recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Houston Outlaws** on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2017 ja se on kotoisin Houstonista, Texasista. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja toinen kahdesta texasilaisesta joukkueesta (toinen on Dallas Fuel). Se pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa Immortals Gaming Club.

Houston Outlawsin pelaajat ja valmennus yhteiskuvassa kannattajien kanssa kaudella 2020

Pelaajat
--------

Houston Outlaws| Nro. | Pelinimi | Koko nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 76 | Jake | Jake Lyon | Joustava |
| 6 | Danteh | Dante Cruz | Hyökkäys |
| 27 | KSF | Kyle Frandanisa | Hyökkäys |
| 22 | Happy | Jeong Woo Lee | Hyökkäys |
| 4 | Joobi | Enrique Triana | Tuki |
| 7 | Crimzo | William Hernandez | Tuki |
| 33 | JJANGGU | Myung-heum Cho | Tankki |
| 1 | Dreamer | Song Sang-lok | Tankki |
| 17 | PIGGY | Min June Shin | Tankki |

Menestys kausilla 2018–2020
---------------------------

Overwatch Leaguen kausi 2018 sujui Outlawsilta seuraavasti: Ensimmäisen tason pudotuspeleissä Outlaws pääsi välieriin, mutta hävisi London Spitfirelle. Outlaws ei päässyt kaudella 2018 kauden päättäviin pudotuspeleihin, hävittyään New York Excelsiorille 3–2.

Kausi 2019: Outlaws ei päässyt mukaan tasojen 1–2 pudotuspeleihin ja tippuivat tason 3 pudotuspelien puolivälierässä Vancouver Titansille 3–0. Outlaws ei päässyt kauden päättäviin pudotuspeleihin.

Kausi 2020: Kaudella 2020 ei pidetty tasopudotuspelejä koronaviruspandemian vuoksi, vaan kauden lopuksi pidettiin päättävät pudotuspelit, joihin kaikki joukkueet pystyivät osallistumaan. Outlaws tippui pudotuspelien ensimmäisellä karsintakierroksella hävittyään Boston Uprisingille 3–1.

Lähteet
-------

1. ↑  Carpenter, Nicole: Overwatch League’s bad boys are here: OpTic Gaming’s Houston Outlaws *Dot Esports*.  31.10.2017. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Houston Outlaws - Roster *Houston Outlaws*. Viitattu 6.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
**Kai Matti Rentola** (s. 5. tammikuuta 1955 Kaarina) on suomalainen graafinen suunnittelija, kuvanveistäjä ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun graafisen suunnittelun koulutusohjelman johtaja 1.8. 2015 asti. Hän on tunnettu erityisesti paperiveistoksistaan.

*Lasten temppeli* / *Palatino infantiles*, Helsinki, 2000.
Rentola valmistui graafiseksi suunnittelijaksi Lahden taideoppilaitoksesta 1979 ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta 2011. Hän on suurikokoisten paperitaideteosten ohella suunnitellut muun muassa julisteita, liikemerkkejä ja pakkauksia. Vuodesta 1989 vuoteen 2015 hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa muun muassa graafista ilmaisua, kirjainmuotoilua ja typografiaa.

Rentolan veistoksia on muun muassa Helsingin Designmuseon, New Yorkin American Craft Museumin, Helsingin yliopiston, Kouvolan kaupungin ja Suomen Kartonkiteollisuusyhdistyksen kokoelmissa. Kai Rentola on sijoittunut mm. Vaasan kaupungin taideteoskilpailussa (II palkinto) 2006 ja voittanut mm. Pro Feeling -muotoilukilpailun 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taskinen, Rita: *Suomalainen Design From Finland, Kuka kukin on, Who’s Who in Finnish Design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. ↑  Median laitos, yhteystiedot, Aalto-yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Papercraft Helsinki, Facebook. Viitattu 28.3.2016.
4. ↑  Lasten temppeli / Palatino infantiles Helsingin taisemuseo. Viitattu 5.9.2020.
5. 1 2  Kai Rentola, graafisen suunnittelun ja viestinnän lehtori, Taideteollinen korkeakoulu, Visuaalisen kulttuurin osasto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paulus Andreae Lempelius** eli *Lempelensis* (1592 – 28. syyskuuta 1665) oli suomalainen Virossa vaikuttanut pappi. Hän on tullut tunnetuksi kirjailija Aino Kallaksen romaanin *Reigin pappi* päähenkilönä.

Lempeliuksen isä Andreas Petri (k. 1609) toimi Lempäälän kirkkoherrana vuodesta 1584 alkaen, nimi Lempelius on luultavasti latinankielinen johdos Lempäälän nimestä. Kirkkoherra Andreas Petri saattoi olla sama henkilö kuin Naantalin luostarin viimeisenä pappismunkkina vuoteen 1569 toiminut Andreas Petri joka oli myös kirjailija Kyösti Wilkunan historiallisen romaanin *Viimeiset luostariasukkaat* (1912) päähenkilönä.

Paulus Lempelius opiskeli Turussa ja Tallinnassa. Lempelius toimi Tallinnan katedraalikoulun kollegana vuodesta 1622 ja koulun rehtorina 1624–1625. Jouduttuaan erotetuksi rehtorin virasta Lempelius valittiin 1625 Hiidenmaalla sijainneen Reigin seurakunnan kirkkoherraksi ja hän astui virkaansa 1627.

Lempeliuksen puoliso karkasi yhdessä Reigin apulaispapin Jonas Kempen kanssa Suomeen 1647. He joutuivat kiinni ja heidät mestattiin aviorikoksen vuoksi Tallinnassa 1649. Kirjailija Aino Kallas kirjoitti tästä tapauksesta asiakirjalähteisiin perustuneen romaaninsa *Reigin pappi*. Romaanin mukaan Lempeliuksen vaimo olisi ollut Turun kaupunginvouti Erik Wyckenin tytär Catharina Wycken ja heillä olisi ollut ainoastaan pienenä kuolleet lapset Hebla ja Anders. Toisten lähteiden mukaan Paulus Lempeliuksen puolison nimi oli Catharina Wijck jonka isä oli haapsalulainen kauppias Hans Wijck ja Lempeliuksella oli kolme täysi-ikäisiksi elänyttä poikaa Johannes, Paulus ja Jürgen. Pojista Johannes ja Paulus pääsivät ylioppilaaksi Turussa 1642 ja Jürgen oli Inkerinmaalla sijainnen Orlinan hovin vuokrannut tilanvuokraaja joka lienee kuollut 1691.

Lähteet
-------

* Yrjö Blomstedt : Lampelius - Lampeel, Genos 21(1950), s. 80–84 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Yrjö Blomstedt : Lempelius - Scraderus, Genos 27(1956), s. 106–108 (Arkistoitu – Internet Archive)
* SukuForum 16.11.2011: Tiedonjyvänen Lempelius - suvun alkujuurista
* SKS Biografiakeskus : Turun hiippakunnan paimenmuisto : Andreas Petri (k 1609)
* Kotivuori, Yrjö: Paul Lempelius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 1.6.2014.
* Kotivuori, Yrjö: Johan Lempelius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 1.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Paulus Lempeliuksen elämäkerta Kansallsibiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Castellón de la Plana** (valenciaksi: Castelló de la Plana) on Castellónin maakunnan pääkaupunki Valenciassa Costa del Azaharilla Välimeren rannalla. Sen asukasluku oli noin 172 000 vuonna 2015.

