recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anhur** (kreikaksi Onuris tai Onouris, muita kirjoitusasuja An-Her, Anhuret, Han-Her, Inhert) oli muinaisen Egyptin mytologiassa alun perin ulkomainen sodan jumala. Anhuria pidettiin auringonjumala Ran sotaisan puolen ilmentymänä. Häntä alettiin palvoa Egyptissä ensimmäisen kerran Abydoksen alueella, varsinkin Thiniksessä, Egyptin 11. dynastian aikaan. Myytit kertovat, että hän toi vaimonsa Menhitin, joka oli hänen naispuolinen vastakohtansa, Nubiasta. Anhurin nimi heijastaa tätä – vapaasti käännettynä se tarkoittaa: "Tuo takaisin kaukaisen".

Yksi Anhurin arvonimistä oli "Vihollisten teurastaja". Anhur kuvattiin parrakkaana miehenä, joka piti päällään kaapua ja nelisulkaista päähinettä, kädessään keihäs tai peitsi, joskus myös leijonapäinen jumala (voiman symboli). Joissain kuvauksissa kaapu muistutti enemmänkin kilttiä.

Sodanjumalan aseman vuoksi Anhur oli muinaisen Egyptin armeijan suojelija ja tärkeitten soturien henkilöitymä. Hän oli hyvin arvostettu. Rooman valtakautena keisari Tiberius kuvattiin julkisissa tiloissa Anhurin nelisulkainen päähine päässään.

Myöhempinä aikoina Anhur rinnastettiin samaksi jumaluudeksi Shun kanssa, Anhur-Shuksi, lähinnä samankaltaisen nimen ja päähineen vuoksi. Anhur oli jumalista suositumpi, ja käytännössä Shu sulautui Anhuriin, jääden taka-alalle.

Uudessa valtakunnassa Anhurin suosio kasvoi, ja häntä alettiin kutsua myös Pelastajaksi, sillä sen ajan ihmiset pitivät sotaa vapautensa ja voitokkuutensa lähteenä. Muuttuneen aseman takia Anhuria alettiin rinnastaa mahtavampaan Horukseen. Heitä alettiin kutsua Horus-Anhuriksi. Myöhemmin nubialaiset kushit nimesivät kyseisen jumaluuden Arensnuphiseksi (myös Arsnuphis, Harensnuphis). Myöhemmin Osirista alettiin pitää Horuksen eräänä puolena, ja Isistä Arensnuphisen vaimona.

Lähteet
-------

* Anthony S. Mercante: *Who's Who in Egyptian Mythology*. Toinen painos. Yhdysvallat: Metrobooks, 2002. ISBN 1-5866-3611-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Mercante 2002, s.112

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anhur** Wikimedia Commonsissa
Budweiserin mainos vuodelta 1906
**Anheuser-Busch** (am. engl. ['ænhaɪzər 'bʊʃ], lyh. **A-B**, NYSE: BUD) on yhdysvaltalainen kapasiteetiltaan maailman kolmanneksi suurin panimoalan yritys (InBevin ja SABMillerin jälkeen). Anheuser-Buschin tunnetuimmat olutmerkit ovat Budweiser sekä erilaiset Busch ja Michelob -oluet. Yhtiön päämaja on St. Louisissa, Missourissa.

Yhtiöön kuuluu 12 panimoa Yhdysvalloissa ja 15 ulkomailla: 14 Kiinassa ja yksi Britanniassa. Kiinassa A-B omistaa Budweiser Wahan International Brewing Company, Ltd.:n ja Harbin Brewery Group Ltd:n. Britanniassa Budweiser Stag Brewing Company Ltd. valmistaa ja pakkaa Budweiseria. Tämän lisäksi Budweiseria tehdään lisenssillä yhdeksässä muussa maassa (Argentiina, Kanada, Irlanti, Italia, Japani, Panama, Etelä-Korea, Venäjä ja Espanja). A-B omistaa myös 50 % meksikolaisesta Grupo Modelosta ja 27 % kiinalaisesta Tsingtao Brewery Company Ltd.:sta. A-B omistaa myös erilaisia teemapuistoja Yhdysvalloissa (muun muassa Busch Gardens ja SeaWorld).

Historiaa
---------

Vuonna 1852 saksalaissyntyinen George Schneider perusti panimon nimellä Bavarian Brewery-Carondelet St. Louisiin. Vuonna 1860 Eberhard Anheuser osti panimon ja sen nimeksi tuli E. Anheuser & Co. Neljä vuotta myöhemmin hänen vävynsä Adolphus Busch alkoi työskennellä siellä. Heinäkuussa 1875 panimo rekisteröitiin nimellä E. Anheuser Co.'s Brewing Association. Anheuser-Busch Inc. nimi tuli käyttöön vuonna 1919.

Kieltolain 1920-1933 aikana A-B myi muun muassa jäätelöä, alkoholittomia oluita ja inkiväärioluita. Vuosikymmenien aikana perheyritys laajeni ja vuonna 1980 se listautui New Yorkin pörssiin. Nykyään (10/2005) yhtiön hallituksen puheenjohtajana on August A. Busch III (hallituksessa vuodesta 1963) ja toimitusjohtajana Patrick T. Stokes.

Heinäkuussa 2008 ilmoitettiin belgialais-brasilialaisen InBevin ostavan Anheuser-Buschin 52 miljardilla dollarilla. Kaupan tuloksena syntyi maailman suurin panimoalan yritys **Anheuser-Busch InBev N.V.**.

Lähteet
-------

1. ↑  Anheuser-Busch International Overwiev[vanhentunut linkki]
2. ↑  Leo Cendrowicz: Bud Brewer Braced for Change *Time*.  15.7.2008.  Arkistoitu 21.7.2008. Viitattu 22.7.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anheuser-Busch** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset kotisivut

Maailman suurimmat panimoalan yritykset

* 1. Anheuser-Busch InBev
* 2. Heineken
* 3. China Resources Snow Breweries
* 4. Carlsberg
**PaulSaar** on Paulsaar Holdings SIA:n sähkötupakkamerkki.

PaulSaar on nykyään Pohjois-Euroopan alueella myydyin sähkötupakkamerkki ja Suomessa se on erityisen suosittu.*lähde?*

Historiaa
---------

PaulSaar-merkki on perustettu Paula Saarinivan muistoa kunnioittaen. Paula Saariniva menehtyi 2010 keuhkosyöpään. Hän ei päässyt irti tupakasta, vaikka yritti sitä lukuisia kertoja. 

Tuotteen myynti alkoi vuonna 2011 Suomessa. Se on suunnattu tupakoitsijoille, jotka pyrkivät eroon tupakoinnista. Sähkötupakasta tehtyjen vähäisten tutkimusten vuoksi sen markkinointi kuitenkin kiellettiin nopeasti ja sitä alettiin rinnastamaan tavallisiin savukkeisiin. PaulSaar-tuotemerkki rupesi leviämään myös muihin Pohjois-Euroopan maihin. Yhtiön toiminta siirtyi tiukan sääntelyn vuoksi pois Suomesta.

Tuotetta tuo maahan nykyisin itsenäinen maahantuoja, PaulSaar Oy, joka ei toimi SIA PaulSaar Holdingsin alaisuudessa, vaan on täysin itsenäinen toimija.

Saatavuus Suomessa
------------------

PaulSaar-sähkötupakkaa on Suomessa saatavilla ainoastaan nikotiinittomana. Nikotiininesteet vaatisivat lääkeaineluvat eikä tällaisia ole yksikään toimija Suomessa hakenut.

Lähteet
-------

www.paulsaar.com
**Pauno Kymäläinen** (s. 14. marraskuuta 1949 Rauma) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Laitapuolustajana ja liberona pelannut Kymäläinen pelasi lähes koko uransa Turun Palloseurassa.

Kymäläinen muutti Naantaliin perheensä mukana vuonna 1962. Kymäläisen pelaajaura alkoi VG-62:ssa, jossa hän pelasi vuosina 1967–1969 sekä jääkiekkoa että jalkapalloa. Vuonna 1970 hän siirtyi Turun Pyrkivään ja sieltä yhden kauden jälkeen Turun Palloseuraan. TPS:ssa Kymäläinen voitti heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruuden. Lisää mestaruuksia tuli 1972 ja 1975, ja lisäksi hän voitti kahdesti hopeaa sekä kolmesti pronssia. Kymäläisen ura jatkui TPS:ssa aina vuoteen 1986 asti. Hän toimi seuran kapteenina useita vuosia ja pelasi sen riveissä 368 pääsarjaottelua, joissa teki 21 maalia.

Maajoukkueeseen Kymäläinen pääsi ensimmäisen kerran 1972, seuraavan kerran 1975, mutta vakiokokoonpanoon hän nousi vasta 1982 ollessaan jo 32-vuotias. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina ja lopulta pelasi kaikkiaan 39 maaottelua.

Pelaajauran jälkeen Kymäläinen valmensi Porin Pallo-Tovereita 1987–1990 ja Turun Palloseuraa 1993. Vuonna 2010 Kymäläinen pelaa ikämiesten M55-sarjaa VG-62:ssa.

Lähteet
-------

* Kanerva, Juha yms.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 408. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Seuran legendat Turun Palloseura.  Arkistoitu 30.4.2012. Viitattu 21.5.2010.
2. 1 2 3 4  Niiles, Pekka: Mitä kuuluu, Pauno Kymäläinen  27.5.2001. Turun Sanomat. Viitattu 21.5.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Saarto, Kai: Kymäläinen johti ikämiehet voittoon.  *Naantalin–Raision kaupunkiuutiset*, 19.5.2010, 17. vsk, nro 18, s. 15. Naantali:  Kaupunkiuutiset. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.5.2010. [vanhentunut linkki]

Turun Palloseuran päävalmentajat
Juuso Lampila (1939–1947) • Imre Markos (1948–1950) • Raino Suominen (1951–1954) • Leo Aaltonen (1955–1959) • Knut Gustafsson (1960–1961) • Olli Virho (1962) • Kalevi Lehtovirta (1962) • Leo Aaltonen (1963) • Tage Friedfeld (1964) • Leo Aaltonen (1964) • Rainer Forss (1965–1970) • Paavo Nenonen (1971)• Lars Nyström (1972) • Manuel Gerpe (1973) • Paavo Nenonen (1973–1974) • Olavi Laaksonen (1975–1977) • Tapio Harittu (1978–1980) • Raimo Toivanen (1980–1983) Hans Martin (1984) • Rainer Forss (1985) • Tommy Lindholm (1986–1988) • Heikki Suhonen (1989–1991) • Tommy Lindholm (1991) • Raimo Toivanen (1992–1993) • Pauno Kymäläinen ja Tomi Jalo (1993) • Juha Malinen (1994–1997) • Siegfried Melzig (1998) • Seppo Miettinen (1998–2000) • Mika Laurikainen (2001–2003) • Kari Ukkonen (2004–2006) • Mixu Paatelainen (2007) • Martti Kuusela (2008) • John Allen (2008) Pasi Rautiainen (2009) • Marko Rajamäki (2010–2014) • Mika Laurikainen (2014–)
**Koskikorennot** eli **korrit** (Plecoptera) on lähinnä pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon viileämmillä alueilla esiintyvä hyönteislahko. Maailmanlaajuisesti lahkoon kuuluu pari tuhatta lajia, Suomessa vajaa neljäkymmentä. Koskikorentoja pidetään yhtenä alkeellisimmista siivellisten hyönteisten ryhmistä. Lahko tunnetaan fossiiliaineistosta jo varhaiselta permikaudelta.

Aikuiset koskikorennot ovat rotevanoloisia, muutaman senttimetrin pituisia hyönteisiä. Ne lentävät veden yläpuolella iltahämärässä ja viettävät päivät leväten puiden rungoilla tai kasvillisuuden seassa. Koskikorennoilla on suuret verkkosilmät sekä päälaella kolme pistesilmää. Tuntosarvet ovat huomattavan pitkät, vähintään puolet vartalon pituudesta, ja takaruumiin kärjessä on kaksi pitkää perälisäkettä. Siivet ovat pitkät ja levossa korento taittaa ne erityisestä nivelkohdasta lahkolle tunnusomaiseen asentoon takaruumiin päälle. Joillakin lajeilla siivet ovat kuitenkin voimakkaasti surkastuneet.

Aikuinen koskikorento on melko lyhytikäinen ja käyttää ravinnokseen leviä tai jäkälää. Joidenkin lajien aikuiset korennot eivät syö lainkaan. Muutamat Capniidae-heimon lajit, kuten pohjoisamerikkalainen *Capnia lacustra* ja Baikaljärvessä elävät *Baikaloperla*-suvun koskikorennot ovat ainoita hyönteisiä, jotka elävät koko elämänsä vedessä poistumatta sieltä.

Toukat ovat muistuttavat siivettömiä aikuisia ja ne ovat liikkuvia petoja tai kasvinsyöjiä. Ne elävät kylmässä, virtaavassa vedessä ja hengittävät kiduksilla, jotka ovat aina rihmamaiset, eivät levymäiset. Toukalla on hyvin kehittyneet raajat sekä kaksi pitkää perälisäkettä. Koskikorennot ovat herkkiä veden epäpuhtauksille ja niiden esiintyminen ilmaisee hyvää vedenlaatua. Toukkavaiheita on 12–33 ja kehitys aikuiseksi kestää 1–4 vuotta. Muodonvaihdos on vaillinainen.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* BugGuide.com (englanniksi)
* Tree of Life: Plecoptera (englanniksi)
* ITIS: Plecoptera (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q203547
* Wikispecies: Plecoptera
* ADW: Plecoptera
* BOLD: 135
* BugGuide: 76
* CoL: 8MP8Q
* EoL: 1018
* EPPO: 1PLECO
* Fauna Europaea: 12088
* Fauna Europaea (new): 65e60a58-541f-416c-9dfd-8ffe9294b6ed
* GBIF: 787
* iNaturalist: 47504
* IRMNG: 10508
* ITIS: 102467
* NBN: NHMSYS0000841058
* NCBI: 50622
* NZOR: 2ffd4e0a-5167-421c-9beb-709b7488bd14
* Plazi: DA2287BC-FFAC-FFBC-FF54-AA82FCF67D5F
* WoRMS: 593173

 |

 |
"**How Deep Is the Ocean? (How High Is the Sky?)**" on Irving Berlinin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1932.

Berlinin elämässä oli kappaleen kirjoittamisen aikaan käynnissä vaikea vaihe. Hänen kolmevuotias poikansa oli kuollut vuonna 1928, ja vuoden 1929 pörssiromahdus ja sitä seurannut 1930-luvun lama heikensivät 1920-luvulla suurta suosiota nauttineen laulunkirjoittajan taloudellista tilannetta merkittävästi. Lisäksi Berlin oli alkanut vähitellen epäillä omaa kyvykkyyttään säveltäjänä; epäilyä pahensivat entisestään huonot kokemukset alkuvuosien Hollywood-musikaalien parissa.

Vuosi 1932 osoittautui kuitenkin menestyksekkääksi Berlinille. Hänen kappaleensa "Say It Isn’t So" nousi listaykköseksi Rudy Valléen esittämänä. "How Deep Is the Ocean?" -kappaleen nostivat listoille samana vuonna neljä eri artistia: Vallée, Paul Whiteman, Guy Lombardo ja Ethel Merman. Sittemmin kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Sen ovat levyttäneet Benny Goodman, Charlie Parker, Coleman Hawkins, Ben Webster, Billie Holiday ja lukuisat muut jazzartistit.

Bing Crosby lauloi kappaleen vuoden 1946 elokuvassa *Sinitaivaan alla* (engl. *Blue Skies*). Vuonna 1954 Frank Sinatra esitti sen elokuvassa *Laukauksia öisellä stadionilla* (engl. *Meet Danny Wilson*). Vuoden 2002 elokuvassa *Vallaton rakkaus* (engl. *Unconditional Love*) sen lauloi Dan Aykroyd.

Kappaleen nimi tarkoittaa suomeksi "Kuinka syvä on valtameri? (Kuinka korkea on taivas?)". Laulun sanat on esitetty sarjana kysymyksiä. Osa sanoituksesta, mukaan lukien laulun nimeksi tullut säe "How Deep Is the Ocean?", on lainattu Berlinin vuonna 1920 kirjoittamasta kappaleesta "My Mammy". Alkusanat "How much do I love you" viittaavat Elizabeth Barrett Browningin 1800-luvulla kirjoittamaan sonettiin "How do I love thee".

Musiikillisesti 32 tahdin mittainen kappale käyttää ABAC- tai ABAB’-rakennetta. Se on alussa d-mollissa ja siirtyy myöhemmin rinnakkaissävellaji F-duuriin, tehden välissä neljän tahdin mittaisen vierailun a-molliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Wilson, Jeremy: How Deep Is the Ocean? (How High Is the Sky?) *JazzStandards.com*. Viitattu 15.12.2011. (englanniksi)
2. ↑  Furia, Philip: *The Poets of Tin Pan Alley: A history of America’s great lyricists*, s. 60. Oxford University Press, 1992. ISBN 978-0-19-507473-4. (englanniksi)
3. ↑  Forte, Allen: *The American Popular Ballad of the Golden Era, 1924–1950*, s. 92. Princeton University Press, 1995. ISBN 978-0-691-04399-9. (englanniksi)
**Koskinen ja raadonsyöjä** on Seppo Jokisen kirjoittama vuonna 1997 julkaistu rikosromaani, jonka kustansi Karisto. 2008 Karisto julkaisi teoksen myös pokkarina  2010 teos julkaistiin Ola Tuomisen lukemana äänikirjana.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kaapatun pikkutytön tapaus on juuri ratkaistu, ja Koskinen kollegoineen viettää riehakasta saunailtaa. Aamuyöllä tulee yllättävä äkkilähtö kun paperitehtaan ATK-suunnittelija löytyy murhattuna. ATK-osaston työntekijät vaikuttavat salaavan jotain. Aluksi epäiltyjä on useita, mutta lopulta yhden työntekijän syyllisyys vaikuttaa ilmeiseltä. Koskinen vaistoaa kuitenkin asian olevan toisin. Epäilyn toteennäyttäminen kollegoille osoittautuu lähes ylivoimaiseksi tehtäväksi. Samaan aikaan pitäisi vielä huolehtia perheestä ja ihmissuhteista.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Koskinen ja raadonsyöjä Kirjasampo. Viitattu 29.6.2015.
2. ↑  Seppo Jokinen Koskinen ja raadonsyöjä pokkari Karisto.  Arkistoitu 30.6.2015. Viitattu 29.6.2015.
3. ↑  Koskinen ja raadonsyöjä Seppo Jokinen Elisa. Viitattu 29.6.2015.
**Intiassa kukin on kummempi** on Jukka Virtasen ja Seppo "Bisquit" Ahdin vuonna 1975 julkaisema humoristinen matkakirja tekijöiden etenemisestä maitse pitkin tunnettua "hippireittiä" pitkin Turkista Intiaan. Realistisen matkakuvauksen sijasta tekstin tyyli on Bisquitin pakinoita *Ilta-Sanomissa* muistuttavaa sanaleikkiä, paikallisten olojen absurdia liioittelua ja mielleyhtymien kautta tehtyjä rinnastuksia Suomen 1970-luvun oloihin, elämäntyyliin ja julkisuuden henkilöihin. Kirjan *Helsingin Sanomissa* esitellyt Mattiesko Hytönen epäilikin kaksikon olleen matkalla "pilvessä" useamminkin kuin kirjan kertoman kerran afganistanilaisessa majatalossa. Hytönen ei vaikuta ymmärtävän saati arvostavan tekijöiden huumoria juurikaan.

176-sivuisessa kirjassa on myös runsaasti mustavalkovalokuvia kaverusten matkalta.

Kirjan nimi on sanaleikki kupletista "Intian kuu", Martti Jäppilän merimiesjuttuja karrikoivasta sanoituksesta Stephen Fosterin sävelmään "Camptown Races", jossa lauletaan "Intiassa kuukin on kuumempi, oo-hiio-hei / Kuin aurinko meillä mutta suurempi, oo-hiio-hei".

Lähteet
-------

1. ↑  Bisquit *Kirjasampo*. Viitattu 9.4.2019.
2. ↑  Hytönen, Mattiesko: Päivän terkut. Intiassa saa sterion.  *Helsingin Sanomat*, 21.5.1975, s. 21. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Ilmanen, Aki: Virtanen, Jukka & Ahti, Seppo: Intiassa kukin on kummempi *Matkakirjat-blogi*.  30.4.2016. Viitattu 9.4.2019.
4. ↑  "Intian kuu", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 134. Toim. Aapeli Vuoristo, 18. painos. F-kustannus, 2005. ISBN 952-461-082-5.
Näkymä Kymijoen varrelta Koskipuistossa.
Euroopanpyökkejä Siikakosken arboretumissa.
**Koskipuisto** on puisto Kotkassa Kymijoen varrella. Puistoalue käsittää noin 1,5 kilometrin matkan Koivukoskenhaaran itärantoja ja siihen sisältyy Siikakosken arboretum, suojeltu Kokonkosken jalopuumetsikkö sekä Koivulan golfkenttä. Koskipuisto liittyy teemaltaan Kotkan muihin vesiaiheisiin puistoihin, joita ovat Sapokan vesipuisto, Jokipuisto ja Katariinan meripuisto.

