recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vetybromidi** eli **bromivety** (HBr) on bromin ja vedyn muodostama molekyyliyhdiste. Normaaliolosuhteissa vetybromidi on kaasua, mutta se voidaan myös nesteyttää. Kuten useimpien muidenkin halogeenien vety-yhdisteet, myös vetybromidi on vahva happo. Vetybromidin vesiliuosta kutsutaan bromivetyhapoksi, ja se muistuttaa läheisesti tunnetumpaa vetykloridin vesiliuosta eli suolahappoa.

Valmistus
---------

Teollisuudessa vetybromidia valmistetaan yleensä suoraan vetykaasun ja bromikaasun reaktiolla

H2 + Br2 → 2 HBr 
Vetybromidia voidaan valmistaa myös useilla muilla tavoin esimerkiksi natriumbromidin ja rikkihapon reaktiolla

NaBr + H2SO4 → NaHSO4 + HBr
Vetybromidia muodostuu myös orgaanisissa korvautumisreaktioissa, kun orgaaninen molekyyli reagoi bromin kanssa

Käyttö
------

Vetybromidia käytetään useissa orgaanisissa reaktiossa erityisesti hiilivetyjen bromaukseen. Alkeeneja bromattaessa syntyy bromia sisältäviä alkaaneja, koska kaksoissidos katkeaa liittymisreaktiossa. Alkeenien ja vetybromidin reaktio tapahtuu jo huoneenlämmössä.

CH2=CH2 + HBr → CH3-CH2Br
Alkyynit reagoivat noin 100 °C:n lämpötilassa ensin bromatuiksi alkeeneiksi ja edelleen bromatuiksi alkaaneiksi. Liittyminen tapahtuu Markovnikovin säännön mukaan, eli vety liittyy siihen hiileen, jossa jo aikaisemmin oli enemmän vetyä.

HC≡CH + HBr → H2C=CHBr + HBr → H3C-CBr2

Turvallisuus
------------

Aine on syövyttävää. Vetybromidin joutuminen hengitysteihin aiheutaa yskää ja hengenahdistusta. Iholle joutuessaan se voi aiheuttaa paleltumia ja syövytysvammoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vetybromidin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 25. lokakuuta 2008
2. ↑  Hydrogen bromide - Compound summary NCBI. Viitattu 25. lokakuuta 2008.
3. ↑  Process for the production of hydrogen bromide gas and device for its implementation Patentgenius.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25. lokakuuta 2008.
4. ↑  Alkenes:Hydrohalogenation cliffsnotes. Viitattu 25. lokakuuta 2008.
5. ↑  Alkynes University College Cork. Viitattu 25. lokakuuta 2008.
**Pirullisia ihmisiä** (*Ruthless People*) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1986. Sen ohjasivat Dale Launerin käsi­kirjoituksen pohjalta ZAZ-kolmikkona tunnetut Jim Abrahams, David Zucker ja Jerry Zucker. Tarinassa on nähty vaikutteita O. Henryn kertomuksesta "The Ransom of Red Chief", mutta käsikirjoittaja Launer on todennut tekstinsä pohjautuvan pikemminkin Patty Hearstin kidnappaus­tapaukseen vuonna 1974.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Juoni
-----

Spandex-minihameilla rikastunut vaatetehtailija Sam Stone (Danny DeVito) on päättänyt tappaa vaimonsa Barbaran (Bette Midler) periäkseen tämän omaisuuden ja naidakseen sitten rakasta­jattarensa Carolin (Anita Morris). Kuin taivaan lahjana vaimo Barbara joutuukin kidnapatuksi ja tappo­uhkauksen alle. Kidnap­paajina on pariskunta (Judge Reinhold ja Helen Slater), jonka menestyvän tuoteidean Sam on varastanut. Kuultuaan miehensä epä­oikeuden­mukaisuudesta ja haluttomuudesta pelastaa häntä Barbara liittoutuukin kidnappaajiensa kanssa, ja he alkavat kaikki kolme jahdata Samia.

Tuotanto
--------

Elokuvassa näkyy paljon tyypillistä 1980-luvun puolenvälin postmodernia muotoilua, muun muassa Sally Cruikshankin teräväkulmaisissa alkutekstianimaatioissa ja Sam Stonen kodin Memphis-tyylisessä sisustuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.  (suomeksi)
3. ↑  Young, Timothy: Who's (Still) Afraid of Memphis?, *Design Observer*, elokuu 2015. Viitattu 29.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Pirullisia ihmisiä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Pirullisia ihmisiä* Elonet.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ruthless People
LRAD-ase yhdysvaltalaisen sotalaivan kannella.
**Ääniase** on kovaan äänenvoimakkuuteen, ihmisen kuuloalueen ulkopuolella oleviin infra- tai ultraääniin tai niiden yhdistelmään perustuva ase.

Kovaan äänenvoimakkuuteen perustuvat ääniaseet
----------------------------------------------

Yhdysvaltain armeijan käytössä on ollut 2000-luvun alusta jopa 151 desibelin äänenvoimakkuudella toimiva LRAD-ase (sanoista *long-range acoustic device*, suom. *pitkän kantaman akustinen laite*). LRAD-asetta käytettiin ensimmäisen kerran siviilikäytössä tiettävästi 24. syyskuuta 2009, kun poliisi hajotti mielenosoituksen Pittsburghissa. LRAD-asetta käytetään nykyään yleensä lamautusvälineenä esimerkiksi joukkojenhallinnassa.

Ihmisen kuuloalueet ulkopuolisiin ääniin perustuvat ääniaseet
-------------------------------------------------------------

Ihmisen kuuloalue ulottuu 20–20 000 hertsin taajuisiin ääniin.
Infraääniin eli alle 20 hertsin taajuisiin ääniin perustuvat ääniaseet monia suurikokoisia kaiuttimia, joiden tulee olla lähellä kohdetta. Infraäänet voivat aiheuttaa pahoinvointia, oksentelua ja suolen kontrollin menettämistä. Ultraäänillä eli yli 20 000 hertsin taajuisilla äänillä toimivaan ääniase vaatii melko suuren kaiutinjärjestelmän, joka tulee kohdistaa suoraan kohteeseen. Marraskuusta 2016 huhtikuuhun 2017 Yhdysvaltain useiden Kuuban lähetystön diplomaattien epäiltiin joutuneen äänihyökkäyksen kohteeksi. Isossa-Britanniassa Mosquito-nimistä ääniasetta on käytetty rauhanomaisempaan tarkoitukseen: nuorison karkottamiseen 15–18 kilohertsin taajuisilla äänillä, jota yli 25-vuotiaat eivät voi kuulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salminen, Juho: Akustista sodankäyntiä: Ääniase tuli Yhdysvaltain kaduille *Suomen Kuvalehti*.  1.10.2009. Viitattu 7.10.2017.
2. ↑  Vuorinen, Netta: Valaanpyytäjät karkottavat aktivisteja ääniaseella *Suomen Kuvalehti*.  18.12.2009. Viitattu 7.10.2017.
3. 1 2 3 4 5  Similä, Ville: USA:n diplomaatit kärsivät mystisistä oireista Kuubassa, syyttävät "äänihyökkäyksiä" – ääniaseiden historia ulottuu 1. maailmansotaan asti *Helsingin Sanomat*.  2.9.2017. Viitattu 7.10.2017.
**Anders Herman Chydenius** (1. heinäkuuta 1833 Helsinki – 3. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.

Anders Herman Chydeniuksen vanhemmat olivat Yleisen revisionilaitoksen ylikomissaari Anders Johan Chydenius (1795–1865) ja Margareta Sofia Enbom. Professori Johan Jakob Chydenius ja kirjapainon johtaja Emilia Chydenius olivat hänen sisaruksiaan. Anders Herman Chydenius oli naimisissa vuodesta 1861 Karoline Frederikke Hagemannin (k. 1908) kanssa. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1848. Chydenius opiskeli Helsingin yliopistossa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857. Hänet erotettiin yliopistosta puoleksitoista vuodeksi hänen osallistuttuaan niin sanotuille Töölön päivällisille vuonna 1855.

Chydenius työskenteli vuodesta 1860 toimittajana Ruotsissa *Göteborgs-Posten*-lehdessä ja *Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning* -lehdessä ja tutustui siellä ja Tanskassa liberaalisiin aatteisiin. Hän palasi vuonna 1862 Suomeen *Helsingfors Dagbladiin* ja oli sen päätoimittaja 1883–1887. Chydenius toimi viimeksi Helsingin polyteknillisen opiston ylimääräisenä kansantalouden opettajana 1889–1891. Hän halvaantui vuonna 1891.

Chydenius oli porvarissäädyssä Kajaanin edustaja valtiopäivillä 1877–1878, Tornion 1882, Uudenkaupungin 1885 ja uudelleen Tornion 1888, kuuluen niin sanottuun liberaaliseen puolueeseen. Hän yritti välillä jopa yksin saada läpi puoluetta perustettaessa lausuttuja vapaamielisiä periaatteita. Vuoden 1885 valtiopäivillä Chydenius teki rohkean anomusehdotuksen, jonka mukaan säätyvaltiopäivät olisi muutettu kaksikamariseksi parlamentiksi korvaamalla aatelittomat säädyt yhteissäädyllä, jonka vaaleissa olisi ollut käytössä yleinen äänioikeus. Aloitetta ei otettu käsittelyyn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Anders Herman Chydenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, s. 87.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 53–54. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Juhani Mylly: *Edustuksellisen kansanvallan läpimurto*, s. 61. Helsinki: Suomen eduskunta (Edita), 2006

Aiheesta muualla
----------------

* Chydenius 4: Anders Herman, Nordisk Familjebok, Runeberg.org

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Viktor Svaetichin: *Talvinen satama*, 1902.
**Viktor Svaetichin** ([sve'tiːhin], ven. Виктор Фёдорович Светихин, *Viktor Fjodorovitš Svetihin*, myös muodossa Светишин, *Svetišin*; 10. joulukuuta 1877 Salmi – 27. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti Karjalan kannaksen rakennuskannan ja Viipurin kaupungin kuvaajana. Svaetichin maalasi valokuvamaisia teoksia, joita pidetäänkin enemmän historiallisina dokumentteina kuin minkään tietyn taidesuuntauksen edustajina.

Laatokan rannalla sijainneen Salmin pitäjän Tuleman kylässä syntynyt Svaetichin opiskeli 1890-luvulla Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä. Viipurissa elämäntyönsä tehneen Svaetichinin teoksia oli Viipurin historiallisen museon kokoelmissa talvisodan syttyessä vuonna 1939 noin 900 kappaletta. Niistä onnistuttiin sodan tuhoilta pelastamaan yli 500. Teokset ovat nykyään Viipuri-säätiön omistuksessa ja niitä säilytetään Lahden historiallisessa museossa sekä Etelä-Karjalan taidemuseossa Lappeenrannassa.

Kirjallisuutta
--------------

* Pöyhiä, Tuula (toim.): *Viktor Svaetichin - Karjalan kuvaaja*, Etelä-Karjalan taidemuseo ja Lahden historiallinen museo, 2009. ISBN 978-951-785-117-6.

Lähteet
-------

1. ↑  Uttal av finlandssvenska efternamn Kotus. Viitattu 23.6.2018. (ruotsiksi)
2. ↑  Viktor Svaetichin ( s. 1877, k. 1942 ) *kukakuvasi.valokuvataiteenmuseo.fi*. Viitattu 26.3.2024.
3. ↑  Viktor Svaetichin - Karjalankannaksen kartanoiden ja rakennusten ikuistaja Virtuaali Vuoksi. Viitattu 20.10.2014.
4. ↑  Etelä-Karjalan taidemuseo kokosi näyttelyn Pietariin – esillä vanhan Viipurin ja Monrepos'n kuvia  15.6.2014. Yle Uutiset. Viitattu 20.10.2014.
5. ↑  Viktor Svaetichinin kuvia Karjalasta kirjana  29.1.2010. Rakennusperintö.  Arkistoitu 20.10.2014. Viitattu 20.10.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Johannes Koivunen ryhmäkuvassa vuonna 1932
**Johannes (Hannes) Evert Koivunen** (24. elokuuta 1911 Helsinki – 29. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.

"Hanski" Koivunen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten raskaassa keskisarjassa (alle 79,3 kg) sijoille 5–8. Hän voitti kanadalaisen Oliver Shankin pistein 3–0 mutta hävisi saksalaiselle Richard Vogtille pistein 0–3. Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut Milanossa 1937 hän hävisi ensimmäisellä kierroksella norjalaiselle Jarl Johnsenille pistein 0–3.

Seuratasolla Koivunen edusti Helsingin Jyryä, Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä ja Helsingin Voimailijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden raskaassa keskisarjassa vuosina 1932–1937 sekä raskaassa sarjassa vuonna 1941. Hän saavutti SM-hopeaa raskaassa keskisarjassa vuonna 1931 sekä raskaassa sarjassa vuosina 1940 ja 1942. SM-pronssia hän saavutti raskaassa keskisarjassa vuonna 1939.

Koivunen otteli ammattilaisena kymmenen kertaa vuosina 1945–1949. Hän istui Helsingin Voimailijain johtokunnassa sekä toimi seurassa valmentajana ja toimitsijana.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 132. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 745, 768. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

### Viitteet

1. 1 2 3  Siukonen, s. 132
2. ↑  Lounasheimo, s. 745
3. ↑  Lounasheimo, s. 768
**Hausdorffin dimensio** eli **fraktaalidimensio** on tavallisen ulottuvuuden käsitteen yleistys. Kaikissa "normaaleissa" tilanteissa (yksi-, kaksi- ja kolmiulotteiset objektit) se vastaa intuitiivisesti ymmärrettävää ulottuvuuden käsitettä. Eräissä tapauksissa Hausdorffin dimensio voi kuitenkin saada myös ei-kokonaislukuarvon.

Taustaa
-------

Georg Cantor kehitti aikoinaan kätevän menetelmän erilaisten käyrien pituuden arvioimiseksi. Esimerkiksi mitattaessa rantaviivaa sitä pitkin piirretään {\displaystyle n}-säteisiä ympyröitä pitkin rannikkoa, jolloin muodostuu alue, jolla on jokin pinta-ala. Kun tämä ala jaetaan {\displaystyle 2n}:llä, saadaan arvio rannikon pituudelle. Kun nyt {\displaystyle n}:ää pienennetään, saadaan rajatta tarkentuva arvio rannikon pituudelle.

Lewis Fry Richardson tutki 1960-luvulla empiirisesti rannikoiden pituuksia päätyen lopputulokseen, jonka mukaan rantaviivaa approksimoivalla monikulmiolla, jonka sivujen pituus on {\displaystyle n}, on aina {\displaystyle \lambda n^{-D}\,} kappaletta sivuja. Richardsonille tässä esiintyvä {\displaystyle D} oli vain eksponentti vailla sen kummempaa merkitystä, mutta arvioitaessa rannan pituutta osoittautuu, että {\displaystyle D} on riippumaton tavasta, jolla pituus mitataan. Tämän perusteella {\displaystyle D} on siis jollakin tavalla pelkkää sovitusparametria tärkeämpi muuttuja.

Sierpinskin kolmion Hausdorffin dimensio on ln 3 / ln 2, mikä on suunnilleen 1,58.

Määritelmä
----------

Näin löydetty suure {\displaystyle D} eli Hausdorffin dimensio, ei nimestään huolimatta ole geometrinen ulottuvuus samassa mielessä kuin meidän käsittämämme Euklidiset ulottuvuudet. Hausdorffin dimensio kuvaa tutkittavan kuvion *itsesimilaarisuusastetta*, eli sitä, kuinka "itseääntoistava" tutkittava kuvio on. Oletetaan, että kuvio F jakautuu itse kuvion kanssa samanlaisiin pienempiin osiin, joita on {\displaystyle n} kappaletta ja joiden koko on {\displaystyle 1/\gamma } koko kuvion koosta. Tällöin

{\displaystyle n={\frac {1}{\gamma ^{D}}}} eli
{\displaystyle D={\frac {-\log n}{\log {\frac {1}{\gamma }}}}={\frac {\log n}{\log \gamma }}}.
Jos kuvio F on jana, sen pienennöksiä mahtuu suoralle {\displaystyle 1/\gamma } kappaletta. Jana voidaan siis jakaa vaikkapa neljään osaan, jolloin {\displaystyle n=4} ja {\displaystyle \gamma =1/4}, jolloin fraktaalidimensioksi {\displaystyle D} saadaan yksi, kuten tietysti pitääkin. Neliön taas voi jakaa vaikkapa yhdeksään pienempään neliöön mittakaavassa {\displaystyle 1/3}, jolloin vastaavasti {\displaystyle D=2}. (Tällainen itsesimilaarinen jako ei päde esimerkiksi ympyrälle, sillä silmukatonta sulkeutuvaa käyrää ei voi jakaa samankaltaisiin pienempiin osiin.)
**Amba Alagen taistelu** oli ensimmäisen Italian–Etiopian sodan aikainen taistelu Menelik II:n armeijan ja italialaisten majuri Pietro Toselli alaisten joukkojen välillä 7. joulukuuta 1895. Taistelu päättyi etiopialaisten voittoon.

Tausta
------

Majuri Toselli ja hänen alaisiaan hieman ennen taistelua.
Italian–Etiopian sodan sytyttyä italialaisen Oreste Baratierin joukot etenivät Eritreasta Etiopian Tigrayn alueelle. *Ras* Mengesha Yohannesin johtamat etiopialaiset voitettiin Debre Ailan taistelussa 9. lokakuuta, minkä jälkeen italialaiset varmistivat Tigrayn. Etiopian keisari Menelik II yritti tällöin neuvotella italialaisten kanssa, mutta kun italialaiset eivät tähän suostuneet, hän alkoi kerätä kasaan armeijaa. Lopulta Menelik II:n pääosin oromoista koottu armeija marssi kohti Tigrayn eteläosassa.

Menelik II:n strategia oli ottaa yhteen italialaisten armeijan pääosan kanssa. Kun hän kohtasi majuri Pietro Toselli johtamat noin 1 800 italialaista ja neljä vuoristotykkiä Amba Alagessa hän päätti yksinkertaisesti kiertää heidät pitäen joukkoa liian pienenä oman selustansa uhkaamiseksi. Menelik II:N mukana oli kuitenkin kaksi etiopialaista komentajaa; *gerazmach* Tafese ja *fitawrari* Gebeyehu, jotka päättivät tästä huolimatta iskeä italialaisia vastaan.

Taistelu
--------

Etiopialaiset iskivät italialaisia vastaan aamulla 7. joulukuuta 1895. Alkanut hyökkäys veti mukaansa myös *ras* Makonnen Wolde Mikaelin ja *ras* Mengesha Yohannesin joukot, kaikkiaan noin 30 000 soturia. Pahasti alivoimaiset italialaiset vyörytettiin. Taistelu oli kestänyt noin kuusi tuntia. Sen loppuvaiheilla paikkaa lähestyivät vielä kenraali Giuseppe Arimondin johtamat vahvistukset. Saapuvat italialaiset väijytettiin ja lyötiin hajalle. Arimondi ja noin 400 selviytyjää pakenivat kohti italialaisten hallussaan pitämää Mekelen linnoitusta.

Surmansa sai 20 italialaista sotilasta, 1 500 eritrealaista sotilasta ja 19 italialaista upseeria, jälkimmäisten joukossa myös majuri Toselli. 300 eritrealaista sotilasta oli lisäksi haavoittunut. Etiopialaisten tappiot olivat noin 3 000.

Seuraukset
----------

Amba Alage nosti etiopialaisten taistelutahtoa ja rikkoi myytin eurooppalaisten voittamattomuudesta. Keisari Menelik II:n tahtoa alun perin rikkoneet kaksi komentajaa pidätettiin, mutta ehkä saavutetun voiton takia heidät armahdettiin. Menelik II:n armeija kulki edelleen ensin Mekeleen, jossa olleet italialaiset piiritettiin, ja Mekelestä edelleen Adowaan, jossa käytiin tunnetuksi tullut Adowan taistelu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 71–72. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sean McLachlan: *Armies of the Adowa Campaign 1896 - The Italian Disaster in Ethiopia*, s. 11–12. Osprey Publishing, 2011. ISBN 978 1 84908 458 1. (englanniksi)
**Antti Lehvonen** (29. marraskuuta 1907 Rääkkylä – 3. syyskuuta 1990 Joensuu) oli suomalainen meijerialan yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Henkilöhistoria
---------------

Lehvosen vanhemmat olivat maanviljelijä Vilho Lehvonen ja Maria Kinnunen ja puoliso vuodesta 1937 Siiri Onerva Muhonen. Lehvonen kävi Kuopion tietopuolisen meijerikoulun kurssin 1931 ja Valtion maitotalousopiston isännöitsijäkurssin 1936. Hän työskenteli Ab W. Gutzeit & Co:n laivoilla Saimaalla 1922–1927 ja oli Nurmeksen ja Liperin osuusmeijereiden harjoittelija 1927–1929, Salmin Osuusmeijerin isännöitsijä 1931–1932, Leppäsyrjän Osuusmeijerin isännöitsijä Suojärvellä 1932–1936 ja Joensuun Ympäristön Osuusmeijerin isännöitsijä ja sittemmin toimitusjohtaja 1936–1972, samoin kuin sen johtokunnan puheenjohtaja. Hänellä oli useita osuustoiminnallisia luottamustehtäviä ja hän oli Pielisensuun kunnavaltuuston jäsen. Talousneuvoksen arvonimen Lehvonen sai 1958 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1964. Hän oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli. Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Karjalan rahasto perusti Lehvosen ja hänen vaimonsa nimeä kantavan rahaston 1967.

Lehvonen oli vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa Urho Kekkosen vaaliliiton puolueettomana valitsijamiehenä.

Julkaisuja
----------

* *Kertomus Leppäsyrjän osuusmeijerin 10-vuotisesta toiminnasta*, 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antti Lehvonen *Biografiasampo*. Viitattu 9.10.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Antti Lehvonen 60-vuotias.  *Uusi Suomi*, 29.11.1967, nro 304, s. 15. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kulttuurirahasto: Antti ja Siiri Lehvosen rahasto
**Tsezar Lvovitš Kunikov** (ven. Це́зарь Льво́вич Ку́ников; 23. kesäkuuta 1909 – 14. helmikuuta 1943) oli neuvostoliittolainen merivoimien jalkaväen majuri, jonka johtama desanttiosasto valtasi *Malaja Zemljan* sillanpääaseman Novorossijskissa helmikuussa 1943. He pitivät alueen hallussaan ja estivät saksalaisten pääsyn kaupungin satamaan 225 päivää, kunnes vihollinen vetäytyi kaupungista. Kunikov haavoittui kuolettavasti operaation toisella viikolla.

Kunikov syntyi juutalaiseen perheeseen Rostov-na-Donussa vuonna 1909. Hän aloitti insinööriopinnot Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa vuonna 1932 ja työskenteli moskovalaisilla tehtailla. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Kunikov ilmoittautui vapaaehtoisena Mustanmeren laivaston jalkaväkeen. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin kunnianimi kuolemansa jälkeen.

Kunikovin mukaan oli nimetty maihinnousualus Tsezar Kunikov (upotettu 2024) ja hänen nimellään on myös asteroidi (1971 SL2).

Lähteet
-------

1. ↑  Ukazy Presidiuma Verhovnogo Soveta SSSR (Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза начальствующему составу Красной Армии» от 17 апреля 1943 года) (pdf) *Vedomosti Verhovnogo Soveta SSSR, No 16 (222): 1*.  23.4.1943. Viitattu 26.3.2024 (siirto viitemallineelle). (venäjäksi)
2. ↑  Nate Ostiller: Military says Russian landing ship sunk in Black Sea *kyivindependent.com*.  14.2.2024. Viitattu 26.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Tom Ambrose & Lili Bayer: Ukrainian forces destroy large Russian landing ship off Crimea – as it happened *The Guardian, theguardian.com*.  14.2.2024. Viitattu 126.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  David Axe: Looks Like Another Russian Landing Ship Just Blew Up *forbes.com*.  14.2.2024. Viitattu 26.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tsezar Kunikovin tiedot warheroes.ru-tietokannassa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Murphy syyskuussa 2023.
**Casey Murphy** (s. 25. huhtikuuta 1996) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa North Carolina Couragea ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on maalivahti.

Hän edusti maajoukkuetta vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Casey Murphy *National Women's Soccer League*. Viitattu 4.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Andonovski Names U.S. Team For 2023 FIFA Women's World Cup *US Soccer*.  21.6.2023. Viitattu 4.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Casey Murphy** Wikimedia Commonsissa

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Naeher |
2 Sanchez |
3 Huerta |
4 Girma |
5 O’Hara |
6 Williams |
7 Thompson |
8 Ertz |
9 DeMelo |
10 Horan |
11 Smith |
12 Cook |
13 Morgan |
14 Sonnett |
15 Rapinoe |
16 Lavelle |
17 Sullivan |
18 Murphy |
19 Dunn |
20 Rodman |
21 Kingsbury |
22 Mewis |
23 Fox |
Valmentaja Andonovski
**Reino Juhani Mäkelä** (21. huhtikuuta 1932 Jämsä – 25. kesäkuuta 2001 Kempele) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Mäkelän vanhemmat oloivat kihlakunnantuomari Arvo Aulis Mäkelä ja Aino Maria Piilonen. Hän avioitui kotiteollisuusopettaja Marja Ester Tuomisen kanssa. Mäkelä tuli ylioppilaaksi 1950 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1958. Hän oli Salpausselän Tiilitehdas Oy:n käyttöinsinööri 1957–1958, Otanmäki Oy:n suunnitteluinsinööri 1959–1960 ja Rautaruukki Oy:n suunnitteluinsinööri 1960–1966, Raahen rautatehtaan tuotantopäällikkö 1967–1971, operatiivinen johtaja 1971–1986, varatoimitusjohtaja 1986–1995 sekä hallituksen jäsen 1976–1988 ja varapuheenjohtaja 1988–1995. Hänellä oli työuransa aikana myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Mäkelä sai 1989.

Mäkelän kotikunta oli Kempele ja hänet on haudattu Kempeleessä Kirkonmäen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Reino Juhani Mäkelä, Kirkonmäen hautausmaa, Kempele BillionGraves. Viitattu 9.4.2024.
2. 1 2  Skippari, Mika: Teollisuusneuvos Reino Mäkelä (1932–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.11.2023.
3. ↑  Mainio Tapio: Ihmiset. Otanmäen porukan viimeinen mohikaani. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  21.4.1992. Viitattu 20.11.2023.
4. ↑  Arvonimet.  *Uusi Suomi*, 7.6.1989, nro 150, s. 39. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.11.2023.  (ei-vapaa)
5. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut: Teollisuusneuvokset: 327. 2.6.1989 Mäkelä Reino Juhani, varatoimitusjohtaja, DI Kempele Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.4.2024.
Puisto (vihreällä) Northumberlandin kartalla.
**Northumberlandin kansallispuisto** on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella on vuoria ja kukkuloita ja Hadrianuksen vallin jäänteitä.

Northumberlandin kansallispuisto on kaikista Englannin kansallispuistoista kauimpana suurista kaupungeista, siellä on vähiten asukkaita ja vähiten vierailijoita. Puisto perustettiin vuonna 1956. Sen rajat vedettiin ylämaalle niin että kaikki merkittävät asutuskeskukset jätettiin ulkopuolelle – puistoalueen suurin taajama on Elsdonin kylä jossa on noin 50 taloa.

Puiston tunnuslintu on kuovi. Siellä voi nähdä myös teeriä ja oravia, jotka ovat Englannissa harvinaisia.

* Hadrianuksen valliaHadrianuksen vallia
* College valleyCollege valley
* Cheviot burnCheviot burn

Lähteet
-------

1. ↑  Northumberland National Park *National Parks UK*.  Arkistoitu 10.3.2018. Viitattu 11.11.2018.
2. ↑  Learning about the Park *Northumberland National Park*. Viitattu 11.11.2018.
3. ↑  Northumberland National Park *Visit Northumberland*. Viitattu 11.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Northumberlandin kansallispuisto**.
* Kansallispuiston verkkosivut (englanniksi)
**Taru Valkeapää** (s. 1968 Lahti) on suomalainen esiintymiskouluttaja ja juontaja, joka tuli tunnetuksi 1990-luvulla tv-peli *Hugon* juontajana. Hän juonsi kesällä 1997 ja 1998 *Passi ja hammasharja* -ohjelmaa sekä vuosina 2001 ja 2002 *Suurta Seikkailua*. Vuonna 2007 hän palasi televisioon ohjelman *Sinkkuäidille sulhanen* juontajana. Valkeapää on työskennellyt myös mallina ja näytellyt sivurooleissa neljässä elokuvassa.

Elämä ja ura
------------

Valkeapää voitti vuonna 1986 *Suosikki*-nuortenlehden mallikilpailun, teki PR-töitä Keskolle ja pääsi vuonna 1989 Always-mallitoimiston listoille. Hän toimi myös hiihdonopettajana Suomessa ja "hiihtopummina" Itävallassa. Mallitoimistosta hänet keksittiin *Hugo*-ohjelman juontajaksi. Myöhemmin hän juonsi *Disneyworld*-ohjelmaa Radio Ykköselle ja tv-ohjelmia Ylelle (*1-2-3*-visailuohjelma, Euroviisukarsinnat 1996) ja MTV:lle (*Passi ja hammasharja*, *Tulisuudelma*). Vuonna 1994 hän ryhtyi yrittäjäksi ja perusti vuonna 1996 Speaker’s Corner -esiintyjävälityspalvelun.

Hänen yrityksensä Speaker's Corner välittää juontajia tapahtumiin, televisioon, radioon ja mainoksiin sekä järjestää alan koulutusta. Hän on itse kouluttautunut ravintoneuvojaksi, hiihdonopettajaksi sekä ryhmäliikunta- ja sauvakävelyohjaajaksi. Hän on eronnut ja hänellä on kaksi poikaa (s. 2006 ja 2011).

Filmografia näyttelijänä
------------------------

* Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)
* Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet (1991)
* Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992)
* Paratiisin lapset (1994)

Lähteet
-------

1. ↑  Apu 21/2007 "Taru Valkeapää löysi kadulta hyvän miehen"
2. ↑  Valkeapään CV Speaker's Cornerin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Merja Asikainen: Taru Valkeapää katosi julkisuudesta täysin – oli yksi Suomen suosituimmista tv-tähdistä *Ilta-Sanomat*.  29.12.2021. Viitattu 29.12.2021.
4. ↑  Muistatko vielä Hugo-juontaja Taru Valkeapään? IS: ero ja uusi rakkaus *iltalehti.fi*. Viitattu 13.7.2017.
5. ↑  Taru Valkeapää villitsi pikkupoikia Hugo-peikon emäntänä ysärillä – tältä kahden lapsen äiti näyttää nyt *www.iltalehti.fi*. Viitattu 4.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Taru Valkeapää Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* [vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Gomitradougou** on maalaiskunta Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouloudiengué sijaitsee 95 kilometriä Diémasta itään. Kunnassa on 7 300 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).

Gomitradougoun kunnan pinta-ala on 656 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Diéman piirin Dioumara Koussatan, pohjoisessa ja idässä Koulikoron alueen Naran piirin Falloun ja etelässä Kolokanin piirin Sagabalan kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt, alangot ja tasangot. Vesistöt ovat sadekauden jälkeen kuivuvia jokia ja lampia. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä.

Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaista 72,5 % on bambaroita, 14 % maureja, 6 % soninkeja, 4 % kagoroja ja 3,5 % fulbeja.

Kouloudienguén kautta kulkee Bamakosta Kayesiin johtava päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, lehmänpapu, maapähkinä, maissi, riisi ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille.

Kunnassa toimii kolme alakoulua. Terveyspalveluita ei ole. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.4.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire. Commune rurale de Gomitradougou 2007–2011 *reliefweb.int*.  2006. Viitattu 10.4.2018.
3. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2018.
4. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2018.
5. ↑  Rapport d’etude sur le programme de formation en alphabetisation et decentralisation dans le cercle de Diema *groupeodyssee.org*.  2007.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 10.4.2018.
**Edna Browning Kahly Gladney** (22. tammikuuta 1886 Milwaukee, Wisconsin – 2. lokakuuta 1961 Fort Worth, Texas) oli yhdysvaltalainen lasten oikeuksien puolestapuhuja. Hän avioitui vuonna 1906 Sam Gladneyn kanssa, jonka kanssa hän myöhemmin osti myllyn Wolfe Citystä, Texasissa. Aviomiehen keskittyessä yrityksen toimintaan, Edna Gladney alkoi ajaa Graysonin piirikunnan köyhäintalon asukkaiden olojen parantamista. Erityisen huolissaan hän oli köyhäintalon lasten asemasta ja hän sai heidät siirrettyä toiseen laitokseen.

Gladney perusti Shermaniin maksuttoman päiväkodin, jonka toiminnan hän rahoitti lahjoituksilla ja omilla rahoillaan. Myllyliiketoiminnan epäonnistuttua Gladney muutti yhdessä miehensä kanssa Fort Worthiin, jossa hän osallistui Texas Children's Home and Aid Societyn toimintaan, jonka ylitarkastaja hänestä tuli vuonna 1927. Gladneyn työn tuloksena Texasin osavaltiossa muun muassa poistettiin syntymätodistuksista maininta lapsen syntymisestä avioliiton ulkopuolella ja adoptoidut lapset saivat samat perintöoikeudet kuin perheen muutkin lapset sekä uudet syntymätodistukset. Texas Children's Home and Aid Society muutti vuonna 1950 nimensä Gladney Homeksi. Nykyiseltä nimeltään se on Gladney Center for Adoption. Gladney johti laitosta vuoteen 1960 saakka.

Edna Gladneyn elämästä kertova elokuva *Kukkia varjossa* valmistui vuonna 1941. Elokuvassa Gladneya näytteli Greer Garson.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  McArthur, Judith N.: Gladney, Edna Browning Kahly *The Handbook of Texas Online*. Texas State Historical Association. Viitattu 4.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Our Heritage Gladney Center for Adoption.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 4.12.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Creswell Crags** on kalkkikivirotko Keski-Englannissa Derbyshiren ja Nottinghamshiren rajalla. Sen rinteissä on monia luolia, jotka ovat olleet asuttuina viime jääkauden aikana 10–50 tuhatta vuotta sitten. Luolien lattian kerroksista on löytynyt piikivisiä työkaluja ja muita jäänteitä asutuksesta usean eri vaiheen ajalta, kivikauden lisäksi pronssi- ja rautakaudelta ja roomalaisvalloituksen ajalta.

Cresswell Gragsista löydetty luunpala hevosenpääkaiverruksella.
Vuonna 1876 luolissa tehdyissä kaivauksissa löytyi luunpala, johon on kaiverrettu hevosen pää. Vuonna 2003 sen arveltiin olevan 11 000–13 000 vuotta vanha.

Vuonna 2006 alueelta löytyi runsaasti luolan seinämiin kaiverrettuja kohokuvia. Ne ovat ainoa tähän mennessä löytynyt jäänne luolataiteesta Britanniassa.

Cresswellille tyypillinen pajunlehden muotoinen keihäänkärki Derbyn kaupunginmuseossa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cresswell Crags**.
1. ↑  Sreswell Crags Kotisivu
2. ↑  Cave paintings reveal Ice Age artists The Times
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Heksafluoripropeeni** (C3F6) on propeenin fluorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa fluoria sisältäviä polymeerejä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa heksafluoripropeeni on väritön ja ilmaa tiheämpi kaasu. Toisin kuin monet muut fluorialkeenit heksafluoripropeeni on suhteellisen pysyvää eikä polymeroidu itsestään helposti. Se kuitenkin reagoi helposti nukleofiilien kuten ammoniakin ja alkoholien kanssa. Ilma hapettaa sen heksafluoripropyleenioksidiksi. Kuumennettaessa yli 600 °C:n lämpötilaan heksafluoripropeeni hajoaa muodostaen oktafluori-2-buteenia ja perfluori-isobuteenia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Heksafluoripropeenin valmistamiseen on useita tapoja. Teollisesti käytettyjä ovat muun muassa klooridifluorimetaanin ja tetrafluorieteenin kuumentaminen 600–900 °C:n lämpötilaan alennetussa paineessa ja inertin kaasun läsnä ollessa, 1,2,3-triklooripropaanin tai 3-klooripentafluori-1-propeenin fluoraus ja dehalogenointi, tai fluoroformin, natriumheptafluoributyraatin, klooritrifluorieteenin, tai 1-kloori-1,2,2,2-tetrafluorietaanin pyrolyysi.

Heksafluoripropeenia käytetään polymeerien valmistamiseen. Tyypillisesti siitä valmistettavat polymeerit ovat homopolymeerejä, joissa on mukana myös jokin toinen monomeeri. Näitä elastomeerejä voidaan käyttää muun muassa sähkökaapelien päällystämiseen. Usein käytettyjä muita monomeereja ovat tetrafluorieteeni ja 1,1-difluorieteeni.

Lähteet
-------

1. ↑  Hexafluoropropene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 11.4.2014.
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 70. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Subhash V. Gangal: *Perfluorinated Polymers, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 11.4.2014
4. 1 2 3  Günter Siegemund, Werner Schwertfeger, Andrew Feiring, Bruce Smart, Fred Behr, Herward Vogel & Blaine McKusick : *Fluorine Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 11.4.2014

Aiheesta muualla
----------------

* ChemBlink: Hexafluoropropylene (englanniksi)
**Fredericksburgin taistelu** käytiin Fredericksburgin kaupungissa ja sen ympäristössä Virginiassa 11.–15. joulukuuta 1862 kenraali Robert E. Leen Pohjois-Virginian armeijan ja Unionin Potomacin armeijan välillä. Unionin joukot olivat kenraalimajuri Ambrose Burnsiden komennossa. Taistelu muistetaan koko Yhdysvaltain sisällissodan yksipuolisimpana. Unionin armeija kärsi hirvittäviä tappioita turhissa etulinjahyökkäyksissä 13. joulukuuta konfederaation puolustusjoukkoja vastaan kaupungin kukkuloilla, lopettaen lyhyeen heidän kampanjansa konfederaation pääkaupunkia Richmondia vastaan.

Etelävaltioiden joukkojen johdossa olivat kenraalit James Longstreet ja Stonewall Jackson. Unionin puolella joukkoja komensivat muun muassa George Meade, Joseph Hooker ja Abner Doubleday. Taistelut raivosivat kaupungin takaisilla kukkuloilla ankarina, Unionin joukkoihin kuulunut irlantilaisprikaati menetti puolet miehistään 13. joulukuuta, mutta onnistui silti etenemään pidemmälle kuin yksikään muu unionin yksikkö. Konfederaation joukot puolustautuivat unionin joukoilta kiviaidan suojissa, ja onnistuivat aiheuttamaan liittovaltion joukoille ankaria tappoita. Taistelu päättyi etelävaltioiden voittoon, ja Burnside vapautettiin kuukauden kuluttua unionin armeijan komennosta. Taistelussa haavoittui kuolettavasti kaksi unionin prikaatinkenraalia, George D. Bayard ja Conrad F. Jackson. Etelävaltioiden puolelta kaatuivat prikaatinkenraalit Maxcy Gregg ja Thomas Reade Rootes Cobb.

Taistelukentän paikalla Spotsylvanian piirikunnassa on nykyisin ulkomuseoalue nimeltä Fredericksburgin ja Spotsylvanian kansallinen sotilaspuisto.

Tuhottu etelävaltioiden kuormasto Fredericksburgissa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**Petrus de Cruce** (aktiivinen n. 1290–1300) oli Pariisissa vaikuttanut säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.

De Cruce oli ilmeisesti lähtöisin Amiensista. Hän todennäköisesti opiskeli Pariisin yliopistossa. Hän työskenteli myös pappina. De Crucelta ovat säilyneet motetit *Au renouveler* ja *Aucun ont trouvé chant*. 1300-luvun musiikkiteoreetikko Jacques de Liège merkitsi ne hänen teoksikseen. De Crucen kirjoituksista ovat säilyneet *Tractatus de tonis* sekä Robert de Handlon ja John Hanboysin häneltä ylös kirjaamat otteet muusta tuotannosta.

De Liège piti de Crucea malliesimerkkinä 1200-luvun ars antiquasta, mutta sittemmin häntä on pidetty innovatiivisena rytmisen vapauden ja nuottikirjoituksen tarkkuuden osalta. Samoja ideoita laajennettiin ja sovellettiin prolaatioiden muodossa 1300-luvun ars novassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petrus de Cruce Oxford Reference, viitattu 26.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Petrus de Cruce New Catholic Encyclopedia, viitattu 26.3.2024 (englanniksi)
**Kansallinen tiedustelujärjestö** (turk. *Millî İstihbarat Teşkilatı*) (MİT) on Turkin valtion tiedustelupalvelu. Tiedustelupalvelun päällikkö on İbrahim Kalın.

Historia
--------

Tiedustelupalvelun tarve juontaa ottomaaniajan lopulle, ja vuonna 1913 perustettiin Erikoispalvelu Teskilat-i Mahsusa, joka toimi ensimmäisen maailmansodan aikana sekä sotilaallisissa että puolisotilaallisissa tehtävissä. Organisaatio lakkautettiin 1918. Eri vaiheiden jälkeen Mustafa Kemal Atatürk määräsi perustettavaksi nykyaikaisen tiedusteluorganisaation nimellä Kansallisen turvallisuuspalvelun direktoraatti (MEH/MAH), joka syntyi 1926 ja aloitti virallisesti toimintansa tammikuussa 1927. Sen johtoon tuli Sükrü Ali Ogel. MAH toimi eri muodoissa vuoteen 1965, jolloin se nimettiin Valtion turvallisuuspalveluksi (Millî İstihbarat Teşkilatı, MİT), ja se määrättiin pääministerin alaiseksi, kun MAH oli ollut sisäministeriön alainen.

Lähteet
-------

1. ↑  National Intelligence Organization, viitattu 20.10.2018 (englanniksi)
2. ↑  MITin päällikkö, MIT, viitattu 3.1.2024 (englanniksi)
3. ↑  National Intelligence Organization *mit.gov.tr*.  Arkistoitu 5.8.2022. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)
| "Kalman koura"Kummitus |
| --- |
| Singlen "Kalman koura" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "Kuoleman liekki" |
|  Äänitetty  | kevät 1975 |
|  Julkaistu | 1975 |
|  Formaatti | 7" single |
|  Tuottaja(t) | Pave Maijanen |
|  Tyylilaji | shock rock, progressiivinen rock |
|  Levy-yhtiö | Love Records |

**Kalman koura** on Kummitus-yhtyeen ainoaksi jäänyt singlejulkaisu, jonka Love Records julkaisi vuonna 1975.

"Kalman koura" oli Kummituksen ensimmäinen julkaisu. Jäsenet eivät paljastanut nimiään julkisuuteen, ja singlen kuvakansissa kerrotaan yhtyeestä vain sen nimi. Kappaleiden tekijäksi merkittiin "Kele Per", joka oli Jukka Kivistön pseudonyymi. Singlen tuotti Pave Maijanen. Äänityksissä yhtyeelle syntyi Love Recordsin johtajan Otto Donnerin kanssa erimielisyyttä siitä, miltä kauhurockin tulisi kuulostaa. Jussi Niemi pyysi Donneria laittamaan kappaleisiin kaikua, mihin Donner vastasi: "Kuule Jussi, Pepe Willberg on Suomen paras mieslaulaja, ja hän ei käytä kaikua."

Singlen ilmestyttyä lehdistö haukkui yhtyeen kuolema-aiheiset sanoitukset naiiveiksi. *Soundin* Mikko Mattlar kirjoitti vuonna 2016 julkaistussa arviossa, että singlellä soittavat muusikot ovat ammattilaisia ja sävellyksetkin kohtalaisia. "Pelkoa levyn kuuntelu ei kuitenkaan aiheuta enää tänä päivänä, ja voi olla kyseenalaista, aiheuttiko se sitä 1970-luvullakaan. Teatraalisemman laulajan hankkiminen olisi auttanut ensi alkuun, sillä solistin vähäeleinen ja jopa flegmaattinen tulkintatapa ei oikein sovi kauhukuvilla leikittelevään tekstiin."

Singlen kappaleet ovat mukana 2016 julkaistulla kokoelma-albumilla *Love Records. Kaikki Singlet 3*.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 1. | Kalman koura | 03.07 |
| 2. | Kuoleman liekki | 03.03 |

Kokoonpano
----------

* Juhani Kivistö: bassokitara, laulu
* Hannu Latva-Hakuni: kosketinsoittimet
* Jussi Niemi: kitara, laulu
* Seppo Tammilehto: rummut, laulu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuorela, Mervi & Josefsson, Jonas: Jussi Niemi – kummitusmies Matti Nykäsen hittien takana *Yle*.  6.12.2017. Viitattu 4.4.2024.
2. 1 2 3  Mattlar, Mikko: Rakkauden rajamailla – Haamujengi synkistelee *Soundi*.  22.12.2016. Viitattu 4.4.2024.
3. ↑  Pajuniemi, Matti: *Kummitus. Kahdet kasvot*. LP-levyn sisältämä historiikki. Englanniksi kääntänyt Teemu Esko. Svart Records, 2022. (englanniksi)
4. ↑  *Love Records. Kaikki singlet 3*. Eri esittäjiä, Universal Music Oy, 2016.
*Tämä artikkeli kertoo salaisesta poliisista. AVO (Advanced Vehicle Operation) on myös Fordin urheiluautoja asentanut tehdas.*

**AVO** tai **ÁVO** (unk. *Államvédelmi Osztály* suom. *Valtionpuolustusministeriö*; vuosina 1950–1956 **ÁVH**, unk. *Államvédelmi Hatóság* suom. *Valtion turvallisuusosasto*) oli Unkarin kommunistinen salainen poliisi, jonka ensimmäisenä johtajana toimi Péter Gábor ja toisena sekä viimeisenä Piros László. AVO:n toimintaa valvoi Neuvostoliitto. Unkarin sisäministeri László Rajk valvoi myös AVO:n toimintaa. Sisäministeriö oli keskeisen tärkeä tekijä, sillä se valvoi poliisia ja organisoi vaalit. Myöhemmin AVO:n johtaja Péter Gábor tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.*lähde?*

Raoul Wallenbergin näytösoikeuden järjestelyt Unkarissa
-------------------------------------------------------

Unkarin juutalaisen yhteisön johtaja Miksa Domonkos pidätettiin ja vietiin AVO:n kuulusteluun vuonna 1953. Raoul Wallenberg katosi Budapestissa tammikuussa 1945. Ajatus Wallenbergin juutalaisista murhaajista oli Unkarin kommunistipuolueen, ja se oli osa Josif Stalinin antisionistis-juutalaisvastaista kampanjaa.

AVO Unkarin kansannousussa
--------------------------

Unkarin kansannousussa 23. lokakuuta 1956 ÁVH:n joukot aiheuttivat ensimmäiset kuolonuhrit heidän avatessaan tulen kiviä heitteleviä ihmisiä kohti. ÁVH:n poliisit muodostivat tuolloin ainoat hallituksen kannalta luotettavat aseelliset voimat. Kansannousun aikana suoritettiin myös lynkkausmurhia, joiden kohteeksi joutuivat vihatut ÁVH:n miehet. Kádárin hallituksen valkoinen kirja luettelee 22 tapausta. Magyarovarin verilöyly muistetaan suurimpana, missä ÁVH:n joukot murhasivat 85 mielenosoittajaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  István Domonkosin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive), Miksa Domonkos kuoli kuulusteluissa
2. ↑  József Szekeres: Saving the Ghettos of Budapest in January 1945, Pál Szalai "the Hungarian Schindler" ISBN 963-7323-14-7, Budapest 1997, Publisher: Budapest Archives, sivu 74
3. ↑  Kenedi János: Egy kiállítás hiányzó képei (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AVO** Wikimedia Commonsissa
**Palautuskielto** tarkoittaa sitä, että turvapaikanhakijaa ei voida palauttaa alueelle, jossa häntä uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus, vaino tai muu epäinhimillinen tai ihmisarvoa loukkaava kohtelu Palautuskielto voidaan antaa, mikäli henkilöä uhataan hänen rodun, uskonnon, kansalaisuuden ja tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisten mielipiteiden perusteella. Jos turvapaikanhakijalla ei katsota olevan sopivia perusteita turvapaikkaan ja jos kotimaahan on mahdollista palata turvallisesti, voidaan antaa kielteinen turvapaikkapäätös. Mikäli turvapaikanhakija on syyllistynyt rikoksiin, hänet voidaan tuomita Suomessa. Mikäli pakolaisuuden perusteet tai olosuhteet kotimaassa muuttuvat, voidaan vankeusrangaistuksen jälkeen antaa karkotuspäätös. Suomen ulkomaalaislaissa säädetään, että palautuskielto koskee käänyttämistä, palauttamista tai pääsyn epäämistä vaaralliselle alueelle, ja lisäksi myös aluetta jolta palautettava voitaisiin lähettää vaaralliselle alueelle..

Geneven pakolaissopimuksessa
----------------------------

Palautuskielto on lähtöisin vuoden 1951 sopimuksesta pakolaisten oikeudellisesta asemasta. Sen 33. artikla toteaa:

> 
> Karkoituksen ja palauttamisen kieltäminen
> 
> 
> 1) Sopimusvaltio ei tavalla tai toisella saa karkoittaa tai palauttaa pakolaista sellaisten alueiden rajoille, jossa hänen henkeään tai vapauttaan uhataan rodun, uskonnon, kansalaisuuden ja tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisen mielipiteen vuoksi.
> 
> 
> 
> 2) Ensimmäisessä kohdassa olevan määräykseen ei kuitenkaan voi vedota pakolainen, johon nähden on perusteltua aihetta olettaa, että hän on vaaraksi oleskelumaansa turvallisuudelle tai joka on lainvoiman saaneella tuomiolla tuomittu erityisen törkeästä rikoksesta ja on yhteiskunnalle vaarallinen sanotussa maassa.
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Kenet voidaan palauttaa ja miten? *Sisäministeriö*. Viitattu 26.3.2024.
2. ↑  Nina Brander ym.: *Manner GE3 Yhteinen maailma*, s. 44. Otava, 2017. ISBN 978-951-1-29311-8.
3. ↑  Rikoksen vaikutus turvapaikkaprosessiin  2020. Migri.fi - Maahanmuuttovirasto. Viitattu 23.2.2020.
4. ↑  Suomen oikeusministeriö: Finlex 147§ (30.12.2013/1214) www.finlex.fi. Viitattu 23.2.2020.
5. ↑  Asetus pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen voimaansaattamisesta. *Finlex*.  1968. Viitattu 26.3.2024.
**Horezmin kieli** (muita nimityksiä *horesmi*, *hvarezmi*) on kuollut iranilainen kieli, jota puhuttiin muinaisessa Horezmissa.

Horezmi kuuluu iranilaisten kielten itäiseen ryhmään. Sitä puhuttiin keski-iranilaisella kaudella Horezmin keidasalueella Amudarjan alajuoksulla. 100-luvulta eaa. aina 700-luvulle saakka se oli muinaisen Horezmin valtakunnan virallinen kieli. Varhaisimmat kirjalliset muistomerkit ovat 200–100-luvulta eaa. 800-luvulle saakka käytettiin aramealaista kirjaimistoa. 900-luvulla siirryttiin lisämerkein täydennettyyn arabialaiseen kirjaimistoon. Suurin osa kielenmuistomerkeistä (lähinnä sanastoja ja yksittäisiä sanoja arabialaisissa käsikirjoituksissa) on 1100–1300-luvuilta. 1400–1500-luvulla horezmin kielen syrjäyttivät turkkilaiset kielet (ks. horezminturkki).

Lähteet
-------

1. ↑  *Lingvistitšeski entsiklopeditšeski slovar*, s. 573. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-031-2. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Encyclopaedia Iranica: The Chorasmian language[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Toksinen sokkioireyhtymä** on hengenvaarallinen joidenkin bakteerimyrkkyjen aiheuttama tila. Yleinen toksisen sokkioireyhtymän aiheuttaja on *Staphylococcus aureus*, mutta sen voi aiheuttaa myös *Streptococcus pyogenes* -bakteerin myrkyt.

Toksinen sokkioireyhtymä aiheuttaa korkeaa kuumetta, punoittavaa ihotulehdusta ja monielinvauriota, ja sen kuolleisuus on 5–15 prosenttia. Toksinen sokkioireyhtymää hoidetaan tehohoidossa antibiootein.

*Staphylococcus*-bakteerin aiheuttamaa toksista sokkioireyhtymää esiintyy menstruoivilla naisilla sekä vanhuksilla ja lapsilla. *Streptococcus*-bakteerin aiheuttaa tilaa kaikenikäisillä ihmisillä. Riksiä toksiseen sokkioireyhtymään aiheuttavat haavat, palovammat, leikkaukset, virustaudit sekä ehkäisysienten, pessaarien, tamponien ja kuukautiskuppien käyttö. Toksinen sokkioireyhtymä on yleensä liitetty erityisesti tamponien käyttöön, mutta kuukautisiin liittymättömät tapaukset ovat kuitenkin yleisempiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toxic shock syndrome  23.3.2022. Mayo Foundation for Medical Education and Research. Viitattu 29.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Toksinen sokkioireyhtymä (Orphanet) *Terveyskirjasto*.  6.11.2019. Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 29.3.2024.