**Dirin ruhtinaskunta** sijaitsi nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan alueella vuoteen 1969 saakka, jolloin jo aikaisemmin Pakistaniin liittynyt ruhtinaskunta liitettiin hallinnollisesti suoraan osaksi Länsi-Pakistania. Dir oli yksi alueen useammasta ruhtinaskunnasta. Dirin hallitsijat tulivat tunnetuksi brittien liittolaisina alueen monien heimokapinoiden aikana. Ruhtinaskunnan pääkaupunki oli sen nimen mukaisesti Dir.

Maantiede
---------

Dirin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan alueella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Swatin ruhtinaskunta. Muita sen naapureja olivat Amb ja Chitral. Dirin ruhtinaskunnan hallinnollinen keskus oli ruhtinaskunnan nimen mukaisesti Dirin kylä. Seutu on Panjkorajoen valuma-aluetta ja Dirin kylä sijaitsee sen sivuhaaralla.

Vuonna 1951 Dirin asukasluku oli 148 648.

Historia
--------

Dirin linnoitus vuonna 1895.
Dirin hallitsijasuvun perustajana on pidetty 1600-luvulla elänyttä Mulla Ilyasia, eli Akhund Babaa. Akhund Baba oli uskonnollinen johtohahmo, josta myös Dirin naapuriruhtinaskuntien Swatin, Chitralin ja Ambin hallitsijasukujen sanottiin polveutuvan. Hallitsijasuku kuului paštujen Jusafzai-heimoon. Ensimmäinen varsinaisesti maallista valtaa käyttänyt Dirin hallitsija oli kuitenkin Akhund Baban pojanpoika Ghulam Baba.

Dir tuli 1800-luvulla tunnetuksi brittien paikallisia heimoja vastaan käymien sotien aikana. Dirin hallitsija Ghazzan Khan bin Kasim Khan bin Zafar Khan taisteli vuonna 1863 ensin heimojen *laškar* joukkojen mukana brittejä vastaan Ahmad Barelawin brittivastaisen kapinan aikana. Dirin hallitsija päätti kuitenkin vaihtaa puolia, kun kävi selväksi, että britit voittaisivat taistelut. Myöhemmin Dir oli vakaa brittien liittolainen.

Ghazzan Khanin poika Rahmat Allah Khan nousi valtaan Kashmirin maharadžan tuella ja muodollisesti tämän alaisena. Vuonna 1875 hän kuitenkin rikkoi suhteet Kashmirin hallitsijaan. Hänen kuoltuaan vuonna 1884 valtaan nousi Muhammad Sarif Khan, joka kävi sotaa Swatia ja Chitralia vastaan. Dirin armeijat kärsivät lopulta huomattavan tappion, mikä johti Chitralin hallitsija Mihtar Aman al-Mulkin huomattavaan vaikutusvaltaan Dirissä. Vuonna 1890 vallan sai jandolilainen päällikkö ja seikkailija Umra Khan. Edelleen vuonna 1895 valtaan nousi jälleen tällä kertaa brittien tuella aikaisemmin Swatiin paennut Muhammad Sharif Khan. Noustuaan uudelleen valtaan hän huolehti siitä, etteivät Dirin heimot liittyneet Sad Allah Khanin eli niin sanotun Sartor Fakirin brittivastaiseen kapinaan. Muhammad Sharif Khan sai briteiltä tunnustuksena palveluksistaan *nawabin* arvonimen. Hän kuoli vuonna 1904.

Muhammad Sarif Khanin jälkeen valtaan nousi hänen poikansa Badšah Khan. Hänen veljensä Miyan Gul Džan anasti kuitenkin pian valtaistuimen hallitsijaan pettyneiden diriläisten tuella. Brittien Luoteisprovinssin asiamies yritti välittää rauhaa veljesten välille, mutta kahakat syttyivät uudestaan vuonna 1911 ja 1912. Lopulta kahakat päättyivät Miyan Gulin kuolemaan vuonna 1914. Jälleen hallitsijaksi noussut Badšah Khan sekaantui läheisen Jandolin ruhtinaskunnan sisäisiin asioihin miehittäen sen lopulta kokonaan. Tämä nähtiin yleisesti petoksena, ja jopa osmanisulttaani vetosi lokakuussa 1917 Badšah Khaniin alkuperäisen hallitsijan palauttamiseksi Jandolin valtaistuimelle. Swatilaiset hyökkäsivät Badšah Khania vastaan, mutta hänen onnistui tukeutua brittiläisiin liittolaisiinsa.

Badšah Khania seurasi vallassa vuonna 1925 hänen poikansa Muhammad Šah Jahan Khan. Hän auttoi jälleen brittejä heimoalueiden ollessa jatkuvassa kapinassa vuonna 1930. Samana vuonna Dir ja Swat saivat viimein sovittua rajojensa kulusta, mikä päätti kahden ruhtinaskunnan historiallisen vihamielisyyden. Intian jaon jälkeen Diristä tuli osa Pakistania sen hallitsijan jatkaessa vielä valtaansa uuden valtion alaisuudessa. Vuonna 1960 Pakistanin viranomaiset pidättivät Muhammad Šah Jahan Khanin syyttäen tätä hallinnollisista vääryyksistä. Häntä seurasi vallassa Muhammad Šah Khusrau. Dir, Chitral ja Swat liitettiin hallinnollisesti suoraan osaksi Länsi-Pakistania heinäkuussa 1969, mikä päätti ruhtinaskunnan tarinan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V. L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 316–317. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
2. ↑  H. Rizvi: *Military, State and Society in Pakistan*, s. 124. Springer, 2000. ISBN 9780230599048. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.7.2022). (englanniksi)