recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marcus Gavius Maximus** (k. 156 tai 157) oli roomalainen pretoriaanikaartin prefekti, joka palveli keisari Antoninus Piusta. Hänet nimitettiin virkaansa joko keisari Hadrianuksen kauden lopulla tai Antoninus Piuksen kauden alussa noin vuonna 138–139.

Maximus oli kotoisin Firmumin kaupungista Pohjois-Italiasta. Hän oli aikaisemmin ollut noin 10 vuotta Mauretania Tingitanan provinssin maaherrana (prokuraattori) ja tämän jälkeen Asian maaherrana. Siellä Maximus luultavasti tutustui Antoninukseen, joka myöhemmin nimitti hänet pretoriaaniprefektiksi. Maximusta on sanottu ankaraksi mieheksi, mutta hän oli kuitenkin pätevä ja hänen vastuullaan oli valtakunnan sotien johtaminen. Maximus oli virassaan noin 20 vuotta eli suhteellisen pitkään ja kuoli vuonna 156 tai 157.

Lähteet
-------

* Anthony Birley: *Marcus Aurelius*. Routledge, 2000. ISBN 0415171253. (englanniksi)
* Bowman et al.: *The Cambridge Ancient History XI, The High Empire A.D. 70-192*. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-26335-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cambridge Ancient History s. 151
2. ↑  Birley s. 60, 112
Nicolai Gedda (etualalla).
**Harry Gustaf Nicolai Gedda** (alk. **Lindberg**, myöh. **Ustinov**, myöh. **Gädda**; 11. heinäkuuta 1925 Tukholma – 8. tammikuuta 2017 Tolochenaz, Sveitsi) oli ruotsalainen tenori, joka esitti uransa aikana yli 60 oopperaroolia. Yli kahdellasadalla levytyksellä Geddan arvellaan olevan kaikkien aikojen eniten levyttänyt tenori.

Geddan äiti oli ruotsalainen ja isä venäläinen amatöörilaulaja, joka esiintyi kasakoiden ja paikallisen ortodoksisen kirkon kuoroissa. Gedda oli kaksikielinen ja hallitsi lisäksi italiaa, englantia, saksaa ja latinaa. Geddan lahjat löydettiin myöhään ja hän debytoi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1952 vasta 27-vuotiaana. Gedda esiintyi laulajaksi poikkeuksellisen pitkään, hän äänitti Giacomo Puccinin *Turandotin* keisarin roolin vuonna 2001 ja Wolfgang Amadeus Mozartin *Idomeneon* ylipapin roolin vuonna 2003 – molemmat yli 70-vuotiaana.

Gedda vieraili usein Suomessa 1960-luvulta alkaen. Hän sai hovilaulajan (ruots. *hovsångare*) arvonimen vuonna 1965.

Kirjallisuutta
--------------

* Gedda, Nicolai – Sellermark, Aino: *Gåvan är inte gratis*. Stockholm: Bonnier, 1977. ISBN 91-0-041939-7.

Lähteet
-------

1. ↑  Stockholms stadsarkiv, Rotemansarkivet.
2. ↑  Decalf, Guillaume: Le ténor suédois Nicolai Gedda est mort. *France Musique*.  9.2.2017. Viitattu 9.2.2017. (ranskaksi)
3. ↑  Fox, Margalit: Nicolai Gedda, Celebrated Opera Tenor, Dies at 91 *The New York Times*.  10.2.2017.
4. ↑  Sirén, Vesa: Legendaarinen ruotsalaistenori Nicolai Gedda on kuollut – häikäisi kriitikkoja vielä 80-vuotiaana. *Helsingin Sanomat*.  10.2.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mikel Balenziaga Oruesagasti** (s. 29. helmikuuta 1988 Zumarraga, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Athleticia.

Balenziaga on sansebastiánilaisen Real Sociedadin kasvatti, mutta hän pelasi seurassa korkeimmillaan vain sen B-joukkueessa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Elokuussa 2008 Balenziaga siirtyi miljoonan euron kaupassa toiseen baskisuurseuraan, bilbaolaiseen Athleticiin, jossa hän nousi suoraan Joaquín Caparrósin valmentamaan edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Primera Divisiónissa 14. syyskuuta 2008 ottelussa Málagaa vastaan ja pelasi esikoiskaudellaan yhteensä 24 liigaottelussa. Sittemmin hän jäi kuitenkin seurassa Jon Aurtenetxen, Koikilin ja niin ikään Real Sociedadista saapuneen Xabi Castillon varjoon. Kauden 2009–2010 Balenziaga vietti lainalla Segunda Divisiónin Numanciassa.

Balenziaga on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jugadores de la historia Real Sociedad. Viitattu 9.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  El Athletic contrata a Mikel Balenziaga por un millón de euros  31.8.2008. As. Viitattu 9.4.2011. (espanjaksi)
3. 1 2  Player Athletic Club. Viitattu 9.4.2011. (englanniksi)
4. ↑  El Athletic no prevé renovar a Koikili  12.11.2010. Deia.  Arkistoitu 15.11.2010. Viitattu 9.4.2011. (espanjaksi)
5. ↑  Players UEFA. Viitattu 9.4.2011. (englanniksi)
6. ↑  España cae por 4–1 contra Portugal  18.11.2008. RFEF. Viitattu 9.4.2011. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Mikel Balenziaga Athleticin sivustolla (englanniksi)
* Mikel Balenziaga BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Athletic Bilbao – Primera División
1 Simón |
2 Morcillo |
3 Vivian |
4 Martínez |
5 Yeray |
6 Vesga |
7 Berenguer |
8 Sancet |
9 I. Williams |
10 Muniain |
11 N. Williams |
12 Guruzeta |
13 Agirrezabala |
14 D. García |
15 Lekue |
16 Vencedor |
17 Berchiche |
18 de Marcos |
19 Zarraga |
20 Villalibre |
21 Capa |
22 R. García |
23 Herrera |
24 Balenziaga |
27 Padilla |
28 Bilbao |
29 Malcom |
31 Paredes |
35 Iru |
Valmentaja Valverde
**Viinapiru**  on suomalainen dokumenttielokuva päihdeongelmaisten elämästä. Lyhytelokuva on kuvattu Joensuun kaupungissa. Ensimmäisestä lyhytelokuvasta Viinapiru (The Booze Devil) on tehty myös jatko-osa nimeltään *Viinapiru 2: Kynnyksiä*. Elokuvan ensi-ilta oli asunnottomien yö- tapahtuman yhteydessä 17.10.2016, ja heti sen jälkeen elokuva julkaistiin Youtubessa. Lyhytelokuva soveltuu hyvin käytettäväksi koulujen opetusmateriaalina sekä osana opinnäytetöitä ja luentoja. Elokuva on mahdollista katsoa englanninkielisillä ja venäjänkielisillä tekstityksillä Youtubesta.

Alkuidea
--------

Runollinen Viinapiru-elokuva antaa "äänen äänettömille". Asioista puhutaan niiden oikeilla nimillä tuskan ja kaipuun tunteiden vuorotellessa. Sen sijaan, että kysyttäisiin miksi juot ja kuinka paljon, voitaisiin kysyä minkälainen tarina juomisen taakse kätkeytyy. Lyhytelokuvan tavoitteena on tuoda ihmisten yleiseen tietoisuuteen päihdeongelmaisten ihmisten elämän todellisuudet. Viinapiru lyhytelokuvassa nostetaan vahvasti esille, ettei päihdeongelma ole kenenkään omakohtainen valinta, vaan päihderiippuvuus on sairaus siinä missä fyysisetkin sairaudet.

Prosessi
--------

Lyhytelokuvan tekeminen aloitettiin toukokuussa 2016 tutustumalla käsikirjoituksen tekemiseen osallistujien omakohtaisista kokemuksista. Kesäkuussa 2016 käsikirjoituksen työstäminen jatkui ja osallistujat tutustuivat draamankaariin ja nukketeatterimetodeihin. Heinäkuussa osallistujien omakohtaiset tarinat koottiin yhteen ja aloitettiin tarinan analysoiminen sekä rakentaminen kokonaisuudeksi. Prosessin aikana etsittiin "isoa tarinaa", jonka julkituonnin tavasta päätettiin yhteisesti. Elokuussa "iso tarina" valmistui. Syyskuussa koko projekti saatiin päätökseen ja käsikirjoitusta alettiin tuottaa lyhytelokuvan muodossa. Projektiin haettiin rahoitusta Joensuun KAKE (Kaupunkikeskustan kehittämishanke)-hankkeen kautta, joka perustuu Euroopan sosiaalialan rahoitukseen. Joensuun kaupunki on toiminut rahoittajana hankkeessa. Soroppi ry on toiminut elokuvan päätuottajana. 

Henkilöt, jotka lähtivät projektiin mukaan, ovat heittäytyneet ennakkoluulottomasti lyhytelokuvan tekemiseen mukaan, vaikkakin aiheesta tavallisesti vaietaan, eikä siitä ole tunnistettavissa olevana yksityishenkilönä helppo puhua avoimesti.

Osallistujat
------------

* Aki Hietala ... Tuhma hauva
* Markku Karhu ... Kolmen tölkin karhu
* Seppo Turunen ... Dynamiitti-Seppo
* Seppo Timonen (näyttelijä/ Joensuun kaupunginteatteri) ... Viinapiru
* Kristian Auvinen ... Krisu
* Ilkka Korpelainen ... Ilkka

Nettimenestys
-------------

Ensimmäistä osaa on katsottu 29.11.2017 mennessä noin 100 000 kertaa. Toista osaa on näytetty noin 33 000 kertaa.

Lähteet
-------

Soroppi ry:n hankehakemus, 25.05.2016 (julkaisematon lähde) 

Pekkanen Matleena, Meiltä meille, Kansalaistoimijalähtöistä kaupunkikehittämistä Joensuussa, Lasermedia Oy Joensuu, 2017.
|  |
| --- |
| **Thutmosis hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Thutmosis*Thot-jumalasta syntynyt |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Aakheperenra*Ra-jumalan ilmenemismuoto on suuri |

**Thutmosis II** hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1492–1479 eaa.

Thutmosis II:n isä oli hänen edeltäjänsä faarao Thutmosis I ja Mutneferet oli hänen äitinsä. Thutmosis II ei ollut täysin kuninkaallista sukua, joten varmistaakseen kuninkuutensa hän nai kuninkaallisen sisarpuolensa Hatšepsutin, jonka kanssa hän sai tyttären nimeltään Neferura. Lisäksi hän sai sivuvaimonsa Isiksen kanssa pojan, Thutmosis III:n. Thutmosis II oli fyysisesti heikko ihminen.

Thutmosis II:n lyhyestä hallitusajasta ei ole juurikaan tietoa. Hänen tiedetään kuitenkin kukistaneen kapinan Nubiassa ensimmäisenä hallintovuotenaan sekä häätäneen ryöstelevät beduiinit pois Egyptistä. Thutmosis II:n hallintoon vaikutti todennäköisesti suuresti hänen kuninkaallinen vaimonsa Hatšepsut, jonka uskotaan ohjailleen Thutmosis II:ta haluamaansa suuntaan. Tätä teoriaa puoltaa muun muassa se, että Thutmosis II:n ajama politiikka oli hyvin samankaltainen Hatšepsutin hallintokaudellaan ajaman politiikan kanssa ja että Hatšepsut nousi miehensä seuraajaksi.

Thutmosis II haudattiin todennäköisesti Kuninkaiden laakson hautaan KV42, josta on löydetty koristelematon sarkofagi. Hänen muumionsa löytyi vuonna 1881 löydetystä muumiokätköstä ja sitä säilytetään nykyään Kairon museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat, Päätoim. Erling Bjöl, Otava. Keuruu 1982. ISBN 951-1-06987-X. Sivut 84-86. Teos käyttää nimestä muotoa Tuthmosis II.
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thutmosis II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Thutmosis I** | **Egyptin faarao**18. dynastia | Seuraaja:**Hatšepsut** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Mikel Rico Moreno** (s. 4. marraskuuta 1984 Barakaldo, Vizcaya, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan Primera Divisiónissa Granadaa, Athletic Bilbaoa ja Huescaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Rico pelasi juniorina kolme kautta basaurilaisessa Basconiassa, joka on Baskimaan suurseuran Athletic Bilbaon yhteistyöseura. Sen edustusjoukkue toimii Athleticin reservijoukkueena. Edustusjoukkueessa, jota tuolloin valmensi José Luis Mendilibar, Rico pelasi yhden ottelun keväällä 2001. Hän ei kuitenkaan vakuuttanut Athleticin junioripäällikkönä toiminutta Luis Fraduaa, joka sulki häneltä oven edetä Athleticin organisaatiossa.

Rico jätti Basconian kauden 2002–2003 jälkeen ja siirtyi Conquenseen, jota valmensi basaurilainen Miguel Zurro. Hän aloitti Conquensen reservijoukkueesta, mutta pelasi kevätkaudella 2003–2004 myös kahdeksan Segunda División B:n ottelua edustusjoukkueessa. Seuraavina kausina hän sai enemmän vastuuta: kaudella 2004–2005 hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 40 ottelua, joissa teki kolme maalia, ja seuraavalla kaudella 35 ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Jälkimmäisen kauden Rico pelasi lainalla Poli Ejidosta, johon oli siirtynyt kauden 2004–2005 jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Poli Ejidossa 20 Segunda Divisiónin ottelua.

Kaudeksi 2007–2008 Rico lainattiin Segunda División B:n Huescaan, jossa pelasi nousukarsinta mukaan lukien 39 ottelua ja teki kuusi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 37 ottelua Segunda División B:hen pudonneessa Poli Ejidossa ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2009–2010 Rico siirtyi toissakaudelta tuttuun Huescaan tehden 41:ssä Segunda Divisiónin ottelussa viisi maalia.

Alkukaudesta 2010–2011 Rico siirtyi vain yhden ottelun Huescassa pelattuaan niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Granadaan. Ensimmäisellä kaudellaan Granadassa hän teki 44 ottelussa kaksi maalia. Granada nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012. Rico pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 27. elokuuta 2011 Betisiä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 31. lokakuuta 2011 Sevillan verkkoon, ja koko kaudella maaleja syntyi 36 ottelussa kolme.

Kesällä 2013 huhuttiin Ricon siirtymisestä Athleticiin, mistä seurat pääsivät lopulta sopuun elokuussa. Rico teki Athleticin kanssa vuoteen 2016 ulottuneen sopimuksen.

Lähteet
-------

* Mikel Rico BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Mikel Rico Futbolme-sivustolla (espanjaksi)
* Mikel Rico Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  El sueño efímero de Mikel Rico *Deia*.  1.4.2013. Editorial Iparraguirre. Viitattu 22.8.2013. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Mikel Rico firma y será rojiblanco hasta 2016 *Deia*.  22.8.2013. Editorial Iparraguirre.  Arkistoitu 25.8.2013. Viitattu 22.8.2013. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mikel Rico Athleticin sivustolla (espanjaksi)
**Willard John "Ike" Ikola** (s. 28. heinäkuuta 1932 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat) on uransa lopettanut amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Yhdysvaltoja. Kaudella 1950–1951 hän pelasi kolme ottelua IHL:ssä Detroit Auto Clubissa. Hän saavutti hopeaa vuoden 1956 talviolympialaisista. Ikolan torjuntaprosentti turnauksessa oli 93,0. Hän pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa myös vuosina 1957 ja 1958. Ikola osasi suomea, ja vuoden 1958 kisoissa hän opasti Suomen nuorta maalivahtia Juhani Lahtista. Ikola liitettiin vuonna 1990 U.S. Hockey Hall of Famen jäseneksi.

Syksyllä 1958 Ikola luopui urastaan Yhdysvaltain ilmavoimissa ja siirtyi jääkiekkovalmentajaksi. Hän teki pitkän uran jääkiekkovalmentajana ja työskenteli myös New York Islandersin pelaajatarkkailijana. Myös hänen veljensä Roy Ikola oli olympiamaalivahti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Willard Ikola at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Biographie Willard John Ikola *olympics.com*. Viitattu 3.2.2022.
3. 1 2 3 4  Joel Rippel Star Tribune: Willard Ikola: Minnesota Sports Hall of Fame inductee, Class of 2019 *Star Tribune*. Viitattu 3.2.2022.
4. 1 2  Artikkeli | Yhdysvaltain jääkiekkoseurat, maajoukkueet ja niiden amerikansuomalaiset SJHS.  Arkistoitu 15.1.2022. Viitattu 3.2.2022.
5. ↑  Ikola Remembers Teammate Matchefts, 1956 Winter Olympics *University of Michigan Athletics*. Viitattu 3.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mike Yeo** (s. 31. heinäkuuta 1973 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on toiminut muun muassa Minnesota Wildin, St. Louis Bluesin ja joulukuusta 2021 alkaen Philadelphia Flyersin päävalmentajana.

Pelaajaura
----------

Yeo aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 IHL:n Houston Aerosissa, mitä ennen hän oli edustanut neljän kauden ajan Sudbury Wolvesia juniorisarja OHL:ssä. Vuonna 1999, viidennellä ja viimeisellä kaudellaan Aerosissa, hän oli voittamassa IHL:n mestaruutta Turner Cupia joukkueensa kapteenina.

Yeo pelasi IHL:ssä yhteensä 317 runkosarja- ja 25 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 127 tehopistettä, 55 maalia ja 72 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä kymmenen tehopistettä, kaksi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä. Vuonna 1999 hän siirtyi vapaana pelaajana AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin, NHL-seura Pittsburgh Penguinsin farmijoukkueeseen. Hän pelasi AHL:ssä 19 ottelua kaudella 1999–2000 ennen kuin päätti pelaajauransa polvivamman vuoksi.

Valmentajaura
-------------

Yeo aloitti jääkiekkovalmentajana heti pelaajauransa päättymisen jälkeen Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin apuvalmentajana. Hän toimi tehtävässä vuodesta 2000 vuoteen 2005, jona aikana joukkue eteni kahdesti AHL:n loppuotteluihin pelaamaan Calder Cupin voitosta, vuosina 2001 ja 2004. Joulukuussa 2005, kesken kauden 2005–2006, hänet nimitettiin NHL-seura Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2010. Penguins eteni näinä vuosina kahdesti Stanley Cupin loppuotteluihin, vuonna 2008, jolloin sen päävalmentajana oli Michel Therrien, ja vuonna 2009, jolloin sen päävalmentajana oli Dan Bylsma. Joukkue voitti Stanley Cupin mestaruuden jälkimmäisenä vuonna.

Yeo aloitti vuonna 2010 aiemmin pelaajana edustamansa, IHL:stä AHL:ään vuonna 2001 siirtyneen Houston Aerosin päävalmentajana. Aeros eteni vuonna 2011 Calder Cupin loppuotteluihin, joissa Binghamton Senators vei kuitenkin mestaruuden. Kesäkuussa 2011 Yeosta tuli NHL-seura Minnesota Wildin historian kolmas päävalmentaja. Tehtävässä hän toimi helmikuuhun 2016 saakka.

Perhe
-----

Yeo on naimisissa. Hänellä ja vaimollaan Tanyalla on kaksi lasta, tytär Braeden ja poika Kyler.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mike Yeo The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Mike Yeo – Head Coach *wild.nhl.com*. Viitattu 11.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  Surkea alkukausi toi NHL-valmentajalle potkut  20.11.2018. Yle. Viitattu 20.11.2018.
4. 1 2  Mike Yeo *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
5. 1 2  Mike Yeo – Assistant Coach *NHL.com*. Viitattu 11.12.2011. (englanniksi)
6. ↑  Palosaari, Juha: Mike Yeo: "Rakastan haasteita" *Jatkoaika.com*.  18.6.2011. Viitattu 11.12.2011.
7. ↑  Minnesota Wild Head Coach Mike Yeo Relieved Of Coaching Duties *wild.nhl.com*.  13.2.2016. Viitattu 14.2.2016. (englanniksi)
**Nicola Leali** (s. 17. helmikuuta 1993 Castiglione delle Stiviere) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Frosinone Calciota lainalla saman sarjan Juventuksesta. Leali on oikeajalkainen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Lealin kasvattajaseura on Brescia Calcio. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa toukokuussa 2011 AC Cesenaa vastaan. Ottelu jäi Lealin ainoaksi Brescian paidassa Serie A:ssa. Yhteensä hän pelasi seuran paidassa 16 ottelua. Heinäkuussa 2012 Leali siirtyi Serie A:n Juventukseen. Kauden 2012-2013 hän oli kokonaan lainassa Serie Bn Virtus Lancianossa pelaten 37 ottelua ja seuraavan kauden hän oli lainassa saman sarjan Spezia Calciossa pelaten 39 ottelua. Kauden 2014-2015 Leali pelasi Serie A:han nousseessa AC Cesenassa. Hän pelasi 28 ottelua pitäen nollapelin neljä kertaa.

Heinäkuussa 2015 Leali siirtyi kauden mittaisella lainasopimukselle Serie A:han nousseeseen Frosinone Calcioon.

### Maajoukkueura

Leali on edustanut Italiaa käytännössä kaikissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 oli mukana voittamassa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuista Israelista, muttei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.

Saavutukset
-----------

**Italia**

* Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut: hopeaa (2013)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
**Wille Karhumaa** (s. 7. kesäkuuta 2000) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Ounasvaaran Hiihtoseuraa.

Nuorten MM-kilpailuissa 2016 Karhumaa saavutti Suomen joukkueen mukana pronssia joukkuekilpailussa. Saman vuoden nuorten olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 36:s.

Yhdistetyn maailmancupissa Karhumaa kilpaili ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2019 oltuaan Rukan kolmannessa kilpailussa 26:s. Se on hänen paras maailmancupsijansa edelleen helmikuussa 2021.

Karhumaa on sijoittunut Continental Cupin osakilpailussa kolmanneksi Lahdessa helmikuussa 2021.

Wille Karhumaan pikkuveli Waltteri Karhumaa kilpailee myös yhdistetyssä. Heidän isoäitinsä Terttu Karhumaa on pitkäaikainen urheilutoimittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wille Karhumaa Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Hakala, Jari: Urheilu on merkittävä osa elämää (pdf) (s. 19) *Fair Play*.  3/2018. Urheilutoimittajain Liitto ry.  Arkistoitu 15.8.2020. Viitattu 27.4.2020.
**Loukísia** (kreik. Λουκίσια) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 1 161 (vuonna 2011).

Loukísian kylä sijaitsee 15 kilometriä länteen Chalkídan kaupungista ja noin kaksi kilometriä sisämaahan Pohjoisen Euboianlahden rannasta. Loukísia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Λουκισίων, *Topikí Koinótita Loukisíon*), johon kuuluvat varsinaisen Loukísian kylän lisäksi kylät Anthidóna, Skroponéria ja Ylíki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 359.

Aiemmin kylä kuului Anthidónan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Anthidónan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Saksan VIII armeijakunta** (saks. *VIII. Armeekorps*) oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se tuhoutui Stalingradin taistelussa, mutta armeijakunta perustettiin uudelleen kesällä 1943.

Perustaminen
------------

Wehrkreis III perusti 1. lokakuuta 1934 Breslaussa maavoimien alue-esikunta Breslaun (saks. *Heeresdienststelle Breslau*), joka nimettiin 1935 VIII armeijakunnan esikunnaksi (saks. *Generalkommando VIII. Armeekorps*). Aluejärjestön uudelleen organisoinnin vuoksi nimeäjänä oli Wehrkreis VIII, jonka operatiivisena esikuntana armeijakunnan esikunta oli.

Osallistuminen sotatoimiin
--------------------------

Armeijakunta asetettiin liikekannalle kesällä 1939 ja se liitettiin Etelän armeijaryhmän 14. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin lokakuussa Eifelin alueelle Ranskan vastaiselle rajalle armeijaryhmä B:n 4. armeijaan.

Armeijaryhmä B:n mukana se osallistui Ranskan valtaukseen. Taisteluiden päätyttyä armeijakunta oli Kanaalin rannikolla ensin osana 7. armeijaa ja myöhemmin osana 9. armeijaa, jonka mukana se siirrettiin kesällä 1941
Bialystokiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana Keskustan armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta oli armeijaryhmä D:n reservinä marraskuussa 1941 sijoituspaikkana Ranska, kunnes se liitettiin armeijaryhmän 1. armeijaan joulukuussa.

Armeijakunta määrättiin maaliskuussa 1942 itärintamalle Keskustan armeijaryhmään, jonka 6. armeijaan se liitettiin huhtikuussa Harkovassa. Armeijan mukana se hyökkäsi Stalingradiin, jossa se joutui saarroksiin. Armeijakunta antautui muun armeijan mukana tammikuussa 1943.

Armeijakunta muodostettiin uudelleen ja se liitettiin Pohjoisen armeijaryhmän 16. armeijaan Staraja Russassa. Armeijakunta vetäytyi armeijan mukana aina Sleesiaan, jossa se antautui.

Komentajat
----------

Armeijakunnankomentajina olivat:

* jalkaväenkenraali Ernst Busch (4. helmikuuta 1938 – 25. lokakuuta 1939)
* kenraalieversti Walter Heitz (25. lokakuuta 1939 – 31. tammikuuta 1943)

uudelleen perustettuna
* jalkaväenkenraali Gustav Höhne (20. heinäkuuta 1943 – 1. huhtikuuta 1944)
* kenraaliluutnantti Johannes Block (1. – 15. huhtikuuta 1943)
* kenraaliluutnantti Hans Schlemmer (15. huhtikuuta – 12. toukokuuta 1944)
* jalkaväenkenraali Gustav Höhne (12. toukokuuta – 10. syyskuuta 1944)
* tykistönkenraali Walter Hartmann (10. syyskuuta 1944 – )
* jalkaväenkenraali Friedrich Wiese (19. maaliskuuta – 20. huhtikuuta 1945)
* tykistönkenraali Horst von Mellerthin (20. huhtikuuta – 8. toukokuuta 1945)

Lähteet
-------

1. ↑  Lexikon der Wehrmacht
**Saksan I armeijakunta** (saks. *I. Armeekorps*) oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Wehrkreis I perusti alue-esikunnan 1. lokakuuta 1934 Königsbergissä sijainneen Reichswehrin 1. jalkaväkidivisioonan esikunnan yhteyteen. Esikunta nimettiin 1935 I armeijakunnan esikunnaksi (saks. *Generalkommando I. Armeekorps*).

Osallistuminen sotatoimiin
--------------------------

Armeijakunta asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939. Se liitettiin Itä-Preussissa olevaan pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Armeijakuntaan kuuluivat hyökkäyksen alkaessa 11. ja 61. jalkaväkidivisioona, panssaridivisioona Kempf ja rajavartio-osasto 15 (saks. *Grenzschutz-Abschnitts-Kommando 15*) sekä armeijakuntajoukkoja kuten tiedustelupataljoona 41. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin 31. lokakuuta armeijaryhmä B:n 6. armeijaan, jolloin esikunta oli Niederrheinissä.

Armeijaryhmä B:ssä se hyökkäsi osana 4. armeijaa Alankomaiden ja Belgian kautta Ranskaan. Se siirrettiin armeijaryhmän sisällä 21. kesäkuuta 18. ja edelleen 3. heinäkuuta 7. armeijaan, jolloin se oli asemissa Kanaalin rannikolla valmistautuen operaatio Seelöween.

Armeijakunta siirrettiin 13. syyskuuta 18. armeijan mukana Itä-Preussiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana pohjoiseen armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta pysyi armeijan mukana Leningradin piiritykseen ja Kuurinmaan mottiin. Se antautui Neuvostoliitolle 8. toukokuuta 1945.

Komentajat
----------

Armeijakunnankomentajina olivat:

* tykistönkenraali Walter Petzel (1. syyskuuta – 25. lokakuuta 1939)
* jalkaväenkenraali Kuno von Both (26. lokakuuta 1939 – 3. maaliskuuta 1942)
* ratsuväenkenraali Phillip Kleffel (3. maaliskuuta 1942 – 1. huhtikuuta 1943)
* jalkaväenkenraali Otto Wöhler (1. huhtikuuta – 15. elokuuta 1943)
* ratsuväenkenraali Phillip Kleffel (15. elokuuta 1943 – 17. syyskuuta 1943)
* jalkaväenkenraali Martin Grase (17. syyskuuta 1943 – 1. tammikuuta 1944)
* kenraalieversti Carl Hilpert (1.–20. tammikuuta 1944)
* tykistönkenraali Walter Hartmann (20. tammikuuta – 1. toukokuuta 1944)
* kenraalieversti Carl Hilpert (1. toukokuuta – 1. elokuuta 1944)
* jalkaväenkenraali Theodor Busse (1. elokuuta 1944 – 9. tammikuuta 1945)
* jalkaväenkenraali Friedrich Fangohr (20. tammikuuta – 21. huhtikuuta 1945)
* kenraaliluutnantti Christian Usinger (21. huhtikuuta – 8. toukokuuta 1945)

Lähteet
-------

1. ↑  lexikon-der-wehrmacht
**Nicholas Mercator** (saks. *Nikolaus Kauffmann*, n. 1620 Holstein – 1687 Versailles) oli saksalainen matemaatikko.

Mercator asui Alankomaissa vuodesta 1642 vuoteen 1648. Tämän jälkeen hän muutti Tanskaan ja luennoi Kööpenhaminan yliopistossa vuosina 1648–1654. Vuosina 1655–1657 hän asui Pariisissa. Tämän jälkeen hän muutti Britanniaan ja opetti matematiikkaa Lontoossa vuosina 1658–1682. Hänet kutsuttiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1666. Mercator suunnitteli kronometrin kuningas Kaarle II:lle sekä suunnitteli ja rakennutti Versaillesin palatsin suihkulähteet.

Matemaatikkona hänet tunnetaan parhaiten logaritmeja käsittelevästä teoksesta *Logarithmo-technica*, joka julkaistiin vuonna 1668. Teoksessa hän kuvaa Mercatorin sarjan, joka on luonnollisen logaritmin Taylorin sarja. Saman sarjan keksi myös Gregory Saint-Vincent:

{\displaystyle \ln(1+x)=x-{\frac {1}{2}}x^{2}+{\frac {1}{3}}x^{3}-{\frac {1}{4}}x^{4}+\cdots .}

Lähteet
-------

1. ↑  Nicolaus Mercator


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nicholas Mercator
Fanni Kaplan
**Faina (Fanni) Jefimovna Kaplan** (tunnetaan myös nimellä **Dora Kaplan**) (ven. Фаина (Фа́нни) Ефи́мовна Капла́н, 10. helmikuuta 1890 Volynia (Ukraina) – 3. syyskuuta 1918 Moskova) oli venäläinen sosialistivallankumouksellinen, joka yritti murhata Vladimir Leninin 30. elokuuta 1918. Bolševikit leimasivat teon osaksi sosialistivallankumouksellisten salaliittoa, mutta tiettävästi Kaplan toimi yksin. Kaplan teloitettiin Moskovan Kremlissä ilman oikeudenkäyntiä Jakov Sverdlovin aloitteesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Marek & Fischer: *Mitä Lenin todella sanoi*. s. 120. WSOY, 1980.
2. ↑  Kaplan, Fanni Jefimovna (Arkistoitu – Internet Archive). historydoc.edu.ru (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* IdRef

 |

 |
Suorat leikkaavat toisensa kaikille yhteisessä pisteessä.
**Konkurrenssi** tarkoittaa geometriassa suorien leikkautumista, jossa suorilla, puolisuorilla tai janoilla on kaikille yhteinen leikkauspiste tai kohtaamispiste. Tasogeometriassa kaksi suoraa ovat aina konkurrentteja, elleivät ne ole yhdensuuntaiset. Avaruusgeometriassa kaksi suoraa leikkaavat toisensa vain, mikäli ne ovat sekä koplanaariset että erisuuntaiset.

