recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Kolumbian kuntaa. Muista merkityksistä katso Chia.*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Chía** on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Cundinamarcan departementissa Andeilla. Chía kuuluu lauhkean ilmaston vyöhykkeeseen. Se sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Bogotán pohjoisosista. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Tenjo, Tabio, Cajicá ja Cota. Se perustettiin vuonna 1537. Chía viittaa muisca-kansan kieleen ja se tarkoittaa kuuta. Chíassa laskettiin vuonna 2015 olevan 126 647 asukasta. Valtaosa Chían asukkaista on alle 40-vuotiaita. Enemmistö asukkaista on naisia.

Talous
------

Chían keskus
Maanviljely oli pitkään Chían pääelinkeinoja. Teollisuus- ja palvelussektorit ovat kuitenkin syrjäyttämässä perinteistä elinkeinoa. Sijaintinsa vuoksi Chíalla on läheiset yhteydet Bogotáan. Tulevaisuudessa yhteistyön arvioidaan lisääntyvän merkittävästi.

Nähtävyydet
-----------

Chíassa sijaitsee vuonna 1903 rakennettu keskiaikaistyylinen linna (Castillo Marroquín). Presidentti José Manuel Marroquín vietti aikaa linnassa ja useat muut presidentit käyttivät linnaa loma-asuntonaan. Chíassa on myös historiallinen la Caron rautatieasema ja siirtomaa-ajalla rakennettu silta (*Puente del Común*), joka julistettiin kansalliseksi monumentiksi vuonna 1967. Sabanan alueen keskusyliopisto (Universidad de La Sabana sijaitsee Chíassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Municipio de Chía - Caracterización Poblacional Chía, Cundinamarca *Alcaldía Municipal de Chía*. Viitattu 21.6.2016.
2. ↑  ALREDEDORES DE BOGOTÁ - NORTE Y SABANA DE BOGOTÁ *bogota.gov.co*. Viitattu 21.6.2016.
3. ↑  INFORMACIÓN GENERAL *colombia.com*. Viitattu 21.6.2016.
4. ↑  Chía - Territorio Inteligente e Innovador 2012-2015 *Concejo Municipal de Chía*. Viitattu 21.6.2016.
5. ↑  Sitios de Interés *chia-cundinamarca.gov.co*. Viitattu 21.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chía (Kolumbia)** Wikimedia Commonsissa

* Universidad de La Sabana
**Chūichi Nagumo** (jap. 南雲 忠一, *Nagumo Chūichi*; 25. maaliskuuta 1887 Yonezawa, Yamagata, Japani – 7. heinäkuuta 1944 Saipan) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ja lentotukialusryhmän komentaja toisessa maailmansodassa.

Tausta
------

Nagumo valmistui laivastoakatemiasta vuonna 1908 ja toimi erilaisissa laivastotehtävissä siitä lähtien. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi vuonna 1935 ja vara-amiraaliksi vuonna 1940. 10. huhtikuuta 1941 hänet nimitettiin tukialusryhmän komentajaksi.

Toinen maailmansota
-------------------

Nagumo toimi japanilaisten tukialusryhmän komentajana seuraavissa taisteluissa

* Hyökkäys Pearl Harboriin joulukuussa 1941
* Hyökkäys Ceylonille huhtikuussa 1942
* Midwayn taistelu kesäkuussa 1942

Midwayn taistelun jälkeen hän toimi Sasebon ja Kuren laivastoarsenaalien komentajana.

Kesällä 1944 hän toimi Saipanin saaren varuskunnan komentajana. Siellä hän teki itsemurhan revolverinlaukauksella päähänsä 6. heinäkuuta 1944 yhdysvaltalaisten valloitettua Saipanin. Hän on yksi harvoista japanilaisupseereista jotka tekivät näin, sillä useimmat suorittivat rituaali-itsemurhan eli seppukun. Nagumon henkilökohtaisesti tuntenut kommodori Tameichi Hara sanoo muistelmissaan, että Nagumon kohdalla syy itsemurhaan ei ollut niinkään samurain kunnia kuin se, ettei elämällä ollut mitään merkitystä tappion kaltaisen nöyryytyksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dan van der Vat: *The Pacific Campaign*. Simon&Shuster, 1991. ISBN 0-671-79217-2.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chūichi Nagumo 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Chūyō** (jap. 冲鷹) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseen otettu Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Taiyō-luokka*
Matkustaja-alus *Nittamarun* (jap. 新田丸) tilasi Nippon Yusen Kaisha Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 9. toukokuuta 1938. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1939.

Aluksen muutostyöt saattuetukialukselle aloitettiin 1. heinäkuuta 1942 Kuren telakalla ja samalla aluksen muutostöistä vastaavaksi upseeriksi nimettiin Okura Tomasaborou. Työt saatiin päätökseen 25. marraskuuta. Alus nimettiin *Chūyōksi* ja se liitettiin yhdistyneeseen laivastoon Tomasaboroun jatkaessa aluksen päällikkönä.

Palvelus
--------

Alus saapui 28. marraskuuta Yokosukaan, missä se siirrettiin kuivatelakalle. Alus poistui 4. joulukuuta telakalta ja se lähti 12. joulukuuta Trukille ensimmäiselle kolmestatoista matkastaan kuljettaen lentokoneita, tarvikkeita ja matkustajia. Yleensä aluksen suojana olivat 7. hävittäjädivisioonan *Akebono*, *Sazanami* ja *Ushio*. Trukille alus saapui 18. joulukuuta ja se lähti paluumatkalle 21. joulukuuta.

Viimeiselle matkalleen alus lähti 30. marraskuuta 1943 Trukilta Yokosukaan *Zuihon* johtamassa laivasto-osastossa, johon kuuluivat myös *Unyo* ja *Maya* sekä saattajina *Akebono*, *Sazanami*, *Urakaze* ja *Ushio*. *Chūyōlla* oli 21 ja *Unyolla* 20 sukellusvene *USS Sculpinilta* vangittua merimiestä. *Chūyōn* osui 4. joulukuuta keulamakasiiniin sukellusvene *USS Sailfishin* laukaisema torpedo. Tulipalon seurauksena lentokannen etuosa romahti, mutta alus kykeni jatkamaan matkaansa puolella nopeudella peruuttamalla. Alukseen osui kuutisen tuntia myöhemmin kaksi uutta torpedoa konehuoneeseen. Kolme tuntia myöhemmin alukseen osui jälleen torpedo, jotka aiheuttivat massiivisen vuodon. Alus kaatui ja upposi keula edellä vieden mukanaan aluksen päällikön ja 513 miehistönjäsentä sekä yli 730 matkustajaa. Ainoastaan yksi sotavangeista pelastui, kun hävittäjät pelastivat merestä 160 aluksella ollutta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1987, s 185.
2. 1 2 3  combinedfleet.com
**Gustav Hermann Sorge** (24. elokuuta 1911, Roniken – 1978 Rheinbach) eli Rauta-Gustav oli SS-Hauptscharführer ja sotarikollinen. 

Sorge syntyi Sleesiassa maatyöläisen pojaksi. Nuoruudessaan hän kuului Musta valtakunta -nimiseen järjestöön jota johti Hermann Weber. Vuonna 1931 järjestö yhdistyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja SS:ään. Alkaen vuodesta 1934 hän oli SS:n jäsen Unterscharführerin arvoisena keskitysleirien turvallisuusjoukoissa KZ:ssä. Kesäkuussa 1938 hänet siirrettiin Sachenhausenin keskitysleiriin, jossa hän sai pian mainetta vankien ja neuvostosotilaiden raakalaismaisesta kohtelusta.

Syyskuussa 1939 hänet ylennettiin SS-Oberscharführeriksi. 1942 hänestä tuli Sachenhausenin keskitysleirin leirijohtaja. Sorge palveli myös Alankomaissa ja Liettuassa ja osallistui taisteluihin partisaaneja vastaan. Alkuvuodesta 1942 Sorge järjesti SS Baubrigade 12:sta Sachenhausenin vangeista. Joukko raivasi liittoutuneiden aiheuttamia pommitustuhoja. Hän työskenteli myös saksalaisten sotilasvankilassa Torgaussa ja sai mainetta pahamaineisena kiduttajana. Sodan jälkeen puna-armeijan sotilaspoliisit vangitsivat Sorgen. Sachenhausen-oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin yhdessä August Hoehnin, Kurt Eccariuksen, William Schubertin, Fritz Fickerin ja useiden muiden kanssa 18 000 puna-armeijan sotilaan kuolemasta Sachenhausenin leirillä. Lisäksi Sorgea syytettiin 25 vangin ampumisesta vuonna 1942. Sorge tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen ja hän joutui Workutan gulagiin. Vapauduttuaan 1956 hän joutui Saksan Bonnissa oikeuteen 67 murhasta syytettynä. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen vuonna 1958. Hän kuoli vankilassa Saksassa vuonna 1978.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Serhi Oleksandrovytš Sydortšuk** (ukr. Сергій Олександрович Сидорчук, s. 2. toukokuuta 1991 Zaporožje, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Zaporižžja, Ukraina) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ukrainan jalkapalloliigassa pelaavaa Kiovan Dynamoa ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ukrainan maajoukkueessa kesäkuun 2022 puoliväliin mennessä 52 maaottelua.

Sydortšuk edusti aiemmin Metalurh Zaporižžjaa kunnes hän vuoden 2013 alussa siirtyi Kiovaan. Hän on pelannut Ukrainan pääsarjassa yli 200 ottelua.

Sydortšuk pelasi Ukrainan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2014 ja teki maalin kahdessa ensimmäisessä maaottelussaan, ensin vierasottelussa Valko-Venäjää ja kolme päivää myöhemmin kotiottelussa Makedoniaa vastaan. Molemmat ottelut kuuluivat EM-kilpailujen karsintoihin. Kolmannen maaottelumaalinsa hän teki 33. ottelussaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan Ukrainan yltäessä vieraskentällä tasapeliin hallitsevaa maailmanmestaria vastaan. EM-kilpailuissa 2016 Sydortšuk pelasi avauskokoonpanossa kahdessa Ukrainan kolmesta ottelusta. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua ja niistä neljä avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Serhi Sydortšuk Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Serhij Sydortšuk FootballFacts.ru-sivustolla (venäjäksi)
3. ↑  Serhi Sydortšuk Soccerway-sivustolla (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serhi Sydortšuk** Wikimedia Commonsissa

* Serhi Sydortšuk National Football Teams-sivustolla (englanniksi)
* Serhi Sydortšuk Soccerway-sivustolla (englanniksi)
* Serhi Sydortšuk Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Ukrainan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Boiko |
2 Butko |
3 H’atšeridi |
4 Tymoštšuk |
5 Kutšer |
6 Stepanenko |
7 Jarmolenko |
8 Zozulja |
9 Kovalenko |
10 Konopljanka |
11 Seleznov |
12 Pjatov |
13 Ševtšuk |
14 Rotan |
15 Budkivskyi |
16 Sydortšuk |
17 Fedetskyi |
18 Rybalka |
19 Harmaš |
20 Rakytskyi |
21 Zintšenko |
22 Karavajev |
23 Ševtšenko |
Valmentaja Fomenko

Ukrainan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Buštšan |
2 Sobol |
3 Sudakov |
4 Kryvtsov |
5 Sydortšuk |
6 Stepanenko |
7 Jarmolenko |
8 Malinovskyi |
9 Jaremtšuk |
10 Šaparenko |
11 Marlos |
12 Pjatov |
13 Zabarnyi |
14 Makarenko |
15 Tsyhankov |
16 Mykolenko |
17 Zintšenko |
18 Bezus |
19 Bjesjedin |
20 Zubkov |
21 Karavajev |
22 Matvijenko |
23 Trubin |
24 Tymtšyk |
25 Popov |
26 Dovbyk |
Valmentaja Ševtšenko
**Timaios Lokroilainen** (m.kreik. Τίμαιος ὁ Λοκρός, *Timaios ho Lokros*, lat. *Timaeus Locrus*; 400-luku eaa.) oli pythagoralainen filosofi, joka tunnetaan ennen kaikkea Platonin hänen mukaansa nimetystä dialogista *Timaios*. Dialogin mukaan hän oli kotoisin Suur-Kreikan Lokroi Epizefyrioista nykyisestä Etelä-Italiasta.

*Timaioksen* lisäksi Timaios esiintyy puhujana myös Platonin dialogissa *Kritias*. Myöhempiä antiikin aikaisia viittauksia häneen ovat:

* Cicero, *Valtiosta* (*De re publica* I, X, 16), missä hänet kuvataan Platonin läheiseksi ystäväksi.
* Proklos, *Kommentaari Platonin Timaiokseen* (II, 38, I)
* Simplikios ja Diogenes Laertios, Aristoteleen teosten kuvauksen yhteydessä

Kaikki antiikin aikaiset viittaukset Timaiokseen on johdettu Platonilta. Näin ollen on periaatteessa mahdollista, että hän olisi ollut vain kuvitteellinen henkilö, jonka Platon keksi dialogiaan varten.

Lähteet
-------

* Timæus Locrus, *Fragmenta et testimonia*, selitykset Matthias Baltes - Über die Natur des Kosmos und der Seele / Timaeus Locrus ; Brill, 1972, xii-252 p. Coll. *Philosophia Antiqua*.
* *Oxford Classical Dictionary*, 2nd edition 1996: Timaeus

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Timaeus of Locri
**Chōyō** (jap. 朝陽) oli puurunkoinen kuunaritakiloitu alus, joka oli Alankomaiden lahja Tokugawa-shōgunaatin perustamalle Nagasakin laivaston koulutuskeskukselle toukokuussa 1858.

Valmistus
---------

Alus laskettiin vesille vuonna 1856 Alankomaissa, ja se luovutettiin uusille omistajille Japanissa lokakuussa 1858 nimellä *Edo*. Alus nimettiin *Chōyōksi* ja se luokiteltiin korvetiksi.

Palvelus
--------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese warship Chōyō 

Alus osallistui Boshin-sotaan keisarillisten puolella. Se oli 11. toukokuuta 1869 mukana Hakodaten taistelussa, jossa kapinallisten alus *Banryū* upotti sen. *Chōyō* tuhoutui räjähdyksessä, joka surmasi 73 miehistönjäsentä. Aluksen päällikkö Nakamuta Kuranosuke kuitenkin pelastui.

Lähteet
-------

* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 88.
**Chóra** (kreik. Χώρα; myös *Hóra*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Pýlos-Néstoraksen kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Néstoraksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pýlos-Néstoraksen kunnan Néstoraksen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 3 454 (vuonna 2011).

Chóran arkeologinen museo.
Chóra sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan lounaisosan sisämaassa noin 20 kilometriä pohjoiseen Pýloksesta. Kaupunki on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Chóran arkeologinen museo, joka esittelee läheisestä Nestorin palatsista tehtyjä mykeneläisaikaisia löydöksiä.

Chóra muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Χώρας, *Dimotikí Koinótita Chóras*), johon kuuluu varsinaisen Chóran kaupungin lisäksi Stylianóksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 498.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  destinations Peloponnese Messinia Town Chora *Greece.com*. Viitattu 30.5.2016.
3. ↑  Archaeological Museum of Chora: Description Ministry of Culture and Sports. Viitattu 30.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chóra** Wikimedia Commonsissa
**Michel Qissi** (s. 12. syyskuuta 1962 Oujda, Marokko) on marokkolais-belgialainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvasta *Kickboxer*.

Myös hänen veljensä Abdel on näyttelijä.

Ura
---

Qissi syntyi Marokossa, mutta muutti jo nuorena Belgiaan, jossa hän harjoitteli eri kamppailulajeja 7-vuotiaasta lähtien. Qissi harjoitteli aluksi nyrkkeilyä ja nousi myöhemmin 17-vuotiaana oman painoluokkansa amatöörien mestariksi. Sittemmin hän harjoitteli myös karatea, potkunyrkkeilyä ja thainyrkkeilyä. Hän ystävystyi nuorena Jean-Claude Van Dammen kanssa, jonka kanssa hän myöhemmin muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981 pyrkiäkseen näyttelijäksi.

Qissi sai ensimmäisen roolinsa *Breakdance* elokuvassa, jossa hän oli yksi taustanäyttelijöistä. Hän sai lopulta solmittua yhdessä Van Dammen kanssa kolmen elokuvan sopimuksen Cannon Filmsin kanssa. Ensimmäinen *Bloodsport – viimeiseen asti* julkaistiin vuonna 1988, jossa Qissi esitti Suan Paredes nimistä ottelijaa. Vuotta myöhemmin Qissi oli myös mukana Cyborg elokuvassa, mutta taustahenkilönä. Samana vuonna julkaistiin myös *Kickboxer*, jossa Qissi oli alun perin tekninen neuvonantajana ja koreografi, mutta sai lopulta esittää elokuvan pääroistoa Tong Pota, kun tuottajat eivät löytäneet sopivaa näyttelijää, joka olisi näyttänyt aasialaiselta ja osannut thainyrkkeilyä. Qissi uusi roolinsa myös jatko-osassa *Kickboxer 2*. Hän esiintyi myöhemmin myös isommassa roolissa elokuvassa *To the Death*.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | *Breakdance* | Breakin' | ohikulkija |
| 1988 | *Bloodsport – viimeiseen asti* | *Bloodsport* | Suan Paredes |
| 1989 | *Kickboxer* | *Kickboxer* | Tong Po |
| 1990 | *Lionheart – liian kova kuolemaan* | *Lionheart* | Moustafa |
| 1991 | *Kickboxer 2* | *Kickboxer 2: The Road Back*  | Tong Po |
| *Bloodmatch* | *Bloodmatch* | Davey O'Brien |
| 1993 | *To the Death* | *To the Death* | Denard |
| *Terminator Woman* | *Terminator Woman* | Alex Gatelee |
| 2001 | *Extreme Force* | *Extreme Force* | Kong Li |
| *The Falkland Man* | *The Falkland Man* | DeFuego |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Michel Qissi *Martial Arts Magazine* Viitattu 2.7.2011 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Voosen kartano** (vir. *Voose mõis*, saks. *Wosel*) oli Massun kartanon (saks. *Massau*) sivukartano nykyisellä Pärnumaalla Virossa. Se sijaitsi nykyisessä Läänerannan kunnassa. Ennen Viron kuntauudistusta 2017 sen sijaintipaikka kuului Hanilan kuntaan Läänemaalla.

Kartano perustettiin 1600-luvulla. Sen 1870-luvulta peräisin ollut päärakennus purettiin 1920-luvulla silloin perustettujen uusien maatilojen rakennustarpeiksi. 2010-luvulla kartanon riihen savupiippua on entisöity ja sen luokse on pystytetty kartanon historiasta kertova opastaulu.

Lähteet
-------

1. ↑  Valdo Praust: Tähestikuline nimekiri: V *Eesti mõisaportaal*. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
2. ↑  Eesti ala mõisate register. Rahvusarhiiv. Viitattu 18.12.2016 (viroksi)
3. ↑  Voose mõis *Linnutee.ee*.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)
4. ↑  Voose mõisa varemed *Puhkaeestis.ee*. Viitattu 18.12.2016. (viroksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et  –  Voose mõis
**Hudson Soft** on japanilainen videopelikehittäjä ja -julkaisija, joka perustettiin toukokuussa 1973. Yrityksen perustivat Yuji ja Hiroshi Kudo.

Hudson aloitti myymään tietokonetuotteitta vuonna 1975, mutta saavutti varsinaisen menestyksen vasta vuonna 1984 alkaessaan tuottaa videopelejä Nintendon Famicom-pelikonsolille (NES). Hudsonin ensimmäinen Famicom-peli *Lode Runner* myi 1,2 miljoonaa kappaletta. Yrityksen selvin myyntimenestys on kuitenkin *Bomberman*-pelisarja, joka on ilmestynyt lähes jokaisella konsolilla.

Hudson johti yhteistyötä NEC:n kanssa tuottaakseen PC Engine (Japani)- ja TurboGrafx 16 (Yhdysvallat) -konsolit. PC Engine menestyi Japanissa, mutta sitä markkinoitiin huonosti Yhdysvalloissa, ja Yhdysvaltain markkinoilla käännettiin vain rajallinen määrä pelejä. Konsolille julkaistiin Japanissa seuraaja PC Engine SuperGrafx vuonna 1989.

Pitkän ajan kehittäjänä Nintendon konsoleille toiminut Hudson aloitti yhteistyön Nintendon kanssa, ja perusti yhteisen yrityksen Manegi Co. toukokuussa 1998. Huhtikuussa 2005 Hudson Softista tuli Konamin alajaosto.

23. maaliskuuta 2006 Game Developers Conferencessa Kaliforniassa Nintendon toimitusjohtaja Satoru Iwata ilmoitti tulevalle konsolille Wiille olevan mahdollista ladata internetin kautta PC Enginen pelejä.

Yhtiö liitettiin Konamiin 1.3.2012 ja se lakkasi olemasta itsenäisenä yhtiönä. "Hudson" nimeä käytetään vielä tuotemerkeissä.

Pelit
-----

*Pääartikkeli: Luettelo Hudson Softin videopeleistä*
* Adventures of Dino Riki (NES)
* Adventure Island -pelisarja
* Binary Land
* Bloody Roar -pelisarja
* Bomberman -pelisarja
* Bonk -pelisarja
* Bubble Buster (ZX Spectrum)
* Cannon Ball (ZX Spectrum)
* Challenger (NES)
* Driller Tanks (ZX Spectrum)
* Earth Light
* Elemental Gimmick Gear
* Eric and the Floaters (ZX Spectrum)
* Faxanadu (NES)
* Flight Game (koodinimi) (Wii)
* Frog Shooter (ZX Spectrum)
* Game Boy Wars (Vain Japanissa)
* Itasundorious (ZX Spectrum)
* Lode Runner (NES)
* Mario Party -pelisarja
* Mickey's Mousecapade (NES, julkaisija Capcom)
* Milon's Secret Castle (NES)
* Momotaro -pelisarja
* Nectaris & Neo Nectaris (myös *Military Madness*)
* Ninja Five-O (myös *Ninja Cop*)
* Rollerball (NES)
* Star Soldier -pelisarja
* Stop the Express (ZX Spectrum)
* Tengai Makyou (myös *Far East of Eden*)
* Vegetable Crash (ZX Spectrum)
* Xexyz (NES)

Katso myös
----------

* Konami
* PC Engine / TurboGrafx 16

Lähteet
-------

1. 1 2  History *Hudson Soft*. Viitattu 9.7.2011. (englanniksi)
2. ↑  Nutt, Christian: Stalled engine: The TurboGrafx-16 turns 25 Gamasutra. Viitattu 13.3.2017.
3. 1 2  Hudson *hudson.co.jp*. Viitattu 9.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
* Viralliset kotisivut (japaniksi)
* neXGAm
**Albumit auki** on alun perin Helsinki-aiheinen valokuvatietokanta, joka keräsi vuosina 2002-2006 yli 20 000 valokuvaa helsinkiläisten kotiarkistoista. Vuodesta 2014 alkaen Albumit auki on laajentunut paperi- ja diakuvien pelastushankkeeksi ja kotialbumeihin kerätyn kulttuurihistoriallisen aineiston kerääjäksi vähitellen Suomessa.

Alkuperäiseen valokuvatietokantaan kerättiin kuvia vuodesta 2002 alkaen Kontulan ostoskeskuksessa sijaitsevassa Kontupisteessä, jonne sai tuoda valokuvia skannattavaksi. Tietokantaa kartoitti valokuvaaja Eeva Rista vuosina 2002–2006. Projekti oli EU:n Urban II -yhteisöaloiteohjelman rahoittama. Rahoitus albumeille päättyi vuoden 2006 lopussa.

Vuonna 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö tuki Albumit auki -jatkohanketta, jonka painopiste on alle 30-vuotiaiden työllistämisessä. Tässä yhteydessä Albumit auki -aineisto linkitetään myös Kansalliseen digitaaliseen kirjastoon. Toinen jatkohanke mahdollisti hankkeen kehittämisen koko Suomen tarpeisiin. Ensimmäiset uudet kaupungit Albumit auki -kokoelmia kartuttamassa olivat Jyväskylä, Turku, Lahti ja Raasepori.

Albumit auki -arkistoa ja sen kokoelmia ylläpitää Helsingin kaupungin tytäryhtiö Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Asiantuntijakumpaneita arkiston kehittämisessä ovat olleet Helsingin kaupunginmuseo ja Suomen valokuvataiteen museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Albumit auki: Jaa omat aarteesi ja kurkkaa toisen kansioihin *ksml.fi*.  Arkistoitu 19.10.2015. Viitattu 31.8.2015.
2. ↑  Albumit auki – vanhat valokuvat verkkoon | Filmit talteen ja esille! *kotiseutufilmit.fi*.  Arkistoitu 29.10.2015. Viitattu 31.8.2015.
3. ↑  Nu digitaliseras privata bilder i Raseborg *svenska.yle.fi*. Viitattu 31.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Albumit auki -arkisto - vuodesta 2014 eteenpäin kerätyt kokoelmat
**Dmitri Vladimirovitš Jarošenko** (ven. Дмитрий Владимирович Ярошенко, s. 4. marraskuuta 1976 Makarov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ampumahiihtäjä.

Jarošenko on voittanut urallaan kaksi maailmanmestaruutta, vuosien 2007 ja 2008 miesten viestit. Lisäksi hän voitti pronssia vuoden 2008 sekaviestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui 2007 takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän oli takaa-ajossa neljäs, yhteislähdössä kuudes, sprintissä kymmenes ja normaalimatkalla yhdestoista.

Maailmancupissa Jarošenko on voittanut yhden osakilpailun, Hochfilzenin sprintin 7. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut seitsemän kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut viidenneksi kaudella 2006–2007 ja toiseksi kaudella 2007–2008. Lisäksi hän voitti Euroopan-cupin kiertueen kaudella 2005–2006.

Jarošenko on harrastanut ampumahiihtoa 11-vuotiaasta lähtien. Hän asuu Novosibirskissä.

Helmikuussa 2009 Kansainvälinen ampumahiihtoliitto IBU kertoi Jarošenkon ja kahden muun venäläisen huippuampumahiihtäjän jääneen kiinni dopingista kauden ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa Östersundissa. Heidän suorituksensa maailmancup-kaudelta 2008–2009 hylättiin ja he saivat kahden vuoden kilpailukiellon.

Lähteet
-------

* Dmitri Jarošenko Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  IBU vahvisti nimekkäiden venäläisten käryt Yle 13.2.2009 Viitattu 14.2.2009
2. ↑  Kolme ampumahiihdon maailmanmestaria kahden vuoden pannaan *hs.fi*.  12.8.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 13.8.2009.
**Dmitri Grigorjevitš Hvostov** (ven. Дмитрий Григорьевич Хвостов, s. 21. elokuuta 1989 Ivanovo, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija ja olympiamitalisti.

Hvostov pelasi vuosina 2006–2011 kotimaansa MBK Dinamo Moskovassa, kunnes siirtyi Himki BK:hon, jossa on pelannut vuodesta 2011 eteenpäin. Himkissä Hvostov voitti ULEB Eurocupin keväällä 2012.

Venäjän maajoukkueessa Hvostov pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa Venäjä oli seitsemäs, vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Venäjä voitti pronssia ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012, joissa Venäjä voitti myös pronssia, ensimmäisen olympiamitalinsa miesten koripallossa.

Lähteet
-------

* Dmitry Khvostov Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili eurocupbasketball.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Vorontsevitš |
5 Mozgov |
6 Bykov |
7 Fridzon |
8 Šved |
9 Šаbаlkin |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt

Venäjän joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Šved |
5 Mozgov |
6 Karasjov |
7 Fridzon |
8 Kaun |
9 Voronov |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
**Tatra RT8D5M** (**MRTC Class 3000**) on tšekkiläisen ČKD Tatran valmistama pikaraitiovaunu. Sitä käytetään nykyisin Manilan metron linjalla 3. Vaunut olivat viimeiset, jotka ČKD Tatra valmisti ennen, kuin Siemens osti sen. 

Tatra RT8D5M:t omistaa Metro Rail Transit Corporation (MRTC), ja liikennöitsijänä toimii Department of Transportation (DOTr).

Historia
--------

MRT-3 RT8D5M:n matkustamo
Kun Manilan metron linja 3 rakennettiin, Metro Rail Transit Corporation valitsi ČKD Tatran uusien junien valmistajaksi, kun ryhmittymä voitti hankkeen. Maaliskuussa 1996 ensimmäistä kolmivaunuista raitiovaunua kokeiltiin Prahassa numerolla 0029. Se kehitettiin Tatra KT8D5:n pohjalta, ja siinä oli samanlainen ohjaus, mittasuhteet ja etu- ja takaosat, ja se suunniteltiin kaksisuuntavaunuksi toisin kuin myöhemmin valmistetut kulkuneuvot. Se jäi Prahaan, jossa sitä käytettiin lokakuussa 1998 yhdessä Tatra T5A5:n koekappaleen #0013 ja T3:n #6663 kanssa monissa törmäyskokeissa päätehtaalla Hostivařissa, jonka jälkeen vaunu romutettiin.

Ensimmäinen juna kuljetettiin lentokoneella Manilaan vuonna 1997, ja loput kuljetettiin meritse. Kulkuneuvot liikennöivät pääosin kolmen vaunun junina.

Tekniset tiedot
---------------

RT8D5 on kahdeksanakselinen moottorivaunu, jossa on kolme osaa, jotka on erotettu toisistaan peitetyillä nivelillä. Jokaisessa vaunussa on viisi kaksilehtistä sähköliukuovea. Kolmen keskimmäisen oven leveys on 1255 mm ja päätyovien 861 mm. Junassa on 80 istumapaikkaa ja kyytiin mahtuu ruuhkassa yhteensä 394 matkustajaa samaan aikaan. Raitiovaunut ovat kahdeksanakselisia nivelraitiovaunuja, jotka on suunniteltu yksisuuntaiseen liikennöintiin, ja niiden huippunopeus on 65 kilometriä tunnissa. Raitiovaunut käyttävät normaaliraideleveyttä. RT8D5M suunniteltiin liikennöimään kaupunkiraideliikenteessä suurella nopeudella ja korkeilla laitureilla.

Katso myös
----------

* Pikaraitiotie
* Tatra KT8D5

Lähteet
-------

1. 1 2  Tatra RT8D5 (In Czech) *Czech Trams*.  Arkistoitu 26.2.2018. Viitattu 25.2.2018.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  the most popular tram in the world - PCC, part 3: Czechoslovakia *kmk.krakow*. Viitattu 25.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tatra RT8D5**.
* DOTC MRT3:n virallinen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bericht über die Tatra RT8M (mit Bildern vom Prototyp)
* Technische Daten der Tatra RT8M (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:MRTC Class 3000 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tatran raitiovaunut |
| --- |
|  |
| Standardi (T) | 
* T1
* T2
* T3 (T3R
* T3RF)
* T4
* T5 (T5A5
* T5B6
* T5C5)
* T6 (T6A2
* T6A5
* T6B5
* T6C5)
* T7 (T7B5)

 |
|  |
| Nivel (KT, RT) | 
* K1
* K2
* KT4
* K5
* KT8D5 (KT8D5N)
* RT6 (RT6N1
* RT6S)
* RT8D5

 |
|  |
| Perävaunut (B) | 
* B3
* B4
* B6A2

 |

 |
**Eddie Futch** (9. elokuuta 1911 – 10. lokakuuta 2001) oli nyrkkeilyvalmentaja, joka harjoitti useita legendaarisia nyrkkeilijöitä. Hänen valmennettaviaan olivat muun muassa Joe Frazier, Ken Norton, Larry Holmes ja Trevor Berbick.

Futch syntyi Hillsborossa, Mississippin osavaltiossa, mutta muutti perheensä kanssa Detroitiin Michiganiin ollessaan viisivuotias. Futchin perhe asui Black Bottom -alueella kaupungissa. Kun Futch oli murrosikäinen, hän pelasi puoliammattilaisena baseballia Moreland YMCA Flashes -joukkueessa. Hän pääsi YMCA College Schooliin, Chicagon yliopistoon, mutta 1930-luvun laman aikana hän joutui lopettamaan koulunkäynnin ja työskentelemään hotellissa elättääkseen perheensä. 

Vuonna 1932 Futch voitti Detroitin Athletic Associationin kevyensarjan kilpailut, ja vuonna 1933 hän voitti samaisen kaupungin Golden gloves -kilpailun. Hän harjoitteli samalla salilla kuin Joe Louis, Brewster Recreation Center Gymillä, ja toisinaan harjoitteli tulevan mestarin kanssa.

Epänormaalit sydänäänet estivät Futchia jatkamasta nyrkkeilemistä, ja hän ryhtyi valmentajaksi. Ensimmäinen hänen harjoittamansa mestari oli Don Jordan, joka voitti välisarjan maailmanmestaruuden vuonna 1958. Muita Futchin valmentamia mestareita ovat Bob Foster, Joe Frazier, Alexis Argüello, Larry Holmes, Michael Spinks, Marlon Starling, Montell Griffin ja Riddick Bowe.

Futch onnistui tekemään Ken Nortonista toisen miehen, joka oli koskaan onnistunut voittamaan Muhammad Alin. Futch ohjeisti Nortonin lyömään Alia aina, kun tämä yritti iskeä jabinsa, koska tällöin hänellä oli tapana pudottaa oikean kätensä suojaus. Norton kohtasi Alin voittonsa jälkeen vielä kahdesti: ensimmäisellä kerralla Ali voitti ottelun jaetuin tuomariäänin ja kolmannella kerralla yksimielisesti, vaikka Alin onkin kritisoitu voittaneen tämän ottelun vain maineensa ansiosta.

Futch valmensi myös Joe Frazieria, kun tämä kohtasi Muhammad Alin kolmatta kertaa *Thrilla in Manila* -nimellä tunnetussa kamppailussa raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Futch muistetaan erityisesti siitä, miten hän esti silmät umpeen turvonneena otellutta Frazieria nousemasta kehään ottelun viimeisessä erässä. Futch heitti ottelijansa vastalauseista huolimatta pyyhkeen kehään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mike Lewia: Eddie Futch Legendary boxing trainer behind 20 world champions, including Joe Frazier and Riddick Bowe *The Guardian*.  2001. Viitattu 28.3.2021.
2. ↑  Gerald Eskenazi: Eddie Futch, Who Trained Fighters His Way, Dies at 90 *NY Times*.  2001. Viitattu 27.3.2021.
Hanna Kolb (2014).
**Hanna Kolb** (s. 21. elokuuta 1991) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.

Kolb saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia viestissä 2009 ja 2011. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin maailmanmestaruuden 2012 ja sai pronssia perinteisen sprintissä 2013.

Vancouverin olympialaisissa 2010 Kolb sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 59:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:nneksi ja vapaalla hiihdetyssä parisprintissä kahdeksanneksi. Hän oli 30:s sekä vapaan hiihtotavan sprintissä Sotšin olympialaisissa 2014 että perinteisen sprintissä Falunin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Kolb kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2009 sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2011 hän saavutti samassa kilpailussa saman sijoituksen. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Tour de Skihin kuuluneessa Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2012. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän oli samalla sijalla Liberecin perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuussa 2013. Hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Tour de Skin vapaan hiihtotavan kilpailussa Val Müstairissa tammikuussa 2013. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015.

Parisprintissä Kolb sijoittui toiseksi Quebecissa joulukuussa 2012

Kolb lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hanna Kolb Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hanna Kolb**.
**Edda Karin Hjartardóttir Magnason** (s. 22. elokuuta 1984 Sjöbo, Malmöhusin lääni; nyk. Skånen lääni) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut kaksi albumia omalla nimellään, *Edda Magnason* (2010) ja *Goods* (2011). *lähde?* Hän sai parhaan nais­pää­osan Guld­bagge-palkinnon roolistaan jazz­laulaja Monica Zetterlundina vuoden 2013 elo­kuvassa *Monica Z*.

Varhainen elämä
---------------

Edda Magnasonin isä on islantilainen, ja Edda on viides perheen seitsemästä lapsesta. Hän varttui Skånen Fyledalenissa lähellä Ystadia. Lapsena hän soitti pianoa ja haaveili konsertti­pianistin urasta. Pian hän alkoi tehdä omia englannin­kielisiä lauluja, joita käytettiin vuoden 2002 halpa­tuotanto­elokuvassa *Hot Dog*. Eri yhteyksissä Magnason on maininnut musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa Michael Jacksonin, Supertramp-yhtyeen, Esbjörn Svenssonin, Frank Zappan, Joni Mitchellin, Nina Simonen, Maria Joãon, Maria Kala­niemen, Jussi Björlingin ja Georg Riedelin. *lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Edda Magnason Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi). Viitattu 20. heinä­kuuta 2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edda Magnason** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Edda Magnason
**Mark de Jonge** (s. 15. helmikuuta 1984 Calgary, Alberta) on kanadalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

De Jonge saavutti pronssia 200 metrin kajakkiyksikössä Lontoon kesäolympialaisissa 2012. Hän edusti Kanadaa 200 metrin kajakkiyksikössä myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 sijoittuen seitsemänneksi. De Jonge on saavuttanut myös kaksi maailmanmestaruutta vuosina 2014 Moskovassa ja 2015 Milanossa sekä yhden MM-hopean Duisburgissa 2013. Hän on myös voittanut Pan-Amerikan kisoista yhden kultamitalin, yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia.

De Jonge on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja painaa 91 kilogrammaa. Uutistoimisto CBC on nimennyt de Jongen yhdeksi Nova Scotian historian 15 parhaasta urheilijasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mark de Jonge *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  de Jonge, Mark: Highlights *Mark de Jongen kotisivut*. Viitattu 5.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Tattrie, Jon: Sidney Crosby to headline 'greatest sports dinner' in Nova Scotia *CBC News*.  30.4.2018. Viitattu 5.9.2020. (englanniksi)
**Federico Chaves** tai **Federico Chavez** (1882–1978) oli paraguaylainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1949–1954. Hän oli suorittanut oikeustieteen tutkinnon vuonna 1905, ja toimi pitkään oikeistolaisen Colorado-puolueen johdossa.

Colorado-puolue järjesti hänet Molasin seuraajaksi syksyllä 1949. Chavez voitti kesällä 1950 järjestetyt vaalit, ja hänet valittiin vuonna 1953 toiselle kolmevuotiskaudelle. Vuosien varrella Colorado-puolueen oikeistolainen siipi kyllästyi Chavezin talouspolitiikkaan ja Argentiinan myötäilyyn. Kenraali Alfredo Stroessner johti kaappausta, jolla Chavez syrjäytettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federico Chávez *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 16.2.2019.

Paraguayn lippuParaguayn presidentti
C.A. López | F.S. López | Machain\* | Rivarola | Jovellanos\* | Gill | Uriarte | Bareiro | Caballero | Escobar | J.G. González | M. Morínigo\* | Egusquiza | Aceval | Carvallo\* | Escurra | Gaona\* | Báez\* | Ferreira | González Navero\* | Gondra | Jara\* | Rojas\* | Peña\* | González Navero\* | Schaerer | M. Franco | Montero\* | Gondra | Eus. Ayala\* | El. Ayala\* | Riart\* | El. Ayala | Guggiari | Eus. Ayala | R. Franco\* | Paiva | Estigarribia | H. Moríñigo | Frutos\* | J.N. González | Rolón\* | Molas | Chaves | Romero\* | Stroessner | Rodríguez | Wasmosy | Cubas | González Macchi | Duarte | Lugo | F. Franco | Cartes  
\* *väliaikainen tai toimessa*



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tatra KT8D5** on kaksisuuntainen pikaraitiovaunu, jota liikennöi nykyisin (kesäkuussa 2016 eikä sen odoteta poistuvan lähiaikoina) Euroopassa ja Aasiassa. Tšekkiläinen raitiovaunuvalmistaja ČKD Tatra suunnitteli sen ja valmisti sitä useina muunnelmina vuodesta 1984 vuoteen 1999 yhteensä 206 kappaletta. Vaunun muotoilu on kulmikas ja samanlainen kuin Tatra T6A5:ssä ja KT4:ssä sekä sisältä että ulkoa. Raitiovaunua myytiin useina muunnelmina.

Historia
--------

KT8D5-raitiovaunu Pjongjangissa vuonna 2012.
Tšekkoslovakiassa syntyi 1970-luvun lopulla tarve hankkia uuden sukupolven kulkuneuvoja. Alkuperäinen päämäärä oli tehdä pikaraitiovaunu, jonka suurempi kuljetuskyky täyttäisi kasvavan joukkoliikenteen tarpeet. Uuden mallin suunnittelu- ja valmistushanke alkoi vuonna 1982. 

Ensimmäinen koekappale valmistui vuonna 1984. Ensimmäiset vaunut tulivat liikenteeseen vuonna 1986 Brnossa, Mostissa ja Košicessa.

Muotoilu ja rakenne
-------------------

Tatra KT8D5 on suuri raitiovaunu, jossa on paljon matkustajapaikkoja. Se koostuu kolmesta korin osasta, joiden välissä on nivelet ja neljästä telistä. Keskiosan alla on kaksi Jacobsin teliä. Raitiovaunu on kaksisuuntainen, joten siinä on ohjaamot molemmissa päissä, ovet molemmilla puolilla ja saksivirroittimet molemmissa päissä. Matkustajapaikkoja on 231, ja nämä vaunut liikennöivätkin ruuhkaisimmilla linjoilla ja ruuhka-aikaan; kaksisuuntaisuuden ansiosta niitä käytetään säännöllisesti myös linjoilla, joilla ei ole kääntösilmukoita, ja ratatöiden aikaan voidaan liikennöidä molempiin suuntiin samaa raidetta pitkin.

Katso myös
----------

* Tatra KT4
* Tatra T6A5

Lähteet
-------

1. ↑  Tatra-Straßenbahnen vom Typ KT8D5 *strassenbahnen-online.de*. Viitattu 6.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tatra KT8D5** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tatran raitiovaunut |
| --- |
|  |
| Standardi (T) | 
* T1
* T2
* T3 (T3R
* T3RF)
* T4
* T5 (T5A5
* T5B6
* T5C5)
* T6 (T6A2
* T6A5
* T6B5
* T6C5)
* T7 (T7B5)

 |
|  |
| Nivel (KT, RT) | 
* K1
* K2
* KT4
* K5
* KT8D5 (KT8D5N)
* RT6 (RT6N1
* RT6S)
* RT8D5

 |
|  |
| Perävaunut (B) | 
* B3
* B4
* B6A2

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tatra KT8D5
**Noriko Anno** (jap. 阿武 教子, s. 23. toukokuuta 1976 Fukue, Yamaguchin prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.

Anno sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa toiseksi yli 72-kiloisten sarjassa Buenos Airesissa 1992. Ensimmäisen aikuisten MM-mitalinsa, hopean, hän sai Hamiltonissa 1993 hävittyään yli 72 kg:n loppuottelussa Saksan Johanna Hagnille. Hiroshiman Aasian kisoissa 1994 ja Fukuokan universiadeissa 1995 hän voitti kultaa avoimessa luokassa. Tokion MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui viidenneksi sekä yli 72-kiloisissa että avoimessa luokassa. Vuonna 1997 hän sai pronssia maajoukkueiden MM-kilpailuissa Osakassa.

Anno voitti alle 72 kg:n maailmanmestaruuden Pariisissa 1997 kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Diadenis Lunan. Birminghamin MM-kilpailuissa 1999 hän saavutti kultaa alle 78 kilon painoluokassa voitettuaan loppuottelussa Kiinan Yin Yufengin. Münchenin MM-tatamilla 2001 hän voitti alle 78 kg:n finaalissa Kuuban Yurisel Laborden. Seuraavana vuonna hän kuului joukkuemaailmanmestaruuden Baselissa voittaneeseen Japanin joukkueeseen.

Anno voitti alle 78-kiloisten maailmanmestaruuden Osakassa 2003 – loppuotteluvastustajana oli jälleen Laborde. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti kultaa samassa painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Kiinan Liu Xian.

Anno on voittanut maailmancupissa neljä kilpailua, ollut kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas. Japanin mestaruuden hän on voittanut aikuisten sarjassa 17 kertaa.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
Bertollin pullo ja kulhollinen Bertolli Riservan puhdasta oliiviöljyä.
**Bertolli** on perinteikäs *extra vergine* -oliiviöljymerkki, joka kasvoi kansainväliseksi Italian ja Välimeren ruokakulttuurien brändiksi. Yrityksen perusti Francesco Bertolli vuonna 1865 Luccassa Toscanassa. Unilever osti sen myöhemmin.

Bertolli on tunnettu oliiviöljystään, jonka tuottajana se on globaali markkinajohtaja, mutta se on laajentanut valikoimaansa pastakastikkeisiin ja valmisruokiin. Vuonna 2008 Unilever myi oliiviöljyliiketoiminnan Grupo SOS:lle, Espanjan toiseksi suurimmalle ruokayhtiölle, 500 miljoonalla punnalla. Kauppa sisälsi Italian Mayan, Danten ja San Giorgion oliivi- ja siemenöljyliiketoiminnan myynnin sekä Inverunossa Milanon maakunnassa Lombardiassa sijaitsevan tehtaan myymisen. Unilever jatkoi Bertolli-tuotemerkin käyttöä muissa tuoteryhmissä kuten margariineissa, pastakastikkeissa ja pakasteaterioissa.

Unilever myi Bertolli-nimellä toimineen pakasteruokatuotannon ConAngra Foodsille elokuussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Unilever enters olive oil market with clever packaging *foodproductiondaily.com*.
2. ↑  Unilever disposes Bertolli Olive Oil to Grupo SOS *unilever.com*.  Arkistoitu 3.3.2009. Viitattu 1.3.2013.
**Adrian Dunbar** (s. 1. elokuuta 1958 Enniskillen, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

1980- ja 1990-luvuilla Dunbar esiintyi sivuosissa tunnetuissa elokuvissa *Minun elämäni*, *The Crying Game*, *Richard III* ja *Alamaailman kenraali*. Vuonna 1991 ilmestyi Dunbarin käsikirjoittama elokuva *Hear My Song*, jossa hän näyttelee itse pääosaa. Myönteisen vastaanoton saanut *Hear My Song* oli BAFTA-palkintoehdokkaana.

Television puolella Dunbar tunnetaan parhaiten roolistaan *Line of Duty* -poliisisarjassa (2012–), jossa hän näyttelee Ted Hastingsia. Lisäksi Dunbar on esiintynyt televisiosarjoissa *Ashes to Ashes* (2009), *Ontto kruunu* (2016) sekä *Särkynyt enkeli* (2017).

Dunbar on Irlantien yhdistymisen ja Sinn Féinin kannattaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  IMDB: Adrian Dunbar *m.imdb.com*. Viitattu 14.5.2021. *englanninkielinen*
2. ↑  Murphy, Eion: Line of Duty's Adrian Dunbar says Sinn Fein will be able to deliver 32-county republic  15.2.2020. Irish Mirror. Viitattu 14.5.2021.
**Federico "Fede" Nicolás Cartabia** (s. 20. tammikuuta 1993 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa ja on pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Cartabia siirtyi 13-vuotiaana kotimaastaan Argentiinasta espanjalaisseura Valencian junioriakatemiaan. Seuran reservijoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013, joka pelasi tuolloin maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

Cartabia pääsi mukaan edustusjoukkueen harjoituskaudelle kesällä 2013 onnistuttuaan vakuuttamaan joukkueen päävalmentaja Miroslav Đukićin. Heinäkuussa 2013 hän solmi seuran kanssa uuden vuoden 2017 kesäkuuhun asti ulottuvan sopimuksen, mikä sisälsi 20 miljoonan euron ulosostopykälän.

Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 17. elokuuta 2013 1–0-kotivoitossa Málagaa vastaan. 24. lokakuuta 2013 hän teki ensimmäiset maalinsa (2) edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa sveitsiläistä FC St. Gallenia vastaan.

11. heinäkuuta 2014 Cartabia siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella Córdobaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Argentina quiere llevarse a Fede Super Deporte. Viitattu 1.11.2013. (espanjaksi)
2. ↑  Fede Cartabia renueva hasta 2017 Vavel. Viitattu 1.11.2013. (espanjaksi)
3. ↑  Valencia edge victory ESPN. Viitattu 1.11.2013. (englanniksi)
4. ↑  Rampant Valencia make light work of St Gallen UEFA. Viitattu 1.11.2013. (englanniksi)
5. ↑  Fede Cartabia jugará cedido un año en el Córdoba Marca. Viitattu 12.7.2014. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fede Cartabian tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Adrian Lewis vuonna 2019.
**Adrian Lewis** (21. tammikuuta 1985, Stoke-on-Trent, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen dartsinpelaaja. Lewis on lajin kaksinkertainen maailmanmestari (2011, 2012).

Ura
---

10-vuotiaana dartsinheiton aloittanut Adrian Lewis siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2003. Samasta kaupungista (Stoke-on-Trent) kotoisin oleva lajilegenda Phil Taylor toimi ammattilaisuran alkuvuodet Lewisin menttorina. Lewis sai vuonna 2005 lempinimen **Jackpot** voitettuaan Las Vegasissa rahapeliautomaatissa 72.000 dollaria, mutta ei voinut lunastaa voittoaan, koska oli alle 21-vuotias.

Lewis aloitti tasaisen varman nousun lajin eliittiin ja saavutti finaalipaikat European Championship ja World Grand Prix-turnauksissa. Ensimmäinen iso turnausvoitto tuli vuoden 2011 maailmanmestaruusturnauksessa, jonka finaalissa Lewis päihitti Gary Andersonin erin 7–5. Andersonia vastaan Lewis heitti yhdeksän tikan lopetuksen, joka on toistaiseksi ainoa laatuaan maailmanmestaruusloppuotteluissa. Tämän lisäksi Lewisistä tuli kaikkien aikojen nuorin PDC-järjestön maailmanmestari ja ensimmäinen PDC-järjestön mestari, joka ei ollut voittanut kilpailevan BDO-järjestön maailmanmestaruutta

Seuraavana vuonna Lewis puolusti maailmanmestaruuttaan voitokkaasti lyöden finaalissa Andy Hamiltonin erin 7–3. Lewis oli kolmas pelaaja Eric Bristowin ja Raymond van Barneveldin jälkeen, joka pystyi säilyttämään maailmanmestaruuden voitettuaan ensimmäisen mestaruutensa.

Seuraavina vuosina Lewis menestyi hyvin monissa major-turnauksissa muun muassa voittaen European Championship-kilpailun 2013 ja UK Openin 2014. Vuonna 2016 Lewis oli jälleen mm-finaalissa, mutta tällä kertaa Gary Anderson osoittautui paremmaksi eräluvuin 5–7.

Saavutukset
-----------

* PDC:n maailmanmestari: 2011, 2012.

### Muita turnausvoittoja

* European Championship: 2013.
* UK Open: 2014.

Lisäksi Lewis on ollut voittamassa World Cup of Darts-joukkuekilpailun vuosina 2012, 2013, 2015 ja 2016.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Dartsdatabase (Arkistoitu – Internet Archive)