recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Herkuleen superjoukko** (**SCl 160**) viittaa kahden galaksin joukkoon lähellä superjoukkoa.

Muihin paikallisiin superklusteriin verrattuna Hercules pidetään erityisen suurena, sillä sen halkaisija on noin 330 milj. valovuotta.

Pohjoinen supertyhjiö sijaitsee superklusterien edessä ja on yhtä suuri kuin superklusterit itse. Jäsengalaksien punasiirtymät ovat välillä 0,0304 ja 0,0414.

Alue sisältää Abell 2147,  Abell 2151 (Herculeen klusteri), ja Abell 2152 galaksiklusteri. Äärimmäisen pitkä galaksifilamentti on löydetty, joka yhdistää tämän klusterin ryhmän galaksiin Abell 2197 ja Abell 2199 pariksi.
Abell 2162 läheisessä tähdistössä Corona Borealis on myös jäsen.

Herkuleen superjoukko on lähellä Koman superjoukkoa, auttaa muodostamaan osan CfA2 Suuri seinä.

1930-luvulla, Harlow Shapley tutki galaksien jakautumisen rakennetta alueella  Herkuleen tähdistö, ja oli luultavasti ensimmäinen, joka havaitsi superklusterin olemassaolon tällä alueella. Tämä vahvistettiin kuitenkin vasta 1970-luvulla. Vuonna 1976 Massimo Tarenghi ehdotti, että A2151-klusteri oli osa yhtä superklusteria, ja Viroan konferenssissa vuonna 1977, hän yhdessä useiden muiden tähtitieteilijöiden kanssa esitti todisteita siitä, että se todellakin oli superklusteri, joka ilmestyi alueelle.
**Johan Herman (J. H.) Hakulinen** (28. marraskuuta 1866 Tohmajärvi – 11. marraskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen kansanopiston johtaja, valtiopäivämies ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.

Hakulisen vanhemmat olivat maanviljelijä, maakauppias Pekka Hakulinen ja Anna Riitta Haaranen. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1885 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1892. Hakulinen toimi Pohjois-Karjalan kansanopiston johtajana 1895–1928. Hän omisti vuodesta 1899 Niittylahden tilan Kiihtelysvaarassa. Hakulinen johti Niittylahden puutarhakoulua 1899–1918 ja Niittylahden kasvitarha- ja keittokoulua 1904–1928.

Hakulinen osallistui valtiopäiville talonpoikaissäädyssä Pielisjärven tuomiokunnan edustajana 1904–1905. Hän oli kansanedustajana 1907–1908 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hakulinen toimi Kontiolahden ja Kiihtelysvaaran kuntakokousten puheenjohtajana sekä Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran ja Pohjois-Karjalan nuorisoseuran esimiehenä. Hän oli myös kirkolliskokouksen jäsen.

Herman Hakulinen oli naimisissa vuodesta 1896 Heleena Sofia Ryynäsen kanssa.

Teoksia
-------

* *Pohjois-Karjalan kansanopisto : Ensimmäinen vuosikymmen 1895-1905*. Pohjois-Karjalan Kirjapaino-osakeyhtiö, Joensuu 1906

Lähteet
-------

* .aspx Herman Hakulinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* HAKULINEN Johan Herman. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

### Viitteet

1. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 62. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(59) | 
* Ala-Kulju
* Antila
* Arajärvi
* Danielson-Kalmari
* Ha. Gebhard
* He. Gebhard
* Gripenberg
* Hakulinen
* Helkiö
* Hiltula
* Hjelt
* Hoikka
* Ingman
* Kairamo
* Kares
* Kivilinna
* Kivioja
* Knuutila
* Koivisto
* Kolkki
* Käkikoski
* Käpy
* Lagerlöf
* Laine
* Lepistö
* Listo
* Malmivaara
* Myllylä
* Nevanlinna
* Nykänen
* Olkkonen
* Paasikivi
* Pajari
* Palmén
* Paloheimo
* Pohjanpalo
* Pullinen
* Rajala
* Rannikko
* Rapola
* Reima
* Repo
* Ripatti
* Runtti
* Sipilä
* Sipponen
* Soininen
* Tervaniemi
* Torppa
* Tulikoura
* Vaarala
* Vahe
* Vemmelpuu
* Virkkunen
* Wilskman
* Wuorimaa
* Ylikorpi
* E. Yrjö-Koskinen
* Y. Yrjö-Koskinen

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Mauritz Hammarberg
**Lars Mauritz Fabian Hammarberg** (20. tammikuuta 1871 Nackan kunta, Ruotsi – 1947) oli ruotsalainen puutarha-arkkitehti. Vuosina 1906–1936 hän toimi Tukholman kaupunginpuutarhurina.

Hammarberg hankki kokemusta puutarha-alalta useissa Ruotsin kartanoissa. Vuosina 1889-1891 hän työskenteli Suomessa Helsingissä Helsingin kaupunginpuutarhassa. Hän valmistui vuonna 1893 Ruotsin kuninkaallisen maatalousakatemian puutarhakoulusta ja teki vuosina 1894–1898 opintomatkoja Saksaan, Englantiin ja Ranskaan.

Vuosina 1898–1906 Hammarberg toimi kaupunginpuutarhurina Turussa Suomessa. Hammarbergin suunnitelmiin perustuvat muun muassa Turun Kupittaanpuiston ensimmäiset lintulammikot vuodelta 1905 ja vuonna 1912 avattu Kupittaan maauimala. Vuonna 1906 Hammarberg palasi Ruotsiin ja työskenteli siellä Tukholman kaupunginpuutarhurina vuoteen 1936. Tuona aikana hän suunnitteli kaupunkiin useita puistoja, joihin kuuluu muiden muassa vuosina 1929–1930 toteutettu Nobelparken.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenskt biografiskt lexikon, Band 18 Hallart - Heurgren, s. 148. Julkaisun verkkoversio Ruotsin valtionarkiston verkkopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive). (ruotsiksi)
2. ↑  Kupittaanpuisto – Historiaa (Internet Archivessa, tallennettu 27.9.2007) Turun kaupunki, Elämysten maa -hanke.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 11.10.2014.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Mauritz Hammarberg
**Johan Hjalmar Rautiainen** (17. marraskuuta 1879 Akaa – 21. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Rautiainen kävi Taideteollista keskuskoulua vuonna 1900 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua Turussa 1896 sekä Helsingissä 1900–1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1933–1939, 1941 ja 1942. 

Rautiainen on maalannut 1906 Helsingin Kalliossa sijaitsevan Pyhän Sydämen kappelin seiniä kiertävät freskot, joiden aiheena on raamatunkertomus viisaista ja tyhmistä neitsyistä.

Teoksia
-------

* *Tytön pää* : öljymaalaus. 1919
* *Tuvan sisäkuva* : öljymaalaus. 1951

Palkinnot
---------

* Ylimääräinen palkinto dukaattikilpailussa 1903

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuvataiteiljamatrikkeli
2. ↑  Kansallisgalleria - Taidekokoelmat : Hjalmar Rautiainen (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Pyhän Sydämen kappelin historiaa - Kallion vanhin kivitalo *vanha.sley.fi*. Viitattu 29.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Hjalmar Rautiainen
**Thomas Fairfax**(17. tammikuuta 1612 – 12. marraskuuta 1671) oli englantilainen lordi, poliitikko, kenraali ja parlamentaristien komentaja Englannin sisällissodan aikana. Taitava ja lahjakas Fairfax johti parlamentaristien joukot moniin voittoihin, esimerkiksi ratkaisevassa Nasebyn taistelussa. Hänestä tuli käytännössä uuden tasavallan sotilasjohtaja, mutta hän jäi lopulta alaisensa Oliver Cromwellin varjoon, sillä tämä oli poliittisesti taitavampi ja kannatti radikaalimpia toimia Kaarle I:ä kohtaan. Fairfax muuttui tyytymättömäksi Cromwellin politiikkaa kohtaan ja kieltäytyi julkisesti osallistumasta Kaarlen näytösoikeudenkäyntiin. Lopulta hän erosi tehtävästään ja jätti Cromwellin hallitsemaan uutta tasavaltaa. Eroamisen vuoksi ja myös siksi että hänen katsottiin toimineen kunniallisesti taistelukentillä ja koska hän työskenteli aktiivisesti monarkian palauttamisen puolesta Cromwellin kuoleman jälkeen, häneen ei kohdistettu kostotoimenpiteitä, jollaisen uhreiksi monet muut vallankumousjohtajat joutuivat. Tummat hiukset ja silmät sekä tumma ihonväri johtivat lempinimeen "Musta Tom".

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thomas Fairfax 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Suomen tasavallan ja Venäjän federaation välinen sopimus suhteiden perusteista** (ruots. *Överenskommelse om grunderna för relationerna mellan Republiken Finland och Ryska Federationen*, ven. Договор между Российской Федерацией и Финляндской Республикой об основах отношений, *Dogovor meždu Rossiskoi Federatsijei i Finljandskoi Respublikoi ob osnovah otnošenij*), tunnetaan myös nimellä **Naapurussopimus**, on 20. tammikuuta 1992 Helsingissä solmittu Suomen ja Venäjän välinen sopimus. Sopimuksessa käsitellään alueellista koskemattomuutta ja valtiollista yhteistyötä. Sen allekirjoittivat Suomen pääministeri Esko Aho ja Venäjän varapääministeri Gennadi Burbulis. Sopimus ratifioitiin 26. kesäkuuta ja se tuli voimaan 11. heinäkuuta 1992. 

Sopimus oli ensin voimassa kymmenen vuotta, jonka jälkeen sitä jatkettiin viisi vuotta kerrallaan. Vuonna 2022 alkoi uusi viisivuotiskausi.

Sopimuksen neuvottelu aloitettiin jo Neuvostoliiton loppuvaiheissa. Solmimishetkellä sovittiin, että neuvostoajalta peräisin ollut YYA-sopimus lakkaa olemasta voimassa valtioiden keskinäisellä noottien vaihdolla.

Sopimuksen laatimisen yhteydessä Suomen puolelta esitettiin, että sopimukseen tulisi maininta Suomen oikeuksista kehittää ja suojella suhteitaan Venäjällä oleviin suomalais-ugrilaisiin kansoihin. Vastavuoroisesti Venäjä sai oikeuden suojella "Venäjältä peräisin olevien omaperäisyyttä Suomessa".

Suomen liittyminen Natoon aiheutti Venäjällä keskustelua siitä, noudattaako Suomi naapuruussopimusta ja Pariisin rauhansopimusta. Naapuruussopimuksesta on mahdollista irtautua, mikäli toinen osapuoli antaa tästä kirjallisen ilmoiutuksen, minkä jälkeen sopimus on voimassa vielä 90 päivää ja raukeaa tämän jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  FINLEX ® - Valtiosopimukset: 63/1992 *www.finlex.fi*. Viitattu 1.8.2023.
2. ↑  Ulkoministeriö: FINLEX ® - Valtiosopimukset viitetietokanta: 63/1992 *www.finlex.fi*. Viitattu 1.8.2023.
3. ↑  О ратификации Договора между Российской Федерацией и Финляндской Республикой об основах отношений от 14 мая 1992 *docs.cntd.ru*.  Arkistoitu 4.4.2023. Viitattu 22.1.2024. ru
4. ↑  Suomen ja Venäjän kiistelty sopimus sai viisi vuotta jatkoaikaa – konkaridiplomaatti: "Moraalinen pohja puuttuu" *Ilta-Sanomat*.  12.7.2022. Viitattu 22.11.2023.
5. ↑  Venäjän media kuohuu: tikunnokassa Sanna Marinin ikä ja talvisodan syyksi väitetty "romanttinen nationalismihömpötys" *Iltalehti*.  13.5.2022. Viitattu 6.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Naapuruussopimus*** 

* Sopimus Finlexissä
**Holtin linna** oli Holtissa, Walesissa sijainnut keskiaikainen linna. Linnan rakennustyöt alkoivat 1200-luvulla ja se sijaitsi Englannin ja Walesin välisellä rajalla Deejoen varrella.

Keskiajalla viisitorninen linna tunnettiin nimellä *Castrum Leonis* tai *Castle Lyons*, koska sen pääportin yläpuolelle oli kaiverrettu leijonahahmo. 1600-luvulla lähes kaikki linnan rakenteet purettiin ja jäljelle jäi vain hiekkakivestä rakennettu perusta.

Rakenne
-------

Rekonstruktio Holtin linnasta vuonna 1495
Linna rakennettiin vuosina 1277–1311 hiekkakivestä 12 m korkean mäen päälle. Linna oli rakenteeltaan viisikulmainen ja sen kussakin kulmassa oli torni.

Linnan ympärillä oli vallihauta, johon johdettiin vesi läheisestä Deejoesta. Linnaan kuului sisäpiha, ulompi vartiotorni, takaovi ja kurtiini

Historia
--------

Edward I käynnisti linnan rakennustyöt pian pohjois-Walesin valloituksen jälkeen v. 1277. V. 1282 Edward I luovutti osan Walesista, mukaan lukien Hultin, John de Warrenelle, joka sai tehtäväkseen saattaa linnan rakennustyöt loppuun. Linna ja sen ympärille rakentunut kaupunki valmistuivat v. 1311.

V. 1400 walesiläiset joukot polttivat linnan Owain Glyndŵrin johtamassa kapinassa.

1500-luvulle tultaessa linna oli jäänyt käyttämättömäksi ja oli raunioina. Kartantekijä John Norden tutki linnan ja mainitsi sen olevan täysin raunioina.

Englannin sisällissodan aikana linnassa oli rojalismin kannattajien joukkoja. ParlamentaristitParlamentarismin kannattajat valtasivat linnan v. 1643, mutta rojalistit valtasivat sen takaisin keväällä 1644. Antautumisen jälkeen 13 parlamentaristia teloitettiin ja heidän ruumiinsa heitettiin vallihautaan. Tammikuussa 1647, kun linnan piiritys oli jatkunut 9 kuukautta, rojalistien kuvernööri, Richard Lloyd antautui Thomas Myttonille (linnaa piirittäneiden parlamentaristien komentajalle). Holtin antautumisen jälkeen, Harlech oli ainoa rojalistien hallussa ollut linnoitus Walesissä ja sekin antautui Myttonille v. 1647 maaliskuussa. Holtin antautumisen jälkeen eversti Roger Pope nimitettiin linnan kuvernööriksi. Parlamentin määräyksellä linnan tuhottiin myöhemmin samana vuonna.

Vuosin 1675 ja 1683 huomattava osa linnan rakenteista siirrettiin muualle Thomas Grosvenorin johdolla. Rakenteita käytettiin Eaton hallin jälleenrakentamiseen Englannin sisällissodan jälkeen.

1700-luvulla Holtin linnasta oli jäljellä ainoastaan osa yhdestä tornista ja suorakaiteen muotoinen rakennus. Tästä huolimatta Anne Pytts, joka oli aiemmin ollut Coventryn kreivitär, asui ja kuoli linnassa.

Nykytilanne
-----------

Nykyään linnasta on jäljellä ainoastaan hiekkakivinen perusta ja muutamia yksittäisiä rakenteita, kuten sivuportti ja neliönmuotoisen tornin perustukset.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holtin linna**.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia ja informaatiota Holtin linnasta (englanniksi)
* Holt Castle[vanhentunut linkki] - virallinen kotisivu (englanniksi)
* Kuvia Holtin linnasta

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Holt Castle
**Tekstiili** on materiaali, joka on valmistettu luonnonkuidusta tai tekokuidusta esimerkiksi kutomalla, neulomalla, virkkaamalla tai huovuttamalla.

Hiilijalanjälki
---------------

Tekstiileistä villan valmistuksen hiilijalanjälki on eläinperäisenä suurempi kuin muiden yleisesti käytettyjen tekstiilimateriaalien. Yleistäen villan hiilijalanjälki on seitsemän kertaa suurempi kuin puuvillan ja viisi kertaa suurempi kuin polyesterin, mutta siihen vaikuttavat tuotanto-olosuhteet, kuten tuotantopaikka ja lammasrotu, ja myös se, käytetäänkö lammas ravinnoksi ja mikä sen osuus hiilijalanjäljestä. Käytössä villan hiilijalanjälki on pieni, koska se ei tarvitse usein pesua ja on pitkäikäinen, ja pitkäikäisin on pelkkää villaa sisältävä tekstiili, sillä tekokuidut aiheuttavat nyppyyntymistä.

Erilaisia tekstiilien raaka-aineita
-----------------------------------

### Luonnonkuidut

* Eläinkuidut
	+ Silkki
	+ Villa
	+ Karvat ja jouhet
* Kasvikuidut
	+ Siemenkuidut
		- Puuvilla
		- Kapokki
	+ Runkokuidut
		- Hamppu
		- Pellava
		- Juutti
		- Rami
		- Nokkonen
		- Ruoho
	+ Lehtikuidut
		- Manilla
		- Sisal
		- Tupasvilla
	+ Hedelmäkuidut
		- Kookos

### Tekokuidut

Tekokuidut jaotellaan muuntokuituihin ja synteettisiin kuituihin. Muuntokuidut jaotellaan selluloosamuuntokuituihin ja proteiinimuuntokuituihin. Synteettisten kuitujen raaka-aineet ovat erilaisia muoveja.

* Muuntokuituja
	+ Asetaatti
	+ Kupro
	+ Triasetaatti
	+ Modaali
	+ Viskoosi

* Synteettisiä kuituja
	+ Akryyli
	+ Polyesteri
	+ Polyamidi, tunnetaan paremmin nimellä nailon
	+ Polyakryyli
	+ Elastaani
	+ Aramidi

### Muut kuidut

* Asbesti
* Lasikuitu
* myös metallista voidaan valmistaa kuituja, kuten teräsvillaa.

Uusiokäyttö
-----------

### EU

EU:n jätedirektiivin muutoksen mukaan tekstiilijätteen erilliskeräys on järjestettävä vuoteen 2025 mennessä. Direktiivi ei koske yrityksiä.

### Suomessa

Suomessa syntyy vuosittain noin sata miljoonaa kiloa käytöstä poistettua tekstiiliä, joka voisi olla uusiotuotannon raaka-ainetta.

Suomen ensimmäinen poistotekstiilien jalostuslaitos on tarkoitus valmistua vuonna 2021 Lounais-Suomeen Paimioon. Laitos olisi ensimmäinen laatuaan Pohjoismaissa. Paimion jalostamon käsittelykapasiteetti olisi noin 12 miljoonaa kiloa eli runsaat kymmenen prosenttia koko maan poistotekstiilistä. Lounais-Suomen jätehuolto jalostaa kotitalouksien ja Rester Oy yritysten poistotekstiilejä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tekstiilien valmistus *Internetix*.  Arkistoitu 22.1.2010. Viitattu 7.6.2017.
2. ↑  Anna Polo, Trendikkäällä villalla on pimeä puoli: suuri hiilijalanjälki, josta puhutaan vain vähän. Yle uutiset 17.12.2022, viitattu 18.12.2022
3. ↑  Poistotekstiilistä syntyy jo akustiikkalevyjä *Yle Uutiset*. Viitattu 19.8.2020.
4. 1 2 3 4 5 6  Poistotekstiileissä menee tonneittain raaka-ainetta haaskuun *Yle Uutiset*. Viitattu 19.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tekstiili** Wikimedia Commonsissa
**Berndt Jonas Aminoff** (9. syyskuuta 1729 Iisalmi - 1. lokakuuta 1804 Nummenkylä) oli suomalainen kapteeni ja Valhalla-seuran varainhoitaja.

Perhe
-----

Aminoffin vanhemmat olivat kapteeni Gregori Aminoff (1696-1758) ja Schmiedefeltin aatelissuvun jäsen Beata Elisabet Schmiedefelt (1714-1793).

Hän avioitui vuonna 1770 Armfeltin-sukuun kuuluvan vapaaherratar Lovisa Charlotta Armfeltin kanssa, joka oli majuri, vapaaherra Claes Armfeltin tytär. Häät pidettiin Pernajan Sarvisalossa. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta. Everstiluutnantti Berndt Jonas Aminoff oli Aminoffin poika. Valtiopäivämies, eversti Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Aminoffin pojanpoika.

Ura
---

Aminoff liittyi vapaaehtoisena Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentin palvelukseen. vuonna 1747. Hänet ylennettiin kersantiksi Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1749, kirjuriksi vuonna 1750, vänrikiksi vuonna 1758, luutnantiksi vuonna 1768, majoitusmestariksi vuonna 1771 ja kapteeniksi vuonna 1777. Aminoff erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1781.

Hänet palkittiin Ruotsin kuninkaallisen Miekkaritarikunnan ritarin arvolla.

Aminoff valittiin vuonna 1781 perustetun Valhalla-seuran jäseneksi ja hän toimi seuran kassaintendenttilaitoksen walfauderina. Aminoff huolehti seuran taloudesta. Seura toimi Helsingin Suomenlinnassa.

Valhalla-seuran johtaja Johan Anders Jägerhorn otti vaikutteita eversti Georg Magnus Sprenghtportenilta itsenäisestä Suomesta. Seura vaikutti Anjalan liiton syntyyn. Anjalan liiton johtaja, majuri Karl Henrik Klick luovutti Aminoffille kokoelman Anjalan liiton papereita, jotka myytiin myöhemmin kreivi Jacob Gustaf de la Gardielle. Kokoelma päätyi Lundin yliopiston arkistoihin.

Aminoff kirjoitti helsinkiläisten elämäntyylistä *Stockholmspostenissa* vuonna 1790. Hän kertoi, että Helsinkiin saapui komediantteja, tanssimestareita, kieltenopettajia, taiteilijoita, musikantteja ja monia muita.

Ritarikunnat
------------

* Ruotsi Miekkaritarikunta RSO

Katso myös
----------

* Aminoff-suku

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 13.12.2023.
2. 1 2 3 4 5  Danielson-Kalmari, Johan Richard: *Suomen valtio- ja yhteiskuntaelämää 18:nnella ja 19:nnellä vuosisadalla - Kustavilainen aika - toinen osa*. WSOY, 1921.
3. ↑  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 13.12.2023.
4. ↑  Schmiedefelt nr 751 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 13.12.2023.
5. 1 2  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 13.12.2023.
6. ↑  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 13.12.2023.
7. ↑  Seura: Suomesta tavoiteltiin tasavaltaa jo 1700-luvulla – Aatelinen upseeri Yrjö Sprengtporten oli asialla tukijoukkoineen *Seura.fi*.  6.12.2021. Viitattu 13.12.2023.
8. 1 2  Cederberg A.R.: *Anjalan liiton historialliset lähteet*. Helsinki: Suomen Historiallinen Seura, 1931.
9. 1 2  Anu Seppälä: Huvitusten Helsinki *Helsingin Sanomat*.  10.1.1999. Viitattu 4.2.2024.
Gabriel Endbergin muistomerkki (Korpikuuset) Tampereen taidemuseon edustalla.
**Kaarle Gabriel Engberg** (24. maaliskuuta 1872 Tampere – 27. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Engbergin vanhemmat olivat puuseppämestari Karl Engberg ja Maria Gustava o.s. Alm. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1893–1895 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1894–1897.

Engberg osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1897–1910 välillä ja vielä 1924 sekä 1943. Hän teki kolme maalausmatkaa Lappiin, joista ensimmäiset kaksi suuntautuivat 1898 ja 1905 Inarin saamelaisalueelle sekä viimeinen matka vuonna 1920 Kittilään ja Ounas-Pallastunturille.

Engberg oli Akseli Gallen-Kallelan apulaisena tämän maalatessa Kalevala-freskoja vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Myöhemmin Engberg toimi Tampereella Hämeen museon intendenttinä 1908–1952 ja Tampereen taidemuseon intendenttinä 1930–1953. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1947.

Gabriel Engbergin poika oli taidemaalari Eero Sysikumpu.

Maalauksia
----------

* *Maisema Lapista, kesäyö* 1898
* *Iltamaisema* 1899
* *Järvimaisema jäänlähdön aikaan* 1902
* *Kevätmaisema* 1903
* *Katkennut hongankelo* 1905
* *Kosken kuohua* 1905
* *Kota (Yö)* 1905
* *Vaaramaisema* 1910
* *Vehmas saari* 1911
* *Kukkia maljakossa* 1913
* *Punainen maljakko* 1918
* *Maisema Lapista, porolauma* 1920
* *Pyykkäri* 1923
* *Ruispelto* 1926
* *Korpimaisema* 1930
* *Hämärä* 1931

Lähteet
-------

* Suomen kuvataiteilijat matrikkeli: Engberg, Gabriel
* Kansallisgalleria: Taidekokoelmat - Gabriel Engberg[vanhentunut linkki]

1. ↑  Näyttelytekstit, Tiina Lammisen kotisivut


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Ferrero SpA** on vuonna 1946 perustettu italialainen elintarvikealan perheyritys. Sen pääkonttori sijaitsee Albassa Piemontessa. Yhtiössä on 21 500 työntekijää, ja sen liikevaihto vuonna 2008 oli 6,3 miljardia euroa. Yrityksellä on 18 tehdasta, joista suurin tehdas on Marburgissa Saksassa, ja 38 myyntiyhtiötä. Perustajan pojanpoika ja kaima Pietro Ferrero oli yrityksen toimitusjohtaja kuolemaansa saakka. Hän kuoli pyöräillessään saamaansa sairauskohtaukseen 19. huhtikuuta 2011.

NutellaNutella
Yhtiö aloitti vuonna 1949 Pietro Ferreron valmistamalla pähkinäsuklaatahnalla, jota kehitettiin edelleen, ja vuonna 1954 se sai nimen Nutella. Aluksi yritys toimi kotimarkkinalla ja laajeni Länsi-Eurooppaan. Yhdysvaltain markkinoille se meni vasta vuonna 1981. 

Yrityksen valmistamia muita tuotteita ovat Ferrero Rocher, Pocket Coffee, Mon Chéri, Ferrero Giotto, Confetteria Raffaello ja Tic Tac -piparminttupastillit. Yhtiö valmistaa Kinder-tuoteperhettä, muun muassa Kinder-yllätysmunia, jotka tulivat Suomen markkinoille vuonna 1977. Yhdysvalloissa Kinder-yllätysmunia ei myydä, sillä viranomaisten mukaan syötävä ja lelu samassa paketissa on vaarallinen yhdistelmä: joku voi syödä lelun. *Forbesin* listalla yritys oli vuonna 2009 maailman luotettavin yritys. Se ei ole listautunut pörssiin vaan on edelleen perheyritys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katja Martelius, Kuka keksi Kinderin, Helsingin Sanomat 23.4.2011 sivu D 6

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferrero**.
* Ferrero Group official website
* Yahoo! - Ferrero SpA Company Profile
Metallilankainen siivilä on eräs seulatyyppi.
**Seula** eli **sihti** on työkalu tai kone, jolla kiinteää ainetta olevat rakeet lajitellaan niiden koon perusteella tai erotetaan rakeet nesteestä. Seulova pinta on joko metallilangasta tai muusta aineesta kudottu verkko tai rei'itetty metallilevy. Välppäseulassa seulonnan suorittaa samansuuntaisten metallitankojen muodostama säleikkö. Tasaisesti rei'itetyn seulapinnan reikien koko määrää seulan läpi menevän ja seulapintaan jäävän aineksen raekoon.

Seulan koko ilmoitetaan tavallisesti neliönmuotoisen aukon sivun mittana. Aiemmin käytettiin mesh-järjestelmää, jossa ilmoitettiin seulan aukkojen lukumäärä tuuman matkalla, tai DIN-järjestelmää, jossa ilmoitettiin aukkojen lukumäärä neliösenttimetrin pinta-alalla.

Seulonta suoritetaan tavallisesti seulovaa pintaa käsin tai koneellisesti liikuttamalla. Koneellinen liike aikaansaadaan joko epäkeskon avulla tai seulaa mekaanisesti tai magneettisesti täryttämällä (täryseula). Kiinteissä seuloissa seulottavaa ainetta liikuttaa painovoima (aines kaadetaan vinossa olevalle seulalle, jota pitkin aines vierii), nestevirta tai ilmavirta. Rumpuseulassa sylinterimäinen seulapinta pyörii akselinsa ympäri. Hyvin pienten rakeiden (alle 0,1 mm) seulontaan käytetään ilmasuihkuseulontaa, linkoa tai liettämistä. Seulasarja on joukko tarkoin määriteltyjä seuloja, joita käytetään kiviaineksen raekoostumuksen määrittelyssä.

Seuloja käytetään rakennustekniikassa kiviaineksen lajitteluun esimerkiksi betonin raaka-aineeksi tai tien eri kerroksiin, myllyteollisuudessa jauhojen seulontaan, monilla kemiallisen teollisuuden aloilla ja mineraalien rikastuksessa.

Seulat on lisäksi myös growtopia DL reseller, joka on suurissa veloissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. 1 2 3 4  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seula** Wikimedia Commonsissa
**Philip Courtney "Unabomber" Laak** (s. 8. syyskuuta 1972 Dublin) on irlantilais-yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Nykyään hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Laak voitti World Poker Tourin kutsukilpailun helmikuussa 2004. Tämän lisäksi hän on ollut finaalipöydässä kahdesti (toisen tuotantokauden Battle of Champions ja 2005 Five Diamond World Poker Classic). Vuonna 2005 World Series of Pokerissa (WSOP) hän sijoittui toiseksi $2,500 Pot limit Hold ’em -kilpailussa Johnny Chanin jälkeen.

Laak on pelannut television pokeriohjelmissa *High Stakes Poker* ja *Poker After Dark*. Hän seurustelee WSOP-rannekkeen voittaneen näyttelijän Jennifer Tillyn kanssa. Lempinimensä Laak on saanut siitä, että muistuttaa käyttämässään hupparissa Theodore "Unabomber" Kaczynskia.

Toukokuussa 2023 Laakin turnausansiot ylittivät 3,8 miljoonaa dollaria.

Yhdessä ystävänsä, pokeriammattilaisen Antonio Esfandiarin kanssa Laak esiintyy televisiosarjassa *I Bet You*, jossa kaksikko lyö vetoa keskenään erilaisista haasteista.

Lähteet
-------

1. ↑   : Phil Laak WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 15. toukokuuta 2023.
2. ↑
3. 1 2   : Phil Laak stats The Hendon Mob. Viitattu 15. toukokuuta 2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Phil Laak The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Rehupiikles** on huumorimusiikkisävytteinen, juuriltaan jalasjärveläinen, Joose Tammelinin luoma ja luotsaama yhtye. Sen musiikille on ominaista ulkomaisten musiikkiklassikoiden muokkaaminen yhtyeen omaan maanläheiseen tyyliin sopivaksi. Kappaleiden sanoitukset kertovat eloisasti eteläpohjalaisesta elämänmenosta ja -tavoista seudun omalla murteella. Rehupiikles-nimi viittaa yhtyeen alkuaikojen The Beatles -covereihin, joiden levyttäminen silloin ei tullut kysymykseen tekijänoikeussyistä. Yhtyeen nimen "rehu" liittyy maalaisuuteen ja "piikles" on väännös eteläpohjanmaan murteella The Beatlesin nimestä. Rehupiiklesin tunnetuin kappale on *Ylihärmä*, joka on yhtyeen ensimmäiseltä albumilta *Noiruttu Pohojam'maa* (1995). Kappaleen pohjana on Scott McKenzien tunnetuksi tekemä *San Francisco (Be Sure to Wear Some Flowers in Your Hair)*.

Yhtye saavutti läpimurtonsa lähinnä Etelä-Pohjanmaalla heti ensimmäisen levynsä julkaisun jälkeen ja on sen jälkeen nauttinut maakuntalaisten suosiota. Vaikka yhtyeen jäsenet ovat vuosien varrella vaihtuneet, keikkailee yhtye edelleen pääasiassa Länsi-Suomen alueella. Vuonna 2011 Rehupiikles esiintyi yhdessä Pohjat Miehet -nimisen mieskuoron kanssa.

Entisiä ja nykyisiä jäseniä
---------------------------

* Aulis
* Juho Emil Hakkoola
* Keijo Aulis Harjusluopa
* Kalevi Johannes Hautapakka
* Erkki Julumala
* Raimo Erkki Pentti Koivikko
* Eino Samuel Kyrköösjärvi
* Veikko Iisakki Kytölä
* Topi Köykkä
* Usko Luoma
* Tapani Antero Mettoomäki
* Ozzy Ookreeni
* Tauno Hermanni Piirto-Rajala
* Kaapo Olavi Sirveli
* Mauri Aamos Sirveli
* Pauno Sivula
* Reino Välikohtaanen
* Kauko Ojaniemi

Kaikki Rehupiiklesin jäsenten nimet ovat peite- tai taiteilijanimiä. *selvennä* Esimerkiksi Joose Tammelinin peitenimi on Tapani Antero Mettoomäki. Tavallaan voitaisiin tulkita soittajien olevan enemmänkin hahmoja. Ensimmäisen levyn kansivihosta selviää, että kaikki yhtyeen jäsenet ovat jalasjärveläisiä, mutta nykyiseen kokoonpanoon kuuluu jäseniä myös muualta Etelä-Pohjanmaalta.

Diskografia
-----------

* Noiruttu Pohojam'maa (1995)
* Kyröjoki tuluvii (1996)
* Päässilimääset Live !!! (in sturio) (1999)
* Jatsin kutsu (2003)
* Kotiseutukokoelma - Parhaat (kokoelmalevy, 2004)
* Atomipommilla kuuhun (2007)
* Ilimastom’muutos (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Rehupiikles:Pänri Rehupiikles. Viitattu 24.9.2007.
2. ↑  Rehupiikles:Keikat Rehupiikles. Viitattu 26.06.2011.
3. ↑  Pohjan Miehet Pohjan Miehet.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 26.06.2011.
4. ↑  Rehupiikles-Bändi Rehupiikles. Viitattu 26.06.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Rehupiiklesin kotisivut
**Börte** (kyrillisin kirjaimin Бөртэ, 1161–1230) oli mongolien kuningatar (khatun) ja Tšingis-kaanin (nuoruudessaan nimellä *Temüžin*) ensimmäinen vaimo.

Temüžinin ja Börten vanhemmat järjestivät avioliiton lastensa välille Börten ollessa 10-vuotias. Börten perhe antoi myöntäjäislahjana Temüžinille erityisen arvokasta mustaa turkista, joka tapojen mukaan menisi aviomiehen isällä. Mutta koska Temüžinin isä oli kuollut vuosia aikaisemmin, myötäjäislahja meni suoraan pojalle, joka käytti sitä ostaakseen isänsä veriveljen, Ong-kaanin, suojeluksen, jotta Temüžin perheineen saisi elää turvassa ja mennä naimisiin Börten kanssa..

Temüžinin viholliset, merkiitit, kidnappasivat Börten pian häiden jälkeen. On epäselvää, jäikö Börte leiriin vapaaehtoisesti antaakseen muille aikaa paeta, vaiko hylkäsikö Temüžin tämän tahallaan. Börten kidnappauksen jälkeen Tšingis lainasi sotilaita Toghrililta pelastaakseen tämän.

Kertoman mukaan Börte sai Temüžinin katkaisemaan suhteensa tämän veriveljeen Žamukhaan, joka alkoi nähdä Temüžinin yhä enemmän alaisenaan kuin veriveljenään. Temüžinin kerrotaan myös aktiivisesti kysyneen neuvoja Börtelta.

Tšingis-kaanin noustua mongolien suurkaaniksi ja ollessa sotimassa, huolehti Börte kotirintamasta ja sai hallita miehensä sijaan.

Börtelle ja Tšingis-kaanille syntyi yhteensä yhdeksän lasta: neljä poikaa ja viisi tytärtä. Ollessaan merkiittien vankina Börte myös todennäköisesti raiskattiin ja hän synnytti pojan (Jotšin) pian vapautumisensa jälkeen. Tšingis vakuutteli epäilyistä huolimatta, että hän oli pojan isä..

Lähteet
-------

1. ↑  Frank McLynn: *Genghis Khan: The Man Who Conquered the World*. Random House, 2015-07-02. ISBN 978-1-4464-4929-5. Teoksen verkkoversio (viitattu 11.4.2021). (englanniksi)
2. ↑  Man, John: *Genghis Khan*, s. 92. St. Martin's Griffin, 2005. (englanniksi)
3. ↑  Genghis Khan - Temüjin the Child - Extra History - #1 Extra Credits. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  Genghis Khan - The Rivalry of Blood Brothers - Extra History - #2  24.2.2018. Extra Credit. Viitattu 11.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Genghis Khan | Biography, Conquests, Achievements, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  The Mongol Empress Who Held Genghis Khan's Empire Together *culturacolectiva.com*.  15.3.2018. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)
7. 1 2  Borte Ujin Biography, Life, Interesting Facts *Famous Birthdays By SunSigns.Org*.  24.5.2019. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)
**Lievestuoreen Varikko** (lyhenne *LieV*) on Puolustusvoimien varikko ja nykyinen huoltorykmentin kunnossapitoyksikkö Laukaan Lievestuoreella Keski-Suomessa. Varikon päätehtävänä on kenttätykkien ja optroniikkavälineistön sekä suojelualan materiaalin huoltaminen.

Vuodet 2008-2014 varikko oli osa Itä-Suomen Huoltorykmenttiä. Puolustusvoimien Materiaalilaitokseen se liitettiin 1.1.1993 ja samalla nykyinen nimi tuli käyttöön.

Henkilöstö ja johto
-------------------

Yksikön palveluksessa on yli 100 henkeä.

Varikon päällikkönä ovat toimineet mm. seuraavat henkilöt:

- majuri Pentti Korppinen 2007

- everstiluutnantti Pertti Kuokkanen 2006-2007

- komentaja Juha Juusela 2004-2005

- everstiluutnantti Juha Vanhanen 1999-2004

- insinöörieverstiluutnantti Jorma Jolanki 1992-1998

- everstiluutnantti Jouni Syvänperä 1988-1992

- everstiluutnantti Martti Tikkanen 1973-1988

- everstiluutnantti Juhani Kärki 1971-1972

- majuri Arvi Ilvonen 1957 - 1968

Historia
--------

Varikko on perustettu vuonna 1940.

Aikaisemmin itsenäinen Suojeluvarikko Vaajakoskella liitettiin varikon organisaatioon 1.1.2004. Sitä ennen varikkoon oli liitetty Optinen Laitos (OptL).

Perinteet
---------

Varikon vuosipäivää vietetään 1. helmikuuta.

Aikaisemmat nimet
-----------------

Varikon aikaisemmat nimet ovat olleet:

- Ampumatarvikevarikko 2 (ATV2) 1940-1941

- Asevarikko 2 (AseV 2) 1941-1943

- Ampumatarvikevarikko 2 1943-1944

- (Lievestuoreen) Keskusvarikko 5 1944-1952

- Asevarikko 4 (AseV 4) 1952-1992
**Susanna Ylä-Kero** (s. 7. kesäkuuta 1980) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Hän edusti urallaan Superpesiksessä Vimpelin Vetoa, Oulun Lippoa, Peräseinäjoen Toivetta. PeTo-Jusseja, Lapuan Virkiää ja Jyväskylän Kirittäriä. 

Ylä-Kero saavutti yhden SM-kullan kaudella 2009 ja yhden SM-pronssin kaudella 2003. Kaudella 2006 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 62:lla lyödyllä juoksulla. Kaudella 2006 hänet valittiin myös Vuoden jokeriksi. Kaudella 2007 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 52:lla lyödyllä juoksulla. Kaudella 2008 Ylä-Kero oli Superpesiksen lyöjäkuningatar 64:llä lyödyllä juoksulla. 

Ylä-Kero pelasi kolme Itä-Länsi-ottelua vuosina 2006, 2007 ja 2009. Ylä-Kero pelasi 172 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 316 tavallista juoksua, toi 32 juoksua ja keräsi 551 kärkilyöntipistettä. Ylä-Kero pelasi 32 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 58 tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 83 kärkilyöntipistettä. Ylä-Kero pelasi 27 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 51 tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 76 kärkilyöntipistettä.

Lähteet
-------

1. ↑
**Lasten liikennelaulu** on Georg Malmsténin säveltämä ja Helena Eevan (nimimerkillä Asser Tervasmäki) sanoittama lastenlaulu, jonka sanoitus on liikenneaiheinen. Se tunnetaan myös kertosäkeensä alkusanojen nimellä *Muista aina liikenteessä*.

Malmstén teki laulusta ensimmäisen levytyksen 1955. Kappaleen ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Kirka ja Helena Miller. Laulun uudet versiot ovat olleet myyntilistojen kärjessä vielä 50 vuotta myöhemminkin.

Laulun alkuperäisen sävellystyön maksoi öljy-yhtiö Shell.

Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikennejaos Talja teki sen pohjalta koulukäyttöön tarkoitetun liikennevalistuselokuvan vuonna 1960.

Lähteet
-------

1. ↑  Lasten liikennelauluArkistoitu kopio *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 23.9.2016.
2. ↑  Singlelistoja: 38/2007, 52/2007, 1/2008
3. ↑  Huoltoasemat | Huoltoasemaketju Shell on jopa kaikkien tunteman lastenlaulun takana – Näin yhtiö näkyi Suomen katukuvassa sata vuotta *Helsingin Sanomat*.  29.9.2023. Viitattu 9.4.2024.
4. ↑  Sornikivi Ulla-Maija: 70 vuotta liikenneturvaa (pdf) (s. 12) *Lasten liikennekasvatus 1938-2008*.  2008. Talja.  Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 20.9.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto: Kolmesta possusta Liikennelauluun
* "Lasten liikennelaulu", *Suuri toivelaulukirja 2*, s. 82–83. F-kustannus, 1977 ja myöhemmät painokset. ISBN 952-461-082-5.
**Martín Perfecto de Cos** (1800–1854) oli meksikolainen kenraali ja generalissimus Antonio López de Santa Annan lanko. Vuonna 1820 Cosista tuli Meksikon armeijan kadetti, vuotta myöhemmin hänet ylennettiin luutnantiksi ja 1830-luvulla hänestä tuli prikaatinkenraali. Syyskuussa 1835 Cos lähetettiin Meksikosta Texasin territorioon karkottamaan kaikki amerikkalaiset siirtolaiset, jotka olivat saapuneet alueelle vuoden 1830 jälkeen. Joulukuussa 1835 Cos ja hänen 1 200 sotilastaan kärsivät tappion Texasilaisille joukoille Texasin vallankumoukseen sisältyneessä Bexarin piirityksessä. Myöhemmin Cos oli mukana Alamon taistelussa ja osallistui 1840-luvulla myös Meksikon–Yhdysvaltain sotaan.

Cos kuoli Veracruzissa 1854.

Lähteet
-------

* Edmondson J.R: *Alamo Story: From Early History to Current Conflicts*. Campbell, Ballard C. (toim.): *Disasters, Accidents, and Crises in American History*. New York: Facts On File, 2000. ISBN 978-1556226786. (englanniksi)
* Todish, Tim J. & Terry S.: *Alamo Sourcebook 1836*. Eakin Press, 1998. ISBN 978-1571681522. (englanniksi)

Viitteet
--------

1. ↑  Edmondson, s. 199.
2. 1 2  Todish, s. 115.
**Tytti Issakainen** (o.s. *Jäppinen*; s. 1949 Lahti) on suomalainen kirjailija, sanoittaja, säveltäjä ja viestinnän kouluttaja. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.

Näytelmiä, esityksiä
--------------------

Jäppinen tuli tunnetuksi 1970-luvulla opiskelijoiden pääsiäisnäytelmästä *Passiodraama*. Temppeliaukion kirkkoon tehty esitys levisi sittemmin eri puolille maata ja kasvoi suurten harrastajajoukkojen suosimaksi.

Hän käsikirjoitti Toivon laiva -esityksen Suomen luterilaisen kirkon 500-vuotisjuhlaan Turun tuomiokirkon edustalla vuonna 2000. Esitys rakentui elämyksen, musiikin, draaman ja rukouksen varaan. 

Jäppinen on käsikirjoittanut kirkkonäytelmän *Vihan päivät 1918*, jota on esitetty Tampereen tuomiokirkossa maalis-huhtikuussa 2007. Näytelmän alkuperäiset tapahtumat sijoittuvat alun perin Tampereen tuomiokirkkoon. Esityksen ohjasi Kari Hakala. Yhdessä Hakalan kanssa Issakinen kirjoitti myös näytelmät *Yhdestoista hetki* (esitettiin pääsiäisenä 2009 Olavinlinnassa) ja *Eläkepommi* (ensi-ilta Tampereen Teatterissa syyskuussa 2009).

Tytti Issakainen sai vuonna *2007* Kirkon kulttuuripalkinnon kirjallisesta toiminnastaan, jossa hän on kuvannut monipuolisesti kirkon historian merkittäviä tapahtumia, kuten Agricolan juhlavuoden pääjuhlan käsikirjoituksessa tai kirkkonäytelmässä Vihan päivät 1918 Tampereen tuomiokirkon käyttöönottojuhlien yhteydessä.

Sävellyksiä ja sanoituksia
--------------------------

Yleisradion äänilevystön mukaan Jäppinen on säveltänyt ja sanoittanut seuraavat laulut: 

* Kuljet yksin tietäsi
* Kuulkaa kaikki
* Murheen voitte päästää
* Niinkuin linnut
* Niinkuin linnut ylistyspsalmi
* Silta yli synkän veden
* Tuulten viemän päivän
* Ylistyspsalmi

Lähteet
-------

1. ↑  STT 7.6. 2000
2. ↑  Tytti Jäppisen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
**Inni järv** (myös *Kopsujärv*) on Virossa Valgamaalla Otepään kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järven ympäristössä on kumuilevaa maastoa. Saaria on vain yksi, joka on Kivisar ja sen pinta-ala on 4 aaria. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 140,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 1,0 neliökilometriä, koska siihen ei laske montakaan ojaa. Sen laskuoja lähtee pohjoisrannasta ja se yhtyy muutaman kilometrin jälkeen Väike Emajõgeen Sakssoon kohdalla.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys 9,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000906 kuutiokilometriä eli 0,906 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannoille on rakennettu kymmenen asuintaloa. Järven itäpuolelta sen ohittaa Otepäästä alkava ja Tatraan ja Sangasteen kulkeva maantie 46.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (vir. *pehme- ja heledaveeline järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehemeävetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline*, PE). Silloin veden kalkkipitoisuus on vähäinen, mutta veden ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Inni järv (vee2120000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 23.8.2017. (viroksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.8.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee Sulkavalla sijaitsevaa kirkkoa. Jyväskylässä sijaitsevasta samannimisestä kirkosta on oma artikkeli.*
**Lohikosken kirkko** on Lohilahden kylässä sijaitseva entinen Sulkavan seurakunnan toinen kirkko, joka nyt kuuluu Savonlinnan seurakunnalle. Kirkko on rakennettu vuonna 1934. Kirkko sijaitsee Saimaan vesistön Lohilahden pohjukassa mäellä ympärillään kylän hautausmaa.

Kirkon synty
------------

Lohilahtelaiset olivat käyneet kirkossa Sulkavalla pitäjän perustamisesta 1630-luvulta lähtien. He olivat pitäneet kiinni seurakuntayhteydestään myös pitäjän ollessa Turun rauhan jälkeen Ruotsin ja Venäjän valtakunnanrajan jakama siten, että Lohilahti kuului Venäjään. Päätös kirkon rakentamisesta tehtiin kirkkovaltuustossa vuonna 1930, mutta rakennustyöt käynnistyivät vasta neljän vuoden kuluttua. Kirkon ja kirkkotarhan suunnitteli arkkitehti Ilmari Virkkala. Kirkon sisällä on samaisen arkkitehdin tekemiä veistoksia ja alttaritaulu. Kirkko rakennettiin Hackman & Co:n lahjoittamalle tontille, ja kirkko vihittiin käyttöön 16. lokakuuta 1934.

Lohikosken kirkko
-----------------

Kirkko on päätytorninen tiilikirkko. Kirkossa on päälaivan lisäksi lehteri. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Ilmari Wirkkala, jonka käsialaa ovat myös alttaritaulu *Tulkaa minun Isäni siunatut* sekä lehterin kaiteen kristillisiä symboleita kuvaavat maalaukset. Saarnatuolissa on kuvanveistäjä Tapio Wirkkalan veistos *Jeesus siunaa lapsia*. Kirkossa on kuorissa vuonna 1981 hankitut Hans Heinrichin urkurakentamon valmistamat kahdeksanäänikertaiset urut. Lohikosken kirkossa pidetään messu noin kerran kuukaudessa. Kirkko palvelee myös lähistön Savonlinnan ja Puumalan puoleisten kylien (Kiviapaja, Lieviskä) asukkaita.

Lähteet
-------

1. ↑  Lohikosken kirkko *Sulkavan seurakunta*.  Arkistoitu 17.7.2018. Viitattu 16.7.2018.
2. ↑  Historia – Lohilahti *lohilahti.net*. Viitattu 15.9.2021.
Ilan Pappé
**Ilan Pappé** (hepr. ‏אילן פפה‎, s. 1954) on israelilainen historioitsija ja aktivisti. Hän työskentelee professorina Britanniassa Exeterin yliopistossa.

Pappé on syntynyt Haifassa, Israelissa. Ennen muuttoaan Britanniaan hän työskenteli politiikan tutkimuksen lehtorina Haifan yliopistossa vuosina 1984–2007 ja toimi puheenjohtajana Palestiina-Israelia tutkivassa Emil Touma -instituutissa vuosina 2000–2008. Pappé on julkaissut lukuisia Israelia ja Palestiinaa käsitteleviä artikkeleita ja teoksia, mm. palestiinalaisten etnistä puhdistamista käsittelevän kirjan *The Ethnic Cleansing of Palestine* (2006). Pappé kuului israelilaiseen vihervasemmistolaiseen Hadash-puolueeseen ja oli ehdolla Knessetiin vuosina 1996 ja 1999.

Pappé on yksi Israelin nk. uusista historioitsijoista, jotka ovat kirjoittaneet uudelleen Israelin vuoden 1948 historiaa sen jälkeen, kun useat itsenäistymisen aikaiset asiakirjat tulivat julkisiksi 1980-luvulla. Pappé on mm. kirjoittanut, että 700 000 palestiinalaisen karkotus vuonna 1948 oli suunnitelma Daletin mukainen etninen puhdistus, eikä tapauskohtaista, kuten muut historioitsijat ovat väittäneet. Pappé on kannattanut Israelin akateemista boikottia.

Pappé tukee demokraattista yhden valtion ratkaisua, jossa palestiinalaisilla ja israelilaisilla olisi yhtäläiset oikeudet.

Muut historioitsijat ovat sekä tukeneet että kritisoineet Pappén töitä. Ennen lähtöään Israelista vuonna 2008 hän oli saanut useita tappouhkauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  A Conversation with Ilan Pappe *Logos Journal*.  Arkistoitu 19.5.2012. Viitattu 11.6.2020.
2. ↑  Ilan Pappé: profile University of Exeter. Viitattu 11.6.2020.
3. ↑  Ilan Pappé: publications University of Exeter. Viitattu 11.6.2020.
4. ↑  List of candidates רשימת מועמדים Israel Democracy Institute.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 11.6.2020.
5. ↑  Ilan Pappé *MEMO Publishers*. Viitattu 11.6.2020.
6. ↑  Scott Wilson: A Shared History, a Different Conclusion *Washington Post*.  11.3.2007. Viitattu 11.6.2020.
7. ↑  Pappé, Ilan: *The Ethnic Cleansing of Palestine*, s. 86–126. Oxford: Oneworld Publications, 2006.
8. ↑  Ilan Pappe: Back the boycott *The Guardian*.  24.5.2005. Viitattu 11.6.2020.
9. ↑  Marvine Howe: Ilan Pappé Campaigns for One Democratic State in Israel *Washington Report*.  8-9/2018. Viitattu 11.6.2020.
10. ↑  Chris Arnot: 'I felt it was my duty to protest' *The Guardian*.  17.5.2012. Viitattu 11.6.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tapio Soivio** (s. 1946 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän valmistui vuonna 1966 Taideteollisesta oppilaitoksesta. Hän on työskennellyt muun muassa somistajana, mainosgraafikkona ja kuvittajana. Vuodesta 1999 lähtien hän on tehnyt freelancerjournalistina pilapiirroksia sanomalehtiin.

Tapio Soivio on tehnyt pilapiirroksia Tapio-nimimerkillä muun muassa *Valkeakosken Sanomiin*, *Koillissanomiin*, *Loviisan Sanomiin*, *Kirkkonummen Sanomiin*, *Pohjolan Työhön*, *Pyhäjokiseutuun*, *Kankaanpään Seutuun* ja *Länsi-Uusimaahan*. Soivio on julkaissut kaksi pilapiirroksia esittäviä albumia: *Eväät 2000-luvulle* vuonna 2000 ja *Ystävät ja kylänmiehet* vuonna 2001. Kokemuksistaan velkasaneerauksesta Soivio kirjoitti vuonna 2003 runokirjan *Velkasaneeraukseen tuomitun päiväkirja - Platonin Kultaa*.

Tapio Soivion graafisen suunnittelun töitä on ollut esillä muun muassa arvostetussa kansainvälisessä *The Modern Publicity* -julkaisussa vuosina 1973–1979. Kirkniemen 4 marsalkan muistolaatta Kirkniemen kartanon puutarhassa vuodelta 1981 on myös Tapio Soivion suunnittelema. Soivio on uransa aikana suunnitellut useita logoja. Hänen tunnetuin työnsä on Suomen Itsenäisyyden 60. juhlavuoden juliste "Itsenäinen Suomi – Yhteinen asiamme". Maininnan arvoisia Soivion töitä ovat Lohjan seurakunnan ja Lohjan museon tunnukset sekä Suomen Sääksisäätiön logo, jonka Tapio Soivio suunnitteli työtoverinsa ja ystävänsä heraldikko-graafikko Juhani Vepsäläisen alkusuunnittelun pohjalta, tämän kuoltua tapaturmaisesti.

Tapio Soiviolla oli taidenäyttely vuonna 1997 Helsingissä Tulli- ja pakkahuoneella. Näyttelyn nimi oli *Visualisointi olemassaolosta – Platonin kultaa*. Maalaukset kuvasivat olemassaolon mysteerioita. Näyttely ei tavoittanut ns. suurta yleisöä, mutta monet teologit ja filosofiaan perehtyneet kävivät keskustelua Tapio Soivion kanssa. Tämä aihe on edelleenkin Tapio Soivion työpöydällä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Soivion kotisivu
* Tapani Soivion pilapiirroksia