recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borki**.
**Borki** (ven. Борки́) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verondajoen varrella 20 kilometriä Novgorodista lounaaseen. Kylässä on 1 500 ja kunnassa 2 800 asukasta (vuonna 2011).

Borkin kunnan pinta-ala on 406,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin piirin Jermolinon, koillisessa Pankovkan ja idässä Rakomon kuntiin, kaakossa Ilmajärveen, etelässä Lesnajan kuntaan sekä lännessä Šimskin piiriin. Pinta-alasta 42,0 % on metsää, 39,9 % maatalousmaata ja 14,5 % vesialueita. Tärkeimmät joet ovat Veronda, Nudyša, Verjaža ja Zmeika. Seudulla sijaitsee Novgorodin rauhoitusalue.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 33 kylää: Bogdanovo, Bolšoje Podsonje, Borok, Desjatiny, Dubrovka, Farafonovo, Gorškovo, Jarovitsy, Jerunovo, Kukanovo, Kuritsko, Larešnikovo, Lentjevo, Lipitsy, Ljuboježa, Novoje Hramzino, Novoje Kuravitšino, Novoje Sergovo, Okatovo, Orlovo, Ostrovok, Proletarka, Seltso, Sergovo, Sidorkovo, Staroje Kuravitšino, Sutoki, Tolstikovo, Tšaika, Verhovje, Vorobeika, Zabolotje ja Zaval. Borkin jälkeen suurin asutus on reilun 300 asukkaan Sergovo, joka toimi vuonna 2010 lakkautetun kunnan keskuksena.

Kunnan kautta kulkee Novgorodin ja Pihkovan välinen maantie. Tärkeimpiä työnantajia ovat julkiset palvelut sekä kolme maidontuotantoon erikoistunutta maatalousyritystä. Kolme neljäsosaa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Borkissa on keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka.

Seudun nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Kuritskon ja Sergovon kirkot, Mihailo-Klopskin luostari Seltsossa, Borkin ja Sergovon kartanoiden puistoalueet, Sergovon tuulimylly sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Borkovskoje selskoje poselenije, Novgorodski raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 4.2.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Borkin kunnan sivusto (venäjäksi)
**Yusufari** on Nigerian Yoben osavaltion pohjoisosassa sijaitseva paikallishallintoalue (engl. *local government area*). Paikallishallintoalue on pinta-alaltaan 3 928 neliökilometriä ja käsittää Alanjirorin, Gumshin, Guyan, Jebuwan, Kaskan, Kumugannamin, Mai-Malarin, Sumbarin ja Tulotulowan (tai Tulo Tulo) kylät sekä Yusufarin kaupungin, joka toimii paikallishallintoalueen keskuksena. Yusufarin alue rajautuu pohjoisessa Nigerin tasavaltaan ja paikallishallintoalueella on kansainvälinen rajanylityspaikka. Yusufari sijaitsee aridissa ympäristössä ja alueella on hiekkadyynejä. Vuoden keskilämpötila on 34 astetta.

Yusufarin väestö saa elantonsa maanviljelystä, kuten sipulin, porkkanan ja tomaatin kasvatuksesta. Myös karjankasvatus ja keramiikan valmistus elättää paikallisia. Yusufarin alueeseen kuuluvalta Tulo Tulon alueelta kerätään kaliumia, jota kutsutaan "mustaksi suolaksi", ja kuljetetaan Gashuaan ja Geidamiin. Alueella kulkee edelleen kamelikaravaaneja. Paikallishallintoalueella on useita markkinapaikkoja, joilla paikalliset myyvät ja vaihtavat hyödykkeitä. Yusufarin paikallishallintoalueella asui vuoden 2006 väestönlaskennassa 110 739 asukasta. Vuoden 2011 arvion mukaan väkiluku oli 131 920.

Lähteet
-------

1. ↑  Postcode map Nigerian Postal Service.  Arkistoitu 26.11.2012. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Nigeria: Administrative Division City Population. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Yusufari Manpower Nigeria. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Yusufari Local Government Area Finelib.com. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
5. ↑  Anpara, Forester: See an Oasis in Yusufari Local Government Area of Yobe State "Tulo-Tulo" Opera News. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee taajamaa.* Oredež *on myös Ortesjoen venäläinen nimi.*



  

  

  

  

  

  

  

  

Oredežin kunta Lugan piirin kartalla.
**Oredež** (ven. О́редеж) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Lugan piirissä. Se sijaitsee Ortesjoen varrella 33 kilometriä Lugasta maanteitse itään. Kunnassa on 3 000 asukasta (vuonna 2010).

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 11 kylää: Bolšije Vleškovitši, Borštšovo, Dubrovka, Habalinka, Kolentsovo, Malyje Vleškovitši, Poddubje, Pokrovskoje, Sokolniki, Vasilkovitši ja Zamostje.

Seudun kylät mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Nykyinen taajama on syntynyt rautatien rakentamiseen yhteydessä vuosina 1897–1898. Se kuului aluksi Lugan kihlakunnan Butkovon volostiin. Vuosina 1927–1959 Oredež oli Leningradin alueeseen kuuluneen hallintopiirin keskus. Toisen maailmansodan aikana seutu oli saksalaisten miehittämä.

Oredežin kautta kulkee Pietarista Minskiin ja edelleen Ukrainaan johtava rautatie. Sieltä on myös maantieyhteydet Lugaan sekä Ljubanin ja Namkun kautta Paulovaan.

Taajama koostuu säännölliseen asemakaavaan rakennetuista yksi-kaksikerroksisista asuintaloista sekä kaupunkimaisista kerrostaloista. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo ja kirjasto. Vuonna 2004 rakennettiin ortodoksinen tsasouna. Nähtävyyksiin kuuluvat toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet
-------

1. ↑  Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, gorodskih okrugov, munitsipalnyh raionov, gorodskih i selskih poseleni *gks.ru*.  Arkistoitu 5.6.2013. Viitattu 17.1.2014. (venäjäksi)
2. 1 2  Ofitsialnyi sait administratsii Oredežskogo selskogo poselenija: O poselenii *adm-ored.narod.ru*. Viitattu 17.1.2014. (venäjäksi)
3. ↑  Ofitsialnyi sait administratsii Oredežskogo selskogo poselenija: Istorija Oredežskogo poselenija *adm-ored.narod.ru*. Viitattu 17.1.2014. (venäjäksi)
4. ↑  Kultura Leningradskoi oblasti *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 17.1.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Oredežin kunnan sivusto (venäjäksi)
* Oredež Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Tom Spezialy** on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja, televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Syksyllä 2007 hän toimii tuottajana teinidraamasarjassa *Reaper*.

Vuosina 2004–2005 Spezialy tunnettiin pääasiassa *Täydellisten naisten* tuottajana ja käsikirjoittajana. Heikompia arvosteluja saaneella toisella kaudella Spezialy ajautui erimielisyyksiin sarjan luojan, Marc Cherryn kanssa ja jätti ohjelman.

Spezialy oli aiemmin työskennellyt sarjoissa *Dead Like Me*, *Parker Lewis Can't Lose*, *Lisa ja pojat*, *Veronica's Closet*, *Jack & Jill*, *Ed* ja *The District*.

Lähteet
-------

1. ↑  William Keck: Wisteria Lane's new landscape  19. toukokuuta 2006. USA TODAY. Viitattu 20. syyskuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tom Spezialy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Zyrjanskoje** (ven. Зыря́нское) on kylä, maalaiskunta ja Zyrjanskojen piirin hallinnollinen keskus Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšulymjoen varrella 141 kilometriä Tomskista koilliseen. Kunnassa on 8 300 asukasta (vuonna 2015).

Kunnan pinta-ala on 803,62 neliökilometriä. Keskuskylän lisäksi siihen kuuluvat Berlinkan, Bogoslovkan, Krasnojarkan ja Semjonovkan kylät sekä Pritšulymskin asutus.

Zyrjanskojen kylä on syntynyt 1600-luvulla. 1800-luvun puolivälistä lähtien se oli samannimisen volostin ja vuodesta 1924 piirin keskus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, puutarhanhoitoa sekä sembramännyn siementen, marjojen ja sienten keräilyä. Metsästys menetti merkityksensä riistan ehtyessä. Zyrjanskojessa oli vuonna 1854 rakennettu puukirkko ja vuotuiset kaksi viikkoa kestäneet markkinat.

Zyrjanskojen kautta kulkee Bolšedorohovon ja Teguldetin välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely ja puunhankinta. Kylässä toimii tielaitos, metsätalous ja leipomo.
Palveluihin kuuluvat keskikoulu, lasten taidekoulu ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Entsiklopedija Tomskoi oblasti, tom 1*, s. 246–248. Izdatelstvo Tomskogo universiteta, 2008. ISBN 978-5-7511-1895-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 19.12.2015.
3. ↑  Zyrjanskoje selskoje poselenije: Obštšije svedenija *ziryanskoe.tom.ru*. Viitattu 19.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Zyrjanskojen kunnan sivusto (venäjäksi)
Zakaria Paliašvili
**Zakaria Paliašvili** (georg. ზაქარია ფალიაშვილი; 16. elokuuta (J: 4. elokuuta) 1871 Kutaisi - 6. lokakuuta 1933 Tbilisi) oli georgialainen säveltäjä, joka yhdisti klassista eurooppalaista musiikkia georgialaiseen kansanmusiikkiin. Häntä pidetään georgialaisen taidemusiikin perustajana. 

Paliašvili syntyi Kutaisin kaupungissa ja opiskeli Tbilisin musiikkikoulussa ja Moskovan konservatoriossa. Hän toimi kapellimestarina ja musiikinopettajana vuodesta 1903 alkaen. Myöhemmin hän nousi Georgian filharmonikkojen ja Tbilisin konservatorion johtoon ja lopulta Tbilisin oopperan pääkapellimestariksi. Ooppera on nimetty myöhemmin hänen mukaansa.

Paliašvilin tärkeimpiin sävellyksiin kuuluvat muun muassa oopperat *Abesalom ja Eteri* (1919), *Daisi* (1923) ja *Latavra* (1928). Georgian nykyisessä kansallislaulussa (*Tavisupleba*) on motiiveja hänen oopperoistaan. Hänet on kuvattu kahden larin seteliin.

Myös kahdesta Paliašvilin veljestä tuli huomattavia säveltäjiä: Ivane Paliašvili (1868–1934) toimi useiden oopperaseurueiden johdossa Itä-Euroopassa ja Polikarp Paliašvili (1875–1941) työskenteli Tbilisin oopperassa ja konservatoriossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paliashvili, Zachary Dictionary of Georgian National Biography. Viitattu 17.09.2011. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zakaria Paliašvili** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Iryna Anatolijivna Lištšynska** (o.s. **Nedelenko**, ukr. Ірина Анатоліївна Ліщинська (Неделенко); s. 15. tammikuuta 1976) on ukrainalainen keskimatkojen juoksija.

Lištšynska karsiutui Ateenan MM-kisoissa 1997 800 metrin juoksun alkuerissä ajalla 2.03,56. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Sevillan MM-kisoissa 800 metrin alkuerissä ajalla 2.01,53. Vuonna 2001 hän juoksi Universiadeissa kahdenneksitoista 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.33,81. Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan mestaruuden maastojuoksussa lyhyellä matkalla sekä 1 500 metrillä. Münchenin EM-kisoissa hän oli 1 500 metrillä kymmenes ajalla 4.11,70. 2003 hän sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla viidenneksi ajalla 4.07,19. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Ukrainan mestaruuden, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kymmenes ajalla 4.03,89.

Lištšynska voitti vuonna 2004 Euroopan sisäratojen cupin sekä Ukrainan mestaruuden 1 500 metrillä. 2006 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden ja juoksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli Göteborgin EM-kisoissa kahdeksas ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa yhdestoista. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-hopeaa ajalla 4.00,69. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli seitsemäs.

Pekingissä 2008 Lištšynska voitti olympiahopeaa. Hän oli vielä maalisuoralla lähdettäessä kolmantena Bahrainin Maryam Yusuf Jamalin perässä. Pitkään kiriin lähtenyt Jamal väsähti kuitenkin täysin ja putosi viidenneksi Lištšynskan noustessa juoksun toiseksi. Myöhemmin samana vuonna Lištšynska juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Hän keskeytti Berliinin MM-kisoissa 2009 välierissä.

Ennätykset
----------

* 800 metrin juoksu: 1.59,15 (1998)
* 1 500 metrin juoksu: 4.00,04 (2006)
* Mailin juoksu: 4.25,32 (2008)

Lähteet
-------

* Iryna Lištšynska Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Iryna Lištšynska *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Outsider Langat outpaces Jamal for 1500m crown  23. elokuuta 2008. AFP. Viitattu 24. elokuuta 2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Berliini 2009: Naisten 1 500 metrin välierät (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Antipajuta** (ven. Антипаюта) on kylä ja maalaiskunta Venäjän Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan Tazin piirissä, Gydan niemimaan lounaisrannalla, Obinlahden kaakkoisen Tazinlahden pohjoisrannan lähellä, kymmenkunta kilometriä Pajutajokea ylävirtaan, Luoteis-Siperiassa. Antipajuta sijaitsee linnuntietä noin 517 kilometriä Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehardista koilliseen.

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan koko Tazin kunnallispiirin 16 537 asukkaasta Antipajutan maalaiskunnassa asui 2 545 henkeä. Koko kunnallispiiri on ollut erityisesti nenetsien asuinaluetta; nenetsien osuus piirin väestöstä oli 51,7 prosenttia, venäläisten 31,3 prosenttia ja ukrainalaisten 6,9 prosenttia (2002).

Venäläisen historiankirjoituksen mukaan Antipajuta perustettiin vuonna 1926 alkujaan kauppapaikaksi, joka palveli seudun metsästäjien, poronhoitajien ja kalastajien tarpeita. Tämän myötävaikuttamana nomadien leirejä, pysyvämpää asutusta ja toimeliaisuutta alkoi keskittyä lähistölle. Kylä kasvoi. Vuonna 1935 perustettiin Antipajutan tundran ensimmäinen koulu, joka edisti luku- ja kirjoitustaidon kehittymistä nomadiväestössä.

1930-luvulla perustettiin myös porotalouskollektiivi, jonka palveluksessa oli eläinlääkäri. 1940-luvun alkuvuosina perustettiin kalatehdas, kylä sai ensimmäiset katuvalot, käynnistettiin elokuvakerho ja rakennettiin radioyhteys Moskovaan. 1944 perustettiin kyläneuvosto. Kylä sijaitsi Pajutajoen rannalla noin 7 kilometriä Tazinlahdesta yläjuoksulle päin. Koska kalastajien piti soutaa saaliinsa kanssa tämä matka vastavirtaan, sijaintia pidettiin työläänä kalastajille.

Lähteet
-------

1. ↑  Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg, Tazovski raion: Potštovnyje indeksy *ruspostindex.ru*. Viitattu 25.6.2022. (venäjäksi)
2. ↑  Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Telefonnyje kody - Tazovski *ruspostindex.ru*. Viitattu 25.6.2022. (venäjäksi)
3. ↑  V. H. Peihvasser (glavnyi redaktor): *Novyi Atlas avtomobilnyh dorog 2006-2007. Rossija - Strany CNG - Pribaltika* 1:3000 000. Sivu 160.  (Новый Атлас автомобильных дорог 2006-2007. Россия - Страны СНГ - Прибалтика) Minsk: Tribum (Тривум), 2006.  ISBN 985-409-072-8.  (venäjäksi)
4. 1 2  Poselenija Tazovskogo raiona *Tazin piiri, tasu.ru*. Viitattu 25.6.2022. (venäjäksi)
5. 1 2 3  Arkistoitu kopioIstoria sela *Antipautan kylä, antipauta.ru*.  Arkistoitu 1.7.2022. Viitattu 25.6.2022. (venäjäksi)
6. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 25.6.2022. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tazin piirin kotisivut (venäjäksi) (tasu.ru)
**Joe Keenan** (s. 14. heinäkuuta, 1958, Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, televisiotuottaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut sarjoja *Frasier* ja *Täydelliset naiset*.

Keenan liittyi *Frasierin* tuotantoryhmään sarjan toisella kaudella vuonna 1994. Hän aloitti leikkaajana, mutta pääsi lopulta tuottamaan sarjaa ja kirjoitti myös useita jaksoja. Yksi näistä oli sarjan päätösjakso "Goodnight, Seattle". Vuonna 2006 hän alkoi kirjoittaa ja tuottaa *Täydellisten naisten* kolmatta tuotantokautta. Yksi hänen kirjoittamistaan jaksoista oli hyvät arvostelut saanut "Bang". Hän kuitenkin päätti lähteä sarjasta kauden lopulla.

Lisäksi Keenan teki kaksi lyhytikäisiksi jäänyttä komediasarjaa *Frasieria* tuottaneen Christopher Lloydin kanssa: *Bram and Alice* vuonna 2002 ja *Out of Practice* vuonna 2005. Hän kirjoitti myös osittain elokuvan *Sleep with Me*, joka julkaistiin vuonna 1994.

Keenan on julkaissut kolme romaania: *Blue Heaven* (1988), *Puttin' On the Ritz* (1991) ja *My Lucky Star* (2006).

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Schneider, Josef Adalian: Keenan not 'Desperate' any more  29. maaliskuuta 2007. Reed Business Information. Viitattu 21. syyskuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Joe Keenan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vaaralliset lelut** oli Tampereella alkukesästä vuonna 1980 perustettu rockyhtye. Sen keulahahmoina olivat Kollaa kestään rumpali Jyrki Siukonen ja saksofonisti Jukka Mikkola. 

Aku Ankka -sarjakuvasta "Vaarallinen lelu" nimensä ottaneen yhtyeen ensisingle "Viidakko kotona" äänitettiin Finnvoxin studioilla ja se ilmestyi Johannan julkaisemana kesällä 1980. Debyyttialbumi *Lasisilmäpeli* ilmestyi vuodenvaihteessa 1980/1981. Albumilla olivat mukana myös Erik Ahonen (perkussiot), Eeva Koivusalo (basso) ja Jouko Turunen (basso). 

Vuonna 1981 ilmestyi Vaarallisten lelujen kokeellista rokkia sisältänyt, pääosin Siukosen olohuoneessa äänitetty *Ystävämme hyönteiset*. Yhtyeen viimeiseksi albumiksi jäi vuonna 1982 ilmestynyt *Seppo ja Antero*, jonka A-puoli oli studiomateriaalia ja B-puoli livenä äänitettyjä kappaleita. Vuonna 1984 Power julkaisi yhtyeen jälkeenjääneistä äänityksistä koostetun *Hedelmiä*-kasetin.

Vaaralliset lelut esiintyi Avanto-festivaaleilla marraskuussa 2005.

Kokoonpano
----------

* Jyrki Siukonen – kitara
* Jukka Mikkola – saksofoni
* Matti Kurikka – laulu, kitara, viulu
* Pekka Seppänen – bassokitara, kosketinsoittimet
* Jari Kivelä – rummut

Diskografia
-----------

* *Lasisilmäpeli*  (Johanna, 1981) (loppuvuosi 1980?)
* *Ystävämme hyönteiset*  (Johanna, 1981)
* *Seppo ja Antero*  (Johanna, 1982)

Lähteet
-------

* Esko Lehtonen: Suomalaisen rockin tietosanakirja, osat 1-2 (Soundi 1983) (ks.  (Arkistoitu – Internet Archive))
* Vaaralliset lelut Finnmusic.netin tietokannassa

1. 1 2  Jukka Lindfors: Keksintöjä odottaessanne  2005. Avanto Festival.  Arkistoitu 11.5.2006. Viitattu 31.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Vaaralliset lelut -yhtyeen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Jukka Lindforsin artikkeli Vaarallisista leluista vuoden 2005 Avanto-festivaalien sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**USS Arizona** (runkonumero BB-39) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1916 valmistunut Pennsylvania-luokan taistelulaiva ensimmäisessä maailmansodassa ja upposi Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin 7. joulukuuta 1941. Hylky makaa edelleen uppoamispaikallaan muistomerkkinä ja merimiesten hautana. Pinnan yläpuolelle jääneet kansirakenteet ja aseistus on purettu. Tykkitorneista kaksi asennettiin rannikkotykistöön. Yksi asennettiin hyökkäyksessä vaurioituneeseen *USS Nevadaan*. Neljäs tykkitorni poistettiin vasta vuonna 1983.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, mistä se siirrettiin 1921 Yhdysvaltain Tyynenmeren laivaston 3. taistelulaivaviirikköön. Se oli modernisoitavana 15. heinäkuuta 1929-1. maaliskuuta 1931 Norfolkin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus palasi viirikköönsä. Alus oli 1932 viirikön lippulaivana, kunnes se sijoitettiin 2. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi. Alus oli syyskuusta 1937 alkaen 1. taistelulaivaviirikön lippulaivana.

Alus oli huollettavana Puget Soundissa, josta se palasi palvelukseen maaliskuussa 1939. Myöhemmin se oli uudelleen telakalla, josta se palasi palvelukseen kesäkuussa 1941.

Alus oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien koneiden hyökätessä 7. joulukuuta 1941 Pearl Harboriin 1. taistelulaivaviirikön lippulaivana. Alukseen osui kahdeksan pommia ja vasempaan kylkeen etummaisen tykkitornin kohdalle torpedo. Yksi pommeista läpäisi mustaa ruutia sisältäneen varastohuoneen etummaisten tornien välillä aiheuttaen suuren räjähdyksen, joka laukaisi etummaisen ammusvaraston. Alus upposi vieden mukanaan 1 177 merimiestä, joista suurin osa hukkui jäätyään uppoavan laivan sisälle. Kaatuneiden joukossa oli 1. taistelulaivaviirikön komentaja kontra-amiraali Isaac C. Kidd.

USS *Arizonan* muistomerkki.
Alus poistettiin alusrekisteristä 1. joulukuuta 1942. Hylky jätettiin Pearl Harborin satamaan hautamuistomerkiksi. Alus listattiin 16. toukokuuta 1958 virallisesti hautamuistomerkiksi, mikä vahvistettiin 30. kesäkuuta 1962.

Lähteet
-------

* Stillwell, Paul. Battleship Arizona: An Illustrated History. Annapolis, Maryland: US Naval Institute Press, 1991.
* Whitley, M. J.: *Battleships of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1998. ISBN 1-85409-386-X. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 263-264
2. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 264
3. ↑  Roll of Honor.  *Time*, 30.3.1942, s. 87.
4. ↑  Isaac Campbell Kidd *usna.edu*. Viitattu 18.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Arizona (BB-39)** Wikimedia Commonsissa

* Laivan kotisivut (englanniksi)
* Historic Naval Ships Association - USS Arizona (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

*Pennsylvania*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *USS Pennsylvania* –
*USS Arizona* |
| Edeltäjä: *Nevada*-luokka – Seuraaja: *New Mexico* -luokka |
**Rafał Wieruszewski** (s. 24. helmikuuta 1981) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Wieruszewski sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi 400 metrillä ajalla 46,37. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Edmontonin MM-kilpailuissa hän juoksi pitkässä viestissä Puolan joukkueessa, joka nousi pronssille Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Vuonna 2002 hän voitti Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Puolan sisä- ja ulkoratojen mestaruuden sekä sijoittui Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa toiseksi 400 metrillä ja kolmanneksi 200 metrin juoksussa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Samana vuonna hän juoksi viidenneksi Euroopan cupissa ajalla 45,62 ja kolmanneksi Universiadeissa. Wieruszewski oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa seitsemänneksi 400 metrillä ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-pronssia. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui alkuerissä. Pitkässä viestissä hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa ja saavutti pronssia joukkueen juostessa toisella kokoonpanolla kolmanneksi loppukilpailussa.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 21,06 (2002)
* 400 metrin juoksu: 45,56 (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rafał Wieruszewski Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Jerome Young is stripped of 2003 World Championship 400m gold *iaaf.org*.  24.2.2009. IAAF. Viitattu 19.3.2009. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 59


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Napoléon** on vuonna 1927 valmistunut ranskalaisen Abel Gancen ohjaama mykkäelokuva, joka kertoo Napoleon I:n noususta valtaan. Gancen alkuperäinen ajatus oli tehdä *Napoléonista* kuusiosainen elokuvasarja, mutta korkeiden tuotantokustannusten takia sarja jäi yhteen osaan.

*Napoléonissa* käytettiin monia uusia elokuvakerronnan keinoja. Muun muassa käsivarakuvausta käytettiin hyväksi ensimmäisiä kertoja*lähde?*. Useita kohtauksia värjättiin tai sävytettiin.

Gance pohti myös, että perinteisellä kuvasuhteella kuvattuna eräät kohtaukset jäisivät valjuiksi. Niinpä hän käytti sotakohtausten kuvaamiseen ensimmäisenä "laajakuvaa" (Polyvision), jonka hän sai aikaan sijoittamalla kolme kameraa rinnakkain, niin että kuvasuhde oli noin 4:1. Laajakuva vakiintui Hollywoodin käyttöön vasta vuosikymmenten kuluttua Cinerama-tekniikan ja anamorfisen laajakulmaobjektiivin keksimisen myötä.

British Film Institute esitti vuonna 2000 elokuvahistorioitsija Kevin Brownlow'n johdolla entistetyn version Gancen suurelokuvasta. Esitys kesti väliaikoineen kahdeksan tuntia. Esitystilanne oli luotu mahdollisimman paljon Gancen alkuperäisen suunnitelman mukaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The 2000 Restoration of Napoléon (1927), Silent Era

Aiheesta muualla
----------------

* *Napoléon (vuoden 1927 elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ryan, Thom: 1927: Napoléon Superhero. Film of the Year.
* The 2000 Restoration of Napoléon (1927)
* Mykkäelokuvasivusto
**Newburyport** on kaupunki Massachusettsissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osavaltion koillisnurkassa Merrimackjoen etelärannalla. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 18 289 ihmistä, ja sen maapinta-ala on 2,16 neliökilometriä.

Newburyport asutettiin vuonna 1635, jolloin se oli vielä osa Newburyä. Sen suojaisa satama houkutteli kalastajia sekä laivanrakentajia ja sinne muutti myös muita käsityöläisiä. Newburyport sai vuonna 1764 oman kunnallishallinnon. Sen satama oli Yhdysvaltain sisällissotaan asti ison kauppalaivaston kotisatama.

Newburyportin sataman taloudellinen merkitys kuihtui Thomas Jeffersonin vuosien 1807–1808 ulkomaankauppaan kohdistuneen kauppasulun sekä vuoden 1811 tulipalon ja vuoden 1812 sodan takia. Donald McKayn johdolla paikalliset telakat rakensivat 1840-luvulla useita tunnettuja klippereitä, mikä nosti hetkellisesti alueen taloutta. Newburyportiin liitettiin vuonna 1851 osia Newburystä, ja samana vuonna se sai kaupunginoikeudet. Newburyportin talous alkoi 1800-luvun toisella puoliskolla keskittyä tekstiilien, kenkien, hopeaesineiden ja rommin valmistamiseen. Myöhemmin talous on erikoistunut kevyeen valmistusteollisuuteen ja matkailuun.

Newburyportin keskustassa on monia Federal-tyylillä rakennettuja taloja, jotka todistavat kaupungin merenkäynnin historiasta. Monet niistä ovat laivanomistajien ja merikapteenien rakennuttamia. Caleb Cushing Housessa on paikallishistorian seuran päämaja. Robert Millsin suunnittelemassa rakennuksessa on puolestaan Custom Housen merimuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Mayor's Office City of Newburyport. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Ronan, John Henry: The geography of Newburyport in relation to potential growth  1955. Boston University. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Newburyport city, Massachusetts *QuickFacts*. United States Census Bureau. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Newburyport *Encyclopedia Britannica*.  15.6.2012. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  City of Newburyport History – a Timeline Gtr. Newburyport Chamber of Commerce & Industry. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Newburyport** Wikimedia Commonsissa
**Bridgeview** on kunta (*village*) Cookin piirikunnassa Illinois’ssa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä luoteeseen Illinois’n suurimman kaupungin Chicagon keskustasta The Loopista. Kylän väkiluku on 15 006 (2009 arvio).

Bridgeview on rakennettu intiaanien vanhan kulkureitin varrelle. Ensimmäinen pysyvä asutus rakennettiin 1830-luvulla. 1870-luvulla saksalaiset ja italialaiset uudisasukkaat muuttivat alueelle viljelemään maata ja 1920-luvulla, jolloin teollisuus alkoi syrjäyttää maataloutta, alueelle muutti alankomaalaisia. Bridgeview sai oman kunnallishallinnon vuonna 1947. Nimi viittaa läheiseltä Harlem Avenuen sillalta alueelle aukeavaan näkymään.

Jalkapallojoukkue Chicago Fire (MLS) pelaa kotiottelunsa Bridgeview’ssa sijaitsevalla 22 000 -paikkaisella Toyota Parkilla. Stadion on kunnallishallinnon omistama ja hallinnoima.

Lähteet
-------

1. 1 2  Local History and Facts BridgeViews.  Arkistoitu 30.9.2010. Viitattu 25.3.2011. (englanniksi)
2. ↑  Population Finder U.S. Census Bureau. Viitattu 25.3.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  About Toyota Park Toyota Park.  Arkistoitu 15.10.2013. Viitattu 25.3.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bridgeview’n sivusto (englanniksi)
Transoxiana 700-luvulla
**Transoxiana** tai **Transoxania** (Transoksiana, Transoksania) on muinainen nimi Keski-Aasian sille osalle, jossa nykyään sijaitsee Uzbekistan, Tadžikistan, eteläinen Kirgisia ja lounainen Kazakstan. Maantieteellisesti se on suppeimmassa mielessä jokien Amudarja ja Syrdarja välinen alue, mistä roomalaiset käyttivät nimeä, joka tarkoittaa maata "Oxus-virran (eli Amudarjan) toisella puolella". Persian suuntaan Transoxianan lähin naapuri on Khorasanin maakunta. Idän silkkitie kulki molempien alueiden halki. Laajassa mielessä sanalla voitiin tarkoittaa kaikkea maata Kiinaan asti, eli koko Keski-Aasiaa.

Ennen arabivalloitusta alue oli turkkilaisten nomadien ja kiinalaisten kiistakapula, missä sijaitsi useita kaupunkivaltioita, suurimpina Buhara ja Samarkand. Arabihyökkäykset alueelle alkoivat 600-luvulla, mutta se valloitettiin vasta 700-luvun alussa. Vasta abbasidien noustessa valtaan vuonna 750 alkoi alueen kulttuurinen yhdentyminen kalifaattiin ja sen uskontoon. Hashim ibn Hakim kapinoi sieltä käsin vuosina 777–779 abbasideja vastaan.

Samanidit (819–1005) irrottivat Transoxianan Bagdadin hallinnasta ja ottivat pääkaupungikseen Buharan. Persian kieli nousi tällöin kirjakieleksi ja alue nautti sekä talouden että kulttuurin kukoistuksesta. Samanidit levittivät islamia turkkilaisten paimentolaisten keskuuteen, jotka 1000-luvun alussa kukistivat samanidit, mutta omaksuivat samalla näiden hallintomallit.  Transoxiana oli islamilaisen maailman tärkeitä keskuksia keskiajalla. Sen suurimpia kaupunkeja olivat edelleen Buhara ja Samarkand. Sieltä olivat kotoisin monet henkilöt, jotka ratkaisevasti vaikuttivat islaminuskon kehitykseen 800-luvulla, kuten Muhammed ibn Ismail al-Bukhari (810–870) ja Abu Isa Muhammad at-Tirmidhi (824–892). Sieltä oli kotoisin myös islamilaisen maailman suurimpiin tiedemiehiin kuulunut Avicenna (980–1037).

1200-luvulla mongolit ottivat alueen haltuunsa. 1400-luvulla Transoxiana oli Timur-Lenkin (170–1405) imperiumin keskus ja Samarkand oli sen pääkaupunki. Venäläiset valloittivat alueen vuonna 1865. 1900-luvun lopulla alueen valtiot itsenäistyivät.

Lähteet
-------

* Biran, Michael: *Transoxiana. Teoksessa; Gerhard Böwering (toim.) The Princeton Encyclopedia of Islamic Political Thought*, s. 560–561. Princeton University Press, 213.

### Viitteet

1. 1 2 3  Transoxania *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2 3 4  Biran, 2013
**Agidel** (ven. Агиде́ль, *Agidel*, baškiiriksi Ағиҙел, *Aghidhel*, tat. Ağidel) on kaupunki Baškortostanin luoteisosassa Tatarstanin rajan tuntumassa, Ala-Kaman tekojärven rannalla. Agidelissa oli 16 370 asukasta (2010).

Agidelin asutus perustettiin vuonna 1980 suunnitteilla olleen Baškortostanin ydinvoimalan tarpeita silmällä pitäen. Voimalan rakennustyöt aloitettiin 1983. Kaupunki Agidelista tuli vuonna 1991. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen ydinvoimalan rakennustyöt kuitenkin keskeytettiin vuonna 1993.

Kaupungin nimi tulee sen läpi kulkevan Belaja-joen paikallisesta nimestä (baškiiriksi Ағиҙел, *Aghidhel*), joka tarkoittaa "valkoista Volgaa" (Belaja tarkoittaa puolestaan pelkkää valkoista).

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 29.7.2014. (venäjäksi)
2. ↑  *Atlas avtomobilnyh dorog. Rossija, sopredelnyje gosudarstva, Zapadnaja Jevropa, Azija.* Pääosin 1:500 000, 1:1 500 000 ja 1:3 000 000. Moskova: PKO "Kartografija" & OOO "Sovremennaja škola", 2014.  ISBN 978-985-549-710-4.  (venäjäksi)

Baškortostanin lippuBaškortostanin tasavallan kaupungit
**Pääkaupunki: Ufa**  

Agidel | 
Baimak | 
Belebei | 
Beloretsk |
Birsk |
Blagoveštšensk |
Davlekanovo |
Djurtjuli |
Išimbai | 
Janaul |
Kumertau | 
Meleuz |
Mežgorje |
Neftekamsk |
Oktjabrski |
Salavat |
Sibai |
Sterlitamak |
Tuimazy |
Utšaly


Baškortostanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Abzelilovo • 
*Agidel* • 
Alšejevsk • 
Arhangel • 
Askino • 
Aurgazy • 
Baimak • 
Bakaly • 
Baltatševo • 
Belebei • 
Belokatai • 
Beloretsk • 
Birsk • 
Bižbuljak • 
Blagovar • 
Blagoveštšensk • 
Burajevo • 
Burzjansk • 
Buzdjak • 
Davlekanovo • 
Djurtjul • 
Duvan • 
Fjodorovka • 
Gafur • 
Haibullino • 
Iglino • 
Iliševo • 
Išimbai • 
Janaul • 
Kaltasy • 
Karaidel • 
Karmaskaly • 
Kig • 
Krasnokamsk • 
Kugartš • 
Kujurgasy • 
*Kumertau* • 
Kušnarenkovo • 
Jermekejevo • 
Meleuz • 
Metšetlino • 
*Mežgorje* • 
Mijak • 
Miškino • 
*Neftekamsk* • 
Nurimanov • 
*Oktjabrski* • 
*Salavat* • 
Salavat • 
Šaran • 
*Sibai* • 
Sterlibaševo • 
*Sterlitamak* • 
Sterlitamak • 
Tatyšly • 
Tšekmaruš • 
Tšišmy • 
Tuimazy • 
*Ufa* • 
Ufa • 
Utšaly • 
Zialiar • 
Ziantšur
**Elkanah Onkware Angwenyi** (s. 5. helmikuuta 1983 Nyamira, Kenia) on kenialainen keskimatkojen juoksija.

Angwenyi aloitti juoksemisen peruskoulussa. Hän valmistui 2001 ja aloitti työt Kenian poliisissa. Hänen läpimurtonsa oli kahdeksas sija Kenian maastojuoksun mestaruuskisoissa vuonna 2003. Manageri Hussein Makke vakuuttui hänen kyvyistään ja toi hänet Yhdysvaltoihin tammikuussa 2004. Seuraavana vuonna hän osallistui korkeatasoisiin kilpailuihin Euroopassa ja sijoittui Brysselin Kultaisen liigan osakilpailussa seitsemänneksi 1 500 metrin juoksussa ennätysajallaan 3.33,43. Vuonna 2006 hän voitti MM-pronssia Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän oli samalla matkalla kahdeksas Afrikan-mestaruuskisoissa ja kahdeksas IAAF:n yleisurheilufinaalissa.

Ennätykset
----------

* 800 metrin juoksu: 1.46,3 (2005)
* 1 000 metrin juoksu: 2.15,09 (2006)
* 1 500 metrin juoksu: 3.31,97 (2006)
* Mailin juoksu: 3.53,05 (2005)
* 3 000 metrin juoksu: 7.43,28 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Elkanah Onkware Angwenyi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Säilykkeitä varastossa.
**Säilyke** on elintarvike, joka on käsitelty säilyvään muotoon lämpö- tai muulla käsittelyllä tiiviissä pakkauksessa. Säilykkeet voidaan jaotella täys- ja puolisäilykkeisiin. Täyssäilykkeet voivat säilyä huoneenlämmössä jopa monia vuosia. Puolisäilykkeet on käsitelty yleensä suolalla, sokerilla tai säilöntäaineilla ja niiden säilymisaika voidaan laskea kuukausissa. Toisin kuin täyssäilykkeet, puolisäilykkeet vaativat kylmäsäilytystä.

Säilykkeitä japanilaisen kaupan hyllyillä.
Säilykkeiden avulla turvataan ruokavalion monipuolisuutta satokausien välisenä aikana sekä esimerkiksi pitkillä matkoilla. Tärkeitä säilykkeiden käyttäjäryhmiä ovat sotilaat ja retkeilijät, joille muonan säilyvyys, keveys ja energia tiiviissä muodossa ovat tärkeitä kriteereitä. Suomeen perustettiin Oy Sotilassäilyke Ab -niminen yritys vuonna 1926.

Ranskan keisari Napoleon I julisti Venäjän sotaretkeä valmistellessaan kilpailun ruuansäilöntämenetelmien kehittämiseksi. Luvatun 12 000 frangin palkinnon voitti 1809 Nicolas Appert, joka vuonna 1795 aloittamiensa pohdintojen ja kokeilujen pohjalta keksi, että lasipurkeissa kuumentaminen paransi ruuan säilyvyyttä. Ranskan laivasto otti Appertin kehittämät menetelmät käyttöön vuoteen 1806 mennessä lihan, vihannesten, hedelmien ja jopa
maidon säilömisessä.

Keksijä Peter Durand patentoi metallisen säilyketölkin Englannissa vuonna 1810. Yhdysvalloissa ensimmäinen patentti säilyketölkille myönnettiin 1825. Länsirannikolla säilyketeollisuuden pioneereja olivat veljekset William, George ja Robert Hume sekä Andrew Hapgood, jotka perustivat lohenpurkitustehtaan Sacramento-joelle vuonna 1864.

Katso myös
----------

* Sterilointi
* Botulismi
* Clostridium botulinum

Lähteet
-------

1. ↑  *Weilin + Göösin tietosanakirja 5*, s. 1914. Gütersloh: Weilin + Göös, 1994.
2. ↑  Lihateollisuusopisto kouluttaa (osa 40): Säilykkeet (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Aulio, Olli: *Suuri retkeilykirja*, s. 303. Helsinki: Gummerus, 1990. ISBN 951-20-5862-6.
4. ↑  Janhila, Jaana (toim.): *Sissisotaa kaukopartiossa: Osasto Marttinan partiokertomukset 1941–42*, s. 58–59. Helsinki, Jyväskylä: Minerva kustannus, 2009. ISBN 978-952-492-305-7.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑
10. ↑
11. ↑  Remes, Mika: Lohi hallitsi viileitä vesiä.  *Tiede*, 2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Haapio, Markku: *Purkkiruokaa*. Helsinki: Otava, 2006.
**Jagathy Sreekumar** (malayalamiksi ജഗതി ശ്രീകുമാർ, s. 5. tammikuuta 1951), oikealta nimeltään **Sreekumar Arachy**, on intialainen näyttelijä.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Sreekumarin vanhemmat olivat Jagathy N. K. Achary ja Prasanna Achary. Hänellä on lisäksi myös kaksi veljeä ja yksi sisko.

Sreekumar meni naimisiin ensimmäisen kerran vuonna 1976 Mallika Sukumaranin kanssa. Pari erosi vuonna 1979. Vuodesta 1984 hän ollut naimisissa Shoba Sreekumarin kanssa. Sreekumarilla on yhteensä kolme lasta: kaksi tytärtä ja yksi poika.

Alun perin Sreekumar pyrki opiskelemaan lääkäriksi, mutta kiinnostui sitten näyttelemisestä ja vaihtoi alaa.

Sreekumarin sanotaan olevan siviilissä luonteeltaan melko vakava vastapainona komediapainotteisiin rooleihinsa. Sreekumarin mukaan näytteleminen on vakava ammatti..

Ura
---

Sreekumar on uransa aikana työskennellyt kolmella kielellä: malayalamiksi, hindiksi ja tamiliksi.

Näyttelijän uransa Sreekumar aloitti vuonna 1975 elokuvalla Chattambi Kalyani. Yhteensä hän on esiintynyt yli 1000 elokuvassa.

Vuonna 2012 Sreekumar joutui liikenneonnettomuuteen, jonka seurauksena hän oli vuoteen oma yli vuoden ja kävi läpi useita leikkauksia. Hän palasi näyttelemään kuusi vuotta myöhemmin esiintyen vesipuiston mainoksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mollywood Movie Actor Jagathy Sreekumar Biography, News, Photos, Videos *nettv4u*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Jagathy Sreekumar Biography, Age, Height, Weight, Family, Caste, Wiki & More *www.celebrityborn.com*. Viitattu 25.7.2020.
3. ↑  Exclusive biography of #JagathySreekumar and on his life. *FilmiBeat*. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Jagathy Sreekumar returns to acting *The Indian Express*.  20.2.2019. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)
5. 1 2  Jagathy Sreekumar returns to acting *The Indian Express*.  20.2.2019. Viitattu 25.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Benigno Luigi Papa** (25. elokuuta 1935 Spongano – 6. maaliskuuta 2023) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 25. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin Oppido Mamertina-Palmin hiippakunnan johtoon 29. syyskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anastasio Alberto Ballestrero, jota avustivat Andrea Mariano Magrassi ja Aureliano Sorrentino.

Papa sai 11. toukokuuta 1990 nimityksen Taranton arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Lutto nell’episcopato *L'Osservatore Romano*.  7.3.2023. Viitattu 27.9.2023. (italiaksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Benigno Luigi Papa, O.F.M. Cap.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gerard Rocco Damiano** (4. elokuuta 1928 Bronx, New York − 25. lokakuuta 2008 Fort Myers, Florida) oli yhdysvaltalainen pornoelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on aikansa kohuelokuva ja yhä maailman tunnetuimpiin lukeutuva pornoelokuva *Syvä kurkku*, jossa esiintyivät Harry Reems ja Linda Lovelace.

Damianon muita elokuvia ovat muiden muassa *The Devil in Miss Jones* (1973) ja *The Story of Joanna* (1975). *Syvässä kurkussa* hän käytti peitenimeä Jerry Gerard. 

Damiano meni vuonna 1975 naimisiin Paula Riesenwitzin kanssa. Hän kuului XRCO Hall of Fameen vuodesta 1985.

Lähteet
-------

1. ↑  Fox, Margalit: Gerard Damiano, 80, Dies; Directed ‘Deep Throat’ *Movies*.  28.10.2008. The New York Times. Viitattu 20.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gerard Damianon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Miki Ratsula** on amerikansuomalainen muunsukupuolinen muusikko. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Porista mutta muuttaneet Yhdysvaltoihin kymmeniä vuosia sitten.

Ratsulan esikoisalbumi *I Owe It to Myself* ilmestyi vuoden 2022 maaliskuussa, ja toinen albumi *I’ll Be Fine If I Want to* julkaistaan marraskuussa 2023. Vaikka hän ei ole kovinkaan tunnettu Suomessa, hänen musiikkiaan on kuunneltu Spotifyssa kymmeniä miljoonia kertoja. Elokuun 2023 aikana hänellä oli yksittäisiä kuuntelukertoja 750 000, mikä on lähes yhtä paljon kuin usealla suositulla suomalaisartistilla.

Hän on opiskellut musiikkia ja psykologiaa San Diegon yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Venla Rouhiainen: Miki Ratsulaa kuuntelevat sadat tuhannet, mutta Suomessa hänen biisinsä soivat lähinnä porilaisessa tavaratalossa *Satakunnan Kansa*. Viitattu 4.9.2023.
2. ↑  Miki Ratsula Spotifyssä *open.spotify.com*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  MEG TEN EYCK: Queers You Should Know: Singer Songwriter Miki Ratsula *everyqueer.com*. Viitattu 4.9.2023.
**HMS Northumberland** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1750 vesillelaskettu 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 22. kesäkuuta 1744 ja uudelleen 6. elokuuta 1745 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 14. elokuuta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1750 ja valmistui 11. huhtikuuta 1753. Aluksen valmistuskustannukset olivat 19 645 puntaa ja viisi shillinkiä, minkä lisäksi 5 918 puntaa ja 18 shillinkiä varustamiskustannuksia.

Palvelus
--------

Tammikuussa 1753 alus otettiin palvelukseen päällikkönään lordi Alexander Colvill. Se kuljetti vuoden aikana joukkoja Minorcalle, kunnes alus helmikuussa 1754 varustettiin vartiolaivaksi Plymouthiin.

Alus palasi 1774 Britteinsaarille palveluksesta poistettavaksi. Alus varustettiin syyskuussa 1775 Chathamissa merentakaisille alueille siirtoa varten. Se nimettiin amiraliteetin 13. syyskuuta 1777 antamalla päätöksellä *HMS Leviathaniksi* ja alus varustettiin syys-marraskuussa Chathamissa 30-tykkiseksi varastoalukseksi, jonka miehistöksi riitti 230 miestä.

Alus haaksirikkoutui 27. helmikuuta 1780 matkalla Jamaikalta Britteinsaarille.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield 2007 s. 53
Ritarikunnan tunnuksia
**Feeniksin ritarikunta** (kreik. Τάγμα του Φοίνικος, *Tágma tou Foínikos*) on kreikkalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1926. Ritarikunta korvasi Kreikan kuningaskunnassa jaetun Yrjö I:n ritarikunnan ja sitä jaettiin aluksi vain Kreikan intressejä puolustaneille ulkomaalaisille. Ritarikunta säilyi monarkian palauttamisen jälkeen vuonna 1935 ja sen kaatumisen vuonna 1973.

Nykyään kunniamerkkiä jaetaan sellaisille henkilöille, jotka ovat ansioituneet muun muassa taiteen, tieteen, julkishallinnon, merenkulun, kaupan ja elinkeinoelämän saralla. Saajan ei tarvitse olla Kreikan kansalainen.

Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:

* Suurristi
* Suurkomentaja
* Komentaja
* Kultainen risti
* Hopeinen risti

Lähteet
-------

1. ↑  Royal Order of the Phoenix, 2nd Class, Grand Commander Grade  2022. London Medal Company.  Arkistoitu 24.9.2021. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Order of the Phoenix  2022. Presidency of the Hellenic Republic. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  The Order of the Phoenix - Greek / Hellenistic Medals from Interwar *identifymedals.com*.  12.4.2019. Viitattu 17.8.2022. (englanniksi)
Vasil Barnovi
**Vasil Barnovi** (georg. ვასილ ბარნოვი, 22. toukokuuta 1856 – 4. marraskuuta 1934), alkuperäinen sukunimi **Barnaveli** (georg. ბარნაველი) oli georgialainen kirjailija, joka tunnettiin historiallisista romaaneistaan.

Hän syntyi papin perheeseen Kodan kylässä nykyisen Kvemo Kartlin alueella Georgiassa, joka tuohon aikaan kuului Venäjän keisarikuntaan, ja vietti lapsuutensa Khevsuretissa. Hän sai koulutuksensa Tbilisin seminaarissa ja Moskovan teologisessa akatemiassa. Barnovi palasi Georgiaan vuonna 1882, ja opetti Georgian kieltä ja kirjallisuutta Senakissa, Telavissa ja Tbilisissä. Samaan aikaan hän alkoi harrastaa journalismia, opiskeli georgialaista kansanperinnettä ja kirjoitti omaelämäkerrallisia tarinoita. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten osallisuudestaan modernin georgiankielisen historiallisen proosan kehitykseen. Hänen teoksensa – *Mamkrali šaravandedi* (georg. მიმქრალი შარავანდედი, "vaipunut kruunu") vuodelta 1913, *Trpoba tsamebuli* (georg. ტრფობა წამებული, *T'rpoba ts'amebuli*, "marttyyriksi joutunut rakkaus") vuodelta 1918, *Isnis tsiskari* (georg. ისნის ცისკარი, *Isnis tsisk'ari*, "Isanin aamunkoitto") vuodelta 1901 ja muut – ovat todellisuudessa psykologisia romaaneja asetettuna historialliselle näyttämölle. Ne yhdistelevät historiallisia teemoja kansanperinteeseen ja fiktioon, ja niissä on myös poliittinen elementti Venäjän vallan vastustamisen muodossa.

Barnovi joutui lopettamaan kirjoittamisen vuonna 1929 parkinsonin taudin ja sensuurin vuoksi. Hän kuoli Tbilisissä ja haudattiin Mtatsmindan Pantheoniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Donald Rayfield: *The Literature of Georgia: A History*. Clarendon Press - Oxford, 1994. ISBN 0-19-815191-8.  Sivut 241–242.

Aiheesta muualla
----------------

* Vasil Barnovin romaaneja georgiaksi Georgian kansalliskirjaston e-kirjaprojektissa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Vasil Barnovi