recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Frederick H. Boland
**Frederick Henry Boland** (11. tammikuuta 1904 – 4. joulukuuta 1985) oli irlantilainen diplomaatti, joka toimi ensimmäisenä Irlannin suurlähettiläänä sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että Yhdistyneissä Kansakunnissa. Boland oli naimisissa taidemaalari Frances Kellyn kanssa ja hänellä oli viisi lasta, mukaan lukien tyttärensä Eavan Boland, joka on Irlannin tunnetuimpia runoilijoita.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Frederick Boland syntyi 11. tammikuuta 1904 32 Edenvale Roadilla, Ranelagh CharlotteN (o.s. Nolan Taylor) ja Henry Patrick Bolandin poikana. Vanhemmat menivät naimisiin 5. syyskuuta 1900 Rathgarissa. Hänen isänsä syntyi Clonmelissa, kun hänen äitinsä syntyi Dublinissa. 
.Hänet koulutettiin Clongowes Wood College -yliopistossa, St Olave -oppilaitoksessa, Trinity Collegessa ja King's Innsissa Dublinissa, jossa hän suoritti B.A. ja LL.B. tutkinnot. Hän meni naimisiin maalari Frances Kellyn kanssa 11. helmikuuta 1935 Pyhän Mikaelin kirkossa, Dún Laoghairessa. Hän suoritti tutkinnon klassikasta Trinityssä. Hän suoritti myös tutkinnon Harvardissa, Chicagossa Pohjois-Carolina-yliopistossa Chapel Hillissä vuosina 1926-1928 Rockefeller-stipendinä. Hän sai kunnia lakitutkinnon Dublinin yliopistosta.

Ura
---

Boland oli ulkoasiainministeriön apulaisministeri 1939–1946, ennen kuin hänestä tuli ministeri, jota virkaa hän piti vuoteen 1950 saakka. Tässä tehtävässä hän johti neuvotteluja vuonna 1949, mikä muutti Irlannin aseman Kansainyhteisön jäsenestä tasavallaksi. Hän yksityisesti kritisoi tapaa, jolla Taoiseach, John A. Costello hoiti asian, sanoen, että "hänellä on yhtä paljon käsitystä diplomatiasta kuin minulla on astrologiasta."

Hän toimi ensimmäisenä Irlannin suurlähettiläänä Lontoossa vuodesta 1950 vuoteen 1956, johtuen enimmäkseen siitä, ettei hän kyennyt yhteistyöhön vuosien 1948–1951 ulkoministerin Sean MacBriden kanssa. Vuonna 1956 hänestä tuli Irlannin suurlähettiläs Yhdistyneissä Kansakunnissa. Boland oli Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja 12. lokakuuta 1960, kun Nikita Hruštšov otti kenkänsä jalasta ja pisti sen pöydälle.

Sitten Boland toimi Trinity Collegen Dublinin 21. kanslerina vuosina 1963–1982.

Lähteet
-------

1. ↑  In Great Irish Lives: An Era in Obituaries  15 March 2011. credoreference.com.
2. ↑  Irish Genealogy *civilrecords.irishgenealogy.ie*.  en
3. 1 2  Irish Genealogy *civilrecords.irishgenealogy.ie*.
4. ↑  Census of Ireland 1901 National Archives of Ireland. Viitattu 25.6.2019.
5. ↑  Census of Ireland 1911 *census.nationalarchives.ie*. National Archives of Ireland. Viitattu 25.6.2019.
6. ↑  McCullagh, David *The Reluctant Taoiseach* Gill and Macmillan 2010 p.197
7. ↑  McCullagh p.228
8. ↑  Former Chancellors Trinity College Dublin. Viitattu 30 April 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Commodore SX-64** oli Commodoren 1983 julkaisema Commodore 64:n ja Commodore 1541 -levykeaseman pohjalle rakennettu kannettava tietokone, jossa on myös 5-tuuman värimonitori. Tämä tekee SX-64 laitteesta ensimmäisen värinäytöllisen kannettavan tietokoneen. Tietokone on siirrettävä matkalaukun kokoinen tietokone ja painaa kymmenkunta kiloa.

Commodore SX-64 on käytännöllisesti katsoen täysin yhteensopiva Commodore 64:n ja 1541-levyaseman yhdistelmän kanssa. SX64:ssä ei ole kasettiasemaa, eikä sille liitintä, joten koneen muistipaikat 0 ja 1 poikkeavat standardista Commodore 64:stä, samaten CIA1-piirin kasettiasemaan kytketty bitti on pois käytöstä. Samaten käyttäjän portissa on vaihtojännitenastat kytketty aavistuksen eri tavalla, joten kaikki lisälaitteet eivät välttämättä toimi. Kaikki sarjaväylään kytkettävät laitteet lähestulkoon poikkeuksetta toimivat myös SX-64-laitteissa ja suurin osa moduuleista. Toimimattomiin moduuleihin kuuluvat esimerkiksi CP/M-moduuli ja ulkoiset prosessorikortit, johtuen muun muassa siitä, että koneen moduuliportti on johdon päässä.

SX-64:ssä on samanlainen videoportti kuin aikansa Commodore 64-tietokoneissa. RF-modulaattori sen sijaan on jätetty koneesta pois. SID-piirin äänet on johdettu myös koneessa olevaan sisäiseen pieneen kaiuttimeen. 

Käynnistyessään koneen alkuvärit poikkeavat standardeista väreistä, syynä se, että pienen monitorin antama kuva on epäselvempi kuin tavanomaiseen televisioon tai monitoriin kytkettynä oleva standardi Commodore 64. Värit ovat lähellä Commodore VIC20:n värejä. Laitteen kernal-romissa on myös muita muutoksia - esimerkiksi shift+run/stopin painallus aiheuttaa ensimmäisen levyasemalla olevan ohjelman latauksen sen sijaan, että ohjelma ladattaisiin kasetilta. Mikäli laitteelle annetaan kasetilta lataava komento, laitteen käyttöjärjestelmä ilmoittaa olemattomasta laitteesta.

SX64-laitteissa on sama piirisarja kuin standardissa 1980-luvun alun Commodore 64 -koneessa. Piirit ovat 6502-perheen NMOS-sarjan piirejä.

Koneesta on myös olemassa skandinaavisilla näppäimillä varustettu versio.

Lähteet
-------

1. ↑  Commodore SX/DX 64 - Executive Computer *old-computers.com*.  Arkistoitu 4.7.2017. Viitattu 26.7.2017.
2. ↑  Commodore SX-64 "Executive" *oldcomputers.net*. Viitattu 26.7.2017.
3. ↑  Commodore SX-64 (110v US) *computinghistory.org.uk*. Viitattu 2.2.2023. (englanniksi)
Koripallon pelipaikat numeroituina.
**Koripallon pelipaikat** ovat koripalloilijoiden paikkoja pelikentällä. Koripallossa pelipaikat jaotellaan normaalisti viiteen eri paikkaan. Pelaajat pystyvät pelaamaan yleensä useaakin pelipaikkaa ottelun aikana.

Takakenttä
----------

### Pelintekijä

*Pääartikkeli: Pelintekijä*
Koripallossa pallon tuo puolustuspäästä hyökkäyspäähän yleensä pelintekijä. Pelipaikan tehtäviin kuuluu pelinrakentaminen ja hyökkäyskuvioiden kertominen muulle joukkueelle. Pelintekijän tärkeimpänä ominaisuutena pidetään nopeutta.

### Heittävä takamies

*Pääartikkeli: Heittävä takamies*
Heittävän takamiehen rooliin kuulu ensisijaisesti korinteko. Pelipaikan pelaajat eivät tuo palloa yleensä hyökkäyspäähän, vaan odottavat takamiehen syöttöä. Myös tämän pelipaikan pelaajan tärkein ominaisuus on nopeus.

Etukenttä
---------

### Pieni laitahyökkääjä

*Pääartikkeli: Pieni laitahyökkääjä*
Pienen laitahyökkääjän rooli on samankaltainen heittävän takamiehen kanssa, ja välillä heittävät takamiehet voivat pudota pienen laitahyökkääjän pelipaikalle. Pienen laitahyökkääjän tärkein ominaisuus on ponnistusvoima, sillä pelipaikan pelaajilta odotetaan levypalloja.

### Iso laitahyökkääjä

*Pääartikkeli: Iso laitahyökkääjä*
Sentterin peliä helpottaa iso laitahyökkääjä, joka pyrkii ottamaan koripallossa levypalloja. Pelipaikan pelaaja pelaa lähellä koria sekä hyökkäys- että puolustuspäässä.

### Sentteri

*Pääartikkeli: Sentteri (koripallo)*
Koripallojoukkueen pisin pelaaja pelaa yleensä sentterinä. Pelipaikan tehtäviin kuuluu pisteiden teon lisäksi levypallopeli sekä vastustajan heittojen torjunta. Usein sentterit tekevät pisteensä pakittamalla koria kohti, koska pelipaikan pelaajilla on huono heitto.

Lähteet
-------

* Häyrinen, Raiko & Möttölä, Matias: *Unelmien NBA: Hanno Möttölän mukana maailman kovimpaan urheilusarjaan*. Helsinki: Nemo, 2000. ISBN 952-5180-23-9.

### Viitteet

1. ↑  Häyrinen & Möttölä s. 33–35
2. ↑  Häyrinen & Möttölä s. 35–36
3. ↑  Häyrinen & Möttölä s. 36–37
4. ↑  Häyrinen & Möttölä s. 37–38
5. ↑  Häyrinen & Möttölä s. 38–39
**Vuoden 1971 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin Brasiliassa 15.–29. toukokuuta 1971. Kisakaupunkeina olivat São Paulo, Recife, Niterói, Brasília ja Araraquara. Turnaukseen osallistui 13 joukkuetta. Emäntäjoukkue Brasilia sekä kunkin kolmen alkulohkon kaksi parasta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Brasilia. Neuvostoliitto voitti kaikki yhdeksän otteluaan ja joutui tiukimmille Tšekkoslovakiaa vastaan voittaen sen pistein 88–69.

Parhaat korintekijät ottelukohtaisen pistekeskiarvon mukaan olivat kahdeksan ottelua pelanneet Neuvostoliiton Uljana Semjonova (21,0), Argentiinan Lidia Ravazzoli (18,8) ja Argentiinan Leonor Maria Rivero (16,8), yhdeksän ottelua pelannut Kuuban Margarita Skeete Rojas (15,3) sekä kuusi ottelua pelannut Japanin Eiko Kumagai (15,2).

Sijoitukset
-----------

1. Neuvostoliitto
2. Tšekkoslovakia
3. Brasilia
4. Etelä-Korea
5. Japani
6. Ranska
7. Kuuba
8. Yhdysvallat
9. Australia
10. Kanada
11. Argentiina
12. Ecuador
13. Madagaskar

Neuvostoliiton kultamitalijoukkue
---------------------------------

Angelė Jankūnaitė, Zinaida Tšernikova, Raisa Kurjakova, Tatjana Lemijova, Uljana Semjonova, Larisa Vinchaite, Viktorija Dmitrijeva, Nadežda Zaharova, Nelli Ferjabnikova, Lida Guseva, Tamara Kaljanina, Natalija Nazemblo.

Lähteet
-------

1. ↑  1971 World Championship for Women: Full Schedule FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  1971 World Championship for Women: Group Standings FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  1971 World Championship for Women: Player Leaders FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  1971 World Championship for Women: Event Standings FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  1971 World Championship for Women: Soviet Union's Roster FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut

|  |
| --- |
| Chile 1953 | Brasilia 1957 | Neuvostoliitto 1959 | Peru 1964 | Tšekkoslovakia 1967 | Brasilia 1971 | Kolumbia 1975 | Etelä-Korea 1979 | Brasilia 1983 | Neuvostoliitto 1986 | Malesia 1990 | Australia 1994 | Saksa 1998 | Kiina 2002 | Brasilia 2006 | Tšekki 2010 | Turkki 2014 | Espanja 2018 | Australia 2022 |
**Elevator Action** (jap. エレベーターアクション, *Erebēttā Akushon*) on Taiton kehittämä kolikkopeli, joka julkaistiin vuonna 1983. Pelin pääosassa on hissien täyttämään rakennukseen soluttautuva vakooja, jonka tehtävänä on kerätä salaisia asiakirjoja. 

Ensijulkaisunsa jälkeen *Elevator Action* on sovitettu usealle alustalle 3 vuosikymmenen aikana. Vuonna 1994 se sai jatko-osan *Elevator Action Returns*. Pelistä on myös tehty remake Playstation 3:lle nimeltä Elevator Action Deluxe.

Pelaaminen
----------

*Elevator Actionissä* ohjataan 30-kerroksisessa rakennuksessa Agentti 17:nä tunnettua vakoojaa, jonka koodinimi on "Otto". Pelaajan on etsittävä kaikki rakennukseen kätketyt dokumentit, jotka löytyvät punaisten ovien takaa. Rakennuksen sisään käydään katosta, josta on laskeuduttava alimpaan kerrokseen.

Rakennusta vartioivat tuliasein varustautuneet agentit. Ovien taakse piiloutuneita vihollisia voidaan vahingoittaa Oton omalla aseella, jolla on mahdollista joko ampua suoraan kohdetta kohti tai pudottaa lamppu tämän päähän. Muita vahingoittamiskeinoja ovat agenttien potkiminen ja hissi, jolla voidaan laskeutua vihollisen päälle. Otto menettää yhden elämistään, mikäli luoti osuu häneen. Vaaroihin kuuluu myös itse rakennus, sillä pelihahmo voi esimerkiksi pudota tyhjään hissikuiluun.

