recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kolmivyömittari** (*Cyclophora linearia*) on vyömittareihin kuuluva perhoslaji. Suomessa se on äärimmäisen harvinainen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiipien pohjaväri vaihtelee tasaisen kellanruskeasta punertavan ruskeaan ja takasiivet ovat sävyltään aavistuksen vaaleammat. Siivissä ei juurikaan ole yksittäisten tummien suomujen aiheuttamaa pisteytystä. Sekä etu että takasiivissä sisempi ja ulompi poikkiviiru muodostuvat tiheästä rivistä erillisiä mustia pisteitä, joiden välissä on ohut tummanruskea viiru. Siiven keskivarjo on selkeä, punaruskea poikkijuova. Siiven keskipilkku näkyy valkeana ja takasiivessä sitä ympäröi tummanruskea rengas. Laji on verraten kookas ja sen siipiväli on 22–29 mm.

Erityisen samannäköinen laji on tammivyömittari (*Cyclophora punctaria*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys ulottuu Länsi-Euroopasta Kaukasukselle ja pohjoisessa Baltiaan sekä Skandinavian eteläosiin. Suomessa se on harvinainen harhailija, joka on tavattu ensimmäisen kerran Dragsfjärdin Öröstä vuonna 1998. Sittemmin lajin yksilöitä on tavattu Suomesta vain muutamia. Keski-Euroopassa perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuusta syyskuulle, mutta toinen sukupolvi tavataan yleensä vain lämpiminä kesinä.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Keski-Euroopassa kolmivyömittarin tyypillinen elinympäristö on vanha pyökkimetsä, mutta sitä tavataan myös pensaikkoisilla alueilla. Perhoset lepäävät päivät kasvillisuuden seassa ja tulevat illan hämärryttyä valolle. Ne myös lähtevät häirittyinä helposti lentoon päivällä. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat pyökit (*Fagus*) sekä vähemmissä määrin tammet (*Quercus*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 64
4. 1 2  Jari-Pekka Kaitila & Timo Lehto: Tarkista tammivyömittariesi (*Cyclophora punctaria*) määritys!.  *Baptria*, 2010, 35. vsk, nro 1, s. 4–5.  Suomen Perhostutkijain Seura.
5. ↑
6. 1 2  Vlindernet (hollanniksi)
7. 1 2  Skou P.: *The Geometroid Moths of North Europe (Lepidoptera; Drepanidae and Geometridae)*. Brill, 1986. ISBN 978-9004078598.  s. 36

Aiheesta muualla
----------------

* Perhoswiki[vanhentunut linkki]
* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1303364
* BioLib: 52355
* BOLD: 110193
* CoL: 32VFM
* EoL: 275543
* EUNIS: 307072
* Fauna Europaea: 443992
* Fauna Europaea (new): 08dafc94-7dc0-4a7e-89bc-942d2dedd3fa
* GBIF: 5149675
* iNaturalist: 324863
* LoB: 5140
* NBN: NHMSYS0021143894
* NCBI: 934830

 |

 |
Kelucharan Mohapatran patsas Bhubaneswarissa
**Kelucharan Mohapatra** (8. tammikuuta 1926 – 7. huhtikuuta 2004) oli intialainen tanssija ja koreografi, jonka ansiona pidetään odissitanssiperinteen elävöittämistä ja tunnetuksi tekemistä. Odissin asemaa Intian klassisten tanssien joukossa pidetään hänen ansionaan.

Mohapatra palkittiin elämänsä aikana useasti. Hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1974, Padma Bhushan 1988 ja Padma Vibhushan 2000. Vuonna 1994 hän perusti yhdessä poikansa Ratikant Mohapatran kanssa Srijan-tanssikoulun, jossa hän opetti odissia. Mohapatran kuoltua Ratikant jatkoi opetustehtäviä yhdessä vaimonsa Sujatan kanssa. Ratikant on perustanut isänsä nimeä kantavan palkinnon, joka jaetaan vuosittaisessa tanssifestivaalissa Bhubaneswarissa.

Mohapatran oppilaisiin lukeutuu muun muassa Sanjukta Panigrahi, Kumkum Mohanty, Sonal Mansingh ja Rani Karnaa.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kelucharan Mohapatra**.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kelucharan Mohapatra *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 12.12.2019.
2. ↑  Guru Kelucharan Mohapatra passes away *Outlook India*.  7.4.2004. Viitattu 12.12.2019.
3. ↑  Intian sisäministeriö: Padma Awards *mha.nic.in*.  Arkistoitu 15.10.2015. Viitattu 12.12.2019.
4. ↑  Gopal, Giridhar: Guru Kelucharan Mohapatra dies *Rediff*.  7.4.2004. Viitattu 12.12.2019.
5. ↑  Beuria, S. T.: It's all in the family! *The Deccan Herald*.  12.11.2011. Viitattu 12.12.2019.
6. ↑  Khokar, Ashish Mohan: Kelucharan Mahapatra, man who immortalised Odissi dance, passes away *India Today*.  19.4.2004. Viitattu 12.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lionel Kieseritzkyn kehittämä varhainen kuutio shakkilauta vuodelta 1851
**Kolmiulotteinen shakki** on muunnos shakista, jossa peliä pelataan useilla shakkilaudoilla, jotka ovat eri tasoissa, jolloin pelinappulaa liikutetaan kolmessa ulottuvuudessa. Pelin kolmiulotteinen versio on ollut olemassa jo 1800-luvulla. Yksi vanhimmista versioista on *Raumschach* ("avaruusshakki"), jonka keksi Ferdinand Maack vuonna 1907. Tätä versiota pidetään klassisena kolmiulotteisen shakin varianttina.*lähde tarkemmin?* Maack perusti Raumschach-kerhon Hampuriin vuonna 1919, ja se pysyi aktiivisena toiseen maailmansotaan saakka.

Raumschach
----------

Keksijä halusi, että shakki olisi kuin nykyaikaista sodankäyntiä, jossa hyökkäys pitäisi olla mahdollinen paitsi kaksiulotteisessa tasossa, mutta myös ylhäältä (ilmasta) ja alapuolelta (veden alta). Maackin alkuperäinen shakkilaudan muotoilu oli 8 x 8 x 8 kokoinen, mutta kokeiluiden jälkeen hän päätyi pienempään ​​5 × 5 × 5 kokoon. Muita eroja tavalliseen shakkiin on lisätä kaksi sotilasta pelaaja kohden ja erityinen pelinappula (kaksi pelaajaa kohden) nimeltä *yksisarvinen*.

### Pelilauta

Raumschach-lautaa voidaan ajatella kuutiona, joka on viipaloitu viiteen yhtä suureen alueeseen jokaisella pelilaudan kolmella tasolla. Tämä jako mahdollistaa 5 × 5 × 5 = 125-kuutioisen pelialueen. Kuutiot (yleensä esitetty neliöinä ja niitä kutsutaan *soluiksi*) vuorottelevat väreissä kaikissa kolmessa ulottuvuudessa.

Raumschach-pelilauta

Lähteet
-------

1. ↑  Pritchard (2007), p. 229

Aiheesta muualla
----------------

* "Three Dimensional" (index) *The Chess Variant Pages*
**Kabange Mupopo** (s. 21. syyskuuta 1992) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, ja 400 metrin juoksija.

Mupopo aloitti jalkapallon 11-vuotiaana. Maajoukkuetasolla hän pelasi ensimmäisen kerran alle 17-vuotiaiden ikäluokassa. Hän toimi 2014 Sambian naisten maajoukkueen kapteenina. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 Sambia karsiutui alkulohkon jälkeen. Seuratasolla hän edusti 2014 Sambian armeijan seuraa Green Buffaloes.

Mupopo aloitti yleisurheilun keväällä 2014. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Hän saavutti Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 hopeaa 400 metrillä samalla ajalla 51,21 kuin kilpailun voittanut Nigerian Folashade Abugan. Maanosien cupissa Marrakechissa hän sijoittui neljänneksi Sambian ennätysajalla 50,87.

Mupopo karsiutui 400 metrin välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän voitti samalla matkalla kultaa Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 Sambian ennätysajalla 50,22. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Hän voitti samana vuonna 400 metrin Afrikan-mestaruuden Durbanissa ajalla 51,56. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 400 metrillä alun perin seitsemäs, mutta tuli hylätyksi annettuaan kisoissa positiivisen dopingnäytteen. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 12.8.2017–11.8.2021.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,57 NR | Weinheim | 28. toukokuuta 2016 |
| 200 m | 23,03 NR | Lusaka | 8. huhtikuuta 2017 |
| 400 m | 50,22 NR | Brazzaville | 15. syyskuuta 2015 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 52,68 NR | Portland | 18. maaliskuuta 2016 |

NR = maan ennätys

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kabange Mupopo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Biography Kabange Mupopo *cafonline.com*. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Mupopo: Football is my passion, I enjoy athletics too *cafonline.com*.  20.10.2014. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
4. ↑  Women's 400 m - 12th August *the-sports.org*. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
5. ↑  IAAF World Cup > 2nd IAAF Continental Cup 2014 > 400 Metres - women *iaaf.org*. Viitattu 24.8.2015. (englanniksi)
6. 1 2 3 4  Kabange Mupopo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
7. ↑  Latest sanctions for doping and non-doping violations – July and August 2018 athleticsintegrity.org (pdf) (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kellokosken sairaalamuseo** sijaitsee Kellokosken sairaalan alueella, Järvenpäästä Mäntsälään johtavan Vanhan valtatien varrella. Museo kertoo Kellokosken sairaalan ja psykiatristen hoitomuotojen historiasta.

Museon esineistö
----------------

Esineistöön kuuluu psykiatrisen hoidon historiaan liittyviä esineitä, kuten sähköshokkilaiteita, lääkepakkauksia ja hammashoidon välineistöä, sekä muita Kellokosken sairaalaan liittyviä esineitä, esimerkiksi huonekaluja ja potilastöitä.

Museon historia
---------------

Museo aloitti toimintansa vuonna 1973, kun sairaalassa askartelunohjaajana toiminut Usko Hujanen keräsi, asetti näytteille ja alkoi esitellä sairaalan käytöstä poistettua esineistöä. Museo toimi vuosina 1973–2000 Toimelan, eli entisen Kellokosken kartanon meijerin ja myöhemmin sairaalan osastona toimineen rakennuksen toisessa kerroksessa. Vuonna 2000 museo muutti Kellokosken sairaala-alueella sijaitsevaan Siniseen taloon, joka on alun perin rakennettu 1930-luvulla johtavan lääkärin asunnoksi.

Hujanen toimi museonhoitajana muun työnsä ohessa vuoteen 1985. Hänen jälkeensä tehtävässä jatkoi mielisairaanhoitaja Ilkka Raitasuo vuosina 1988–2004. Vuonna 2006 perustettiin Kellokosken sairaalan Museotyöryhmä.

Avoinnaolo
----------

Sairaalamuseo oli aikaisemmin avoinna vain tilauksesta, kunnes kesinä 2017 ja 2018 Tuusulan museo piti sairaalamuseota avoimena yleisölle. Museon nykyisistä aukioloajoista kerrotaan sairaalamuseon nettisivuilla. HUSin museotoimikunta aloitti museossa luettelointiprojektin vuonna 2018 ja näyttelyn uudistamisprojektin keväällä 2019. Uudistettu näyttely avataan yleisölle kesäksi 2019.

Lähteet
-------

* Toim. Vataja, Risto; Kontio, Raija; Laaksonen, Timo: *Kellokosken sairaalan julkaisuja : Kellokosken sairaalan juhlajulkaisu, 1915–2015 Sata vuotta*, s. 198–201. Kellokoski: Kellokosken sairaala, 1/2015. ISBN 978-952-9679-35-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.3.2019).  (Arkistoitu – Internet Archive)
* HUS Museotoimikunnan toimintakertomus 2018 *Museotoimikunta*.  2018.  Arkistoitu 27.3.2019. Viitattu 28.3.2019.

### Viitteet

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Kellokosken sairaalan juhlajulkaisu, s. 198
4. 1 2  Kellokosken sairaalan juhlajulkaisu, s. 198–200
5. 1 2  Museotoimikunta, s. 8
6. ↑  Sairaalamuseo *HUS*. Viitattu 28.3.2019.
7. ↑  Museotoimikunta *HUS*.  Arkistoitu 27.3.2019. Viitattu 28.3.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kellokosken sairaalamuseo (Q58786689)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo, paikallismuseo, sairaalamuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tuusula |
|  |
| katuosoite | Vanha valtatie 198, 04500 Tuusula |
|  |
| katu/tie | Vanha Valtatie 198 |
|  |
| koordinaatit | 60°31′57″N 25°06′35″E﻿ / ﻿60.53244°N 25.10974°E﻿ / 60.53244; 25.10974 |
|  |
|  |

 |
Hanna Partanen
**Hanna Reeta Partanen** (s. 22. maaliskuuta 1979 Kuopio) on suomalainen ravitsemusterapeutti. Hän tuli suurelle yleisölle tutuksi MTV3-televisiokanavan *Olet mitä syöt* -ohjelmasta, jossa hän pyrki saamaan ylipainoisia ihmisiä noudattamaan terveellistä ruokavaliota.

Partanen on valmistunut Kuopion yliopiston kliinisen ravitsemustieteen laitokselta (nyk. yksikkö) terveystieteiden maisteriksi. Opiskeluaikana hän oli aktiivinen sekä Kuopion yliopiston ravitsemustieteen opiskelijayhdistys Retikka ry:ssä että Kuopion yliopiston ylioppilaskunnassa.

Partanen oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, Pohjois-Savon vaalipiiristä.

Partanen on Benecol-tuotemerkin yhteistyökumppani.

Teokset
-------

* *Olet mitä syöt* (2005)
* *Kyytiä kiloille* (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Curriculum Vitae *Nutrifilia.fi*.  Arkistoitu 17.2.2015. Viitattu 14.3.2014.
2. ↑  Partanen, Hanna WSOY. Viitattu 14.3.2014.
3. ↑  Hanna Partanen: Kahta en vaihda!  15.5.2014. Mediuutiset.  Arkistoitu 26.5.2014. Viitattu 30.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hanna Partanen (ravitsemusterapeutti)** Wikimedia Commonsissa

* Nutrifilia
* Hannan herkuton vuosi
**Kolmonen** on taitoluistelun askelkuvio, josta jäähän jää numeroa kolme muistuttava jälki, mistä askel saa nimensä. Askeleessa käännytään yhdellä jalalla esimerkiksi edestä taaksepäin ja ulkokaarelta sisäkaarelle. Kolmosia voi siis tehdä eteen- ja taaksepäin sekä ulko- ja sisäkaarella eli ulko- ja sisäterällä. Kolmosen nimen määrittää lähtökaari sekä –suunta.

Peruskolmosten lisäksi on olemassa kaksoiskolmosia, joissa nimensä mukaisesti muodostuu kaksi peräkkäistä kolmoskuviota eli eteenulkokolmonen päättyy myös eteenpäin ulkokaarelle, kolmoiskolmosia, valssikolmosia sekä vastakolmosia. Valssikolmonen eroaa peruskolmosesta siten, että toinen kaari jää lyhyeksi jalan vaihtuessa lähes heti käännöksen jälkeen ja kyseinen kolmonen valmistaa tekijänsä valssihyppyyn. Vastakolmonen taas nimensä mukaisesti kääntyy toiselle kaarelle eri kautta, jolloin jäähän ei muodostu normaalia kolmoskuviota vaan ennemminkin koristeellinen sulkumerkki.

Kolmosia käytetään piruettiin lähtemisen sekä hyppyyn valmistautumisen lisäksi askelsarjoissa muiden askeleiden kuten twisseleiden ja käänteiden lomassa.

Katso myös
----------

* Käänne
* Twisseli
**Kellokosken sairaala** oli Kellokosken taajamassa toiminut HUS:in Hyvinkään sairaanhoitoalueen psykiatrinen sairaala, jossa oli erikoissairaanhoitoa sairaalassa ja avohoitoyksiköissä. Toiminnan painopiste oli aiemmin Tuusulan puolella Kellokosken sairaala-alueella, mutta 2020-luvulle tultaessa toiminnot keskitettiin samassa taajamassa Mäntsälän Hyökännummen puolelle (Ohkolan sairaalaan).

Ohkolan sairaalan tehtäviin kuuluu psyykkisistä häiriöistä kärsivien potilaiden tilanteen kohentaminen ja sairauteen liittyvän kärsimyksen ja haitan vähentäminen. Siellä on oikeuspsykiatristen ja vaikeahoitoisten potilaiden kuntoutusta ja hoitoa, siellä tehdään myös oikeuden määräämiä mielentilatutkimuksia ja väkivaltariskiarvioita, sekä lisäksi siellä on asumiskuntoutusyksikkö Kalliomaa.

Kellokosken sairaalan alueella on Kellokosken sairaalamuseo, joka on avoinna kesäaikaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Ohkolan sairaala hus.fi
2. ↑  Teija Ahola: Terveyttä kaikille. B-mielisairaalat 1950-luvulta 1970-luvulle (pdf)  2015. Museovirasto, museovirasto.fi. Viitattu 27.3.2021.
3. ↑  Kellokosken sairaalamuseo avautuu koko kesäksi. Keski-Uusimaa 25.5.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kellokosken sairaalamuseon sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kellokosken sairaalan juhlakirja (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
**Valkokorvabulbuli** (*Pycnonotus leucogenis*) on aasialainen varpuslintulaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Valkokorvabulbulin pituus on noin 18 cm, siipien kärkiväli 25,5–28 cm ja paino keskimäärin noin 30 g. Linnun pää, kurkku ja töyhtö ovat mustat ja poski valkoinen. Selkäpuoli ja pitkähkö pyrstö ovat ruskeat, alapuoli vaalea ja alaperä keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu on kaunis 4-osainen vihellys, joka muistuttaa nopeutettua kuhankeittäjän vihellystä.

Esiintyminen
------------

Valkokorvabulbuli elää paikkalintuna Aasiassa Irakista Bhutaniin. Irakissa se on laajalle levinnyt ja yleinen. Lajin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Valkokorvabulbulin elinympäristöä ovat pensaikkoiset avomaat ja harvakasvuiset metsät, missä on runsas pensaskerros. Esiintyy myös ruokokasvustoissa, puutarhoissa ja tienvarsilla. Kashmirissa se on tavallinen kylissä ja lennähtää usein pöydälle ruoanpaloja kärkkymään.

Lisääntyminen
-------------

Valkokorvabulbulin maljamainen, ruohoista, juurista ja ohuista oksista rakennettu pesä on tavallisesti pensaassa tai matalalla puun oksalla. Naaras munii tavallisimmin 3 munaa, joita haudotaan 12 päivää. Poikaset jättävät pesän 9–11 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme kesän aikana.

Ravinto
-------

Valkokorvabulbulit syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä marjoja, hedelmiä, siemeniä, silmuja ja mettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  BirdLife International: *Pycnonotus leucogenis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 30.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q921954
* Wikispecies: Pycnonotus leucogenys
* BirdLife: 22712690
* BOLD: 116898
* CoL: 4QMMQ
* BOW: whcbul2
* eBird: whcbul2
* Euring: 10350
* GBIF: 2486129
* iNaturalist: 14592
* IRMNG: 11324632
* ITIS: 562614
* IUCN: 22712690
* NBN: NHMSYS0020789034
* NCBI: 374636
* Xeno-canto: Pycnonotus-leucogenys

 |

 |
**Diego Daniel Colotto** (s. 10. maaliskuuta 1981 Río Cuarto, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Colotto pelasi vuodet 2000–2004 kotimaansa Estudiantesissa, kunnes siirtyi Meksikoon. Siellä hän edusti vuodet 2005–2007 Tecos UAGia ja yhden kauden 2007–2008 Atlasia. Monet eurooppalaisseurat Serie A:sta ja Englannin valioliigasta olivat kiinnostuneita hänestä, mutta Colotto päätti vielä tuolloin pelata Meksikossa.

30. elokuuta 2008 Colotto siirtyi espanjalaisseura Deportivo La Coruñaan. Hänestä maksettiin 2,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Kaudella 2008–2009 hän pääsi pelaamaan Uefa-cupin karsintaotteluita norjalaista Brannia vastaan. Deportivo hävisi ensimmäisen osan vieraissa numeroin 2–0, mutta toisessa osassa he kirivät eron umpeen voittamalla kotiottelunsa samoin luvuin. Ottelu eteni rangaistuslaukauskilpailuun, jonka Deportivo voitti. Colotto kuului ottelun sankareihin yhdessä Deportivo-maalivahti Daniel Aranzubian kanssa, joka torjui kolme rangaistuslaukausta. Pääsarjassa Colotto pelasi yhteensä 11 ottelua.

22. kesäkuuta 2012 Colotto teki sopimuksen Espanyolin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Colotto firma por el Espanyol Marca. Viitattu 23.6.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Deportivo La Coruñan virallisella kotisivustolla
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Keski-Suomen Sosialisti** oli Jyväskylässä vuosina 1907–1908 ilmestynyt sanomalehti. Loppuvaiheessa vuonna 1908 sen nimenä oli **Suomen Sosialisti**.

Nuorsuomalaisten tukeman *Keski-Suomen Sosialistin* perusti jyväskyläläisestä *Sorretun Voimasta* erotettu päätoimittaja Leander Linnavuori. Linjaltaan revisionistinen, väkivaltaisen luokkataistelun kieltänyt sosialistilehti ei kyennyt kilpailemaan *Sorretun Voiman* kanssa ja se lopetettiin kannattamattomana. Aluksi kolmesti ja *Suomen Sosialistina* kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3000 kappaletta vuonna 1907.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 329. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*, s. 29. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1987. ISBN 951-657-198-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Keski-Suomen Sosialisti* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Suomen Sosialisti* digitoituna kansalliskirjastossa
**Hartikanvaara** oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Hartikanvaara oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään.

Kylä sijaitsi Jänisjärven itäpuolella pitkämäisellä mäkialueella, jonka korkeimmat kohdat olivat sen luoteispäässä sijaitseva Löllövaara ja kaakkoispäässä sijaitseva 132,4 metriä korkea Hartikanvaara. Jänisjärvestä kylän erottaa Kankaanselkä -niminen metsäalue. Kylän kaakkoispuolella on Lohjanselänsuo. Koillispuolella on Syvänkumparesuo ja sen pohjoispuolella virtaava Veljakanjoki. Hartikanvaaran naapurikyliä olivat lännessä Päätyy ja varsinainen Soanlahden kirkonkylä, pohjoisessa Veljakanjoen toisella puolella Ypäkkö ja koillisessa Syvänkumparesuon toisella puolella Suistamon kuntaan kuulunut Jalovaaran kylä. Hartikanvaaran läpi kulki tie Soanlahden kirkonkylästä Suistamon kirkonkylästä Jalovaaraan johtavalle maantielle.

Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja Hartikanvaara kylä sen mukana luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja hartikanvaaralaiset pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue evakuoitiin ja luovutettiin uudelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaatinen, Martti (toim.): *Karjalan kartat*, s. 164-167. Helsinki: Tammi & Karjalan Liitto ry, 1997. ISBN 951-31-0972-0.
2. ↑  Rosberg, J. E. et al (toim.): *Suomenmaa: maantieteellis-taloudellinen ja historiallinen tietokirja. 5. osa, Viipurin lääni*, s. 385 & 389. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1923.
3. ↑  Soanlahti  16.6.2010. Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 29.5.2012.
4. 1 2 3  Topografinen kartta 1:20 000 *Karjalan kartat*. Maanmittauslaitos. Viitattu 29.5.2012.
5. 1 2  Topografinen kartta 1:100 000 *Karjalan kartat*. Maanmittauslaitos. Viitattu 29.5.2012.
Aluejakokomitean esittämä Keski-Pohjanmaan lääni olisi ollut jonkin verran suppeampi kuin kulttuurinen Keski-Pohjanmaa: siihen eivät olisi kuuluneet Evijärvi ja Pyhäjokilaakson kunnat.
**Keski-Pohjanmaan lääni** oli Suomeen 1950-luvulla ehdotettu uusi lääni. Lääni suunniteltiin muodostettavaksi Oulun läänin eteläosasta ja Vaasan läänin pohjoisosasta. Lääni olisi ollut kaksikielinen, ja siihen olisi tullut 35 kuntaa:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Alaveteli
* Alavieska
* Haapajärvi
* Halsua
* Himanka
* Jepua
* Kaarlela
* Kalajoki
* Kannus
* Kaustinen
* Kokkola
* Kruunupyy
 | * Kälviä
* Lestijärvi
* Lohtaja
* Luoto
* Munsala
* Nivala
* Perho
* Pietarsaaren maalaiskunta
* Pietarsaari
* Purmo
* Pyhäjärvi Ol
* Rautio
 | * Reisjärvi
* Sievi
* Teerijärvi
* Toholampi
* Ullava
* Uudenkaarlepyyn maalaiskunta
* Uusikaarlepyy
* Veteli
* Ylivieska
* Ähtävä
* Öja
 |

Suunnitelmista huolimatta Keski-Pohjanmaan lääniä ei koskaan perustettu. Myöskään aluejakokomitean mietintöön kuuluneita Porin lääniä ja Tampereen lääniä ei perustettu, mutta Keski-Suomen lääni ja Pohjois-Karjalan lääni toteutuivat.

Lähteet
-------

* *Aluejakokomitean mietintö*. Helsinki: Valtion julkaisutoimisto, 1953.

### Viitteet

1. ↑  Aluejakokomitean mietintö, s. 16
2. ↑  Aluejakokomitean mietintö, s. 80–81
**Keski-Suomen Tanssin Keskus** on osa koko Suomen kattavaa tanssin aluekeskusverkostoa. Se vastaa Sisä-Suomen tanssin aluekeskuksen toiminnasta Keski-Suomen alueella. Aluekeskustoiminta käynnistyi Keski-Suomessa vuonna 2005. Keski-Suomen Tanssin Keskuksen toimisto sijaitsee Jyväskylässä.

Keski-Suomen Tanssin Keskuksen tehtävänä on mahdollistaa ammattimaisen tanssikulttuurin ja yleisön kohtaaminen sekä tanssin ammattilaisten työskentely. Keski-Suomen alueella työskentelee n. 40 tanssin ammattilaista. Tanssin Keskuksen erityisosaamisalueet ovat kulttuurimatkailu kentällä ja hyvinvointisektorilla toimiminen. 

Tanssin Keskus välittää tanssin elämyspalveluita erilaisiin tilaisuuksiin ja tapahtumiin, esimerkiksi virkistyspäiviin, polttareihin ja illanviettoihin. Elämyspalvelut pitävät sisällään eri tiloihin sovellettavia pienimuotoisia tanssiesityksiä, teatteritiloihin toteutettuja tanssiteoksia, toiminnallisia verstaita tai yhteistyökumppaneiden kanssa räätälöityjä elämyskokonaisuuksia. Ohjelmistossa on tällä hetkellä mm. katutanssishow Sauna vs. Diivat, kansantanssiesitys Heippatirallaa Saakeli, lastenesitys Pupuduetto sekä afro, suomi- ja kehonhuoltoverstaat. Teatteritilojen tanssiteoksista esitetään mm. Tanssiryhmä Off/Balancen Kynnyksellä –teosta. Uutuutena keväällä 2013 käynnistyi Rantasipi Laajavuoren kylpylässä toteutettava Folkvirtaa –kansantanssitunti, joka pidetään altaassa. 

Tanssin Keskus tekee yhteistyötä useiden eri tapahtumien, kuten Tanssin ajan ja Jyväskylän kesän kanssa. UudenPolvenMuseon tanssitapahtuma on Tanssin Keskuksen oma tapahtuma, joka järjestetään vuosittain elokuussa Säynätsalossa. Lisäksi tanssitapahtuman urbaani pikkusisko, UP-klubi, järjestetään 1–2 kertaa vuodessa.

Lähteet
-------

* Keski-Suomen Tanssin Keskuksen elämyspalvelut
* Tanssin Keskuksen Facebook
* Tanssin Keskuksen blogi
**Martha Tilton** (14. marraskuuta 1915 Corpus Christi, Texas – 8. joulukuuta 2006 Brentwood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän esiintyi Los Angelesin paikallisilla radioasemilla 1930-luvun puolivälissä. Tilton esiintyi useiden yhtyeiden solistina, kunnes 1937 hän sai vakituisen kiinnityksen Benny Goodmanin orkesterin laulajaksi. Hän esiintyi Goodmanin kanssa kahden vuoden ajan ja oli mukana yli neljälläkymmenellä levytyksellä, joiden joukossa olivat myyntilistojen kärkipaikalle nousseet "And the Angels Sing" ja "I Let a Song Go Out of My Heart".

Toisen maailmansodan aikana Tilton esiintyi sotilastukikohdissa yhdessä Jack Bennyn kanssa ja solmi levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa. Hänen menestyskappaleihinsa kuuluivat muun muassa "I’ll Walk Alone", "I Should Care" ja "Stranger in Town". 1940- ja 1950-luvuilla Tilton esiintyi säännöllisesti radiossa yhdessä muun muassa Dick Powellin, Paul Whitemanin ja Milton Berlen kanssa. Tilton esiintyi myös joissain elokuvissa. Niiden joukossa on muun muassa hänen entisestä työtoveristaan kertova *Rytmin kuningas – Benny Goodman* (1955).

Lähteet
-------

1. 1 2  Martha Tilton Rovi. Viitattu 19.6.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Martha Tilton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Muistokirjoitus *The Guardianissa* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Martial industrial** on industrialin ja neofolkin pohjalta kehittynyt elektroninen musiikkilaji. Se yhdistelee industrialia, eurooppalaista marssimusiikkia, historiallisia puheraitoja, (neo)klassisia ja dark ambient -vaikutteita. 

Martial industrialin juuret ovat 80-luvulla, jolloin industrial-yhtye Laibach käytti marssirytmejä ja totalitaristista estetiikkaa. Neofolk-artisti Douglas Pearce (Death In June) ja Boyd Rice tekivät tahoillaan samaa omista taiteellisista lähtökohdistaan. 90-luvulta lähtien genreä ovat kehittäneet mm. Puissance, Blood Axis, Der Blutharsch ja Von Thronstahl. Martial industrial -yhtyeiden määrä ja genren tunnettuus ovat kasvaneet 2000-luvulla, vaikka edelleen kyse on hyvin marginaalisesta musiikkityylistä. 

Martial industrial yhdistetään joskus äärioikeistolaisuuteen, samoin kuin neofolk. Genrellä on sekä faneja että vastustajia, jotka pitävät musiikkityyliä vähintään metapoliittisena, vaikka musiikissa ei viitata ajankohtaiseen politiikkaan.  Artistien omat kannat kysymykseen politiikasta ovat jakautuneita. Esimerkiksi saksalainen Triarii on ilmaissut musiikin olevan historian käsittelyä varten ja vastustavansa kaikkia ääriryhmiä.  Von Thronstahl sen sijaan on kritisoinut modernia demokratiaa ja tuonut esiin musiikin ideologisia päämääriä.

Yhtyeitä
--------

* Arditi
* Blood Axis
* Boyd Rice (NON)
* Der Blutharsch
* Death In June
* Karjalan Sissit
* Laibach
* L'Effet C'Est Moi
* Legionarii
* Parzival
* Puissance
* Rome
* Triarii
* Von Thronstahl

Lähteet
-------

1. ↑  Revolvy LLC: "Martial industrial" on Revolvy.com *www.revolvy.com*. Viitattu 9.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Peter Grant: *National Myth and the First World War in Modern Popular Music*. Springer, 2016-12-09. ISBN 9781137601391. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.3.2019). en
3. ↑  Battlenoise! – On the Ideology of "Martial Industrial" Music *Datacide*.  28.1.2009. Viitattu 9.3.2019.
4. ↑  Apoliteittinen musiikki Neofolk, martial industrial ja metapoliittinen fasismi - PDF *docplayer.fi*. Viitattu 9.3.2019.
5. ↑  TRIARII - interview by Peek-A-Boo magazine *www.peek-a-boo-magazine.be*. Viitattu 9.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  > VON THRONSTAHL INTERVIEW; The Search for Truth (Heathen Harvest) *4iB Records | For intrinsic Beliefs*.  15.8.2013. Viitattu 9.3.2019. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee aikakautta. Kiinalaisesta romaanista kertoo Sanguo yanyi.*
Kolme kuningaskuntaa vuonna 262, ennen Shun valloitusta.
**Kolme kuningaskuntaa** (yksink.: 三国; perint.: 三國; pinyin: *Sānguó*) oli kausi Kiinassa vuosina 220–280.

Itäinen Han-dynastia ajautui 100-luvun lopulla sisäiseen kaaokseen, ja sen viimeinen keisari oli käytännössä nukkehallitsija. Hän luovutti vallan vuonna 220 Cao Pille, joka oli sotaherra Cao Caon poika. Cao Pi oli Wei-kuningaskunnan (220–265/266) ensimmäinen hallitsija, mutta hänen valtansa käsitti vain Kiinan pohjoisosan. Kaksi muuta Han-dynastian kenraalia käytti tilannetta hyväkseen ja perusti omat kuningaskuntansa. Shu Han -kuningaskunta (221–263/264) hallitsi nykyisen Sichuanin aluetta ja Wu-kuningaskunta (222–280) Jangtsen eteläpuolta.

Kolmen kuningaskunnan kausi oli melko lyhyt, ja vuosien 263–264 aikana Wei valtasi Shu Hanin. Wei-kenraali Sima Yan kaappasi vallan 266 ja julisti Jin-dynastian alkaneeksi. Jin valtasi vuonna 280 myös Wu-kuningaskunnan ja yhdisti näin koko valtakunnan.

Kolme kuningaskuntaa ei juuri ehtinyt vaikuttaa kiinalaiseen kulttuuriin, vaikka siltä ajalta tunnetaan savinukkien käyttöä näytelmissä. Aikakausi on kuitenkin vaikuttanut monella tavalla myöhemmin, sillä lyhyt ja verinen ajanjakso on innostanut monia taiteilijoita ja kirjailijoita. Tunnetuimpia Kolmea kuningaskuntaa käsitteleviä romaaneja on *Sanguo yanyi*.

Lähteet
-------

1. ↑  Huotari, Tauno-Olavi & Seppälä, Pertti: *Kiinan kulttuuri*, s. 48. Helsinki: Otava, 2005. ISBN 951-1-15943-7.
2. 1 2 3  Three Kingdoms *Encyclopædia Britannica*.  7.2.2022. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kolme kuningaskuntaa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Han-dynastia** | **Kiinan dynastiat** | Seuraaja:**Läntinen Jin-dynastia** |
**Nettokansantuote** (NKT) on kansantalouden mittari. Nettokansantuote saadaan, kun bruttokansantuotteesta vähennetään kiinteän pääoman kuluminen.

Nettokansantuote kuvaa bruttokansantuotetta paremmin talouden kehittymistä. Tämä johtuu siitä, että se ottaa huomioon tuotantovälineiden kulumisen. Kulumisen vuoksi on tehtävä korvausinvestointeja, jotka siis eivät sisälly nettokansantuotteeseen.

Henkeä kohti laskettua nettokansantuotetta käytetään usein, kun seurataan kansalaisten taloudellisen hyvinvoinnin kehittymistä.

Kulumista ei pystytä laskemaan täysin todenmukaisesti, vaan se määritellään arvionvaraisesti poistojen perusteella. Poistot eivät välttämättä vastaa tuotantovälineiden todellista kulumista, vaan ne joudutaan hyväksymään yritysten ilmoitusten suuruisina. Käytännössä poistojen suuruus ja kohdistuminen eri vuosille voivat riippua verosäädöksistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nettokansantuote markkinahintaan | Käsitteet | Tilastokeskus *www.stat.fi*. Viitattu 11.2.2018.
2. 1 2  Silja Kahra: Tilastokeskus - Tietoaika - Brutto- vai nettokansantuote? *www.stat.fi*. Viitattu 11.2.2018.
3. ↑  Seppänen, Esko: *Raha liikkuu ja käy pyydykseen*. Kansankulttuuri Oy, 1977. ISBN 951-615-148-5.
**Kylän linnut** on luontovalokuvaaja Mauri Leivon lintukirja maalaismaisemissa elävistä linnuista. Kirjan on julkaissut Docendo vuonna 2017. 

Porvoossa asuva Leivo on biologi ja työskentelee valokuvaajana ja kirjoittajana. Hän on tehnyt aiemmin kahdeksan valokuvateosta.

Sisäkannen alkusanoissa Leivo kirjoittaa, että mukana on vain sellaisia lintulajeja, jotka pesimä- ja ruokailupaikkoinaan hyödyntävät nimenomaan peltoaukeita. Mukana ei siten ole pihojen eikä metsien ja taajamien lintuja. Hän kuitenkin huomauttaa, että rajanveto on epämääräinen. Näin esimerkiksi mukana on merikotka, joita on määrällisesti vähän, mutta ne ovat kuitenkin hyvin näkyvä osa syksyisiä hanhipeltoja. Takasisäkannessa Leivo antaa vinkkejä, miten esimerkiksi maanviljelijä voi auttaa lintuja.

Lintuvalikoima kuvastaa Leivon oman retkeilyalueen Itä-Uudenmaan lajistoa. Leivo tarkentaa *kylä*-sanalle antamaansa merkitystä siten, että se on synonyymi maalais- ja peltomaisemille, ja sanapari *kylän linnut* viittaa pelloilla pesiviin ja niillä ruokaileviin ja levähtäviin lintuihin.

Arviot
------

*Suomen Luonto* -lehdessä Jorma Laurila arvioi kirjaa myönteisesti. Hän mainitsee Leivon perehtyneisyyden kotiseutuunsa Itä-Uuteenmaahan ja lahjakkuuden niin visuaalisesti kuin teknisestikin. Kuvissa on mukana lintujen elinympäristö, ja itse lintu saattaa olla pieni, mutta mukana on myös lähikuvia. Tekstissään Leivo kertoo kuvausretkistään, mitä Laurila pitää kiinnostavana. Kirjan taitto on Leivon omaa käsialaa, ja sekin saa Laurilalta kiitoksen: taitto on ilmavaa ja kuvien ja tekstien rytmitys onnistunutta.

Jan Södersved muistuttaa *Linnut*-lehdessä, että tehomaatalous on vähentänyt lintulajeja, kuten Leivo kertoo, eikä voittajia juuri ole. Södersved kiittää taiton ohella tekstin nautinnollisuutta.

*Uusimaa*-lehdessä Tanja Kuisma arvioi kirjan "huikeaksi ajankuvaksi suomalaisesta maalaismaisemasta ja sen lintuasukkaista". *Kamera*-lehden Minna Jerrman kiittää aiherajausta mielenkiintoiseksi: "idylliset lintukuvat tavoittavat raukean kiireettömyyden", mutta on sitä mieltä, että jotkut yhdistelmäkuvat rikkovat luomutunnelmaa ja ne olisi voinut jättää pois.

Lähteet
-------

1. ↑  Mauri Leivon Kylän linnut kustantajan Docendon esittelyssä
2. 1 2  Leivo, etusisäkansi
3. ↑  Leivo, takasisäkansi
4. ↑  Leivo s. 7
5. ↑  Jorma Laurila, Leivon lintukodossa, Suomen Luonto nro 10/2017 sivu 71
6. ↑  Jan Södersved, Linnut 4/2017 s. 47
7. ↑  Tanja Kuisma, Mauri Leivolta ilmestyi uusi lintukirja Kylän linnut, Uusimaa 26.8.2017
8. ↑  Minna Jerrman, Kirjauutuudet syys-lokakuu, Kamera-lehti 21.9.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Mauri Leivon kotisivulla (archive.org)
* Heli Virtanen, Luontokuvaaja Mauri Leivo hankki talon lintupeltojen keskeltä, Maaseudun Tulevaisuus 17.12.2017 (Archive.org)
**Kyläyhdistys** on Suomessa kylätoimintaa harjoittava yhdistys.

Laajemmassa mielessä kyläyhdistyksiksi kutsutaan myös kylätoimikuntia (rekisteröimätön yhdistys) ja taajamissa toimivia asukasyhdistyksiä. Kyläyhdistykseksi voidaan kutsua näiden lisäksi myös nuorisoseuraa, maamiesseuraa tai muuta yhdistystä, joka harjoittaa järjestäytynyttä kylätoimintaa. Suomessa kyläyhdistyksiä on noin 3100 ja kylätoimikuntia noin 900.

Kylätoimintaa harjoittavat muualla maailmassa erilaiset kyläyhdistykset, kylätoimikunnat ja esimerkiksi Ruotsissa myös kyläosuuskunnat. Joissakin maissa - ja Suomessakin parissa kunnassa - kylätoimikunta voi olla julkishallinnon alimman tason toimielin.

Toimialue ja toiminta-ajatus
----------------------------

Kyläyhdistyksen toimialue on yleensä yksi kylä. Tosin kunkin kylän historiasta ja erilaisista määrittelyistä johtuen kyläyhdistyksen toimialue saattaa olla useampi kylä tai joskus jopa vain osa kylästä. 1990-2000-luvuilla kylätoimikunnat ovat joskus rekisteröityessään yhdistyneet useamman kylän yhteiseksi kyläyhdistykseksi.

Kyläyhdistys edustaa kylän kaikkia asukkaita. Kyläyhdistyksen rooli on olla kylän eri yhdistysten ja toimijaryhmien yhteinen foorumi, jossa voidaan keskustella koko kylää koskettavista asioista ja muun muassa sovitella vuoden toimintakalentereita yhteen. Kyläyhdistykset ovat paikallisia kansalaisjärjestöjä. 

Kyläyhdistys voi laatia kylän kehittämistä koskevan kyläsuunnitelman, jonka toimenpiteitä toteuttavat kyläyhdistys, muut kylällä toimivat yhdistykset, yritykset, kunta ja muut organisaatiot.

Hallinto ja historia
--------------------

Rekisteröidyn kyläyhdistyksen hallinto on normaali suomalainen yhdistyshallinto: vuosikokous ja hallitus. Rekisteröimättömässä kylätoimikunnassa kylätoimikunta-nimikkeellä kutsutaan sekä yhdistystä että sen hallitusta. Kyläyhdistyksen puheenjohtajaa kutsutaan monesti epävirallisesti *kyläpäälliköksi*. Kyläyhdistyksien vuosikokouksia kutsutaan vielä usein *kyläkokouksiksi*.

Kyläyhdistyksiä, tuolloin lähinnä kylätoimikuntia, perustettiin eniten 1980-luvulla. Eri maakunnissa perustamisen vilkkain ajankohta oli eri vuosina. Nykyään suurin osa uusista kyläyhdistyksistä perustetaan suoraan rekisteröidyksi yhdistykseksi.

Kyläyhdistykset voivat olla jäseninä maakunnallisissa yhdistyksissään, jotka ovat puolestaan Suomen Kylätoiminta ry:n jäseniä. Tämän lisäksi monet kyläyhdistykset ovat esimerkiksi seutukuntansa maaseudun kehittämisyhdistyksen jäseniä.

Katso myös
----------

* Kyläkokous

Lähteet
-------

1. 1 2  Kumpulainen, Kaisu: Kulttuuri osana aktiivisen kylän rakentumista *Jyväskylän yliopisto kulttuuripolitiikka*. Viitattu 15.7.2021. [vanhentunut linkki]
Huovari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
100 m  |
| Pinta-ala | 
79 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Huovari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Siitä osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 1,8 kilometriä pitkä, 940 metriä leveä ja sen pinta-ala on 79 hehtaaria. Sen pohjoispäässä on kolme niemeä, joista Pirinkärki on yli 600 metriä pitkä ja juurestaan kapea. Niemen kärjessä niemi laajenee suuremmaksi. Saari sijaitsee Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselän ja Avainselän välissä lähellä mannerta. Mantereeseen Hirtniemen Kirjosniemeen on matkaa alle 100 metriä. Saaren rantojen läheisyydessä on kaksi luotoa ja länsipuolella sijaitsee lisäksi Takunsaaret ja Rahasaaret. Kelvenneen on matkaa yli 600 metriä ja matkalla sinne sijaitsee Kurtinsaari ja sen luoto. Vielä on mainittava kaakkoispuolella sijaitseva Hietasaari. Saaren keskikohdassa on laakea mäki, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen tulee yhdystieltä 14167 kylätie, joka ylittää saaren välisen salmen pengertietä pitkin. Pengertien keskellä on kapea silta-aukko. Saarella on kiinteää asutusta yhden tilan verran ja vapaa-ajan asuntoja on alle 40. Niille tulee tiet saarella risteilevasta tieverkosta. Huovarin ja Kurtinsaaren välistä kulkee veneväylä.

Luontoarvoja
------------

Saaren Piriniemen kärki muodostaa pienen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä läntisten naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Huovari, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Huovari, *paikkatietoalusta.fi*, viitattu 29.9.2019
3. ↑  Huovari, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
4. 1 2  Huovari, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Huovilan puisto** on Kärkölässä sijaitseva englantilaistyylinen maisemapuisto jonka perusti vuoden 1900 tienoilla Huovilan ratsutilan omistanut ja Hämeen läänin ylimetsänhoitajanakin toiminut insinööri Carl Constantin Collin (1863-1941). Lehtomaisessa purolaaksossa sijaitseva puisto on restauroitu 1900-luvun alun asuun ja puiston koko on noin 3,5 hehtaaria. Puiston halki kulkevaan puroon on kaivettu neljä keinotekoista lampea joissa vesi saadaan pysymään patojen avulla. Osan vedestään lammet saavat viereisen harjun lähteistä. Puron yli johtaa kävelysilta. Puistosta lähtee myös 1,2 kilometriä pitkä Hiidenmäen luontopolku. Puistossa sijaitsevat myös Huovilan ratsutilan päärakennuksen rauniot. Collin aloitti rakennustyöt vuonna 1909 mutta päärakennus jäi keskeneräiseksi ja siitä valmistui vain kivijalka.

Huovilan puisto siirtyi Kärkölän kunnan omistukseen 1953.

Alueella toimii Kärkölä-Seura ry:n perustama Kärkölän kotiseutumuseo. Sen alueella on muun muassa talonpoikaistalon päärakennus, kolme aittaa, karjakatos, mallassauna, väentupa, syytinkimuorin mökki, pitäjänmakasiini (viljamakasiini).

Lähteet
-------

1. ↑  Huovilan maisemapuisto Retkipaikka.fi.
2. 1 2  Instituto de geografico Agistono, Novara: *Maailman ja Suomen Suuratlas*, s. 275. Helsinki: WSOY, 1985. ISBN 951-0-12598-9.
3. ↑  Kotiseutumuseo - Kärkölä-seura ry huovilanpuisto.fi. Viitattu 13.9.2020.
**Osakeryhmä** tarkoittaa Suomen asunto-osakeyhtiölaissa järjestysnumerolla yksilöityjä yhtä tai useampaa osaketta, jotka tuottavat oikeuden hallita tiettyä osakehuoneistoa. Osakeryhmiä käytetään asunto-osakeyhtiössä ja keskinäisessä kiinteistöosakeyhtiössä. Yhtiöjärjestyksen huoneistoselitelmässä määrätään, mitä osakehuoneistoa mikäkin osakeryhmä vastaa.

Osakeryhmää koskee *jakamattomuuden periaate*. Samaan osakeryhmään kuuluvia osakkeita ei saa erikseen merkitä, luovuttaa tai muulla tavoin siirtää tai pantata. Tästä on poikkeuksena se, jos huoneisto jaetaan tai osa siitä yhdistetään toiseen huoneistoon.

Osakeryhmän osakkeiden lukumäärä suhteutetaan usein osakehuoneiston kokoon. Nykyään lukumäärä vastaa yleensä osakehuoneiston pinta-alaa joko suoraan tai jonkin kertoimen mukaan. Tämä ei ole kuitenkaan välttämätöntä. Varsinkin vanhoissa yhtiöissä lukumäärä saattaa poiketa huoneiston suhteellisesta pinta-alaosuudesta. Osakeryhmä saattaakin koostua vain yhdestä tai kahdesta osakkeesta huoneiston koosta riippumatta. On myös mahdollista, että asunto-osakkeiden lukumäärät on suhteutettu asuntojen pinta-alaan, mutta autotalliosakkeiden lukumäärä on sama autotallin koosta riippumatta. Osakemäärä määrittelee osakkaan äänimäärän yhtiössä. Onkin suositeltavaa, että osakkeiden lukumäärä mitoitetaan vastaamaan huoneiston osuutta koko yhtiön omaisuudesta. Tällöin poikkeava osakelukumäärä ei tuota yhdelle osakkaalle perusteetonta äänivaltaa muiden osakkaiden kustannuksella.

Vuoteen 2018 asti voimassa olleiden asunto-osakeyhtiölain säädösten mukaan kustakin osakeryhmästä oli annettava osakekirja. Säännös on kumottu vuoden 2019 alusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sanastoa (Hakusana osakeryhmä) *osakehuoneistorekisteri.fi*. Viitattu 26.10.2021.
2. ↑  Osakeryhmä *TEPA-termipankki*. Viitattu 26.10.2021.
3. 1 2 3  Asunto-osakeyhtiölaki (22.12.2009/1599) *finlex.fi*. Viitattu 26.10.2021.
4. ↑  Pönkä, Ville: Osakeryhmän jakamattomuuden periaate – Arviointia oikeuskäytännön valossa *Defensor Legis*.  7.6.2017.
5. ↑  Kuhanen, Petteri ym.: *Asunto-osakeyhtiölaki. Kommentaari*, s. 100. Kiinteistöalan Kustannus Oy, 2010. ISBN 978-951-685-215-0.
6. ↑  Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi huoneistotietojärjestelmästä ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi (HE 127/2018 vp) *eduskunta.fi*. Viitattu 26.10.2021.
Gallienuksen kolikko. Kääntöpuolella Legio VII Härkä-tunnus ja teksti "LEG VII CLA VI P VI F" eli "Legio VII Claudia kuusi kertaa uskollinen ja kuusi kertaa luotettava".
**Legio VII Claudia Pia Fidelis** ("Claudiukselle uskollinen ja luotettava") oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan vuonna 58 eaa. Gallian sotaa varten. 

Caesarin sisällissodan aikana legioona soti Hispaniassa ja Dyrrhakhionin taistelussa sekä Farsaloksen taistelussa. Tämän jälkeen sotilaat kotiutettiin, mutta heidät kutsuttiin taas palvelukseen African sotaretkeä varten. Legioona otti osaa Thapsacuksen taisteluun. Seuraavana vuonna legioonan sotilaille lahjoitettiin maata Capuan ja Lucan alueelta.

Julius Caesarin murhan jälkeen legioonan veteraanit kannattivat Octavianusta. Octavianus muodosti legioonan uudelleen nimellä **Legio VII Paterna**. Legioona taisteli Mutinan sodassa, Filippoin taisteluissa ja Perusian sodassa. Legioonalaiset saivat tämän jälkeen maata Etelä-Galliasta. Augustuksen hallituskauden aikana legioona lähetettiin Galatiaan ja se tunnettiin usein lisänimellä *Macedonica*, ehkä Filippoin voiton kunniaksi. Myöhemmin legioona siirrettiin Dalmatiaan. Vuonna 42 Legio VII ja Legio XI kukistivat Lucius Arruntius Camillus Scribonianuksen kapinan Claudiusta vastaan. Tästä syystä kummatkin legioonat saivat lisänimen *Claudia Pia Fidelis*. Myöhemmin legioona siirrettiin Tonavalle. 

Neron kuoleman jälkeen Legio VII kannatti aluksi Othoa, mutta tämän kukistuttua se alkoi kannattaa Vespasianusta. Legio VII oli mukana Cremonan toisessa taistelussa. Trajanuksen aikana legioonalla oli tärkeä rooli Daakian sodissa. Legioona otti myös osaa Trajanuksen Parthian sotaan, Lucius Veruksen Parthian sotaan ja markomannisotaan. 

Vuonna 193 legioona liittyi Septimius Severuksen kannattajiin. 200-luvulla Legio VII oli aktiivinen itäisissä provinsseissa. Gallienuksen sotiessa Gallian keisarikuntaa vastaan legioona sai lisänimet **Pia VI Fidelis VI** ja **Pia VII Fidelis VII** ("seitsemän kertaa uskollinen ja seitsemän kertaa luotettava"). Legio VII toimi vielä 300-luvun lopulla Tonavan rintamalla.

Lähde
-----

* Legio VII Claudia Pia Fidelis - Livius.org (Arkistoitu – Internet Archive)
**Claremont** on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 45 kilometriä itään Los Angelesin keskustasta, San Gabrielin vuorten juurella Pomonan laaksossa. Kaupunki tunnetaan muun muassa akateemisista oppilaitoksistaan.

Maantiede
---------

Claremontin pinta-ala on 34,8 neliökilometriä, josta 34,0 neliökilometriä on maa-alaa ja 0,7 neliökilometriä (2,08 %) vesi-alaa. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin piirikunnan itäisellä laidalla, ja sitä rajaavat Uplandin, Pomonan, La Vernen ja Montclairin kaupungit sekä San Bernardinon piirikunta.

Liikenne
--------

Lähijunaliikennettä Claremontiin harjoittaa Metrolink. Claremontin rautatieasema sijaitsee San Bernardinon radalla ja se on rakennettu vuonna 1927 espanjalaiseen siirtomaatyyliin. Asemalta on päivittäiset junayhteydet Los Angelesin ja San Bernardinon kaupunkeihin.

Väestö
------

Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 33 988 ja asukastiheys 999 as./km². Kaupungin asukkaista 73,48 prosenttia oli valkoihoisia, 11,51 prosenttia aasialaisia ja 4,98 prosenttia afroamerikkalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claremont (Kalifornia)**.
* Kaupungin viralliset Internet-sivut
* Claremont Colleges