recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sukupuolivaikutusten arviointi** (lyhenne suva) tarkoittaa sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseen tähtäävää toimintaa, jossa pyritään ottamaan sukupuolinäkökulma huomioon niin, että esimerkiksi lain valmistelemisessa arvioidaan, miten kyseinen laki tulee vaikuttamaan naisiin ja miehiin.

Sukupuolivaikutusten arviointi on tärkeä väline tasa-arvon edistämisessä, sillä useilla yhteiskunnan alueilla (esimerkiksi työmarkkinoilla) on sukupuoleen liittyviä tekijöitä, joiden takia neutraaleilta vaikuttavat toimenpiteet voivat vaikuttaa eri tavoilla naisiin ja miehiin, ja toimia tällä tavalla epätasa-arvoa tuottaen.

Sukupuolivaikutusten arviointi on käytäntönä peräisin Yhdysvalloista, jossa sitä on pitkään edellytetty käytettävän erilaisten projektien suunnittelemisessa ja arvioinnissa.

Sukupuolivaikutusten arviointi Suomessa
---------------------------------------

Suomi on sitoutunut EU:n tasa-arvonormien ja YK:n Pekingin vuoden 1995 tasa-arvojulistuksen mukaisesti toimimaan tasa-arvon puolesta, sekä myös siihen, että sukupuolinäkökulma otetaan huomioon kaikilla aloilla ja että päätösten vaikutukset sukupuolille arvioidaan.
Sosiaali- ja terveysministeriön vuonna 2002 antama ohje edellyttää, että sukupuolinäkökulma ja tasa-arvo pitää sisällyttää kaikkeen Sosiaali- ja terveysministeriön piiriin kuuluvaan lainsäädännön valmisteluun, ohjelmiin, hankkeisiin ja henkilöstöpolitiikkaan.

Työmarkkinakeskusjärjestöt julkaisivat vuonna 2007 ensimmäisen kerran suosituksen koskien sukupuolivaikutusten arviointia työpaikoilla. Suositusta on päivitetty vuosina 2010 ja 2011. Siinä suositellaan, että työehtosopimusosapuolet arvioisivat tietyin väliajoin, miten solmitut sopimukset ovat vaikuttaneet naisten ja miesten välisiin palkkaeroihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  20.12.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 1.3.2014.
2. ↑  Liisa Horelli: Lakiesitysten sukupuolivaikutusten arviointi eli suva Eurofem.net-sivusto.  Arkistoitu 15.6.2011. Viitattu 28.6.2011.
3. 1 2  Milja Saari: Mitä sukupuolivaikutusten arviointi on? World of Management.  Arkistoitu 15.6.2011. Viitattu 28.6.2011.
4. ↑  Sukupuolivaikutusten arviointia koskeva työmarkkinakeskusjärjestöjen suositus STTK.  Arkistoitu 25.2.2011. Viitattu 29.6.2011.
**Ruotsinkylän koulu** on Tuusulan kunnan Ruotsinkylässä, viitisen kilometriä kunnan keskustaajamasta etelälounaaseen sijaitseva noin 100 oppilaan ja kuuden opettajan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kouluun kuuluu kaksi varsinaista koulurakennusta sekä väistötilat, joissa on opiskeltu syksystä 2019 alkaen. Varsinaisista rakennuksista vanhempi on jo vuonna 1894 valmistunut puukoulu, joka on nykyään asuinkäytössä. Uudempi liikuntasalin sisältävä koulurakennus valmistui vuonna 2012.

*Katso myös: Klemetskog skola, läheinen ruotsinkielinen koulu Tuusulan Ruotsinkylässä. Se toimi Ruotsinkylän koulun yhteydessä vuosina 1889–1917.*

Lähteet
-------

1. 1 2  Opiskelu ja koulutus TuusulassaArkistoitu kopio Tuusulan kunta, tuusula.fi.  Arkistoitu 13.4.2016. Viitattu 17.5.2016.
2. ↑  Yhteystiedot Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 12.11.2023.
3. 1 2 3  Ruotsinkylän koulu Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 17.5.2016.
4. ↑  Tuusula Karttapalvelu (Haku sanalla *Ruotsinkylän koulu*. Palvelut-valikosta valinta *Opetus ja koulutus*) Tuusulan kunta, kartta.tuusula.fi/. Viitattu 17.5.2016.
**Riikka Kaihovaara** on suomalainen dokumentaristi ja kirjailija.

Kaihovaara on kirjoittanut tietokirjan *Riippumaton puutarha – Teollisen ruoantuotannon romahdus ja permakulttuurin perusteet* (Visio 2012) sekä esseekokoelmat *Villi ihminen ja muita luontokappaleita (*Atena Kustannus 2019*)* ja *Vieras eläin ja muita uusia luontokappaleita* (Atena Kustannus 2022). *Villi ihminen* oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. *Vieras eläin* voitti marraskuussa 2022 Toisinkoinen-kirjapalkinnon.

Syksystä 2015 alkaen Kaihovaara on työskennellyt Yleisradion dokumenttitoimituksessa. Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut muun muassa dokumenttisarjat *Huume-Suomen historia*, *Seksi-Suomen historia*, *Hyvissä aikeissa* ja *Kaikki irti eläimistä*. Historiasarjojen lisäksi Kaihovaara on ohjannut ja käsikirjoittanut dokumenttisarjan *Omavaraiset* sekä neljä dokumenttielokuvaa: *Jotain siltä väliltä* (2013), *Kallonmetsästäjät*, *Tieteen sokaisemat* ja *Kuningattaren kuolema*. *Kuningattaren kuolema* sai ensi-iltansa elokuussa 2022 Savonlinnan luontoelokuvafestivaalien avajaiselokuvana. Vuosina 2007–2016 hän työskenteli toimittajana Yleisradion tutkivan journalismin MOT-ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Riippumaton puutarha - Teollisen ruoantuotannon romahdus ja permakulttuurin perusteet Visili. Viitattu 31.5.2014.
2. ↑  Villi ihminen *Atena*. Viitattu 2.4.2019.
3. ↑  Vieras eläin *Atena Kustannus*. Viitattu 5.10.2022.
4. ↑  Toisinkoinen 2022 voittaja on Riikka Kaihovaara *Toisinkoinen-kirjallisuuspalkinto*.  24.11.2022. Viitattu 29.10.2023.
5. ↑  Seksi-Suomen historia YLE. Viitattu 2.11.2017.
6. ↑  Hyvissä aikeissa – dokumenttisarja rodunjalostuksen historiasta Suomessa *yle.fi*. Viitattu 2.4.2019.
7. ↑  Omavaraiset. *Yle Areena*.  6.4.2020. Viitattu 25.6.2020.
8. ↑  Kesänen, Riina: Vinokino 2013: Nahkaa, hedelmöityshoitoja ja jotain siltä väliltä.  16.11.2013. Film-o-holic.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 31.5.2014.
9. ↑  Kallonmetsästäjät – Miksi kuolleet eläimet inhottavat? *yle.fi*. Viitattu 2.4.2019.
10. ↑  | SINFF - Elokuvat - Kuningattaren kuolema | *Sinff2022*.  Arkistoitu 5.10.2022. Viitattu 5.10.2022.
11. ↑  Riikka Kaihovaara Yle MOT.  Arkistoitu 7.10.2008. Viitattu 3.9.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Exómvourgo  
ΕξώμβουργοExómvourgo-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Tínos, Etelä-Egean saaret,Kreikka Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
641 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 34′ 38″ P, 25° 10′ 03″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Exómvourgo** (kreik. Εξώμβουργο; myös *Exómpourgo/Exómbourgo*, Εξώμπουργκο tai *Xómpourgo*/*Xóbourgo*, Ξώμπουργο) on vuori Tínoksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on 641 metriä.

Exómvourgo mereltä nähtynä.
Exómvourgo sijaitsee Tínoksen eteläisissä keskiosissa noin 4,5 kilometriä Tínoksen kaupungista pohjoiskoilliseen, lähellä Xináran ja Tripótamoksen kyliä. Antiikin aikana vuori toimi saaren poliksen eli kaupunkivaltion Tenoksen akropoliina eli linnavuorena aina 300-luvulle eaa. saakka, jolloin kaupunkikeskus siirrettiin nykyisen Tínoksen kaupungin paikalle. Vuorelta on tehty löytöjä myös antiikin aikaa edeltäneeltä esihistorialliselta ajalta.

Vuorella oli linnoitus ja asutus myös venetsialaisvallan aikana. Tämä linnoitus rakennettiin vuoden 1207 jälkeen. Turkkilaiset valtasivat ja tuhosivat linnan vuonna 1715, mutta siitä on jäljellä raunioita.

Aivan vuoren vieressä sijaitsee Jeesuksen pyhän sydämen luostari (*Moní Ierás Kardías tou Iesoú*). Vuoresta on saanut nimensä Tínoksen kunnan osa Exómvourgon kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "525 Tenos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Kourou, Nota: Tenos-Xobourgo: a New Defensive Site in the Cyclades (V. Karageorghis & Chr. Morris (eds.), *Defensive Settlements of the Aegean and the Eastern Mediterranean after c. 1200 BC*, 2001) *academia.edu*. Viitattu 15.5.2019.
3. ↑  Tinos *Greek Island*. Viitattu 15.8.2016.
4. ↑  Around Tinos *Matt Barrettś Greek Island Guide*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Exómvourgo** Wikimedia Commonsissa
**Suomen Metallirakenneyhdistys** eli SMRY on perustettu metallirakennealalla toimivien suomalaisten yritysten jäsenyhdistykseksi. Yhdistys on merkitty yhdysrekisteriin 17.6.2005.

Yhdistyksen tehtävänä on mm. parantaa jäseniensä toimintaedellytyksiä ja alan arvostusta järjestämällä koulutusta, kehittämällä yhteistyötä asiakasyrityksiin, tavaran toimittajiin ja viranomaisiin sekä hyödyntämällä alojen asiantuntijapalveluita. Tämä koettiin alalla merkittäväksi asiaksi, koska aiemmin yhteistyö yritysten välillä oli ollut olematonta. 

SMRY:llä on noin 120 jäsenyritystä, mikä tarkoittaa valtaosaa alan suomalaisista yrityksistä. Osa jäsenistä tavarantoimittajia, jotka toimivat yhdistyksen kannatusjäseninä. Kaikki jäsenet on listattu yhdistyksen kotisivuilla.

SMRY kuuluu toimialajärjestönä Suomen Yrittäjiin.

###  Yhdistyksen hallitus

Yhdistyksen hallitukseen toimintakautena 2017-2018 kuuluvat seuraavat:

* Henri Mustamäki (puheenjohtaja)
* Jussi Tuominen (varapuheenjohtaja)
* Kari Salonsaari
* Tommi Välimäki
* Tomi Moisio
* Jani Vatén
* Rauno Mäkelä
* Kimmo Aalto
* Jaakko Soini
* Janne Liedes

Toiminnanjohtajana toimii Hasse Lönnberg.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
Ísmaros  
ΊσμαροςÍsmaros-vuorta, taustalla Samothrákin saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Maróneia-Sápes, Rodópi, Itä-Makedonia ja Traakia, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
700 m |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ísmaros** (kreik. Ίσμαρος) on vuori Länsi-Traakiassa koillisessa Kreikassa. Sen korkeus on noin 700 metriä.

Ísmaros-vuori sijaitsee Rodópin alueyksikön alueella noin 18 kilometriä Komotinísta kaakkoon. Vuorella on noin 800 hehtaarin kokoinen suojelualue eläimille. Vuoren huipulla sijaitsee Kreikan ilmavoimien tutka-asema. Ísmaros on suosittu vaelluskohde, ja siellä kulkee Euroopan kaukovaellusreitti E6. Vuoresta on saanut nimensä sen länsipuolella sijaitseva Ismarída- eli Mitrikoú-järvi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ismaros Mountain Eastern Macedonia & Thrace. Viitattu 3.9.2018.
2. 1 2  Όρος Ίσμαρος *Οδηγός Ταξιδιώτη - Ανατολική Μακεδονία & Θράκη*. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Ismarida lake *Visit Greece*.  Arkistoitu 7.9.2018. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ísmaros** Wikimedia Commonsissa
Nescafé-kahvipakkauksia
**Nescafé** on elintarvikevalmistaja Nestlén omistama kahvimerkki.

Historia
--------

Nescafén tarina alkoi 1930-luvulla, kun Brasilian hallitus kysyi elintarvikevalmistaja Nestléltä, olisiko mahdollista valmistaa kahvia, johon tarvitsisi vain lisätä kuuma vesi.*lähde?* Nestlén kahvivastaava Max Morgenthaler ryhtyi tutkimaan asiaa ja keksi seitsemän vuoden laboratoriotutkimusten jälkeen, miten brasilialaisista kahvipavuista saatiin murukahvia. Nimi Nescafé, joka on Nestlén ja cafén yhdistelmä, julkistettiin Sveitsissä 1. huhtikuuta 1938.

Nescafé Suomessa
----------------

Nescafé on Suomen selvästi suurin murukahvimerkki.*lähde?* Nescafén tuotevalikoimaan kuuluu tavallisten murukahvien lisäksi runsaasti espressopohjaisia erikoiskahveja. Nescafén markkinaosuus Suomessa kotiin ostetusta kahvista on 8% arvossa.*lähde?* Nescafé varusti ensimmäisenä kahvimerkkinä Suomessa tuotteensa "luontaisesti runsaasti antioksidantteja" -merkinnällä. Kahvin on todistettu sisältävän jopa enemmän antioksidantteja kuin vihreän teen.

Tuotteet
--------

* Nescafé Kulta
* Nescafé Partners Blend (Reilun kaupan kahvi)
* Nescafé Original
* Nescafé Espresso
* Café au Lait
* Ice Coffee
* Latte Macchiato
* Café au Chocolat
* Cappuccino

Lähteet
-------

* The Nielsen Company Household Panel 2008
* Nehlig, Astrid, 2004. Coffee, Tea, Chocolate, and the Brain
* www.nescafe.fi
* www.kahvi.net

### Viitteet

1. ↑  Q&A, Antioksidantit kahvissa, Nescafé 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nescafé** Wikimedia Commonsissa
**Álvaro Noboa** (s. 1. marraskuuta 1950) on ecuadorilainen liikemies ja poliitikko. Banaanikaupalla vaurastunut Noboa on maan rikkain mies. Hän on pyrkinyt maan presidentiksi 1998, 2002, 2006, 2009 ja 2013. Vuoden 2013 vaaleissa hän sai neljä prosenttia äänistä.

Noboa on käynyt vuosien varrella useita pitkällisiä oikeustaisteluita. Hänen isänsä ei jättänyt hänelle perinnöksi osuutta perheen yhtiöstä, mutta Álvaro Noboa sai lopulta oikeusteitse puolet yhtiöstä. Syyte seksuaalisesta ahdistelusta päättyi sovitteluun. Viime vuosina hänen yhtiötään on syytetty verovilpistä kun taas Noboa on syyttänyt verottajaa ajojahdista.

Noboan perheyhtymä koostuu kaikkiaan 110 tytäryhtiöstä, ja se on Ecuadorin suurin konserni. Se on Ecuadorin suurin ja maailman viidenneksi suurin banaanien tuottaja, ja hallitsee noin 4% maailman banaanikaupasta. Yhtiön tuotemerkki on "Bonita".

Noboaa on syytetty työntekijöiden oikeuksien polkemisesta ja Noboa Groupin työntekijöitä on erotettu ammattiyhdistysliikkeissä toiminnan vuoksi, ja lakkoilevia työläisiä pahoinpidelty. Noboaa on syytetty myös lapsityövoiman käytöstä.

Hän on perustamansa Partido Renovador Institucional de Acción Nacionalin (PRIAN) johtaja erottuaan keskustaoikeistolaisesta Partido Roldosista Ecuatorianosta (PRE).

Noboan puoliso Anabella Azín on toiminut Ecuadorin parlamentissa, ja heidän poikansa Daniel valittiin lokakuussa 2023 Ecuadorin presidentiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Candidato presidencial de Ecuador Elecciones Equador.  Arkistoitu 11.7.2014. Viitattu 13.8.2014. (espanjaksi)
2. ↑  Ecuador President Rafael Correa easily wins reelection  17.2.2013. LA Times. Viitattu 13.8.2014.
3. ↑  Behind a Mysterious Advertisement, an Ecuadorean Banana Mogul’s Legal Battle  5.8.2014. NY Times. Viitattu 13.8.2014.
4. ↑  Grupo Noboa S.A. Guayaquil, Ecuador Banana Link.  Arkistoitu 14.8.2014. Viitattu 13.8.2014.
5. ↑
6. ↑  Alvaro Noboa: Two-time loser tries again  2006. Financial Times. Viitattu 13.8.2014.
7. ↑  REACTION: Daniel Noboa Wins Presidency in Ecuador *Americas Quarterly*.  16.10.2023. Americas Society/Council of the Americas. Viitattu 16.10.2023. (englanniksi)
8. ↑  Sandra Korhonen: Banaaniyrittäjän poika Daniel Noboa, 35, valittiin Ecuadorin uudeksi presidentiksi *HS.fi*.  16.10.2023. Sanoma Media Company. Viitattu 16.10.2023.
*Hakusana "Äiti kulta" ohjaa tänne. Vuoden 1981 elokuvasta kertoo Äiti kulta (elokuva)*
**Mommie Dearest** on yhdysvaltalaisen Christina Crawfordin kirjoittama muistelma- ja paljastusteos, joka kertoo hänen elämästään adoptioäitinsä, näyttelijä Joan Crawfordin kanssa. Teos julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1978, ja se herätti aikanaan valtavan kohun. *Mommie Dearestin* pohjalta on tehty elokuva *Äiti kulta*, joka sai ensi-iltansa vuonna 1981.

Sisältö
-------

*Mommie Dearest* kertoo Christina Crawfordin lapsuudesta ja elämästä äitinsä Joan Crawfordin kanssa. Teoksessa Crawford väittää äitinsä olleen sadistinen ja väkivaltainen alkoholisti, joka pahoinpiteli lapsiaan. Kaiken kaikkiaan kirja kuvaa Joan Crawfordin epätasapainoisena naisena, jolle ura näyttelijänä merkitsi enemmän kuin omat lapset. Teoksessa Crawford esittääkin, että hänen äitinsä adoptoi lapsia ainoastaan julkisuustempauksena uraansa edistääkseen. Crawfordin adoptioveli Christopher tuki kirjan väitteitä, kun taas hänen adoptiosisarensa Cynthia ja Cathy kiistivät ne.

Vastaanotto
-----------

*Mommie Dearest* oli yksi ensimmäisistä julkisuuden henkilöistä kirjoitetuista paljastuskirjoista. Sen kiistanalainen sisältö ja sen esittämät väitteet kuuluisasta elokuvatähdestä herättivät aikanaan valtavan kohun ja laajaa keskustelua puoleen ja toiseen erityisesti Crawfordista esitettyjen väitteiden todenmukaisuudesta. Monet Joan Crawfordin tunteneet nousivat kirjan julkaisun jälkeen puolustamaan häntä. Muun muassa Crawfordin pitkäaikainen ystävä Myrna Loy ja ensimmäinen aviomies Douglas Fairbanks Jr. kiistivät molemmat teoksen väitteet, vaikkakin myönsivät Crawfordin olleen kunnianhimoinen ja kärsineen alkoholismista. Toiset Crawfordin ystävät ja kollegat taas myönsivät osan väitteistä pitävän paikkansa. Muun muassa näyttelijä Betty Hutton vahvisti nähneensä Crawfordin pahoinpitelemässä lapsiaan, ja näyttelijä Eve Arden kyseenalaisti Crawfordin kyvyn toimia äitinä. Osittain saamansa julkisuuden ansiosta kirjasta tuli suuri myyntimenestys ja bestseller.

Lähteet
-------

1. ↑  Biography for Joan Crawford IMdb. Viitattu 13. helmikuuta. (englanniksi)
2. ↑   Crawford Children Legendary Joan Crawford. Viitattu 10. joulukuuta 2007. (englanniksi)
3. ↑   Christina Crawford on *The Larry King Show* Best of Everything. Viitattu 18. joulukuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Mommie Dearest* Joan Crawford Fan Clubin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Christina Crawfordin haastattelu vuodelta 2001
Vanhamoision kylä vuonna 1926
**Vanhamoisio** (ven. Ванга-Мыза, *Vanga-Myza*) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään entinen kylän alue kuuluu Kommunarin kaupunkiin. 

Vanhamoisio sijaitsi Venjoen länsirannalla. Ruotsin vallan aikana tällä paikalla sijaitsi hovi, mistä kylä lienee saanut nimensä. Perimätietojen mukaan sissisoturi Taneli Luukkoinen oli syntynyt ja kuollut (n. vuonna 1713) Vanhamoisiossa. 1800-luvulla käytettiin kylän nimenä myös "Hulila", joka oli käytännössä Vanhamoision eteläosa. 

