recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ken Angrok** (k. 1227) oli Jaavalla sijainneen Singhasarin kuningaskunnan hallitsija ja perustaja. Ken Angrok yhdisti aikaisemmin hajanaisen Itä-Jaavan oman valtansa alle. Hänen tarinansa tunnetaan myyttisiä kertomuksia lukuun ottamatta kuitenkin huonosti.

Elämäkerta
----------

Ken Angrokin elämän yksityiskohdat tunnetaan huonosti. Mataramin kuningaskunta Jaavalla oli jaettu vuonna 1042 Airlanggan kahdelle pojalle, jolloin muodostuivat Panjalu lännessä ja Janggala idässä. Idässä sijainnut kuningaskunta hävisi seuranneiden vuosien aikana pienemmät paikalliset tahot kävivät vuosikymmenten ajan sotia keskenään. Ken Angrok yhdisti Itä-Jaavan Singhasarin kuningaskunnaksi vuonna 1222.

1500-luvulta peräisin oleva teos *Pararaton* kertoo Ken Angrokin vaiheista myyttisen tarinan, jonka mukaan Ken Angrok on hindulaisen jumala Brahman ja tavallisen talonpoikaisnaisen lapsi. Äiti hylkää lapsensa eräälle hautausmaalle, josta hänet löytää varas. Varas kasvattaa Ken Angrokin, joka häviää kasvattajansa omaisuuden peleissä. Tämän tehtyään Ken Angrok karkaa ja toteuttaa useita muita pahoja tekoja, mutta säästyy niiden seurauksilta Brahman ansiosta. Erään kylän päällikön tyttären raiskattuaan Ken Angrok pakenee luolaan, jossa asuu useita jumalia. Jumalat adoptoivat Ken Angrokin ja päättävät tehdä tästä Jaavan kuninkaan. Ken Angrok saapuu tämän jälkeen Janggalan kuningaskuntaan kuuluvaan Tumapelin ruhtinaskuntaan, josta hänestä tulee kuvernööri Tunggul Ametungin hovin jäsen.

Tunggul Ametung on siepannut buddhalaisen munkin tyttären nimeltä Ken Dedes. Ken Angrok rakastuu Ken Dedesiin ja päättää murhata Ametungin. Ken Angrok pyytää tunnettua kris-seppää Gandringia valmistamaan hänelle aseen. Kun ase ei valmistu ajoissa, Angrok murhaa Gandringin. Kuoleva Gandring kiroaa Angrokin ja hänen jälkeläisensä seitsemänteen sukupolveen asti tullaan murhaamaan samalla aseella. Angrok murhaa edelleen Ametungin ja nai Ken Dedesin. Tarinan tässä vaiheessa kertomus muuttuu myyttisestä kertomuksesta historiallisemmaksi. Angrok otti nimen Ranggah Rajasa ja kukisti Kedirin hallitsija Kertajayan vuonna 1221 ja perustaa sitten Singhasarin. Kiinalainen Zhao Rukuo kuvaili Itä-Jaavan kuningaskuntaa vuonna 1225, jota hän kutsui nimellä *Sujidan*. Zhao Rukuon mukaan kuningaskunta käsitti alueita paitsi Jaavalla, mutta myös Balilla ja Borneon lounaisosissa. Hän mainitsee myös paikan *Wunugu*, joka saattaa viitata Molukeihin. Ken Angrok murhattiin vuonna 1227. Murhaaja Anusapati oli Ken Dedesin ja Kertajayan entisen hallitsijan lapsi. Anusapatin murhasi Angrokin poika Rangga Wuni, joka tunnetaan myös nimellä Wishnuwardhana. *Pararaton* mainitsee, että Angrokille rakennettiin muistomerkki Kagenenganissa. Kagenenganin sijaintia ei kuitenkaan tunneta.

Ken Angrok lienee ollut uskonnoltaan buddhalainen, mutta harjoitti sen jaavalaista piirteitä Shivan palvonnasta yhdistelevää muotoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  John N. Miksic: *Historical Dictionary of Ancient Southeast Asia*, s. 25-26. The Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-5522-9. (englanniksi)
2. ↑  Marja-Leena Heikkilä-Horn: "Singhasari ja Majapahit", *Kaakkois-Aasian historia*. Gaudeamus, 2020. ISBN 978-952-345-605-1.
**Visoko** on kaupunki ja kunta Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa. Hallinnollisesti se on osa Zenica-Dobojn kantonia. Se sijaitsee Zenican ja Sarajevon välisen tien varrella Bosna- ja Fojnička-jokien yhtymäkohdassa. Kaupungissa oli noin 11 200 asukasta ja kunnassa noin 39 900 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan. Kunnan asukkaista noin 93 prosenttia on bosniakkeja, 1,5 prosenttia kroaatteja ja loput muita. Noin 97 prosenttia Visokon asukkaista on muslimeja, 1,5 prosenttia katolisia, 0,8 prosenttia ortodokseja ja loput muunuskoisia tai uskonnottomia.

Visoko
Visokon alue oli aikoinaan keskiaikaisen Bosnian valtion keskus. Ottomaanikaudella Ajas-beg perusti modernin Visokon kaupungin. Itävalta-Unkarin vallattua Bosnian Visokon arkkitehtuuri sai uusvanhan tyylin, johon heijastui vanha turkkilainen tyyli. Jugoslavian alkuvuosina Visoko ei juuri kehittynyt, mutta säilyi toisesta maailmansodasta kohtalaisen vahingoittumattomana. Kaupunki alkoi kasvaa kunnolla vasta kommunistisen Jugoslavian kaudella. Bosnian sodan aikana Visoko oli Bosnian armeijan hallussa sodan alusta loppuun. Nykyään Visokolla on rikas historia ja kulttuuriperintö, mutta sen talous on taantunut sodan vuoksi.

Viime aikoina*milloin?* Visoko on tullut tunnetuksi "Bosnian pyramideista", kaupungissa sijaitsevista suurista pyramidinmuotoisista mäistä, jotka vuonna 2005 julkaistun kiistanalaisen teorian mukaan voisivat olla ihmisen tekemiä pyramideja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Brinkhoff, Thomas: Visoko *citypopulation.de*. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi) (saksaksi)
2. ↑  Brinkhoff, Thomas: Visoko *citypopulation.de*. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi) (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Visoko** Wikimedia Commonsissa
**Rönnäsin Saaristomuseo** (ruots. *Skärgårdsmuseet i Rönnäs*) on Saaristomuseoyhdistyksen (ruots. *Skärgårdsmuseiföreningen*) Loviisassa ylläpitämä paikallinen, kulttuurihistoriallinen museo. Museon perusnäyttelyssä esitellään muun muassa Itäuusmaalaisen saariston elinkeinoja ja kulttuuria sekä veneitä ja niiden rakentamista. Saaristomuseon julkaisusarjassa *Båtar* julkaistaan vene-aiheisia tutkielmia. Museo on avattu vuonna 1985.

Lähteet
-------

1. ↑  museot.fi, Saaristomuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Saaristomuseo

Aiheesta muualla
----------------

* Itä-uudenmaan museot (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Saaristomuseo (Q13218220)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Loviisa |
|  |
| katuosoite | Museotie 1, 07750 Loviisa |
|  |
| koordinaatit | 60°21′50″N 26°02′56″E﻿ / ﻿60.36379°N 26.04886°E﻿ / 60.36379; 26.04886 |
|  |
|  |

 |
**Yksinomaissakko** on vuoden 1734 laissa rangaistuksena ollut sakko, joka maksettiin vain yhdelle saajalle. Vanhassa Ruotsin ja Suomen oikeudessa tietyn rahamäärän menettämiseen tuomitsemisella oli paitsi rangaistuksen myös vahingonkorvauksen luonne. Tämä ilmeni siten, että asianomistaja eli rikoksen vuoksi välitöntä vahinkoa kärsinyt henkilö sai osan sakosta muun osan mennessä kuninkaalle ja kihlakunnalle. Suomessa vasta vuoden 1889 rikoslain voimaanpanoasetuksessa (39/1889, 6 ja 47 §) säädettiin, että sakko meni aina kokonaisuudessaan valtiolle. Rikoslaki tuli voimaan vuoden 1891 alussa.

Yksinomaissakosta säädettiin esimerkiksi maakaaren 16 luvun 7 pykälässä. Jos lampuoti karkasi pois tilaltaan vuokrakauden aikana ja asettui muualle asumaan, oli maanomistajalla oikeus turvautua käskynhaltijan (maaherran) apuun ja lampuotia sakotettiin laittomasta muuttamisesta kymmenen talarin sakolla, joka meni kokonaan maanomistajalle. Rakennuskaaren 24 luvun 1 pykälässä määrättiin samoin sakko yksinomaan maanomistajalle, jos lampuoti huolimattomuudellaan sytytti tilansa rakennuksen tuleen ja samalla paloi muidenkin rakennuksia. Sakon suuruus oli kaksi talaria kustakin palaneesta huoneesta ja lisäksi oli maksettava omaisuudellaan rakennusten arvo. Jos ei voinut vahinkoa ja sakkoa maksaa, oli korvattava työllään tai ruumiillaan sen mukaan mitä vahingon kärsinyt tahtoi. Rikoskaaren 32 luvun 1 pykälä sääti, että jos mielipuoli surmasi jonkun, sakotettiin niitä, joiden hoidettavana hän oli, 20 talarin sakolla, joka meni yksinään asianomistajalle.

Oikeudenkäymiskaaren 32 luku määräsi, että tavalliset sakot, joita ei ollut määrätty kenellekään erityisesti, menivät kolmijakoon. Kuningas (valtio) sai yhden osan, kaupunki tai kihlakunta toisen ja asianomistaja kolmannen osan. Jos asianomistaja ei ollut kanteen nostaja, meni hänen osansa kanteen nostajalle, kunhan tällä oli oikeus kanteen nostamiseen. Kihlakunnan sakko-osasta sai kihlakunnantuomari yhden kolmasosan, lautakunta toisen ja kihlakunta kolmannen osan. Raastuvanoikeudessa pormestari sai kaksinkertaisen osan raatimieheen verrattuna. Sakkorahojen jakoa muutettiin hieman useaan otteeseen vuosien varrella. Esimerkiksi kuninkaallinen kirje 16. marraskuuta 1785 määräsi, että hovioikeuden kanneviskaali sai puolet hovioikeudessa tuomituista yksinomaissakoista.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939, hakusana sakko.
2. ↑  Aseutus Suomen suuriruhtinaanmaan uuden yleisen rikoslain voimaanpanemisesta ja siitä mitä sen johdosta on vaarinotettava, 39/1889, 1 §.
3. ↑  Vuoden 1734 lain maakaari 16:7.
4. ↑  Vuoden 1734 lain rakennuskaari 24:1.
5. ↑  Vuoden 1734 lain rikoskaari 32:1.
6. ↑  Ruotsin valtakunnan laki 1734, Suomalaisen kirjallisuuden seura 1877, sivut 526–527 eli oikeudenkäymiskaaren 32 luku lisäyksineen.
**Olavi Tapio Voionmaa** (vuoteen 1906 **Wallin**, 9. kesäkuuta 1896 Helsinki – 6. lokakuuta 1960) oli suomalainen diplomaatti.

Voionmaan vanhemmat olivat professori Kaarle Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1918. Voionmaa toimi Suomen Lontoon-lähetystön avustajana 1921–1922, kansainvälisen työtoimiston osaston jäsenenä 1922–1937 ja Kansainliiton sihteeristön finanssi- ja taloudellisen osaston jäsenenä 1929–1937. 

Voionmaa oli ulkoministeriön talouspoliittisen osaston päällikkönä 1937–1938 ja ministeriön kansliapäällikkönä 1938–1941 sekä 1946–1950. Hän oli lähettiläänä Sveitsissä 1941–1946 sekä Belgiassa ja Luxemburgissa 1950–1957. Viimeksi Voionmaa oli Suomen Espanjan-suurlähettiläänä 1957–1960 ja samaan aikaan myös Vatikaanin lähettiläänä 1956–1960. Voionmaa oli myös Kansainvälisen alkoholisminvastustamisliiton puheenjohtajana 1946–1960. 

Voionmaa kirjoitti teoksen *Kansainvälinen sosialipolitiikka* (1926) ja hän julkaisi tutkimuksia sarjoissa *Studies and Reports of the International Labour Office* ja *Publications of the Economic Intelligence Service, League of Nations* vuosien 1923–1937 välillä.

Tapio Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1923 Madeleine Morelin kanssa.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Tapio Voionmaan elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Anthony Andrews vuonna 1982.
**Anthony Corin Gerald Andrews** (s. 12. tammikuuta 1948 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan etenkin lordi Sebastian Flyten roolista 1980-luvun alun tv-minisarjassa *Mennyt maailma*.

Ura
---

Anthony Andrews syntyi nelilapsiseen taiteilijaperheeseen Lontoon Hampsteadissa: äiti oli tanssija ja isä BBC:n kapellimestari ja sovittaja. Tunnettujen rooliensa vuoksi Andrewsia pidetään usein taustaltaan yläluokkaisena, mutta perhe ei ollut mitenkään varakas. Hän otti tanssitunteja kahdeksanvuotiaasta alkaen ja sai kouluvuosien jälkeen paikan Chichester-teatterista, aluksi näyttämöapulaisena. Koe-esiintymisen kautta hänet valittiin yhdeksi koulupojaksi Alan Bennettin näytelmään *Forty Years On*, jossa rehtoria esitti John Gielgud.

Andrews näytteli 1970-luvulla televisiosarjoissa, muun muassa monessa roolissa sarjassa *Kahden kerroksen väkeä*, kunnes nousi maailmanmaineeseen *Menneen maailman* toisessa miespääosassa Jeremy Ironsin ohella. Andrews sai roolistaan Golden Globe- ja Bafta-palkinnot ja oli Emmy-palkintoehdokkaana. 

*Menneen maailman* jälkeen Andrews sai pääosan vuoden 1982 televisioelokuvassa *Ivanhoe*. Hän näytteli yhtä pääosaa John Hustonin elokuvassa *Tulivuoren juurella* (*Under the Volcano*, 1984) ja John Frankenheimerin elokuvassa *Verirahat* (*The Holcroft Covenant*, 1985). Elokuvien ohella Andrewsia on nähty musikaaliproduktioissa, kuten professori Higginsinä vuoden 2001 *My Fair Ladyssa*. Vuoden 2010 elokuvassa *Kuninkaan puhe* hän esitti pääministeri Stanley Baldwinia.

Yksityiselämä
-------------

Anthony Andrews on ollut vuodesta 1971 naimisissa Simpsons of Piccadilly -tavaratalon omistajasukuun kuuluvan näyttelijä Georgina Simpsonin kanssa. Heillä on kolme lasta, ja heidän tyttärensä kummitäti on prinsessa Anne.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Anthony Andrews & sv:Anthony Andrews
**Atjaševo** (ven. Атя́шево, ersäksi Отяжеле, *Otjažele*) on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Atjaševon piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Saranskin ja Ardatovin välisen maantien ja rautatien varrella 80 kilometriä Saranskista koilliseen. Taajamassa ja kunnassa on 6 100 asukasta (vuonna 2015).

Paikkakunta on syntynyt rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1894. Se on saanut nimensä vieressä sijaitsevasta kylästä. Atjaševosta tuli piirikeskus vuonna 1928 ja kaupunkimainen taajama vuonna 1963. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä.

Taajamassa toimii meijeri, leipomo, lihajalostamo, asfalttitehdas ja metallialan yrityksiä. Palveluihin kuuluvat kaksi yleissivistävää koulua, ammatti- ja musiikkikoulut, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 140. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 14.5.2020. Viitattu 28.11.2015.
**Bechdelin testi** on yhdysvaltalaisen sarjakuvapiirtäjän Alison Bechdelin kehittämä kolmen kohdan testi, jota vasten voi tutkia sukupuolten tasa-arvoista esittämistä näytelmäelokuvissa. Elokuva läpäisee Bechdelin testin, jos sen tarinassa

1. esiintyy vähintään kaksi naishahmoa
2. jotka keskustelevat keskenään
3. jostakin muustakin kuin miehistä.

Kysymyssarja esiintyi ensi kerran Bechdelin vuonna 1985 julkaisemassa *Lepakkoelämää* (Dykes To Watch Out For) -lesbosarjakuvan stripissä. Bechdel kertoo keksineensä sen yhdessä silloisen karateharjoittelukumppaninsa Liz Wallacen kanssa, ja pitääkin parempana kutsua testiä "Bechdelin–Wallacen testiksi". 

Bechdelin mukaan testi oli alkujaan pelkkä vitsi, eikä hän tarkoittanut, että siitä tulisi mikään oikea mittari.

Testiä läpäisemättömät elokuvat eivät välttämättä ole seksistisiä, vaan usein vain niin sanottuja "miesten tarinoita", joissa naiset ovat sivuosassa. *Helsingin Sanomat* haastatteli vuonna 2013 muun muassa suomalaista elokuvaohjaajaa Aleksi Mäkelää, joka piti selvänä ettei hänen ohjaamissaan tarinoissa ole keskenään eri asioista keskustelevia naishahmoja. Testin ulkopuolelle jäävät myös muun muassa Harry Potter- ja Pirates of the Caribbean -elokuvasarjojen jokainen osa, samoin kuin valtaosa Tähtien sota -elokuvista. Vuoden 2013 yhdeksästä katsotuimmasta suomalaiselokuvasta kuusi läpäisi testin.

Loppuvuodesta 2013 testi otettiin käyttöön neljässä ruotsalaisessa elokuvateatterissa, jotka alkoivat merkitä esittämänsä elokuvan markkinointimateriaaliin kirjaimen A jos elokuva täyttää Bechdelin testin vaatimukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pettersson, Maria & Sarhimaa, Jutta: Testi mittaa, onko nainen läsnä elokuvissa.  *Helsingin Sanomat*, 14.11.2013. Digilehden juttu (tilaajille).
2. ↑  Hephzibah Anderson: Alison Bechdel: ‘The Bechdel test was a joke... I didn’t intend for it to become a real gauge’ *The Observer*.  2.7.2023. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sivustolle on kerätty yli 10 000 elokuvan tulokset Bechdelin testissä
**Battle.net** on Blizzard Entertainmentin kehittämä online-pelaamiseen ja digitaalinen jakeluun keskittyvä palvelu. Battle.net on paitsi Blizzardin verkkosivuston nimi, myös sen asiakasohjelma, joka mahdollistaa pelien ostamisen ja automaattisen päivittämisen ja sisältää mm. chatti- ja maksutoiminnot. Battle.netin kautta pystyy lisäämään peliaikaa joihinkin peleihin, ostamaan pelejä ja niiden lisäosia, sekä muita fanituotteita ja tavaroita.

Se käynnistettiin tammikuussa 1997 *Diablon* ilmestyttyä. Battle.net uudistettiin ja 2.0-versio julkaistiin maaliskuussa 2009.

Muita Battle.netissä pelattavia pelejä ovat *StarCraft*, *Warcraft II: Battle.net Edition*, *Diablo II*, *Warcraft III: Reign of Chaos*, *World of Warcraft*, *StarCraft II: Wings of Liberty*, *Diablo III*, *Hearthstone: Heroes of Warcraft*, *Heroes of the Storm* ja *Overwatch*.

Battle.netillä on nykyään lähes 12 miljoonaa aktiivista käyttäjää ja se on Blizzardin mukaan maailman suurin online-pelaamisen tarkoitettu palvelu.*lähde?*

Blizzard on ilmoittanut muuttavansa palvelun nimeksi *Blizzard Tech*, mutta merkittäviä muutoksia ei ole vielä tapahtunut.
Blizzard on perunut muutoksen palvelun nimeen.

Vuoden 2012 tietomurto
----------------------

Palvelu hakkeroitiin 4. elokuuta 2012, jolloin murtautujat saivat haltuunsa käyttäjien sähköpostiosoitteet, turvakysymysten vastaukset ja salakirjoitetut salasanat.

Lähteet
-------

1. ↑  Battle.net’s name is changing—just in time for its 20th anniversary Ars Technica. Viitattu 27.5.2017.
2. ↑  Blizzard says Battle.net isn’t Battle.net, but still calls it Battle.net Ars Technica. Viitattu 27.5.2017.
3. ↑  Battle.net is called Battle.net again, just like it always was Ars Technica. Viitattu 16.8.2017.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
**Emanuel Saloheimo**, ent. **Berner** (28. elokuuta 1842 Viipuri – 10. helmikuuta 1909 Mikkeli) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Saloheimon vanhemmat olivat lääninrovasti Axel Emanuel Berner ja Katarina Olivia Pesonius. Sukunimensä hän suomensi 1906. Saloheimo valmistui filosofian kandidaatiksi 1865 ja hovioikeuden auskultantiksi 1868. Hän palveli Viipurin hovioikeudessa vuodesta 1872 alkaen ja erosi sieltä notaarina 1885. Käkisalmen tuomiokunnan tuomari hänestä tuli 1885 ja Rautalammin 1887. Tuomarin virastaan Saloheimo erosi 1891, koska sai sakkoja 1898 vahvistetun mutta 1890 peruutetun rikoslain käytöstä, katsottuaan peruutuksen laittomaksi. Maanviljelijänä toimittuaan Saloheimosta tuli Kansallispankin Mikkelin konttorin johtaja 1902. Hän oli usean eri valtionkomitean jäsen, toimi talonpoikaissäädyn notaarina valtiopäivillä 1867 ja porvarissäädyssä Mikkelin edustajana valtiopäivillä 1882, 1897, 1899 ja 1900, viimeksi mainittuna vuonna laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana.

Saloheimo, joka kuoli naimattomana, lahjoitti huomattavia summia mm. Otavan opistolle ja Suomalaiselle tiedeakatemialle.

Lähteet
-------

1. 1 2  BERNER (→ SALOHEIMO) Emanuel. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 7.11.2013.
2. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 656–657. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 28–29. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Emanuele Del Vecchio**, joka käytti pelaajanimenään sukunimeään **Del Vecchio** (24. syyskuuta 1934 São Vicente, São Paulo – 7. lokakuuta 1995 Santos, São Paulo) oli brasilialainen maajoukkuetason jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Peliura
-------

### Seurajoukkue

Del Vecchio aloitti uransa jalkapalloilijana vuonna 1954 Santosissa, jossa voitti Campeonato Paulistan vuosina 1955 ja 1956. Vuonna 1955 hän oli turnauksen paras maalintekijä 23 maalillaan. Sen jälkeen Del Vecchio siirtyi Italiaan, missä hän teki Veronassa pelaamissaan 27 Serie A -ottelussa 13 maalia. Tämän jälkeen Del Vecchio pelasi Napolissa 68 ottelua, joissa teki 27 maalia ennen kuin siirtyi Padovaan, missä teki 21 ottelussa kahdeksan maalia. Liityttyään Milaniin hän teki yhdeksässä ottelussa kolme maalia kaudella 1961–1962 seuran voittaessa maansa mestaruuden. Del Vecchio palasi vuonna 1962 Padovaan, missä pelasi neljä ottelua ennen siirtymistään Argentiinan liigaan. Siellä hän pelasi Boca Juniorsissa kuusi ottelua, joissa teki kolme maalia. Uransa loppupuolella hän palasi kotimaahansa, missä pelasi São Paulossa, Bangussa ja Atlético Paranaensessa ennen lopettamistaan.

### Maajoukkue

Del Vecchio pelasi vuosina 1956–1957 Brasilian jalkapallomaajoukkueessa yhdeksän ottelua, joissa teki yhden maalin. Joukossa oli neljä ottelua, jotka hän pelasi Etelä-Amerikan-mestaruusturnauksessa vuonna 1956. Ensimmäisen varsinaisen maaottelunsa Del Vecchio pelasi 24. tammikuuta 1956 Chileä vastaan. Puolivirallisesti hän oli tosin edustanut maataan jo vuoden 1955 Roca Cupissa. Maajoukkueuransa ainoaksi jääneen maalin hän teki 16. kesäkuuta 1957 ottelussa Portugalia vastaan. Viimeisen maaottelunsa Del Vecchio pelasi 10. heinäkuuta 1957 Argentiinaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   (2001) *Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1*. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 54–55. ISBN 85-88651-01-7.
2. 1 2  Del Vecchio - Atacante  17. tammikuuta 2008. CBF. Viitattu 19.4.2016. (portugaliksi)
3. ↑  Artilheiros da história  17. tammikuuta 2008. Folha Online. Viitattu 19.4.2016. (portugaliksi)
4. 1 2 3 4  Del Vecchio Emanuele Enciclopedia del Calcio.  Arkistoitu 16.7.2015. Viitattu 19.4.2016. (italiaksi)
5. ↑  Brazilian Players and Coaches in Italy  17. tammikuuta 2008. RSSSF. Viitattu 19.4.2016. (englanniksi)
6. 1 2 3 4   (2006) *Seleção Brasileira 1914-2006*. São Paulo: Mauad X, 245. ISBN 85-7478-186-X.
**Emanuel Törmälä** (sukunimi aik. **Törmänen**, sitä ennen **Törmelin**; 15. syyskuuta 1849 Haapajärvi – 25. toukokuuta 1900 Kullaa) oli suomalainen pappi, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä *E. T*.

Törmälän vanhemmat olivat itsellinen Lauri Juho Törmelin ja Kristina Elisabet Pennala. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1872. Törmälä opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon 1875 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.

Törmälä toimi Perhon vt. kappalaisena 1875–1878 sekä Kullaalla vt. kappalaisena 1881–1883 ja kappalaisena 1883–1900.

Törmälä julkaisi vuosina 1879–1883 *Lohduttaja*-nimistä hengellistä viikkolehteä Tampereella. Hän käänsi nimimerkillä E. T. suomeksi muun muassa J. H. Ingrahamin teoksen *Taavetin huoneen herra eli kolme vuotta Jerusalemin pyhässä kaupungissa* (4 painosta 1884–1902), Nepomukin kirjan *Väkevä Pekka : kansan kertomus Uppland'ista* sekä John Bunyanin hartauskirjan *Ilmestykset : kuvaus tulevaisesta elämästä, taivaan autuudesta ja helvetin kauhistuksista*.

Emanuel Törmälä oli naimisissa vuodesta 1875 ruotsalaisen 1875 Ebba Edla Ulrika Charlotta Granbergin kanssa.

Teoksia
-------

* *Kristuksen jäljissä*, kirjoittanut E. T. Hagelberg, Tampere 1880
* *Uusia suomalaisia katkismus-virsiä*, kokeeksi kirjoittanut E.T. Hagelberg, Tampere 1882
* *Ei Herra hyljää : kertomus v. 1808*, kirjoittanut E. T. Wesander, Tampere 1883, 2. painos Otto Andersinin kirjakauppa, Pori 1904
* *Muutamia evankeliumin suloisia kukkasia. 1 kiehkura*, kiehkuroiksi kokoeli E. T. Wesander, Tampere 1885
* *Olli Oivallinen, eli hyvä kaikkiin kelpaa*, novelli, kertonut E. T. Wesander, Tampere 1886
* *Puujalka : kertomus 1808 vuoden sodan ajoilta*, kertonut E. T. Wesander, Tampere 1886
* *Pilkka P. Henkeä vastaan*. Andersin, Pori 1898

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat-tietokanta[vanhentunut linkki]
* TÖRMÄLÄ Emanuel. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Suomen Sukututkimusseura: Kullaan pappisluettelo
* Suomen Sukututkimusseura: Perhon pappisluettelo

Aiheesta muualla
----------------

* Vapaasti ladattavia Emanuel Törmälän e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Hemming Emanuel Åström** (16. heinäkuuta 1876 Oulu – 24. syyskuuta 1937 Oulu) oli suomalainen kauppaneuvos ja Veljekset Åström Oy:n pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Åströmin vanhemmat olivat nahkatehtailija, kunnallisneuvos Karl Robert Åström ja Gustava Katarina Ringvall ja puoliso vuodesta 1902 Hilda Harriet Smith. Åström kävi kolme luokkaa suomenkielistä Oulun lyseota 1888–1891, yhden luokan Oulun ruotsinkielistä lyseota 1891–1892, Oulun kauppakoulun ja Oulun teollisuuskoulun kemiallisen osaston. Hän opiskeli myös Moskovassa, Lontoossa ja Saksassa 1895–1898 ja 1900–1901.

Kun Veljekset Åströmin perustajaveljekset Hemming ja Karl Robert Åström kuolivat runsaan vuoden sisällä vuosina 1895 ja 1897, Suomen suurin nahkatehdas siirtyi Karl Robertin poikien johtoon. Emanuel Åströmistä tuli toimitusjohtaja 1898, hänen veljensä John Robert oli johtanut yritystä lyhyen aikaa isän kuoleman jälkeen. Vuoteen 1912 mennessä Emanuel ehti toimia toimitusjohtajana, johtokunnan jäsenenä ja Pietarin edustajana, kunnes hän tuona vuonna siirtyi jälleen toimitusjohtajan tehtävään, jossa hän toimi aina vuoteen 1932 asti.

Emanuel Åström omisti 1920-luvulla Pohjolan Osake-Pankista kymmenen prosenttia. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvo 1920. Emanuelin, lempinimeltään Manne, mukaan on nimetty Mannenkatu Myllytullin kaupunginosassa. Emanuel Åström osallistui myös Oulun kunnallispolitiikkaan, hän oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1913–1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Karonen, Petri: Kauppaneuvos Emanuel Åström (1876–1937). Weljekset Åström Oy:n toimitusjohtaja (Internet Archive) *Biografiakeskus*.  11.2.2011. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.  Arkistoitu 25.7.2013. Viitattu 23.6.2015.
**Glušnevskoje** (ven. Глушневское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Järven nimessä Gluš-etuosa (ven. Глуш) tarkoittaa *korpea* tai *sydänmaata* eli suomennos voisi olla "Korpijärvi". Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 91,2 hehtaaria. Järvi on pitkän muotoinen ja sen yhtenäisyyttä rikkoo pohjoispuoliskossa sijaitseva pitkän niemi ja eteläosassa ainoa saari, jonka pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Järvi on nykyään metsäjärvi, vaikka aikaisemmin sen itä- ja länsipuolella oli viljelytiloja. Niiden pellot ovat nykyään pusikoituvia niittyjä paitsi itäpuolen Glušnevon kylässä (ven. Глушнево).

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää lahna, hauki, ahven, pasuri, suutari, karppi, ruutana, säyne, mutakala, rantanuoliainen ja törö, sekä *Rutilus*-suvun kaloja ja runsaana esiintyvä jokirapu. Järven ympäristö on metsämaata, joka rikkoontuu neiityistä ja yhdestä peltoalueesta. Rannat ovat hiekkarantoja, jossa hiekan joukossa on kivikkoa ja soraa. Rannat ovat paikoin savea ja mutaa. Järven keskiosissa on mutapohja.

Vesistösuhteita
---------------

Glušnevskoje sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 6,2 neliökilometriä eikä siihen laske kartan mukaan suuria ojia ympäristöstä. Sen laskuoja lähtee itärannasta ja virtaa kylän kautta Aloljaan parin kilometrin päähän. Ojaan yhtyy lounaasta tuleva Prokopinon (ven. Прокопино) laskuoja.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 4.5.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Glušnebskoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 4.5.2020. (venäjäksi)
3. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
4. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 4.5.2020
5. 1 2  Pihkovan alueen kartta: sivu 29 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 4.5.2020
**Glux-en-Glenne** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen alkulähteillä, noin 19 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista kaakkoon.

Korkealla ylängöllä olevaa kuntaa ympäröi kolme Morvanin korkeimpia huippuja: Mont Beuvrayn (820 m), Mont Prénelayn (855 m) ja Haut Folinin (902 m). Mont Beuvrayn vuorella sijaitsee Bibracte, joka oli yksi merkittävimmistä Gallian oppidumeista eli linnoitetuista asutuksista. Arkeologisissa kaivauksissa löytyneet esineet ovat näytteillä paikallisessa museossa. *Musée de Bibracte* on ranskalaisen arkkitehdin Pierre-Louis Falocin suunnittelema. Mont Beuvray ulottuu Glux-en-Glennen kunnan lisäksi kahden muun kunnan alueelle.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

  

Yonnejoen alkulähteet

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 17.11.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Glux-en-Glenne Patrimoine du Morvan. Viitattu 17.11.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 17.11.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glux-en-Glenne** Wikimedia Commonsissa
**Jäähdytys** tarkoittaa lämpöenergian siirtämistä säteilyn, johtumisen, konvektion tai haihtumisen avulla. Jäähdytystä käytetään runsaasti esimerkiksi rakennusten ilmanvaihdon yhteydessä, jolloin helteelläkin tilojen lämpötila voidaan pitää miellyttävänä. Myös elektroniikassa jäähdytys on merkittävä toiminto, sillä jäähdyttämällä komponentteja, esimerkiksi mikroprosessoreja, niiden kellotaajuutta eli nopeutta voidaan nostaa. Jäähdytys liittyy myös esimerkiksi polttomoottoreiden toimintaan; jäähdytyksen avulla varmistetaan moottorin turvallinen käyntilämpötila.

Jäähdytysmenetelmiä
-------------------

Jäähdytystapoja on useita. Yksinkertaisin on ilmajäähdytys, jolloin jäähdytyskohteesta siirretään lämpöä ympäröivään ilmaan. Nopeuttamalla ilmavirtausta ilmajäähdytyksen teho paranee, toisaalta myös esimerkiksi erilaiset kohteeseen kiinnitetyt metallirivastot lisäävät jäähdyttävää pintaa, ja näin ollen myös jäähdytystehoa. Ilmajäähdytys on yleinen esimerkiksi tietokoneissa ja muussa elektronisten laitteiden jäähdytyksessä.

Nestejäähdytyksessä lämpöä siirretään kohdetta ympäröivään nesteeseen. Nesteen ilmaa suurempi lämmönjohtavuus parantaa jäähdytystehoa. Esimerkiksi ydinvoimaloiden polttoainesauvat ovat kiertovesialtaassa, jolloin ne ovat tehokkaasti jäähdytettyjä.

Rakennusten ilmanvaihdossa ja esimerkiksi kylmäkoneissa käytetään jäähdytyksessä hyväksi sähköllä toimivaa lämpöpumppua, jonka avulla saadaan laitteissa kierrätettävän ilman, kaasun tai nesteen lämpötila laskemaan alle ympäristön lämpötilan. Kylmä ilma tai neste jäähdyttää kohdetta tehokkaasti.

Muun muassa sisämaassa sijaitsevia ydinvoimaloita sekä kuumia jätevesiä jäähdytetään haihduttamalla vettä ympäröivään ilmaan.
**Roscoe Conkling** (30. lokakuuta 1829 Albany, New York – 18. huhtikuuta 1888 New York, New York) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi vuodesta 1858 eteenpäin kuuden vuoden ajan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja 14 vuotta senaatissa. Sisällissodan jälkeen Conkling kuului niin kutsuttuihin radikaaleihin republikaaneihin, joiden mielestä vanhat etelävaltiot piti tarvittaessa laittaa takaisin ruotuun sotilaallisella voimalla. Conkling tunnettiin myös yksilönvapauksien ja mustien oikeuksien kannattajana. Lisäksi hänet muistetaan Rutherford B. Hayesin virkamiesuudistuksen, jolla Hayes halusi kieltää poliittisin perustein tehdyt virkanimitykset, voimakkaana vastustajana.

Conklingille tarjottiin vuonna 1882 virkaa Yhdysvaltain korkeimmasta oikeudesta, mutta hän kieltäytyi nimityksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Conkling, Roscoe." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roscoe Conkling** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ağdamin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Ağdamin piirikunta** (azer. *Ağdam rayonu*, ven. Агда́мский райо́н, *Agdamski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1094 neliökilometriä. Asukkaita on virallisen tilaston mukaan 177 600 henkeä (vuonna 2010).

Ağdamin piiri sijaitsee Azerbaidžan lounaisosassa Vuoristo-Karabahin itäpuolella. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Tərtərin ja Bərdən, idässä Ağcabədin, etelässä Xocavəndin sekä lännessä Xocalın ja Kəlbəcərin piireihin.

Armenialaiset joukot miehittivät kolme neljäsosaa piirin alueesta Vuoristo-Karabahin sodassa vuonna 1993. Kansainvälisesti tunnustamattoman Vuoristo-Karabahin tasavallan hallussaan pitämällä alueella sijaitsi muun muassa piirin virallinen keskus Ağdam. Azerbaidžanin hallitsemalla alueella oli 14 maalaiskuntaa. Väliaikaisena hallinnollisena keskuksena toimii Quzanlın taajama.

Ağdam luovutettiin takaisin Azerbaidžanille vuoden 2020 sodan jälkeen 20. marraskuuta.

Seudun pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi on pienimuotoista elintarvike- ja jalostusteollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 8.3.2011. (azeriksi)
2. ↑  Azerbaidžan otti haltuunsa Armenian luovuttaman Kalbajarin alueen *Yle uutiset*. Yleisradio. Viitattu 25.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ağdamin piirikunta**.
* Ağdamin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Aóos** (kreik. Αώος eli (Τεχνητή) Λίμνη Αώου, *(Technití) Límni Aóou*, *Aóoksen tekojärvi*) on tekojärvi Epeiroksessa Kreikassa. Sen pinta-ala vaihtelee noin 8,5–11,5 neliökilometrin välillä.

Aóos-järvi sijaitsee Ioánninan alueyksikön alueella noin 1 350 metrin korkeudella merenpinnasta, linnuntietä noin 26 kilometriä koilliseen Ioánninan kaupungista ja noin 11 kilometriä luoteeseen Métsovon kaupungista. Järvi on luotu patoamalla Aóos-joki, josta se on saanut nimensä. Patoja on yhteensä seitsemän ja niistä suurimman korkeus on 78 metriä. Padot valmistuivat vuonna 1987. Järvi tunnetaan myös nimellä "Aóoksen lähteiden järvi" (Λίμνη Πηγών Αώου, *Límni Pigón Aóou*). Järven alue on osa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Τεχνητή Λίμνη Πηγών Αώου *Natura Graeca*. Viitattu 22.2.2017.
2. 1 2  Λίμνη Πηγών Αώου *About Ioannina*. Viitattu 22.2.2017.
3. ↑  Discovering Northern Pindos Northern Pindos National Park. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aóos** Wikimedia Commonsissa
**Lappeela** (ven. Ла́ппелово, *Lappelovo*) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa. Se sijaitsee Pietarista pohjoiseen johtavan rautatien ja A120-maantien välissä puolitoista kilometriä Kuivaisista luoteeseen. Kylän keskellä on samanniminen pieni järvi. Vakituisia asukkaita on kolme (vuonna 2010).

Lempaalan luterilaiseen seurakuntaan kuuluneessa kylässä on asunut äyrämöisperäisten inkerinsuomalaisten lisäksi myös ortodoksisia inkerikkoja. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 60 inkerinsuomalaista ja 53 venäläistä. Suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon 1930-luvun lopussa. Nykyään kylää ympäröi Gruzinon puutarhapalsta-alue, jolla asuu kesäisin tuhansia pietarilaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 17.10.2015.
2. 1 2  Projekt Generalnogo plana Kuivozovskogo selskogo poselenija Vsevoložskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju projekta generalnogo plana. Tom II, kniga 1: Analiz sostojanija territorii, problem i napravleni jejo kompleksnogo razvitija  2011. Sankt-Peterburg:  NIIPG gradostoitelstva.  Arkistoitu 30.4.2013. Viitattu 13.11.2011. (venäjäksi)
**BK Kiova** (ukr. Баскетбольний клуб Київ, *Basketbolnyi klub Kyjiv*) on ukrainalainen koripalloseura Kiovasta.

Historia
--------

Seuran perusti maan ensimmäinen NBA-pelaaja, Oleksandr Volkov vuonna 1999. Seura oli mukana heti ensimmäisellä kaudellaan sekä Superliigassa että Korać Cupissa. Kausi päättyi Kiovalta Ukrainan-mestaruuteen. Kaudella 2000–2001 joukkuetta vahvistettiin hankkimalla muun muassa olympiamitalisti Rimas Kurtinaitis. Kiova voittikin Superliigassa hopeaa. Seuraavina kausina seura menestyi hyvin ja sijoittui jokaisena kautena mitaleille.

Seura voitti toisen mestaruutensa vuonna 2005 valmentajansa Renato Pasqualin johdolla. Samalla seura selviytyi EuroChallengen loppuotteluun. Kaudella 2005–2006 Kiova pääsi jälleen EuroChallengen Final Fouriin, jossa se sijoittui pronssille. Kaudella 2007–2008 seura pelasi ensimmäistä kertaa ULEB Cupissa, jossa se selviytyi kuudentoista parhaan joukkoon. Kausi 2008–2009 oli seuralta ensimmäinen kausi, jolloin se ei voittanut omassa maassaan mitalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  History BK Kiova.  Arkistoitu 4.10.2011. Viitattu 20.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (englanniksi)
**Basic Local Alignment Search Tool**, lyhennettynä **BLAST**, on biologinen ohjelmisto ja algoritmi, joka etsii samankaltaisia alueita sekvensseistä. Se on yksi tärkeimmistä työkaluista genomiikassa ja sen merkitys on kasvanut sekvensointimenetelmien kehittymisen myötä. BLAST vertaa syötettyä sekvenssiä tietokantoihin tallennettuihin sekvensseihin ja laskee niiden vastaavuuden tilastollista merkitsevyyttä kuvaavan arvon. Lähtösekvenssi voi olla nukleotidi- tai proteiinisekvenssi ja erityyppisiä sekvenssejä voidaan verrata toisiinsa. BLASTia käytetään esimerkiksi sekvenssien evolutiivisten suhteiden määrittämiseen ja uusien proteiinien tunnistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lobo, Ingrid: Basic Local Alignment Search Tool (BLAST) *Scitable*.  2008. Nature Education. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Madden, Tom: The BLAST Sequence Analysis Tool (pdf) *The NCBI Handbook*. Yhdysvaltain terveysvirasto. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  BLAST: Basic Local Alignment Search Tool National Center for Biotechnology Information. Viitattu 16.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* BLAST (englanniksi)
**Elektroniikkatuote BK-0010** (Электроника БК-0010) oli ensimmäinen neuvostoliittolainen kotitietokone ja myös suosituin entisen Neuvostoliiton alueella käytetty omaperäinen kotimikromalli. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 1985.

BK-sarjan koneet käyttivät neuvostoliittolaista 16-bittistä **K1801VM1**-mikroprosessoria, joka oli PDP-11-yhteensopiva (11/03 LSI-11 -käskykanta). Muilta ominaisuuksiltaan ne muistuttivat läheisesti 1980-luvun alkupuolen länsimaisia kotimikroja: keskusmuistia oli 32 kilotavua, tallennusvälineenä kasettiasema ja ainoana näyttötilana 512x256 pikselin mustavalkotila. Äänestä vastasi yksinkertainen Spectrum-tyylinen "piipperi". ROM-varusohjelmana oli FOCAL-kielen tulkki länsimaissa suositun BASICin sijaan.

Etenkin kouluissa suosittu kehittyneempi malli oli **BK-0010-01**, joka tuki myös värigrafiikkaa (256x256 pikseliä neljällä värillä) sekä koneiden verkottamista. Mallissa oli myös BASIC-tulkki. Näppäimistö oli kirjoituskonetyyppinen alkuperäismallin kuminäppäimistön sijaan.

Vuonna 1990 julkistetussa **BK-0011M**:ssä oli 128 kilotavua keskusmuistia ja mahdollisuus levykeaseman käyttöön. Levykeasemasovitin toimi myös vanhemmissa malleissa. Myöhemmin 0011M:lle sai lisävarusteena myös kiintolevyohjaimen ja AY-3-8910-äänipiirin. Suosituimmat levykäyttöjärjestelmät (mm. *ANDOS*) olivat Norton Commander -tyylisellä käyttöliittymällä varustettuja muunnelmia Digital Equipment Corporationin *RT-11*:stä.

BK:lle ilmestyi paljon pelejä ja muita ohjelmia etenkin harrastelijavoimin toteutettuina ja harmaiden markkinoiden kautta levitettyinä. Monet suositut pelit olivat enemmän tai vähemmän uskollisia klooneja länsikoneiden peleistä, esimerkkeinä *Monkey Island*, *Cybernoid* ja *Joe Blade*. BK:lle on tehty myös jonkin verran demoja, ja se on yleensä ainakin sääntötasolla huomioitu venäläisissä demotapahtumissa. Spectrum-kloonit ovat kuitenkin mikrotietokoneharrastajiden keskuudessa huomattavasti suositumpia kuin BK:t.

Lähteet
-------

1. ↑  Elektronika BK-0010 Old Computer Museum
**Biplab Kumar Deb** (s. 25. marraskuuta 1971) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2018 Tripuran pääministeriksi. Hän johti Intian kansanpuolueen (BJP) vaalivoittoon Tripuran vuoden 2018 osavaltiovaaleissa, minkä seurauksena kommunistien 25 vuotta kestänyt valtakausi päättyi.

Deb syntyi Gomatin piirikunnassa Tripurassa. Hänen isänsä oli BJP:n edeltäjän Bharatiya Jana Sangh -puolueen paikallisjohtaja. Deb suoritti opintonsa loppuun Tripurassa vuonna 1999, minkä jälkeen hän siirtyi Delhiin. Siellä hän liittyi hindunationalistiseen vapaaehtoisjärjestöön Rashtriya Swayamsevak Sanghiin (RSS). Tripuraan hän palasi vasta vuonna 2016, kun hänet valittiin BJP:n Tripuran yksikön puheenjohtajaksi. Osavaltiopääministerinä Deb on luvannut tehdä Tripurasta huumeettoman osavaltion. Hän on syyttänyt edeltänyttä vasemmistolaista hallintoa Tripuran laajasta huumeongelmasta ja väittänyt huumemafian rahoittaneen kommunisteja, mikä johti huumerikosten hyväksymiseen ja sai maanviljelijät kasvattamaan kannabista. Pääministerikautensa alusta alkaen sosiaalisessa mediassa ja internetissä liikkui huhuja, että Deb olisi syntynyt Bangladeshissa eikä Intiassa, koska hänen vanhempansa siirtyivät Bangladeshista Intiaan pakolaisina vuoden 1971 sodan aikana. Lopulta Intian korkein oikeus määräsi tutkinnan hänen synnyinpaikastaan ja kansalaisuudesta. Tripuran pääministerin toimisto vahvisti Debin syntyneen Intiassa.

Deb sai vuonna 2018 osakseen kyseenalaista huomiota puheillaan, joiden mukaan Mahabharata todistaa, että muinaisessa Intiassa oli internet. Eepoksen kuvaama Kurukshetran taistelu puolestaan todisti, että heillä oli myös satelliittiteknologiaa, koska muuten Sanjaya ei olisi voinut kertoa kuninkaalleen Dhritarashtralle tarkkoja tietoja pitkän välimatkan päässä käydystä taistelusta. Myöhemmin hän väitti, että jokaisella intialaisella yhteisöllä on tietynlaisia perusluonteenpiirteitä. Esimerkiksi bengalit ovat älykkäitä kun jatit ja punjabit ovat voimakkaita, mutta tyhmempiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Basu, Ranjan: Is Tripura CM Biplab Deb a Bangladeshi? *The Dhaka Tribune*.  14.2.2019. Viitattu 3.8.2020.
2. ↑  Sharma, Akhilesh & Choudhury, Ratnadip: Biplab Deb, 48-Year-Old Leader Trained By RSS, To Be Tripura Chief Minister: Sources *NDTV*.  5.3.2018. Viitattu 3.8.2020.
3. ↑  Bhaumik, Subir: Tripura CM’s Determined Push For Drugs-Free State Showing Results *Outlook India*.  16.2.2019. Viitattu 3.8.2020.
4. ↑  Minister ridiculed for saying ancient India invented internet *BBC*.  18.4.2018. Viitattu 3.8.2020.
5. ↑  Taskin, Bismee: Jats & Punjabis ‘less brainy’, Tripura CM Biplab Kumar Deb stirs another row with his claims *The Print*.  21.7.2020. Viitattu 3.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biplab Kumar Deb** Wikimedia Commonsissa
Malli *Escherichia coli* -bakteerin biotiinisyntaasin rakenteesta
**Biotiinisyntaasi** on entsyymi, joka katalysoi biotiinin biosynteesin viimeistä vaihetta, jossa detiobiotiinista muodostuu biotiinia. Entsyymiä esiintyy muun muassa useissa bakteereissa, kasveissa ja sienissä. Eläimillä ei entsyymiä ole. Biotiinisyntaasin EC-numero on EC 2.8.1.6.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Biotiinisyntaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä muodostuva homodimeeri. Esimerkiksi *Escherichia coli* -bakteerin entsyymin alayksiköiden molekyylimassa on noin 39 kDa ja koko entsyymin molekyylimassa on 78 kDa. Biotiinisyntaasi on rauta-rikkiproteiini ja sisältää kahdenlaisia raudan ja rikin muodostamia klustereita. Nämä klusterit ovat 2Fe-2S-klusteri, jossa rautaioni on sitoutunut kysteiiniaminohappoihin ja 4Fe-4S-klusteri, joka on muodostunut rauta- ja sulfidi-ioneista. Biotiinisyntaasi tarvitsee koentsyymikseen S-adenosyylimetioniinin. Lisäksi entsyymi vaatii toimiakseen ferredoksiinin tai flavodoksiinin.

Biotiinisyntaasi kuuluu niihin harvoihin entsyymeihin, jotka katalysoivat radikaalireaktioita. Entsyymissä rikin lähteenä toimii rauta-rikkiklusteri. Reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa entsyymi siirtää elektroneja ferredoksiinilta tai flavodoksiinilta S-adenosyylimetioniilille, josta muodostuu radikaali. Tämä radikaali vastaanottaa detiobiotiinin metyyliryhmältä protonin abstraktioreaktiolla, ja pelkistyy itse metioniiniksi ja 5'-deoksiadenosiiniksi. Näin detiobiotiinista muodostuu radikaali, joka muodostaa sidoksen rauta-rikki-klusterin sulfidi-ionin kanssa. Seuraavassa vaiheessa toinen S-adenosyylimetioniinista muodostunut radikaali ottaa vastaa saman detiobiotiinimolekyylin toiselta metyyliryhmältä protonin, jolloin muodostuu uusi radikaali. Tämäkin radikaali reagoi klusterin sulfidi-ionin kanssa, jolloin muodostuu rikkiä sisältävä heterosyklinen rengasrakenne ja biotiini vapautuu entsyymistä. Prosessissa rauta pelkistyy hapetusluvulta +III hapetusluvulle +II.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  EC 2.8.1.6 - biotin synthase Brenda. Viitattu 24.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Daniel L. Purich, R. Donald Allison: *The Enzyme Reference*, s. 126. Academic Press, 2003. ISBN 9780080550817. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.2.2017). (englanniksi)
3. 1 2  Tracey Rouault: *Iron-Sulfur Clusters in Chemistry and Biology*, s. 111–120. Walter de Gruyter, 2014. ISBN 978-3110308327. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.2.2017). (englanniksi)
4. 1 2  Art E. Cho,William A. Goddard III: *Metalloproteins*, s. 64–65. CRC Press, 2015. ISBN 9781439813188. synthase&f=false Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.2.2017). (englanniksi)
5. 1 2  Fabrice Rébeillé,Roland Douce: *Biosynthesis of Vitamins in Plants*, s. 51–54. Academic Press, 2011. ISBN 9780123864796. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.2.2017). (englanniksi)