**Väinönkallion eli Leveälahden kalliomaalaus** sijaitsee Asikkalan kunnassa Päijät-Hämeessä Ruotsalaisen rannalla. Se on muutaman kuvion kalliomaalaus, joka on kivikautinen.

Löytäminen
----------

Kohteen löysi vuonna 2002 Ilmo Sipilä, joka ei kuitenkaan ilmoittanut löydöstään heti. Vuonna 2003, jolloin hän toimitti löytöilmoituksen eteenpäin, löysivät saman maalauksen myös Hannu Poutiainen ja Antti Lahelma Lahden museon toimeenpanemassa kalliomaalausten inventoinnissa.

Sijainti
--------

Maalauskallio on Ruotsalaisen lounaisosassa sijaitsevan Rutalahden länsirannalla. Rutalahti on kapea pitkänomainen lahti, jonka keskivaiheilla, Susisaaren ja Talasaaren välissä, maalaus sijaitsee. Rutalahden tätä kohtaa kutsutaan myös Leveälahdeksi.

Kalliossa näkyy kauaksi vaalea kohta, joka aukeaa kaakkoon. Kuviot on maalattu vaalealle kohdalle, joka on kallistunut hieman sisäänpäin. Vaaleus saattaa johtua kalliopinnan rapautumisesta ja kalsiitin saostumisesta kiven pinnalle.

Maalaus
-------

Näyttää siltä, että kalliomaalauksessa on aiemmin ollut useita kuviota. Kallio on kuitenkin rapautunut ja useita kuvioita on tuhoutunut. Maalausalueen voi aavistaa laajasta punaväriä sisältävästä alueesta. Tunnistettavia kuvioita on kahdessa eri korkeudella olevassa kohdassa. Ylimmät kuviot ovat 5,3 – 5,5 metriä ja alemmat 4 metriä vedenpinnan yläpuolella.

Ylinnä erottuu kaksi kuviota, jotka sijaitsevat vaakahalkeman yläpuolella vinon halkeaman vasemmalla puolella. Selvin kuvio on venekuvio, jossa on seitsemän miehistöviivaa. Kuvio muistuttaa enemmän kampaa kuin muita tunnettuja venekuvioita. Toinen yläkuvio on eläinkuvio, joka on maalattu tyylitellysti.

Tuhoutuneen maalauskentän vasemmassa alakulmassa on paremmin säilynyt alue, jossa erottuu täyteisesti maalattu hirveä esittävä kuvio. Eläin katsoo vasemmalle ja siitä korostuvat pystyyn maalatut korvat.

Ajoitus
-------

Alin hirvikuvio on voitu maalata seisomalla alla olevassa kallionkolossa, joka on kuitenkin hankalassa paikassa. On todennäköisempää, että kaikki kuviot on tehty aikana, jolloin vedenpinta oli huomattavasti korkeammalla. Kuviot voitiin silloin maalata veneestä tai talvella jäällä seisten.

Kuviot voidaan tämän ajatuksen mukaan ajoittaa rannansiirtymiskronologian avulla. Kun maankohoamisesta johtuen järviallas kallistui samalla etelään päin, nousi järven pinta järvialtaan eteläosissa. Vanhin maalaus saattaa silloin olla alin maalaus ja veden pinnan noustessa jouduttiin maalaamaan aina vain ylempänä. Samalla vanhemmat kuviot jäivät veden alle ja jäiden kolhimiksi, jolloin kallion pinta alkoi rapautua. Ylin venekuvio saattaa siten olla nuorin maalaus. Kun Päijänne löysi etelästä uuden valumisuoman Kymijoesta, laski järven vedenpinta nopeasti alemmaksi kuin maalaukset.

Lähteet
-------

* Lahelma, Antti: *A Touch of Red: Archaeological And Ethnographic Approaches To Interpreting Finnish Rock Paintings*. väitöskirja julkaistu sarjassa Iskos 15. Vaasa: The Finnish Antiquarian Society, 2008. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muinaistaideyhdistys: Väinönkallio[vanhentunut linkki], 4.5.2011
* Luukkonen, Ismo: Väinönkallio
* Muinaisjäännösrekisteri: Väinönkallion kalliomaalaus *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  13.12.2004. Museovirasto. Viitattu 4.8.2013.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Museovirasto: Väinönkallio
2. 1 2  Muinaistaideyhdistys: Väinönkallio
3. 1 2  Luukkonen, Ismo: Väinönkallio
4. 1 2  Lahelma, Antti: A Touch of Red, 2008, s.202-203, Liite III