recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Polttomoottorivoimalaitos
**Polttomoottorivoimalaitos** on yhdestä tai useammasta polttomoottorista, yleensä laivadieselmoottorista muokattu voimalaitos, joka voi olla kiinteästi maalle rakennettu tai kelluva laitos.

Polttomoottori pyörittää vaihteiston välityksellä sähkögeneraattoria, jolla moottorin tuottama liike-energia muunnetaan sähköenergiaksi. Moottorin käydessä syntyvä lämpöenergia joko lauhdutetaan ilmaan, tai soveltuvin osin sitä voidaan hyödyntää uudelleen lämmön tuotannossa.

Pelkkää sähkötehoa tuottavien voimalaitosten hyötysuhde jää noin 40 % tasolle. Jos moottorin tuottamaa lämpöä voidaan käyttää hyödyksi, kokonaishyötysuhde saadaan nostettua noin 90 % tasolle.

Polttomoottorivoimalaitos on fyysiseltä kooltaan vastaavan tehoista kattilalaitosta pienempi ja kompaktimpi. Polttomoottorivoimalan etuna on sen nopea pystytettävyys, ja kiinteänäkin suhteellisen nopea siirrettävyys paikasta toiseen. Dieselmoottorin eduksi voidaan laskea sekin, että se voi käyttää energialähteenään hyvin monentyyppisiä polttoaineita. Suuret yksiköt käyttävät yleensä maakaasua, mutta pienemmissä yksiköissä voidaan käyttää öljyä, erilaisia biopolttoaineita ja muun muassa metaania, jota syntyy luonnostaan orgaanista alkuperää olevien jätteiden mädäntyessä.

Käyttökohteita
--------------

Laitos on parhaimmillaan suhteellisen pienissä käyttöympäristöissä, kuten laivoilla tai etäisillä saarilla, joissa sähköntarve on suhteellisen pieni.

Toinen käyttökohde on yleensä vesiteitse liikuteltavat voimalaitokset, jotka voidaan siirtää katastrofikohteeseen tuottamaan sähköä, kunnes kiinteä voimansyöttö voidaan palauttaa normaalille tasolle.

Lisäksi polttomoottoria voidaan käyttää hätävoiman lähteenä paikoissa, joissa sähkönsyöttö ei saa katketa. Tällaisia ovat esimerkiksi sairaalat (niissä etenkin teho-osastot) ja Suomessa Digita Oyn lähetys- ja linkkiasemat. Digitan laitoksissa hätävoimaa tuottaa tyypillisesti 1–2 kuorma-autodieselmoottorin pyörittämää generaattoria. 

Valtakunnallista varavoimaa syötetään Suomessa tarpeen vaatiessa Fingridin omistamista varavoimaloista, joita on sijoiteltu pitkin maata. Näissä käytetään yleisemmin kaasuturbiinia dieselmoottorin asemasta. Kaasuturbiinia ei juurikaan käytetä normaalissa voimantuotannossa johtuen sen huonosta hyötysuhteesta ja polttoaineen kalleudesta.

Valmistajia
-----------

* Wärtsilä Oyj; Wärtsilän kotisivut

Voimalaitokset

|  |  |
| --- | --- |
| Vesivoimalaitos | Jokivoimalaitos | 
Säännöstelyvoimalaitos | 
Vuorovesivoimalaitos | 
Aaltovoimalaitos | 
Pumppuvoimalaitos  |
| Lämpövoimalaitos | Lauhdevoimalaitos | 
Ydinvoimalaitos |
| Vastapainevoimalaitos |  |
| Kaasuturbiinivoimalaitos | Maakaasuvoimalaitos |
| Polttomoottorivoimalaitos | Dieselmoottorivoimalaitos |
| Tuulivoimalaitos |  |
| Aurinkolämpövoimalaitos |  |
| Polttokennovoimalaitos |  |
*Tämä artikkeli kertoo joesta. Geba on myös Guinea-Bissaussa sijaitseva kylä.*

**Geba** on Atlantin valtamereen laskeva joki Guineassa, Senegalissa ja Guinea-Bissaussa. Sen pituus on noin 544 kilometriä.

Joki saa alkunsa Guinean pohjoisosasta, virtaa Senegalin Casamancen alueen läpi ja laskee Atlanttiin Bissaun kaupungin lähellä muodostaen laajan estuaarin. Geba oli aikoinaan tärkeä kulkureitti, jonka ympärille muodostui Kaabun valtakunta. Se on liikennöintikelpoinen alle 2 000 tonnin aluksilla 149 kilometrin pituudelta. Sivujokia ovat Colufe ja Corubal.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mendy, Peter Karibe & Lobban, Richard A. Jr.: *Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau: Fourth Edition*, s. 204. Landam, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-5310-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Geba** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Costaricansäkenepuu** (*Caryocar costaricense*) on säkenepuukasvien (Caryocaraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on hyvin läheistä sukua *Caryocar amygdaliferum* -lajille ja ne voivat mahdollisesti muodostaa yhdessä yhden taksonin.

Costaricansäkenepuu on suurikokoinen puulaji, joka voi kasvaa korkeimmillaan 50 metriä korkeaksi. Sen hedelmät ovat suurikokoisia luumarjoja.

Costaricansäkenepuu kasvaa luonnossa tropiikin alankojen sulkeutuneissa metsissä sekä siellä täällä alavien maiden sademetsissä. Laji kasvaa luonnossa Keski-Amerikassa Costa Ricassa ja Panamassa.

Costaricansäkenepuuta käytetään erilaisiin tarkoituksiin. Sen hedelmiä voi syödä kypsennettyinä ja siemenissä on paljon ruoanlaittoon sopivia öljyjä. Puun kaarnaa on käytetty lääkinnällisiin tarkoituksiin, mutta merkittävin käyttökohde costaricansäkenepuulle on siitä saatava puutavara, jota käytetään paikallisesti sekä tuotetaan myyntiin. Lajin sydänpuun väri vaihtelee kellertävänharmaanruskeasta vaaleanharmaanruskeaan ja sitä on hankala erottaa pintapuusta. Sydänpuun on todettu olevan hyvin kestävä sekä ruskolaho- että valkolahosieniä vastaan. Puuta käytetäänkin rakentamisessa etenkin sellaisissa paikoissa, joissa vaaditaan kovuutta sekä hyvää säänkestävyyttä. Puutavaraa käytetään muun muassa siltojen ja veneiden rakentamiseen sekä ratapölkkyihin.

Runsaat hakkuut ovat merkittävä uhka costaricansäkenepuun säilymiselle luonnossa. Vielä hakkuitakin merkittävämpi uhka lajin säilymiselle on kuitenkin sen elinympäristöjen yleinen häviäminen ja siksi laji onkin luokiteltu vuonna 2009 vaarantuneeksi (VU) lajiksi.

Lähteet
-------

* Useful Tropical Plants: *Caryocar costaricense* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  *Caryocar costaricense* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Caryocar costaricense* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Caryocar costaricense* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5047712
* Wikispecies: Caryocar costaricense
* ARKive: caryocar-costaricense
* CoL: RJ2W
* EoL: 5706936
* GBIF: 3826045
* GRIN: 410804
* iNaturalist: 190315
* IPNI: 47862-2
* ITIS: 847573
* IUCN: 31296
* Open Tree of Life: 3915299
* Plant List: kew-34633
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:47862-2
* Species+: 16008
* Tropicos: 6200027
* WFO: wfo-0000808096

 |

 |
Giovanni Caproni (kuvassa vasemmalla) Caproni Ca.32 -pommikoneessa vuonna 1915.
**Giovanni Battista Caproni** (3. heinäkuuta 1886 Massone – 27. lokakuuta 1957 Rooma) oli italialainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Caproni-tehtaan. 

Caproni opiskeli jonkin aikaa sähköinsinööriksi Münchenin polyteknisessä koulussa, jossa kiinnostui ilmailusta. Pariisissa hän tutustui alan pioneereihin.

Hän perusti vuonna 1908 lentokonetehtaan. Ensimmäisen oman koneen ensilento tapahtui 27. toukokuuta 1910, mutta kone tuhoutui ensimmäisessä laskussa. Tehdas siirtyi Vizzola Ticinoon ja vuonna 1911 sai nimen *Societa de Agostini e Caproni*. Vuonna 1913 valtio kansallisti yhtiön. Caprioni jäi johtamaan tuotantoa. Ensimmäiseen maailmansotaan yhtiö rakensi (tuon ajan näkemyksen mukaan) raskaita pommikoneita, joista ensimmäinen oli Caproni Ca.1.

Sodan jälkeen tehdas kaavaili mm. 100-paikkaista matkustajakonetta Caproni Ca.60 ja toisen maailmansodan edellä suihkukonetta Campini Caproni CC.2. 

Vuonna 1940 Caprioni sai aatelisarvon, Conte di Taliedo. Toisen maailmansodan tuotteita olivat hävittäjät, mm. Caproni Ca.311. Hän toimi Saksan puolella Salòn tasavallassa ja oli sodan jälkeen vangittuna vuoden.

Vuosina 1946–1951 Caproni yritti palata lentokoneteollisuuteen, mutta epäonnistui.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |

 |
**L’Malouma Said** (s. 1972 Boutilimit, Mauritania) on mauritanialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti. Orjuudessa syntynyt Said on taistellut kansansa haratinien puolesta erilaisissa järjestöissä. Hänet valittiin vuonna 2006 Mauritanian kansalliskokoukseen.

Elämäkerta
----------

L’Malouma Said syntyi orjuuteen vuonna 1972 Mauritanian lounaisosassa sijaitsevassa Boutilimitin kaupungissa. Hän kuuluu haratineihin, jotka ovat olleet perinteisesti valtaapitävien bidanien palvelijoina. Said suuntasi jo 17-vuotiaana koulussaan keskustleun haratinien vapauttamiseen.

Said on toiminut laajasti haratinien vapauttamisen puolesta. Hän on työskennellyt asiaa ajavaa El Hor -liikkeessä ja ollut perustamassa mauritanialaista abolitionisista S. O. S. Esclaves järjestöä. Hänet valittiin vuonna 2006 Mauritanian kansalliskokoukseen. Hän oli yksi neljästä haratininaisesta. Said valittiin uudelleen vuonna 2013. Hän on parlamentissa pyrkinyt ajamaan samoja asioita kuin sitä ennenkin. Said on taistellut ihmisoikeuksien ja tasa-arvon puolesta ja kaikenlaista sortamista vastaan.

Said palkittiin vuonna 2018 International Women of Courage -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biographies of the Finalists for the 2018 International Women of Courage Awards *State.gov*. U.S. State Department. Viitattu 27.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Pesonen, Hannu: Mauritania on viimeisiä suuria orjuuden pesäkkeitä maailmassa *TS.fi*.  24.4.2005. Turun Sanomat. Viitattu 27.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **L’Malouma Said** Wikimedia Commonsissa
**Lapsen houkutteleminen seksuaalisiin tarkoituksiin** on Suomen rikoslaissa oleva seksuaalirikoksen nimike (8 b §). Siihen syyllistyy, jos ehdottaa alle 18-vuotiaalle tapaamista tai muuta kanssakäymistä siten, että ehdotuksen sisällöstä tai olosuhteista muuten ilmenee, että tekijän tarkoitus on 1. valmistaa kuvia tai kuvatallenteita, joissa esitetään sukupuolisiveellisyyttä loukkaavasti lasta (rikoslain 17 luvun 18 §:n 1 momentissa tarkoitetulla tavalla); tai 2. syyllistyä seksuaaliseen hyväksikäyttöön, Jollei teosta ole muualla ankarampaa rikosnimikettä, houkuttelu seksuaalisiin tarkoituksiin sisältää myös ehdotuksen kanssakäymiseen, jonka tarkoitus on 3. ostaa seksiä tai muita seksuaalisia tekoja tai 4. tarkoitus on saada kohde esiintymään sukupuolisiveellisyyttä loukkaavassa järjestetyssä esityksessä. Rangaistavaa on myös hyväksikäyttöön houkuttelun yritys ja sukupuolisiveellisyyttä loukkaavaan esitykseen houkuttelun yritys.

Rikoksesta on rangaistuksena sakkoa tai enimmillään vuosi vankeutta. Vankeusrangaistuksesta tulee merkintä rikosrekisteriin, koska sillä on arvioitu olevan erityistä merkitystä, kun ihminen työskentelee lasten kanssa.

Oikeus syyttää lapsen houkuttelemisesta seksuaalisiin tarkoituksiin vanhenee, kun rikoksen kohteena ollut henkilö täyttää 23 vuotta.

Historia
--------

Rikosnimikettä alettiin käyttää 1. kesäkuuta 2011. Kesäkuussa 2014 tehtiin kansalaisaloite, joka vaatii, että vähimmäisrangaistus rikosnimikkeestä nostetaan neljään kuukauteen vankeutta. Aloite keräsi yli vaadittavat 50 000 nimeä (58 013 nimeä) ja luovutettiin eduskuntaan 24.9.2015. Aloite oli tarkoitus käsitellä vuonna 2018 lakivaliokunnassa yhdessä oikeusministerin alaikäisiin kohdistuvien seksuaalirikosten korottamisesityksen kanssa.*päivitettävä*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laki rikoslain muuttamisesta 540/2011 *Säädökset alkuperäisinä. Finlex.fi*. Viitattu 4.6.2018.
2. ↑  Nämä tiedot näkyvät sinusta rikostaustaotteella *yle.fi*.  31.5.2016. Viitattu 4.6.2018.
3. ↑  Lapsen houkutteleminen seksuaalisiin tarkoituksiin - Väkivallan vähentäminen *vakivalta.rikoksentorjunta.fi*.  Arkistoitu 9.8.2018. Viitattu 4.6.2018.
4. ↑  Jessikka Aro: Kansalaisaloite vaatii kovempia tuomioita lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä *Yle Uutiset*.  9.6.2014. Viitattu 4.6.2018.
5. ↑  Kansalaisaloitepalvelu - Kansalaisaloite lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten rangaistusasteikon koventamisesta *Kansalaisaloitepalvelu*. Viitattu 4.6.2018.
6. ↑  Oikeusministeri Häkkänen haluaa kovempia rangaistuksia lapsiin kohdistuvista seksuaalirikoksista *SSS.fi*.  13.3.2018. Viitattu 4.6.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee meriakvaariota.* Polaria *oli myös Valtionrautateiden erikoispikajuna.*
Polarian päärakennus.
**Polaria** on Tromssassa Norjassa sijaitseva, maailman pohjoisin akvaario. Toisin kuin Bergenissä sijaitseva tieteelliseen käyttöön tarkoitettu akvaario, toukokuussa 1998 avattu Polaria on suunniteltu erityisesti lapsille suunnattuja opetusnäyttelyitä varten.

Useimmat Polarian näyttelyistä käsittelevät pohjoisella Jäämerellä sijaitsevan Huippuvuorten saariston vedenalaista lajistoa. Akvaariossa on viiden näytön laajuinen panoraamaelokuva, arktinen napatutkimuslaitteistoa esittelevä kävelyreitti, täytettyjä eläimiä, simuloitua routamaata, useita altaita joissa esitellään paikallista merieläimistöä, avoimia akvaarioita joissa esitellään rantaeliöitä, sekä lapsi- ja vauvaystävällisiä näyttelyitä. Akvaarion keskipisteenä on avoin hyljeallas, jonka asukkaat ovat koulutettuja ja esiintyvät yleisölle. Hyljealtaan sivuilla on katseluaukkoja ja sen pohjalla kulkee läpinäkyvä vedenalainen tunneli.

Rakennuksen ulkonäkö muistuttaa arktisen merenkäynnin rannalle paiskaamia jäälauttoja, ja toistaa sataman toisella puolen sijaitsevan Jäämerenkatedraalin linjoja.

*Polstjerna*, eräs kuuluisimmista norjalaisista hylkeenpyyntialuksista, on museoitu erilliseen rakennukseen vajaan sadan metrin päähän akvaariosta. Laivamuseon pääsylippuja voi ostaa Polariasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  TROMSØ, NORWAY Polaria *Places*. Atlas Obscura. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polaria** Wikimedia Commonsissa

* Polaria.no
**Tomi "Varre" Vartiainen** (s. 30. syyskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen kitaristi. Hän on ollut Leningrad Cowboysin jäsen vuodesta 2000.

Varhaiset vaiheet
-----------------

Vartiainen vietti nuoruutensa Keravalla. Hän aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana, mutta kiinnostui kitaransoitosta kymmenvuotiaana. Vartiainen opiskeli Keravan musiikkiopistossa ja soitti siellä myös ensimmäisissä yhtyeissään. Myöhemmin hän siirtyi Sibelius-lukioon Helsinkiin ja sieltä vuonna 1993 Oulunkylän Pop & Jazz konservatorioon. Armeijan hän kävi Haminassa Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa.

Jatko-opinnot ja työ
--------------------

Vuonna 1997 Vartiainen siirtyi opiskelemaan Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolle. Uuden Musiikin Orkesterin nuorena solistina hän on toiminut vuodesta 1998. Vartiainen on tehnyt freelance-keikkoja, studiotyötä, opetusta, teatteria ja TV-työtä (mm. Joonas Hytönen House Band ja Idols).

Vuosina 1998–2000 Vartiainen soitti yhtyeessä nimeltä Bingo, johon kuuluivat myös Toni Porthén ja Lasse Lindgren. Toisessa kolmijäsenisessä yhtyeessä, Husbandissa hän on soittanut vuodesta 2000, jolloin hän liittyi myös Leningrad Cowboysiin. Sleepy Sleepersiin hänet kutsuttiin vuonna 2004. 

Varre Vartiainen on myös Open Eye Band -progerockyhtyeen kitaristi. Open Eye Band julkaisi elokuussa 2008 debyyttialbuminsa *Screaming Baby*.

Lähteet
-------

* Varrevartiainen.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Levan Gorozia** (georg. ლევან გოროზია, ven. Леван Горозия) tunnetaan paremmin nimellä **L’One**, on georgialais-venäläinen räppäri, joka tunnetaan WDKTZ-duon perustajajäsenenä sekä aloittamastaan levy-yhtiöstä nimeltään Black Star Inc. L’Onella on oma vaatemallisto *Cosmokot*, jota valmistetaan tuotemerkillä *Black Star Wear*.

Elämäkerta
----------

Levan Gorozia syntyi Krasnojarskissa 9. lokakuuta vuonna 1985. Teini-ikäisenä hän muutti Jakutskiin, jossa hän aloitti uransa muusikkona. Levan pelasi koripalloa Jakutian maajoukkueessa, mutta saatuaan polvivamman hänen oli pakko lopettaa, ja hän päätti keskittyä kokonaan rap-musiikkiin.

Jakutskissa L’Onea pidettiin julkisuuden henkilönä ja hän työskentelikin niin radio- että TV-alalla.Hänen debyyttialbuminsa julkaisun jälkeen vuonna 2005, Levan muutti Moskovaan yhdessä ystävänsä Nelin kanssa, jossa he muodostivat hip hop-ryhmän nimeltä *Marselle*.

Debyyttialbumillaan ja kappaleellaan *Moskova* (Москва), Marselle tuli kuuluisaksi koko Venäjällä ja matkusti ympäri maata saaden kansallista tunnustusta. Heidän kappaleensa *Moskova* pysyi Next Fm -listan kärjessä 32 viikkoa.

Vuonna 2008 L’one osallistui *BiTVa*-TV-ohjelmaan (БиТВа за респект), jossa hän julkaisi ensimmäisen mixtapensa *Mars FM*:n. Ohjelmassa katsojat saavat nähdä kappaleiden äänitysprosessin. Myöhemmin samana vuonna hän julkaisi albumin nimeltä *Mars*, jossa oli mukana artisteja, kuten Teona Dolnikova, Dza-Dze, Sasha Legend, sekä Knara ja Basta.

Vuonna 2009 hän julkaisi juhlakokoelman *Phlatline in da building* levy-yhtiönsä viisivuotispäivän kunniaksi. Mukana levyllä oli myös uusia kappaleita Marsellelta. Albumin lisäksi kappaleille *Marselle i ST* (Marselle ja ST) ja *V Tvojem Dome* (Sinun talossasi).

Vuonna 2010 hän julkaisi toisen mixtapensa nimeltään *L*.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Спутник*  (2013, "Satelliitti")
* *Одинокая планета*  (2014, "Yksinäinen universumi")
* *Гравитация*  (2016, "Painovoima")

### Singlet

* "Автолюбитель" (2015, "Autoilija")
* "С самых низов" (2016, "Aloittaa pohjalta")

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen VKontakte-sivu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |

 |


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:L'One  –  16.5.2017 versio 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:L'One  –  16.5.2017 versio
Taiteilijan näkemys R136a1:stä 
**R136a1** on Wolfin–Rayetin tähti ja kaikkein massiivisin tiedossa oleva tähti. Sen massa on arviolta 265 Auringon massaa. Tähti on myös noin 8 700 000 kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Se sijaitsee R136-supertähtijoukkossa lähellä Tarantellasumun (tunnetaan myös nimillä 30 Doradus ja NGC 2070) keskustaa, Suuressa Magellanin pilvessä.

Löytö
-----

Uutisissa tähtilöytö julkaistiin heinäkuussa 2010. R136a oli todennäköisesti supermassiivinen tähti, aikoinaan noin 1 000–3 000 Auringon massainen tähti. R136a todettiin tiheäksi tähtijoukoksi holografisen Täpläinterferometrian avulla. Tähtitieteilijät löysivät Suuresta Magellanin pilvestä useita tähtiä, joiden pinnan lämpötila on yli 40 000–56 000 K, yli seitsemän kertaa kuumempi kuin Auringon, ja jotka ovat Aurinkoa useita miljoonia kertoja kirkkaampia. Ainakin kolme tähteä ovat noin yli 150 kertaa aurinkoa massiivisempia.

Vasemmalta oikealle, Punainen kääpiö, Aurinko, Sininen kääpiö ja R136a1 kokovertailussa.

Fysikaaliset ominaisuudet
-------------------------

R136a1 on Wolfin–Rayetin tähti ja sen pintalämpötila on yli 50 000 K. Kuten muutkin tähdet, jotka ovat lähellä Eddingtonin rajaa, R136a1 irrottaa massaansa tähtituulena avaruuteen. On arvioitu, että tähden massa olisi ollut sen syntymähetkillä noin 320 Auringon massaa, mutta on menettänyt noin 50 auringon massaa viime miljoonan vuoden aikana. Kuitenkin nykyisten teorioiden mukaan ei tähtiä joiden massan on yli 150 ei voi syntyä, vaan supermassiiviset tähdet saavat massansa fuusioreaktioissa. Tähdet joiden massa on 8 ja 150 auringon massan välillä, päättävät päivänsä supernovana ja jättävät jälkeensä neutronitähtiä tai mustia aukkoja. Tähdet joiden massa on 150 ja 300 auringon massan välillä päättävät päivänsä hypernovalla. Silloin tähden sisus romahtaa suoraan mustaksi aukoksi ilman supernovaräjähdystä ja vapauttaa runsaita määriä, yli 100 kertaa supernovan verran energiaa, ja vapauttaa myös röntengsäteilyä ja gammasäteilyä. R136a1 päättää päivänsä todennäköisesti hypernovana jollei räjähdä ennenaikaisena supernovana sitä ennen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:R136a1 

  

Kultakalan tähdistö (Dorado) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | α Dor, β Dor, γ Dor, δ Dor, 36 Dor, ζ Dor, θ Dor, η2 Dor, ν Dor, ε Dor, λ Dor, WZ Dor, κ Dor, 28 Dor, π2 Dor, π1 Dor, R Dor, η1 Dor, AZ Dor, AB Dor, HD 30177, S Dor, HE 0437-5439, BB Dor, SN 1987A |
| Eksoplaneetat | HD 30177 b |
**L’Osservatore Romano** (italiaa, suomeksi "Rooman tarkkailija") on Vatikaanivaltion ja Pyhän istuimen puolivirallinen lehti*lähde?*. Vatikaanivaltion toinen pääviestin on Vatikaanin radio. Lehti ilmestyy päivittäin italiaksi. Lehden kunkin päivän numero ilmestyy jo edellisen päivän iltapäivällä, mikä johtaa joskus sekaannuksiin ilmestymispäivämäärissä.

*L’Osservatore Romanon* ensimmäinen numero ilmestyi 1. heinäkuuta 1861 Roomassa. Lehden perusti tuolloisen paavillisen hallituksen virkaatekevä sisäministeri Marcantonio Pacelli, myöhemmän paavi Pius XII:n (siviilinimeltään Eugenio Pacelli) isoisä. Lehden alkuperäinen koko oli neljä sivua. Jo vuoden 1861 lopussa lehden nimestä poistettiin sen alaotsikko "siveellinen sanomalehti". Lehden otsikon alla on alusta asti ollut sen motto "Unicuique suum – non praevalebunt" (*Jokaiselle omansa – ne eivät sitä voita*; vrt. Matteuksen evankeliumin 16:18, jossa Jeesus sanoo Pietarille, etteivät helvetin portit tule voittamaan kirkkoa).

Pius IX tunsi yhteiskunnan liberalisoitumisen uhkaavan katolisen kirkon ja kristinuskon asemaa. Hänen aikanaan L’Osservatore Romanosta tuli katolisen kirkon modernismin ja liberalismin vastaisen taistelun äänitorvi. Erityisesti konservatiivisen Augusto Bavieran tultua lehden päätoimittajaksi 1866 lehti kävi kärjekkääseen taisteluun kristinuskon vastaisia voimia, vasemmistolaisuutta ja yhteiskunnan vapaamielisyyttä vastaan. Lehdessä julkaistiin myös satunnaisesti juutalaisvastaisia artikkeleita ja kiivailtiin vapaamuurareita vastaan.

1938 lehti kritisoi avoimesti kansallissosialistista rotupolitiikkaa ja juutalaisten syrjintää Kolmannessa valtakunnassa. Lehti myös tuomitsi toisen maailmansodan. 

Kuten yleensäkin sanomalehdissä, julkaistavat artikkelit edustavat virallisesti vain niiden kirjoittaneiden toimittajien mielipiteitä. Käytännössä Vatikaanivaltion valtiosihteeri kuitenkin valvoo lehdessä julkaistavaa materiaalia, ja katolisen kirkon virallisesta kannasta eroavien artikkeleiden julkaisu estetään tai niiden kirjoittajia rangaistaan. Lehden toimituksellinen politiikka on perinteistä: Se julkaisee paavin sekä muiden korkeiden kirkonmiesten puheita ja saarnoja sekä virallisia kirkollisia dokumentteja, kommentoi niitä lyhyesti ja tarkastelee maailman politiikkaa katolisen kirkon näkökulmasta. Lehti harrastaa tuskin syvällemenevää kriittistä journalismia. Katolisen kirkon "puolivirallisena lehtenä" L’Osservatore Romano on arvokas ja tiiviisti seurattu tietolähde. 

Italiankielisen version lisäksi lehdestä ilmestyy virallinen versio viikoittain myös ranskaksi (vuodesta 1949), englanniksi (vuodesta 1968), espanjaksi ja portugaliksi (vuodesta 1969), saksaksi (vuodesta 1971) sekä kuukausittainen versio puolaksi (vuodesta 1980). Myös italiaksi ilmestyy viikoittainen versio vuodesta 1950.
**Lords Appellant** oli 1300-luvulla Englannissa toiminut, aatelisista koostunut ryhmä, joka halusi vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja jatkaa sotaa Ranskaa vastaan. Jäseniä olivat ainakin Gloucesterin herttua Thomas Woodstock (kuningas Edvard III:n nuorin poika ja kuningas Richardin setä), Arundelin jaarli Richard FitzAlan, ja Warwickin jaarli Thomas De Beauchamp ja se sekoitti joukkoon Nottinghamin jaarlin Thomas De Mowbrayn ja hänen mukanaan Henry Bolingbrooken.

Synty
-----

Rikhard II
Kun Englannin kuningas Rikhard II alkoi keskittää enemmän valtaa itselleen ja suosia sisäpiiriä hallituksessa, hän sai samalla vihamiehiä syrjimistään aatelisista, joihin lukeutui monia vaikutusvaltaisia miehiä, kuten Edvard III:n poika. Heistä tuli ryhmä, joka kutsui itseään nimellä Lords Appellant. Heidän tavoitteenaan oli vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja saada sota Ranskaa vastaan jatkumaan Rikhardin pyrkiessä rauhaan. He pyrkivät tavoittelemaan omaansa eikä niinkään valtion etua.

Toiminta
--------

Vuonna 1387 Englannin parlamentti vaati ryhmän painostuksesta kuningas Rikhardia vaihtamaan epäsuosiolliset valtuutetut. Nuori kuningas ei tähän suostunut ja syttyi aseellinen selkkaus, jonka Lords Appellantin joukot voittivat. Tämän seurauksena Rikhard teljettiin Toweriin ja hänen valtuutettunsa joko teloitettiin tai ajettiin maanpakoon. 

Rikhard otti opikseen välikohtauksesta ja ryhtyi varovaisemmaksi aatelisten suhteen. Vuonna 1390 John Gaunt palasi Espanjasta takaisin Englantiin ja Lords Appellantin johtoon.

Ryhmän loppu
------------

Rikhard päätti haluavansa lopullisesti eroon Lords Appellant -ryhmästä vuonna 1397. Hän teloitutti ja ajoi maanpakoon ryhmän jäseniä, ja vaati kaikilta ehdotonta sitoutumista hänen hallintaansa. Hän näki itsensä Jumalan valitsemana prinssinä, eikä hyväksynyt arvostelua. Rikhardilla ei edelleenkään ollut jälkeläistä ja häntä huolestutti kruunun kohtalo ja erityisesti serkkunsa, Juhana Gentin poika, Henrik (Henry) Bolingbroke, josta tuli myöhemmin Henrik IV. Henrik oli osallistunut aatelisten neuvoston, isänsä Juhanan johtaman Lords Appellantin kapinaan Rikhardia vastaan vuonna 1387. Rikhard ei kuitenkaan ollut rankaissut serkkuaan, vaan jopa ylensi tämän Derbyn kreivistä Herefordin herttuaksi. 

Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa Bolingbroke saapui Yorkiin tukenaan Ranskan kuninkaan armeija. Hän vaati omaksi isältään jääneitä alueita, ja saikin pian haltuunsa miltei koko itäisen ja eteläisen Englannin. Hänen suunnitelmaansa ei kuulunut kuninkuuden anastaminen Rikhardilta, vain oman perintönsä palauttaminen ja Lords Appellantin aseman palauttaminen.

Lähteet
-------

* Goodman, Anthony: The Loyal Conspiracy: The Lords Appellant under Richard II
**Räkätauti**, rotsi (lat. *malleus*) on tartuntatauti, jota esiintyy lähinnä hevosella, muulilla ja aasilla. Se voi tarttua myös muihin eläimiin kuten koiraan, kissaan ja vuoheen. Sen aiheuttaa *Burkholderia mallei* -bakteeri, joka tarttuu yleensä saastuneen ravinnon tai veden kautta. Räkätaudin oireita ovat kyhmymäisten muutoksien muodostuminen keuhkoihin ja verenvuoto ylähengitysteiden limakalvoilta. Akuutti muoto ilmenee yskänä, kuumeena ja yleensä vain toisesta sieraimesta erittyvänä räkänä. Ainakin jos tautia ei hoideta, seuraa verenmyrkytys ja muutamassa päivässä kuolema. Kroonisessa muodossa kehittyy turpaan ja ihon alle kyhmyjä. Joissakin tapauksissa nämä vuotavat verta. Kuolinkamppailu voi kestää kuukausia. Eloonjääneet jäävät taudin kantajiksi.

Räkätautia esiintyy endeemisenä Afrikassa, Aasiassa ja Lähi-idässä sekä Keski- ja Etelä-Amerikassa. Se on saatu hävitetyksi Pohjois-Amerikasta, Australiasta ja suurimmasta osasta Eurooppaa valvonnalla, tuontirajoituksilla ja tartunnan saaneiden eläinten hävittämisellä. Suomessa räkätauti esiintyy harvinaisena, ja siitä on ilmoitusvelvollisuus.

Räkätauti voi tarttua myös ihmiseen, minkä takia se luokitellaan zoonoosiksi. Tartunta tapahtuu suorassa kontaktissa sairaaseen eläimeen vahingoittuneen ihon, nenän tai suun limakalvon taikka hengityksen kautta. Koska ihmisellä taudin aiheuttama kuolleisuus on suuri ja taudin puhkeamiseen riittää vähäinen määrä mikrobeja, räkätautia pidetään mahdollisena aseena bioterrorismissa, kuten myös melioidoosia, jonka aiheuttaa *Burkholderia malleille* läheistä sukua oleva *Burkholderia pseudomallei*.

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001 s. 189

Aiheesta muualla
----------------

 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rauta(III)sulfaatti** eli **ferrisulfaatti** (Fe2(SO4)3) on rauta- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää veden puhdistukseen, väriaineena ja muiden rautayhdisteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa rauta(III)sulfaatti on harmahtavanvalkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja kuten monohydraatti (Fe2(SO4)3·H2O), heksahydraatti (Fe2(SO4)3·6H2O), heptahydraatti (Fe2(SO4)3·7H2O) ja nonahydraatti (Fe2(SO4)3·9H2O). Kidevesi poistuu näiden yhdisteiden rakenteesta kuumennettaessa. Rauta(III)sulfaatit liukenee kohtalaisesti veteen ja hydraatit kidevedetöntä yhdistettä runsaammin. Liuetessaan rauta(III)sulfaatti usein hydrolysoituu. Kuumennettaessa rauta(III)sulfaattia 480 °C:n lämpötilaan se hajoaa rauta(III)oksidiksi. Rauta(III)sulfaatti muodostaa alkalimetallisulfaattien ja alumiinisulfaatin kanssa alunoita.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Rauta(III)sulfaattia voidaan valmistaa hapettamalla rauta(II)sulfaattia väkevien typpi- tai rikkihappojen avulla tai kloorin avulla. Toinen tapa muodostaa yhdistettä on liuottaa rauta(III)oksidia väkevään rikkihappoon. Suomessa ferrisulfaattia valmistaa Kemira Porissa titaanidioksidin valmistuksessa syntyvästä sivutuotteesta sekä Voda Nordic Oy Kokkolassa.*lähde?*

Rauta(III)sulfaattia käytetään jätevesien puhdistuksessa saostavana kemikaalina, väriaineena ja väriaineiden valmistuksessa, alunoiden valmistuksessa, peittana tekstiilien värjäyksessä ja laboratorioreagenssina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 318. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Perry, Dale L.: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 172. 2. painos. CRC Press, 2016. ISBN 9781439814628. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.2.2018). (englanniksi)
3. ↑  Iron(III) sulfate hydrate (Rauta(III)sulfaatti hydraatti) *Käyttöturvallisuustiedote*.  17.9.2020. Sigma Aldrich/Merck. Viitattu 15.12.2020.
4. 1 2  Alan M. Stolzenberg: *Iron Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 26.1.2015
5. 1 2  Egon Wildermuth, Hans Stark, Gabriele Friedrich, Franz Ludwig Ebenhöch, Brigitte Kühborth, Jack Silver & Rafael Rituper: *Iron Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 26.1.2015
6. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 555. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.1.2015). (englanniksi)
**Rämelehtimittari** (*Scopula virgulata*) on melko harvinainen lehtimittareihin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisluokituksessa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rämelehtimittari muistuttaa ulkonäöltään suuresti monia sukulaislajejaan. Sekä etu- että takasiipien pohjaväri on vaalean ruskea ja ne ovat kauttaaltaan tummien suomujen täplittämät. Etusiiven kärki on terävä ja sen poikkiviirut erottuvat hieman taustaväriä tummemman ruskeina. Poikkiviirut kulkevat siiven poikki yhdensuuntaisina suorina, eivät muiden suvun lajien tapaan kaarevina, eivätkä kaarru tyveä kohti edes siiven etureunassa. Etusiivessä keskipilkku ei yleensä näy, mutta takasiivessä se erottuu selvästi. Siipiväli 20–22 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Rämelehtimittarilla on useita eri alalajeja, joiden levinneisyydet kattavat suuren osan Eurooppaa Portugalista Venäjälle. Idässä elinalue jatkuu Siperian poikki Koreaan saakka. Ruotsissa lajia tavataan ainoastaan Gotlannissa. Suomessakin se on hyvin paikoittainen ja levinneisyys rajoittuu aivan maan eteläisimpiin osiin. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkupuolelle huipun sijoittuessa kesä-heinäkuun vaihteeseen. Etelä-Euroopassa lajilla on 2–3 sukupolvea vuodessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Suomessa rämelehtimittari elää nimensä mukaisesti rämeillä. Keski-Euroopassa tyypillinen elinympäristö on kuitenkin nummi tai hiekkamaa ja Siperiassa arojen rinteet. Se on esiintymiseltään hyvin paikoittainen, mutta sopivalla paikalla yksilöitä voi olla paljonkin. Koiraat lentelevät pääasiassa illalla ja yöllä, naaraat joskus myös päivällä. Perhoset tulevat valolle. Keskenkasvuinen toukka on talvehtiva elämänvaihe.

Suomen lisäksi myös Ruotsissa laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö mustikkaa (*Vaccinium myrtillus*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Rämelehtimittari – *Scopula virgulata* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.
3. ↑
4. ↑
5. 1 2 3 4  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 76–77
6. 1 2
7. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen perhostutkijain seura
* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q137331
* BioLib: 52374
* BOLD: 177606
* CoL: 4VWFN
* EoL: 280714
* Fauna Europaea: 444304
* Fauna Europaea (new): e93d76d1-1936-48e4-8088-d58f2820e9d4
* GBIF: 5145269
* iNaturalist: 475408
* IRMNG: 10293826
* LepIndex: 216646
* LoB: 4740
* NBN: NHMSYS0000504128
* NCBI: 1441594

 |

 |
**Jussi Evert Komi** (25. lokakuuta 1894 Jääski – 20. tammikuuta 1965) oli suomalainen teatterinjohtaja ja näyttelijä.

Elämä ja ura
------------

Jussi Komin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Komi ja Maria Ikävalko. Viipurissa, Imatralla ja Porvoossa suorittamiensa opintojen jälkeen hän valmistui ylioppilaaksi Porvoon yhteiskoulusta vuonna 1915, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa lakitiedettä. Vuosina 1920–1922 Komi suoritti Suomen Näyttämöopiston kaksivuotisen kurssin.

Komi työskenteli näyttelijänä Viipurin Näyttämöllä vuosina 1922–1923 ja 1927–1928. Pääasiallisen uransa hän teki teatterinjohtajana: Joensuun Teatteri 1924–1926, Kajaanin Teatteri 1926–1927, Sammon Näyttämö 1928–1930, Sortavalan Teatteri 1932–1933, Kuopion Näyttämö 1933–1934, Ylä-Vuoksen Näyttämö 1935–1943, Savonlinnan Teatteri 1943–1944, Lohjan Työväen Näyttämö 1944–1945, Seinäjoen Teatteri 1945–1946, Riihimäen Teatteri 1946–1947 ja Loimaan Näyttämö 1947–1948.

Komin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Jussilainen näytelmässä *Kuopion takana*, Tuomas ja Argan näytelmässä *Luulosairas* sekä Topias Maria Jotunin näytelmässä *Miehen kylkiluu*. Hän tulkitsi niin ikään *Nummisuutareiden* Eskon, *Syntipukin* Koikkalaisen ja nimiosan näytelmässä *Daniel Hjort*.

Komi ohjasi muun muassa näytelmät *Naisopistossa*, *Syntipukki*, *Ruma Elsa* ja *Tapahtui kaukana*.

Jussi Komi avioitui laulaja Aune Kyllikki Hakkaraisen kanssa 1943. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Soila Komi (1943–2022).

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin*, Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
* *Teatterin maailma – Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Toim. Verneri Veistäjä. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1950.
* *Teatterin maailma – Suomen teatterilaitos ja teatteriväki*. Toim. Verneri Veistäjä. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1965.

### Viitteet

1. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 136 ja 137
2. 1 2 3  Teatterin maailma 1950, s. 179
**Jari Viitasalo** (s. 14. lokakuuta 1962) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Kankaanpään Mailaa, Vaasan Mailaa ja Oulun Lippoa. Viitasalo saavutti yhden SM-kullan kaudella 1994, yhden SM-hopean kaudella 1995 sekä kaksi SM-pronssia kaudella 1993 ja kaudella 2000. Kaikki SM-mitalinsa hän saavutti Oulun Lipossa pelatessaan. Viitasalo pelasi neljä Itä-Länsi-ottelua vuosina 1986, 1987, 1998 ja 1990 sekä kolme Liitto-Lehdistö-ottelua vuosina 1987, 1988 ja 1989. Hän pelasi Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä 428 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi seitsemän kunnaria ja 157 tavallista juoksua, toi 283 juoksua ja keräsi 2 178 kärkilyöntipistettä. Viitasalo pelasi urallaan 73 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 18 tavallista juoksua, toi 30 juoksua ja keräsi 349 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 12 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kuusi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja toi 45 kärkilyöntipistettä.

Lähteet
-------

1. ↑
**Pragmaattinen sanktio** oli Espanjan kuningas Ferdinand VII:n 29. maaliskuuta 1830 antama kuninkaallinen määräys, joka kumosi saalilaiseen lakiin perustuneen kruununperimysjärjestyksen ja mahdollisti myös kuninkaan naispuolisille jälkeläisille kruunun perimisen.

Ferdinand VII oli tuolloin jo neljättä kertaa naimisissa eikä hänelle ollut vieläkään syntynyt perillistä. Hänen uusi puolisonsa kuningatar Maria Kristiina oli tuolloin kuitenkin raskaana. Pragmaattisen sanktion oli tarkoitus varmistaa, että tuleva lapsi voisi periä kruunun sukupuolestaan riippumatta. Se palautti voimaan Kastilian ja Leónin vanhan lain, joka oli sallinut naisille kruunun perimisen, mutta joka oli kumottu Espanjassa vuonna 1713. Kuningas Kaarle IV oli vuonna 1789 periaatteessa päättänyt palauttaa vanhan lain voimaan, mutta hänen määräystään ei ollut koskaan julkaistu eikä promulgoitu, joten sen lainvoimaisuus oli tulkinnanvarainen. Ferdinand VII:n pragmaattinen sanktio merkitsi Ferdinandin veljen Don Carlosin syrjäyttämistä perimysjärjestyksessä. Kun Ferdinandille lokakuussa 1830 syntyi tytär, Isabella, joka ainoastaan poikkeusmääräyksen ansiosta tuli kruununperimysjärjestyksessä ensimmäiseksi, ajautui Don Carlos vanhoillisine tukijoineen katkeruuteen.

Ferdinand VII:n kuoltua syyskuussa 1833 Isabellasta tuli hallitsija nimellä Isabella II. Don Carlosin kannattajat kieltäytyivät tunnustamasta tätä, ja julistivat hänet lailliseksi kuninkaaksi. Näin syntyi karlismi, joka vaikutti pitkään Espanjan politiikassa.

Katso myös
----------

* Pragmaattinen sanktio

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pragmatic Sanction of King Ferdinand VII (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.10.2015.
ÄäninäyteÄänitiedostojen kuunteluohjeet

**Punaolkaturpiaali** (*Agelaius phoeniceus*) lienee Amerikan runsaslukuisin lintulaji. Yksistään USA:ssa on arvioitu asustavan kaksi punaolkaturpiaalia jokaista ihmistä kohtaan. Laji sopeutuu muuttuviin oloihin helposti. Talvella turpiaalit kerääntyvät suunnattomiksi, jopa miljoonien yksilöiden jättiparviksi. Niitä pidetään pahoina tuholaisina viljapelloilla. Silloin unohtuu helposti se, että punaolkaturpiaalit myös auttavat pitämään kurissa tuhohyönteisten kantoja.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Aikuinen naaras sekä nuoret yksilöt sukupuolesta riippumatta ovat päältä ruskeita ja alta ruskea- ja ruskeankeltajuovaisia. Koiraalla höyhenpuku on kokonaan musta, lukuun ottamatta hartioiden punaista höyhenpeitettä jolla on merkitystä soidinmenoissa ja reviirikäyttäytymisessä.

Punaolkaturpiaalin pituus on 18-24 cm, siipiväli 33 cm ja paino 52 g.

Levinneisyys
------------

Punaolkaturpiaali pesii suuressa osassa Pohjois- ja Keski-Amerikkaa. Kanadassa ja USA:n pohjoisosassa pesivät linnut liittyvät syksyllä etelämpänä pesivien lajitoveriensa joukkoon.

Elinympäristö
-------------

Kosteikot, ruohomaat ja suot.

Lisääntyminen
-------------

Punaolkaturpiaalinaaraat saapuvat pesimäpaikoille noin viikon verran koiraita myöhemmin. Koiraat kosiskelevat naaraita laulullaan ja siipiään esitellen. Suotuisassa suoympäristössä koiras voi onnistua saamaan kumppanikseen jopa 15 naarasta. Vaikka koiras pariutuukin kaikkien niiden kanssa, se ei välttämättä ole kaikkien poikasten isä. Mikäli sen tarkkaavaisuus herpaantuu, muut koiraat voivat onnistua livahtamaan parittelemaan naaraiden kanssa. Naaras punoo pesämaljan, usein turvalliseen paikkaan veden ylle. Se munii 3-5 munaa. Poikaset kuoriutuvat 12 vrk kestävän haudonnan päätteeksi.

Erityistä
---------

Osassa USA:ta levisi 1970-luvulla suoranainen hysteria syksyisten turpiaaliparvien tuhotessa satoja. Lisäksi hengityselinsairautta aiheuttavan sienen havaittiin viihtyvän lintujen ulosteessa. Tämän vuoksi lepäileviä parvia myrkytettiin. Yletön vaino ei kokonaiskantaan kuitenkaan vaikuttanut.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Agelaius phoeniceus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.2.2014. (englanniksi)

Punaolkaturpiaalinaaras

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q754043
* Wikispecies: Agelaius phoeniceus
* ABA: rewibl
* ADW: Agelaius\_phoeniceus
* ARKive: agelaius-phoeniceus
* Avibase: 6FB34E54B26AD0BA
* BirdLife: 22724191
* BOLD: 9709
* CoL: 5TQD6
* BOW: rewbla
* eBird: rewbla
* EPPO: AGELPH
* Euring: 19090
* Fossilworks: 129845
* GBIF: 2484452
* GNAB: red-winged-blackbird
* IBC: red-winged-blackbird-agelaius-phoeniceus
* iNaturalist: 9744
* IRMNG: 10840165
* ITIS: 179045
* IUCN: 22724191
* NatureServe: 2.102734
* NBN: NHMSYS0000532713
* NCBI: 39638
* Neotropical: rewbla
* ODNR: red-winged-blackbird
* TSA: 1322
* WoRMS: 159394
* Xeno-canto: Agelaius-phoeniceus

 |

 |
**Pragmaattinen totuusteoria** tarkoittaa karkeasti käytännöllistä totuusteoriaa. Sen mukaan käsitys on tosi, jos se on hyödyllinen. Käsitteen kehitteli amerikkalainen pragmatisti C. S. Pierce (1839–1914), kuitenkin kuuluisimman määritelmän pragmaattiselle totuusteorialle loi William James (1842–1910). Pragmaattisen totuusteorian mukaan emme voi pitää mitään teoriaa totena, ellei sen toimivuutta ja hyödyllisyyttä todisteta. Teorian mukaan totuuden voi siis määritellä käyttökelpoisuudeksi.

Esimerkkinä voidaan kysyä,mitä merkitsee energian vakiona säilymisen laki? Kysymykseen voidaan vastata, jos ymmärretään miten tutkijat soveltavat sitä käytäntöön.

Kritiikkiä
----------

Bertrand Russellin mukaan pragmatismi sekoittaa totuuden indikaattorin ja totuuden merkityksen. Indikaattorin määrittelyssä ja tarkoituksen määrittelyssä on ero. Esimerkiksi, kun katuvalot syttyvät illalla, niin se on merkki siitä, että ilta on tulossa. Olisi kuitenkin ilmiselvästi väärin sanoa, että "ilta" tarkoittaa sitä aikaa kun katuvalot syttyvät.

Lähteet
-------

* Gunnar Aspelin: Ajatuksen tiet; yleinen filosofian historia 27.3.2014
* 27.3.2014
* (Arkistoitu – Internet Archive) 27.3.2014
**Apollon Sauroktonos** (m.kreik. Ἀπόλλων Σαυροκτόνος, "Apollon Liskonsurmaaja") oli Praksiteleen veistämä Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350–340 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia marmorikopioita.

Apollon Sauroktonos, yksityiskohta Louvren kopion kasvoista.
Veistos esittää Apollonin alastomana nuorukaisena, joka nojaa puunrunkoon jahdaten siinä kiipeävää liskoa. Hän on juuri sieppaamaisillaan liskon vasempaan käteensä surmatakseen sen oikeassa kädessään olevalla nuolella. Plinius vanhempi mainitsee veistoksen Praksiteleen tekemäksi. Veistoksen aihe on jossain määrin arvoitus, sillä se ei perustuu suoraan kreikkalaisen mytologian kertomuksiin. Se voi kuitenkin liittyä Apollonin ominaisuuksiin puhdistajana ja pahan voittajana sekä kertomukseen Pythonin surmaamisesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Apollo Sauroktonos (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2 3  Apollo Sauroctonus Louvre. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apollon Sauroktonos** Wikimedia Commonsissa
**RN Pantera** (ital. *Regia Nave Pantera*) (runkonumero PA) oli Italian kuninkaallisen laivaston Leone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Leone-luokka*
Alus tilatiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1923 ja liitettiin laivastoon 28. lokakuuta 1924.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sisaraluksineen Massawassa 5. viirikössä, jonka ensimmäisinä tehtävinä oli miinojen lasku. Kesäkuusta 1940 alkaen se etsi viirikkönsä mukana tuloksetta liittoutuneiden Suezin kanavan kautta matkanneita saattueita.

*Leonen* törmättyä 31. maaliskuuta 1941 kartoittamattomaan kiveen alus pelasti *Tigren* kanssa aluksen miehistön ennen sen upottamista. Alus palasi tapahtuman jälkeen Massawaan. Se lähti 2. huhtikuuta uudelleen merelle yhdessä neljän muun Punaisellemerelle sijoitetun aluksen kanssa iskeäkseen Port Sudaniin, mutta *HMS Eagleltä* nousseiden Fairey Swordfish -torpedokoneiden hyökättyä ja upotettua kaksi aluksista *Pantera* ja *Tigre* vetäytyivät Arabian niemimaan rannikolle. Alusten miehistöt upottivat aluksensa 3. ja 4. huhtikuuta välisenä yönä estääkseen niiden joutumisen liittoutuneiden käsiin.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 158
2. ↑  Whitley, M. J. s. 159

*Leone*-luokan risteilijät (myöh. hävittäjät)

|  |
| --- |
| *Leone* – *Pantera* – *Tigre* – *Lince* - *Leopardo* |
| Edeltäjä: Aquila-luokka – Seuraaja: EI |
**Apollonia** (m.kreik. Ἀπολλωνία, *Apollōnia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Vólvin kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Apollonían kylää.

Maantiede
---------

Apollonia sijaitsi Bolbe-järven (nyk. Vólvi) eteläpuolella nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan pohjoisosissa. Sen kautta kulki tie Thessalonikesta Amfipoliihin, mikä tulee ilmi *Apostolien teoista* ja itinerariumeista. Roomalaisella kaudella tie oli Via Egnatiaa. Apollonian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Apolloniaa ei tule sekoittaa lukuisin muihin Apollonia-nimisiin kaupunkeihin, joista lähin oli Traakian Apollonia. Joskus pelkästään Chalkidikílla on ajateltu voineen olla useita Apollonia-nimisiä kaupunkeja, mutta nykyisin katsotaan, että niitä oli vain tämä yksi Mygdoniassa.

Historia
--------

Apollonian historiasta tiedetään vain vähän. Hegesandros mainitsee Apollonian Khalkidiken kaupunkina, ja tämä voisi tarkoittaa sitä, että khalkidikeläiset olisivat perustaneet kaupungin saatuaan maata Mygdoniasta vuonna 432 eaa. Ksenofon mainitsee *Hellenikassa* Apollonian ja Akanthoksen olleen suurimpia kaupunkeja Khalkidiken liiton keskuksen Olynthoksen ympärillä, ja pyytäneen apua Spartalta liiton laajentumista vastaan vuonna 382 eaa. Demostheneen mukaan Makedonian Filippos II tuhosi Apollonian.

Apollonia löi omaa hopearahaa 300-luvulla eaa. ja uudelleen vuoden 187 eaa. jälkeen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Apollōniatēs* (Ἀπολλωνιάτης), myöhemmin latinaksi *Apolloniates* ja *Apolloniensis*.

Nykyiset Apollonían ja Néa Apollonían kylät ("Uusi Apollonia") ovat saaneet nimensä antiikin aikaisesta kaupungista, samoin kuin Vólvin kunnan osa Apollonían kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Nykyisen Néa Apollonían itäpuolelta, sen ja Kokkaloún kylän väliltä, on löydetty muuria, jota ei ole voitu ajoittaa. Se saattaa liittyä Apolloniaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "545. Apollonia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Apollonia (5)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3  Apollonia *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. 1 2  Apollonia (Thessaloniki) 18 Polina - Απολλωνία *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
5. ↑  "50 D3 Apollonia", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Ap.t. 17:1; *Itinerarium Antonini Augusti* s. 320, 330; *Itinerarium Burdigalense* (*Itinerarium Hierosolymitanum*) s. 605; *Tabula Peutingeriana*.
7. ↑  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 1.58.
8. ↑  Ksenofon: *Hellenika* 5.2.11.
9. ↑  Demosthenes: *Kolmas puhe Filipposta vastaan* 26 (9.26).