recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leprapuut** (*Hydnocarpus*) on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 40 lajia. Leprapuut on sijoitettu aiemmin Flacourtiaceae-heimoon.

Leprapuut ovat puita tai joskus harvoin pensaita. Lajit ovat tavallisesti myös kaksikotisia, mutta joskus harvoin yksikotisia tai sekasopuisia. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat yleensä ruodillisia. Korvakkeet ovat pienet. Lehtilavat ovat nahkamaisia, sulkasuonisia sekä ehyt- tai hammaslaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa viuhkomaisissa kukinnoissa. Joskus kukinnot ovat vain yksikukkaisia, joskus harvoin pitkiä ja terttumaisia. Kukissa on yleensä neljä tai viisi verholehteä, mutta verholehtien lukumäärä voi vaihdella kolmesta yhteentoista. Terälehtiä on niin ikään neljä tai viisi tai joskus jopa neljätoista. Hedekukkien heteiden määrä vaihtelee viidestä lukuisiin – heteitä voi olla jopa yli sata kappaletta. Heteiden palhot ovat erillisiä ja joskus hyvin lyhyitä. Emikukissa on viisi tai useampia joutoheteitä, jotka muistuttavat varsinaisia heteitä, mutta niiden ponnet ovat surkastuneet tai puuttuvat kokonaan. Emissä on kolmesta kuuteen vartaloa ja sikiäimessä useita siemenaiheita. Leprapuiden hedelmä on muodoltaan pallomainen tai munanmuotoinen, joskus harvoin pitkulainen ja kussakin hedelmässä on muutamia tai useita siemeniä.

Leprapuut kasvavat luonnossa trooppisessa Aasiassa. Kiinassa tavataan kolmea leprapuulajia.

Lajeja
------

* *Hydnocarpus annamensis*
* *Hydnocarpus anomalus*
* *Hydnocarpus anthelminthicus*
* *Hydnocarpus calophyllus*
* *Hydnocarpus hainanensis*
* *Hydnocarpus kunstleri*
* leprapuu eli chaulmoogra (*Hydnocarpus kurzii*)
* *Hydnocarpus macrocarpus*
* *Hydnocarpus pentandrus*
* *Hydnocarpus sumatranus*
* *Hydnocarpus venenatus* (sisältää lajin *H. inebrians*)

Lähteet
-------

1. 1 2  Flora of China: *Hydnocarpus* *Flora of China*. Viitattu 19.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Hydnocarpus kurzii*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2234756
* Wikispecies: Hydnocarpus
* APDB: 191530
* APNI: 137769
* CoL: 4ZNS
* EPPO: 1HDCG
* FoC: 115964
* GBIF: 2874149
* GRIN: 5886
* iNaturalist: 186407
* IPNI: 4341-1
* IRMNG: 1013690
* ITIS: 192301
* NCBI: 85204
* Open Tree of Life: 520664
* PLANTS: HYDNO
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:4341-1
* Tropicos: 40028765
* WFO: wfo-4000018502

 |

 |
**Markku Päkkilä** (s. 1965) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän suomentaa englanninkielistä kauno- ja tietokirjallisuutta.

Päkkilä on suomentanut muun muassa J. M. Coetzeen, Edward St. Aubynin, Julian Fellowesin ja Colson Whiteheadin teoksia.

Vuonna 2006 Päkkilä sai J. A. Hollon palkinnon Bill Brysonin tietoteoksen *Lyhyt historia lähes kaikesta* suomennoksesta. Hänelle myönnettiin vuonna 2010 Otavan kirjasäätiön Erkki Reenpää -palkinto ansiokkaasta suomentajan työstään. Vuonna 2020 Päkkilä sai kirjallisuuden valtionpalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valtionpalkinto 14 ansioituneelle taiteilijalle ja taideyhteisölle  24.11.2020. Taiteen edistämiskeskus.  Arkistoitu 8.8.2022. Viitattu 31.10.2022.
2. ↑  Stenbäck, Irma: Markku Päkkilä sai J. A. Hollon palkinnon *HS.fi*.  7.4.2006. Viitattu 31.10.2022.
3. ↑  Otavan Kirjasäätiö jakoi 250 000 euroa palkinto- ja apurahoja *Yle Uutiset*.  30.3.2010. Viitattu 31.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Päkkilä Kirjasampo.fi-sivustolla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Markku Henrik Rokala** (s. 25. huhtikuuta 1960 Vantaa) on suomalainen kolmiloikkaaja, joka voitti lajin Suomen-mestaruuden kolme kertaa ulkoradoilla ja kuusi kertaa sisäradoilla. Koko aktiiviuransa hän edusti vantaalaista yleisurheiluseuraa Kenttäurheilijat-58. Hänen valmentajinaan ovat olleet hänen isänsä Kauko Rokala, Esa Rinne ja Tuomas Sallinen. Markku Rokala on toiminut urheiluhierojana vuodesta 1985, urheilu-uransa jälkeen usein myös Suomen yleisurheilumaajoukkueen kilpailu- ja leirimatkoilla.

Rokalan urheilu-uran kohokohta oli sijoittuminen 22-vuotiaana seitsemänneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa Ateenassa syyskuussa 1982 tuloksella 16,32. Kisan voitti Ison-Britannian Keith Connor tuloksella 17,29. Vajaa kuukausi aiemmin, 15. elokuuta, Rokala oli hypännyt ennätyksekseen Kouvolan Kalevan kisoissa 16,61, jolla hän voitti ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa. Ennätyksellään hän on heinäkuussa 2023 kahdeksantena Suomen kaikkien aikojen kolmiloikkatilastossa. Miesten ulkoratojen SM-mitaleita Rokalalla on 11 kappaletta. Vuosina 1981–1994 hän saavutti kolmesti SM-kultaa (1982, 1991 ja 1992) sekä kolme hopea- ja viisi pronssimitalia. Tuon 14 vuoden aikana hän jäi vain kolme kertaa mitalitta Kalevan kisoissa. SM-hallikisoista Rokalalla on kuusi kultaa (1982–1985, 1987 ja 1992), kolme hopeaa ja yksi pronssi. Aikuisten maaotteluedustuksia Rokalalla on 24, joista 11 Suomi–Ruotsi-maaottelua.

Vuosittainen kehitys
--------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1979 | 15,49 | 8. (15,18) |
| 1980 | 15,83 | 5. (15,50) |
| 1981 | 16,02 | pronssia (15,90) |
| 1982 | 16,61 / pituusennätys 730 | kultaa (16,61) |
| 1983 | 16,46 (16,67 w) | pronssia (16,67 w) |
| 1984 | 16,28 (16,32 i) | hopeaa (16,28) |
| 1985 | 16,31 |  |
| 1986 | 16,29 | hopeaa (15,82) |
| 1987 | 15,82 |  |
| 1988 | 16,10 | 4. (16,24 w) |
| 1989 | 16,36 | hopeaa (16,22) |
| 1990 | 16,24 (16,27 w) | pronssia (16,02) |
| 1991 | 16,15 (16,46 w) | kultaa (16,46 w) |
| 1992 | 16,30 | kultaa (16,18) |
| 1993 | 16,24 | pronssia (15,90) |
| 1994 | 15,96 | pronssia (15,95) |
| 1995 | 15,64 (15,75 w; 15,86 i) | 4. (15,75 w) |

w = myötätuulitulos  

i = hallitulos

Aiheesta muualla
----------------

* Markku Rokala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Markku Pohjola** (s. 1948) on suomalainen ekonomi, joka toimi vuosina 2017–2020 Posti Groupin hallituksen puheenjohtajana. Hän on ollut Nordean varakonsernijohtaja ja vuonna 2002 perustetun Konserniprosessit ja -teknologia -yksikön johtaja, Nordean Suomen maajohtaja, Nordea Pankki Suomi Oyj:n toimitusjohtaja ja Nordea Bank AB (publ) Group Executive Managementin jäsen.

Pohjola on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.

Hän on hallituksen jäsenenä: Nordea Pankki Suomi, Nordea Bank Sverige, Nordea Bank Danmark, Nordea Bank Norge, OMX AB (2000–), Eläkevakuutusyhtiö Varma ja Suomen keskuskauppakamari, sekä Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen ETLAn varapuheenjohtaja, ja Luottokunnan hallintoneuvoston jäsen. Hallituksen puheenjohtajana hän on kansainvälisen kauppakamarin (ICC) Suomen osastolla.

Lähteet
-------

* Hallituksen jäsenet OMX Group
* New composition of Nordea's Group Executive Management (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Markku Pohjola valittiin Postin hallituksen johtoon *Kauppalehti*.  27.3.2017. Viitattu 23.9.2019.
2. ↑  Posti-jupakan loppuhuipennus: yhtiön hallituksen johto vaihtuu – Uusi puheenjohtaja on hallitusammattilainen Sanna Suvanto-Harsaae *Yle Uutiset*.  14.5.2020. Viitattu 14.5.2020.
**Markku Perkkiö** (1. kesäkuuta 1951 Oulu – 21. tammikuuta 2013) oli suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi lähes koko uransa ajan Oulun Kärpissä, lukuun ottamatta kautta 1971–1972 Rauman Lukossa ja Perkkiön kaksi viimeistä kautta Ruotsissa. Hän toimi myös Kärppien toimitusjohtajana vuosina 1990–1992.

Pelaajaura
----------

### Seuraura

Perkkiö pelasi Kärpissä ensimmäiset SM-sarjaottelunsa kaudella 1967–1968. Joukkue putosi kauden päätteeksi Suomen sarjaan ja Perkkiö pelasi SM-sarjaa seuraavan kerran Rauman Lukossa kaudella 1971–1972, joka oli hänelle ainoa pääsarjakausi muualla kuin Kärpissä. Kaudeksi 1972–1973 Perkkiö palasi Kärppiin. Kaudeksi 1974–1975 Suomen sarjan tilille tuli I-divisioona. Perkkiö oli tuolloin Kärppien paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+17=37 ja sijoittui sarjan pistepörssissä neljänneksi. Hän oli myös I-divisioonan viidestä parhaasta pistemiehestä ainoa, joka pelasi muualla kuin Forssan Palloseurassa.

Kaudella 1975–1976 Perkkiö voitti ylivoimaisesti koko I-divisioonan piste- ja maalipörssin tehoilla 45+27=72. Kärpät eteni SM-karsintoihin, mutta jäivät ilman sarjanousua. Kaudella 1976–1977 hän voitti jälleen I-divisioonan maalipörssin 44 osumallaan. Pistepörssissä Perkkiö sijoittui 70 tehopisteellään toiseksi edellään vain Sportin Håkan Hjerpe. Hän, tutkapari Hannu Aravirta sekä puolustaja Reijo Ruotsalainen kuuluivat Kärppien kenties tärkeimpiin avainpelaajiin, kun joukkue voitti I-divisioonan runkosarjan ja nousivat SM-liigaan keväällä 1977.

Kärppien SM-liigan nousukaudella 1977–1978 Perkkiö teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+16=36, joilla hän oli Kärppien toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies, kun myös seuraavalla kaudella 1978–1979 tehoilla 15+10=25. Viimeiseksi jääneen SM-liigakautensa 1979–1980 päätteeksi Perkkiö voitti SM-pronssia. Vuodet 1980–1982 hän vietti Ruotsin I-divisioonassa, kiirunalaisten Kiruna IF:n ja IFK Kirunan joukkueissa.

### Maajoukkueura

Perkkiö pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1970.

Uran jälkeen
------------

Perkkiö kuului entisistä Kärppien pelaajista muodostuneen Wanhojen Kärppien perustajajäseniin ja hänet valittiin yhdistyksen puheenjohtajaksi perustamisvuonna 1987. Vuosina 1990–1992 Perkkiö toimi Kärppien toimitusjohtajana. Hän kuoli äkillisesti sairauskohtaukseen lomamatkallaan 21. tammikuuta 2013 ollessaan 61-vuotias.

Muuta
-----

Perkkiön poika Matias on alemmissa sarjoissa pelannut jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

* Markku Perkkiö The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Markku Perkkiö *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  In Memoriam - muistoksi  8.2.2013. Oulun Kärpät. Viitattu 28.2.2013.
2. 1 2  Kärppälegenda kuoli lomamatkalla ulkomailla  4.12.2012. Kaleva. Viitattu 28.2.2013.
3. 1 2 3 4  EliteProspects
4. ↑  Mikkola, Miikka: 74-75 – Kyllä lähtee  29.12.2003. Jatkoaika.com. Viitattu 28.2.2013.
5. ↑  Mikkola, Miikka: 75-76 – Reippaan nousu jatkuu  2.1.2004. Jatkoaika.com. Viitattu 28.2.2013.
6. ↑  Mikkola, Miikka: 76-77 – Kuningas Hjerpe  11.1.2004. Jatkoaika.com. Viitattu 28.2.2013.
Hirvaskosken koulu vuonna 1954.
*Tämä artikkeli kertoo Pudasjärvellä sijaitsevasta kylästä. Hirvaskoski on myös koski Kuivajoessa.*
**Hirvaskoski** on kylä Pudasjärven kaupungissa. Kylä sijaitsee valtatie 20:n varrella, Puolangalle johtavan kantatien 78 risteyksessä ja Korentojärven rannalla. Keskustaajamasta Kurenalta on matkaa Hirvaskoskelle noin 20 kilometriä. Kylästä lähtevä tieyhteys *Sotkajärventie* johtaa Jongun kylään. 

Hirvaskoskella toimii alkujaan kansakouluna aloittanut Hirvaskosken koulu, joka sijaitsee valtatien 20 ja kantatien 78 risteyskohdassa. Valtatien 20 ja kantatien 78 risteyskohdassa sijaitsee myös vuonna 2002 toimintansa aloittanut Tulitauko-niminen lounaskahvila, jonka yhteydessä toimii myös pieni kyläkauppa.

Kylällä sijaitseva historiallinen Hirvaskosken kartano nykyisin tarjoaa majoitus- ja pitopalveluita. Kartano on alkujaan rakennettu 1830-1840-luvulla. Alkujaan tilalla oleva päärakennus rakennettiin kylällä sijainneen sahan päärakennukseksi. Sahan yhteyteen perustettiin myös vuosina 1842–1877 toiminnassa ollut Timosen rautaruukki. Ruukissa jalostettiin järvimalmia rautaharkoiksi. Rautaruukki toimi vuoteen 1877, jolloin sitä tulipalon jälkeen ei enää kunnostettu. Ruukin palon jälkeen sahaustoiminta kylällä kuitenkin jatkui. Sahaustoiminnan hiipuessa, Hirvaskosken tilalla keskityttiin maanviljelykseen ja karjatalouteen. Muun muassa tuolloin tilalle rakennettiin iso navetta, ja hevoskäyttöinen meijeri, josta voita vietiin myös ulkomaille. Myöhempinä vuosina tilalla toimi myös muun muassa mylly sekä sähköyhtiö.

Lähteet
-------

1. ↑  Lounaskahvila Sotkajärvi *tulitauko.fi*. Viitattu 6.6.2023.
2. ↑  Hirvaskosken kartano *hirvaskoski.fi*. Viitattu 6.6.2023.
3. ↑  Hirvaskosken kartanon historiaa *hirvaskoski.fi*. Viitattu 6.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Pudasjärven kaupunki: Hirvaskoski (Arkistoitu – Internet Archive)

Pudasjärvi

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | **Aittojärvi**: Aittojärvi
**Hetekylä**: Hetekylä – Keinäsperä
**Hirvaskoski**: Ervasti – Hirvaskoski – Kurki – Poijula
**Iinattijärvi**: Iinattijärvi
**Jaurakkajärvi**: Jaurakkajärvi 
**Kipinä**: Kipinä – Kollaja – Panuma – Taipaleenharju
**Kurenala**: Kurenalus (keskustaajama)
**Pintamo**: Pintamo
**Pudasjärvi**: Jaalanka – Jonku – Pudasjärven kirkonkylä – Ruottisenharju – Siivikko
**Puhos**: Puhos 
**Pärjänsuo**: Livo – Pärjänsuo – Rytinki – Yli-Livo
**Sarakylä**: Kipinäsuo – Ruuhensuo – Sarajärvi
**Siurua**: Ala-Siurua – Siurua
**Syötekylä**: Syötekylä |
| Järviä, jokia ja muita vesistöjä | Aittojärvi – Iijoki – Jaaskamonkoski – Jaurakaisjärvi – Jaurakkajärvi– Jongunjärvi – Mikanlampi – Ontamojärvi – Pudasjärvi – Sorvarinjärvi – Sotkajärvi |
| Nähtävyyksiä | Pudasjärven kirkko – Sarakylän kappeli – Syötteen kansallispuisto |
| Muuta Pudasjärveen liittyvää | Hirsikampus – Hirvisuo – Iijokiseutu – Iso-Syöte – Jyrkkäkoski – Kesäpilkin MM-kisat – Niemitalon Juustola – Pudasjärven lentokenttä – Litokaira – Olvassuo – Virkistysuimala Puikkari – Pudasjärven ufot – Syöte – Umpihankihiihdon MM-kisat |
**Pohjoismainen tasa-arvotiedon keskus (NIKK)** oli vuonna 1995 perustettu sukupuoli- ja tasa-arvotutkimuksen yhteispohjoismainen osaamis- ja tietokeskus. NIKK:llä ei ollut virallista suomenkielistä nimeä, mutta keskuksen nimestä – *Nordiskt institut för kunskap om kön* – käytettiin suomennosta "Pohjoismainen tasa-arvotiedon keskus".
NIKK toimi Oslon yliopiston yhteydessä, ja sitä rahoitti Pohjoismaiden ministerineuvosto (PMN), joka lakkautti sen vuoden 2011 lopussa. Päätös lakkautuksesta tehtiin nopeasti ja ilman virallista perustelua. Syyksi on arveltu Norjassa käyty julkinen keskustelu naistutkimukselle ja feministiselle politiikalle myönnetyn julkisen tuen tarpeellisuudesta.

NIKK toimi pohjoismaisen sukupuolitutkimuksen ja tasa-arvopolitiikan välisenä sillanrakentajana. Se toimi aktiivisessa vuorovaikutuksessa Pohjoismaiden tasa-arvoministerien (MR-JÄM) ja tasa-arvoasiain virkamieskomitean (ÄK-JÄM) kanssa. NIKK osallistui pohjoismaisen tasa-arvoyhteistyön ohjelman "Huomio sukupuoleen - tavoitteena tasa-arvoinen yhteiskunta" (2006–2010) toteuttamiseen. 

NIKK ideoi, koordinoi ja toteutti hankkeita, joiden tavoitteena oli tarkastella tärkeitä tasa-arvo- ja sukupuolipoliittisia kysymyksiä, ja se pyrki myös takaamaan poliittisten keskustelujen ja aloitteiden laadun. Hankkeet käsittivät muun muassa Pohjoismaiden ministerineuvoston tasa-arvoyhteistyön ohjelmaa tukevia selvityksiä, katsauksia, raportteja ja tutkimushankkeita. 

NIKK:in kustantama **NIKK magasin**-lehti ilmestyi kolme kertaa vuodessa, yleisesti 2 numeroa skandinaavisilla kielillä ja 1 englanniksi. NIKK magasin toimi keskustelukanavana sukupuolentutkimuksen, tasa-arvopolitiikan ja tasa-arvotyön kentän välillä käytävälle dialogille.

Lähteet
-------

* Nikk.no
* Norden.org

### Viitteet

1. ↑  Nykymuotoinen NIKK lakkautetaan  23.11.2011. NIKK.  Arkistoitu 6.12.2011. Viitattu 30.1.2012.
2. ↑  Päivi Naskali: Pohjoismaisen tasa-arvotiedon keskuksen (NIKK) lakkauttaminen  23.11.2011. Hilma-verkosto. Viitattu 30.1.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Henry Laasanen: Norja lakkauttaa naistutkimuksen! *www.uusisuomi.fi*.  28.11.2011. Viitattu 30.1.2011.
**Pohjoismainen suuntaus** on Suomen tasavallan ulkopoliittinen linja, joka seurasi reunavaltiopolitiikan vastoinkäymisistä. Itsenäisyyden alussa Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan pyrkivät Baltian maat ja Puola kokoamaan yhteistyötä saadakseen suurempaa neuvotteluvoimaa neuvosto-Venäjän, sittemmin Neuvostoliiton kanssa käytäviin neuvotteluihin, mutta maiden erilaiset intressit estivät reunavaltiopolitiikan onnistumisen.

Suomen intressi reunavaltiopolitiikkaan liittyi neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton läheisyyteen sekä Suomenlahden yhteisyyteen Viron kanssa, joka oli yksi reunavaltiopolitiikan osapuoli.

Vaikka Suomi erkani reunavaltiopolitiikasta käytännössä jo aikaisemmin, silti virallisesti pohjoismainen suuntaus ilmoitettiin Suomen ulkopolitiikan linjaksi 1935. Pohjoismaiseen suuntaukseen kuului puolustuspoliittisesti puolueettomuus. Suomi oli monien muiden maiden tapaan Neuvostoliiton aloitteesta solminut sen kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen 1932.

Reunavaltiopolitiikan osana Suomi kuitenkin teki aktiivista yhteistyötä Viron kanssa puolustuspolitiikan alueella salassa valmistellen muun muassa Suomenlahden tykistösulun, joka meristrategisesti oli jatkoa Pietari Suuren merilinnoitukselle. Tiedon yhteistyön olemassaolosta sai Neuvostoliitto todennäköisesti Vilho Pentikäiseltä, mikä näkyi myöhemmin 1938 ja 1939 Neuvostoliiton vaatimuksina saada haltuunsa Suomelle kuuluvat Suomenlahden ulkosaaret Leningradin edustalla olevalla merialueella meripuolustuksen lujittamiseksi.

Muutoin pohjoismaiseen suuntaukseen liittyivät hyvät suhteet muihin Pohjoismaihin yleensä ja erityisesti Ruotsiin. Toisen maailmansodan jälkeen pohjoismainen suuntaus on näkynyt muun muassa Yhdistyneissä kansakunnissa ja rauhaturvaamisessa, Norjan, Ruotsin ja Suomen puolustusvoimien yhteistoiminnassa muun muassa ammushuollon osalta sekä joidenkin Pohjoismaiden valtiollisten yhtiöiden suurissa hankkeissa, kuten Telian ja Soneran sekä Nesteen ja Statoilin.

Katso myös
----------

* Pohjoismainen yhteistyö
**Parman herttuat** hallitsivat Parman herttuakuntaa Italiassa vuosina 1545–1802 ja 1814–1860. Parman herttua oli myös Piacenzan herttua, lukuun ottamatta Ottavio Farnesen hallituskauden alkuvuosia (1549–1556) ja Napoleonin herttuoiden aikaa (1808–1814), jolloin titteleillä oli eri haltijat. Parman herttualle kuului useimmiten myös Guastallan herttuan arvo vuodesta 1735 – jolloin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI valtasi Piacenzan Mantovalta – vuoteen 1847, jolloin alue luovutettiin Modenalle. Napoleonin herttuoiden aikana Piacenzan herttuattaren titteli oli Napoleonin sisaren Paulinen hallussa.

Nykyisin Parman herttuan arvo kuuluu Bourbon-suvulle, joka pitää hallussaan myös Espanjan kruunua. Siten Parman herttua on mukana Espanjan kruununperimysjärjestyksessä, vaikkakaan ei ensimmäisten joukossa; itse asiassa Parman nykyinen herttua Carlos Hugo tavoitteli Espanjan kruunua 1970-luvulla.

Farnese-suku 1545–1731
----------------------

* Pier Luigi 1545–1547
* Ottavio 1547–1586
* Alessandro 1586–1592
* Ranuccio I 1592–1622
* Odoardo 1622–1646
* Ranuccio II 1646–1694
* Francesco 1694–1727
* Antonio 1727–1731

Bourbon-suku
------------

* Kaarle I 1731–1735 (Espanjan Filip V:n ja Elisabet Farnesen vanhin poika)

Habsburg-suku
-------------

* Kaarle VI 1735–1740
* Maria Teresia 1740–1748

Bourbon-suku
------------

* Filip 1748–1765 (Espanjan Filip V:n ja Elisabet Farnesen kolmas poika)
* Ferdinand 1765–1802 (edeltäjän poika)
* Ludvig 1802–1803 (edeltäjän poika)

Napoleonin herttuat
-------------------

* Jean Jacques Régis de Cambacérès, *Duc de Parme* eli Parman herttua 1808–1814
* Charles-François Lebrun, *Duc de Plaisance* eli Piacenzan herttua 1808–1814

*Eivät hallinneet Parman tai Piacenzan aluetta, mutta heillä oli perinnöllinen arvonimi duché grand-fief.*

Habsburg-suku
-------------

* Marie Louise 1814–1847

Bourbon-suku
------------

* Kaarle II 1847–1848
* Kaarle III 1848–1854
* Robert I 1854–1860

Bourbon-suku vuodesta 1860 (nimellisesti)
-----------------------------------------

* Robert I 1860–1907
* Henrik 1907–1939 (edeltäjän poika)
* Joosef 1939–1950 (edeltäjän nuorempi veli)
* Elias 1950–1959 (edeltäjän nuorempi veli)
* Robert II 1959–1974 (edeltäjän poika)
* Xavier 1974–1977 (edeltäjän setä)
* Carlos Hugo 1977– (edeltäjän poika)
**Vapaavaltio** (engl. *Free State*, eteläsothoksi *Foreistata*, afrikaansiksi *Vrystaat*) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Sen pääkaupunki on Bloemfontein. Provinssin nykyiset rajat ovat vuodelta 1994, jolloin bantustanit lakkautettiin ja liitettiin entiseen Oranjen vapaavaltion provinssiin. Samalla vanhan provinssin nimi muutettiin. Provinssissa on arviolta 2 834 714 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 129 825 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Vapaavaltio sijaitsee Etelä-Afrikan sydämessä. Sitä rajaavat KwaZulu-Natalin, Itä-Kapin, Pohjois-Kapin, Luoteismaakunnan, Gautengin ja Mpumalangan provinssit. Lisäksi sillä on rajaa Lesothon valtion kanssa. Provinssi on pääosin ylänköä, joka nousee länsiosien 1 220 metristä itäosien 1 830 metriin. Provinssin kaakkoisosassa on Lohikäärmevuoret.

Piirikunnat
-----------

Vapaavaltio on jaettu hallinnollisesti viiteen piirikuntaan, joista yhdellä on metropolikunnan asema. Piirikunnat on jaettu yhteensä 19 kuntaan. Piirikunnat ovat:

* Fezile Dabi
* Lejweleputswa
* Mangaung
* Thabo Mofutsanyane
* Xhariep

Talous
------

Alueen talous perustuu erityisesti maissin, durran ja perunoiden viljelyyn sekä karjankasvatukseen. Alueella on myös kulta-, uraani-, timantti- ja hiilikaivoksia. Provinssin liikenteen solmukohta on Bloemfontein, jossa sijaitsee myös alueen tärkein yliopisto *The University of the Orange Free State*.

Väestö
------

Provinssin asukkaista enemmistö, noin 62 prosenttia, puhuu äidinkielenään sothoa. Seuraavaksi yleisimmät äidinkielet ovat afrikaans (14 %) ja xhosa (9,5 %). Noin 88 prosenttia provinssin asukkaista on mustaihoisia, 9 prosenttia valkoihoisia ja 3,1 prosenttia värillisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  South Africa: Provinces and Major Urban Areas Citypopulation.de. Viitattu 21.1.2017.
2. ↑  Kerkko Hakulinen & Sirkka Paikkala: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 290. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.
3. 1 2  "Free State." The Columbia Electronic Encyclopedia, Sixth Edition. Columbia University Press. 2010. Answers.com 06 Jul. 2010.
4. ↑  Table: Census 2001 by province, language, population group and gender. Statistics South Africa.  Arkistoitu 30.11.2006. Viitattu 7.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  Community Survey, 2007 (Revised version) (pdf) (Statistical release P0301)  24.10.2007. Statistics South Africa. Viitattu 7.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapaavaltio** Wikimedia Commonsissa

* Provinssin internetsivut

Etelä-AfrikkaEtelä-Afrikan provinssit

* Itä-Kap
* Vapaavaltio
* Gauteng
* KwaZulu-Natal
* Mpumalanga
* Limpopo
* Pohjois-Kap
* Luoteismaakunta
* Länsi-Kap
**Hautajärvi** on saareton metsäjärvi Kontiolahden pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 35,6 hehtaaria, josta osa sijaitsee Joensuun alueella. Etäisyys Joensuun keskustasta on 33 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Hautajärven pituus kaakosta luoteeseen on noin yhden kilometrin. Neliötä muistuttavan järven ainoa nimetty lahti on koillisosan suultaan avoin Hautalahti. Yli kolmasosa Hautajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 22 metriä, sijaitsee melko lähellä järven keskikohtaa.

Hautajärven itäpuolinen maasto kohoaa yli 200 metriin merenpinnasta eli yli 50 metriä järvenpintaa korkeammalle. Itäiset rantavedet ovat paikoin syviä. Etelässä järvi rajoittuu suohon, ja rantavedet ovat matalia. Hautajärven rannoilla on jonkin verran pientaloja. Järven länsipuolitse kulkee Kolinpolku, luoteisen rannan läheltä kulkee maantie. Järven kaakkoispuolella levittäytyy Kolvananuuron suojelualue, jonka luoteiskulma hipaisee järven rantaviivaa.

Hautajärvi laskee Kaitapuroa Kaitajärveen (148,7 metriä mpy), joka sijaitsee noin 2,7 kilometriä luoteeseen. Puro virtaa soidensuojelualueen halki.

Hautajärven vesitilavuus on 2 803 000 kuutiometriä.

Hautajärvi (04.873.1.022) kuuluu Heinäjoen valuma-alueeseen (04.873), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Venejoen valuma-alue (04.87) ja ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Hautajärvi on toiseksi laajin Heinäjoen valuma-alueen 26:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Ripulinjärvi ja kolmanneksi laajin on Kaitajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hautajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 21.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.7.2023.
3. ↑  Hautajärvi (04.873.1.022) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 21.7.2023.
4. ↑  Heinäjoen valuma-alue (04.873) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 21.7.2023.
Konstantin Ton 1820-luvulla.
**Konstantin Andrejevitš Ton** (ven. Константи́н Андре́евич Тон, saks. *Konstantin Thon*; 6. marraskuuta 1794 Pietari – 6. helmikuuta 1881 Pietari) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti.

Ton opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1803–1815 ja stipendiaattina Italiassa vuosina 1819–1828. Hänet valittiin Pietarin taideakatemian akateemikoksi vuonna 1830 ja professoriksi vuonna 1833, ja vuodesta 1854 lähtien hän toimi arkkitehtuurin osaston rehtorina. Vuonna 1833 Ton valittiin myös Pietarin rakennuskomitean jäseneksi.

Ton loi eklektisen venäläis-bysanttilaisen rakennustyylin, joka perustui akateemisen klassismin läpi suodatettuihin muinaisvenäläisiin malleihin. Tyyli sai Nikolai I:n henkilökohtaisen hyväksynnän, ja siitä tuli venäläisen kirkkoarkkitehtuurin virallinen normi. Samalla Ton hyödynsi uusia rakennusmenetelmiä (esimerkiksi suurten metallirakenteiden käyttö) ja kehitti rakentamisen laatua.

Tonin tärkeimpiä töitä ovat Moskovan Kremlin suuri palatsi (1839–1849), Kremlin asehuone (1844–1851), Leningradin rautatieasema Moskovassa (1849) ja Moskovan asema Pietarissa (1851). Moskovaan vuosina 1837–1883 rakennettu Kristus Vapahtajan katedraali ja monet muut Tonin suunnittelemat kirkkorakennukset purettiin Neuvostoliiton aikana. Kristus Vapahtajan katedraali rakennettiin 1990-luvulla uudelleen kopioksi alkuperäisestä.

Ton suunnitteli myös Helsinkiin Suomenlinnan kirkon (1849–1854), alkuperäiseltä nimeltään Pyhän Aleksanteri Nevskin linnoituskirkon, jonka ulkonäkö muutettiin täydellisesti 1920-luvulla, kun siitä tehtiin luterilainen kirkko ja majakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 26*, s. 68. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1977.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 620. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. ↑  Kirikov, B. M.: *Arhitektura Peterburga kontsa IXI – natšala XX veka: Ekletika. Modern. Neoklassitsism*, s. 161–163. Sankt-Peterburg: Kolo, 2006. ISBN 5-901841-36-0.
4. 1 2  Vilhelm Helander: "Venäläiset arkkitehdit Helsingissä", Rakennustaiteen seuran jäsentiedote 3:2010, s. 44–45 Viitattu 19.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konstantin Ton** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* EUTA
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Vapaavuosi** eli **sapattivuosi** tarkoittaa yleiskielessä vuoden pituista aikaa, jonka henkilö on vapaa työstä tai opiskelusta. Vapaavuodeksi nimitetään myös sitä aikaa, jona ei tarvitse maksaa lainan lyhennyksiä eli velkapääoman takaisinmaksuosuuksia.

Historiassa ja osittain nykyäänkin vapaavuodet tarkoittaa niitä vuosia, jotka maatilan haltija oli vapautettu veroista tai maan vuokraaja oli vapautettu vuokranmaksusta.

Vapautus veroista
-----------------

Entisajan Ruotsissa ja Suomessa maanviljelijälle myönnettiin vapautus veroista tietyksi ajaksi, jos hän asutti autioituneen tilan uudelleen tai perusti uudistilan. Tavallisesti tällaiselle maatilalle myönnettiin 1600-luvulla verovapaus 3–6 vuodeksi, mutta 1700-luvulla uudistilalle myönnettiin usein 15–20 vapaavuotta ja joskus jopa 30–40 veroista vapaata vuotta. Vapaiden vuosien jälkeen tila arvioitiin ja sille määrättiin veroluku.

Vapautus maanvuokrasta
----------------------

Vapaavuodet on myös maanvuokrauksessa käytetty nimitys siitä ajasta, jonka vuokralainen on vapautettu vuokranmaksusta. Ruotsin valtakunnan vuoden 1734 lain mukaan autiotilan viljelläkseen ottaneelle lampuodille voitiin myöntää vapautus vuokranmaksusta vuokrasopimuksessa määrättyinä vuosina. Suomen vuosien 1902 ja 1909 maanvuokralakien mukaan vapaavuodesta tai vapaavuosista sopiminen oli maanomistajan ja vuokramiehen välinen asia. Tällainen vapautus myönnettiin yleensä silloin, kun vuokrattu alue oli tuottamattomassa kunnossa.

Vuonna 2020 voimassa olevan maanvuokralain (258/1966) mukaan vuokranantaja voi myöntää vuokramiehelle vapaavuosia vuokran maksusta tämän alueelle tekemän perusparannuksen vuoksi, jos vuokramies on esimerkiksi raivannut kiviä tai tehnyt tuottamattomasta maasta hyötymaata.

Lähteet
-------

1. ↑  Grönros, Eija-Riitta (päätoim.): *Kielitoimiston sanakirja*. Osa 3, s. 506, hakusana vapaavuosi. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2007. ISBN 978-952-5446-20-3. Kirjan verkkoversio (viitattu 16.4.2020).
2. ↑  Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 568–569. Hakusana vapaavuodet. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 22, palsta 746, hakusana vapaavuodet. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1966.
4. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 14, palsta 1296–1297, hakusana vapaavuodet. Helsinki: Otava, 1938.
5. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 9, palsta 1006, hakusana vapaavuosi. Helsinki: Otava, 1965.
6. ↑  Maanvuokralaki, 63 § (Oikeusministeriön maksuton Internet-palvelu) *Finlex*. Helsinki:  Edita Publishing oy. Viitattu 17.4.2020.
Dmitri Levitskin vuonna 1789 maalaama Nikolai Lvovin muotokuva.
**Nikolai Aleksandrovitš Lvov** (ven. Никола́й Алекса́ндрович Львов, 15. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1753 Nikolskoje-Tšerentšitsyn maatila Toržokin lähellä – 3. tammikuuta 1804 (J: 22. joulukuuta 1803) Moskova) oli venäläinen arkkitehti, graafikko, runoilija ja muusikko.

Nikolai Lvov ei saanut muodollista koulutusta. Arkkitehtuuria hän opiskeli itsenäisesti. Vuonna 1783 hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen ja vuonna 1786 Pietarin taideakatemian kunniajäsen.

Arkkitehtina Lvov oli klassistisen tyylin edustaja. Hänen töitään ovat Pietari-Paavalin linnoituksen Nevan portti (1784–1787), Pietarin pääposti (1782–1789), Borisin ja Glebin katedraali Toržokissa (1785–1796), Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha), Prioraattipalatsi Hatsinassa (1798–1799) sekä lukuisat kartanorakennukset Moskovan, Tverin ja Novgorodin alueilla. Lvov on myös yksi ensimmäisistä venäläisistä maisemapuistojen suunnittelijoista.

Lvovin runoudessa näkyy sentimentalismin ja varhaisen romantismin vaikutus. Hän käytti runsaasti kansankielen ja -runouden aineksia. Vuonna 1790 Lvov julkaisi kaksiosaisen venäläisten kansanlaulujen kokoelman. Hänet tunnetaan myös klassisen kirjallisuuden venäjäntäjänä.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolai Lvov**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 15*, s. 86. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 355. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Nikolai Lvov Krugosvet-tietosanakirjassa (venäjäksi)
* Nikolai Lvov Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tervaliha** eli **DFD-liha** on nimitys, jota käytetään pääasiassa naudanlihasta silloin, kun se on tummaa ja heikosti säilyvää, usein myös epämiellyttävän makuista. Termi *DFD-liha* tulee englanninkielisistä sanoista *dark* (tumma), *firm* (kiinteä) ja *dry* (kuiva). Tervalihaa esiintyy myös poron- ja hirvenlihassa. Liha, jonka pH-arvo on vuorokausi teurastuksen jälkeen 6,0 tai suurempi luokitellaan tervalihaksi.

Tervalihan syntyyn vaikuttaa voimakkaasti eläimen ennen teurastusta kokema pitkäaikainen stressi, joka laskee lihasten glykogeenipitoisuutta, sekä stressin aiheuttama adrenaliinin ja noradrenaliinin voimakas eritys, joka muuttaa lihassolujen aineenvaihdunnan anaerobiseksi jo ennen teurastusta.

Elävän lihaksen pH on noin 7,0–7,2. Teurastuksen jälkeen lihassolujen pyrkimys säilyttää sisäinen ATP-pitoisuutensa tasolla 8–10 µmol/g aiheuttaa sen, että solut alkavat käyttää glykogeeniä energiantuotantoon. Koska verenkierto on teurastuksen jälkeen loppunut, solut eivät voi tuottaa energiaa aerobisesti. Siksi ne käyttävät glykogeeniä hajottaen sen laktaatiksi. Normaalisti tämä aiheuttaa lihassa sen pH:n laskun tasolle 5,5, joka on siis normaalin tuoreen lihan pH-arvo. Stressaantuneen eläimen lihassolut ovat jo ennen teurastusta käyttäneet glykogeenin loppuun, joten reaktio ei saa tarvitsemaansa "polttoainetta" ja lihan pH jää tasolle 6,0–6,4. Korkea pH vaikuttaa paitsi lihan epänormaaliin väriin, myös säilyvyyteen.

Lihan normaalia korkeampi pH-arvo mahdollistaa useampien bakteerien kasvamisen ja lisääntymisen. Koska lihassa ei ole itsessään kovin runsaasti hiilihydraatteja ja tervalihassa glykogeenikin on käytetty, käyttävät bakteerit energianlähteenään proteiineja ja aminohappoja. Tämä johtaa nopeasti virhehajuihin ja -makuihin.

Valvonnasta huolimatta tervalihaa pääsee toisinaan markkinoille asti. Lihateollisuudessa ja lihan kaupassa tervaliha ja tervalihainen tuote luokitellaan virheelliseksi elintarvikkeeksi, jonka voi palauttaa.

Katso myös
----------

* PSE-liha
**Nikolai Andrejevitš Malko** (ven. Никола́й Андре́евич Малько́, ukr. Микола Андрійович Малько́, *Mykola Andrijovytš Malko*, 4. toukokuuta 1883 Semaki, Ukraina – 23. kesäkuuta 1961 Sydney, Australia) oli ukrainalainen kapellimestari. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja opetti siellä myöhemmin mm. Jevgeni Mravinskia ja Ilja Musinia. Nikolai Malko on kirjoittanut merkittävän oppikirjan orkesterinjohdosta, "The Conductor and his Baton". Vuosina 1930–1937 hän toimi Tanskan Radion Sinfoniaorkesterin kapellimestarina, minkä kunniaksi orkesteri järjestää joka kolmas vuosi Kööpenhaminassa Nikolai Malko kapellimestarikilpailun.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Eduardo Sepúlveda** (s. 13. kesäkuuta 1991 Rawson) on argentiinalainen maantiepyöräilijä. Hän on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa ranskalaisessa Bretagne–Séché Environnement-joukkueessa 2013 ja edusti tallia, nimeltään sittemmin Fortuneo–Vital Concept vuoteen 2017. Kausilla 2018–2020 hän ajoi Movistar Teamissa, vuosina 2021–2022 Androni Giocattoli - Sidermec / Drone Hopper–Androni Giocattoli -joukkueessa ja vuodesta 2023 lähtien Lotto Dstnyssä.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

### Ratapyöräily

2011
Pan-Amerikan kisat, pronssia joukkuetakaa-ajossa
2013
Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut, kultaa takaa-ajossa ja joukkuetakaa-ajossa, hopeaa pariajossa (madison)
### Maantiepyöräily

2008
Aika-ajon junioreiden Argentiinan-mestaruus
2011
Aika-ajon alle 23-v. Argentiinan-mestaruus
2012
Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut, kultaa alle 23-v. aika-ajossa, hopeaa miesten aika-ajossa
2014
Välimeren ajo, nuorten kilpailun voitto
2015
Classic Sud Ardèche, voitto
Turkin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Tour du Doubs, voitto
2016
Tour de San Luis, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto, 4. etapin voitto
2019
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
2021
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kolmas
2022
Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapin voitto
2023
Vuelta a Castilla y Leon, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eduardo Sepúlveda *procyclingstats.com*. Viitattu 28.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Eduardo Sepulveda *cyclingarchives.com*. Viitattu 15.1.2018. (englanniksi)
**Nikolai Nikolajevitš Kruglov** (ven. Николай Николаевич Круглов, s. 8. huhtikuuta 1981) on venäläinen ampumahiihtäjä, viestin olympia- ja MM-mitalisti.

Kruglov on saavuttanut seitsemän viestin arvokisamitalia. Hän hiihti toisen osuuden Venäjän joukkueessa, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa Hochfilzenin MM-viestissä 2005. Samana vuonna hän toi Venäjän ykkösjoukkueen voittajana maaliin MM-sekaviestissä Hanti-Mansijskissa. 

Kruglov hiihti ankkuriosuuden Torinon olympialaisten 2006 viestikilpailussa, jossa Venäjä sai hopeaa 20,9 sekuntia Saksalle hävinneenä. Samana vuonna hän hiihti viimeisen osuuden Venäjän kakkosjoukkueessa, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden Pokljukassa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän oli jälleen ankkurina Venäjän voittaessa miesten viestin yli minuutin erolla Norjaan.

Östersundin MM-kilpailuissa 2008 Kruglov hiihti toisen osuuden Venäjän joukkueessa, joka voitti miesten viestin maailmanmestaruuden lähes 50 sekunnin erolla Norjaan. Sekaviestissä hän hiihti kolmososuuden Venäjän pronssijoukkueessa.

Maailmancupissa Kruglov on voittanut kolme osakilpailua, ollut yhdeksän kertaa toinen ja kahdesti kolmas (11.12.2009 mennessä).

Nikolai Nikolajevitšin isä Nikolai Konstantinovitš Kruglov on lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Saavutuksia
-----------

* Olympialaiset
	+ Torino 2006: viestissä hopeaa, takaa-ajossa 11.
	+ Vancouver 2010: normaalimatkalla 11.
* MM-kilpailut
	+ Oberhof 2004: viestissä viides, sprintissä 12. takaa-ajossa 14.
	+ Hochfilzen 2005: viestissä hopeaa, takaa-ajossa ja yhteislähdössä neljäs, sprintissä viides
	+ Hanti-Mansijsk 2005: sekaviestissä kultaa
	+ Pokljuka 2006: sekaviestissä kultaa
	+ Anterselva 2007: viestissä kultaa, normaalimatkalla viides, sprintissä ja yhteislähdössä 12.
	+ Östersund 2008: viestissä kultaa, sekaviestissä pronssia
* Maailmancupin osakilpailuvoitot:
	+ Kausi 2004–2005: Pokljuka takaa-ajo
	+ Kausi 2006–2007: Oberhof sprintti ja takaa-ajo
* Maailmancupin kokonaiskilpailu:
	+ Kausi 2004–2005: kahdeksas
	+ Kausi 2006–2007: kahdeksas
	+ Kausi 2007–2008: yhdeksäs

Lähteet
-------

* Nikolai Kruglov (nuorempi) Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
**Santeri Palerma** (oikealta nimeltään **Yrjö Järveläinen**, ven. Георгий Эрикович Ярвеляйнен; 1896 Hämeenlinna – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.

Palerma syntyi työläisperheeseen ja työskenteli muun muassa putkimiehenä ja rautatieläisenä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan ja sai elinkautisen vankeustuomion. Palerma siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1925.

Palerma julkaisi kertomuksia *Soihtu*-, *Punakantele*- ja *Rintama*-lehdissä ja häneltä ilmestyi kaksi erillistä romaania. Aikanaan suosittu *Neljästi karkuteillä* on seikkailukertomuksen luonteinen kuvaus Suomen sisällissodasta.

Palerma työskenteli 1930-luvun lopulla puuseppänä Leningradissa. Hänet pidätettiin lokakuussa 1937, tuomittiin kuolemaan vakoilusta ja ammuttiin.

Teoksia
-------

* *Neljästi karkuteillä*. Leningrad: Kirja, 1931.
* *Sellissä ja komppaniassa*. Leningrad: Kirja, 1933.

Lähteet
-------

1. 1 2  Järveläinen Georgi Erikovitš *Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR*. Viitattu 25.1.2020.
2. ↑  Tekijä esille.  *Rintama*, 19–20/1932, s. 30.
3. 1 2  *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 61. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Alto, E. L.: *Finnojazytšnaja literatura Karelii*, s. 87–88. Sankt-Peterburg: Nauka, 1997. ISBN 5-02-028213-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
NCO
**NCO** (oikealta nimeltään **Nino Ensio Mofu**) on turkulainen artisti.

Ura
---

NCO on julkaissut kaksi sooloalbumia, yhden EP:n, sekä Kuben kanssa tehdyn yhteisprojektin ja Rosvon kanssa tehdyn yhteisprojektin. Hän aloitti uransa julkaisemalla kappaleita SoundCloud-musiikkipalveluun. NCO kuuluu turkulaiseen Mauno Gang -kollektiiviin, jossa vaikuttavat myös Musta hanhi, FETTI, Dizzy ja Rosvo.

NCO julkaisi uuden levynsä *7741* marraskuussa 2019. Levyllä vierailevat TIPPA, Eevil Stöö, IBE, OPA, FETTI ja LIL YAYO.

Diskografia
-----------

### Albumit/EP:t

* *Duuniin Ilman Cveet* (Pajafellan kanssa, 2017)
* *Väsyttää* (2017)
* *Poliittisesti Correcti EP* (Kuben kanssa, 2018)
* *ROADLYFE* (2018)
* *7741* (2019)
* *Mul on tylsää* (2021)
* Addikti (2022)

### Singlet

* *PC* (mukana Kube, 2018)
* *Hotbox* (mukana Kube, 2018)
* *Sininen / Hotlas* (mukana Bizi, 2019)
* *SILTI* (2019)
* *Veitola* (mukana Ibe, 2019)
* *Mania* (mukana Pyhimys, 2020)
* *Nada* (2020)
* Mietin meit (2021)
* itsekäs (mukana Ibe ja Sebastian Noto, 2021)
* Heidi (2022)
* Lisää (2022)
UtøyaUtøya

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°01′25″N, 010°14′53″E, HoleBuskerudNorja |
| Vesialue | 
Tyrifjorden |
| Pinta-ala | 
0,106 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Utøya** on pieni saari Tyrifjorden-järvessä Norjan Buskerudin läänissä. Se sijaitsee Holen kunnassa, 38 kilometriä Oslosta luoteeseen. Saaren pinta-ala on 10,6 hehtaaria. Se on puolen kilometrin päässä mantereesta, jossa rantaa pitkin kulkee valtatie E16.

Saaren omistaa Norjan työväenpuolueen nuorisojärjestö Arbeidernes ungdomsfylking, joka järjestää saarella nuorisoleirejä. Saaren lahjoitti vuonna 1950 ammattijärjestöjen yhteistyöelin Oslo og Omegn faglige samorganisasjonen.

Utøyan joukkosurma
------------------

*Pääartikkeli: Norjan iskut 2011*
Utøyasta tuli kansainvälinen käsite, kun 22. heinäkuuta 2011 saarella tapahtui joukkomurha, jossa kuoli 69 ihmistä. Tekijäksi paljastui Anders Behring Breivik.

Lähteet
-------

1. ↑  Strandkanten för egendomen "0612-235/1 Utøen", Statens kartverk
2. ↑  Utøya 2010 - AUFs summer camp Arbeidernes Ungdomsfylking.  Arkistoitu 4.9.2011. Viitattu 23.7.2011. (englanniksi)
3. ↑  Utøyan uhreille muistomerkki mantereen puolelle *hs.fi*.  9.4.2013. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 14.4.2013. Viitattu 5.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Utøya** Wikimedia Commonsissa

* Utøyas AS webbplats (norjaksi)
* Arbeidernes ungdomsfylking webbplats (norjaksi)
* Utøyas webbplats (norjaksi)
* Utøya i openstreetmap.org (norjaksi)
* Doc: Laulu nuorille (Arkistoitu – Internet Archive)
* Utøyasta Ylessä
**Chiedozie Ogbene** (s. 1. toukokuuta 1997 Lagos, Nigeria) on nigerialais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Luton Townia. Hän on pelannut Irlannin maajoukkueessa vuodesta 2021.

Nigeriassa syntynyt Ogbene muutti vanhempiensa mukana Irlantiin vuonna 2005. Hän edusti Irlannin pääsarjassa Cork Cityä ja Limerickiä. Vuonna 2016 hän voitti Cork Cityn joukkueessa Irlannin cupin. Tammikuussa 2018 Ogbene siirtyi Englantiin, jossa hän on edustanut mestaruussarjassa Brentfordia, lainasopimuksella kakkosliigassa Exeter Cityä sekä elokuusta 2019 alkaen ykkösliigassa ja mestaruussarjassa Rotherham Untedia. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Lutoniin ilmaissiirrolla kesällä 2023.

Ogbene pelasi Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 27.päivään 2023 mennessä 15 maaottelua, joissa hän on ollut kyhdeksä kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista kolme on kuulunut MM-kisojen karsintaan, yksi EM-karsintaan ja neljä Kansojen liigaan. Ogbene on tehnyt maaotteluissaan neljä maalia: lokakuussa 2021 MM-karsinnassa Azerbaidžania, marraskuussa 2021 MM-karsinnassa Luxemburgia, maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Belgiaa ja maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Latviaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chiedozie Ogbene Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Blake, Ben: 'I had to pick between soccer and Gaelic football but this is the dream' - Chiedozie Ogbene *The 42*.  27.12.2016. Viitattu 17.9.2022. (englanniksi)
**Zoltán Tildy** (18. marraskuuta 1889 Mosonmagyaróvár – 3. elokuuta 1961 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1945–1946 ja presidenttinä 1946–1948.

Tildy oli koulutukseltaan protestanttinen pappi ja hän oli opiskellut teologiaa Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Unkarissa hän työskenteli aluksi opettajana ja sitten pastorina. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tildy siirtyi politiikkaan ja osallistui myöhemmin poliittista keskustaa edustaneen Itsenäisten pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen. Hänet valittiin Unkarin parlamenttiin vuonna 1936. Tildy kohosi puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 1945. Puolue sai enemmistön parlamenttiin ensimmäisissä toisen maailmansodan jälkeisissä vaaleissa marraskuussa 1945, jolloin Tildystä tuli pääministeri. Seuraavan vuoden tammikuussa hänet valittiin presidentiksi.

Neuvostoliiton vahvistaessa otettaan Unkarin politiikasta Tildyn asema kävi vaikeaksi. Hän joutui eroamaan presidentin virasta vuonna 1948 sen jälkeen kun hänen vävynsä oli tuomittu maanpetoksesta. Kommunistivallan aikana Tildy oli kotiarestissa aina vuoden 1956 Unkarin kansannousuun asti. Kansannousun aikana hän toimi viikon ajan ministerinä Imre Nagyn hallituksessa. Kansannousun kukistamisen jälkeen Tildy tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen, mutta hänet vapautettiin vuonna 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zoltán Tildy *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zoltán Tildy** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali** (kreik. Μητροπολιτικός Ναός Υπαπαντής Σωτήρος, *Mitropolitikós Naós Ypapantís Sotíros*) on ortodoksinen kirkko Firán kaupungissa Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Se on Thíran, Amorgóksen ja saarten hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Jeesuksen temppeliintuomiselle.

Katedraalia sisältä.
Katedraali on rakennettu alun perin vuonna 1827. Se vaurioitui pahoin vuoden 1956 maanjäristyksessä ja rakennettiin uudelleen tämän jälkeen. Kirkko sijaitsee Firán keskustassa lähellä Esihistoriallisen Theran museota. Sisältä kirkko on koristeltu paikallisen Christóforos Asimíksen tekemillä seinämaalauksilla.

Firássa on myös katolinen Johannes Kastajan katedraali.

Lähteet
-------

1. ↑  Orthodox Metropolitan Cathedral *Greeka.com*. Viitattu 28.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali** Wikimedia Commonsissa