recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jäänpuskijat** (engl. *Pushing Ice*) on Alastair Reynoldsin vuonna 2005 ilmestynyt tieteisromaani.

Juoni
-----

Toisin kuin Alastair Reynoldsin aiemmat teokset, Jäänpuskijat on itsenäinen teos, eikä juonellisesti liity muuhun kirjailijan tuotantoon. Kivisirkka-nimisen jäänlouhinta-aluksen miehistö joutuu yllättävään tilanteeseen kun Janus, yksi Saturnuksen kuista, jättää luonnollisen kiertoratansa, ja suuntaa kiihtyvällä vauhdilla aurinkokunnasta poispäin. Kivisirkka on sijaintinsa puolesta ainoa alus, jolla on mahdollisuus lähteä seuraamaan ja tutkimaan Janusta. Tämä on kuitenkin vasta alkua, sillä tarinan edetessä kerronta saa lähes käsittämättömät mittasuhteet niin ajan, kuin avaruudenkin suhteen.

Teos kuvaa ajan ja avaruuden eeppisen suuruuden lisäksi ihmisten toimintaa kriisitilanteissa ja yhteisön hierarkista dynamiikkaa. Teoksen sosiologisen puolen keskiössä on kaksi päähenkilöä: aluksen kapteeni Bella Lind ja tämän alainen Svetlana Barseghian. Heidän välisensä monimutkainen valtataistelu ja ystävyyssuhde on merkittävä osa juonta läpi koko teoksen.

Arvostelut Suomessa
-------------------

Vastaanotto Suomessa oli hyvä. Esimerkiksi Savon Sanomien arvostelussa teosta verrataan Arthur C. Clarken tuotantoon ja kuvataan ajatuksia herättäväksi. Myös Reynoldsin tapaa kuvata ihmisluonto kehutaan. Tähtivaeltajassa ilmestyneessä arvostelussa tätä kuitenkin nimenomaan kritisoitiin. "Hahmot jämähtävät rooleihinsa", ja sivuhenkilötkin jäävät "yksiulotteisiksi toimijoiksi". Arvostelun lopuksi sen kirjoittanut Toni Jerrman silti toteaa, että lukija jää himoamaan tälle pohjalle rakennettuja tarinoita .

Jatko-osa?
----------

Reynoldsin omien sanojen mukaan, hän toivoo vielä palaavansa Jäänpuskijoiden maailmankaikkeuteen. Toistaiseksi hän ei ole kuitenkaan julkaissut kirjaan liittyvää teosta, ja mainitsee nettisivuilaan vielä erikseen, ettei mikään ole varmaa vakaista aikomuksista huolimatta .

Lähteet
-------

1. ↑  Reynolds, Alastair: *Jäänpuskijat*. (Pushing Ice, 2005.) Suomentanut Hannu Tervaharju. Like scifi. Helsinki: Like, 2008. ISBN 978-952-01-0390-3.
2. ↑  Savon Sanomat, 3.1.2009, Alastair Reynolds - Jäänpuskijat (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tähtivaeltaja Antikuvat: Alastair Reynolds - Jäänpuskijat
4. ↑  Alastair Reynolds: novels

Aiheesta muualla
----------------

* Petja Savoila: Jäänpuskijat (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 3.1.2009.
* Toni Jerrman: Jäänpuskijat. Tähtivaeltaja 15.3.2009.
* Sirpa Ylönen: Ihmiskunnan uusi alku[vanhentunut linkki]. Warkauden lehti 2.6.2009.
**Saravesi** on rannoiltaan polveileva ja syvyyssuhteiltaan vaihteleva järvi Kuopion itäosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 20 kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Saravedellä ei ole hallitsevaa selkävettä, sillä lukuisat niemet ja saaret jakavat järveä. Piiroonsaari määrittää järven eteläosan ilmettä, luoteisen rannan kaakkoon työntyvä Piiroonniemi erottaa järven pohjoisosaa eteläosasta. Saraveden lahtia ovat muun muassa etelärannan Tarvaslahti, Pitkälahti ja Hemmonlahti. Länsirannan Haukiniemen ja Mökönniemen välissä on Saunalahti, jonka eteläpuolella on Mökönlahti. Saraveden kolmiomaisen pohjoisosan luoteiskolkassa on Myllylahti ja koilliskolkassa Kortelahti.

Noin kolmasosa Saravedestä on korkeintaan metrin syvyinen ja yhdeksäsosa vähintään 10 metrin syvyinen. Järvessä on useita 15-metrisiä syvänteitä, mutta ne ovat pinta-alaltaan pieniä. Syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee järven länsiosassa. Saravesi luodattiin vuonna 1979, jolloin sen keskisyvyydeksi saatiin 393,8 senttimetriä.

Saraveden saariluku on 13. Saarista 2 on alle aarin laajuisia luotoja. Piiroonsaaren pinta-ala on noin 20 hehtaaria ja sen länsipuolella sijaitsevan Rasisaaren noin 5 hehtaaria. Saraveden pohjoisosan keskellä sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Matelinsaari. Piiroonsaaren lounaispuolella sijaitsee Tarvassaari ja itäpuolella Törkysaari. Saraveden rannoilla on sekä pelto- että metsämaata.

Saraveden luusua sijaitsee Kortelahden itäosassa, josta alkaa noin puolen kilometrin mittainen itään Lehmilampeen (81,8 metriä mpy) johtava laskuoja. Vedet virtaavat edelleen itään Riistaveteen (81,8 metriä mpy).

Saraveden vesitilavuus on 12 089 000 kuutiometriä.

Saravesi (04.695.1.001) kuuluu Saraveden valuma-alueeseen (04.695), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Riistaveden valuma-alue (04.69) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Saraveden valuma-alueeseen kuuluu 12 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Saravesi, Iso Kivijärvi ja Kivilampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saravesi, vakavesi, Kuopio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.2.2022.
3. ↑  Saravesi. Järviwiki. Viitattu 13.2.2022.
4. ↑  Saraveden valuma-alue (04.695). Järviwiki. Viitattu 13.2.2022.
**Yasemin Can** (syntyjään **Vivian Jemutai**; s. 11. joulukuuta 1996) on kenialaissyntyinen turkkilainen kestävyysjuoksija ja kolminkertainen Euroopan-mestari.

Keniassa syntynyt Can on edustanut maaliskuusta 2016 lähtien uutta kotimaataan Turkkia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden sekä 5 000 metrin (ajalla 15.18,15) että 10 000 metrin juoksussa (31.12,86) 2016 EM-kisoissa Amsterdamin olympiastadionilla. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 10 000 metrillä seitsemänneksi. Joulukuussa 2016 hän voitti Chiassa maastojuoksun Euroopan-mestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.

Can saavutti Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hopeaa 3 000 metrin juoksussa Turkin ennätysajalla 8.43,46. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia sekaviestissä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 5 000 ja 10 000 metrillä Bydgoszczissa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 10 000 metrillä 11:nneksi ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Joulukuussa hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden ja sai joukkuekilpailussa pronssia. 

Can saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 5 000 metrillä ajalla 14.57,63 ja sijoittui 10 000 metrillä viidenneksi. Hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden Tilburgissa 2018 ja Lissabonissa 2019. Puolimaratonin MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui seitsemänneksi Turkin ennätysajalla 1.06.20. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksas ja 10 000 metrillä yhdestoista. Hän voitti 2022 Välimeren kisoissa kultaa 5 000 metrillä ajalla 15.23,47 ja Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin ajalla 30.32,57. EM-kilpailuissa hän saavutti lisäksi hopea 5 000 metrillä ajalla 14.56,91.

Canin ennätys 3 000 metrillä on 8.33,29 (Dohassa 3. toukokuuta 2019), 5 000 metrillä 14.36,82 (Roomassa 8.6.2017) ja 10 000 metrillä 30.26,41 (Rio de Janeiron olympiakisassa 12.8.2016).

Lähteet
-------

1. ↑  European Athletics - Athlete: Yasemin Can *european-athletics*. Viitattu 13.7.2016.
2. ↑  Byrne, Thomas: Stefanidi, Can and Khaladovich impress on fourth day of European Championships *iaaf.org*.  9.7.2016. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Yasemin Can Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Athletics - Yasemin CAN *the-sports.org*. Viitattu 11.3.2017. (englanniksi)
5. ↑  Mixed Relay mixed *iaaf.org*. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
6. ↑  Senior Women Final *european-athletics.org*. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)
7. 1 2  Yasemin Can Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Yardena Alotin** (hepr. ‏ירדנה אלוטין‎; 19. lokakuuta 1930 Tel Aviv – 5. lokakuuta 1994 New York, New York) oli israelilainen säveltäjä ja pianisti.

Alotin aloitti 5-vuotiaana pianonsoiton opiskelun Moshe Sharettin siskon Rivka Sharett-Hozin johdolla. Hän opiskeli vuosina 1948–1950 Tel Avivin musiikin opettajien koulutuslaitoksessa ja vuosina 1950–1952 Israelin musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Alexander Uriah Boskovich (musiikin teoria), Mordecai Seter (harmonia, kontrapunkti), Paul Ben-Haim (orkestraatio), Ilona Vincze-Krausz (pianonsoitto) ja Ödön Pártos (sävellys). Alotin toimi vuosina 1975–1976 Bar-Ilanin yliopiston residenssisäveltäjänä.

Alotin yhdisteli tyylissään itäisten ja läntisten traditioiden vaikutteita sekä juutalaista kansanperinnettä ja moderneja ideoita keskenään. Hän sai ensimmäisellä teoksellaan (*Yefei Nof* sekakuorolle, 1952) Nissimov-palkinnon. Hän teki tästä sävellyksestä myös uuden version soolohuilulle James Galwayta varten vuonna 1978. Alotinin tuotannon joukossa merkittäviksi nousivat vuodelta 1958 olevat a cappella -kantaatti ja *Al Golah D'vuyah* (*The Painful Exile*) lauluäänelle sekä orkesterille. Lisäksi hänen pianoteoksiaan, kuten sarjaa (1974), on esitetty usein. Tel Avivin kirjallisuus- ja taidejärjestö tilasi Alotinilta vuonna 1984 teoksen Tel Avivin kaupungin 75-vuotisjuhlan kunniaksi.

Alotin kuoli vuonna 1994. Hänen leskensä perusti vuonna 1998 hänen mukaansa nimetyn rahaston israelilaisen esittävän säveltaiteen tueksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Yardena Alotin AllMusic
2. ↑  Necrology JSTOR
3. 1 2 3 4 5  Yardena Alotin Israel Music Institute
4. 1 2 3  Yardena Alotin Jewish Music Research Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Suomen perustuslaki** on vuonna 2000 jokaiseen suomalaiseen kotitalouteen jaettu 60-sivuinen vihkonen, joka sisältää 1. maaliskuuta 2000 voimaan tulleen uuden perustuslain. Eduskunta julkaisi vihkosen 17. helmikuuta 2000. Suomenkielistä versiota painettiin yli 2,2 miljoonaa kappaletta ja ruotsinkielistä 160 000 kappaletta. Lisäksi vihkosesta otettiin Saamelaiskäräjien jakama saamenkielinen painos. Vihkosen graafisesta suunnittelusta vastasi valtionyhtiö Edita ja sen painoi Vammalan Kirjapaino Oy. Kokonaiskustannukset olivat noin 5 miljoonaa markkaa.

*Suomen perustuslaki* -vihkonen jaettiin kirjekuoressa, joka sisälsi myös *Helsingin Sanomien* politiikan toimittajan Unto Hämäläisen kirjoittaman ja Pekka Vuoren kuvittaman 10-sivuisen esitteen *Valtiovalta kuuluu kansalle*. Kansantajuisesti kirjoitettu esite kertoo lyhyesti muun muassa perusoikeuksista, eduskunnan toiminnasta, hallituksen ja presidentin asemasta sekä kuntien itsehallinnosta. Esitteen laatimista valvoivat oikeustieteilijät Jaakko Nousiainen ja Mikael Hidén.

Kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin eduskunta jakoi jokaiselle kansalaiselle tarkoitetun tiedotteen. Aikaisemmat kotitalouksiin jaetut tiedotteet olivat kulloisenkin hallituksen julkaisuja. Tarkoituksena oli turvata jokaiselle kansalaiselle mahdollisuus tutustua uuden perustuslain sisältöön. Eduskunta tuki myös eri vammaisjärjestöjen tiedotusta perustuslaista, ja se julkaistiin kokonaisuudessaan internetissä oikeusministeriön verkkosivuilla. Samassa yhteydessä oli professori Jaakko Nousiaisen kirjoitus Suomen valtiosäännön kehityksestä ja uuden perustuslain keskeisistä periaatteista.

Aineiston julkistaneen eduskunnan puhemiehen Riitta Uosukaisen mukaan kansalaisia suoraan lähestyttäessä lain tulkitsijat ja tiedonvälittäjät jäivät pois, jolloin jokainen kansalainen pystyi tutustumaan materiaaliin omaa ymmärrystään käyttäen. Toimittaja Unto Hämäläinen on myöhemmin luonnehtinut kirjasen jakamista "valtapoliittiseksi manööveriksi", jolla puhemies Uosukainen ja eduskunnan pääsihteeri Seppo Tiitinen halusivat tehdä selväksi, että perustuslakiuudistuksen myötä Suomesta tulee parlamentaarinen tasavalta. Hän on myös kutsunut perustuslakiesitteen tekstin laatimista toimittajanuransa huippuhetkeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Parkkonen, Mika: Perustuslakivihkoset jaetaan jokaiseen kotiin (vain tilaajille)  18.2.2000. Helsingin Sanomat. Viitattu 5.4.2020.
2. 1 2 3  Perustuslaki jaetaan jokaiseen kotiin  18.2.2000. Verkkouutiset. Viitattu 5.4.2020.
3. 1 2  Hämäläinen, Unto: Perustuslain on oltava jäykän joustava.  *Libera Raportti*, 2016, nro 10, s. 5–6. Helsinki:  Ajatuspaja Libera. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 5.4.2020.
**Talentti** (m.kreik. τάλαντον, *talanton*, lat. *talentum*) oli muinainen massan yksikkö. Se on lähtöisin mahdollisesti Babyloniasta tai Sumerista ja se vastasi vedellä täytetyn amforan painoa. Talenttia käytettiin usein rahayksikkönä, jolloin se viittasi yleensä kultaan tai hopeaan.

Painomittana
------------

Antiikin kreikkalaisena painomittana talentti vastasi 60 minaa. Tunnettiin kuitenkin myös esimerkiksi 80 minaa vastannut talentti. Homeroksen aikoina talenteilla mitattiin aina kultaa, ja se vastasi härän arvoa kullassa. Talentin täsmällinen paino vaihteli eri kaupungeissa. Attikalainen (ateenalainen) talentti vastasi suunnilleen yhden keramionin eli kuutiojalallisen vettä painoa ja oli nykymitoissa noin 25,86 kg.

*Vanhan testamentin* aikana talentti oli painomittana 60 minaa eli 3 000 sekeliä, eli noin 30–40 kg. *Uuden testamentin* aikana talentin paino oli suunnilleen saman verran, noin 35–40 kg.

Rahayksikkönä
-------------

Klassisen Kreikan aikana talentti oli paitsi painomitta myös rahayksikkö, joka vastasi talenttia kultaa tai hopeaa. Attikalainen talentti vastasi myös rahana 60 minaa sekä 6 000 drakhmaa. Aleksanteri Suuren aikoina hopeatalentti oli noin 26 kiloa hopeaa. Hellenistisen kauden lopulla kreikkalainen talentti oli 26,2 kiloa painava hopearaha. Tarkkoja arvioita talentin arvosta nykypäivänä on kuitenkin vaikea antaa muinaisten mittojen epämääräisyyden takia.

Roomalaisella kaudella talentti vastasi 6 000 denaaria. Työläisen päiväpalkka oli *Uuden testamentin* aikaan yksi denaari.

Muuntotaulukko
--------------

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:

| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x) |
| --- | --- |
| 1 *talanton* = x × y | 1y = x × *talanton* |
| **Kreikkalaiset** |
| – *obolos* (oboli) | 36 000 obolia | 1⁄36000 talenttia |
| – *drakhmē* (drakhma) | 6 000 drakhmaa | 1⁄6000 talenttia |
| – *mna* (mina) | 60 minaa | 1⁄60 talenttia |
| **Kansainväliset (SI)** |
| – kilogramma | 25,86 kg | 0,04 talenttia |
| **Brittiläiset** |
| – naula | 57,0 lb | 0,02 talenttia |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liddell, Henry George & Scott, Robert: τάλαντον, τό *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Lewis, Charlton T. & Short, Charles: tălentum *A Latin Dictionary*.  1879. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. 1 2  Collings, David G. & Scullion, Hugh & Caligiuri, Paula M.: *Global Talent Management*, s. 77. Routledge, 2018. ISBN 9781351778268. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Adams, Charles Darwin (toim.): *Lysias: Selected Speeches*, s. 357. Oklahoma series in classical culture, nide 3. University of Oklahoma Press, 1989. ISBN 9780806113968. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Mitat ja painot", *Antiikin käsikirja*, s. 346–347. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
6. 1 2  Raamatun mitat ja rahat *Raamattu.fi*. Viitattu 16.5.2022.
7. ↑  Kamm, Anthony: *Julius Caesar - A Life*, s. 34. Routledge, 2006. ISBN 0–203–01534–7.
8. ↑  Matt. 18:24
*Leptolaena multiflora*
**Sarcolaenaceae** on pieni madagaskarilainen kasviheimo koppisiemenisten Malvales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat puita tai pensaita, tavallisesti ainavihantia, sienijuurellisia. Niiden aineenvaihduntatuotteita ovat syklopropenoidirasvahapot, ja niissä on kivisoluja (sklereidejä). Karvat ovat toisinaan tähtimäisiä. Lehdet ovat kahdessa rivissä; korvakkeet varisevat. Kukat sijaitsevat erilaisissa kukinnoissa, joissa on suojuslehtiä tukemassa yhtä tai kahta kukkaa. Verholehtiä on 3–5, ja terälehtiä on viisi tai kuusi. Kukassa on mesiäiskehrä hetiön ulkopuolella. Heteitä on vähintään kymmenen, tavallisesti paljon, ja ne ovat toisinaan vaihtelevassa määrässä yhtyneet 5–10 kimpuksi tai ovat eripituisia. Yhdislehtisessä sikiäimessä on 1–5 emilehteä, jotka ovat tiheäkarvaisia. Sikiäimessä on periaatteessa aksiletyyppinen istukka. Vartalo on ontto, luotti pallomainen ja/tai enemmän tai vähemmän liuskainen, nystyinen. Siemenaiheita on yksi tai useampia kussakin emilehdessä. Hedelmä on tavallisesti avautuva ja sen suojana ovat laajentuneet kukan tukilehdet tai kehto (cupula); hedelmän sisäpinta on karvainen. Siemenetkin voivat olla karvaisia ja niissä on usein kirjava endospermi eli siemenvalkuainen. Sirkkalehdet ovat herttamaisia.

Levinneisyys
------------

Sarcolaenaceae kasvaa Madagaskarilla, enimmäkseen sen itä- ja keskiosissa.

Luokittelu
----------

Heimoon kuuluu kahdeksan sukua ja 60 lajia. Lähimmät sukulaiset ovat päivännoutokasvit (Cistaceae) ja siipipuukasvit (Dipterocarpaceae).