Vuonna 1849 Vanhamoisiossa asui 104 inkeriläistä (savakoita) (58 miestä ja 46 naista). Vanhamoision talot oli rakennettu kahteen riviin pitkin kylän katua, kuten Inkerissä oli tapana. Kylän lähellä perustettiin 1800-luvun puolivälissä paperitehdas, jonka työväki oli suurimmalta osaltaan muualta tullutta. 

Kylän suvut oli Luukkonen (Lukkonen) ja Huli. Vuonna 1926 Vanhamoisiossa oli 67 taloa ja 250 asukasta, niistä 189 henkilöä (42 taloa) - inkeriläisiä.

Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

Kylä purettiin lopullisesti 1960-luvulla, kun Kommunarin kaupungissa rakennettiin uusi paperitehdas.

Lähteet
-------

Tynni, Aale: *Inkeri, Inkerini.*. WSOY, 1990. ISBN 951-0-16694-4. 

### Viitteet

1. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *digi.kansalliskirjasto.fi*. St.-Petersburg, 1867.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
**Luonnonpalvonta** on luontoon ja luonnonilmiöihin kohdistuvaa palvontaa. Sanaa käytetään myös hartaasta luonnon ihailusta. Luonnonpalvonta on uskonnon muoto, jota ilmenee varhaisissa primitiivisissä uskonnoissa ja monijumalaisissa (polyteismi) uskonnoissa. Luonnon esineitä ja ilmiöitä on harvoin palvottu varsinaisina jumaluuksina, vaan ne ovat olleet jumalien ilmentymiä. Animismissa uskonnollisen kultin kohteena ovat lähes kaikki esineet ja ilmiöt. Kivienpalvontaa harjoittivat muinaiset länsiseemiläiset, kreikkalaiset ja intialaiset. Intiassa pystytettiin suuria fallosta muistuttavia kiviä (linga), joita palvontamenoissa valeltiin öljyllä. Monissa uskonnoissa on ollut eläintenpalvontaa, kuten käärmeenpalvontaa tai karhunpalvontaa. Yleistä on ollut myös puidenpalvonta ja taivaankappaleisiin kohdistunut uskonnonharjoitus (taivaanpalvonta, auringonpalvonta, kuunpalvonta). Luonnonilmiöistä palvonnan kohteena ovat olleet erityisesti ukkonen ja sade.

Luonnonpalvonta voi viitata myös seuraaviin asioihin:

* Animismi
* Gaia-ajattelu
* Jumalattaren palvonta
* Luonnonuskonto
* Naturalistinen hengellisyys
* Naturalistinen panteismi
* Pakanuus

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana luonnonpalvonta.
**Isabella Bird Bishop** (15. lokakuuta 1831 – 7. lokakuuta 1904) oli englantilainen matkailija, joka kirjoitti matkoistaan Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa 1800-luvun lopulla. Lääkäri suositteli hänelle matkailua hoitona selkärankakasvaimen poiston aiheuttamiin kipuihin, masennukseen ja unettomuuteen. Isä antoi sadan punnan apurahan matkakuluihin. Isabella käytti rahat Pohjois-Amerikan matkaan, ja julkaisi sieltä siskolleen kirjoittamiensa kirjeiden perusteella teoksen *The Englishwoman in America*.

Isänsä kuoleman jälkeen Bird vietti puoli vuotta Havaijilla, ja jatkoi sieltä Yhdysvaltojen länsirannikolle ja Kalliovuorille, ja sieltä Japaniin, Singaporeen ja Malesiaan.. Etenkin Havaijista ja Kalliovuorista kertovat kirjat tekivät Birdistä kuuluisan. Hän palasi Britanniaan, missä sisar oli sairastunut. Isabella Bird meni naimisiin siskoaan hoitaneen lääkärin kanssa. Avioliitto oli onnellinen, mutta mies kuoli viiden vuoden kuluttua.

Miehensä kuoleman jälkeen Bird jatkoi matkustelujaan ja kävi Intiassa, Persiassa ja Turkissa sekä toisella matkallaan Japanissa ja Kiinassa. Hänestä tehtiin Royal Geographical Societyn jäsen.

Ensimmäiset teoksensa Bird kuvitti piirroskuvin, mutta myöhemmillä matkoillaan hän kuljetti mukanaan kameraa ja kehitti itse valokuvat yön pimeydessä.

Teoksia
-------

* The Englishwoman in America, 1856
* Six Months in the Sandwich Islands, 1875
* A Lady's Life in the Rocky Mountains, 1879
* Unbeaten Tracks in Japan, 1880
* The Yangtze Valley and Beyond, 1900

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Isabella Bird *Encyclopedia of World Biography*. Viitattu 28.4.2019.
3. ↑  Jo Woolf: Isabella Bird *Royal Scottish Geographical Society*.  2017. Viitattu 28.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fritz Huth** (25. kesäkuuta 1908 – 16. kesäkuuta 1980) oli saksalainen käyrätorvensoittaja ja musiikkipedagogi.

Huth osallistui solistina kymmeneen kilpailuun ja voitti niistä jokaisen. Hän saavutti arvostusta sekä solistina että kamarimuusikkona. Soolokiertueillaan hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, Neuvostoliitossa ja Afrikassa. Huth toimi orkesterimuusikkona Staatskapelle Dresdenin ja Hampurin valtionoopperan ensimmäisenä käyrätorvensoittajana sekä 35 vuoden ajan Bayreuthin musiikkijuhlien orkestereissa.

Huth osallistui Würzburgin Mozart-festivaalin toimintaan ja sai sieltä kultaisen Mozart-mitalin. Hän opetti Detmoldin musiikkiyliopistossa ja sitten 36 vuoden ajan Baijerin valtionkonservatoriossa Würzburgissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Hermann Baumann ja Peter Hoefs. Huthin julkaisuihin kuuluvat *Schule für Horn*, *Vorschulübungen* ja *Tonleiter-Studien*.

Huth valittiin International Horn Societyn kunniajäseneksi vuonna 1980, vähän ennen kuolemaansa. *The Horn Call* -lehdessä julkaistiin hänelle omistettu tribuutti lokakuussa 1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Fritz Huth Schott Music
2. 1 2 3 4  Fritz Huth (1908-1980) International Horn Society


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Yrjö Matti Lehtonen** (s. 4. toukokuuta 1930 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Lehtosen vanhemmat olivat valimoyrittäjä Matti Lehtosen poika toimitusjohtaja Bernhard Matias Lehtonen ja Aune Irene Westerback. Hän avioitui 1954 konttoripäällikkö, merkonomi Anna Leena Kaivolan kanssa. Lehtonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1948 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun metallurgian opintosuunnalta 1956. Hän oli Rauta- ja Metallivalimo Suomi Ky:n, vuodesta 1974 Rauta- ja Metallivalimo Suomi Oy, vuodesta 1976 Suomivalimo Oy ja vuodesta 1989 JOT-yhtiöt Oy, metallurgi 1956–1960, tekninen johtaja 1960–1971, varatoimitusjohtaja 1970–1972, toimitusjohtaja 1973–1991 ja hallituksen puheenjohtaja 1985–1992.

Santasalo-Vaihteet Oy:n, vuodesta 1993 Santasalo-JOT Oy ja vuodesta 1999 Componenta Oyj, hallituksen puheenjohtaja Lehtonen oli 1987–2000 ja sitten vielä yrityksen vanhempi neuvonantaja. Lehtonen oli myös Pommisuoja Oy:n ja Malmin Puutyö Oy:n toimitusjohtaja ja hänellä oli työuransa aikana lukuisia liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Lehtonen sai 1981.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Auvinen, Sakari: Teollisuusneuvos Yrjö M. Lehtonen (1930–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.11.2023.
2. 1 2  Kuka kukin on 1978, s. 513. Viitattu 9.11.2023.
3. 1 2  Atte Jääskeläinen: Ihmiset. 60-vuotias. Valuraudan varaan rakentaja. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  4.5.1990. Viitattu 9.11.2023.
**Orlochlessin torni** oli Särkänniemen elämyspuistossa toimiva laite, *dark ride*, jonka tarkoitus ei ole perinteisten kummitusjunien tapaan pelotella vierailijoita. Kohteen suunnittelusta vastasi mielikuvittaja Kenneth Sundberg. Kohteessa oli otettu huomioon pienetkin lapset, joten kovin pelottavia elementtejä torni ei sisältänyt. Tornia muutettiin vuosien aikana tarkoituksellisesti synkempään suuntaan.

Orlochlessin tornin kehyskertomuksena toimi tarina vampyyrisuvun "mustasta lampaasta", kiltistä Kreisi Drakkiksesta, jota hänen setänsä Orlochless ei voi sietää. Setä on onnistunut vangitsemaan Drakkiksen syvälle tornin uumeniin, ja Drakkiksen lapset, PikkuHirviöt, päättävät pelastaa isänsä sieltä.

Orlochlessin torni (vuosinna 2000-2011) toteutettiin jo valmiina olleeseen Kummituslinnan rakennukseen. Rakennukselle oli tuolloin jo kertynyt 22 käyttövuotta. Kummituslinna tuli tiensä päähän kauden 1999 jälkeen, ja Ari Backmanin huonokuntoinen linnakulissi piti osittain riisua alas. Kummituslinna ehti toimia 15 kesää. Koko rakennus tuli tiensä päähän ja purettiin nopeasti kesäkauden loputtua vuonna 2011. 

Orlochlessin tornin ja koko vanhan Ipanaarion paikalle tuli kesällä 2012 maailman ensimmäinen Angry Birds Land.

Aiheesta muualla
----------------

* Orlochlessin Torni - Kentsu Productions (Arkistoitu – Internet Archive)
**Katharina Liensberger** (s. 1. huhtikuuta 1997) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on pujottelun ja parisuurpujottelun maailmanmestari, joukkuekilpailun olympiavoittaja, pujottelun olympiamitalisti ja maailmancupin voittaja sekä suurpujottelun MM-mitalisti.

Malbunin Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2015 Liensberger saavutti pronssia suurpujottelussa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa suurpujottelussa 2017 ja 2018. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli kahdeksas pujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 Liensberger voitti hopeaa joukkuekilpailussa. Pujottelussa hän sijoittui neljänneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän jakoi parisuurpujottelun maailmanmestaruuden Marta Bassinon kanssa ja voitti kultaa pujottelussa. Suurpujottelussa hän saavutti pronssia. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa, pujottelussa hopeaa ja sijoittui suurpujottelussa 15:nneksi..

Hän kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Flachaussa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2016 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Flachaun pujottelussa tammikuussa 2019. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Lienzin suurpujottelussa ja Zagrebin pujottelussa. Hän oli kolmas myös pujottelucupin kokonaispisteissä. Kaudella 2020-2021 Liensberger oli kolmas Levin molemmissa pujotteluissa ja joulukuussa toinen Semmeringin pujottelussa. Liensberger sijoittui toiseksi Zagrebin ja Flachaun pujotteluissa. Hän saavutti Åren pujotteluissa kakkossijan ja voiton sekä voitti Lenzerheiden pujottelun. Hän voitti pujottelucupin ja oli maailmancupin kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2021-2022 Liensberger sijoittui toiseksi Lienzin pujottelussa. Zagrebin pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Åren pujottelun. Pujottelucupissa hän oli neljäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Katharina Liensberger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Medalists *pyeongchang2018.com*.  Arkistoitu 24.2.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo avaruusaluksesta. Avaruusluotain on myös Suomen avaruustutkimusseuran julkaisema lehti.*
Avaruusluotaimet Voyager 1 ja Voyager 2 ovat matkalla ulos Aurinkokunnasta.
**Avaruusluotain** on mikä tahansa Maasta Maan kiertorataa edemmäs avaruuteen laukaistu miehittämätön avaruusalus, jonka on tarkoitus suorittaa mittauksia. Sitä ohjataan Maassa olevasta lennonohjauskeskuksesta mutta jo pelkästään väistämättömän viiveen takia niissä on myös runsaasti autonomista toimintakykyä. Luotain on tyypillisesti ohilento-, kiertolais- (ts. satelliitti) iskeytymis- tai laskeutumisluotain tai jokin näiden yhdistelmä.

Kun avaruusluotain laukaistaan avaruuteen, saa se raketilta tarpeeksi suuren pakonopeuden pystyäkseen poistumaan Maan painovoimakentästä. Avaruusluotaimet lähetetään yleensä tutkimaan yhtä tai muutamaa tiettyä kohdetta avaruudessa, joista tieteilijät haluavat lisää tietoa. 

Ohilennon, kiertoradalle asettumisen ja iskeytymisen lisäksi luotain voi myös laskeutua tai sisältää erillisen laskeutuja-osan, joka kohteen lähellä irtoaa muusta luotaimesta ja laskeutuu tutkittavan kohteen pinnalle. Pinnalle laskeutunut tutkimuslaite yleensä välittää tietonsa kiertoradalle jääneeseen luotaimeen, joka edelleen välittää tiedon Maahan. Laskeutujan oma radiolähetin ei yleensä ole tarpeeksi voimakas välittämään tietoa suoraan Maahan. Hyvä esimerkki tällaisesta yhteistyöstä on Saturnusta ja sen kuuta Titania tutkimaan lähetetty *Cassini-Huygens*. Marsiin lähetetyt kulkijat *Spirit* ja *Opportunity* voivat viestiä Maahan jo aikaisemmin Marsin kiertoradalla lähetetyn *Mars Global Surveyor* -kiertolaisen kautta.

Avaruusluotaimia on lähetetty tutkimaan useita Aurinkokunnan planeettoja, pikkuplaneettoja, asteroideja sekä komeettoja. Ensimmäinen Aurinkokunnasta poistuva luotain on Voyager 1.

Avaruusluotainten perustyypit
-----------------------------

* Ohilentoluotain lentää taivaankappaleen ohi, tehden mittauksia ja ottaen kuvia.
* Kiertolaisluotain asettuu taivaankappaletta kiertävälle radalle.
* Iskeytymisluotain osuu vauhdilla taivaankappaleen pinnalle ja murskautuu.
* Laskeutumisluotain laskeutuu pehmeästi taivaankappaleen pinnalle esimerkiksi jarrurakettien tai laskuvarjojen avulla.

Näiden yhdistelmät ovat tavallisia. Esimerkiksi Saturnusta kiertävä Cassini-Huygens on kiertolais-laskeutumisluotain.

Katso myös
----------

* Luettelo avaruusluotaimista

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avaruusluotain** Wikimedia Commonsissa
**Hietakäärmetähti** (*Ophiura ophiura*) on varsinaisten käärmetähtien lahkoon kuuluva hiekanruskea käärmetähti, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa ja Välimeressä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Hietakäärmetähden suuaukon viisi leukaa.
Hietakäärmetähdellä on pieni ja kulmikas keskiruumis, jonka halkaisija on enintään 3,5 senttimetriä. Keskiruumiista erkanee viisi lyhyttä, lonkeromaista *sädehaaraa*, joiden tyvessä on nivel ja kolmekymmentä hyvin pientä ihokidusta eli *papulaa*. Eläimen väri vaihtelee harmaanruskeasta hiekanruskeaan ja on keskiruumiin alapuolella hieman vaaleampi kuin muualla.

Sädehaarat ovat muodostuneet leveistä kalkkilevyistä, joiden molemmilla laidoilla on kolme sädehaaran myötäistä piikkiä. Keskiruumista peittävät suuret suomut ja kalkkilevyt. Sisimmissä imujalkapareissa on 3–4 uloketta, keskimmäisissä kaksi ja uloimmassa vain yksi. Keskiruumiin alapinnalla sijaitsevaa suuaukkoa ympäröivät säteittäin suuret leualliset kalkkikilvet. Jokaisessa leuassa on rivi hampaita sekä 4–6 suupapulaa kummallakin puolella.

Levinneisyys
------------

Hietakäärmetähteä tavataan Atlantin valtameren koillisosissa Norjasta Madeiralle ulottuvalla vyöhykkeellä sekä Välimeressä.

Elinympäristö
-------------

Hietakäärmetähti elää yleensä pehmeällä pohjalla vuorovesivyöhykkeellä tai sen alapuolella 200 metrin syvyyteen saakka. Joskus se kätkeytyy pohjahiekkaan- tai liejuun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ophiura ophiura. *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 3.5.2013. Viitattu 9. elokuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Numminen, Maija (toimituspäällikkö): "Piikkinahkaiset", *Spectrum Tietokeskus*. 9. osa. Porvoo: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07248-6.
3. ↑  Vallardi, Francesco (päätoimittaja): *Uusi suuri eläinkirja IV*. Milano: WSOY, 1971.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2223690
* Wikispecies: Ophiura ophiura
* ADW: Ophiura\_ophiura
* BOLD: 220460
* CoL: 74PFS
* EoL: 585896
* EUNIS: 44929
* Fossilworks: 82664
* GBIF: 2276905
* iNaturalist: 521679
* IRMNG: 11228606
* ITIS: 206823
* NBN: NBNSYS0000176877
* NCBI: 72673
* OBIS: 124929
* SeaLifeBase: 50264
* WoRMS: 124929

 |

 |
**Päämäärä tuntematon** on vuonna 2017 Tampereen Komediateatterilla ensi-iltansa saanut näytelmä. Sen on kirjoittanut Panu Rajala ja ohjannut Panu Raipia. Näytelmän kaikki 24 roolia esittää Tuukka Huttunen.

Näytelmän keskiössä on Väinö Linna, joka kirjoittaa teostaan Tuntematon sotilas. Kirjan monet hahmot, sekä muun muassa Linnaa ympäröivät kriitikot heräävät näytelmässä henkiin.

Tampereen Komediateatterin syksyn 2017 Päämäärä tuntemattoman esitykset myytiin loppuun kahdessa päivässä. Teatterin johtaja, näytelmän ohjaaja Panu Raipia kertoi ensi-ilta vastaanoton olleen yllättävän vahva.

Näytelmää on esitetty uudelleen Komediateatterilla ja myös ainakin Turussa ja Hämeenlinnassa.

**Tekijät** 

* Panu Rajala (kirjoittaja)
* Panu Raipia (ohjaaja/lavastaja)
* Ilari Kellokoski (videosuunnittelu)
* Kaisa Loponen (pukusuunnittelu)
* Tuukka Huttunen (roolit)

Aiheesta muualla
----------------

* Panu Rajalan nettisivut - Päämäärä tuntematon
* Tampereen Komediateatteri - Päämäärä tuntematon

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kirsi Airikka: Näyttelijä Tuukka Huttunen: Vihapuhe leikkaa läpi yhteiskunnan  2020. Silta - Tamperelainen seurakuntalehti. Viitattu 28.8.2021.
2. 1 2  PÄÄMÄÄRÄ TUNTEMATON Tampereen Komediateatteri. Viitattu 28.8.2021.
Korson asukaspuisto
**Asukaspuisto** eli **perhepuisto** on avoin kohtaamispaikka asukkaille. Asukaspuistoissa on lasten leikkipuistoja leluineen sekä sisätiloja, jotka ovat asukkaiden yhteisessä käytössä. Asukaspuistoissa työskentelee kaupungin työntekijöitä, jotka järjestävät asukkaille vapaan toiminnan lisäksi ohjattua toimintaa yhdessä asukkaiden kanssa. Asukaspuistojen toiminta painottuu aamuisin alle kouluikäisten toimintaan, iltapäivisin sisätilat on varattu kouluikäisille. Puiston yhteiset pelisäännöt on sovittu yhdessä asukkaiden ja työntekijöiden kesken. Monet kaupungit tarjoavat kesäisin ilmaisen puistoruokailun alle 16-vuotiaille. Useimpia asukaspuistojen tiloja voi vuokrata iltaisin ja viikonloppuisin omaan käyttöön.

Toiminta on keskittynyt Etelä-Suomeen. Esimerkiksi Espoossa on kuusitoista asukaspuistoa. Vantaalla puistoja on kolme kuten myös Kirkkonummella. Helsingissä on 62 kaupungin leikkipuistoa ja kolme perhetaloa.

Katso myös
----------

* Päiväkoti
* Koululaisten iltapäivätoiminta

Lähteet
-------

1. ↑  Asukaspuistot *www.espoo.fi*. Viitattu 29.10.2023.
2. ↑  Asukaspuistot -> Toimipisteet *www.vantaa.fi*. Viitattu 29.10.2023.
3. ↑  Asukaspuistot *www.kirkkonummi.fi*. Viitattu 29.10.2023.
4. ↑  Etsi leikkipuistoja ja perhetaloja *www.helsinki.fi*. Viitattu 29.10.2023.
**Bisher Al-Khasawneh** (arab. بشر الخصاونة‎, *Bašar al-Ḫaṣāwana*; s. 27. tammikuuta 1969) on jordanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka on toiminut Jordanian 43. pääministerinä ja puolustusministerinä 12. lokakuuta 2020 lähtien.

Al-Khasawneh oli Jordanian suurlähettiläs Egyptissä, Ranskassa, Keniassa, Etiopiassa, Afrikan unionissa, Arabiliitossa ja Unescossa. Hän toimi myös Jordanian rauhanprosessi- ja neuvottelutoimiston pääkoordinaattorina ja johtajana. Hän toimi ulkoasiainministerinä vuosina 2016–2017. Tämän jälkeen hän toimi lakiasiainministerinä vuosina 2017–2018. Hän toimi kuningas Abdullah II:n viestintä- ja koordinointineuvonantajana Jordanian kuninkaallisessa hovissa huhtikuusta 2019 elokuuhun 2020. Pääministeriksi nimittämiseensä saakka Al-Khasawneh toimi kuninkaan politiikan neuvonantajana.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Mohamed.Hamamh: من هو بشر هاني الخصاونة رئيس الوزراء الأردني الجديد؟. Viitattu 22.4.2023. (arabiaksi)
3. ↑  Jordan Times *jordantimes.com*.
4. ↑  T. Balzacq: *The External Dimension of EU Justice and Home Affairs: Governance, Neighbours, Security*. Springer, 2009-06-25. ISBN 978-0-230-23391-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.4.2023).
Varusmiespapin koulutushaaramerkki
**Varusmiespappi** ja **varusmiesdiakoni** ovat varusmiehiä, jotka suorittavat varusmiespalvelustaan puolustusvoimien kirkollisen työn alaisuudessa. Varusmiespapin tulee olla vähintään nollannen vuoden teologian opiskelija. Varusmiesdiakonin taas tulee olla vähintään opiskelemassa sosionomiksi tai yhteisöpedagogiksi (kirkollinen kelpoisuus). Useimmat kirkolliselle alalle hakeutuvat suorittavat asepalveluksensa sitten, kun ovat saaneet kirkollisen opiskelupaikan.

Varusmiespapilla ja -diakonilla ei, toisin kuin vakituisella sotilaspapistolla, ole erillistä palvelusarvoa, vaan normaali varusmiehen sotilasarvonsa.

Koulutus ja toiminta
--------------------

Varusmiespapit ja -diakonit koulutetaan kaksiosaisella Varusmiespappi- ja -diakonikurssilla (VPDK I ja II). Vähittäispääsyvaatimuksena kurssille on diakonin tai kirkon nuorisotyönohjaajan koulutus tai alan opiskeleminen, tai papin tai teologian ylioppilaan koulutus. Lisäksi varusmiespapin tulee kuulua joko Suomen evankelisluterilaiseen tai Suomen ortodoksiseen kirkkoon.

VPDK I keskittyy rauhan ajan kirkolliseen työhön. Kurssin suorittamisen jälkeen varusmies palvelee kirkollisessa työssä, ellei häntä ole valittu koulutettavaksi reservin aliupseeriksi tai upseeriksi reservissä. VPDK II pidetään johtajakaudella. Kurssin jälkeen jatkuu harjoittelu joukko-osastoissa kirkollisen työn tehtävissä.

Varusmiespappi toimii varuskunnassa sotilaspastorin alaisuudessa. Tehtäviin kuuluu toiminnan kuten hartaustilaisuuksien, raamattupiirien ja hengellisten tapahtumien järjestämistä. Pääasiassa varusmiespappi kuitenkin toimii sotilaspastorin apulaisena.

Sijoittuminen reserviin
-----------------------

Papiksi vihityt sijoitetaan reservissä useimmiten sotilaspastoreiksi sekä kirkon nuorisotyönohjaajat ja diakonit sotilasdiakoneiksi. Teologian opiskelijat sijoitetaan ilmeisesti*selvennä* niin sanottuun kirkollisen työn reserviin käyttämättöminä, mikä käytännössä tarkoittaa, että valmistuessaan heidät sijoitetaan sodan ajan yksiköihin.

Kirkollisen alan kertausharjoituksissa ylläpidetään reservin sotilaspappien ja -diakonien kriisivalmiutta ja tutustutaan sodanajan joukkoon. Kertausharjoituksissa käydään läpi sotilaallisia uhkakuvia, valmiussuunnittelua, lainsäädäntöä ja kaatuneiden huollon toteutusta sekä hoidetaan kirkollista työtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Varusmiespappi/ -diakoni *intti.fi*. Puolustusvoimat. Viitattu 23.6.2020.
2. 1 2  Kirkollisen alan varusmiehet *Pääesikunta*.  Arkistoitu 2007. Puolustusvoimat.  Arkistoitu 1.10.2007. Viitattu 23.6.2020.

Kirkollinen työ puolustusvoimissa

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Henkilökunta: | Kenttäpiispa | Kenttärovasti | Sotilaspastori | Sotilasdiakoni |
| Varusmiehet: | Varusmiespappi ja -diakoni |
**William Bell Riley** (22. maaliskuuta 1861 Green County, Indiana – 5. joulukuuta 1947) oli yhdysvaltalainen baptistipastori. Riley tunnetaan kristillisen fundamentalismin puolustajana. Riley tunnetaan World Christian Fundamentals Association-järjestön perustajana.

Riley syntyi Greenin piirikunnassa, Indianassa. Pian syntymän jälkeen hänen perheensä muutti Boonen piirikuntaan Kentuckyyn. Vuonna 1880 Riley valmistui opettajaksi Indianan Valparaison normaalikoulusta. Riley opetti maalaiskouluissa ja jatkoi opintojaan Hanoverin Collegessa. Hän suoritti A.B.-tutkinnon vuonna 1885.

Ura pastorina
-------------

Riley palveli useissa Kentuckyn, Indiana ja Illinoisin baptistikirkoissa. Riley opiskeli Southern Baptist Theological Seminaryssa Kentuckyn Louisvillessä. 1. maaliskuuta 1897 Riley aloitti palvelutehtävän Minnestoan First Baptist Churcin pastorina. Riley toimi tehtävässä 50 vuoden ajan. Rileytä on pidetty lahjakkaana puhujana ja saarnaajana. Hän johti suuria evankeliointikampanjoita ja hänen seurakuntansa yli 2 500 henkilöön. Riley väitteli useasti evoluutiota vastaan Minnesotan yliopistossa.

Riley perusti Northwestern Schoolin 2. lokakuuta 1902. Koulu tunnetaan pastoreiden ja lähetyssaarnaajien kouluttamisesta. Riley on kirjoittanut vähintään 60 artikkelia, lukuisia kirjoja sekä saarnapamfletteja. Vuonna 1942 Riley jäi eläkkkeelle pastorin tehtävästä ja keskittyi koulun johtamiseen.

Lähteet
-------

* Marty, Martin E.: *Modern American Protestantism and its World*. Volume 10: Fundamentalism and Evangelicalism. K.G. Saur, 1993. ISBN 9783110974362.

### Viitteet

1. ↑  Marty 1993, s. 122
2. 1 2 3  William Bell Riley *Christian Hall of Fame*. Viitattu 8.11.2023. (englanniksi)
**Agrios** oli kreikkalaisessa mytologiassa Porthaonin, Kalydonin kuninkaan, poika ja Oineuksen veli.

Hänen vaiheistaan on olemassa kaksi erilaista versiota.

Hyginuksen versio
-----------------

Oineuksen menetettyä lapsensa Kalydonin metsästyksen tapahtumien seurauksena, Agrios näki veljensä heikkouden ja ajoi tämän pois valtakunnastaan hallitakseen sitä itse. Kun Diomedes, Tydeuksen ja Deipylen poika, kuuli Troijan kukistumisen jälkeen isoisänsä ahdingosta hän saapui Aitoliaan Stheneloksen, Kapaneuksen pojan kanssa ja taisteli Agrioksen pojan Lykopeuksen kanssa ja tappoi tämän. Tämän jälkeen hän karkotti Agrioksen maasta ja palautti Oineuksen takaisin valtaan. Agrios tappoi myöhemmin itsensä maanpakonsa aikana.

Apollodoroksen ja Pausaniaksen versio
-------------------------------------

Agrioksen pojat (Thersites, Onkhestos, Prothoos, Keleutor, Lykopeus, Melanippos), riistivät valtakunnan Oineukselta ja antoivat sen isälleen Agriokselle. Lisäksi he vangitsivat ja kiduttivat Oineusta. Diomedes saapui maahan salaa Alkmaionin kanssa ja tappoi kaikki Agrioksen pojat Thersitestä ja Onkhestosta lukuun ottamatta, jotka olivat paenneet aiemmin Peloponnesokselle. Koska Oineus oli vanha, Diomedes antoi valtakunnan Andraimonille.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus: *Fabulae* clxxv (engl. käännös).
2. ↑  Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.25.2 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.8.6 (engl. käännös).
**Sthenelos** oli kreikkalaisessa mytologiassa Kapaneuksen ja Euadnen poika sekä Argoksen kuningas. Hän oli Kometeen ja Kylarabeen isä ja anaksagoridien sukukuntaa.

Sthenelos oli yksi epigoneista, seitsemän sotapäällikön pojista, jotka uusivat isiensä hyökkäyksen Thebaa vastaan; myöhemmin hän jopa kerskui, että hän ja muut epigonit valtasivat Theban siitä huolimatta, että heillä oli vähemmän miehiä kuin heidän samaa yrittäneillä isillään, koska he olivat kuuliaisia jumalille. Hän oli myös Helenan kosijoiden joukossa, ja muiden tavoin vannoi valan puolustavansa valittua sulhasta muita kosijoita vastaan. Kun Helena kaapattiin Troijaan, joutui hän valansa velvoittamana osallistumaan Troijan sotaan. Ystävänsä Diomedeen komennossa hän johti Argoksen joukkoja taistelussa. Hänet mainitaan myös yhtenä Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä. Sotasaaliina Troijasta Sthenelos piti puisen Zeus Herkeioksen kuvan.

Kuolemansa jälkeen Sthenelosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Kylarabes.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Ilyas* iv.401–410 (engl. käännös)
2. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.46.2 (engl. käännös)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ifis(anaksagoridit)** | **Argoksen kuningas**1200-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Kylarabes(anaksagoridit)** |
**Levanpelto** on kylä Kullaalla Ulvilassa ja myös entisen Kullaan kunnan aiempi nimi. 1.1.2005 alkaen, Ulvilan kaupungin ja Kullaan kunnan kuntaliitoksen jälkeen se ollut osa Ulvilaa.

Entisistä Kullaan kylistä Levanpellon kylä oli suurin. Levanpelto-nimi on syntynyt erään 1500-luvulla kylässä, Nokin talossa, asuneen henkilön ominaisuuksista. Tästä juontaa myös kylässä olevien järven ja joen nimet, Levajärvi ja Levajoki. Tuohon aikaan Levanpelto kuului Kokemäkeen, ja 1630-luvulla Levanpellon kylä liitettiin Ulvilaan hallinnollisesti ja kirkollisesti. 

Levanpellossa alettiin pitää sunnuntaisin koulua jo 1880-luvulla vuokratiloissa, mutta omaa koulua, alakoulua, sinne alettiin rakentaa vuonna 1919. Koulu valmistui seuraavana vuonna, kun vuonna 1921 tuli voimaan "kansakoulupakko" (oppivelvollisuuslaki vahvistettiin 15.4.1921). Yläkoulu aloitti toimintansa Levanpellossa vuonna 1928. Alakoulu lopetti toimintansa 1960-luvun puolivälissä ja yläkoulu hieman myöhemmin. Nykyisin alakoulu on purettu, mutta samalla tontilla on edelleen yläkoulu, jossa toimii nykyisin Ravintola Gasthaus Matinliisa.

Levanpellossa sijaitsevat myös Kullaan kirkko, Ulvilan kaupungin vedenottamo ja Porin Metsäopisto.

Levanpellon nähtävyyksiin kuuluu Jalomäen umpipiha, joka sijaitsee Johan Granlundin tiellä Pori–Tampere-valtatien (valtatie 11) varressa.

Levanpelto onkin nykyisin hyvien tieyhteyksien varrella, sillä kylän pohjoisosassa kulkee länsi-itäsuuntaisesti Pori–Tampere-valtatie, josta Levanpellossa erkanee tältä valtatieltä etelään Kullaa–Kokemäki-tie (yhdystie 2460), joka johtaa Pori–Helsinki-valtatielle (valtatie 2).

Levanpellolla on ollut aikoinaan myös oma posti ja postinumero, 29330 Levanpelto.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulvila lämpenemässä kuntaliitokselle Porin kanssa *Yle Uutiset*.  20.2.2013. Viitattu 13.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Levanpellon kyläsivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Ulvilan kaupunginosat

* Friitala
* Vanhakylä
* Haistila
* Harjunpää
* Kaasmarkku
* Ravani
* Sunniemi
* Suosmeri
* Koski
* Kangas
* Leineperi
* Levanpelto
* Ahmaus
* Järventausta
* Palus
* Saarijärvi
**Khalkiope** (m.kreik. Χαλκιόπη) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.

Khalkiope, Kolkhiin prinsessa
-----------------------------

**Khalkiope** oli Kolkhiin kuninkaan Aieteen tytär, Medeian sisar ja Friksoksen puoliso. 

Friksoksen ja tämän sisaren Hellen äitipuoli Ino vihasi näitä ja teki kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaiken kaupungin siemenviljan niin, etteivät ne kasvaneet, jolloin paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa. Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Ennen kuin häntä ehdittiin surmata alttarilla, Nefele, sisarusten oikea äiti, lähetti kultaisen oinaan pelastamaan hänet ja sisarensa. Helle kuitenkin kuoli matkalla tiputtuaan oinaan selästä, mutta Friksos selvisi pääsi perille saakka Kolkhikseen, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti temppeliin. Friksos ja Khalkiope saivat lapset Argos, Melas, Frontis ja Kytisoros.

Khalkiope, Aigeaan puoliso
--------------------------

**Khalkiope** oli Rheksenorin tytär ja Aigeuksen toinen puoliso. Hän ei kuitenkaan saanut jälkeläisiä tämän kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.1 (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* 2, 3 (engl. käännös)
3. ↑  Hyginus, *Astronomica* 2.20 (engl. käännös)
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.6 (engl. käännös)