Alueet, joilla Suomessa on puhuttu ruotsia keskiajalta lähtien ruotsalaisten kolonisaation seurauksena. Ruotsinkielisiä asuu myös tämän alueen ulkopuolella etenkin kaupungeissa.
**Suomenruotsi** (ruots. *finlandssvenska*) on ruotsin kielen Suomessa käytetty kirja- ja yleiskielinen variantti, jota puhutaan pääasiassa rannikkoalueilla Uudellamaalla, Turunmaalla ja Pohjanmaalla, sekä jossain määrin myös muualla Suomessa. Myös Ahvenanmaalla puhuttu ruotsi on perinteisesti lueteltu kuuluvaksi suomenruotsiin, vaikka sillä on paljon yhteisiä piirteitä Ruotsissa puhutun kielen kanssa.

Äidinkielenään suomenruotsia puhuvia suomalaisia kutsutaan suomenruotsalaisiksi. Suomenruotsi juontaa juurensa keskiajalla ruotsalaisten tekemään Suomen rannikon kolonisaatioon.

Murteet
-------

Kartta suomenruotsin murrealueista.
Osana ruotsin kielen murrejaottelua suomenruotsi muodostaa kielen itäisen murrealueen (ruots. *östsvenska mål*) yhdessä vironruotsin kanssa. Suomenruotsi jaetaan perinteisesti neljään alueelliseen murreryhmään, jotka voidaan edelleen jakaa pienempiin ryhmiin:

* ahvenanmaanruotsi (*åländska*)
	+ länsiahvenanmaanruotsi
	+ itäahvenanmaanruotsi
* pohjanmaanruotsi (*österbottniska*)
	+ eteläiset Pohjanmaan murteet
	+ keskiset Pohjanmaan murteet
	+ pohjoiset Pohjanmaan murteet
* turunmaanruotsi (*åboländska*)
	+ Itä-Turunmaan murteet
	+ Länsi-Turunmaan murteet
* uudenmaanruotsi (*nyländska*)
	+ Länsi-Uudenmaan murteet
	+ Keski-Uudenmaan murteet
	+ Itä-Uudenmaan murteet

Suomenruotsin murteet eivät ole yhtenäisiä, vaan esimerkiksi Itä-Uudellamaalla puhutut murteet saattavat joidenkin piirteiden osalta edustaa päinvastaista kantaa kuin pohjalaiset. Huomattavin esimerkki tästä on k:n ja g:n palatalisoituminen. Pohjalaisten murteiden merkittävä piirre on velaariklusiilien /k g/ palatalisoituminen etuvokaalien edellä myös sanan sisällä, ei vain alussa - niinpä *kärringen* voidaan Pohjanmaalla ääntää [tʃærndʒi]. On huomattava, että g ei siellä palatalisoidu [j]:ksi vaan [dʒ]:ksi, joten sana *göra* ääntyy [dʒæra]. (Tässä esiintyy myös *göra*-verbin muoto *gära*, joka on kadonnut ruotsin kirjakielestä mutta on tunnistettavissa esimerkiksi sanassa *gärning* ’teko’.) Toisaalta uusimaalaisessa ruotsissa g ja k jäävät klusiileiksi, joten esimerkiksi sanan *kjol* alkuosa ääntyy Itä-Uudellamaalla [kj]. Suomenruotsissa sanansisäiset aspiroituneet k, p ja t ovat usein korvautuneet suomen kielen vaikutuksesta geminaatta-k:lla, -p:llä ja -t:llä. Tämä fennismi (suomalaisuus) on herättänyt foneetikkojen huomiota. Suomenruotsissa on säilyneenä diftongeita ja lyhyitä vokaaleita, jotka Ruotsin ruotsissa ovat kauan sitten muuttuneet pitkiksi vokaaleiksi.

Ahvenanmaanruotsin on perinteisesti katsottu kuuluvan suomenruotsiin sikäli, että siinä käytetään monista virallisista termeistä suomenruotsalaista varianttia. Ääntämiseltään ja intonaatioltaan ahvenanmaanruotsi on kuitenkin selvästi lähempänä Ruotsissa puhuttuja ruotsin murteita. Länsi-Ahvenanmaalla puhuttava ruotsi on lähimpänä Uplannin murteita, kun taas Itä-Ahvenaanmaan saaristossa puhuttava ruotsi on lähimpänä muita suomenruotsin variantteja.

Eroja riikinruotsiin
--------------------

Suomenruotti yleiskieli eroo Ruotsissa käytetystä ennen muuta virallisten termien osalta: ministeriöt ovat suomenruotsiksi *ministerier*, eivät *departement*. Myös suomenruotsalaiset murteet ovat vaikuttaneet: esimerkiksi sellainen ilmaus kuin *ligga på åga* ’maata koko yö valveilla varhaisen herätyksen vuoksi hermoillen’ on Ruotsissa joko tuntematon tai mielletään selvästi murteelliseksi. Murteesta johtuu myös erityisesti pohjalaisten tapa käyttää verbiä *lämna* merkityksessä ’jäädä’. Tätä kuitenkaan kielenhuolto ei hyväksy, koska se voi aiheuttaa ymmärtämisvaikeuksia. Joskus suomenruotsin poikkeavat muodot ovat seurausta tietoisesta kielen ohjailusta – esimerkiksi "öljynjalostamosta" käytetään suomenruotsissa sanaa *oljeraffineri*, koska Ruotsin puolella tavallinen *oljeraffinaderi* kuulostaa täällä tarpeettoman pitkältä ja kömpelöltä. Myös "roudarin" suomenruotsinnokseksi on suositeltu mieluummin muotoa *rådare* kuin Ruotsin puolella käytettyä sanaa *råddare*, koska jälkimmäinen kuulostaa suomenruotsissa 'sotkijalta'. *Örfil* tarkoittaa riikinruotsissa pelkästään väkivaltaista tekoa, suomeksi korvapuustia, mutta suomenruotsin *örfil* samoin kuin suomen korvapuusti, tarkoittaa myös tiettyä leivonnaista.

Suomenruotsin sanastossa on alueellisia eroja. Esimerkiksi polkupyörä on etelärannikon suomenruotsissa *fillare* ja Pohjanmaalla *ped*. Ruotsin sana *cykel* on hyvin yleinen ja sitä käytetään usein myös suomenruotsissa.

Jotkin ruotsin kielen sanat tarkoittavat Suomessa eri asiaa kuin Ruotsissa. Esimerkiksi sana *villa* tarkoittaa riikinruotsissa huvilaa tai omakotitaloa, suomenruotsissa pelkästään huvilaa (omakotitalo on suomenruotsissa *egnahemshus* tai *egnahemhus*), *semla* sämpylää, riikinruotsissa taas laskiaispullaa. *Batong* tarkoittaa suomenruotsissa patonkia, riikinruotsissa pamppua. Verbi *paja* tarkoittaa riikinruotsissa *rikkoa* tai *rikkoutua* ja Suomessa *paijata*.

On joitakin riikinruotsin sanoja, joita ei tunneta ollenkaan suomenruotsissa, muun muassa *brandgul*, joka on suomenruotsissa ja joskus riikinruotsissakin *orange* ja tarkoittaa oranssia.

Vaikka suomalaisissa kouluissa opetettu ruotsi on nykyisin sanastoltaan usein riikinruotsia, ääntämisohjeet ovat suomenruotsin mukaiset.

Ruotsissa puhuttu ruotsi vaikuttaa jatkuvasti suomenruotsiin erityisesti Pohjanmaan kautta, koska Pohjanmaalla on perinteisesti ollut tapana katsoa Ruotsin televisiota. Myös ruotsalainen kulttuurituotanto, kuten iskelmä, rock-musiikki (Magnus Uggla, Ulf Lundell ynnä muut) ja populaarikirjallisuus (Henning Mankell, Jan Guillou ynnä muut) on suosittua ja helposti saatavaa ruotsinkielisessä Suomessa, joka tunnetaan nimellä *Svenskfinland*. Toisaalta myös suomenruotsi on täkäläisen kulttuurituotannon kautta onnistunut vaikuttamaan Ruotsin puhekieleen – erityisesti *Muumi*-kirjojen mukana levinnyt, tyypillisesti suomenruotsalaisena pidetty sana *rådd* ’sotku’ on suosittu esimerkki.

Ruotsalaiset kutsuvat suomenruotsia joskus termillä *muminspråk* ('muumikieli'), koska japanilaista, Suomessa ruotsiksi jälkiäänitettyä mutta myös Ruotsissa esitettyä Muumi-televisiosarjaa ei aikoinaan nauhoitettu uudelleen riikinruotsiksi ja ruotsalaiset oudoksuivat muumien outoa ääntämystä.

Suomenruotsi on useissa tapauksissa vanhanaikaisen kuuloista ruotsalaisissa korvissa. Esimerkiksi luku 18 on suomenruotsissa *aderton* ja riikinruotsissa *arton*.

Suomen kielen vaikutus
----------------------

Suomen vaikutus puhuttuun suomenruotsiin on ilmeinen, mutta selvimmillään hiomattomassa ja slanginomaisessa puhekielessä etelän kaupungeissa. Ruotsinkielisellä Pohjanmaalla sekä osassa Turun saaristoa, missä miljöö on varsin yksikielinen ja suomea ei välttämättä osata kovin hyvin, suomalaisten sanojen käyttäminen on arkipuhekielessäkin harvinaisempaa. Lauseopin ja fraseologian suomalaistumista pyritään vähentämään tietoisella kielenhuollolla. Suomenkielisten sanojen sijasta Ruotsin puolella käytetyt omaperäiset termit saatetaan mahdollisuuksien mukaan suomenruotsalaisten media-ammattilaisten ulottuville esimerkiksi Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaiseman *Språkbruk*-lehden sivuilla. 

Suomenruotsissa käytetään monia käännöslainoja suomen kielen sanoista. Esimerkiksi *lukujärjestys*, joka on riikinruotsissa *schema*, on suomenruotsissa *läsordning*, laatikkoruoka *låda* (riikinruotsissa *pudding*), uimahalli *simhall* (riikinruotsissa *badhus*) ja kotitalous *huslig ekonomi* (riikinruotsissa *hemkunskap*).

Vakiintuneita puhekielen suomalaisuuksia ovat esimerkiksi *kiva*, joka komparoidaan nykyään ruotsiksi *kivogare*, *kivogast*, sekä *juttu*, joka on lainautunut kaikkine sivumerkityksineen suomenruotsiin, *kaveri*, joka suomenruotsissa lienee alkujaan oikeastaan sotilasslangia, ja *maila*, jota ilmeisesti käytetään ennen kaikkea siitä syystä, että ruotsista puuttuu yksi yhteinen sana pallon lyömiseen käytetyille pelivälineille (esimerkiksi jääkiekkomaila on *klubba*, mutta tenniksessä, pingiksessä ja sulkapallossa käytetty maila on *racket*). 

Tavallisesti sanat mukautuvat ruotsin taivutusjärjestelmään, mutta painottomaan vokaaliin päättyvät (varsinkin henkilöä tarkoittavat) ovat osoittautuneet ongelmallisiksi: vaikka ne ovat en-sukuisia, monikossa ne taipuvat vokaaliin päättyvien ett-sukuisten (esimerkiksi *ett äpple*, *ett piano*) tapaan. Niinpä *kaverin*, *abin*, *juttun* voivat olla sekä määräisiä yksikköjä että epämääräisiä monikkoja: *en kaveri* : *kaverin* : *kaverin* : *kaverina*; *en juttu* : *juttun* : *juttun* : *juttuna*; *en abi* : *abin* : *abin* : *abina*. Kielenhuolto vaatii silloin tällöin monikkomuotoja *abir*/*abier* : *abirna*/*abierna* ja *juttur*/*juttuer* : *jutturna*/*juttuerna* ja *kaverir*/*kaverier* : *kaverirna*/*kaverierna*, mutta ne eivät juuri ole osoittaneet kotoutuneet aidosti puhekieleen.

Suomenruotsalaisessa puhekielessä saatetaan taivuttaa Suomen *-nen*-loppuisia sukunimiä suomen tavoin käyttäen *-se*-loppuista vartaloa (esim. *Heinosen koira* sanotaan joskus *Heinoses hund* eikä *Heinonens hund*).

Tilastoja
---------

### Äidinkielisten puhujien määrä Suomessa

| Vuosi | Puhujamäärä  |
| --- | --- |
| 1910 | 338 961 |
| 1920 | 340 963 |
| 1930 | 342 916 |
| 1940 | 353 985 |
| 1950 | 348 286 |
| 1960 | 330 538 |
| 1970 | 303 406 |
| 1980 | 300 675 |
| 1985 | 299 098 |
| 1990 | 296 738 |
| 1991 | 296 842 |
| 1992 | 296 435 |
| 1993 | 295 630 |
| 1994 | 295 182 |
| 1995 | 294 664 |
| 1996 | 294 233 |
| 1997 | 293 691 |
| 1998 | 293 269 |
| 1999 | 292 439 |
| 2000 | 291 657 |
| 2001 | 290 771 |
| 2002 | 290 251 |
| 2003 | 289 868 |
| 2004 | 289 751 |
| 2005 | 289 675 |
| 2006 | 289 609 |
| 2007 | 289 596 |
| 2008 | 289 951 |
| 2009 | 290 392 |
| 2010 | 291 153 |
| 2011 | 291 219 |
| 2012 | 290 977 |
| 2013 | 290 910 |
| 2014 | 290 747 |
| 2015 | 290 161 |
| 2016 | 289 540 |
| 2017 | 289 052 |
| 2018 | 288 400 |
| 2019 | 287 954 |
| 2020 | 287 871 |
| 2021 | 287 933 |
| 2022 | **287 052** |

Pienin vuotuinen puhujamäärä on kirjoitettu vahvennetuin numeroin.

Katso myös
----------

* Pakkoruotsi
* Toinen kotimainen kieli
* Ruotsalaisten tulo Suomeen

Kirjallisuutta
--------------

* Hällström-Reijonen, Charlotta af: *Finlandismer och språkvård från 1800-talet till i dag*. Diss. Nordica Helsingiensia, 28. Helsingfors: Helsingfors universitet, 2012. ISSN 1795-4428. ISBN 978-952-10-7597-1. Teoksen verkkoversio.
* Hällström-Reijonen, Charlotta af – Reuter, Mikael: *Finlandssvensk ordbok*. Helsingfors: Schildt & Forskningscentralen för de inhemska språken, 2008. ISBN 978-951-50-1749-9.
* Reuter, Mikael: *Så här ska det låta: Om finlandssvenska och språkriktighet*. Helsingfors: Scriptum, 2014. ISBN 978-952-7005-19-4.
* Thylin-Klaus, Jennica: *Särdrag, stavning och självbild: En idéhistorisk studie av svensk språkplanering i Finland 1860–1920*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 793. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, 2015. ISSN 0039-6442. ISBN 978-951-583-286-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomenruotsin murteiden sanakirja: Kartta murteiden puhuma-alueista (viitattu 10.3.2022)
2. ↑  Hakulinen, Lauri: *Suomen kielen rakenne ja kehitys* (1941), s. 22.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*, osa 7, p. 741–742.
4. ↑  Ordbok över Finlands svenska folkmål: Suomenruotsin murteet -kartta. (viitattu 10.3.2022)
5. ↑  Gartz, Astrid: *Ruotsin television lähetykset Suomessa digitaaliseen televisiotoimintaan siirryttäessä. Selvitysraportti*, s. 9. Liikenne- ja viestintäministeriö, 2005. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.6.2018).  (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Satavuotiaan Suomen kielet=Kielikello *kielikello.fi*. Viitattu 2.11.2021.
7. ↑  Liitetaulukko 2. Väestö kielen mukaan 1980–2020 *Tilastokeskus*. Viitattu 2.11.2021.
8. ↑  Suomen- ja ruotsinkielinen väestö ikäryhmän ja sukupuolen mukaan alueittain, 1990-2020 *Tilastokeskus*.  Arkistoitu 2.11.2021. Viitattu 2.11.2021.
9. ↑  Markus Rapo: Tilastokeskus - *www.stat.fi*. Viitattu 26.5.2022.
10. ↑  Tilastokeskus: Tilastokeskus *www.tilastokeskus.fi*. Viitattu 3.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suomenruotsi** Wikimedia Commonsissa




|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsin murteet |
| --- |
|  |
| itäiset ruotsin murteet (östsvenska mål) | 
* suomenruotsi
	+ ahvenanmaanruotsi
	+ pohjanmaanruotsi
	+ turunmaanruotsi
	+ uudenmaanruotsi
* vironruotsi

 |  |
|  |
| norlanninruotsi (norrländska mål) | 
* bondskanruotsi
	+ luulajanruotsi
	+ piitimenruotsi
	+ skellefteåruotsi
	+ vilhelminanruotsi
	+ ylikainuunruotsi
* \*hälsinglandinruotsi
	+ forsanruotsi
	+ hasselanruotsi
* \*jämtlantinruotsi
	+ offerdalinruotsi
* kalixinruotsi
* kiirunanruotsi
* lyckseleruotsi
* medelbadinruotsi
* ångermanlandinruotsi

 |
|  |
| sveanmaanruotsi (sveamål)) | 
* taalainmaanruotsi
	+ bjursåksenruotsi
	+ orenruotsi
	+ orsanruotsi
	+ våmhuksenruotsi
* gästriklandinruotsi
* närkenruotsi
* södermanlandinruotsi
* västmanlandinruotsi
* tukholmanruotsi
* upplanninruotsi

 |
|  |
| götanmaanruotsi (götamål) | 
* dalslandinruotsi
* göteborginruotsi
* itägötanmaanruotsi
	+ \*öckerönruotsi
* \*smålandinruotsi
	+ kalmarinruotsi
* \* värmlantinruotsi
* länsigötanmaanruotsi
* \*öölanninruotsi
	+ tjustinruotsi

 |
|  |
| eteläiset ruotsin murteet (sydsvenska mål) | 
* blekingenruotsi
* \*hallandinruotsi
* listerlandetinruotsi
* skånenruotsi

 |
|  |
| Muita murteita | 
* \*bohusläninruotsi
	+ tjörninruotsi
* gutniska
* härjedaleninruotsi
* morupenruotsi
* älvdalska

 |
|  |
| Muuta | 
* riikinruotsi
* nykyruotsi
* uusi ruotsi
* vanha ruotsi

 |
|  |
| 
* siirtymämurteet

 |

 |