recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Soppikaktukset** (*Uebelmannia*) on kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi kunnioittaa sveitsiläistä Werner Uebelmannia, joka rahoitti ja edisti eteläamerikkalaisten kaktuslajien viljelyä Euroopassa.

Tuntomerkit
-----------

Soppikaktukset ovat yksivartisia eivätkä juuri koskaan haarautuneita. Varsi on enimmäkseen pieni, pallomainen tai lieriömäinen, enintään 75 cm:n korkuinen. Varren päällysketto (epidermi) on sileä, nystyinen, jyväsekäs tai siinä on vahakilpiä. Varressa on paljon uurteita, ja niiden reunat ovat tavallisesti teräviä harjuja, jotka ovat toisinaan jakautuneet kyhmyiksi. Areoleissa eli kääpiöversoissa on tavallisesti hyvin kehittyneet piikit. Niitä on kahdesta seitsemään kappaletta, ja ne ovat suoria tai hieman käyristyneitä, pystyjä, sivulle siirottavia tai kampamaisesti järjestyneitä. Kukat sijaitsevat kasvin kärjen tuntumassa ja ovat avoinna päiväsaikaan. Ne ovat pieniä ja lyhyen suppilomaisia, väriltään keltaisia. Kukkapohjuksessa on tiheää villakarvaa ja muutamia sukasia sisältäviä tupsuja. Hedelmä on pallomainen tai lieriömäinen, keltainen tai punainen ja marjamainen. Sen kärjessä on villamaista karvoitusta ja sukasia. Hedelmä on kypsyttyään ohutseinäinen ja kuiva, eikä siinä ole kukkalehtien jäänteitä. Siemenet ovat lakkimaisia, kiiltävän mustia tai punertavan ruskeita, ryppyisiä, nystyisiä tai sileitä.

Levinneisyys
------------

Soppikaktukset ovat kotoisin Brasilian osavaltiosta nimeltään Minas Gerais.

Lajit
-----

Soppikaktuksia on kolme lajia. 

* *Uebelmannia buiningii*
* *Uebelmannia gummifera*
* *Uebelmannia pectinifera* - soppikaktus

Kaikki lajit ovat harvinaisia luonnossa niihin kohdistuneen keräilyinnon vuoksi.

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
* Kasvien suomenkieliset nimet.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anderson 2001:674
2. ↑  Anderson 2001:674s

Aiheesta muualla
----------------

* Cacti Guide.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133339
* Wikispecies: Uebelmannia
* BioLib: 105638
* CoL: 63W8C
* EoL: 5196758
* GBIF: 7281590
* GRIN: 12536
* iNaturalist: 182401
* IPNI: 5564-1
* IRMNG: 1073952
* ITIS: 907013
* NCBI: 153900
* Open Tree of Life: 711026
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:289087-2
* Tropicos: 40021302
* WFO: wfo-4000039701

 |

 |
**Tú alfagra land mitt** ("Sinä kallis maani") on Färsaarten kansallislaulu. Färsaaret ovat autonominen osa Tanskaa. Laulun on sanoittanut Símun av Skarði (1872–1942) ja säveltänyt Peter Alberg (1885–1940) vuonna 1908. Laulu on ollut käytössä vuodesta 1948.

Fäärinkieliset sanat
--------------------

**Mítt Alfagra land**
Tú alfagra land mítt, mín dýrasta ogn!
á vetri so randhvítt, á sumri við logn,
tú tekur meg at tær so tætt í tín favn.
Tit oyggjar so mætar, Gud signi tað navn,
sum menn tykkum góvu, tá teir tykkum sóu.
Ja, Gud signi Føroyar, mítt land!
  

Hin roðin, sum skínur á sumri í líð,
hin ódnin, sum týnir mangt lív vetrartíð,
og myrkrið, sum fjalir mær bjartasta mál,
og ljósið, sum spælir mær sigur í sál:
alt streingir, ið tóna, sum vága og vóna,
at eg verji Føroyar, mítt land.
  

Eg nígi tí niður í bøn til tín, Gud:
Hin heilagi friður mær falli í lut!
Lat sál mína tváa sær í tíni dýrd!
So torir hon vága - av Gudi væl skírd -
at bera tað merkið, sum eyðkennir verkið,
ið varðveitir Føroyar, mítt land!

Käännös
-------

**Faeroe National Anthem**
My land, oh most beauteous, possession most dear,
Thou drawest me to thee, embracing me near;
becalmed in the summer, in winter snow covered,
magnificent islands, by God named beloved.
The name which men gave thee when they thee discovered,
Oh, God bless thee, Faroes my land.
Bright gleam, which in summer makes hill-tops so fair;
rough gale, which in winter drives men to despair;
oh life taking storm, oh conquest of soul,
all making sweet music uniting the whole.
Each hoping and trusting, inspiring us all,
To guard thee, O Faroes my land.
And therefore, I kneel down, to Thee God, in prayer,
may peaceful my lot be, and do thou me spare,
my soul cleansed; in glory; I ask Thee to bless,
when I raise my banner and venture the stress.
The sign of my task, be it lifted on high,
To guard thee, O Faroes my land.

Lähteet
-------

1. ↑  FAROE ISLANDS (Denmark): National Anthem of the Farøe Islands Tú Alfagra land Mítt *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Faroe Islands National Anthems.info. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Faroe Islands *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  Tú alfagra land mítt *hojskolesangbogen.dk*. Viitattu 15.11.2022. (tanskaksi)
**Jason McCartney** (s. 3. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä.

Vuonna 1999 ammattilaisuransa aloittanut McCartney menestyi lähinnä Yhdysvalloissa järjestetyissä kilpailuissa. Hän voitti Gateway Cup -kilpailun vuonna 2001, Tour of Kansas Cityn 2002 sekä Joe Martin -etappikilpailun 2003. Seuraavana vuonna hän oli paras Georgian ympäriajon neljännellä etapilla ja mäkikilpailussa sekä voitti Yhdysvaltain maantieajon olympiakarsinnat. Vuonna 2005 hän oli kolmas GP San Francisco -ajossa.

Vuonna 2006 McCartney voitti toistamiseen Georgian ympäriajon mäkikilpailun. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Kalifornian ympäriajossa sekä saavutti uransa suurimman voiton Espanjan ympäriajon 14. etapilla. Vuonna 2009 hän voitti Kalifornian ympäriajon mäkikilpailun ja 2012 Portugalin ympäriajon kuudennen etapin. Hän lopetti ammattilaisuransa 2013.

Lähteet
-------

* Jason McCartney trap-friis-tietokannassa (englanniksi)
* Profiili www.cyclingarchives.com-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   Mentshov jatkaa Vueltan johdossa - McCartney etapin ykkönen Yle 15.9.2007 Viitattu 16.9.2007

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili Discovery Channel -tallin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Jacques Burger** (s. 29. heinäkuuta 1983 Windhoek) on namibialainen rugby union -pelaaja. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Saracens FC:tä. Burger on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 105 kilogrammaa*lähde?*.

Seurajoukkueura
---------------

Burgerin ensimmäinen seura oli Etelä-Afrikan sarjan Griquas, jota hän edusti vuodet 2005-2007. Vuodet 2007-2008 Burger edusti Ranskan alasarjoissa pelannutta Aurillacia. Vuonna 2008 Burger palasi takaisin Etelä-Afrikkaan, jossa hän edusti Blue Bullsia vuodet 2008-2010 tehden 25 pelaamassaan ottelussa kymmenen maalia. 

Vuonna 2010 Burger siirtyi Englannin valioliigan Saracens FC:hen, jonka paidassa hän voitti kaudella 2010-2011 Englannin mestaruuden. Hänet valittiin tuolla kaudella fanien vuoden pelaajaksi*lähde?*.

Maajoukkueura
-------------

Burger on pelannut Namibian maajoukkueesta vuodesta 2004 asti ja toimii nykyisin myös sen kapteenina. Hän on pelannut maajoukkueessa 30 ottelua tehden 25 maalia. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen viiden parhaan pelaajan joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Coastal-soutu** on vesillä tapahtuva soutumuoto, joka eroaa perinteisestä ratasoudusta (olympialuokkien soutu) ja sisäsoudusta. Tämä soutumuoto on erityisen suosittu rannikkoyhteisöissä ja alueilla, joilla avoimet vesistöt ja vaihtelevat sääolosuhteet ovat tyypillisiä. Coastal-soutu tunnetaan myös nimellä "rannikkosoutu" tai "avovesisoutu", ja se on saavuttanut suosiotaan kilpailullisena lajina sekä harrastuksena. Coastal-soutu on nopeiten kasvava soutumuoto maailmalla.

Ominaispiirteet
---------------

Coastal-soutu eroaa perinteisestä ratasouduta ja sisäsoudusta useilla tavoilla. Yksi merkittävä eroavaisuus on veneiden muotoilussa. Coastal-soutuveneet ovat yleensä kestäviä ja vakaampia kuin perinteiset soutuveneet. Ne on suunniteltu kestämään aallokkoa, tuulta ja vaihtelevia vesiolosuhteita, mikä tekee niistä sopivia avoimille vesille. Coastal-soudussa kilpaillaan rannikoiden vaativissa olosuhteissa, joissa tuuli, aallot, vuorovesi, merivirtaukset ja maaston muodot vaikuttavat paljon suoritukseen. Lajia on pidetty perinteiseen ratasoutuun nähden astetta enemmän extreme-urheilulajina. Coastalissa kilpiallaan kestävyysmatkalla yhteislähdöillä ja radalla navigointi sekä strategiset päätökset erottavat sen selvästi ratasoudusta, missä kukin soutaja etenee omalla ja aina määrämittaisella 2000 metrin suoralla väylällään.

Kilpailut ja tapahtumat
-----------------------

Coastal-soutu on saavuttanut suosiota kilpailullisena lajina eri puolilla maailmaa. Monissa maissa järjestetään coastal-soudun kilpailuja, jotka voivat vaihdella lyhyistä sprinttikilpailuista pitkiin kestävyyskilpailuihin. Kilpailuissa veneet joutuvat kohtaamaan vaihtelevia sääolosuhteita ja aallokkoa, mikä tekee kilpailuista haastavia ja jännittäviä.

Lisäksi coastal-soutuun kuuluu myös monenlaisia tapahtumia ja retkiä, jotka houkuttelevat harrastajia nauttimaan avoimista vesistä ja luonnosta. Tällaiset tapahtumat voivat olla yhteisöllisiä ja hauskoja kokemuksia, joissa korostuu ulkoilu ja liikkuminen vesillä.

Kansainvälinen Soutuliitto ja coastal-soutu
-------------------------------------------

Kansainvälinen Soutuliitto (World Rowing, ent. FISA) on tunnustanut coastal-soudun viralliseksi soutumuodoksi ja on edistänyt sen kehittämistä kansainvälisesti. Se on yksi kolmesta kansainvälisestä soudun arvokisalajista ratasoudun ja sisäsoudun rinnalla. Lajissa järjestetään vuosittain viralliset MM-kilpailut sekä kestävyysmatkalla (Endurance) että spinttimatkalla (Beach Sprint). Laji on ehdolla uudeksi olympialajiksi Los Angelesin olympialaisiin 2028.

Menestyneet suomalaiset
-----------------------

2022 Saudersfootissa, Walesissa pidetyissä MM-kilpailuissa Joel Naukkarinen voitti Beach Sprintillä pronssia, joka oli ensimmäinen Suomen arvokisamitali lajissa.

Lähteet
-------

1. ↑  World Rowing - Coastal Rowing *World Rowing*. Viitattu 30.8.2023. (englanniksi)
**Silja Vuorikuru** (o.s. *Könönen*, s. 1977 Kouvola) on suomalainen kirjallisuudentutkija, kirjailija ja tietokirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti.

Vuorikuru väitteli tohtoriksi vuonna 2012 Helsingin yliopistossa Aino Kallaksen tuotannon intertekstuaalisuudesta. Vuorikurun pääaine on kotimainen kirjallisuus. Hän on opiskellut myös folkloristiikkaa ja suomen kieltä.

Vuonna 2017 Vuorikuru julkaisi Aino Kallaksen kirjailijaelämäkerran Aino Kallas: Maailman sydämessä, jonka kustansi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Kirja käännettiin myös viroksi (kääntäjänä Sirje Olesk) ja se ilmestyi Virossa vuonna 2018 Varrak-kustantamon kustantamana.

Vuorikuru toimi Aino Kallas Seuran puheenjohtajana vuosina 2012–2017.*lähde tarkemmin?*

Vuorikuru oli yksi Kustannus Aarnin "Minä ja metsä" -kirjoituskilpailun (2020) voittajista esikoisromaanillaan *Kultalintu, mustasulka* (Aarni 2021).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hakaniemi, Katariina: Aino Kallas saa vihdoin elämäkertansa — kirjoittaja on kouvolalaislähtöinen tohtori Silja Vuorikuru *Web Archive (Kouvolan Sanomat)*.  27.4.2017.  Arkistoitu 27.4.2017. Viitattu 10.8.2021.
2. ↑  Kirjallisuudentutkimuksen maisteriohjelma: Silja Vuorikuru Helsingin yliopisto. Viitattu 19.6.2022.
3. ↑  Silja Vuorikuru: ’Aino Kallas. Maailman sydämessä’ sold to Estonia  8.6.2017. FILI.  Arkistoitu 18.10.2017. Viitattu 19.6.2022. (englanniksi)
4. ↑  Aino Kallas Seura *Aino Kallas Seura*. Viitattu 27.6.2021.
5. ↑  Minä ja metsä -kilpailu on ratkennut – Kustannus Aarni *kustannusaarni.fi*. Viitattu 27.6.2021.
6. ↑  KULTALINTU, mustasulka – Kustannus Aarni *kustannusaarni.fi*. Viitattu 27.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Erittäin niukkaenergiainen ruokavalio** (**ENED**, engl. *very low calorie diet*, **VLCD**) on ruokavalio, jossa ruokavalionkorvikkeet sisältävät vuorokautta kohti energiaa alle 800 kilokaloria vuorokaudessa. Se on yksi suomalaisen lääkäriseura Duodecimin Käypä hoito -suosituksessa mainituista menetelmistä aikuisten lihavuuden hoitoon, ja sitä tulee toteuttaa lääkärin valvonnassa. 

Ruokavalio sisältää pienestä energiamäärästään huolimatta kaikki tarvittavat ravintoaineet. Vuorokauden aikana ruokavaliota noudattava henkilö nauttii hyvälaatuista proteiinia vähintään 50 g, hiilihydraatteja vaihtelevasti 10–80 g, välttämättömiä rasvahappoja vähintään 3 g sekä vitamiineja ja hivenaineita.

Perehtynyt lääkäri arvioi etukäteen potilaan sopivuuden niukkaenergiaiselle ruokavaliolle. ENE-ruokavaliota eivät voi aloittaa normaalipainoiset (painoindeksi alle 25 kg/m2), vaikeaa sairautta sairastavat, tyypin 1 diabetestä sairastavat, raskaana olevat tai imettävät äidit eivätkä syömishäiriötä tai psykoosia sairastavat henkilöt. Pysyvä lääkitys ei ole este ENE-dieetin käytölle, mutta diabeteslääkitystä pitää vähentää dieetin ajaksi.

Erittäin niukkaenergistä ruokavaliota käytetään lääkärin valvonnassa yleensä 6–12 viikkoa, enimmillään 16 viikkoa. Laihdutuskuurin tulokset voivat olla hyvinkin suuria: 10–20 kilogramman painonpudotus on mahdollinen. Muutokset ruokailutottumuksissa ja liikunnan lisääminen ovat välttämättömiä asioita pysyvien tulosten aikaansaamiseksi, eli painon pysyvä pudottaminen ei onnistu ilman elämäntapojen muutoksia. 

Ateriankorvikkeet eli LCD-tuotteet sisältävät enemmän kilokaloreita per ateria kuin VLCD/ENE-tuotteet. Tuotteita voi käyttää pidemmän aikaa painonhallinnassa ja korvata niillä 1–3 päivän aterioista, joten ne soveltuvat saavutetun painon ylläpitoon.

Aiheesta muualla
----------------

* Käypä hoito -suositus
* YLE:n dieetit puntarissa
**Napakaktukset** (*Discocactus*) on muutamalajinen kaktuskasvisuku, jonka lajit ovat matalakasvuisia, pallomaisia, uurteisia ja piikkisiä. Kukkia varten kasvin päähän kehittyy villakarvainen kefalio. Kasvi kukkii yöllä. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanasta diskos 'kiekko' ja viittaa kasvin ulkonäköön.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Napakaktukset kasvavat tavallisesti yksittäin, ja niiden varret ovat pallomaisia; pallon kärki voi olla painunut, mistä johtuu nimitys napakaktus. Varressa on tavallisesti paljon uurteita. Pitkittäisharjut ovat jakautuneet nystyiksi. Kääpiöversot eli areolit ovat pieniä ja hukkuvat runsaiden piikkien alle; joskus niissä voi tosin olla vain yksi piikki. Piikit ovat enimmäkseen tukevia ja joskus tyvestään turvonneita. 

Kukkaverso (kefalio) kehittyy varren päähän ja on toisinaan sisäänpäin painunut. Kefalio voi saavuttaa neljän cm:n korkeuden. Siinä on valkoista, kellertävää tai harmahtavaa huopamaista karvaa, joskus myös sukasmaisia piikkejä. Kefalion reunalle puhkeavat kukat, jotka avautuvat yöllä, ovat tuoksuvia, valkoisia ja suppilomaisia tai laakeita kuin tarjotin. Kukan tyvi on suomupeitteinen. Napakaktuseten hedelmät ovat pallomaisia, nuijamaisia tai pitkänomaisia, väriltään valkoisia, vaaleanpunaisia tai kirkkaanpunaisia sekä sivuraoilla avautuvia. Siemenet ovat kiiltävänmustia ja nystermäpintaisia.

Levinneisyys
------------

Napakaktuksia tavataan Brasiliassa, Bolivian itä- ja Paraguayn pohjoisosissa. Ne ovat vakavasti uhattuna kasvupaikkojen tuhoamisen vuoksi.

Lajit
-----

Kuten monissa kaktuskasvisuvuissa on napakaktuksiakin aikojen saatossa kuvattu ja nimetty runsaslukuisesti. Nyttemmin tutkimus on tuonut selvyyttä vallinneeseen sekasortoon päätyeen vain seitsemään lajiin (Internationl Cactaceae Systematics Group).

* *Discocactus bahiensis*
* *Discocactus ferricola*
* *Discocactus heptacanthus*
* *Discocactus horstii*
* *Discocactus placentiformis*
* *Discocactus pseudoinsignis*
* *Discocactus zehntneri*

Lähteet
-------

Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Anderson 2001:218

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Napakaktukset** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133503
* Wikispecies: Discocactus
* BioLib: 105579
* CoL: 46NP
* EoL: 5188757
* EPPO: 1DKSG
* GBIF: 7280965
* GRIN: 3844
* iNaturalist: 183675
* IPNI: 5294-1
* IRMNG: 1279917
* ITIS: 906990
* NCBI: 432451
* Open Tree of Life: 668196
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30006929-2
* Tropicos: 40033485
* WFO: wfo-4000012130

 |

 |
Manok, 1982
**Manok** oli Karjalan tasavallassa 1960–1990-luvuilla toiminut suomenkielinen lauluyhtye. Petroskoin suomalaisen teatterin näyttelijät William Hall, Pauli Rinne, Pekka Mikšijev sekä Viljo Ahvonen, Orvo Björninen ja Aarni Romppainen perustivat sen vuonna 1960 Petroskoin musiikkiteatterin kapellimestarin Marlen Nokelaisen johdolla. Nokelaisen kuoltua vuonna 1965 yhtye nimettiin hänen muistokseen *Manokiksi - (M(arlen) A(kselinpoika) NOK(elainen)*. Venäjän kielessä sanalla on merkitys ’metsästäjän houkutuspilli’.

Nokelaisen jälkeen yhtyeen johtajaksi kutsuttiin Karjalan opettajakorkeakoulun musiikinopettaja Andro Lehmus. Myöhemmin siihen liittyi radio- ja tv-kuuluttaja Ensio Vento.

Etupäässä suomalaisia kansanlauluja ja neuvostoliittolaisten säveltäjien kappaleita esittänyt Manok tuli tunnetuksi erityisesti Neuvosto-Karjalan suomalaisväestön keskuudessa. Sen tavaramerkeiksi muodostuivat kaunis stemmalaulu ja hauska lavashow. Yhtye esiintyi myös eri puolilla Neuvostoliittoa sekä Suomessa, Itä-Saksassa, Ranskassa ja Ruotsissa. 1970-luvun alusta lähtien sen vakituisen kokoonpanon muodostivat Hall ja Nikolai Samsonov (tenorit), Lehmus (toinen tenori), Rinne (baritoni) sekä Björninen ja Vento (bassot). Vennon korvasi 1980-luvun alussa näyttelijä Leo Närjä. Yhtyeen televisioitu jäähyväiskonsertti pidettiin Petroskoin suomalaisessa teatterissa joulukuussa 1990. Tämän jälkeen Manok esiintyi vielä pari kertaa Karjalan TV:n ohjelmissa.

Yhtyeen ensimmäiset äänitykset tehtiin Karjalan radiossa vuonna 1962. Neuvostoliiton levy-yhtiö Melodija julkaisi vuonna 1977 LP-levyn *Finski mužskoi vokalnyi ansambl Manok* ("Suomalainen mieslauluyhtye Manok"). Karjalan radion musiikkitoimittaja Arto Rinne kokosi vuonna 2003 omakustanne-cd:n *Antologia 1960–1990*.

Levyjulkaisut
-------------

* *Finski mužskoi vokalnyi ansambl Manok*. Melodija, 1977.
* *Antologia 1960–1990: Petroskoin suomalaisen lauluyhtyeen parhaat palat*, 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeelle omistettu sivusto (suomeksi), (englanniksi), (venäjäksi)
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Suvaitsemattomuudesta asenteena kerrotaan artikkelissa suvaitsevaisuus.*

**Suvaitsemattomuus** (*Intolerance*) on vuonna 1916 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi D. W. Griffith. Elokuva oli vastaisku kriitikoille, jotka moittivat Griffithin edellistä elokuvaa, *Kansakunnan syntyä*, sen rasistisesta sisällöstä.

Aluksi elokuva otettiin hyvin vastaan; kriitikot ylistivät sitä ja elokuvateatterit täyttyivät katsojista. Pian tilanne muuttui ja syiksi on esitetty ensimmäistä maailmansotaa, juonen vaikeaselkoisuutta tai katsojien kyllästymistä mammuttimaisiin elokuviin. *Suvaitsemattomuudesta* tuli taloudellinen floppi, jonka seurauksena Griffithin tuotantoyhtiö Triangle meni konkurssiin.

Tapahtumat
----------

Elokuva koostuu neljästä toinen toiseensa kiedotusta tarinasta, joissa suvaitsemattomuusteema toistuu antiikista nykypäivään. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Babylonia

*Intolerance*
Antiikin aikaisessa jaksossa käsitellään Babylonian tuhoutumista noin 539 eaa. Uusi hallitsija Nabudaidin poika Belsassar palvoo Ištar-jumalatarta. Marduk-jumalan ylipappi kuitenkin juonittelee kuningasta vastaan ja tukee Kyyros II Suurta Babylonian valloittamisessa.

### Juudea

Raamatullinen jakson tapahtumat sijoittuvat Juudeaan noin vuoteen 30. Tarinassa käsitellään kuinka farisealaisten suvaitsemattomuus koitui lopulta Jeesuksen ristikuolemaan.

### Ranska

Renessanssiaikainen tarina sijoittuu vuoteen 1572. Katariina de' Medici painostaa Ranskan kuningasta Kaarle IX:tä antamaan käskyn, että kaikki vääräuskoiset hugenotit on surmattava. Tästä seuraa Pärttylinyön verilöyly.

### Yhdysvallat

Nykyaikaan sijoittuva tarina tapahtuu Yhdysvaltain länsiosassa vuonna 1914. Rikollisliigan jäsenet eivät suvaitse entisen jäsenensä eroa ryhmästä vaan he lavastavat hänet syylliseksi murhaan. Entinen jäsen tuomitaan kuolemaan hirttämällä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Alfred Paget  | … |  Belsassar
  |
|  Tully Marshall  | … |  Mardukin ylipappi
  |
|  George Siegmann  | … |  Kyyros II Suuri
  |
|  Howard Gaye  | … |  Kristus
  |
|  Josephine Crowell  | … |  Katariina de' Medici
  |
|  Frank Bennett  | … |  Kaarle IX
  |
|  Robert Harron  | … |  Rikollisliigan entinen jäsen
  |
|  Mae Marsh  | … |  Jäsenen rakastettu
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Katsele/Lataa Suvaitsemattomuus* Internet Archivesta (177 min)
* Mykkäelokuvasivusto
**Mikki, Aku, Hessu – kolme muskettisoturia**  (engl. *Mickey, Donald, Goofy - The Three Musketeers*) on vuonna 2004 julkaistu Disneyn elokuva. Se perustuu löyhästi Alexandre Dumas vanhemman kirjaan *Kolme muskettisoturia*, mutta elokuvan juoni etenee eri tavalla kuin kirjassa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Mikki Hiiri, Aku Ankka ja Hessu Hopo elävät Ranskassa, jossa muskettisoturit myös elävät. Muskettisoturien kapteenina toimii Musta Pekka, joka punoo juonta prinsessa Minnin pään menoksi päästäkseen kuninkaaksi. Mikki, Aku ja Hessu haaveilevat muskettisotureina olemisesta, mutta Pekka ei huoli heitä, koska Aku on pelkuri, Hessu dorka ja Mikki liian lyhyt. Vähän myöhemmin Pekan Beagle Boys -ryhmä yrittää tappaa Minnin kuullessaan väärin Pekan käskyn. Minni kuitenkin selviytyy täpärästi, mutta haluaa muskettisotureita hänen henkivartijoikseen. Pekka kuitenkin keksii laittaa Mikin, Akun ja Hessun henkivartijoiksi. Kun Mikki, Aku ja Hessu pärjäävätkin henkivartijoina Pekka päättää tappaa heidät yksi kerrallaan. Nämä kuitenkin selviävät. Pekka on kuitenkin jo ehtinyt päästä kuninkaaksi, mutta Mikki, Aku ja Hessu onnistuvat päihittämään hänet ja Beagle Boysin ja pelastamaan Minnin ja Iineksen. Tämän jälkeen Minni julistaa Mikin, Akun ja Hessun kuninkaallisiksi muskettisotureiksi.

Suomenkieliset ääninäyttelijät
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Mikki Hiiri, Trubaduuri
  |
|  Kiti Kokkonen  | … |  Minni Hiiri
  |
|  Jukka Rasila  | … |  Aku Ankka
  |
|  Petra Karjalainen  | … |  Iines Ankka
  |
|  Petri Liski  | … |  Hessu Hopo
  |
|  Tuomo Rysti  | … |  Musta Pekka
  |
|  Miitta Sorvali  | … |  Heluna Ammu
  |
|  Kari Tamminen, Rauno Ahonen, Aku Laitinen  | … |  Beagle Boys
  |
**Viisas Kana Kananen** (engl. *The Wise Little Hen*) on vuonna 1934 valmistunut lyhyt piirroselokuva, jossa Aku Ankka esiintyi ensi kerran. Animaatio kuuluu Walt Disneyn *Silly Symphonies* -sarjaan, ja se perustuu satuun *The Little Red Hen*. Elokuva sai ensi-iltansa 9. kesäkuuta 1934, jota pidetään Aku Ankan virallisena syntymäpäivänä.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Maissia viljelevä rouva Kana tarvitsisi apua erilaisiin työtehtäviin ja pyytää apua naapureiltaan Aku Ankalta ja Petteri Possulta (*Peter Pig*), mutta molemmat teeskentelevät sairasta välttyäkseen työltä. Kun rouva Kana saa maissisadosta valmistamansa ruoat valmiiksi, Aku ja Petteri olisivat innokaita syömään niitä, mutta huijauksen tajunnut rouva Kana päättääkin sen sijaan antaa heille opetuksen.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Aku Ankan ensiesiintyminen *Viisas Kana Kanasessa*.
Suomessa elokuvaa esitettiin alun perin nimellä *Pieni viisas kana*.

Rooleissa
---------

### Alkuperäiset ääninäyttelijät

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Pinto Colvig  | … |  Petteri Possu
  |
|  Florence Gill  | … |  Rouva Kana
  |
|  Clarence Nash  | … |  Aku Ankka
  |

### Suomenkieliset ääninäyttelijät

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kari Franck  | … |  Aku Ankka  |
|  ?  | … |  rouva Kana  |
|  ?  | … |  Petteri Possu  |

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvää munintapäivää Akuankka.fi. Viitattu 25.7.2015.
2. ↑  *Minä, Aku Ankka*. Helsinki: Sanoma, 1972. ISBN 951-9134-48-4.  *lähde tarkemmin?*

Aiheesta muualla
----------------

* The Wise Little Hen (Arkistoitu – Internet Archive) on The Encyclopedia of Disney Animated Shorts (Arkistoitu – Internet Archive)
**Juha Tynkkynen** (s. 22. maaliskuuta 1954 Helsinki) on helsinkiläinen entinen radiotoimittaja ja Radio Cityn päätoimittaja (1985-91) sekä televisiotuotantoyhtiö Broadcastersin toimitusjohtaja .Hän toimi yhtiössä myös vastaavana tuottajana ja käsikirjoittajana. Tynkkynen aloitti uransa tekemällä musiikki/kulttuuri/elokuvatoimittajan töitä vuodesta 1974 vuoteen 1985 Yleisradiossa (mm Rockradio) ja vuodesta 1985 1990-luvun puoliväliin Radio Cityssä. 
Keväällä 1985 hän jätti virkatyön Yleisradiossa ja siirtyi ensimmäiseksi päätoimittajaksi silloin toimintansa aloittavaan Radio Cityyn.
vuodesta 1991 vuoteen 1995 Tynkkynen toimi Radio Cityn hallituksen pj:nä. 
Vuonna 1990 Tynkkynen perusti yhdessä Saku Tuomisen kanssa Broadcasters oy:n. Tuotantoyhtiö myytiin ruotsalaiselle MTG:n omistamalle Strix -tuotantoyhtiölle v. 95. Tynkkynen ja Tuominen ostivat yhtiön takaisin v.98 ja alkoivat kansainvälistää sitä määrätietoisesti. T&T Broadcasters oy myytiin uudelleen Ruotsiin v 2005 miljoonakaupalla , ostajana oli Zodiac Television .Tynkkysen tv-tuotantoja olivat mm NO-TV, Frank Pappa Show, Suomen parhaat, Hyvät, pahat ja rumat, Kokkisota, Uutisvuoto, Suomen Robinson ja viimeisenä v 2008 alkanut Tanssii tähtien kanssa. Tynkkynen työskenteli yhtiössä 2005-09 varatj:na. 
Vuonna 2009 Tynkkynen ja Tuominen perustivat T&T Idealist Oy:n jonka tj:nä toimii tälläkin hetkellä. Tynkkynen opiskeli Helsingin Yliopistossa pääaineenaan Unkarin kieli ja kulttuuri, sivuaineina yleinen kirjalisuustiede, taidehistoria ja kansanrunoustiede ja uskontotiede. Tynkkynen oli stipendiaattina Budapestin ELTE -yliopistossa 3 lukukautta vuosina 1977-1978. Hän on toiminut myös Suomen Budapestissa toimivan kulttuuri-instituutin FinnAgoran vt. johtajana 2011. Tynkkynen on Elävän musiikin säätiö Elmu SR:n hallituksen puheenjohtaja v:sta 2018. 
Vuosina 2011-2021 Tynkkynen toimi Tuska- festivaalin hpj:na. 

Vuonna 2007 Tynkkynen valittiin suomalaisen radion Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. ↑  Juha Tynkkynen, varatoimitusjohtaja ja vastaava tuottaja, Broadcasters  5.1.2007. Digibusiness.fi. Viitattu 8.12.2008.
2. ↑  RadioGaala 2007 kokosi alan parhaat yhteen  22.10.2007. RAB.  Arkistoitu 24.9.2008. Viitattu 8.12.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Tynkkynen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Entinen rockjuontaja Juha Tynkkynen on television kultasormi, jonka ohjelmissa on vanha kaava mutta rutosti sähköä. Helsingin Sanomat 23.10.1994.
**Tohtori Tulpin anatomianluento** on Rembrandtin öljymaalaus vuodelta 1632. Se on Mauritshuisin museon kokoelmissa Haagissa Alankomaissa. Maalaus on Rembrandtin merkittävimpiä tilattuja ryhmämuotokuvia myöhempien Yövartion ja Amsterdamin verankutojen killan esimiesten muotokuvan ohella.

Maalauksessa Amsterdamin kirurgikilta on kerääntynyt kirurgi Nicolaes Tulpin johdolla ruumiin ympärille tutkiakseen käden anatomiaa. Kuvan oikeassa alareunassa on avoinna anatomian kirja.

Tutkittava ruumis on sijoitettu diagonaaliin, jolloin maalauksen päähenkilö Tulp on voitu sijoittaa etualalle ruumiin ääreen. Yksilöllisesti kuvatut killan jäsenet on asetettu pöydän päädyn ympärille epäsymmetrisesti. Kolme keskimmäistä heistä kurkottuu kohti ruumista kiinnostuneina, mutta osa heistä on kääntynyt joko katsojaan tai anatomian oppikirjaan päin. Aiemmin ryhmämuotokuvissa henkilöillä oli tapana poseerata luokkakuvien tapaan riviasetelmassa.

Keskushenkilö Nicolaes Tulp (1593–1674) oli Amsterdamin lääkärikillan professori ja anatomian ylilääkäri. Muut kuvan kirurgit ovat Jacob Block, Hartman Hartmansz, Adriaen Slabberaen, Jacob de Witt, Mathys Calkoen, Jacob Koolveldt ja Frans van Loenen. Ruumis kuuluu rikolliselle nimeltä Aris Kindt (alias Adriaan Adriaanszoon), joka tuomittiin hirtettäväksi aseellisesta ryöstöstä. Hänet oli teloitettu hirttämällä aikaisemmin samana päivänä kuin maalauksen asetelma. Ruumiin kasvot ovat puolittain varjossa, joka viittaa "kuoleman varjoon" (*umbra mortis*), Rembrandtin usein käyttämään tekniikkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3 4  Seitsalo, Seppo & Harju, Virpi: Tohtori Tulpin anatomian oppitunti Helsinki:  Sairaala Orton, Invalidisäätiö.  Arkistoitu 6.2.2010. Viitattu 4.9.2010.
3. ↑  O'Bryan, C. Jil (2005). *Carnal Art*. University of Minnesota Press, 64–67. ISBN 9780816643226.
4. ↑  Rachlin, Harvey (2007). *Scandals, Vandals and Da Vincis*. Chrysalis Books, 55–61. ISBN 9781861058782.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tohtori Tulpin anatomianluento** Wikimedia Commonsissa
**Ylin oikeusaste** eli **korkein oikeusaste** tai **viimeinen oikeusaste** on useimmissa valtioissa ja toimialueissa oikeusaste, jonka ratkaisu on lopullinen ja jonka tuomioista tai päätöksistä ei voi valittaa tai niihin ei voi hakea muutosta miltään toimielimeltä tai tuomioistuimelta.

Ylimmän oikeusasteen kehitys ja muodot
--------------------------------------

Ylimmän oikeusasteen kehityksen alkuna on ollut useimpiin yhteiskuntiin sisältynyt ajatus lopullisesta tuomiovallasta. Itsevaltiuden aikana se kuului hallitsijalle, jolla oli oikeus muuttaa tuomioistuinten päätöksiä hänelle tehtyjen valitusten perusteella. Valistuksen aikana syntyneen vallan kolmijako-opin mukaan tuomiovalta eriytettiin hallitsijan ja lainsäätäjän vallasta. Myös tähän uuteen järjestelmään luotiin ylin tuomiovalta, joka saattoi kumota alempien tuomioistuinten päätökset.

Anglosaksisissa maissa ylin oikeusaste kehittyi Ison-Britannian parlamentin ylähuoneen oikeudesta ottaa käsiteltäväksi tuomioistuinten ratkaisuja. Lainsäädäntöä kehitettiin pitkälti ylähuoneen ns. lakilordien tekemien ennakkoratkaisujen perusteella. Nykyään tämä kehityssuunta näkyy voimakkaasti esimerkiksi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden itsenäisessä toimivallassa.

Useimmissa Euroopan maissa on yleensä kaksi korkeinta oikeusasteen tuomioistuinta. Hyvin tyypillinen on jako siviili- ja rikosasioiden sekä hallintoasioiden ylimpään oikeusasteeseen. Tällainen jako on voimassa myös Suomessa. Monissa maissa on myös erillinen perustuslakituomioistuin, joka ratkaisee lainsäätämiseen ja perustuslain tulkintaan liittyviä kysymyksiä.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen suhde jäsenmaiden korkeimpiin oikeusasteisiin
--------------------------------------------------------------------------------

Euroopan unionin jäsenmaiden korkeimpien tuomioistuinten toimivaltaa rajoittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. EU:n jäsenmaiden tuomioistuimilla on velvollisuus pyytää EY-tuomioistuimelta lausuntoa tietyn EU:n asetuksen tai direktiivin tulkinnasta ja soveltuvuudesta oikeudenkäynnin kohteena olevaan asiaan. Jäsenmaan tuomioistuin on velvollinen noudattamaan EY-tuomioistuimen asiassa antamaa ratkaisua.

Korkeimmat oikeusasteet Suomessa
--------------------------------

Suomessa on kaksi pysyvää korkeinta oikeusastetta:

* korkein oikeus siviili- ja rikosasioiden oikeudenkäynneissä ja
* korkein hallinto-oikeus hallintolainkäyttöön liittyvissä oikeudenkäynneissä.

Ylimpien virkamiesten ja valtioneuvoston jäsenten virkarikossyytteitä käsittelevä valtakunnanoikeus on tarvittaessa kokoontuva erityistuomioistuin, jota voitaneen luonteensa takia pitää eräänlaisena korkeimpana oikeusasteena sen käsiteltävissä olevissa jutuissa, vaikka kyseessä onkin pikemmin juttujen ensimmäinen ja ainoa oikeusaste.

Eduskunnan perustuslakivaliokunnan toiminnassa on lisäksi katsottu olevan joitakin perustuslakituomioistuimen toimivaltaan kuuluvia piirteitä. Perustuslakivaliokunta ei kuitenkaan ole tuomioistuin.
Mr. T
**Mr. T** (oik. **Laurence Tureaud**, s. 21. toukokuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat B. A. Baracus 1980-luvun televisiosarjassa *A-Team* ja nyrkkeilijä Clubber Lang *Rocky III* -elokuvassa.

Tureaud on esiintynyt muutamissa World of Warcraft:in mainoksissa, jossa hän on ollut yöhaltian roolissa.

Elämä
-----

Tureaud syntyi Chicagossa yhdentenätoista lapsena 12-lapsiseen perheeseen. Nuoruusvuosinaan Tureaud harrasti amerikkalaista jalkapalloa ja kamppailulajeja. Opintojensa jälkeen hän palveli sotilaspoliisina Yhdysvaltain maavoimissa, minkä jälkeen hän pyrki ammattilaispelaajaksi NFL:ään. Ammattilaisura jäi kuitenkin lyhyeksi polvivamman takia. Tämän jälkeen hän alkoi luoda yhteyksiä julkkismaailmaan. Tureaud päätyi kuuluisten ihmisten henkivartijaksi. Hän suojeli muiden muassa Michael Jacksonia, Muhammad Alia ja Diana Rossia. 

1970-luvulla Tureaud vaihtoi sukunimensä ensin Teroksi ja 1980-luvulla hän otti käyttöön "Mr. T" -nimen. Imagoonsa kuuluvan kampauksen hän kopioi afrikkalaiselta Mandinka-heimon sotilailta, haluten korostaa näin afrikkalaisia juuriaan. Osana Mr. T:n hahmoa ovat myös useat erilaiset korut, rannekoruista kaulakoruihin ja korvakoruihin, joiden arvoksi on arvioitu useampia satojatuhansia dollareita. Vuonna 2005 Mr. T päätti kuitenkin luopua korujen käytöstä nähtyään hurrikaani Katrinan tuhojen vaikutukset; hän lahjoitti suuren osan koruistaan ja vaatteistaan myrskyn uhrien hyväksi. Samoihin aikoihin hän tuli uskoon. 

Nykyään Mr. T asuu Sherman Oaksissa, Kaliforniassa.

Ura
---

Vuonna 1982 Mr. T löi itsensä läpi Sylvester Stallonen elokuvassa *Rocky III*. Tätä ennen hän oli tehnyt vain pieniä sivuosarooleja. *Rocky III:n* jälkeen Mr. T sai oman animaatiosarjansa NBC:llä ja kersantti B. A. Baracuksen roolin *A-Teamissä*. Vuonna 1984 Mr. T teki rap-albumin *Mr. T's Commandments*. Vuonna 1985 Mr. T astui sisään showpainin maailmaan. Hän oli Hulk Hoganin joukkueparina kautta aikojen ensimmäisessä Wrestlemaniassa. World Wrestling Federationin riveissä Mr. T palasi painirinkiin vielä erikoisvieraana muun muassa 1987 ja 1994. Parhaimmillaan Mr. T:n tuloiksi arvioitiin noin 80 000 dollaria per viikko 1980-luvun huippuaikana. 1990-luvulla Mr. T ansaitsi huomattavasti vähemmän, sillä heikentynyt terveys ei antanut mahdollisuuksia suuriin roolisuorituksiin. Nykyään hän esiintyy lähinnä mainostajana tai pienissä sivurooleissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Mr. T Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Elitisti: T tarkoittaa kovaa! -spontaani tribuutti Mr. T:lle

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Australia
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Skannaus Create with Garfield! Deluxe Editionin IBM PC -version pelipaketista.
**Create with Garfield!** on Developmental Learning Materialsin (DLM) julkaisema Karvinen-sarjakuvahahmoon perustuva tietokoneohjelma jolla voi tehdä sarjakuvamaisia kuvia valmiista taustakuvista ja yhdistelemällä niihin muita valmiita kuvaelementtejä. Ohjelmasta on julkaistu versiot Apple II, Commodore 64 ja IBM PC -tietokoneille. 

Alkuperäinen versio on julkaistu vuonna 1986 ja vuotta myöhemmin **Create with Garfield! Deluxe Edition**, jossa on mukana laajempi kuvakirjasto. Ohjelman kehittäjä on Ahead Designs ja IBM PC -version tekijä on Chris Lamb.

Kuvakaappaus Create with Garfield! Deluxe Editionin aloitusnäkymästä (IBM PC -versio).Vuonna 1988 julkaistu IBM PC -versio Create with Garfield! Deluxe Edition julkaistiin kahdella 5,25" 360 kilotavun levykkeellä. IBM PC DOS-version ensimmäisellä levykkeellä on kopiosuojausraita levykkeen lopussa, mutta DOS-version ohjelmasta on olemassa myös kopiosuojaamaton versio.*lähde?* Ohjelmasta on myös olemassa 3,5" versio yhdellä 720 kilotavun levykkeellä ja myös tässä versiossa on kopiosuojausraita levykkeen lopussa. 

Ohjelman käynnistyessä soi aloitusnäkymän aikana lyhyt melodia PC:n sisäisellä kaiuttimella. Ohjelmassa on mukana eri taustakuvavaihtoehtoja, esimerkiksi uima-allas, aavikko, huone, kaupunki, stadion, keittiö, laskettelurinne jne. 

Taustakuvien päälle valitaan muista valikoista Karvinen-sarjakuvan hahmoja (esimerkiksi Karvinen, Esko, Osku jne) ja erilaisia esineitä tai muita kuvaelementtejä. 

Valikosta voi myös valita puhekuplia ja niihin voi kirjoittaa lyhyitä lauseita. Valmiit kuvat pystyy tallentamaan erilliselle datalevykkeelle tai tulostamaan paperille.

Laitteistovaatimukset
---------------------

Ohjelman IBM PC -versio vaatii CGA-yhteensopivan näytönohjaimen, 256 kilotavua näyttömuistia ja 3,5" tai 5,25" kokoisen levykeaseman. Ohjelman kopiosuojauksesta johtuen, ohjelma ei toimi mikäli ohjelman yrittää kopioida tietokoneen kiintolevylle.

Lähteet
-------

* PC Magazine 30. toukokuu 1989,
*
**HTML-värit** ovat värejä, joita käytetään internet-sivuilla, sekä kyseisten värien kuvailemiseen ja luokitteluun käytettyjä keinoja. HTML:ssä värejä voi merkata valmiiksi nimetyillä väreillä, joita on kaiken kaikkiaan yhteensä 140 kappaletta. Värejä voi myös antaa RGB, HEX, HSL, RGBA sekä HSLA muodossa. Näistä RGB ja HEX värejä tuetaan ainakin kaikilla selaimilla. Väreillä voi värjätä muun muassa HTML elementtien taustoja, reunoja ja tekstiä. Verkkosivut käyttävät HTML värejä hyödykseen, sillä tiettyjen värien on todettu saavan aikaan tiettyjä tuntemuksia.

Värien HEX-koodit
-----------------

Useasti HTML:ssä värit kirjoitetaan HEX koodien muodossa. HTML värien HEX koodit muodostuvat 6 merkkisestä RGB yhdistelmästä, jonka eteen tulee koodissa lisätä risuaita merkki. Näistä kaikki ovat näkyviä 24-bittisellä näytöllä.  Sillä ei ole väliä värin muodostumisen suhteen kirjoittaako yhdistelmän kirjaimet isolla tai pienellä. Mahdollisia värikoodeja on yhteensä 16777216 kappaletta. Värit tulee lisätä joko elementin style attribuuttiin tai erilliseen tiedostoon, josta ne voi ladata import käskyllä. HEX koodeja voi tulla vastaan myös HTML:än ulkopuolella, esimerkiksi joissakin kuvanmuokkaus ohjelmissa niillä voi olla käyttöä väreihin viitatessa.

HTML-värien nimet
-----------------

HTML 4.01 -määritelmä nimeää 16 väriä, jotka ovat seuraavat:

* valkoinen
* hopea (vaaleanharmaa)
* harmaa (tummanharmaa)
* musta
* punainen (kirkkaanpunainen)
* viininpunainen (tummanpunainen)
* keltainen
* oliivinvihreä (ruskea)
* limetinvihreä (kirkkaanvihreä)
* vihreä (tummanvihreä)
* vedensininen (kirkas syaani)
* tavinsininen (tumma syaani)
* sininen (kirkkaansininen)
* laivastonsininen (tummansininen)
* fuksianpunainen (kirkas magenta)
* purppura (tumma magenta)

Nämä 16 luokitellaan "16 perusväriksi, jotka löytyvät Windows VGA-paletista."

Lähteet
-------

1. ↑  .w3.schools.com
2. ↑  .w3.schools.com
3. ↑  .htmlcolorcodes.com
4. ↑  .computerhope.com
5. ↑  .w3.schools.com
6. ↑  *HTML 4.01 Specification section 6.5 "Colors"*. W3.org.
7. ↑  *HTML 3.2 Specification "The BODY element"*. W3.org.
**Ollinsaari** on lähiö Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa, Raahen keskustaan matkaa on runsas kilometri. Alunperin Ollinsaari sijaitsi Saloisten kunnan alueella.

Ollisaaren palveluita ovat koulu, päiväkoti, K-Market ja seurakuntakoti.

Historiaa
---------

Ollinsaaren kerrostalot rakennettiin Rautaruukin perustamisen jälkeen 1960-luvulla. Asunnot rakennettiin kiireellä kolmessa vaiheessa, joista viimeinen valmistui vuonna 1977. Alueen suunnittelussa käytettiin esikuvana Espoon Tapiolaa.

Kerrostaloalueen tieltä purettiin pois historiallisesti arvokas Ollinsaaren kartano, joka oli yksi Savolahden kylän vanhoista kantatiloista; tilan juuret olivat keskiajalla. Kartano ja myöhempi asuinalue ovat saaneet nimensä ensimmäisen tunnetun isännän Olli Juhonpojan mukaan, jonka omistuksessa tila oli 1540-luvulla. Olli oli tuohon aikaan pitäjässä yleinen nimi, mikä johtui siitä että pitäjän suojeluspyhimys oli Pyhä Olavi.

Lähteet
-------

* Raahen tienoon historia I, Aulis Forss, Pekka Toivanen 1990.
* Kotiseutumme Pohjois-Pohjanmaa, Suomen maakunta julkaisut 1972.

### Viitteet

1. ↑  Koivuluodon koulu *raahe.fi*.  Arkistoitu 29.6.2017. Viitattu 19.7.2017.
2. ↑  Ollinsaaren päiväkoti *raahe.fi*.  Arkistoitu 29.6.2017. Viitattu 19.7.2017.
3. ↑  Ollinsaari - K-Market *K-Market*.  Arkistoitu 7.12.2017. Viitattu 19.7.2017.
4. ↑  Ollinsaaren seurakuntakoti *www.raahenseurakunta.fi*.  Arkistoitu 14.6.2017. Viitattu 19.7.2017.
5. 1 2 3
6. ↑    *Raahen Seutu*, 16. syyskuuta 2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Raahen kylät ry:n sivut

Raahen kaupunginosat

* Antinkangas
* Holminlaakso
* Honganpalo
* Isoholmi
* Jokela
* Junnilanmäki
* Kaupunginmetsä
* Koivuluoto
* Kummatti
* Lapaluoto
* Lehmiranta
* Mestauskallio
* Mettalanmäki
* Ollinsaari
* Paraatinmäki
* Pattijoki
* Pikkuholmi
* Pitkäkari
* Vanha Raahe
* Varvi
* Velkaperä
* Vilppu
* Yritysperä
**Sun Yingjie** (kiin. 孙英杰, *Sūn Yīngjié*, s. 19. tammikuuta 1979 Liaoning, Kiina) on kiinalainen kestävyysjuoksija.

Sun aloitti uransa maratoonarina ja osallistui ensimmäisissä arvokisoissaan Sevillan MM-kisoissa 1999 maratonille sijoittuen kahdenneksitoista. Myöhemmin hän alkoi kilpailla myös lyhyemmillä matkoilla. Hän voitti Aasian kisoissa 2002 kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti molemmilla matkoilla Aasian mestaruudet ja osallistui Pariisin MM-kisoihin, joissa oli 10 000 metrillä kolmas ajalla 30.07,20 ja 5 000 metrillä yhdeksäs.

Vuonna 2004 Sun kilpaili Ateenan olympialaisissa ja sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti New Delhissä järjestetyissä puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa ajalla 1.08.40. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli 10 000 metrillä seitsemäs ja 5 000 metrillä yhdestoista. Sun kärähti dopingista lokakuussa 2005 ja sai kärystään kahden vuoden kilpailukiellon.

Ennätykset
----------

* 5 000 metrin juoksu: 14.40,41 (2002)
* 10 000 metrin juoksu: 30.07,20 (2003)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 32.09 (2004)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 48.37 (2004)
* 20 kilometrin maantiejuoksu: 1.07.55 (2004)
* Puolimaraton: 1.08.40 (2004)
* 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.25.18 (2004)
* 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.43.14 (2004)
* Maraton: 2.19.39 (2003)

Lähteet
-------

* Sun Yingjie Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Skandinavia 1100-luvulla. Gööttien alue sinisellä.
**Göötit** eli **götalaiset** (isl. *gautar*), olivat muinaisskandinaavinen kansa tai heimo, joka asui nykyisen Etelä-Ruotsin alueella, Götajoen varrella. Götanmaa on saanut nimensä heidän mukaansa. Bysanttilainen historioitsija Prokopios mainitsee göötit noin vuonna 550 muodossa *Gautoi*, samoin historioitsija Jordanes silloisen Gautlandin, Gaut-joen eli Götajoen rannoilla sijainneen maan asukkaiden nimenä.  Beowulf-tarun sankari Beowulfin on katsottu olleen göötti.

Myöhemmin gööteiksi on kutsuttu kaikkia Götanmaan asukkaita. Varhaisenglantilaiset tekstit *Beowulf* ja "Widsith" mainitsevat *geatas*-kansan, joka on usein tulkittu gööteiksi. Saagoissa gööteistä käytetään nimitystä *gautar*. Etenkin ruotsalainen kansallismielinen historiankirjoitus (niin sanottu gööttiläinen historiankirjoitus) on perinteisesti yhdistänyt göötit gootteihin, mutta yhteydestä ei ole varmoja todisteita.

Lähteet
-------

1. ↑  Götar *Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 10. Gossler - Harris / 887-888*. Project Runeberg. Viitattu 21.1.2024. (ruotsiksi)
2. ↑  Geat *Merriam-Webster.com Dictionary*. Viitattu 21.1.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Göötit** Wikimedia Commonsissa
**Lövö** on kylä Vårdön kunnassa Ahvenanmaalla. Se sijaitsee Vårdön pääsaarella kirkonkylästä pohjoiseen. Lövöllä on hyvä luonnonsatama, jota on 1700-luvulla paranneltu. Alueella on edelleen kanoottireitti ja Altai-parkkilaivan hylky sekä viiden kilometrin mittainen luontopolku, jonka varrella on nähtävillä vanhoja venäläisiä kiviuuneja sekä Sikörenin lintutorni. Vargatan suunnalla on 1700-luvulla rakennettu kartanomainen Seffers hembygdsgård tuulimyllyineen ja juhannussalkoineen. Suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1718–1719 Lövössä käytiin jopa 2000 henkeä työllistänyt Ahvenanmaan rauhankongressi, jossa Ruotsi ja Venäjä pyrkivät erillisrauhaan, mutta neuvottelut päättyivät tuloksetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Parhaat Kajakki ja kanootti-reitit paikassa Lövö, Vårdö (Åland Islands) *Wikiloc*. Viitattu 13.1.2024.
2. 1 2  Lövö 5 km – rauhankongressi ja venäläisiä kiviuuneja *ålandsresor.fi*. Viitattu 13.1.2024.
3. ↑  Lövö Nature Trail *All Trails*. Viitattu 13.1.2024 (englanniksi).
4. ↑  Seffers hembygdsgård *Ålandsresor*. Viitattu 13.1.2024 (englanniksi).
5. ↑  Magnus Magnusson: Historia om Stora och Lilla ofreden Kapitel 1.  Arkistoitu 15.4.2017. Viitattu 15.12.2013. (ruotsiksi)
**Othello** on Orson Wellesin vuonna 1952 ohjaama draamaelokuva, joka perustuu William Shakespearen samannimiseen *Othello*-näytelmään. Ohjauksen lisäksi Welles toimi elokuvan tuottajana ja esitti sen pääosaa. Elokuvaa kuvattiin Marokossa, Venetsiassa, Toscanassa, Roomassa sekä Scaleran studiolla Roomassa. Welles kirjoitti kolmetuntisesta näytelmän 90-minuuttiseksi elokuvaksi. *Othello* voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1952.

Orson Wellesin lisäksi elokuvassa näyttelevät Micheál MacLiammóir Iagona, Robert Coote Roderigona, Suzanne Cloutier Desdemonana, Michael Laurence Cassiona, Fay Compton Emiliana ja Doris Dowling Biancana. Joseph Cotten ja Joan Fontaine tekevät cameoroolit.

*Othello* oli yksi Wellesin monimutkaisimmista elokuvista, ja se kuvattiin yli kolmen vuoden aikana. Kuvaukset alkoivat vuonna 1949, mutta päättyivät rahoituksen loppuessa. Italialaisen rahoittajan konkurssi tuotannon alkuvaiheessa hankaloitti kuvauksia. Rahoitusvaikeudet johtivat kekseliäisiin ratkaisuihin: Roderigo murhattiin elokuvassa turkkilaisessa saunassa, koska pukuja ei saatu viimeisteltyä. Eräs taistelukohtauksista alkaa Marokosta, mutta loppu on kuvattu Roomassa useita kuukausia myöhemmin. Welles käytti elokuvaan elokuvarooleistaan kuten *Kolmas mies* (1949) saamiaan rahoja. Kuvauksien vaikeuksista kerrotaan Micheál MacLiammóirin kirjassa *Put Money in Thy Purse*.

Vuonna 1992 elokuvasta julkaistiin Orson Wellesin tyttären Beatrice Welles-Smithin johdolla uusi kunnostettu versio.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Othellon* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Brigitte Tast, Hans-Jürgen Tast: *Orson Welles - Othello - Mogador. Aufenthalte in Essaouira*, Kulleraugen Vis.Komm. Nr. 42, Schellerten 2013, ISBN 978-3-88842-042-9
2. ↑  Dan Jardine: Othello (1952) review *allmovie.com*. allmovie. Viitattu 10.8.2012.
3. ↑  Filming Othello (A Complete transcription of Welles' last finished film: Filming Othello and an interview with cinematographer Gary Graver by Lawrence French) *wellesnet.com*. Viitattu 10.8.2012.
4. ↑  Ben yagoda: FILM; Welles's 'Othello' Made Chaos Into an Art Form *nytimes.com*.  1.3.1992. The New York Times. Viitattu 10.8.2012.
5. ↑  Mark Caro: Welles` Cargo - The Remarkable Resurrection Of Orson`s `Othello` *articles.chicagotribune.com*.  16.2.1992. Chicago Tribune. Viitattu 10.8.2012.
6. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 13.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* *Othello* Allmoviessa