recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Omakuva, en face I** on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1945. Tämä Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 2005 lahjoitettu maalaus on kooltaan 39,5×31 cm.

Helene Schjerfbeck asui kaksi viimeistä vuottaan Ruotsissa Saltsjöbadenin kylpylähotellissa, jonne hän muutti 22.2.1944. Saltsjöbadenissa taiteilija maalasi vielä useita teoksia kuvaten niissä ympäristöään, uustulkintoja varhaisemmista teoksistaan sekä muun muassa yli 20 omaakuvaa. Omiakuvia, jotka yleensä käsittävät pelkät kasvot, hän teki öljyväreillä, hiilellä, lyijykynällä, vesiväreillä sekä laveeraamalla. *Omakuva, en face I* on erisävyisillä ruskean väreillä maalattu teos, jossa kasvonpiirteiltään kulmikkaaksi maalattu nainen katsoo pystypäin silmäkulmastaan vasemmalle alaviistoon.

Tuolta vuodelta on Ateneumin kokoelmissa myös sinne vuonna 1995 ostettu Schjerfbeckin lyijykynällä piirretty Omakuva, 16×14,5 cm, joka on myös vuodelta 1945.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Ahtola-Moorhouse teoksessa Helene Schjerfbeck 150 vuotta, 2012, s.21, Helsinki: Ateneumin taidemuseo

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, en face I (Arkistoitu – Internet Archive) - teoksen tiedot ja kuva.
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, 1945 (Arkistoitu – Internet Archive) - teoksen tiedot ja kuva.
**Carl Hans Berggren** (5. huhtikuuta 1895 Gävle – 19. lokakuuta 1981 Gävle) oli ruotsalainen eversti. Hän oli mukana jatkosodan alun Hangon rintamalla syksyllä 1941 vapaaehtoisyksikön Svenska Frivilligbataljonen (SFB) komentajana. Uransa lopuksi hän toimi Hälsingen rykmentinkomentajana.

Hans Berggrenin vanhemmat olivat Gävlen pormestari Carl Berggren ja Anna Björkman. Hänestä tuli upseerikoulutuksen jälkeen vänrikki Helsingen rykmenttiin vuonna 1915, jossa hänet ylennettiin vuonna 1917 luutnantiksi, 1930 kapteeniksi. Vuosina 1933–1936 hän toimi Bodenissa esikuntapäällikkönä ja vuosina 1937–1938 majuriksi ylennettynä Smålannin rykmentissä ja 1939–1941 everstiluutnantiksi ylennettynä Henkikaartin rykmentissä.

Kesällä 1941 käynnistyi natsi-Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon. Tällöin Suomi liittyi sotaan Saksan puolella Neuvostoliittoa vastaan. Ruotsissa muodostettiin kesällä 1941 vapaaehtoisosasto tukemaan suomalaisia. Yksikkö sijoitettiin Hangon rintamalle, jossa puna-armeijalla oli talvisodan tuloksena sotilastukikohta. Ensimmäiset ruotsalaisten vapaaehtoisryhmät siirtyivät Hangon rintamalle 24. heinäkuuta 1941. Elokuun 10. mennessä Hangon rintamalla oli yli 800 ruotsalaisvapaaehtoista, joista muodostettiin oma sotilasyksikkö, Svenska Frivilligbataljonen (SFB), jonka komentajana oli everstiluutnantti Hans Berggren. Puna-armeija vetäytyi Hangosta joulukuun alkuun mennessä. Marsalkka Mannerheim saapui lähtökatselmukseen Hankoon 15. joulukuuta 1941 ankaran lumisateen vallitessa. Katselmuksen jälkeen marsalkka Mannerheim jakoi pataljoonan upseereille kunniamerkkejä antaen evl. Berggrenille 1. luokan Vapaudenristin. Ruotsalaispataljoonan kotiinpaluu tapahtui tämän jälkeen. 

Everstiksi ylennetty Hans Berggren toimi Suomesta paluun jälkeen vuodesta 1942–1946 aliupseerikoulun johtajana. Vuosina 1946–1955 hän toimi Gävlessä Hälsingen rykmentin komentajana. Berggren itse sotilasuransa alussa oli ollut kyseisessä yksikössä 1910- ja 1920-luvuilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Berggren Carl Hans *Vem är det : Svensk biografisk handbok 1962 / 93*.  1962. Vem är vem bokförlag. Viitattu 15.10.2020.
2. ↑  Vaikuttava juhla Hangon rintamalla eilen.  *Helsingin Sanomat*, 16.12.1941, s. 8. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.10.2020.
3. ↑  Nicolas von Schmidt-Laussitz: Svenska frivilligbataljonen (Hangöbataljonen) svenskafrivilliga.com. Viitattu 15.10.2020.
4. ↑  Regementes historia i korthet - Regementschefer Hälsinge regementes kamratförening i Stockholm. Viitattu 15.10.2020.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans Berggren**.
**Ty the Tasmanian Tiger 2: Bush Rescue** on 3D-tasohyppelypeli PlayStation 2:lle, Xboxille, GameCubelle ja Game Boy Advancelle. Krome Studios kehitti pelin ja Electronic Arts (EA) julkaisi sen vuonna 2004. Peli on jatkoa vuonna 2002 julkaistulle *Ty the Tasmanian Tiger* -pelille.

Pelattavuus
-----------

Ty aloittaa Southern Riversillä, mikä on maaseutua, joka jakautuu eriin alueisiin. Pelissä on rajoitettu avoimen maailman tunne, koska Ty pystyy tutkimaan laajoja alueita ja polkuja. Suurin osa pelistä Ty kulkee jaloin, mutta matkan varrella hän saa kulkupelejä ja esineitä kuten auton, sukellusveneen tai mekaanisen asusteen. 

Pelin aikana Ty tekee tehtäviä, joita hän saa kylän asukkailta. Tehtävä voi olla esineen viemistä paikasta A, paikkaan B, tuhota ratkaisevia esinetä tai voittaa vihollisia/pomovastuksia. Kun pelaaja on suorittanut tarinan kannalta tärkeät tehtävät, pelaaja etenee pelissä ja pääsee ussiin alueisiin. Yksi Tyn tavaramerkki on hyökkäys bumerangilla, joita hän voi heittää kaksi kerrallaan päihittääkseen vihollisen. Ty voi myös hyökätä puremalla.

Juoni
-----

Ty the Tasmanian Tiger-pelissä, Ty kukisti Boss Cassin, joka joutui vankeuteen. Eräänä päivänä, Ty ja Shazza olivat ajelemassa, kunnes Ranger Ken kertoi, että Boss Cass (joka oli aikoinaan vanginnut Tyn vanhemmat) oli paennut Currawongin vankilasta ja lähtenyt kohti omaa maataan, Cassopolista. Dennis (korallisormisammakko) oli perustanut organisaation pysäyttääkseen Cassin, Bush Rescuen. Tyn ollessa Bush Rescuen jäsen, hän joutuu tekemään useita eri tehtäviä Southern Riversillä, kuten: kuljettaa arvokkaita esineitä, pelastaa siviilejä ja pysäyttää Cassin paholais liskojen ilkeät aikomukset. Kun Ty kukistaa Boss Cassin uuden assistentin, Cybersaurin, Julius (Bush Rescuen tiedemies) saa selville Cassin ilkeän juonen. Tyn kukistettua viholliset tieltään, hän viimein kohtaa Cassin. Tyn ja Cassin välinen taistelu käytiin tulivuoressa. Tyn voitettua, hän, Chazza ja Sly saivat rohkeus ja kunnia mitalit. Lopussa Cass tarjoilee hänen entisille käskyläisille ruokaa.

Vastaanotto
-----------

* GameSpot - 7.0/10
* IGN - 7.0/10
* Eurogamer - 5/10

Lähteet
-------

1. ↑  GameSpotin arvostelu pelistä
2. ↑  IGNin arvostelu Xbox-versiosta (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Eurogamerin arvostelu Xbox-versiosta
**Cyprian Bhekuzulu kaSolomon** (4. elokuuta 1924 – 17. syyskuuta 1968) oli zulu-heimon kuningas vuodesta 1948 kuolemaansa saakka. Hän seurasi tehtävässään isäänsä Solomon kaDinuzulua, joka kuoli jo vuonna 1933. Seuraajakysymys ratkesi kuitenkin pitkällisten erimielisyyksien jälkeen vasta vuonna 1944. Cyprianin kuoltua hänen tehtäväänsä jatkoi hänen poikansa Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu.

Cyprian Bhekuzulu oli kuninkaana vuosina jolloin Etelä-Afrikka muuttui paljon. Hän nousi valtaan samana vuonna kun apartheid-hallinto perustettiin, ja kuoli vuonna jolloin KwaZulusta tuli zulujen bantustan. Sen tuleva pääministeri Mangosuthu Buthelezi oli hänen serkkunsa ja neuvonantajansa.

Cyprian Bhekuzululla oli keskeinen rooli Zulumaan yliopiston kehittämisessä, ja hänen poikansa on ehdottanut sen nimen muuttamista hänen kunniakseen.

Cyprian Bhekuzulu oli alkoholisti, mikä vaikutti hänen toimintakykyynsä, maineeseensa ja kuolemaansa.

Katso myös
----------

* Luettelo zulu-heimon kuninkaista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Buverud, Anna Kolberg: The king and the honeybirds. : Cyprian Bhekuzulu kaSolomon, Zulu nationalism and the implementation of the Bantu authorities system in Zululand, 1948-1957. *Oslon yliopisto (pro gradu-tutkielma)*.  2007. Viitattu 21.1.2024.
2. ↑  Bongani Mthewa: King Goodwill Zwelithini wants the University of Zululand renamed after his father *Business Day*.  2018. Viitattu 21.1.2024.
**Rouva Bertha Stenmanin muotokuva** on Jalmari Ruokokosken (1886–1936) vuonna 1913 maalaama öljytyö kankaalle, 67×68 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa maalauksen valmistumisvuonna 1913.

Pietarissa syntyneen ja kasvaneen suutarinpoika Jalmari Ruokokosken taiteeseen antoi näkemystä taiteilijan innostus impressionistien ja Toulouse-Lautrecin taiteeseen. Samoin vuonna 1911 Helsingissä pidetty *Norjalaisen taiteen näyttely* antoi Ruokokoskelle lisää itseluottamusta ja hänen taiteensa värikkyys lisääntyi.

Tanskaan matkustaminen vuonna 1912 oli Ruokokoskelle merkittävää, hän matkusti sinne kahdestikin samana vuonna. Tanskassa ja heti sen jälkeen Helsingissä Ruokokoski maalasi viidessä viikossa lähes 60 maalausta. Ne hän asetti näytteille Ateneumin suureen saliin yhteisnäyttelyssä William Lönnbergin kanssa. Yksi maalauksista oli tämä muotokuva, joka esittää taidekauppias Gösta Stenmanin Bertha-vaimoa. Ruokokoskelle näyttely oli loistava myyntimenestys, vaikkakin sanotaan että se sysäsi hänet lopullisesti vuoteen 1920 kestäneeseen alkoholismin kierteeseen.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: Jalmari Ruokokoski: Rouva Bertha Stenmanin muotokuva. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.78.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Rouva Bertha Stenmanin muotokuva.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Serhi Leonidovytš Tihipko** (ukr. Сергі́й Леоні́дович Тігі́пко, ven. Серге́й Леони́дович Тиги́пко, *Sergei Leonidovitš Tigipko*, s. 3. helmikuuta 1960 Dragonešty, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen oligarkki, poliitikko ja taloustieteilijä. Hän on ollut Ukrainan talousministeri (31. joulukuuta 1999– 5. heinäkuuta 2000).

Tihipkon kuuluu Ukrainan kymmenen tai toisen lähteen mukaan 30 varakkaimman oligarkin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Tihipkon varallisuudeksi 1,0 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 0,458 miljardia dollaria.

Serhi Tihipko on osallistunut ehdokkaana myös Ukrainan presidentinvaaleihin sekä vuonna 2010 että vuonna 2014. Hänen johtamansa Vahva Ukraina-puolue keräsi syksyn 2014 parlamenttivaaleissa liki puoli miljoonaa ääntä (3,1% kannatus), mutta kansallisen viiden prosentin äänikynnyksen takia läpi meni vain yksi vaalipiirissään riittävän kannatuksen saanut kansanedustajaehdokas.

Katso myös
----------

* Ukrainan oligarkit

Lähteet
-------

1. ↑  Forbes list - Billionaires: Ukraine (Forbesin miljardöörilista: Ukraina) forbes.com. Viitattu 21.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Reiting samyh bogatyh ukraintsev (Korrespondent-lehden Ukrainan varakaimpien ihmisten Top-50, klikkaamalla nimeä saa henkilöstä lisätietoa, Sergei Tigipko)  2013. Korrespondent, korrespondent.net.  Arkistoitu 1.12.2016. Viitattu 21.7.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serhi Tihipko** Wikimedia Commonsissa

* Henkilökohtainen kotisivu (ukrainaksi), (venäjäksi), (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Fredrik Lundelin** (1835– 17. toukokuuta 1918 Tampere) oli suomalainen kuoronjohtaja, joka 1800-luvun lopussa tunnettiin yhtenä Tampereen merkittävimmistä musiikkivaikuttajista.

Elämä
-----

Tampereelle töiden perässä vuonna 1858 muuttanut Lundelin työskenteli aluksi Tampereen Verkatehtaalla vanuttajana ja yleni myöhemmin työnjohtajaksi. Lundelin innostui musiikista vasta Tampereella, jossa hänen opettajanaan toimi Pellavatehtaan Lauluseuran 1869 perustanut kansakoulunopettaja Antti Tervo. Hän opetti Lundelinille laulun lisäksi myös kuoronjohtamista. Vuonna 1879 Lundelin pääsi johtamaan Tampereen kaupungin satavuotisjuhlissa esiintynyttä kuoroa ja 1884 hän sai johdettavakseen pellavatehtaalla toimineen Kansanvalistusseuran kuoron, jonka nimeksi pian muutettiin Tampereen Työväen Lauluseura. Myöhemmin Lundelin jatkoi itse musiikinopettajana, hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Lundelinin tyttären kanssa avioitunut varastopäällikkö Ernst Lindroth.

Ludelin toimi aktiivisesti myös Tampereen Työväenyhdistyksessä, jota hän oli perustamassa vuonna 1866. Vuonna 1888 Lundelin ehdotti Tampereen talouskoulun perustamista, joka aloitti toimintansa neljä vuotta myöhemmin.

Perhe
-----

Lundelinin puoliso oli Eeva Frisk. Perheen lapsista Fredrika, Vendla (1862–1949), Sikstus Bernhard (1860–1932) ja August (1871–1950) olivat myös musiikinharrastajia. Vendla toimi muun muassa Tampereen työväenyhdistyksen kuoron pitkäaikaisena johtajana, Sikstus Bernhard oli musiikinopettaja sekä Tampereen kaupungin musiikkijohtaja ja Tampellan verkatehtaan johtajaksi noussut August toimi myös Tampereen Orkesteriyhdistyksen sellistinä. Lundelinista ja hänen neljästä lapsestaan on henkilökuvat vuonna 1947 ilmestyneessä Helvi Jokisen teoksessa *Renkaita suvannon pinnassa*, joka esittelee tamperelaisia kulttuurivaikuttajia. Säveltäjä Ernst Linko ja kapellimestari Erkki Linko puolestaan ovat hänen tyttärensä Marian lapsia.

Fredrik Lundelin kuoli sisällissodan päättymisen jälkeen toukokuussa 1918 poikansa kotitalossa taisteluissa raunioituneessa Kyttälän kaupunginosassa. Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimii nykyään Sikstus Bernhard, Fredrik ja Vendla Lundelinin rahasto.

Lähteet
-------

* Seppänen, Anne: *Populaarikulttuuri sosiaalistamisväylänä – Tampereen työväestön julkiset huvit 1860-luvulta vuoteen 1917*. Tampere: Tampereen yliopistopaino, 2000. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Seppänen, s. 79–80.
2. 1 2  Mäkinen, Suvi: Työväen musiikkiharrastus Koskesta voimaa. Viitattu 31.3.2020.
3. ↑  Tampereen talouskoulun muistolaatta Tampereen muistolaatat ja muut muistomerkit. Viitattu 2.2.2016.
4. ↑  Aikalaiskirja / 1934 Projekt Runeberg. Viitattu 2.2.2016.
5. ↑  Renkaita suvannon pinnassa Kirjasampo. Viitattu 2.2.2016.
6. ↑  KSR:n rahastot Kansan Sivistysrahasto.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 2.2.2016.
**Reham Yacoub** (arab. رهام يعقوب‎, *Rihām Ya‘qūb* ; 1991–2020) oli irakilainen lääkäri, feministi ja ihmisoikeusaktivisti. Hän otti protesteissaan esiin naisasioiden ohella myös kotikaupunkinsa Basran rapautuneen infrastruktuurin sekä koko Irakia vaivaavan korruptioon ja nuorisotyöttömyyden. Taustaltaan Yacoub oli tyypillinen protestoija, ylempää keskiluokkaa, koulutettu nainen ja hyvässä ammatissa.

Yacoub oli kotikaupungissaan Basrassa tunnettu henkilö, joka oli vuodesta 2018 alkaen protestoinut Irakin hallituksen ihmisoikeusloukkauksia vastaan. Tunnettuvuutta hän oli saanut muun muassa omistamansa kuntosalin avulla ja järjestämänsä kävelymaratonin johdosta. Hänen henkeään oli uhattu protestien alusta alkaen. 

Uhkausten jälkeen Yacoub vetäytyi protestien johtamisesta, muun muassa siksi, että häntä syytettiin Yhdysvaltain agentiksi ja kaaoksen aiheuttajaksi. Hän oli niissä kuitenkin edelleen mukana rivijäsenenä.

Yacoub oli autoajelulla 19. elokuuta 2020 kolmen muun naisen kanssa kun viereen ajoi moottoripyörä josta avattiin autoon tuli. Yacoub kuoli ja kolme muuta naista haavoittuivat. Yacoubin murha oli jo kolmas samalla viikolla tapahtunut aktivistin murha Irakissa. Maan pääministeri Mustafa Al-Kadhimi erotti tapauksen johdosta Basran poliisipäällikön ja turvallisuusviranomaisten johtajan ja määräsi laajan tutkinnan.

Murhan motiiviksi on epäilty sitä, että Yacoubin kaltaiset nuoret naiset ovat uhka Iranin tukemille aseellisille ryhmittymille, jotka kontrolloivat monia Irakin osia. Viestinä oli, että protestoijat päätyvät tappolistalle. Yacoubista on kuolemansa jälkeen tullut monille marttyyri ja esimerkki. Häntä pidetään esimerkkinä omistautumisesta, rakkaudesta ja moraalista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. 1 2
6. ↑
7. ↑
**Suomen-pojat – virolainen jääkäritarina** on vuonna 2005 julkaistu tietokirja, joka käsittelee jatkosodan vapaaehtoisia virolaisia taistelijoita, Suomen-poikia. Teoksen on kirjoittanut toimittaja Anne-Riitta Isohella.

Teos kertoo virolaisten vapaaehtoisen dramaattisesta matkasta Suomeen vuosina 1943–1944 ja tapahtumista Virossa sen jälkeen. Samalla se on kertomus Virosta ja Suomesta, kahdesta kansasta toisen maailmansodan vuosina. Teos pohjaa Isohellan ainutlaatuiseen aineistoon ja haastatteluihin. Se on ensimmäinen laaja suomalainen selvitys Suomen jatkosodan virolaisten veteraanien vaiheista Suomessa ja Virossa. Ennen kirjan julkaisemista Isohella oli saanut Suomen Sotahistorialliselta Seuralta palkinnon hänen Tampereen yliopistossa tekemästään pro gradu -työstään, jonka nimi oli *Joukkoliikkeestä jalkaväkirykmentiksi. Kuinka Suomi päätti kouluttaa virolaisen joukko-osaston JR 200*.

Katso myös
----------

* Heimosoturit
* Jatkosodan heimosoturit
* Osasto Sisu
* Pohjan Pojat

Lähteet
-------

1. 1 2  Anne-Riitta Isohella: *Suomen-pojat: virolainen jääkäritarina*. Helsingissä: Gummerus : Ajatus, 2005. ISBN 978-951-20-6789-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.11.2023).
2. ↑  Kesseli, Pasi: *Suomen Sotahistoriallinen Seura ry 75 vuotta*. Suomen Sotahistoriallinen Seura ry, 2018. Teoksen verkkoversio.
Suojakäsine
**Suojakäsine** on käsine, joka suojaa ihoa erilaisilta vaara- tai haittatekijöiltä kuten vedeltä tai lialta.

Erilaiset työssä käytettävät suojakäsineet suojaavat esimerkiksi kemikaaleilta, mekaanisilta vaaroilta, kuumalta tai kylmältä, säteilyltä, tulelta, sähköltä, tärinältä, viilloilta ja pistoilta, tai vaarallisilta työkaluilta. Suojakäsineitä käytetään esimerkiksi moottoripyöräillessä.

Suojakäsineitä on malliltaan, materiaaliltaan, käyttötarkoitukseltaan ja suojaustasoltaan erilaisia eri tarkoituksiin. Työssä käytettävän suojakäsineen valinnassa huomioidaan esimerkiksi työympäristön vaara- ja haittatekijät, käyttö- ja altistusaika, materiaalin ja mallin suojaavuus, käsinemallin toimivuus työssä sekä käsineiden yhteensopivuus muiden suojainten kanssa.

Katso myös
----------

* Hitsaajan suojakäsineet
* Suojalasit
* Turvajalkine

Lähteet
-------

1. ↑  *suojakäsine.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3  Suojakäsineet (Arkistoitu – Internet Archive) Työterveyslaitos
Eijo Vesanen
**Eijo Erlevi Vesanen** (6. toukokuuta 1912 Vihti – 29. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen seismologi, joka sai professorin arvonimen.

Eijo Vesasen vanhemmat olivat kauppaedustaja Vilho Vesanen ja Irene Alfhild Edelmann. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1944–1951 oli pianotaiteilija Leea Isotalo ja toinen vuodesta 1951 hammaslääkäri Irma Kaarina Levander. Vesanen tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui filosofian maisteriksi 1936. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1942 ensimmäisena seismologian alalta Suomessa. Vesanen suoritti myös hammaslääketieteen kandidaatin tutkinnon 1947 ja lisensiaatin tutkinnon 1953. Vesanen toimi Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen assistenttina 1939–1946, hydrografisen toimiston ylimääräisenä hydrologina 1945–1946 ja seismografisen aseman hoitajana 1946–1960. Hän oli Washingtonin yliopiston apulaisprofessori 1948–1952. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti Vesanen oli 1947–1961 ja seismologian laitoksen ensimmäinen johtaja 1960–1975. Hän toimi 1965–1966 Unescon asiantuntijana maanjäristysten tutkimuslaitoksessa Tokiossa. Vesanen oli myös muun muassa Geofysiikan seuran puheenjohtaja 1959 ja vuodesta 1973 Suomalaisen tiedeakatemian jäsen. Vesanen kilpaili nuorena seiväshypyssä, jossa hän sai SM-pronssia vuosina 1934, 1936 ja 1937 sekä edusti Suomea kolmessa maaottelussa ja piti hallussaan seiväshypyn pohjoismaista akateemista ennätystä 1934–1947. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Professorin arvonimen Vesanen sai 1968. Hän julkaisi väitöskirjan ohella useita kymmeniä julkaisuja seismologian alalta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 1074 (Viitattu 31.5.2019)
2. 1 2  Pekka Heikkinen: Eijo Vesanen. HS Muistot, 29.7.2005.
3. ↑  Eijo Vesanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |

 |
**Väinö Ilmari Voionmaa** (21. huhtikuuta 1898 Helsinki – 4. heinäkuuta 1976) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Elannon toimitusjohtaja. 

Ilmari Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1923. Hän teki opintomatkan Kanadaan ja Newfoundlandiin 1923–1925.

Voionmaa oli OTK:n teknillisen osaston hoitajana 1926–1931, Elannon johtajana 1931–1946 ja toimitusjohtajana 1946–1953. Sen jälkeen Voionmaa oli Suomen Ulkomaankauppaliiton palveluksessa vuodesta 1953 alkaen. Hän oli Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1938–1953, Suomen teknikkojen seuran puheenjohtajana 1947–1951 ja Insinööriyhdistysten valtuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1950.

Ilmari Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1923 filosofian maisteri Aura Nylanderin kanssa. Ilmari Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja kanslianeuvos Jouko Voionmaa.

Toimituksia
-----------

* *Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles* ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 1955
* *Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles* ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 19574

Suomennoksia
------------

* *Itävallan valtiotaloudellinen auttaminen*. Kansainliiton sihteeristön tiedoitusosaston julkaisuja. WSOY 1924

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954
2. ↑  Rafael Olinin GeneaNet-sivusto : Väinö Ilmari Voionmaa

Aiheesta muualla
----------------

* Insinööri Ilmari Voionmaa, valokuva noin vuodelta 1930, OTK:n negatiivikokoelma, Työväenmuseo Werstas (Finna)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Ravintolan edessä sijaitseva kello
**U Fleků** on yksi Tšekin pääkaupungin Prahan suosituimmista ja kuuluisimmista ravintoloista. Sen yhteydessä olevassa panimossa on valmistettu olutta ainakin 500 vuoden ajan.

Ravintola
---------

Prahan Staré Město -kaupunginosassa katuosoitteessa Křemencova 11 sijaitseva U Flekůn ravintola on erikoistunut perinteiseen tšekkiläisen keittiöön. Juomapuolella se tunnetaan sen omassa panimossa valmistetusta Flekovský ležák lagerista, jota tarjotaan sekä tummana, että vaaleana. Vahvuudeltaan se on 13° asteista.

Itse ravintolarakennus koostuu kahdeksasta salista ja ulkoalueesta. Ravintolaan mahtuu yhtä aikaa jopa 1 200 asiakasta.

Historia
--------

U Flekůn panimo perustettiin vuona 1499.

Panimomuseo
-----------

U Flekůn panimon perustamisen 500:na vuosipäivänä vuonna 1998 perustetussa panimomuseossa esitellään Prahan oluenvalmistuksen historiaa. Näyttelyesineisiin kuuluu muun muassa panimokoneita sekä valmistukseen käytettyjä työkaluja ja astioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  U Fleků – jedinečné pivo a exkurze pivovarského muzea *Kudy z Nudy*. Viitattu 21.2.2024. (tšekiksi)
2. 1 2  Velinger, Jan: A visit to Prague's famous U Fleku Brewery and Pub  28.5.2003. Radio Prague International. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Pivovarské muzeum U Fleků *Prague.eu*.  21.2.2024. Viitattu 21.2.2024. (tšekiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintolan kotisivut
* U Fleků Prague.eu -sivustolla
| "Kauniita kesäpäiviä"Pirkka-Pekka Petelius |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Pimpparauta* |
|  Julkaistu | 1985 |
|  Tyylilaji | iskelmä, huumorimusiikki |
|  Kesto | 02.50 |
|  Levy-yhtiö | EMI Finland Ab |

**Kauniita kesäpäiviä** on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä vuonna 1985 levytetty kappale. Kappaleen on säveltänyt Pave Maijanen, ja sanoittanut Jukka Vieno. Kappaleen on sovittanut Pedro Hietanen, joka myös soittaa kappaleessa syntetisaattoria. Janne Louhivuori soittaa akustista kitaraa, Harri Merilahti bassoa, ja Hannu "Hande" Lemola rumpuja.

Kappale julkaistiin Peteliuksen samana vuonna ilmestyneellä studioalbumilla *Pimpparauta*. Lisäksi kappale on julkaistu Peteliuksen useammalla kokoelmalevyllä.

Kappaleen synty
---------------

Kappaleeseen tehneen Pave Maijasen sävellys on levyn kansipaperin mukaan kaunis ja melodinen. Jukka Vienon sanoitus on kansipaperin mukaan ironinen, ja sisältää mustaa huumoria. Laulun sanat voi tulkita aika lohduttomaksikin kertomukseksi.

Vieno kertoo kirjoittaneensa tarinaa poikkeuksellisen pitkään. Hänen mukaan kappale kuvaa lapsen näkökulmasta sitä, kuinka toisten kesä voi olla toisten talvi. Kyseessä on eräänlainen kaipuu itsenäisyyteen. Lapsella on tunteet ja orastava tahto, mutta hän ei pääse toteuttamaan niitä, koska hän on ja häntä pidetään lapsena, ja näin ollen hän ikävästyy, ja tylsistyy.

Vieno selventää, että kertosäkeessä esiin nouseva Afrikan tähti kuvaa tekstin tarinassa sekä suomalaislapsen todellisuutta, koska kaikkihan kyseistä peliä pelaavat - että vanhempien eksotiikan kaipuuta, vieraiden maiden kulttuuria ja muita nautinnon aineita.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Olis niin kiva kotiin jo lähtee, ku mun ihokin on ihan kananlihaa, mut mutsi ja faija ne vaan kivenkolossa etsii Afrikan tähtee | "|
|  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Voi miten kauniita kesäpäiviä vihaan... | "|
|  |

Musiikkivideo
-------------

Kappaleesta tehtiin musiikkivideo Yleisradion sketsiviihdesarjaan *Mutapainin ystävät*. Televisiosarjassa kappaleesta esitetään ensimmäinen ja toinen säkeistö,.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauniita kesäpäiviä Fono.fi - Äänitetietokanta. Viitattu 28.2.2024.
2. ↑  Pirkka-Pekka Peteliuksen Hyvännäköinen - 36 lemmenlaulua kokoelma-albumin kansipaperissa olevat tiedot kappaleesta *Kauniita kesäpäiviä*.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Nikulainen, Juha: "Pimpparauta (1985)", *Pirkka-Pekka Peteliuksen kokoelma-albumin Hyvännäköinen - 36 lemmenlaulua kansipaperi*. Suomi: EMI Finland Ab, 2005.
4. ↑  Mutapainin ystävät *Yleisradio*.  7.2.2008. Viitattu 28.2.2024.
**Runoja** on suomalaisen runoilijan Juhani Siljon esikoisrunokokoelma, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1910. Siljo julkaisi kokoelmansa nimellä J. Siljo.

Kokoelmassa näkyivät jo selvinä Siljon keskeiset teemat ja sen sanotaan tuoneen käänteen suomalaiseen runouteen. Liisa Enwald on kirjoittanut Unto Kupiaista lainaten, että sen myötä "’leinolaisesta’ laulusta, huolettomasta väljyydestä, siirryttiin pidättyvyyteen, eettiseen kutsumustietoisuuteen".

Keskeisessä osassa kokoelman runoissa ovat minuuden rakentaminen, itseys, tinkimättömyys ja tahto. Herkempiä lyyrisiä sävyjä on nähty kokoelman loppupuolelle sijoittuvassa sarjassa *Kulkurin kesälauluja*.

*Excelsior*-runon alkusäkeiden "Kuin jännitetty jousi on tahtoni mun. / Sain auringolta käskyn ja määrän." on sanottu ylistävän puhdassydämistä idealismia ja niissä on nähty kaikuja Schopenhauerlaisesta elämisen tahdosta. Kirjailija Olavi Siippainen on todennut *Excelsiorista*, että se on hänen mielestään ylevintä, mitä taiteilijakutsumuksesta on kirjoitettu.

Lähteet
-------

1. ↑  J. Siljo: *Runoja*. WSOY, 1910.
2. 1 2  Juhani Siljo *Authorscalendar.info*.  2003. Viitattu 15.5.2008.
3. ↑  Johanna Venho: Rajamaan runousoppia kartoittamassa *kiiltomato.net*.  3.7.2006. Kiiltomato.net. Viitattu 15.5.2008.
4. ↑  Kotikaupunkimme kirjailijoita - Juhani Siljo  2006. Oulun kaupunginkirjasto - maakuntakirjasto.  Arkistoitu 7.8.2007. Viitattu 15.5.2008.
5. ↑  Siippainen Olavi *Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli*. Joensuun seutukirjasto - Pohjois-Karjalan maakuntakirjasto.  Arkistoitu 16.3.2012. Viitattu 9.5.2008.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Runoja***
Gunther valmistautuu matkalle Etzelin hoviin.
**Gunther** (k. 436 tai 437) oli burgundien kuningas ja monien keskiaikaisten legendojen sankari. Hänet tunnetaan myös nimillä **Gundicar**, **Gundicarius**, **Gunnar**, **Gundahar** tai **Guntharius**. Gunther johti burgundit Reinin yli 400-luvun alussa ja perusti kuningaskunnan Wormsiin. Hän tuki keisariksi julistautunutta vallananastaja Jovinusta vuonna 411. Länsi-Rooma koki burgundien liikehdinnän uhkaksi, ja vuonna 436 Gallian magister militum Aëtius kukisti burgundien kapinan. Aëtius usutti pian tämän jälkeen hunnit burgundien kimppuun. Gunther kuoli taistelussa hunneja vastaan joko vuonna 436 tai 437.

Burgundien ja hunnien välinen taistelu innoitti monia taruja, ja legendoissa todellisen Guntherin vaiheet kasvoivat laajoihin mittoihin. Eddan runoelmassa *Atlakvida* Guntherin nimi on Gunnar, ja hänet surmaa hunni Atli (Attila). Gunnarin surman kostaa hänen sisarensa, Atlin vaimo. Latinankielisessä 1000-luvun runoelmassa Waltharius Gunther ja hänen soturinsa yrittävät surmata runoelman sankarin, Akvitanian Walterin, ja ryöstää hänen aarteensa. He kuitenkin epäonnistuvat yrityksessään. Saksalaisessa 1100-luvun eepoksessa Nibelungein laulu Gunther yhdistetään sankari Siegfriediin, joka auttaa Guntheria voittamaan voimakkaan naissoturi Brunhilden rakkauden. Siegfried esiintyy valepuvussa Guntherina ja voittaa Brunhilden. Vastalahjaksi Siegfried saa luvan mennä naimisiin Guntherin sisaren Kriemhildin kanssa. Myöhemmin Gunther tapattaa Siegfriedin, kun Brunhilde on saanut selville, miten Siegfried ja Gunther pettivät hänet. Kriemhild päättää kostaa aviomiehensä petollisen surmatyön. Hän menee naimisiin Etzelin (Attila) kanssa ja kutsuu veljensä Etzelin hoviin. Siellä Gunther seurueineen tapetaan.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: **Giselher** | **Burgundien kuningas**  | Seuraaja:**Gundobad** |

Lähteet
-------

* Kari, Risto: Historian ABC 1 - Kaikkien aikojen valtiot. Helsinki, Tammi 2000. ISBN 951-31-1093-1

### Viitteet

1. 1 2  Gunther *Encyclopaedia Britannica*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Kings of Burgundy 411–534 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kari 2000, s. 216–217
4. ↑  Kriemhild *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
5. ↑  Brunhild *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ragnarok Online** eli RO on MMORPG (Massiivinen nettiroolipeli), jonka on kehittänyt eteläkorealainen GRAVITY. Peli perustuu suurelta osin Lee Myung-Jinin Ragnarok-manhwaan.

Pelin julkaisija WarpPortal sulki pelin Euroopassa toukokuun lopussa 2018 EU:n GDPR-asetuksen tullessa voimaan. Myös pääsy muihin yhtiön peleihin on estetty suuresta osasta Eurooppaa. Julkaisija ilmoitti etteivät he pysty vastaamaan asetuksen velvoitteisiin muuttaa tietosuojapolitiikkaansa.
Peli on edelleen pelattavissa Pohjois-Amerikassa ja Koreassa.

Perusidea
---------

Ragnarok Online on hyvin tyypillinen kuukausimaksullinen MMORPG-peli. Pelin perusidea on henkilökohtaisen hahmon luominen valitsemalla eri ominaisuuksista miellyttävimmät: erilaisten hirviöiden tappaminen, kokemuksen kerääminen ja siten hahmon kehittäminen erityisillä attribuutti- ja kykyasteikoilla paremmaksi. Useiden muiden verkkopelien tapaan voi hahmon kehittämisen ohessa harjoittaa myös sosiaalista kanssakäymistä muiden pelaajien kanssa. Pelin grafiikka on toteutettu yhdistämällä isometrisiä objekteja sekä 3D-grafiikkaa.

Eri versiot
-----------

Tällä hetkellä pelistä on olemassa viralliset versiot koreaksi, japaniksi, englanniksi, thaiksi, kiinaksi, indonesiaksi, malaijiksi, Brasilian portugaliksi sekä filipinon kielellä. Palvelimia ylläpitävät GRAVITY, GRAVITY Interactive, GungHo Online Entertainment, Game Flier International, Asiasoft, Level Up! International ja Burda Interactive. Peliin julkaistaan päivityksiä noin puolivuosittain episodien muodossa, jotka sisältävät useimmiten uusia alueita sekä vastuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ragnarok Online *Gamespot*. Viitattu 3.7.2017.
2. ↑  Ragnarok Online servers to shut down in most of Europe RPGSite.

Aiheesta muualla
----------------

*
Lapsi pallomeressä
**Pallomeri** on lapsille tarkoitettu leikkipaikka, jonka lattiaa peittää paksu kerros muovipalloja. Pallomeriä voi olla esimerkiksi ravintoloissa, kauppakeskuksissa tai kotona.

Pallomeri on yleensä muutaman neliömetrin kokoinen, laidoilla ja verkolla tai seinällä erotettu tila. Pallomeren lattialla on muovista valmistettuja palloja, jotka ovat halkaisijaltaan noin kymmensenttisiä, onttoja, kevyitä ja erivärisiä. Pallomereen voi johtaa pieni liukumäki ja portaat tai porrasaskelma.*lähde?*

Yleensä pallomeren ylläpitäjä laatii sen käytölle säännöt. Säännöissä voidaan muun muassa kieltää pallojen heittely sekä laatia yläikäraja.

Hygieenisyys
------------

Pallomeriä pidetään yleisesti epähygieenisinä leikkipaikkoina, joissa tartuntataudit leviävät helposti mikrobien avulla. Kuitenkin esimerkiksi seikkailupuistoketju Hoplop tiedottaa, että sisäpuistojen pinnoilla käytetään itsedesinfioivaa pinnoitetta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pallomeri**.1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.  Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Tutkimus "paljasti" pallomeret ällöttävän likaisiksi – ei varsinainen yllätys kenellekään: "Olen nähnyt lapsen oksentavan sinne" *mtvuutiset.fi*.  26.4.2019. Viitattu 21.2.2024.
6. ↑  Elmi Räätäri: Katso video ja kuvat | Lapset testasivat Lappeenrannan Hoplopin – Näin Otto ja Iina kommentoivat *Etelä-Saimaa*.  24.6.2023. Viitattu 21.2.2024.
7. ↑  Leikkisäännöt *HopLop sisäleikkipuisto*. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
Jaakko Seise 1900-luvun alkuvuosina.
**Jaakko Andreinpoika Seise** (oik. **Jakov Andrejev Sjelajev**, 14. maaliskuuta 1876 Impilahti – 12. tammikuuta 1935 Salmi) oli suomalainen liikemies, suojeluskuntalainen ja kansallissosialistinen poliitikko.

Elämä
-----

Karjalaista sukua ollut Seise syntyi Impilahden pitäjän Nietjärven kylässä ja työskenteli kansakoulun jälkeen muun muassa myymäläapulaisena ryhtyen myöhemmin harjoittamaan puutavarakauppaa ja tukinuittoa. Lisäksi hän piti omaa sekatavarakauppaa Salmin pitäjän Tuleman kylässä. Epäonnistuneiden liiketoimien jälkeen Seise pääsi vuonna 1900 Salmin tuomiokuntaan kirjuriksi ja myöhemmin Rannan tuomiokunnan arkistonhoitajaksi. Saamansa laintuntemuksen johdosta hän alkoi työskentelemään itseoppineena asianajajana, jonka jälkeen Seise pystyi aloittamaan liiketoimensa uudelleen. Hänellä oli omia hinaajia ja proomuja, jotka kuljettivat puuta Laatokan yli Pietariin ja toivat paluumatkalla muun muassa viljaa. Venäjän vallankumouksen myötä vuonna 1917 liiketoimet pietarilaisten kanssa kuitenkin tyrehtyivät. Samoihin aikoihin Seise menetti myös näkönsä.

Salmissa hän toimi aktiivisesti yhteiskunnallisessa elämässä ja sai itselleen lempinimen "Salmin keisari". Seise oli puuhamiehenä muun muassa paikallisessa nuorisoseurassa ja oppikouluhankkeessa. Sisällissodan sytyttyä hän oli tammikuussa 1918 perustamassa Salmin suojeluskuntaa ja toimi myös sen esikuntapäällikkönä. Kaksi vuotta myöhemmin Seise oli sokeutumisestaan huolimatta mukana Aunuksen retkikunnassa ja kuului myös aluetta hallinneeseen Aunuksen väliaikaiseen hoitokuntaan. Seisen tyttären Ninan puoliso oli niin ikään Aunuksen retkellä mukana ollut laivanvarustaja Ragnar Nordström.

1930-luvulla Seise kiinnostui kansallissosialismista ja oli vuoden 1933 eduskuntavaaleissa Suomen Kansan Järjestön ehdokkaana omalla listallaan Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä. Hän sai yhteensä 630 ääntä, joista 520 tuli Salmin pitäjästä. Seisen äänimäärä oli lähes neljäsosa koko SKJ:n äänisaaliista.

Lähteet
-------

1. ↑  Seise - Salmi (Arkistoitu – Internet Archive) Salmin historiaa - Sukututkimusta. Viitattu 13.10.2014.
2. 1 2 3  Åkerlund, Arne & Paavolainen, Jaakko (toim.): *Karjalainen elämäkerrasto*, WSOY 1961.
3. ↑  Maanpuolustusjärjestöt (Arkistoitu – Internet Archive) Salmi-Säätiö. Viitattu 13.10.2014.
4. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland 1954 Projekt Runeberg. Viitattu 13.10.2014.
5. ↑  Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare - den finländska nazismen 1932-1944*, s. 79–80. Schildts 1991. ISBN 951-50-0522-1.
6. ↑  Sata vuotta eduskuntavaaleja Yle. Viitattu 13.10.2014.
**KSF Media** on Konstsamfundet-säätiön omistuksessa oleva lehtitalo, johon kuuluu viisi Suomessa ilmestyvää ruotsinkielistä lehteä. Se aloitti varsinaisen toimintansa vuoden 2008 alussa.

KSF Median toimitusjohtaja on toukokuun 2018 alusta alkaen ruotsalainen Anna Hellerstedt. Vastaavana kustantajana toimii Susanna Landor.

Lehdet
------

KSF Mediaan kuuluu viisi sanomalehteä, jotka ovat kokonaan tai suurimmaksi osaksi Konstsamfundetin omistuksessa. KSF Media vastaa näiden lehtien hallinnosta ja myynnistä.

Julkaisut
---------

### Sanomalehdet

* Hufvudstadsbladet
* Västra Nyland
* Östnyland

Historia
--------

KSF Median perustamisesta tiedotettiin 21. toukokuuta 2007 ja yhtiö aloitti varsinaisen toimintansa vuoden 2008 alusta, jolloin Konstsamfundetin kokonaan tai suurimmaksi osaksi omistamien lehtien hallinto ja myynti siirrettiin uuteen yhtiöön. Samalla lehtien omistamat kiinteistöt siirrettiin KSF Median tytäryhtiön omistukseen. Toimituksellisesti lehdet toimivat erillään toisista.

Ennen Anna Hellerstedtiä toimitusjohtajina ovat toimineet muiden muassa Svante Wahlbeck, Jens Berg ja Barbro Teir.

Omistuksia
----------

* KSF Media Holding Oy on osana Föreningen Konstsamfundet-säätiöryhmää Stockmann-konsernin toiseksi suurin osakkeenomistaja 9,39 % osuudella. KSF Media Holdingin osuus Stockmann Groupista on 1,38 %.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekkonen, Sanna: Anna Hellerstedt on KSF Median uusi toimitusjohtaja *Marmai.fi*.  4.4.2018. Viitattu 26.4.2018.
2. ↑  KSF Medias ledningsgrupp KSF Media. Viitattu 26.4.2018. (ruotsiksi)
3. ↑  Jan-Erik Andelin: 11 jobb vid Borgåbladet flyttar till nytt bolag  21.5.2007. Borgåbladet. Viitattu 29.7.2008. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Sarah Langh: KSF Media byter ledning - Jens Berg blir ny vd *Svenska Yle*.  21.4.2016. Viitattu 22.4.2016. (ruotsiksi)
5. ↑  Omistajat  31.5.2017. Stockmann Group.  Arkistoitu 23.5.2018. Viitattu 22.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* KSF Median viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
KSF Media |
| --- |
|  |
| Sanomalehdet | 
* Hufvudstadsbladet
* Västra Nyland
* Östnyland

 |
|  |
| Entiset lehdet | 
* *Hangötidningen*
* *Loviisan Sanomat* (–2019)
* *Pyhtäänlehti* (–2019)

 |

 |
**Heinrich Gustav Magnus** (2. toukokuuta 1802 Berliini – 4. huhtikuuta 1870 Berliini) oli saksalainen fyysikko ja kemisti.

Elämä ja ura
------------

Magnuksen isä oli varakas kauppias, ja yhdestä hänen viidestä veljestään, Eduardista (1799-1872), tuli kuuluisa taidemaalari. Opiskeltuaan Berliinissä Magnus lähti Tukholmaan Jöns Jacob Berzeliuksen oppiin ja myöhemmin Pariisiin, jossa hän opiskeli jonkin aikaa Louis-Joseph Gay-Lussacin ja Louis Jacques Thénardin johdolla. Vuonna 1831 hän palasi Berliiniin yliopiston tekniikan ja fysiikan lehtoriksi. Vuonna 1834 Magnus valittiin Berliinin yliopiston ylimääräiseksi ja vuonna 1845 varsinaiseksi professoriksi. Hänet valittiin kolme kertaa tiedekunnan dekaaniksi, vuosina 1847, 1858 ja 1863. Magnus varusti omilla varoillaan laboratorion, josta tuli malliesimerkki myöhemmin perustetuille tutkimuslaitoksille.

Vuosina 1827-1833 Magnus keskittyi pääasiassa kemiallisiin tutkimuksiin, joiden tuloksena hän löysi etyylirikkihapon, etikkahapon ja isetionihapon sekä niiden suoloja ja yhdessä C. F. Ammermüllerin kanssa perjodihapon. Muiden aiheiden joukossa, joiden parissa hän myöhemmin työskenteli, olivat kaasujen imeytyminen vereen (1837-1845), kaasujen laajeneminen lämmön vaikutuksesta (1841-1844), veden ja erilaisten liuosten höyrynpaineet (1844-1854), lämpösähköinen ilmiö (1851), elektrolyysi (1856), sähkömagneettinen induktio (1858-1861), lämmön siirtyminen kaasuissa (1860) ja lämmön polarisaatio (1866-1868). Vuodesta 1861 lähtien hän kiinnitti paljon huomiota joidenkin kaasujen ja höyryjen diatermiseen ilmiöön eli valonsäteiden lämmön läpäisyyn, erityisesti kuivan ja kostean ilman kohdalla, sekä lämpövaikutuksiin, joita kosteuden tiivistyminen kiinteille pinnoille aiheuttaa. Virtausfysiikan Magnuksen ilmiö on nimetty hänen mukaansa.

Magnuksen maine johti siihen, että Preussin hallitus antoi hänelle useita tehtäviä. Vuonna 1865 hän edusti Preussia Frankfurtin konferenssissa, joka kutsuttiin koolle yhtenäisen metrijärjestelmän käyttöönottamiseksi Saksassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heinrich Gustav Magnus *Nordisk familjebok*.  1912. Viitattu 3.12.2021.
2. 1 2 3 4  Heinrich Gustav Magnus *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 3.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinrich Gustav Magnus** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Viktor Stepanovitš Tšernomyrdin** (ven. Ви́ктор Степанович Черномы́рдин; 9. huhtikuuta 1938 Tšornyi Otrog, Orenburgin alue, Neuvostoliitto – 3. marraskuuta 2010 Moskova) oli Venäjän pääministeri 1992–1998 ja 2001–2009 Ukrainan-suurlähettiläs.

Tšernomyrdin työskenteli vuodesta 1978 raskaan teollisuuden osastolla kommunistipuolueen koneistossa ja nimitettiin 1985 Neuvostoliiton öljy- ja kaasuteollisuuden ministeriksi. Vuonna 1989 hän muunsi osan ministeriöstä valtionyhtiö Gazpromiksi, jossa hän oli hallituksen ensimmäinen puheenjohtaja. 

Toukokuussa 1992 presidentti Boris Jeltsin nimitti hänet Venäjän federaation varapääministeriksi. Tšernomyrdin tuki epäröimättä Jeltsiniä vuoden 1993 kriisin yhteydessä. Huhtikuussa 1995 hän perusti Gazpromin salaa rahoittaman *Kotimme on Venäjä* -puolueen hallituksen tueksi. Se sai kuitenkin vain 10,1 % äänistä ja hajosi pian Tšernomyrdinin menetettyä pääministerinaseman. Maaliskuussa 1998 Jeltsin erotti hänet selittelemättä mutta nimitti hänet uudelleen vastaavaksi pääministeriksi elokuussa. Duuma kieltäytyi kuitenkin kahdesti vahvistamatta nimitystä, koska piti häntä yhtenä talouskriisin pääsyyllisistä.

Presidentti Vladimir Putin nimitti hänet vuonna 2001 suurlähettilääksi Ukrainaan, jossa Tšernomyrdin otti haltuun suuren osan Ukrainan kaasuinfrastruktuuria maan velkojen vastineeksi. Ukrainassa häntä pidettiin ylimielisenä hänen lausuessaan, että Ukraina ei ole koskaan ollut Venäjästä erillinen valtio, ja tämä pitäisi nyt opetella tunnustamaan. Lausunto oli kuitenkin tarkoitettu pääasiassa venäläisille.*kenen mukaan?*

Venäjän ja Ukrainan suhteet kärjistyivät Ukrainan presidentin Viktor Juštšenkon kauden lopulla jopa niin huonoiksi, että kun Tšernomyrdin jäi eläkkeelle kesäkuussa 2009, presidentti Dmitri Medvedev ilmoitti, ettei Tšernomyrdinin seuraaja Mihail Zurabov saavu maahan ennen kuin vuoden 2010 vaalien jälkeen.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* Our Response to Chernomyrdin. (Arkistoitu – Internet Archive) *Ukrajinska Pravda* 20.2.2006.

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viktor Tšernomyrdin** Wikimedia Commonsissa

* Helsingin Sanomat: Viktor Tšernomyrdinin muistokirjoitus

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaation pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Jeltsin
* Gaidar
* Tšernomyrdin
* Kirijenko
* Tšernomyrdin
* Primakov
* Stepašin
* Putin
* Kasjanov
* Hristenko
* Fradkov
* Zubkov
* Putin
* Medvedev
* Mišustin

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Juho Reinhold Torppa** (14. marraskuuta 1884 Veteli – 11. huhtikuuta 1963) oli suomalainen päätoimittaja ja filosofian maisteri.

Torpan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kustaa Torppa ja Maria Elisabet Vähäkainu. Hän pääsi ylioppilaaksi Kokkolan yhteiskoulusta 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 ja filosofian maisteriksi 1923. Torppa teki opintomatkoja Roomaan 1929 ja Tukholmaan ja Kööpenhaminaan 1931.

Torppa oli Suomen senaatin oikeustoimituskunnan ylimääräisenä tilastovirkailijana 1913–1917 sekä senaatin kamaritoimituskunnan elintarveosaston, elintarvehallituksen ja elintarveministeriön tilasto-osaston johtajana 1917–1919, Hän toimi Uuden Suomen toimitussihteerinä 1921-1922 ja Uusi Aura-lehden päätoimittajana 1922–1927 sekä oli Täysikiellottoman kansanraittiuden edistämisliiton asiamiehenä 1927–1928, Vapaa Ääni-lehden vastaavana toimittajana 1927–1930 ja tilastollisen päätoimiston apulaisaktuaarina 1929. Vuodesta 1929 alkaen hän oli Helsingin kaupungin tilastotoimiston aktuaarina. Torppa toimi lisäksi valistus- ja poliittisten järjestöjen puhujana ja kirjoitti sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän oli Eteläpohjalaisen osakunnan kuraattorina 1918–1920.

Juho Torppa oli naimisissa vuodesta 1912 Lempi Lydia Virtasen kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Keski-Pohjanmaan häätavoista 19:llä vuosisadalla*. Etelä-Pohjanmaan Suomalaisen kotiseutuyhdistyksen vuosikirja, Helsinki 1915

Nimellä *J. R. Torppa*:

* *Kymmenvuotias kieltolaki: katsaus nykyiseen kieltolakitilanteeseen*. Täysikiellon vastustamisyhdistys, Helsinki 1929

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1906, matrikkelinumero 30878

Aiheesta muualla
----------------

* Maisteri Juho Reinhold Torpan muistelmia lapsuutensa maisemista. Torpan Sukuseura ry:n sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Arvi Aukusti Kivikari**, sukunimi vuoteen 1904 *Boman* (16. maaliskuuta 1893 Hämeenlinna – 5. huhtikuuta 1972) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja Hämeenlinnan pormestari.

Kivikarin vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Aukusti Aleksanteri Boman (1872–1913) ja Sofia Ulrika Björklund. Kivikarin isä perusti vuonna 1900 kustannusliike Kariston yhdessä Arvi A. Karlssonin (myöhemmin *Karisto*) kanssa. Arvi Kivikari pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1912, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon 1920.

Kivikari toimi asianajajana Hämeenlinnassa 1917–1935. Hän oli Hämeenlinnan pormestarina 1935–1963. Kivikari oli kaupunginvaltuutettuna 1946–1953 ja valtuuston puheenjohtajana 1946–1950 sekä kuului kaupunginhallitukseen 1951–1954.

Kivikari oli perustamassa Hämeenlinna-Seuraa ja hän oli muun muassa Hämeenlinnan Suomalaisen säästöpankin isännistön puheenjohtaja, Hämeenlinnan Musiikinystävien puheenjohtaja ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterin kunniapuheenjohtaja.

Kivikari oli naimisissa vuodesta 1919 Karin Aleksandra Rehellin kanssa.

Toimitustöitä
-------------

* *Hämeenlinna : hopeanharmaitten muistojen kaupunki - De silvergråa minnenas stad - The town of the silver grey memories - Die Stadt der silbergrauen Erinnerungen* ; toim. Eino Mäkinen ; teksti Matti Kurjensaari ; toimituskunta Arvi Kivikari ym. Kivi, Helsinki 1952

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1954
2. 1 2 3  Ahveniston hautausmaan virtuaalipolku : Kivikari, Arvi