recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Madridin lähettiläs** (*Confidential Agent*) on Herman Shumlinin vuonna 1945 ohjaama jännityselokuva. Se kertoo Espanjan sisällissodan salaisesta agentista, joka matkustaa Englantiin ja joutuu fasistien salajuonen kohteeksi, sekä salaperäisestä englantilaisesta naisesta. Madridin lähettiläs hyödyntää film noir -genren tyylikeinoja. Elokuvan maailmanensi-ilta oli New Yorkissa 2. lokakuuta 1945 ja Suomen ensi-ilta 23. elokuuta 1946.

Ilmestyessään Madridin lähettiläs sai kriitikoilta varauksellisen vastaanoton, mutta myöhemmin se on noussut film noir -elokuvan kulttiklassikoksi.

Juoni
-----

Espanjalainen lojalisti, entinen konserttimuusikko Denard, saapuu Lontooseen solmimaan salaista liikesopimusta paikallisten fasistien kanssa. Hänen todelliset tarkoitusperänsä ovat kuitenkin poliittiset ja antisemitismin vastaiset. Humaltumista rakastava mutta neuvokas englannitar Rose Cullen liittyy hänen aisaparikseen aluksi epäselvistä syistä. Pian fasistit oivaltavat, mitkä Denardin päämäärät ovat, ja kääntyvät häntä vastaan. Yön varjoissa Rose ja Denard joutuvat ajojahdin kohteiksi.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Lauren Bacall  | … |  Rose Cullen
  |
|  Charles Boyer  | … |  Denard
  |
|  Victor Francen  | … |  Licata
  |
|  Wanda Hendrix  | … |   Else
  |
|  Peter Lorre  | … |  Contreras
  |
|  Katina Paxinou  | … |  Mrs. Melendez  |

Tausta
------

Warner Brothers -tuotantoyhtiön toimitusjohtaja Jack L. Warner valitsi Graham Greenen romaanin elokuvattavaksi etupäässä Lauren Bacallia silmällä pitäen. Bacallista oli edellisenä vuonna tullut yhtiön suurimpia tähtiä elokuvan *Kirjava satama* ansiosta. Hänen vastanäyttelijäkseen Warner palkkasi yhden pitkäaikaisimmista vetonauloistaan, ranskalaista alkuperää olevan Charles Boyerin.

Bacallin suoritus arvoituksellisena brittiseireeninä ei kuitenkaan vakuuttanut kaikkia kriitikoita, ja varsinkin hänen newyorkilainen aksettinsa herätti hilpeyttä englantilaisen naisen roolissa. Filmistä tuli Bacallin uralla koetinkivi, mutta seuraavana vuonna valmistunut *Syvä uni* nosti hänet jälleen suosion aallonharjalle. Myöhemmin *Madridin lähettiläs* on noussut arvoon yhtenä niistä elokuvista, joihin Bacallin asema film noirin ikonina perustuu.

Ohjaaja Herman Shumlin oli taustaltaan teatteriohjaaja. Madridin lähettiläs oli hänen toinen ja viimeinen elokuvansa. Bacall muisteli myöhemmin, ettei saanut Shumlinilta kunnollista henkilöohjausta, vaan jäi roolinsa kanssa yksin.

Sivuosissa näyttelee useita Warner Brothers -jännityselokuvien vakionäyttelijöitä, muun muassa Peter Lorre ja Katina Paxinou.

Lähteet
-------

1. ↑  Time Out Film Guide, Penguin Books1996, s. 166
2. ↑  Lawrence J. Quirk, The Films of Lauren Bacall, Citadel Press, 1986, s. 69
3. ↑  All Movie Guide: Confidential Agent *allmovie.com*. Viitattu 7.11.2011.
4. ↑  Lauren Bacall, Tällaista se oli, WSOY, 1981, s. 194

Aiheesta muualla
----------------

* *Madridin lähettiläs* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tuska-festivaali Suvilahden alueella vuonna 2019.
**Suvilahti** on Helsingin Sörnäisissä Kalasataman osa-alueella sijaitseva kulttuurikeskus. Se sijaitsee Suvilahden entisellä voimalaitosalueella.

Suvilahti on toimintakonseptiltaan Kaapelitehdasta vastaava kulttuurikeskus. Kiinteistö Oy Kaapelitalo on hallinnoinut suurinta osaa alueesta vuoden 2008 alusta. Alueella on yhdeksän rakennusta sekä kaksi kaasukelloa, jotka ovat Helsingin kaupungin hallinnassa. Tiloja vuokrataan kulttuurialan toimijoille sekä sitä tukevalle elinkeinotoiminnalle. Kulttuurikeskukseen kuuluu myös 2,5 hehtaaria piha-aluetta.

Toimijat
--------

Alueella on vuokralla sirkuksen ja esittävän taiteen toimijoita, valokuvausstudioita, panimo, graffitigalleria, kuvataiteilijoita, kirjailijoita ja yrityksiä. Alueen toimijoita ovat muun muassa kulttuurikeskus Oranssi Valvomo-rakennuksessa, Studio Magito, joka on muuttanut alueelle keväällä 2006 ja Viro-keskus Eesti Maja, joka avautui Voimalaitos-rakennuksessa syksyllä 2010. Cirko – Uuden sirkuksen keskus aloitti toimintansa Kojehuone-rakennuksessa sen peruskorjauksen valmistuttua keväällä 2011, ja Circus Helsingin sirkuskoulu muutti samana vuonna Voimalaitokseen remontoituihin tiloihin. Helsingin kaupungin nuorisopalvelujen tapahtumayksikkö muutti Suvilahteen keväällä 2019, samassa yhteydessä kulttuuriareena Glorian toiminnot siirtyivät Tiivistämölle.

Musiikkitapahtumat
------------------

Näkyvimpiä ja suurimpia tapahtumia ovat kesäkuukausina alueella järjestettävät konsertit ja festivaalit. Vuosittaisia tapahtumia ovat muun muassa Flow Festival ja Tuska, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa Suvilahdessa vuonna 2011.

Hankkeet
--------

Helsingin kaupunki kunnosti kaksi kaasukelloa syksyllä 2016 alkaneessa nelivuotisessa remontissa. Tilojen käyttötarkoitus on kuitenkin vielä avoin. Niitä on kaavailtu muun muassa Helsingin taidemuseo HAM:in käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tietoa *suvilahti.fi*. Viitattu 20.10.2022.
2. 1 2  Hämäläinen, Jukka: Suvilahteen on nyt tunkua: 17000 hengen jättiareena tuli yllättäen kilpailemaan 5000-paikkaisen tapahtumasalin kanssa – "Ei tule missään tapauksessa esitettyyn kohtaan" *Helsingin Uutiset*.  8.10.2022. Viitattu 20.10.2022.
3. ↑  Suvilahden kaasukellojen kehittäminen *Helsingin kaupunki*.  Arkistoitu 31.3.2017. Viitattu 30.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Suvilahden kulttuurikeskus
Ruotsissa käytetty puhelinluettelo vuodelta 1889
**Puhelinluettelo** oli aakkosellinen luettelo jonkin alueen tai yhteisön puhelinten haltijoista ja heidän puhelinnumeroistaan. Puhelinluettelo sisältää puhelinliittymän haltijan nimen ja ei-salaisten puhelinnumeroiden lisäksi usein myös haltijan osoitteen ja ammattinimikkeen. Puhelinluettelossa on yleensä sekä yksityishenkilöiden että yrityksien ja yhteisöjen puhelinnumeroita. Suomessa sisältö on pääasiassa ryhmitelty hakemistoihin aiemman verkkoryhmäjaon mukaisesti.

Suomessa julkaistiin 16 alueellista puhelinluetteloa, jotka yhdessä muodostivat valtakunnallisen puhelinluettelosarjan. Julkaisijana toimi Fonecta. Suomessa matkapuhelinten yleistyminen ja lankapuhelinten harvinaistuminen huononsi puhelinluetteloiden käyttömahdollisuuksia, sillä niissä oli melko harvoja matkapuhelinnumeroita. Matkapuhelinnumeron lisääminen puhelinluetteloon oli maksullista. Suomessa viimeiset paperiset puhelinluettelot julkaistiin vuoden 2016 aikana, ja viimeiset luettelot olivat jakelussa alkuvuodesta 2017. Viimeisimmän rakenteista puhelinluetteloa julkaistiin vuosina 1977-2017. Maailmalla puhelinluetteloita julkaistaan kuitenkin 2020-luvullakin edelleen.

Suomessa puhelinluettelossa oli myös yritysten mainoksia ja alennuskuponkeja, kaupunkien ja taajamien opaskarttoja sekä niin sanotut keltaiset sivut (aik. *ammatti­hakemisto*), jotka sisälsivät yritysten ja yksityisten ammatin­harjoittajien maksullisia ilmoituksia luokiteltuina toimialojen ja ammattien mukaan.

Yleensä yksityishenkilöiden puhelinnumerot on mainittu puhelinluettelossa sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Joissakin maissa numerot on kuitenkin järjestetty ensisijaisesti etunimen mukaisesti, kuten Islannissa.

Suomen alueelliset luettelot vuoteen 2017
-----------------------------------------

* Åland
* Etelä-Häme
* Helsingin Seutu
* Keski-Suomi
* Kymen telealue
* Lappi
* Loimaan seutukunta ja Lounais-Häme
* Lounais-Suomi
* Mikkelin telealue
* Oulun telealue
* Pirkanmaa
* Pohjois-Karjala
* Pohjois-Savo
* Päijät-Häme
* Salon seutu
* Satakunta
* Uusimaa
* Vaasan telealue
* Vakka-Suomi

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. ↑  Viimeinenkin alueluettelo Fonectalle  5.5.2009. Fonecta. Viitattu 31.8.2011.
3. ↑  Eniro 3 e/vuosi lisäksi 0,25 e palvelumaksua numeron lisäämiseen netissä  (Arkistoitu – Internet Archive)  

Fonecta 13,60 euroa/vuosi
4. ↑  130-vuotias paperinivaska hävisi kännykälle – Historian viimeinen puhelinluettelo viedään käsistä, Yle, 19.7.2016
5. ↑  Puhelinluettelo lakkaa ilmestymästä, Taloussanomat, 23.4.2016
6. ↑  Jakelutiedotteet, Keltaiset Sivut, viitattu 16.9.2016
7. ↑  Paperinen puhelinluettelo historiaan – Suomen viimeinen paperiluettelo painettiin Keski-Suomeen *Yle Uutiset*.  1.3.2017. Viitattu 12.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puhelinluettelo**.
* Keltaiset sivut
**Turpaan ruutitehdas** toimi Sippolan Hirvelässä (nyk. Kouvola), Summanjoen Turpaankosken itärannalla vuosina 1877–1890. Tehtaan omisti *Turpa Krutbruk Ab – Turpaan Ruutitehdas Oy* ja se valmisti kanuuna-, metsästys- ja porausruutia yhteensä 318 000 tonnia. Tehdas oli toiminnassa ympäri vuoden. Tuotteita kuljetettiin Venäjälle Kaipiaisten aseman ja Haminan sataman kautta. Tehdas tuhoutui räjähdyksenomaisessa tulipalossa, niin kutsutussa "Turpaan pamauksessa" 19. toukokuuta 1890 (toisen lähteen mukaan jo huhtikuussa). Räjähdys ei vaatinut kuolonuhreja, koska se sattui tehtaan ruokatauon aikana. Myös suurimmat ruutivarastot saatiin pelastettua. Aluksi suunniteltiin tehtaan rakentamista uudelleen, mutta hanke ei koskaan toteutunut.

Ruutitehtaan perustajina olivat kamariherra Constantin Linder, kapteeni Karl Gustaf Sanmark, vuorineuvos Fredrik Idestam ja kauppias Karl Gustaf Lydmark. Rakentamista valvoi ja tehtaan ensimmäisenä johtajana toimi insinööri Knut August Palmberg (1844–1914), joka perusti myöhemmin Tirvan tehtaat.

Entinen ruutitehtaan alue on nykyisin Stora Enson omistuksessa. Tehtaasta on jäljellä Summanjoessa olevat patolaitteet sekä rakennusten raunioita ja korkeita kivimuureja ja maavalleja, joista osa on jäänyt kasvillisuuden peittoon. Alueella on järjestetty muutamia kotiseutujuhlia ja suunnistuskilpailuja.

Padon yhteyteen rakennettiin vuonna 1890 Turpaan vesimylly, joka on kunnostettu vuosina 2004–2006. Lähistöllä sijaitsee myös vuonna 1890 perustettu, nyttemmin lakkautettu Keisarinkosken saha.

Turpaan ohella Suomessa toimi 1800-luvulla myös Östermyran ruutitehdas Seinäjoella vuodesta 1828 aina 1890-luvulle.

Lähteet
-------

* Knapas, Marja Terttu: *Kymenlaakson kulttuurihistorialliset kohteet*, s. 10. Kotka: Kymenlaakson seutukaavaliitto, 1984. ISBN 951-9243-53-4.
* Rakennusperinto.fi 10.7.2006: Rakennustutkija ja Urban Explorer ruutitehtaan raunioilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Museoviraston rekisteriportaali (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kymenlaakson liiton virkistys- ja ulkoilualueselvitys 2008, s. 70 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf-tiedosto)
* GTK tietoaineistot: Suomen kaivosteollisuus:teollisuusmineraalien tuotanto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kymenlaaksolaisia vaikuttajia: Knut August Palmberg (Arkistoitu – Internet Archive)
* Alueella olevan geokätkön tietosivu (galleriassa myös kuva tehtaasta)
**Amanda Harkimo** (s. 30. marraskuuta 1990 Sipoo) on suomalainen tositelevisioesiintyjä ja DJ. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2011 *Big Brotherista*, jossa hän oli mukana 39 päivää. Sen jälkeen hän on esiintynyt tositelevisiosarjoissa *Martina ja hengenpelastajat*, *Ruotsin Paratiisihotelli* sekä *Viidakon tähtöset*, jonka hän voitti kolmannella kaudella. Hän esiintyi myös *Hottikset*-sarjan toisella tuotantokaudella syksyllä 2016. Hän on mukana Nelosen realityohjelmassa *Julkkisselviytyjät*. Fox-kanavalla alkoi maaliskuussa 2017 ohjelma *Amanda ja pelimiehet*, jossa Harkimo vierailee NHL- ja KHL-kaupungeissa ja tapaa suomalaisia jääkiekkoilijoita. Keväällä 2018 hän oli mukana *Temptation Island Suomessa* yhtenä sinkkunaisista ja tammikuussa 2021 sarjassa *Sinkut paljaana*. Harkimo osallistui keväällä 2022 Nelosella ja Ruutu-suoratoistopalvelussa esitettyyn tosi-tv-ohjelmaan *Erikoisjoukot*.

DJ:nä Harkimo on toiminut muun muassa Weekend Festivaaleilla, Jokereiden peleissä ja Suomessa järjestettyjen jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen virallisena DJ:nä. Hän aloitti DJ-työt 16-vuotiaana.

Amanda Harkimon isä on liikemies-poliitikko Harry "Hjallis" Harkimon veli Roy Juhani Harkimo. Amanda Harkimo on myös Hjallis Harkimon kummityttö.

Lähteet
-------

1. ↑  Hartikainen, Ville: "Olen erittäin turha julkkis", sanoo Amanda Harkimo, jolle julkisuus tuo elannon *Helsingin Sanomat*.  29.11.2020. Viitattu 29.11.2020.
2. 1 2  "Joululahjoissa ei voi vetää överiksi" *Sipoon Sanomat*.  22.12.2016. Viitattu 22.12.2016.
3. 1 2  Amanda Harkimon erikoishaastattelu: "Harkimot eivät minua elätä" *Iltalehti*.  17.2.2015. Viitattu 22.12.2016.
4. ↑  Hottiksiin osallistuva Amanda Harkimo harrasti useasti seksiä Ruotsin Paratiisihotellissa – näin tapahtumat etenivät *Ilta-Sanomat*.  6.6.2016. Viitattu 22.12.2016.
5. ↑  UUTUUS! Julkkisselviytyjät vie suomalaistähdet äärirajoille – tehtävänä selviytyä karuissa oloissa ilman ruokaa ja suojaa *Nelonen.fi*.  22.11.2016. Viitattu 22.12.2016.
6. ↑  Tässä ovat Temptation Island -sinkut! Jättiyllätys: mukana Amanda Harkimo ja Antti Kurhinen *Ilta-Sanomat*.  1.2.2018. Viitattu 19.4.2018.
7. ↑  Erikoisjoukot on Suomen tv-historian rankin kilpailu – nämä julkkikset osallistuvat *www.iltalehti.fi*. Viitattu 26.4.2022.
8. ↑  DJ Amanda Harkimo
9. ↑  Amanda Harkimo villitsee fanit ja psyykkaa pelaajat *Helsingin Sanomat*.  16.11.2017. Viitattu 20.11.2017.
10. ↑  Hjalliksen kummityttö Amanda Harkimo Viidakon Tähtösiin
11. ↑  Tältä BB-Amanda näytti 13-vuotiaana!

Aiheesta muualla
----------------

* Amanda Harkimo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Aviakompanija Rossija** (ven. ОAO «Авиакомпания «Россия», *OAO Aviakompanija Rossija*) tai kansainvälisesti **Rossiya Airlines** on Venäjän liittovaltion lentoyhtiö. Rossija liikennöi reitti- ja tilauslentoja Moskovasta ja Pietarista sekä suorittaa toimeksiantoja Venäjän hallitukselle ja presidentille. Lentoyhtiön päätoimipaikat sijaitsevat Pietarissa Pulkovon lentoasemalla ja Moskovassa Vnukovon lentoasemalla.

Rossiya Airlinesin Boeing 747

Historia
--------

Lentoyhtiö Rossija perustettiin vuonna 1992 Pietarissa. Vuonna 2006 Venäjän hallitus sulautti moskovalaisen Rossiya Airlinesin ja pietarilaisen Pulkovo Aviation Enterprisen, ja säilytti Rossija-nimen. Sulautuminen alkoi joulukuussa 2004. Aviakompanija Rossija rekisteröitiin Pietarissa 9. lokakuuta 2006, lentoliikenne käynnistyi 29. lokakuuta ja marraskuussa sulautuminen oli viety loppuun. Yhtiöllä on haarakonttori Moskovassa sekä 54 toimistoa kotimaassaan ja ulkomailla.

Aviakompanija Rossijan yhtiömuotona oli vuoteen 2011 saakka unitaarinen yritys. Tammikuussa 2011 yhtiöstä tuli kuitenkin julkisesti noteerattu osakeyhtiö.

Lähteet
-------

* About Rossiya Airlines (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  OAO Aviakompanija Rossija Aviakompanija Rossija, rossiya-airlines.ru.  Arkistoitu 18.4.2012. Viitattu 9.10.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Rossiya Airlines - The history of «Rossiya airlines» open joint stock company Aviakompanija Rossija, rossiya-airlines.ru.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 9.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aviakompanija Rossija**.
* Yhtiön kotisivut (englanniksi)
**Sovcomflot**, myös **SCF Group** (sisältää mm. SCF Shipping, SCF Overseas Holding, ven. Совкомфлот, *Sovkomflot*, koostesana sanoista *Современный коммерческий флот*, "moderni kauppalaivasto") on Venäjän valtion omistama varustamoyhtiö.

Sovcomflot perustettiin 1973, kun Neuvostoliiton ministerineuvosto päätti rikkoa ulkomaankaupan monopolin ja antoi kauppalaivastoministeriölle oikeuden ostaa uusia ja käytettyjä aluksia pitkänajan leasing-sopimuksilla ns. bareboat charter -sopimuksilla ilman miehistöä ja huoltoa ja omistusoikeuden siirtyessä kun aluksen arvo oli maksettu charter-maksuilla. Järjestely oli ennen näkemätön Neuvostoliiton suunnitelmataloudessa ja kauppalaivastoministeri Timofei Guženkon ansiota.
Sovcomflot muutettiin osakeyhtiöksi 3. kesäkuuta 1988, mitä yhtiö pitää perustamispäivänään.

Läntisten sanktioiden vuoksi yhtiö on 2022 siirtänyt alustensa omistuksia mm. Dubain tytäryhtiölleen Sun Ship Management (entinen SCF Management Services) ja intialaisen luokituslaitoksen IRClassin rekisteriin.

Viitteet
--------

1. ↑  Oikaisuja | Sovkomflot on varustamoyhtiö *Helsingin Sanomat*.  4.2.2016. Viitattu 2.1.2023.
2. ↑  SCF Group - History of our foundation *www.scf-group.com*.  Arkistoitu 2.1.2023. Viitattu 2.1.2023.
3. ↑  Matt Coyne (m\_coyne): Sovcomflot tanker fleet decamps to Dubai amid Ukraine invasion backlash *TradeWinds | Latest shipping and maritime news*.  15.9.2022. Viitattu 2.2.2023. (englanniksi)
**Nasarealaiset** olivat essealaisiin kuuluva juutalainen lahko Galileassa, muinaisessa Palestiinassa ajanlaskun alun aikoihin. Nasarealaiset vastustivat fariseusten ja saddukealaisten ankaraa laintulkintaa. Liike oli saanut paljon vaikutteita kreikkalaisesta filosofiasta ja pyrki myös miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon. 

Joidenkin tutkijoiden mukaan kristinuskon Jeesus Nasaretilainen oli mahdollisesti nasarealainen.*lähde?* Teorian mukaan hänen kuolemansa jälkeen kirjoitetuissa kreikankielisissä evankeliumeissa hänen epiteettinsä Ναζωραῖος ("Nazoraios") ilmeisesti tulkittiin virheellisesti tarkoittavan hänen kotipaikkaansa, Nasaretia, jota ei Jeesuksen elinaikana kuitenkaan olisi vielä ollut olemassa. Monet tutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että Nasaret on ollut olemassa ajanlaskun alussa, vaikkakin se on ollut erittäin pieni kylä. Jeesuksen yhteyttä nasarealaisten kanssa ei ole kyetty varmuudella osoittamaan ja hänen opetuksensa poikkeaa essealaisten opetuksesta sen perusteella, mitä Qumranin löytöjen perusteella aiheesta tiedetään.
**Olli Kalevi Vuorisalo** (s. 14. lokakuuta 1945 Tyrvää) on suomalainen ekonomi ja insinööri sekä yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Vuorisalo syntyi asemapäällikkö Alpo Olavi Vuorisalon ja Alli Inkeri Rantalan perheeseen. Hän avioitui 1970 Ulla Katriina Martinsuon kanssa. Vuorisalo tuli ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1965 ja valmistui insinööriksi Porin teknillisestä opistosta 1969. Ekonomin tutkinnon hän suoritti Tampereen yliopistossa 1979. Vuorisalo oli Nokian Vammalan tehtaan osastoinsinööri 1969–1973, Alkon Rajamäen tehtaiden käyttöinsinööri 1973–1974, Nokian Rengastehtaan osastoinsinööri Nokialla 1974–1976, käyttöpäällikkö 1977–1978, Lieksan tehtaan tehtaanpäällikkö 1979–1983 ja Vammalan tehtaan tehtaanpäällikkö 1984–1985.

Nokian Tekninen Kumi -yksikön johtaja Vuorisalo oli 1986–1987, Teollisuuskomponentit-yksikön johtaja 1988–1989 sekä Teknikum-yhtiön toimitusjohtaja 1989–2008 ja hallituksen jäsen ja Teknikum-Yhtiöt Oy:n perustajaosakas, hallituksen jäsen, toimitusjohtaja ja konsernijohtaja 1997–2008. Hän oli myös ruotsalaisen Horda Ab:n toimitusjohtaja 1988–1989 ja hallituksen sekä Teknikum Sekoitukset Oy:n toimitusjohtaja 1990–2008 ja hallituksen jäsen. Vuorisalolla on myös ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reunamäki, Ilmari: Teollisuusneuvos Kalevi Vuorisalo (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.1.2024.
2. ↑  Nokia myi kuminpalasia.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 1.11.1989, nro 298, s. 27. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.1.2024.  (ei-vapaa)
| Shipping Corporation of India |
| --- |
| Yritysmuoto | Valtionyhtiö |
| Perustettu | 1961 |
| Kotipaikka | Mumbai, Intia |
| Toimiala | Laivaliikenne |
| Kotisivu | www.shipindia.com |

**Shipping Corporation of India** (SCI) on Intian valtion omistama yritys, joka liikennöi sekä kotimaisia että kansainvälisiä reittejä käyttävillä laivoilla.

Historiaa
---------

SCI perustettiin 2. lokakuuta 1961 yhdistämällä Eastern Shipping Corporation ja Western Shipping Corporation. Kaksi muuta yritystä Jayanti Shipping Company vuonna 1973 ja Mogul Lines Limited vuonna 1986 sulautuivat vielä SCI:hin. Yhtiö aloitti toimintansa 19 laivalla. Vähitellen se muuttui monialayhtymäksi, jolla on 83 laivaa ja kymmenen laivaliikenteeseen liittyvää toimialaa.

* 27. lokakuuta 2006 SCI allekirjoitti sopimuksen eteläkorealaisen STX Shipbuildingin kanssa kuuden tuotesäiliöaluksen rakentamisesta. Tämä on arvoltaan suurin laivanrakennussopimus yhtiön historiassa.
* 14. marraskuuta 2006 SCI allekirjoitti sopimuksen eteläkorealaisen Hyundai Samho Heavy Industryn kanssa kahden 4 400 TEU kokoisen konttilaivan rakentamisesta. Näiden laivojen luovutuksen on määrä tapahtua marraskuun lopulla 2008.

Laivasto
--------

Tammikuussa 2006 SCI:n laivastoon kuului 84 laivaa, joiden yhteinen kantavuus oli 4,93 miljoonaa tonnia. Samaan aikaan yhtiö myös hoiti 53 laivaa, jotka kuuluivat Intian eri ministeriöille ja muille organisaatioille.
**Johan Henrik Granberg** (s. 11. tammikuuta 1944 Kotka) on suomalainen insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Granberg syntyi konttoripäällikkö Harry Granbergin ja yrittäjä Vera Melinin perheeseen. Hän avioitui 1969 Berit Semeniuksen kanssa. Granberg tuli ylioppilaaksi Kotka Svenska Samskolasta 1963 ja valmistui insinööriksi Tekniska läroverket i Helsingforsin koneosastolta 1968. Hän oli A. Ahlström Oy:n Karhulan kartonkitehtaan käyttöinsinööri 1969–1972, jalostustoiminnan operatiivinen johtaja 1972–1981, sähkötarviketeollisuuden projektijohtaja 1981–1982 ja hylsyvalmistuksen kansainvälistymisen projektijohtaja 1982–1983.

A. Ahlströmin Varkauden ja Ruotsin Kristinehamnin pakkaustehtaiden tehtaanjohtaja Granberg oli 1983–1988, Eurapakin Kauttuan tehtaan kehitysyksikön johtaja 1988–1989 ja Strömforsin ja I-Valo Oy:n tehtaiden tehtaanjohtaja 1989–1993. Hän oli A. Ahlström Sähkötarvikkeet Oy:n, vuodesta 1999 Oy Lexel Electric Ab ja vuodesta 2000 Lexel Electric Oy, toimitusjohtaja 1993–2003 ja Schneider Electric Finland Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 2003–2008. Granbergilla on myös ollut sekä kansainvälisiä että kotimaisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sainio, Venla: Teollisuusneuvos Johan Granberg (1944–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.1.2024.
2. ↑  Johan Granberg 60 år i morgon: Högt kunnande Finlands styrka.  *Östra Nyland*, 10.1.2004, nro 4, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 21.01.2024.  (ei-vapaa)
**Pokémon Pinball** on Pokémon-aiheinen flipperipeli. Se ilmestyi vuonna 2000 Game Boy Colorille (myöhemmin myös Advancelle). Pelin ideana on kerätä normaalin flipperin tavoin mahdollisimman paljon pisteitä ampumalla pelikuulaa tiettyihin maaleihin kentällä. Pisteiden lisäksi pelissä pystyy keräämään uusia pokémoneja sekä kehittämään niitä seuraaville kehitysasteille. Pelissä ei siis varsinaista juonta ole vaan tarkoituksena on napata kaikki 151 Pokemonia. Peli tallentuu yksittäisten pelien välissä joten Pokedex on mahdollista täyttää ajan kanssa.

Pelin alussa pelaaja voi valita kahdesta eri kentästä; punaisesta tai sinisestä vaikeustason ja pokémonien tarjonnan mukaan. Peliin on asennettu 90-luvun Pokémon-peleistä (Red/Blue) tutut kaupungit, joissa kouluttaja vierailee pokémoneja pyydystellen. Kaupunkien ideana on, että tiettyjä pokémoneja saattaa pelissä kaapata vain tietyiltä alueilta ja kouluttajan tulee valita siis, missä päin maailmaa liikkuu.

Teeman korostamiseksi pelissä käytettävä kuula on korvattu Poképallolla, jonka saa pisteiden karttuessa kehitettyä Master Balliksi. Myös extra-kenttä-ominaisuus on käytössä. Pelin edetessä pelaajalla on mahdollisuus päästä kartuttamaan pistevarastojaan melko perinteiseen lisäkenttään.

Pelille tehtiin jatko osa Pokémon Pinball: Ruby & Sapphire vuonna 2003.

Arvostelu
---------

Peli sai pää-asiassa positiivisia arvosteluja. Peliä kehuttiin muun muassa hyvästä grafiikasta mutta arvosteltiin rahastuksesta.

Ennätykset
----------

Matt O'Rourke (USA) teki Pokémon Pinballissa ennätykset sekä punaisella että sinisellä kentällä 25. kesäkuuta 2005. Ennätys oli punaisella 309 374 900 pistettä ja sinisellä 322 497 700 pistettä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Guinness World Records 2007

*Pokémon*-videopelit

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsarjan pelit | 
* *Red/Green/Blue*
	+ *Yellow*
* *Gold/Silver*
	+ *Crystal*
* *Ruby/Sapphire*
	+ *Emerald*
* *Diamond/Pearl*
	+ *Platinum*
* *Black/White*
	+ *Black 2/White 2*
* *X/Y*
* *Sun/Moon*
	+ *Ultra Sun/Ultra Moon*
* *Sword/Shield*
* *Legends: Arceus*
* *Scarlet/Violet*

 |
| Uudistetut versiot | 
* *FireRed/LeafGreen*
* *HeartGold/SoulSilver*
* *Omega Ruby/Alpha Sapphire*
* *Let’s Go Pikachu/Let’s Go Eevee*
* *Brilliant Diamond/Shining Pearl*

 |
| Pääsarjaa tukevat konsolipelit | 
* *Stadium*
* *Stadium 2*
* *Colosseum*
* *XD: Gale of Darkness*
* *Battle Revolution*

 |
| Spin-off -pelit | 
* *Mystery Dungeon*
* *Ranger*
* *Ranger: Shadows of Almia*
* *Ranger: Guardian Signs*
* *Puzzle League*
* *Puzzle Challenge*
* *Trozei!*
* *Pinball*
* *Pinball: Ruby & Sapphire*
* *Snap*
	+ *New Pokémon Snap*
* *Dash!*
* *Mini*
* *Box: Ruby & Sapphire*
* *Rumble*
* *Super Pokémon Rumble*
* *Rumble U*
* *Rumble World*
* *Shuffle*
* *Picross*
* *Pokkén Tournament*
* *Detective Pikachu*
* *Quest*
* *Café Mix*

 |
| Pikachu-virtuaalilemmikit | 
* *Pikachu*
* *Pikachu GS*
* *Hey You, Pikachu!*
* *Channel*

 |
| TCG-pelit | 
* *Trading Card Game*
* *Trading Card GB2*
* *Play it!*

 |
**Kuoleman asema** (*Comanche Station*) on Budd Boetticherin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1960. 

Se oli viimeinen Boetticherin 1950-luvun lopulla ohjaamasta seitsemästä *Ranown*-sarjan elokuvasta. Useimmat sarjan elokuvat tuotti kaksikko Randolph Scott ja Harry Joe Brown, ja nimitys Ranown tulee heidän nimistään.

Juoni
-----

Päähenkilö Jefferson Cody on kuullut comanchien kaapanneen erään naisen ja lähtee ostamaan häntä vapaaksi. Vuosia aiemmin hänen oma vaimonsa on joutunut comanchien käsiin. Ben Lanen johtama lainsuojattomien kolmikko paljastaa, että naisen mies on luvannut 5 000 dollarin palkkion vaimonsa vapauttajalle. Codyn vapauttama rouva Lowe epäilee siten Codyn motiiviksi vain rahaa.

Cody tuntee vanhastaan Lanen, jonka sotaoikeus erotti armeijasta hänen avullaan. Comanchet ajavat nyt kosto mielessä takaa Lanen joukkiota, sillä tämän johtama rosvojoukko on käynyt comanchejen kimppuun.

Rouva Lowen puoliso ei itse ole lähtenyt etsimään vaimoaan vaan on luvannut tästä palkkion "elävänä tai kuolleena". Lanen mielestä parempi vaihtoehto on kuolleena, ja hän yrittää käydä naisen ja Codyn kimppuun. Kun Dobie kieltäytyy auttamasta häntä, hän ampuu tämän.

Vuorilla käydyssä yhteenotossa Cody voittaa Lanen. Cody vie naisen kotiin, ja siellä ilmenee että mies on sokea. Hän ei jää odottamaan palkkiota vaan ratsastaa pois.

Näyttelijä
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Randolph Scott  | … |  Jefferson Cody
  |
|  Claude Akins  | … |  Ben Lane
  |
|  Nancy Gates  | … |  Nancy Lowe
  |
|  Skip Homeier  | … |  Frank
  |
|  Richard Rust  | … |  Dobie
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Ranown, viitattu 22.3.2015
**Eagle tuulivoima Oy** oli Suomessa toiminut tuuliturbiineja valmistava ja markkinoiva yritys. Se valmisti 2 kW:n, 5 kW:n, 10 kW:n ja 20 kW:n tehoilla toimivia tuuliturbiineja ja -voimaloita. Yhtiö syntyi Lahden tiede- ja yrityspuiston yrityshautomossa. Vuonna 2008 perustettu yritys asetettiin konkurssiin vuonna 2012.

Yhtiön valmistamia pienvoimaloita voidaan joko kytkeä verkkoon tai käyttää verkosta irrallisina, akkua lataavina off-grid-laitteina. Tuuliturbiinien roottorien lavat tehdään lahtelaisessa yrityksessä kehitetystä hyptoniitista, joka on hiilinanoputkista ja hartsista kemiallisesti yhdistämällä valmistettu supervahva materiaali. Koska hiilinanoputki on noin 100 kertaa niin vahvaa kuin teräs, hyptoniitistä valmistetut lavat ovat puolta kevyempiä ja paljon kestävämpiä kuin lasikuidusta valmistetut.*selvennä* Keveyden ansiosta roottorin lavat voidaan tehdä pidemmiksi, jolloin niiden pyyhkäisypinta-ala ja samalla teho kasvaa. Rakenteen ansiosta pienvoimaloilla voidaan tuottaa tuulivoimaa myös sisämaassa, vaikka tuulen nopeus olisi vain 2 m/s.

Yhtiö kehitti myös kevyen roottorin pyörittämäksi soveltuvan matalakierroksisen generaattorin, sillä markkinoilta ei löytynyt sopivaa valmiina. Generaattori on suoravetoinen, ja sen tuottaman äänen voimakkuus on alle 40 db. Generaattorien valmistuksen hoitaa lappeenrantalainen alihankkija.

Yhtiölle valmistui vuoden 2010 alkupuolella Kouvolaan kokoonpanotehdas, jonka kapasiteetin arvioitiin nousevan kolmeen tuhanteen pienvoimalaan vuodessa. Yhtiöllä oli Intiassa tytäryhtiö Eagle Windpower India Pvt. Ltd. jolla se pyrkii Intian nopeasti laajeneville markkinoille.

Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL valitsi yrityksen perustamisvuonnaan 2008 vuoden hautomoyritykseksi.

Yhtiö yritti hakeutua 23.2.2011 yrityssaneeraukseen. Saneerauksen selvitysmies Jonni Mäkinen selvitystyönsä tuloksena, että saneerausmenettely keskeytetään välittömästi, koska saneerausohjelman aikaansaamiselle tai vahvistamiselle ei ole edellytyksiä. Hän totesi selvityksessään muun muassa, että suurimmat velkojat vastustivat saneerausmenettelyä. Käräjäoikeus määräsi 17.6.2011 saneerausmenettelyn keskeytettäväksi. Yhtiö asetettiin konkurssiin kesällä 2012.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Yrittäjä 2/2009[vanhentunut linkki]
4. ↑  Eagle tuulen voimalla maailmalle. Kasvun Ympäristö 2/2008
5. 1 2  Suomalainen tuulivoimayhtiö punkee maailmalle. Kauppalehti 12.11.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Eagle tuulivoima Oy:n Internet-sivut
**China Aerospace Corporation** (**CASC**; kiin.: 中国航天科技集团有限公司; pinyin: *Zhōngguó hángtiān kējì jítuán yǒuxiàn gōngsī*) on Kiinan kansantasavallan avaruustoiminnan teollinen osuus.

CASC-yhtymässä on ainakin 140 liiketoiminta- ja tutkimusyksikköä. Sen työvoimana on 103 000 työntekijää, joista 41 000 on erikoiskoulutettuja ja 1300 tutkijoita.

Sen tuotteisiin kuuluvat ohjukset, satelliitit ja kantoraketit ja monet muut ilmailu- ja avaruusteollisuuden tuotteet. Muita tuotteita ovat elektroniikka, kemikaalit, tietoliikennelaitteet, ajoneuvot, lääkkeet ja ympäristönsuojelun laitteet.

Tausta
------

China Aerospace Corporation (brittiläisissä lähteissä siitä käytetään lyhennettä CASC) on kehittänyt Kiinan Pitkä Marssi-kantoraketin. Kehitys tehtiin sen omistamissa yrityksissä, jotka olivat: China Academy of Launch Vehicle Technology (CALT) ja Shanghai Academy of Spaceflight Technology (SAST). Satelliittien ja miehitettyjen lentojen kohdalla tilanne on samanlainen: China Aerospace Corporation tai sen omistamat yhtiöt toteuttavat ne.

Rakenne
-------

Yhtiön pääjohtaja on Zhang Qingwei ja toimitusjohtaja Liheng Wang.*milloin?*

Heinäkuussa 1999 China Aerospace Corporation jaettiin kahtia

* China Aerospace Machinery and Electronics Corporation (CAMEC)
* China Aerospace Science and Technology Corporation

CASC-yhtymässä on seitsemän tutkimusinsituuttia:

* China Academy of Launch Vehicle Technology, CALT (aiemmin CASC:n Ensimmäinen akatemia)
* China Academy of Space Technology, CAST (entinen CASC:n Viides akatemia), eli Kiinan Avaruusteknologian Akatemia.  Se suunnittelee ja valmistaa Dong Fang Hong-satelliitteja.
* Shanghai Academy of Space Flight Technology, SAST (entinen CASC:n Kahdeksas akatemia)
* China Academy of Basic Technologies of Aerospace and Electronics (former CASC 9th Academy)
* Academy of Aerospace Solid Propulsion Technology (Kiinteäajoainerakettimoottorien akatemia)
* Academy of Aerospace Liquid Propulsion Technology (Nesteajoainenrakettimoottorien akatemia)
* China Aerospace Times Electronics Corporation (elektroniikka)

CASC-yhtymään kuuluu seuraavat tutkimus- ja tuotantokeskukset 

* Sichuan Aerospace Industry Corporation
* Xi'an Aerospace Science and Technology Industry Company

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   Dongfanghong IV ready for more int'l satellite orders, Xinhua News Agency

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
**Puoliverinen** (*Flaming Star*) on Don Siegelin ohjaama vuonna 1960 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, jonka pääosassa on Elvis Presley.

Juoni
-----

Elvis Presley on Pacer Burton, intiaaniäidin ja valkoisen isän puoliverinen poika, joka joutuu valitsemaan puolensa intiaanien ja valkoisten taistelussa. Puolen valitseminen tarkoittaa myös turvallisuuden katoamista ja kuolemaakin.

*Puoliverinen* on yksi Presleyn kolmesta lännenelokuvasta.

Tuotanto
--------

20th Century Fox ja tuottajaparivaljakko Hal B. Wallis ja Paul Nathan palkkasivat elokuvan ohjaajaksi Don Siegelin, joka sai myöhemmin mainetta elokuvalla *Likainen Harry*.

Alun perin elokuvan pääosaan olivat ehdolla Marlon Brando (yksi Presleyn esikuvista) ja Frank Sinatra (Presleyn ystävä 1960- ja 1970-luvulla). Myös nimi muuttui projektin edetessä *Black Heartista* *Black Stariksi* - Presley myös levytti nimikappaleen -, *Flaming Heartin* ja *Flaming Lancen* kautta lopulliseen muotoon *Flaming Star*, "liekehtivä tähti".

Roslynin rooliin oli alun perin palkattu Barbara Steele. Hänen riitauduttuaan ohjaajan kanssa tilalle tuli Barbara Eden.

Arviot
------

*Puoliverinen* on Presleyn toinen elokuva armeijan jälkeen. Arto Pajukallion mukaan se poikkesi siitä romanttisten elokuvien köykäisestä linjasta, jota Presleyn myöhemmät elokuvat edustavat. Mutta elokuva sinänsä perustuu lajityypin vanhoihin kaavamaisuuksiin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Elvis Presley  | … |  Pacer Burton
  |
|  Barbara Eden  | … |  Roslyn Pierce
  |
|  Steve Forrest  | … |  Clint Burton
  |
|  Dolores del Río  | … |   Neddy Burton
  |
|  John McIntire  | … |  Sam "Pa" Burton
  |
|  L. Q. Jones  | … |  Tom Howard
  |
|  Douglas Dick  | … |  Will Howard
  |
|  Richard Jaeckel  | … |  Angus Pierce
  |
|  Rodolfo Acosta  | … |  Buffalo Horn
  |
|  Karl Swenson  | … |  Dred Pierce
  |
|  Ford Rainey  | … |  Doc Phillips
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Arto Pajukallio: Puoliverinen Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma, 36/2014 sivu 11
**Energiapolar Oy** oli suomalainen sähkönmyyjä. Energiapolar Oy oli perustettu vuonna 1995. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Rovaniemellä. Asiakaspalvelupisteitä oli myös Pellossa, Kittilässä, Kemijärvellä, Sodankylässä, Muoniossa, Enontekiöllä, Utsjoella ja Ivalossa. Energiapolar Oy oli lappilaisten sähköntuottajien omistama: osakkaita olivat Rovakaira Oy (34,21 %), Napapiirin Energia ja Vesi Oy (24,34 %), Tornionlaakson Sähkö Oy (17,81 %), Koillis-Lapin Sähkö Oy (15,79 %), Muonion Sähköosuuskunta (3,29 %), Enontekiön Sähkö Oy (2,63 %) ja Pellon Sähkö Oy (1,93 %).

Energiapolar yhdisti sähkönmyyntiliiketoimintansa Loiste Oy:n kanssa Loiste Sähkönmyynti -nimiseksi yhtiöksi alkuvuonna 2019.

Historiaa
---------

Energiapolar syntyi vuonna 2003 Isommus-Energia Oy:n ja Suomen Energiakauppa Oy:n fuusiossa. Aluksi pohjoissuomalaisilla jakeluyhtiöillä oli osakkeista 69,2 prosenttia ja valtakunnallisella Fortum Markets Oy:llä 30,8 prosenttia. Fortum myi osuutensa vuonna 2010.

Energiapolarin myymä vesivoima ja tuulivoima on tuotettiin Lapissa. Vuonna 2016 yhtiön myymästä sähköstä 13 % oli tuotettu uusiutuvista energianlähteistä, 45 % fossiilisista energianlähteistä ja turpeesta ja 42 % ydinvoimalla. Vuodesta 2014 lähtien Energiapolar osti asiakkailtaan pientuotannon ylijäämäsähkön.

Lähteet
-------

1. ↑  Loiste ja Energiapolar yhdistävät sähkönmyyntinsä *Loiste*.  Arkistoitu 22.8.2019. Viitattu 22.8.2019.
2. ↑  Ener­gia­po­la­ris­ta uusi suuryhtiö Pohjois-Suomen säh­kön­myyn­tiin *Kaleva*.  2003. Viitattu 14.2.2018.
3. ↑  Fortum myy osuutensa Energiapolar Oy:stä - osana kauppaa 22 000 Energiapolarin sähkönmyyntiasiakasta Koillismaalla siirtyy Fortumille *Fortum*.  2010. Viitattu 14.2.2018.
4. ↑  Energianlähteet ja päästöt *Energiapolar*.  Arkistoitu 15.2.2018. Viitattu 14.2.2018.
**Teppo Richard Tuominen** (6. toukokuuta 1933 Helsinki – 25. joulukuuta 2009 Vantaa) oli suomalainen sellisti, viola da gamban soittaja ja kapellimestari. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1993.

Tuominen vietti lapsuutensa Tampereella ja aloitti sellonsoiton opiskelun kouluikäisenä. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Joensuussa 1957 ja aloitti siellä työskentelyn tässä ammatissa. Hän oli aktiivinen toimija myös kaupungin musiikkipiireissä, esimerkiksi Joensuun orkesterissa, jonka soolosellistinä hän soitti vuosina 1954–1960. Hänen sellonsoiton opettajiaan olivat Vili Pullinen, Enrico Mainardi, August Wenzinger ja Hannelore Müller. Vuonna 1961 Tuominen muutti Tikkurilaan. Hän jatkoi opettajan työtään Simonkylän kansakoulussa. Tällöin hän alkoi myös johtaa orkestereita ja opettaa sellonsoittoa eri puolilla Suomea. Lisäksi Tuominen soitti selloa Vantaan viihdeorkesterissa vuosina 1961–1970 ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterissa 1964–1966. Avustajana hän työskenteli Helsingin teatteriorkesterissa, Suomen kansallisoopperan orkesterissa ja Radion sinfoniaorkesterissa.

Tuominen konsertoi sellistinä eri puolilla Suomea ja esiintyi orkesterisolistina muuallakin Pohjoismaissa. Hän aloitti vanhan musiikin Sonores Antiqui -yhtyeessä sellon- ja gambansoiton sen perustamisen yhteydessä vuonna 1967. Hän toimi myös Vantaa-trion jäsenenä vuodesta 1974. Tuominen oli Vantaan musiikkiopiston rehtori vuosina 1979–1994. Hän sovelsi alle kouluikäisille oppilaille soitonopetuksen Suzuki-metodia. Tuominen jatkoi omia sooloesiintymisiä eläkevuosinaankin esimerkiksi kirkoissa. Hän kuoli 76-vuotiaana kotonaan Vantaan Vapaalassa. Tuominen on haudattu Hämeenkylän kirkon hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. 1 2 3 4 5 6  Kuolleet: Opetusneuvos Teppo Tuominen Helsingin Sanomat 22.1.2010, viitattu 26.12.2022
3. ↑  Vantaan seurakunnan hautahaku *OpasteApp*. Viitattu 6.2.2024.
**Huittisten Lihapojat** oli suomalainen vuosina 1948–2001 toiminnassa ollut lihanjalostusyhtiö. Se perustettiin Laviassa vuonna 1948.

Yhtiön toimitilat sijaitsivat Huittisissa ja Raumalla. Huittisten Lihapojat oli aikoinaan Huittisten kaupungin yksi suurimpia työnantajia, joka työllisti 180 työntekijää.

Tuotteet
--------

Huittisten Lihapoikien valmistamia tuotteita olivat erilaiset lihanjalostus- ja einestuotteet, kuten muun muassa makkarat, kinkut ja hampurilaiset. Tuotemerkkejä olivat muun muassa Ocel, Balanssi, Gourmét, Prima ja Jyrki.

Yhtiö toi markkinoille vuoden 1999 alussa ensimmäisenä maailmassa makkaran, joka auttaa alentamaan veren kolesterolia. Makkaran raaka-aineisiin sekoitettiin rypsiöljyä, mikä paransi sen rasvakoostumusta.

Vastaavanlaisia tuotteita alettiin kehittelemään, mutta tuotteen vähäisen kysynnän takia, yhtiö joutui supistamaan tuotevalikoimaa.

Lihajaloste Korpela valmistaa nykyään joitakin Huittisten Lihapoikien aikaisia tuotteita, kuten "Kartanon napakat" -nakkeja.

Konkurssi
---------

Yhtiö hakeutui huhtikuussa 2001 konkurssiin taloudellisten ongelmien takia, johon liittyi muun muassa pahentunut velkaantuminen. Selvitystilaan sen ajoi lopulta alkuvuodesta 2001 tapahtunut raaka-ainekustannusten reipas nousu, jota ei saatu siirrettyä tuotteiden hintoihin.

Yhtiölle etsittiin mahdollista jatkajaa, mutta sitä ei löytynyt. Loppujen lopuksi yhtiöllä oli velkaa 70 miljoonaa markkaa. 10. toukokuuta 2001 olivat työntekijät töissä viimeistä kertaa.

Yhteistyö
---------

Huittisten Lihapojat on tehnyt yhteistyötä muun muassa Tampereen Ilveksen kanssa. Yhtiö haki näkyvyyttä muun muassa joukkueen pelikypäristä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Merita paljon vartijana päätettäessä Huittisten Lihapoikien jatkosta @ 30.4.2001 *satanen.com*.  30.4.2001.  Arkistoitu 22.8.2007. Viitattu 26.12.2008.
2. ↑  Tuuri, Heikki: Makkaralle uusia ystäviä *Taloussanomat*.  2.12.1998. Viitattu 26.12.2008.
3. ↑  Huittisten Lihapojat konkurssiin *mtvuutiset.fi*.  26.4.2001. Viitattu 29.12.2022.
4. 1 2 3  Nurro, Minna: Huittisten Lihapojat päätyi konkurssiin *Ruokatieto*.  26.4.2001.  Arkistoitu 19.5.2014. Viitattu 20.5.2014.
5. ↑  Tuuri, Heikki: Huittisten Lihapojat alkaa valmistaa kolesterolia alentavaa makkaraa *Taloussanomat.fi*.  2.12.1998. Viitattu 20.5.2014.
6. ↑  Huittisten Kartanon napakatArkistoitu kopio *Lihajaloste Korpela*.  Arkistoitu 4.8.2016. Viitattu 30.5.2016.
7. ↑  Annastiina Henttinen: Kauppaneuvos Jouko Lehmus (1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.7.2012
8. ↑  Huittisten Lihapojat konkurssiin *MTV3 Uutiset*.  26.4.2011. Viitattu 19.7.2012.
9. ↑  Huittisten Lihapojat ja Liiga-Ilves jatkavat yhteistyötään *Liiga-Ilves*.  1998.  Arkistoitu 7.11.2007. Viitattu 26.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppalehti: Huittisten Lihapojat Oy konkurssipesä
*Tämä artikkeli käsittelee mytologista hahmoa. Sarjakuvahahmosta, katso Ymir.*

**Ymir** (ruotsalaisittain **Ymer**) on skandinaavisessa mytologiassa jääjättiläinen ja ensimmäinen elävä olento. Häntä kutsutaan myös nimellä **Aurgelmir** .

Ymir syntyi alkukaaoksessa, Ginnungagapissa, jäätyneen saven sulaessa. Hänestä sai alkunsa jättiläisten suku, sillä Ymirin nukkuessa hänen jaloistaan syntyi poika ja kainalokuopan hiestä kasvoivat mies ja nainen. Jaloista syntyneellä pojalla oli kuusi päätä.

Sulavasta savesta muodostui myös toinen olento, alkulehmä Auðhumla. Ymiriä ruokkivat Auðhumlan utareista valuvat neljä maitovirtaa. Ymir siitti jääjättiläiset, jotka olivat jumalien vihamiehiä.

Auðhumla nuoli suolaista jäätä ja paljasti jään alta miehen nimeltä Búri, jolle syntyi Bor, joka puolestaan sai vaimonsa Bestlan kanssa kolme poikaa, Odinin, Vilin ja Ven. Myöhemmin Odin, Vili ja Ve tappoivat Ymirin tämän kasvettua suureksi ja pahaksi. He laittoivat Ymirin ruumiin Ginnungagapin tyhjyyteen ja tekivät ruumiinosista Midgårdin eli ihmisten maailman. Ymirin lihoista tehtiin maa, verestä vedet, luista vuoret, hiuksista metsät, aivoista pilvet ja kallosta taivas. Ymirin mätänevässä lihassa kuhiseville madoille Odin, Vili ja Ve antoivat järjen ja ihmisten muodon, ja niistä tuli vuorten ja kukkuloiden alla eläviä kääpiöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Micha F. Lindemans: Ymir *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Encyclopedia Mythica.  Arkistoitu 14.10.2016. Viitattu 5.4.2010. englanti
2. 1 2 3  Aurgelmir *Encyclopaedia Britannica Online Academic Edition*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 4.4.2015. englanti
3. 1 2  Snorri Sturluson: Edda: taruopillinen alkuosa Gylfin harhanäky (Gylfaginning) *www.gutenberg.org*. Project Gutenberg. Viitattu 22.10.2016.
Naisten turvapyörä vuodelta 1889.
**Turvapolkupyörä** on ensimmäinen nykyaikaisen kaltainen polkupyörä, jonka kehitti englantilainen John Starley vuonna 1885 velosipedin tilalle. 

Turvapolkupyörän polkimet eivät olleet enää etupyörään kiinteästi kiinnitettyjä, vaan polkimet kiinnitettiin polkupyörän runkoon, josta voima siirrettiin hammasrattain ja ketjuvedolla takapyörälle. Tämä teki ajamisesta ja tasapainon säilytämisestä helpompaa. Myös molemmat pyörät olivat suunnilleen saman kokoisia, jolloin ajajan jalat ylettyivät maahan saakka. Tämä teki liikkeelle lähdöstä ja pysähtymisestä turvallisempaa, minkä vuoksi pyörää alettiin kutsua turvapolkupyöräksi. Ilman kumitäytteisiä pyöriä polkupyörät olivat olleet "luidentäristäjiä" sen aikaisilla huonokuntoisilla teillä. John Boyd Dunlop keksi polkupyörän ilmatäytteisen renkaan vuonna 1887. Ilmatäytteisen renkaan avustuksella turvapolkupyörästä kehittyi kymmenessä vuodessa maailmanlaajuisesti polkupyörän perusmalli.

Starley oli käyttänyt jo aiemmin tuotenimeä Rover valmistamissaan pyörissä, ja muutti vuonna 1896 yhtiönsä nimen muotoon The Rover Cycle Company Ltd. Yhtiö aloitti jo vuonna 1904 myös Rover-autojen tuotannon.

Turvapolkupyörällä oli odottamaton seuraus naisten vapautusliikkeelle. Velosipedilla eivät naiset saaneet tai hameen kanssa voineet pyöräillä, mutta turvapolkupyörällä se jo onnistui hameenkin kanssa. Laajempi kamppailu naisten oikeuksien puolesta alkoi, kun naiset pääsivät suuremmalla joukolla liikkeelle turvapolkupyörällä ja saivat nauttia uudenlaisesta vapaudesta. Jo vuonna 1895 ensimmäinen nainen, Annie Kopchovsky (1870–1947), joka tunnetaan paremmin nimellä Annie Londonderry, ajoi maailman ympäri polkupyörällä. Matka kesti 15 kuukautta. Suurta pahennusta aiheutti se, että hän ajoi suuren osan matkasta pukeutuneena väljiin housuihin.

Lähteet
-------

* Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa*. Quid Publishing (suom. versio Moreeni, 2013), 2012. ISBN 978-952-254-160-4.

### Viitteet

1. ↑  Chaline 2012, s. 55–57.
2. ↑  Chaline 2012, s. 56.
3. ↑  Kalanti, Timo: *Maantiellä lentämisen unelma*, s. 33. Yhdyskuntasuunnittelu vol.43:3, 2005. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 5.1.2014).
**Sietokyvyn rajoilla** (*Across the Tracks*) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1991. Sen on ohjannut Sandy Tung. Pääosissa elokuvassa ovat Brad Pitt, Rick Schroder, Carrie Snodgress ja David Anthony Marshall. Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä Billystä ja Joesta, joiden elämät lähtevät menemään eri suuntiin. Joe saavuttaa menestystä koulussaan sekä juoksemisessa ja muutenkin tunnollisena oppilaana, kun hänen veljensä Billy tuomitaan vankilaan autovarkaudesta.

Pääosissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Brad Pitt  | … |  Joe Maloney
  |
|  Rick Schroder  | … |  Billy Maloney
  |
|  Carrie Snodgress  | … |  Rosemary Maloney
  |
|  David Anthony Marshall  | … |  Louie
  |
|  Thomas Mikal Ford  | … |  Walsh
  |
|  Annie Dylan  | … |  Linda
  |
|  Jack McGee  | … |  Frank
  |

Elokuvan juoni
--------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva alkaa, kun Billy joutuu vankilaan jäätyään kiinni auton varastamisesta ystävänsä kanssa. Billyn vapauduttua noin vuoden kuluttua vankilasta hänen veljellään Joella menee hyvin. Joe menestyy koulussa hyvin ja harrastaa juoksemista, jossa hän saavuttaa myös menestystä. Kun Billy ja Joe jälleen tapaavat, heidän keskinäiset välinsä ovat viileät. Joe on pettynyt veljeensä kaikista rikoksista ja pitää häntä syypäänä tuskasta, jota Billy on tuottanut heidän äidilleen.

Billy yrittää aloittaa asiat uudelta pöydältä, mutta perheen lisäksi myös kaverit ovat lähes hylänneet hänet. Billy joutuu koulussa vaikeuksiin ja turvautuu ainakin osittain vanhaan kaveriinsa Louieen. Louie yrittää saada Billyn taas kaidalle tielle.

Joe saa veljensä mukaan harrastamaan juoksemista ja huomaa, että Billy on melko kova juoksija. Koulun valmentajat huomaavat myös ainesta Billyssä, ja pian veljekset pääsevät juoksemaan keskenään juoksukilpailussa. Billy voittaa pienimuotoisen juoksukilpailun ja Joella alkaa kertymään paineita siitä, onko hän oikeasti kovin juoksija. Joe haastaa myöhemmin Billyn kahdenkeskiseen juoksukilpailuun, ja Billy voittaa tämänkin. Joe on kunnianhimoinen ja on halunnut aina olla paras juoksemisessa ja nyt pelkää häviävänsä veljelleen. Lopussa Billy ja Joe juoksevat kunnan mestaruuskilpailussa, ja Joella on kovat paineet kisasta, jossa on panoksena stipendi ja pääsy Stanfordiin. Joe ei meinaa aluksi osallistua koko kisaan mutta päättää viime hetkellä osallistua siihen. Kilpailu on tasaväkinen veljesten kesken, mutta loppua kohden näyttää isltä, että Billy olisi viemässä voiton, mutta ennen maaliviivaa Billy hidastaa ja päästää Joen ohi ensimmäisenä maaliin. Joe ei heti tajua, että Billy päästi hänet tahallaan, mutta se selviää hänelle myöhemmin. Joe ei tästä ilahdu mutta toipuu kuitenkin ajatuksesta ja pääsee näin ollen Stanfordiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* *Sietokyvyn rajoilla* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)