recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vaatimus** eli **vaade** ovat pääosin synonyymejä ja tarkoittavat usein aivan samaa asiaa.

Vaatimus
--------

**Vaatimus** on jollekin henkilölle, oikeushenkilölle tai viranomaiselle esitetty kehotus tehdä tai olla tekemättä jotakin, esimerkiksi maksaa rahaa tai pidättäytyä toimenpiteistä. Vaatimus esitetään yleensä oikeudenkäynnissä tai hallintomenettelyssä. Nimitystä käytetään myös kanteen yhteydessä, sillä kanteen eräs osa on kannevaatimus. Vaatimus esiintyy usein sanan *vaade* synonyyminä.

Viranomaisen on annettava asianosaiselle mahdollisuus ilmaista mielipiteensä muiden tekemiin vaatimuksiin ennen asian ratkaisemista. Myös viranomaisen asianosaiseen kohdistama vaatimus edellyttää kuulemista. Viranomaiseen kohdistuva vaatimus on asianosaisen tahdonilmaisu, jonka tarkoituksena on saada viranomainen tekemään jokin toimi.

Vaade
-----

**Vaade** eli oikeusvaade on jonkin oikeuden haltijan valta vaatia toisilta tiettyä tekoa tai tekemättä jättämistä. Vaateen tilalla käytetään usein sanaa *vaatimus*. Yksityisoikeudellinen vaade on esimerkiksi saamisvaatimus ja julkisoikeudellinen vaade voi olla vaikkapa verovaatimus. Vaade voi olla myös kansainväliseen oikeuteen liittyvä. Se on usein aineellisoikeudellinen, mutta vaade saattaa olla myös prosessioikeudellinen, kuten esimerkiksi tuomiovaade tai täytäntöönpanovaade.

Oikeudellinen vaade on yksityisoikeuden piiriin liittyvä ilmentymä, joka kuuluu oikeusjärjestelmän käsiteverkostoon. Se on osapuolen vallinnassa oleva ja oikeudellisen suojan omaava mahdollisuus toteuttaa haluamansa asiantila. Jos asiassa on kaksi osapuolta, toisen vaadetta vastaa toisen velvoite.

Jotakin suoritusta vaativalla velkojalla on velkomisoikeus eli vaade, jos vaatimus täyttää aineellisoikeudelliset edellytykset ja saaminen on erääntynyt. Rahamääräinen maksuvaade on esimerkiksi konkurssisaatava, joka velallisen konkurssin jälkeen on vahvistettu konkurssituomiossa. Jos asianosainen tuomioistuimessa pitää vastapuolen vaadetta oikeana, on kyseessä myöntäminen, joka on kanteen tai sen osan vastustamisen vastakohta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusanat vaade ja vaatimus
2. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 521–523.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*, Otava 1960–1965
4. ↑  *Uusi tietosanakirja*, Tietosanakirja oy 1960–1966
5. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa VII palsta 604.
6. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa I palsta 712.
7. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa IV palsta 175.
8. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa IV palsta 300.
Museoitu M247 Sgt. York it-psv.
**M247 Sergeant York** on yhdysvaltalainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Ensimmäinen tuotantomallin vaunuyksilön valmisti FAC vuonna 1983. Panssarivaunun pääaseistus oli kaksi Boforsin L70/40 mm ilmatorjuntakanuunaa, ja siinä oli tutkajärjestelmä maalinosoitukseen. Vaunu nimettiin ensimmäisen maailmansodan taistelusankarin Alvin C. Yorkin mukaan.

Asetyyppi ei ollut erityisen onnistunut, ja sen tuotantomäärä jäi vain 50 vaunuyksilöön. Sen edeltäjä oli M42 Duster. M247 Sgt. York kehitettiin Yhdysvaltain maavoimien vuonna 1978 esittämien vaatimusten pohjalta ja korvaamaan M163 Vulcan -vaunutyyppiä. Ilmatorjunta-panssariaseen rakenne pohjautuu muunneltuun M48 Patton -vaunualustaan. Panssaroinnin enimmäisvahvuus on 120 mm.

M247 Sergeant Yorkin etuina voidaan nähdä sen kohtuullisen hyvä toimintasäde, 500 kilometriä, ja kyky torjua taktisia ohjusaseita.

M247 Sgt. York it-psv. Nevadassa.

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, s. 247. Suom. Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto Oy, 2009. ISBN 978-951-23-5145-9.
* (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 29.9.2013.)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Trewhitt 2009, s. 247.

Aiheesta muualla
----------------

* The US M247 Sergeant York DIVAD SPAAG | TankNutDave
* DIVAD Wasn't a 'Cure All,' After All | Defense Media Network

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Vladimir Nikolajevitš Baryšnikov** (ven. Влади́мир Никола́евич Бары́шников; s. 23. huhtikuuta 1959 Leningrad) on venäläinen historioitsija. Hänen tutkimustensa keskeinen aihealue ovat Skandinavian ja Suomen historia sekä Neuvostoliiton ulkopolitiikka 1920–1930-luvulla. Vuonna 1997 hän väitteli historian tohtoriksi väitöskirjallaan "Kylmästä rauhasta talvisotaan asti: Suomen idänpolitiikka 1930-luvulla" (ven. От прохладного мира к зимней войне: Восточная политика Финляндии в 1930-е годы, *Ot prohladnogo mira k zimnei voine: Vostotšnaja politika Finljandii v 1930-je gody*). 

Vuodesta 1993 lähtien Baryšnikov on työskennellyt Pietarin valtionyliopiston modernin ja nykyaikaisen historian laitoksella dosenttina, professorina (vuodesta 1999 lähtien) ja vuodesta 2003 lähtien laitoksen johtajana.

Vuonna 1998 hänet valittiin Venäjän sotahistoriallisen akatemian kantajäseneksi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sybase, Inc.** oli yhdysvaltalainen yritysohjelmistoja tuottava ja tietotekniikan palveluyritys.

SAP osti Sybasen vuonna 2010 ja luopui nimen käytöstä 2014.

Robert Epstein, Mark Hoffman, Jane Doughty, and Tom Haggin perustivat yrityksen vuonna 1984 nimellä *Systemware*.
Yritys alkoi kehittää relaatiotietokannanhallintajärjestelmää (RDBMS).