Kaupunki perustettiin alun perin La Magdalenan kukkulalle, jonka Jaakko I valloitti maureilta 1233. Asukkaiden pyynnöstä se siirrettiin 1251 nykyiselle paikalleen tasangolle. Siitä tuli pääkaupunki 1833 ja kaupunginoikeudet se sai 1873. Nähtävyyksiin kuuluvat 1300-luvun goottilainen Santa Marían kirkko ja 1600-luvun kaupungintalo.

Universitat Jaume I perustettiin 1991.

Kuvia
-----

* Plaça Major, taustalla kaupungintaloPlaça Major, taustalla kaupungintalo
* Plaça de la IndependènciaPlaça de la Independència
* Plaça d'EspanyaPlaça d'Espanya
* Catedral de Santa MariaCatedral de Santa Maria
* El FadríEl Fadrí
* Parc RibaltaParc Ribalta
* Plaça de la PauPlaça de la Pau
* Jaakko I:n (Jaume I) patsasJaakko I:n (Jaume I) patsas
* Universitat Jaume IUniversitat Jaume I
* Platja del PinarPlatja del Pinar

Lähteet
-------

1. 1 2  Instituto Nacional de Estadística

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castellón de la Plana**.
* Ayuntamiento de Castellón (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi) (katalaaniksi)
**Brian Skrudland** (s. 31. heinäkuuta 1963) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura
---

Skrudland pelasi ennen ammattilaisuransa aloittamista kolme kautta, vuodet 1980–1983, Saskatoon Bladesissä juniorisarja WHL:ssä. Juniorivuosiensa jälkeen hän teki varaamattomana vapaana pelaajana syyskuussa 1983 sopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän pelasi vuosina 1983–1985 kaksi kautta sen farmijoukkueissa AHL:ssä, ensimmäisen kauden Nova Scotia Voyageursissa ja jälkimmäisen Sherbrooke Canadiensissa. Hän oli voittamassa vuonna 1985 Calder Cupia joukkueensa kapteenina ja sai Jack A. Butterfield Trophy -palkinnon AHL:n pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana.

Skrudland pelasi vuodesta 1985 alkaen vakituisesti NHL:ssä. Hän edusti NHL-vuosinaan viittä eri seuraa, Montréal Canadiensin lisäksi Calgary Flamesiä, Florida Panthersia, New York Rangersiä ja Dallas Starsia. Hän oli voittamassa Stanley Cupia kahdesti, Canadiensissa vuonna 1986, tulokaskaudellaan, ja Starsissa vuonna 1999. Lisäksi hän oli osa Stanley Cup -loppuotteluihin edennyttä Panthersin joukkuetta vuonna 1996. Kesäkuun 1993 laajennusvaraustilaisuuden kautta seuraan siirtynyt Skrudland toimi Florida Panthersin historian ensimmäisenä kapteenina vuoteen 1997.

Puolustavan hyökkääjän roolissa pelannut Skrudland sijoittui vuonna 1994 kolmen parhaan joukkoon äänestyksessä NHL:n parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnon Frank J. Selke Trophyn saajasta. Hän pelasi vuoteen 2000 kestäneellä NHL-urallaan 881 runkosarja- ja 164 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 343 tehopistettä, 124 maalia ja 219 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 61 tehopistettä, 15 maalia ja 46 syöttöpistettä.

Pelaajauransa jälkeen Skrudland toimi vuosina 2000–2003 Calgary Flamesin apuvalmentajana. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Florida Panthersin pelaajakehityksen johtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brian Skrudland *ourhistory.canadiens.com*. Montreal Canadiens.  Arkistoitu 11.1.2019. Viitattu 12.9.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Brian Skrudland Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. 1 2  Panthers Name Brian Skrudland Director of Player Development & Gord Murphy Assistant Coach *panthers.nhl.com*.  6.7.2010. Florida Panthers. Viitattu 12.9.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Brian Skrudland The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Heckler & Koch HK416** on Heckler & Kochin valmistama saksalainen rynnäkkökivääri, joka käyttää 5,56×45 mm NATO -patruunaa. 

Ase on perusteeltaan AR-15-, erityisesti M4, -tyyppinen, mutta se käyttää HK:n G36 -kiväärin tyyppistä lyhyen kaasumännän toimintaperiaatetta suorakaasuisen sijaan. Aseesta on hieman toisistaan eroavia versioita, kuten karbiinibersio, myöhemmin paranneltuja malleja ja siviilimalleja.

Käyttö
------

Norjalainen sotilas ampuu HK416:lla harjoituksessa Irakissa vuonna 2020.
HK416 suunniteltiin Yhdysvaltain erikoisjoukkojen tarpeisiin. Se on käytössä useissa maissa ja sitä on käytetty taisteluissa esimerkiksi Lähi-idässä. Mm. Yhdysvaltain merijalkaväki (nimellä M27 Infantry Automatic Rifle), Saksan Bundeswehr ja Norjan puolustusvoimat käyttävät asetta. Ranska korvaa FAMASit sillä. On sanottu, että Yhdysvaltojen Navy Seals -erikoisjoukkojen Seal Team Six:n jäsenet ampuivat Osama bin Ladenin HK416:lla.

Lähteet
-------

1. ↑  HK 416 | Weaponsystems.net *old.weaponsystems.net*. Viitattu 30.9.2023.
2. ↑  Face Time With the Gun That Killed Bin Laden *Popular Mechanics*.  7.6.2011. Viitattu 30.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Gun That Killed Osama bin Laden Revealed *usnews.com*. Viitattu 30.9.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Heckler & Koch HK416
**Toivo Juhani Forss** (s. 25. marraskuuta 1936 Kotka) on suomalainen eläköitynyt merikapteeni ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Forssin vanhemmat olivat konemestari Toivo Aleksander Forss ja Helka Alina Aaltonen. Hän avioitui 1962 Raija Marjatta Hiltusen kanssa. Forss kävi keskikoulun Kotkan lyseossa 1953 ja valmistui Kotkan merenkulkuoppilaitoksesta aliperämieheksi 1959, yliperämieheksi 1961 ja merikapteeniksi 1963. Hän toimi suomalaisten, ruotsalaisten ja saksalaisten laivojen päällystössä 1959–1971. Forss oli Oy Finnlines Ltd:n satamatarkastaja Hampurissa 1971–1973, Oy Kotka Stevedoringin teknillisen johtajan apulainen 1973, työpäällikkö 1973–1977, apulaisjohtaja 1977, varatoimitusjohtaja ja paikallisjohtaja 1978–1982 ja toimitusjohtaja 1983–1987. Oy Blomberg Ab:n, sittemmin Hamina Oy, toimitusjohtaja Forss oli 1983–1987 ja Steveco-yhtiön toimitusjohtaja 1988–1996. Forss toimi myös Oy Cadenius & Grahn Ab:n, J. Bruhn Oy:n ja Ab Bruhn Co. Oy:n toimitusjohtajana 1978–1982. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Forss oli Kotkassa Espanjan varakonsuli 1979–1989 ja Ruotsin konsuli 1989–1997. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sainio, Venla: Kauppaneuvos Juhani Forss (1936–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 18.9.2023.
2. ↑  Arvonimet. *Helsingin Sanomat*, 30.6.1996, s. A4.
Kansikuva Garci Rodríguez de Montalvon romaanissa Amadis de Gaula (Zaragoza, 1508).
**Ritariromaanit** olivat kansankielellä kirjoitettuja, ritareista kertovia runo- tai proosateoksia, joiden kukoistuskausi oli 1100–1300-luvulla. Käsitteen piiriin luetaan esimerkiksi bretonilaiset romaanit (Artur-romaanit), ritarieepokset sekä trubaduuri- ja minnerunous. Lajityyppi kehittyi Ranskassa ja levisi sieltä muualle Eurooppaan. Suosittuja aiheita olivat kuningas Arthuriin ja pyöreän pöydän ritareihin liittyvät tarinat sekä kertomukset Tristanin ja Isolden rakkaudesta.

Historia
--------

Alun perin ritariromaanit oli kirjoitettu hovipiirien viihdykkeeksi, mutta kirjapainotaidon myötä ne levisivät suuren yleisön ulottuville. Ritariromaanit kuvasivat ritareiden elämää romantisoidulla ja liioittelevalla tavalla. Tärkeitä teemoja olivat keskiaikaiset ritari-ihanteet, rohkeus, jalous ja vasallin uskollisuus herraansa kohtaan. Keskeinen aihe oli myös ritarin ylevä ja palvova rakkaus ylhäiseen naiseen, esimerkiksi Lancelotin rakkaus kuningatar Guinevereen.

Kelttiläiseen taruperinteeseen pohjautuva kuningas Arthur tuli hyvin suosituksi hahmoksi ritariromaaneissa, ja hänen ympärilleen punoutuvaa tarustoa kehittivät Chrétien de Troyes ja Geoffrey Monmouthilainen. Arthurista kasvoi ritariromaaneissa legendaarinen kuningas ja pyöreän pöydän ritareiden keskushahmo, mihin ovat saattaneet vaikuttaa Kaarle Suuren hovia kuvanneet chanson de geste -runoelmat.

Vähitellen uskonnollinen mystiikka tuli ritariromaaneissa keskeisemmälle sijalle. Chrétien de Troyes esimerkiksi kirjoitti ihmeitä tekevästä Graalin maljasta, josta tuli pysyvä teema Arthur-tarinoissa. Saksassa Wolfram von Eschenbach puolestaan loi *Parsifal*-eepoksen, jossa hän syvensi Graal-mystiikkaa. Ritari-ihanne alkoi myös kehittyä uskonnollisempaan ja siveellisempään suuntaan, eroottissävyisen rakkauden väistyessä taka-alalle ritariromaaneissa.

Myöhäiskeskiajalla ritariromaanit alkoivat menettää suosiotaan, ja muun muassa Miguel de Cervantes parodioi romaanissaan *Don Quijote* aiempia ritariromaaneja. Ritariromaanit ovat kuitenkin jatkuvasti innoittaneet sekä runoilijoita että säveltäjiä, muun muassa Richard Wagner on tehnyt oopperan Tristanista ja Isoldesta.

Monia nykyajan fantasiaromaaneja voidaan pitää ritariromaanien perillisinä*kenen mukaan?*.

Ritariromaaneja
---------------

* *Amadis de Gaula*
* *Don Quijote* (parodia)
* *Erotókritos*
* *Parsifal*
* *Raivoisa Roland* (*Orlando Furioso*)

Katso myös
----------

* Minnelaulu
* Trubaduuri

Lähteet
-------

* Ahokas, Jaakko: Ritariromaani. Hakusana teoksessa *Spectrum tietokeskus. 16-osainen tietosanakirja. 10. osa, Rad–Sio*. Helsinki: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07249-4.

### Viitteet

1. ↑  Ritarirunous, Tieteen termipankki. Viitattu 14.2.2020
2. 1 2 3 4 5  Ahokas 1976, s. 195–196.
Sverre Valen (2009)
**Sverre Valen** (9. toukokuuta 1925 Levanger – 18. maaliskuuta 2023) oli norjalainen kuoronjohtaja.

Valenin isä oli adventistipastori. Perhe muutti useita kertoja Valenin lapsuuden ja nuoruuden aikana. Valen aloitti musiikin soittamisen 11-vuotiaana saatuaan pianon. Häntä opetti pianonsoitossa Inge Rolf Ringnes, minkä lisäksi hän sai oppitunteja trumpetin-, sellon- ja viulunsoitossa. Lauluopetusta hänelle antoi Edvard Griegin ystävä Marie Irgens. Valen alkoi parikymppisenä opiskella musiikkia Oslon musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1952 hän meni naimisiin laulupedagogi Mary Johannessenin kanssa; pariskunta asettui vuonna 1956 Sandefjordiin.

Valen perusti Sandefjord Jentekorin 1956, Bel Canto-koretin 1961, Valen-koretin 1964 ja Valens Solistensemblen 1985. Hän kiersi kuorojensa kanssa laajalti kansainvälisesti. Valen voitti lukuisia palkintoja, kuten ensimmäisen sijan BBC:n Let the Peoples Sing -kuorokilpailussa vuonna 1969. Toiset palkinnot hän sai siinä vuosina 1988 ja 1989. Vuonna 1974 Valen sai Valen-koretin kanssa Spellemann-palkinnon. Sandefjord Jentekorin kanssa hän voitti viisitoista kertaa Norsk Rikskringkastingin kansalliset kuorokilpailut. Wienin musiikin Weltjugendfestissä Valen saavutti voitot vuosina 1979 ja 1990. Vuonna 1999 Valen nimettiin "vuosisadan sandefjordilaiseksi" kulttuurin kategoriassa. Hän oli vuodesta 1992 Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Hänelle myönnettiin myös Pyhän Olavin mitali (1981).

Valenin adventistinen vakaumus oli tärkeässä roolissa hänen elämässään, ja hän perustikin vuonna 1984 adventistikuoron, jonka johtamista hän yhä jatkoi Valens Solistensemblen lopetettua toimintansa vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. ↑  Baden, Torkil Olav & Trond Olav Svendsen: Sverre Valen *Store norske leksikon*.  29.3.2023. Viitattu 24.9.2023. (norjaksi)
2. 1 2 3 4  ‒ Ikke bare syng med det nebbet du har NRK
3. 1 2 3 4 5 6 7  Sverre Valen Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa

 |

 |
Lempäälän kanava kuvattuna 16. heinäkuuta 1985
**Lempäälän kanava** on Lempäälän keskustassa sijaitseva Pyhäjärven ja Vanajaveden yhdistävä kanava, jonka pituus on 1 275 metriä ja putouskorkeus 2,20–2,40 metriä. Kanavassa on yksi 160 metriä pitkä ja kahdeksan metriä leveä sulku. Kanavan ylittää kaksi maantiesiltaa ja yksi rautatiesilta. Suurimmat sallitut alusten mitat ovat 145,0 × 7,5 × 1,8 × 5,5 metriä (pituus × leveys × syväys × korkeus). Aluksen maston korkeus voi siltojen takia olla enintään 5,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat sektoriportteja joiden koneistot ovat sähkömekaaniset.

Lempäälään yritettiin rakentaa kanavaa 1700-luvun loppupuolella, mutta työ jäi kesken noin kymmenen vuoden yrittämisen jälkeen. Kanavatyömaa sijaitsi Rikalassa, nykyisen kanavan eteläpuolella, missä kaivannot ovat vieläkin nähtävissä. Nykyinen Lempäälän kanava rakennettiin vuosina 1867–1874 hätäaputöinä. Aluksi kanavan läpi kulki vilkas matkustajaliikenne, mutta sen jälkeen kun Tampere–Hämeenlinna-rautatie valmistui 1876, kanavaa käytettiin lähinnä tavarankuljetuksiin. Vuosina 1958–1961 kanava uusittiin uittoja varten. Tällöin kanavan sulku suurennettiin nykyiseen kokoonsa ja yläkanavaa syvennettiin. Kanavan nykyinen ulkoasu onkin peräisin tältä ajalta. Kanava palvelee nykyisin lähinnä matkailua, ja sen kautta kulkee Suomen Hopealinjan laivareitti Tampereelta Hämeenlinnaan. 

Kanavassa on ajoittain vesistön säännöstelyjuoksutusta, joka aiheuttaa siinä vaarallisen voimakkaan virtauksen. Kanavassa sattui vuonna 1988 vakava onnettomuus, jossa neljä ihmistä hukkui veneen kaaduttua virtauksessa. Tämän vuoksi kanavalle on asennettu varoitusvalot sekä rautatiesillan yhteyteen turvaportti, joka estää veneiden ajautumisen sulkuun tulvajuoksutusten aikana. 

Kanava on itsepalvelusulku jonka valvonta suoritetaan Muroleen kanavalta käsin. Kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.

Lähteet
-------

* Suomen kanavat – Lempäälä

### Viitteet

1. ↑  Väylävirasto: Lempäälän kanava *vayla.fi*. Viitattu 13.4.2022.
2. ↑  Arctia Oy: Kanavien käyttö ja kunnossapito *arctia.fi*. Viitattu 13.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lempäälän kanava** Wikimedia Commonsissa

* Väyläviraston sivu Lempäälän kanavasta
* Lempäälän kunnan sivu kanavasta
**Erkki Antero Rautee** (15. toukokuuta 1924 Pohjois-Pirkkala – 24. marraskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen marxismin teoreetikko. Rautee oli Suomen kommunistisen puolueen keskeisimpiä ideologeja 1960-luvulta 1980-luvun puoliväliin.

Rautee syntyi tunnettuun nokialaiseen vasemmistosukuun ja hän kasvoi mukaan työväenliikkeen toimintaan. Rautee kävi Nokian yhteiskoulua, kunnes hänet vuonna 1943 määrättiin asepalvelukseen. Rauteesta tehtiin kirjuri. Hän palasi siviiliin alkuvuodesta 1945. Rautee valmistui ylioppilaaksi vuonna 1946 ja kansakoulunopettajaksi keväällä 1948.

Vuonna 1948 Rautee värvättiin Sirola-opistoon opettamaan luonnontieteitä ilman biologin koulutusta. Samana vuonna hän liittyi SKP:hen. Rautee tuki 1950-luvulla Suomessa neuvostoliittolaista lysenkolaisuutta, josta oli vuonna 1948 tullut Neuvostoliiton virallinen biologinen teoria. Hän mm. yritti todistaa molekyyligenetiikan harhaopiksi.

Rautee vaikutti Sirola-opistossa 20 vuotta ja hänen alakseen vakiintui marxilainen filosofia ja sosialismin teoria. Rautee opiskeli Moskovassa vuosina 1958–1961. Vuonna 1966 Kansankulttuuri julkaisi hänen kirjansa *Puheenvuoroja marxilaisuudesta*. Rautee oli SKP:n uudistuslinjan keskeisiä muotoilijoita. Hän vaikutti vahvasti SKP:n vuonna 1969 hyväksytyn puolueohjelman linjauksiin.

Vuodesta 1971 Rautee toimi SKP:n valistussihteerinä. Vuonna 1972 Rautee valittiin Yhteiskunnallisen arkistosäätiön puheenjohtajaksi ja SKP:n poliittiseen toimikuntaan. Vuosina 1976–1983 hän oli myös SKP:n poliittis-teoreettisen äänenkannattajan *Kommunistin* päätoimittaja ja 1979–1985 Kansan Sivistystyön Liiton puheenjohtaja.

Rautee vetäytyi SKP:n johdosta vuoden 1984 edustajakokouksen jälkeen. Hän vastusti puheenjohtajaksi valitun Arvo Aallon johtamaa niin sanottua kirveslinjaa, jonka johdolla SKP:sta erotettiin taistolainen oppositio. Virallisesti Rautee jäi työkyvyttömyyseläkkeelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veli-Pekka Leppänen: Aatteen mies uudisti puolueen ohjelman[vanhentunut linkki] (Helsingin Sanomat 26.11.2000)
2. 1 2 3 4  Veli-Pekka Leppänen: Kivääri vai äänestyslippu (Edita 1999), s. 175–176, 401.
3. 1 2  Suomen kommunistisen puolueen toiminnasta 16. ja 17. edustajakokouksen väliseltä ajalta (SKP 1975), s. 49.
4. ↑  Saura, Anssi: Valetieteilijä Lysenko ja suomalaiset Skeptikko 3/2011
5. ↑  Anna-Maija Nirhamon puhe "Elämää arkistossa" -kirjan julkistamistilaisuudessa Kansan Arkistossa 17.11.2005 (www.kansanarkisto.fi) linkki

Aiheesta muualla
----------------

* Yhteiskunnan pyramidi (Ylen elävä arkisto)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Jokeripokerin yleisin malli Suomessa.
**Jokeripokeri** on Veikkauksen, aikaisemmin Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) rahapeliautomaatti. Jokeripokeri kehitettiin vuonna 1986 valmistuneen Pokerin seuraajaksi. Pelistä on olemassa 50, 75 ja 100 euron päävoittoiset versiot. Pienin päävoitto on pelipisteissä, 75 euron versiota voi pelata anniskeluravintoloissa ja 100 euron versio on käytössä ainoastaan pelisaleissa. Täyspotti-pelisaleille varattu malli on yksi neljästä muusta Jokeripokeri-automaateista, joiden lisäksi peliä voi pelata myös Monipeli-, Monipeli²-, Pokeria- ja Täyspokeri-automaateissa. Ålands Penningautomatföreningenille (Paf) on lisäksi viety 40 euron ja kahta erilaista 200 euron päävoittoista versiota laivojen pelitoimintaa. Tuplauksen palautusprosentit*selvennä* ovat laivapeleissä 94,3396 % ja muissa 98,1132 %.

Vuonna 2011 RAY lanseerasi Jokeripokerin myös Internetiin. Nettiversio poikkeaa fyysisestä Jokeripokeri -pelikoneesta pelipanosten osalta. Netissä Jokeripokerin maksimipanos on 2 euroa ja minimipanos 20 senttiä. Lisäksi nettiversiossa on mahdollista voittaa jokin RAY Jackpotin kolmesta ylimääräisestä voitosta. Jackpotin voitto on täysin satunnainen, eikä se riipu panoksen suuruudesta tai pelikierroksen tuloksesta.

Katso myös
----------

* Luettelo Veikkauksen raha-automaattipeleistä

Aiheesta muualla
----------------

* Jokeri Pokeri RAY:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  RAY: Jokeripokerit (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  RAY: Pelit
3. ↑  Casino.fi: Jokeripokeri
**Fosdinovo** on kunta Toscanan luoteisosassa Italiassa. Se kuuluu Massa-Carraran maakuntaan ja Lunigianan historialliseen alueeseen.

Maantiede
---------

Fosdinovo sijaitsee alueella, jossa maasto kohoaa Välimerestä vuoristoksi. Etäisyys Carrarasta on noin 15 kilometriä pohjoiseen ja Firenzestä noin 105 kilometriä länsiluoteeseen. Maanteitse etäisyys Firenzestä on noin 135 kilometriä ja Genovasta noin 110 kilometriä.

Fosdinovon virtavedet päätyvät Magra-joen kautta Välimereen.

Historia
--------

Fosdinovo oli keskiaikana Malaspinan suvun ja Lunin piispojen kiistan aihe. Spinetta Malaspina sai paikkakunnan haltuunsa 1340 ja Malaspinat hallitsivat Fosdinovoa aina Ranskan vallankumoukseen saakka. Lähes puoli vuosituhatta kestänyt aikakausi oli paikkakunnalle suhteellisen rauhallista. Wienin kongressin (1815) jälkeen Fosdinovo kuului Este-suvun läänityksiin ja päätyi 1800-luvun jälkipuoliskolla osaksi Italian kuningaskuntaa.

Fosdinovon historiallisiin rakennuksiin kuuluu muun muassa Castello Malaspina, jonka historia alkaa 1100-luvulta, ja kolmikerroksinen Villa Malaspina, jonka historia ulottuu niin ikään keskiajalle. Kirkoista mainittakoon San Remigio, joka on rakennettu 1400-luvun jälkipuoliskolla ja uudistettu täysin vuoden 1666 jälkeen.

Talous ja liikenne
------------------

Fosdinovon elinkeinoja ovat muun muassa maatalous ja turismi. Keskeisiä maantieliikenteen väyliä ovat Strada statale 1 Via Aurelia ja moottoritie A12 (Autostrada Azzurra).

Lähteet
-------

1. ↑  Bilancio demografico mensile anno 2023 (dati provvisori) Comune: Massa *ISTAT – Demografia in cifre: Bilancio demografico mensile*. ISTAT. Viitattu 13.9.2023. (italiaksi)
2. ↑  La distanza del percorso stradale da Firenze a Fosdinovo è di 135,60 km *Percorsokm.it*.  (italiaksi)
3. ↑  La distanza del percorso stradale da Genova a Fosdinovo è di 110,48 km *Percorsokm.it*.  (italiaksi)
4. ↑  STORIA DI FOSDINOVO *Terredilunigiana.com*.  (italiaksi)
5. ↑  Cosa c’è da vedere *Comunefosdinovo.it*.  (italiaksi)
6. ↑  Chiesa di San Remigio *Beni Ecclestiastici in Web*.  (italiaksi)
7. ↑  Economia *Italiapedia.it*.  (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fosdinovo, Toscana, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fosdinovo**.
Massa-Carraran maakunta
Aulla | Bagnone | Carrara | Casola in Lunigiana | Comano | Filattiera | Fivizzano | Fosdinovo | Licciana Nardi | Massa | Montignoso | Mulazzo | Podenzana | Pontremoli | Tresana | Villafranca in Lunigiana | Zeri


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz area

 |

 |
Joensuun lyseon lukio aiempi rakennus Koulukadulla (vuoden 2020 loppuun). Vuodesta 2021 lähtien lukio on toiminut Joensuun Tiedepuiston rakennuksessa Länsikadulla.
**Joensuun lyseon lukio** on Joensuussa sijaitseva toisen asteen yleisivistävä oppilaitos. Joensuun lyseo on perustettu vuonna 1865, ja on Suomen toiseksi vanhin suomenkielinen oppikoulu.

Koulussa voi opiskella sekä kansalliseen ylioppilastutkintoon tähtäävät opinnot, että maailmanlaajuisen opetussuunnitelman mukaiset IB Diploma Programme -opinnot. Englanninkielisessä IB-opetuksessa lyseon lukio toteuttaa Opetus- ja kulttuuriministeriön vahvistamaa erityistä koulutustehtävää.

Valtakunnallisten pakollisten ja syventävien kurssien lisäksi Joensuun lyseon lukiossa on tarjolla koulukohtaisia soveltavia kursseja.

Katso myös
----------

* Joensuun lyseon historiaa
* Joensuun tyttölyseo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joensuun lyseon lukio Joensuun kaupunki, joensuu.fi. Viitattu 1.8.2021.
2. ↑  Koonti erityisistä koulutustehtävistä 1.8.2018 lukien (pdf)  2018. Opetus- ja kulttuuriministeriö, minedu.fi. Viitattu 1.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Joensuun lyseon lukion kotisivu
* Facebook -sivu
* Alina Kuusisto: Sivistystä sydämellä – Joensuun lyseon lukio 150 vuotta. Kirjokansi, Joensuu 2015.
**Walter Andrew Babiak** (s. 11. lokakuuta 1933 Saskatoon) on kanadalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja alttoviulisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja sitten Toronton yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat John Montague, Elie Spivak, Nicholas Goldschmidt, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Orkesterinjohtoa Babiak opiskeli Boyd Neelin, Walter Susskindin ja vuonna 1962 Amsterdamin yliopistossa Franco Ferraran johdolla.

Babiak soitti alttoviulua CBC:n sinfoniaorkesterissa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän johti muun muassa Kanadan kansallisbalettia ja Brantfordin sinfoniaorkesteria. Hän perusti vuonna 1970 North Yorkin sinfoniaorkesterin. Vuonna 1971 hän oli Wienin valtionoopperan baletin vierailevana kapellimestarina sen Pohjois-Amerikan-kiertueella. Babiak on tehnyt suuren määrän sovituksia ja orkestraatioita. Lisäksi hän on säveltänyt yli 40 alkuperäistä teosta, joihin kuuluvat *Sinfonietta for Strings*, *Soliloquy for Violin... To be or not to be* ja *A Child's Christmas in Wales*.

Babiak sai lapsille tekemistään levytyksistä *Beethoven Lives Upstairs* ja *Mozart's Magic Fantasy* Juno-palkinnot vuosina 1990 ja 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Walter Babiak (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Vastuuvapaus** on Suomen yhteisölainsäädännössä määritelty päätös, jolla yhteisö luopuu mahdollisista korvausvaatimuksista hallituksen jäseniä tai muita yhtiön toimielimen jäseniä tai muita vastuullisia kohtaan. Vastuuvapaus myönnetään yleensä vuosikokouksen yhteydessä, ja ennen vastuuvapauden myöntämistä luetaan tilintarkastajien lausunto aiheesta.

Vastuuvapaus voidaan jättää myöntämättä, jos esimerkiksi joku hallituksen jäsen on toimillaan aiheuttanut suurta vahinkoa yhteisölle*selvennä*. Vastuuvapauden myöntämättä jättämisestä ei sinänsä seuraa vielä mitään sanktioita, mutta se antaa mahdollisuuden yhteisölle myöhemmin haastaa hallitus tai sen yksittäisiä jäseniä oikeuteen toimistaan.

Yksi yleisimmistä syistä vastuuvapauden myöntämättä jättämiselle yhdistyksissä on, että tilinpäätöstä ei ole saatu valmiiksi määräaikaan mennessä. Tällöin yleensä järjestetään myöhemmin uusi yhdistyksen kokous, jossa tilinpäätös hyväksytään ja vastuuvapaus myönnetään.

Yhteisöjä, joissa vastuuvapaus myönnetään, ovat mm. asunto-osakeyhtiöt, kunnat sekä rekisteröidyt yhdistykset.

Lähteet
-------

1. ↑  Vastuuvapaus - Versusasunnot.fi I Mitä tarkoittaa hallituksen vastuuvapaus *Versus Asunnot - Kiinteistönvälittäjä*. Viitattu 11.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Vastuuvapauden myöntämisestä asunto-osakeyhtiöissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Volvic** on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista pohjoiseen. Kunta sijaitsee Parc Naturel Régional des volcans d’Auvergnen luonnonpuiston alueella.

Château de Tournoël
Kunnan maisemaa hallitsee keskiaikainen linna Château de Tournoël. Linnan paikalla on ollut varustuksia jo 1000-luvulla. Auvergne kreivit rakennuttivat 1200-luvulla linnaan päätornin ja 1300-luvulla linnaan lisättiin pyöreä puolustustorni. 1400-luvun puolivälissä Antoine de la Rochen aloitteesta linnaan tehtiin goottilaisia koristelutöitä sekä Pyhän Annan kappeli. Linna hylättiin 1800-luvulla. Tämän jälkeen se toimi kivilouhoksena, ja kaikki Volvic-kivestä tehdyt lattialaatat varastettiin. Lisäksi vuonna 1840 myrsky lennätti pois osan linnan katosta. Vuodesta 1920 lähtien linnan omistanut Chabrolin suku on ylläpitänyt linnaa. Aluksi he palkkasivat linnaan vartijan, joka esti kivien varastamisen. Vuonna 2000 alkoi laajamittainen linnan entisöimistyö. Nykyisin linnaan on mahdollista päästä tutustumaan.

Volvicissa on 1700-luvulla italialaisten huviloiden malliin rakennettu uusklassinen Château de Bosredon. Talossa on nykyään taidemuseo Musée Sahut, joka on erikoistunut teoksiin, jotka ovat tehty paikallisesta Volvic-kivestä.

Kunnan yrityksiä on luonnollista kivennäisvettä pullottava  Volvic. Volvicin kivennäisvesi perustuu paikalla 13 500 vuotta sitten tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen, joka muodosti useita kivikerroksia. Kivikerrokset ovat luonnonsuodatin, jonka läpi vesi virtasi hitaasti. Yritys kuuluu Danonen elintarviketeollisuusyritykseen. 

  

* Château de BosredonChâteau de Bosredon
* Volvicin kivennäisvesitehtaan pullottamoVolvicin kivennäisvesitehtaan pullottamo

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 30.9.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Parlons de son histoire... Château de Tournoël. Viitattu 30.9.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Musée Sahut Mairie de Volvic. Viitattu 30.9.2023. (ranskaksi)
4. ↑  Volvic : une eau qui prend sa source au cœur des volcans Volvic. Viitattu 30.9.2023. (ranskaksi)
5. ↑  Saint-Léonard-de-Noblat > Puy de Dôme Tour de France 2023. Viitattu 30.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvic** Wikimedia Commonsissa
**Exotica** on viihdemusiikin tyylilaji, joka ottaa vaikutteita maailmanmusiikista muttei kuitenkaan pyri sen autenttiseen toistamiseen. Exotican pääasiallinen tavoite on sen sijaan kepeä viihdyttäminen. Se kokoaa eri kansojen musiikin tunnistettavia sointuja ja yhdistää ne kevyeen popmusiikin muotoon. Musiikki herättää yleensä mielikuvia eksoottisista ulkomaisista matkakohteista, jotka on suunnattu valkoisille yhdysvaltalaisille, ja se on siinä mielessä symbolisesti ikään kuin pakettimatka; hauska, epäautenttinen ja turvallisen tuttu.

Exoticaa sovitetaan yleensä standardiorkestereille, ja instrumentaatiota lisätään sen mukaan, minkä paikan tunnelmaa halutaan herättää, esimerkiksi käyttämällä tiettyjen kansojen musiikissa käytettyjä soittimia. Joskus exotica ottaa vaikutteita kummallisista ääniefekteistä, jotka määrittelevät space age pop -tyylilajin.

Exotica oli suosituimmillaan 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa, jolloin sitä jo pidettiin keinotekoisena, mutta sen tullessa uudelleen suosituksi 1990-luvulla vaihtoehtomusiikin kuuntelijat omaksuivat juuri nämä piirteet, tosin ironisesti. Tänä aikana myös arvioitiin uudelleen ajan luovia musiikin tuotantotekniikoita.

Exotican suosituimpia musiikin lähteitä ovat Tyynenmeren alue, Karibia, Latinalainen Amerikka, Brasilia ja Afrikka. Merkittäviä exotica-artisteja ovat Les Baxter, Martin Denny, Esquivel ja Yma Sumac.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Exotica Music Genre Overview *AllMusic*. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

### Artikkeleita

* Ryan, Matt: An Introduction to Exotica *Strange Currencies*.  7.6.2021. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)
* Kemp, Sam: Enter the Tiki lounge: exploring the bewildering world of exotica *Far Out Magazine*.  10.3.2022. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)
* Bedenbaugh, Thomas: Exotica Music and White America Nostalgia *PopMatters*.  16.6.2022. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)
**Minnelaulu** eli minnerunous (saks. *Minnesang*) oli keskiajalla Saksassa esiintynyt runouden laji, jota esitettiin laulamalla yksiäänisesti harpun tai viulun säestyksellä. Lauluja sävellettiin 1400-luvun alussa myös moniäänisiksi, mutta näiden merkitys jäi vähäiseksi. Minnelaulua esiintyi 1100-luvun loppupuolelta 1400-luvulle asti, mutta suosituinta se oli 1200-luvun alkuvuosikymmeninä. Se oli trubaduurirunouden saksalainen vastine, jonka vaiheet liittyvät 1300-luvulta alkaen myös mestarilauluihin.

Yleensä johonkin kirkkosävellajiin sävelletyn minnelaulun sisältö oli usein naista ihannoivaa lemmenrunoutta, mutta muitakin aiheita esiintyi. Minnelaulun tärkeimmät muodot olivat Lied, Leich ja Spruch. Lied tarkoitti alkuaan laulua yleensä. Sen muotoja olivat Botenlied, Erntelied (elojuhlalaulu), Kreuzlied (ristiretkeläislaulu) ja Tagelied (aamulaulu). Leich oli tanssilauluja ja uskonnollisia aiheita käsittelevä runouden muoto, jonka tuotosten pituus oli usein useita satoja rivejä. Spruchin aiheet olivat opettavia ja mietiskeleviä.

Runojen esittäjät olivat etenkin alkuaikoina lähes yksinomaan aatelisia, mutta myöhemmin heidän joukossaan oli myös porvarillisia kierteleviä laulajia. Tunnetuimpia laulajia olivat

* Friedrich von Hausen (k. noin 1190)
* Hartmann von Aue (k. noin 1210), joka toi runouden piiriin Arthur-kuninkaan tarinat
* Gottfried von Strassburg (k. noin 1215)
* Wolfram von Eschenbach (k. noin 1220), joka kirjoitti *Parzival*-eepoksen
* Walther von der Vogelweide (k. noin 1230) oli minnelaulujen huippukauden omaperäinen lyyrikko
* Neidhart von Reuenthal

Katso myös
----------

* Hovikirjallisuus

Lähteet
-------

* Spectrum, WSOY 1978, hakusana hovikirjallisuus
* Factum, Weilin+Göös 2004
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1963
**Graziano Rossi** (s. 14. maaliskuuta 1954 Pesaro) on italialainen uransa päättänyt ratamoottoripyöräilijä. Hän kilpaili MM-sarjassa vuosina 1977-1982.

Rossi debytoi silloisessa pääluokassa, 500-kuutioisissa kaudella 1977 ollen mukana vain yhdessä kilpailussa. Seuraavalla kaudella hän ajoi kaksi kilpailua saavuttaen seitsemän pistettä. Kaudella 1979 Rossi ajoi sekä 500- että 250-kuutioisissa. 250-kuutioisissa hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, yhden kakkossijan ja yhden kolmossijan ollen sarjan kolmas 67 pisteellään. Uransa ensimmäisen ja ainoan paalupaikan Rossi saavutti kaudella 1980 Suomen Grand Prixistä. Hän oli tuolla kaudella viides 500-kuutioisten sarjassa saavutettuaan kaksi palkintosijoitusta. Rossi lopetti uransa kauden 1982 jälkeen ajettuaan tuon kauden 500-kuutioisissa.

Myös Rossin poika Valentino Rossi on ratamoottoripyöräilijä. Hän on yhdeksänkertainen maailmanmestari. Valentino Rossi käyttää nykyisin samaa numeroa kuin Graziano Rossi urallaan, numeroa 46.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Aittoniemi, Janne: Maailman nopein tohtori. Urheilusanomat 39/2015, s. 26-30


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee sanan syntyä ja uskonnollista hahmoa. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Alexandre Cabanel, *L’Ange déchu* ("Langennut enkeli"), 1847.
Guillaume Geefs, *Le génie du mal* ("Geniuksen henki" tai Pahuuden henki"), 1848.
**Lucifer** on latinankielinen sana, joka tarkoittaa kirjaimellisesti "valonkantajaa" (*lux* = valo, *ferre* = kantaa, tuoda). Nimi periytyy alkujaan kreikan termistä Ἓσπερος, *heosphoros*, aamunkoin tuoja. Antiikista lähtien Lucifer on tarkoittanut Kointähteä eli Venusta. Nimitys kuvaa Venuksen nousua loisteena taivaalle ja lankeamista taivaan rannan taa.

Kristinuskon vaikutuksesta Luciferin ajatellaan nykyään usein olevan yksi Saatanan monista nimistä. Kristillisen perinteen mukaan Lucifer oli ensimmäinen arkkienkeli, kunnes hänestä tuli liian ylpeä ja vallanhaluinen, mikä johti kapinaan Jumalaa vastaan. Taivaallisen sodan jälkeen Jumala karkotti Luciferin, jolloin Luciferista tuli paholainen, langennut enkeli, ja hänen seuraajistaan demoneita. Tällaisen käsityksen muodostumiseen ovat vaikuttaneet muun muassa *Kadotettu paratiisi* ja *Jumalainen näytelmä*.

Sana "lucifer" esiintyy Vulgatassa, missä se on käännös kreikasta. Alkuperäisessä hepreankielisessä tekstissä käytetään sanamuotoa הילל בן שחר, joka tarkoittaa "Helel, Shaharin poika". Helel oli babylonialais-kanaanilainen aamutähden jumala ja Shahar aamunkoitteen jumala. Vuoden 1992 kirkkoraamatussa, jossa sana Lucifer ei esiinny kertaakaan, tämä kohta on suomennettu "Kointähti, sarastuksen poika". Vaikka kyseinen raamatunkohta puhuu "taivaalta putoamisesta", se ei viittaa Luciferin Helvettiin karkottamiseen. Se on osa pilkkalaulua Babylonin kuninkaasta, mikä käy ilmi jakeesta Jesaja 14:4.

Lucifer-tuotemerkillä on valmistettu muun muassa olutta (belgialainen Riva-panimo) ja grillejä. Lucifer oli myös H. P. Blavatskyn toimittama teosofinen aikakauslehti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lucifer *Etymonline*. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Satan - Lucifer the Fallen Angel: Pride Sent Lucifer from Heaven to Earth *Share Faith*.  Arkistoitu 8.5.2013. Viitattu 10.5.2013. (englanniksi)
3. ↑  Crown Princes of Hell *About.com*.  Arkistoitu 15.5.2013. Viitattu 10.5.2013. (englanniksi)
4. ↑   Jesaja 14 *raamattu.uskonkirjat.net*. Viitattu 11.9.2023.
5. ↑  Lucifer | Brouwerij Riva S.A. *BeerAdvocate*. Viitattu 11.9.2023. (englanniksi)
6. ↑  Pirun hyvä grilli *Lucifer*. Viitattu 11.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucifer** Wikimedia Commonsissa
Volcan De Taburiente saapumassa Los Cristianoksen satamaan 7.3.2023

| M/S Volcan De Taburiente |
| --- |
| Tyyppi | matkustaja-autolautta |
| Lippuvaltio | Espanja |
| Kotipaikka | Santa Cruz De Tenerife |
| IMO-numero | 9348558 |
| MMSI-numero | 22427700 |
| Tunnuskirjaimet | ECKH |
| Omistaja | Sotavento Maritima |
| Operaattroi | Naviera Armas |
| Rakennustelakka | De Hijos De J, Barreras De Vigo, Espanja |
| Rakennusnumero | #1650 |
| Käyttöönotto vuosi | 2006 |
| Tekniset tiedot |
| Pituus | 132m |
| Leveys | 21.50m |
| Syväys | 5.70m |
| Bruttovetoisuus (GT) | 12.895 |
| Koneisto | 4x MaK 8M32 |
| Nopeus | 24.5kn |
| Hyttejä | 0 |
| Matkustajia | 1500 |
| Autokapasiteetti | 300 |
| Kaistametrejä | 1200 |

M/S Volcan De Taburiente on Espanjalaisen Sotavento Maritima varustamon omistama matkustaja-autolautta. Nykyisin Espanjalainen varustamo Naviera Armas operoi auksella Teneriffan Los Cristianoksen, La Gomeran San Sebastianin ja La Palman Santa Cruzin välilä. Alus on rakennettu Pontevedrassa Heijos De Barrerasin telakalla Espanjassa

Onnettomuudet ja tapaturmat aluksella
-------------------------------------

**Törmäsy Bencomo expressin kanssa**

Lautat Fred. Olsen express yhtiön omistama Bencomo express ja Volcan De Taburiente törmäsivät Los Cristianosin sataman sisäänkäynnillä Teneriffan lounaisrannikolla Kanariansaarilla aamulla 23. helmikuuta 2020. Molemmat alukset kärsivät vaurioita, mutta palasivat liikenteeseen myöhemmin seuraavana päivänä sään parantuessa. Myrskyinen sää, voimakas tuuli ja korkeat aallot vaikuttivat onnettomuuteen. 

**Keularampin sortuminen**

Volcán de Taburiente aiheutti ongelmia Los Cristianosin satamassa 09.10. 2016. Kun alus valmistautui sunnuntai-iltapäivänä aloittamaan purkamista eteläsatamassa, yksi keularampin hydrauliikka sylintereistä irtosi ja osui runkoon, mikä teki mahdottomaksi ajoneuvojen purkamisen ja kyydissä olevien matkustajien poistumisen laivasta. Aluksen ongelmat aiheutti paljon hämminkiä satamassa sillä alus tuurasi samaan aikaan myös yhitön toista lauttaa Volcan De Tirajanaa joka liikennöi normaalisti El Hierroon. Laivalta tulevat matkustajat La Palmasta joutuvat odottamaan laivassa, kun taas ne, jotka haluavat matkustaa La Gomeraan ja El Hierroon, odottavat laiturissa. Aluksen kapteeni päätti kääntää aluksen ympäri että ajoneuvot ja matkustajat saataisiin purettua laivasta. Sataman henkilökunta vahvisti että, noin kello 22.30, yli kaksi tuntia myöhemmin, alus on suorittanut käännöksen ja purkaminen aloitettiin perän kautta keulan sijaan. Alusta alkoi samana päivänä tuuraamaan yhtiön toinen alus Volcan De Tauce joka oli tilanteen sattuessa lähellä. Volcán de Tauce, joka on jo käytössä Los Cristianosin läheisyydessä, kun se palaa La Palmasta, se kattaa tapahtuman ja estää siten El Hierron jäämisen ilman meriyhteyttä, koska Volcán de Tirajana -katamaraani on juuttunut Asticaniin.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

  

navira armas
**Göran Mikael Stenberg** (s. 13. maaliskuuta 1935 Hämeenlinna) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Stenbergin vanhemmat olivat hammaslääkäri Ole Göran Mikael Stenberg ja Majlis Sundgren. Hän avioitui 1957 pankkivirkailija Marja-Sinikka Kajavan kanssa. Stenberg valmistui farmaseutiksi 1957 ja luonnontieteiden kandidaatiksi 1963 Helsingin yliopistosta. Hän oli Suomen UCB Oy:n lääke-esittelijä 1957–1963, Orion Oy:n vientipäällikkö 1963, Oy Alfred Benzon Ab:n toimitusjohtaja 1963–1974, Hässle-Ciba-Geigy Oy:n markkinointijohtaja, varatoimitusjohtaja 1974–1975 ja toimitusjohtaja 1975–1979 sekä Suomen Astra Oy:n toimitusjohtaja 1979–1994. Stenbergillä oli työuransa aikana myös useita lääketeollisuuden ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skippari, Mika: Kauppaneuvos Göran Stenberg (1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.9.2023.
2. ↑  Arvonimet. *Helsingin Sanomat*, 17.6.1994, s. A4.
3. ↑  Medicinman som vill tävla och påverka.  *Hufvudstadsbladet*, 13.3.1995, nro 70, s. 18. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.9.2023.  (e-vapaa)
Jorma Tenovuo
**Jorma Tenovuo** (s. 26. maaliskuuta 1949 Turku) on Turun yliopiston kariesopin professori. Tenovuo valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1974 Turun yliopistosta, väitteli hammaslääketieteen tohtoriksi 1976, sai dosentuurin 1978 ja erikoishammaslääkärin oikeudet 1984. 

Tenovuo toimi vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa (University of Alabama, Birmingham) 1980-81, 1982 ja 1984. Turun yliopiston kariesopin professoriksi hänet nimitettiin 1988. Hän on toiminut myös mm. Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian puheenjohtajana 1995-96, Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) suusairauksien klinikan ylihammaslääkärinä 2005-09 ja lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusvaradekaanina 2001-06. 

Tenovuo on toiminut Caries Research-julkaisun päätoimittajana 1992-99 sekä European Journal of Oral Sciences-julkaisun toimittajana 2002 alkaen. Hän on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia erityisesti suun mikrobiologian, immunologian ja sylkitutkimuksen alueilta.

Huomionosoituksia
-----------------

Tutkimusansioistaan Tenovuolle on myönnetty useita kansainvälisiä palkintoja, mm. International Association for Dental Research (IADR) Oral Science Award (1984), E.W. Borrow Memorial Award (1998), Acta Odontologica Scandinavica-palkinto (1998), Bensow-palkinto (2000), Yngve Ericsson-palkinto (2006) sekä kotimaassa 1984 hammaslääketieteen Pohjola-palkinto.

Muuta
-----

Tenovuo on aktiivinen lintuharrastaja ja lintukuvaaja. Hänen kuviaan ja artikkeleitaan on julkaistu kymmenissä lintulehdissä ja -kirjoissa eri puolilla maailmaa, mm. Birding World, Birdwatch, Suomen Luonto, Dutch Birding ja Linnut.

Tenovuo asuu nykyisin Utössä.

Lähteet
-------

1. ↑  jtenovuo.com *jtenovuo.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jorma Tenovuo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |