recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sivuvaunullinen moottoripyörä
**Sivuvaunullinen moottoripyörä** on moottoripyörä, jonka oikealle tai vasemmalle puolelle on sijoitettu tavaran- tai henkilökuljetukseen soveltuva, yhden pyörän päällä oleva sivuvaunu.

Suomen tieliikennelainsäädännön mukainen määritelmä
---------------------------------------------------

Suomessa voimassa oleva asetus ajoneuvojen rakenteesta määrittelee, että sivuvaunullisen moottoripyörän (L4-luokan moottoripyörän) moottorina on oltava yli 50 cm3:n polttomoottori taikka sen suurimman rakenteellisen nopeuden käyttövoimasta riippumatta on oltava yli 45 km/h. Lisäksi sivuvaunun saa kytkeä vain yli 100 kg:n omamassan omaavaan kaksipyöräiseen moottoripyörään. Suomessa rekisteröidyn moottoripyörän sivuvaunun on sijaittava ajosuuntaan nähden moottoripyörän oikealla puolella. Jos sillä kuljetetaan tavaraa tai useampaa kuin yhtä henkilöä, se on varustettava jarrulla. Kaksi henkilöä on samalla myös henkilökuljetuksen yläraja. Moottoripyörän oikeanpuoleiset suuntavilkut on siirrettävä sivuvaunun oikealle puolelle.
Sivuvaunun pyörä on sijoitettava epäsymmetrisesti moottoripyörän pyöriin nähden, muutoin kyseessä olisi nk. kolmipyöräinen eli trike. Ajoneuvoasetuksesta ja tieliikennelaista löytyy muitakin sivuvaunullisia moottoripyöriä koskevia erityissäännöksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Finlex Asetus N:o 290 ajoneuvojen rakenteesta ja varusteista annetun asetuksen muuttamisesta

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen sivuvaunuyhdistys (rekisteröimätön yhdistys) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee kenraalia. Samannimistä piispaa käsittelee Kaarlo Johannes Leinonen.*

**Kaarlo Olavi Leinonen** (15. maaliskuuta 1914 Tervola – 19. huhtikuuta 1975) oli suomalainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi niin puolustusministeriön kansliapäällikkönä, puolustusvoimien komentajana kuin puolustusministerinäkin.

Leinonen kävi Kadettikoulun 1934–1936 sekä Sotakorkeakoulun 1946. Hän toimi nuorempana upseerina KTR 1:ssä 1936–1939 Talvisodan sytyttyä hän toimi patteristoupseerina KTR 1:n I patteristossa. Välirauhan aikana hän toimi patterinpäällikkönä 21. prikaatissa ja 3. prikaatissa. Jatkosodassa hän oli patteristoupseerina KTR 5:n I patteristossa ja sittemmin II patteriston komentajana 1941. Raskasta patteristoa 22 hän komensi 1942–1943. KTR 5:n I patteriston komentajana hän oli 1943–1944. 

Jatkosodan jälkeen Leinonen toimi aliupseerikurssin johtajana KTR 2:ssa 1944–1947. Tykistökoulussa hän opetti taktiikkaa 1947–1952. Tukholmassa hän toimi sotilasasiamiehen apulaisena 1952–1953. Erikoistehtäviä Sotahistoriallisessa tutkimuslaitoksessa hän hoiti 1953–1954. Pääesikunnan ulkomaanosaston toimistopäällikkönä hän oli 1954–1957. Washingtoniin ja Ottawaan sijoitettuna sotilasasiamiehenä Leinonen työskenteli 1958–1961. Tasavallan presidentti Kekkosen adjutanttina hän palveli 1961–1965. Hän toimi myös puolustusministerinä 18. joulukuuta 1963–12. syyskuuta 1964 Lehdon hallituksessa, joka oli virkamieshallitus. Panssariprikaatia hän komensi 1965–1966.

Tämän jälkeen Leinonen toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1966–1968. Pääesikunnan päällikkönä hän oli 1968–1969. Kaarlo Leinonen toimi Suomen puolustusvoimain komentajana vuosina 1969–1974.

Ylennykset
----------

* reservivänrikki 1934
* vänrikki 1936
* luutnantti 1938
* kapteeni 1941
* majuri 1943
* everstiluutnantti 1953
* eversti 1957
* kenraalimajuri 1963
* kenraaliluutnantti 1966
* kenraali 1969.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomen puolustusvoimain komentajan lippu. | Edeltäjä:**Yrjö Keinonen** | **Puolustusvoimain komentaja**1969–1974 | Seuraaja:**Lauri Sutela** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Puolustusvoimain komentajat |
| --- |
|  |
| Suomen armeijanpäällikkö (1919) | 
* Wilkman
* Kivekäs

 |  |
|  |
| Sotaväen päällikkö(1919–1939) | 
* Wilkama
* Nenonen
* Malmberg
* Sihvo
* Österman

 |
|  |
| Tasavallan puolustusvoimainkomentaja (1939–1945) | 
* Mannerheim

 |
|  |
| Puolustusvoimain komentaja(1945–) | 
* Heinrichs
* Lundqvist
* Sihvo
* Heiskanen
* Simelius
* Keinonen
* Leinonen
* Sutela
* Valtanen
* Klenberg
* Hägglund
* Kaskeala
* Puheloinen
* Lindberg
* Kivinen

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Salmetar** oli Iisalmessa vuosina 1897–2007 ilmestynyt sanoma- ja paikallislehti.

Kuopiolaisen kirjanpainaja O. W. Backmanin perustama *Salmetar* oli Iisalmen ensimmäinen sanomalehti. Se oli luonteeltaan paikallinen ja linjaltaan suomenmielinen. Vuonna 1904 lehti asettui perustuslailliselle kannalle ja vuonna 1907 se julistautui nuorsuomalaiseksi. Vuonna 1919 *Salmettaresta* tuli Kansallisen Edistyspuolueen kannattaja.

Vuonna 1925 *Salmettarelle* perustettiin maalaisliittolainen kilpailija *Iisalmen Sanomat*. Samaan aikaan lehdestä tuli kokoomuspuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1950 se muuttui puolueisiin sitoutumattomaksi. *Iisalmen Sanomien* muututtua kuusipäiväiseksi vuonna 1952 *Salmetar* joutui taloudellisesti yhä ahtaammalle. Kuopiolaisen *Savon* kustannusyhtiö osti sen vuonna 1965, jolloin *Salmettaressa* alettiin julkaista myös yhtiön päälehden aineistoa. Vuonna 1967 lehti myytiin *Iisalmen Sanomille*, minkä jälkeen se ilmestyi Iisalmen kaupungin paikallislehtenä. Vuoden 2008 alussa *Salmetar* liitettiin osaksi sunnuntain *Iisalmen Sanomia*.

*Salmetar* ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1907 lähtien kolmesti, vuodesta 1966 neljästi ja vuodesta 1967 kerran viikossa. Sen levikki oli 1910- ja 1920-luvuilla 3 000–4 000, 1940-luvulla 2 000–3 000 ja paikallislehtenä 1970- ja 1980-luvuilla 5 000–6 500 kappaletta. Sanomalehtenä ilmestyneen *Salmettaren* päätoimittajina työskentelivät Antti Tani (1897–1910), Santeri Rissanen (1910–1911, 1919–1926 ja 1928–1930), F. W. Kallio (Nyberg, 1911–1917), Väinö Raatikainen (1917–1918), Sakari Brofeld (1926), Aaro A. Nuutinen (1926–1928), Leo Tevala (Tåg, 1930–1941, 1943–1947 ja 1949–1958), J. K. Saarinen (1941–1943), Jorma Kiuasperä (1947–1949), J. J. Harlamo (1952), Heikki Kääriäinen (1953) ja Eeva Remes (vuodesta 1958).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 332–333. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  Salmetar yhdistyy Iisalmen Sanomiin *vanha.keskisuomalainen.com*. Viitattu 1.3.2016. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* *Salmetar* digitoituna kansalliskirjastossa
**MP 3008** (tunnetaan myös nimillä **Maschinenpistole 3008** ja **Volksmaschinenpistole**) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen sarjatulta ampuva ja 9×19 mm Parabellum -kaliiperinen konepistooli. Aseen rakenne perustui isobritannialaiseen Sten-konepistooliin. 

Syy MP 3008:n kehittämiseen oli paheneva materiaalipula ja lähestyvä Saksan teollisuuden romahtaminen liittoutuneiden sotatoimien johdosta. Heikosta tilanteesta johtuen natsi-Saksa tarvitsi MP 40:sta merkittävästi halvemman konepistoolin joukoille jaettavaksi. Erityisesti MP 3008:n käyttäjiksi kaavailtiin siviileistä koostuvia Volkssturm-joukkoja. Aseen yksinkertainen rakenne mahdollisti sen valmistamisen pienissä metalliverstaissa ja konepajoissa. MP 3008:sta valmistettiinkin erilaisina versioina noin 10 000 kappaletta vuonna 1945 ennen sodan loppua ja Saksan antautumista.

Aiheesta muualla
----------------

* Wehrmacht-lexikon.de: Maschinenpistole 3008

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:MP 3008
**Turun Seudun Energiantuotanto Oy** (**TSE**) on Turun alueella toimiva useiden tahojen omistama energiantuottaja, joka perustettiin nimellä Turun Seudun Maakaasu ja Energiantuotanto Oy. Nimi vaihdettiin vuoden 2013 huhtikuussa.

Turun kaupungin omistama Turku Energia Oy omistaa yrityksestä 39,5 prosenttia, Fortum Oyj 49,5 prosenttia, Raisio 5 %, Kaarina 3 % ja Naantali 3 %.

Osakkaiden 28. joulukuuta 2011 allekirjoittamalla sopimuksella Turun, Kaarinan, Raision ja Naantalin energiantuotannosta vastaa TSE vuoden 2012 alusta lähtien. TSE:n hallintaan siirtyvät myös Fortumin Naantalin voimalaitos, Turku Energian Orikedon biolämpölaitos ja Turun jätteenpolttolaitos sekä Kakolan lämpöpumppulaitos. Alueen kaukolämpöverkot vuokrataan Turku Energialle. TSE myy sähkön osakkailleen, kaukolämmön Turku Energialle ja höyryn Fortumille.

Sopimuksen myötä Turun seutu toteuttaa valtion toivomaa lämmön ja sähkön yhteistuotantoa. TSE:n hallituksen puheenjohtaja Ilkka Kanervan mukaan "Kyse on ratkaisusta, jonka mittasuhteet ja vaikutukset Turun seudulla olevat poikkeuksellisen mittavat. Satojen miljoonien arvoinen sopimus on raskaan sarjan asia".

Naantalissa Ladvo-Venkan alueella Isosuolla on TSE:n tuhkankaatopaikka eli Härkäsuon kaatopaikka, joka oli aikaisemmin Fortumin omistuksessa. Keväällä 2019 TSE kertoi suunnittelevansa paikalle biopolttoaineterminaalia ja aikaisempaa laajempaa tuhkanläjitysaluetta. Näiden yhteenlaskettu pinta-ala olisi yli 20 hehtaaria. Rakennuksia ei paikalle ole tulossa, mutta mittavat maanrakennustyöt maksavat noin 2 miljoonaa euroa. Terminaalissa murskattaisiin puuta ja se toimisi varmuusvarastona. Hanketta perustellaan TSE:n Naantalin monipolttoainevoimalaitoksen toimintavarmuuden parantamisella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä Patentti- ja rekisterihallitus ja Verohallitus. Viitattu 29.12.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑
3. ↑  etusivu Turun Seudun Maakaasu ja Energiantuotanto Oy.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 29.12.2011.
4. ↑  TSME:stä TSE Aamuset.  Arkistoitu 20.1.2015. Viitattu 13.7.2103.
5. 1 2  Allekirjoitukset vahvistivat seudullisen energiaratkaisun *ts.fi*.  28.12.2011. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 28.12.2011. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Koskensalo, Timo: Bioterminaali lisää varmuutta.  *Rannikkoseutu*, 9.4.2019, nro 28, s. 4. Raisio:  Alma Media Kustannus Oy. ISSN 0782-5544.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun Seudun Energiantuotannon kotisivut
Na-K-pumpun toiminta solukalvolla
**Aktiivinen kuljetus** on energiaa tarvitsevien aineiden siirtämistä solukalvon läpi pienemmästä pitoisuudesta suurempaan. Energia saadaan joko ATP:n (*adenosiinitrifosfaatti*) hydrolysoituessa ADP:ksi (*adenosiinidifosfaatti*) (primaarinen aktiivinen kuljetus) tai toisen komponentin sähkökemiallisen gradientin purkautumisesta (sekundaarinen aktiivinen kuljetus). 

*Primaarinen aktiivinen kuljetus* tapahtuu solukalvon ionipumppujen avulla. Hermosolujen yleisin ionipumpputyyppi on natrium-kalium -pumppu. Hermosolun ulkopuolella on enemmän natriumioneja kuin sen sisäpuolella, ja vastaavasti sen sisäpuolella on enemmän kaliumioneja kuin sen ulkopuolella. Silti ionipumput pumppaavat lisää natriumia ulos ja kaliumia sisään. Ionien pumppauksella saavutettu kalvojännite on välttämätön hermosolujen toiminnalle.

*Sekundaarinen aktiivinen kuljetus* tapahtuu solukalvon kantajaproteiinien avulla. Kantajaproteiinit kuljettavat soluun tai siitä ulos polaarisia molekyylejä kuten sokereita ja aminohappoja, sekä ioneja. Molekyyli kiinnittyy kantajaproteiiniin kalvon toisella puolella. Kiinnittyminen saa kantajaproteiinin muodon muuttumaan siten, että molekyyli vapautuu kalvon toiselle puolelle. Polaariset ja suuret molekyylit, kuten glukoosi, kulkevat solukalvon läpi diffuusiolla ilman energiaa, mutta koska nämä molekyylit eivät pääse solukalvon läpi ilman ionigradienttia, jonka luominen vaatii ATP-energiaa, kyseessä on sekundaarinen aktiivinen kuljetus.

Aktiivisen kuljetuksen lisäksi aineet voivat kulkeutua soluun tai solusta pois myös passiivisesti diffuusion tai fasilitoituneen kuljetuksen keinoilla.

Katso myös
----------

* Fasilitoitunut diffuusio
* Endosytoosi
* Eksosytoosi

Lähteet
-------

1. ↑  Happonen Päivi, Holopainen Mervi, Sotkas Panu, Tenhunen Antero, Tihtarinen-Ulmanen Marja, Venäläinen Juha: *Bios 3 Solu ja perinnöllisyys*, s. 159. Otava. ISBN 978-952-63-4415-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Opetus.tv: Biologian etäopiskeluympäristö, Aktiivinen kuljetus
**Italian tähden ritarikunta** (ital. *Ordine della Stella d'Italia*) on italialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 2011, ja toimii **Italian solidaarisuuden tähden ritarikunnan** (ital. *Stella della solidarietà italiana*) virallisena seuraajana. Aikaisempi ritarikunta perustettiin Italian tasavallan yhteydessä vuonna 1947, mutta presidentti Giorgio Napolitano uudisti ritarikuntaa sen nykyiseen muotoon. Alkuperäistä, vuonna 1947 perustettua, kunniamerkkiä jaettiin kunnianosoituksena merkittävästä työstä sodanjälkeisen Italian rakentamiseksi. Vuodesta 2011 se on toiminut kunnianosoituksena italialaisen kulttuurin säilyttämisestä ja edistämisestä sekä sen hyväksi tehdystä työstä Italian ulkopuolella.

Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:

* Suurristin kunniaritari
* Suurristi
* Suurupseeri
* Komentaja
* Upseeri
* Ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Commander of the Order of the Star of Italy  2022. italianstudies.utoronto.ca. Viitattu 25.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Order of the Star of Italian Solidarity, knight (Ordine della Stella della Solidarietà Italiana, cavaliere), 1947-2001 issue, miniature, Medal-Medaille , Orders, decorations and medals of the world for sale online *www.medal-medaille.com*. Viitattu 25.3.2022.
3. ↑  Le Onorificenze - Ordine della Stella d'Italia  2022. Palazzo del Quirinale. Viitattu 25.3.2022. (italiaksi)
**Iina Vuorivirta** (s. 31. maaliskuuta 1988) on suomalainen muotoilija. Vuorivirta sai vuonna 2013 Design Forum Finlandin Vuoden nuori muotoilija -palkinnon. Hän on toiminut Ikean palveluksessa vuodesta 2015 lähtien ensimmäisenä suomalaisena yhtiön 14-henkisessä ydinsuunnittelijatiimissä.

Vuorivirta on opiskellut vuosina 2007–2010 Lahden muotoiluinsituutissa, 2010–2011 Tukholman Beckmanin muotoilukoulussa ja 2012–2014 Tukholman Konstfackissa.

Vuorivirran tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluu pyöreä *Vino*-peili, jonka puolikkaat heijastavat valoa hieman eri kulmissa. *Vino*-peili oli mukana Artekin "Work in Progress" -myyntinäyttelyssä vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  CV[vanhentunut linkki], Vuorivirta, Iina, opiskelija. Ornamo. Viitattu 13.9.2016.
2. ↑  Vuoden nuori muotoilija -palkinto; Design Forum Finland (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Suomalainen kädenjälki näkyy tulevaisuudessa IKEA-tuotteissa[vanhentunut linkki], Ikea 14.08.2015. Viitattu 13.9.2016.
4. ↑  Rasi, Maarit: Kohtalokas tapaaminen vei Iina Vuorivirran, 27, suunnittelijaksi maailman suurimpaan huonekaluketjuun; IL 11.10.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Vino (Arkistoitu – Internet Archive), Lokal Helsinki. Viitattu 13.9.2016.
6. ↑  Iina Vuorivirta - Work in Progress -myyntinäyttely Artekissa; Artek.fi
Eskimo-aleuttilaisten kielten levinneisyysalue Pohjois-Amerikassa.
**Eskimo-aleuttilaiset kielet** on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Grönlannissa, Kanadassa, Alaskassa ja Itä-Siperiassa. Yhteensä eskimo-aleuttilaisilla kielillä on noin 150 000 puhujaa. Suurin yksittäinen kieli on grönlanti (54 000 puhujaa). Näiden kielten tutkimusta nimitetään eskimologiaksi.

Eskimo-aleuttilaisia kieliä on yritetty luokitella samaan luokkaan monien muiden kielikuntien kanssa kuten esim. indoeurooppalaiset, uralilaiset ja tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet.

Luokittelu
----------

Eskimo-aleuttilaiset kielet koostuvat kahdesta kieliryhmästä, jotka ovat eskimokielet ja aleuttilaiset kielet. Tarkempi kielten luokittelu on alla.

**Eskimokielet**

* Inuiittikielet
	+ grönlanti (inuit, kalaallisut)
	+ inuktitut
	+ inupiaq
	+ inuvialuktun
* Jupikkikielet
	+ alaskanjupik
	+ alutiiq (aleuttienjupik, tyynenmerenjupik)
	+ naukaninjupik
	+ siperianjupik
	+ sireniki

**Aleuttilaiset kielet**

* aleutti

Lähteet
-------

1. ↑  Eskimo-Aleut Language Family - Structure & Dialects - *MustGo*.  2022. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Glottolog 4.6 - Eskimo-Aleut *glottolog.org*. Viitattu 5.7.2022.
3. ↑  Eskimo-Aleut languages | Classification, Characteristics, Distribution, & Facts *Encycloædia Britannica*.  2022. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Eskimo-Aleut *Ethnologue*. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
Lin-Manuel Miranda Alexander Hamiltonin roolissa.
**Hamilton: An American Musical,** myös **Hamilton**, on yhdysvaltalainen hiphop-musikaali, jota on esitetty New Yorkissa Broadwaylla vuodesta 2015. Musikaalin on luonut säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä Lin-Manuel Miranda. Hamilton kertoo yhdysvaltalaisesta lakimiehestä, upseerista ja valtiomiehestä Alexander Hamiltonista, joka oli Yhdysvaltojen perustajia. Musikaali sai innoituksensa *Alexander Hamilton* -nimisestä kirjasta, jonka on kirjoittanut Ron Chernow. Hän oli musikaalin teossa mukana historiatietojen asiantuntija-apuna. Musikaalin esiintyjät ovat pääasiassa muita kuin valkoihoisia, vaikka esittävät Yhdysvaltojen perustajia ja muita historiallisia hahmoja. *Hamilton* on ollut esitysten aikana jatkuvasti menestys ja saanut lukuisia palkintoja, esimerkiksi Tony- ja Grammy-palkinnot. Koronavirusepidemian vuoksi esitykset keskeytettiin. Disney osti musikaalin esitysoikeuden kanavalleen ja julkaisi sen taltioinnin heinäkuussa 2020 Disney+-suoratoistopalvelussa.

Viittaukset muissa yhteyksissä
------------------------------

Black Lives Matter -liikkeen mielenosoitusten aikana Hamiltonin lauluja siteerattiin musikaaliin kuuluvilla repliikeillä. Yksi laulun nimi päätyi aikamuoto muutettuna presidentti Donald Trumpin entisen neuvonantajan John Boltonin kirjan *The Room where it happened* nimeksi, mitä musikaalin tekijä Lin-Manuel Miranda paheksui.

Katso myös
----------

* Elizabeth Schuyler Hamilton

Lähteet
-------

1. ↑  Pulitzer Prize Winning Historian Ron Chernow to Speak at The Tennessee Theatre *Claiborne Progress*.  12.3.2019. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Hamilton on Broadway *George Washington's Mount Vernon*. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Hamilton *Time Out New York*. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Rebecca Mead: All about the Hamiltons (web.archive.org) *The New Yorker*.  15.11.2015.  Arkistoitu 15.11.2015. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  Spencer Kornhaber: Hamilton: Casting After Colorblindness *The Atlantic*.  31.3.2016. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Robert Viagas: Hamilton Tops Tony Awards With 11 Wins *Playbill*.  12.6.2016. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  Michael Gioia: Hamilton and Fun Home Cast Albums Among Grammy Award Nominees *Playbill*.  7.12.2015. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)
8. 1 2 3  Pia Parkkinen: Trump paheksui, Obama rakasti, Bolton varasti nimen kirjalleen *yle.fi, uutiset*.  2.7.2020. Viitattu 2.7.2020.
9. ↑  Chaim Gartenberg: Hamilton is coming to theaters and Disney+, thanks to Disney’s endless hunger for content *The Verge*.  3.2.2020. Viitattu 17.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hamilton (musikaali)** Wikimedia Commonsissa

* Hamilton on nousemassa vuoden striimatuimmaksi elokuvaksi, Yle.fi, uutiset 21.11.2020
**Vaira Vīķe-Freiberga** O.Q. (s. 1. joulukuuta 1937 Riika) on entinen Latvian presidentti. Hänet valittiin 1999 ja uudelleen 2003. Hänen edeltäjänsä oli Guntis Ulmanis.

Vīķe-Freibergan vanhemmat lähtivät Latviasta pakolaisina vuonna 1944 ja asuivat Saksassa, Marokossa ja Kanadassa. Vīķe-Freiberga opiskeli Toronton yliopistossa Mississaugassa ja McGillin yliopistossa. Hän sai tohtorin arvon psykologiasta 1965 ja työskenteli professorina Université de Montréalissa 1965–1998. Osa hänen tutkimustyöstään oli latvialaisen kansankirjallisuuden parissa. Hän on asunut Kanadassa lähes koko elämänsä.

Vuonna 1998 Vaira Vīķe-Freiberga palasi Latviaan johtamaan Latvijas Institūtu'ia, joka edusti latvialaisia ulkomailla. Kesäkuussa 1999 hänet valittiin Latvian presidentiksi ensimmäisenä naisena. Hän ei ollut aluksi ehdokkaana, mutta parlamentti ei saanut valituksi presidenttiä ensimmäisellä kierroksella, joten Vīķe-Freiberga valittiin puolueista riippumattomana tunnettuna ja kunnioitettuna kompromissiehdokkaana.

Vaira Vīķe-Freiberga on ollut hyvin suosittu latvialaisten keskuudessa, hänen kannatuslukunsa ovat olleet 70–85 % välillä. Hän on ollut aktiivinen erityisesti ulkopolitiikassa, jossa hän on kritisoinut Venäjää ja ajanut Latvian Naton ja Euroopan unionin jäsenyyttä, ja tukee vahvasti Yhdysvaltain toimia Irakissa. Vīķe-Freibergan Yhdysvaltain-myönteisyyttä pidettiin sen ansiona, että vuoden 2006 Nato-huippukokous pidettiin vasta 2004 Natoon liittyneessä Latviassa.

Hän vaatinut Venäjää pyytämään anteeksi Neuvostoliiton Baltian maiden miehitystä. Toisaalta hän oli ainoa Baltian maiden valtionpäämies, joka osallistui Moskovassa 60. voitonpäivän juhlallisuuksiin.

Vaira Vīķe-Freiberga on naimisissa Imants Freibergsin kanssa, joka on tietotekniikan professori Université du Québec à Montréalissa. Heillä on kaksi lasta, Kārlis ja Indra.

Syksyllä 2006 Vaira Vīķe-Freiberga nimettiin Viron, Latvian ja Liettuan yhteiseksi ehdokkaaksi YK:n pääsihteeriksi. Hänet valittiin joulukuussa 2007 Euroopan unionin tulevaisuusryhmän, ns. "viisaiden miesten ryhmän" varapuheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Espanjan Gonzalez EU-viisaiden johtoon YLE. Viitattu 14.12.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaira Vīķe-Freiberga** Wikimedia Commonsissa

Latvian vaakunaLatvian presidentit
Anatolijs Gorbunovs (1991–1993)\* | Guntis Ulmanis  (1993–1999) | Vaira Vīķe-Freiberga (1999–2007) | Valdis Zatlers (2007–2011) | Andris Bērziņš (2011–2015) | Raimonds Vējonis (2015–2019) | Egils Levits (2019–2023) | Edgars Rinkēvičs (2023–) \* Korkeimman neuvoston puhemies

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Rakennusten seinien luvaton töhriminen on Suomen rikoslain mukaan sakolla tai vankeudella rangaistavaa vahingontekoa.
Ilkivaltaa linja-auton selkänojassa.
**Ilkivalta** siinä merkityksessä, jossa sanaa käytetään Suomen rikoslaissa, on tahallista häiriön aiheuttamista esimerkiksi meluamalla muualla kuin yleisellä paikalla tai yleisöltä suljetussa virastossa, toimistossa, liikkeessä tai tehtaassa tai muussa vastaavassa paikassa. Ilkivaltaa on myös häiriön aiheuttaminen tarpeettomilla puhelinsoitoilla virastoon, toimistoon, liikkeeseen taikka muuhun vastaavaan paikkaan, samoin kuin väärän hälytyksen aiheuttaminen käyttämällä julkisen kulkuneuvon hätäjarrua tai hälytintä muutoin kuin hätätilanteessa. Suomessa ilkivallasta seuraa sakkorangaistus. Yleisellä paikalla tapahtuvasta ilkivallasta eli häiriön aiheuttamisesta esimerkiksi meluamalla julkisella paikalla rangaistaan järjestyslain perusteella järjestysrikkomuksena. 

Yleisessä kielenkäytössä ilkivallaksi nimitetään myös toisen omaisuuden tahallista vahingoittamista. Tällaisesta teosta käytetään yleisesti myös nimitystä **vandalismi**, varsinkin kun hävitysvimma kohdistuu kulttuurielämän tuotteisiin. Sana juontuu alun perin kansainvaellusten aikaisesta vandaalien heimosta, joka hävitti Galliaa ja ryösti Rooman vuonna 455. Sanan "vandalismi" (ransk. *vandalisme*) keksi ranskalainen piispa ja poliitikko Henri Grégoire. Hän käytti sitä ensi kerran Ranskan kansalliskonventissa vuonna 1794 pitämässään puheessa, jossa hän rinnasti Ranskan vallankumouksen kiihkeimpänä aikana tapahtuneen taideteosten ja muistomerkkien tuhoamisen vandaalien Roomassa harjoittamaan hävitykseen.

Suomen rikoslain 35 luvussa toisen omaisuuteen tai tekijän yhdessä muiden kanssa omistaman omaisuuden vaurioittamisesta tai hävittämisestä käytetään nimitystä vahingonteko. Siitä rangaistaan sakolla tai vankeudella enintään yhdeksi vuodeksi, törkeissä tapauksissa jopa neljäksi vuodeksi. Lievissä tapauksissa rangaistusseuraamus on sakko. Paljon vaaraa aiheuttava ilkivaltateko voi tuoda tekijälleen syytteen myös liikenneturvallisuuden vaarantamisesta tai tapon yrityksestä. Eräissä tapauksissa kyseessä voi olla myös hautarauhan tai kotirauhan rikkomisen muoto.

Katso myös
----------

* Vahingonteko
* Haastava käytös
* Huliganismi
* Kiusaaminen
* Rikkinäisten ikkunoiden teoria

Lähteet
-------

* Rantala, Risto (toim.): Perustieto. Akateemisen tietosanakirja. Otava 1993. ISBN 951-1-12579-6

### Viitteet

1. ↑  Suomen rikoslaki, 17 luvun 13 §
2. ↑  Rantala 1993, s. 974
3. ↑  Vandal *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  Arto Kivimäki & Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*, s. 392. Karisto, Hämeenlinna 2001.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Älytön ilkivalta voi tuoda paljastuneelle tekijälle ankaran syytteen YLE. Viitattu 26.12.2012.

Kirjallisuutta
--------------

* Koski, Sami & Rissanen, Mika & Tahvanainen, Juha: *Hävityksen historiaa: Eurooppalaisen vandalismin vuosisadat*. Jyväskylä: Atena, 2007. ISBN 978-951-796-490-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilkivalta** Wikimedia Commonsissa
**Ilkka Pentti Hollo** (s. 10. marraskuuta 1944 Tampere) on upseeri ja kenraaliluutnantti evp, joka toimi Puolustusvoimain pääesikunnan päällikkönä.

Hollo syntyi varastopäällikkö Jorma Hollon ja konttoristi Anna Tirkkosen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1967–1970) oli Riitta Sassi ja toinen vuodesta 1971 on Pirjo Tuulikki Iskanius. Hollo tuli ylioppilaaksi vuonna 1963 ja valmistui Kadettikoulusta vuonna 1967 ja Sotakorkeakoulusta vuonna 1977, kapteenikurssin hän oli suorittanut vuonna 1971. Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonassa koulutusupseerina ja komppanianpäällikkönä vuosina 1967–1968, Reserviupseerikoulussa koulutusupseerina vuosina 1968–1972 ja koulun johtajana vuosina 1991–1992. Pääesikunnan esikuntaupseeri Hollo oli vuosina 1972–1975 ja 1977–1980, puolustusvoimain komentajan adjutantti vuosina 1980–1984, sotilasasiamies Oslossa vuosina 1984–1988, Karjalan jääkäripataljoonan komentaja vuosina 1988–1990, Pohjois-Karjalan prikaatin komentaja vuonna 1990 ja Lapin sotilasläänin komentaja vuosina 1993–1994. Puolustusministeriön puolustuspoliittisen osaston päälliköksi hänet nimitettiin vuonna 1994. Hollo ylennettiin vänrikiksi vuonna 1964, luutnantiksi vuonna 1967, yliluutnantiksi vuonna 1970, kapteeniksi vuonna 1973, majuriksi vuonna 1978, everstiluutnantiksi vuonna 1986, everstiksi vuonna 1990 ja kenraalimajuriksi vuonna 1993.

Hollo erosi Suomen puolustusvoimien palveluksesta kenraaliluutnanttina ja Puolustusvoimain pääesikunnan päällikkönä vuoden 2002 lopussa, hänen seuraajansa tehtävässä oli kenraaliluutnantti Kari Rimpi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hollo eläkkeelle etuajassa *MTV3*.  4.9.2002. Viitattu 28.9.2016.
2. ↑  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on. Who's who in Finland. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1994*, s. 228–229. Hollo, Ilkka. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kioxia** on japanilainen puolijohdevalmistaja, joka on maailman toiseksi suurin NAND flash-muistien valmistaja.

Vuonna 2018 Toshiba muodosti Toshiba Memory Corporationin, joka muutti nimeksi Kioxia lokakuussa 2019. Toshiballa on Kioxiasta noin 40 prosentin osuus. Toshiba myi muistivalmistuksensa Bain Capitalin johtamalle konsortiumille mutta osti myöhemmin osuuden siitä takaisin.

Yhtiön nimi on sanaleikki japaninkielisestä muistia tarkoittavasta sanasta *kioku* ja kreikankielisestä arvoa tarkoittavasta sanasta *axia*.

Maaliskuussa 2023 Kioxia kertoi kehittäneensä Western Digitalin kanssa yhteistyössä 218 kerroksen 3D NAND -tekniikkaa, jossa ohjauslogiikka valmistetaan erikseen. Tyypillisesti ohjauslogiikka ja solun logiikka valmistetaan yhdessä samalle piikiekolle. Kilpaileva SK Hynix kutsuu omaa versiotaan nimellä Peri Under Cell (PUC) kun taas Kioxia ja Western Digital kutsuvat tekniikkaa nimellä Circuit Under Array (CUA).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Keigo Iwamoto: Toshiba spinoff Kioxia set for October IPO in Japan's biggest of year *asia.nikkei.com*.  26.8.2020. Viitattu 22.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Notice *toshiba.co.jp*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Toshiba Memory to Rebrand as "Kioxia" in October *businesswire.com*.  18.7.2019. Viitattu 22.9.2020. (englanniksi)
4. ↑  Chris Mellor: Kioxia and WD’s BiCS 8 tech takes YMTC route: Separately fabs NAND control logic and cell stacks *blocksandfiles.com*.  31.3.2023. Viitattu 8.2.2024. (englanniksi)
**Asuntotila** oli Suomessa asutustoiminnan yhteydessä muodostettu asutustila, jonka pinta-ala sai perustettaessa yleensä olla enintään kaksi hehtaaria. Asuntotilojen muodostamisen tarkoituksena oli tarjota saajilleen tontti asuinrakennusta varten, eikä niinkään maatalousmaata. Asuntotilan maa riitti tarpeellisen kasvi- ja perunamaan lisäksi myös enintään kahden lehmän laidunmaaksi. Asuntotiloja muodostettiin kaikkien asutuslakien mukaan ja myös vuonna 1958 annetun maankäyttölainsäädännön nojalla sellaisia muodostettiin maatalousministeriön luvalla paikkakunnille, joissa asuntotilan omistajalla oli mahdollisuus pysyvään ansiotyöhön vieraan palveluksessa. Asutuskeskusten läheisyyteen muodostettiin asuntotiloja pienempiä asuntotontteja. Asuntotilaa laajempia olivat asuntoviljelystilat, joiden omistajat pystyivät elättämään perheensä maataloutta harjoittamalla. Asuntoviljelystilan lähikäsite on viljelystila.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana asuntotila.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 1*, s. 783. Helsinki: Otava, 1963.
**Viljelystila** tarkoittaa yleisnimityksenä maatilaa, jolla harjoitetaan pellon, laitumen ja niityn viljelyä ja kasvien hyväksikäyttöä. Tavallisesti se tapahtuu omistajan hoitamana.

Suomen oikeushistoriassa ja maatalouden historiassa viljelystila tarkoittaa erityisesti erästä asutuslainsäädännön mukaista tilatyyppiä. Vuosina 1959–1977 voimassa olleen maankäyttölain mukaan viljelystilaan tuli kuulua niin paljon maatalousmaata ja maatalouskäyttöön raivattavissa olevaa maata, että keskikokoinen perhe saattoi saada siitä mahdollisten metsätulojen avustamana pääasiallisen toimeentulonsa. Viljelystilaa perustettaessa annettiin maatalousmaata ja maatalouskelpoista maata korkeintaan 20 sekä Lapin läänissä ja muualla syrjäseudulla enintään 30 muunnettua peltohehtaaria. Metsämaata liitettiin viljelystilaan niin paljon, että sen vuotuinen tuotto oli korkeintaan 75–125 kiintokuutiometriä kuorettomaksi runkopuuksi arvioituna. Jos seudulla oli metsämaata vähän ja maatalousmaata ja maatalouskelpoista maata runsaasti, voitiin viljelystilalle antaa enemmän maata maataloutta varten korvaamaan vähäistä metsämaata.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana viljelystila ja maanviljely.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* hakusana viljelystila.
3. ↑  Maankäyttölaki, 353/1958, 8 §.
**Pantera Capital** on yhdysvaltalainen sijoitusrahastoyhtiö, joka on erikoistunut kryptovaluuttoihin. Yhtiön pääkonttori sijaitsee San Franciscossa.

Pantera Capitalin perusti vuonna 2003 Dan Morehead, joka toimii nykyisin (2024) yhtiön toimitusjohtajana ja sijoitusjohtajana. Aiemmin yhtiön sijoitusjohtajana toimi Joey Krug, mutta hän siirtyi vuonna 2023 Peter Thielin johtamaan Founders Fund -sijoitusrahastoyhtiöön. Yhtiöllä oli vuonna 2023 hallinnoitavaan yli kolmen miljardin dollarin arvosta varallisuutta.

Pantera Capital lanseerasi vuonna 2013 bitcoiniin erikoistuneen sijoitusrahaston, joka oli yhtiön oman ilmoituksen mukaan Yhdysvaltain ensimmäinen bitcoin-rahasto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pantera Capital Management LP *Bloomberg*. Viitattu 27.1.2024.
2. ↑  Thiel’s Founders Fund Hires Pantera’s Former Co-CIO Joey Krug *Bloomberg*. Viitattu 27.1.2024.
3. ↑  Crypto Venture Firm Pantera Capital Says Co-CIO Joey Krug Leaves *Bloomberg*. Viitattu 27.1.2024.
4. ↑  Pantera Eyes Mid-Stage Crypto Firms After Valuations Sink *Bloomberg*. Viitattu 27.1.2024.
5. ↑  Pantera Capital Adds Blockchain-Based Coins to Its Venture Capital Fund *Bloomberg*. Viitattu 27.1.2024.
**Irlannin 32. parlamenttivaalit** järjestettiin 26. helmikuuta 2016, 24 päivää sen jälkeen, kun pääministeri Enda Kenny oli ilmoittanut vaalien järjestämisestä. Vaaleissa valittiin Irlannin parlamentin alahuoneen (Dáil Éireann) kaikki 158 jäsentä siirtoäänivaalitapaa käyttäen. Hyväksyttyjä ääniä annettiin 2 151 293 kappaletta äänestysaktiivisuuden ollessa 65,2%.

Noin kymmenen viikkoa vaalipäivän jälkeen Fine Gaelin johtaja Enda Kenny sai varmistukseen toiselle kaudelleen pääministerinä, kun Fianna Fáil suostui tukemaan Fine Gaelin vähemmistöhallitusta.

Tulokset
--------

| Puolue | Edustajanpaikat |
| --- | --- |
| Fine Gael | 50 (−26) |
| Fianna Fáil | 44 (+24) |
| Sinn Féin | 23 (+9) |
| Sitoutumattomat | 18 (+4) |
| Työväenpuolue | 7 (−30) |
| Anti-Austerity Alliance−People Before Profit | 6 (+4) |
| Independents 4 Change | 4 (+4) |
| Sosiaalidemokraatit | 3 (+3) |
| Vihreä puolue | 2 (+2) |
| Workers and Unemployed Action | 1 (±0) |
| Sosialistinen puolue | 0 (−2) |
| *Yhteensä* | *158 (−8)* |

Lähteet
-------

1. ↑  32nd Dáil *electionsireland.org*. Viitattu 7.7.2017.
2. ↑  Election Booklet *oireachtas.ie*. Viitattu 7.7.2017.
3. ↑  Enda Kenny wins second term as Ireland's prime minister *The Guardian*. 6.5.2016. Viitattu 7.7.2017.
**Kutnon piirikunta** (puol. *powiat kutnowski*) on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 96 569. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Kutno. Kymmenen maalaiskuntaa ovat Bedlno, Dąbrowice, Krośniewice, Krzyżanów, Kutno, Łanięta, Nowe Ostrowy, Oporów, Strzelce sekä Żychlin ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Krośniewice ja Żychlin.

Kutnon piirikunnalla on yhteistä rajaa Włocławekin, Gostyninin, Łowiczin, Łęczycan ja Kołon piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta arviolta viisi prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Kutnon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa kahdeksan prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Kutnon piirikunnassa arvioitiin olevan 96 569 asukasta, joista 51,9 prosenttia naispuolisia ja 48,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 102 234 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 68 442 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,4 prosenttia ja eläkeikäisten 24,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 746 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat kutnowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Daniel Kowalik – starosta kadencji 2018–2023 w: powiat kutnowski *PortalSamorządowy*. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Łódzkie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Turystyka i Region Kutnowski Kutnon piirikunta.  Arkistoitu 9.11.2020. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi)
5. ↑  Powiat kutnowski (PDF) Łódźin tilastokeskus. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi)
6. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 29.10.2020. (puolaksi)

Łódźin voivodikunnan lippu.Łódźin voivodikunta
**Pääkaupunki: Łódź**   

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin

**Piirikunnat**   

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz

**Kaupunkipiirikunnat**   

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
**Kimmo Helistö** (s. 4. kesäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kunnallispoliitikko, tuottaja, muusikko ja yrittäjä. Vihreitä edustava Helistö on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–1996 ja uudelleen vuosina 2001–2012.

Helistö kirjoitti ylioppilaaksi 1980 ja opiskeli melkein valmiiksi peruskoulun luokanopettajaksi. 1980-luvulla Helistö soitti punkyhtye Kadotettujen kahdella ensimmäisellä albumilla ja hän julkaisi oman soololevynsä vuonna 1989.

Vuosina 1985–1994 Helistö oli toimittajana Radio Cityssä ja hän oli kolme vuotta Elävän musiikin yhdistys ELMU:n puheenjohtajana 1989–1992. 1990-luvun lopulla Helistö tuotti musiikkia, tapahtumia ja elokuvia. 

Nykyisin Helistö on yrittäjä ja Tuotantoyhtiö Kimmo Helistö Oy:n omistaja.

Helistö toimi helsinkiläisen yleisen saunan Sauna Arlan omistajana vuodesta 2006 vuoteen 2022. Hänellä on toinenkin yleinen sauna, nimeltään Uusi Sauna, Helsingin Jätkäsaaressa.

Helistö oli ainoa Helsingin kaupunginhallituksen vihreistä, joka tuki Guggenheim Helsinki -suunnitelmaa sen kaataneessa äänestyksessä 2. toukokuuta 2012.

Musiikkivaikuttaja Paavo Helistö oli Kimmo Helistön isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Uusitorppa, Harri: "Eniten tunnen itseni elämysten tuottajaksi". (60-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 4.6.2021, s. B 13. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.6.2021.
2. ↑
3. ↑  Kimmo Helistö: Minä *helisto.net*.  Arkistoitu 23.1.2008. Viitattu 8.12.2008.
4. 1 2  HS Helsinki | Legendaarinen Sauna Arla lopettaa kokonaan: "Kun rahat loppuu, niin rahat loppuu" *Helsingin Sanomat*.  30.9.2022. Viitattu 14.10.2022.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Arlan saunalla soi glam rock *Yle Areena*.  4.8.2014. Viitattu 15.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kimmo Helistön kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kimmo Helistö Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Kuusi kuvaa "saunamajuri" Kimmo Helistön elämästä, Yle Radio 1, 5.8.2023
**Joona Laukka** (s. 30. kesäkuuta 1972 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1995–2003. Laukka on osallistunut kaikkiin kolmeen suureen pyöräilyn ympäriajoon: Italian ympäriajoon (1996, sijoitus 14.), Ranskan ympäriajoon (1997, sijoitus 35. ja 1998, keskeytys) ja Espanjan ympäriajoon (1998, sijoitus 85. ja 1999, sijoitus 42.). Laukka on myös voittanut arvostetun Tour de Wallonie -etappikilpailun Belgiassa vuonna 1994.

Ura
---

Laukka aloitti uransa Festina-tallissa vuonna 1995. Samassa tallissa hän jatkoi vuoteen 1997, jonka jälkeen kaudeksi 1998 hän siirtyi Lotto-Mobistar-talliin. Vuonna 1999 Laukka ajoi tallissa Acceptcard Pro Cycling, 2000 Sport Lisboa e Benfica ja vuonna 2001 Elite 2/3. Selkävaivojen vuoksi rikkonaiseksi jäänyt, Jean Delatour -joukkueessa ajettu kausi 2002 jäi Laukan uran viimeiseksi.

Saavutuksia
-----------

1994
Tour de Normandie, etappivoitto
Tour de la Région Wallonne, kokonaiskilpailun voitto
1995
Pariisi-Nizza-ajo, kokonaiskilpailun 14. sija, etapilla 4. sija
Critérium du Dauphiné Libéré, kokonaiskilpailun 16.
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailun 18.
1996
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailun 14.
Route du Sud, kokonaiskilpailun 3.
 Maantieajon SM-kilpailut, maantieajon Suomen-mestaruus ja aika-ajon Suomen-mestaruus
1997
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailun 35.

Lähteet
-------

1. ↑  Joona Laukka procyclingstats.com. Viitattu 15.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Tour de Wallonie past winners  22.3.2016. cyclingnews.com. Viitattu 15.7.2021. (englanniksi)
**Kurdish Mafia** tai **47-jengi** on suomalainen vuonna 2019 perustettu katujengi. Jengin johtaja on räppäri Milan Jaff. Kurdish Mafia on lähtöisin Itä-Helsingistä. Sen merkittävin vihollisjengi on L-City. Vihanpito L-Cityn kanssa alkoi, kun L-Cityn jäsen puukotti Kurdish Mafian jäsentä Helsingin Itäkeskuksessa.

Helsingin käräjäoikeus määritteli toukokuussa 2022 Kurdish Mafian järjestäytyneeksi rikollisryhmäksi.

Helsingin käräjäoikeuden päätöksellä Milan Jaffin velipuoli Darin Vurgun (DFAZE92) karkotetetaan Suomesta viimeistään kesäkuussa 2024. Myös hänen rikoskumppaninsa Abdullahi Saiid tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi Helsingin vankilaan nuoriso-osastolle törkeästä rattijuoppumuksesta ja moottoriajoneuvon luvattomasta käyttöönotosta

Lähteet
-------

1. ↑  Oikeus: Tästä syystä someräppäri Milan Jaffin jengi on järjestäytynyt rikollisryhmä *Ilta-Sanomat*.  31.5.2022. Viitattu 27.7.2023.
2. ↑  Näin katujengit uhkailivat toisiaan väkivalta-räpillä *Ilta-Sanomat*.  15.3.2022. Viitattu 27.7.2023.
3. ↑  Katujengien jäsenten epäillään yrittäneen ampua toisiaan *iltalehti.fi*. Viitattu 27.7.2023.
4. ↑  Yle selvitti espoolaisen katujengin taustat *Yle Uutiset*.  6.6.2022. Viitattu 28.7.2023.
5. ↑  16-vuotias varasti auton ja kaahasi 150 lasissa Iltalehti 25.10.2017
**Kuusrock** oli Oulun Kuusisaaressa vuosina 1973–1991 järjestetty musiikkifestivaali. Kuusrockista muodostui 1970-luvun puolivälissä yksi tärkeimmistä rockfestivaaleista Suomessa. Kuusrockissa esiintyi useita aikansa nousevia tähtiä kuten Dr. Feelgood, Iron Maiden, Scorpions, Anthrax sekä Stevie Ray Vaughan. Procol Harum esiintyi Kuusrockissa 1976 lähes menestyksensä huipulla.

1990 esiintynyt Alice Cooper oli juuri noussut takaisin megatähdeksi edellisenä vuonna ilmestyneellä *Trash*-albumillaan. AC/DC:n laulaja Brian Johnson esiintyi Kuusrockissa Geordie-yhtyeen kanssa vuonna 1974. Kotimaisista yhtyeistä Eppu Normaali esiintyi festivaalilla yhdeksän kertaa. Muita festivaalin vakioesiintyjiä olivat mm. Juice Leskinen, Zero Nine ja Popeda. 

Vuodesta 2003 Kuusisaaressa on järjestetty vuosittain Qstock-festivaali.

Katso myös
----------

* Luettelo Kuusrockin esiintyjistä
* Qstock

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikin ja säveltäjien Oulu – Kuusrock 1973–1991 Oulu:  Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto. Viitattu 21.8.2012.
2. ↑  Musiikin ja säveltäjien Oulu – Kuusrock 1990 Oulu:  Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto. Viitattu 21.8.2012.
3. ↑  Musiikin ja säveltäjien Oulu – Kuusrock 1974 Oulu:  Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto. Viitattu 21.8.2012. [vanhentunut linkki]

Oulun tapahtumat

* Arktiset Askeleet
* Korttelihaipakka
* Kuusrock
* Lastenelokuvafestivaali
* Qstock
* Rotuaari Piknik
* Tervahiihto
* Tervasoutu
* Valkosipuliyö
* Vectorama
* Varjo
**Pekka Määttä** (s. 8. huhtikuuta 1964 Kajaani) on suomalainen juristi ja tuomari. Hän on toiminut Turun hovioikeuden presidenttinä vuodesta 2022 alkaen sekä aiemmin muun muassa käräjäoikeuksien laamannina ja hovioikeudenneuvoksena.

Määttä valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1988 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2013 sekä sai varatuomarin arvo vuonna 1990. Hän on työskennellyt viskaalina Turun hovioikeudessa 1992–2001, kärjätuomarina Forssa-Loimaan käräjäoikeudessa 2003–2006, Turun käräjäoikeudessa 2006–2009 ja Varsinais-Suomen kärjäoikeudessa 2010–2015 sekä hovioikeudenneuvoksena Turun hovioikeudessa 2016. Määttä nimitettiin laamanniksi Kainuun käräjäoikeuteen 1. tammikuuta 2017 alkaen ja Päijät-Hämeen käräjäoikeuteen 1. maaliskuuta 2021 alkaen. Hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi 1. joulukuuta 2022 alkaen. Määttä on myös toiminut sivutoimisesti asianajotehtävissä, opetus- ja koulutustehtävissä sekä luottamustehtävissä tuomarijärjestöissä.

Määttä on julkisuudessa esittänyt toimenpiteitä oikeusprosessien sujuvuuden parantamiseksi, kannattanut sovittelun käyttöä riita-asioissa ja tuomioistuinten perusrahoituksen kasvattamista käsittelyaikojen lyhentämiseksi sekä pohtinut tuomioistuinten riippumattomuuden tilaa Suomessa.

Julkaisuja
----------

* *Rikosasian joutuisa käsittely: perusoikeus ja tuomarin velvollisuus*. Väitöskirja. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 2013. ISBN 978-952-246-248-0.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2019*, s. 534. Helsinki: Alma Talent, 2019.
2. ↑  Kainuun käräjäoikeuden laamanniksi Pekka Määttä *Oikeus.fi*.  27.10.2016. Viitattu 2.2.2024.
3. ↑  Päijät-Hämeen käräjäoikeuden laamanniksi Pekka Määttä *Tuomioistuinvirasto*.  17.12.2020. Viitattu 2.2.2024.
4. 1 2  Turun hovioikeuden presidentiksi Pekka Määttä *Tuomioistuinvirasto*.  8.7.2022. Viitattu 2.2.2024.
5. ↑  Holmbom, Annika; Pöllö, Aleksanteri: Aktivare domare skulle ge bättre rättskydd *Svenska Yle*.  23.10.2013. Viitattu 2.2.2024. (ruotsiksi)
6. ↑  Lehtola, Johanna: Riitojen sovittelu tuomioistuimissa kääntyi laskuun – hovioikeuden presidentti: "Rikokset kuuluvat oikeussaleihin, eivät väärinymmärrykset" *Yle Uutiset*.  27.6.2023. Viitattu 2.2.2024.
7. ↑  Lehtola, Johanna: Oikeuskäsittelyjen venyminen huolestuttaa Turun hovioikeuden presidenttiä – tuomioistuinten perusrahoitukseen tuntuva potti *Yle Uutiset*.  13.10.2023. Viitattu 2.2.2024.
8. ↑  Lehtola, Johanna: Voisivatko Suomessa oikeusvaltion periaatteet murentua Puolan ja Unkarin tapaan? Perustuslaissa on aukko, myöntää hovioikeuden presidentti *Yle Uutiset*.  14.11.2023. Viitattu 2.2.2024.
**Sahrawit** (arab. صحراويون‎‎) ovat Saharan länsiosassa asuva kansa.

Kuten muidenkin Saharan kansojen, myös sahrawien kulttuuri on monenkirjava. Siinä näkyy arabi–berberi-piirteitä ja myös Sahelin etnisille ryhmille yleisiä piirteitä. Sahrawit koostuvat useista heimoista ja he puhuvat arabian kielen hassaniyyan murretta. Jotkut heistä puhuvat berberikieliä.

Sahrawien juuret ovat toisaalta alueella ainakin ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. asti asuneissa berbereissä, toisaalta 1200-luvulla Arabian nimemimaan eteläosista muuttaneissa arabeissa. Arabia on vähitellen syrjäyttänyt berberikielet. Perinteidenn sahrawien elintapa on ollut paimentolaisuus, liikkuminen karjan mukana vettä ja laitumia etsimässä, ja osallistuminen Saharan poikki kulkevaan karavaanikauppaan.

Vuonna 1976 Algerian tukema Polisario perusti Länsi-Saharan alueelle "Sahrawi Arab Democratic Republic "-nimisen valtion (suomennettu Saharan demokraattinen arabitasavalta). Kun Länsi-Saharan sota syttyi, 50 000–150 000 sahrawia pakeni Algeriaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bruce Maddy-Weitzman: Western Sahara *Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa.*.  2018. Viitattu 5.2.2024.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sahrawi people