ja Helsingissä yhdeksänneksi. Persson kilpaili myös Lontoon kesäolympialaissa 1948, missä hänen suorituksensa hylättiin, koska hän ei ollut tuolloisten vaatimusten mukaisesti upseeri.

Lähteet
-------

* Profiili Ruotsin olympiakomitea (ruotsiksi)
* Gehnäll Persson *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Ruotsin olympiakomitea
3. ↑  Olympedia

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gehnäll Persson** Wikimedia Commonsissa

* Gehnäll Persson Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Tunteiden virrat** (*Love Streams*) on John Cassavetesin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se kertoo keski-ikäisistä sisaruksista, jotka pitävät toisistaan huolta kummankin rakkaussuhteiden päätyttyä tahoillaan. Elokuva perustuu Ted Allanin samannimiseen näytelmään, jonka miespääosaa kantaesityksessä näytteli Jon Voight. Elokuvassa Cassavetes päätyi ratkaisuun näytellä rooli itse, ja toisessa pääosassa on hänen vaimonsa Gena Rowlands.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Gena Rowlands  | … |  Sarah Lawson
  |
|  John Cassavetes  | … |  Robert Harmon
  |
|  Diahnne Abbott  | … |  Susan
  |
|  Seymour Cassel  | … |  Jack Lawson
  |
|  Margaret Abbott  | … |  Margarita  |

Tuotanto
--------

*Tunteiden virrat* kuvattiin paljolti Cassavetesin ja Rowlandsin yhteisessä kodissa, ja Cassavetesin muista elokuvista poiketen siinä ei käytetä lainkaan käsivarakuvausta. Elokuva jäi Cassavetesin toiseksi viimeiseksi ohjaustyöksi ennen vuoden 1986 elokuvaa *Big Trouble*.

Vastaanotto
-----------

*Tunteiden virrat* voitti Kultaisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla.

Vuonna 1994 julkaistussa Video-oppaassa Kati Sinisalo piti *Tunteiden virtoja* Rowlandsin ja Cassavetesin yhteistyönä parhaimmillaan: "Riipaisevaa näyttelemistä, absurdia huumoria eikä yhtään falskia elettä."

Lähteet
-------

1. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Love Streams (film)
**Tuntematon Selkämeri** on luontoelokuva Selkämeren vuoden kierrosta. Elokuva valmistui vuonna 2011. Sen on ohjannut ja kuvannut Jouni Hiltunen sekä tuottanut Katharsis Films Oy.

Synopsis
--------

Dokumentti *Tuntematon Selkämeri* vie katsojan tutkimusmatkalle Selkämeren karuun ja osin luoksepääsemättömään luontoon ja maisemaan vuoden kierrossa.

Selkämeri kätkee suojiinsa rikkaan ja luonnontilaisena pysyneen merellisen elinympäristön. Se antaa elämän tuhansille pesimälinnuille, mutta samalla harvenevalle joukolle kalastajia. Selkämeren vuodenkierto on kiihkeä: se on täynnä elämää mutta myös kuolemaa.

Talvella hyytävältä jäälakeudelta on vaikea löytää merkkejä elämästä. Vain yksinäinen merikotka liitää taivaalla seuranaan talviverkkoja kokeva kalastaja. Seuraa kiihkeä, elämäntäyteinen ja lajirunsas kevät, kunnes taas keskikesän tullen Selkämeren luonto hiljenee, alkaa valmistautuminen rannikon kaamokseen ja pitkään syksyyn.

Selkämeren rannikolta avautuva avoin merimaisema on ikkuna menneisyyteen, kuvajainen merestä ja maailmasta, joka oli joskus tuhansia vuosia ennen meitä. Tuntematon Selkämeri on puheenvuoro tuon maiseman ja alkukantaisen meriluonnon säilyttämisen puolesta.

Tekijät
-------

* käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus, leikkaus, tuotanto Jouni Hiltunen
* hyljekuvaukset Janne Henriksson
* vedenalaiskuvaus Teemu Liakka
* musiikki Markku Kopisto
* äänisuunnittelu Janne Jankeri

Festivaalit ja palkinnot
------------------------

* Matsalu International Nature Film Festival 2012: Paras ohjaus, Viron ympäristöministeriön erikoispalkinto, Haapsalun kaupungin erikoispalkinto
* Wildlife Vaasa International Nature Film Festival 2012: Paras kotimainen luontoelokuva

Lähteet
-------

1. ↑  Porin kaupunki - Luontodokumentti kahmi palkintoja *www.pori.fi*.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 17.12.2015.
2. ↑  Tuntematon Selkämeri -elokuvalle parhaan kotimaisen luontoelokuvan palkinto *LS24*. Viitattu 17.12.2015. fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Jouni Hiltunen |
| --- |
|  |
| Dokumenttielokuvat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1990-luku | 
* Jääsaarrosta maailman merille (1992)
* Elämää höyrylaivalaitureilla (1994)
* Moposydän (1995)
* Minne tuuli puhaltaa (1996)
* Paljaan taivaan alla (1997)
* Taivaallinen tehtävä (1998)

 |
|  |
| 2000-luku | 
* Blatnoi Mir (2001)
* Elämä, näytä minulle kasvosi (2004)
* Kosminen näytelmä (2005)
* Taikayö (2007)
* BAM (2008)
* Sopimus (2008)

 |
|  |
| 2010-luku | 
* Tuntematon Selkämeri (2013)
* Matka merelle (2017)

 |
|  |
| 2020-luku | 
* Kurjenpojan pitkä matka (2021)

 |

 |

 |
**Venedikt Vasiljevitš Jerofejev** (ven. Венеди́кт Васи́льевич Ерофе́ев, 24. lokakuuta 1938 Pajakanta, toisen tiedon mukaan Tšuuppa – 11. toukokuuta 1990 Moskova) oli venäläinen kirjailija.

Venedikt Jerofejev syntyi rautatievirkailijan perheeseen. Isä pidätettiin vuonna 1946 syytettynä neuvostovastaisen propagandan levittämisestä, ja poika vietti viisi vuotta lastenkodissa. Jerofejev suoritti keskikoulun Kirovskissa ja opiskeli sen jälkeen Moskovan yliopiston filologisessa tiedekunnassa, josta hänet puolentoista vuoden jälkeen erotettiin poissaolojen takia. Jerofejev opiskeli jonkin aikaa maaseutukaupunkien opettajakorkeakouluissa ja työskenteli sen jälkeen sekalaisissa ammateissa eri puolilla Neuvostoliittoa.

Jerofejevin elämäntapa ja kirjailijanura olivat eräänlainen vastalause neuvostoyhteiskunnan normeille. Osa hänen tuotannostaan on kadonnut, osa levisi samizdat-kopioina tai ilmestyi lännessä. Kirjailijan pääteos on "runoelma" *Moskova-Petuški* (*Moskva-Petuški*), joka julkaistiin ensimmäisen kerran Israelissa vuonna 1973. Alkoholistin paikallisjunamatkasta kertova kirja on groteski, koominen ja filosofinen kuvaus pysähtyneisyyden ajan Neuvostoliiton arkielämästä. Sitä pidetään venäläisen underground-kirjallisuuden merkkiteoksena.

Suomennetut teokset
-------------------

* Venedikt Erofejev, *Moskova-Petuški: runoelma*. Suom. Esa Adrian. Helsinki: Gummerus, 1990. ISBN 951-20-3582-0
* "Vasili Rozanov eksentrikon silmin". Teoksessa *Hauskat hautajaiset: venäläistä nykyproosaa*. Toimittanut ja suomentanut Jukka Mallinen. Helsinki: Orient Express, 1991. ISBN 951-615-774-2

Lähteet
-------

1. 1 2  Entsiklopedija Krugosvet *krugosvet.ru*. Viitattu 17.1.2016.
2. 1 2 3  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 390–394. Moskva: Olma-Press Invest, 2005. ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  "Entries AZ: E", *Encyclopedia of Contemporary Russian Culture*, s. 174. Routledge, 2013. ISBN 978-113-678-785-0. Google-kirjat (viitattu 9.9.2019). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Venedikt Jerofejeville omistettu sivusto (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Tunteiden ilmaisu ihmisissä ja eläimissä** (engl. *The Expression of the Emotions in Man and Animals*) on Charles Darwinin vuonna 1872 julkaistu tunteiden ilmaisua käsittelevä kirja. Yhdessä *Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta* -teoksensa kanssa tämä kirja oli Darwinin yritys vastata ihmisen alkuperään ja psykologiaan liittyviin kysymyksiin. Darwin sivusi ihmisten tunteiden muodostusta jo teoksessa edellisessä teoksessaan, mutta aineistoa jäi yli ja siksi Darwin päätti kirjoittaa asiasta oman kirjansa. *Tunteiden ilmaisu ihmisissä ja eläimissä* oli yksi ensimmäisiä kirjoja, jossa käytettiin valokuvia.

Suomennos
---------

* Darwin, Charles: *Tunteiden ilmaisu ihmisissä ja eläimissä*. (The expression of the emotions in man and animals, 1872.) Suomentanut Anto Leikola. Helsinki: Terra Cognita, 2009. ISBN 978-952-5697-32-2.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Expression of the Emotions in Man and Animals
*Tämä artikkeli käsittelee norjalaista yhtyettä. Kullervo Kivi & Gehenna -yhtyeestä katso Sielun Veljet.*
Gehenna esiintymässä 2007.
**Gehenna** on norjalainen black metal -yhtye.

Historiaa
---------

Yhtyeen perustivat tammikuussa 1993 Sanrabb, Dolgar ja Sir Verada. Ensimmäinen demo *Black Seared Heart* äänitettiin kesäkuussa 1993 ja julkaistiin kasettina. Hieman myöhemmin Necromantic Gallery Production julkaisi *Ancestors of The Darkly Sky* EP:n.
Näiden kahden levytyksen julkaisun jälkeen Sir Verada erosi yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Dirge Rep. 

Maaliskuussa 1994 yhtye äänitti Soundsuite Studiossa debyyttialbuminsa *First Spell* ja sen julkaisi Head Not Found Records. Tämän julkaisun seurauksena yhtye sai kaksi albumia kestävän levytyssopimuksen Cacophonous Recordsin kanssa.

Gehennan toisella albumilla *Seen Through The Veils of Darkness* esiintyi vierailevana laulajana *Vinterriket*-kappaleella Arcturus- ja Ulver-yhteiden jäsen Garm (oikea nimi Kristoffer Rygg). Hieman tämän albumin julkaisun jälkeen Svartalv erosi yhtyeestä.
E.N. Deathia - yhtyeen jäsenten ystävää - pyydettiin vierailevaksi basistiksi. Kiertueen jälkeen hän liittyi Gehennan varsinaiseksi jäseksi.

Sarcana ja Dirge Rep erosivat yhtyeestä hieman Malice-albumin julkaisun jälkeen.
Gehennan äänimaailma muuttui death metallin suuntaan Blodin liittyttyä yhtyeen jäseneksi. 

Loppuvuodesta 2005 yhtye solmi levytyssopimuksen ANP Recodsin kanssa.

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Sanrabb - laulu, kitara
* Dolgar - laulu, basso
* Amok - kitara
* Kine - syntetisaattori

### Entiset jäsenet

* Blod (1998-2001) - rummut
* Damien (1998-1999) - kosketinsoittimet
* Dirge Rep (oikea nimi Per Husebø) (1993-1997) - rummut
* E.N. Death (oikea nimi Frode Sivertsen) (1996-2000) - basso
* Frost - vieraileva rumpali konserteissa
* Nekro - kitara
* Noctifer (1996) - basso
* S. Winter - rummut
* Sarcana / Nina (1994-1997) - kosketinsoittimet
* Sir Vereda (1993) - rummut
* Svartalv / Kenneth (1993-1996) - basso

Diskografia
-----------

* Ancestor Of The Darkly Sky (EP), (1993)
* Black Seared Heart (demo), Necromantic Gallery Productions (1993) (julkaistu uudelleen 1996, mukana Ancestor Of The Darkly Skyn kappaleet)
* First Spell (Head Not Found Records), (1994)
* Seen Through The Veils of Darkness (The Second Spell), Cacophonous Records (1995)
* Malice (Our Third Spell), Cacophonous Records (1996)
* Deadlights (EP), Moonfog Productions (1998)
* Adimiron Black, Moonfog Productions (1998)
* Murder, Moonfog Productions (2000)
* WW, Moonfog Productions (2005)
* Unravel, Indie Recordings (2013)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen virallinen kotisivu (englanniksi)
* Gehennan (Arkistoitu – Internet Archive) esittely Moonfog Productionsin internetsivulla (englanniksi)
* ANP Records - Gehennan nykyinen levy-yhtiö (englanniksi)
* Gehenna Encyclopaedia Metallum-sivulla (englanniksi)
**Tuntematon aarrekammio** tai *Aarrekammio VII* on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta aarrekammiosta Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Siitä käytetään tutkimuksessa nimitystä Tuntematon aarrekammio, koska sen rakennuttanutta kaupunkia ei tunneta.

Nimitys on seurausta siitä, että Olympian aarrekammioita on yhteensä yksitoista, mutta Pausaniaan antamasta kuvauksesta saadaan ainoastaan kymmenen rakennuttajakaupungin nimet. Lisäksi osaa aarrekammioista ei ole kyetty tunnistamaan varmuudella. Tämän vuoksi Tuntemattoman aarrekammion nimi on liitetty eri tulkinnoissa eri rakennukseen, riippuen siitä, mikä jää yli. Nykyisin nimi liitetään yleensä seitsemänteen aarrekammioon. Toinen vaihtoehto olisi kuudes aarrekammio, mikäli seitsemäs olisikin ollut Kyreneläisten aarrekammio. Aiemmin tuntemattomana pidettiin lännestä päin laskettuna kolmatta, nykyisin Epidamnoslaisten aarrekammiona pidettyä aarrekammiota.

Kaikki mainitut aarrekammiot edustivat doorilaista tyyliä ja oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Seitsemäs aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen leveys oli 7,12 metriä. Sen etuosa on säilynyt niin huonosti, että tarkkaa pituutta ei tunneta. Julkisivu oli etelään päin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olympia, Unnamed Treasury (7) (Building) *Perseus*. Viitattu 7.4.2022.
2. 1 2  Olympia, Treasury of the Cyrenians (6 or 7) (Building) *Perseus*. Viitattu 7.4.2022.
3. 1 2 3  Ministry of Culture and Sports *Olympia's Treasuries*.  Arkistoitu 11.5.2022. Viitattu 7.4.2022.
4. 1 2 3  Dyer, Louis: Olympian Treasuries and Treasuries in General.  *The Journal of Hellenic Studies*, 1905, 25. vsk, s. 294–319. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Miles, Margaret M.: *A Companion to Greek Architecture*, s. 133. Blackwell Companions to the Ancient World. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781118327616. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuntematon aarrekammio** Wikimedia Commonsissa
Niko Kralj, *Rex-tuoli*, 1952.
**Niko Kralj** (17. syyskuuta 1921 Zavrh pri Trojanah, Slovenia – 15. heinäkuuta 2013) oli jugoslavialainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi etenkin puuhuonekaluistaan ja maansa teollisen muotoilun pioneerina. Hänen tunnetuin tuotteensa on kokoontaitettava Rex-tuolisarja, jota on valmistettu yli kaksi miljoonaa kappaletta. Hänen ollessaan uransa huipulla 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa ruotsalainen muotoiluprofessori Erik Berglund kirjoitti Dagens Nyheterissä, että Niko Kralj on sen hetken paras huonekalumuotoilija koko Euroopassa. Kralj teki yhteistyötä muun muassa Charles ja Ray Eamesin, Buckminster Fullerin, Olaf Piran ja Ferdinand Kramerin kanssa. Vuonna 1962 hän sai Slovenian korkeimman kulttuuritunnustuksen, Prešeren-palkinnon.

Huonekalupuusepän poika Niko Kralj oli jo varhaisesta iästä alkaen mukana isänsä verstaalla. Toisen maailmansodan jälkeen hän lähti opiskelemaan arkkitehtuuria Edvard Ravnikarin ja Edo Mihevcin oppilaana Ljubljanassa. Mihevcin vaikutuksesta Kralj teki lopputyönsä istuinmuotoilusta 1952 ja pääsi sen myötä Stol Kamnik -huonekalutehtaalle aluksi harjoittelijaksi ja sitten vakituiseksi suunnittelijaksi.

Stol Kamnik -tehtaalla Kralj perusti Jugoslavian ensimmäisen tuotekehitys- ja muotoiluyksikön, jota hän johti vuoteen 1960 saakka. Vuonna 1957 hän tutustui skandinaaviseen puukalustemuotoiluun Tukholmassa. 1960-luvun alkupuolelta Kralj toimi opetustehtävissä Ljubljanan yliopistossa, ja vuonna 1966 hänet nimitettiin sen teollisen muotoilun osaston johtajaksi. Viran ohella hän työskenteli puusepänteollisuuden kehitystehtävissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niko Kralj, the unknown famous designer, Slovenia.si-sivusto, tammikuu 2012. Viitattu 4.5.2016.
2. 1 2  Glogovčan, Tanja: If Yugoslavia had five Niko Kralj, it would become a design superpower, Interview with Dr Jasna Hrovatin, RTV SLO (Slovenian yleisradioyhtiö) 4.1.2014. Viitattu 4.5.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sl:Niko Kralj
**Rikosoikeus** 

Oikeuden vaaka
 Oikeuden vaaka 

 

Rikos

Rikosvastuu 

* Vastuu
* Tahallisuus
* Huolimattomuus
* Laiminlyöntirikos
* Syyksiluettavuus
* Oikeudenvastaisuus
* Tunnusmerkistö
* Syyllisyys


Vastuuvapausperusteet 

* Syyntakeisuus
* Syyntakeettomuus
* Hätävarjelu
* Pakkotila


Rikosprosessi 

* Rikosilmoitus
* Esitutkinta
* Syyteharkinta
* Vanhentuminen


**Tunnusmerkistö** on oikeudellinen käsite, joka tarkoittaa ominaisuuksia, jotka teon tulee täyttää, jotta oikeusseuraamukset tulisivat voimaan. Oikeussääntöä sovellettaessa tunnusmerkistöä verrataan oikeustapauksen tosiasioihin ja tunnusmerkistön täyttyessä oikeussäännön mukaiset seuraamukset on asetettava. Jos tunnusmerkistö ei täyty, ei oikeussääntöä voi soveltaa tapaukseen.

Rikostunnusmerkistö
-------------------

Rikostunnusmerkistö on rikosoikeudellinen käsite, joka tarkoittaa joko rikoksen muodostavia ominaisuuksia tai osia, jotka muodostavat jonkin rangaistussäännöksen käytön edellyttämän rikostyypin. Teon on täytettävä tunnusmerkistö, jotta se olisi rangaistavaksi säädetty rikos.

Rikoksen *yleinen tunnusmerkistö* tarkoittaa jokaiseen rikokseen kuuluvien aineosien kokonaisuutta. Sen osia ovat *erityisen rikostunnusmerkistön* mukaisuus, oikeudenvastaisuus ja syyllisyys. Jos jokin inhimillinen teko on tunnusmerkistön mukaan oikeudenvastainen ja syyllisyyttä osoittava, on kyseessä rikos. Rikoksen *objektiiviseen tunnusmerkistöön* kuuluu tunnusmerkistön mukaisuus ja oikeudenvastaisuus ja *subjektiiviseen tunnusmerkistöön* syyllisyys.

Rikosoikeudellisesta oikeudenvastaisuudesta tulee erottaa vahingonkorvausoikeudellinen oikeudenvastaisuus, joka on yksi vahingonkorvausvastuun edellytyksistä. Se, että teko tai laiminlyönti on tässä mielessä oikeudenvastainen, ei välttämättä aiheuta rikosoikeudellista vastuuta.

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palsta 840
2. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, osa VII palsta 792
3. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965
4. ↑  Iso tietosanakirja, WSOY 1995–1997
5. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, osa IV palstat 597–598
**Harsimrat Kaur Badal** (s. 25. heinäkuuta 1966) on intialainen Shiromani Akali Dalia edustava poliitikko. Hän toimi Modin hallitusten elintarviketeollisuusministerinä vuodesta 2014 vuoteen 2020. Lok Sabhassa hän istuu kolmatta kauttaan vuodesta 2009 alkaen. Hänen aviomiehensä Sukhbir Singh Badal on Shiromani Akali Dalin puheenjohtaja ja Punjabin entinen varapääministeri.

Badal syntyi Delhissä ja opiskeli tekstiilisuunnittelua. Hän siirtyi politiikkaan vuoden 2009 parlamenttivaalien alla ja tuli valituksi parlamenttiin Bhatindan vaalipiiristä. Poliitikkona hän on työskennellyt naisten aseman parantamiseksi. Hänen *Nanhi Chhaan* -kampanjansa taisteli tyttöihin kohdistuvaa valikoivaa aborttia vastaan. Hän on myös avustanut naisia aloittamaan liiketoimintaa ja oppimaan tekstiilituotantoa Punjabin maaseudulla. Elintarviketeollisuusministerinä hän on tehnyt työtä ruokahävikkiä vastaan ja puhunut luomu- sekä terveysruoantuotannon puolesta.

Badal erosi ministerin virastaan 17. syyskuuta 2020, koska hänen puolueensa vastusti kolmea maatalouslakia. Hänen aviomiehensä Sukhbir Singh Badal väitti lakien tuhoavan Punjabin maanviljelyssektorin, minkä vuoksi puolueen ainoa ministeri joutuu eroamaan hallituksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Seventeenth Lok Sabha: Members Bioprofile: Badal, Smt. Harsimrat Kaur *Lok Sabha*. Viitattu 12.4.2020.
2. ↑  Sehgal, Manjeet: Harsimrat Kaur Badal: The lone cabinet member from Shiromani Akali Dal: What you need to know *India Today*.  30.5.2019. Viitattu 12.4.2020.
3. ↑  Know Your Minister: Harsimrat Kaur Badal - Food Processing Ministry *Money Control*.  31.5.2019. Viitattu 12.4.2020.
4. ↑  Reducing food waste is India’s top priority, says Harsimrat Kaur Badal *Telangana Today*.  30.9.2017. Viitattu 12.4.2020.
5. ↑  In organic and health food, India a powerhouse: Harsimrat Kaur Badal *Financial Express*.  22.2.2020. Viitattu 12.4.2020.
6. ↑  Harsimrat Kaur Badal quits Modi govt to protest farm bills *Times of India*.  17.9.2020. Viitattu 17.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harsimrat Kaur Badal** Wikimedia Commonsissa
**Viipurin linja-autoasema** (ven. Выборгский автовокзал, *Vyborgskij avtovokzal*) sijaitsee kaupungin keskustassa Salakkalahden pohjoispuolella, aivan Viipurin rautatieaseman ja Hotelli Družban tuntumassa. Se kuuluu alueeseen, josta käytetty suomalainen nimi on Revonhäntä. Viipurin kaupunginarkkitehdin Väinö Keinäsen suunnittelema, funktionalismia ja klassismia edustava rakennus on valmistunut vuonna 1932, ja sitä laajennettiin 1936.

Historia
--------

Viipurin linja-autoasema oli Pohjoismaiden ensimmäinen kunnallinen ja omaa tehtäväänsä varten rakennettu linja-autoasema. Sitä edeltäneet linja-autoasemat toimivat yksityisten öljy-yhtiöiden ylläpitämien huoltoasemien yhteydessä tai vuokratiloissa. Salakkalahden puistoon valmistuneessa linja-autoasemassa oli avara odotustila, lipunmyynti- ja konttoritilat, tavaransäilytys, kuljettajien lepotilat, puhelinkioskeja, WC, kahvila-ravintola sekä kaksi myymälää. Tilaohjelma oli täysin uudenlainen Suomessa, ja linja-autoasemia on suunniteltu sen mukaan nykypäivään saakka. Viipurin linja-autoasemasta otettiin mallia muun muassa muutamaa vuotta myöhemmin valmistuneeseen Turun linja-autoasemaan.

Aseman laiturialue oli alun perin tarkoitettu viidelle saapuvalle ja viidelle lähtevälle linja-autolle. Sen suunnittelusta vastasi Viipurin asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurman. Liikenteen kasvaessa nopeasti, linja-autoasema laajennettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1936 arkkitehti Uno Ullbergin piirustusten mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Linja-autoasemien historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) Rakennusperintö. Viitattu 23.10.2014.
2. 1 2  Linja-autoasema VirtuaaliViipuri 1939. Viitattu 23.10.2014.
3. ↑  Turun linja-autoasema ympäristöineen Museovirasto. Viitattu 23.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viipurin linja-autoasema** Wikimedia Commonsissa
**Vantaankosken silta** (tai **Viilatehtaan puusilta**) on Vantaankosken ylittävä tieliikennesilta Viinikkalan ja Vantaanlaakson kaupunginosien rajalla Vantaalla. Vuonna 1876 valmistunut puinen silta on Vantaan ainoa säilynyt puusilta, ja se on aikanaan ollut osa historiallista Turun–Viipurin Suurta Rantatietä eli Kuninkaantietä. Puusilta on toinen kahdesta Kuninkaantiehen kuuluneesta vantaalaisesta sillasta Hakkilan kivisen holvikaarisillan ohella. Kuninkaantiehen kuuluvana osana Vantaankosken silta luokitellaan valtakunnallisesti merkittävien kulttuuriympäristöjen joukkoon. 

Näkymä sillalta Dahlforsin viilatehtaalle.
Sillan vieressä Vantaankosken rannalla on valkoinen vanha viilatehdas, vuonna 1903 valmistunut Dahlforsin tiilinen tehdasrakennus, joka jatkoi tuotantoaan 1960-luvulle saakka. 2000-luvun alussa Vantaan kaupungin kunnostama rakennus muutettiin tilausravintolakäyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaupunginosajako *Vantaan karttapalvelu*. Viitattu 31.3.2021.
2. ↑  Vantaankoski *vantaa.fi*. Vantaan kaupunki.  Arkistoitu 20.9.2020. Viitattu 31.3.2021.
3. ↑  Alueen historia *Uusi Vantaankoski -ideakilpailu*.  Arkistoitu 11.5.2021. Viitattu 31.3.2021.
4. ↑  Viilatehtaan puusilta *Visit Vantaa*. Vantaan kaupunki. Viitattu 31.3.2021.
5. ↑  Vantaanlaakso *VAV*. Viitattu 31.3.2021.
6. 1 2  Esittely *Kuninkaan Lohet*. Viitattu 31.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vantaankosken silta** Wikimedia Commonsissa
*Cirrostratus stratiformis*
*Cirrostratus undulatus*
**Harsopilvi** (*Cirrostratus, Cs*) on laaja, tasapaksu ja ohut yläpilvi, jota esiintyy yli viiden kilometrin korkeudessa.

Synty
-----

Harsopilviä on yli viiden kilometrin korkeudessa. Harsopilvi syntyy usein laajojen ilmamassojen kohotessa hitaasti, untuva- ja palleropilven osien yhteyteen tai palleropilvestä putoilevista jääkiteistä. Pilvi voi syntyä myös verhopilvien ohetessa ja kuuropilvien alasimen levitessä.

Piirteitä
---------

Harsopilvi on laaja ja tasapaksu. Joskus siinä esiintyy pitkiä juovia (*Cirrostatus fibratus*). Aurinko näkyy aina sen läpi, ja joskus se on niin ohut, että sitä ei päivällä huomaa. Harsopilvi aiheuttaa usein haloilmiöitä Auringon ja Kuun ympärille.

Jos harsopilvessä näkyy varjoja, on se laskeutunut ja paksuuntunut ja enteilee varsinkin tasaisena usein lämpimän rintaman saapumista. Korkeammalle noustessaan se ei ennakoi nopeaa sään muutosta.

Jaottelu
--------

* Lajit:
	+ *Cirrostatus fibratus*, kuituinen
	+ *Cirrostratus nebulosus*, utumainen, sumumainen kerros
* Muunnokset:
	+ *Cirrostratus stratiformis*, kerrosmainen
	+ *Cirrostratus undulatus*, aaltomainen
	+ *Cirrostratus duplicatus*, kaksinkertainen
	+ *Cirrostratus lacunosus*, kennomainen

Lähteet
-------

* William J. Burroughs, Bob Crowder, Ted Robertson, Eleanor Vallier-Talbot, Richard Whitaker: *Sää, Ihmeellinen luonto*. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5236-9.
* Vartiainen, Juha: *Suuri pilvikirja*. Helsinki: Readme.fi, 2013. ISBN 978-952-220-669-5.

### Viitteet

1. 1 2  Burroughs et al. 1998, s. 215.
2. 1 2 3  Vartiainen 2013, s. 88–90.
3. ↑  Karttunen, Hannu & Koistinen, Jarmo & Saltikoff, Elena & Manner, Olli: *Ilmakehä, sää ja ilmasto*, s. 474–476. Helsinki: Ursa, 2008. ISBN 978-952-5329-61-2.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cirrostratus-pilvi**.
| Triathlonolympialaisissa 2020 |
| --- |
| Miehet  Naiset |
| Sekaviesti |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2016 | 2024 > |

 |

**Triathlonissa** kilpailtiin **Tokion 2020 kesäolympialaisissa** 6. kertaa. Miesten kilpailu käytiin 26. heinäkuuta, naisten 27. heinäkuuta ja sekaviestikilpailu 31. heinäkuuta. Sekaviestikilpailu oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten historiassa. Sekaviestiin osallistui kaksi nais- ja kaksi miesurheilijaa. Sekaviestissä uintiosuus oli 300 metriä, pyöräily 8 km ja juoksu 2 km.

Menestynein maa oli Iso-Britannia, jonka urheilijat saavuttivat kolme mitalia, joista yksi oli kultaa. Myös yhdysvaltalaiset urheilijat saavuttivat enemmän kuin yhden (kaksi) mitalia.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet  *tiedot* |  Kristian BlummenfeltNorja (NOR) |  Alex YeeIso-Britannia (GBR) |  Hayden WildeUusi-Seelanti (NZL) |
| Naiset  *tiedot* |  Flora DuffyBermuda (BER) |  Georgia Taylor-BrownIso-Britannia (GBR) |  Katie ZaferesYhdysvallat (USA) |
| Sekaviesti  *tiedot* |  Iso-BritanniaJessica Learmonth  Jonathan Brownlee  Georgia Taylor-Brown  Alex Yee |  YhdysvallatKatie ZaferesKevin McDowellTaylor KnibbMorgan Pearson |  RanskaLéonie PériaultDorian ConinxCassandre BeaugrandVincent Luis |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Iso-Britannia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 2. |  Bermuda | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Norja | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5. |  Uusi-Seelanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 3 | 3 | 3 | 9 |

Lähteet
-------

1. ↑  Olympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 23.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Triathlon Tokyo 2020. Viitattu 10.7.2019. (englanniksi)

Kesäolympialaisten 2020 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Karate | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu 

TriathlonTriathlon olympialaisissa
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020
**Viipurin satama** (ven. Порт Выборгский) sijaitsee Viipurinlahden rannalla aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Se toimii sekä tavara- että matkustajasatamana ja on erityisesti kesäaikaan suosittu risteilyalusten määräsatama. Rahtimääriltään Viipurin satama on huomattavasti niin ikään Viipurinlahdella toimivaa Uuraan satamaa pienempi.

Historia
--------

Satamatoiminta Viipurissa alkoi jo kaupungin perustamisen myötä keskiajalla. Vuonna 1856 avattu Saimaan kanava yhdisti Viipurin sataman myös Suomen sisävesistöihin. Kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki sen kautta Linnasalmea myöten Suomenvedenpohjalle, mutta nykyinen väylä kiertää noin kolmen kilometrin päästä Linnasaaren länsipuolelta.

Ennen toista maailmansotaa satama muodostui Etelä- ja Pohjoissatamasta, lisäksi laitureita oli Linnasaaren Siikaniemessä. Eteläsatama sijaitsi nykyisellä satama-alueella ja Pohjoissatama puolestaan keskustasta Linnasaareen johtavan Turun sillan pohjoispuolella. Pietarin rataan satamia yhdisti kehärata, joka kiersi koko Viipurin taajama-alueen ympäri.

1930-luvulla satama-alueelle rakennettiin arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelemat funkistyyliset SOK:n mylly ja viljavarasto sekä Georg Jägerroosin piirtämät työmaaruokala ja OTK:n keskusvarasto. Sataman vieressä toimi myös Viipurin konepajan telakka. Sotavuosina Viipurin satama vaurioitui pahasti, mutta korjattiin ja modernisoitiin kaupungin siirryttyä Neuvostoliiton haltuun.

Rahtimäärät
-----------

Sataman irtolastilaituria.
Viipurin sataman rahtimäärät vuodesta 2003 lähtien.

| Vuosi | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rahtimäärä (milj. t) | 1,08 | 1,36 | 0,90 | 1,25 | 1,11 | 1,30 | 1,18 | 1,09 | 1,10 | 1,46 | 1,51 | 1,66 |

Lähteet
-------

* VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet

1. ↑  Siikaniemen satama Viipurissa Museoviraston kokoelmat. Viitattu 24.10.2014.
2. ↑  Aalto-yliopisto[vanhentunut linkki] Viitattu 24.10.2014.
3. ↑  Грузооборот порта - Архив данных по грузообороту Venäjän Itämeren satamahallinto (venäjäksi). Viitattu (päivitys) 11.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viipurin satama** Wikimedia Commonsissa
**Tähden hetki** (port. *A hora da estrela*), on viimeinen Clarice Lispectorin elinaikanaan julkaisema teos, ja se ilmestyi Lispectorin kuolinvuonna 1977. Hän käytti tässä kenties kuuluisimmassa romaanissaan samaa katkelmallista muotoa kuin vasta postuumisti ilmestyneessä teoksessa *Um sopro de vida: pulsações*, jota hän kirjoitti samaan aikaan. Hän liitti tarinan yhteen Olga Borellin avulla muistiinpanoista, joita hän oli kyhännyt irtolappusille. *Tähden hetken* erikoisuus on, että se puuttuu Brasilian ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, joita Lispector kuitenkin käsitteli laajasti lehtikolumneissaan.

Elokuvan *Tähden aika* videon kansi.
Nuoren brasilialaistytön tarinan kertoo kirjassa mies, jonka Lispector nimesi Rodrigo S.M:ksi. Teoksen alkuosassa kertoja kuvailee kertomuksen synnyn taustoja. Vasta kirjan puoliväliä lähestyttäessä, kun tyttö tutustuu poikaystäväänsä, Rodrigo mainitsee tämän nimen Macabéa. Nimi viittaa makkabealaisiin, ja se on yksi hyvin harvoista avoimen juutalaisista viittauksista Lispectorin teoksissa. Teos keskeiset henkilöhahmot ovat Brasilian köyhiä ja syrjäytyneitä.

Teos on esitetty Yleisradiossa 11-osaisena jatkoluentana 2007, lukijana Pekka Kyrö.

Kirjan pohjalta on valmistunut 1985 elokuva *A hora da estrela* (*Tähden aika*), jonka on ohjannut Suzana Amaral.

Katso myös
----------

* *Lähellä villiä sydäntä*
* *Água viva, ajatuksen takana*

Lähteet
-------

1. 1 2  Jane Anderson Jones: An Introduction to Clarice Lispector's The Hour of the Star *faculty.mccfl.edu*.  Arkistoitu 28.6.2009. Viitattu 11.10.2008. (englanniksi)
2. ↑  Clarice Lispector: Tähden hetki Yle. Viitattu 2.10.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* *A hora da estrela* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kotitekoista eteläafrikkalaista hunajaviiniä.
**Hunajaviini** on käyttämällä valmistettava alkoholijuoma, jota tehdään hunajasta ja vedestä ja käytetään hiivalla. Valmis juoma pullotetaan ja varastoidaan 1–3 vuoden ajan ennen nauttimista. Hunajaviiniä on juotu Euroopassa yleisesti jo tuhansien vuosien ajan. Suomessa hunajaviiniä on vanhastaan kutsuttu **simaksi**. Nykyaikainen suomalainen sima tehdään kuitenkin yleensä muista sokereista kuin hunajasta, ja sitä käytetään vain muutama päivä. Myös sanaa *metu* (gen. *medun*) on käytetty hunajaviinistä vanhassa kielessä.

Historia
--------

Antiikin Kreetassa hunajaviiniä tehtiin jo kauan ennen viinin keksimistä. Viikinkiajan Skandinaviassa sima oli merkittävässä asemassa, ja sillä oli osansa myös jumaltarustossa. Legendan mukaan sima oli viisasten juoma, jonka kääpiöt Fjalar ja Galar tekivät hunajasta ja jumala Kvasirin verestä. Viikingit ajattelivat siman olevan voimajuoma, joka antoi heille taistelutahtoa. Sima pysyi Pohjois-Euroopassa suosituimpana alkoholijuomana, kunnes viinin maahantuonti alkoi vähitellen syrjäyttää sen.

Vanhoissa anglosaksisissa teksteissä, kuten *Beowulfissa*, ja vanhoissa kymriläisissä teksteissä, kuten *Mabinogionissa*, on useita mainintoja simasta. Kelttiläisten kansojen sanotaan valmistaneen simaa hunajasta ja pähkinäpuun mahlasta. Erityisesti Walesissä simalla on satojen vuosien mittaiset perinteet. Nykyään simapanimoita on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa useita. Englannin kuningatar Elisabet I:n sanotaan rakastaneen simaa.

Etiopian kansallisjuoma on *t'ej*, tavallisesti kotitekoinen makea hunajaviini, jota on valmistettu ainakin 300-luvulta lähtien. Siinä on katkera sivumaku, joka on peräisin paatsaman sukuisesta gesho-nimisestä kasvista, jonka jauhettuja lehtiä ja kuorenpalasia lisätään juomaan. Tämän lisäksi on olemassa *berz*, jonka käymisaika on lyhyempi kuin t'ejn ja joka on siten makeampaa ja vähemmän alkoholipitoista. T'ejiä juodaan tyypillisesti *berelestä*, joka on pyöreän vaasin muotoinen astia.

Sima on tunnettu myös useissa muissa kulttuureissa, kuten antiikin Roomassa, Egyptissä, Assyriassa, inkoilla ja asteekeilla, ja sitä käytettiin näissä kulttuureissa sekä juhlatilaisuuksissa että uskonnollisena juomana. Lisäksi simaa juodaan jonkin verran Ranskassa, Irlannissa, Unkarissa, Saksassa ja Australiassa. Puolassa se tunnetaan nimellä *miód pitny*, ja se on varsinkin talviaikaan suosittu juoma, joka tarjotaan lämmitettynä ja inkiväärin ja kanelin kera.

Lähteet
-------

1. ↑  Hunajaviiniä, mjöd Keski-Pohjanmaan Mehiläishoitajat ry.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 8.9.2013.
2. ↑  Sima Martat.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 8.9.2013.
3. ↑  Vuorela, Toivo: *Suomalainen kansankulttuuri*, s. 272. 1. painos. Helsinki: WSOY, 1975. ISBN 951-0-07191-9.
4. ↑  Apo, Satu: *Viinan voima: Näkökulmia suomalaisten kansanomaiseen alkoholiajatteluun ja -kulttuuriin*, s. 45. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001. ISBN 951-746-067-8.
5. 1 2 3  Mead (Arkistoitu – Internet Archive) Health Benefits of Honey
6. ↑  T'ej in America Got Mead

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hunajaviini** Wikimedia Commonsissa