Microsoft lisensoi Unix-alustalla toimineen Systemwaren DataServer-tietokannan 1986 ja julkaisi sen nimellä Ashton-Tate/Microsoft SQL Server 1.0 IBM:n OS/2-alustalle yhteistyössä Ashton-Taten kanssa. Tietokantan julkaistiin ensimmäisen kerran Windows 3.0:lle toukokuussa 1990. Microsoftin ja Sybasen kumppanuus jatkui vuoteen 1994.

Sybasella oli myös mobiililaitteisiin keskittynyt divisioona Sybase iAnywhere.
Tämä yritys oli entinen Watcom International Corporation, jonka Powersoft osti vuonna 1994 ja yhdistyi sen jälkeen Sybasen kanssa.
Sybasen omistuksiin kuului Watcom C/C++ -kääntäjä.

SAP ilmoitti toukokuussa 2010 SAP American lunastavan Sybasen osakkeet 5,8 miljardin US-dollarin hintaan.

Viitteet
--------

1. ↑  SAP finally drops the Sybase name. *Bloor Research*.  13.5.2014. Viitattu 9.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Bob Epstein: History of Sybase.  *IEEE Annals of the History of Computing*, 2013-04, 35. vsk, nro 2, s. 31–41. doi:10.1109/MAHC.2012.52. ISSN 1934-1547. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Building the Billion Dollar Database: Microsoft SQL Server Climbs to New Heights *Stories*.  28.6.2001. Viitattu 9.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  EETimes: Sybase Inc. Announces Watcom C/C++ Version 11.0 *EE Times*.  11.2.1997. Viitattu 9.2.2023.
5. ↑  SAP AG: SAP to Acquire Sybase, Inc. *SAP*. Viitattu 9.2.2023. (englanniksi)
**Tulen hulluksi!** (*Driving Me Crazy* tai *Dutch*) on John Hughesin käsikirjoittama ja tuottama ja Peter Faimanin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1991. Road movie -tyyppisessä tarinassa äidin uusi työväenluokkainen miesystävä Dutch (Ed O’Neill) hakee nirppanokkaista ja materialistista varhaisteinipoikaa Doylea (Ethan Randall) kiitospäivän lomalle hienosta sisäoppilaitoksesta.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fräntin mielestä *Tulen hulluksi!* on väsyttävä matkakomedia, johon nuorisokomedioiden velho John Hughes ei ole keksinyt mitään kovin kiinnostavaa sisältöä eikä *Krokotiilimiehen* ohjaaja Faiman tuonut mitään rutiinisuoritusta enempää. Lapsinäyttelijä Ethan Randallista ei hänestä ole uudeksi Macaulay Culkiniksi eikä tv-sarja *Pulmusten* Al Bundyna tunnetun O’Neillin ilmaisu riitä laajakangaselokuvaan. *Video-opas 95* antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen". Kirjassa luonnehditaan elokuvaa John Hughesille tyypilliseksi viihdyttäväksi kehityskertomukseksi, kuin teiniversioksi tekijän aikuiskomediasta *Vauhdilla Chicagoon* (1987).

Lähteet
-------

1. ↑  Fränti, Mikael: Tulla hulluksi matkalla kotiin.  *Helsingin Sanomat*, 1.2.1992, s. 65. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  *Video-opas 95*, WSOY 1994.
**Vladimir "Papa" Durdin** latv. *Vladimirs Durdins* (21. huhtikuuta 1956 – 27. toukokuuta 1990) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Kansallisuudeltaan hän oli latvialainen.

Peliura
-------

Durdin pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta koko uransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa Riian Dynamon joukkueessa. Parhaaksi saavutukseksi jäi hopeasija kaudella 1987–1988. Durdin pelasi seurassa yhteensä 11 kautta ja 496 ottelua, tehden niissä tehopisteet 53+66=119.

Neuvostoliiton A-maajoukkueeseen Durdinia ei milloinkaan valittu, mutta hän oli kaudella 1978–1979 mukana Pohjois-Amerikassa vierailleessa *Soviet All-Stars* -kokoonpanossa. Se pelasi NHL:n kanssa kilpailleen, sittemmin lakkautetun WHA-liigan seuroja vastaan. Joukkuetta edusti myös useampi Neuvostoliiton A-maajoukkueessa esiintynyt huippukiekkoilija, kuten Sergei Kapustin, Viktor Tjumenev, Vladimir Myškin ja Irek Gimajev. Lisäksi hän pelasi näytösotteluita Dynamon kanssa useita eri NHL-joukkueita vastaan.

Kaudeksi 1989–1990 Durdin teki sopimuksen I divisioonaan pudonneen Porin Ässien kanssa. Ässät nousi välittömästi takaisin SM-liigaan, häviämällä kauden aikana ainoastaan neljä ottelua. Durdin muodosti Ässien pelätyn ykköskentällisen yhdessä Arto Javanaisen, Arto Heiskasen, Aleksejs Froļikovsin ja Tapio Levon kanssa. Heidät valittiin kaikki myös I divisioonan tähdistökentälliseen. Durdin teki 43:ssa ottelussa pisteet 14+35=49. Plus/miinus-tilastoon hän sai lukemat +83.

Auto-onnettomuus
----------------

Huhtikuussa 1990 Durdin jatkoi sopimustaan Ässien kanssa vuodella. Toukokuun lopussa hän lähti viettämään kesälomaa kotikaupunkiinsa Riikaan. Muutama kymmenen kilometriä ennen perille saapumista Durdinin sukulaismiehen ohjaama henkilöauto suistui tieltä kohtalokkain seurauksin. Durdin kuoli onnettomuudessa välittömästi. Elokuussa Ässät kohtasi Durdinin muisto-ottelussa hänen entisen seuransa Riian Dynamon.

Durdinin poika Sergei Durdin (s. 1.1.1980) on pelannut Pohjois-Amerikassa muun muassa IHL- ja AHL-liigoissa sekä Italian ja Valko-Venäjän liigoissa.

Lähteet
-------

* Satakunnan Kansan lehtileikearkisto[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Sergei Durdin muistelee isäänsä (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sybarislaisten aarrekammio** (m.kreik. Θησαυρὸς τῶν Συβαριτῶν, *Thēsauros tōn Sybaritōn*), tutkimuksessa myös *Aarrekammio V*, oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Se on saanut nimensä siitä, että sen arvellaan olleen Sybariin kaupungin rakennuttama, mutta tunnistus ei ole täysin varma. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Olympian viiden läntisimmän aarrekammion rauniot ylärinteen puolelta nähtynä. Sybarislaisten aarrekammio on näistä vasemmanpuoleisin.
Sybarislaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 600–575 eaa. Se oli yksi Olympian lukuisista aarrekammioista, jotka oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Sybarislaisten aarrekammio oli näistä viides lännestä päin laskettuna. Aiemmin se sijoitettiin joskus kuudenneksi. Sen länsipuolella sijaitsi Byzantionlaisten aarrekammio ja itäpuolella Kyreneläisten aarrekammio.

Aarrekammio edusti doorilaista tyyliä, ja koostui pelkästä cellasta ja pronaoksesta. Sen leveys oli noin 9,6 metriä. Julkisivu oli etelään päin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Olympia, Treasury of the Sybarites (5) (Building) *Perseus*. Viitattu 7.4.2022.
2. ↑  Ministry of Culture and Sports *Olympia's Treasuries*.  Arkistoitu 11.5.2022. Viitattu 7.4.2022.
3. 1 2  Dyer, Louis: Olympian Treasuries and Treasuries in General.  *The Journal of Hellenic Studies*, 1905, 25. vsk, s. 294–319. Artikkelin verkkoversio.  Huom.: Lähteessä Aarrekammio V on merkitty Sybarislaisten aarrekammion sijasta Byzantionlaisten aarrekammioksi.
4. ↑  Miles, Margaret M.: *A Companion to Greek Architecture*, s. 133. Blackwell Companions to the Ancient World. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781118327616. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sybarislaisten aarrekammio** Wikimedia Commonsissa
**Allai** (sardiksi *Àllai*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 364 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 27,36 neliökilometriä. Se sijaitsee 60 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Allai** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Vladimir Naumovitš Bill-Belotserkovski** (ven. Влади́мир Нау́мович Билль-Белоцерко́вский, 9. tammikuuta 1885 Ukrainan Aleksandrija – 1. maaliskuuta 1970 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Vladimir Bill-Belotserkovski syntyi köyhään juutalaisperheeseen. Hän työskenteli merimiehenä ja asui seitsemän vuotta Yhdysvalloissa. Vuonna 1917 hän palasi Venäjälle, liittyi bolševikkipuolueeseen ja osallistui Venäjän kansalaissotaan.

Bill-Belotserkovski aloitti kirjailijanuransa proletkultin ja Kuznitsa-ryhmän jäsenenä. Hän kirjoitti etupäässä yksinkertaisia propagandanäytelmiä, joista tunnetuin on Venäjän kansalaissotaa kuvaava *Štorm* ("Myrsky", 1925). 1940-luvun lopulla Bill-Belotserkovski osallistui teoksillaan Neuvostoliiton Yhdysvaltain vastaiseen kampanjaan. Hänet tunnetaan myös osallisuudestaan kirjailija Mihail Bulgakovin vainoon 1920-luvun lopulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 19.11.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 102. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
3. ↑  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 102–103. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
4. ↑  *Encyclopedia Judaica (second edition), volume 3*, s. 698–699. Farmington Hills: Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865931-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Oinoe** (m.kreik. Οἰνόη, *Oinoē*, lat. *Oenoe*) oli antiikin aikainen alun perin Aiantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen *paralia*-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.

Oinoe sijaitsi Marathonin tasangolla luoteeseen nykyisestä Marathónaksesta. Nykyaikana demoksen alue on tunnettu nimellä N(o)ínoi. Marathonin Oinoeta ei tule sekoittaa läntisen Attikan Oinoen demokseen, joka kuului Hippothontis-fyleen.

Oinoe, Marathon, Probalinthos ja Trikorythos muodostivat vanhastaan Tetrapolis-nimisen liiton. Kaikki nämä neljä demosta sijaitsivat Marathonin tasangolla Parnes- ja Pentelikon-vuorten (nyk. Párnitha ja Pentéli) välisellä alueella. Niihin viitattiin yleensä yhdessä Marathonin nimellä. Perinteen mukaan Tetrapolis oli yksi Kekropsin ajan Attikan kahdestatoista vanhasta kaupungista (*polis*) tai kylästä (*kōmē*), jotka Theseus myytin mukaan yhdisti (*synoikismos*) Ateenaksi.

Oinoen demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli "heimo" oli Aiantis ja sillä oli kolme tai neljä edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 201/200 eaa. Attalis-fyleen ja vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli ainakin hellenistisellä kaudella kuusi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä *Oinaios* (Οἰναῖος).

Oinoessa oli Panille ja nymfeille omistettu luola.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Smith, William: "Attica", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Smith, William: "Marathon", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Traill, J. et al.: Places: 580039 (Oinoē) *Pleiades*. Viitattu 21.8.2017.
4. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Oinoe", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Traill, John S.: *The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council*. *Hesperia* 14. Princeton: American School of Classical Studies at Athens (ASCSA), 1975. ISBN 0876615140.

Aiantis-fyle

|  |  |
| --- | --- |
| *Asty* | Faleron |
| *Paralia* | Marathon · Oinoe · Rhamnus · Trikorythos |
| *Mesogeios* | Afidna |
**Allan A. Goldstein** on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.

Goldsteinin ura alkoi lyhytdokumentin ohjaamisen myötä Kanadassa vuonna 1979. Hänen seuraava ohjauksensa, Virginia Hamiltonin romaaniin perustuva *House of Dies Drear* valmistui televisiolevitykseen viisi vuotta myöhemmin. Samana vuonna valmistui kaksi muuta elokuvaa televisioon; *The Dining Room* ja *True West*, jonka päärooleissa nähtiin John Malkovich ja Gary Sinise. Elokuva filmattiin uudelleen vuonna 2002, jolloin pääosaa esitti Bruce Willis Gary Halvorsonin ohjauksessa. 

Vuonna 1988 valmistui hänen ensimmäinen teatterilevitykseen päässyt elokuva *The Outside Chance of Maximillian Glick*. Elokuva keräsi alle puoli miljoonaa dollaria lipputuloja. Goldstein voitti elokuvalla Toronton ja Vancouverin filmifestivaalien ohjaajapalkinnot. Elokuva sai pari vuotta myöhemmin jatkokseen televisiosarjan. Vuonna 1989 hän ohjasi pienen televisioelokuvan ja käsikirjoitti ja tuotti Robert Wisen ohjaaman *Rooftops – kattojen kasvatit* -filmin. Vuosikymmenen lopulla hän teki vielä kaksi pientä filmiä.

Goldsteinin tunnetuin elokuva on hänen vuoden 1994 ohjauksensa *Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot*, joka oli viimeinen osa 'Väkivallan vihollinen *-elokuvasarjassa. Pääosaa esittänyt Charles Bronson oli neljännen osan filmattuaan kertonut, ettei tule esiintymään enää yhdessäkään* Väkivallan vihollinen *-elokuvassa. Hänen suosionsa kuitenkin laski, eikä hän saanut tehtäväkseen kuin televisioelokuvia, joten Goldsteinin ohjauksessa hänellä oli mahdollisuus esiintyä viimeistä kertaa valkokankaalla. Elokuva ei ollut menestys taloudellisesti eikä taiteellisesti.*

Goldstein siirtyi Kanadaan ohjaamaan pienen budjetin toiminta- ja jännityselokuvia. Muutaman toimintaelokuvan jälkeen hän sai ohjattavakseen Leslie Nielsenin tähdittämän *2001 – Avaruussekoilu* -komedian, joka toteutettiin 26 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuva oli kanadalais-saksalaistuotantoa, ja sai murska-arvostelut ympäri maailman.

Aiheesta muualla
----------------

* Allan A. Goldstein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gottfried Wilhelm Sacer**, (11. kesäkuuta 1635, Naumburg an der Saale, Saksa - 8. syyskuuta 1699 Wolfenbüttel, Saksa) oli saksalainen juristi ja luterilainen virsirunoilija.

Sacer opiskeli Jenan yliopistossa vuodesta 1653 ja sieltä valmistuttuaan hoiti useita tehtäviä. Hän oli mm Berliinissä ruotsalaisen valtaneuvoksen von Pohlenin pojan sekä Saksin maaherran von Bünaun lapsien opettajana. Vuodesta 1655 hän oli armeijan palveluksessa jonkin aikaa ja jatkoi opintojaan 1677 Kielissä, jossa valmistui oikeustieteen tohtoriksi. Vuodesta 1670 alkaen hän toimi lakimiehenä eri tuomioistuimissa Brunswickissä ja vuodesta 1683 lakimiehenä Wlfenbüttelissä jossa hän sai Kamarikonsulentin arvonimen. Hän oli oman aikansa tunnettuja runoilijoita. 

Sacer alkoi jo varhain kirjoittaa runoja. Kirjassaan "*Nützliche Erinnerungen wegen der teutschen Poeterey*" vuodelta 1661 kuvaili itseään nimellä "Kayserlicher Poët" (Itävallan keisarin runoilijaksi kruunaama. Hänen kirjoittamia virsiä on pidetty lähes Paul Gerhardtin virsien tasoisina ja niitä on julkaistu 1665 ilmestyneessä *Stralsund Gesang-Buch (Ander Theil des erneuerten Gesang-Buchs)* -kirjassa ja muissa aikakauden virsikirjoissa. Hänen vävynsä keräsi ja julkaisi ne nimellä "*Geistliche, liebliche Lieder*" 1714.

Johann Sebastian Bach on käyttänyt Sacerin kirjoittamaa koraalia "Gott fähret auf gen Himmel" helatorstain kantaatissaan BWV 11 "*Lobet Gott in seinen Reichen* ".

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Sacerin kirjoittama virsi, 136 "Sinua enkeleistä". Sen Sacer on kirjoittanut Philipp Melanchthonin kirjoittaman hymnin "Dicimus grates tibi, summe rerum" pohjalta. Hymnin on kääntänyt saksaksi Paul Eber (Herr Gott, dich loben alle dir). Se on käännetty ruotsiksi vuoden 1694 virsikirjaan. Suomeksi sen on kääntänyt Maria Joutsen Hengellisiä lauluja ja virsiä -kirjaan. Virsikirjan teksti on Lauri Pohjanpään uusi käännös vuodelta 1923. Sama käännös virrestä on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 718.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 591. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Gottfried Wilhelm Sacer (Hymn-Writer) *bach-cantatas.com*. Viitattu 16.3.2022. (saksaksi)
3. 1 2  Sacer, Gottfried Wilhelm *hymnary.org*. Viitattu 16.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  136 Sinua enkeleistä *virsikirja.fi*. Viitattu 16.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
Žemaitė neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
**(Julia) Žemaitė** (oikealta nimeltään *Julija Beniuševičiūtė-Žymantienė*, 4. kesäkuuta 1845 Bukantėn maatila Plungėn lähellä – 7. joulukuuta 1921 Marijampolė) oli liettualainen kirjailija.

Žemaitė syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen. Hän kannatti vuoden 1863 kansannousua ja meni naimisiin siihen osallistuneen entisen maaorjan kanssa. Žemaitė ja hänen perheensä elivät köyhissä oloissa viljellen maata vuokratilalla.

Žemaitėn ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1894. Hän kuvasi realistisissa kertomuksissaan Liettuan talonpoikaistoa ja arvosteli maanomistajia, papistoa ja virkamiehiä. Žemaitė osallistui yhteiskuntaelämään varsinkin muutettuaan Vilnaan vuonna 1911. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän matkusti Yhdysvaltoihin keräämään varoja sodasta kärsineille.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Kuinka Jonelis oppi aakkoset: kertomuksia*. Suom. Toivo Ahava. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
* *Miniä*. Teoksessa: *Puiset silmät ja muita liettualaisia novelleja*. Venäjästä suom. Ulla-Liisa Heino. Espoo: Weilin+Göös, 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Žemaitė *Kratkaja literaturnaja entsiklopedija*. Viitattu 1.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

Professori Arkadius Presaksen kirjoittamat Žemaitėn elämäkerta-artikkelit:

* Zemaite : Suuren kirjailijattaren elämäntarina I, Toveritar : Suomen sos.-dem. työläisnaisliiton äänenkannattaja, 01.11.1932, nro 22-23, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Zemaite : Suuren kirjailijattaren elämäntarina II, Toveritar : Suomen sos.-dem. työläisnaisliiton äänenkannattaja, 01.12.1932, nro 24, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Tinguereguif** on maalaiskunta Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Tinguereguif Gari sijaitsee Nigerjoen varrella 20 kilometriä Diréstä koilliseen. Kunnassa on 4 800 asukasta (vuonna 2009).

Tinguereguifin kunnan pinta-ala on arviolta 139,9 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dirén piirin Garbakoïran, idässä Kirchamban, etelässä Tienkourin ja lännessä Bourem Sidi Amarin ja Goundamin piirin Douékirén kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoki ja sen sivuhaarat Arhamgoye ja Killi sekä muutamia vadeja. Nigerin tulvat synnyttävät tasangolle järviä.

Kuntaan kuuluu kaksi kylää ja seitsemän paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, songhaita ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vehnä, durra ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Maatalous kärsii lisääntyneestä kuivuudesta.

Kunnasta on paikallistieyhteydet Diréen ja lähikuntiin. Palveluihin kuuluu kaksi alakoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Tinguereguif *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Tinguereguif 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Steven Arnold Defour** (s. 15. huhtikuuta 1988 Mechelen, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut portugalilaista Portoa ja englantilaista Burnleyä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Defour pelasi kotimaansa pääsarjassa KRC Genkissä kausilla 2004–2006 yhteensä 30 ottelua, joissa teki yhden maalin. Seuraavien kuuden kauden aikana hän edusti Standard Liègeä pelaten 125 Jupiler Pro Leaguen ottelua, joissa teki 13 maalia. Hän voitti Belgian-mestaruuden 2008 ja 2009 sekä Belgian Cupin 2011. Hän pelasi seurassa neljä Mestarien liigan karsintaottelua, 13 UEFA Cupin ja kolme Eurooppa-liigan ottelua.

15. elokuuta 2011 Defour teki viisivuotisen sopimuksen Porton kanssa. Hänestä maksettiin Standard Liègelle 6 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän voitti Portugalin-mestaruuden 2012 ja 2013. Hän pelasi Primeira Ligassa kaikkiaan 65 ottelua, joissa teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän teki yhden maalin pelaamissaan 18 ottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Hän siirtyi Anderlechtiin kesällä 2014. Seuraavien kahden kauden aikana hän pelasi 61 Jupiler-liigan, neljä Mestarien liigan ja yksitoista Eurooppa-liigan ottelua. Vuonna 2016 Defour siirtyi englantilaisseura Burnleyyn. Tammikuusta 2018 lähtien hän on kärsinyt loukkaantumisista ja pelasi sen jälkeen Burnleyssä vain kuusi valioliigaottelua loka-joulukuussa 2018. Elokuun 2019 lopussa Burnley purki Defourin sopimuksen.

Maajoukkueura
-------------

Defour pelasi Belgian 15-, 16-, 17- ja 18-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Saudi-Arabiaa vastaan toukokuussa 2006. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Viroa vastaan syyskuussa 2008. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 kaikkiaan 45 minuuttia ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.

Defour on vuoden 2017 loppuun mennessä pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet
-------

* Steven Defourin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
* Steven Defour Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Steven Defour: Burnley sign Belgium midfielder from Anderlecht  16.8.2016. BBC. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Transfermarkt
3. ↑  Steven Defour: Burnley midfielder's contract cancelled 'for personal reasons'  31.8.2019. BBC. Viitattu 1.9.2019. (englanniksi)
4. ↑  Stokkermans, Karel: Belgium - Record International Players  23.8.2018. RSSSF. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)

  

Belgian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Courtois |
2 Alderweireld |
3 Vermaelen |
4 Kompany |
5 Vertonghen |
6 Witsel |
7 De Bruyne |
8 Fellaini |
9 Lukaku |
10 Hazard |
11 Mirallas |
12 Mignolet |
13 Bossut |
14 Mertens |
15 Van Buyten |
16 Defour |
17 Origi |
18 Lombaerts |
19 Dembélé |
20 Januzaj |
21 Vanden Borre |
22 Chadli |
23 Ciman |
Valmentaja Wilmots
**Səbinə Babayeva** (s. 2. joulukuuta 1979 Baku) on azerbaidžanilainen laulaja. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2012.

Eurovision laulukilpailu 2012
-----------------------------

Babayeva edusti Azerbaidžania vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan *"When the Music Dies"*. Hänet valittiin Azerbaidžanin edustajaksi vasta viidennellä yrityksellä, Babayevan osallistuttua maan karsintoihin jokaisena vuonna Azerbaidžanin liityttyä kilpailuun 2008.

Azerbaidžanin edellisen vuoden voiton ansiosta Babayeva pääsi suoraan loppukilpailuun hänen kotikaupungissaan Bakussa järjestetyssä kilpailussa. Hänen lopulliseksi sijoituksekseen tuli lopulta neljäs, 150 pisteellä. Babayeva myös palkittiin ennen kilpailua lehdistön suosikkina.

Aiheesta muualla
----------------

* Səbinə Babayeva Discogsissa.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Gottfrid Gustaf Unosson Gräsbeck** (15. helmikuuta 1927 Turku – 19. heinäkuuta 2010 Turku) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja.

Säveltäjänä Gräsbeck sovelsi monia eri sävellystekniikoita. Hän sävelsi muun muassa kuoroteoksia, elektronimusiikkia ja dodekafonisia teoksia. Gräsbeckin varhaisemmat sävellykset edustivat vahvasti modernismia. Hänen suuriin sävellysteoksiinsa kuuluvat muun muassa *Stämmor ur elementen* (1965) ja *Magnificat* (1983). 

Gräsbeck toimi musiikin lehtorina Åbo Akademissa ja johti vuosikymmenien ajan Åbo Akademin kuoro- ja orkesteritoimintaa, muun muassa kuoroja Brahe Djäknar ja Florakören. Gräsbeckin johdolla yliopiston kuorot esiintyivät menestyksekkäästi myös ulkomailla. Ylioppilaskuoro Brahe Djäknar sai vuonna 1969 nais- ja mieskuorojen luokan ensimmäisen palkinnon *Let the Peoples Sing* -kilpailussa.

Gräsbeckille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1982.

Gottfrid Gräsbeckin puoliso oli hammaslääkäri, pianisti La Vonne Gräsbeck (1929–2020). Heidän lapsiaan ovat viulisti Manfred Gräsbeck, pianisti Folke Gräsbeck, pianisti Solveig Gräsbeck ja laulaja Yvonne Gräsbeck.

Lähteet
-------

* Dahlström, Fabian: "Gräsbeck, Gottfrid (1927–2010)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 318–319. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.
* Korhonen, Kimmo 2007. *Inventing Finnish Music: Contemporary Composers from Medieval to Modern*.[vanhentunut linkki] ISBN 978-952-5076-61-5

### Viitteet

1. ↑  Gräsbeck, Gottfrid hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat aakkosjärjestyksessä - Ritarikunnat *ritarikunnat.fi*.  9.10.2020. Viitattu 12.11.2021.
3. ↑  Kuolinilmoitus. *Hufvudstadsbladet* 31.10.2020, s. 47.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Karri Hannula** (6. kesäkuuta 1969 Helsinki – 1. joulukuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen pakinoitsija, joka käytti nimimerkkiä **Keskonen**.

Hannula aloitti uransa Ylioppilaslehdessä, johon hän kirjoitti yhteensä 54 pakinaa vuosina 1997–2000. Sen jälkeen hän siirtyi Helsingin Sanomien Verkkoliitteeseen, jossa hän ehti julkaista 14 pakinaa, ennen kuin hänen uransa päättyi tapaturmaiseen kuolemaan vain 31-vuotiaana.

Kaikki Keskosen pakinat on julkaistu postuumissa kokoomateoksessa, johon esipuheen on kirjoittanut niin ikään Ylioppilaslehdessä aikanaan pakinoinut Bisquit eli Seppo Ahti. Bisquit oli yksi Keskosen oppimestareita, ja näitä kahta pakinoitsijaa pidetään tyyliltään toistensa läheisinä hengenheimolaisina.

Keskosen pakinoiden erityistuntomerkkinä voidaan pitää verbaaliakrobatiaa ja monitasoisia sanaleikkejä, joita hyödyntäen hän lähestyi laajaa aihepiirien kirjoa kevyistä teemoista syviin yhteiskunnallisiin satiireihin. Tässä mielessä hän jatkoi saumattomasti Ylioppilaslehden pitkää pakinaperinnettä, jonka aiempiin edustajiin kuuluvat Bisquitin lisäksi myös Olli, Nenä ja Johnny Walker.

Julkaisut
---------

* Hannula, Karri (Keskonen): *Kootut pakinat*. Helsinki: Loki-Kirjat, 2002. ISBN 951-825-001-4.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesikansa, Jarkko & Erola, Jan & Valkama, Heikki: Keskonen on poissa.  *Ylioppilaslehti*, 15.12.2000, nro 18. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.6.2008.
2. 1 2  Manninen, Kirsti: Terveisiä Manala-baarista.  *Ylioppilaslehti*, 1.11.2002. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.6.2008.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Lyytinen, Jaakko & Rantanen, Miska: Pakinoitsija Keskonen teki lyhyen, mutta säkenöivän uran *Helsingin Sanomat, Verkkoliite*.  Arkistoitu 27.5.2007. Viitattu 16.6.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Keskosen pakinat Verkkoliitteessä *Helsingin Sanomat, Verkkoliite*.  Arkistoitu 23.5.2007. Viitattu 16.6.2008.
Termitvuoristoa.
Nainen Termitvuoristosta.
**Termit** on 732 metriä korkea vuoristo Saharan eteläosassa Nigerissä. Se sijaitsee Zinderin alueen koillisosassa Gourén departementin Teskerin kunnassa. 

Maantieteellisesti Termitvuoristo kuuluu Tšadin altaan länsiosaan. Sen pohjoispuolella sijaitsee Ténérén autiomaa ja Bilman hiekka-aavikko sekä eteläpuolella Sahelin vyöhyke. Gossololomiksi kutsuttu vuoriston pohjoisosa koostuu hiekan keskeltä kohoavista mustista vuorenhuipuista. Eteläosa on voimakkaasti kulunutta mustaa hiekkakiveä. Termitin lounaista reuna-aluetta kutsutaan Koutous-vuoriksi. 

Alueen vuotuinen sademäärä on noin 100 millimetriä. Loka-helmikuun kuivana ja viileänä kautena yölämpötila laskee lähelle nollaa. Maalis-kesäkuun kuumana ja kuivana kautena päivälämpötila ylittää 45 °C. Kolme-neljä kuukautta jatkuvana sadeaikana keskilämpötila pysyttelee 20–35 asteen välillä. Talvella koillisesta puhaltaa kylmä tuuli, joka kesällä vaihtuu monsuunin tuomaksi trooppiseksi rintamaksi. Sadevesi keräytyy painaumiin nopeasti kuivuviksi lammikoiksi. Vuoriston reunamilla sijaitsevat kaivot ovat 16–40 metriä syviä.

Termitin kasvillisuuteen kuuluu akaasioita ja heinäkasveja. Siellä elää maailman ainoa elinvoimainen mendesinantilooppikanta, gaselleja, muflonilampaita, gepardeja, sakaaleja, aavikkokettuja sekä erilaisia lintuja ja matelijoita. Nigerin hallitus aloitti vuonna 2005 etupäässä ranskalaisten rahoittaman projektin, jonka tavoitteena on Termitin ja Tin Toumman luonnonsuojelualueen perustaminen.

Seudun noin kaksi tuhatta asukasta ovat etupäässä teda-heimoon kuuluvia tubuja. He harjoittavat paimentolaisuuteen perustuvaa kamelinkasvatusta sekä karavaanikauppaa. Vuoriston lounaispuolella asuu myös arabeja. Sen länsipuolitse Termit Nordin, Dongoumin ja Dao Dimmin kautta kulkee etelän Kazoesta Fachiin, Bilmaan ja Dirkouun suuntautuva kauppareitti. Toinen reitti kulkee Termit Dolen kautta vuoriston itäpuolitse Kawariin.

Termitvuoristosta on löydetty ihmisiä ja eläimiä esittäviä esihistoriallisia kalliopiirroksia. Alueella on myös toistaiseksi tutkimattomia arkeologisia kohteita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antilopes Sahélo-Sahariennes: Termit - Tin Toumma *ass-niger.org*.  Arkistoitu 12.2.2012. Viitattu 15.4.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Antilopes Sahélo-Sahariennes: Pratiques pastorales en relation avec l’espace de la Réserve Naturelle Nationale de Termit-Tin Toumma *saharaconservation.org*.  Arkistoitu 18.4.2013. Viitattu 15.4.2012. (ranskaksi)
3. ↑  UNESCO World Hertage Centre: Massif de Ternit *whc.unesco.org*. Viitattu 15.4.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Quéchon, Gerard: Art rupestre a Termit et Dibella.  *Cahiers ORSTOM, série Sciences Humaines*, 1978, XVI. vsk, nro 4, s. 329–349. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.4.2012.
5. ↑  Antilopes Sahélo-Sahariennes: Acquis, défis et manquants *ass-niger.org*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 15.4.2012. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Antilopes Sahélo-Sahariennes -projektin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Symphonie-satelliitti 5 pfennigin postimerkissä.
**Symphonie** oli ranskalais-saksalainen tietoliikennesatelliitti. Niitä valmistettiin kaksi kappaletta 1970-luvun puolivälissä. Hanke merkitsi Länsi-Euroopan ja sitä kautta nykyisen EU:n satelliittitietoliikenteen omavaraisuuden alkua.

Satelliitit olivat sylinterimäisiä ja poikkileikkaukseltaan kuusikulmion muotoisia. Massaltaan noin 230-kiloiset satelliitit olivat spin-stabiloituja. Satelliittien pinta oli katettu aurinkokennoilla ja niissä oli myös avautuvat aurinkopaneelit. Satelliitissa oli kaksi paraboliantennia. Satelliitti pystyi välittämään TV-lähetyksiä Eurooppaan. Satelliittien piti toimia 5 vuotta, mutta ne toimivat 10 vuotta.

Alkuperäinen tarkoitus oli laukaista satelliitit englantilaisvetoisella Europa-kantoraketilla, jonka kehitystyö epäonnistui. Lopulta satelliitit laukaistiin Yhdysvalloista Delta-kantoraketilla. Yhdysvaltain hallitus asetti laukaisuille lukuisia ehtoja, jotka pyrkivät estämään Euroopan oman satelliittitietoliikennetoiminnan alun. Tämä oli laukaiseva tekijä sille, että Ranska päätti aloittaa Ariane 1 -kantoraketin kehittämisen. 

* **Symphonie 1** laukaistiin 19. joulukuuta 1974 ja oli aikanaan ensimmäinen länsieurooppalainen tietoliikennesatelliitti. Sen paikka oli 11,5° W.

* **Symphonie 2** laukaistiin 27. elokuuta 1975, sen paikka oli myös 11,5° W.
Lehden etusivu vuodelta 1815.
**Syn otetšestva** (ven. Сын оте́чества, "Isänmaan poika") oli Pietarissa vuosina 1812–1852 ilmestynyt venäläinen aikakauslehti.

Nikolai Gretšin julkaisema ja toimittama *Syn otetšestva* perustettiin muokkaamaan yleistä mielipidettä Napoleonin Venäjän-sotaretken aikana. Kerran viikossa ilmestyneessä lehdessä julkaistiin muun muassa Ivan Krylovin sekä myöhemmin Konstantin Batjuškovin, Vasili Žukovskin ja Aleksandr Puškinin runoja. Vuodesta 1816 lähtien sen avustajina toimi useita dekabristeja.

Vuonna 1825 *Syn otetšestvan* toiseksi toimittajaksi tuli vallanpitäjiä tukevaa konservatiivista linjaa edustanut Faddei Bulgarin. Joka toinen viikko ilmestynyt lehti sulautui vuonna 1829 Bulgarinin *Severnyi arhiv* -lehteen ja sai nimen *Syn otetšestva i Severnyi arhiv*. Vuonna 1838 lehti siirtyi kirjakauppias Aleksandr Smirdinin omistukseen ja sen toimittajaksi tuli Nikolai Polevoi (1796–1846). Vuonna 1841 toimittajana työskenteli Osip Senkovski ja vuosina 1842-1844 Konstantin Masalski. *Syn otetšestva* kamppaili näinä vuosina Mihail Lermontovia, Nikolai Gogolia ja Vissarion Belinskin luonnonmukaista koulukuntaa vastaan. Lehden ilmestymisessä oli tauko vuosina 1844-1846, minkä jälkeen sitä toimitti jälleen Masalski.

Samanniminen Albert Startševskin julkaisema aikakauslehti ilmestyi Pietarissa vuosina 1856-1861. Vuonna 1862 se muutettiin päivälehdeksi, joka lakkautettiin vuonna 1905.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *Fundamentalnaja elektronnaja biblioteka Russkaja literatura i folklor*. Viitattu 27.12.2020.
**Julia Livia** (kuoli 43) oli roomalainen ylhäisönainen. Hänen isänsä oli Tiberiuksen poika Drusus Julius Caesar, ja äiti Livilla. Hän oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisen kerran hän avioitui vuonna 20 Nero Julius Caesarin kanssa, joka oli Germanicuksen vanhin poika. Julian isän kuoltua Livilla ja Agrippina maior kilpailivat kumman pojasta tulisi Tiberiuksen perillinen. Livillan tukena oli Sejanuksen, joka oli hänen rakastajansa. Julia kertoi äidilleen miehensä harkitsemattomista lausahduksista, jotka Livilla kertoi Sejanukselle. Sejanus taas kertoi ne Tiberiukselle mustamaalatakseen Neroa ja onnistui lopulta vakuuttamaan keisarin. Vuonna 29 Tiberius lähetti senaatille kirjeen, jossa syytti Neroa ja tämän äitiä Agrippinaa keisaria vastaan juonittelusta. Nero karkotettiin Ponzan saarelle ja Agrippina Pandaterian saarelle. 

Vuonna 33 Tiberius naittoi Julian Gaius Rubellius Blandukselle, joka oli vuoden 18 *consul suffectus*. He saivat ainakin yhden pojan Rubellius Plautuksen. Vuonna 43 Julia teloitettiin enonsa Claudiuksen käskystä, mahdollisesti Messalina suostutteli Claudiuksen siihen.

Lähteet
-------

* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. ↑  Lightman, hakusana "Julia (8)"


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Terminen kuivaaminen** on jäteveden hygienisointimenetelmä. Terminen kuivaaminen voidaan suorittaa suoralla tai epäsuoralla menetelmällä. Suorassa menetelmässä lämpö johdetaan suoraan lietteeseen ja epäsuorassa lämpö johtuu lietteeseen jonkin muun materiaalin kanssa. Termisessä kuivauksessa liete kuumennetaan 80 °C:een vähintään kymmenen minuutin ajaksi ja samalla kosteuden on vähennyttävä alle kymmeneen prosenttiin.

Termisen kuivaamisen jätevesiä hygienisoiva teho perustuu kosteuspitoisuuden alentamiseen ja lämpökäsittelyyn. Lietteen kuivuessa bakteerien lisääntyminen pysähtyy. Liian nopealla lietteen kuivatuksella lietteen sisältämät taudinaiheuttajat tottuvat lämpötilan vaihtumiseen ja taudinaiheuttajien tuhoutuminen ei ole varmaa.

Katso myös
----------

* Kalkkistabilointi
* Mädätys
* Kemicond-menetelmä
* Kompostointi

Lähteet
-------

* Lampen, H.: Haja-asutusalueiden sakokaivolietteiden kalkkistabilointi ja hyötykäyttö maataloudessa (pdf)  9.12.2007. Maaseutukeskus.  Arkistoitu 31.10.2008.
Julgī Stalte vuonna 2009.
**Julgī Stalte** (s. 28. lokakuuta 1978, Riika) on liiviläinen laulaja. Hän on ollut mukana useissa yhtyeissä, kuten Skandinieki, Stalti, Tuļļi Lum ja Tai Tai.

Hänen isänsä oli folkloristi ja poliitikko Dainis Stalts, ja veli Dāvis Stalts on latvialainen journalisti ja poliitikko (kuului Latvian parlamenttiin vuosina 2011–2014). Hänen isoisänsä oli laivakapteeni Oskar Stalt. Stalte on ollut naimisissa virolaisen näyttelijän Margus Grosnõin kanssa, ja heillä on poika. Staltella on myös kaksi tytärtä.

Stalte oppi liiviä isoisältään ja täydensi taitojaan myöhemmin opiskelemalla. Hän on opiskellut kansanmusiikkia Viljandin kulttuurikorkeakoulussa sekä Latvian kulttuuriakatemiassa. Riian kaupunginvaltuuston Koulutuksen, kulttuurin ja urheilun osasto antaa vuosittaisia Valkoisen varpusen palkintoja kulttuurin alalta. Stalte sai palkinnon työstään liiviläisen kulttuuriperinnön säilyttämiseksi järjestämänsä tapahtuman, "Liivipäivän", johdosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Tulli Lum puhaltaa liivin kieltä liekkeihin. ts.fi.* 30.7.2005.
2. ↑
3. ↑  *Latvijas ievērojamās dzimtas. Kolkas līvu stiprā ģimene – Stalti. jauns.lv.* 26.3.2018.
4. ↑  *"Baltie zvirbuļi" aizlidojuši pie labākajiem. la.lv.* 25.4.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Suomuluri** (*Trichoglossus chlorolepidotus*) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 23 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään vihreä. Rinnan ja vatsan höyhenet ovat keltaisia levein vihrein reunoin saaden ne näyttämään suomumaisilta. Pyrstön alapeitinhöyhenet, reidet ja kupeiden alaosa ovat vihreät voimakkain keltaisin kuvioin. Siipien alapeitinhöyhenet ja siipisulkien alapinnalla oleva leveä vyö ovat oranssinpunaiset. Nokka punainen, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaanruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuorella linnulla iiris on vaaleanruskea ja nokka ruskehtava keltaisin täplin.

Esiintyminen
------------

Suomuluri esiintyy yleisenä Koillis-Australiassa Queenslandin Cooktownista Uuden Etelä-Walesin Illawaran alueelle sekä joillakin rannikon edustan saarilla. Ne ovat vaelluslintuja, jotka vaeltavat ravinnon perässä.

Lajin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Suomulurit elävät avoimissa metsissä, savanneilla ja teepuutiheiköissä.

Lisääntyminen
-------------

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintää tapahtuu koska tahansa toukokuun ja helmikuun välillä. Pesä sijaitsee tavallisesti korkealla puunkolossa. Naaras munii kaksi tai harvoin kolme munaa. Haudonta kestää noin 25 päivää ja ilmeisesti vain naaras hautoo. Molemmat emot ruokkivat poikasia kolmasti päivässä. Poikaset lähtevät pesästä 6–7 viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Suomulurit liikkuvat usein suurissa parvissa ja ruokailevat enimmäkseen eukalyptuspuissa. Ne syövät siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä, marjoja ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Trichoglossus chlorolepidotus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q258168
* Wikispecies: Trichoglossus chlorolepidotus
* ADW: Trichoglossus\_chlorolepidotus
* AFD: Trichoglossus\_chlorolepidotus
* Avibase: 4B0E14DBE6160C12
* BirdLife: 22684567
* BirdLife-Australia: scaly-breasted-lorikeet
* BOLD: 71642
* CoL: 58CJW
* BOW: scblor1
* eBird: scblor1
* GBIF: 2479704
* iNaturalist: 19115
* IRMNG: 10856796
* ITIS: 177427
* IUCN: 22684567
* NCBI: 585473
* NZOR: 83b0cda6-a3e6-4115-ad2a-b67d920751b4
* Species+: 7587
* Xeno-canto: Trichoglossus-chlorolepidotus

 |

 |