recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**David Rittich** (s. 19. elokuuta 1992 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsia.

Ura
---

Rittich on HC Dukla Jihlavan kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa kaudella 2011–2012 Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 ottelua torjuntaprosentilla 92,1. Kaudella 2013–2014 Rittich pelasi 41 ottelua torjuntaprosentilla 92,7. Hän oli koko liigan eniten voittoja torjunut maalivahti 29 voitolla. Yhdeksässä pudotuspeliottelussa Rittichin torjuntaprosentti oli 93,5.

Kaudeksi 2014–2015 Rittich teki sopimuksen pääsarjatasolla pelanneeseen BK Mladá Boleslaviin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 23 ottelua. Hän pelasi myös seitsemässä runkosarja- ja kuudessa pudotuspeliottelussa lainalla Jihlavassa. Kaudella 2015–2016 Rittich vakiinnutti paikkansa joukkueensa pelaavana maalivahtina. Hän torjui 48 runkosarjaottelussa torjuntaprosentilla 91,9 ja kymmenessä pudotuspeliottelussa prosentilla 90,3.

Kauden jälkeen Rittich solmi kesäkuussa 2016 yhden vuoden mittaisen sopimuksen NHL-seura Calgary Flamesin kanssa. Hän pääsi ensimmäisellä kaudella debytoimaan pelaten yhden erän Flamesin kauden viimeisessä runkosarjaottelussa San Jose Sharksia vastaan. Kauden aikana Rittich pelasi Flamesin AHL-farmijoukkue Stockton Heatissa 31 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,4. Hän torjui myös neljässä ottelussa pudotuspeleissä.

Flames ja Rittich solmivat kesällä 2017 yksivuotisen jatkosopimuksen.

Huhtikuussa 2021 Flames kauppasi Rittichin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuooroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.

Heinäkuussa 2021 Rittich solmi vuoden mittaisen ja arvoltaan 1,25 miljoonan dollarin sopimuksen Predatorsin kanssa. Kaudeksi 2022–2023 Rittich siirtyi yksivuotisella sopimuksella Winnipeg Jetsiin.

Lähteet
-------

* David Rittich Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* David Rittich *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  David Rittich *EliteProspects*. Viitattu 18.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  Flames sign goaltender David Rittich *Calgary Flames*.  13.6.2016. Viitattu 18.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  David Rittich game logs 2016-2017 *National Hockey League*. Viitattu 18.1.2018. (englanniksi)
4. ↑  Flames re-sign Jon Gillies and David Rittich *Calgary Flames*.  22.7.2017. Viitattu 18.1.2018. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Jets sign goaltender David Rittich to a one-year contract *nhl.com*. Viitattu 30.11.2022. (englanniksi)

Tšekin joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2018
3 Gudas (**A**) |
8 Šulák |
9 Sklenička |
10 Červenka (**C**) |
11 Nestrašil  |
12 Faksa |
14 Plekanec (**A**) |
17 Hronek |
18 Kubalík |
23 Jaškin |
26 Řepík |
30 Hrachovina |
33 Francouz |
36 Krejčík |
39 Rittich |
46 Krejčí |
47 Jordán |
51 Horák |
60 Moravčík |
61 Polášek |
71 Hyka |
72 Chytil |
88 Pastrňák |
90 Kousal |
98 Nečas |
Valmentaja Josef Jandač
**Inhimillinen tekijä** on vuosina 1997–2017 esitetty suomalainen asiapitoinen keskusteluohjelma. Ohjelman erikoistuneina toimittajina toimivat vuoroviikoin haastattelijat Anne Flinkkilä ja Sari Valto. Alun perin Flinkkilän työparina toimi Helena Itkonen, joka juonsi viimeisen lähetyksensä lokakuussa 2010. Ohjelmaa esitettiin alun perin Yle TV2 -kanavalla. Kanavauudistuksen vuosi ohjelma siirtyi Yle TV1 -kanavalle.

Toimittajat
-----------

* Anne Flinkkilä
* Helena Itkonen
* Piia Ketopaikka
* Sari Valto

Palkinnot
---------

Flinkkilä ja Itkonen saivat vuonna 2002 yhdessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon myöntämän kirkon viestintäpalkinnon. Vuonna 2013 International Bureau for Epilepsy (Kansainvälinen epilepsialiitto) palkitsi *Inhimillisen tekijän* epilepsiaa käsittelevän ansiokkaan televisiojournalismin sarjassa jaksosta "Sitten kaikki pimeni", joka esitettiin 30. maaliskuuta 2012.

Vuonna 2011 Helena Itkoselle myönnettiin elämäntyöstään valtion journalistipalkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Randén, Tuula: Saappaiden vaihto.  *Apu*, 2011, nro 4, s. 61.
2. ↑  Jalonen, Miika: Jäähyväiset television taikamaailmalle *yle.fi*.  21.10.2010. Viitattu 30.1.2011.
3. ↑  Lisää vahvaa keskustelua: Inhimillinen tekijä *yle.fi*.  16.11.2011.  Arkistoitu 14.4.2012. Viitattu 14.4.2012.
4. ↑  Kirkon viestintäpalkinto *evl.fi*. Viitattu 18.4.2013.
5. ↑  Kansainvälinen epilepsialiitto palkitsi Inhimillisen tekijän *yle.fi.* 11.4.2013. Viitattu 18.4.2013.
6. ↑  Valtion journalistipalkinnot neljälle toimittajalle *Yle Uutiset*.  22.6.2011. Viitattu 19.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman kotisivut
**Vuoristojärvi** on suomalaisen taiteilijan Fanny Churbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1872. Työ hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1995, joihin se nykyäänkin kuuluu. Kooltaan työ on 46,5×66 cm.

*Vuoristojärvi* kuuluu Fanny Churbergin varhaistuotantoon. Hänelle tyypillinen suorasukaisuus tulee ilmi tässäkin teoksessa, jossa valaistu vuorenhuippu ja tumma rinne puronuomineen ovat keskiössä. Horisontin Churberg nostaa korkealle ja oman mielenkiintonsa maalaukseen luo vuoristojärveä esittävä tummansininen kaistale maalauskankaan alalaidassa sekä rantaviivan vaalea korostus.

Tarkkaan ei tiedetä maalasiko Churberg maalauksen jonkin toisen taiteilijan teoksen pohjalta vai syntyikö se hänen toukokuussa 1872 Erlangeniin ja Nürnbergiin tekemänsä matkan inspiroimana. Ei ole tietoa luonnosteliko hän tuolla matkalla lumipeitteisiä vuoria. Joka tapauksessa aihe oli tuolloin hyvin "düsseldorfilainen" eli tavallinen tuohon aikaan. *Vuoristojärvi*-työn ei tiedetä olleen näytteillä Suomessa ennen kuin se saapui Ateneumin kokoelmiin Saksasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leena Ahtola-Moorhouse: *Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*, s. 80. Ateneumin taidemuseon näyttelyteos. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgallerian Ateneumin kokoelmat: Vuoristojärvi.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ninja Gaiden** on Team Ninjan kehittämä ja Tecmon julkaisema toimintaseikkailupeli Xboxille. Peli kävi läpi viiden vuoden kehitystyön ennen kuin Tecmo julkaisi sen vuonna 2004. *Ninja Gaideniin* on julkaistu laajennusosia ja kaksi uusittua versiotakin on julkaistu pienin parannuksin, **Ninja Gaiden Black** Xboxille ja **Ninja Gaiden Sigma** PlayStation 3:lle. 

