**Oi Herra, korkein valtiaamme** (tunnetaan myös nimillä **Oi herra siunaa Suomen kansaa** ja **Vanha isänmaan virsi**) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuonna 1986 käyttöönottaman virsikirjan virsi numero 579. Virren sävelmän on säveltänyt Dmitri Bortnjanski 1800-luvun alussa. Sävelmä otettiin käyttöön Preussin armeijassa vuonna 1813 annetulla kuninkaan määräyksellä iltasoiton yhteydessä esitettävänä iltarukouksena. Se painettiin Saksassa vuonna 1822 ilmestyneeseen sotilaslaulukirjaan, minkä jälkeen se levisi pian vastaavaan käyttöön myös Suomeen. Virren suomenkieliset sanat on kirjoittanut Alfred Brynolf Roos vuonna 1868. Virsi tuli ensimmäistä kertaa virsikirjaan vuonna 1886. Samalla sävelellä lauletaan myös virsi 369 "Nyt päivä laskee, pilvi peittää". Virttä suositellaan laulettavaksi Suomen itsenäisyyspäivänä.

Virsi otettiin alun perin virsikirjaan vuonna 1886 valtiopäivien avajaisvirtenä ja alkoi sanoilla "O Herra, siunaa ruhtinaamme", millä viitattiin Suomen silloiseen suurruhtinaaseen eli Venäjän keisariin. Alkuperäisessä muodossaan virren ensimmäisessä säkeistössä pyydettiin siunasta myös Suomen säädyille:

Oi Herra, siunaa ruhtinaamme,
Suo henkes hälle ylhäältä;
Hallitse myöskin säädyt maamme
Sun viisautes hengellä,
Ett olis aina neuvoissansa
Yks mieli, rakkaus, rauha kanssa.
Sen jälkeen kun vuonna 1906 säätyvaltiopäivien tilalle tuli eduskunta, ja varsinkaan sen jälkeen kun Suomi vuonna 1917 itsenäistyi, virren ensimmäistä säkeistöä alkuperäisessä muodossaan ei enää laulettu. Vuoden 1938 virsi­kirja­uudistuksessa säkeistö muotoiltiin uudestaan siten, että sana ruhtinas korvattiin ilmauksella "päämies maamme", ja virteen lisättiin maininta Suomen heimosta, eli sukukansoista.

Ruotsin kirkko sai vuonna 1898 uuden suomenkielisen virsikirjan *Ruotsin kirkon suomenkielinen Wirsikirja*. Sen virret olivat samat kuin Suomen luterilaisen kirkon vuoden 1886 virsikirjan virret. Tämän virren kohdalla tekstiin oli tehty muutama muutos, jotta se soveltui laulettavaksi Ruotsissa. Sana "ruhtinas" korvattiin sanalla "kuningas" ja "Suomen kansa/maa" sanoilla "Ruotsin kansa/maa". Siten virsi alkoi "Oi Herra, siunaa kuninkaamme", toinen säkeistö "Oi Herra, siunaa Ruotsin kansa" ja kolmas säkeistö "Oi Herra, siunaa Ruotsin maamme".

Virren sävelmällä alun perin esitetty ortodoksinen teksti, jonka on suomentanut Sergei Okulov, alkaa sanoilla "Ken kielin voisi kuvaella".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tauno Väinölä: 579 Oi Herra, korkein valtiaamme *Virsikirja, Hyväksytty kirkolliskokouksessa 13. helmikuuta 1986*. Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Viitattu 7.12.2009.
2. ↑  *Soi raikuen Torvet ja rummut: Suomen sotilasmusiikin perinteitä sanoin, kuvin ja sävelin*, s. 85. Kaartin Jääkärirykmentin kilta ry, Helsinki 2006.
3. ↑  Itsenäisyyspäivä *Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirja II, Evankeliumikirja, Hyväksytty kirkolliskokouksessa 8. toukokuuta 1999*. Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Viitattu 7.12.2009.
4. ↑  *Ruotsin kirkon Suomenkielinen Wirsikirja*, s. 333. Upsalassa Almqvist & Wiksellin Kirjapaino-Osakeyhtiö: , 1924.
5. ↑  Ken kielin voisi kuvaella *Suomalaisten äänilevyjen tietokanta 1901 - 1999*. Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 2.2.2014. Viitattu 7.12.2009.