Analyyttinen geometria
----------------------

Kolme suoraa ovat konkurrentit, jos niiden kertoimien determinantti on nolla.
Kolme suoraa ovat konkurrentit, jos yhtälön kertoimien determinantti on nolla. Kolmiulotteisessa avaruudessa yhtälöihin ja determinanttiin lisätään z-koordinaattia vastaavat kertoimet, jolloin 

{\displaystyle {\begin{cases}A\_{1}x+B\_{1}y+C\_{1}z=0\\A\_{2}x+B\_{2}y+C\_{2}z=0\\A\_{3}x+B\_{3}y+C\_{3}z=0\\\end{cases}}\Rightarrow {\begin{vmatrix}A\_{1}&B\_{1}&C\_{1}\\A\_{2}&B\_{2}&C\_{2}\\A\_{3}&B\_{3}&C\_{3}\\\end{vmatrix}}=0.}

Esimerkkejä konkurrenssista
---------------------------

Kolmion keskijanat leikkaavat kolmion keskipisteessä eli painopisteessä.
* Kolmion keskijanat leikkaavat kolmion keskipisteessä eli painopisteessä.
* Kolmion korkeusjanat leikkaavat kolmion ortokeskuksessa.
* Kolmion kulmanpuolittajat kohtaavat leikkauspiseessä, joka on samalla kolmion sisään piirretyn ympyrän keskipiste.
* Kolmion keskinormaalit leikkaavat kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipisteessä.
* Ympyrän kaikki säteet leikkaavat sen keskipisteessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Weisstein, Eric W.: Concur (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Concurrent (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
**Toivakan kirjasto** on Toivakan kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Toivakan kunnankirjasto on saanut alkunsa vuonna 1891. Ensimmäinen kirjasto oli seurakunnan Pölkin taloon eli pastori K.A.E. Antellin kodin yhteyteen perustama Toivakan lainakirjasto. Sittemmin kirjaston kokoelmista vastaava kirjastonhoitaja ja kirjaston osoite on vaihtunut useaan otteeseen. Kunnantalon yhteyteen kirjasto muutti vuonna 1961. Nykyisen kirjastorakennuksen (1987) on suunnitellut arkkitehti Mikko Lintula. Omatoimikirjasto käynnistyi Toivakassa kesällä 2015.

Toivakan kirjasto on kuulunut vuodesta 2013 Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Sen aineistokokoelmat ja muut palvelut ovat kuntalaisten käytettävissä kaikissa Keski-Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjasto Toivakan kunta, toivakka.fi. Viitattu 13.6.2023.
2. 1 2  Toivakan kirjasto kirjastot.fi. Viitattu 13.6.2023.
3. 1 2  Toivakan kirjasto 130 vuotta 1891-2021 (pdf) Toivakan kunta, toivakka.fi. Viitattu 13.6.2023.
4. ↑  Antti Seppälä ja Elina Kinos: Yhdentoista kunnan kirjastot kiinni - lisää suljetaan viikon kuluttua  2.9.2013. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 13.6.2021.
5. ↑  Toivakan kirjasto *Keski-kirjastot, keski.finna.fi*. Viitattu 13.6.2023.
6. ↑  Mikä on Keski? *Keski-kirjastot, keski.finna.fi*. Viitattu 13.6.2023.
**Nicholas Weldon Kilburn** (21. kesäkuuta 1932 Toronto, Ontario – 31. heinäkuuta 2007 Cobourg, Ontario) oli kanadalainen fagotisti ja musiikkipedagogi.

Kilburn opiskeli aluksi pianonsoittoa, mutta vaihtoi instrumenttiaan. Häntä opetti aluksi G. Roy Fenwick. Vuosina 1948–1951 hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa fagotinsoittoa Elver Wahlbergin, pianonsoittoa isänsä Weldon Kilburnin, teoriaa ja harmoniaa Samuel Dolinin sekä orkestraatiota John Weinzweigin johdolla. Hän opiskeli myöhemmin vielä fagotinsoittoa Raymond Allardin johdolla New England Conservatoryssa ja Sol Schoenbachin johdolla Curtis Institutessa.

Vuosina 1955–1958 Kilburn oli Kanadan kansallisbaletin orkesterin ja vuosina 1955–1959 CBC:n sinfoniaorkesterin jäsen. Vuonna 1959 hän liittyi Toronton sinfoniaorkesteriin sen ensifagotistina. Hänen ohjelmistoonsa kuului muiden muassa Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, André Jolivetin ja John Weinzweigin teoksia. Hän toimi myös Toronton puhallinkvintetin jäsenenä. Hänen oppilaitaan olivat vuosina 1955–1978 Toronton yliopistossa Mitchell Clarke, William Douglas, James McKay, Gordon Slater ja Norman Tobias. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli sopraano Ilona Kombrink.

Vuonna 1981 Kilburn sai Kanadan musiikkineuvoston mitalin. Hänen veljiään ovat Michael ja Paul Kilburn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Nicholas Kilburn
**Tiina Itkonen** (s. 1968 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti polaaristen alueiden ja ilmastonmuutoksen jälkien kuvaajana.

Itkonen valmistui Turun taideakatemiasta vuonna 1995 ja Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2002. Hän teki lopputyönsä Grönlannista ja julkaisi nimellä *Inughuit*. Hän kuuluu Helsinki Schoolina tunnettuun valokuvaajaryhmään. Hänen teoksiaan on esitelty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. Itkosen kuvia on ollut näyttelyissä: Albert Kahn Museum, Pariisi 2013, Scandinavia House, New York 2013, Venetsian biennaali 2011, Sydneyn biennaali 2010 ja New York Photo Festival 2009.

Itkosen näyttely *Anori - Jäätikön hiljaisuus* on esillä Helsingissä Valokuvataiteen museon K1-galleriassa 9.6.-1.10.2023.

Vuonna 2019 Itkonen sai valokuvataiteen valtionpalkinnon. Hänelle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

Itkonen asuu ja työskentelee Helsingissä.

Kirjat
------

* *Inughuit*, Libris, 2004. ISBN 952-91-6967-1.
* *Avannaa: photographs of Greenlandic landscapes*, Kehrer, 2014. ISBN 978-3-86828-512-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiina Itkonen *100 Finnish Photographers*. Viitattu 5.6.2023.
2. 1 2 3  Valtionpalkinto 14 ansioituneelle taiteilijalle  26.11.2019. Taiteen edistämiskeskus. Viitattu 5.6.2023.
3. ↑  Korjaamo.fi (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 5.1.2017
4. ↑  Foto-Finlandia-ehdokkaat 2014
5. ↑  Jää katoaa jalkojen alta – Tiina Itkonen on valokuvannut Grönlannin ääriolosuhteissa jo lähes 30 vuoden ajan *Yle Uutiset*.  31.5.2023. Viitattu 8.6.2023.
6. ↑  Valtion taiteilija-apuraha 311 taiteilijalle  16.7.2021. Taiteen edistämiskeskus. Viitattu 5.6.2023.
7. ↑  CV *Tiinaitkonen.com*. Viitattu 5.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina Itkosen verkkosivut
* Rinta-Tassi, Minna: Jäätikön hiljaisuus Yle.fi. 31.5.2023.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fahrenheit 9/11** on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut, Michael Mooren ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo kriittisesti George W. Bushin hallinnosta ja terrorisminvastaisesta sodasta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvassa seurataan Bushin hallintoa vuoden 2000 kiistellyistä presidentinvaaleista Irakin sotaan 2003 asti. Elokuvassa perehdytään etenkin Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian suhteisiin ja saudiperheen vaikutusvaltaan, ja erityisesti WTC-terrori-iskujen jälkeiseen aikaan USA:ssa.

Elokuvan nimen alkuperä
-----------------------

Elokuvan nimi on sanaleikki Ray Bradburyn *Fahrenheit 451* -romaanin nimestä, joka viittaa paperin syttymispisteeseen Fahrenheit-asteikolla mitattuna. Elokuvan sloganin mukaan Fahrenheit 9/11 on "lämpötila, jossa vapaus palaa". 9/11 on 11. syyskuuta amerikkalaisen tavan mukaan kirjoitettuna. Bradbury oli itse tuohtunut siitä että Moore kopioi nimen elokuvalleen hänen kirjastaan ilman lupaa.

Vastaanotto
-----------

*Fahrenheit 9/11* voitti parhaan elokuvan palkinnon, Kultaisen palmun, ensiesityksellään vuoden 2004 Cannesin elokuvafestivaaleilla. Elokuva voitti myös huonoimmille elokuville jaettavan Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta: palkinto tuli George W. Bushin roolisuorituksesta.

Kantaaottavuus
--------------

Moore on avoimesti myöntänyt tehneensä elokuvan Bushin kampeamiseksi vallasta. *Sunday Herald* -lehden haastattelussa Moore sanoi lisäksi hyväksyvänsä elokuvansa levittämisen vertaisverkoissa. Hänen mukaansa on vain sitä parempi, mitä useammat näkevät elokuvan.

Lähteet
-------

1. ↑  Taglines for Fahrenheit 9/11 *IMDb*. IMDb.com, Inc.. Viitattu -19. kesäkuuta 2023 kello 19.22 (UTC). (englanniksi)
2. ↑  "Fahrenheit 451" author wants title back  29. kesäkuuta 2004. msnbc.msn.com. Viitattu 14. syyskuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Kim Gilmour: Pirate my film, says Michael Moore *Web User News*.  5. heinäkuuta 2004. IPC Media Limited. Viitattu -19. kesäkuuta 2023 kello 19.22 (UTC). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ilja Rautsi: Fahrenheit 9/11 (2004)  2.8.2004. Elitisti.
**Tähdet** 

 

Nimeäminen · Luokittelu  
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi  

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta  

Luettelot tähdistä

Synty ja kehitys 

Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja  
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara  
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu  
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova  
Supernova · Hypernova

Luminositeettiluokitus 

Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)  
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)  
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)  
Hyperjättiläinen

Spektriluokitus 

O · B · A · F · G · K · M  
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti

Jäänteet 

Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta  
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko

Nukleosynteesi 

Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus  
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova

Yleiset ominaisuudet 

Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti

Aiheeseen liittyvää 

Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta  
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö  
Auringon ominaisuudet

 n • k • m 

**Punainen ylijättiläinen** on spektriluokaltaan K tai M ja Yerkesin spektriluokittelussa luokassa I oleva ylijättiläistähti. Punaiset ylijättiläiset ovat suurimpia tähtiä kooltaan mutta eivät massaltaan.

Massaltaan suunnilleen yli 10 Aurinkoa olevat tähdet kehittyvät punaisiksi ylijättiläisiksi tähden ytimen vetyvarastojen loputtua ja heliumin fuusioitumisen alettua. Näillä tähdillä on erittäin viileä pintalämpötila (3 500–4 500 K) ja valtava halkaisija. Linnunradan suurimmat punaiset ylijättiläiset ovat KW Sagitarii, V354 Cephei, ja KY Cygni, joiden kaikkien halkaisija on noin 1 500 kertaa Auringon halkaisija (noin 7 AU eli seitsemän kertaa Maan etäisyys Auringosta). Useimpien punaisten ylijättiläisten halkaisija on 200–800 kertaa Auringon halkaisija. Nämä massiiviset tähdet ovat lähinnä "kuumaa tyhjiötä", joilla ei ole selvää fotosfääriä, ja ne yksinkertaisesti "heikkenevät" tähtienväliseen avaruuteen.

Punainen ylijättiläisvaihe on suhteellisen lyhyt: se kestää ainoastaan muutamista sadoista tuhansista vuosista noin miljoonaan vuoteen. Useimmat tähdet vaihtelevat punaisen ylijättiläisvaiheen ja sinisen ylijättiläisvaiheen välillä, kunnes ne lopulta räjähtävät supernovana. Massiivisimmat punaiset ylijättiläiset saattavat kehittyä Wolfin–Rayetin tähdeksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Hubble pinpoints red supergiant that exploded.
* The Stellar Lifecycla: Massive Red Supergiant
* Image and video simulations of a red supergiant
TM-61C eli MGM-1 Matador Saksan Gatowissa.
Martin MGM-1 Matador on yhdysvaltalainen, taktinen ja kaksivaiheinen, maasta-maahan tyyppinen taisteluohjus. Siihen voitiin asentaa joko 20 tai 40 kilotonnin vahvuinen ydinkärki. Matadoria pidetään Yhdysvaltain ensimmäisenä toimivana ja palveluskäyttöön otettuna risteilyohjuksena. Sen lentonopeus oli 0,9 Machia. Ohjustyyppi nimettiin myöhempänä **TM-61 Matador**iksi.

Asetyyppi oli käytössä vuosina 1952–1962. Useat tämän tyypin ohjuksista oli sijoitettu Länsi-Saksaan. Muita sijoituspaikkoja olivat Aasian Kauko-Idässä Taiwan ja Etelä-Korea. Tyypin korvasi vuosina 1959–1969 Martin MGM-13 Mace.

Asetyypin yleisiä tietoja
-------------------------

### Yksikköhinta

* 132 000 US-dollaria (USD)

### Ulkomitat

* Pituus: 12,10 m (39 jalkaa, 7 tuumaa)
* Läpimitta: 1,20 m (4 jalkaa, 6 tuumaa)
* Siipikärkiväli: 8,70 m (28 jalkaa, 7 tuumaa)
* Laukaisumassa: 5 400 kg (12 000 paunaa)

### Voimanlähde

* Lähtöraketti, 1. vaihe: Aerojet General- nestekäyttöinen laukaisuraketti, kesto 2 sek.
* Matkamoottori, 2. vaihe: 1× Allison J33-A-37 suihkumoottori
* Voimantuotto: 20 kN (4 300 paunaa/neliöjalka)

### Suorituskyky

* Matkanopeus: 0,9 Machia (945 km/h, 560 mph)
* Toiminta/lentokorkeus: 11 000 m (36 000 jalkaa)
* Lakikorkeus: 14 000 m (45 900 jalkaa)
* Kantama: 1 180 km eli 700 mailia

### Aseistus

* Taistelukärki: 20/40 kilotonnin W5- fissiopommi-ydinkärki tai konventionaalinen räjähde
* Taistelukärjen omamassa: arviolta 1 400 kg

### Ohjausjärjestelmä

* Radiovälitteinen komento-ohjaus (command guidance)

Lähteet
-------

* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta Kylmässä Sodassa*, Ilmatorjuntasäätiö, Jyväskylä, 2003 (Gummerus). ISBN 951-95594-4-2. (s. 32–34)

### Viitteet

1. ↑  Lappi, A. 2003: s. 33
2. ↑  Lappi, A. 2003: s. 34
3. ↑  Lappi, A. 2003: s. 32

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MGM-1 Matador**.
* 
* 
* 
* (tšekiksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Konkombakylä vanhassa postikortissa.
**Konkombat** ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan pohjoisosassa sekä Otijoen yläjuoksulla Togossa. Heitä on Ghanassa yli 200 000 ja Togossa noin 100 000.

Konkombat muodostivat 1600-luvulla oman valtion, joka säilyi 1900-luvun alkuun saakka. Vuosina 1745–1874 se maksoi veroa ašanteille. Siirtomaa-aikana konkombat kapinoivat saksalaisia ja ranskalaisia vastaan vuosina 1897–1898, 1923 ja 1935–1936. Vuonna 1981 he kahakoivat verisesti nanumbojen kanssa.

Kansan elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsästys, kalastus ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, hirssi, durra, riisi, maissi ja pavut. Perinteinen asumus on olkikattoinen pyöreä savitiilitalo. Miehet pitävät pitkiä lyhythihaisia paitoja ja naiset hameentapaisia lannevaatteita. Ruokavalio käsittää puuroja ja keittoja, kalaa, maitoa ja lihaa.

Perinteinen yhteiskunta perustuu kyläyhteisöihin, suurperheisiin, patrilineaarisiin sukuihin ja ikäryhmiin. Avioliitto on virilokaalinen ja polygynia yleistä. Perinteiseen uskontoon kuuluu esi-isien, maan ja veden palvontaa, noituutta ja usko korkeimpaan henkeen. Osa konkomboista on katolisia, protestantteja tai sunnimuslimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 255. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
2. ↑  Olson, James S.: *The Peoples of Africa: an Ethnohistorical Dictionary*, s. 297. Westport: Greenwood Press, 1996. ISBN 0-313-27918-7.
**20. prikaati** oli Suomen maavoimien jatkosodan aikainen yhtymä, joka perustettiin ylipäällikön 31. lokakuuta 1943 päivätyllä käskyllä. Prikaati liitettiin perustettaessa Aunuksen ryhmään ja se siirrettiin suurhyökkäyksen torjumiseksi Viipuriin.

Perustaminen
------------

Prikaatin runkona oli kaksi pataljoonainen Jalkaväkirykmentti 22 (JR 22), joka ei ollut ollut täysvahvuinen loppuvuoden 1941 jälkeen. Prikaatia täydennettiin yhdellä JR 43:n pataljoonalla marraskuussa 1943. Lisäksi prikaatin IV:ksi pataljoonaksi saapui 29. joulukuuta 1943 JR 46:n II pataljoona Karjalankannakselta. Prikaatin tykistönä olivat Raskas patteristo 40 ja Kevyt patteristo 20. Eversti Armas Kemppi määrättiin 1. tammikuuta 1944 vastaperustetun 20. prikaatin komentajaksi.

Pataljoonien taisteluarvo oli taantunut asemasotavaiheen aikana, koska varsinaisia taisteluharjoituksia ei ollut pidetty lainkaan. Käytännössä prikaatin ainoa taistelukelpoinen yksikkö oli III pataljoona, jolla oli myös komentajanaan kokenut rintamakomentaja. Muiden pataljoonien kohdalla näin ei ollut.

Sotatoimet
----------

Prikaati sai 12. kesäkuuta käskyn siirtyä Karjalankannakselle Rautuun suoritettavaa vastahyökkäystä varten. VT-asema kuitenkin murtui ennen siirtymistä muuttaen tilanteen uhkaavaksi ja siten Päämaja käski prikaatin ryhmittyä Viipuriin, jossa se alistettiin IV armeijakunnalle 18. kesäkuuta. Sen pääosat saapuivat kaupungin koillispuolisille rautatieasemille hitaiden kuljetusten vuoksi vasta 18.-19. kesäkuuta.

Sen taistelua Viipurissa vaikeuttivat ammuspula sekä jalkaväkiaseille että tykistölle, kokemattomuus asutuskeskustaisteluihin sekä joukkojen parissa levinnyt pakokauhu.

Katso myös
----------

* Viipurin taistelu

Lähteet
-------

* Lappalainen, Niilo: *Viipuri toisessa maailmansodassa*. Helsinki: WSOY, 1991. ISBN 951-0-16686-3.

### Viitteet

1. ↑  Ylipäällikön päiväkäsky.
2. ↑  Seppo Porvali: Eversti Armas Kemppi - Sotilaan kujanjuoksu. Bookwell, Helsinki 2011. ISBN 978-952-5767-36-0.
3. ↑  Lappalainen, Niilo s. 157