recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keski-Palokan työväentalo** sijaitsee Jyväskylässä Keski-Palokan kylässä. Talo edustaa 1950-luvun työväentalorakentamista ja se on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas.

Rakennusta nimitettiin Palokan Hiihtomajaksi. Se oli aikanaan urheilijoiden talvisten hiihtomatkojen kohteena. Palokan Hiihtomaja tuhoutui tulipalossa vuonna 2014.

Historia
--------

Taloa ei alun perin rakennettu työväentaloksi, vaan se oli maamiesseurantalo. Työväenyhdistys osti vuonna 1964 talon maamiesseuralta, Palokan Urheilijoilta, Jyväskylän seudun maalaisliiton paikallisosastolta ja Maalaisliiton Palokan naisosastolta.

Keski-Palokan työväenyhdistyksellä oli ennen sotia toimitila, mutta iltamia pidettiin myös maamiesseurantalolla jo ennen omaksi ostamista. Työväenyhdistyksellä on myös Rientola-niminen tanssilava. Tanssilava on rakennettu vuonna 1951. Tanssilava on kahdeksankulmainen lautarakenteinen katettu lava. Se on rakennettu talkoilla posti- ja lennätinhallitukselta vuokratulle tontille, jonka lavan rakentamisen aikoihin omisti metsähallitus. Lavan yhteyteen on vuonna 1976 rakennettu betonipohjalle pub. Aikaisemmin lavan yhteydessä oli myös lautarakenteinen parakki, jossa oli huoneen ja keittiön asunto ja kokoushuone. Huonetta käytti myös Urheiluseura Pyry voimisteluharjoituksiin.

Rakennus
--------

Talo oli piirretty vuonna 1947. Se oli rankorakenteinen, ja ulkovuoraus lautaa. Sisäseinät olivat lastulevyä ja sisäkatto paneelia. Katteena on ollut tiili, joka vaihdettiin vuonna 1970 peltiin. Ikkunoita ja kuisteja muutettiin vuonna 1972. Lämmitys toimi vuonna 1972 hankitulla kuumailmapuhaltimella. Vesijohto ja viemäri asennettiin vuonna 1972.

Talossa oli juhlasali, ravintola, keittiö, eteinen sekä kahden huoneen asunto.

Vuonna 1972 tehdyssä remontissa taloon saatiin myös sisä-wc:t. Alueelle on vuonna 1974 hankittu valmiina saunan ja takkahuoneen käsittävä rakennus. Vuonna 1977 taloon tehtiin laajennusosa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa ja juhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Julkaisematon/ Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Historia (Arkistoitu – Internet Archive) Palokan Sosialidemokraatit ry
3. 1 2 3  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
Tsyklon 3
Cyclon tai Tsyklon tai Tsiklon (pyörremyrsky), Tsyklon 2 ja Tsyklon 3 ovat Neuvostoliiton ja Venäjän käyttämiä kantoraketteja, jotka valmistettiin Ukrainan neuvostotasavallassa vuosina 1967-1991 ja sen jälkeen Ukrainassa. Venäjä lopetti Tsyklon 2:n käytön vuonna 2006 ja Tsyklon 3:n käytön vuonna 2009. Ukrainan avaruusjärjestö vei Tsyklon-kantoraketin kaupallisille markkinoille 2000-luvulla. Raketin Tsyklon 4-versiota kehittää ukrainalainen Južnoje-tehdas.

Raketin suunnittelu aloitettiin vuonna 1967 sotilaallisten satelliittien kantoraketiksi. Tuolloin Neuvostoliitto pyrki vähentämään kantorakettien valikoimaansa kymmenestä eri raketista vain kolmeen rakettiin. Kantoraketin alimmat kaksi rakettivaihetta perustuivat mannertenväliseen 8K68-ohjukseen (Naton koodi SS-9 Mod 2), joihin lisättiin S5M-moottori kolmanneksi rakettivaiheeksi.

Kaikkiaan 122 Tsyklon-kantorakettia laukaistiin, ensimmäinen 24. kesäkuuta  1977 ja viimeisin 24. joulukuuta 2004. Raketti oli kohtuullisen luotettava - 93% laukaisuista onnistui. 

Vuoden 2007 alussa Venäjän avaruusvoimat ilmoittivat luopuvansa kokonaan ukrainalaisten Tsyklon-kantorakettien käytöstä.

Teknisiä tietoja
----------------

Tsyklon-3-kantoraketti

* Suurin työntövoima 2766000 N.
* Massa 189000 kg
* Halkaisija 3 m
* Pituus 39,3 m
* Laukaisun hinta on 15 miljoonaa dollaria (1994 rahassa)

Vaihe 1: 1 x Tsyklon 3-1 

* massa tankattuna 127000 kg
* tyhjäpaino 8300 kg
* työntövoima 3 MN
* ominaisimpulssi 301 s
* paloaika 120 s
* halkaisija 3 m
* pituus 18,7 m
* ajoaine typpitetraoksidi/UDMH
* moottoreita yksi kpl RD-261

Vaihe 2: 1 x Tsyklon 3-2 

* massa tankattuna 53300 kg
* tyhjäpaino 4800 kg
* työntövoima 950 kN
* ominaisimpulssi Isp 318 s
* paloaika 160 s
* halkaisija 3 m
* pituus 10.1 m
* ajoaine typpitetraoksidi/UDMH
* moottoreita 1 kpl RD-262

Vaihe 3: 1 x Tsyklon 3-3 

* massa tankattuna 4600 kg
* tyhjämassa 1407 kg
* työntövoima 80 kN
* ominaisimpulssi Isp 317 s
* paloaika 125 s
* halkaisija 2,25 m
* pituus 2,6 m
* ajoaine typpitetraoksidi/UDMH
* moottoreita 1 kpl RD-861
**Porvoon työväentalo** on vuonna 1912 valmistunut työväentalo Porvoossa.

Historiaa
---------

Porvoon työväenyhdistyksen perustava kokous pidettiin Palokunnantalossa 25. elokuuta 1901 ja rekisteröitiin SDP:n puoluetilaston tietoihin perustetuksi 27.10.1901. Tosin Porvoossa oli olemassa jo aiemmin, vuonna 1888 perustettu, wrightiläisen liikkeen työväenyhdistys. Uusi työväenyhdistys 111 jäsenineen liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen 5.5.1903. Yhdistys toimi useissa eri vuokrahuoneissa. Vihdoin 1.3.1912 pidettiin tupaantuliaiset nahkuri Saloselta ostetussa talossa, joka sijaitsi Kaivokadun varrella olevalla 1 200 neliön tontilla Näköalavuoren huipulla.