### Suvut

* *Eremolaena* Baill.
* *Leptolaena* Thouars
* *Mediusella* (Cavaco) Dorr
* *Pentachlaena* H.Perrier
* *Perrierodendron* Cavaco
* *Rhodolaena* Thouars
* *Sarcolaena* Thouars
* *Schizolaena* Thouars
* *Xyloolaena* Baill.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001 –, Viittaus 14.2.2015.
2. ↑  Vascular Plant Families and Genera, List of genera in family Sarcolaenaceae.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132091
* Wikispecies: Sarcolaenaceae
* CoL: FYD
* EoL: 2502041
* EPPO: 1SCLF
* Fossilworks: 55596
* GBIF: 3783141
* GRIN: 1001
* iNaturalist: 71617
* IPNI: 77126602-1
* IRMNG: 119177
* ITIS: 21366
* NCBI: 40043
* Open Tree of Life: 809889
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126602-1
* Tropicos: 42000084
* Watson & Dallwitz: sarcolae
* WFO: wfo-7000000547

 |

 |
**Linas Kleiza** (s. 3. tammikuuta 1985 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.

Ura
---

Kleiza pelasi yliopistokoripalloa Missourin yliopistossa vuosina 2003–2005. Viimeisellä yliopistokaudellaan hän teki 16,1 pistettä ottelua kohden. Kleiza osallistui vuoden 2005 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Portland Trail Blazers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella. Seura myi Kleizan kuitenkin eteenpäin Denver Nuggetsille, jota Kleiza edusti seuraavat neljä kautta. NBA-kausi 2007–2008 oli hänen paras tilastojen valoissa. Kaudella Kleiza teki pisteitä keskimäärin 11,1 ja otti 4,2 levypalloa ottelua kohden. Elokuussa 2009 Kleiza siirtyi Olympiakosiin kaksivuotisella sopimuksella. Seuran paidassa hän pelasi myös Euroliigaa, jonka pistekuninkuuden hän voitti kaudella 2009–2010. Heinäkuussa 2010 Kleiza teki paluun NBA:han siirtyen Toronto Raptorsiin. Kolmen pelikauden jälkeen hän siirtyi takaisin Eurooppaan, jossa hän teki sopimuksen turkkilaisen Fenerbahçen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Linas Kleiza Basketball-Reference. Viitattu 8.5.2010. (englanniksi)
2. ↑  Kleiza signs deal with Olympiakos ESPN. Viitattu 8.5.2010. (englanniksi)
3. ↑  Alphonso Ford Top Scorer Trophy: Linas Kleiza, Olympiacos  20.4.2010. Euroliiga. Viitattu 8.5.2010. (englanniksi)
4. ↑  Raptors Sign Kleiza To Offer Sheet  8.7.2010. NBA. Viitattu 9.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  Fenerbahce Ulker inks former Ford Trophy winner Kleiza  26.7.2013. Euroliiga. Viitattu 27.8.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linas Kleiza** Wikimedia Commonsissa

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2007
4 Kaukėnas |
5 Gustas |
6 Mačiulis |
7 D. Lavrinovič |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Jasaitis |
11 Kleiza |
12 K. Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Jankūnas |
15 Javtokas |
Valmentaja Butautas

Liettuan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Seibutis |
5 Kalnietis |
6 Mačiulis |
7 Pocius |
8 Gecevičius |
9 Delininkaitis |
10 Jasaitis |
11 Kleiza |
12 Klimavičius |
13 Jankūnas |
14 Andriuškevičius |
15 Javtokas |
Valmentaja Kemzūra

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Motiejūnas |
5 Kalnietis |
6 Kuzminskas |
7 D. Lavrinovič |
8 Mačiulis |
9 Delininkaitis |
10 Seibutis |
11 Kleiza |
12 K. Lavrinovič |
13 Pocius |
14 Valančiūnas |
15 Javtokas |
Valmentaja Kazlauskas



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Lincoln** on yhdysvaltalainen paikkakunta Lincolnin piirikunnassa New Mexicon osavaltiossa. Lincoln on kunnallishallinnoton alue (unincorporated area). 

Lincoln sijaitsee valtatie 380:n varrella (U.S. Route 380) noin 92 kilometriä Roswellista länteen. Albuquerqueen on matkaa maanteitse noin 300 kilometriä.

US Highway 380 ja 70 sekä New Mexico Highway 48 muodostavat Billy the Kid Trail -nimisen 109 km pitkän näköalareitin. Reitin varrella ovat muun muassa Lincoln, Capitan, Ruidoso ja San Patricio.

Kun espanjalaiset uudisasukkaat saapuivat alueelle vuonna 1855, he nimesivät kylän nimellä *La Placita del Río Bonito* lähellä sijaitsevan Bonitojoen mukaan. Myös nimet *La Placita* ja *Bonito* olivat käytössä. Aluksi kylä muodostui aukion (*plaza*) ympärille rakennetuista savitiilisistä rakennuksista. Pian sen jälkeen, kun Lincolnin piirikunta perustettiin vuonna 1869, paikkakunta nimettiin Lincolniksi vuonna 1865 murhatun presidentti Abraham Lincolnin mukaan. Lincoln oli piirikunnan pääkaupunki vuoteen 1909 saakka.

Lincoln on tunnettu siitä, että se oli Lincolnin piirikunnan sodan (Lincoln County War) tärkeä tapahtumapaikka 1878–1881. Nykyään paikkakunta saa tuloja turismista.

Lincolnin historiallisella alueella (Lincoln Historic District) on useita 1800-luvulta peräisin olevia rakennuksia. Vuonna 1960 alue tunnustettiin historiallisesti merkittäväksi kohteeksi ja rakennukset otettiin mukaan suojelunarvoisten kohteiden rekisteriin (National Register of Historic Places). New Mexicon osavaltio omistaa 17 rakennusta. Museorakennuksista neljää pidetään auki ympäri vuoden ja kahta pidetään auki kausiluonteisesti.

  

* OikeustaloOikeustalo
* Tri Woodsin taloTri Woodsin talo
* Thomas W. Watsonin taloThomas W. Watsonin talo
* Tunstallin kauppaTunstallin kauppa

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lincoln (New Mexico)**.
1. 
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. 1 2  Robert Julyan: *The Place Names of New Mexico* (1998), s. 204
7. ↑
*Hakusana "Signum" ohjaa tänne. Automallista on artikkeli Opel Signum.*

**Signum** on suomalainen kirjasto- ja informaatiopalvelualan ammattilehti, jota julkaisee Suomen tieteellinen kirjastoseura – Finlands vetenskapliga bibliotekssamfund ry. Lehden tilaajat työskentelevät useimmiten yritysten tietopalveluissa sekä yleisissä, tieteellisissä ja erikoiskirjastoissa. 

Signum ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja se on perustettu vuonna 1968. Vuodesta 2022 alkaen lehti julkaistaan pääosin sähköisessä muodossa, vain yksi lehden numero julkaistaan myös painettuna. Sähköinen versio ilmestyy Tieteellisten seurain valtuuskunnan ylläpitämässä Journal.fi-verkkopalvelussa. Sähköisessä muodossa on saatavilla lehden numerot vuoden 2005 alusta (1/2005) ja sisällysluettelot vuodesta 1996 alkaen.

Lehden nimi Signum tulee kirjastoalan ammattitermistä: signum (lat. merkki) tarkoittaa tietyn teoksen (nimekkeen) paikkaa hyllyjärjestelmässä osoittavaa tunnusta, *paikkamerkkiä*.

Lähteet
-------

* Mediakortti: Signum 2009
* Signumin www-sivut
* Journal.fi

### Viitteet

1. ↑  Signum *journal.fi*. Viitattu 20.9.2017.
2. ↑  Signum *finna.fi*.  Arkistoitu 21.9.2017. Viitattu 20.9.2017.
3. ↑  Kielitoimiston sanakirja *www.kielitoimistonsanakirja.fi*. Viitattu 20.9.2017.
Signe Tandefelt.
**Signe Blanche Maria Tandefelt** (o.s. **Ahrenberg**; 11. joulukuuta 1879 Helsinki – 27. huhtikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen taidearvostelija ja taidemaalari. Tandefelt toimi *Hufvudstadsbladetin* ja *Nya Pressenin* taidearvostelijana liki 30 vuotta, ja hänellä oli merkittävä asema pääkaupungin taide-elämässä.

Tandefelt kävi kahdeksan luokkaa yhteiskoulua ja sen jälkeen opiskeli Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin.
Tandefeltin vanhemmat olivat yliarkkitehti Johan Jacob Ahrenberg ja Fredrika Widolfa Carolina von Engeström. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1904 taidemaalari, Suomenlinnan intendentti Heikki Tandefelt; he erosivat 1919. Heidän poikansa oli arkkitehti Claus Tandefelt.

Helsingin kaupunki hankki perustettavaan kaupunginmuseoon muotokuvajäljennöksiä monista merkkihenkilöistä, ja Signe Tandefelt maalasi ne.

Rabbe Enckell on tehnyt maalauksen *Arvostelu* (1922), jossa kaksi aikansa arvostettua kriitikkoa, Tandefelt ja Sigrid Schauman, tarkastelevat maalausta Enckellin ensimmäisessä näyttelyssä Enckellin seuratessa vieressä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin oli. Projekti Runeberg.
2. ↑  Tandefelt, Heikki hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
3. ↑  Museolautakunnan kertomus. Helsingin kunnalliskertomus, s. 458.
4. ↑  Kantokorpi, Otso: Alaston kriitikko: Kriitikko attribuuttina. 30.11.2013


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Signmark** on suomalaisen kuuron rap-artistin, Signmarkin esikoisalbumi. Se julkaistiin 29. marraskuuta 2006. Signmark ei itse räppää kappaleilla, mutta hän viittoo albumin sisältävän CD-levyn lisäksi DVD:llä, jossa on kaikista kappaleista tehdyt musiikkivideot. Albumin pääaiheena on suomen viittomakielisten historia. Albumilla esiintyy Signmark-yhtye, johon kuuluu Signmarkin lisäksi räppäri Mahtotapa ja tuottaja-dj Sulava. Yhtye hajosi 2009. Kappaleet esitetään enimmäkseen suomalaisella viittomakielellä, mutta mukana on yksi kappale, Our Life, kansainvälisellä viittomakielellä, ASL:llä.

Kappaleet
---------

### CD

1. Meidän elämä
2. Sanaliitto (mukana Brandon)
3. Maahan lämpimään
4. Carl Oscar Malm
5. Kahleet
6. Tuu viittoo
7. Nyt on aika juhlia
8. Our Life (mukana Brandon)

### DVD

1. Meidän elämä (video)
2. Sanaliitto (video)
3. Maahan lämpimään (video)
4. Carl Oscar Malm (video)
5. Kahleet (video)
6. Tuu viittoo (video)
7. Nyt on aika juhlia (video)
8. Our Life (video)

Lähteet
-------

1. ↑  Stenros: Signmark, Otava 2008
**Minna Kristiina Myllykoski** (myöh. **Impola**, s. 20. kesäkuuta 1982 Ylistaro) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuosina 1998–2000 Kauhavan Wisaa ja vuodesta 2001 lähtien Lapuan Virkiää ja hänen valmentajanaan toimii Henry Leppäaho. Kalevan kisoista Myllykoski on voittanut hopeaa ja pronssia sekä 5 000 metrin juoksusta että 10 000 metrin juoksusta. Lisäksi hän on saavuttanut SM-kultaa puolimaratonilla sekä SM-hopeaa maastojuoksussa 6 kilometrin matkalta.

Myllykoski edusti Suomea 3 000 metrin juoksussa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1999 ja 10 000 metrin juoksussa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003. Lisäksi hän osallistui maastojuoksun MM-kilpailuihin nuorten sarjoissa vuosina 1998 ja 1999 ja EM-kilpailuissa vuosina 1997, 1998, 1999 ja 2001. Vuoden 2002 EM-maastoissa hän kilpaili yleisessä sarjassa ja sijoittui kuuden kilometrin kilpailussa 67:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Minna Myllykoski Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 7.1.2023.
2. ↑  Minna Myllykoski Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Minna Talvik-Palmgren 1930-luvun alussa.
**Minna Talvik-Palmgren** (28. helmikuuta 1902 Pietari – 13. syyskuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen konserttilaulaja ja säveltäjä Selim Palmgrenin toinen puoliso. Hänen isänsä oli virolainen puuseppä Karl Talwik ja äitinsä suomalainen Hilma Hellén. Hän opiskeli laulua useiden opettajien johdolla, mutta tärkein näistä oli Maikki Järnefelt, Palmgrenin ensimmäinen puoliso.

Leskeksi jäänyt Selim Palmgren avioitui Minna Talvikin kanssa vuonna 1930. Aviopuolisot konsertoivat yhdessä: Palmgren johti orkesteria tai säesti pianistina. He asuivat Lallukan taiteilijakodissa, Minna Talvik-Palmgren eli vielä 30 vuotta miehensä kuoleman jälkeen. Hänet on haudattu miehensä rinnalle Hietaniemen hautausmaan taiteilijamäelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Korhonen, Kimmo: *Selim Palmgren, elämä musiikissa*. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35375-2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Rebekka Karijord** (s. 1976) on norjalainen laulaja ja säveltäjä. Karijord opiskeli Norsk Musikkteater og Ballettakademissa Oslossa. Hän on myös opiskellut Teatterikorkeakoulussa Tukholmassa 1999–2003. Hän on julkaissut levyt *Neophyte* (KKV, 2003), *Good or goodbye* (2006), *Noble art of Letting Go* (2009) ja *We become Ourselves* (2012). *Noble art of Letting Go* oli musiikkina sirkus Cirkörin esityksessä "Wear it like a crown" (näyttelyn nimi on peräisin albumista). Syksyllä 2007 Karijord kirjoitti musiikkishow'n "Mitt namn är Rachel Corrie" ja keväällä 2008 hän näytteli ja sävelsi musikaalin "Som Jerusalem" Tukholman kaupunginteatterille. Syksyllä 2008 hän sävelsi musikaalin "Love och circusfåglarna" Royal Dramatic Theatressa Tukholmassa

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Sinikurkkumaluri** (*Malurus cyaneus*) on australialainen malurien heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 13–14 cm ja paino noin 10 g. Juhlapukuinen koiras on huomiota herättävän värikäs: päässä ja yläselässä on turkoosia, rinnassa ja pyrstössä kirkkaan tummansinistä ja mustaa, vatsa on valkoinen ja siivet ruskeat. Naaras on päältä ruskea ja alapuolelta likaisen valkoinen. Nokka on hiukan alaspäin käyrä ja pitkä pyrstö sojottaa usein pystyssä. Koiraan nokka on musta kaikissa puvuissa, naaraan ruskea. Liikkuvat usein pienissä parvissa.

Esiintyminen
------------

Australian kaakkoisosat ja Tasmania. Laji on monin paikoin hyvin runsas ja kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Vaatimaton elinympäristönsä suhteen, sillä lajille kelpaavat kaikenlaiset matalakasvuiset pensaikot ja tiheiköt niin autiomaassa kuin puutarhoissa.

Lisääntyminen
-------------

Soidinaikana koiras voi keräillä keltaisia lehtiä ja esitellä niitä naaraalle. Laji on moniavioinen. Niin koiraalla kuin naaraalla voi olla useita parittelukumppaneita. 
Kupolimainen, ruohoista kudottu pesä on matalalla heinikossa tai pensaassa. Kulkuaukko on pesän yläosan sivulla. Munia on 3 tai 4. Pesyeitä on kauden aikana 3 tai 4. Aikaisten pesyeiden varttuneet poikaset auttavat emoja seuraavien pesyeiden hoidossa.

Ravinto
-------

Pienet selkärangattomat.

Lähteet
-------

* Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina.
* Takapihan lintuja
* ITIS: Malurus cyaneus (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Malurus cyaneus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 25.1.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q420813
* Wikispecies: Malurus cyaneus
* ADW: Malurus\_cyaneus
* AFD: Malurus\_(Malurus)\_cyaneus
* Avibase: DAC72D0793DE01AD
* BirdLife: 22703736
* BirdLife-Australia: superb-fairy-wren
* BOLD: 91299
* CoL: 6QSWZ
* BOW: supfai1
* eBird: supfai1
* GBIF: 2487516
* iNaturalist: 12065
* IRMNG: 10216341
* ITIS: 560972
* IUCN: 22703736
* NCBI: 55807
* uBio: 2337130
* Xeno-canto: Malurus-cyaneus

 |

 |
**Sinikka Hannele Mäki-Lertola** (s. 1954 Turku) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on opiskellut kuvanveistoa Turun piirustuskoulussa vuosina 1975–1979, Hämeen kuvanveistoa, Hämeenlinnan ammattikorkeakoulussa 1996–1997 ja 1999-2001 Turun ammattikorkeakoulussa valmistuen kuvataiteilijaksi (AMK). Vuonna 2003 hän aloitti opinnot Taideteollisessa korkeakoulussa ja valmistui taiteiden maisteriksi vuonna 2005.

Ura
---

*Kuvakudos*, Kaarina 1985.
Mäki-Lertola on pitänyt vuosien 1982 ja 2009 välillä 11 yksityisnäyttelyä ja osallistunut noin 40 yhteis- ja ryhmänäyttelyyn. Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Wäinö Aaltosen museon, Turun Taidemuseon, Turun kaupungin, Naantalin kaupungin ja Uppsalan kaupungin kokoelmissa. Kaarinassa on Mäki-Lertolan julkinen veistos *Lintukoto*, joka on paljastettu vuonna 1989. Teos on Voivalassa Kaarinakodin pihalla.

Mäki-Lertola on toiminut vuosina 1976–1987 kuvataiteen tuntiopettajana muun muassa Paimiossa, Raision työväenopistossa, Turun piirustuskoulussa, Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja Turun Taideakatemiassa. Vuodesta 1982 lähtien hän on toiminut Turun suomenkielisessä työväenopistossa, ensin tuntiopettajana, vuodesta 1995 vs. kuvataideosaston johtajana ja vuodesta 1998 kuvataiteen johtavana opettajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mäki-Lertola, Sinikka: Sinikka Mäki-Lertola CV *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 23.4.2020.
2. ↑  Lintukoto  28.2.2019. Kaarinan kaupunki. Viitattu 23.4.2020. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Sinikka Mäki-Lertola Kuvataiteilijamatrikkelissa
**Alankomaiden Kapmaa** (holl. *Kaapkolonie*) oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian hallinnassa ollut siirtomaa nykyisen Etelä-Afrikan alueella. Siirtomaa perustettiin vuonna 1652 satamaksi Aasian kauppaa varten. Aluksi siirtomaan tarkoituksena oli varmistaa puhtaan veden ja ruoan saatavuus lähinnä Indonesiaan matkanneilla kauppalaivoilla. Myöhemmin alueelle alkoi muuttaa lisää uudisasukkaita, ja vuodesta 1657 lähtien alueen maita jaettiin uudisasukkaille. Alueella alkoi kehittymään oma hollannin murre, jota kutsutaan afrikaansiksi. 

Kapmaahan tuotiin orjia työvoimaksi aluksi Länsi-Afrikasta, ja myöhemmin Madagaskarista, Sri Lankasta ja Indonesiasta.

Britit valloittivat Kapmaan vuonna 1795 Muizenbergin taistelun yhteydessä. Amiensin rauhassa hollantilaiset saivat alueen takaisin hallintaansa. Britit valloittivat alueen uudelleen Napoleonin sotien aikana tammikuussa 1806. Tämän jälkeen Kapmaasta tuli brittiläinen siirtomaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cape Province britannica.com:  Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 11.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alankomaiden Kapmaa** Wikimedia Commonsissa

 **Etelä-Afrikan historia** 

 

* Varhaishistoria
	+ (–1652)
* Siirtomaakausi
	+ (1652–1880)
* Ensimmäinen buurisota
	+ (1880–1881)
* Toinen buurisota
	+ (1899–1902)
* Etelä-Afrikan unioni
	+ (1910–1962)
* Apartheid
	+ (1948–1991)
* Apartheid-järjestelmän purkaminen
	+ (1990–1994)
* Etelä-Afrikka apartheidin jälkeen
	+ (1994–)
| Gondoli2000 |
| --- |
| Gondoli2000 |
| Paikkakunta: | Suomi Kittilä, Suomi |
| Talviurheilukeskus: | Levi Ski Resort |
| Tunturi: | Levi |
| Valmistumisvuosi: | 2000 |
| Rakenne |
| Tyyppi: | Gondolihissi |
| Kapasiteetti: | 2 000 henkilöä/h |
| Ala-asema: | 222 m |
| Yläasema: | 524 m |
| Korkeusero: | 302 m |
| Pituus: | 1 410 m |
| Pylväitä: | 11 kpl |
| Nopeus: | 5 m/s |

**Gondoli2000** on Kittilän Sirkassa sijaitseva gondolihissi, joka vie Levin huipulle. Se oli Suomen ensimmäinen gondolihissi.

Levin gondollihissillä kestää noin 5 minuuttia ja 10 sekuntia päästä huipulle. Se on yksi tunnetuimmista Levin tuntomerkeistä.

Hissi palvelee talviaikaan muun muassa vieressä sijaitsevaa Levi Black -rinnettä, joka on yksi Suomen jyrkimmistä rinteistä. Siinä järjestetään perinteisesti jokavuotinen alppihiihdon maailmancupin pujottelukilpailu. Kesäaikaan se toimii maisemahissinä ja palvelee Levi Bike Parkin alamäkipyöräilyreittejä.

Se täytti 20 vuotta kesä-heinäkuun vaihteessa 2020.

Näkymä läheltä Levin huippua vuonna 2008.

Lähteet
-------

* Hissit – Levi (Arkistoitu – Internet Archive) levi.fi
* Länsirinteet – Levi levi.fi
* 6-MGD Gondoli (Levi 2000) Lift-World.info (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Levi Bike Park *levi.ski*. Oy Levi Ski Resort Ltd. Viitattu 19.7.2020.
**Jalkapallo** on Alankomaiden suosituin urheilulaji. Maan ensimmäisen seuran, *De Koninklijke Haarlemsche Football Clubin*, perusti vuonna 1879 Pim Mulier, jota pidetään Alankomaiden jalkapallon perustajana. 1890- ja 1900-luvuilla lajin suosio jatkui ja alkunsa sai moni maan suurseura, kuten Sparta Rotterdam vuonna 1888, AFC Ajax vuonna 1900 ja Feyenoord vuonna 1908.

Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto (KNVB) perustettiin vuonna 1889. Alankomaiden jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään *Oranje*, on menestynyt hyvin arvokisoissa ja on voittanut muun muassa Euroopan mestaruuden 1988. 1970-luvulla Alankomaat tuli tunnetuksi totaalisesta jalkapallosta, jonka lanseerasi valmentaja Rinus Michels. 1970-luvulla Alankomaat menestyi jalkapallossa erinomaisesti, kun Ajax voitti kolme kertaa Euroopan cupin ja maajoukkue selvisi kaksi kertaa peräkkäin MM-finaaliin. Myös PSV Eindhoven ja Feyenoord kuuluvat Ajaxin ohella Euroopan menestyneimpiin seurajoukkueisiin.

Alankomaiden korkein sarjataso on Eredivisie, jossa pelaa 18 joukkuetta. Toiseksi korkein sarjataso on Eerste Divisie, joka tunnetaan myös sponsorinimellä Keuken Kampioen Divisie. Eerste Divisiessä pelaa 20 joukkuetta. Kolmanneksi korkein sarjataso on Tweede Divisie, joka on korkein amatööritaso.

Lähteet
-------

1. ↑  History of Dutch Football (Arkistoitu – Internet Archive) Dutchfootball.com

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alankomaiden jalkapallo** Wikimedia Commonsissa

AlankomaatAlankomaiden jalkapallo
Lajiliitto: Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto   
 
Sarjat: Eredivisie | Eerste Divisie | Tweede Divisie | Derde Divisie | Vierde Divisie   

Cup-kilpailut: KNVB-cup (Alankomaiden cup) | Alankomaiden supercup   

Naisten sarjat: Naisten Eredivisie   

Maajoukkueet: Alankomaiden maajoukkue | Naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Gonets-M -satelliittimalli.
**Gonets** (ven. Гонец) on venäläisten tietoliikennesatelliittien sarja. Gonets-satelliitteja käyttävät venäläisten organisaatioiden lisäksi kansainväliset terveydenhuolto-organisaatiot. Nykyisin käytössä ovat Gonets-D1M-versiot, jotka on kehitetty Gonets-D1-satelliiteista, jotka puolestaan ovat siviiliversioita sotilaallisesta  Strela-3-tietoliikennesatelliitista.

Historiaa
---------

Sotilaallisten Strela 3 -satelliittien muuntaminen kaupalliseen käyttöön alkoi 1990-luvulla. Ensimmäiset kokeelliset Gonets-D1 -sarjan satelliitit Kosmos 2199 ja Kosmos 2201 laukaistiin avaruuteen 13. heinäkuuta 1992. Järjestelmän operatiivinen vaihe käynnistyi 19. helmikuuta 1996, jolloin avaruuteen laukaistiin kolme Gonets-D1 -satelliittia: Kosmos 2328, Kosmos 2329 ja Kosmos 2330.

Satelliitti ja sen rata
-----------------------

Gonets-satelliittien järjestelmään kuuluu 12 satelliittia, jotka sijaitsevat 2–6 eri ratatasolla. Satelliitit kiertävät Maata noin 1 400 kilometrin korkeudessa radalla, jonka inklinaatio on 82,6 astetta. Gonets-satelliitti on muodoltaan lieriömäinen, 280 kilogramman massainen ja sen pintaa peittää aurinkopaneelit, joista se saa energiaa. Satelliitin tehontarve on 40 wattia. Satelliitin vakauttimena toimii pitkä gravitaatiopuomi.

Kullakin satelliitilla on yksi lähetyskanava maahan ja yksi vastaanottokanava. Satelliitin muisti on 12 Mb. Satelliitit toimivat siis "vastaanota-varastoi-ja-uudelleen-lähetä"-tyyppisessä tiedonsiirtomoodissa. Gonets-satelliitin suunniteltu toiminta-aika on viisi vuotta. Ne on toteuttanut venäläinen NPO Prikladnoi Mehaniki.

Tulevaisuus
-----------

Viranomaiskäytön lisäksi satelliittista on kaavailtu kaupallista versiota Gonets (Messenger), jossa olisi 2–3 lähetyskanavaa. Satelliittia varten on kehitetty oma mobiilipäätelaite. Tässä konstellaatiossa olisi 36 satelliittia.

Lähteet
-------

1. ↑  Gonets Gunter's Space Page.
2. ↑  Gonets Encyclopedia Astronautica.

Aiheesta muualla
----------------

* GONETS Leosat System (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pentti Urpo Mälkki** (s. 22. elokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen geofyysikko ja hydrologi. Hän toimi Merentutkimuslaitoksen ylijohtajana vuosina 1990–2004.

Mälkin vanhemmat olivat Kosti Mälkki ja Alina Sipiläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1959 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964, lisensiaatiksi 1970 ja väitteli tohtoriksi 1975.

Mälkki oli hydrologisen toimiston assistentti ja apulaishydrologi vuosina 1962–1968, Merentutkimuslaitoksen assistentti vuosina 1968–1972, erikoistutkija vuosina 1972–1975, osastonjohtaja vuosina 1975–1990, vs. ylijohtaja vuosina 1980–1984 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1990. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti Mälkki on vuodesta 1980. Hän toimi Suomen ensimmäisen Etelämantereen tutkimusmatkan johtajana vuosina 1989–1990.

Mälkillä on ollut suuri määrä alansa kansallisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa Unescon toimikunnassa, Geofysiikan seurassa, MATINE:ssa, Kansainvälisessä merentutkimusneuvostossa ja Maailman ilmatieteen järjestössä. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1990.

Mälkin seuraaja ja samalla Merentutkimuslaitoksen viimeinen ylijohtaja vuosina 2005–2008 oli Eeva-Liisa Poutanen.

Mälkin sotilasarvo on reservin yliluutnantti (1994). Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Pirkko Liisa Vainio (s. 1942). Kapellimestari Susanna Mälkki on heidän tyttärensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Autio, Veli-Matti: *Suomen professorit – Finlands professorer*, s. 417. Professoriliitto, 2000. ISBN 951-95189-6-7.
2. ↑  Ylijohtaja Pentti Mälkki jää eläkkeelle (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  *Kuka kukin on 2015*, s. 589. Helsinki: Otava. ISBN 978-951-1-28228-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Pentti Lassi Pellervo Pakarinen** (29. elokuuta 1924 Oulu – 27. joulukuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kansanedustaja.

Pakarisen vanhemmat olivat johtaja Lauri Pakarinen ja Martta Johanna Tanninen ja puoliso vuodesta 1947 Sirkka Ilona Hovi. Hänellä on neljä lasta, Markku Antero (s. 1948), Hilkka Helena (s. 1951), Urpo Ilmari (s. 1956) ja Raimo Pellervo (s. 1960). Hän tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951. Pakarinen toimi uransa alkuvaiheessa sekä yksityis- että kunnanlääkärinä, vt. rautatielääkärinä ja sairaalan johtajana. Hän oli presidentin valitsijamies 1962. Lääketieteen ja -kirurgian tohtoriksi 1970 väitellyt ja silmälääkäriksi 1966 erikoistunut Pakarinen oli Kuopion läänin vaalipiiristä valittu Liberaalisen kansanpuolueen kansanedustaja 20.2.1962–4.4.1966. Kunnallispolitiikassa Pakarinen toimi Suonenjoen kunnanvaltuuston jäsenenä. Ennen kansanedustajakauttaan hän toimi HYKSin silmäklinikan apulaislääkärinä, sitten silmäklinikan apulaisylilääkärinä 1970–1971, ylioppilaiden Helsingin terveydenhoitoaseman ylilääkärinä 1973–1978 ja vuodesta 1972 silmälääkärinä Helsingissä. Sodassa Pakarinen oli konekivääriryhmän ja -joukkueen johtaja, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäluutnantti (1959).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 455. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2 3  Pentti Pakarinen Eduskunta. Viitattu 1.11.2017.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1962–1965 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(13) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Juva (1964–1965)
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä (1962–1964)
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1965–1966 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(14) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Paavola
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Porin keskustan uimahalli
Sisäänkäynti
**Porin keskustan uimahalli** on vuonna 2011 käyttöön otettu uimahalli Porissa. Se sijaitsee kaupungin keskustan tuntumassa Kuninkaanhaan kaupunginosassa.

Päätös uimahallin rakentamisesta tehtiin vuonna 2008, jolloin Porin kaupunki vietti 450-vuotisjuhliaan. Se avattiin yleisölle kolme vuotta myöhemmin, syyskuussa vietettävän Porin Päivän yhteydessä. Uimahalli maksoi kokonaisuudessaan 17,5 miljoonaa euroa. Vuonna 1971 valmistunut vanha uimahalli poistettiin käytöstä keväällä 2011 ja sen paikalle on rakennettu uusia kerrostaloja.*lähde?*

Uimahallin on suunnitellut arkkitehti Tapio Antikainen. Kyseessä on Suomen ensimmäinen uimahalli, jossa osa rakennuksen käyttämästä energiasta saadaan sen katolle sekä sen esipatinoituun kuparijulkisivuun sijoitetuilla aurinkokeräimillä. Ne kattavat noin 5 % koko hallin vuotuisesta energiankulutuksesta. 

Hallissa on yhteensä seitsemän allasta (iso allas, lastenallas, opetusallas, tenava-allas, hyppyallas, monitoimiallas ja poreallas), vesiliukumäki, kaksi tavallista saunaa, yksi höyrysauna sekä kuntosali. Iso 50 metrin pituinen allas voidaan jakaa siirrettävällä kannaksella kahdeksi pienemmäksi altaaksi. Hyppyaltaassa on 1 ja 3 metrin ponnahduslaudat sekä 1, 3 ja 5 metrin kerroshyppytasanteet. 50 metrin pituinen vesiliukumäki kulkee osittain rakennuksen ulkopuolella. Lisäksi hallissa on kahvio ja auditorio sekä 400 hengen katsomo.

Lähteet
-------

* Porin kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Uimahalli valmistui ajallaan ja budjetin mukaisesti  21.9.2011. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 11.10.2012.
2. ↑  Porin uusi uimahalli on erikoisrakentamisen mestarityö  5/2011. Projektiuutiset.  Arkistoitu 10.12.2013. Viitattu 11.10.2012.
3. ↑  Poriin Suomen ensimmäinen aurinkoenergiauimahalli  18.5.2011. Satakunnan ammattikorkeakoulu.  Arkistoitu 17.9.2011. Viitattu 11.10.2012.