recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
8600-sarjan EMU
**Shikoku ryokakutetsudō** (jap. 四国旅客鉄道株式会社, *Shikoku ryokakutetsudō kabushikigaisha*, ’Shikokun matkustajarautatieosakeyhtiö’, engl. *Shikoku Railway Company*), eli lyhyemmin **JR Shikoku** (jap. JR四国), on japanilainen JR-rautatiekonserniin kuuluva rautatieyhtiö. Se liikennöi nimensä mukaisesti Shikokun saarella.

JR Shikoku perustettiin Japanin valtionrautateiden yksityistämisen yhteydessä vuonna 1987. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kagawan prefektuurin Takamatsun kaupungissa.

Yhtiöllä on 2 391 työntekijää (vuonna 2018). Se liikennöi yhdeksää rautatielinjaa, jotka muodostavat 855,2 kilometrin pituisen verkoston. Yhtiöllä on käytössään 259 asemaa ja 435 junavaunua ja veturia. Rautatieliikenteen lisäksi JR Shikoku toimii myös useilla muilla aloilla, muun muassa rautateihin liittyvän kiinteistö- ja hotellitoiminnan sekä kaupan parissa.

Linjat
------

JR Shikokulla on liikennettä yhdeksällä rautatielinjalla, joista Honshi-Bisan-linja liittää saaren Honshūhun Seton suursillan kautta.

| Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus (km) |
| --- | --- | --- | --- |
| Honshi-Bisan-linja | 本四備讃線 | Kojima–Utazu | 18,1 |
| Yosan-linja | 予讃線 | Takamatsu–Uwajima | 327,0 |
| Uchiko-linja | 内子線 | Niiya–Uchiko | 5,3 |
| Kōtoku-linja | 高徳線 | Takamatsu–Tokushima | 74,5 |
| Dosan-linja | 土讃線 | Tadotsu–Kubokawa | 198,7 |
| Tokushima-linja | 徳島線 | Sako–Tsukuda | 67,5 |
| Naruto-linja | 鳴門線 | Ikenotani–Naruto | 8,5 |
| Mugi-linja | 牟岐線 | Tokushima–Kaifu | 79,3 |
| Yodo-linja | 予土線 | Kita-Uwajima–Wakai | 76,3 |

Lähteet
-------

1. 1 2  会社案内 Shikoku Railway Company. Viitattu 15.6.2018.
2. ↑  駅・鉄道情報／四国の主要駅 Shikoku Railway Company. Viitattu 15.6.2018.
3. ↑  グループ会社一覧 Shikoku Railway Company. Viitattu 15.6.2018.
4. 1 2  区間別平均通過人員（輸送密度） および 旅客運輸収入（平成２９年度） Shikoku Railway Company.  Arkistoitu 15.6.2018. Viitattu 16.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **JR Shikoku** Wikimedia Commonsissa

* Yhtiön internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi) (koreaksi)

  

JR GroupJR Group
 JR Higashi-Nihon |  JR Hokkaidō |  JR Kyūshū |  JR Nishi-Nihon |  JR Shikoku |  JR Tōkai

 JR kamotsu (tavaraliikenne) |  JR sōken (tutkimus) |  JR system (tietotekniikka)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Warrior-luokan panssariristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Warrior** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Warrior-luokan panssariristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Duke of Edinburgh -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 1905 ja valmistui 12. joulukuuta 1906.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, kunnes se siirrettiin 1913 Välimeren laivastoon. Alus otti osaa Saksan keisarikunnan laivaston risteilijöiden *SMS Goebenin* ja *SMS Breslaun* etsimiseen Välimereltä.

Joulukuussa 1914 alus liitettiin Suureen laivastoon (engl. *Grand Fleet*). Alus kuului Skagerrakin taistelussa kontra-amiraali Sir Robert Keith Arbuthnotin komentamaan 1. risteilijäviirikköön, jonka neljästä aluksesta kolme upposi. Alukseen osui taistelun aikana Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijöiden tykkien kranaatteja sen pyrkiessä taisteluun risteilijöiden kanssa. Alus kärsi vakavia vaurioita muun muassa konehuone tuhoutui ja täyttyi vedellä.

Vesilentokoneiden emälaiva *HMS Engadine* otti aluksen hinaukseen. Uppoava alus jouduttiin kuitenkin hylkäämään ja touvi irrotettiin, kun *Engadine* oli pelastanut *Warriorilta* elossa olleet 743 miehistönjäsentä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 72

*Duke of Edinburgh* -luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| **Duke of Edinburgh -luokka:** *HMS Duke of Edinburgh* - *HMS Black Prince* |
| **Warrior-luokka:** *HMS Warrior* – *HMS Cochrane* –*HMS Achilles* – *HMS Natal* |
| Edeltäjä: *Devonshire*-luokka – Seuraaja: *Minotaur*-luokka |
**Aleksandr Belov** (9. marraskuuta 1951 Leningrad, Venäjän SFNT – 3. lokakuuta 1978 Leningrad, Venäjän SFNT) oli neuvostoliittolainen koripalloilija. Hän kuoli vuonna 1978 harvinaiseen syöpään kesken peliuransa. Kuolemansa jälkeen hänet valittiin FIBA Hall of Fameen.

Belov aloitti pääsarjauransa Spartak Leningradissa vuonna 1966. Seuran paidassa hän voitti Cup-voittajien cupin vuosina 1973 ja 1975 sekä Neuvostoliiton-mestaruuden vuonna 1975. Kausi 1977–1978 oli hänen viimeisensä ennen kuolemaa.

Belov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa menestyksekkään uran. Hän voitti vuoden 1972 olympialaisista kultaa sekä vuoden 1976 olympialaisista pronssia. Lisäksi hän saavutti kultamitalit sekä MM-kilpailuista että EM-kilpailuista.

Lähteet
-------

* FIBA Hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Biografia (venäjäksi)
* Aleksandr Belov Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Alexander BELOV (2007 Class)  24.2.2007. FIBA Hall of Fame.  Arkistoitu 11.7.2011. Viitattu 6.2.2013. (englanniksi)

Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1969
4 Zastuhov |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Kulkov |
8 Bološev |
9 Polyvoda |
10 S. Belov |
11 Tomson |
12 Kovalenko |
13 Volnov |
14 A. Belov |
15 Andrejev |
Valmentaja Gomelski

Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1971
4 Tammiste |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Polyvoda |
12 Tomson |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Andrejev |
Valmentaja Kondrašin

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1972
4 Polyvoda |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Korkia |
12 Dvornyi |
13 Volnov |
14 A. Belov |
15 Kovalenko |
Valmentaja Kondrašin

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
**Fieseler Fi 103R Reichenberg** oli V1-risteilyohjuksesta (viralliselta nimeltään Fieseler Fi 103) kehitetty miehitetty versio, joka kehitettiin natsi-Saksassa toisen maailmansodan loppuvaiheessa.

Fi 103R:ää käytti "Leonidas"-laivue, Luftwaffen Kampfgeschwader 200:n ryhmä V. Leonidas-laivue oli perustettu *Selbstopfer*- eli itsemurhaiskuja varten, ja käytti alkuaan Messerschmitt Me 328:sta itsemurhahyökkäyksiin muunnettua versiota. Muunnostyön ongelmista johtuen V1-ristelyohjuksesta alettiin kehittää miehitettyä versiota.

Fi 103R oli tarkoitus nostaa ilmaan Heinkel He 111 -pommikoneen siiven alla ja laskea lentoon kohteen lähellä. Pilotin oli mahdollista poistua koneesta laskuvarjolla, mutta siitäkin huolimatta selviytymismahdollisuudet arvioitiin erittäin heikoiksi, koska ohjaamo on hyvin lähellä koneen sysäysputkimoottoria.

Ensimmäiset koelennot järjestettiin syyskuussa 1944, koelentäjinä Heinz Kensche ja Hanna Reitsch. Useimmat yritykset epäonnistuivat pahasti, mutta koelentojen positiivisena puolena oli, että V1-ohjusten aiemmin havaituista epävakausongelmista saatiin uutta tietoa.

Fi 103R:ää ei koskaan käytetty taistelussa. Werner Baumbach otti KG 200:n komentoonsa lokakuussa 1944, ja keskitti huomionsa Mistel-projektiin. Aikaisemmin Albert Speer oli ehdottanut Fi 103R:ien käyttöä neuvostoliittolaisia voimaloita vastaan. 15. maaliskuuta 1945 Baumbach tapasi Speerin ja Hitlerin, ja taivutteli heidät uskomaan, että itsemurhahyökkäykset eivät sopineet saksalaiseen soturiperinteeseen. Samana päivänä Reichenberg-yksikön toiminta lopetettiin.

Katso myös
----------

* Fieseler Fi 103 (V1-ohjus)
* Yokosuka MXY7 Ōka, japanilainen kamikaze-rakettikone.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fieseler Fi 103R Reichenberg** Wikimedia Commonsissa
**Kurt Einar Thune** (s. 18. elokuuta 1953 Tukholma, Ruotsi) on Ruotsia ja Suomea edustanut ampuja. Hän kilpaili kiväärilajeissa ja osallistui olympialaisiin Soulissa 1988.

Thune saavutti EM-kilpailuissa hopeaa vapaakiväärin polviasentokilpailussa vuonna 1981 Ruotsin edustajana. Suomen kansalaisuuden hän sai vuonna 1988 ja kilpaili samana vuonna Soulin olympialaisissa, jossa hän sijoittui pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa 24:nneksi ja 3 × 40 laukauksen täysottelussa 34:nneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden pienoiskiväärin täysottelussa ja ilmakivääriammunnassa vuonna 1985. Seuratasolla Thune edusti Poliisien Ampumaseuraa, jonka riveissä hän voitti myös joukkuekilpailun Suomen-mestaruuksia.

Kurt Thunen vaimo Leena Melartin-Thune (o.s. Melartin) on ilmakivääriammunnan joukkuekilpailun maailmanmestari.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Siukonen 2001, s. 334
Italialaisia partiolaisia osallistumassa JOTA-JOTIin vuonna 2004.
**Jamboree on the Air – Jamboree on the Internet** (lyhenne **JOTA-JOTI**) on Partioliikkeen Maailmanjärjestön (WOSM) vuosittain järjestämä kansainvälinen partiotapahtuma, jossa partiolaiset ovat yhteydessä toisiinsa amatööriradion, internetin ja muiden viestintätapojen välityksellä. Tapahtuman tarkoituksena on lisätä kulttuuritietoutta ja suvaitsevaisuutta sekä edistää yhteistyötaitoja ja partiolaisten maailmanlaajuista yhteenkuuluvuutta.

Jamboree on the Air (*JOTA*) järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1957. Tapahtuma sai sisartapahtuman vuonna 1995, kun Jamboree on the Internetiä (*JOTI*) alettiin järjestämään. Vuodesta 2013 lähtien näitä kahta tapahtumaa on järjestetty yhtenä yhteisenä tapahtuma.

Nykyään JOTA-JOTI järjestetään vuosittain lokakuun kolmantena täytetä viikonloppuna. Vuonna 2018 tapahtumaan osallistui arviolta yli 1 830 000 partiolaista 144 eri maasta.

JOTA-JOTI Suomessa
------------------

Suomen Partiolaisilla on käytössään 15 radioamatöörien kutsumerkkiä, joita käytetään JOTA-JOTIssa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * OH0JAM
* OH0SGF
* OH0SUF
* OH1SUF
* OH2JAM
 | * OH2S
* OH2SGF
* OH2SUF
* OH3SUF
* OH4SUF
 | * OH5SUF
* OH6SUF
* OH7SUF
* OH8SUF
* OH9SUF
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  World JOTA-JOTI 2018 Report  helmikuu 2019. Kuala Lumpur:  World Scout Bureau.  Arkistoitu 22.2.2019. Viitattu 22.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  What is JOTA-JOTI? *JOTA-JOTI*. World JOTA-JOTI Team, WOSM.  Arkistoitu 22.2.2019. Viitattu 22.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kerhotiedot - Suomen Partiolaiset Ry Suomen Radioamatööriliitto. Viitattu 22.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **JOTA-JOTI** Wikimedia Commonsissa

* Tapahtuman kotisivut (englanniksi)
Yleinen esimerkki Bamford–Stevens-reaktiosta
**Bamford–Stevens-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa aldehydistä tai ketonista muodostettu tosyylihydratsoni hajoaa muodostaen alkeenin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran William Randall Bamford ja Thomas Stevens Stevens  vuonna 1952 ja reaktio on nimetty heidän mukaansa. Bamford–Stevens-reaktio on hyvin yleisesti käytetty menetelmä muun muassa luonnonaineiden kokonaissynteesissä.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Bamford–Stevens-reaktion ensimmäisessä vaiheessa aldehydistä tai ketonista valmistetaan tosyylihydratsoni karbonyyliyhdisteen ja tosyylihydratsiinin välisellä reaktiolla. Tämän jälkeen yhdistettä kuumennetaan emäksisissä olosuhteissa. Emäksenä voi toimia esimerkiksi natrium, natriumetoksidi, natriumhydridi tai natriumamidi. Vastaavankaltainen reaktio, jossa emäksenä käytetään organolitiumyhdisteitä, on nimeltään Shapiro-reaktio. Reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa emäs deprotonoi hydratsonin typpiatomin. Tämän seurauksena yhdisteestä eliminoituu p-tolueenisulfinaattiryhmä ja muodostuu diatsoyhdiste.

Tämän vaiheen jälkeen reaktiomekanismin eteneminen riippuu käytetystä liuottimesta. Proottisissa liuottimissa liuotin luovuttaa diatsoyhdisteelle protonin ja yhdiste hajoaa, jolloin eliminoituu typpeä. Välivaiheena muodostuu karbokationi, josta eliminoituu protoni ja muodostuu alkeeni.

Aproottisissa liuottimissa diatsoryhmän eliminoitumisessa muodostuu karbeeni. Tästä karbeenista muodostuu alkeenin protoninsiirtoreaktion jälkeen. Kummassakin tapauksessa muodostuu termodynaamisesti stabiilein eli mahdollisimman substituoitu alkeeni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eugene F. Rothgery: *Hydrazine and Its Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 23.11.2016
2. 1 2  Bernhard Kammermeier: *Reduction, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 23.11.2016
3. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 1007–1008. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1294–1295. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
5. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-4. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
6. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 114. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
7. 1 2 3 4  Jie Jack Li: *Name Reactions for Homologation*, s. 642–643. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0-470-48701-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.11.2016). (englanniksi)
**Damion Eric Dantzler** (s. 13. helmikuuta 1976) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Dantzler pelasi kauden 1997–1998 Louisvillen yliopistossa. Tämän jälkeen hän pelasi ammattilaisena muun muassa kotimaansa Santa Cruz Warriorsissa. Kaudeksi 2007–2008 Dantzler saapui suomalaiseen Tampereen Pyrintöön, jossa hän sijoittui runkosarjan levypallotilaston kärkipäähän ja oli runkosarjan kolmanneksi tarkin kahden pisteen heittojen heittäjä 63,6 prosentin keskiarvollaan. Vuonna 2009 Dantzler palkattiin loukkaantumisista kärsineeseen Team Componentaan, ja vuonna 2010 hän kävi pelaamassa kaksi ottelua Salon Vilppaassa. Kaudella 2010–2011 Dantzler pelasi I-divisioonan Loimaan Korikonkareissa.

Dantzler aloitti valmentajauransa toimimalla Loimaan Korikonkarien edustusjoukkueen apuvalmentajana kolmen kauden ajan vuosina 2011–2014. Kauden 2013–2014 Dantzler työskenteli myös Ura Basketin organisaatiossa: hänen työtehtäviinsä kuuluivat miesten edustusjoukkueen sekä seuran A-poikien apuvalmentajana ja seuran kehitysjoukkueen päävalmentajana toimiminen. Huhtikuussa 2014 Dantzler valittiin Ura Basketin päävalmentajaksi. Keväällä 2015 hänet valittiin korkeimpaan Suomessa järjestettävään valmentajantutkintokoulutukseen, HKVT:hen. Elokuussa 2015 Dantlez palasi Loimaalle apuvalmentajaksi. Kauden kevätpuoliskolla joukkueen talousongelmat nousivat julkisuuteen. Päävalmentaja Greg Gibsonin lähdettyä seurasta Dantzlerin oli tarkoitus nousta Loimaan päävalmentajaksi seuraavaksi kaudeksi. Bisons ei kuitenkaan saanut lisenssiä Korisliigaan. Heinäkuussa 2016 Dantzler siirtyi lapualaisen Korisliigassa pelanneen Kobrien päävalmentajaksi yksivuotisella sopimuksella. 

Joulukuussa 2017 Dantzler siirtyi uusikaupunkilaisen Korisliigassa pelanneen Korihaiden päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Toukokuussa 2018 Dantzler teki jatkosopimuksen Korihaiden kanssa.

Lähteet
-------

* Damion Dantzler (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Damion Dantzler Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) fiba.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  fiba.com
2. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑  Uudenkaupungin Korihait | Damion Dantzler jatkaa Korihaiden päävalmentajana *www.korihait.fi*. Viitattu 21.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Damion Dantzler basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Muotokuva, jossa on Septimius Severus, Julia Domna, Caracalla ja Geta. Getan kasvot on pyyhitty pois hänen veljensä määräämän *damnatio memoriaen* vuoksi.
**Damnatio memoriae** (lat.  *muistin tuhoaminen*) oli roomalainen käytäntö, jolla osoitettiin halveksuntaa pettureina ja häpeän tuojina pidettyjä kohtaan. Se tarkoittaa suomeksi suunnilleen muiston kiroamista. Jokainen jälki ihmisestä poistettiin, ikään kuin ihmistä ei ikinä olisi ollutkaan.

Tunnetuimpia esimerkkejä *damnatio memoriaesta* ovat epäsuosittujen keisarien kiroamiset heidän kuoltuaan. Ensimmäisenä kirottiin Caligula, sitten Nero. Keisari Caracalla kirosi veljensä Getan murhattuaan tämän.

Tuomion julistamisen jälkeen tuomitun nimi poistettiin kaikista kirjakääröistä, keisarien tapauksessa myös piirtokirjoituksista. Myös patsaat tuhottiin. Roomalainen elämä perustui kunnialle ja kasvot piti säilyttää kaikissa tilanteissa. Tällainen kunnian menetys oli hyvin kova rangaistus.

Vastaavia käytäntöjä muissa kulttuureissa
-----------------------------------------

Samanlaisia käytäntöjä tai tapauksia on ollut myös muissa kulttuureissa. Esimerkiksi muinaisessa Egyptissä faarao Akhenatenin seuraajat koettivat hävittää kaikki häneen liittyvät nimikartussit ja muistomerkit. Antiikin Kreikassa Efesoksen Artemiin temppelin polttajan Herostratoksen nimi määrättiin hävitettäväksi. Myös nykyaikana on tapahtunut vastaavia tapauksia, esimerkiksi Stalinin vainojen aikana epäsuosioon joutuneet ihmiset jopa retusoitiin pois valokuvista.

Esimerkkejä
-----------

* Aquilia Severan, Elagabaluksen vaimon patsas tuhottuna.Aquilia Severan, Elagabaluksen vaimon patsas tuhottuna.
* Valokuvien käsittelyä Neuvostoliitossa Stalinin hallintoaikana.Valokuvien käsittelyä Neuvostoliitossa Stalinin hallintoaikana.

Katso myös
----------

* Luettelo punaisten muistomerkeistä Suomessa
* Monumentaalinen propaganda
* Muistomerkki
* Persona non grata

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Damnatio memoriae** Wikimedia Commonsissa

* Damnatio Memoriae *Livius*.  2006. Livius.org. Viitattu 10.12.2015. (englanniksi)
* Sarah E. Bond: Erasing the Face of History *The New York Times*.  14.5.2011. The New York Times Company. Viitattu 10.12.2015. (englanniksi)
Bill Forsyth
**William David "Bill" Forsyth** (s. 29. heinäkuuta 1946 Glasgow) on skotlantilainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan elokuvistaan *Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi* (1981), *Local Hero – kylän sankari* (1983), *Jäätelösota* (1984), *Sylvien talo* (1987) ja *Gregoryn tytöt* (1999).

Forsyth aloitti ohjaajauransa pikkuvarkaista kertovalla nuorisokuvauksella *That Sinking Feeling* (1979). Se tuotettiin niin halvalla, että skottimurteen dubbaamisen Yhdysvaltain markkinoille kerrotaan maksaneen enemmän kuin itse elokuvan teko. Yllättäväksi maailmanhitiksi noussut *Gregory’s Girl* raivasi Forsythille tietä eteenpäin, ja syntyivät skottikomediat *Local Hero – kylän sankari* (1983) ja *Jäätelösota* (1984), joihin musiikin on tehnyt Mark Knopfler.

Forsyth siirtyi 1980-luvun puolivälissä Hollywoodiin, jossa hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Christine Lahden vahvasta pääosasta tunnettu *Sylvien talo* (*Housekeeping*, 1987). Sitä seurasi rikoskomedia *Keikkakaverit* (*Breaking In*, 1989), jonka on kirjoittanut John Sayles ja pääosaa esittää Burt Reynolds.

Forsythin seuraava projekti, Robin Williamsin vaihtuvien roolien varaan rakennettu komedia *Ollaan ihmisiksi* (*Being Human*, 1994) oli tarkoitettu hitaaksi, episodimaiseksi katsaukseksi ihmisestä eri aikakausina. Tuotanto oli täynnä taloudellisia vastoinkäymisiä, ja lopulta tuotantoyhtiö vaatii elokuvaa lyhennettäväksi 40 minuutilla sekä varustettavaksi onnellisella lopulla ja kertojanäänellä. Forsyth menetti mielenkiintonsa elokuvien tekemiseen, mutta palasi käsikirjoittajan ja ohjaajan työhön vielä elokuvassa *Gregoryn tytöt* (1999).

Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä *Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi* äänestettiin kaikkien aikojen 30. parhaaksi ja *Local Hero – kylän sankari* 37. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gregory's Girl – Nykypäivän romanssi, Yle Teema 8.6.2016. Viitattu 25.7.2016.
2. ↑  Meir, Christopher: Bill Forsyth, Great Directors, *Senses of Cinema* 33, lokakuu 2004. Viitattu 25.7.2016.
3. ↑  Best 100 British films – full list, BBC 23.12.1999. Viitattu 27.7.2016.

Kirjallisuutta
--------------

* Kalliomäki, Petteri: "Rikosten laaksot – Bill Forsyth ja hänen vasenkätinen Brigadooninsa". *Filmihullu* 4/2016.
* Möller, Olaf: "Siunattu tarina, elokuvan kirous", Bill Forsythin haastattelu. *Filmihullu* 4/2016.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Likõlaanõ karjäär** on Virossa Põlvamaalla Põlvan kunnan Joosun kylässä sijaitseva tekojärvi. Vironkielisessä vesistöjen nimistössä *karjäär* viittaa hiekan- tai soranotossa tai luohinnassa syntyneeseen kuoppaan, johon on kertynyt vettä lammeksi tai järveksi.

Maantietoa
----------

Tekojärvi on 300 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee peltoalueen metsäsaarekkeessa Oleskin kulmakunnalla Kariojan lähellä. Järvellä ei ole asutusta, mutta lähimmille taloille on matkaa alle 100 metriä. Järvelle ei tule tietä eikä siinä ole saaria.

Vesistösuhteita
---------------

Likõlaanõ karjäär kuuluu Kariojan valuma-alueeseen, jossa Karioja on Võhandu jõen sivu-uoma. Lammen ympärille kauemmaksi on kaivettu kiertävä oja, jonka vedet alkavat laske kohti kaakkoa ja oja yhtyy alle 500 metrin päässä Kariojaan. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Likõlaanõ karjäär (vee2127510) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 27.8.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 27.8.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jaakko Ilmari Warén** (s. 27. huhtikuuta 1970 Espoo) on suomalais-amerikkalainen säveltäjä ja tuottaja. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Einojuhani Rautavaaran ja Kalevi Ahon oppilaana kunnes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1989. Siellä hän jatkoi sävellysopintojaan Arnold Schönbergin assistentin Richard Hoffmannin johdolla. Warén valmistui Oberlin Konservatoriosta vuonna 1993, jolloin hänelle myönnettiin American Society of Composers and Publishers Raymond Hubbell - sävellyspalkinto. Oberlinissa opiskellessaan hän aloitti myös perehtymisen elektro-akustiseen musiikkiin ja etnomusikologiaan. Hän opetteli soittamaan useita etnisiä kieli- ja lyömäsoittimia ja esiintyi mm. Oberlinissa toimineessa Javanese Gamelan -yhtyeessä.
Tuona aikana hän osallistui myös moniin sävellystapahtumiin joissa esitettiin hänen musiikkiaan, kuten esim. Cleveland Chamber Symphony Young & Emerging Composers, Midwest Composers Symposium, Korvat auki, Ung Nordisk Music Festival, SYZYGY New Music Concert Series at Rice University, The Juilliard Shcool Concert Series ja Bangkok Music Festival Asian Composers Symposium.

Warén jatkoi sävellys- ja elektronimusiikin opintojaan Arts Meadows School Of The Art'ssa jossa hänen opettajinaan toimivat Martin Sweidel ja Kevin Hanlon. Maisterin diplomin saatuaan 1996 hän aloitti säveltämisen ja musiikin tuottamisen päätoimisesti.
Siitä alkaen Warén on aktiivisesti tuottanut, säveltänyt musiikkia ja äänisuunnitellut lukuisia kaupallisia projekteja, kampanjoita, videoita, tv- ja radio ohjelmia ja filmejä.

Sävellyksiä
-----------

### Jousiorkesterimusiikki

* *Pieces In And Out Of Time* (String Orchestra Or Nonet) (1989)

### Soolo & Kamarimusiikki

* *...Du Vent Solaire...* (STRING QUARTET) (1996)\* edited 2023
* *INTRINSICS* (Sonata for Piano) (1993)
* *Têtralogie* (for Organ) (1993)
* *TRAPEZIUM* (for Viola and Piano) (1992)
* *CRASH, MIND & DELAY* (for Solo Violin with live electronics) (1989)
* *RUSH* (for 12 Violins) (1988)
* *Thai Fleet Suite* (for Solo Piano) (1988 ~)
	+ Chaiprakarn
* *Alone (Hitori Dake)* (for Solo Clarinet) (1988)

### Elektroakustisia teoksia

* *praelūdere* (for augmented virtual prepared piano) (2022)
* *Light Beyond* I (1991)
* *Ondulazones* "Imaginary Concerto for Flute with Live electronics and quadrophonic tape" (1993)
* *Aeoliaphony* (1995)
* *Aeoliaphony* II (1995)
* *PHANTOMTRAINS* (1995)

Lähteet
-------

1. ↑  Music Finland: Music Finland Composers Repertoire (web-sivu) *core.musicfinland.fi*. Viitattu 14.2.2023. suomi
**Jaakko V** (10. huhtikuuta 1512 – 14. joulukuuta 1542) oli Skotlannin kuningas vuosina 1513–1542.

Elämäkerta
----------

Jaakon vanhemmat olivat kuningas Jaakko IV ja tämän vaimo Margareeta Tudor. Hänen enonsa oli siis Englannin kuningas Henrik VIII, ja hän oli Edvard VI:n, Maria I:n ja Elisabet I:n serkku. Jaakko oli vasta runsaan vuoden ikäinen, kun hänen isänsä kaatui Flodden Fieldin taistelussa. Syyskuussa 1513 hänet kruunattiin Stirlingin linnassa, mutta koko hänen lapsuutensa vallassa oli sijaishallitsijoita. Jaakko nousi todelliseksi kuninkaaksi 16-vuotiaana vuonna 1528.

Jaakon ensimmäinen tehtävä kuninkaana oli raivata tieltä isäpuolensa, Angusin jaarli Archibald Douglas, joka oli pitänyt alaikäistä Jaakkoa vangittuna Edinburghin linnassa. Jaakko myös taltutti kapinat ja Ulko-Hebridien päälliköt. Hän myös lisäsi varallisuuttaan tiukentamalla verotusta ja peruuttamalla läänityksiä. Suuren osan rikkauksistaan Jaakko käytti rakennustöihin Stirlingissä, Falkirkissä, Linlithgow’ssa ja Holyroodissa.

Kuningas oli ankara harhaoppien vastustaja. Hänen kaudellaan useita uskonpuhdistuksen kannattajia teloitettiin, tunnetuimpana vuonna 1528 roviolla poltettu Patrick Hamilton.

Stirlingin linnassa olevan patsaan arvellaan esittävän *Gudeman of Ballengeich* -hahmoa.
Jaakko V avioitui Ranskan kuninkaan Frans I:n tyttären, Valois’n Madelinen, kanssa vuonna 1537, mutta tämä kuoli pian ja Jaakko avioitui uudelleen. Maria Guisen kanssa hän sai kaksi poikaa (Rothesayn herttua James ja Albanyn herttua Arthur), jotka kuitenkin kuolivat jo varhain. Tytär kuitenkin säilyi hengissä ja hänestä tuli Skotlannin seuraava hallitsija, Maria Stuart (Maria I). Jaakolla oli lisäksi useita aviottomia lapsia, joista Morayn jaarli James Stewart toimi myöhemmin Skotlannin sijaishallitsijana.

Jaakko pyrki tasapainoilemaan maansa ranskalais- ja englantilaissuuntausten välissä. Ranskalaissuuntauksen vaatimuksesta hän solmi liiton Ranskan kanssa vuonna 1542. Myös hyökkäystä Englantiin yritettiin, mutta se tyrehtyi alkuunsa tappioon Solway Mossin taistelussa 1542.

Legendan mukaan Jaakko naamioitui öisin, jotta sai liikkua rauhassa Edinburghin kaduilla nimellä *Gudeman of Ballengeich*.

Lähteet
-------

1. ↑  James V (r. 1513–1542) The British Monarchy
2. 1 2 3  Kaisu-Maija Nenonen, Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 862. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jaakko V** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Jaakko IV** | **Skotlannin kuningas**1513–1542 | Seuraaja:**Maria I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Krya** (m.kreik. Κρύα, myös Κρούα, *Krūa*; lat. *Crya*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Muğlan maakunnan Kapukargınin kylää.

Maantiede
---------

Kryan kaupunki sijaitsi Kaariassa, tai joidenkin antiikin lähteiden mukaan Lyykiassa, nykyisen Fethiyen lahden länsirannalla olevan pienemmän lahden rannalla. Paikka on noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen Fethiyen lahden länsipään eli nykyisin Kapi Dağina tunnetun niemen kärjestä. Kaupungilla oli pieni ja jyrkkärinteinen akropolis eli linnavuori ja yläkaupunkikukkula.

Stefanos Byzantionlainen sijoitti Kryan Lyykiaan ja sanoo, että sen edustalla oli kolme saarta, Kryeis, Karysis ja Alina. Plinius vanhempi sijoitti kaupungin Kaarian Glaukoksenlahden rannalle, ja sanoo myös sen edustalla olleen kolme saarta, kuitenkaan mainitsematta niiden nimiä. *Stadiasmus Maris Magni* käyttää kaupungista nimimuotoa *Krua* ja sijoittaa sen 160 stadioninmittaa länteen Telmessoksesta. Pomponius Mela ei mainitse kaupunkia, ainoastaan Kryan niemen. Klaudios Ptolemaios käyttää kaupungista nimimuotoa *Karya* ja sijoittaa sen Lyykiaan.

Kryan kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä.

Historia
--------

Kryan historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu siihen, että Krya kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 453/452–428/427 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Kryeus* (Κρυεύς).

Rhodoksen demosten joukossa esiintyy demos nimeltä *Kryassos*, joka on eri paikka.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupungin akropoliilta on löydetty muurien ja tornin jäänteitä. Rannikolla on joonialaistyylisen temppelin malliseksi tehty hauta, jossa on kaariankielinen piirtokirjoitus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "907. Krya", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "TAŞYAKA ("Krya") Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Smith, William: "Crya", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Krya *Pleiades*. Viitattu 1.2.2022.
5. ↑  "65 A4 Krya", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika*, Κρύα.
7. ↑  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.28, 5.31.
8. ↑  Pomponius Mela: *De situ orbis* 1.16.
Kriminjuutalainen rabbi Chaim Hezekiah Medini perheensä kanssa 1890-luvulla kuvattuna.
**Krymtšakit** (krymtšakiksi кърымчах *qrımçax* tai кърымчахлар *qrımçaxlar*) eli **kriminjuutalaiset** ovat Krimin niemimaalta kotoisin oleva juutalaisryhmä. Heidän perinteinen kielensä on krimintataaria lähellä oleva krymtšakin kieli. Nimitystä krymtšakki ryhdyttiin käyttämään 1800-luvulla erotukseksi karaiimeista ja Krimille muuttaneista aškenasijuutalaisista.

Vuonna 1989 krymtšakkeja oli Neuvostoliitossa 1 448 henkeä. Ukrainassa oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 408 krymtšakkia ja Venäjällä vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 157.

1300–1500-luvuilla Krimin juutalaisten keskuksena toimi Kaffa eli nykyinen Feodosijan kaupunki. 1700-luvun lopulla keskukseksi tuli Karasubazar eli nykyinen Bilohirsk (ven. Belogorsk). 1800-luvulla krymtšakit muodostivat pienen köyhän yhdyskunnan, jonka jäsenet harjoittivat käsityöammatteja, maanviljelystä ja kauppaa. Vuoden 1897 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 345 krymtšakkia, mutta vuonna 1912 heitä arvioitiin olleen jo 7 500 henkeä. Myöhemmin luku väheni Venäjän sisällissodan, nälänhädän ja Palestiinaan muuton seurauksena. Vuonna 1926 krimtšakkeja oli Neuvostoliitossa 6 383 henkeä, joista pääosa asui Krimillä, osa Novorossijskissa ja Suhumissa. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset tuhosivat valtaosan kansasta. Vuonna 1948 Krimillä oli enää 700–750 krymtšakkia ja koko maassa noin 1 400–1 500.

Krymtšakeilla on rikas kansanperinne. Kirjakielinään he ovat käyttäneet krymtšakin lisäksi jiddišiä, hepreaa ja venäjää.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Narody Rossii: entsiklopedija*, s. 210. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-082-7.
2. ↑  Ukrainan vuoden 2001 väestönlaskennan tulokset *ukrcensus.gov.ua*.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 13.3.2009. (englanniksi)
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.1. Natsionalnyi sostav naselenija. *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 6.2.2009. Viitattu 13.3.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija: krymtšaki (venäjäksi)
* Etnografija Kryma: krymtšaki (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* The Red Book of the Peoples of the Russian Empire: the Crimean Jews (englanniksi)
Jätepuristin
**Jätepuristin** on jätejakeiden tiivistämiseen tarkoitettu laite. Jätteitä puristetaan kokoon, jotta kuljetus olisi tehokasta ja taloudellista. Samalla kone sijoitettuna käyttökiinteistöön antaa sen käyttäjille mahdollisuuden säilyttää jätejakeet puristimen säiliössä siististi, paloturvallisesti ja ilkivallalta suojattuna.

Jätepuristimien tyypit
----------------------

Koneita on pääsääntöisesti kahta eri laitetyyppiä: niin sanottuja erillismallin puristimia ja niin sanottuja combimallin puristimia.

### Erillismallin puristimet

Hydraulisella voimalla liikutetaan puristusmäntää edestakaisin vaakatasossa, jolla tiivistys säiliöön saadaan halutuksi. On tarkoitettu isolle säiliökokoluokille 10–40 m³ ja nähin liitettäville puristimille. Puristin on kiinteästi alustaansa kiinnitettynä, esimerkiksi asfaltti- tai betonialustaan. Puristimen edessä myös alustaansa kiinnitetty ohjauskisko ohjaa säiliön haluttuun paikkaan täsmällisesti. Puristin ja säiliö kiinnitetään toisiinsa niin sanotuilla vanttiruuveilla tai hydraulisilla vanteilla, muuten säiliö pakenisi puristimen voimalla eteenpäin. 

Laite voidaan varustaa kiinteistön tarvitsemilla lisävarusteilla kuten kuiluilla (korkeat rakennukset, joissa jätejae syötetään kerroksissa kuiluun, edelleen puristimen puristuskammioon), astiankaatolaitteilla (esimerkiksi 100–800 litran jäteastioiden kippausta varten), erilaisilla tasoratkaisuilla sekä monilla muilla lisävarusteilla lastauksen helpottamiseksi.

### Combimallin puristimet

Kuten yllä, mutta eroaa sillä, että puristin ja säiliö ovat samalla I-kiskoalustallaan, kiinni toisissaan ja koko yhdistelmä kulkee kuljetuksissa mukana kaatopaikalle-erottelupisteeseen tyhjennyksen yhteydessä. Säiliötilavuudet ovat pienempiä (yleisesti 5–25 m³) yhteispituuden kasvaessa puristimen takia pidemmiksi, joka taas on poissa säiliön kuutiotilavuudesta. Tyhjennyksiä suurilla jätemäärillä tulee siten enemmän, jolloin taas combipuristimen kannattavuus olennaisesti laskee. Varusteita combiin voidaan lisäillä lukuisa määrä ja käyttö pääsääntöisesti samaa kuin erillismallilla.

### Ruuvipuristimet

Kuten yllä, mutta puristusvoima saadaankin aikaan mekaanisesti tai hydraulisesti kierreruuvilla, joka kiertyessään aiheuttaa vääntövoiman, jolla jätejae murskautuu ja edelleen työntyy säiliöön. Tiivistys on hyvä esimerksiksi laatikoilla, kuormalavoilla, biojätteillä, paperilla ynnä muulla lyhytjakeella. Ongelmia ruuvikäyttö tuo pitkillä jakeilla, kuten pressu, kangas ja vaijerit, jolla sitkeä vetovoiman kestävä ominaisuus, kiertyessään ruuviakselin ympärille, aiheuttaen ominaisuuksien menetyksen ja lisäämällä kitkaa jopa palovaaraan saakka.

* Ruuvipuristimessa voi olla yksi tai useampia ruuveja, jakeesta riippuen.
* Kaikissa jätepuristimissa täyttöaukkojen mitat, samoin kuin säiliöiden mittoja voidaan muutella tarpeen mukaan.
* Laitteet ja säiliöt ovat niin sanotuissa vaihtolavastandardeissa, ja tyhjennykset tehdään yleensä 2–3 akselisilla vaihtolavalaittein (koukku- tai vaijeritartunnoilla varustetuilla kuorma-autoilla) HL- tai CL-standardin mukaisina.

Lähteet
-------

* 
*
**Diomaténé** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 4 500 ja kylässä 800 asukasta (vuonna 2009).

Diomaténén kunnan pinta-ala on 272 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Faman, idässä Kafouziélan ja Zangaradougoun, etelässä Sikasson ja lännessä Pimpernan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on metsä-, pensas- ja heinäsavannia.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on miniankoja ja fulbeja. Vallitseva uskonto islam, mutta myös animistiset perinteet ovat vahvoja.

Diomaténén kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen vanha maantie. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 29.5.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Diomaténé 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 29.5.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.5.2018.
Herakles pyydystää Diomedeen tammat. Roomalainen mosaiikki, n. 300-luku.
**Diomedeen tammat** olivat kreikkalaisessa mytologiassa neljä ihmislihaa syövää hevosta. Traakian jättiläiskuningas Diomedeen omistamat suurenmoiset hevoset olivat villejä ja hillittömiä, jonka vuoksi niiden syöttökaukalot oli tehty kuparista ja hevoset oli kahlehdittu rautaketjuilla. Bukefaloksen, Aleksanteri Suuren ratsun, kerrottiin olevan näiden tammojen jälkeläinen.

Herakleen kahdeksas urotyö
--------------------------

Herakleen kahdeksas urotyö, jonka hän sai Eurystheukselta, oli Diomedeen tammojen varastaminen. Herakles purjehti paikalle mukanaan joukko vapaaehtoisia, ja he voittivat vaivatta paikalla olleet hevosten hoitajat. Kun hevoset oli ajettu meren rantaan niiden lastaamiseksi laivaan, Diomedes saapui paikalle pelastaakseen omaisuutensa. Herakles jätti hevoset Abderoksen, Hermeen pojan, vahdittaviksi, mutta tammat tappoivat tämän raahaamalla tätä perässään. Seuranneessa taistelussa Herakles tappoi Diomedeen syöttämällä tämän omille hevosilleen pystyäkseen hallitsemaan nyt kylläisiä hevosia.

Tuotuaan hevoset mukaanaan Herakles antoi ne Eurystheukselle. Kirjoittajasta riippuen tämä joko päästi ne menemään ja ne vaelsivat Olympos-vuorelle, jossa ne joutuivat villipetojen tappamiksi, tai sitten Eurystheus pyhitti hevoset Heralle ja antoi niiden jatkaa sukuaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.15.3-4 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.8 (engl. käännös).

  

Herakleen urotyöt
Nemean leijona ·  Lernan hydra ·  Keryneian kauris ·  Erymanthoksen metsäkarju ·  Augeiaan tallit ·  Stymfaloksen linnut ·  Kreetan härkä ·  Diomedeen tammat ·  Hippolyteen vyö ·  Geryonin karja ·  Hesperidien omena ·  Kerberos
**Susanne Wenger** (tai **Adunni Olorisha**; 4. heinäkuuta 1915 Graz, Itävalta – 12. tammikuuta 2009 Osogbo, Nigeria) oli itävaltalainen Nigeriassa vaikuttanut taiteilija ja jorubauskonnon pappi. Itävallassa syntynyt Wenger opiskeli taidetta kotikaupungissaan Grazissa ja Wienissä, kunnes hän matkasi Pariisiin vuonna 1949. Siellä hän tapasi ja avioitui kielitieteilijä Ulli Beierin kanssa, joka muutti työtehtävää varten Nigeriaan.

Wenger seurasi aviomiestään ja muutti Nigeriaan, missä hän työskenteli taiteilijana. Nigeriassa Wenger tapasi jorubakansaan kuuluneen alkuperäisuskontoa edustaneen papin, joka herätti hänen kiinnostuksensa. Beier ja Wenger erosivat, jonka jälkeen Wenger löysi elämäänsä uuden paikallisen miehen sekä adoptoi useita jorubalapsia. Wenger omistautui jorubien luonnonuskolle ja auttoi sen elvyttämisessä. Hän auttoi kasvattamaan Osun-juhlan suosiota.

Paikallisten pyhissä lehdoissa Wenger ja nigerialaiset taiteilijat koristelivat lehtoja sekä korjasivat alttareita. Vuonna 1965 Osun-Osogbon lehdosta tuli Nigerian kansallismonumentti ja myöhemmin Unescon maailman perintökohde, mitä pidetään Wengerin ansiona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Richards Keith: Suzanne Wenger: Austrian-born artist and priestess of the Yoruba religion *The Guardian*.  26.3.2009. Viitattu 30.8.2019.
2. ↑  Walker, Andrew: The white priestess of 'black magic' *BBC*.  10.9.2008. Viitattu 30.8.2019.
3. 1 2  The story of an Austrian artist who became an Osun priestess *pulse.ng*.  27.3.2018. Viitattu 30.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Susanne Wenger** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* SIKART
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Viandenin linna Luxemburgissa.
**Viandenin linna** on Saksan ja Luxemburgin rajalla sijaitseva varhaisella keskiajalla rakennettu linnoitus. Se sijaitsee Viandenin kantonissa Luxemburgissa. 

Linnan ensimmäiset ja vanhimmat osat on rakennettu jo 400-luvulla. Sen rakentaminen on ollut yhtenä alkusysäyksenä romaaniselle rakennustyylille, jota seurasi karolingien aikakausi ja josta tämä kausi otti ihanteita.*lähde?*

Linna oli Viandenin kreivikunnan keskus, ja se oli myös luxemburgilaisen abbedissa Yolanda Viandenilaisen (luksemb. *Yolanda vu Veianen*) syntymälinna. Suurin osa linnan rakennuksista on rakennettu vuosien 1000 ja 1300 välisenä aikana. Linna on historiansa aikana kokenut useita muodonmuutoksia. Siinä voidaan yleisesti havaita kaikkiaan yhdeksän eri rakennustyylin vaikutuksia aina 400-luvulta lähtien meidän päiviimme saakka.*lähde?*

Viandenin suvun vaakuna.

Nykyaika
--------

Linnan on vuodesta 1977 ollut Luxemburgin valtion omaisuutta ja sitä on restauroitu perinteitä kunnioittaen. Viandenin linnassa suoritetut arkeologiset kaivaukset ovat tuoneet esille linnan vanhimmat rakenteet ja ensimmäisen 800-luvulla rakennetun puolustusmuurin.*lähde?*
**José Vianna da Motta** (22. huhtikuuta 1868 São Tomé – 31. toukokuuta 1948 Lissabon) oli portugalilainen pianisti ja säveltäjä. Hän syntyi São Tomén saarella Afrikassa, mutta muutti jo lapsena perheensä mukana Lissaboniin, Portugaliin.

Opiskelu ja ura
---------------

Da Motta aloitti siellä nuorena konservatorion ja sai myös Joaquim de Azevedo Madeiralta pianotunteja. Lahjakkuutensa ansiosta hänelle myönnettiin stipendi jonka turvin hän lähti vuonna 1882 opiskelemaan Berliiniin Scharwenkan konservatorioon. Hän jatkoi myöhemmin opiskelua professori Karl Schäfferin johdolla, ja sai maineen hyvänä pianistina Berliinissä, jossa hän esiintyi usein Berliinin filharmonikoiden kanssa ja oli suosittu opettaja ja kapellimestari. Vuoden 1885 kesällä hän osallistui Franz Lisztin pitämälle kurssille joka vaikutti häneen suuresti. Kaksi vuotta sen jälkeen hän opiskeli Hans von Bülowin johdolla millä oli häneen musiikillisen vaikutuksen lisäksi filosofinen vaikutus ja kehitti häntä Beethoven tulkkina ja tutkijana. Hän piti Saksassa asuessaan useita konsertteja Euroopassa ja Amerikassa. Kun ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914 hän lähti sieltä professorin tehtäviin Geneven konservatorioon. Ennen häntä tehtävää oli hoitanut Lisztin toinen oppilas Bernhard Stavenhagen kuolemaansa asti. Hän asui Genevessä vuoteen 1917 jolloin palasi Lissaboniin, ja aloitti Lissabonin sinfoniaorkesterin kapellimestarina. Vuonna 1919 hänet nimitettiin Lissabonin konservatorion rehtoriksi.

Vianna da Motta sävelsi muun muassa *A Pátria* -sinfonian (1895). Hänen kunniakseen perustettiin vuonna 1956 Kansainvälinen Vianna da Motta -musiikkikilpailu.

Lähteet
-------

1. ↑  Motta, José Vianna da, 1868-1948 *Library of Congress*. Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2  José Vianna da Motta *Hyperion Records*. Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Vianna da Motta, J.: Symphony, "À Pátria" / Inês de Castro / Impromptus (Royal Liverpool Philharmonic, A. Cassuto) *Naxos*. Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  Sequeira Costa *Naxos*. Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Slonimsky, Nicolas & Kuhn, Laura & McIntire, Dennis: Vianna Da Motta, José *Encyclopedia.com*.   . Viitattu 30.7.2021. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Idaksahakit** (myös *dawsahakit*, *daoussahakit* ja muita kirjoitusasuja) ovat etninen ryhmä Malin Gaon alueen Ménakan ja Ansongon piireissä (25 000–35 000 henkeä) sekä Tamanrassetin seudulla Algeriassa (1 800 henkeä). He kuuluvat Kel-Ataram -nimiseen tuaregiryhmään. Idaksahakit puhuvat songhaikieliin kuuluvaa tadaksahakia. Uskonnoltaan he ovat muslimeja.

Idaksahakit olivat aikaisemmin tuaregiylimystön alaisia paimenia ja uskonnollisia opettajia. Nykyään osa heistä harjoittaa paimentolaisuuden ohella myös maanviljelyä. He käyvät kauppaa arabien ja songhaiden kanssa vaihtaen karjaa maataloustuotteisiin. Toistuvat kuivuusjaksot ovat pakottaneet väestön turvautumaan elintarvikeapuun ja hakeutumaan ansiotöihin Maghrebin maihin.

Ménakan piirissä idaksahakit jakautuvat noin 18 ryhmään, jotka asuttavat Ménakan, Inekarin ja Andéramboukanen kuntia. He muodostavat arviolta 49 % piirin väestöstä. Ansongon piirissä idaksahakeja on Talatayessa ja Tin-Hamassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Phillips, David J.: *Peoples on the Move: Introducing the Nomads of the World*, s. 145–147. Carlisle: Piquant, 2001. ISBN 1-903689-05-8.
2. 1 2  Christiansen-Bolli, Regula: *A Grammar of Tadaksahak, a Northern Songhay Language of Mali*, s. 1-4. Köln: Rüdiger Köppe Verlag, 2010. ISBN 978-3-8964-5931-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.6.2012).
3. ↑  Menaka.info: Population *menaka.info*.  Arkistoitu 5.1.2009. Viitattu 14.6.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Plan de Securité Alimentaire Commune de Talataye 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 14.6.2012. (ranskaksi)
5. ↑  Plan de Securité Alimentaire Commune de Tin-Hama 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 14.6.2012. (ranskaksi)