Rakennus
--------

Vuonna 1912 ostettua rakennusta alettiin vuosina 1912–1913 talkoovoimin peruskorjata ja parannella. Korjausten jälkeen työväentalo vihittiin 28.9.1913 uuteen käyttöönsä. Vuoden 1918 sulkutilan jälkeen, jolloin talo oli toiminut punakaartin päämajana, yhdistyksen toiminta talossa jatkui entisellään, kun työväentalo vapautui käyttöön keväällä 1919. Vuonna 1928 päätettiin tehdä taloon suurmuutoksia, ja vuonna 1938 talo maalattiin talkoovoimin ja väriavustuksin. Talon juhlasalin tanssilattia uusittiin kovan käytön vuoksi vuonna 1945 ja ravintolan lattia vuonna 1947. Ennen elokuvateatterien tuloa rakennus liitettiin vesijohto- ja viemäriverkkoon. Vuonna 1972 talo vuokrattiin Kamras-Filmi Oy:lle, joka sijoitti taloon Alfa-Romeo-nimisen elokuvateatterin. Elokuvateatterit lopettivat toimintansa talossa 1980-luvun alussa, ja talon kunnostamiseen saatiin valtion tukia vuosina 1985–1992. Yhdistys myi työväentalon yksityisasunnoiksi vuonna 2001.

Toimintaa
---------

Yhdistys toimi vilkkaasti heti aloittamisestaan lähtien. Esimerkiksi vuonna 1905 yhdistyksen kokouksia oli 16 kertaa, johtokunnan kokouksia 15 ja yleisiä työväen kokouksia kaksi kertaa. Iltamia oli vuonna 1905 kolmesti ja muita kansanhuveja kaksi kertaa. Urheiluseura Porvoon Veikot toimi talossa. 1930-luvulla talon toiminta oli erittäin vilkasta. Esimerkiksi vuonna 1937 talossa pidettiin 54 huvitilaisuutta arpajaisineen ja seuraavana vuonna 61. Kuorot, soittokunnat, työväen näyttämö, perhejuhlat, äitienpäivät ja vappujuhlat kuuluivat talon toimintaan. Suomen sotavuosina 1939–1944 työväentaloa käytettiin sotilasmajoitukseen, mutta jo vuonna 1945 talossa pidettiin 127 tanssit. Elokuvateattereiden toimintaa ei enää 1980-luvun jälkeen ole ollut, mutta yhdistykset ja yhteisöt, kuten yksityisetkin juhlivat ja kokoontuvat rakennuksessa edelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 138–139. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Rosalie Bradford** (27. elokuuta 1943 Hatfield, Pennsylvania, Yhdysvallat – 29. marraskuuta 2006 Lakeland, Florida) oli yhdysvaltalainen nainen, jolla oli Guinness World Records -ennätykset maailman painavimpana ja eniten laihduttaneena naisena.

Vuonna 1973 Bradford meni naimisiin, ja seuraavana vuonna pari sai pojan.

Bradfordin äiti hylkäsi hänet vauvana, ja lapsenvahti kasvatti hänet. Bradfordin mukaan hylkäys aiheutti hänelle riippuvuuden leipään. Seitsemännellä luokalla hän painoi 202 paunaa (noin 90 kiloa) ja vuoden kuluttua noin 140 kiloa. Guinness World Records -kirjan mukaan Bradford painoi vuoden 1987 tammikuussa 1 050 paunaa (noin 476 kilogrammaa). Syyskuuhun 1992 mennessä hän oli laihtunut noin 330 kiloa ja painoi noin 140 kiloa. Hän opiskeli tutkinnon psykologiasta ja kävi puhumassa laihdutusseminaareissa. Bradford kertoi fitness-persoona Richard Simmonsin auttaneen häntä laihduttamaan.

Bradfordin tiedottajan mukaan hän painoi kuollessaan noin 180 kiloa.

Lähteet
-------

1. ↑  Heaviest woman ever *Guinness World Records*. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Rosalie Bradford, 63; held record as heaviest woman *Los Angeles Times*.  4.12.2006. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pera, Eric: Polk Woman Known for Obesity Struggle Dies *The Ledger*.  1.12.2006.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Porvoon keskustan rautatieasema** (lyh. Pvk, ruots. *Borgå centrum järnvägsstation*, ratakm 62+934) oli pieni rautatieasema Porvoossa. Se sijaitsi Porvoonjoen länsirannalla vanhaakaupunkia vastapäätä kohdassa, jossa Mannerheiminkadun silta ylittää joen.

Asema avattiin liikenteelle 28. toukokuuta 1961. Se sijaitsi alun perin hieman etelämpänä, ratakilometrillä 62+978. Joen rannassa sijainneella asemalaiturilla oli asemarakennus, jossa oli lipunmyyntitoimisto ja pieni odotussali. Aseman eteläpuolella rata jatkui joen vartta pitkin Porvoon konepajalle, joka nykyisin tunnetaan Taidetehtaana.

Jo muutaman vuoden kuluttua aseman rakentamista luonnehdittiin "suureksi ja kalliiksi erehdykseksi" sen jäätyä vähäiselle liikenteelle. Tästä huolimatta asema pysyi käytössä, kunnes koko Porvoon radan henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981. Asema palasi liikennekäyttöön osana Porvoon museorautatietä 29. toukokuuta 1994.

Museorautatieyhdistys siirsi asemaa etelään Länsirannan puistoon joen ylittävän kävelysillan viereen. Asemalaituriksi siirrettiin kuormauslaituri läheiseltä Hankkijan varastolta, jonne johti sivuraide. Asema jouduttiin kuitenkin siirtämään takaisin alkuperäiselle paikalleen, kun raideyhteys Mannerheiminkadun sillalta etelään katkaistiin syksyllä 2000 Länsirannan puutaloalueen rakentamisen vuoksi. Asema siirrettiin viimeiselle paikalleen joitakin kymmeniä metrejä alkuperäisen paikan pohjoispuolelle 8. tammikuuta 2005.

Rata Porvoon asemalta Porvoon keskustan asemalle purettiin joulukuussa 2006 pysäköintialueen laajennuksen ja kävelybulevardin tieltä. Virallisesti Porvoon keskustan asema lakkautettiin 3. kesäkuuta 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Porvoon asemanseudun historiaa Porvoo. Viitattu 6.6.2020. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Liikennepaikan tiedot Vaunut.org. Viitattu 6.6.2020.
3. ↑  Hellman, Arto: Valokuva 8.2.1977 Vaunut.org. Viitattu 6.6.2020.
4. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 3021 02 Porvoo.  Helsinki: Maanmittauslaitos, 1962.  Kartta *Vanhat painetut kartat* -palvelussa (JPG) (viitattu 6.6.2020)
5. ↑  Porvoon uuden rautatieaseman ympäristöä Finna.fi. Viitattu 7.8.2020.
6. ↑  Kiuru, Kari: Porvoon keskusta sai upouuden asemalaiturin – Purkutuomion saanutta rataa tuli 120-vuotisjuna  29.5.1994. Porvoo:  Helsingin Sanomat. Viitattu 6.6.2020.
7. ↑  Kirves, Ismo: Valokuva 1.7.2000 Vaunut.org. Viitattu 6.6.2020.
8. ↑  Kortman, Jussi: Valokuva 20.12.2006 Vaunut.org. Viitattu 6.6.2020.
9. ↑  Tasoristeys 1/2007 Resiina. Viitattu 6.6.2020.
**Helasen komissio** oli toinen suomalaisten asettama komissio, jonka tarkoituksena oli tutkia edellytyksiä inkerinsuomalaisten elinoloista ja mahdollisesta siirtämisestä Suomeen. Helasen komissio siirtyi Tallinnaan 25. helmikuuta 1943. Sen puheenjohtajana oli AKS:n puheenjohtaja Vilho Helanen.

Helasen komissiota kaksi vuotta aikaisemmin edeltänyt Pelkosen komissio oli esittänyt hädänalaisimpien ja rintamaa lähimpänä asuvien inkeriläisten evakuoimista Viroon, avustamista paikallaan tai tilanteen ennalleen jättämistä, jolloin Saksa olisi maksanut kustannukset. Keväällä 1942 Suomen elintarviketilanne oli tiukka. Kesällä 1942 183 000 karjalaista oli kyennyt palaamaan takaisin vallatuille luovutetuille alueille ja 1943 niin Saksalla Virossa kuin Inkerissä ja myös Suomessa oli työvoimapula, minkä vuosi myös Suomen hallitus oli jo kiinnostunut inkeriläisistä.

Helasen komissioon Tallinnassa saksalaiset suhtautuivat etäisesti. Viron Gestapon päällikkö epäili komission valtuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Jatkosodan Kronikka: Inkerin tutkijakomissio Tallinnaan, sivu 121, Gummerus, ISBN 951-20-3661-4
**Christopher Tärnström** (1711 Funbo, Uplanti, Ruotsi – 4. joulukuuta 1746 Pulo Condor, nykyisin Côn Đảo, Vietnam) oli ruotsalainen luonnontutkija, pappi ja tutkimusmatkailija. Hän oli yksi Linnén apostoleista.

Tärnström opiskeli Uppsalan yliopistossa ja valmistui papiksi 1739. Hän toimi opettajana Vaxholmissa ja Östhammarissa, kunnes meni opiskelemaan kasvitiedettä Uppsalaan. Carl von Linné oli hänen opettajanaan.

Vuonna 1746 Tärnström jätti perheensä ja värväytyi ruotsalaiseen *Calmar*iin laivapapiksi. Hän oli ensimmäinen Linnén apostoleista, joka lähti merentakaisiin maihin tutkimusmatkalle. Papin tehtävien lisäksi hänen oli tarkoitus tehdä tieteellisiä mittauksia ja hankkia teepensaita tai niiden siemeniä. *Calmar* purjehti Afrikan ympäri määränpäänä Kanton, jonne se ei kuitenkaan vaikeiden sääolojen takia päässyt, vaan jäi talveksi Pulo Condorin saaristoon nykyisen Vietnamin edustalle. Tärnström suoritti siellä tarkkoja havaintoja ja piti päiväkirjaa, joka myöhemmin julkaistiin nimellä *En resa mellan Europa och Sydostasien år 1746*. Hän kuoli malariaan joitakin viikkoja sairasteltuaan. Matkan aikana hänelle myönnettiin Uppsalassa tohtorin arvo. Linné joutui maksamaan leskelle ja orvoille elatusmaksua.

Petrus Ekerman ohjasi Tärnströmin väitöskirjan Uppsalassa 1745. Väitöksen aiheena oli Ahvenanmaan luonto ja linnusto (*Dissertatio Academica de Alandia Maris Baltici Insula*).

Tärnströmin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Tärnström**.

Lähteet
-------

* Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä. ISBN 978-952-5710-04-5

### Viitteet

1. ↑  Tärnström, Christopher (1703–1746) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 12.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Runnirockin lava ja yleisöä vuonna 2014.
**Runnirock** on vuodesta 2013 alkaen Iisalmen kupeessa Runnilla järjestetty musiikkifestivaali. Tapahtuma järjestettiin ensin elokuussa paikallisen kylpylän viereisellä pellolla. Tapahtuma ei keskity mihinkään tiettyyn tyylilajiin. Vuodesta 2016 alkaen tapahtuma on järjestetty Iisalmessa, Luuniemen tapahtumakentällä.

Runnirockin synty
-----------------

Runnin kylpylällä työskennellyt Sami Repo oli jo pitkään haaveillut rocktapahtumasta. Repo järjesti Runnilla pienimuotoisen Neulatammirock-tapahtuman.*selvennä* Kylpylän omistaja vaihtui ja sen johtoon tuli Perttu Nousiainen, joka lähti mukaan Samin ehdotettua Sonata Arctican keikan järjestämistä. Tapahtumapaikaksi valittiin läheinen pelto koska kylpylän piha tuntui liian pieneltä, ja tapahtuman nimettiin Runnirockiksi. Keikka kuitenkin peruuntui ja tilalle tuli Eppu Normaali ja muita. Seuraavana vuonna 2014 kävijämäärä kaksinkertaistui.

Uusi alku 2015
--------------

Keväällä 2015 Runnin kylpylän omistajat vaihtuivat jälleen ja ilmoittivat julkisuuteen, ettei Runnirockia enää järjestetä. Rokkia alusta asti järjestämässä ollut Repo alkoi etsiä uusia hankkeesta kiinnostuneita sijoittajia. Hän löysi mukaansa Jukka Saarinen, Toni Hujanen ja Mika Niskanen nimiset henkilöt, sekä kaksi muuta nimettömänä pysyttelevää tahoa. Yhdessä he perustivat Runnirock oy:n ja festivaali sai jatkua uusien yrittäjien voimin.

Esiintyjät
----------

**2013**:
Eppu Normaali, Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani, Martti Saarinen, CatCat, Lullacry, Suvi Teräsniska, Sepi Kumpulainen, Death Carolina, Luomakunnan Kruunu, Timo and the Poor Boys, Alexanderplatz, Petteri Tikkanen & Black Peider Show, Psykoterapia

**Kävijämäärä: n. 4 000**

**2014**: Kotiteollisuus, Haloo Helsinki!, Dingo, Lauri Tähkä, Indica, Jani Jalkanen, Freud Marx Engels & Jung, Janna Hurmerinta, Alexanderplatz, Sinmate, Paranormaali, Melrose, Elias Kaskinen & Päivänsankarit, Redhill Rats

**Kävijämäärä: n. 8 000**

**2015**: Sonata Arctica, Apulanta, Robin, Pelle Miljoona United, Antti Tuisku, Petri Nygård, Remu and his Allstars, Hasta La Vista Social Club, Pohjoisen Soturit, Mansesteri, Anton Dixon

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Runnirockin verkkosivut
**Liito-oravankirppu** (*Ceratophyllus (Monopsyllus) indages*) on liito-oravalla elävä kirppulaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu isäntälajinsa tapaan vaarantuneeksi (VU).

Koko ja tuntomerkit
-------------------

Muiden kirppujen tapaan pieni, sivusuunnassa litistynyt hyönteinen. Koiraan ruumis on 2,3–3,0 mm ja naaraan 2,5–3,8 mm pitkä. Päässä, tuntosarven takana on kahdessa rivissä sukasia 0–1 sekä 2–3 kappaletta. Niskan pronotaalikammassa on vähemmän kuin 24 piikkiä. Tarkka lajinmääritys tapahtuu tutkimalla takaruumiin kärkiosaa mikroskoopilla. Koiraalla takaruumiin kahdeksas vatsakilpi on pitkä ja kapea ja siinä on pitkiä kärkisukasia. Yhdeksäs vatsakilpi on laajentunut. Naaraalla seitsemännen vatsakilven reuna muodostaa kulman. Naaraan spermathecan bulgaksi kutsuttu osa on sylinterin muotoinen ja hillaksi kutsuttua osaa leveämpi.

Lähin sukulaislaji on oravankirppu (*Ceratophyllus (Monopsyllus) sciurorum*)

Levinneisyys
------------

Lajin levinneisyysalue ulottuu Kamtšatkalta, Japanin pohjoisosista, Koreasta, Kiinasta ja Taiwanin pohjoisosista Siperian ja Keski-Aasian poikki Länsi-Venäjälle. Pohjoismaissa liito-oravankirppua tavataan ainoastaan eteläisessä Suomessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Liito-oravankirppu on nimensä mukaisesti liito-oravan (*Pteromys volans*) ulkoloinen. Lajin tarkemmat elintavat ovat kuitenkin tuntemattomat. Liito-oravan pesissä elää myös muita kirppulajeja, mutta liito-oravankirppu on näistä ainoa täysin liito-oravaan sidottu laji. Suomessa se näyttää esiintyvän pesissä ainoana kirppuna kesällä aikana, jolloin liito-oravalla on uusia poikasia.

Suomessa liito-oravankirppu on ainoana kirppulajina luokiteltu uhanalaiseksi, sillä se ei vaarantuneeksi luokiteltuun isäntälajiinsa sidottuna voi olla ainakaan sitä vähempää uhanalainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilpo Mannerkoski 2010. Kirput. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 508–509
2. 1 2 3 4  Gunvor Brinck-Lindroth & F.G.A.M. Smit: The Fleas (Siphonaptera) of Fennoscandia and Denmark (Fauna Entomologica Scandinavica). Brill 2007. ISBN 978-9004151512 s. 62–64
3. ↑  Haukisalmi & Hanski (2007) "Contrasting seasonal dynamics in fleas of the Siberian flying squirrel (*Pteromys volans*) in Finland". Ecological Entomology 32(4), 333


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5482537
* CoL: 44953
* EoL: 705661
* GBIF: 1416820
* IRMNG: 11229355

 |

 |
**Lumber Workers Industrial Union of Canada** (LWIUC) oli vuosina 1924–1935 Kanadassa toiminut metsureiden ammattiliitto. 

LWIUC:n perustivat vuonna 1924 Sault Ste. Marien kaupungissa kanadansuomalaiset kommunistit, jotka olivat tyytymättömiä syndikalistisen Industrial Workers of the World (IWW) -liiton alaisuudessa toimineeseen vanhaan metsurien ammattiliittoon. Perustajajäseniä olivat muun muassa Alfred Hautamäki ja Kalle Salo. Tärkeässä roolissa oli myös A. T. Hill, joka toimi Kandan kommunistisen puolueen suomalaisen osaston johtajana ja oli aikaisemmin ollut näkyvä IWW:n jäsen. 

Liitto oli koko toimintansa ajan läheisissä kytköksissä kommunistiseen puolueeseen. Sen toimisto sijaitsi nykyään Thunder Bayhin kuuluvassa Port Arthurin kaupungissa, joissa molemmissa oli laaja suomalaisyhteisö. LWIUC julkaisi kuukausittain ilmestyvää *Metsätyöläinen*-lehteä, joka painettiin *Vapauden* kirjapainossa Sudburyssä.

1930-luvun alussa liito sai jalansijaa suomalaisten lisäksi myös ruotsalaisten ja eri Itä-Euroopan maista tulleiden siirtolaisten sekä kanadanranskalaisten työläisten keskuudessa. LWIUC lakkautettiin vuonna 1935, kun Komintern muutti linjaansa ja kommunistit alkoivat omien ammattiliitojensa sijaan toimimaan maltillisimpien liittojen sisällä.

Katso myös
----------

* Rosvallin ja Voutilaisen tapaus

Lähteet
-------

* Oiva W. Saarinen: "Between a Rock and a Hard Place: A Historical Geography of the Finns in the Sudbury area"
Hewson, 2014
**Marillyn Hewson** (s. 1953) on yhdysvaltalainen entinen yritysjohtaja. Lockheed Martinin johtajana vuosina 2013–2020. Hän oli tuolloin yksi maailman vaikutusvaltaisimmista naisista.

Hewson syntyi Kansasin Junction Cityssä ja opiskeli Alabaman yliopistossa. Ennen toimitusjohtajaksi nimittämistään hän ehti tehdä 30 vuoden uran Lockheed Martinilla. Jo siinä vaiheessa (2012) Forbes luokitteli hänet liike-elämän vaikutusvaltaisimpien naisten joukkoon. Vuonna 2018 hän oli noussut jo sijalle 8. maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listalla. Hewsonin johdolla Lockheed Martin on vahvistanut asemiaan sekä Yhdysvaltojen sotilasteknologian tuottajana että ulkomaankaupassa.

Lähteet
-------

1. ↑  The life and career of Marillyn Hewson, CEO of the Pentagon's top weapons supplier and the 'most powerful woman in the world' *Business Insider*. Viitattu 20.4.2019.
2. ↑  Lockheed Martin's New CEO Is The Right Mix Of Tough And Sensible *Forbes*.  2012. Viitattu 20.4.2019.
3. ↑  Lockheed Martin CEO will step down *Washington Post*. Viitattu 12.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Tom Gara: More On Marillyn Hewson, Lockheed Martin’s Next CEO *Wall Street Journal*.  2012. Viitattu 21.4.2019.
5. ↑  Marillyn Hewson Nr. 9 *Forbes*. Viitattu 21.4.2019.
**Geoffrey Cain** (s. 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen tutkiva journalisti ja tietokirjailija.

Cain varttui Chicagossa. Hän sai kandidaatin arvon kansainvälisissä suhteissa George Washingtonin yliopistosta ja maisterin arvon Kaakkois-Aasian tutkimuksessa Lontoon School of Oriental and African Studiesista. George Washingtonin yliopistoon hän pääsi musiikkistipendillä; hän soittaa jazzpasuunaa. Cain on tehnyt pitkäaikaista työtä Aasian maissa. Vuosina 2010–2011 hän tutki Fulbright-stipendillä lehdistösensuuria Vietnamissa. Cain on ollut *The Economistin* kirjeenvaihtajana ja kirjoittanut moniin muihin julkaisuihin, kuten *Timeen*, *The Wall Street Journaliin*, *Foreign Policyyn*, *The New Republiciin*, *The Nationiin* ja *Mekong Reviewiin*. Hän on vieraillut säännöllisesti CNN:n, MSNBC:n, BBC:n ja Bloombergin lähetyksissä. Cain on ollut kysytty konsultoija hallinnon, liikemaailman ja teknologian asioissa. Hän on toiminut neuvonantotehtävissä muun muassa Maailman terveysjärjestölle. Hän on ollut jäsenenä Council on Foreign Relations -ajatushautomossa.

Maaliskuussa 2020 ilmestyi Cainin ensimmäinen kirja *Samsung Rising*. Hän julkaisi myös kirjan *The Perfect Police State*, jonka suomennettu versio *Totaalinen poliisivaltio* ilmestyi Atenan kustantamana vuonna 2022. Cainilla on asuinpaikat Istanbulissa ja Washington DC:ssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Samsung rising : the inside story of the South Korean Giant that set out to beat Apple and conquer tech The University of Sydney
2. 1 2 3 4 5 6  Geoffrey Cain National Security Institute
3. 1 2 3  Geoffrey Cain Atena Kustannus
4. 1 2  Kill One to Warn One Hundred: The Politics of Press Censorship in Vietnam SAGE Journals
5. ↑  The Perfect Police State PublicAffairs


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Geoff Lees** (s. 1. toukokuuta 1951 Atherstone, Warwickshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 12 osakilpailuun, mutta ei saavuttanut niistä yhtään MM-pistettä. Hänen parhaaksi sijoitukseksi jäi seitsemäs sija Saksan GP:stä vuonna 1979.

Lees ajoi kaikissa osallistumissaan kilpailuissa pienten yksityistallien autoilla, joiden kilpailukyky oli heikko. Kaudella 1981 hän haki lisävauhtia F1-uralleen voittamalla Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden. F2-sarjan mestaruus ei kuitenkaan tuonut Leesille toivottua kuljettajan paikkaa huipputallista, vaan hän joutui tyytymään Theodoreen ja Lotukseen. Lees päättikin vetäytyä kuninkuusluokasta kauden 1982 jälkeen.

F1-uran jälkeen Lees siirtyi kilpailemaan Japaniin, jossa hän saavutti parempaa menestystä mm. voittamalla kauden 1983 Japanin F2-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑  GEOFF LEES *motorsportmagazine.com*. Viitattu 13.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lum Rexhepi** (s. 3. elokuuta 1992 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, jolla on myös Kosovon kansalaisuus. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Rexhepi edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia.

Seurajoukkueura
---------------

Turussa syntyneen Rexhepin kasvattajaseura on FC Viikingit. Hän on pelannut tämän jälkeen Helsingin Jalkapalloklubissa, jonne Rexhepi siirtyi 14-vuotiaana. Kesken kauden 2010 Rexhepi siirtyi HJK:sta FC Honkaan. Hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon vuoden 2011 Liigacupissa, jonka Honka voitti. Rexhepi debytoi Veikkausliigassa 6. toukokuuta 2011 JJK:ta vastaan.

Maajoukkueet
------------

Rexhepi on edustanut Suomen nuorisomaajoukkueita kaikissa eri ikäluokissa ja toiminut poikamaajoukkueiden kapteenina. A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa tammikuussa 2013 Thaimaassa järjestetyn Kings Cupin loppuottelussa Ruotsia vastaan.

Rexhepi on edustanut myös Kosovon maajoukkuetta. Hän oli mukana maan ensimmäisessä virallisessa jalkapallomaaottelussa, joka pelattiin maaliskuussa 2014 Mitrovicassa Haitia vastaan. Rexhepi saa edustaa Suomen ohella Kosovoa, koska maa pelaa toistaiseksi vain ystävyysotteluja. Hänet nimettiin Kosovon maajoukkueeseen myös toukokuussa 2014 Turkkia ja Senegalia vastaan pelattaviin otteluihin.

Saavutukset
-----------

* Liigacupin voitto 2011
* Suomen cup 2012

Lähteet
-------

1. ↑  Lum Rexhepi Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Lum Rexhepi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Lum Rexhepi National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
4. 1 2  Laitinen, Ilkka: "Seuraava Sami Hyypiä"  1.2.2011. Iltalehti. Viitattu 17.7.2011.
5. ↑  Liigavauhti hiukan yllätti Rexhepin  7.5.2011. Veikkausliiga. Viitattu 17.7.2011.
6. ↑  Lum Rexhepi debytoi A-maajoukkueessa  26.1.2013. FC Honka.  Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 22.5.2014.
7. ↑  Kosovon ensimmäinen jalkapallomaaottelu päättyi tasapeliin  6.3.2014. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 22.5.2014.
8. ↑  Dy miqësoret, Bunjaku shpall listën e Kosovës  19.5.2014. Panorama Sport. Viitattu 22.5.2014.

HJK – Veikkausliiga
3 Saksela |
4 Halsti |
5 O'Shaughnessy |
7 Luís Henrique |
8 Bubacar |
9 Ri. Riski |
10 Lingman |
11 Ro. Riski |
12 Tånnander |
13 Murillo |
14 Dahlström |
15 Tenho |
16 Moren |
17 Rogerson |
18 Murnane |
19 Terho |
21 Väänänen |
22 Kouassivi-Benissan |
24 Browne |
27 Valenčič |
29 Olusanya |
31 Keto |
33 Untersee |
37 Tanaka |
47 Peltola |
Valmentaja Koskela
Valgerður Gunnarsdóttir.
**Valgerður Gunnarsdóttir** (s. 17. heinäkuuta 1955 Dalvík) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 2013–2017.

Valgerður opiskeli Islannin yliopistossa islannin kieltä ja kirjallisuuta ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1982. Vuonna 1996 hän suoritti pedagogisen tutkinnon Akureyrin yliopistossa. Vuosina 1982–1983 hän toimi Þingeyjarsýslan nimismiehen sihteerinä. Vuosina 1983–1986 hän toimi eläkerahasto Björgan kirjanpitäjänä. Vuosina 1986–1987 hän työsknteli pankissa Húsavíkissä. Vuosina 1987–1999 hän toimi islanninopettajana ja opinto-ohjaajana Húsavíkin lukiossa. Vuosina 1999–2013 hän toimi Laugarin lukion rehtorina. Vuosina 2009–2013 hän toimi Islannin rehtoriliiton puheenjohtajana.

Vuosina 1986–1998 Valgerður istui Húsavíkin kunnanvaltuustossa ja toimi vuosina 1994–1996 sen puheenjohtajana. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin, jossa hän istui vuoteen 2017 asti. Hän toimi Alþingin 3. varapuhemiehenä vuosina 2013–2016 ja 4. varapuhemiehenä vuosina 2016–2017. Vuonna 2017 hän toimi Alþingin ympäristö- ja liikennevaliokunnan puheenjohtajana sekä Pohjoismaiden neuvoston Islannin-delegaation puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valgerður Gunnarsdóttir *Æviágrip þingseta frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 17.4.2023. Viitattu 17.4.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Geoff Courtnall** (s. 18. elokuuta 1962 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, joka pelasi suurimman osan urastaan St. Louis Bluesin ja Vancouver Canucksin NHL-joukkueissa. Geoff Courtnallin veli Russ Courtnall pelasi myös mittavan NHL-uran ja toinen veli Bruce Courtnall pelasi muutaman vuoden juniorikiekkoa Victoriassa. Courtnallin pojat Adam ja Justin pelasivat myös jääkiekkoa. Adam pelasi Kanadassa yliopistosarjaa vuoteen 2012 ja Justin pelasi Bostonin yliopistossa ja tämän jälkeen AHL ja ECHL-sarjoissa vuoteen 2016.

Geoff Courtnallia ei koskaan varattu NHL:aan mutta pelattuaan kolme kautta WHL-liigaa kotimaisemissaan, hän solmi vapaana agenttina sopimuksen Boston Bruinsiin heinäkuussa 1983. Tulokaskaudellaan hän pelasi 74 ottelua farmiliiga AHL:ssa ja vain viisi ottelua NHL:ssa erittäin marginaalisessa roolissa. Seuraavalla kaudella NHL-otteluita kertyi 64 kappaletta ja niissä 28 pistettä. Bostonissa Courtnall pelasi kaikkiaan viidellä kaudella ennen treidaamistaan Edmonton Oilersiin maaliskuussa 1988 osana kauppaa, jossa Boston luopui maalivahti Bill Ranfordista ja hankki Andy Moogin. Edmontonissa Courtnall pelasi vain kauden loppuun ja seuraavana kesänä Oilers treidasi hänet Washington Capitalsiin vastineeksi Greg Adamsista.

Washingtonissa Courtnall pelasi kaksi kautta, kunnes heinäkuussa 1990 Capitals treidasi hänet St. Louis Bluesiin saaden vastineeksi Mike Lalorin ja Peter Zezelin. Bluesissa Courtnall ehti pelaamaan 66 peliä ennen isoa kauppaa, jossa Blues luopui hänen lisäkseen Robert Dirkistä, Sergio Momessosta ja Cliff Ronningista saaden Vancouverista vaihdossa Dan Quinnin ja Garth Butcherin. Lisäksi Blues ja Canucks sopivat myöhemmin määriteltävästä kompensaatiosta, jos tietyt ehdot toteutuisivat. Kaupan myötä Courtnall pääsi takaisin Brittiläiseen Kolumbiaan ja pelasi Canucksin paidassa viisi kautta. Kaudelle 1995–1996 Courtnall solmi vapaana agenttina sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa, jossa pelasi seuraavat viisi kautta päättäen uransa keväällä 2000. Viimeisellä kaudellaan Courtnall pääsi pelaamaan vain kuudessa ottelussa tehden niissä kaksi maalia ja neljä tehopistettä.

Courtnallin uran paras kausi oli 1988–1989 Washingtonissa, jolloin hän teki 79 ottelussa 42 maalia ja 80 tehopistettä ja istui 112 jäähyminuuttia.

Saavutukset
-----------

* WHL:n mestaruus 1981
* Stanley Cup voittaja 1988
* Maailmanmestaruus-hopeaa 1991
* Eniten voittomaaleja (11) kaudella 1992–1993

Lähteet
-------

1. ↑  Geoff Courtnall *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Geoff Courtnall The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Hilma Maria Valjakka** (o.s. **Nykänen**, 29. toukokuuta 1881 Pieksämä – 14. helmikuuta 1934 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1930.

Elämä
-----

Hilma Valjakan vanhemmat olivat kirvesmies Adam Nykänen (1829-1896) ja Amanda Kuhlman (1849-1913). Kansakoulun käytyään hän työskenteli palvelijana ja muutti vuosisadan vaihteessa Mikkeliin. Vuonna 1902 Valjakka liittyi Mikkelin työväenyhdistykseen, jonka ohella hän vaikutti muun muassa sosialidemokraattisessa naisliitossa sekä raittiusliikkeessä. Valjakka oli Kieltolakiliiton johtokunnan jäsen ja toimi myös kiertävänä raittiuspuhujana. Vuonna 1919 Valjakka valittiin kansanedustajaksi ja Mikkelin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1931. Sydänvaivoista kärsinyt Valjakka kuoli Mikkelin kunnallissairaalassa pitkäaikaisen sairauden jälkeen helmikuussa 1934.

Perhe
-----

Hilma Valjakan puoliso oli toimittaja Albin Valjakka, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Pariskunnalla oli yksi tytär. Albin Valjakka toimi myös kansanedustajana vuosina 1907-1918. Hän kuoli sisällissodan päätyttyä Viipurin vankileirillä kesäkuussa 1918. Hilma ja Albin Valjakka on haudattu Mikkeliin Harjun hautausmaalle. Hauta oli pitkään unohdettuna, kunnes Mikkelin Työväenyhdistys ja Työväen sivistysliitto kunnostivat sen ja hankkivat paikalle muistokiven vuonna 2020 työväenyhdistyksen 130-vuotisjuhlan yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Hilma Valjakka *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 7.9.2007.
2. ↑  Hilma Waljakka kuollut.  *Vapaus*, 17.2.1934, nro 20, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.3.2023.
3. ↑  † Hilma Valjakka.  *Länsi-Savo*, 17.2.1934, nro 20, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.3.2023.
4. ↑  Albin Valjakka oli Mikkelin ensimmäisiä kansanedustajia – Unohdettu hauta saa muistokiven (vain tilaajille)  5.9.2020. Länsi-Savo. Viitattu 12.3.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Valgejärv** (*Valgjärv, Riisipere Valgejärv, Turvaste Valgejärv*) on Virossa Harjumaan Sauen ja Läänemaan Lääne-Nigulan kuntien rajalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Pisuksennõmmen eteläpuolella suuren Valgejärve raban lounaispuolella. Sen pinta-ala on 11 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on rannoiltaan kasvamassa umpeen ja siksi järvessä on useita järvialtaita ja osa alkupräisen järven lahdista ovat kuroutuneet omiksi lammiksi. Pohjoista ja eteläistä järviallasta yhdistää keskellä yli 10 metriä leveä salmi. Eteläisen altaan itäpäässä on tätäkin kapeampi salmi, jonka takana sijaitsee pieni vesialue. Pohjoisosassa on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,19 ha. Ne erottavat itäpäähän oman vesilataan. Järven pohjoiseen altaaseen laskee lyhyt metsäoja. Eteläisestä altaasta lähteen luontainen laskuoja, joka päättyy maatilan viereen. Järven valuma-alueen laajuus on vain 1,0 km².

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys noin metrin. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 5,5 kuutiokilometriä eli 0,055 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat kauttaaltaan suota. Järvelle johtaa patkointipolkuja ja se on autio. Maakunnan raja ylittää pohjoisen altaan länsipuolella. Sen pienempi osa kuuluu Lääne-Nigulaan.

Luontoarvoja
------------

Viereiseltä Järveotsan järveltä, missä on nuotiopaikka, alkaa opastettu patikointipolku ja pitkospuut Valgejärvelle, missä reitti kiertää järven ja ympäröivää suota.

Järvessä esiintyviä kalalajeja ovat särki, ahven, suutari ja hauki.

* Järvi syyskuussa 2013Järvi syyskuussa 2013
* Pohjakasvillisuutta järven pohjassaPohjakasvillisuutta järven pohjassa
* Kurjet pyytämässä eläimiä järven rannassaKurjet pyytämässä eläimiä järven rannassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Valgejärv (Riisipere) (vee2029000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. 1 2  Valgejärv (Turvaste Valgejärv), Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
5. ↑  Nissi vald: Valgejärve loodusõpperada (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 22.4.2017
6. ↑  Kalapeedia: Riisipere Valgejärv, kalapeedia.et, viitattu 24.4.2017
**Kati Royle** on suomalainen käsikirjoittaja, käsikirjoituskonsultti ja dramaturgi joka on asunut pitkään Englannissa. Hän tehnyt käsikirjoituksen muun muassa *Poikani Joel* televisiosarjaan. Hänen uransa alkoi Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen draamalinjalle kirjoitetusta, TV-sarja Twin Peaksin dramaturgiaan keskittyneestä Pro gradu-tutkielmasta (1994).*lähde?* Royle aloitti Kolmostelevisiolla 1995 ulkomaisten ohjelmien ostajana ja kotimaisen draaman tuottajana. Vuonna 1996 hän siirtyi itsenäiseksi käsikirjoittajaksi ja käsikirjoituskonsultiksi, pääasiakkainaan MTV3 (2004–2015) ja Elisa Viihde (2016–). Elisa Viihteen vastaava dramaturgi Royle on ollut vuodesta 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Uimaluoto, Tiina: Kati Royle kirjoitti sarjan, joka tuo tragedian Tampereen Pispalaan: "Kauheita asioita tapahtuu kaikille eikä niitä voi täysin kontrolloida" *Aamulehti*.  3.4.2022. Viitattu 18.4.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Royle, Kati: *Cherry Pie, eli, Twin Peaksin jäljillä uutta televisioviihdettä etsimässä*. Helsinki: Yleisradio, 1994. ISBN 951-43-0687-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuuricocktail Live: Onko kotimaisen elokuvan kultakausi kohta ohi? *Yle Areena*.  6.10.2021. Viitattu 18.4.2022.  Vieraina Markus Selin, Kati Royle ja Juho Kuosmanen.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Manuela Custer** on italialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Novarassa syntynyt Custer teki debyyttinsä Torinon Teatro Regiossa vuonna 1985. Hän eteni kansainväliselle uralle, jolla hän on esiintynyt merkittävissä oopperataloissa ja konserttisaleissa, esimerkiksi Monacossa, Venetsiassa, Salzburgissa, Detroitissa, Wienissä, Firenzessä, Madridissa, Barcelonassa, Amsterdamissa, Edinburghissa, Roomassa, Pariisissa, Sevillassa, Lyonissa, Leipzigissa ja Lontoossa. Kapellimestareita, joiden johdolla Custer on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa John Eliot Gardiner, Myung-whun Chung, Riccardo Chailly, Richard Bonynge, Andrea Marcon, Gianandrea Noseda, Giuliano Carella, Jesús López-Cobos, Fabio Luisi, Daniel Harding, Claudio Scimone, Gianluigi Gelmetti, Marco Guidarini, Fabio Biondi, Christophe Rousset, Marcello Viotti, Salvatore Accardo, Aldo Ceccato ja Renato Palumbo.

Custerin ohjelmiston ulottunut barokkimusiikista ja bel canto -tyylin edustajien teoksista aikansa säveltäjien musiikkiin. Ensimmäisen esiintymisensä Milanon La Scalassa Custer teki Gardinerin johdolla Claude Debussyn teoksen *La Damoiselle élue* tulkinnassa. Custer on sekä osallistunut kokonaisten oopperoiden levytyksiin että tehnyt resitaalilevytyksiä lukuisille levymerkeille, joihin ovat kuuluneet Opera Rara, Naïve Records ja Virgin Classics.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Manuela Custer Naxos
2. 1 2 3  Manuela Custer Opera Rara

Aiheesta muualla
----------------

* Manuela Custer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kati Hagros** (s. 1970) on suomalainen johtaja ja hallitusammattilainen. Hän on toiminut Aalto-yliopistossa tietotekniikkapalveluissa digitalisaatiojohtajana (Chief Digital Officer) vuodesta 2016.

Koulutukseltaan Hagros on diplomi-insinööri ja valtiotieteiden maisteri. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1989–1994 ja Teknillisessä korkeakoulussa 1990–1997.

Hagros on työskennellyt kansainvälisissä johtotehtävistä logistiikan, strategian, laadun ja IT:n alueilla. Ennen Aalto-yliopistoa hän toimi 2010–2015 Koneen kehitysjohtajana ja CIO:na. Hagros työskenteli 1997–2010 Nokialla eri tehtävissä, muun muassa laatujohtajana ja Nokia Mobile Phonesin Aasian strategiajohtajana.

Hagros toimii muiden muassa Tokmannin (2016–), Siili Solutionsin (2016–), Nixun (2014–) ja Eezyn (2019–) hallituksen jäsenenä. Vuonna 2014 Tietoviikko valitsi hänet Vuoden CIO:ksi. Hagros valittiin 50 inspiroivimman naisen joukkoon tekniikan alalla Pohjoismaissa vuonna 2016.

Suomen lisäksi Hagros on asunut ja työskennellyt Ruotsissa, Ranskassa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Singaporessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kati Hagros *Naisjohtajat.fi*. Viitattu 5.2.2020.
2. 1 2  Hallitus Eezy. Viitattu 20.11.2021.
3. ↑  Curriculum vitae: Kati Hagros (pdf)  2016. Siili Solutions. Viitattu 20.11.2021.
4. 1 2  Kati Hagrosista Aalto-yliopiston Chief Digital Officer  13.6.2016. STT. Viitattu 20.11.2021.
5. ↑  Siltala, Tiina: Koneen Kati Hagros on Vuoden CIO 2014 *Tivi.fi*.  9.5.2015. Viitattu 5.2.2020.
6. ↑  Kati Hagros ~ Finland *Inspiring Fifty: Nordics*.  Arkistoitu 27.10.2021. Viitattu 20.11.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kati Hagros | Aalto People *people.aalto.fi*.
* Kati Hagros: Executive Profile & Biography - Bloomberg
Katakana on toinen japanin kielessä käytettävistä tavumerkistöistä.
**Tavukirjoitus** eli **syllabinen kirjoitus** on kirjoitusjärjestelmä, jossa kirjoitusmerkit kuvaavat tavuja.

Tavumerkkejä käyttäviä kirjoitusjärjestelmiä ovat esimerkiksi japanin kirjoitusjärjestelmä, cherokeelainen kirjaimisto, lineaari-B-kirjoitus ja todennäköisesti myös minolaiset kirjoitusjärjestelmät (kreetalaiset hieroglyfit, lineaari-A-kirjoitus), erilaiset intialaiset kirjoitusjärjestelmät sekä muinainen nuolenpääkirjoitus.

Joidenkin tavukirjoitusjärjestelmien tavut kattavat kielen kaikki tavut (esimerkiksi *k*-alkuiset *ka*, *ke*, *ki*, *ko* ja *ku*). Joissakin järjestelmissä käytetään konsonanttitavumerkkejä, joissa vokaali on vain oletettu (esimerkiksi konsonanttimerkki *k* voidaan yhdistää vokaaleihin mutta luetaan yksinään *ka*). Joissakin järjestelmissä merkistöstä puuttuvat tavut saadaan aikaan yhdistämällä kaksi tavumerkkiä (kuten *kan* ← *ka* + *an*).

Tavumerkistöissä on vähemmän merkkejä kuin sanakirjoitusmerkistöissä mutta enemmän kuin aakkostoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Maaria Ylänkö: Miksi kirjoitus pitää pintansa? *Tiede*.  3.9.2007. Viitattu 16.10.2019.
2. 1 2 3  Syllabary *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 16.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tavukirjoitus** Wikimedia Commonsissa
**Manuela Montebrun** (s. 13. marraskuuta 1979 Laval) on ranskalainen moukarinheittäjä.

Montebrun heitti viidenneksi 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa tuloksella 58,28. Saman vuoden Budapestin EM-kisoissa hän karsiutui. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Universiadeissa tuloksella 68,11, neljänneksi Euroopan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa ja kahdenneksitoista Sevillan MM-kisoissa. Vuonna 2000 hän voitti maansa mestaruuden, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa. 2001 Montebrun voitti toistamiseen Ranskan-mestaruuden ja voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa. Edmontonin MM-kisoissa hän oli viides, mutta voitti kauden lopussa Universiadit heitettyään 69,79. Seuraavana vuonna hän voitti maansa mestaruuden lisäksi EM-pronssia Münchenin EM-kisoissa.

Montebrun voitti jälleen Ranskan-mestaruuden vuonna 2003. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin tuloksella 74,43 ja MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Seuraavana vuonna hän voitti maansa mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupissa viidenneksi, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän heitti kolmanneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 Montebrun sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi vuonna 2013 pronssisijalle kun kilpailun alun perin voittanut Olga Kuzenkova hylättiin takautuvasti dopingin takia. Vuonna 2005 Montebrun voitti kuudennen perättäisen Ranskan-mestaruutensa ja lisäksi hän sijoittui toiseksi Euroopan cupissa ja kauden lopussa seitsemänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2006 hän oli Euroopan talviheittocupissa kolmas, mutta voitti kilpailun seuraavana vuonna. 

Montebrun sijoittui kahdeksanneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007. Pekingin olympialaisissa 2008 Montebrun sijoittui alun perin viidenneksi, mutta nousi vuonna 2017 pronssimitalistiksi kun edelle sijoittuneet Aksana Mjankova ja Darja Ptšelnik hylättiin dopingin takia. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2008 Montebrun oli kuudes. Euroopan talviheittocupissa 2009 hän oli seitsemäs ja Berliinin MM-kilpailuissa kahdestoista.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Kuulantyöntö: 13,99 (1999)
* Moukarinheitto: 74,66 (2005)

Lähteet
-------

* Manuela Montebrun Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Uransa lopettaneille olympiavoittajille kilpailukieltoa dopingrikkomusten vuoksi *yle.fi*.  2.4.2013. Yle Urheilu. Viitattu 18.6.2013.
2. ↑  Laval. Manuela Montebrun médaillée olympique… neuf ans plus tard *Ouest-France.fr*.  15.8.2017. Viitattu 9.12.2017. (ranskaksi)
3. ↑  Beijing 2008 hammer throw women - Olympic Beijing 2008 Athletics *International Olympic Committee*.  3.6.2017. Viitattu 9.12.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Tavronítis** (kreik. Ταυρωνίτης) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 888 (vuonna 2011).

Tavronítis-joen ylittävä silta.
Tavronítisin kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla eli Kreetanmeren rannalla lähellä sille nimen antaneen Tavronítis-joen suuta, noin 22 kilometriä länteen Chanián kaupungista, neljä kilometriä itään Kolymvárista ja kolme kilometriä länteen Málemesta. Kylä tunnetaan joen ylittävästä vanhasta metallisillasta. Kylän lähellä sijaitsee Tavronítisin ranta.

Tavronítis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ταυρωνίτου, *Topikí Koinótita Tavronítou*), johon kuuluu varsinaisen Tavronítisin kylän lisäksi Démplan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 973.

Aiemmin kylä kuului Voukoliésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Voukoliésin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ταυρωνίτης *Terrabook*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Ταυρωνίτης Δήμος Πλατανιά. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  Παραλία Ταυρωνίτη *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tavronítis** Wikimedia Commonsissa
**Bai Baoshan** (kiin.: 白宝山; pinyin: *Bái Bǎoshān*) syntyi Kiinassa Pekingin suurkaupungin lähialueella vuonna 1958. Bain uskotaan murhanneen 14 ihmistä kostoksi yhteiskunnalle kärsimästään 13 vuoden vankeustuomiosta murhasta ja ryöstöstä. Bai surmasi uhrinsa Pekingin ja lounaisen Xianjingin alueella.

Maaliskuussa 1996 Bai hyökkäsi vartiopoliisin kimppuun Pekingissä ja varasti tämän aseen surmaten sillä yhden ja haavoittaen kuutta. Myöhemmin samana vuonna ryöstön yhteydessä tapahtuneesta tupakkakauppiaan murhasta epäillään myös Baita. Viranomaiset uskovat Baoshanin matkustaneen pohjoiseen Hebein maakuntaan ja hyökänneen jälleen poliisin kimppuun paeten tämän aseen kera. Xinjiangissa hän tappoi 10 ihmistä, mm. poliiseja, vartiomiehiä ja siviilejä ja varasti noin 200 000 Yhdysvaltain dollarin arvosta rahaa. Bain tiedetään myös tappaneen rikoskumppaninsa.

Bai teloitettiin toukokuussa 1998 Xianjingin maakunnan alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  新疆检察机关依法对黄亚波决定逮捕，曾参与侦破"白宝山案" *news.dayoo.com*.  24.3.2021. Viitattu 4.5.2022. (kiinaksi)
2. ↑  China executes seven in restive Muslim region  1998. Hurriyet Daily News.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 18.11.2014.