Siikakosken arboretum on noin 4,5 hehtaarin kokoinen alue, missä kasvaa noin 80 lajia puita ja puuvartisia pensaita. Arboretum sai alkunsa vuonna 1986, jolloin puuharrastajat Hannu Männistö ja Kai Friman tekivät aloitteen arboretumin perustamisesta kaupungin omistamalle maalle. Kotkan kaupunki suhtautui myötämielisesti hankkeeseen ja puistotoimi poisti alueelta vanhaa kuusikkoa. Männistö ja Friman aloittivat istutukset saavillisella tammenterhoja. Myöhemmin taimia on saatu myös esimerkiksi Mustilan arboretumista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koskipuiston infotaulut
2. ↑  Koskipuisto Kotkan kaupunki. Viitattu 31.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Koskipuisto
**Alsedo-luokka** oli Espanjan laivaston kolmen 1920-luvulla valmistetun aluksen muodostama hävittäjäluokka.

Suunnittelu
-----------

Luokan alusten hankinta vahvistettiin vuonna 1915 ja ne muistuttivat Hawthorn Leslien valmistamia Britannian kuninkaallisen laivaston M-luokan aluksia *HMS Mansfieldia* ja *HMS Mentoria*. Alusten pääaseina oli kolme yksiputkista neljän tuuman 40 pituuskaliiperin Vickers-Carracan valmistamaa tykkiä, jotka oli asennettu puolikilvin suojattuihin tykkiasemiin. Tykki No.2 oli asennettu toisen ja kolmannen savuhormin väliin. Kaksi 47 millimetrin ilmatorjuntatykkiä oli asennettu etukannen takaosaan kahtapuolen. Aseistuksen täydensivät kaksi kaksiputkista 21 tuuman torpedosettiä, jotka oli asennettu keskilaivaan.

Alusten propulsiojärjestelmä tuotti 33 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 34 solmun maksiminopeuden. *Alsado* saavutti koeajoissa peräti 37,2 solmun nopeuden, vaikkakin ilman aseistusta. Muut luokan alukset saavuttivat 26 solmua noin 37 000 hevosvoimalla.

Alukset
-------

**Alsedo-luokan hävittäjät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Alsedo* | SECN, Cartagena | 1920 | 26. lokakuuta 1922 | 1924 | alusluettelosta 1960 |
| *Lazaga* | SECN, Cartagena | 1920 | maaliskuu 1924 | 1925 | alusluettelosta 1961 |
| *Velasco* | SECN, Cartagena | 1920 | kesäkuu 1923 | 1925 | alusluettelosta 1961 |
|

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 242-243
2. ↑  Whitley, M. J. s. 243
3. ↑  Whitley, M. J. s. 242

*Alsedo*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *Alsedo* - *Lazaga* - *Velasco* |
| Edeltäjä: Bustamante-luokka – Seuraaja: Churruca-luokka |
**Anni Marita Tuimala** (s. 27. huhtikuuta 1982 Karstula) on entinen suomalainen kestävyys- ja estejuoksija, joka edusti seuratasolla Äänekosken Urheilijoita.

Tuimala voitti 2002 Kalevan kisoissa pronssia 5 000 metrin juoksussa ajalla 16.28,67 ja hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 10.32,95. Hän osallistui samana vuonna maastojuoksun EM-kisoihin, joissa sijoittui 6 kilometrin matkalla kolmanneksikymmenenneksiseitsemänneksi. Seuraavana vuonna Tuimala oli sisäratojen SM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa toinen ajalla 4.22,94 ja 3 000 metrin juoksussa kolmas ajalla 9.35,98. Vuonna 2004 hän juoksi 3 000 metrillä sisäratojen SM-kisoissa toiseksi ajalla 9.27,47 ja voitti myöhemmin samana vuonna Kalevan kisoissa 5 000 metrillä pronssia.

Tuimala sijoittui 2005 sisäratojen SM-kisoissa toiseksi sekä 1 500 että 3 000 metrillä. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 3 000 metrin esteissä ajalla 10.17,56. Hän osallistui samana vuonna Helsingin MM-kisoihin, mutta keskeytti alkuerissä. Tuimalan 3 000 metrin esteiden ennätys on Suomen kaikkien aikojen tilastossa yhdeksäntenä.

Anni Tuimalan kaksoissisko Ulla Tuimala on myös entinen kestävyysjuoksija. Molemmat sisaruksista lopettivat uransa samoihin aikoihin.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: Tilastopaja
* 100 metrin juoksu: 13,23 (1997)
* 200 metrin juoksu: 27,33 (1997)
* 300 metrin juoksu: 41,29 (1997)
* 400 metrin juoksu: 58,40 (1997)
* 800 metrin juoksu: 2.09,45 (2004)
* 1 000 metrin juoksu: 3.01,5 (1997)
* 1 500 metrin juoksu: 4.22,46 (2004)
* 2 000 metrin juoksu: 6.14,36 (2000)
* 3 000 metrin juoksu: 9.14,13 (2001)
* 5 000 metrin juoksu: 16.28,67 (2002)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 36.58 (2000)
* 2 000 metrin estejuoksu: 6.36,84 (2001)
* 3 000 metrin estejuoksu: 10.07,41 (2001)
* 300 metrin aitajuoksu: 49,05 (1998)
* Seiväshyppy: 272 (1996)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anni Tuimala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Yleisurheilun Suomen parhaat kautta aikojen Viitattu 29.6.2014
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Sairaala Neo** on suomalainen yksityissairaala Turussa ja Salossa. Sairaalan omistaa Neo Terveys Oy, jonka toukokuussa 2017 osti Mehiläinen. Neossa työskentelee yli 60 henkilöä. 

Turun Neo sijaitsee Kupittaan Joukahaisenkadulla.

Historia
--------

Sairaala Neo avattiin vuonna 2011. Sen vihki käyttöön 1. maaliskuuta 2011 silloinen ulkoministeri Alexander Stubb. Neo toimii entisessä kauppakeskuskiinteistössä Turun Kupittaalla.

Omistus
-------

Sairaalaa ylläpitävän Neo Terveys Oy:n omistivat yli 90-prosenttisesti Neossa työskentelevät lääkärit ja muu henkilökunta. Toukokuussa 2017 Mehiläinen ilmoitti ostavansa Neon koko osakekannan.

Toiminta
--------

Neossa toimii tapaturma- ja lääkäripäivystys joka päivä. Neon urheiluklinikka tutkii ja hoitaa tuki- ja liikuntaelinvaivoja sekä urheilijan terveysongelmia. Lasten Neossa tutkitaan ja hoidetaan lasten ja nuorten vaivoja. Allergia Neo tutkii ja hoitaa lasten ja aikuisten astmaa ja allergioita. Neo Estetiikassa tehdään plastiikkakirurgiaa, esteettistä kirurgiaa sekä esteettisiä toimenpiteitä ja hoitoja. Neo Painonhallintaklinikka auttaa ylipainon hoidossa sekä syömiseen liittyvissä ongelmissa.

Neossa toimii Suomen suurin yksityinen neurologian, neurokirurgian ja lastenneurologian osaamiskeskus Neuro Neo. Neo-talossa toimii myös yksityinen hammaslääkäriasema Hammas Neo.

Urheiluklinikka ja sairaala
---------------------------

Sairaala Neossa on asiakaskäyntejä vuosittain noin 30 000, ja leikkauksia tehdään lähes 2 000. Sairaalassa tehdään eniten ortopedian, neurokirurgian ja käsikirurgian alaan kuuluvia leikkauksia.

NEO:n Urheiluklinikalla työskentelee muun muassa urheilukirurgi ja professori Sakari Orava.

Säätiö
------

Neo Terveys Oy perusti Sairaala Neo Säätiön tammikuussa 2014. Säätiön tarkoituksena on edistää ortopedistä ja traumatologista tutkimusta ja koulutusta erityisesti urheilu- ja liikuntavammojen diagnostiikassa, hoidossa ja ennaltaehkäisyssä. Tarkoitustaan säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja sekä järjestämällä kokouksia, kongresseja, luentoja ja muita koulutustilaisuuksia ja harjoittamalla julkaisu- ja tiedotustoimintaa. Säätiöllä on Professori Sakari Oravan rahasto, jonka kautta apurahat jaetaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sairaala Neo ja Mehiläisen lääkärikeskuspalvelut yhdistyvät Turussa, Turun Sanomat 12.5.2017.
2. 1 2  Sairaala NEO, Asiakasinfo *sairaalaneo.fi*.
3. ↑  Sairaala NEO, tiedote *sairaalaneo.fi*.
4. ↑  Varsinais-Suomen Yrittäjä-lehti *y-lehti.fi*.  [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Sairaala NEO, Asiakasinfo *sairaalaneo.fi*.
6. ↑  Sairaala NEO, Palvelut *sairaalaneo.fi*.
7. ↑  Aamuset *aamuset.fi*.  [vanhentunut linkki]
8. ↑  Turun Sanomat *ts.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Sairaala Neo
* Neo-talo (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ari Pekka Härkänen** (s. 31. maaliskuuta 1972) on suomalainen painija. Hän saavutti urallaan yhden EM-pronssin kreikkalais-roomalaisessa painissa. Seuratasolla hän edusti Ylä-Tikkurilan Kipinää, jonka valmennuspäällikkönä hän on toiminut aktiiviuransa jälkeen.

Härkänen edusti Suomea neljä kertaa MM-kilpailuissa ja kahdeksan kertaa EM-kilpailuissa. Vuonna 1994 hän sijoittui 62 kilon sarjassa EM-kilpailuissa neljänneksi sekä seuraavana vuonna samassa sarjassa EM-kilpailuissa 10:nneksi ja MM-kilpailuissa 31:nneksi. Vuonna 1996 hän sijoittui EM-kilpailuissa 21:nneksi. Vuonna 1997 hän oli EM-kilpailujen 63 kilon sarjassa yhdeksäs ja MM-kilpailujen 69-kiloisissa neljästoista. Seuraavina vuosina hän paini edelleen 69 kilon sarjassa ja sijoittui vuoden 1998 MM-kilpailuissa 12:nneksi, vuoden 1999 EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja MM-kilpailuissa 29:nneksi sekä vuoden 2000 EM-kilpailuissa 11:nneksi.

Härkänen palasi arvokisaedustajaksi vuonna 2004 ja saavutti Haaparannalla 66 kilon sarjassa EM-pronssia. Hän hävisi välierässä jatkoajalla Ukrainan Armen Vardanjanille pistein 2–5 mutta voitti pronssiottelussa ranskalaisen Michael Beyerin pistein 7–0. Vuoden 2005 EM-kilpailut jäivät Härkäsen viimeisiksi arvokisoiksi ja siellä hän sijoittui yhdeksänneksi.

Härkänen voitti Pohjoismaiden-mestaruuden vuosina 1993 (62 kg) ja 1998 (69 kg). Suomen-mestaruuden hän voitti yhdeksän kertaa kreikkalais-roomalaisessa painissa (1988, 1990, 1991, 1993, 1994, 1995, 1997, 1999, 2000) sekä kerran vapaapainissa (1987).

Vuonna 2016 Härkänen valittiin Norjan kreikkalais-roomalaisen painimaajoukkueen päävalmentajaksi.

Lähteet
-------

* Härkänen FILA:n tietokannassa
* Härkänen Suomen Painiliiton sivuilla

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Ari Härkänen valittu Norjan painin päävalmentajaksi  26.11.2016. ePressi:  Suomen Painiliitto. Viitattu 4.2.2017.
**Kolongo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 35 kilometriä Macinasta länteen. Kunnassa on 37 600 asukasta (vuonna 2009).

Kolongon kunta rajoittuu pohjoisessa Macinan piirin Bokyweren ja Kokry centren, idässä Macinan, etelässä Ségoun piirin Dioron ja Sibilan sekä lännessä Nionon piirin Pogon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnan läpi virtaa Office du Nigerin kastelukanava.

Paikkakunta on saanut alkunsa entisen bozokylän paikalle 1930-luvulla perustetusta Office du Nigerin työläisasutuksesta. Seudulle muutti paljon uusia asukkaita nykyisen Burkina Fason alueelta. Kuntaan kuuluu 37 kylää.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra ja vihannekset. Bolibanan kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan läpi kulkee Ségoun ja Macinan välinen maantie. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kolongo 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 1.11.2014. (ranskaksi)
Nykyaikainen Mokošia esittävä puuveistos.
**Mokoš** (myös **Mokos**, **Mokosa**, **Mokosh** tai **Mokus**) on slaavilainen elämänvoiman ja hedelmällisyyden jumalatar. Mokoš on ainut jumalatar, joka mainitaan vanhassa Kievin pantheonissa vuodelta 980, ja Mokoš on säilynyt itäslaavilaisessa kansanperinteessä nimellä **Mokoša**. Mokoš mainitaan myös Nestorin kronikassa. Jumalatar oli synnyttävien naisten suojelija, ja hänen tehtävänsä siirtyivät kristinuskon tulon jälkeen Neitsyt Marialle.

Hänet kuvataan pitkäksi naiseksi, jolla on suuri pää ja pitkät kädet. Hän kehrää pellavaa ja villaa öisin ja keritsee lampaita. Hänen nimensä yhdistetään kehruuseen ja palmikointiin, ja toisaalta myös kosteuteen. Tämä saattaa viitata jumalattaren varhaisiin eurooppalaisiin juuriin suurena kohtalon jumalattarena, elämänlangan kehrääjänä ja elämän veden antajana.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Mokoš *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Lurker 1987, s. 128

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mokoš**.
Slaavilainen mytologia ja kansanperinne

|  |  |
| --- | --- |
| Pääjumalat | 
* Perun
* Veles
* Jarilo
* Morana
* Svarog
* Dažbog
* Svantovit
* Triglav
* Zorja

 |
| Muita jumalia | 
* Belobog
* Tšernobog
* Hors
* Lado
* Mokoš
* Porenut
* Porewit
* Radegast
* Rod
* Rugievit
* Stribog

 |
| Legendojen sankarit | 
* Bogatyr
* Aljoša Popovitš
* Dobrynja Nikititš
* Ilja Muromets
* Lech, Čech ja Rus
* Libuše
* Marko Kraljević
* Nastasja Korolevitšna
* Nastasja Mikulišna
* Polenitsa
* Sadko
* Vasilisa Mikulišna

 |
| Taruolennot | 
* Alkonost
* Baba Jaga
* Baš Tšelik
* Tulilintu
* Koštšei Kuolematon
* Simargl
* Sirin
* Solovei-Razboinik
* Zmei

 |
| Henget ja paholaiset | 
* Bannik
* Domovoi
* Drekavac
* Karzełek
* Kikimora
* Lešii
* Liho
* Polevoi
* Rusalka
* Vila
* Vampyyrit
* Vodjanoi

 |
| Hallitsijat ja muut | 
* Kalin-tsaari
* Ruhtinas Vladimir Krasno(e) Solnyško
* Zabava Putjatišna

 |
**Annichen Kringstad** (s. 15. heinäkuuta 1960) on entinen ruotsalainen suunnistaja.

Annichen Kringstad oli 1980-luvun alkupuolella maailman paras naissuunnistaja. Hän voitti vuosien 1981, 1983 ja 1985 MM-kisoissa kaikki saavutettavissa olleet mestaruudet. Thunin MM-kisoissa 1981 hän voitti henkilökohtaisella matkalla hopeamitalisti Brit Voldenin 3,07 minuutilla ja toi viestissä ankkurina Ruotsin yli 15 minuutin voittoon. Zalaegerszegin MM-kisoissa 1983 Kringstad voitti henkilökohtaisen kilpailun 7,33 minuutin erolla Marita Skogumiin, ja viestissä eroa hopeajoukkueeseen oli 6,29 minuuttia. Bendigon MM-kisoissa 1985 Kringstad jätti Brit Voldenin toiseksi 53 sekunnin erolla ja toi viestissä ankkurina Ruotsin voittoon 10 sekuntia ennen Norjaa.

Seuransa Stora Tuna IK:n joukkueessa Kringstad voitti Venlojen viestin kolmasti. Tiomila-viestin hän voitti neljästi, joista kaksi kertaa OK Ravinen-seuran joukkueessa.

Kringstad sai Svenska Dagbladetin kultamitalin 1981 vuoden parhaasta ruotsalaisesta urheilusuorituksesta.

Saavutukset
-----------

=== MM-kisoissa === 

* Tampere 1979
	+ Yhdeksäs henkilökohtaisella matkalla
* Thun 1981
	+ Kultaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Kultaa viestissä
* Zalaegerszeg 1983
	+ Kultaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Kultaa viestissä
* Bendigo 1985
	+ Kultaa henkilökohtaisella matkalla
	+ Kultaa viestissä

### PM-kisoissa

* Bornholm 1982
	+ Kultaa viestissä
* Tromssa 1984
	+ Pronssia viestissä

### Muita saavutuksia

* Venlojen viestin voitto 1982, 1984 ja 1985 (Stora Tuna IK)
* Tiomila-viestin voitto 1980 ja 1981 (OK Ravinen) sekä 1982 ja 1984 (Stora Tuna IK)

Lähteet
-------

1. ↑
9/JG 52:n yksikkötunnus eli logo.
**Hermann Anton Graf** (24. lokakuuta 1912 Engen, Baden, Saksa – 4. marraskuuta 1988 Engen, Länsi-Saksa) oli saksalainen taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä Toisessa maailmansodassa. Hän saavutti ensimmäisenä maailmassa yli 200 pudotetun viholliskoneen rajan eli keräsi yli 200 ilmavoittoa ja palkittiin Rautaristin ritariristillä, tammenlehvien sekä miekkojen ja timanttien kera. Kaikkiaan Hermann Graf suoritti 830 lentotaistelutehtävää Messerschmitt Me 109 Bf tai Focke-Wulf Fw 190-koneellaan sekä saavutti 212 vahvistettua pudotusta. Hän taisteli "raskaiksi" (saks. *Schweres*) kutsuttuja nelimoottorisia (saks. *Viermotor* tai *Viermot*) pommituskoneita, kuten B-17 ja B-24 Liberator -tyyppisiä sekä De Havilland Mosquitoja vastaan.

Graf haavoittui pahoin, hänen törmätessään hävittäjällään P-51 Mustang -koneeseen Hannoverin pohjoispuolella maaliskuun viime päivinä 1944. Tätä ennen hän oli onnistunut pudottamaan ainakin yhden. Hän selvisi kuitenkin hypättyään laskuvarjolla. Kuntouduttuaan takaisin taistelutoimiin, siirtyi Graf idän rintamalle yksikköön JG 52. Grafin saavuttama törmäysvoitto (*taran*, *aerial ramming*) on luettu hänen voittotiliinsä kuuluen.

Eversti Graf oli JG 52-joukkoyksikön komentaja, lisäksi taisteli myös muissa yksiköissä, joita olivat JG 51 sekä JG 11 ja JGr50 (JG 301). Majurin arvoinen Graf oli toiminut muun ohella Erich Hartmannin kouluttajana. Molemmilla rintamilla eli itä- ja länsirintamilla taistellut Graf oli vuosina 1944-1949 naimisissa näyttelijätär Jola Jobstin kanssa. Sodan jälkeen Graf joutui sotavankeuteen, sekä myöhemmin joutui kotimaassaan epäillyksi vehkeilystä tai veljeilystä venäläisten kanssa. Graf toimi sittemmin talous- ja liike-elämän palveluksessa raskaassa teollisuudessa. Hän menehtyi Parkinsonin tautiin vuonna 1988.

Hermann Grafin lentoasu sekä Me 109 Bf:n sivuperäsimen osa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.9.2019.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.9.2019
3. ↑   Viitattu 7.9.2019.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 7.9.2019.
5. ↑   Viitattu 7.9.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Bergström, Christer: *Ässäpari – Hermann Graf & Alfred Grislawski.* Koala-kustannus, 2016. ISBN 978-952-229-175-2.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Prikaatinkenraali Antanas Gustaitis.
Antanas Gustaitis lentokentällä.
Romualdas Marcinkus, Jonas Liorentas, Antanas Gustaitis, Juozas Namikas, Jonas Mikenas, Kazys Rimkevicius ANBO-tehtaan luona
**Antanas Gustaitis** (26. maaliskuuta 1898 – 16. lokakuuta 1941) oli liettualainen lentoupseeri ja lentokonesuunnittelija. Hän modernisoi Liettuan ilmavoimat 1930-luvulla.

Gustaitis syntyi Obelinėssa ja kävi koulunsa Jaroslavlissa. Hän opiskeli Pietarin Tykistökoulun insinööri-instituutissa ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän liittyi Liettuan armeijaan maan itsenäistyessä vuonna 1919. Vuonna 1920 hän osallistui sotatoimiin Puolan hyökättyä Liettuaan. Vuonna 1922 hän toimi lennonopettajana. Hän valvoi Itävallasta ja Tšekkoslovakiasta tilattujen sotilaslentokoneiden kokoonpanoa Liettuassa. Hän oli Liettuan ilmailukerhon perustajia. Hän pyrki edistämään purjelentoa Liettuassa.

Vuodet 1925–1928 Gustaitis opiskeli lentokoneinsinööriksi Pariisissa. Palattuaan Liettuaan hänet ylennettiin sotilasilmailun varakomentajaksi ja alkoi johtaa Karo Aviacijos Tiekimo Skyrius -lentokonetehdasta. Se kehittyi korjaamosta tehtaaksi muuttaen nimensä muotoon ANBO, *Antanas Nori Būti Ore* – "Antanas haluaa lentää".

Vuonna 1934 Gustaitis ylennettiin ilmavoimien päälliköksi, ja tässä tehtävässä hän modernisoi Liettuan ilmavoimat. Kun Liettua vuonna 1941 liitettiin Neuvostoliittoon, hän toimi opettajana Vytautas Magnus -yliopistossa. Hän yritti Saksaan 4. maaliskuuta 1941, mutta epäonnistui ja tuomittiin kuolemaan.

Lentokoneet
-----------

|
|  |
**Lentokoneet**| Nimi | Ensilento | Valmistusmäärät | Käyttö |
| --- | --- | --- | --- |
| **ANBO I** | 1925 | 1 | Sotilaskoulukone |
| **ANBO II** | 1927 | 1 | Sotilaskoulukone |
| **ANBO III** | 1929 | 9 | Sotilaskoulukone |
| **ANBO IV & 41** | 1932 | 34 | Tiedustelukone |
| **ANBO V & 51** | 1931 | 15 | Sotilaskoulukone |
| **ANBO VI** | 1933 | 4 | Sotilaskoulukone |
| **ANBO VII** |  |  |  |
| **ANBO VIII** | 1939 | 1 | Kevyt pommittaja |
|

Lähteet
-------

* Gunston, Bill (1993). *World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers*. Annapolis: Naval Institute Press, 25.
* Lithuanian Aviation Museum

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
Hermann Grädener
**Hermann Theodor Otto Grädener** (8. toukokuuta 1844 Kiel – 15. syyskuuta 1929 Wien) oli saksalaissyntyinen säveltäjä, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.

Grädener sai opetusta isältään, kapellimestari-säveltäjä Carl Grädeneriltä ja Joseph Hellmesberger vanhemmalta. Hän asui opiskeluajoistaan saakka Wienissä, jonka konservatoriossa ryhtyi opettamaan musiikin teoriaa vuonna 1877. Grädener työskenteli siellä vuoteen 1913 saakka ja opetti lisäksi vuodesta 1899 Wienin yliopistossa. Vuosina 1892–1896 hän työskenteli Wiener Singakademien kuoronjohtajana. Grädener oli Johannes Brahmsin ja Hans von Bülowin hyvä tuttu.

Grädenerin tuotantoon kuuluvat ooppera *Richter von Zalamea*, oratorio *Die heilige Zita*, sinfoniat, konsertot viululle ja sellolle sekä piano-, urku- ja kamarimusiikkiteokset. Grädenerin poika oli kirjailija Hermann Grädener nuorempi. Vuonna 2019 Toccata Classics julkaisi ensimmäisen levytyksen Grädenerin kahdesta viulukonsertosta. Viulusolistina toimi Karen Bentley Pollick ja orkesterina Gottfried Rablin johtama Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Grädener (Graedener), Familie Österreichisches Musiklexikon online
2. 1 2 3  Hans Von Bülow's Letters to Johannes Brahms: A Research Edition, s. 75 Hans-Joachim Hinrichsen
3. ↑  HERMANN GRÄDENER: ORCHESTRAL MUSIC, VOLUME ONE Toccata Classics

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Jalmari Konstantin Kulmala** (1. maaliskuuta 1899 Tammela – 7. toukokuuta 1986 Salo) oli suomalainen muurari ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja.

Kulmalan vanhemmat olivat pienviljelijä Kaarle Kulmala ja Serafia Enqvist. Hän kävi kansakoulun ja oli muurarina Kuusjoella 1920–1924, sitten radanrakennustöissä Kanadassa 1924–1930 sekä viimeksi muurarina Salossa 1930–1964. Kulmala oli vangittuna poliittisista syistä 1918, 1931–1933 ja 1939–1944.

Kulmala oli kansanedustajana 1945–1948 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Kulmala oli Salon kauppalan- ja kaupunginhallituksen jäsenenä ja hän toimi myös Salon kauppalanvaltuuston ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana.

Kulmala oli naimisissa vuosina 1921–1949 Hilma Maria Saarnion kanssa ja vuodesta 1951 Elsa Sofia Johanssonin (ent. Louhosto) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Jalmari Kulmala *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1945–1948 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(49) | 
* Aaltonen
* Helo (1945–1946)
* Hietanen
* Huhta
* Hukari
* M. Järvinen
* T. Järvinen (1945–1947†)
* Kauhanen
* Karppinen (1945–1948)
* Kilpi (1946–1948)
* Kosonen (1948)
* Kujala
* Kujanpää
* Kulmala
* Kuusinen
* Lehtonen
* Leino
* Leskinen
* Lång
* H. Manninen
* Y. Manninen
* Meriläinen
* Metsäranta (1945–1947†)
* Mustonen
* Muuri
* Myllymäki
* Mäkelä
* Nevalainen
* Nurminen
* E. Pekkala
* M. Pekkala
* Perkonoja (1947–1948)
* Pessi
* Prunnila
* Puumalainen
* Riihimäki
* Riihinen
* Rinne
* Roine
* Rosenberg (1945–1948)
* Rydberg
* Ryömä
* Räisänen (1945–1948†)
* Sormunen
* Stenberg
* Sundström (1945)
* Svento (1945–1948)
* Tainio
* Talvio
* Terho
* Tillanen (1947–1948)
* Tuominen
* Turunen (1948)
* Uusisalmi (1945†)
* Uusitalo
* Virtanen (1946–1948)
* Wiik (1945–1946†)
* Wuolijoki (1946–1948)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Hermann Heinrich Gossen** (7. syyskuuta 1810 Düren – 13. helmikuuta 1858 Köln) oli preussilainen kansantaloustieteilijä.

Gossen syntyi Dürenissä veronkerääjän pojaksi. Hän opiskeli Bonnin yliopistossa ja valmistui juristiksi vuonna 1831. Jatkettuaan opintojaan Bonnissa ja Berliinissä hänestä tuli virkamies vuonna 1834. Gossenin ura julkisessa hallinnossa kesti 13 vuotta, kunnes 1847 hän irtisanoutui oltuaan tyytymätön heikkoon urakehitykseensä, ja hän keskittyi tämän jälkeen kirjoittamaan kansantaloustieteestä.

Gossenin ainoaksi taloustieteen julkaisuksi jäi teos *Entwickelung der Gesetze des menschlichen Verkehrs, und der daraus fließenden Regeln für menschliches Handeln* (1854), jossa hän esitteli kaksi niin sanottua Gossenin lakia. Gossenin ensimmäinen laki on laskevan rajahyödyn laki, jonka Gossen esitti noin 20 vuotta ennen niin sanottua marginalismin syntyä, ja se on nykyajan taloustieteen tärkeimpiä teorioita. Gossenin toinen laki' sanoo puolestaan, että kuluttajat pyrkivät käyttämään rajallisen budjettinsa siten, että saatu rajahyöty on sama kaikista käytetyistä hyödykkeistä.

Gossen väitti teoksensa tulevan mullistamaan taloustieteen samalla tapaa kuin Kopernikus mullisti aikoinaan astronomian, mutta todellisuudessa hänen ainoa julkaisunsa ei saavuttanut juurikaan huomiota kirjoittajan elinaikana. Tärkeimpänä syynä tähän oli kirjan matemaattinen ilmaisutapa ja runsas diagrammien käyttö, joka ei ollut vielä sinä aikana suosittua taloustieteilijöiden keskuudessa. William Stanley Jevonsin löydettyä Gossenin teoksen uudelleen vuonna 1878 kirjasta oli jäljellä enää vain muutamia kappaleita.

Lähteet
-------

* Mark Blaug: *Great Economists before Keynes*, s. 87–89. Edward Elgar, 1986.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Neitsyt Maria ja Jeesuslapsi. Vanha persialainen miniatyyri.
**Neitsyt Maria** (arab. مريم بنت عمران‎, *Maryam bint ‘Imrān*) eli "Maria, Imranin tytär" on **islamissa** kunnioitettu hahmo, sillä hänet mainitaan usein Koraanissa.

Koraanin maininnat
------------------

Maria mainitaan Koraanissa 34 kertaa, mikä on enemmän kuin Raamatussa. Koraani sisältää evankeliumeista ja apokryfikirjallisuudesta saatuja kertomuksia Jeesuksen syntymästä ja lapsuudesta, joihin Maria liittyy. Kuten Raamatussa, myös Koraanissa Maria saa ilmoituksen raskaudestaan hengeltä, jonka katsotaan olevan enkeli Gabriel. Kertomusten yksityiskohdat kuitenkin poikkeavat toisistaan. 

Jeesus on islamissa yksi profeetoista, Jumalan lähettiläs (Koraani 4:171) ja Jumalan palvelija (Koraani 19:30). Neitsyt Marian synnittömyys saa vastineen Sahih Muslimin *hadithissa*, jonka mukaan "Saatana koskee jokaista Aadamin lasta tämän syntymän päivänä lukuun ottamatta Mariaa ja hänen poikaansa". Marian suurassa (19:28) Mariaa puhutellaan "Aaronin sisareksi". Koraani sekoittaa tässä Marian Mooseksen ja Aaronin sisareen Mirjamiin, mikä siirtää hänet 1 500 vuotta ajassa taaksepäin. 

Historiallis-kriittisen koulukunnan mukaan Jeesukseen liittyvien aiheiden runsas esiintyminen Koraanissa johtuu siitä, että islam kuroutui erilleen itäisestä kristinuskosta aluksi yhtenä sen suuntauksista. Koraania ajallisesti myöhempi *hadith*-kirjallisuus sisältää vain vähän merkintöjä Mariasta.

Marialle nimetyt moskeijat
--------------------------

Vuonna 1988 yhdysvaltalainen Nation of Islam -järjestö nimesi moskeijansa Chicagossa Marian moskeijaksi.  Vuonna 2017 Yhdistyneiden Arabiemiraattien kruununprinssi sheikki Mohammed Bin Zayed Al Nahyan antoi nimetä Abu Dhabissa sijaitsevan moskeijan "Marian, Isan äidin moskeijaksi" Nimen tarkoituksena oli rakentaa siltaa uskontojen välillä. Maria-moskeijoita on muuallakin lähinnä länsimaissa.

Katso myös
----------

* Maryam (Marian suura)

Lähteet
-------

1. ↑  Nevo, Yehuda D. & Koren, Judith: *Crossroads to Islam. The Origins of the Arab Religion and the Arab State*, s. 258. Amherst, New York: Prometheus Books, 2003. ISBN 978-1-59102-083-7. (englanniksi)
2. ↑  *Jeesus, Allahin profeetta. Tutkimus islamilaisen Jeesus-kuvan muotoutumisesta*, s. 22, 110–112. Helsinki: Suomen Eksegeettinen seura, 1998. ISBN 951-9217-25-8.
3. ↑  Hämeen-Anttila, Jaakko: *Johdatus Koraaniin*, s. 144–147. 2. korjattu painos. Helsinki: Gaudeamus, 2006. ISBN 951-662-924-5.
4. ↑  Sahih Muslim, Book 30, Hadith 5838 *The Hadith of the Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم) at your fingertips*. sunnah.com. Viitattu 24.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  Ohlig, Karl-Heinz & Puin, Gerd-R. (toim.): *The Hidden Origins of Islam*. Amherst, New York: Prometheus Books, 2010. ISBN 978-1-59102-634-1. (englanniksi) )
6. ↑  Maryam mother of *sunnah.com*.  (englanniksi)
7. ↑  Headquarters for the Nation of Islam *NOI.org*.  4.4.2005.  Arkistoitu 4.4.2005. Viitattu 7.5.2022.
8. ↑  Moore, Jack: UAE Names Abu Dhabi Mosque After Mary, Mother of Jesus *Newsweek*.  15.6.2017.
**Niacin** on yhdysvaltalainen fuusiojazz -yhtye. Yhtyeen perusti vuonna 1996 mm. Mr. Bigissä tunnetuksi tullut bassovirtuoosi Billy Sheehan. Yhtyeessä soittavat hänen lisäkseen rumpali Dennis Chambers sekä kosketinsoittaja John Novello. Suuri osa Niacinin tunnusomaista soundia on Novellon käyttämät Hammond B-3 -urut, joista yhtye on myös saanut inspiraation nimeensä – Niacin (suom. *niasiini*) on toinen nimi B3 -vitamiinille.

Yhtyeen kaikki jäsenet ovat olleet mukana lukuisissa jazz-, ja rockprojekteissa, minkä ansiosta Niacinin musiikista on kuultavissa piirteitä molemmista tyylilajeista. Musiikki on kokonaan instrumentaalista lukuun ottamatta *Deep*-albumia, jonka yhdellä kappaleella vierailee laulajana Deep Purplen Glenn Hughes.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Niacin*  (1996)
* *High Bias*  (1998)
* *Deep*  (2000)
* *Time Crunch*  (2001)
* *Organik*  (2005)

### Livealbumit

* *Live*  (1998)
* *Live: Blood Sweat & Beers*  (2000)

### DVD:t

* *Live In Tokyo DVD*  (2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
**Mariah Milano** (s. 31. joulukuuta 1979 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, jolla on sisilialaisia sukujuuria.

Ura
---

Milano aloitti uransa 18-vuotiaana, kun hän sai kiinnostuksensa aikuisviihteestä ystävänsä kautta, joka esitteli Milanolle lehteä, jossa hän oli alastonmallina. Tämä herätti Milanossa kiinnostusta ja halusi myös itse kokeilla kuvauksia. Kuvauksiin hän pääsi yhdeksän päivää myöhemmin täytettyään 18 vuotta. Sittemmin hän on esiintynyt yhteensä 240 pornoelokuvassa. Lisäksi Milano on ollut yli 30 pornolehden sivuilla ja toiminut *Penthousen* mallina. Hänen perheensä suhtautui hyvin negatiivisesti Milanon uravalintaan, lukuun ottamatta hänen äitiään. Milano ehti esiintyä kuitenkin aluksi kaksi vuotta, kunnes päätti vetäytyä elokuvien parista vuonna 2000. Sittemmin hän päätyi työskentelemään hetken aikaa Spearmint Rhino strippiklubilla. Milano palasi lopulta takaisin elokuvien pariin vuonna 2004 perustettuaan oman nettisivun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mariah Milano-bio *mariahxxx.net*. Viitattu 16.10.2008. (englanniksi)
2. ↑  MARIAH MILANO PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Exclusive interview with Mariah Milano 21.4.2008 Viitattu 17.10.2011 (englanniksi)
4. ↑  Mariah Milano interview *xcitement.com* 2009 Viitattu 17.10.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mariah Milano Myspacessa (englanniksi)
* Mariah Milano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Mariahxxx.net
* Mariah Milano (Arkistoitu – Internet Archive)
* iafd.com