Pelin päähenkilö on kuvitteellinen Ryu Hayabusa -niminen ninja, jonka tehtävänä tarinassa on saada takaisin varastettu Dark Dragon Blade, hyvin voimakas miekka. Ryu toisena tehtävänä on myös kostaa hänen klaaninsa teurastajalle.

1990-luvulla ilmestyneen *Ninja Gaiden* -pelisarjan innoittamana, uusi *Ninja Gaiden* on suunniteltu uuteen maailmaan pohjautuen toiseen Team Ninjan luomukseen, *Dead Or Alive* -pelisarjaan. Tecmo on kohdistanut *Ninja Gaidenin* erityisesti ei-japanilaiselle yleisölle, ja huolimatta vaikeuksista saada sisällön luokitukset johtuen pelin rajusta väkivallasta, se otettiin yleisesti hyvin vastaan, muun muassa Pohjois-Amerikassa sitä myytiin yli 360 000 kappaletta sen ensimmäisen kuukauden aikana. *Ninja Gaidenia* ei kuitenkaan saatu julkaistua joissain maissa kyseisten maiden sensuurin vuoksi, ja Japanin myynti oli kehnoa myyden vain 60 000 kappaletta peliä neljä kuukautta julkaisunsa jälkeen.

*Ninja Gaidenin* hyvien kontrollien, teknisten ratkaisujen ja merkittävän haasteen ansiosta se tarjosi jopa kokeneillekin pelaajille kunnon haastetta. Ninja Gaidenia onkin sanottu yhdeksi parhaimmaksi ja haastavammaksi peliksi koskaan.

Julkaisut
---------

Team Ninja jatkoi pelin päivittämistä julkaisun jälkeen, julkaisemalla kaksi Hurricane Packia ilmaisesti ladattaviksi, joka lisäsi peliin extrasisältöä, uusia pelihaasteita ja pelimoottorin parannuksia. Nämä tulivat mukaan suoraan vuonna 2005 julkaistuun, *Ninja Gaidenin* remake-peliin nimellä *Ninja Gaiden Black*. Kaksi vuotta myöhemmin peli julkaistiin hieman uudistettuna seuraavan sukupolven konsolille, PlayStation 3:lle nimellä *Ninja Gaiden Sigma*. Huolimatta tehokkaammasta alustasta, pelin viaksi lueteltiin puutteellisuus verrattuna Xboxille ilmestyneisiin aiempiin versioihin. *Sigma*-versio julkaistiin myöhemmin PlayStation Vitalle nimellä *Ninja Gaiden Sigma Plus*.

Hahmot
------

* **Ryu Hayabusa** – pelin päähenkilö, joka on lähtenyt etsimään väärille teille kadonnutta miekkaa sekä kostamaan klaaninsa puolesta.
* **Rachel** – naispuolinen henkilö, joka etsii siskoaan Almaa, tappaakseen hänet johtuen siitä, että hän on muuttunut demoniksi. Hän joutuu aika ajoin pulaan, jolloin Ryun on pelastettava hänet.
* **Doku** – demoni, joka teurasti Hayabusan klaanin ja varasti Dark Dragon Bladen.
* **Alma** – Rachelin sisko, joka on muuttunut demoniksi. Ryu joutuu aika ajoin taistelemaan Almaa vastaan.

Vastaanotto
-----------

IGN antoi pelin Xbox-versiolle arvosanaksi 9.4/10 arvostelussaan.

Lähteet
-------

1. ↑  NINJA GAIDEN REVIEW IGN. Viitattu 8.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Ninja Gaiden* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Ninja Gaiden Black* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Ninja Gaiden Sigma* MobyGamesissa (englanniksi)
* Pelin virallinen sivusto
* Microsoftin virallinen sivusto
**Mingrelit** (omakielinen nimitys მარგალი, *margali*) ovat mingrelin kieltä puhuva etninen ryhmä Georgian historiallisessa Mingrelian maakunnassa ja sen lähialueilla Abhasiassa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä georgialaisia.

Mingrelien lähimpiä kielisukulaisia ovat Turkin koillisosassa Mustanmeren rannikolla elävät lazit. Kirjakielenään mingrelit ovat vanhastaan käyttäneet georgiaa. Abhasiassa he varsinkin neuvostoajan lopulla osasivat usein paremmin venäjää. 1800-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa mingrelin kieltä yritettiin käyttää myös kirjallisesti. Vuosituhannen vaihteessa kiinnostus sitä kohtaan on jälleen lisääntynyt.

1930-luvulle saakka mingrelejä pidettiin erillisenä kansallisuutena. Vuoden 1926 väestönlaskennassa rekisteröitiin 243 000 mingreliä ja 285 000 äidinkielistä mingrelin puhujaa. Myöhemmin mingrelit on katsottu georgialaisiin kuuluvaksi kansatieteelliseksi ryhmäksi. Nykyisin heitä arvioidaan olevan noin puoli miljoonaa henkeä.

Mingrelien identiteetti on ollut kiistelty ja poliittisesti tulenarka kysymys. 1950-luvun alussa he joutuivat Stalinin puhdistusten kohteeksi. Mingrelisyntyisen Zviad Gamsakhurdian syrjäyttäminen vuonna 1992 johti kapinaan hänen tukialueenaan pidetyssä maakunnassa. Mingrelit joutuivat kärsimään myös Abhasian ja Georgian välisen sodan aikana 1990-luvun alussa, jolloin arviolta 250 000 henkeä pakeni Georgiaan. Myöhemmin eri arvioiden mukaan 45 000–70 000 mingreliä on päässyt palaamaan Abhasian Galin piiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joshuaproject. Margaluri, Mingrelian of Georgia
2. ↑  Russian census 2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Countries and Their Cultures: Mingrelians: Orientation *everyculture.com*. Viitattu 17.7.2011. (englanniksi)
4. ↑  Wixman, Ronald: *The Peoples of the USSR: an Ethnographic Handbook*, s. 134. New York: M. E. Sharpe, 1984. ISBN 0-87332-203-7.
5. 1 2  Cole, Jeffrey: *Ethnic Groups of Europe: An Encyclopedia*, s. 260–261. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-302-6.
6. ↑  Wixman, Ronald: *The Peoples of the USSR: an Ethnographic Handbook*, s. 134–135. New York: M. E. Sharpe, 1984. ISBN 0-87332-203-7.
7. ↑  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Asia and Oceania*, s. 537. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7109-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mingrelit** Wikimedia Commonsissa
Uramon uusi syksyllä 2019 valmistunut koulurakennus.
**Uramon koulu** on Riihimäen Uramossa sijaitseva alakoulu, joka käsittää opetustilat 1–5. luokkaisille, päiväkodin sekä esiopetustilat kolmelle ryhmälle. Koulussa on noin 500 oppilasta ja henkilökuntaa noin 60.

Kun Riihimäki sai kaupunkioikeudet 1960, alkoi paikkakunnalla uusi nousukausi, jolloin väkiluku kasvoi tuntuvasti ja Sipusaaren, Ilomäen ja Otsolan asuntoalueet sekä Perälän tienoo tarvitsivat uutta koulua. Kaupunginvaltuusto päätti 1964, että Sipusaaren ja Perälän välissä sijaitsevalle peltomaalle rakennetaan uusi koulu.

Uramon koulu aloitti toimintansa 1970, joskin arkkitehti Osmo Siparin suunnittelema alkuperäinen koulurakennus valmistui vasta 1977. Uramon koulu muutti keväällä 2013 keskustaan, entisen kauppaoppilaitoksen tiloihin koulurakennuksen sisäilmaongelmien takia. Vanha koulurakennus purettiin 2016 ja sen tilalle rakennettiin uusi rakennus, joka valmistui syksyllä 2019. Uuden koulurakennuksen on suunnitellut Innovarch Oy ja sen rakentaminen maksoi 14 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 209, kohde 184 - Uramon uusi koulu), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.
2. 1 2 3  Uramon koulu - Historiaa - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 23.9.2020.
3. ↑  Arkkitehteja Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäkiseura, *riihimakiseura.fi*, viitattu 23.9.2020.
4. ↑  Uramon koulu on pian valmis - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), riihimaki.fi, viitattu 23.9.2020.
**Puujumala** ja **Maajumala** ovat tietynlaisten tietäjien eli noitien nimityksiä. 

Joitakin tietäjiä on Suomessa nimitetty *jumaliksi*. Tietäjät ovat ehkä väittäneet, että jumala puhuu tai muuten toteuttaa itseään heidän kauttaan.

Puujumala oli tietäjä, jonka voimat tai olemus liittyivät jotenkin puihin tai puun väkeen. Maajumalan voima tai olemus taas liittyivät jotenkin maahan tai maan väkeen. Puujumala ja maajumala olivat myös tietäjäsukujen sukunimiä.

Tässä karjalaisessa kansanrunossa loitsija kehuu itseään ja väittää voittavansa maajumalatkin:

*Kuka miull mingän voipi,*  

*Ken miull mitä teköö!*  

*Tie ei tietäjät mittää,*  

*Maha ei mittään maajumalat.*  

*Mie oon noi'an nuorin poika,*  

*Tietäjän käsivasara,*  

*Mie syön noi'jan nuolinneen,*  

*Tietäjän teräksineen,*  

*Papin kirkkokuntineen,*  

*Lukkarin perehineen,*  

*Sontion soittoneuvoneen...*   
(SKVR:V2 472)

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen suvun pakanallinen jumalanpalvelus.  *Uusi Kuvalehti*, 31.05.1895, nro 10, s. 2-3. Kansalliskirjasto. Viitattu 04.07.2014.
2. ↑  Nykyisestä kansanrunoudesta Itä-Suomessa (ote) (Impilahti).  *Valvoja*, 01.08.1889, nro 7-8, s. 13-14. Kansalliskirjasto. Viitattu 04.07.2014.
3. ↑  III. Loitsutemput sairasten kanssa sekä hautajaismenot.  *Suomen Kuvalehti*, 01.04.1874, nro 31, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 04.07.2014.
**Hearst Communications** on yhdysvaltalainen mediayhtiö, joka omistaa useita sanomalehtiä, yli 300 aikakausilehteä ja televisiokanavia.
Hearstin merkittävimpiin omistuksiin kuuluvat TV-kanava ESPN, sijoitustietoa toimittava Fitch Group ja lehdet Cosmopolitan ja Elle.

Yhtiön perusti William Randolph Hearst, josta tuli *The San Francisco Examiner* -lehden omistaja 24-vuotiaana vuonna 1887. Varat olivat peräisin kultakaivoksella rikastuneelta isältä George Hearstilta. Molemmat Hearstit olivat myös Yhdysvaltain kongressissa. Hän hankki muita sanomalehtiä ennen siirtymistään radio- ja televisiobisnekseen. Hearstin pojasta William Randolph Hearst juniorista tuli Pulitzer-palkittu lehtimies. Pojanpoika William R. Hearst III johtaa nykyisin puhemiehenä Hearst Corporationia, joka omistaa yli 360 yritystä.

### Painetut aikakauslehdet

Hearst Magazines on maailman suurin lifestyle-julkaisija, jolla on 25 brändiä, 200 lehteä ja 175 verkkosivustoa.

Hearst Magazine Median suurimmat painetut aikakauslehdet levikkeineen vuoden 2021 lopussa:

| nimi | levikki |
| --- | --- |
| Good Housekeeping | 3 133 948 |
| Cosmopolitan | 2 163 395 |
| Woman’s Day | 2 208 900 |
| Food Network Magazine | 1 722 028 |
| Men’s Health | 1 362 126 |
| HGTV Magazine | 1 268 549 |
| Women’s Health | 1 182 695 |
| Elle | 1 029 218 |

Sanomalehdet
------------

Sanomalehtiä julkaise Hearst Newspapers -ryhmä. Siihen kuuluu 24 päivittäistä lehteä ja 52 viikkolehteä.

Televisio
---------

Hearstin tv-mediaan kuuluvat ESPN ja A+E Networks. Disney omistaa ESPN:stä 80 % ja Hearst loput 20 %. Toinen Hearstin merkittävä televisio-omistus on A+E Networks, jonka Hearst ja Disney omistavat puoliksi. Lifetime on osa A&E:tä
Hearst Television tavoittaa noin 20 % Yhdysvaltain kotitalouksista.

Muu liiketoiminta
-----------------

Hearst Real Estate & Operations omistaa kiinteistöjä ja maatalousmaata.

Hearst Transportation myy järjestelmiä lentokoneiden huollon seuraamista varten ja dataa ja analytiikkaa autoteollisuudelle sekä autojen korjaustietoja.

Hearst Ventures on riskisijoitusyhtiö. Sillä on sijoituksia esim. tekoälyyn, verkkokauppaan, logistiikkaan, laitteiden kunnon tarkkailuun, mobiilipeleihin, tapahtumanjärjestämiseen (Luna Park) ja BuzzFeed-julkaisuun.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
**Margaret Alice Murray** (13. heinäkuuta 1863 Kalkutta – 13. marraskuuta 1963) oli brittiläinen antropologi ja egyptologi, jonka kirjoitukset noituudesta ovat vaikuttaneet merkittävästi wiccan syntyyn. Yliopistouransa aikana Murray julkaisi useita teoksia. Hän osallistui kaivauksiin muun muassa Egyptissä vuosina 1902–1904, Maltalla 1921–1924 ja Petrassa 1937. Nykyisin hänet muistetaan pääasiassa kiistanalaisista noituutta käsittelevistä teoksistaan.

Kirjassa *The Witch-Cult in Western Europe* (1921) Murray esitti että noitavainojen kohteena olisivat olleet kristinuskolle uhkaksi koetut pakanalliset kulttimenot ja uskomukset, joita vanhaan uskoon tukeutuneet harjoittivat salaisesti. Murray mukaan muun muassa noitasapatti oli värittynyt kuvaus vanhojen uskonlahkojen kulttimenoista ja niissä nähdyt pienet miehet (engl. *Little people*) olisivat olleet muinaisen kääpiöheimon viimeisiä olemassa olevia edustajia.

Norman Cohen on sittemmin osoittanut Murrayn käyttäneen lähteitä täysin mielivaltaisesti, eikä Murrayn teorioita enää pidetä tutkijoiden piirissä uskottavina. Murrayn kirjalla oli kuitenkin suuri vaikutus Gerald B. Gardneriin, joka on nykyisen wiccalaisuuden isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Margaret Murray", teoksessa Shepard, Leslie: *Encyclopedia of occultism and parapsychology*. 3rd edition. Gale, 1991. ISBN 0-8103-4907-8. (englanniksi)
2. ↑  Nenonen, Marko: *Noituus, taikuus ja noitavainot: Ala-Satakunnan, Pohjois-Pohjanmaan ja Viipurin Karjalan maaseudulla 1620–1700*, s. 152–154. Väitöskirja, Tampereen yliopisto. Historiallisia tutkimuksia 165. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1992. ISBN 951-8915-56-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Irja Jarmila Donata Pennanen** (s.1964 Helsinki) on suomalainen liikuntapedagogi ja tanssinopettaja, joka tuli 1970-luvulla tunnetuksi Aira Samulinin Rytmikkäät-tanssiryhmän jäsenenä ja seuraavalla vuosikymmenellä television kotijumppaohjelmien suunnittelijana ja vetäjänä sekä liikuntatapahtumien juontajana ja esiintyjänä.

Donata Pennanen syntyi afroamerikkalaisen isän ja suomalaisen äidin Jarmila Pennasen tyttäreksi, mutta isäänsä hän ei ole koskaan tavannut. Hän varttui Helsingin Laajasalossa ja sai tuolloisessa Suomessa jopa mediahuomiota suomalaisen yksinhuoltajaäidin "mustana" lapsena. Hän innostui tanssista ja liikunnasta jo nelivuotiaana, kun äiti vei hänet Aira Samulinin oppiin. Vuosia myöhemmin Samulin koulutti Pennasesta opettajan diskotansseille ja Yhdysvalloista tuomalleen *aerobics dance* -liikuntamuodolle. Donata Pennanen opiskeli 1980-luvun loppupuolella Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja toimi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa vuonna 1989 kisatyttöjen päällikkönä. 1990-luvun lopussa Pennasella oli oma aamujumppatuokio MTV:n aamuohjelmassa. 2000-luvulla hän toimi Plan International -lastenapujärjestön Suomen-toimistossa eri tehtävissä. Nykyisin hän on liikuntavastaavana Urheiluhallit Oy:n Vuosaaren toimipisteessä Helsingissä.

Donata Pennasen äidinisä oli kirjailija Jarno Pennanen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavilainen, Ulla-Maija: "Käänsin rasistiset huutelut voitokseni".  *Et-lehti*, 24.9.2015. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.2.2022.
2. 1 2  Forss, Risto: Donata johtaa kisatyttöjä.  *Helsingin Sanomat*, 23.12.1988, s. 31. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Henkilöhaku Donata Pennanen, Radio- ja tv-arkisto Ritva. Kavi. Viitattu 27.2.2022.
4. ↑  Laajasalon mustalle lemmikille on tarjolla tuhansia koteja.  *Jaana*, 5/1970.
5. ↑  Marjo Rämö: Donata Pennanen, 58, liikutti tv-katsojia jo 80-luvulla – pesti MM-kisaemäntänä herätti pahennusta *Helsingin Uutiset*.  31.3.2023. Viitattu 4.4.2023.
6. ↑  Liikuntapaikat *Urheiluhallit Oy*. Viitattu 27.2.2022.
7. ↑  Jarno Pennanen lapsineen; Raiku, Laisa ja Jarmila (valokuva) *Kansan Arkisto / Finna.fi*.  1930-luku. Viitattu 19.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* HTV Fashion Parade 1985, jonka alussa Donata Pennanen tanssii ja on laulavinaan Liza Minnellin kappaleen "New York, New York". Marco Bjurströmin kanava, YouTube.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva

 |

 |
**Isak Iisakinpoika Heikka** (1891 Liminka – 3. huhtikuuta 1938 Karhumäen piiri, Neuvostoliitto) oli suomalainen ammattiyhdistysaktiivi ja toimittaja. Vuosina 1929–1930 hän toimi Suomen ensimmäisen ammatillisen keskusjärjestön Suomen Ammattijärjestön (SAJ) puheenjohtajana.

Ennen vuoden 1918 sisällissotaa Heikka toimi muun muassa sosiaalidemokraattisen puolueen organisaattorina Oulun läänin pohjoisessa vaalipiirissä. Venäjällä tapahtuneen helmikuun vallankumouksen ja tsaarinvallan luhistumisen jälkeen hän oli maaliskuussa 1917 perustamassa Tornion työväenneuvostoa. Saman vuoden lokakuussa työväenneuvosto muodosti Heikan johtamassa kokouksessa paikkakunnalle työväen järjestyskaartin. Sisällissodan yhteydessä teloitettiin lukuisia Meri-Lapin ja Oulun seudun työväenliikkeen voimahahmoja, mutta Heikka onnistui pakenemaan Ruotsin puolelle ja piileskelemään siellä syksyyn 1918 saakka.

Sisällissodan jälkeen Heikka kuului SDP:n radikaaliin siipeen ja oli toukokuussa 1920 mukana Helsingissä jäljestetyssä Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen perustavassa kokouksessa. Kommunistien päästyä valtaan SAJ:ssä vuonna 1921, valittiin Heikka vuosikymmenen lopulla sen viimeiseksi puheenjohtajaksi. Hänen aikansa järjestön johdossa päättyi sen syyskuussa 1930 kommunistilakien nojalla tapahtuneeseen lakkauttamiseen. Tämän jälkeen Heikka joutui äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen muiluttamaksi ja siirtyi Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Petroskoissa ilmestyvän Karjalan Sanomien toimittajana. Heikka vangittiin Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1937 ja teloitettiin Karhumäen piirin Sandarmohissa huhtikuussa 1938.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikka, Isak Isakovitch (Iisakki Iisakinpoika?) Uhreja – teloitettujen suomalaisten ja karjalaisten nimiluettelo. Viitattu 28.6.2015.
2. 1 2  Aatsinki, Ulla: *Tukkiliikkeestä kommunismiin. Lapin työväenliikkeen radikalisoituminen ennen ja jälkeen 1918*, s. 74, 131, 231, 264. Tampere University Press, 2009. ISBN 978-951-44757-4-0. Teoksen verkkoversio
3. ↑  KARJALAN KOMMUUNISTA KARJALAN SANOMIIN (Arkistoitu – Internet Archive) Karjalan Sanomat. Viitattu 28.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Soukola, Timo: / Isak Heikka *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Ukrainan itsenäisyyspäivä** (ukr. День Незалежності України, *Den Nezaležnosti Ukrajiny*) on kansallinen juhla-, liputus- ja vapaapäivä Ukrainassa. Ukrainan korkein neuvosto antoi itsenäisyysjulistuksen 24. elokuuta 1991. Vuodesta 1992 lähtien itsenäisyysjulistuksen vuosipäivä on ollut kansallinen vapaapäivä.

Ukrainan korkeimman neuvoston antama itsenäisyysjulistus (24.8.1991 (ukrainaksi)).
Ukrainalainen postimerkki maan itsenäisyyspäivän 20-vuotispäivän kunniaksi (2011).
Ukrainan itsenäisyyspäivän viettäjä 24.elokuuta 2022 Varsovassa.
Ukrainan itsenäisyyspäivää vietettiin ensimmäisen kerran kuitenkin jo 16. heinäkuuta 1991. Tuolloin juhlistettiin Ukrainan korkeimman neuvoston antaman kansallisen suvereeniteetin julistuksen (1990) vuosipäivää.

Ukrainan presidentti antoi vuonna 2019 asetuksen itsenäisyyspäivän viettämisestä. Samana vuonna Ukraina luopui suuren sotilasparaatin järjestämisestä maan itsenäisyyspäivänä. Venäjä oli vuodesta 2014 hyökännyt suvereenia Ukrainaa vastaan sotatoimillaan ja nukkevaltioillaan Itä-Ukrainassa ja miehittämällä Krimin autonomista tasavaltaa. Vuonna 2022 Venäjän laajemman hyökkäyssodan aikana järjestettiin erilainen sotilasparaati, jossa tuhoutuneita venäläisiä panssariaseita tuotiin esille Kiovan kaduille yleisön tutustuttavaksi.

Itsenäisyyspäivää edeltävänä päivänä Ukraina juhlii kansallislipun päivää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ukraine celebrating 28th anniversary of independence *Unian, unian.info*.  24.8.2019. Viitattu 1.12.2022.
2. ↑  Ukrainian president signs decree on Independence Day celebrations *Ukrinform, ukrinform.net*.  15.7.2019. Viitattu 1.12.2022.
3. ↑  Julian Hayda: Kyiv hosts a different kind of parade to celebrate Ukraine's independence day *npr.org*.  21.8.2022, päivitetty 24.8.2022. Viitattu 1.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ukrainan itsenäisyyspäivä** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ukraina Yleiset vapaapäivät Ukrainassa |
| --- |
|  |
| 
* Uudenvuoden päivä (1. tammikuuta) \* (juliaaninen) Joulu Ukrainassa (7. tammikuuta) \* Krimin ja Sevastopolin miehityksen vastarinnan päivä (26. helmikuuta) \* Kansainvälinen naistenpäivä (8 maaliskuuta) \* Ortodoksinen pääsiäinen (vaihtuva pvm) \* Ortodoksinen helluntai (vaihtuva pvm) \* Kansainvälinen työväen juhlapäivä (1. toukokuuta) \* Kansallinen muisto- ja sovintopäivä sekä voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista (8. toukokuuta) \* Perustuslain päivä (28. kesäkuuta) \* Ukrainan valtion päivä (28. heinäkuuta) \* Ukrainan itsenäisyyspäivä (24. elokuuta) \* Ukrainan puolustajan päivä (14. lokakuuta) \* (gregoriaaninen ja korjattu juliaaninen) Joulu (25. joulukuuta)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:День Незалежності України
**M/S Alpo** on Toppilan Möljä Oy:n omistama hinaaja, joka on perinnelaivarekisterissä. Alpolla on laituripaikka Toppilan entisen sataman alueella.

Alus rakennettiin United Boat Servicen telakalla City Islandilla Bronxissa New Yorkissa satamahinaajaksi. Aluksen tilaajana oli Yhdysvaltain maavoimat (Army transportation corps), sen alkuperäinen nimi oli *ST-335*, ja se luovutettiin tilaajalle vuosien 1943 ja 1944 vaihteessa. Alus osallistui Normandian maihinnousuun liittyvään keinotekoisen sataman kokoamisoperaatioon.

Sodan jälkeen Suomen Kansanhuoltoministeriö osti Yhdysvaltain asevoimien ylijäämävarastosta 24 hinaajaa, joista yksi oli *ST-335*. Alus nimettiin uudelleen *DR-18:ksi* ja lähetettiin miinanraivaukseen Suomenlahdelle.

*Alpo* Toppilan satamassa marraskuussa 2006
Oulun kaupunki osti aluksen ja teetti siihen muutostöitä F.W. Hollmingin Rauman telakalla, jotta alus soveltuisi Perämeren talvisiin olosuhteisiin. Miinanraivaaja muuttui satamahinaajaksi ja sai uuden nimen M/S *Alpo* Oulun silloisen apulaiskaupunginjohtajan Alpo Aution mukaan. *Alpo* oli hinaajana ja satamajäänsärkijänä vuodet 1952–1971 ja avustavana hinaajana 1971–1990. Aluksen korvasi Oulun sataman nykyinen satamahinaaja ja jäänsärkijä *Tuura*. Jonkun aikaa alusta ylläpidettiin kriisiajan tarpeita varten, mutta 1990-luvun puolen välin jälkeen *Alposta* huolehtiminen on jäänyt vapaaehtoistyön varaan.

*Alpo* palasi Normandiaan maihinnousun 60-vuotisjuhliin, joita vietettiin 6. kesäkuuta 2004.

Vuonna 2022 alus siirrettiin Pietarsaaren telakalle entisöitäväksi.

Lähteet
-------

* Kämäräinen, Juha: *Pienet hinaajat Suomessa : M/S Alpo Normandiasta Ouluun ja takaisin*. Toppilan Pukseeri ry, 2005. ISBN 952-91-8695-9.

### Viitteet

1. ↑  Perinnelaivarekisteriin hyväksytyt alukset  11. tammikuuta 2007. Museovirasto.
2. ↑  WWII Construction Record United Boat Service.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 4. marraskuuta 2006. (englanniksi)
3. ↑  Juha Kämäräinen: M/S Alpon vaiheita *toppilanpukseeri.fi*.  2003. Viitattu 4. marraskuuta 2006. (suomeksi)
4. ↑  Juha Kämäräinen: M/S Alpon vaiheita *toppilanpukseeri.fi*.  10. marraskuuta 2006. Viitattu 10. marraskuuta 2006. (suomeksi)
5. ↑  Sampo Anttila: Harrastuksena satamahinaaja m/s Alpo  26.6.2004. junnut.com.  Arkistoitu 30.8.2007. Viitattu 4. marraskuuta 2006. (suomeksi)
6. ↑  Tapio Lehtinen: Kappale sotahistoriaa saapui Pietarsaaren Telakalle entisöitäväksi – Valmista pitäisi olla puolentoista vuoden päästä: "Kyse on satojen tuhansien eurojen remontista" *pietarsaarensanomat.fi*.  2.12.2022.  Arkistoitu 2.12.2022. Viitattu 2.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* M/S Alpon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomi-Unkari Seura** on suomalainen ystävyysseura, joka tekee Unkaria tunnetuksi Suomessa ja kehittää suomalaisten ja unkarilaisten keskinäistä vuorovaikutusta. Seura järjestää muun muassa kielikursseja ja muita kursseja, ylläpitää unkarilaisen kulinarismin ja viinien harrastusta Suomessa, järjestää matkoja, myyjäisiä sekä koululais- ja opiskelijavaihtoa.

Vuonna 2023 Suomi-Unkari Seuralla oli yli 2 000 aktiivista jäsentä ja yli 30 paikallisyhdistystä, kun vuonna 2020 sillä oli noin 3 000 jäsentä ja noin 40 paikallisyhdistystä. Seuran lehti on nimeltään *Suomi-Unkari*. Vuonna 2019 seuran puheenjohtaja on Irmeli Kniivilä, ja hän toimi tehtävässä myös vuonna 2022. Yhdityksen toiminnanjohtaja on ollut vuoden 2021 syyskuusta alkaen Botond Vereb-Dér, joka korvasi tehtävässä Marjatta Manni-Hämäläisen. Seuran toimisto on Helsingissä Unkarin kulttuuri- ja tiedekeskuksen tilojen yhteydessä osoitteessa Kaisaniemenkatu 10.

Suomi-Unkari Seura on perustettu Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1950. Seura on vuodesta 1984 ollut neljän vuoden välein järjestettävän valtakunnallisen Koulujen Unkari-viikot -tapahtuman pääjärjestäjä. Seura on Ystävyysseurojen liiton jäsen.

Rahoitus
--------

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2023 ministeriö myönsi Suomi-Unkari Seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:

| Avustus | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OKM:n ystävyysseurojen yleisavustus | &&&&&&&&&0111000.&&&&00111 000 € | &&&&&&&&&0107000.&&&&00107 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0114000.&&&&00114 000 € | &&&&&&&&&0143000.&&&&00143 000 € | &&&&&&&&&0143000.&&&&00143 000 € | &&&&&&&&&0137500.&&&&00137 500 € | &&&&&&&&&0142000.&&&&00142 000 € | &&&&&&&&&0150000.&&&&00150 000 € |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yhdistys Suomi-Unkari Seura. Viitattu 13.1.2024.
2. 1 2  Yhdistys *Suomi – Unkari Seura*. Viitattu 1.8.2023.
3. ↑  1.9.2021: Seuran uudeksi toiminnanjohtajaksi Botond Vereb-Dér *Suomi – Unkari Seura*.  1.9.2021. Viitattu 20.11.2023.
4. ↑  Ota yhteyttä Suomi-Unkari Seura. Viitattu 10.4.2020.
5. ↑  Eurooppa | Ystävyysseurojen liitto ry *www.ysl.fi*. Viitattu 13.1.2024.
6. ↑  Yleisavustukset valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan Opetus- ja kulttuuriministeriö. Viitattu 2.4.2020.
Wadia Sabra
**Wadia Sabra** (arab. وديع صبرا‎; 23. helmikuuta 1876 Ain el Jdideh – 11. huhtikuuta 1952 Beyrouth) oli libanonilainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä. Hän sävelsi länsimaistyylistä taidemusiikkia, johon oli lisätty orientaalisen musiikin sävyjä.

Sabra oli 16-vuotias saadessaan stipendin Pariisin konservatoriossa suoritettavia musiikin opintoja varten. Hänestä tuli Pariisin konservatorion kaikkien aikojen ensimmäinen libanonilainen opiskelija. Vuonna 1910 Sabra avasi Libanonin ensimmäisen konservatorion; se tunnettiin alun perin nimellä Dar Al Mousica, mutta sen asema kansallisena musiikkikonservatoriona (Conservatoire Libanais) virallistettiin 1920-luvulla. Vuonna 1927 Sabra sävelsi musiikin Libanonin kansallislauluun *Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam*. Samana vuonna hän sävelsi ensimmäisen arabiankielisen oopperan. Sen nimi on käännetty englannin kielelle muotoon *The Two Kings*. Tämän teoksen lisäksi Sabra sävelsi kaksi muuta oopperaa: ranskankieliset oopperat *Les Bergers de Canaan* (1917) ja *L'Émigré* (1931). Sabran oopperat esitettiin Libanonissa moneen otteeseen. Niiden lisäksi hän sävelsi muun muassa operetteja ja pianokappaleita.

Ottomaanivalta päättyi Libanonissa vuonna 1918, joten Sabra oli mukana vaikuttamassa musiikillaan nuoren valtion identiteetin rakentamiseen. Häntä pidetäänkin Libanonin klassisen musiikkielämän perustajahahmona. Hän johti perustamaansa konservatoriota kuolemaansa saakka. Vuonna 2016 Sabran suku lahjoitti säveltäjän arkiston Centre du Patrimoine Musical Libanais'lle (CPML). CPML palkkasi baritoni Fady Jeanbartin tutkimaan arkistoa ja laatimaan ensimmäisen nykyaikaisen edition Sabran musiikista. Jeanbart on myös itse esittänyt Sabran musiikkia.

Sabra oli naimisissa Adèle Miskin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wadia Sabra (1876-1952) Bibliothèque nationale de France
2. 1 2 3 4 5 6  Charting the life of Wadia Sabra — the (almost) forgotten Lebanese star Arab News
3. 1 2 3  Wadia Sabra Fondation Diane
4. 1 2 3  Fady Jeanbart interprète « L’Amérique », extrait d’une opérette signée Wadia Sabra Libnanews

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
FIRST robotics vuonna 2012

**FIRST Robotics Competition** on vuosittain järjestettävä tekniikan alan kilpailu. Sen on järjestänyt FIRST-organisaatio vuodesta 1992 lähtien.

Historia
--------

Ensimmäinen FIRST-robottikilpailu oli suunniteltu innoittamaan lukiolaisia ryhtymään insinööriksi antamalla heille kokemusta työskentelystä ammattitaitoisten insinöörien kanssa robottia kehitettäessä. Tuolloin vuonna 1992 First-robottikilpailu pidettiin Manchesterin lukion liikuntasalissa.

FIRST-organisaatio pyrkii innostamaan opiskelijoita insinööreiksi. FIRST pyrkii korostamaan tiimityöskentelyä ja yhteistyötä insinöörien keskuudessa sekä kannustaa kilpailevia joukkueita pysymään ystävällisinä ja auttamaan toinen toisiaan tarvittaessa. Siihen viittaa Woodie Flowersin keksimä iskulause "hyväntahtoinen ammattimaisuus", joka kehottaa kilpailijoita keskiseen kunnioitukseen ja rehellisyyteen yksilöiden toiminnassa.

Robotit
-------

Kilpailun haaste vaihtuu joka vuosi, eivätkä joukkueet voi käyttää komponentteja edellisien kilpailujen roboteista. Robotit painavat suunnilleen 60 kg riippuen kunkin vuoden säännöistä. Perustarvikkeet annetaan jokaiselle joukkueelle osaston mukaan. Rekisteröityminen ja perustarvikesetti maksaa yhteensä n. 5 000 dollaria. Tämän lisäksi tiimillä on lupa käyttää robottiinsa 3 500 dollaria. Tämän säännön tarkoitus on estää rikkaampia joukkueita satsaamasta enemmän köyhempiin joukkueisiin nähden.

Osallistuminen
--------------

Kilpailun yksityiskohdat julkaistaan tammikuun alussa ja joukkueille annetaan kuusi viikkoa aikaa rakentaa kilpailukykyinen robotti, jotta se voi lunastaa paikan kilpailuun. Vuonna 2007 joukkueet kilpailivat 37:ssa alueellisessa kilpailussa koko maaliskuun ajan tavoitteenaan First MM-kisat Atlantassa, Georgiassa. Edellisinä vuosina MM-kisat on pidetty Houstonissa, Texasissa ja Walt Disney Worldin Epcot-puistossa. 

Vuodesta 2007 alkaen yli 1 300 lukiojoukkuetta eli yhteensä 32 306 oppilasta Brasiliasta, Kanadasta, Israelista, Meksikosta, Alankomaista, Yhdysvalloista, Isosta-Britanniasta on osallistunut kilpailuun.

Lähteet
-------

* US FIRST Robotics (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FIRST Robotics Competition**.
**Huoltokoulu** (HuoltoK) oli 1952–2014 toiminut Suomen puolustusvoimien sotilasoppilaitos, joka sijaitsi aluksi Helsingin Santahaminassa ja myöhemmin Lahden Hennalassa.

Helsingissä alettiin vuodesta 1926 lähtien järjestää sotilashallinnollisia kursseja, joiden seuraajaksi muodostettiin 1933 Sotilashallinnollinen koulu. Tässä sotilasoppilaitoksessa opetettiin vakinaisen väen huoltoalan upseereita toimimaan hallinto- ja huoltotehtävissä sekä rauhan että sodan aikana. Kokonaisuudessaan noin vuoden kestävä jatkokoulutuskurssi oli tavallisesti jaettu kahteen jaksoon. Oppilaitoksen nimi muuttui 1945 Huoltoupseerikouluksi ja 1952 Huoltokouluksi (HuoltoK), joka toimi Helsingin Santahaminassa. Alkuaikoihin verrattuna opetusohjelmia laajennettiin vuosien varrella niin, että esimerkiksi 1960-luvulla oppilaitoksessa annettiin erikoiskoulutus taloushuollon upseereille, huoltopäälliköille, huoltoaliupseereille ja varusmiestalousaliupseereille.

Huoltokoulussa erikoiskoulutuksen saaneita upseereita nimitettiin huoltopäälliköiksi. Ylimpiä huoltopäällikkövirkoja varten oli hankittava sotakorkeakoulutus. Ylimpään sotilasjohtoon kuului puolustusvoimain huoltopäällikkö, jonka sotilasarvona oli kenraaliluutnantti. Sotatoimiyhtymissä ja joukko-osastoissa huoltopäälliköt olivat everstiluutnantteja tai majureita.

Huoltokoulu siirrettiin 1968 Santahaminasta Lahden Hennalaan, jonne perustettiin Huoltokoulutuskeskus (HkoulK). Siihen kuuluivat Huoltokoulun lisäksi Lahdessa jo ennestään ollut Lääkintäkoulu ja Moottorikoulu, jonka aiempi nimi oli Helsingin Autopataljoonan Moottoriajoneuvokoulu.

Huoltokoulu oli Hämeen rykmenttiin kuulunut joukkoyksikkö, jossa 2012 työskenteli noin 70 henkilöä. Se koulutti kadetteja sekä puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen palkattua henkilökuntaa logistiikan perusteista aina johto- ja asiantuntijatehtäviin. Puolustusvoimauudistuksessa Huoltokoulu lakkautettiin ja sen toiminnot siirrettiin vuoden 2015 alussa aloittaneeseen Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen logistiikkakouluun, joka sijaitsee Riihimäellä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 12, palsta 605, hakusana sotilashallinnollinen koulu. Helsinki: Otava, 1937.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 8, palsta 39, hakusana huoltokoulu. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 8, palsta 39, hakusana huoltopäällikkö. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
4. ↑  Toivonen, Seppo: Arkistoitu kopioHennalan historiaa (pdf)  2006. Lahden Suunnistajat -37.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 30.12.2015.
5. ↑  Koski, Arto: Puolustusvoimien logistiikkajärjestelmän uudelleenjärjestäminen (pdf)  4.7.2013. Puolustusministeriö. Viitattu 30.12.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Raivio, Raimo: *Miekka ja siipipyörä: Huollon koulutusta Lahdessa 1968–2014.* Hennala: Huoltokoulu, 2014. ISBN 978-951-25-2613-0.
**Wałczin piirikunta** (puol. *powiat wałecki*) on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 53 039. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Wałczin kaupunkikuntaan ja neljään maalaiskuntaan (Człopa, Mirosławiec, Tuczno sekä Wałcz).

Wałczin piirikunnan pinta-alasta 55 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Wałczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 8,4 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Wałczin piirikunnassa oli 53 039 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 55 082 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 41 231 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,5 prosenttia, työikäisten 61 prosenttia ja eläkeikäisten 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,8 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 438 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat wałecki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 8.12.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Wałecki Association of Polish Counties. Viitattu 8.12.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Zachodniopomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 8.12.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat wałecki (PDF) Szczecinin tilastokeskus. Viitattu 8.12.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 8.12.2020. (puolaksi)

Länsi-Pommerin voivodikunnan vaakunaLänsi-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupunki: Szczecin**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Białogard | Choszczno | Drawsko Pomorskie | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień Pomorski | Kołobrzeg | Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Szczecinek | Świdwin | Wałcz

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Barlinek | Barwice | Biały Bór | Bobolice | Borne Sulinowo | Cedynia | Chociwel | Chojna | Czaplinek | Człopa | Darłowo | Dębno | Dobra | Dobrzany | Drawno | Dziwnów | Golczewo | Gościno | Ińsko | Kalisz Pomorski | Karlino | Lipiany | Maszewo | Mielno | Mieszkowice | Międzyzdroje | Mirosławiec | Moryń | Nowe Warpno | Nowogard | Pełczyce | Płoty | Polanów | Połczyn-Zdrój | Recz | Resko | Sianów | Stepnica | Suchań | Trzcińsko-Zdrój | Trzebiatów | Tuczno | Tychowo | Węgorzyno | Wolin | Złocieniec

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Koszalin | Szczecin | Świnoujście

**Piirikunnat:**   

Białogard | Choszczno | Drawsko | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień | Kołobrzeg | Koszalin | 
Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Świdwin | Szczecinek | Wałcz
Näkymä Isonkivenvaaralta pohjoiseen
Näkymä Isonkivenvaaralta länteen
Penkit ja pöytä, jossa kyltti EU:n tuesta
**Isonkivenvaara** (pohjoissaameksi *Stuorrageađggevárri*) on vaara Utsjoen kunnassa Pohjois-Lapissa. Vaaran korkeus merenpinnasta on 222 metriä.

Vaaralle on matkaa Nuorgamin kylästä noin kolme kilometriä pitkin Pulmankijärven maisematietä. Ylänkö on enimmäkseen puutonta, joten sieltä avautuu esteetön näköala joka suuntaan. Alempana kasvaa tunturikoivua. Etelässä on Kaldoaivin erämaa-alue ja pohjoisessa voi nähdä Norjan tunturit ja Tenojokilaakson. Huipulla on muutamia Utsjoen julkisia taideteoksia, joihin kuuluvat kivistä rakennettu jokivenettä kuvaava ympäristöteos "Nuorgamiin menijä" ja lepopaikkana tunnettu istumakivi sekä Kartoitusmuistomerkki. Sinne on rakennettu myös kivinen pöytä penkkeineen, mihin on saatu EU:n rahoitusta. Skaidijärven kävelyreitti, joka lähtee Nuorgamin kylästä, kulkee Isonkivenvaaran kautta. 

Vaaran luonto on nummimaista alapaljakkaa ja kivenlohkareita, joiden mukaan vaaran sanotaan saaneen nimensä. Vaaran lähellä on Skaidejavri (*Skáidejávri*) ja muita pienempiä järviä sekä noin kymmenen kilometrin päässä Pulmankijärvi.

Katso myös
----------

* Luettelo Utsjoen julkisista taideteoksista

Lähteet
-------

1. ↑  Paikkatietoalusta *beta.paikkatietoalusta.fi*. Viitattu 3.9.2020.
2. ↑  Saamenmaan kylät, Isonkivenvaara *inarilapland.fi*.  Arkistoitu 18.4.2021. Viitattu 3.9.2020.
3. ↑  Retkipaikka, Suomen huipulla *retkipaikka.fi*. Viitattu 3.9.2020.
4. ↑  Skaidijärven polku *exploreutsjoki.fi*. Viitattu 3.9.2020.
5. ↑  Järviwiki, Skaidejavri *jarviwiki.fi*. Viitattu 3.9.2020.
**Robert Adame Beltran** (s. 19. marraskuuta 1953 Bakersfield, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on ollut komentaja Chakotay televisiosarjassa *Star Trek: Voyager*.

Tausta
------

Beltranin vanhemmat ovat meksikolaisia. Hänellä on seitsemän veljeä sekä kaksi siskoa. Samasta sisarusparvesta on lähtöisin myös tunnettu jazz-muusikko Louie Cruz Beltran. Robert Beltran kävi Etelä-Bakersfieldin high schoolia sekä Bakersfieldin yliopistoa.

Ura
---

Beltran valmistui Kalifornian yliopistosta. Vuodesta 1979 lähtien hän on näytellyt teatterissa sekä elokuvissa. Beltranin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1981 elokuvassa *Zoot Suit*.

Hänen ehkä tunnetuin roolinsa on tieteistelevisiosarjassa *Star Trek: Voyager*, jossa hän näytteli vuodesta 1995 aina vuoteen 2001 asti.

Robert Beltran voitti Golden Eagle -palkinnon sivuosastaan edellä mainitussa Star Trek -sarjassa. Lisäksi hänellä on kaksi ehdokkuutta pienempiin palkintoihin.

Beltran kuuluu myös etelälosangelesilaiseen teatteriryhmään nimeltä Classical Theater Lab. Kyseisessä ryhmässä hän tuotti, ohjasi sekä näytteli pääroolin 1997. Näytelmän nimi oli *Hamlet*.

### Muu ura

Robert Beltran on juontanut/isännöinyt vuosina 1998–2001 gaalaa, joka kerää rahaa Down Sydrome -järjestölle Los Angelesissa (DSALA). Gaalassa on esiintynyt muitakin Star Trek -näyttelijöitä. USA Today -lehden mukaan tuona aikana (1998–2001) järjestö keräsi 50 000 dollaria hyväntekeväisyyteen.

Lähteet
-------

* Star Trek
* Robert Beltran Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
* Keisari Vilhelm I hallitsijana 18.tammikuuta 1871 – 9.maaliskuuta 1888. Keisari Vilhelm I hallitsijana 18.tammikuuta 1871 – 9.maaliskuuta 1888.
* Keisari Fredrik III   hallitsijana 9.maaliskuuta – 15.kesäkuuta 1888. Keisari Fredrik III hallitsijana 9.maaliskuuta – 15.kesäkuuta 1888.
* Keisari Vilhelm II hallitsijana 15.kesäkuuta 1888 – 9.marraskuuta 1918.Keisari Vilhelm II hallitsijana 15.kesäkuuta 1888 – 9.marraskuuta 1918.

**Kolmen keisarin vuodeksi** (saks. *Dreikaiserjahr*) kutsutaan vuotta 1888, koska kyseisenä vuonna Saksan keisarikuntaa ehti hallita kolme eri keisaria, jotka jäivät myös maan ainoiksi.

Saksan keisari Vilhelm I (22. maaliskuuta 1797 Berliini – 9. maaliskuuta 1888 Berliini) kuoli 90-vuotiaana 9. maaliskuuta 1888. Hänen poikansa Fredrik III (18. lokakuuta 1831 Potsdam, Saksa – 15. kesäkuuta 1888 Potsdam, Saksa) sairasti siinä vaiheessa pitkälle edennyttä kurkunpään syöpää ja oli menettänyt puhekykynsä. Hän joutui hengittämään keuhkoputkeen yhdistetyn hopeaputken kautta. Kansa oli toivonut hänestä paljon hänen vapaamielisyytensä perusteella, mutta hän kuoli jo kesällä. Seuraajaksi nousi hänen poikansa Vilhelm II (27. tammikuuta 1859 Berliini – 4. kesäkuuta 1941 Doorn).

Keisari Fredrik III:n kruununperimyksestä käytiin keskustelua hänen sairautensa takia, ja pidettiin jopa mahdollisena, että kruunu periytyisi suoraan Vilhelm I:lta tämän pojanpojalle Vilhelm II:lle.

Katso myös
----------

* Neljän keisarin vuosi, oli Rooman valtakunnassa vuonna 69, jolloin valtakuntaa hallitsi Galba, Otho, Vitellius ja Vespasianus.

Lähteet
-------

1. ↑  Das Dreikaiserjahr *Kinderzeitmaschine*.  2023. Viitattu 28.6.2023. (saksaksi)
2. ↑  *1888: the Year of the Three Kaisers*, s. 34–38. Cambridge: Cambridge University Press, 2014. ISBN 978-1-107-07225-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.6.2023).