recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Doverin liitukivikallioiden sijainti kartalla.
**Doverin valkoiset kalliot** (engl. *White cliffs of Dover*) ovat Ison-Britannian rantaviivalla Doverinsalmen kohdalla, Doverin kaupungin itä- ja länsipuolella sijaitsevia liitukivikallioita. Korkeimmillaan noin 106 metrin korkeuteen yltävät kalliot näkyvät kirkkaina päivinä selvästi Ranskaan asti.

Rakenne
-------

Doverin valkoiset kalliot.
Kalliot koostuvat liitukivestä ja sen seassa viiruina ilmenevästä piikivestä. Eroosio kuluttaa kallioseinämää noin senttimetrin vuodessa.

Symbolinen merkitys
-------------------

Doverin valkoiset kalliot ovat symbolisesti tärkeitä, koska ne ovat Englannin kanaalin kapeimmassa kohdassa ja siten kaikkein lähimpänä Manner-Eurooppaa. Ennen ilmailun yleistymistä liikenne Isoon-Britanniaan kulki suurelti Doverinsalmen kautta, minkä takia Doverin valkoisista kallioista tuli tunnettu maamerkki.

Sijaintinsa takia Doverin kalliot ovat olleet tärkeitä myös sotilaallisesti. Keskiajalla niihin kaivettiin pitkiä tunneleita, joita käytettiin myöhemmin Napoleonin sodissa. Toisessa maailmansodassa tunnelit yhdistettiin Doverin linnan alueen tunneliverkoston laajennustöissä.

Katso myös
----------

* Beachy Head
* Seven Sisters (Sussex)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doverin valkoiset kalliot** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Rontticomics** on Juho Maurisen piirtämä ja käsikirjoittama strippisarjakuva. Sitä on julkaistu vuoden 2016 helmikuusta saakka internetissä sarjakuvan omilla sivuilla, mistä se on levinnyt Facebookin ja muiden sivustojen kautta laajemmin ihmisten tietouteen.

*Rontticomicsin* huumori on usein synkkää ja perustuu stereotyyppisiin suomalaisiin ihmistyyppeihin, sanaleikkeihin ja absurdeihin vitseihin. Sarjakuvastripit eivät sijoitu mihinkään tiettyyn miljööhön tai hahmoihin, poikkeuksena pari useammin esiintyvää hahmoa, kuten niksejä jakava Olavi.

*Rontticomicsin* ensimmäinen albumijulkaisu ilmestyy keväällä 2017 kustannusyhtiö Arktisen Banaanin julkaisemana.

Artisti
-------

Juho Maurinen on vuonna 1990 Imatralla syntynyt mies. Lukuun ottamatta omaksi ilokseen piirtämiään sarjakuvia teini-ikäisenä *Rontticomics* on Maurisen ensimmäinen sarjakuva. Sarjakuvan lisäksi Maurinen on opiskellut Lahden Muotoiluinstituutissa ja tekee musiikkia ja muita taideprojekteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Rontticomics *Rontticomics*.  Arkistoitu 29.11.2016. Viitattu 29.11.2016.
2. ↑  YleX *yle.fi*. Viitattu 29.11.2016.
3. ↑  Sarjakuvat palasivat vuosien tauon jälkeen — Juho Maurinen niittää suosiota Rontticomicsilla *Uutisvuoksi*.  Arkistoitu 29.11.2016. Viitattu 29.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjakuvan oma sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Medway Aylesfordin kylässä, jossa sen ylittää keskiaikainen kivisilta.
**Medway** on noin 110 kilometriä pitkä joki Kaakkois-Englannissa. Se saa alkunsa lähteistä, jotka sijaitsevat High Wealdissa ja Ashdown Forestissa, ja virtaa koilliseen Kentin maaseudulle. Siihen yhtyvät Beult-, Teise- ja Edenjoet Penshurstin ja Yaldingin kylien mailla ennen Tonbridgen kaupunkia.

Keskijuoksullaan Medway on vilkkaasti liikennöity vesiväylä, jossa on yksitoista sulkua. Jokiuomasta muokattiin kulkukelpoinen Maidstonesta ylävirtaan 1600-luvulla, jolloin sitä pitkin kuljetettiin maissia, rehua, hedelmiä, kiviä ja puuta. Vuorovesi nousee merestä jokea pitkin Maidstoneen saakka.

Joki läpäisee North Downsin harjanteen Maidstonen ja Rochesterin välillä. Varsinkin Medwayn kaupunkipiirin alueella sen rannoilla on tiheää asutusta ja teollisuutta. Rochesterin jälkeen se levenee 20 kilometrin mittaiseksi estuaariksi, johon pääsee myös merikelpoisilla aluksilla. Joki laskee vetensä Thamesin estuaariin ja Pohjanmereen lähellä Sheernessin kaupunkia.

Wealdin alueella Medwayjoen vedessä elää taimenia, turpia, seipiä, särkiä ja haukia. Syvemmillä paikoilla esiintyy myös lahnoja ja suutareita ja matalammilla paikoilla mutuja, töröjä, kivennuoliaisia, kivisimppuja, pikkunahkiaisia ja ahvenia. Medwayn estuaari on suojeltu lintujen tärkeänä pesimis- ja talvehtimispaikkana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  River Medway *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Medway South East Rivers Trust. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
**Haapoja** on suomalaisen taiteilijan, Ellen Thesleffin, öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1893. Se on kooltaan 54,5×27,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Ellen Thesleff maalasi *Haapoja*- teoksen varhain keväällä 1893 Pohjois-Hämeessä, Muroleella. Siellä oli hänen perheensä maaseutupaikka. *Haapoja*-työ on korkea ja kapea. Se muodostuu kahdesta ylöspäin nousevasta valiomuotoisesta neliöstä. Teoksen toinen haapa sijaitsee keskellä teosta jakaen sen kahteen yhtä suureen pystykaiteeseen. Se luo teokselle katkelmallisuutta ja illuusiota talven väistymisestä, kevään odotuksesta. Haapojan vaikutelma on eksoottinen kertoen Thesleffin perehtyneen Pariisissa japanilaiseen taiteeseen.

Thesleff oli ollut Pariisissa edellisenä vuonna,1892, ja tutustunut siellä muun muassa toukokuussa avattuun Puvis de Chavannesin näyttelyyn (Hôtel de Ville). Varsinkin de Chavannesin suuren *Talvi*-maalauksen katsotaan heijastuneen tähän Thesleffin virikemaalaukseensa nähden miniatyyrimaiseen maalaukseen; kuten myös hänen muihin talven 1893 maalauksiinsa. Ne kuvaavat Thesleffin näkemää hopeanhohtoista pohjoista talvea ja sen talven hyydyttämiä maisemia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Helmiriitta Sariola: *Luonnon lumo- näyttelykirja*, s. 265. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haapoja.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bernhardinkoira** (saks. *St. Bernhardshund*, ransk. *chien du mont Saint-Bernard*, ital. *cane di San Bernardo*) eli **bernhardilainen** (saks. *Bernhardiner*) on sveitsiläinen vuoristokoira, josta on olemassa sekä pitkä- että lyhytkarvainen muunnos. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 2. SKL:n rekisteröintiarkiston mukaan ensimmäiset bernhardilaiset tulivat Suomeen vuonna 1886. 

Menestyksekkäin hengenpelastuskoira oli bernhardilainen nimeltä Barry. Se pelasti ainakin 40 ihmistä.

Alkuperä
--------

Pyhän Bernhardin luostarissa Isossa Sankt Bernhardin solassa on pidetty tätä lauhkeaa rotua 1660-luvulta alkaen. Bernhardin munkit käyttivät sitä vetokoirana sekä lumivyöryjenuhrien etsinnässä eli laviinikoirana. Sitä käytettiin myös avaamaan polkuja umpihankeen. Lyhytkarvainen bernhardinkoira on alkuperäinen muunnos, josta jalostettiin myös pitkäkarvainen muunnos risteytysten avulla. Munkit uskoivat aluksi pidemmän karvan auttavan vuoriston kylmissä olosuhteissa, mutta joutuivat kuitenkin pian toteamaan sen keräävän lumipaakkuja, jotka hidastivat koiran etenemistä ihmisiä etsittäessä. Tämän vuoksi lyhytkarvaisen muunnoksen käyttöä jatkettiin munkkiluostareissa, ja vastaavasti pitkäkarvaiset pennut annettiin kylän asukkaiden lemmikeiksi.

Ulkonäkö
--------

Bernhardinkoiralla on leveä kallo ja suuret leuat. Sen alahuuli roikkuu, joten se kuolaa melko paljon leukapielistä. Sillä on vankkaluustoiset raajat, ja siksi pennun ruokavalio vaatii tarkkuutta. Lonkkaviat ovat rodulle tyypillisiä, joten röntgenkuvaus on tarpeen jo nuorena. Bernhardinkoira on hyvin massiivinen ja voimakas rotu.

Luonne
------

Luonteeltaan bernhardilaiset ovat hyväntahtoisia, ystävällisiä, rauhallisia ja luotettavia. Lyhytkarvaiset ovat yleensä pitkäkarvaisempia vilkkaampia. Bernhardilaiset sopivat lapsiperheisiin, koska ne ovat sosiaalisia ja kiintyvät perheeseensä. Bernhardinkoira on reviiritietoinen.

Elokuvissa
----------

Rotu on tuttu ihmisille Beethoven -elokuvista, jossa on pitkäkarvainen bernhardinkoira sekä monista piirroselokuvista, joissa se on kuvattu hengenpelastuskoirana, esimerkkinä Mikin, Akun ja Pluton tähdittämä *Alpine Climbers* (1936).

* Bernhardinkoiran lyhytkarvainen pentuBernhardinkoiran lyhytkarvainen pentu
* Pitkäkarvainen bernhardinkoiraPitkäkarvainen bernhardinkoira

Lähteet
-------

* Peter Larkin, Mike Stockman: *Gummeruksen suuri koirakirja*. Gummerus Kustannus Oy 2003.

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kennelliitto. *Bernhardinkoirat*. Koiranet Jalostustietojärjestelmä, 2019. Haettu 11.8.2019.
2. ↑  A Brief History of the St. Bernard Rescue Dog Smithstonian.org. Viitattu 1.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernhardinkoira** Wikimedia Commonsissa

* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
* Rotuyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
**Piperatsiini** on sekundäärinen amiini ja heterosyklinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C4H10N2. Siitä käytetään myös nimiä *antireni*, *1,4-diatsasykloheksaani*, *1,4-dietyleenidiamiini*, *dietyleeni-imiini*, *heksahydropiratsiini* ja *piperatsidiini*.

Piperatsiini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, värittömiä kiteitä taikka valkoisia hiutaleita, palavaa ja hygroskooppista (kosteutta itseensä sitovaa) ainetta, jolla on pistävä haju. Piperatsiinin moolimassa on 86,14 g/mol, sulamispiste 106 °C, kiehumispiste 146 °C, tiheys 1,07 g/cm3, leimahduspiste 65 °C, itsesyttymislämpötila 320 °C ja CAS-numero 110-85-0. Piperatsiini liukenee veteen 15 g/100 ml lämpötilan ollessa 20 °C sekä myös alkoholiin.

Piperatsiini hajoaa palaessaan ja muodostaa myrkyllisiä typen oksideja sekä reagoi happoanhydridien, vahvojen happojen ja voimakkaiden hapettimien kanssa.

Piperatsiinia käytetään lääkeaineiden ja torjunta-aineiden valmistuksessa. Lääkkeenä piperatsiinia käytetään kihomatojen ja suolinkaisten häädössä. Piperatsiinia käytetään myös vulkanointikiihdyttimenä kumiteollisuudessa sekä antioksidanttina, korroosionestoaineena tekstiiliväreissä ja kemian analyyseissä.

Piperatsiinin vedellinen muoto on piperatsiiniheksahydraatti C4H10N2·6H2O, jonka CAS-numero on 142-63-2.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset
--------------------------------

Lyhytaikaisessakin altistumisessa piperatsiini voi syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Höyryn hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhöä sekä altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia hermostossa. Aine voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle, erityisesti kaloille.

Katso myös
----------

* Pyrroli (C4H5N)
* Pyridiini (C5H5N)
* Piperidiini (C5H11N)

Aiheesta muualla
----------------

* Piperatsiinin kansainvälinen kemikaalikortti
* KETSU Kemian työsuojeluneuvottelukunta: Piperatsiini
* Human Metabolome Database (HMDB): Piperazine (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Piperazine (englanniksi)
* DrugBank: Piperazine (englanniksi)
* KEGG: Piperazine (englanniksi)
* ChemBlink: Piperazine (englanniksi)
**Elonkorjuu** on taiteilija Marcus Collinin ( 1882-1966) öljyvärimaalaus kankaalle, 90,5×98,5 cm, vuodelta 1915. Maalaus ostettiin vuonna 1915 Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Collin korostaa *Elonkorjuussa* liikettä ja hahmojen alkukantaisuutta. Maalauksen ihmiset ovat kuin maan osa, jotka rytmikkäästi kokoavat viljalyhteitä. Viljan kahina sekä paine, jonka viljankeruulle epävarmaa säätä enteilevä taivas aiheuttaa, ovat aistittavissa teoksessa. Collin oli itse kotoisin ruotsinkielisestä virkamiesperheestä, joten kansanelämä ei ollut hänelle itsekoettua. Lieneekö se syynä siihen, että ihmiset monesti työskentelevät kuin yhtenä joukkona hänen maalauksissaan; heistä ei erotu persoonallisuuksia. Hänelle tyypillistä on myös kuvata heidät positiivisen humoristisessa valossa.

Collin teki paljon opintomatkoja. *Elonkorjuu*-maalauksesta on löydetty, kuten Collinin taiteesta yleensäkin, yhtymäkohtia ranskalaisen Honoré Daumier´n tuotantoon. Tämän maalauksen yhteydessä on viitattu myös Venäjän avantgarde-taiteelle ominaisiin piirteisiin, joissa kubismi ja ekspressionismi saa polttoaineensa kansanomaisista aiheista. Vuonna 1912 Collin oli Pariisissa Paul Serusierin oppilaana. Tällöin hän perehtyi paremmin niin kubismiin kuin Cézannenkin taiteeseen.

Lähteet
-------

Timo Huusko: Marcus Collin: Elonkorjuu. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo huusko, 2007, s.81.

Aiheesta muualla
----------------

* Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Elonkorjuu.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva uima-altaasta.
**Deep Dive Dubai** on Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaiseva maailman syvin uima-allas, joka avattiin heinäkuussa 2021. Allas on 60 metriä syvä, ja siihen mahtuu 14 miljoonaa litraa vettä.

Allas on osterin muotoinen, mikä on kunnianosoitus Dubain helmisukellusperinnölle. Veden lämpötila on jatkuvasti 30 °C. Veden alle on rakennettu vedenalaisen kaupungin jäänteet, ja siellä on muun muassa kerrostalo, kirjasto ja biljardipöytä. Allas on valaistu hyvin kaikkialta, ja sinne on asennettu vedenalainen äänijärjestelmä. Altaassa kuvataan myös vedenalaisia elokuvia.

Altaassa järjestetään laitesukelluskursseja ympäri vuoden eritasoisille sukeltajille. Allas sijaitsee noin 15 minuutin päässä Dubain keskustasta. Tunnin sukellus maksaa 135–410 dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  World's deepest pool for diving opens in Dubai *Reuters*.  12.7.2021. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maggie Hiufu Wong: World’s deepest pool opens in Dubai, part of huge underwater city *CNN*.  30.9.2021. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3  Skwiot, Suzee: See the World’s Deepest Pool, Now Open in Dubai *Scuba*.  15.11.2021. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Gu, Vanessa: The world's deepest diving pool just opened in Dubai, and it's complete with a sunken city. Take a look inside. *Business Insider*.  13.7.2021. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (englanniksi)
Kiukaisten kirkko.
**Eurakoski** on kylä ja taajama Euran kunnassa Satakunnassa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Euran keskustaajaman pohjoispuolella kantatien 43 tuntumassa. Eurakoski oli vuonna 2009 Euraan liitetyn Kiukaisten kunnan hallinnollinen keskus ja yhdessä Panelian kanssa toinen sen keskustaajamista. Eurakoskella on asukkaita 1 566 (2013). Vuoden 2021 lopussa Eurakosken taajamassa oli 738 asukasta ja sen pinta-ala oli 3,34 neliökilometriä.

Eurakosken läpi virtaa Pyhäjärvestä alkunsa saava Eurajoki ja kylän kautta kulkee myös Rauman rata. Eurakoskella sijainnut Kiukaisten rautatieasema paloi huhtikuussa 2014. Kylässä sijaitsee myös vuonna 1761 rakennettu Kiukaisten kirkko. Vuosina 1919–2003 Eurakoskella toimi nahkatehdas, joka tunnettiin nimillä Satanahka ja Sata Leather. Tehdasrakennuksen on suunnitellut arkkitehti Heikki Tiitola.

Lähteet
-------

1. ↑  Euran kunnan osayleiskaava (Arkistoitu – Internet Archive) (s. 21). Euran kunta, 31.1.2014. Viitattu 13.4.2014.
2. ↑  Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan, 2021 Tilastokeskus. Viitattu 19.4.2023. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Video: Eurakosken vanha asema paloi: Nuori loukkaantui pelastaessaan kissaa  13.4.2014. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 14.4.2014. Viitattu 13.4.2014.
4. ↑  Satanahka (Arkistoitu – Internet Archive) Sektori – Valokuvia Suomesta. Viitattu 13.4.2014.
| "Lipputangon nuppi"Lapinlahden Linnut |
| --- |
| Singlen "Lipputangon nuppi" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Lapinlahden Linnut* |
|  B-puoli | "Sisäinen ahdistus" |
|  Julkaistu | 1985 |
|  Tyylilaji | huumori |
|  Kesto | 02.39 |
|  Levy-yhtiö | EMI Finland |
| Lapinlahden Lintujen muut singlet |
|  | "Lipputangon nuppi"1985 | "Tapasin naisen"1986 |

**Lipputangon nuppi** on Lapinlahden Linnut -yhtyeen huumorikappale, joka levytettiin vuonna 1985. Kappaleen sävelsi Ari "Arvid" Kettunen ja sanoitti Mikko Kivinen. Singlen B-puolena oli kappale "Sisäinen ahdistus".

Kappale kertoo Orimattilassa asuvista isovanhemmista ja heidän maatilastaan, jossa laulun kertoja (Mikko Kivinen) sanoo viettäneensä varhaislapsuutensa, joka oli kauheaa aikaa. Isoisän täyttäessä 70 vuotta oli tarkoitus järjestää suuret juhlat, mutta juhlia valmisteltaessa isoisän päähän putosi hänen itse veistämänsä lipputangon nuppi.

Kivisen mukaan tarina perustuu tositapahtumiin, kuten kappaleen kuuluisassa monologiosuudessakin sanotaan – oikeasti tosin hänen isoäitinsä ei ollut 114 senttimetriä pitkä ja hänen lapsuutensa oli "ihan mukava", mutta itse nupin putoamiseen liittyvä episodi on sattunut hänen isoisälleen oikeasti. Lapinlahden Linnut esitti kappaleen myös eräissä Kivisen isoäidin syntymäpäiväjuhlissa, jolloin laulun esittänyt Kivinen muokkasi sanoja isoäidin kannalta totuutta vastaavammiksi.

Kappaleet
---------

A-puoli
1. Lipputangon nuppi – 2.39

B-puoli
1. 
2. Sisäinen ahdistus – 1.58

Lähteet
-------

1. ↑  Kappaleen sanat yhtyeen kotisivuilla
2. ↑  Jukka Lyytinen: *Lapinlahden Linnut*. Like Kustannus Oy, 2003. ISBN 952-471-098-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Discogs
* Kappaleen sanat yhtyeen kotisivuilla
**Restonomiopiskelijayhdistys Pore ry** on Haaga-Helia ammattikorkeakoulun Haagan kampuksen paikallisopiskelijayhdistys. Pore ry järjestää lukuvuoden aikana useita tapahtumia jäsenilleen. Merkittävimpiä tapahtumia ovat vuosijuhla tammikuussa, yhdistyksen pitkäaikaisin tapahtuma Mansku Marathon ja ammattitaitoa kehittävä GastroAppro. Pore ry on perustettu vuonna 1991.

Pore ry:n tehtävänä on huolehtia Haagan kampuksen opiskelijoiden edunvalvonnasta ja tarjota ohjelmaa vapaa-ajalle tasapainoksi opiskelulle. 

Pore ry:n organisaatio koostuu puheenjohtajistosta, hallituksen jäsenistä ja varajäsenistä. Lisäksi yhdistyksellä on aktiivinen event team, joka ei ole osa hallitusta, mutta on mukana yhdistyksen toiminnassa. Pore ry:n alaisuudessa toimii useita kerhoja, joista suurin on viinikerho Vinstituutti.

Viinikerho Vinstituutti
-----------------------

Vinstituutti on opiskelijoiden ylläpitämä viinikerho, joka järjestää tastingeja ja muita tapahtumia. Kerhon tarkoitus on edistää opiskelijoiden alkoholituntemusta sekä rakentaa verkostoja ja urakehitystä. Vinstituutin toiminta ei rajoitu viineihin vaan tastingit kattavat myös panimotuotteita ja väkeviä alkoholijuomia eri puolilta maailmaa. Vinstituutti on perustettu vuonna 1992.

Yhdistyksen puheenjohtajat
--------------------------

Pore ry:n yhdistyksen puheenjohtajat

* Petri Laukontaus (1991)
* Jere Talonen (1992–1993)
* Katariina Alanen (1994)
* Sebastian Björksten (1995–1996)
* Kalle Ruuskanen (1997)
* Tomás Romero (1998)
* Riikka Roiha (1999)
* Jaakko Antikainen (2000)
* Singh Birinder (2001)
* Pasi Halmela (2002)
* Sara Tani (2003)
* Mikko Manner (2004)
* Tarja Saijonmaa (2005)
* Marko Ahola (2006)
* Viljami Julkunen (2007–2008)
* Anu Salonen (2009)
* Aino Pylväinen (2010)
* Veera Ulmonen (2011)
* Kassu La Habana-Reyes (2012)
* Tuukka Kähkönen (2013–2014)
* Timo Jalkanen (2015)
* Joel Kettula (2016–2018)
* Joonas Oksanen (2019)
* Ida-Maria Lajoma (2020)
* Charlotta Jaatinen (2021)
* Elsa Suomalainen (2022)
* Henna Nykänen (2023)
* Janne Nurmisto (2024)

Lähteet
-------

* https://www.porery.com/etusivu Viitattu 22.1.2020
* https://www.porery.com/etusivu/kerhot[vanhentunut linkki] Viitattu 22.1.2020
* (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 22.1.2020
* Viitattu 22.1.2020
* (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 22.1.2020
* Viitattu 22.1.2020
* Viitattu 22.1.2020
* Viitattu 22.1.2020
**Oskari Vilho** (alkuaan *Oskar Vilhelm Gröneqvist*; 23. tammikuuta 1840 Kuhmalahti – 21. toukokuuta 1883 Görbersdorf, Sleesia) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen edistäjä. Vilhon ja hänen ystäväpiirinsä suuri nuoruuden tavoite oli vakinaisen suomenkielisen teatterin perustaminen. Näyttelijäntyössään Vilho korvasi heikot fyysiset puitteensa henkisellä väkevyydellään.

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Oskari Vilhon vanhemmat olivat opettaja Wilhelm Gröneqvist ja Gustafva Nordlund. Vilho aloitti koulunsa Uudessakaarlepyyssä ja jatkoi Hämeenlinnan lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1863. Fredrik Cygnaeuksen suosituksesta hän pääsi opiskelemaan Tukholman kuninkaallisen teatterin oppilaskouluun vuosiksi 1863 ja 1864. Hänen lahjakkuutensa teki vaikutuksen, ja hänelle tarjottiin näyttelijän paikkaa Tukholmasta, mutta hän kieltäytyi ja palasi Suomeen.

Teatteriura
-----------

Synnyinmaahansa palattuaan Vilho oli aktiivisesti mukana suomenkielisessä seuranäyttämötoiminnassa. Kun vakituista suomenkielistä teatteria ei kuitenkaan saatu aikaiseksi, hän turhautui ja aloitti opinnot yliopistossa. Hän suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja ryhtyi virkamieheksi. Samana vuonna hän oli avustamassa Kaarlo Bergbomia Aleksis Kiven *Lean* kantaesityksen järjestämisessä. Kun suomalainen teatteri vihdoin aloitti vuonna 1872, Oskari Vilho kuului sen ydinjoukkoon. Hän toimi Bergbomin apulaisena. Suomalaisen teatterin kiertäessä maaseutua Vilho toimi seitsemän vuotta teatterin apulaisjohtajana.

Vilho teki myös näyttelijäntyötä, vaikka hänen ulkoiset edellytyksensä siihen olivat huonot. Hänen äänensä oli heikko, vartalonsa vähäinen ja kasvonsa liian arkiset. Fyysiset puutteet korvasi kuitenkin henkinen luomisvoima sekä terävä äly. Tulkitsemiensa hahmojen luonteenkuvauksessa hän oli erittäin analyyttinen ja tarkka. Oskari Vilhon näyttämötaiteellisiin suorituksiin lukeutuivat muun muassa Sakeas näytelmässä *Lea*, Aapeli näytelmässä *Kihlaus* sekä nimiosa Ludvig Holbergin *Jeppe Niilonpojassa*. Erityisen vakuuttavan näyttämöluoman hän loihti Molièren romanttisen komedian *Saiturin* päähenkilöstä Harpagonista. Vilhon traagisiin näyttämöhahmoihin kuului esimerkiksi *Kuninkaan alut* -näytelmän piispa Nikolaus.

Vilhon useista opintomatkoista merkittävin suuntautui Venäjälle, Saksaan, Ranskaan sekä Tanskaan vuosina 1875 ja 1876. Hänen elämänsä katkesi rintatautiin. Vilho haki sairauteensa apua Saksan Görbersdorfista, jossa hän kuoli 43-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930, matrikkeli *lähde tarkemmin?*
* Suomen kansallisbiografia 10, ISBN 978-951-746-451-2*lähde tarkemmin?*
* Kansallisteatteri.fi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Oskari Vilho** on Wikiaineistossa
* Vilho, Oskari Tietosanakirja osa 10, palstat 1263–1264 Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
* Kansallisbiografia.fi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Alice Elizabeth Kober** (23. joulukuuta 1906 New York – 16. toukokuuta 1950 New York) oli yhdysvaltalainen klassisten kielten tutkija, joka parhaiten tunnetaan mykeneläiseen kulttuuriin liittyneen lineaari-B-kirjoituksen selvittämiseen johtaneista laajoista tutkimuksistaan.

Perhetausta ja koulutus
-----------------------

Kober syntyi Yorkvillessä Manhattanilla. Hänen perheensä oli muuttanut Yhdysvaltoihin Unkarista. Hän opiskeli Hunter College High Schoolissa ja sai kesällä 1924 stipendin sijoituttuaan kolmanneksi New Yorkin kaupungin järjestämässä kilpailussa. Sadan dollarin vuotuinen stipendi mahdollisti hänen opiskelunsa Hunter Collegessa. Hänen pääaineensa oli latina ja hänet valittiin Phi Beta Kappa -opiskelijajärjestön jäseneksi. Hän valmistui maisteriksi Columbia Universitystä 1929 ja filosofian tohtoriksi 1932.

Työura Brooklyn Collegessa
--------------------------

Tohtorintutkintoa suorittaessaan Kober opetti Hunter Collegen eri osastoilla. Vuonna 1930 hänet nimitettiin tutkimusassistentiksi (assistant professor) Brooklyn Collegeen, missä hän teki elämäntyönsä.

Kober osasi lukuisia kieliä kuten heettiä, vanhaa irlantia, akkadin kieltä, tokaarilaisia kieliä, sumeria, vanhaa persiaa, baskia ja kiinaa. Hän opiskeli myös ainakin sanskriittia sekä arkeologiaa, mihin hän perehtyi kenttätöissä New Mexicossa.

Vuodesta 1944 alkaen Kober esitteli artikkelisarjassa yksityiskohtaisen analyysinsa käytössään olleissa Lineaari B -aineistoissa esiintyvien tiettyjen merkkien erityispiirteistä. Hänen selityksensä havainnoistaan poikkesivat tuolloisesta tutkimuksen valtavirrasta.

Kober ei koskaan avioitunut eikä tiettävästi seurustellutkaan, vaan asui leskiäitinsä kanssa. Hän oli ketjupolttaja ja kuoli todennäköisesti syöpään 43-vuotiaana vuonna 1950.

Lähteet
-------

* Fox, Margalit: Alice E. Kober, 43: Lost to History No More.  *The New York Times*, 11.5.2013. ISSN 0362-4331. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.3.2022.  (englanniksi)
* Fox, Margalit: *The riddle of the labyrinth : the quest to crack an ancient code and the uncovering of a lost civilisation*. Profile Books, 2013. (englanniksi)
* Kahn, David: *The Codebreakers: The Story of Secret Writing*. New York (N.Y.): Scribner, 1996. ISBN 0-684-83130-9. (englanniksi)
* Singh, Simon: *Koodikirja: salakirjoituksen historia muinaisesta Egyptistä kvanttikryptografiaan*. Tammi, 1999. ISBN 951-31-1544-5.

### Viitteet

1. ↑  Kober Collection *Program in Aegean Scripts and Prehistory*.  2017. University of Texas. Viitattu 7.3.2022.
2. 1 2  Fox 2013
3. ↑  Kahn 1996, 923-927


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alice Kober
**Jorma Eevert Hietamäki** on radiotoimittaja, Yleisradion entinen musiikkipäällikkö ja laulaja.

Hietamäki aloitti radiouransa 1980-luvun alussa Yleisradion Keski-Suomen toimituksessa. Hän juonsi ohjelmia ja vastasi niiden musiikkivalinnoista. Hän työskenteli vuosina 2003–2018 Yle Radio Suomen musiikkipäällikkönä. Hänet tunnetaan myös *Entisten nuorten sävellahja* -ohjelman keksijänä ja pitkäaikaisena tuottajana. Hietamäki on juontanut Yleisradion Euroviisu-lähetyksiä sekä toiminut Tangomarkkinoiden ja Uuden Musiikin Kilpailun tuomarina.*lähde?*

Toimittajantyön lisäksi Hietamäki on myös esiintynyt laulajana. Hän on Led Zeppelinin musiikkia soittavan jyväskyläläisen Let's Eppelinin laulaja ja perustajajäsen. Lisäksi hän on laulanut ja soittanut kitaraa kuortanelaisessa perinnerockyhtyeessä Hänen Leipänsä sekä progressiivista rockia soittaneessa Gabriel-yhtyeessä.

Joulukuussa 2020 tasavallan presidentti myönsi Hietamäelle Suomen Valkoisen Ruusun ansioristin.

Hietamäen toimittamia radio-ohjelmia
------------------------------------

* Rupikonna - yhdessä Olli Kivistön kanssa
* Suomirock
* Poppijorma
* Tiskijorma

Lähteet
-------

1. 1 2  Nämä suomalaiset presidentti Niinistö palkitsi kunniamerkillä *Iltasanomat*.  3.12.2020. Viitattu 31.3.2024.
2. 1 2  Ylisaari, Ulla: Omintakeisesta huumoristaan tunnettu Jorma Hietamäki päätti vuosikaudet, mitä suomalaiset kuuntelevat radiosta automatkoilla ja saunan rappusilla (Vain tilaajille) *Keskisuomalainen*.  6.3.2020. Viitattu 31.3.2024.
3. ↑  Gabriel *BotniaBeat*. Viitattu 31.3.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Yle

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo soutajasta. Jalkapalloilija Juho Karppisesta on oma artikkeli.*
**Juho Karppinen** (s. 1983 Raisio) on suomalainen soutaja. Hän edustaa Nesteen Soutajia ja häntä valmentaa hänen isänsä, soudun olympiavoittaja Pertti Karppinen.

Karppinen aloitti yksikkösoudun vuonna 2006. Hän on saavuttanut SM-kultaa yksikköjen 2 000 metrillä vuosina 2009, 2010 ja 2012. Vuonna 2009 hän souti myös pronssia kaksikoissa isänsä Pertti Karppisen kanssa. Kaksikossa hänen parinaan on soutanut myös Robert Ven.

Vuonna 2009 Karppinen sai pronssia Pohjoismaiden mestaruuskisoissa. Vuoden 2010 EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs. Saman vuoden MM-kisoissa hän oli 20:s. Vuonna 2013 Karppinen voitti hopeaa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa.

Myös Karppisen sisar Eeva Karppinen ja serkku Suvi Karppinen ovat kilpasoutajia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juho Karppinen Suomen melonta- ja soutuliitto. Viitattu 5.8.2015.
2. ↑  Varvio ja Karppinen soutivat mestareiksi Jämsänkoskella *Keskisuomalainen*.  9.8.2009. Viitattu 5.8.2015. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Karppisten suvussa soutu sujuu *TS.fi*.  9.6.0214.  Arkistoitu 23.12.2017. Viitattu 5.8.2015.
4. ↑  EM-soudut: Juho Karppiselle yhdeksäs sija *Yle Urheilu*.  12.9.2010. Viitattu 5.8.2015.
5. ↑  Juho Karppinen souti PM-hopeaa *Suomen melonta- ja soutuliitto*.  29.6.2013. Viitattu 5.8.2015.
6. ↑  Nesteen Soutajille lauantain tuplapotti *Hämeen Sanomat*.  18.6.2005.  Arkistoitu 23.12.2017. Viitattu 23.12.2017.
**Pieneläinhoitajan** varsinainen tutkintonimike on ollut aiemmin **eläintenhoitaja**, suuntautumisalana pieneläintenhoito. Vuodesta 2010 ammattinimike on muuttunut **Klinikkaeläinhoitajaksi**, joka on suojattu ammattinimike ja sitä saavat käyttää vain ammattitutkinnon suorittaneet klinikkaeläintenhoitajat.

Koulutus
--------

Klinikkaeläinhoitajaksi opiskellaan joko oppisopimuksella, joka kestää kaksi vuotta, monimuotokoulutuksena tai päiväkoulutuksena, joka kestää koulutuspaikasta riippuen 1-3 vuotta. Ammattitutkintoon valmistavia ja päättyviä koulutuksia sekä oppisopimuksen teoriaopetusta tarjoavat muun muassa Taitotalo (entinen Amiedu) Helsingissä, Pohjois-Savon ammatti-instituutti, Koulutuskeskus Salpaus (Päijät-Häme) Axxell (opetus ruotsinkielistä), Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä Keuda (Mäntsälä), AhlmanEdu (Tampere), Kainuun ammattiopisto KAO (Kajaani), Koulutuskeskus Brahe (Raahe), Keski-Pohjanmaan ammattiopisto KPEDU (Kannus) ja Ammattiopisto Livia (Paimio). 

Pieneläinhoitajan / Klinikkaeläinhoitajan opetusohjelmaan kuuluvat:

* Eläinten elinkaaren tuntemus.
* Eläinten anatomian, fysiologian, biologian ja lisääntymisbiologian tuntemus.
* Eläinten käyttäytymisen tuntemus sekä käsittelytaidot.
* Terveen ja sairaan eläimen ravitsemuksen tuntemus.
* Eläinten ympäristövaatimusten tuntemus sekä hyvinvoinnin hallinta.
* Kliinisen tutkimuksen ja hoidon tuntemus sekä hoitotoimenpiteissä avustaminen.
* Säädösten ja määräyksien tuntemus. Ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen.
* Mikrobiologian, loisopin ja eläinten tautiopin perusteiden sekä sairauksien tuntemus.
* Näytteiden ottaminen ja laboratoriomäärityksien tekeminen.
* Diagnostisen kuvantamisen toimenpiteiden tekeminen (röntgenkuvaus sekä ultraäänitutkimuksissa avustaminen)
* Välinehuollon sekä aseptiikan hallinta.
* Perioperatiivisen hoidon periaatteiden tuntemus.
* Kirurgisen hoitotyön tuntemus: Eläimen kivunpoisto, anestesia jne.
* Lääkeaineiden tuntemus ja annostelu.
* Asiakaspalvelu, kassatyöskentely sekä myyntitaidot. Ajanvaraus sekä opastustaidot.

Työllistyminen
--------------

Pieneläinhoitajat / klinikkaeläinhoitajat työskentelevät kunnan- tai kaupungineläinlääkäreiden vastaanotoilla, yksityisillä eläinklinikoilla tai eläinsairaaloissa. Työmarkkinoilla pieneläinhoitajia on enemmän kuin alalla on työpaikkoja joten työllistyminen ei ole helppoa. Keskimäärin puolet ammattitutkinnon suorittaneista eläintenhoitajista työllistyy omalle alalleen.

Palkkaus
--------

Pieneläin- / klinikkaeläinhoitajien alalla ei ole työehtosopimusta, joten alalle ei ole määritelty mm. minimipalkkaa. Palkka on hyvin klinikkakohtainen, haarukka 1 200 – 2 500 €/kk. Kunnan- tai kaupungineläinlääkärin vastaanotoilla työskentelevien hoitajien palkoissa sovelletaan kunta-alan yleistä virka- ja työehtosopimusta (KV-TES). Yksityisillä klinikoilla ja eläinsairaaloissa palkkaus vaihtelee työnantajien kesken.

Aiheesta muualla
----------------

* Eläintenhoitajan ammattitutkinnon perusteet (Arkistoitu – Internet Archive)
* Klinikkaeläinhoitajat ry
**Jukka Moilanen** (s. 24. maaliskuuta 1955 Mänttä) oli Ulvilan kaupunginjohtaja. 

Koulutukseltaan Moilanen on insinööri (YAMK) teknologiaosaamisen johtaminen -linjalla. Ulvilan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan toukokuussa 2012 hän voitti Tomi Lähteenmäen äänin 22-13. Hän aloitti kaupunginjohtajana seuraavan lokakuun alusta. Kaupunginjohtajaksi Moilanen siirtyi Satakuntaliiton alueiden käytön johtajan virasta. Hän oli sosiaalidemokraattien edustajana kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Harjavallassa, jossa hänen isänsä on toiminut kunnanjohtajana 1960-luvulla. SDP-taustaisella Moilasella ei ollut puolueen jäsenkirjaa hänen tavoitellessaan Satakunnan maakuntajohtajan tehtävää.

Moilanen harrastaa kilpaurheilua ja musiikkia. Moilanen on julkaissut kolme omakustannelevyä *Pienen pojan haaveet* (2012), *Viimeinen kesä* (2015) ja *Kirje kotiin* (2018).

Lähteet
-------

1. ↑  Syntymäpäivät.  *Suomen Kuvalehti*, 20.3.2015, nro 12, s. 71.  Otavamedia.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑   *satakunnanviikko.fi*.  Arkistoitu 28.1.2019.
**Möysän Musaklubi**, tuttavallisemmin Mössö, on Lahden Hämeenkadulla sijaitseva musiikkiklubi.

  

Möysän Musaklubin logo

Historia
--------

  

Möysän Musaklubin juuret ovat Lahden Möysän kaupunginosan entisellä Esso-huoltoasemalla. Ensimmäinen konsertti järjestettiin huoltoasemasta ravintolaksi muutetun ravintolan kattoterassilla 2. heinäkuuta 2010. 

Möysän musaklubia pyörittänyt ja huoltoasemakiinteistön omistanut yhtiö Lahti Bensiini meni syksyllä 2016 konkurssiin yli 156 000 euron verosaatavista, ja klubin toiminta uhkasi loppua. Vuoden 2017 kesäkuusta alkaen Möysän Musaklubi on toiminut Lahden keskustassa, osoitteessa Hämeenkatu 16. Siellä käytössä ovat 750 ihmistä vetävä sali sekä 120 ja 70 hengen baaritilat.

Möysän Musaklubin sisäänkäynti.
Keikkakuva Möysän Musaklubilta.

Aukusti-kulttuuripalkinto
-------------------------

Vuonna 2014 Etelä-Suomen Sanomat palkitsi Möysän Musaklubin Aukusti-palkinnolla vuoden päijäthämäläisenä kulttuuritekona.  Mössö voitti sekä tuomariston palkinnon, että yleisöäänestyksen. Aukusti kiertopalkinnon identtinen kopio on esillä Möysän Musaklubilla.

Aukusti kiertopalkinnon kopio.

XXL Mössö
---------

XXL Mössö on marraskuussa järjestettävä sisäfestivaali jonka yleisömäärä on noin 4 000 katsojaa. Festivaali on järjestetty Lahden Messuhallissa vuosina 2016, 2018, 2019, 2022 ja 2023. Ensimmäinen Kesä XXL Mössö järjestettiin kesällä 2023 Mukkulan Tapahtumapuistossa Lahdessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mössön kiinteistö myytiin – musaklubin tulevaisuus avoinna *Yle Uutiset*.  7.4.2017. Viitattu 18.4.2021.
2. ↑  Monikäyttöinen tila, keskeinen sijainti *moysa.fi*. Viitattu 18.4.2021.
3. ↑  Aukusti-palkinto Möysän Esson musiikkiklubille.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 7.1.2014. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  XXL Mössö keräsi Lahden Messuhalliin tuhansia komiikan ja musiikin ystäviä, tunnelma 5/5 - katso kuvat.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 9.11.2018. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Möysän Musaklubin www sivu
* kuvia Möysän Musaklubin keikoilta (Arkistoitu – Internet Archive)
| "Tapasin naisen"Lapinlahden Linnut |
| --- |
| Singlen "Tapasin naisen" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Lapinlahden Linnut* |
|  B-puoli | "Sateet tulevat" |
|  Äänitetty  | helmikuu 1986 |
|  Studio  | Takomo |
|  Julkaistu | 1986 |
|  Tyylilaji | huumorimusiikki |
|  Kesto | 03.18 |
|  Levy-yhtiö | EMI Finland |
| Lapinlahden Lintujen muut singlet |
| "Lipputangon nuppi"1985 | "Tapasin naisen"1986 | "Tavallinen jörndonner"1987 |

**Tapasin naisen** on Lapinlahden Linnut -yhtyeen single vuodelta 1986. Kappaleen sanoittivat Ari "Arvid" Kettunen ja Heikki "Hiski" Salomaa ja sen sävelsi Kettunen yksin. Singlen B-puolena julkaistiin Tapio Liinojan sanoittama ja Pekka Hedkrokin säveltämä "Sateet tulevat". Kappaleet ilmestyivät myös huhtikuussa 1986 julkaistulla studioalbumilla *Jep*, ja Jukka Lyytinen (2003) lukee ne albumin parhaimmistoon.

Timo Rossi (2023) kuvailee "Tapasin naisen" olevan "yksinkertainen toistolle rakentuva huumoriralli", jota tahdittaa Ari Kettusen soittama "heleä pianokuvio". Kappaleessa laulavat vuorollaan Matti Jaaranen, Heikki Salomaa, Pekka Hedkrok, Mikko Kivinen, Markku Toikka ja Timo Eränkö. Anniskeluravintolaan sijoitettu tarina kuvaa miespuolisen seurueen retostelua naisseikkailuillaan. Jokaisessa säkeistössä tarina menee edellistä pitemmälle, ja viimeisessä säkeistössä kertoja ehdottaa naiselle yhdyntää. Rock-musiikille tyypillisistä naisseikkailuista kertovista kappaleista poiketen jokainen säkeistö päättyy naisen pilkalliseen nauruun ja paikalta poistumiseen. Rossin (2012) mukaan "samankaltainen monesta miespuhujasta koostuva epäonnistujien yhteisö" toistuu useissa Lapinlahden Lintujen kappaleissa.

Kappaleet
---------

1. Tapasin naisen – 3.18 (säv. Ari Kettunen, san. Ari Kettunen ja Heikki Salomaa)
2. Sateet tulevat – 4.47 (säv. Pekka Hedkrok, san. Tapio Liinoja)

Lähteet
-------

* Järvelä, Timo: *Mies ja maskuliinisuus Lapinlahden lintujen rock-lyriikassa*. Suomen kirjallisuuden pro gradu -tutkielma. Tampere: Tampereen yliopisto, 2012. Teoksen verkkoversio (viitattu 29.3.2024).
* Lyytinen, Jukka: *Lapinlahden Linnut*. Helsinki: Like, 2003. ISBN 952-471-098-6.
* Rossi, Timo: *Lapinlahden Linnut. Miksei asioista puhuta*. Jyväskylä: Docendo, 2023. ISBN 978-952-382-569-7.

### Viitteet

1. ↑  Rossi 2023, s. 384.
2. ↑  Rossi 2023, s. 109–110.
3. ↑  Lyytinen 2003, s. 115.
4. ↑  Rossi 2023, s. 109.
5. ↑  "Tapasin naisen" (*Jep*). Lapinlahden Linnut, EMI, 1986.
6. ↑  Järvelä 2012, s. 35; Rossi 2023, s. 109.
7. ↑  Järvelä 2012, s. 35–36.
Finman logo
**Finman** on vuonna 1993 rekisteröity suomalainen tuotemerkki jonka nimellä valmistetaan ja myydään tuotteita.

Historia
--------

Finman tuotemerkki on rekisteröity 1993 elokuussa. Ensimmäiset Finman tuotteet olivat haravia, lumilapioita, lumikolia, jäähakkuja ja muita isokokoisia pihatyökaluja. 

Vuonna 1995 Finman merkillä ruvettiin valmistamaan Kauhavalla puukkoja. Samana vuonna kehiteltiin myös työkalulaatikko. Molempia myydään edelleen laajalti.

Vuonna 2000 toiminta laajeni muovisiin koottaviin lavakauluksiin jotka tulivat vaihtoehdoksi puisille perinteisille lavakauluksille. Muoviset lavakaulukset suunniteltiin elintarviketeollisuuden käyttöön. Lavakauluksia myytiin pääasiassa Keski- ja Pohjois-Euroopan markkinoille. Lavakauluksissa Modularbox:illa on maailmanlaajuinen patentti.

Vuonna 2001 Espoolainen Modularbox Oy rupesi markkinoimaan, ja myymään Finman tuotteita.

2000-luvulla ensimmäisellä kymmenyksellä valikoimiin tuli myös mönkijöihin suunniteltuja lisävarusteita kuten mm. erilaisia lumiauroja, kauhoja, tielanoja ja hiekoittimia. 
Finman on pitänyt mönkijöiden varusteiden valmistuksen edelleen Suomessa. Osien toimittajina toimii useampi kotimainen yritys ja niiden kasaus tapahtuu Espoossa, tai alihankkijoiden toimitiloissa.

2010-luvulla tuotevalikoimiin tuli myös erilaisia ympäristökoneita kuten halkaisukoneita, sauvaohjattavia ruohonleikkureita, kardaani sekä polttomoottorikäyttöisiä hakettimia jne. Näiden osat tulevat Kaukoidästä, sekä Yhdysvalloista ja kasaus tapahtuu Suomessa. Ympäristökoneiden moottoreissa yhteistyökumppaniksi on valikoitunut Yhdysvaltalainen moottorivalmistaja Briggs & Stratton.

2010-luvulla ruvetiin myymään myös useita erilaisia mönkijöiden peräkärryjä.

Vuonna 2016 Motonet solmi yhteistyösopimuksen Suomen Jääkiekkoliiton kanssa. Tämän seurauksena Finman autolapioita sekä puukkoja ruvettiin myymään Suomen jääkiekkomaajoukkueen tunnuksilla Motonet-tavarataloissa kautta maan.

Finman nykyisin
---------------

Nykyisin pääasiallisia myyntiartikkeita Finmanin tuotevalikoimassa ovat mönkijöiden lumiaurat, kauhat sekä peräkärryt.

Puukot ja työkalulaatikot, sekä ympäristökoneet joiden menekki on noussut vuosi vuodelta.

Osa ympäristökoneista on omalla moottorilla toimivia mutta osa suurista hakettimista käyttää voimanlähteenä traktorin kardaania.

Lähteet
-------

* 
*

Viitteet
--------

1. ↑  Tavaramerkin rekisteröintivuosi *tavaramerkkitietopalvelu.prh.fi*.
2. ↑  Tiedote yhteistyöstä *leijonat.fi*.
3. ↑  Motonet Finman puukon myynti-ilmoitus *m.motonet.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut
*Tämä artikkeli käsittelee televisiotähteä. Sandra Díaz käsittelee tutkijaa.*

**Sandra Diaz-Twine** (s. 30. heinäkuuta 1974) on amerikkalainen televisioesiintyjä, joka tuli tunnetuksi osallistumisistaan *Selviytyjät* realityohjelmassa. Hän voitti kaksi ensimmäistä kautta, joihin hän osallistui: *Selviytyjät 7: Pearl Islands* ja *Selviytyjät 20: Heroes vs. Villains.* Hän on ohjelman ensimmäinen kaksinkertainen voittaja.

Diaz-Twine palasi ohjelman 34. kaudelle *Selviytyjät: Game Changers*, jossa hänet äänestettiin pois pelistä kuudentena. 

Yhdessä toisen Selviytyjät-kilpailijan Rob Marianon kanssa hän toimi mentorina ohjelman 39. kaudella *Selviytyjät: Island of the Idols*. Kumpikaan heistä ei osallistunut varsinaiseen peliin. 

Myöhemmin ohjelman 40. kaudella, *Selviytyjät: Winners at War.* Hän oli kahdeksas pelistä pois äänestetty henkilö ja ainoa pelaaja, joka lähti vapaaehtoisesti kotiin karkotussaarelta. 

Diaz-Twineä pidetään fanien keskuudessa yhtenä ohjelman parhaimmista pelaajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ross: 'Survivor: Heroes vs Villains': And the winner is... *Entertainment Weekly]]*.  16.5. 2010.  Arkistoitu 18.5.2010.
2. ↑  The 10 All-Time Greatest Survivor Castaways *CBS*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sandra Diaz-Twine
**Risto Tapio Järvenpää** (s. 11. joulukuuta 1953 Säräisniemi) on suomalainen opettaja, muusikko, säveltäjä, sanoittaja.

Henkilöhistoria
---------------

Risto Järvenpää syntyi talousmestari Eelis Mikael Järvenpään ja Esteri Siltaniemen perheeseen. Hän avioitui 1973 Aini Niemelän kanssa ja 2009 Terttu Harjun kanssa. Järvenpää tuli ylioppilaaksi Pokkitörmän yhteislyseosta 1973 ja valmistui lastentarhanopettajaksi 1976, musiikkileikkikoulunopettajaksi 1983 ja ammatillisten oppilaitosten opettajaksi 1991.

Hän oli Oulussa lastentarhanopettaja Lassin päiväkodissa 1976–1984 ja Kalliolan päiväkodissa 1984–1987, Oulun sosiaalialan oppilaitoksen opettaja 1987–1995 ja Oulun ammattikorkeakoulun taideaineiden lehtori 1995–2017. Omaa musiikkileikkikoulua Järvenpää piti 1983–1993 ja oli kouluttaja Oulun yliopistossa ja Sibelius-Akatemiassa 1996–2001. Hän on 1983 lähtien T:mi Risto Järvenpään, vuodesta 1993 Risto Järvenpää Oy, omistaja. Muusikkona, säveltäjänä ja sanoittajana Järvenpää on vuodesta 1968 työskennellyt useissa eri yhtyeissä, kuten Express. Järvenpää on myös osallistunut useiden televisio- ja radio-ohjelmien tekemiseen, julkaissut omaa musiikkituotantoaan ja toteuttanut musiikkitapahtumia ja konsertteja. Oulun kaupungin kulttuuripalkinnon hän sai 1996.

Musiikkituotanto
----------------

* *Tatsia ja janssia lapsille*, 1993
* *Tatsin ja janssin poika*, 1995
* *Tatsia ja janssia suurkaupungissa*, 2001
* *Canciones y caramelos en Cuba: música para niños – music for children*, 2001
* *Pikkumetsän laulut*, 2007 (uusi painos 2015)
* *Pikkumetsän laulut 2*, 2008

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peltola, Anne: / Risto Järvenpää *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  10.1.2020. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.4.2024.
2. ↑  Musiikki kuuluu kaikille.  *Kaleva*, 13.8.2017, nro 219, s. 62. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.4.2024.  (ei-vapaa)
**Real Felipe** oli Espanjan laivaston vuonna 1732 vesille laskettu kolmikantinen 114-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Ciprián Autránin ja Juan Pedro Boyerin suunnittelema alus tilattiin Guarnizosta, missä köli laskettiin oletettavasti vuonna 1728. Alus laskettiin vesille heinäkuussa 1732 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta.

Palvelus
--------

Alus lähti 3. syyskuuta 1732 päällikkönään Francisco de Liaño y Arjona koeajoihin ja Cádiziin 7. syyskuuta. Se jatkoi 1733 Barcelonaan. Alus lähti 29. marraskuuta 1733 laivueen mukana Napoliin suojaten joukkoja kuljettanutta saattuetta päällikkönään Miguel de Sada y Antillón, kreivi de Clavijo, mistä se palasi 18. heinäkuuta 1734 Cádiziin. Alus siirrettiin reserviin, missä se oli La Carracassa toukokuussa 1735 toteutettua huoltoa lukuun ottamatta vuoteen 1738.

Vuonna 1738 alus oli Santanderissa, mistä se lähti elokuussa Cádiziin 70-tykkisen *Santa Anan* ja *Príncipen* sekä 60-tykkisten *San Carlosin* ja *Santa Teresan* kanssa. Alus oli 1739-1741 La Carracassa ja sen jälkeen Cádizissa, mistä se lähti 15. marraskuuta 1741 Barcelonaan Juan José Navarron, Marqués de la Victorian, laivaston mukana päällikkönään Nicolás Geraldino. Laivasto liittyi 19. marraskuuta Cartagenassa Toulonista saapuneeseen Ranskan laivastoon, jota johti Charles-Elisée de Court de la Bruyere. Yhdistynyt laivasto saapui 4. tammikuuta 1742 Barcelonaan, mistä se suojasi 14. tammikuuta 66 joukkojenkuljetusalusta, joissa oli täydennyksiä Orbitelossa olevaan Espanjan armeijaan. Saattue oli 19.-27. tammikuuta Hyeresissä ja 30. tammikuuta - 13. helmikuuta La Speziassa, joissa laskettiin joukkoja maihin. Se saapui 24. helmikuuta Touloniin, missä se oli Britannian kuninkaallisen laivaston amiraalin Thomas Matthew'n laivaston saartamana 20. helmikuuta 1744 asti.

Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Toulonin taisteluun (Cape Sicié), missä se menetti liikuntakykynsä. Aluksella sai taistelussa surmansa tai haavoittui 500 miehistönjäsentä. Taistelun jälkeen alus hinattiin korjattavaksi Cartagenaan, jonne se saapui 9. maaliskuuta. Alus oli poistettuna palveluksesta päällikkönään Carlos Casanueva, kunnes 17. kesäkuuta 1747 päällikkyyden vastaanotti Isidoro García de Póstigo y del Prado. Helmikuussa 1748 alus riisuttiin aseista ja hylky myytiin 1755.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 102-103


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Nuestra Señora de la Concepción y de las Ánimas*** | **Espanjan laivaston linjalaivat** | Seuraaja:***Santísima Trinidad*** |
**GOD TV** (alun perin **Christian Channel Europe**) on maailmanlaajuinen kristillinen tv-kanava. Sen perustivat Rory ja Wendy Alec Englannissa tammikuussa 1995. Tammikuussa 2002 lähetykset siirrettiin Israeliin, jolloin näkyvyysalueen arvioitiin olevan 15 satelliitin avulla 80 % maapallosta. Israelista se lähettää kuutta kanavaansa eri puolille maailmaa ympäri vuorokauden: GOD TV USA; the GOD Channel UK; GOD Europe; the GOD Channel, Africa; the GOD Channel, Asia; and the GOD Channel, Australasia.

GOD TV:n pääkonttori on Washingtonissa ja maailmanlaajuisen ohjelmiston lähetyskeskus on Jerusalemin keskustassa. Kanavalla on studioita myös Englannissa, Yhdysvalloissa ja Israelissa. Toimistoja yhtiöllä on Englannissa, Saksassa, Tanskassa, Etelä-Afrikassa, Intiassa, Hongkongissa, Floridassa ja Norjassa. Vuonna 2007 yhtiön vuosibudjetti oli 20 miljoonaa puntaa, josta 68 % tuli lahjoituksina ja 19 % sponsoroituna ohjelma-aikana. Sen on sanottu olevan kolmanneksi suurin kristillinen TV-yhtiö Trinity Broadcasting Networkin ja texasilaisen Daystar Television Networkin jälkeen.

GOD TV:n vakituisia sisällöntuottajia ovat muun muassa Mike Bickle, Reinhard Bonnke, Benny Hinn, T. D. Jakes, Joyce Meyer, Nathan Morris, Hillsong-seurakunta, Brian Houston, David Pawson ja Andrew Wommack. Suomessa GOD TV näkyy Internetin lisäksi neljän satelliitin kautta maksuttomana kanavana.. Suomalainen Taivas TV7 on esittänyt aikaisemmin GOD TV:n ohjelmia.

Kanavaa on kritisoitu menestysteologiasta (Prosperity Gospel). *The Daily Telegraph* -lehdessä James Hall kirjoitti kriittisen artikkelin kanavasta otsikolla "Halo to Christian Profits".

Lähteet
-------

1. ↑  BusinessDay - Digital evangelists share good news with Africa
2. 1 2 3  the Jerusalem Post - Live from Jerusalem, it's GOD TV!
3. ↑  Esittelyvideo: GOD TV (Arkistoitu – Internet Archive), Distribution from Jerusalem to end of the earth
4. ↑  God TV, How to tune in - Finland[vanhentunut linkki]
5. ↑  The Daily Telegraph - Halo to Christian profits

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu