recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juhani Lamminmäki** (s. 20. lokakuuta 1960 Jyväskylä) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli viulunsoittoa Lahdessa Päijät-Hämeen konservatoriossa ja johti myös konservatorion orkesteria. Opiskeltuaan pari vuotta musiikkitiedettä yliopistossa hän jatkoi viuluopintojaan Sibelius-Akatemiassa Leena Siukonen-Penttilän ja Nachum Erlichin oppilaana, hioi kapellimestarintaitojaan Jorma Panulan luokalla 1983–1987 ja sai kapellimestaridiplomin 1987.

Lamminmäki sijoittui kolmanneksi pohjoismaisessa kapellimestarikilpailussa Tukholmassa 1987. Kilpailun jälkeen hän sai kiinnityksen Tapiola Sinfoniettan kapellimestariksi ja sen jälkeen hän oli Pori Sinfoniettan taiteellinen johtaja 1993–1998. Vierailevana kapellimestarina hän on johtanut Vantaan viihdeorkesteria, Radion sinfoniaorkesteria, Helsingin kaupunginorkesteria, Pietarin kaupunginorkesteria ja Malmön sinfoniaorkesteria. Hän on johtanut myös Finlandia Sinfoniettaa ja Soli Deo Gloria -kamariorkesteria.

Oopperakapellimestarina Lamminmäki on toiminut Suomen Kansallisoopperassa, Malmön musiikkiteatterissa sekä Lahden, Porin ja Vaasan oopperoissa. Pätevänä suurten kuoro-orkesteriteosten johtajana Lamminmäki on saavuttanut mainetta toimiessaan Suomen Laulun kapellimestarina vuodesta 1990, ja vuodet 1992–1998 hän oli kuoron taiteellinen johtaja. Lamminmäki on toiminut vuodesta 2011 Lohtajan kirkkomusiikkijuhlien taiteellisena johtajana. Lamminmäki on tehnyt useita levytyksiä Finlandia-levymerkille Tapiola Sinfoniettan kanssa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 215–216. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. 1 2 3  Haapakoski, Martti; Heino, Anni; Huttunen, Matti; Lampila, Hannu-Ilari; Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 121–122. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.
3. ↑  Lohtajan Kirkkomusiikkijuhlat *www.kirkkomusiikkijuhlat.fi*.  Arkistoitu 8.1.2023. Viitattu 8.1.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Narvan raatihuone** (vir. *Narva raekoda*) on raatihuonerakennus Narvan kaupungissa Itä-Virossa. Vuonna 1671 valmistunut raatihuone oli yksi monista Narvan barokkityylisistä rakennuksista, mutta vain raatihuone säästyi toisen maailmansodan tuhoilta.

Historia
--------

Narvan raatihuone Pietari Suurta Narvan taistelussa 1704 esittävän maalauksen taustalla.
Suuri osa tuolloin Ruotsin valtakuntaan kuuluneesta Narvasta tuhoutui tulipalossa vuonna 1659, minkä jälkeen kaupungissa aloitettiin lukuisia kokonaan uusia rakennushankkeita. Tuolloinen valtakunnankansleri Axel Oxenstierna suunnitteli Narvasta valtakunnan toista pääkaupunkia ja niinpä vapaiden rakennuspaikkojen lisäksi tarjolla oli avokätistä rahoitusta. Narvan raatihuoneen suunnitteli nykyisestä Saksasta saapunut Georg Teuffel. Rakentaminen alkoi vuonna 1665, ja raatihuone valmistui vuonna 1671.

Aikanaan raatihuone oli vain yksi Narvan monista barokkityylisistä mahtirakennuksista. Narvan Raatihuoneentorin ympärille kohosivat myös pörssihuone ja apteekki sekä ruotsalaisten porvarien rakennuksia. Vain raatihuone säilyi Narvan pommituksista toisessa maailmansodassa vuonna 1944, mutta sekin kärsi huomattavia vahinkoja. 

Raatihuonetta entisöitiin 1960-luvun alussa ja neuvostoaikana sen nimeksi annettiin Narvan Pioneerien palatsi. Raatihuone on ollut 1990-luvun loppupuolelta lähtien tyhjillään, mutta suunnitelmissa on ollut palauttaa rakennus entiseen käyttötarkoitukseensa ja avata se turisteille.

Rakennus
--------

Raatihuoneessa on kaksi kerrosta ja ullakko. Rakennuksen katolta nuosee torni.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 252-253. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
2. 1 2  Narvan raatihuone *visit estonia*. Viitattu 9.5.2018.
3. 1 2  14004 Narva raekoda,1665-1671 *Kultuurimälestiste register*. Muinsuskaitseamet. Viitattu 9.5.2018. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Narvan raatihuone** Wikimedia Commonsissa
**Adjektiivitarina** on seuraleikki, jossa leikkijät lisäävät etukäteen kirjoitettuun tarinaan adjektiivit tarinaa tuntematta. On olemassa myös substantiivi- ja verbitarinoita, jotka tehdään samalla periaatteella.

Tarinan tekeminen
-----------------

Ensin pitää tehdä tai hankkia tarina, josta jätetään adjektiivit pois. Sitten tarinan kirjoittaja kysyy muilta ihmisiltä adjektiiveja, taivuttaa ne oikeaan muotoon ja lisää tarinaan tyhjille paikoille. Kun kaikki paikat on täytetty, tarina luetaan ääneen.

Esimerkki: ennen
----------------

Liisalla oli \_\_\_\_\_\_\_ synttärit. Hän täytti 18 \_\_\_\_\_\_\_\_ vuotta. Liisan \_\_\_\_\_\_\_ äiti oli ostanut hänelle \_\_\_\_\_\_\_\_ lautapelin, jota voi pelata \_\_\_\_\_\_\_\_\_ kavereiden kanssa. Liisan \_\_\_\_\_\_\_\_ isoäiti, Margaretta, oli ostanut Liisalle paljon \_\_\_\_\_\_\_\_ kukkia, koska ei tiennyt mistä \_\_\_\_\_\_\_\_\_ lapsenlapsensa piti.

Esimerkki: jälkeen
------------------

Liisalla oli märät synttärit. Hän täytti 18 rumaa vuotta. Liisan hauska äiti oli ostanut hänelle pienen lautapelin, jota voi pelata ruudullisten kavereiden kanssa. Liisan nuori isoäiti, Margaretta, oli ostanut Liisalle paljon iloisia kukkia, koska ei tiennyt mistä vihainen lapsenlapsensa piti.
Breitscheidplatzin aluetta. Vasemmalla Budapester Strasse -katu, taustalla Europa-Center ja oikeassa laidassa Keisari Vilhelmin muistokirkkoa.
**Breitscheidplatz** on aukio Berliinin Charlottenburgin kaupunginosassa. Se on entinen Länsi-Berliinin keskus, josta saavat alkunsa kauppakadut Kurfürstendamm, Tauentzienstrasse, Budapester Strasse ja Kantstrasse. Aukion luona sijaitsee myös Länsi-Berliinin tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluva Keisari Vilhelmin muistokirkko.

Breitscheidplatz oli jo ennen toista maailmansotaa vilkas paikka, ja sen ympäristössä oli runsaasti teattereita, elokuvateattereita ja kabareita sekä kalliita ostospaikkoja. Alkuperäinen rakennuskanta tuhoutui pääosin sodassa, minkä jälkeen alueelle rakennettiin uusia kerrostaloja. Vain yksi rakennus on säilynyt sotaa edeltävältä ajalta. Aukion merkitystä lisäsi se, että kylmän sodan aikana läheinen Zoologischer Gartenin rautatieasema oli Länsi-Berliinin päärautatieasema.

Breitscheidplatzin ympäristön tunnettuja sodan jälkeen rakennettuja rakennuksia ovat muun muassa 1955–1957 valmistunut Bikini-Haus, jonne 1970-luvulla sijoitettiin Berliinin taidehallin kokoelmat, vuonna 1965 valmistunut ostoskeskus Europa-Center sekä Zoo Palast, joka oli vuoteen 1999 saakka Berliinin elokuvajuhlien järjestämispaikka. Aivan Breitscheidplatzin takana sijaitsee Berliinin eläintarha.

Aukion nimeksi annettiin alkujaan vuonna 1889 *Gutenberglatz* Johannes Gutenbergin mukaan, mutta se vaihdettiin jo 1892 *Auguste-Viktoria-Platziksi* keisarinna Augusta Viktorian mukaan. Nimen *Breitscheidplatz* aukio sai vuonna 1947 sosiaalidemokraattisen poliitikon Rudolf Breitscheidin mukaan, joka oli kuollut vuonna 1944 keskitysleirillä.

Breitscheidplatz on vuosittaisten Berliinin joulumarkkinoiden keskus. Vuoden 2016 joulumarkkinoilla tapahtui 12 ihmistä surmannut väkivaltainen isku miehen ajaessa tahallaan rekalla väkijoukkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 59. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. ↑  Breitscheidplatz (saksaksi) Lexikon von A-Z zur Berlingeschichte und Gegenwart. Viitattu 25.9.2014.
3. ↑  12 kuollut, kyseessä oli terrori-isku – Mitä Berliinin tapahtumista nyt tiedetään Yle 20.12.2016. Viitattu 6.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Breitscheidplatz**.
* Breitscheidplatz (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Berliinin kaupungin viralliset sivut
**Exermont** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 31 kilometriä Vouziers’n kaupungista kaakkoon.

Ariéthalin maasilta rakennettiin vuosina 1932–1934. Se on 200 metriä pitkä, 5 metriä leveä ja siinä on yhdeksän holvikaarta, joista korkein on 30 metriä korkea. Maasiltaa pitkin kulki rautatieyhteys, jolla oli tarkoitus huoltaa Maginot-linjaa. Ranskalaiset tuhosivat sen osittain vetäytyessään kesäkuussa 1940. Saksalaiset korjasivat radan vuonna 1941, mutta lopulta he purkivat kiskot vuonna 1943, ja lähettivät ne itärintamalle. Silta on nykyään käyttämätön ja sinne on pääsy kielletty.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 22.6.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Viaduc d’Ariéthal Ardennes Tourism. Viitattu 22.6.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Exermont** Wikimedia Commonsissa
Hans Riegel vuonna 2005
**Johannes Peter "Hans" Riegel** (10. maaliskuuta 1923 – 15. lokakuuta 2013 Bonn, Saksa) oli saksalainen liikemies, Haribo-makeisyrityksen johtaja. Hans Riegel rakensi veljensä Paul Riegelin kanssa heidän isänsä perustaman yrityksen uudelleen päästyään kotiin Yhdysvaltain armeijan vankileiriltä toisen maailmansodan jälkeen. Hän vastasi tuotteiden markkinoinnista ja myynnistä, nostaen tunnetuksi isänsä 1920-luvulla kehittämän pienen nallemakeisen 1960-luvulla.

Hans Riegel johti Hariboa 67 vuotta ja yrityksestä tuli tänä aikana Euroopan suurin makeisyritys ja eräs Saksan parhaiten menestyneistä perheyrityksistä. Hän työskenteli yrityksessä säännöllisesti lähes kuolemaansa saakka ja kuvasi työtään viimeisessä haastattelussaan "elämänsä iloksi ja koko sisällöksi".

Lähteet
-------

1. ↑  Johannes Peter "Hans" Riegel ist tot *General Anzeiger*.  15.10.2013. Bonn. Viitattu 16.10.2013. (saksaksi)
2. ↑  HARIBO-Mitinhaber Dr. Hans Riegel verstarb im Alter von 90 Jahren (lehdistötiedote).  15.10.2013. United News Network. Viitattu 16.10.2013. (saksaksi)
3. 1 2  Nallekarkin isä kuoli *yle.fi/uutiset*.  15.10.2013. YLE. Viitattu 16.10.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hans Rudolf Stalder** (9. heinäkuuta 1930 Zürich – 28. heinäkuuta 2017) oli sveitsiläinen klarinetisti. Hän perusti sveitsiläisen klarinetinsoiton koulukunnan yhdistelemällä Ranskan, Italian ja Saksan koulukuntien piirteitä.

Stalder opiskeli Würzburgissa Louis Cahuzac'n johdolla. Hän toimi Zürichin Tonhalle-orkesterin ensimmäisenä klarinetistina. Samalla hän loi kansainvälisen uran solistina ja levytti muiden muassa Johann Melchior Molterin, Karel Stamicin sekä Wolfgang Amadeus Mozartin konsertot klarinetille. Stalder aloitti yhtenä ensimmäisistä säännöllisen historiallisten soitinten käytön. Hän keräsi ainutlaatuisen klarinettikokoelman, joka on museoitu Baseliin.

Stalder teki yhteistyötä monien säveltäjien kanssa. Tämän myötä hän tutustui uusiin klarinetinsoiton tekniikoihin ja elektroniikan hyödyntämiseen esityksessä. Alusta pitäen Stalder työskenteli International Clarinet Associationin kanssa. Hänestä tuli sen kunniajäsen vuonna 2013. Stalderin 80-vuotispäivän kunniaksi hänen opiskelijoitaan tuli vuonna 2010 eri puolilta maailmaa Zürichiin pitämään hänelle konsertin.

Lähteet
-------

1. ↑  Hans Rudolf Stalder Radio Swiss Classic, viitattu 28.12.2022 (englanniksi)
2. 1 2 3  Matthias Müller: Hans Rudolf Stalder passed away last week Deutsche Klarinetten-Gesellschaft 3.8.2017, viitattu 28.12.2022 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Euroopan aikavyöhykkeet**:  

|  |  |
| --- | --- |
| vaaleansininen | Länsi-Euroopan aika (UTC±0) |
| sininen | Länsi-Euroopan aika (UTC±0) 
Länsi-Euroopan kesäaika (UTC+1) |
| punainen | Keski-Euroopan aika (UTC+1) 
Keski-Euroopan kesäaika (UTC+2) |
| keltainen | Kaliningradin aika (UTC+2) |
| kultainen | Itä-Euroopan aika (UTC+2) Itä-Euroopan kesäaika (UTC+3) |
| vihreä | Moskovan aika, Turkin aika (UTC+3) |

Kesäaika ei ole käytössä Islannissa (UTC±0), Turkissa (UTC+3), Valko-Venäjällä (UTC+3) eikä Venäjällä (UTC+2 ja UTC+3). Kartalla on esitetty kiistanalainen Krimin niemimaa Venäjän miehityksen johdosta osana aikavyöhykettä UTC+3, vaikka kansainvälisesti (de jure) se kuuluu Ukrainaan.

**Länsi-Euroopan kesäaika** (engl. *Western European Summer Time, WEST*), UTC+1 on aikavyöhyke, joka on käytössä kesäaikana niissä maissa, jotka käyttävät Länsi-Euroopan aikaa muina vuodenaikoina.

Katso myös
----------

* Länsi-Euroopan aika
* Kesäaika

Koordinoitu yleisaika

| 180° – 90°W |
| --- |

UTC-12 · UTC-11 · *UTC-10.30* · UTC-10 · UTC-9.30 · UTC-9 · *UTC-8.30* · UTC-8 · UTC-7

| 90°W – 0° |
| --- |

UTC-6 · UTC-5 · *UTC-4.30* · UTC-4 · UTC-3.30 · UTC-3 · UTC-2.30 · UTC-2 · UTC-1 · *UTC-0.44* · *UTC-0.25.21*

| 0° – 90°E |
| --- |

UTC±0 · *UTC+0.20* · *UTC+0.30* · UTC+1 · *UTC+1.24* · *UTC+1.30* · UTC+2 · *UTC+2.30* · UTC+3 · UTC+3.30 · UTC+4 · UTC+4.30 · *UTC+4.51* · UTC+5 · UTC+5.30 · *UTC+5.40* · UTC+5.45

| 90°E – 180° |
| --- |

UTC+6 · UTC+6.30 · UTC+7 · *UTC+7.20* · *UTC+7.30* · UTC+8 · *UTC+8.30* · UTC+8.45 · UTC+9 · UTC+9.30 · *UTC+9.45* · UTC+10 · UTC+10.30 · UTC+11 · *UTC+11.30*

| (180° – 90°W) |
| --- |

UTC+12 · UTC+12.45 · UTC+13 · UTC+13.45 · UTC+14
**Hegesias Kuolemankannattaja** (m.kreik. Ἡγησίας ὁ Πεισιθάνατος, *Hēgēsias ho Peisithanatos*, n. 320–280 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen opettajansa oli Paraibates, jota opetti Epitimides, jota opetti puolestaan Antipatros, joka oli Aristippoksen oppilas. Hän toimi erityisesti Aleksandriassa, Egyptissä, jossa hänellä oli oma koulunsa.

Hegesias sai lisänimensä, koska piti itsemurhaa varteenotettavana aseena elämän kärsimyksiä vastaan ja kirjoitti tästä mm. teoksessaan *Apokarteron*. Hegesias katsoi, että elämä oli täynnä pahaa ja että viisaan miehen oli turhaa tavoitella nautintoa, vaan kaikki mitä hän saattoi tehdä oli linnoittaa itsensä niin hyvin kuin mahdollista tuskaa vastaan. Onnellisuus on mahdotonta eikä sitä ole näin olemassa, koska ruumis joutuu kokemaan paljon kärsimyksiä ja sielu joutuu kärsimään sen kanssa, ja myös sattuma tekee hyvästä mahdotonta.

Jotkut Hegesiaan oppilaat todella suorittivat itsemurhan hänen luentojensa jälkeen, minkä vuoksi hänen koulunsa lopulta suljettiin ja hänet karkotettiin Aleksandriasta. Mikäli nykyaikaan säilyneet anekdootit pitävät paikkansa, hänen luentonsa ovat kuitenkin saattaneet olla enemmän mustaa huumoria, eikä hän todellisuudessa kannattanut aktiivista itsemurhaa vaan katsoi, että sekä elämä että kuolema ovat yhtä tavoiteltavia. Hegesias innoitti kuulijoitaan ajattelemaan elämää ja sen kärsimyksiä — ja yhtä lailla siihen liittyviä arvoja ja normeja — ja kyseenalaistamaan kaiken perustavalla tavalla.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 82, 84-85 (II.8.86, II.8.93-96), 463. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

### Viitteet

1. ↑  Diogenes Laertios (DL) II.8.86.
2. ↑  DL II.8.94.
3. ↑  DL s. 463.
4. ↑  DL 8.II.94.
**HMS Welshman** (viirinumero M84) Britannian kuninkaallisen laivaston Abdiel-luokan miinalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Abdiel-luokka*
Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1939 R. & W. Hawthorn, Leslie & Companyltä Hebburnista, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1940 ja valmistui 25. elokuuta 1941. Alukselle oli asennettu valmistuksen aikana tyypin 285 tutka, joka mahdollisti etummaisten tykkien tulenjohdon. Lisäksi alukselle oli asennettu ilmavoimien ilmaisujärjestelmä, joka ei kuitenkaan soveltunut erityisen hyvin laivastokäyttöön.

Palvelus
--------

Valmistajan koeajot aluksella alkoivat elokuussa 1941, joiden päätyttyä alus valmistui 25. elokuuta. Vastaanottotarkastuksen jälkeen alus otettiin palvelukseen vielä samana päivänä.

Koeajot saatiin päätökseen syyskuussa, minkä jälkeen se siirtyi Scapa Flowhun varustettavaksi ja koulutettavaksi. Alus liitettiin Kylen 1. miinanlaskijaviirikköön, jonka mukana se osallistui 23. syyskuuta ensimmäiseen miinanlaskutehtävään operaatio SN23C:ssä.

*Welshman* oli 1. helmikuuta 1943 kuljettamassa joukkoja ja tarvikkeita Tobrukiin, kun siihen osui Saksan laivaston sukellusvene *U-617*:n laukaisema torpedo. Aluksen upotessa sai surmansa 157 henkeä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  naval-history.net - HMS Welshman

*Abdiel*-luokan miinalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Abdiel* - *HMS Apollo* - *HMS Ariadne* - *HMS Latona* -*HMS Manxman* - *HMS Welshman* |
| Edeltäjä: *HMS Adventure* – Seuraaja: ei seuraajaa |
Timimoun keidas auringon noustessa.
**Gourara** (myös *Gurara*) on keidasalue Adrarin maakunnassa Algerian Saharassa. Se rajoittuu pohjoisessa Läntisen Ison Ergin eteläkärkeen, idässä Tadmaïtin tasankoon ja lännessä Oued Saouran laaksoon. Gouraran eteläpuolella sijaitsevat Touatin keitaat. Alueen keskus on Timimounin kaupunki. Sen muut yhdeksän kuntaa ovat Aougrout, Charouine, Deldoul, Ksar Kaddour, Metarfa, Ouled Aïssa, Ouled Saïd, Talmine ja Tinerkouk. Kunnissa on yhteensä 132 800 asukasta (vuonna 2011).

Keitaat sijaitsevat painaumassa, jonka pohjalla on sebkhaksi kutsuttu suolatasanko. Seudun ilmasto on äärimmäisen kuuma ja kuiva. Elämän mahdollistaa pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen foggara-kastelujärjestelmän ja nykyaikaisten vesipumppujen avulla. Maatalous tuottaa etupäässä taateleita ja vihanneksia.

Asutus on keskittynyt linnoitettuihin kyliin eli ksareihin, joista monet ovat nykyään autioina. Seudun kanta-asukkaat ovat zenata-ryhmän berbereitä, joiden joukossa on islaminuskoon kääntyneitä juutalaisia ja entisten mustien orjien jälkeläisiä. Berberin kieli on yhä elinvoimainen Gourarassa. Alueen nykyaikaistuminen ja paimentolaisten asettuminen kiinteisiin asutuksiin on lisännyt arabien määrää.

Gourara oli aiemmin yksi Saharan ylittävän karavaanikaupan välietapeista. Ranskan siirtomaakauteen saakka se kuului Marokon hallitsijoiden valtapiiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume XII (supplement)*, s. 328. Leiden: Brill, 2004. ISBN 90-04-13974-5.
2. ↑  Direction du Commerce de la Wilaya d’Adrar: Présentation de la Wilaya *dcwadrar.dz*.  Arkistoitu 20.8.2014. Viitattu 19.8.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3  *Encyclopédie Berbère XXI*, s. 3188–3198. Aix-en-Provence: Edisud, 1999. ISBN 2-7449-0097-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.8.2014).
**Länsi-Kap** (engl. *Western Cape*, afrikaansiksi *Wes-Kaap*, xhosaksi *Ntshona-Koloni*) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja sen pääkaupunkina toimii Kapkaupunki, joka on myös provinssin suurin kaupunki. Provinssi muodostettiin vuonna 1994 irrottamalla se omaksi provinssikseen suuresta, lakkautetusta Kapmaan provinssista.

Länsi-Kapissa on arviolta 6 279 730 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 129 462 neliökilometriä. Provinssin asukkaista enemmistö, noin 55 prosenttia, puhuu äidinkielenään afrikaansia. Xhosan kieltä puhuu äidinkielenään noin 24 prosenttia ja englantia noin 19 prosenttia. Liki 54 prosenttia asukkaista on värillisiä, 26 prosenttia mustaihoisia ja 19 prosenttia valkoihoisia.

Piirikunnat
-----------

Länsi-Kap on jaettu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan, joista yhdellä on metropolikunnan asema. Piirikunnat jakautuvat edelleen yhteensä 24 kuntaan. Piirikunnat ovat:

* Cape Winelands
* Central Karoo
* Eden
* Kapkaupunki
* Overberg
* West Coast

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  South Africa: Provinces and Major Urban Areas Citypopulation.de. Viitattu 21.1.2017.
2. ↑  Kerkko Hakulinen ja Sirkka Paikkala: *Pariisista Papukaijan nokkaan*, s. 117. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. ISBN 978-952-5446-80-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Länsi-Kap** Wikimedia Commonsissa

* Provinssin internetsivut

  

Etelä-AfrikkaEtelä-Afrikan provinssit

* Itä-Kap
* Vapaavaltio
* Gauteng
* KwaZulu-Natal
* Mpumalanga
* Limpopo
* Pohjois-Kap
* Luoteismaakunta
* Länsi-Kap
**Gouharšad** (k. 1457) oli Timuridien valtakunnan hallitsija Šahrokhin vaimo. Hänen vaikutusvaltaansa valtakunnassa on pidetty hyvin suurena ja hänet tunnettiin myös taiteiden ja erityisesti arkkitehtuurin mesenaattina.

Elämäkerta
----------

Gouharšadin mausoleumi Heratissa.
Gouharšadin isä oli Timuridien valtakunnan hallitsija Šahrokhin alainen emiiri Giat-al-Din Tarkan. Gouharšad oli yksi kolmesta Giat-al-Dinin Šahrokhin sukuun naittamastaan tyttärestä. Šahrokh ja Gouharšad menivät naimisiin vuonna 1409.

Šahrokhilla oli toinen vaimo nimeltään Malekat Aga ja tämä oli tšingisidinä eli Tšingis-kaanita polveutuen periaatteessa myös korkea-arvoisempi. Gouharšad oli kuitenkin tästä huolimatta paljon läheisempi miestään. Hän ylläpiti suhteita myös valtakunna eri emiireihin, heidän joukossaan esimerkiksi Gouharšadin kaksi veljeä. Gouharšadin mausoleumi Heratissa on yksi tunnetuimmsita esimerkeistä timuridien ajan arkkitehtuurista Khorasanissa. Gouharšad tunnettiin myös merkittävänä taiteiden mesenaattina ja hän suosi etenkin arkkitehtuuria. Tämä näkyi esimerkiksi kukoistavassa pääkaupunki Heratissa. Sen ohella hän rakennutti myös esimerkiksi moskeijan Mašhadissa.

Gouharšadin vaikutusvaltaa valtakunnan politiikassa on pidetty hyvin suurena. Hän ja Šahrokh saivat keskenään kolme tytärtä ja kolme poikaa. Gouharšad suosi valtakunnan hallitsijan seuraajana pojanpoikaansa Ala al-Dawla bin Baysongoria. Tämä herätti tietyissä piireissä myös närää. Šahrokh kuoli vuonna 1447 ja Gouharšad ryhtyi toimiin rauhoittaakseen uhkaavan sekasorron. Hän toimi pitkään käytännössä valtakunnan tosiasiallisena hallitsijana. Eri emiirit sotivat keskenään Tarkan-emiirien asettuessa Gouharšadin puolelle. Lopulta kuitenkin yksi kilpailevista timuridihallitsijoista Sultan Abu Sa'id valtasi Heratin 19. heinäkuuta 1457. Gouharšad jäi hnen vangikseen. Koska Abu Sa'id ei uskonut Tarkan-emiirien alistuvan Gouharšadin ollessa vielä elossa, hän antoi teloituttaa hänet.

Kuoleman jälkeen
----------------

Timuridien sittemmät historioitsijat puhuivat yleensä Gouharšadista arvostavaan sävyyn. Samalla hänen teloituksensa tuomittiin. Abu Sa'id itse joutui jonkin aikaa myöhemmin vangiksi ja Gouharšadin pojanpoijanpoika Yadgar Mohammad teloitutti puolestaan hänet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Beatrice Forbes Manz: GOWHAR-ŠĀD ĀḠĀ *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 22.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia – Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 114–115. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
Hortytsjan kasakkamuseo.
**Hortytsja** (ukr. Хо́ртиця, ven. Хо́ртица, puol. *Chortyca*) on Dnepr-joen saari ja historiallinen suojelukohde, joka sijaitsee Zaporižžjan kaupungin alueella Ukrainassa. 

Saarella sijaitsi Zaporižžjan kasakoiden linnoitettu tukikohta, sitj, jonka hetmanni Myhailo Vyšnevetski rakensi sille 1550-1560-luvulla. Sitj oli aikanaan Zaporižžjan kasakoiden hallinnollinen ja sotilaallinen keskus, ja Zaporižžjan sitjistä tuli malli myös muille kasakkakulttuureille.

Steela skyyttien ajalta. Skyytit sijoittivat steeloja esimerkiksi hautakumpujensa läheisyyteen.
Saari on noin 12 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Saaren luonto on monipuolinen ja siihen kuuluu tammilehtoja, kuusimetsiä, niittyjä ja aroa, kun sen pohjoisosa on hyvin kivinen ja erottuu korkeudellaan (noin 30 metriä) saaren matalasta eteläosasta, joka ajoittain kärsii Dneprin tulvista. 

Arkeologisissa tutkimuksissa Hortytsjasta on löytynyt myös jälkiä paljon vanhemmasta asutuksesta. Seutua on pidetty eräänä skyyttien pääkaupunkina. 

Nykyään saarella toimii Zaporižžjan kasakoille omistettu museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Serhii Plokhy: *The Cossacks and Religion in Early Modern Ukraine*, s. 25. Oxford University Press, 2001. ISBN 019155443X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hortytsja** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Khortytsia
Fault = siirros, graben = hautavajoama, horst = horsti
**Horsti** (saks. *Horst*, haukan tai kotkan pesä) on pitkänomainen, siirrosten rajaama maankuoren lohko, joka on maankuoren liikunnossa joutunut ympäristöään ylemmäksi.[1] Siirrosrakenteille ovat tyypillisiä pystysuorat tai lähes pystysuorat siirrokset, jotka rajaavat maankuoresta alaspäin tai ylöspäin siirtyneitä suuria lohkoja. Joskus horsti kohoaa niin paljon ympäristöään ylemmäksi, että sitä voidaan nimittää vuoristoksi. Alkuperäiset pystyt rajapinnat häviävät vähitellen eroosion kuluttaessa niitä.[2] Tunnetuin horsti lienee Saksan pohjoisin vuoristo Harz Leine- ja Saalejoen välissä.[3][1] Vuoristomaisia horsteja ovat myös Vogeesien ja Schwarzwaldin vuoristot.[4] Horstin vastakohta on vajoama.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana horsti.
2. ↑  *Spectrum,* WSOY 1976–1983, ISBN 951-0-07239-7, hakusana vuoristot, osa 13, sivu 404.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana horsti ja Harz.
4. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana horsti.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Horsti** Wikimedia Commonsissa
Wedjat eli Horuksen silmä.**Horuksen silmä** on muinaisegyptiläinen suojeluksen, kuninkaallisen vallan ja terveyden symboli. Sen egyptinkielinen nimi on Wedjat, ja symbolin henkilöitymä on Wadjet-jumalatar. Symboli tunnetaan myös Ran silmänä.

Wedjat kuvaa joko ihmisen tai haukan silmää. Silmän alapuolella on haukan poskea jäljittelevä muoto ja sen vieressä "kyynelkanava", joka muistuttaa gepardin kasvokuviointia. Egyptiläisessä mytologiassa myös gepardi liitettiin taivaaseen, koska sen turkin kuvioinnin nähtiin muistuttavan tähtiä.

Wedjatia käytettiin Egyptissä yleisesti amulettina. Sitä kannettiin kaulassa, se kuvattiin vainajien arkuissa ja merimiehet maalasivat sen laivan keulaan suojelemaan vaaroilta.

Horus oli taivaan haukkapäinen jumala, ja taivaankappaleet aurinko ja kuu miellettiin tämän silmiksi, niin että aurinko oli oikea ja kuu vasen silmä. Oikea silmä yhdistyi näin myös auringonjumala Rahan ja vasen yhdistettiin toisinaan kuunjumaliin Thotiin tai Khonsuun.

Legendan mukaan Horuksen silmä vaurioitui tämän kamppaillessa setäänsä Sethiä vastaan. Horus sai kuitenkin silmänsä takaisin, ja nimen *wedjat* arvellaan tarkoittavan "Kokonaista" tai "Korjattua".

Lähteet
-------

* Wilkinson, Richard H.: *Reading Egyptian Art: A Hieroglyphic Guide to Ancient Egyptian Painting and Sculpture*. London: Thames & Hudson, 1992. ISBN 978-0-500-27751-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Wilkinson 1992, s. 43

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Horuksen silmä** Wikimedia Commonsissa
**Gordana Perkučin** (7. toukokuuta 1962 Novi Kneževac, Serbian ST, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on serbialainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti.

Perkučin osallistui urallaan kahdesti olympialaisiin. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Soulin olympialaisissa 1988, jolloin hän osallistui kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti alkulohkossaan kaksi ottelua ja hävisi kolme eikä päässyt jatkoon. Nelinpeliin hän osallistui Jasna Fazlićin parina. He voittivat alkulohkossaan viisi ottelua ja hävisivät kaksi. He pääsivät pudotuspeleihin ja voittivatkin puolivälierissä tšekkoslovakialaisen parin. Välierissä he hävisivät kiinalaisparille. Pronssiottelussa Perkučin ja Fazlić voittivat japanilaiset Kiyomi Ishidan ja Mika Hoshinon. Neljä vuotta myöhemmin Barcelonan olympialaisissa hän pelasi nelinpelissä Fazlićin parina. He hävisivät alkulohkon otteluista yhden ja voittivat kaksi eivätkä päässeet jatkoon. Perkučin saavutti urallaan myös yhden Euroopan-mestaruuden (vuonna 1992 nelinpelistä), neljä EM-hopeaa ja yhden EM-pronssin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gordana Perkučin Sports Reference.  Arkistoitu 6.4.2011. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Perkucin Gordana Table Tennis Guide. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
**Hortense Calisher** (20. joulukuuta 1911 New York – 13. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen kirjailija.

Calisher opiskeli Hunter College High Schoolissa ja valmistui Barnard Collegesta vuonna 1932. Hänen äitinsä oli saksalainen. Hän voitti Guggenheim-stipendin vuosina 1952 ja 1955. Hän kuului Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuodesta 1977.

Calisher oli useaan otteeseen ehdolla Kansallisen kirjapalkinnon saajaksi, ja hänelle myönnettiin O. Henry -palkinto. Hänet palkittiin vuonna 1986 Janet Heidinger Kafka -palkinnolla teoksesta *The Bobby Soxer*. Hänen omaelämäkertateoksensa *Herself* ilmestyi vuonna 1997. 

Calisherin kirjallinen tuotanto on huomattavan laaja; hänen viimeinen teoksensa *Tattoo for a Slave* julkaistiin syksyllä 2004. Hän kuoli 97 vuoden iässä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gor-luokka** oli Norjan laivaston kahden 2. luokan tykkiveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin vuosina 1884-1887. Alukset olivat pieniä ja ketteriä. Niiden aseistuksena oli yksi iso tykki, joka vastasi ajan taistelulaivojen pääaseita, sekä muutama pienempi tykki itsepuolustukseksi. Luokan alukset olivat ensimmäisiä Norjassa valmistettuja teräksisiä aluksia.

Hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa alukset muutettiin vuonna 1914 miinalaivoiksi. Muutostöiden aikana niiden raskas tykki korvattiin uudenaikaisemmalla 120 mm tykillä ja lisäksi yksi yhden naulan (37 mm) tykki korvattiin tehokkaammalla 57 millimetrin (*Tyr*) tai 76 millimetrin (*Gor*) tykillä. Raskaiden tykkien poiston jälkeen aluksille kyettiin kuormaamaan mielekäs määrä miinoja.

Alukset olivat edelleen palveluksessa Saksan hyökätessä maahan huhtikuussa 1940 ja ne viettivät sodan Saksan laivastossa. Sodan päätyttyä alukset palautettiin Norjalla, joka myi alukset vuonna 1946.

Alukset
-------

**Gor-luokan tykkiveneet**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *KNM Gor* | Laivastontelakka, Horten | - | 7. toukokuuta 1884 | - | myyty 1946 |
| *KNM Tyr* | Laivastontelakka, Horten | - | 16. maaliskuuta 1887 | - | myyty 1946 |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Conway's 1906-1921 s. 348
2. ↑  Conway's 1922-1946 s. 379
Asmahan
**Asmahan** (arabiaksi أسمهان, oikealta nimeltään **Amal al-Atrash**, s. 18. marraskuuta 1912 – k. 14. heinäkuuta 1944, Egypti) oli syyrialaissyntyinen laulaja ja muusikko Farid al-Atrašin sisko. 

Asmahan syntyi aristokraattiseen druusi-perheeseen. Hän asui Libanonissa, kunnes vuonna 1920 muutti perheensä mukana Turkkiin Demergin provinssiin, jonka kuvernööriksi hänen isänsä oli valittu. Isä kuitenkin kuoli vuonna 1924 ja perhe muutti Egyptiin. Egyptissä Asmahanin äiti alkoi elättää perhettään laulamalla yksityistilaisuuksissa. 1930-luvun puolivälissä Asmahan aloitti esiintymiset Kairon yökerhoissa yhdessä veljensä kanssa. Vahvaääninen, nuori, kaunis nainen päätyi esiintymisillään myös kuningas Faroukin suosioon. Vuonna 1937 Asmahan teki ensimmäisen levytyksensä "Aleik Salat Allah". Asmahanin tunnettuja 1940-luvun levytyksiä olivat muun muassa "Ya Habibi Ta'ala Lhakni" ja "Layali al-Uns fi Vienna".

Asmahan näytteli ainakin kahdessa elokuvassa: vuoden 1941 elokuvassa *Intisar al-chabab* yhdessä veljensä kanssa ja vuoden 1944 elokuvassa *Gharam wa intiqam*. Hän oli myös jonkin aikaa naimisissa druusiprinssi Hasan al-Atrashin kanssa ja asui toisen maailmansodan aikaan Syyriassa. Asmahanin on väitetty sodan aikaan toimineen brittien agenttina. Hän kuoli auto-onnettomuudessa, jossa auto suistui tieltä veden täyttämään ojaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Asmahan (1912-1944) New World Design.  Arkistoitu 16.9.2008. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Arab Women by First Name - All Dubai College.  Arkistoitu 14.6.2006. Viitattu 27.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asmahan**.
* Asmahan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Fanisivusto

### Kirjallisuutta

* Sherifa Zuhur: *Asmahan's Secrets - Woman, War, and Song* (2001, ISBN 0-292-79807-5)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Mannerjalustat turkoosilla
**Mannerjalusta** eli **mannermaajalusta** on mantereita ympäröivä, yleensä matalan meren vyöhyke.

Topografia
----------

Vasemmalta alkaen: rannikko, mannerjalusta, mannerrinne, mannernousu ja meri.
Mannerjalusta päättyy yleensä jyrkkenevään rinteeseen, mannerrinteeseen, joka päättyy syvän meren tasankoon.

Jalusta on jaettu kolmeen osaan, joista jokaisella on omat geomorfologiansa ja biodiversiteettinsa.

Jalustan muoto muuttuu huomattavasti mannerrinteen alkaessa. Muutos tapahtuu lähes poikkeuksetta 140 metrin syvyydessä. Tämä on todennäköisesti edellisen jääkauden aikaansaannosta, jolloin merenpinnan taso oli huomattavasti nykyistä alhaisempi.

Mannerrinteen kaltevuuskulma on keskimäärin kolme astetta, mutta vaihtelee noin yhden ja kymmenen asteen välillä. Rinteissä on myös paljon kanjoneita.

Geografiset ominaisuudet
------------------------

Jalustojen koko vaihtelee huomattavasti. On alueita, joilla ei ole mannerjalustaa käytännössä lainkaan, vaan syvän meren tasanko alkaa käytännössä heti. Alueet ovat yleensä kahden mannerlaatan törmäysvyöhykkeessä, esimerkiksi Chilen rannikko. Mannerjalustoista suurin, Siperian mannerjalusta, ulottuu mantereelta noin 1 500 kilometrin etäisyydelle. Suuria mannerjalustojen päällä sijaitsevia meriä ovat muun muassa Pohjanmeri, Etelä-Kiinan meri ja Persianlahti. Mannerjalustat yltävät keskimäärin 80 kilometrin päähän mantereista. Mannerjalustojen syvyydet vaihtelevat, mutta pääasiallisesti ne ovat alle 150 metrin syvyisiä. Jalustan kaltevuuskulma on hyvin loiva, noin puoli astetta.

Sedimentit
----------

Mannerjalustat ovat sedimenttien peitossa. Vain 30–40 prosenttia sedimenteistä on jokien tuomia. Loppu on jäännöstä viime jääkaudesta. Sedimentit kasaantuvat keskimäärin 30 senttimetriä tuhannessa vuodessa, vaihteluvälin ollessa 15–40 senttimetriä.

Käyttö
------

Öljy-yhtiöt kiinnostuivat mannerjalustoista sen jälkeen, kun mantereiden öljy- ja kaasuesiintymät olivat tutkittu, ja siinä vaiheessa mannerjalusta-alueet jaettiin sopimuksin. Barentsinmeren mannerjalusta-alue on kuitenkin yhä tutkimatta, koska on epäselvää, kuuluuko se Norjalle vai Venäjälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun yliopisto *utu.fi*. Viitattu 31.10.2007. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mannerjalusta**.
* Kilpajuoksu navan alle – pääkirjoitus Verkkouutisissa[vanhentunut linkki]
* Kuka omistaa Arktisen jäämeren? - tutkimusprofessori Timo Koivurovan artikkeli[vanhentunut linkki]

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Continental shelf
|  |
| --- |
| Norboletonin kemiallinen rakenne. |
| Norboletoni |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
|  ? |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 1235-15-0 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 66255 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C21H32O2 |
| Moolimassa | 316,47758 g/mol |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Norboletoni** on anabolinen steroidi, joka kehitettiin 1966. Sitä ei ole kuitenkaan ikinä käytetty lääkkeenä, mutta sen tunnistettiin 2002 naisurheilijan dopingnäytteestä.

Norboletonia testasi ja kehitti 1960-luvulla yhdysvaltalainen lääkeyhtiö Wyeth. Lääkkeen käyttöä testasi kiistanalainen Leonard LeVann, joka käytti sitä kehitysvammaisilla lapsilla. Hänen raporttinsa mukaan norboletoni oli lievästi anabolinen aine, mutta pian selvisi, että LeVann ei ollut kertonut sivuvaikutuksista eikä hänen työnsä ollut täysin täsmällistä. Wyeth ei lopulta laittanut norboletonia markkinoille.

Kemisti ja lisäainevalmistaja Patrick Arnold löysi 1990-luvulla norboletonista 1960-luvulla tehdyt tutkimukset. Hän innostui aineesta, sillä havaitsi tutkimusten mukaan sen olevan voimakkaasti anabolinen ja vain lievästi androgeeninen. Hän päätti tuoda sen markkinoille designsteroidina. Dopingvalvojat eivät tunteneet ainetta, eikä sitä ollut siten myöskään mainittu kiellettyjen aineiden listalta. Sen käyttö paljastui 2002, kun pyöräilijä Tammy Thomasin dopingnäytteestä löytyi jälkiä siitä. Los Angelesissa toimivan dopinglaboratorion testaajat huomioivat Thomasin näytteen, josta löytyi poikkeuksellisen vähän ihmisen luonnollisia steroideja. Laboratorio kehitti pian tämän jälkeen uuden testin, jonka avulla norboletonin käyttö pystyttiin havaitsemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Groot, Aede de & Koert, Willem: Designer Steroids *ergogenics.org*. Viitattu 25.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  Myllymäki, Tomi: *Pässinkiveksistä designsteroideihin*. Alaranta, Antti et al (toim.): *Lääkkeet ja lisäravinteet urheilussa*. Helsinki: NutriMed, 2007. ISBN 978-952-92-3045-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database: Norbolethone (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Norbolethone (englanniksi)
**Aslaug Magna Dahl** (s. 23. maaliskuuta 1949 Uuniemi, Finnmark, Norja) on entinen norjalainen maastohiihtäjä.

Dahl hiihti toisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970. Seuraavana vuonna hän sijoittui Falunin hiihtokisoissa kolmanneksi 10 kilometrillä. Sapporon talviolympialaisissa 1972 Dahl oli 10 kilometrin kilpailussa kuudes ja 5 kilometrillä kahdeksas. 3×5 kilometrin viestissä hän hiihti toisen osuuden Norjan joukkueessa, joka saavutti Neuvostoliiton ja Suomen jälkeen pronssia.  Falunin MM-kilpailuissa 1974 Dahl oli mukana kuudenneksi sijoittuneessa Norjan viestijoukkueessa 

Dahl harrasti hiihdon lisäksi yleisurheilua .

Lähteet
-------

1. 1 2  4x5 km stafett kvinner www.vg.no (norjaksi)
2. ↑  Pristagare i Svenska Skidspelen[vanhentunut linkki] Svenska Skidspelen (ruotsiksi)
3. ↑  Aslaug Dahl (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference (englanniksi)
4. ↑  Idrettslaget Ilar - friidrett, Aslaug Dahl Urheiluseura Ilarin sivusto (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
Voipaalan kartano vuonna 2007.
**Voipaala** on kylä Sääksmäellä Valkeakoskella.

Historiaa
---------

Kylä on viimeisinä vuosisatoina käsittänyt nykyään taidekeskuksena toimivan Voipaalan kartanon Rapolanharjun juurella sekä Sääksmäentien varrella sitä vastapäätä sijainneen Kemmolan ratsutilan, joka 1900-luvulla tuli Sääksmäen kunnan omistukseen ja muutettiin vanhainkodiksi, jossa käytössä se on edelleen. Kylän hävinneitä taloja ovat Voipaalaan 1800-luvun alkupuolella yhdistetyt Sassi ja Rääriä, joista ensin mainitun nimi elää vielä asuinalueen nimenä kylän pohjoisosassa.

Voipaalan naapurikyliä ovat lännessä Rapola, Vuorentaka ja Valto, pohjoisessa Leipiälä eli Naakka ja idässä samaan jakokuntaan Voipaalan kanssa isossajaossa kuulunut Sääksmäen Pappila sekä jakokunnan tiluksiin idässä rajoittuva Huittula.

Kylän vanhin asutus ja vanhat kotipellot ovat keskittyneet Rapolanharjun juurelle sen kummankin puolen. Kylän pohjoisosissa, Vallonjoen varsilla ja Viuhanjärven ympärillä on ollut vielä 1700-luvulla niittyjä ja pohjoisemmassa mäkimailla metsiä.

Nykyisyyttä
-----------

Uudempaa asutusta kylässä edustavat kylän vanhoille kotitiluksille Kemmolan ratsutilan ympärille 1990-luvulla muodostunut Kemmolan kaupunginosa kylän eteläosassa, maaseutumainen Viuhan asuinalue kylän tilusten keskivaiheilla Viuhanjärven luona sekä kylän metsäisessä pohjoisosassa Sassin ja Raikkaan asuinalueet. Näistä Sassi ja Raikas olivat ennen Sääksmäen ja Valkeakosken kuntaliitosta osa Valkeakosken kaupunkia, Viuha ja Kemmola Sääksmäkeä. Sääksmäen ja Valkeakosken raja kulki tuolloin Vallonjoessa Viuhan pohjoispuolella.

Asuinalueista Viuha koostuu enimmäkseen 1940-luvulla rakennetuista omakotitaloista, joiden asukkaista osa oli siirtokarjalaisia. Viuhassa kulkee kaksi tietä, nimeltään *Viuhantie* ja *Helmuntie*. Haja-asutusalueen ympäröimänä Viuha sijaitsee lähellä luontoa, mutta myös kaupunkia. Alueen länsipuolella toimi aiemmin Vallon koulu, joka kuitenkin päätettiin lopettaa. Vallon alueelle on kaavoitettu vuonna 2007 uusi omakotialue. Lähin kauppa on Sassissa.

Voipaalan kautta kulkevia teitä ovat kylän eteläosan kautta kulkeva seututie 130 (entinen valtatie 3), siitä erkaneva, Huittulan ja Ritvalan suuntaan johtava yhdystie 3071 ja tähän Sääksmäen kirkon luona yhtyvä Sääksmäentie.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jutikkala, Eino: *Sääksmäen pitäjän historia*, s. 242-244. Jyväskylä: Gummerus, 1934.
2. 1 2  Jutikkala, Eino & Gabriel Nikander (toim.): *Hämäläisiä kartanoita ja suurtiloja*, s. 119-121. Helsinki: Kivi, 1946. Teoksen Sääksmäkeä käsittelevä osuus Valkeakosken kaupungin verkkopalvelussa (viitattu 21.12.2009).  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jutikkala 1934: 326.
4. ↑  Sirén, Ari (toim.): *Aikakirja IV*, s. 43-45. Valkeakosken kaupungin julkaisusarja B:4. Valkeakoski: Valkeakosken kaupunki, 1994.

Aiheesta muualla
----------------

* Voipaalan rakennukset
* Voipaalan taidekeskus
Eixamplen sijainti Barcelonassa
**Eixample** on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Se rakennettiin 1800-luvulla liian ahtaaksi käyneen keskiaikaisen keskustan ympärille. Sana Eixample tarkoittaakin katalaaniksi laajennusta.

Suunnittelu
-----------

Eixamplen alueella on käytetty kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin perustuvaa ruutukaavaa. Sen suunnitteli kaupunkisuunnittelun ja kaavoituksen edelläkävijä Ildefons Cerdà. Eri liikennemuodot huomioon ottava ja valoisien puistoteiden sekä aukioiden sävyttämä suunnitelma oli aikanaan uraauurtava. Alueen kadut noudattavat edelleen alkuperäisen suunnitelman kaavaa, mutta tilanpuutteesta johtuneen lisärakentamisen vuoksi alue ei ole yhtä vehreä ja puistomainen kuin alun perin oli tarkoitus.

Suurin osa Barcelonan maamerkeiksi muodostuneista *modernisme*-tyylisuunnan rakennuksista sijaitsee Eixamplen alueella. Näistä todennäköisesti tunnetuimmat ovat Antoni Gaudín asuinrakennuksiksi suunnittelemat Casa Milà ja Casa Batlló sekä Sagrada Famílian kirkko. Gaudín lisäksi muita tärkeitä arkkitehteja Eixamplen kaupunkikuvan muodostumisen kannalta olivat Lluís Domènech i Montaner, Josep Puig i Cadafalch, Josep Domènech i Estapà, Josep Vilaseca i Casanovas ja useita satoja rakennuksia suunnitellut Enric Sagnier i Villavecchia. Monet kaupungin tunnetuimmista rakennuksista sijaitsevat maineikkaiden Passeig de Gràcia ja Rambla de Catalunya -katujen varrella. Muita tunnettuja katuja ovat alueen viistosti leikkaava Avinguda Diagonal -puistokatu sekä Carrer d'Aragó, Carrer de Balmes ja Passeig de Sant Joan.

Alueellinen jako
----------------

Eixample on jaettu viiteen pienempään hallinnolliseen yksikköön:

* L'Antiga Esquerra de l'Eixample
* La Nova Esquerra de l'Eixample
* Dreta de l'Eixample
* Fort Pienc
* Sagrada Família
* Sant Antoni

Kuvat
-----

* Alueella käytetty ruutukaava perustuu kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin.Alueella käytetty ruutukaava perustuu kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin.
* Ildefons Cerdàn alkuperäinen Eixamplen asemakaavasuunnitelma.Ildefons Cerdàn alkuperäinen Eixamplen asemakaavasuunnitelma.
* Eixamplen kaupunginosa ilmastaEixamplen kaupunginosa ilmasta
* Eixamplen arkkitehtuuria.Eixamplen arkkitehtuuria.

Barcelonan hallintoalueet

* Ciutat Vella
* Eixample
* Gràcia
* Horta-Guinardó
* Les Corts
* Nou Barris
* Sant Andreu
* Sant Martí
* Sants-Montjuïc
* Sarrià-Sant Gervasi
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Arrogant** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arrogant-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1758 John Barnard ja John Turnerilta Harwichista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1759. Se laskettiin vesille 22. tammikuuta 1761 ja valmistui 28. huhtikuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 27 438 puntaa. Lisäksi tulivat varustamis- ja takilointikulut.

Palvelus
--------

Alus kävi 8. syyskuuta 1796 Sumatran rannikolla *HMS Victoriousin* kanssa ratkaisemattoman taistelun Ranskan laivaston fregatteja vastaan. Tammikuussa 1799 alus kuului brittiläiseen laivastoon, joka suojasi Makaota.

Alus sijoitettiin 1804 vastaanottoalukseksi Bombayhin päällikkönään George Bell. Vuonna 1805 aluksen päällikköinä olivat Hood Christian ja William Dobbie. Anthony Maitland oli 1807 aluksen päällikkönä ja seuraavana vuonna Henry Dawson. Viimeisenä päällikkönä oli William Flint, joka vastaanotti päällikkyyden 1809. Alus romutettiin 1810.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 65

*Arrogant*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1758 tilatut | *HMS Cornwall* - *HMS Arrogant* |
| Edgar-luokka | *HMS Edgar* - *HMS Goliath* - *HMS Vanguard* - *HMS Excellent* - *HMS Saturn* - *HMS Elephant* - *HMS Illustrious* - *HMS Bellerophon* - *HMS Zealous* - *HMS Audacious* |

|  |
| --- |
| Edeltäjät: Bellona-luokka – Seuraaja: Albion-luokka |