Kerrosten vaikeustaso kasvaa alaspäin mentäessä, mikä ilmenee aiempaa suuremmissa vihollismäärissä ja monimutkaisemmissa hissijärjestelmissä. Pelaajan päästessä pohjakerrokseen asiakirjat mukanaan Otto pakenee paikalta autollaan ja siirtyy seuraavaan rakennukseen.

Aiheesta muualla
----------------

* *Elevator Action* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Elevator Action* Arcade History -sivustolla (englanniksi)
* *Elevator Action* SpectrumComputing.co.uk -sivustolla (englanniksi)
* *Elevator Action* Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
**James Kimberley Corden**, OBE (s. 22. elokuuta 1978 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja juontaja.

Ura
---

Corden voitti vuonna 2012 Tony-palkinnon parhaasta miesnäyttelijän suorituksesta näytelmässä, roolistaan näytelmässä *One Man, Two Guvnors*. Suoritus osoittautui lopulta myös Cordenin kansainväliseksi läpimurroksi.

Corden on käsikirjoittanut sekä näytellyt vuosina 2007–2010 BBC:n *Gavin ja Stacey* -draamakomediasarjassa, josta hän sai parhaan komedianäyttelijän BAFTA-palkinnon. Vuosina 2013–2014 hän näytteli komediasarjassa *Väärät miehet*. Hän on isossa roolissa Disneyn vuoden 2014 lopulla ensi-iltansa saaneessa musikaalielokuvassa *Into the Woods*, jossa hänen lisäkseen näyttelevät muun muassa Meryl Streep ja Emily Blunt. Vuonna 2019 Corden näyttelee Tom Hooperin ohjaamassa elokuvamusikaalissa *Cats*.

Corden on juontanut vuoden 2015 alusta lähtien Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavan *The Late Late Show with James Corden* -ohjelmaa. Hän korvasi vuoden 2015 alkupuolella *The Late Late Show'ta* vuosina 2005–2014 juontaneen Craig Fergusonin.

Aiheesta muualla
----------------

* James Corden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* The Late Late Show with James Corden Yle Areenassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Islam maittain |
|  |
| Afrikka |
| * Egypti
* Marokko
 |
| Aasia |
| * Afganistan
* Indonesia
* Intia
* Kiina
 |
| Eurooppa (Lähi-Itä) |
| * Albania
* Espanja
* Kreikka
* Ruotsi
* Saksa
* Suomi
* Sveitsi
* Tanska
* Ukraina
* Viro
 |
| Pohjois-Amerikka |
| * Yhdysvallat
 |
| Oseania |
| Etelä-Amerikka |
| * n
* k
* m
 |

**Islam** on Tanskan toiseksi suurin uskonto. 

Tanskassa oli lokakuussa 2017 Tanskan tilastokeskuksen tietoihin perustuvan Brian Arly Jacobsenin arvion mukaan noin 300 000 muslimia, noin 5,3 prosenttia koko väestöstä. Yli viidesosa maan muslimeista asui Kööpenhaminan ja Frederiksbergin kunnissa, joiden väestöstä he muodostivat noin yhdeksän prosenttia. Jacobsenin arvion mukaan tammikuussa 2015 tanskalaisista muslimeista 18,8 % oli etnisiä turkkilaisia, 11,8 % syyrialaisia, 8,9 % irakilaisia, 8,3 % libanonilaisia, 7,8 % pakistanilaisia, 6,8 % somalialaisia, 5,9 % afganistanilaisia, 4,2 % bosnialaisia, 4,0 % iranilaisia, 3,6 % marokkolaisia ja 20 % muita.

Vuonna 2008 suoritetussa tutkimuksessa Tanskan etnisistä pakistanilaisista, irakilaisista, iranilaisista, turkkilaisista, somalialaisista, jugoslavialaisista ja palestiinalaisista 45 prosenttia identifioitui sunnalaiseksi, 11 prosenttia šiialaiseksi, 23 prosenttia muulla lailla muslimiksi ja 21 prosenttia uskonnottomaksi tai kristityksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jacobsen, Brian Arly: Hvor mange muslimer bor der i Danmark? *Religion.dk*.  8.2.2018. Viitattu 7.2.2022. (tanskaksi)
**Vuoden 1979 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin Soulissa, Etelä-Koreassa 29. huhtikuuta – 13. toukokuuta 1979. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Yhdysvallat sekä kunkin kolmen alkulohkon kaksi parasta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, hopeaa sai Etelä-Korea ja pronssille sijoittui Kanada, jotka päätyivät loppusarjassa tasapisteisiin jokaisen hävittyä otteluistaan yhden. Viimeisenä päivänä pelatussa ratkaisuottelussa Yhdysvallat voitti Kanadan pistein 77–61.

Parhaat korintekijät olivat alemmassa loppusarjassa pelanneet Brasilian Hortência de Fatima Marcari ja Alankomaiden Kerweerd Marschal, jotka tekivät kuudessa ottelussaan 125 pistettä eli 20,8 pistettä ottelua kohden. Kolmantena koritilastossa oli ylemmässä loppusarjassa pelannut kanadalainen Silvia Sweeney, jonka pistekeskiarvo kahdeksassa ottelussa oli 20,4.

Sijoitukset
-----------

1. Yhdysvallat
2. Etelä-Korea
3. Kanada
4. Australia
5. Italia
6. Japani
7. Ranska
8. Alankomaat
9. Brasilia
10. Bolivia
11. Malesia
12. Senegal

Yhdysvaltain kultamitalijoukkue
-------------------------------

Tara Heiss, Holly Warlick, Ann Meyers, Jan Trombly, Jackie Swaim, Jill Rankin, Nancy Lieberman, Barbara Brown, Carol Blazejowski, Denise Curry, Rosie Walker, Kris Kirehner.

Lähteet
-------

1. ↑  1979 World Championship for Women: Full Schedule FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  1979 World Championship for Women: Group Standings FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  1979 World Championship for Women: Player Leaders FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  1979 World Championship for Women: Event Standings FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  1979 World Championship for Women: USA's Roster FIBA. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)

Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut

|  |
| --- |
| Chile 1953 | Brasilia 1957 | Neuvostoliitto 1959 | Peru 1964 | Tšekkoslovakia 1967 | Brasilia 1971 | Kolumbia 1975 | Etelä-Korea 1979 | Brasilia 1983 | Neuvostoliitto 1986 | Malesia 1990 | Australia 1994 | Saksa 1998 | Kiina 2002 | Brasilia 2006 | Tšekki 2010 | Turkki 2014 | Espanja 2018 | Australia 2022 |
Isla de Lobos

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
La OlivaLas Palmas, KanariansaaretEspanja |
| Saariryhmä | 
Kanariansaaret |
| Sijaintipaikka | 
KanariansaaretView and modify data on Wikidata  |
| Vesialue | 
Atlantin valtameriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
127 m |
| Pinta-ala | 
4,6 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 (2021)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Saaren laavakivikkoista rantaa
Laguuni Isla de Lobosilla
**Isla de Lobos** (suom. *Susien saari*) on tuliperäisesti syntynyt Espanjan Kanariansaariin kuuluva saari, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä pohjoiseen Fuerteventuran saaresta ja sadan kilometrin päässä Afrikan rannikosta. Hallinnollisesti saari kuuluu La Olivan kuntaan. Pinta-alaltaan Isla de Lobos on pieni, noin 4,6 neliökilometriä. Susia saarella ei ole koskaan ollut, vaan se on saanut nimensä sen rannoilla ennen eläneistä hylkeistä, joita kutsuttiin merisusiksi.

Saaren korkein kohta, romahtanut tulivuoren kaldera, kohoaa 127 metriin. Saari on ollut asumaton luonnonsuojelualue vuodesta 1982 lähtien, mutta se on suosittu päiväretkikohde, jonne on lauttayhteys Corralejon kaupungista. Saaren rannoilta löytyy vielä muutamia hippien majoja, joissa he viettävät aikaa kalastellen. Viimeiset pysyvät asukkaat muuttivat pois 1960-luvulla, kun saaren majakka automatisoitiin.

Luonto saarella on hyvin karua pensaikkoista laavakivikkoa ja dyynejä. Nähtävyyksiä on muun muassa laguuni ja 127 metriä korkea tulivuoren kaldera. Kasvilajeja saarella on yli 130. Puita saarella ei ole lainkaan. Ilmasto on hyvin aridi ja erittäin tuulinen.

Lähteet
-------

* Guardianin matkailuartikkeli saaresta

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isla de Lobos (Kanariansaaret)** Wikimedia Commonsissa

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
**Ragnar Herman Sjöholm** (8. huhtikuuta 1905 Pohja – 14. joulukuuta 1980 Tampere) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Sjöholmin vanhemmat olivat maanviljelijä August Sjöholm ja Ida Granroth ja puoliso Rosa Aariainen. Sjöholm kävi Åggelby svenska samskolanin ja teki opintomatkoja eri Euroopan maihin. Hän oli Ab Poulsen & Ragoczy Oy:n edustaja Tampereella 1925–1940, Kenkätehtaitten yhdistyksen hankintatoimiston toimitusjohtaja 1940–1950, kansanhuoltoministeriön nahka- ja jalkineosaston toimistosihteeri 1942–1945, Kenkätehtaitten Hankinta Oy:n toimitusjohtaja 1950–1973, Keha-Tex Ky R. Sjöholmin toimitusjohtaja 1962–1973 ja Keha-Tex Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1973. Sjöholmilla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin vääpeli. Kauppaneuvoksen arvonimen Sjöholm sai 1972.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ragnar Sjöholm *Biografiasampo*. Viitattu 5.11.2022.
2. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Ragnar Sjöholm.  *Uusi Suomi*, 21.12.1980, nro 324, s. 22. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Aston Martin DB4** oli Aston Martinin vuosien 1958–1963 välillä valmistama urheiluauto. DB4 ei perustunut edeltäneeseen DB Mark III -malliin kuin moottorinsa osalta, joka muunnettiin 2,9-litraisesta 3,7-litraiseksi (3 670 cm³). Tadek Marekin suunnittelemalla, kahdella yläpuolisella nokka-akselilla varustetulla suoralla 6-sylinterisellä moottorilla oli alkuun taipumusta ylikuumenemiseen, mutta kaksois-SU-kaasuttimella varustettu 240-hevosvoimainen (179 kW) versio sai ostajat antamaan anteeksi moottorin pienet puutteet. Autossa oli myös ensin Dunlopin, sitten Girlingin levyjarrut kaikissa pyörissä.

Auton kevyen putkirunkoisen niin sanotun superleggera-korin oli suunnitellut milanolainen Carrozzeria Touring ja sen mannermainen muotoilu oli suuri sensaatio vuoden 1958 Lontoon autonäyttelyssä. Vaikka auton suunnittelu ja rakennustekniikka oli italialaista perua, oli DB4 kuitenkin ensimmäinen Aston Martinin malli, jota valmistettiin Newport Pagnellin tehtaalla Englannin Buckinghamshiressä. Yhteensä mallia valmistettiin 1 185 kappaletta.

Tehtaan omaa suunnittelua ollut avomalli tuli myyntiin vuonna 1962, sitä valmistettiin vain 70 kappaletta.

DB4 GT Zagato
-------------

GT Zagato -malli esiteltiin vuoden 1960 Lontoon autonäyttelyssä. Italialaisen Zagaton osittain uudelleen muotoilema ja 314-hevosvoimaiseksi virittämä malli perustui perusmallin GT:hen. Autoa valmistettiin vain 20 kappaletta.

Kehitys
-------

Vuonna 1961 myyntiin tuli myös hyvin suorituskykyinen **Vantage**-malli, jossa on kolme SU-kaasutinta ja erikoismalliset sylinterinkannet, joilla moottoriin saatiin 266 hevosvoimaa (198 kW). Mallia valmistettiin 136 kappaletta umpikorilla ja 32 kappaletta avomallina.

Moottorit
---------

* 3,7 (3 670 cm3) – 240 hv @ 5 500 r/min, 325 Nm @ 4 250 r/min
* Vantage (3 670 cm3) – 266 hv @ 5 750 r/min, 346 Nm @ 4 500 r/min
* GT / Vantage GT (3 670 cm3) – 302 hv @ 6 000 r/min, 366 Nm @ 5 000 r/min
* GT Zagato (3 670 cm3) – 314 hv @ 6 000 r/min, 377 Nm @ 5 400 r/min

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aston Martin DB4** Wikimedia Commonsissa

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Korisevan työväentalo** tai **Ruosman työväentalo** oli Lieksan kaupungin (tuolloin Pielisjärvi) Ruosman kylässä sijainnut työväentalo, jonka rakennutti Korisevan työväenyhdistys. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1932.

Historiaa
---------

Korisevan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Perustavassa kokouksessa mukaan liittyi 28 jäsentä. Ruosman kylä on suurimman osan ajasta kuulunut Korisevan työväenyhdistykseen, mutta välillä Ruosmassa on ollut myös oma työväenyhdistyksensä. Työväentalohankkeet ovat olleet Korisevan ja Ruosman yhteisiä.

Työväentaloa ryhdyttiin rakentamaan pian yhdistyksen perustamisen jälkeen. Kivijalka saatiin valmiiksi, mutta tuossa vaiheessa maanomistaja kielsi rakentamisen. Vuonna 1917 yhdistys rakensi talon Ruosman kylän Ruunamäelle. Talo kuitenkin tuhoutui tulipalossa heinäkuisena yönä 1932. Talossa oli edellisenä iltana pidetty iltamat, jotka päättyivät puoliltaöin. Työväentalon vahtimestarin vaimo huomasi palon, mutta koska lähimmät talot olivat kaukana eikä vettäkään ollut riittävästi saatavilla, talo paloi perustuksiaan myöten. Paloa epäiltiin tuhopoltoksi, ja poliisi tutki asiaa, mutta syttymissyy ei varmistunut.

Vuonna 1938 yhdistys päätti rakentaa tuhoutuneen talon tilalle, uudelle tontille, tanssilavan. Lavan yhteyteen rakennettiin myös ravintola. Ajoittaisten järjestyshäiriöiden vuoksi lavan ympärille rakennettiin aita, ja lavan viereen putka. Lava mahdollisesti oli ensin Ruosmassa ja siirrettiin vuonna 1959 Korisevan puolelle. Vuonna 1988 lava oli mennyt niin huonoon kuntoon, että se myytiin pois siirrettäväksi.

1940-luvun lopulla oli herännyt myös ajatus uuden työväentalon rakentamisesta. Tontti ja rakennuspuut hankittiin ja piirustukset tehtiin. Yhdistystä alkoi kuitenkin epäilyttää, löytyisikö siltä resursseja niin isoon hankkeeseen. Työväentalohanke unohtui vähitellen, rakennuspuut myytiin ja tontti laitettiin vuokralle.

Toimintaa talolla
-----------------

Talolla toimi erilaisia opintokerhoja, ja siellä harrastettiin muun muassa teatteria. Näytelmiä esitettiin iltamissa, joita järjestettiin myös yhteistyössä Martta-yhdistyksen kanssa. Työväentalolla pidettiin tansseja, ja myös kyläkunnan yhteisiä äitienpäiväjuhlia vietettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Palokas, Unto: *Voimakas kansanliike*. Lieksan sosialidemokraattinen kunnallisjärjestö r.y. 2002. ISBN 952-91-4784-8.
2. ↑  Kansan Työ 27.7.1932, no 171 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 9.9.2022.
**Islam Dugutšijev** (s. 15. huhtikuuta 1966) on azerbaidžanilainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, nelinkertainen maailmanmestari, kaksinkertainen Euroopan-mestari ja olympiamitalisti. Hän edusti uransa aikana kansainvälisellä tasolla neljää joukkuetta: Neuvostoliittoa, IVY:ä, Venäjää ja Azerbaidžania. Kansallisuudeltaan hän on tšetšeeni.

Dugutšijev aloitti painiuransa vuonna 1978. Vuonna 1984 hän voitti 60-kiloisten sarjassa juniorien maailmanmestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui ikäluokassaan 68-kiloisten sarjassa MM-hopealle. Vuonna 1989 hän voitti maailmancupissa 68-kiloisten sarjan. 

Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Poznanin EM-kisoissa 1990, hän voitti heti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Romanian Petrica Cararen. Hän voitti kultaa myös saman vuoden syksyllä Ostian MM-kisoissa. Tuolloin loppuottelussa kukistui Jannis Zamanduridis. Dugutšijev uusi maailmanmestaruutensa myös seuraavana vuonna Varnan MM-kisoissa voitettuaan loppuottelussa Marthin Kornbakkin. 1992 Barcelonan olympialaisissa IVY:n edustajana hän saavutti hopeaa kärsittyään loppuottelussa tappion Unkarin Attila Repkalle. 

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Dugutšijev jatkoi kilpailemistaan Venäjän edustajana. Vuonna 1993 hän voitti kultaa sekä Istanbulin EM-kisoista että Tukholman MM-kisoista. Seuraavana vuonna hän jäi Ateenan EM-kisoissa pronssille, mutta voitti jälleen kultamitalin Tampereen MM-kisoista. 1995 Prahan MM-kisoissa hänen sijoituksensa oli kymmenes.

Myöhemmässä vaiheessa uraansa Dugutšijev kärsi loukkaantumisista mikä esti osallistumisen kilpailuihin. Hän ei enää mahtunut Venäjän joukkueeseen Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000, mutta pääsi kisoihin Azerbaidžanin edustajana ja sijoittui kuudenneksi. Kilpailut jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen.

Uransa jälkeen Dugutšijev on toiminut Venäjän nuorten maajoukkueen kakkosvalmentajana.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)
* Haastattelu (venäjäksi)

Viitteet
--------

1. ↑  ISLAM DUGUCHIEV *Athletes*. International Olympic Committee (IOC). Viitattu 2.3.2021. (englanniksi)
**Jonne Junkkarinen** (s. 18. syyskuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja ja maailmanmestari. Junkkarinen edustaa seuratasolla jyväskyläläistä Happeeta. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.

Junkkarinen aloitti ammattilaisuransa Salibandyliigassa kaudella 2010–2011 jyväskyläläisessä Happeessa, jossa on pelannut koko ammattilaisuransa. Hän on tehnyt 147 runkosarjaottelussa 25 maalia ja antanut 57 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä Junkkarinen on tehnyt 11 maalia ja 15 syöttöpistettä 58 ottelussa. Hän on saavuttanut yhden SM-kullan, yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.

Junkkarinen debytoi Suomen maajoukkueessa vuonna 2013. Hän oli mukana Riian MM-kilpailuissa 2016, jossa saavutti maailmanmestaruuden. Junkkarinen on pelannut maajoukkueessa 31 ottelua, joissa on tehnyt seitsemän maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Happee miehet Happee. Viitattu 14.7.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Jonne Junkkarinen nhlfinns.net. Viitattu 14.7.2017.
3. ↑  Player card - Jonne Junkkarinen floorball.org. Viitattu 14.7.2017. (englanniksi)

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2016
6 Savonen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Aro |
11 Moilanen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
27 Junkkarinen |
28 Ihme |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
50 Tiitu |
61 Kotilainen |
77 Johansson |
81 Manninen |
87 Kailiala |
Valmentaja Kettunen


Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2020
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Heikkilä |
12 Sikkinen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
27 Junkkarinen |
30 Stenfors |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
41 Kaltiainen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
73 J. Kainulainen |
76 R. Kainulainen |
77 Johansson |
81 Lehkosuo |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Ragnar Lassinantti
**Ragnar Lassinantti** (20. syyskuuta 1915 Ylitornion kunta, Ruotsi – 31. maaliskuuta 1985) oli ruotsalainen länsipohjalainen poliitikko ja suomenkielinen asianajaja. Hän edusti sosiaalidemokraatteja ja toimi Norrbottenin läänin maaherrana ja valtiopäiväedustajana.

Lassinantti kannatti näkyvästi pohjoismaista yhteistyötä. Hän oli merkittävä syy siihen, että Ruotsin Radiossa aloitettiin suomenkieliset lähetykset vuonna 1957. Ruotsin suomenkielisen väestön keskuudessa tunnetaankin käsite "Ragnarin ratio". Omassa ohjelmassaan hän haastatteli vallanpitäjiä ja muita ihmisiä sekä Suomesta että Ruotsista. Lähetyksissä käytettiin myös meänkieltä, joka sai Ruotsissa virallisen vähemmistökielen aseman 2000-luvun taitteessa.

Tornionlaaksoon liittyviä kirjoja julkaiseva Tornedalica-yhdistys oli eräs Lassinantin toteutuneista hankkeista. 

Lassinantista käytettiin myös nimitystä "kalotin kummisetä". Hän kävi usein Suomen Lapissa ja oli presidentti Urho Kekkosen henkilökohtainen ystävä. Lassinantti järjesti erään tunturinhuipun nimeksi Kekkonen-toppen ystävänsä mukaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Markku Laukkanen: *Ragnar Lassinantti, kalotin kummisetä* (1984)

Lähteet
-------

1. ↑  "Pohjoiskalotin kummisedän" tuki Lapin maakunnalle Lapin Kulttuurirahasto. Viitattu 25.12.2015.
2. ↑  Kekkonen on tunturi Ruotsissa *Yle Uutiset*. Viitattu 16.1.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**José Jonny Magallón Oliva** (s. 21. marraskuuta 1981) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Club Leónia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Meksikon jalkapallomaajoukkuetta Magallón edusti vuosina 2007-2011 pelaten 54 maaottelua.

Seurajoukkueura
---------------

Magallón aloitti uransa Tapatío-nimisessä joukkueessa, josta hän siirtyi maan suurseuraan Club Deportivo Guadalajaraan vuonna 2003. Hän pelasi Guadalajarassa peräti kaksitoista kautta ennen kuin siirtyi vuonna 2012 nykyiseen seuraansa Club Leóniin.

Maajoukkueura
-------------

Magallón pelasi ensimmäisen maaottelunsa Meksikon jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2007. Hän pelasi joukkueesta eniten CONCACAF Gold Cupissa ja Copa Américassa 2007. Magallón kuului Meksikon joukkueeseen MM-kisoissa 2010.

Lähteet
-------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jonny Magallón
*Tämä artikkeli kertoo sanomalehdestä. Pariisi–Dakar-rallista on oma artikkelinsa.*
Lehden etusivu vuodelta 1949.
**Paris-Dakar** oli Senegalin Dakarissa vuosina 1933–1961 ilmestynyt ranskankielinen sanomalehti.

Ranskankielisen Afrikan ensimmäiset sanomalehdet perustettiin Senegalissa 1800-luvun lopulla. Ne olivat ranskalaisten julkaisemia ja ranskalaisille lukijoille tarkoitettuja. 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä Senegalissa ilmestyi myös useita lyhytikäisiä ja pieniä afrikkalaiselle yleisölle tarkoitettuja poliittisia lehtiä.

Marokossa toiminut ranskalainen liikemies Charles de Breteuil perusti vuonna 1933 Dakariin viikkolehti *Paris-Dakarin*, joka muuttui päivälehdeksi vuonna 1937. De Breteuil oli alueen merkittävin sanomalehdenkustantaja, ja hän julkaisi lehtiä myös Norsunluurannikolla, Guineassa ja Kamerunissa.

*Paris-Dakar* oli eurooppalaiselle yleisölle tarkoitettu kaupallinen sanomalehti, jota luettiin Senegalin lisäksi myös muualla Ranskan Länsi-Afrikassa. Se kertoi lähinnä emämaan tapahtumista, mutta sisälsi myös siirtomaita koskevia uutisia. Esikuvansa *Paris-Soirin* tapaan lehti oli runsaasti kuvitettu ja antoi paljon tilaa urheilulle. Se oli Ranskan Länsi-Afrikan suurin sanomalehti ja saavutti 1950-luvulla 15 000 kappaleen levikin. Puolueista riippumaton *Paris-Dakar* ei ollut mielipiteiltään suinkaan puolueeton. Se alkoi antaa tilaa afrikkalaisten näkemyksille vasta 1950-luvun lopussa. Breteuilin ainoa paikalliselle yleisölle suunnattu lehti oli vuonna 1953 perustettu kuvitettu aikakauslehti *Bingo*, josta tuli sittemmin varsin suosittu.

Charles de Breteuil kuoli vuonna 1960. Senegalin itsenäistyttyä hänen poikansa Michel muutti vuonna 1961 lehden nimeksi *Dakar-Matin*. Aikaisempaan verrattuna se taantui ja joutui hallituksen valvontaan. Vuonna 1970 se korvattiin virallisella *Le Soleil* -päivälehdellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ainslie, Rosalynde: *The Press in Africa: Communications Past and Present*, s. 130–132. London: Victor Gollancz, 1966. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Mamadou Koume: L’Evolution de la presse quotidienne au Sénégal: "Paris-Dakar" (1937–1961): "Dakar-Matin" (1961–1970) *Theses.fr*. Viitattu 28.5.2021.
3. ↑  Thompson, Virginia & Adloff, Richard: *French West Africa*, s. 551. London: George Allen & Unwin, 1958.
4. ↑  Le groupe de Breteuil: Paris-Dakar, Abidjan-Matin, La Presse du Cameroun et Bingo *Les entreprises coloniales françaises*. Viitattu 28.5.2021.
5. ↑  Barton, Frank: *The Press of Africa: Persecution & Perseverance*, s. 64. London: The Macmillan Press, 1979. ISBN 978-1-349-04077-3.
Ragnar Stenberg
**Ragnar Olof Jakob Stenberg** (14. kesäkuuta 1887 Helsinki – 6. joulukuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja urheiluvaikuttaja. Hän edusti Helsingin Unitasta ja Ylioppilasvoimistelijoita.

Stenberg karsiutui Lontoon olympialaisissa 1908 alkuerissä 100 ja 200 metrin juoksuissa. 100 metrillä hän oli alkueränsä viides. SM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä hopeaa 1907 ja 1909, 400 metrillä kultaa 1907 ajalla 54,7, 110 metrin aitajuoksussa kultaa 1907 ajalla 16,8 ja 1909 ajalla 16,3, pituushypyssä hopeaa 1907 ja kolmiloikassa pronssia 1907. Lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden juoksujen moniottelussa 1907 ja 1909.

Stenbergin ennätys 100 metrillä oli 10,9, 200 metrillä 23,6, 400 metrillä 52,4 ja 110 metrin aidoissa 16,2. Stenbergin 400 metrin tulos, Helsingissä 31.8.1907 juostu 53,0 on matkan ensimmäinen tilastoitu Suomen ennätys. Lauri Pihkala paransi ennätyksen aikaan 52,7 vuonna 1910.  Stenberg hyppäsi yleisurheilun SM-kisoissa 3. elokuuta 1907 pituushypyssä 640, joka oli 2,5 cm parempi kuin voimassa ollut Suomen-ennätys. Uuno Railo kuitenkin hyppäsi myöhemmin samassa kilpailussa 649, joten Stenbergin tulosta ei ratifioitu Suomen-ennätykseksi.

Stenberg oli ammatiltaan hammaslääkäri. Hän toimi SVUL:n yleisurheilujaoston puheenjohtajana vuosina 1914–1915 ja 1918–1922 sekä kuului IAAF:n hallitukseen vuodesta 1921 lähtien.

Lähteet
-------

* Hannus, Matti & Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia*. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. ISBN 951-96491-5-8.

### Viitteet

1. 1 2  Ragnar Stenberg *Sports Reference.com*.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  400 metrin legendat Ragnar Stenberg *www.kolumbus.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25.10.2016.
3. 1 2 3  Ragnar Stenberg Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
4. ↑  Raevuori, Antero: *Huippu-urheilun maailma 1*, s. 10. WSOY, 1978.
5. ↑  Hannus, Laitinen, Martiskainen 2002, s. 174
6. ↑  Hannus, Laitinen, Martiskainen 2002, s. 181
7. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 446. Otava, 1970.
8. ↑  Hannus, Laitinen, Martiskainen 2002, s. 207
9. ↑  Hannus, Laitinen, Martiskainen 2002, s. 223
10. ↑  Hannus, Laitinen, Martiskainen 2002, s. 227
11. ↑    *Helsingin Sanomat*, 4.8.1907, s. 5. HS Aikakone. Viitattu 20.5.2020.
*Tämä artikkeli kertoo kielestä, kansasta katso creet.*

**Cree** on ryhmä kieliä, joita noin 72 800 creetä puhuu ympäri Kanadaa Albertasta Labradoriin. Cree-kielet ovat algonkin-kielten alaryhmä.

Alaryhmät
---------

Cree-kielet voidaan jakaa yhdeksään murteeseen (SIL International luokittelee ne kieliksi):

* atikamekw (SIL-koodi: atj)
* east cree (eteläinen, crj)
* east cree (pohjoinen, crl)
* innu eli montagnais (moe)
* moose cree (crm)
* naskapi (nsk)
* plains cree (crk)
* swampy cree (csw)
* woods cree (cwd)

Kielen rakenne
--------------

Kuten monissa Pohjois-Amerikan kielissä, creellä on monimutkainen polysynteettinen muoto-oppi ja syntaksi. Sanat voivat olla hyvin pitkiä, esimerkiksi "koulu" on plains creeksi *kiskinohamatowkamikw*. Toisinaan yhdellä sanalla voidaan ilmaista englanninkieltä lyhyemminkin asioita, esimerkiksi "hän aina tanssi tuolla tavalla" on *ki-isi-nanimihtow*.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cree** Wikimedia Commonsissa

* Photos of Cree People in Canada

WikipediaWikipedia
***Creenkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja
**Paris**, oikealta nimeltään **Oscar Jackson, Jr.** (s. 29. lokakuuta 1967), on yhdysvaltalainen rap-artisti San Franciscosta, joka tunnetaan myös nimillä **P-Dog** sekä **The Black Panther of Hip Hop**. Hänet tunnetaan erityisesti radikaaleista poliittisista sanoituksistaan.

Parisilla on taloustieteen alempi korkeakoulututkinto Kalifornian yliopistosta, Davisista.

Vuonna 2006 Paris julkaisi ensimmäisen kokoelmalevynsä *Paris Presents: Hard Truth Soldiers, Vol. 1*, jolla esiintyvät muun muassa Public Enemy, The Coup, Dead Prez, Paris, T-K.A.S.H. Kam, The Conscious Daughters, Mystic, MC Ren, Sun Rise Above ja The S.T.O.P. Movement (Mobb Deep, Tray Deee, Soopafly, KRS-One, Defari, Daz, J-Ro, RBX, Bad Azz, WC, Dilated Peoples, Mac Minister, The Alchemist, Mack 10, Evidence, Everlast ja B-Real).

Diskografia
-----------

### Albumit

* 1990: *The Devil Made Me Do It*
* 1992: *Sleeping with the Enemy*
* 1994: *Guerrilla Funk*
* 1998: *Unleashed*
* 2003: *Sonic Jihad*
* 2006: *Rebirth of a Nation*
* 2006: *Paris Presents: Hard Truth Soldiers*
* 2008: *Acid Reflex*

### Videot

* *The Devil Made Me Do It*
* *The Days of Old*
* *Outta My Life*
* *Don’t Stop the Movement - Acid Reflex*
* *Guerrilla Funk*
* *Break the Grip of Shame*
* *Assata’s Song*
* *One Time fo’s Ya Mind*

Aiheesta muualla
----------------

Guerilla Funk Recordingsin viralliset kotisivut (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Byrne, Peter: Capital Rap *SF Weekly*.  3.12.2003.  Arkistoitu 26.2.2009. Viitattu 18.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hallstein Mørk** (s. 26. syyskuuta 1953 Halden, Norja) on Nokia Oyj:n entinen henkilöstöjohtaja ja Nokian johtoryhmän jäsen 2004–2010. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.

Mørk valmistui diplomiekonomiksi Handelshøyskolen BI:stä. Hän työskenteli Hewlett-Packardilla 1977–1999 ja jonkin aikaa Texas Instrumentsin palveluksessa. Nokialle hän tuli vuonna 1999.

Mørk käynnisti Nokian henkilöstötoimintojen uudistamisprosessin. Lähes koko henkilöstöjohto vaihtui konsernissa seuraavien lähivuosien aikana. Muutokset olivat osa 'vanhan Nokian' katoamista. Nokian henkilöstöpolitiikassa hän kertoi panostavansa ihmisiin ja katsoi menestymisen vaativan erilaisten kulttuurien ja erikielisten toimintaympäristöjen ymmärtämistä, samoin eri maiden lainsäädäntöjen huomioonottamista.

Mørk on myös arvostettu luennoitsija kansainvälisessä liike-elämässä.

Lähteet
-------

1. ↑  Muutoksia Nokian johtokunnassa: Hallstein Moerk jää eläkkeelle - Juha Äkräksestä Nokian henkilöstöjohtaja ja johtokunnan jäsen  28.1.2010. ePressi. Viitattu 6.12.2019.
2. ↑  Moss, Desda: Enterprising by design: an HR professional strives to leave his mark on a tech giant's workforce strategy *HR Magazine*. Viitattu 23.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Nokia vuonna 2006: Johtokunta (PDF)  30.3.2007. Nokia. Viitattu 19.4.2017.
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
The Creatures esiintymässä Helsingin Pop Kellarissa tammikuussa 1966. Vasemmalla Remu Aaltonen, oikealla Kirka Babitzin.
**The Creatures** oli 1960-luvulla toiminut suomalainen rockyhtye. Yhtye perustettiin rautalankayhtyeenä vuonna 1962. Yhtyeen laulusolistina toimi vuodesta 1963 Kirka Babitzin tämän perheen muutettua Helsingin Maunulaan. Kirka oli ensimmäisellä Creatures-keikallaan syksyllä 1963 vasta 13-vuotias. Komppikitaristina toimi Aarto Henttonen. Yhtyeen muut jäsenet olivat soolokitaristi Matti Kaarna, basisti Olli Könönen ja rumpali Antero Ahola. Vuonna 1965 rumpaliksi tuli Remu Aaltonen. Yhtyeen varsinainen johtohahmo oli Olli Könönen, joka kokosi bändin ja järjesti myös kaikki keikat. Kun Kirka oli saanut hieman nimeä laulusolistina, alkoi yhtye esiintyä myös nimellä Kirka and The Creatures.

Yhtye esiintyi parissa elokuvassa (esimerkiksi "Käpy selän alla" ja "Top-Ralli"), mutta ei 60-luvulla koskaan levyttänyt. The Creatures-yhteen ensi levytys on taltioitu studiossa vuonna 1965 ja liitetty *Jee jee jee* -kirjan oheis-CD-levylle vuonna 1996. Kirka laulaa The Creatures -yhteen säestyksellä Elviksen "Stuck on you" -kappaleen suomeksi nimellä "Takaan sen".

**Ensimmäinen instrumentaalikokoonpano [kevät 1962]**

Matti Kaarna — Kitara
Aarto Henttonen — Kitara
Olli Könönen — Basso
Antero Ahola — Rummut
**Ensimmäinen laulava kokoonpano [kesä 1963] (Vain keskustelutasolla)**

Sammy Babitzin — Laulu
Matti Kaarna — Kitara
Aarto Henttonen — Kitara
Olli Könönen — Basso
Antero Ahola — Rummut
**Ensimmäinen laulava kokoonpano [syksy 1963 - helmikuu 1966]**

Kirka (Kiril) Babitzin — Laulu
Matti Kaarna — Kitara
Aarto Henttonen — Kitara
Olli Könönen — Basso
Antero Ahola — Rummut
**Tunnetuin kokoonpano [kevät 1966]**

Kirka Babitzin — Laulu
Rafe (Risto) Pikkarainen — Kitara
Aarto Henttonen — Kitara
Olli Könönen — Basso
Remu (Henry) Aaltonen — Rummut
**Viimeistä edellinen kokoonpano [kesä 1967]**

Kirka Babitzin — Laulu
Nikke Nikamo — Kitara
Erkki Nieminen — Basso (Erkki Nieminen tuurasi Olli Könöstä, kun Ollilla oli jalka kipsissä)
Tommy Merijuuri — Urut
Remu Aaltonen — Rummut
**Viimeinen kokoonpano [syksy 1967 ja talvi-kevät 1967-68]**

Kirka Babitzin — Laulu
Nikke Nikamo — Kitara
Olli Könönen — Basso
Tommy Merijuuri — Urut
Remu Aaltonen — Rummut
The Creatures on esiintynyt Olli Könösen johtamana sixties-tapahtumassa vielä vuonna 1995 Vuokatin Katinkullassa, Kirkan ja Remun kanssa. Yhtyeen kokoonpano Katinkullassa: Kirka Babitzin — Laulu, Matti Kaarna — Kitara, Rafe Pikkarainen — Kitara, Olli Könönen — Basso ja Remu Aaltonen — Rummut.

The Creatures on esiintynyt Olli Könösen johtamana sixties-tapahtumissa vielä myöhemmin 2000-luvulla muun muassa Vanhassa Maestrossa ja Kaivohuoneella, toki ilman Kirkaa ja Remua.

Katso myös
----------

* The Islanders

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jussi-Pekka Ilmari Niittymäki** (s. 13. kesäkuuta 1986 Loimaa) toimii pelinjohtajana ja päävalmentajana Miesten Ykköspesiksessä pelaavan Loimaan Palloilijat Junioripesiksessä. Pelinjohtoura alkoi vuonna 2003 samaisen seuran d-tytöissä ja jatkui samassa joukkueessa kolmen kauden ajan. Kaudet 2007 ja 2008 Niittymäki toimi Laitilan Jyskeen b-tyttöjen pelinjohtajana ja valmentajana. Kaudella 2007 pelaamisen ohella hän valmensi Köyliön Lallien c-poikia.

Aikuisvalmennukseen Niittymäki siirtyi kaudeksi 2010, kun hän otti ohjat Köyliön Lallien naisten Ykköspesis joukkueessa. Joukkuetta hän valmensi kahden kauden ajan. Kaudella 2011 hän otti ohjat myös nykyisessä pestissään. Kaksi ensimmäistä kautta meni Suomensarjassa. Molemmilla kausilla joukkue eteni aina nousukarsintaan. Ensimmäisellä kerralla Sotkamon Jymy oli niukasti parempi, mutta 2012 joukkue kaatoi Vaasan Mailan voitoin 1-2. Debyyttikausi Ykköspesiksessä tuotti runkosarjassa kymmenennen sijan. LP-j säilytti paikkansa karsinnoissa kaatamalla Helsingin Puna-Mustat 3-1.

Niittymäki valittiin Loimaan Palloilijat Junioripesiksen varapuheenjohtajaksi vuodeksi 2014. Hän opiskelee Turun Ammattikorkeakoulussa Urheilujohtamista ja -markkinointia aikuispuolella. Hän valmistui Loimaan Lukiosta vuonna 2005 ja opiskeli Liiketaloutta Seinäjoen Ammattikorkeakoulussa vuodet 2008-2012 kuitenkaan valmistumatta.
**Toivo Jaakkola** (11. maaliskuuta 1941 Pelkosenniemi – 24. toukokuuta 1995) oli suomalainen teoreettisen fysiikan tutkija ja kosmologi. Hän selvitteli erityisesti punasiirtymää. Jaakkola väitteli tohtoriksi vuonna 1977 Pariisin Pierre ja Marie Curien yliopistossa, minkä jälkeen hän toimi eri tehtävissä Kiovassa sekä Helsingin ja Turun yliopistoissa.

Jaakkolan noin 80 tieteellisestä julkaisuista parisenkymmentä käsittelee punasiirtymää sekä valon ja gravitaatiokentän välistä vuorovaikutusta. Jaakkolan käsityksen mukaan punasiirtymä ei aiheutunut maailmankaikkeuden laajenemisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  In Memoriam Toivo Jaakkola. Jean-Claude Pecker. Apeiron. Studies in Infinitive Nature. Viitattu 21.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Punasiirtymä ja tiede. Tapionajatukset-blogi. Tapio Simonen. Viitattu 21.6.2015.
3. ↑  Teerikorpi, Pekka: Kuolleita: Tähtitieteilijä Toivo Jaakkola Nykykosmologian haastaja *Helsingin Sanomat*.  16.6.1995. Viitattu 30.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |