recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mortal Kombat: Special Forces** on vuonna 2000 Midway Gamesin julkaisema seikkailu- ja taistelupeli ja Mortal Kombat-sarjan peli. Peli julkaistiin PlayStationille 30. kesäkuuta 2000. Pelin tapahtumat sijoittuvat kronologisesti ennen Mortal Kombat Mythologies: Sub-Zero-pelin tapahtumia. Pelin päähenkilönä on erikoisjoukkojen Majuri Jackson "Jax" Briggs.

Juoni
-----

Majuri Jackson Briggs erikoisjoukoista saa kuulla apulaiseltaan Geminiltä Kanon vapauttaneen Black Dragon-ryhmän jäseniä huipputurvallisesta vankilasta. Jax lähtee jahtaamaan Kanoa huomattuaan tämän tappaneen häntä pidättämään tulleet erikoisryhmän jäsenet. Jax kohtaa ensimmäisenä No Facen, Kanon vapauttaman Black Dragon ryhmän jäsenen ja taistelee häntä vastaan voittaen ja tappaen hänet. Jax kohtaa myös Tasian, Jarekin ja Tremorin ja kukistaa heidät kaikki taistelussa Tasian ja Tremorin saadessa surmansa. Jaxin kuljettua portaalin kautta Outworldiin hän kohtaa Kanon, joka sanoo löytäneensä myyttisen artifaktin Chitianin Silmän ja aikoo käyttää sen voimia vahvistuakseen. Jax taistelee Kanoa vastaan ja voittaa hänet ja käyttää artifaktia avatakseen portaalin Earthrealmiin ja vie Kanon tuomittavaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Mortal Kombat: Special Forces *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
**2-kloori-6-nitrotolueeni** eli **6-kloori-2-nitrotolueeni** C7H6ClNO2) on tolueenin kloorattuihin ja nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineiden ja lääkkeiden valmistuksessa. 2-kloori-6-nitrotolueeni on 2-kloori-4-nitrotolueenin ja 4-kloori-2-nitrotolueenin isomeeri.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 2-kloori-6-nitrotolueeni on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

2-kloori-6-nitrotolueenia valmistetaan klooraamalla o-nitrotolueenia. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rauta(III)kloridia. 2-kloori-6-nitrotolueenin lisäksi reaktiossa muodostuu hieman myös 2-kloori-4-nitrotolueenia ja nämä isomeerit voidaan erottaa toisistaan tislaamalla alennetussa paineessa.

2-kloori-6-nitrotolueeni voidaan pelkistää vedyttämällä, jolloin muodostuu 6-kloori-o-toluidiinia, jota käytetään atsovärien, 2,6-diklooritolueenin ja 2,6-diklooribentsaldehydin valmistamiseen. Yhdistettä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten pindololin synteeseissä.

Lähteet
-------

1. ↑  2-Chloro-6-nitrotoluene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 21.4.2015.
2. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 121. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 252. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
4. 1 2  Gerald Booth: *Nitro Compounds, Aromatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.4.2015
**p-Nitrotolueeni** eli **4-nitrotolueeni** (C7H7NO2) on tolueenin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti väriaineiden synteeseissä. p-Nitrotolueeni on o- ja m-nitrotolueenien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

p-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa värittömiä tai vaaleankeltaisia kiteisiä aineita. Yhdiste on lähes täysin liukenematon, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Metyyliryhmään nähden p-asemassa sijaitseva nitroryhmä aktivoi metyyliryhmää ja yhdisteelle voi tapahtua esimerkiksi kondensaatioreaktioita johtaen stilbeenijohdannaisiin. Elektrofiilinen aromaattinen substituutio kuten nitraus, halogenointi tai sulfonointi johtaa elektrofiilin reaktioon 2-asemaan metyyliryhmään nähden. p-Nitrotolueeni voidaan hapettaa elektrolyyttisesti p-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon tai kaliumpermanganaatin avulla p-nitrobentsoehapoksi. Pelkistys raudan avulla tai vedyttämällä johtaa p-toluidiiniin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Yhdistettä valmistetaan nitraamalla tolueenia joko väkevien typpi- ja rikkihappojen tai typpi- ja fosforihappojen seoksella. Näin muodostuva seos sisältää eniten o- ja p-nitrotolueeneja. Käytettäessä typpihapon lisäksi fosforihappoa on p-isomeeri vallitseva tuote. Yhdiste voidaan erottaa isomeereistaan tislaamalla alennetussa paineessa ja kiteyttämällä.

p-Nitrotolueenia käytetään erityisesti p-nitrobentsaldehydin, p-nitrobentsoehapon, p-toluidiinin, 2,4-dinitrotolueenin ja 4-nitro-2-tolueenisulfonihapon, joita käytetään muun muassa atsovärien valmistuksessa, tuotantoon. Lisäksi siitä valmistetaan räjähteitä, hajusteita ja polyuretaanivaahtoja.

Lähteet
-------

1. ↑  4-Nitrotoluene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.4.2015.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 110. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  P-Nitrotolueenin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 16.4.2015
4. 1 2 3  Markus Dugal: *Nitrobenzene and Nitrotoluenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 16.4.2015
5. 1 2 3  Gerald Booth: *Nitro Compounds, Aromatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 16.4.2015
6. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 703. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.4.2015). (englanniksi)
7. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1141. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
8. 1 2 3  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 804. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
**Wolfgang Fabricius Capito** (oikealta nimeltään *Wolfgang Köpfel*; 1478 Hagenau, Elsass – 4. marraskuuta 1541 Strasbourg) oli saksalainen uskonpuhdistaja. Hän oli Strasbourgin uskonpuhdistuksen ensisijainen johtaja.

Elämä ja ura
------------

Capito syntyi vaatimattomista oloista. Hän opiskeli Ingolstadtin ja Freiburgin yliopistoissa lääkäriksi, mutta hän opiskeli myös oikeustiedettä ja paneutui niin innokkaasti teologiaan, että hän väitteli tohtoriksi myös tässä oppiaineessa. Hän liittyi benediktiiniläisiin, minkä jälkeen hän opetti jonkin aikaa Freiburgissa. Hän toimi kolmen vuoden ajan katolisena pappina Bruchsalissa, jossa hän tapasi tulevat reformaattorit Johannes Oecolampadiuksen ja Konrad Pellikanin, minkä jälkeen hänet kutsuttiin Baselin tuomiokirkkoon katedraalisaarnaajaksi (1515). Siellä hän tutustui Zwingliin ja alkoi kirjeenvaihtoon Lutherin kanssa. Hän myös luennoi Baselin yliopistossa ja tapasi Erasmuksen. Vuonna 1519 hän muutti Mainziin kaupungin arkkipiispan Albrektin pyynnöstä, ja tämä teki hänestä pian kanslerinsa. Hän vieraili kahdesti Lutherin luona Wittenbergissä. Vuoteen 1523 mennessä hän uskoi täysin uskonpuhdistuksen aatteeseen. Hän erosi Mainzin virastaan ja lähti Strasbourgiin. Vuodesta 1524 lähtien Capito oli yksi Strasbourgin reformaation johtajista. Hän osallistui näkyvästi 1500-luvun alkuvaiheen kirkollisiin tapahtumiin, oli läsnä Zürichin toisessa konferenssissa ja Marburgin konferenssissa ja laati yhdessä Martin Bucerin kanssa Confessio Tetrapolitana -uskontunnustuksen, jonka viisi eteläsaksalaista kaupunkia toimitti keisarille Augsburgin valtiopäivillä.

Toisin kuin Bucer, Capito suvaitsi anabaptisteja ja muita Strasbourgin uskonpuhdistusta vaikeuttaneita toisinajattelijoita vuoteen 1534 asti. Bucerin tavoin Capito pyrki sovittamaan yhteen luterilaisia ja zwinglilaisia osapuolia sakramenttien suhteen, mikä herätti joissain hänen kumppaneissaan epäluuloa. Hänen läheisyytensä Martin Cellariuksen kanssa aiheutti epäilyksiä Capiton areiolaisuudesta. Hänen tärkeimmät teoksensa olivat: *Institutionum Hebraicarum libri duo*; *Enarrationes in Habacuc et Hoseam Prophetas*; Oecolampadiuksen elämä ja kertomus Bernin synodista (1532).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wolfgang Capito *Encyclopædia Britannica*.  1911. Viitattu 11.1.2024.
2. 1 2 3  Wolfgang Capito *Encyclopædia Britannica*.  2024. Viitattu 11.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wolfgang Capito** Wikimedia Commonsissa
Entinen Itä-Saksan rajatolppa kuvattuna kesällä 2002.
Raja-aitaa Rasdorfin ja Geisan kohdalla.
**Saksojen välinen raja** oli Saksan liittotasavallan (Länsi-Saksan) ja Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksan) välinen raja vuosina 1949–1990. Rajan pituus oli 1 381 kilometriä ja varsinkin vuodesta 1961 lähtien se oli raskaasti vartioitu ja varustettu.

Länsi-Saksassa rajasta käytettiin usein termiä *vyöhykeraja* (saks. *Zonengrenze*), kun taas Itä-Saksassa virallinen nimitys oli *DDR:n ja Saksan liittotasavallan valtioraja* (saks. *Staatsgrenze zwischen der DDR und der Bundesrepublik Deutschland*). 

Yhdysvaltain ja Ison-Britannian sekä Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeiden välinen raja määriteltiin toisen maailmansodan jälkeen ja se pysyi muuttumattomana, kun Länsi-Saksasta tuli liittotasavalta ja Itä-Saksan valtio perustettiin 1949.

Katso myös
----------

* Berliinin muuri

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saksojen välinen raja**.
* Forum DDR Grenze (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* DW: Walled in! - The inner German border (video) (englanniksi)
**Reijo Olavi Porkka** (10. elokuuta 1947 Helsinki – 10. heinäkuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, joka tunnetaan 1970-luvun kuvistaan rock-konserttien ja -festivaalien sekä tanssilavojen esiintyjistä ja yleisöstä.

Vuonna 1964 vasta 17-vuotias Porkka pääsi oppiin mainosvalokuvaamoon. Seuraavana vuonna hän aloitti kolmivuotiset valokuvausopinnot Ateneumin iltalinjalla. Varusmiespalvelunsa Porkka suoritti pääesikunnan kuvakeskuksessa. Musiikkiharrastuksensa myötä hän alkoi kuvata harrastuksenaan myös rockmuusikoita esiintymistilanteissa. Vähitellen Porkka solmi suhteita konserttien ja festivaalien järjestäjiin niin, että oli usein ainoa esitystilannetta tallentamaan päästetty valokuvaaja, jolla oli pääsy myös takahuoneisiin ja lehdistötilaisuuksiin. Monet Porkan rock-kuvista ovat julistemaisen graafisia hänen käyttämänsä jyrkkäkontrastisen sävypelkistystekniikan ansiosta.

Rock-tilaisuuksien lisäksi Porkka kuvasi 1970-luvulla myös tanssilavakulttuuria eri puolilla Suomea. Kimmokkeen tähän Porkka sai perhetuttavaltaan Ilpo Hakasalolta. Kuvista syntyi tuoreeltaan maata kiertänyt valokuvanäyttely ja vuonna 1999 kuvateos *Satumaa*.

Porkan rock-kuvista koottiin vuonna 2007 kuvateos *Korkealta ja kovaa*. Hänen kuviaan oli esillä samana vuonna Tennispalatsin näyttelyssä Oi maamme! – Valokuvia Suomesta.

Näyttelyjä
----------

* *Svengijengi*, Suomen valokuvataiteen museo 1971.
* *Satumaa*, Suomen valokuvataiteen museo 1977.
* *Oi maamme! Valokuvia Suomesta*. Taidemuseo Tennispalatsi 2007.
* *Tangoa ja rockia*. Killinkosken Kamerataivas, Virrat 2010.

Teoksia
-------

* *Sodasta kuvin - TK-valokuvaus 1941–1944*. Suomen valokuvataiteen museon säätiö 1983.
* *Satumaa. Valokuvia suomalaisilta tanssilavoilta* (johdanto Ilpo Hakasalo). Tosikuva Oy 1999.
* *Korkealta ja kovaa: rokkikuvia 70-luvulta* (teksti Tommi Liuhala). Tammi 2007.

Palkintoja ja tunnustuksia
--------------------------

* Valokuvauksen valtionpalkinto 1974.
* ARPS 1969, FRPS 1972, Royal Photographic Society.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 20.8.2023, s. B 28.
2. ↑  Oi maamme! - Valokuvia Suomesta: Reijo Porkka  4.5.2007. Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Viitattu 22.1.2013.
3. 1 2  Reijo Porkka: Tangoa ja rockia Kamerataivaassa  7.7.2010. Killinkosken kyläyhdistys. Viitattu 30.7.2013.
4. ↑  Anu Uimonen: Tangon taika tehoaa yhä, Reijo Porkka kokosi 1970-luvun valokuvansa tanssilavoilta kirjaksi  6.3.1999. Helsingin Sanomat. Viitattu 30.7.2013.
5. ↑  Oi maamme! Valokuvia Suomesta 9.5.–30.9.2007  15.5.2007. Taidemuseo Tennispalatsi / Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Viitattu 30.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Reijo Porkan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities
* ULAN

 |

 |
**Lucien Vogel** (1886–1954) oli ranskalainen valokuvaaja ja päätoimittaja. Hän toimi uransa alkuvaiheessa usean lehden ulkoasusuunnittelijana. Vuonna 1911 hän oli perustamassa muotilehti La Gazette du Bon Tonia ja aloitti samaan aikaan yhteistyön Voguen julkaisijan Condé Nastin kanssa. Vogelin vaimosta Cosette de Brunhoffista tuli Ranskan Voguen päätoimittaja, kun se alkoi ilmestyä vuonna 1920. Vogue toimi itse lehden ulkoasusuunnittelijana 1922–1925. Hän perusti Vu-lehden 1928, mutta sen konservatiivset tukijat painostivat hänet myöhemmin pois lehdestä. Vogel työskenteli Free World -lehdelle muutettuuaan Yhdysvaltoihin. Hän palasi 1945 Ranskaan ja johti sen jälkeen Jardin des Modes -lehteä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Lucien Vogel". Teoksessa *The Oxford Companion to the Photograph*. Oxford University Press, 2005. Answers.com (viitattu 2.2.2014). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Edo** (jap. 江戸, ’estuaari’) on Japanin pääkaupungin Tokion entinen nimi.

Edo alkoi kukoistaa sen jälkeen, kun Tokugawa Ieyasu perusti Tokugawa-shōgunaatin alueelle vuonna 1603. Japanilaisen politiikan ja kulttuurin keskuksena Edo kasvoi valtavaksi kaupungiksi, ja sen väkiluku ylitti miljoonan 1700-luvun puoliväliin mennessä. Tänä aikakautena keisari asui Kiotossa, joka oli maan entinen pääkaupunki. Kaupungin kukoistuksen aikakausi eli niin kutsuttu Edo-kausi kesti melkein 260 vuotta, kunnes vuonna 1868 tapahtui Meiji-restauraatio, minkä seurauksena Tokugawa-shōgunaatti lakkasi olemasta ja keisarinvalta palautettiin Japaniin.

Lähteet
-------

1. 1 2  History of Tokyo Tokion metropolin hallinto. Viitattu 1.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Kunto August Karapää** (vuoteen 1936 **Gunnar August Wallin**; 8. tammikuuta 1913 Mäntsälä – 1. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Karapää näytteli pitkään teattereissa ja oli ansioitunut näyttämötaiteilija. Elokuvarooleja hänellä oli harvakseltaan, mutta ne olivat yleensä varsin ansiokkaita ja juuri hänelle sopivia rooleja. Roolit olivat yleensä pieniä, mutta Karapään filmaattinen olemus ja esiintymistaito saattoivatkin pelastaa elokuvasta paljon. 

Karapää tunnettiin etenkin operettien sankarina, mm. kappaleissa *Mustalaisruhtinatar*, *Sirkusprinsessa*, *Hymyn maa*, *Krevitär Mariza* ja *Luxemburgin kreivi*. Lisäksi Karapää näytteli muun muassa prinssi Fortinbrasia *Hamletissa* sekä Jean-Paul Sartrea *Kunniallisessa portossa*. 1940-luvun lopussa hän kultivoitui nuorukaisrooleissa, kuten näytelmissä *Huhtikuu tulee*, *Viimeinen luokka* ja *Kauppamatkustajan kuolema*. 

Karapää näytteli vuosien 1936–1963 aikana kaikkiaan 18 elokuvassa. Alkuun hän näytteli hyveellisiä nuorukaisrooleja, joista ensimmäiset hän tulkitsi elokuvissa *Vaimoke* (1936) ja *Kuriton sukupolvi* (1937). Myöhemmin hänen elokuvaosikseen vakiintuivat väkevät miesroolit, joista tunnetuimpia lienevät Erkki Holmbergin osa Teuvo Tulion elokuvassa *Sellaisena kuin sinä minut halusit* (1944) sekä lipevän mr. "Knickerbocker" Robinsin rooli elokuvassa *Radio tekee murron* (1951). Karapää näytteli myös useissa *Niskavuori*-elokuvissa.

Kunto Karapää oli naimisissa Eija Karipään (o.s. Londén) kanssa kolmen vuoden ajan 1940–1943. Vuonna 1944 hän avioitui näyttelijä Kirsti Hurmeen kanssa. Liitto kesti kuusi vuotta ja siitä syntyi tytär. Karapää kuoli pitkäaikaiseen ja parantumattomaan sairauteen 50 vuoden iässä. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.

Filmografia
-----------

* *Vaimoke* (1936)
* *Kuriton sukupolvi* (1937)
* *Poikamiesten holhokki* (1938)
* *Markan tähden* (1938) (kreditoimaton näyttelijä)
* *Avoveteen* (1939)
* *Neljä naista* (1942)
* *Sellaisena kuin sinä minut halusit* (1944)
* *Naimisiin päiväksi* (1946)
* *Vihaan sinua – rakas* (1951)
* *Radio tekee murron* (1951)
* *Niskavuoren Heta* (1952)
* *Opri* (1954)
* *Niskavuoren Aarne* (1954)
* *Niskavuori taistelee* (1957)
* *Punainen viiva* (1959)
* *Se alkoi omenasta* (1962)
* *Pinsiön parooni* (1962)
* *Turkasen tenava!* (1963)

Aiheesta muualla
----------------

* Kunto Karapää Elonetissä.
* Kunto Karapää Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |



1. ↑  Helsingin seurakuntayhtymän hautahaku *Hautahaku*. Viitattu 16.12.2023.
Elokuvan tuotantoryhmä 20. vuosisadan puolivälissä.
**Elokuvateollisuus** on elokuvantekoa, johon kuuluvat kaupallisesti elokuvia tekevät henkilöt ja yritykset. Elokuvateollisuus sisältää tekniset ja kaupalliset instituutiot eli tuotantoyhtiöt, elokuvastudiot, elokuvauksen, animaation, tuotannon, käsikirjoittamisen, esi- ja jälkituotannon, elokuvajuhlat, elokuvien jakelun ja näyttelijät.

Elokuvateollisuus kattaa kaikki henkilöt, jotka osallistuvat lavastamiseen tai kuvaamiseen, joissa tehdään elokuvia, televisio-ohjelmia, dokumentteja tai mainoksia. Se kattaa kaikki jakelumuodot filmistä digitaalisiin muotoihin. Elokuvateollisuus ei kata henkilöitä, jotka ottavat valokuvia tai kuvaavat henkilökohtaiseen epäkaupalliseen käyttöön tai julkiseen esitykseen.

Ennen elokuvateollisuuden syntyä projektori, sen käyttäjä ja esitettävä lyhytfilmi olivat yksi kokonaisuus. Noin vuodesta 1897 alkaen projektoreita ja filmejä myytiin erikseen kiertäville esittäjille, jotka siirtyivät paikasta toiseen kun uutuudenviehätys yhdessä kohteessa väheni. Esittäjät ostivat kertaluontoisia lyhytfilmejä ja koostivat niistä esityksiä, joihin liittyi kerrontaa, ääniefektejä ja musiikkia, joka oli varhaista muotoa editoinnille ja esittäjät olivat varhaisia ohjaajia.

Katso myös
----------

* Viihdeteollisuus
* Independent-elokuva

Lähteet
-------

1. ↑  film industry *collinsdictionary.com*. Viitattu 6.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Film industry definition *lawinsider.com*. Viitattu 6.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  David A. Cook, Robert Sklar et al.: history of film *britannica.com*. Viitattu 6.6.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Film industry
**Praasniekka** (ven. престольный праздник, *prestolnyi prazdnik*) viittaa ortodoksisessa Karjalassa vietettyihin paikallisten suojeluspyhimysten muistopäiviin. Temppelijuhlan lisäksi nimitystä voidaan käyttää myös yleisnimityksenä kirkollisesta juhlapäivästä. Nimen tausta on täysin slaavilainen.

Juhlaa vietetään yleensä sen ortodoksisen pyhän kunniaksi ja muistoksi, jolle kyseinen kirkkorakennus on pyhitetty. Praasniekkapäivä on kyseisen pyhän muistopäivä ja se selviää parhaiten ortodoksisesta kalenterista. Yksi tunnetuimmista suomalaisista praasniekoista on Ilomantsin Eliaan (*Iljan*) kirkon temppelijuhla, Iljan praasniekka, 20. heinäkuuta.

Praasniekka-juhlien jumalanpalvelukset ovat yleensä vigilia ja liturgia, jonka yhteydessä toimitetaan myös pieni vedenpyhitys. Lisäksi praasniekkojen yhteydessä järjestetään usein erilaisia päiväjuhlia ja muita tapahtumia.

Katkeamaan päässyt suomalainen praasniekkaperinne elvytettiin ensimmäisenä Ilomantsin Hattuvaarassa. Ensimmäiset sotien jälkeiset praasniekat vietettiin siellä vuonna 1957.

Praasniekkoja
-------------

* Petrun praasniekka 28.–29. kesäkuuta Ilomantsin Hattuvaarassa
* Iljan praasniekka 19.–20. heinäkuuta Ilomantsissa
* Kristuksen Kirkastumisen tsasounan praasniekka Tuupovaaran Saarivaarassa elokuussa

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. ↑  Praasniekka Ortodoksi.net. Viitattu 1.11.2009.
3. ↑  Karjalainen 28.6.2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Praasniekka** Wikimedia Commonsissa

* Kuolevat juhlat, Helsingin Sanomat, 16.10.1938, nro 279, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Kapi‘olani Community College** on havaijilainen community college, joka kuuluu Havaijin yliopistojärjestelmään. Koulu on nimetty kuningatar Kapi‘olanin mukaan ja on ainoa yliopistojärjestelmään kuuluva organisaatio, joka on nimetty henkilön mukaan. Koulu perustettiin vuonna 1946 nimellä **Kapi‘olani Technical School**, joka keskittyi erityisesti ravintola-alan jatkokoulutukseen. Kun Havaijista tuli osavaltio vuonna 1959, opintotarjonta laajeni merkittävästi. Vuonna 1965 koulu alkoi lähentyä Havaijin yliopistoa.

Opinnot koulussa kestävät laskennallisesti kaksi vuotta. Koulun perimät lukukausimaksut riippuvat opiskelijan perheen tuloista ja vaihtelevat 5 349 – 11 912 dollarin väliltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kapi'olani CC: Inspired by a Queen  27.3.2019. UH Kapiolani. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  About Kapi‘olani CC  2022. Kapi'olani Community College.  Arkistoitu 1.9.2022. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Kapiolani Community College *College Scorecard*.  2022. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
**Madagascar 2** on vuonna 2008 valmistunut piirroselokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 2005 elokuvalle *Madagascar*. Elokuvan äänirooleissa esiintyvät Ben Stiller, David Schwimmer, Jada Pinkett Smith ja Chris Rock. Elokuva sai ensi-iltansa 7. marraskuuta 2008.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ystävykset Alex (Ben Stiller), Marty (Chris Rock), Melman (David Schwimmer) ja Gloria (Jada Pinkett Smith) menevät lentokoneeseen, jota lentävät pingviinit Kippari, Alokas, Kowalski ja Rico. Lentokone venytetään ilmaan jättimäisen ritsan avulla. Kuitenkin lentokone putoaa kesken matkan Afrikkaan, ja siivet irtoavat. Pingviinit lupaavat korjata koneen, ja kun Alex kysyy miten he sen aikovat tehdä, Kippari vastaa: *"Me selviämme tästä sisulla, syljellä ja roudarinteipillä"*.
Joukko yhdysvaltalaisia turisteja joutuu pingviinien ryöstämäksi ja eksyvät viidakkoon. Siellä newyorkilainen mummo (ensimmäisestä elokuvasta) organisoi heidät patoamaan joen ("Olemme Selviytyjiä"), joka aikaansaa savannille kuivuuden. Pingviinit saavat koneen korjattua, ja sillä välin Alex tapaa perheensä ja Melman - luullen olevansa kuolemansairas - suostuu uhrattavaksi tulivuorelle lopettaakseen kuivuuden, mutta Gloria ehtii estämään hänen aikeensa. Marty pääsee muiden seeprojen joukkoon. Alex saa pingviinien ja apinoiden avustuksella padon rikottua ja kuivuuden loppumaan. Newyorkilainen mummo hoitaa leijonalauman kilpailevan alfauroksen Elokuvan lopussa Kippari ja hänen ihastuksensa Molla (joka on puunukke) menevät naimisiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Ben Stiller | Petteri Summanen | Alex |
| Chris Rock | Mikko Leppilampi | Marty |
| David Schwimmer | Janne Reinikainen | Melman |
| Jada Pinkett Smith | Laura Voutilainen | Gloria |
| Sacha Baron Cohen | Antti Pääkkönen | Julien |
| Cedric the Entertainer | Pertti Koivula | Maurice |
| Tom McGrath | Puntti Valtonen | Kippari |
| Christopher Knights | Kari Hietalahti | Alokas |
| Chris Miller | Heikki Sankari | Kowalski |
| John DiMaggio | Juha Varis | Rico |
| will.i.am | Ville Valo | Moto Moto |
| Bernie Mac | Taneli Mäkelä | Zuba |
| Alec Baldwin | Tommi Korpela | Makunga |
| Fred Tatasciore | Pasi Ruohonen | Teetsi |
| Elisa Gabrielli | Maija-Liisa Peuhu | Nana |

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Madagascar 2* on aikamoista sekametelisoppaa, hajanaisista kohtauksista kursitussa tusinaseikkailussa piisaa juoniaihioita liiankin paljon. Hahmottoman kokonaisuuden parasta antia ovat hänestä tekninen taituruus, tyylitellysti animoidut eläimet ja tyylikkäästi toteutetut myyttiset savannimiljööt sekä elokuvan muutamat yksittäiset kohtaukset, etenkin musiikkinumerot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Madagascar: Escape 2 Africa Box Office Mojo. Viitattu 3.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Valotie, Päivi: Matka jatkuu Afrikkaan *Turun Sanomat*.  21.11.2008.  Arkistoitu 20.4.2019. Viitattu 20.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Madagascar 2* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Jukka Tapani Leskinen** (s. 17. helmikuuta 1951 Kuopio) on Maanpuolustuskorkeakoulun professori emeritus.

Jukka Leskinen syntyi veturinkuljettaja Unto Leskisen ja Senja Knuutisen perheeseen. Hänen puolisonsa on lastentarhanopettaja Leena-Maija Lohiniemi-Leskinen. Leskinen väitteli psykologian tohtoriksi 2004. Hän oli terveyskeskuspsykologi Harjavallassa 1977–1981 ja Savonlinnassa 1981–1983. Työterveyslaitoksen tutkijapsykologina Leskinen toimi 1983–1990, Työterveystaito Oy:n toimitusjohtajana ja konsulttina 1990–1995, Työturvallisuuskeskuksen kehityspäällikkönä 1995–2002 ja Aktiivi-instituutin rehtorina 2002–2005. Maanpuolustuskorkeakoulun professori hänestä tuli vuonna 2005. Leskinen toimi Maanpuolustuskorkeakoulussa myös laitosjohtajana. Hän on edelleen korkeakoulun sotilaspsykologian dosentti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 523. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Jukka Leskinen, 2015. Puolueiden maapuolustuskannoissa on eroja. Ruotuväki, 7/2015, s. 2
3. ↑  Maanpuolustuskorkeaoulu. Dosentit. (Viitattu 4.3.2018)
**Honolulun eläintarha** (engl. *Honolulu Zoo*) on havaijilainen eläintarha, joka sijaitsee Honolulun Kapi‘olanin puistossa. Eläintarha sai alkunsa vuonna 1877, kun kuningas Kalākaua osoitti 1,21 km2:n (300 eekkeriä) kokoisen alueen julkiseksi puistoksi, jonka hän nimesi vaimonsa Kapi‘olanin mukaan. Tämän vuoksi eläintarha on vielä nykyäänkin siinä mielessä erikoinen, että se on yhdysvaltain ainoa eläintarha, joka sijaitsee mailla, jotka kyseiseen tarkoitukseen on osoittanut monarkki. Puistossa oli aluksi esillä kuninkaan henkilökohtaisesti omistama kokoelma eksoottisia lintuja sekä ratsastusrata.

Vuonna 1914 Honolulun kaupunki otti eläintarhan hoitaakseen ja alkoi keräämään lisää eläimiä sinne. Ensimmäisten joukossa oli karhu ja elefantti. Vuonna 1947 puistosta irrotettiin hieman yli 17 hehtaaria, jolle perustettiin virallisesti Honolulun eläintarha.

Nykyään erilaisia eläinlajeja on 905 ja yhteensä eläimiä on 1230. Eläinten lisäksi eläintarhassa on esillä useita Havaijille kotoperäisiä kasveja, jotka ovat olleet tärkeitä polynesialaisessa kulttuurissa.

Eläintarha järjestämässä *Snooze in the Zoo* -nimisessä tapahtumassa lapsiperheet pääsevät aukioloaikojen jälkeen eläintarhaan, jossa järjestetään satuhetkiä nuotion ääressä, kävelyitä eläintarhassa sekä mahdollisuuden leiriytyä.

Galleria
--------

* Vierailijoita vuonna 2013Vierailijoita vuonna 2013
* Antilooppi ja riikinkukkoAntilooppi ja riikinkukko
* Ihmisiä jonottamassa sisäänkäynnilläIhmisiä jonottamassa sisäänkäynnillä

Lähteet
-------

1. ↑  Honolulu Zoo *City and County of Honolulu*.  2022. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2  About *Honolulu Zoo Society*.  2022. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Honolulu Zoo | Oahu Hawaii  2022. hawaii-guide.com. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)
4. ↑  Waikiki's Wild Kingdom: the Honolulu Zoo - Aloha Hawaii  1.11.2009. aloha-hawaii.com. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)
**Saamelaisliike** on järjestöjen syntymiseen sekä etniseen tiedostamiseen ja politiikkaan liittyvä käsite. Saamelaisten parissa oli satunnaisia järjestäytymispyrkimyksiä 1800-luvun lopulla, mutta ne eivät kantaneet pitkälle. Valtiotkaan eivät tukeneet näitä pyrkimyksiä, sillä ne pelkäsivät järjestäytymisen heikentävän valtioiden assimilaatiopolitiikkaa. Toisaalta saamelaiset eivät itsekään pitäneet järjestöjä vielä silloin tarpeellisina. 1900-luvun alkupuolella perustettiin varhaisimmat järjestöt eteläsaamelaisten alueella, ensin Ruotsissa ja sitten Norjassa. Koko 1900-luku on ollut etnisen tietoisuuden heräämisen ja järjestäytymisen voimistumisen kautta.

Sadan vuoden kuluessa saamelaisista on tullut yksi maailman järjestäytyneimmistä kansoista, sillä erilaisia järjestöjä (aatteellisia, kulttuurisia, paikallisia, kansainvälisiä) arvioidaan olevan lähemmäs sata. Saamelaisilla oli voitettavanaan useita esteitä, ennen kuin saamelaiset saattoivat perustaa ensimmäisen yhteisen sosiaalis-poliittisen fooruminsa. Saamelaiset joutuivat ahdinkoon lisääntyvän uudisasutuksen, maanviljelyksen ja teollisuuden tunkeutuessa yhä syvemmälle Saamenmaan maille. Suurin este oli kuitenkin se, että kolonialistisen politiikan vuoksi saamelaiset olivat hajaantuneina neljään eri valtioon.

Saamelaisen järjestäytymisen pyrkimyksenä on ollut koota eri valtioissa hajallaan asuvat saamelaiset yhteen yli valtakuntien rajojen tapahtuvan yhteistyön kautta ja tehdä omaa saamelaispolitiikkaa. Vasta toisen maailmansodan jälkeen kansainvälinen suhtautuminen vähemmistöjen oikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin muuttuu, kun niitä asioita aletaan käsitellä sekä Euroopan neuvostossa että YK:ssa. YK:n ihmisoikeuksien julistus hyväksyttiin 1948, ja se otettiin vastaan vakavasti pohjoismaissa, erityisesti Norjassa. Toinen kansainvälisesti merkittävä askel otettiin, kun  hyväksyttiin 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saamelaiskulttuurin ensyklopedia: Saami movement *saamelaisensyklopedia.fi*. Viitattu 7.1.2021.
**Kari Tapio Hietanen** (s. 16. toukokuuta 1941 Kotka) on suomalainen prikaatikenraali, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana ja Reserviupseerikoulun johtajana.

Hietanen syntyi maanviljelijä Juho Hietasen ja Anna-Maria Mäkeläisen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1965 oli Marjatta Tirkkonen ja toinen vuodesta 1992 on Helena Kukkonen.

Hietanen tuli ylioppilaaksi Turun lyseosta 1961 ja valmistui Kadettikoulusta 1965. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1975 ja Maanpuolustuskurssin 1992. Hietanen toimi opetusupseerina Porin prikaatissa 1962–1965, opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Hämeen Ratsujääkäripataljoonassa 1965–1969, opetusupseerina Kadettikoulussa 1969–1972 ja toimistoupseerina ja -esiupseerina Pääesikunnassa 1972–1984 sekä vielä toimistopäällikkönä 1988–1990. Pataljoonan komentaja Savon prikaatissa Hietanen oli vuodesta 1984 ja kurssinjohtaja Taistelukoulussa vuodesta 1985. Kainuun prikaatia hän komensi 1990–1992 Pertti Vuolennon jälkeen. Reserviupseerikoulun johtajana Hietanen toimi vuodesta 1993 ja Kymen sotilasläänin komentajana vuodesta 1996.

Hietanen ylennettiin vänrikiksi 1962, luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1976, everstiluutnantiksi 1983, everstiksi 1990 ja prikaatikenraaliksi 1996.

Vuonna 1998 Hietanen sai julkisuutta pidettyään puheen, jossa hän vaati Karjalan palauttamista "historiallisten vääryyksien oikaisemiseksi". Puolustusvoimain komentajan sijainen, pääesikunnan päällikkö kenraaliluutnantti Matti Kopra nuhteli Hietasta todeten, että "puolustusvoimien laissa lueteltuihin tehtäviin ei sisälly ulko- ja turvallisuuspoliittisten linjausten tekeminen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 140. Hietanen, Kari Tapio. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Harkintakyky petti  18.7.1998. Helsingin Sanomat. Viitattu 6.2.2017.
3. ↑  Pääesikunta nuhtelee prikaatikenraali Hietasta  22.7.1998. MTV3.  Arkistoitu 7.2.2017. Viitattu 6.2.2017.
**Proposition 1**, tai **Senate Constitutional Amendment 10**, oli Kaliforniassa 8. marraskuuta 2022 järjestettävä kansanäänestys, joka käsitteli kansalaisten oikeutta aborttiin ja ehkäisyyn.

Tausta
------

Yhdysvaltain korkein oikeus kumosi Roe vastaan Wade -päätöksen 24. kesäkuuta 2022, minkä johdosta aborttioikeus, ja sen rajoittaminen, on nyt osavaltioiden käsissä, ellei Yhdysvaltain kongressi säädä asiasta lakia koko liittovaltion tasolla.

Kalifornian osavaltion perustuslaki vaatii, että perustuslain muuttaminen hyväksytetään kansanäänestyksessä seuraavien vaalien yhteydessä tai aikaisemmin kuvernöörin päätöksellä, jos tarpeellista.

Sekä Kalifornian edustajainhuone että senaatti hyväksyivät ehdotuksen perustuslain muutoksesta ja sen laittamisesta kansanäänestykseen. 

|  | Puolesta | Vastaan | Tyhjä |
| --- | --- | --- | --- |
| **Edustajainhuoneessa** | 58 | 17 | 5 |
| **Senaatissa** | 29 | 8 | 3 |
| Lähteet: |

Ehdotus 1
---------

Kansanäänestyksen kysymys on seuraavanlainen:

> [Proposition 1] Amends California Constitution to expressly include an individual’s fundamental right to reproductive freedom, which includes the fundamental right to choose to have an abortion and the fundamental right to choose or refuse contraceptives. This amendment does not narrow or limit the existing rights to privacy and equal protection under the California Constitution.
> 
> 

Eli vapaasti suomennettuna:

> [Ehdotus 1] muuttaa Kalifornian perustuslakia siten, että siihen sisältyy nimenomaisesti yksilön perustavanlaatuinen oikeus lisääntymistä koskeva vapaus, johon kuuluu oikeus valita abortti ja perustavanlaatuinen oikeus valita tai kieltäytyä ehkäisystä. Tämä muutos ei rajaa tai rajoita olemassa olevia oikeuksia yksityisyyteen ja yhdenvertaiseen suojeluun, jonka Kalifornian perustuslaki takaa.
> 
> 

Lisäksi äänestyslipukkeessa on selvennetty ehdotuksen taloudellisia vaikutuksia osavaltioon. Niitä ei suoraan ole, koska Kalifornia turvaa lisääntymistä koskevat oikeudet jo ennestään.

Lähde:

Tulos
-----

|  | Ääniä | Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- |
| **Puolesta** | 7 125 355 | 66,9 |
| **Vastaan** | 3 526 984 | 33,1 |
| Ääniä yhteensä | 10 523 063 | 100 |
| Lähde: |

Lähteet
-------

1. ↑  Supreme Court overturns Roe v. Wade, ending right to abortion upheld for decades *NPR.org*. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  CONSTITUTIONAL AMENDMENTS (ACA/SCA) *State of California*.  2021. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Bill Votes - SCA-10 Reproductive freedom. *leginfo.legislature.ca.gov*.  2022. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Proposition 1 | Official Voter Information Guide *California Secretary of State*.  2022. Viitattu 8.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  State Ballot Measures - Statewide Results *California Secretary of State*.  2022. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
**Otasilmäruoho** (*Euphrasia salisburgensis*) on yksivuotinen, ruohovartinen Euroopan vuoristoseutujen kasvi. Otasilmäruoho elää muiden silmäruohojen tapaan puoliloisena muilla kasveilla.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Otasilmäruohon kukkia.
Otasilmäruoho kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvin varsi on haaraton tai niukkahaarainen, lähes kalju ja väriltään yleensä punaruskean vihreä. Lehdet ovat vastakkain, varren yläosassa osin myös kierteisesti. Muodoltaan lehdet ovat pieniä, kapeita, suippotyvisiä, ruodittomia ja saha- tai nyhälaitaisia. Lehden hampaat ovat suippoja ja hammaspareja on vain kaksi tai kolme. Kukkien tukilehdet ovat lähes varsilehtien kaltaisia. Kukat ovat pienikokoisia ja sijaitsevat yksittäin tukilehtien hangassa. Kukan teriö on lyhyttorvinen ja valkoinen, teriön takasivu on noin 7 mm. Lyhyt ylähuuli on kaksihalkoinen, pidempi alahuuli kolmiliuskainen ja sen tyvellä on keltainen täplä. Otasilmäruoho kukkii Suomessa heinäkuussa.

Otasilmäruoho muistuttaa läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvää yleistä pohjansilmäruohoa (*E. frigida*).

Levinneisyys
------------

Otasilmäruohoa tavataan vuoristoseuduilla Etelä- ja Keski-Euroopassa, Britteinsaarilla ja Fennoskandian tunturiseuduilla. Laji tunnetaan myös Turkista. Suomessa otasilmäruoho kasvaa hyvin harvinaisena ainoastaan Kilpisjärven Pikku-Mallalla ja Saanalla. Laji löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1932.

Elinympäristö
-------------

Otasilmäruoho kasvaa Suomessa alapaljakalla, avoimilla ja kuivilla lapinvuokkokankailla ja pahdanjuurilla. Laji on kalkinvaatija.

Kuten muut silmäruohot, myös otasilmäruoho on puoliloinen, joka ottaa ravintonsa osittain muista kasveista imujuurien avulla. Silmäruohot loisivat monilla ruoho-, heinä- ja sarakasveilla, joskus jopa toisilla silmäruohoilla.

Lähteet
-------

* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Uusitalo, Anna: *Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit*. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007.
* Väre, Henry: *Otasilmäruoho*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 154.

### Viitteet

1. 1 2  Retkeilykasvio 1998, s. 386, 387.
2. 1 2 3  Väre 1997, s. 154.
3. ↑  Den virtuella floran: Lappögontröst (ruots.) Viitattu 30.11.2009.
4. ↑  Uusitalo 2007, s. 64.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2020: Otasilmäruohon levinneisyys Suomessa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q162352
* Wikispecies: Euphrasia salisburgensis
* BioLib: 244244
* CoL: 3CS4C
* EoL: 489710
* EPPO: EPASA
* GBIF: 3171959
* iNaturalist: 162866
* IPNI: 802837-1
* IRMNG: 11435182
* ITIS: 502557
* NatureServe: 2.133700
* NBN: NBNSYS0000014729
* NCBI: 475020
* Open Tree of Life: 1049292
* PFI: 4949
* Plant List: tro-29202402
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:802837-1
* Tropicos: 29202402
* VASCAN: 7017
* WFO: wfo-0001137335

 |

 |
Houssem Aouar joulukuussa 2017.
**Houssem Aouar** (s. 30. kesäkuuta 1998 Lyon, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän pelasi pitkään Ranskan Ligue 1:ssä Olympique Lyonnais'n joukkueessa kunnes siirtyi kesällä 2023 italialaisseura AS Romaan.

Seurajoukkueura
---------------

Aouar pelasi Olympique Lyonnais'n junioreissa vuodesta 2009 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 ja pelasi kauden lopussa kolme Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ligue 1:ssä 32 ottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 37 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 ottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia.

Seuraavilla kausilla Aouar pelasi 30, 36 ja loukkaantumisten vaivaamana 16 liigaottelua ja niistä avauskokoonpanossa vastaavasti 23, 29 ja kuusi ottelua. Hän teki noilla kausilla seitsemän ja kuusi maalia sekä viimeisellä kaudella yhden.

Aouar pelasi Lyon-vuosinaan Mestarien liigassa 15 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2019 alkulohkon kotiottelussa RB Leipzigia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua ja teki neljä maalia.

Aouar siirtyi heinäkuussa 2023 Italian Serie A:ssa pelaavaan AS Romaan.

Maajoukkueura
-------------

Aouar on pelannut yhden ottelun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja toistakymmentä ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua, mukaan lukien tappiollinen välierä Espanjaa vastaan.

Aouar pelasi Ranskan A-maajoukkueessa lokakuussa 2020 ystävyysottelun Ukrainaa vastaan mutta on edustanut kesäkuusta 2023 alkaen Algeriaa, jonka A-maajoukkueessa hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut viisi ottelua ja tehnyt kaksi maalia, molemmat lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Kap Verdeä vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Houssem Aouar Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Roma – Serie A
1 Patrício |
2 Karsdorp |
4 Cristante |
5 Ndicka |
6 Smalling |
7 Pellegrini |
9 Abraham |
11 Belotti |
14 Llorente |
16 Paredes |
17 Azmoun |
19 Çelik |
20 Sanches |
21 Dybala |
22 Aouar |
23 Mancini |
24 Kumbulla |
37 Spinazzola |
43 Kristensen |
52 Bove |
59 Zalewski |
63 Boer |
90 Lukaku |
92 El Shaarawy |
99 Svilar |
Valmentaja Mourinho
*Hakusana "Tejas" ohjaa tänne. Albumista katso Tejas.*
Mons Lactariuksen taistelu.
**Teja** (k. 552) oli ostrogoottien viimeinen kuningas Italiassa. Taginaen taistelun jälkeen ostrogootit valitsivat taistelussa kuolleen kuningas Totilan lähimmän miehen Tejan uudeksi kuninkaakseen. Hänen johdollaan gootit yrittivät asettua Campaniaan, mutta joutuivat taistelemaan ylivoimaista Bysantin armeijaa vastaan lähellä Vesuviusta.

Ostrogootit kärsivät tappion Narseksen johtamille Bysantin joukoille Mons Lactariuksen taistelussa, ja Teja kaatui taistelussa. Goottien henkiinjääneiden sallittiin poistua Italiasta rauhassa.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Risto Kari: Historian ABC - Kaikkien aikojen valtiot. Osa 4. Kustannusosakeyhtiö Tammi 2001. ISBN 951-31-1096-6.

### Viitteet

1. ↑  Kari 2001, s. 124
2. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 561


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Totila** | **Ostrogoottien kuningas**  | Seuraaja:**–** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Konstantin Vorobjovin sota-aiheisten pienoisromaanien kansikuva vuodelta 1987.
**Konstantin Dmitrijevitš Vorobjov** (ven. Константи́н Дми́триевич Воробьёв, 24. syyskuuta 1919 Kurskin alueen Medvenkan piirin Nižni Reutetsin kylä, Venäjä – 2. maaliskuuta 1975 Vilna, Liettua) oli neuvostovenäläinen kirjailija.

Konstantin Vorobjov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän toimi piirilehden kirjeenvaihtajana ja muutti sitten Moskovaan, jossa työskenteli tehdaslehden sihteerinä ja valmistui keskikoulusta. Vuonna 1938 Vorobjov kutsuttiin armeijaan, minkä jälkeen hän työskenteli sota-akatemian lehdessä ja opiskeli sotakoulussa. Toisen maailmansodan aikana Vorobjov joutui vangiksi, pakeni kahdesti ja toimi partisaanijoukkueen komentajana. Päästyään armeijasta hän muutti Liettuaan Vilnaan, jossa hän työskenteli kauppaliikkeissä ja kirjoitti Liettuan sodanjälkeistä maaseutua kuvaavan pienoisromaanin *Hyvästi syrjäkylät* (*Poslednije hutora*, julkaistu 1958). Vorobjovin kertomuksia julkaistiin lehdissä, ja vuonna 1956 Vilnassa ilmestyi ensimmäinen kertomuskokoelma *Podsnežnik* ("Lumikello"). Vuoteen 1961 saakka kirjailija työskenteli *Sovetskaja Litva* -lehden toimittajana.

1960-luvun alussa Vorobjov alkoi kirjoittaa realistisia sotakuvauksia. Niistä tunnetuimpia on pienoisromaani *Ubity pod Moskvoi* ("Saaneet surmansa Moskovan luona"), joka julkaistiin *Novyi mir* -lehdessä vuonna 1963. Vorobjov kirjoitti myös omaan lapsuuteensa ja nuoruuteensa perustuvia maaseutukuvauksia, joista romaani *Drug moi Momitš* ("Ystäväni Momitš") ilmestyi kokonaisuudessaan vasta vuonna 1988. Myöhempiä teoksia ovat pienoisromaani *Vot prišol velikan* ("Kas jättiläinen tuli", 1971) ja keskeneräiseksi jäänyt romaani *I vsemu rodu tvojemu* ("Ja koko suvullesi").

Suomennettu teos
----------------

* *Hyvästi syrjäkylät* (*Poslednie hutora*). Suom. Vuokko Ahveninen. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 425–427. Moskva: Olma-Press Invest, 2005. ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Konstantin Vorobjovin teoksia Lib.ru -sivustolla (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Havaijin Tyynenmeren yliopisto** (engl. *Hawaii Pacific University*, lyh. **HPU**) on Havaijin pääkaupungissa, Honolulussa, toimiva yksityinen voittoatavoittelematon yliopisto. Se perustettiin vuonna 1965, kun kaksi pienempää korkeakoulua olivat jo paria vuotta aikaisemmin ilmaisseet halunsa uuden yksityisen oppilaitoksen perustamiseksi. Havaijin osavaltio antoi luvan tähän, ja sen yliopiston perustamiskirjan allekirjoittivat Eureka Forbes, Paul C.T. Loo, Elizabeth W. Kellerman, ja Edmond Walker.

Vuonna 2021 yliopistossa oli 4066 opiskelijaa. Opiskelijoilta keräämä lukukausimaksu on 31 940 dollaria.

Vuodesta 2016 yliopiston rehtorina on toiminut John Gotanda, joka on aiemmin toiminut Villanovan yliopiston lakikoulun dekaanina.

Yliopisto koostuu kuudesta tiedekunnasta:

* Kauppatieteiden tiedekunta
* Terveys- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunta
* Humanististen tieteiden tiedekunta
* Luonnontieteiden tiedekunta
* Ammattiopintojen tiedekunta
* Terveystieteiden tiedekunta

Lähteet
-------

1. ↑  History *Hawai‘i Pacific University*.  2023. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hawaii Pacific University *usnews.com*.  2023. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Talk Story: John Y. Gotanda *Hawaii Business Magazine*.  19.7.2016. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  Colleges *Hawai‘i Pacific University*.  2023. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
Nadežda Allilujevan hautamuistomerkki
**Nadežda Sergejevna Allilujeva** (ven. Наде́жда Серге́евна Аллилу́ева; 22. syyskuuta (J: 9. syyskuuta) 1901 Baku – 9. marraskuuta 1932 Moskova) oli Neuvostoliiton diktaattorin Josif Stalinin toinen vaimo ja Svetlana Allilujevan äiti. Stalin ja Nadežda Allilujeva menivät naimisiin vuonna 1919, kun Stalin oli 41-vuotias ja Nadežda Allilujeva oli 18-vuotias. He olivat tunteneet jo vuodesta 1908, kun Džugašvili-Stalin piileskeli tuttunsa ja puolueystävänsä Sergei Allilujevin luona.

Nadežda Allilujeva löydettiin kuolleena huoneestaan itsemurhan tehneenä. Edellisenä iltana hän oli riidellyt kiivaasti Stalinin kanssa juhlavastaanotolla. Joidenkin teorioiden mukaan hän ei tehnyt itsemurhaa vaan Stalin olisi murhauttanut hänet.*lähde?*

Nadežda Allilujevan ja Stalinin tytär Svetlana Allilujeva loikkasi Yhdysvaltoihin vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  Nadezhda Alliluyeva, wife of Stalin *History in an hour*.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 8.4.2018.
2. ↑  Soviet Ends Silence on Stalin Wife's Suicide *NY Times*.  1988. Viitattu 8.4.2018.
3. ↑  Svetlana Alliluyeva *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 8.4.2018.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nadežda Allilujeva**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |