recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Luksusjahti Pelorus

**Pelorus** (IMO 8977273) on maailman neljänneksitoista suurin moottorijahti. Pituutta sillä on 115 metriä ja sen hinnaksi tuli noin 250 miljoonaa euroa. Tim Heywoodin suunnitteleman teräsrunkoisen aluksen rakensi Lürssenin telakka Bremenissä Saksassa. Alus otettiin käyttöön 2003.

Aluksen omisti aikaisemmin saudiarabialainen liikemies joka myi sen venäläiselle miljardööri Roman Abramovitšille. Abramovitš teetti alukseen haluamansa muutostyöt Blohm & Voss -telakalla. Muutostöissä lisättiin yksi helikopterikansi lisää, vakaimia ja muutoksia pakoputkiin, mastoon sekä perään. Runkoa lukuun ottamatta aluksen rakenteet ovat alumiinia.

Peloruksen pääkoneina ovat kaksi Wärtsilän 5 300 hevosvoimaista 12V 26 -dieselmoottoria joilla se saavuttaa 19 solmun (35 km/h) nopeuden, mutta normaaliajossa matkavauhtia on noin 12–14 solmua. Aluksesta sisätiloista on saatavilla rajoitetusti yksityiskohtaista tietoa, sillä Abramovitš haluaa suojata perheensä yksityisyyttä.

Jahdin 46-henkinen miehistö asuu aluksessa ja pitää sen jatkuvassa purjehdusvalmiudessa.

Peloruksen on nähty useimmiten purjehtivan kesäisin läntisellä Välimerellä ja siirtyneen talvikaudella Suezin kanavan kautta etelään.

Teknisiä tietoja
----------------

* Pituus: 115 m
* Leveys: 17,20 m
* Syväys: 4,66 m
* Pääkoneet: 2 X 5 300 hv (3952 kW) Wärtsilä 12V26 -dieselmoottoria, yht. 10 600 hv
* Apukoneet: Wärtsilä
* Vetolaitteet: kaksi potkuria
* Purjehdusmatka: 280 m3 polttoainetäytöllä 6 000 meripeninkulmaa 16 solmun nopeudella

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pelorus**.
* Super Yacht Times – Pelorus (englanniksi)
**Bicca Olin** (s. 1. lokakuuta 1998) on suomenruotsalainen vihreä poliitikko ja vaikuttajaviestinnän konsultti. Aiemmin Olin on toiminut muun muassa Vihreiden nuorten pääsihteerinä, ammatillisia opiskelijoita edustavan Oskun edunvalvontakoordinaattorina, eurooppalaisen toisen asteen opiskelijoiden kattojärjestö OBESSUn hallituksen jäsenenä sekä opiskelijajärjestö Finlands Svenska Skolungdomsförbundin (FSS) puheenjohtajana. Olin on kotoisin Porvoosta ja on asunut vuodesta 2016 Helsingissä.

Ura
---

Olin valmistui ylioppilaaksi ja mediapalveluiden toteuttajaksi Yrkesinstitutet Practicumista syksyllä 2016. Tämän jälkeen hän työskenteli kirjastotyöntekijänä ennen valintaansa FSS:n puheenjohtajaksi huhtikuussa 2017. Olin oli sitä ennen toiminut järjestön hallituksessa kolme kautta, joista kaksi jälkimmäistä varapuheenjohtajana. Keväällä 2018 Olin valittiin toiselle kaudelleen joka päättyi kesällä 2019. 

Vuosina 2018 ja 2019 Olin toimi lisäksi sateenkaarijärjestö Regnbågsankanin puheenjohtajana sekä Suomen nuorisoalojen kattojärjestö Allianssin hallituksen jäsenenä.. Kesäkuussa 2019 Olin valittiin OBESSUn hallitukseen kaksivuotiskaudeksi.  Saman vuoden lokakuussa Olin valittiin toisen asteen opiskelijajärjestö Oskun (järjestö) edunvalvonnan koordinaattoriksi  ja marraskuussa 2019 hän siirtyi Vihreiden nuorten pääsihteeriksi.. Syksyllä 2022 Olin siirtyi konsulttitalo Milttonille vaikuttajaviestinnän konsultiksi. Vuodesta 2020 Olin on opiskellut kauppatieteitä Hankenissa.

Politiikka
----------

Olin edustaa vihreitä Helsingin kaupungin kasvatuksen ja koulutuksen toimialan lautakunnan varajäsenenä ja ruotsinkielisen jaoston varapuheenjohtajana. Aiemmin Oin on toiminut Helsingin kaupungin kaksikielisyystoimikunnassa, nuorisojaostossa, ruotsinkielisessä koulutusjaostossa sekä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin vähemmistökielilautakunnassa. Olin oli ehdolla eduskuntaan kevään 2019 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä, sai 339 ääntä eikä tullut valituksi. Samana keväänä hän oli ehdolla eurovaaleissa, sai 1589 ääntä eikä tullut valituksi. Olin on ehdolla kevään 2023 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä.

Muuta
-----

Kesällä 2019 Olin oli puhujana Svenska Ylen kesäpuhujasarjassa. Vuonna 2018 Hufvudstadsbladet listasi Olinin yhdeksi 40:stä suomenruotsalaisesta tulevaisuuden toivosta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Bicca Olinin Linkedin *linkedin.com*.
10. ↑
11. ↑  Helsingin kaupungin verkkosivu *hel.fi*.
12. ↑  Kaksikielisyystoimikunta *Helsingin kaupunki*. Viitattu 27.5.2019.
13. ↑
14. ↑
15. ↑  HUS - Vähemmistökielinen lautakunta *www.hus.fi*.  Arkistoitu 27.3.2019. Viitattu 27.5.2019.
16. ↑  Ylen Vaalikone 2019 - Yles Valkompass 2019 *vaalikone.yle.fi*. Viitattu 25.5.2019.
17. ↑  Ylen eurovaalikone 2019 *vaalit.yle.fi*. Viitattu 27.5.2019.
18. ↑  Här är Vegas sommarpratare 2019 *svenska.yle.fi*. Viitattu 14.6.2019. (ruotsiksi)
19. ↑  HBL:s arbetsgrupp: Svenskfinlands framtidshopp – 40 under 40 *www.hbl.fi*. Viitattu 14.6.2019. (ruotsiksi)
**Lappeenrannan työväentalo** on Lappeenrannan kaupungin keskustassa sijaitseva työväentalo.

Historia
--------

Lappeenrannan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1893.

Ensimmäinen työväentalo rakennettiin vuonna 1886. Tämä talo poltettiin vuonna 1918. Uusi talo valmistui vuonna 1924. Laajennuksia tehtiin vuonna 1955. Työväentalo rakennettiin talkoilla ja rahoitettiin pääosin lainoilla.

Vuonna 1982 talon kunto oli huono, ja suunnitelmissa oli talon purkaminen.

Vuonna 1982 rakennettiin uusi punatiilinen talo entisen paikalle. Myös tämä talo on päätetty purkaa ja rakentaa paikalle kerros- ja liiketalo, koska tontilla on runsaasti rakennusoikeutta.

Työväentalon kohtaloa on käsitelty yhdistyksen kokouksissa vuonna 2016. Talon purkaminen uuden kuusikerroksisen asuin- ja liiketalon tieltä oli tarkoitus aloittaa toukokuussa 2020, mutta hanke on viivästynyt.

Rakennus
--------

Vuonna 1924 rakennettu talo oli hirsirunkoinen. Laajennusosa vuodelta 1955 oli kivestä. Talossa oli vuonna 1949 tehty lautavuoraus. Talo oli maalaamton ja siinä oli peltikate. Sisäkatto ja sisäseinät olivat paneloituja. Vuonna 1955 sisäkattoon ja sisäseiniin asennettiin osittain kuitulevyä. Alkuperäinen uunilämmitys muutettiin vuonna 1972 kaukolämmitykseksi. Taloon laitettiin vesijohto, viemäri ja wc vuonna 1941. Talon ikkunat ja ovet uusittiin vuonna 1955.

Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, huoneen ja keittiön asunto, teatteri, teatterikahvio ja musiikkisali.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja teatteria. Sitä on myös vuokrattu.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982. ISBN 951-46-6592-9.
2. ↑  Lappeenrannan työväenyhdistys – Historia SDP Lappeenranta. Viitattu 27.3.2023.
3. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
4. ↑  Lappeenrannan työväentalon kohtalo ratkeaa ensi viikolla – "kaikki vaihtoehdot ovat vielä auki" *Lappeenrannan Uutiset*.  6.8.2016. Viitattu 27.3.2023.
5. ↑  Lappeenrannan työväenyhdistys aikoo myydä työväentalon *Lappeenrannan Uutiset*.  11.12.2016. Viitattu 27.3.2023.
6. ↑  Työväentalo katoaa Lappeenrannan katukuvasta kesään mennessä *Yle Uutiset*.  7.2.2020. Viitattu 27.3.2023.
7. ↑  Härmä, Olli-Pekka: Uudisrakennus Lappeenrannan työväentalon paikalle antaa edelleen odotuttaa itseään – Korona ja maailmantilanne ovat pitäneet hankkeen jäissä *Etelä-Saimaa*.  27.12.2022. Kaakon Viestintä. Viitattu 27.3.2023.
**Pelon palkka** (*Sorcerer* tai *Wages of Fear*) on William Friedkinin tuottama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 1977. Käsikirjoituksen on sovittanut Walon Green vuonna 1950 ilmestyneestä Georges Arnaud’n romaanista *Le salaire de la peur*, jonka pohjalta syntyi myös Henri-Georges Clouzot’n vuoden 1953 samanniminen elokuva.

Tarinassa neljä miestä pestautuu henkensä kaupalla kuljettamaan kahta nitroglyseriinillä lastattua kuorma-autoa öljy-yhtiön tuotantokentälle tiettömän taipaleen taakse nimettömäksi jäävässä Etelä-Amerikan maassa.

Vastaanotto
-----------

Sekä aikalaiskriitikot että tavallinen yleisö pitivät *Pelon palkkaa* pettymyksenä Friedkinin edellisten elokuvien *Kovaotteiset miehet* ja *Manaaja* jälkeen. Elokuvan maine on kuitenkin myöhemmissä arvioissa parantunut.

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti *Pelon palkkaa* melkoisen jännitteettömänä ja Tangerine Dreamin musiikkia outona. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pelon palkka (vuoden 1977 elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Pelon palkka (vuoden 1977 elokuva)* Elonetissä.
**Horst Hardy Bulau** (s. 14. elokuuta 1962 Ottawa, Ontario) on kanadalainen kilpauransa päättänyt mäkihyppääjä.

Ura
---

Vuonna 1979 Bulau voitti nuorten normaalimäen maailmanmestaruuden.

Bulaun ja hänen maanmiehensä Steve Collinsin mäkihyppyurien parhaat vuodet ajoittuvat 1980-luvun alkupuolelle. Bulaun paras sijoitus mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailusta oli kaudelta 1982–1983, jolloin hän oli yhteispisteissä toinen Matti Nykäsen jälkeen. Kausilla 1980–81 ja 1981–82 hän sijoittui kolmanneksi. Kaikkiaan Bulau saavutti 13 maailmancupin osakilpailuvoittoa.

Maailmancup-menestyksestä huolimatta arvokisoissa Bulaun menestys jäi vaatimattomaksi, eikä hän voittanut niistä yhtään mitalia. Parhaiksi aikuisten arvokisasijoituksiksi jäivät lentomäen MM-kilpailujen 5. sija vuodelta 1981 Oberstdorfissa, Oslon vuoden 1982 MM-kisojen 6. sija normaalimäessä ja 10. sija Sarajevon talviolympialaisten 1984 suurmäestä. Bulau lopetti mäkihyppyuransa vuonna 1992 Albertvillen olympialaisten jälkeen.

Saavutuksia
-----------

### Maailmancupin osakilpailuvoitot

1. 1. tammikuuta 1981, Garmisch-Partenkirchen, suurmäki
2. 17. maaliskuuta 1981, Bærum, suurmäki
3. 15. tammikuuta 1982, Sapporo, normaalimäki
4. 23. tammikuuta 1982, Thunder Bay, normaalimäki
5. 24. tammikuuta 1982, Thunder Bay, suurmäki
6. 30. joulukuuta 1982, Oberstdorf, suurmäki
7. 22. tammikuuta 1983, Thunder Bay, normaalimäki
8. 26. tammikuuta 1983, St. Moritz, normaalimäki
9. 28. tammikuuta 1983, Gstaad, normaalimäki
10. 25. helmikuuta 1983, Falun, normaalimäki
11. 4. maaliskuuta 1983, Lahti, normaalimäki
12. 6. maaliskuuta 1983, Lahti, suurmäki
13. 10. joulukuuta 1983, Thunder Bay, normaalimäki

Lähteet
-------

* Horst Bulau Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Horst Bulau Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) Canadian Ski Museum (englanniksi)
Jääpalloa Kisapuiston tekojääradalla. Taustalla Kisapuiston jäähalli ja harjoitusjäähalli.
**Kisapuisto** on urheilukeskus Lappeenrannassa. Se sijaitsee pientaloalueella Parkkarilan kaupunginosassa Kisakadun ja Karjalan radan välissä.

Kisapuiston pääurheilupaikka on 4 825 -paikkainen Kisapuiston jäähalli, joka on muun muassa jääkiekon SM-liigassa pelaavan SaiPan kotiareena. Jäähallin paikalla alun perin sijainnut tekojäärata valmistui vuonna 1963 ja oli järjestyksessään Suomen viides. Tuolloin alue kuului vielä Lauritsalan kauppalaan. Jäähalli valmistui vuonna 1972, kun tekojäärata katettiin. Hallin vieressä on pienempi harjoitusjäähalli, minkä lisäksi Kisapuiston länsireunalla on yksityisellä rahoituksella rakennettu vuonna 2010 valmistunut kahden kaukalon harjoitusjäähalli UK-areena.

Kisapuistossa on myös hiekkatekonurmi, jolla pelataan muun muassa pesäpalloa ja jalkapalloa. Tekonurmi toimi 2000-luvun alussa Pesä Ysien Superpesis-joukkueen kotikenttänä, mutta joukkue siirtyi sittemmin Vanhalle kentälle. Talvisin paikalla on Kisapuiston tekojäärata, jolla Bandyliigan Veiterä pelaa kotiottelunsa, ja ulkokaukalo.

Kisapuiston maastossa on 4,5 kilometriä pitkä valaistu pururata, johon talvisin tehdään hiihtolatu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kisapuiston jäähallit Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 5.3.2012. Viitattu 16.11.2011.
2. 1 2  Kisapuisto Liiga-SaiPa Oy. Viitattu 16.11.2011.
3. ↑  Vuosilukuja SaiPan historiasta Liiga-SaiPa Oy. Viitattu 16.11.2011.
4. ↑  UK Areenan tarina Lappeenrannan Harrastus- ja nuorisojäähalli Oy.  Arkistoitu 2.11.2012. Viitattu 16.11.2011.
5. 1 2 3 4  Kisapuiston tekojäärata Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 5.3.2012. Viitattu 16.11.2011.
6. ↑  Hämäläinen, Jarmo: Vanhasta kentästä tulossa uudelleen pesäpallokeskus  15.9.2006. Etelä-Saimaa. Viitattu 16.11.2011. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Veiterän edustusjoukkueet kautta aikain Veiterä ry.  Arkistoitu 12.11.2013. Viitattu 16.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kisapuisto Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kisapuiston jäähallit Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kisapuisto SaiPan sivustolla
* UK-areenan sivusto
**Bidonì** (sardiksi *Bidunìu*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 145 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 11,72 neliökilometriä. Se sijaitsee 250 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bidonì** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Ellen Andrea Wang** (s. 10. lokakuuta 1986 Gjøvik) on norjalainen kontra­basisti ja laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa yhdistyvät jazz-, pop- ja rockvaikutteet. Hän on soittanut myös tois­sijaisesti sähköbassoa.

Ura
---

Wang aloitti lapsena viulunsoiton, mutta siirtyi 16-vuotiaana kontra­bassoon. Hän opiskeli muiden muassa Bjørn Kjellemyrin johdolla Norjan valtiollisessa musiikki­korkea­koulussa Oslossa. Vuonna 2009 hän perusti Jon Audun Baarin, Harald Lassenin ja Jonas Kilmork Vemøyn kanssa Pixel-jazz­yhtyeen. Se on levyttänyt Cuneifrom Recordsille ja saanut kansain­välistä tunnustusta.

Soolo­debyyttinsä Wang teki vuonna 2014 albumilla *Diving*, jota seurasi toinen albumi *Blank Out* vuonna 2017. Jälkimmäinen toi Wangille Spellemann-palkintoehdokkuuden jazz­kategoriassa. Hän on myös toiminut Hanna Paulsbergin ja Rohey Taalahin kanssa Gurls-triossa, jonka ensi­albumi *Run Boy, Run* ilmestyi vuonna 2018. Lisäksi hän on tehnyt yhteis­työtä Dag Arnesenin, Marilyn Mazurin, Manu Katchén ja Bugge Wesseltoftin kanssa.

Diskografia
-----------

* *Hokjønn*  (2009)
* *Reminder*  (2012)
* *We Are All Small*  (2013)
* *Diving*  (2014)
* *Golden Years*  (2015)
* *Blank Out*  (2017)
* *Run Boy, Run*  (2018)
* *Closeness*  (2020)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monsen, Christopher: Ellen Andrea Wang *Store norske leksikon*.  päivitetty 6.7.2021. Oslo:  Foreningen Store norske leksikon. Viitattu 13.10.2019. (norjaksi, uusnorjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ellen Andrea Wang** Wikimedia Commonsissa

* Kotisivut (englanniksi)
* Ellen Andrea Wang Discogsissa.  (englanniksi)
* Ellen Andrea Wang AllMusicissa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Sairasmajat** olivat Suomen Punaisen Ristin Suomen rajaseuduille rakennuttamia terveydenhuollon ja sairaanhoidon toimitiloja. Sairasmajan yhteydessä sijaitsi myös majaa hoitaneen sairaanhoitajan asunto.

Sairasmajojen perustaminen alkoi 1920-luvulla Kuopion läänin maaherra, varatuomari Gustaf Ignatiuksen vuonna 1925 tekemän ehdotuksen perusteella sen jälkeen kun eduskunta oli myöntänyt määrärahoja tätä varten. Esikuvamaana oli Ruotsi, jossa sairasmajoja oli alettu perustaa 1920-luvun alussa Pohjois-Ruotsiin. Sairasmajoja perustettiin Lapin Kuolajärveltä Laatokan Karjalan Salmiin ulottuneelle alueelle. Majat rakennettiin useimmiten järven rannalle, jotta sairaskuljetuksiin käytetyille vesilentokoneille olisi tarjoutunut mahdollisuus laskeutua majan läheisyyteen. Majojen mallipiirustukset tekivät arkkitehdit Axel Mörne ja professori Onni Tarjanne.

SPR:n sairasmajatoimintaa johti lääketieteen ja kirurgian tohtori Martti Johannes Siirala (1889–1948) vuoteen 1936 saakka. Ennen talvisotaa valmistui kahdeksan sairasmajaa:

* Kuolismaan sairasmaja, Ilomantsi (1926)
* Paanajärven sairasmaja, Kuusamo (1927)
* Ruhtinaansalmen sairasmaja, Suomussalmi (1927)
* Ägläjärven sairasmaja, Korpiselkä (1928)
* Rautavaaran sairasmaja (1929)
* Vuorijärven sairasmaja, Kuolajärvi (Salla) (1931)
* Naarvan sairasmaja, Ilomantsi (1932)
* Aholanvaaran sairasmaja, Oulanka (1935)

Sotavuosina useimmat sairasmajat joko tuhoutuivat tai jäivät luovutetulle alueelle. Sotien jälkeen toimivat vain Rautavaaran ja Naarvan sairasmajat ja lisäksi Ruhtinaansalmen sairasmaja jälleenrakennettiin. Uusia sairasmajoja rakennettiin nyt Lentiiraan, Kursuun, Savukoskelle ja Outakoskelle. 1950-luvulla lakkautettiin 1950 Kursun ja Savukosken sairasmajat, 1953 Rautavaaran sairasmaja, 1954 Ruhtinaansalmen sairasmaja, 1956 Lentiiran sairasmaja ja 1957 Naarvan sairasmaja. Viimeisenä lakkautettiin 1972 Outakosken sairasmaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teija Ahola : Terveyttä kaikille. Terveystalot ja kunnanlääkärintalot 1940-luvulta 1960-luvulle, Selvitystyö Ahola 2014, sivu 24
2. ↑  Arno Forsius : Martti Johannes Siirala (1889–1948) – suomalaisen terveydenhuollon kehittäjä (Arkistoitu – Internet Archive)
Hämeenkylän kartanon puiston käyttävä
**Hämeenkylän kartano** on kartano Elimäellä Kouvolassa. Kartano on syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä. Se toimi läänityksen eräänä pääkartanona.

Ruotsin kuningas Kaarle IX antoi vuonna 1608 hänen henkensä Kirkholman taistelussa pelastaneen ratsumestari Henrik Wreden jälkeläisille ikuisena rälssinä läänitykseksi 131 taloa, jotka käsittivät pääosan Elimäen neljänneskunnasta. Läänitystä poikiensa puolesta hoitanut Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern perusti alueelle kolme kartanoa, Peippolan, Anjalan ja Hämeenkylän kartanot, joista viimeksi mainitun hän antoi nuoremmalle pojalleen Carl Henrik Wredelle. Äitinsä kuoltua Carl Henrik Wrede sai vielä Elimäen neljänneskunnan itäosatkin. Carl Henrik Wreden poika everstiluutnantti Fabian Wrede joutui myymään isältään perimänsä Hämeenkylän säterin maksaakseen eräät suuret velkansa, ja hänelle jäi Elimäellä ainoastaan Villikkalan kartano.

Hämeenkylän kartanon omistajasuku vaihtui useasti. 1800-luvun puolivälissä sen osti amiraali Arvid Adolf Etholén, jonka poika Alexander Etholén vanhempi osti vuonna 1883 myös Peippolan kartanon. Jälkimmäisen omistajaksi tuli isänsä jälkeen Alexander Etholén nuorempi.

Omistajaluettelo (epätäydellinen):

* leskirouva, valtakunnanvapaaherratar Gertrud von Ungern (ratsumestari Henrik Wreden leski)
* ritari, sittemmin paroni Carl Henrik Wrede (edellisen nuorempi poika)
* eversti, paroni Fabian Wrede (edellisen ainut eloonjäänyt poika)
* vara-amiraali Arvid Adolf Etholén
* Alexander Etholén, Arvid Adolf Etholénin poika.
* maanviljelysneuvos K. M. Rickman

Lähteet
-------

1. ↑  Georg Haggrén: / Ungern, Gertrud von (K 1649) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Horsmajärvi** (ruots. *Åsensjö*) on luonnonsuojelualueen ympäröimä metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 44,2 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 19 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Horsmajärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,2 kilometriä. Rantaviiva on epäsäännöllinen, sen pituus on 8 295 metriä. Järven eteläosa on kuroutunut lähes erilleen muusta järvestä. Horsmajärven keskiosassa sijaitsee useita saaria ja luotoja, suurin saari on noin 2,5 hehtaarin laajuinen Horsmajärvenholma, joka kohoaa kymmenisen metriä järven pinnan yläpuolelle. Horsmajärven pohjoiset rannat ovat varsin jyrkkiä. Horsmajärven läheisyydessä sijaitsee metsälampia, joista virtaa laskuojia järveen. Horsmajärven kaakkoisosasta lähtee laskuoja Långsjöhön (45,7 metriä mpy), joka sijaitsee noin 700 metriä kaakkoon. Horsmajärven itäpuolella sijaitsee Stora Tregren.

Horsmajärvi (82.002.1.024) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Horsmajärvi on kahdeksanneksi laajin Fiskarsinjoen alueen 76:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen laajimmat vakavedet ovat Määrjärvi, Degersjön ja Seljänalanen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Horsmajärvi, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.7.2021.
3. ↑  Horsmajärvi. Järviwiki. Viitattu 26.7.2021.
4. ↑  Fiskars ån valuma-alue (82.002). Järviwiki. Viitattu 26.7.2021.
Elle ja Blair Fowler vuonna 2012.
**Lisa "Elle" Fowler** (s. 25. toukokuuta 1988) ja **Laura Elizabeth "Blair" Fowler** (s. 1. huhtikuuta 1993) ovat yhdysvaltalaiset siskokset, jotka tulivat internetissä tunnetuiksi muotiin ja kauneudenhoitoon liittyvällä internet-yhteisöllään. Vanhempi sisaruksista Elle perusti vuonna 2008 YouTube-kanavan *AllThatGlitters21*, jolla hän jakoi vinkkejä kauneudenhoitoon ja pukeutumiseen liittyen. Kanava saavutti yllättävän suosion ja pian Elle pyysi myös siskonsa Blairin toimintaan mukaan. Sisarukset julkaisivat videoita neljällä eri kanavalla viikoittain ja perustivat pian toimintaansa nojaavat internet-sivut. Muutaman vuoden jälkeen YouTube-kanavien katsojaluvut nousivat yhteensä yli 200 miljoonaan näyttökertaan ja sisarukset alkoivat vastaanottaa toimittajien yhteydenottoja. He antoivat haastatteluja muotilehtiin sekä vierailivat alan keskusteluohjelmissa. Blair on myöhemmin näytellyt myös Walt Disneylle.

Fowlerin siskokset ovat ilmaisseet haluavansa jakaa amerikkalaisille naisille ripauksen glamouria joka päivä. Videoille on tyypillistä ylitsepursuava positiivisuus sekä keveys.

Aiheesta muualla
----------------

* Elle Fowlerin YouTube-kanava AllThatGlitters21
* Blair Fowlerin YouTube-kanava juicystar07
**Lisa Cholodenko** (s. 5. kesäkuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat independent-elokuvat *Dinner Party* (1997), *Laurel Canyon* (2002) ja *The Kids Are All Right* (2010) sekä television minisarja *Olive Kitteridge* (2014).

Cholodenko syntyi liberaaliin juutalaisperheeseen ja on isänsä puolelta ukrainalaista sukua. Hän opiskeli antropologiaa, etnologiaa ja naistutkimusta San Franciscon valtionyliopistossa, vietti puolitoista vuotta Jerusalemissa ja opiskeli sitten elokuvaa ja käsikirjoittamista Columbian yliopistossa. Hän sai töitä New Yorkin elokuvateollisuudesta ja toimi apulaisleikkaajana John Singletonin elokuvassa *Boyz n the Hood – kulman kundit* ja apulaisohjaajana Beeban Kidronin elokuvassa *Anna onnelle mahdollisuus*. Hän pääsi tekemään ensimmäistä pitkää elokuvaansa, naisten välistä rakkaustarinaa *High Art* (1998) ohjaaja Miloš Formanin tuella. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Sitä seurasi Joni Mitchellin musiikkialbumista *Ladies of the Canyon* innoituksensa saanut heteroseksuaalinen rakkaustarina *Laurel Canyon*, joka kuvattiin Hollywood Hillsin seudulla Kaliforniassa.

Cholodenko päätti asettua taas synnyinkaupunkiinsa Los Angelesiin ja alkoi omien lastensaantipyrkimystensä innoittamana kirjoittaa Stuart Blumbergin kanssa elokuvaa *The Kids Are All Right*, joka kuitenkin toteutui vasta viisi vuotta myöhemmin. Sen käsikirjoitus sai Bafta- ja Golden Globe -palkinnot ja oli Oscar-ehdokkaana.

Vuonna 2014 ensiesitetty, Cholodenkon ohjaama ja Frances McDormandin nimiroolista tunnettu neliosainen televisiosarja *Olive Kitteridge* sai kahdeksan Emmy-palkintoa. Se palkittiin muun muassa parhaana minisarjana ja parhaasta minisarjan käsikirjoituksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kinnunen, Kalle: The Kids Are All Right: Lesboäidit kohtaavat liian mukavan spermanluovuttajan, *Suomen Kuvalehti* 23.9.2010. Viitattu 17.7.2016.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.
3. ↑  Olive Kitteridge, Yle Teema. Viitattu 23.6.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lisa Cholodenko
**Horros** on vuoden 2008 loppupuolelta asti toiminut suomalainen crust punk -yhtye. Yhtye käyttää tyylilajistaan nimitystä *Morbid Crust*. Yhtye on perustettu Hämeenlinnassa thrash metal -bändinä, mutta sittemmin musiikkityyli siirtyi hardcore punkin sekä crustin puolelle.. Suuria vaikuttajia bändille ovat olleet Morbid Angel, Nuclear Death Terror, Amebix sekä Unkind.

Horroksen neljän kappaleen debyytti, 7-tuumainen vinyyli julkaistiin syyskuussa 2011. Levynjulkaisuun osallistui levy-yhtiö Face Your Gods sekä useita muita pieniä epävirallisia toimijoita.

Yhtye on julkaisemassa uutta 7-tuumaista vinyyli-EP:tä vuoden 2012 aikana. EP sisältää kolme kappaletta, kaksi lyhyempää A-puolella sekä yhden pidemmän B-puolella. EP on äänitetty sekä miksattu yhtyeen omin voimin ja sen julkaisee Face Your Gods.

Horroksen jäsenistä Elias, Lassi sekä Joonas soittavat myös hämeenlinnalaisessa hardcore-yhtyeessä Left Coldissa.

Kokoonpano
----------

* Elias – laulu & kitara
* Joonas – laulu & basso
* Jere – rummut

### Entiset Jäsenet

* Miska H. Kojootti – kitara
* Urho – laulu & kitara
* Lassi – rummut

Diskografia
-----------

* *Horros* (CD/C-Kasetti, 2009, Omakustanne)
* *Morbid Crust* EP C-Kasetti, 2011, Omakustanne)
* *Horros* (7" EP, 2011, Armoton/RMR/DR/FMCR)
* *Iron Birds* (7" EP, 2013, FYG/K.Tuotanto)
* *Maailman palkka* (2014, Digital)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Maailman Palkka by Horros *horrosband.bandcamp.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Bandcamp-sivut
* Haastattelu
Näsilinna.
Sodan tuhoja Hämeen museossa.
**Hämeen museo** oli Tampereen vanhin museo. Se avattiin vuonna 1908 Näsinpuiston keskellä sijaitsevassa Näsilinnassa. Museon kokoelmat sisälsivät lähinnä kansatieteellisiä ja kulttuurihistoriallisia kokoelmia. Museo oli tunnettu muun muassa laajasta ryijykokoelmastaan sekä museon avaamisesta alkaen esillä olleesta savupirtistä, niin sanotusta Hämeen pirtistä.

Historia
--------

Hämeen museon perustamisen takana olivat Julius Ailio ja Helsingin yliopiston Hämäläis-Osakunta. Osakuntalaiset aloittivat Ailion johdolla vuonna 1904 kokoelmien ja varojen keruun hämäläistä maakuntamuseota varten. Tampereen lisäksi myös Hämeenlinna tavoitteli itselleen maakuntamuseota, mutta osakunta piti Tampereen tarjousta parempana ja päätti vuonna 1906 sijoittaa museon Tampereelle. Museota hallinnoimaan perustettiin vuonna 1907 Hämeen museoseura. 

Museon ensimmäinen museonhoitaja oli taiteilija Gabriel Engberg, joka asui Näsilinnassa ja hoiti samalla museota vuoteen 1951 saakka. Engbergin kiinnostus erityisesti tekstiileihin ja kansatieteelliseen aineistoon ohjasi merkittävästi Hämeen museon kokoelmien karttumista toiseen maailmansotaan saakka.

Sisällissodassa Näsilinna ja Hämeen museo kärsivät pahoja vaurioita Tampereen valtauksen aikana huhtikuussa 1918. Myös talvi- ja jatkosodan pommituksissa museo kärsi lieviä vaurioita. 

Hämeen museon perusnäyttely avattiin perusteellisesti uudistettuna 1952. Samalla museo sai käyttöönsä koko Näsilinnan rakennuksen.

1970-luvun alussa Hämeen museoseura luopui museon ylläpidosta ja se siirtyi Tampereen kaupungin hallintaan. Tämä ei käytännössä merkinnyt suurta muutosta museon ylläpitoon, sillä museon toiminta oli ollut Tampereen kaupungin tukien varassa toisen maailmansodan jälkeisen ajan. 

Hämeen museo suljettiin vuonna 1998 säästösyistä. Museon esineistö on varastoituna Tampereen museoiden kokoelmakeskuksessa.

Katso myös
----------

* Museo Milavida

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen museoiden kokoelmakeskus  2016. Tampere:  Museokeskus Vapriikki. Viitattu 23.6.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Hämeen museo (Q11864037)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tampere |
|  |
| sijainti | Näsilinna |
|  |
|  |

 |
**Villikkalan linnoitus** oli ruotsalaisten Kustaa III:n sodan jälkeen Kymijoen länsipuolelle Elimäen Villikkalaan rakentama rajalinnoitus joka jäi kuitenkin keskeneräiseksi. Villikkalaan oli tarkoitus rakentaa viiden holvatun bastionin linnoitus ja aloitteen asiasta teki vapaaherra Rabbe Gottlieb Wrede. Rakennustyöt alkoivat keväällä 1793 vallimestari E. J. Braskin johdolla; rakentajina toimivat paikalle tuodun Pohjanmaan rykmentin sotilaat. 

Rakennustyöt keskeytyivät kuitenkin jo syksyllä 1794 ilmeisesti rahapulan vuoksi. Linnoituksesta saatiin valmiiksi idänpuoleinen etuvarustus mutta suurin osa valleista jäi rakentamatta ja samoin rakentamatta jäivät vallihaudat ja linnoituksen rakennukset. Suomen sodan aikana Villikkalaan oli sijoitettu pieni sotaväen osasto mutta se poistui paikalta ilman taistelua.

Villikkalan linnoituksen alueen valleja on vielä havaittavissa vaikka paikka onkin metsän peittämä.

Lähteet
-------

1. ↑  Museovirasto valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Kymijoen rajalinnakkeet
2. ↑  Kouvolan seudun sotilashistoriaa ja kyläkulttuuria : Villikkalan linnoitus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Liri Gega** (1917 – joulukuu 1956) oli albanialainen kommunistiaktivisti. Gega oli ainoana naisena mukana perustamassa Albanian kommunistista puoluetta. Myöhempin hän ajautui riitoihin puolueen kanssa ja kritisoituaan julkisesti Enver Hoxhaa hänet vangittiin ja teloitettiin.

Elämäkerta
----------

Gega syntyi Gjirokastërin kaupungissa vuonna 1917. Hänen perheensä lukeutui paikalliseen oppineistoon. Gega opiskeli ensin tyttöjen pedagogisella koululla Tiranassa ja myöhemmin Firenzessä Italiassa. Italiassa oleskellessaan Gega tuli pidätetyksi vuonna 1940 ja hän vietti 21 kuukautta firenzeläisessä vankilassa. Albaniaan palatessaan hän liittyi kommunistien toimintaan Shkodërissa. Myöhemmin Gega oli ainoana naisena mukana perustamassa Albanian kommunistista puoluetta.

Gega toimi puolueen keskuskomitean politbyroossa maaliskuusta 1943 marraskuuhun 1944. Jälkimmäisenä vuonna Gega murhasi murhasi puolueen toisen jäsenen Mustafa Gjinishin Jugoslavian kommunistien käskystä. Gjinishi oli kommunistisen puolueen politbyroon jäsen, mutta hän oli myös tehnyt sopimuksen kommunistien kilpailijan Kansallisen rintaman (*Belli Kombëtar*) kanssa. Vuoden 1944 elokuusta Gega toimi Albanian antifasistisen nuorisoliiton pääsihteerinä ja antifasistisen naistenliiton pääsihteerinä vuosina 1944–1946. Vuonna 1945 hänestä tuli edustaja Vlorën piirikunnasta maan parlamentissa.

Keväällä 1948 Albanian kommunistinen puolue järjesti keskuskomiteansa kahdeksannen yleiskokouksen. Gega joutui tällöin useiden eri syytösten kohteeksi, joiden pääesittäjistä yksi oli Koçi Xoxe. Hänen esitettiin esimerkiksi tukeneen separatismia Albanian pohjoisosissa sekä harjoittaneen poliittista terroria. Alueella oli toiminut Muharrem Bajraktarin ja Gani bei Kryeziun johtamia asejoukkoja, joiden hävittämistä Gega oli vastustanut. Syytösten perusteella Gega erotettiin Albanian niin sanotun demokraattisen rintaman johtotehtävistä.

Huhtikuussa 1956 järjestettiin jälleen puoluekokous Tiranassa. Useiden aktivistien ryhmä, heidän joukossaan Gega, rohkeni arvostella julkisesti Enver Hoxhan johtoa. Tapahtumien jälkeen Gega aikoi paeta ulkomaille yhdessä miehensä Dali Ndreun kanssa, mutta hän jäi vangiksi yrityksellään. Gegaa syytettiin yhteistyöstä ulkomaalaisten tiedustelupalvelujen kanssa ja hänet teloitettiin ampumalla joulukuussa 1956.

Kuoleman jälkeen
----------------

Teloituksen jälkeen Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov esitti väitteen, jonka mukaan Gega olisi teloitetuksi tullessaan ollut raskaana. Albanian hallinto kuitenkin kiisti Hruštšovin väitteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 280. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)
Trooping the Colour -tapahtuma Horse Guards Paradella kesäkuussa 2013.
**Horse Guards Parade** on paraatikenttä Lontoon St. Jamesin kaupunginosassa. Hallinnollisesti se on osa St. Jamesin puistoa. Kentällä järjestetään vuosittain kesäkuussa Trooping the Colour -tapahtuma, jolla juhlistetaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan syntymäpäivää. Household Divisionin soittokunta järjestää siellä myös Beating Retreat -musiikkitapahtuman kahtena peräkkäisenä kesäkuun iltana.

Kentän laidalla sijaitsee Horse Guards -niminen rakennus, jota pidetään virallisena sisäänkäyntinä Buckinghamin ja St. Jamesin palatseihin. Rakennuksen suunnitteli Yrjö II:n pääarkkitehti William Kent 1700-luvulla, ja siihen sisältyy kellotorni ja Whitehallille johtava holvikäytävä. Rakennuksen edessä on vartiossa kuninkaallisen henkivartioston sotilaita päivittäin klo 10.00–16.00. Trooping the Colour -tapahtuman aikana rakennuksen ikkunat ovat avoinna, jotta kuninkaallisen perheen jäsenet voivat seurata, kun kuningas suorittaa paraatikatselmuksen henkivartiokaartilleen.

Paraatikentän välittömässä läheisyydessä sijaitsevat Horse Guardsin lisäksi Dover House (Skotlannin valtiosihteerin toimisto), kabinetin ja valtakunnanneuvoston rakennukset sekä Downing Street 10. Kentällä on myös useita muistomerkkejä: Royal Naval Division Memorial sekä Wolseleyn varakreivin, Robertsin jaarlin, lordi Kitchenerin ja lordi Mountbattenin patsaat.

Horse Guards Parade tehtiin Hannoverien valtakaudella 1700-luvulla täyttämällä St. Jamesin puistossa sijainneen suuren vesialtaan itäpää maalla. Sitä käytettiin joukkojen tarkastukseen ennen kuin siitä tuli paraatikenttä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Horse Guards Parade Royal Parks. Viitattu 13.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  History and Architecture Royal Parks. Viitattu 13.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Landscape History Royal Parks. Viitattu 13.4.2023. (englanniksi)
**Narisbareis** (m.kreik. Ναρισβαρεῖς(?)) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Narisbareisin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Narisbareis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–440/439 eaa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Narisbareus* (Ναρισβαρεύς).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "915 Narisbareis(?)", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Narisbareis *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
HMS Klas Uggla liekeissä.
**Horsfjärdenin räjähdys** oli Märsgarnin saaren sotasatamassa Tukholman saaristossa 17. syyskuuta 1941 tapahtunut tuhoisa räjähdys, jossa kolme Ruotsin merivoimien hävittäjälaivaa tuhoutui ja 33 merivoimien sotilasta sai surmansa. Märsgarnin saari sijaitsee Horsfjärdenin aukean vesialueen eli selän kaakkoispuolella. Tuhoutuneet alukset olivat *HMS Göteborg*, *HMS Klas Horn* sekä *HMS Klas Uggla*.

Räjähdyksen syytä ei saatu selville. Rannikkolaivaston sotaoikeus piti sabotaasia mahdollisena, mutta asiasta ei ole varmuutta. Vain kolme päivää aiemmin oli Helsingissä tapahtunut Katajanokan räjähdys, jossa tuhoutui neljä saksalaista miinanraivaajaa miehistöineen. Ruotsin laivasto suojasi Itämerellä saksalaisten kauttakulkua sekä Ruotsin malmikuljetuksia Saksaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolme ruotsalaista hävittäjälaivaa uponnut räjähdyksestä.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.1941, s. 5.
2. 1 2  Katastrofen på Märsgarn 1941 *Haninge.org*.  2.9.2017. Viitattu 10.9.2019. (ruotsiksi)
Ogoni-kansan lippu
**Ogonimaa** on etnisen vähemmistökansan, ogonien, kanta-alue Nigeriassa, Nigerjoen suistoalueella, Riversin osavaltiossa. Ogonimaa kattaa lähes 1000 neliökilometriä osavaltiosta. Alue muodostuu neljästä paikallishallintoalueesta: Eleme, Gokana, Khana ja Tai. Ogonimaan pääkaupunki on nimeltään Bori. Ogonimaan asukasluku on lähes 832 000. Ogonikansasta suurin osa on elinkeinoltaan viljelijöitä ja kalastajia. Perinteiset elinkeinot ovat kärsineet öljyntuotannon aiheuttamasta ympäristön saastumisesta.

Ogonien kansanliike
-------------------

Ogonit ovat Nigerin suistoalueella yli 500 vuotta elänyt, syrjitty vähemmistökansa. 1950-luvulla öljy-yhtiö Shellin toimesta alkanut öljynetsintä ja -tuotanto on aiheuttanut alueella vakavia yhteiskunnallisia-, ympäristö- ja terveysongelmia. Suhteessa öljyntuotannon aiheuttamiin ongelmiin, Ogonit eivät ole mielestään saaneet riittävää korvausta öljy-yhtiöiden valtaamista maa-alueista. 

Vuonna 1990 perustettu ogonien kansalaisliike "The Movement for the Survival of the Ogoni People (MOSOP)" on vaatinut ogoneille oikeudenmukaisuutta ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan liittyvissä asioissa ogonien oikeudenmukaisuusjulistuksella, Ogoni Bill of Rights (OBR). Julistus listaa Ogonien huoliksi öljyn aiheuttaman kärsimyksen, hallinnollisen laiminlyönnin, sosiaalipalveluiden puutteen, sekä poliittisen syrjinnän. 

MOSOP:n väkivallattoman vastarinnan myötä Shell päätti vetäytyä ogonimaalta alkuvuonna 1993. Toukokuussa 1993 Shellin alihankkija alkoi Nigerian armeijan turvaamana rakennuttaa alueelle öljyputkea. Ogoninaisten järjestämiin rauhanomaisiin mielenosoituksiin Shellin palkkaamat aseistetut joukot vastasivat avoimella asetulituksella. Tapauksesta seurasi protestimarsseja ja uusia konflikteja. Vuonna 1994 Nigerian hallitus määräsi suuren mittaluokan sotilasoperaation, jossa lukuisat ogonit menehtyivät. Toukokuussa 1994 neljä ogonijohtajaa murhattiin Gokanan kuningaskunnassa. Ken Saro-Wiwa, Ledum Mitee ja muita MOSOP:n johtajia pidätettiin syytettynä osallisuudesta murhiin. Johtajat olivat pidätettyinä kahdeksan kuukautta ilman virallisia syytteitä, kunnes joutuivat sotilasjohdon pitämään erityisoikeudenkäyntiin. Pidätysaikana syytetyiltä evättiin yhteydenpito asianajajiin, terveydenhuoltoon ja perheisiinsä. Kansainväliset tarkkailijat ilmaisivat epäilevänsä oikeudenkäynnin reiluutta. 31.10.1995 syytetyt tuomittiin kuolemaan. Huolimatta kansainvälisen yhteisön lukuisista vetoomuksista, syytetyt teloitettiin 10.11.1995.

Tunnettuja ogoneja
------------------

* Ken Saro-Wiwa

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nigerialainen ympäristöaktiivi Talvivaarassa: "Olen sokissa" (Arkistoitu – Internet Archive) Kepa
* Factsheet on the Ogoni Struggle
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nigeria: Cleaning Up Ogoni Land AllAfrica

* History and culture of ogoni people LogBaby
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee arabialaista sīn-kirjainta* (س)*. Myös šīn* (ش) *on arabialainen kirjain.*
Sīn-kirjaimen itsenäinen muoto.
**Sīn** (arab. سين‎, *sīn*, pers. ‏سین‎, *sin*) on arabialaisen kirjaimiston 12. kirjain. Sen itsenäinen muoto on س ja äännearvo [s].

Kun sīniä edeltää kirjain, joka voidaan liittää seuraavaan kirjaimeen, kirjaimet liitetään yhteen viivalla (esim. نس *ns*). Sanan keskellä ja alussa sīn liitetään sitä seuraavaan kirjaimeen korvaamalla kirjaimen viimeinen kaari seuraavaan kirjaimeen johtavalla vaakaviivalla (esim. سا *sā*, نسو *nsū*).

Sīnin pohjalta on muodostettu arabian šīn-kirjain (ش) ja paštussa käytetty ṣhin (ښ). Hepreassa sīnia vastaa samekh.

Lähteet
-------

* Daniels, Peter T.: *The World’s Writing Systems*. Oxford University Press, 1996. ISBN 978-0-19-507993-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Bauer, Thomas: "Arabic Writing". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 31.10.2014)
2. ↑  Kaye, Alan S.: "Adaptations of Arabic Script – Persian". Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 31.10.2014)
3. ↑  Kaye, Alan S.: "Adaptations of Arabic Script – Pashto. Daniels 1996. Teoksen verkkoversio (viitattu 4.11.2014)
**Ilmari Halinen** (10. helmikuuta 1957 Padasjoki – 19. maaliskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka toimi Suomen Hippoksen puheenjohtajana 1994–2000 sekä Fintoton toimitusjohtajana 2001–2010. Vuosina 2010–2013 hän oli ruotsalaisen ATG:n kansainvälisten toimintojen johtaja, jonka jälkeen hän palasi Suomeen Turun raviradan toimitusjohtajaksi. Agronomiliiton puheenjohtajana Halinen toimi 2009–2016. Hän toimi myös vakuutusalalla eri luottamustehtävissä. Sotilasarvoltaan Halinen oli reservin kapteeni. 

Halinen on suorittanut Master of Science -tutkinnon Yhdysvalloissa. Riihimäen raviradalla Halinen toimi 15-vuotiaasta alkaen. Hän aloitti kilpailusihteerinä ja toimi haastattelijana riippumatta työpaikan sijainnista. Riihimäen Raviseuran puheenjohtajana hän toimi vuodesta 2018 kuolemaansa saakka edistäen muun muassa maa-alueiden ostoa Riihimäen kaupungilta. Riihimäen raviradalla ajettiin elokuussa 2022 Ilmari Halisen muistoajo.

Halinen kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen nopeasti edenneeseen syöpään Helsingin Terhokodissa maaliskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ville Toivonen: In memoriam – Riksu oli ravijohtaja Ilmari Haliselle rakas *Aamuposti*.  27.3.2022. Viitattu 22.8.2022.
2. ↑  Merkittävä ravivaikuttaja Ilmari Halinen on kuollut  19.3.2022. Hevosurheilu. Viitattu 20.3.2022.
3. ↑  Aamussa ATG:n Ilmari Halinen  31.10.2010. Sveriges Radio. Viitattu 27.2.2013.
4. ↑  Riihimäen ravirata osti tallialueensa omakseen – "Valtavat mahdollisuudet alueen kehittämiseen" *Maaseudun Tulevaisuus*. Viitattu 22.8.2022.
5. ↑  Always Ready oli Ilmari Halisen muistoajon ykkönen – Suosikki Mask Off voitti Riihimäki Grand Prix -ajon *Aamuposti*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022.
6. ↑  Raviseura: Riihimäen raviradan alueen kehittämiselle on nyt hyvät edellytykset *Yle Uutiset*.  17.8.2022. Viitattu 22.8.2022.
7. ↑  Merkittävä ravivaikuttaja Ilmari Halinen on kuollut  19.3.2022. Hevosurheilu. Viitattu 20.3.2022.
8. ↑  Ville Toivonen: In memoriam – Riksu oli ravijohtaja Ilmari Haliselle rakas *Aamuposti*.  27.3.2022. Viitattu 22.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmari Halisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Ilmari Halisen muistokirjoitus Aamupostissa
Ogie Alcasid (2012)
**Ogie Alcasid** (s. *Herminio Jose Lualhati Alcasid nuorempi* 1967) on filippiiniläinen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja liikemies.

Alcasidin hittisingleiksi muodostuivat "Nandito ako", "Sa kanya" ja "Bakit ngayon ka lang". Hänen laulujensa joukossa ovat olleet myös "Pangarap ko ang ibigin ka", "Kailangan kita" ja "Kung mawawala ka". Hän on saanut urallaan monia palkintoja.

Alcasid on luonut näyttelijänä uraa muun muassa televisiokomediassa yhteistyössä Janno Gibbsin kanssa. Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja musikaaleissa. Yrittäjänä hän on johtanut muun muassa useita ravintoloita (Hungry Samurai, Ryu Ramen). Alcasid on toiminut Filippiinien ammattilaulajien järjestön (Organisasyon ng Pilipinong Mang-aawit, OPM) puheenjohtajana. Hän oli aiemmin naimisissa kauneuskuningatar Michelle van Eimerenin kanssa, mutta aloitti jo tämän avioliiton aikana suhteensa laulaja Regine Velasqueziin, jonka kanssa meni sittemmin naimisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Made in Nusantara: Studies in Popular Music Adil Johan, Mayco A. Santaella
2. 1 2 3  Pop Culture in Asia and Oceania Jeremy A. Murray, Kathleen Nadeau
3. 1 2 3  Ogie Alcasid AllMusic
4. 1 2  Ogie Alcasid not worried about going out of style: 'I will never retire'. The Free Library
5. ↑  'I was the third party': Regine Velasquez recalls start of relationship with Ogie Alcasid PhilStar

Aiheesta muualla
----------------

* Ogie Alcasid Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Villilän Studioiden päärakennus etupihalta kuvattuna.
**Villilä Studiot** on suomalainen elokuvastudio. Se sijaitsee Villilän kartanon alueella Nakkilassa. Studio tunnetaan myös Länsi-Suomen TV- ja elokuvakeskuksen nimellä ja on perustettu vuonna 2003.

Villilän kartano siirtyi Nakkilan kunnan omistukseen vuonna 2002. Saman vuonna aloitettiin kartanon rakennusten saneeraus elokuvastudioiksi. Avajaisia vietettiin helmikuussa 2003. Sisätilojen lisäksi alueella on studiopiha ulkokuvauksia varten, majoitustiloja sekä ravintolapalveluja. Studiolla on myös Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen opetustiloja. 

Villilä Studiolla on kuvattu useita kotimaisia elokuvia. Timo Koivusalo on ohjannut Villilässä viisi elokuvaa. Muita tunnettuja osin tai kokonaan Villilässä tehtyjä elokuvia ovat muun muassa *FC Venus*, *V2 – Jäätynyt enkeli* sekä *Postia pappi Jaakobille*. Kokoillan elokuvien lisäksi studioilla on kuvattu useita lyhyt- ja dokumenttielokuvia.

Studiolla kuvattuja elokuvia
----------------------------

| Ensi-ilta | Ohjaaja | Elokuva | Tuotantoyhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Timo Koivusalo | *Sibelius* | Artista-Filmi |
| 2005 | Timo Koivusalo | *Kaksipäisen kotkan varjossa* | Artista-Filmi |
| 2005 | Pekka Lehto | *Game Over* | Kinofinlandia Oy |
| 2005 | Joona Tena | *FC Venus* | Talent House |
| 2006 | Saara Cantell | *Den Stora Resan* | Mandart Entertainment |
| 2006 | Antti-Jussi Annila | *Jadesoturi* | Blind Spot Pictures |
| 2006 | Timo Koivusalo | *Kalteva torni* | Artista-Filmi |
| 2007 | Aleksi Mäkelä | *V2 – Jäätynyt enkeli* | Solar Films |
| 2009 | Klaus Härö | *Postia pappi Jaakobille* | Kinotar Oy |
| 2009 | Timo Koivusalo | *Täällä Pohjantähden alla* | Artista-Filmi |
| 2010 | Timo Koivusalo | *Täällä Pohjantähden alla II* | Artista-Filmi |
| 2011 | Juha Wuolijoki | *Hella W* | Snapper Film |
| 2012 | Timo Koivusalo | *Vuonna 85* | Artista-Filmi |
| 2013 | Klaus Härö | *Dagmamman* | Kinotar Oy |
| 2013 | Timo Koivusalo | *Risto Räppääjä ja liukas Lennart* | Artista-Filmi |

Lähteet
-------

* Villilä Studioiden kotisivut

### Viitteet

1. ↑  Länsi-Suomen tv- ja elokuvakeskus Villilä avattiin  20. helmikuuta 2003. MTV3. Viitattu 3.5.2012.