recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee poliitikkoa. Yleisradion ulkomaantoimittaja Reijo Lindroosista on eri artikkeli.*

**Reijo Armas Lindroos** (4. tammikuuta 1937 Mänttä – 11. heinäkuuta 2015 Mänttä-Vilppula) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi neljä kautta (1983–1999) SDP:n kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä.

Lindroos oli nuoruudessaan keskipitkien matkojen juoksija ja harrasti palokuntatoimintaa. Hän kävi G. A. Serlachiuksen ammattikoulun ja työskenteli Mäntän paperitehtaalla vuodesta 1952 lähtien. 1970-luvun alussa hänet valittiin tehtaan pääluottamusmieheksi. Vuonna 1977 Lindroos kilpaili Paperiliiton puheenjohtajuudesta, mutta hävisi Antero Mäelle.

Ensimmäisen kerran Lindroos oli kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 vaaleissa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 presidentinvaalissa ja nousi eduskuntaan vuoden 1983 vaaleissa. Lindroos oli Mäntän kaupunginvaltuuston jäsen 24 vuotta ja valtuuston puheenjohtaja 20 vuotta, mistä hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.

Lindroos kuoli pitkäaikaisen ja vaikean sairauden murtamana kotikaupungissaan Mänttä-Vilppulassa.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Reijo Lindroos *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  Takanen, Pertti: Paperin ja Parlamentin kovaluinen mies on poissa.  *Aamulehti*, 27.7.2015, s. B6–B7.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Pompeii** on saksalaisen progressiivista rockia soittavan yhtyeen Triumviratin viides albumi. Albumi pohjautuu tarinaan Pompejin maanjäristyksestä vuonna 62 sekä Vesuvius-tulivuoren purkauksesta ja lopullisesta tuhosta 17 vuotta myöhemmin.
Albumi äänitettiin Kölnissä Conny´s Studiolla Neuenkirchenissä alkuvuodesta 1977. Äänittäjinä toimivat yhtyeen keulahahmo Jürgen Fritz sekä Conny Plank ja Jürgen Krämer. Conny Plank on toiminut tuottajana mm. Scorpionsin (Lonesome Crow -1972), Kraftwerkin (Autobahn - 1974) , Depeche Moden ja Annie Lennoxin levyillä.

Lähes kaikki kappaleet on jälleen säveltänyt kosketinsoittaja Jürgen Fritz, raidalla 3 sävellystyössä on ollut mukana rumpali Curt Cress ja raidan 4 tekstitykseen on osallistunut "Sondra". Solistina toimii brittiläinen Barry Palmer, joka oli mukana myös yhtyeen edellisellä albumilla. Levyllä avustajina on mm. 21-jäseninen jousisektio konserttimestari Karl Lören johdolla sekä 10-jäseninen taustakuoro.
Puolet yhtyeen jäsenistä oli vaihtunut edellisestä albumista, vain Fritz ja solisti Palmer olivat mukana edellisestä kokoonpanosta.

Levy oli pieni menestys saksalaisilla listoilla myyden yli 100 000 kappaletta. Albumin kappaleesta "The Hymn" tuli yhtyeen parhaiten myyty single.

Kappalelista
------------

1. The Earthquake 62 a.d. – 6.19 (säv. Jürgen Fritz)
2. Journey Of A Fallen Angel – 6.15 (säv. Jürgen Fritz)
3. Viva Pompeii – 4.17 (säv. Jürgen Fritz/Curt Cress)
4. The Time Of Your Life....(?) – 4.36 (säv. Jürgen Fritz/Sondra)
5. The Rich Man And The Carpenter – 5.58 (säv. Jürgen Fritz)
6. Dance On The Vulcano – 3.32 (säv. Jürgen Fritz)
7. Vesuvius 79 ad – 6.32 (säv. Jürgen Fritz)
8. The Hymn – 7.13 (säv. Jürgen Fritz)

**CD bonusraita:**

* The Hymn (edit) – 4.13 (säv. Fritz)

Kokoonpano
----------

* Jürgen Fritz (piano, hammond C3, moog, syntetisoija, sähköpiano, klavinetti)
* Curt Cress (rummut, lyömäsoittimet)
* Dieter Petereit (basso)
* Barry Palmer (laulu)
**Lauri Henrik Mölsä** (28. kesäkuuta 1912 Loimaa – 14. tammikuuta 2002 Tampere) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Mölsän vanhemmat olivat isännöitsijä, agronomi August Mölsä ja Olga Maria Heiskanen ja puoliso Saima Kovanen (k. 2003). Mölsä kävi kansakoulun ja työskenteli isänsä kuoltua harjoittelijana Suomen Trikoon värjäämössä Tampereella 1932–1934. Käytyään värjäyskurssin 1934 hän oli värimestarin apulainen Helsingin Kutomo ja Kravatti -yhtiössä vuoteen 1936, kävi opintomatkalla Saksassa ja työskenteli sitten Tampereen Trikoo- ja Nauhakutomolla värimestarina. Talvisotaan osallistunut Mölsä haavoittui vaikeasti, mutta osallistui silti myös jatkosotaan, jossa hän haavoittui kahdesti. Hänet ylennettiin kersantista luutnantiksi ilman Reserviupseerikoulun käyntiä. Sotainvalidiksi jäänyt Mölsä perusti 1945 vaimonsa kanssa sukkatehtaan ja kouluttautui alalle, Sidoste-yrityksensä johtoon hän tuli kokopäivätoimisesti 1950. Yritys tuli tunnetuksi ja sai muun muassa 1968 Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon. Mölsä oli Sidosteen toimitusjohtaja vuoteen 1977 ja sitten vielä johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1998. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Lauri Mölsä Viitattu 2.11.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Reijo Johannes Lumisalmi** (19. kesäkuuta 1949 Suomussalmi – 23. huhtikuuta 1987 Raahe) oli suomalainen harrastajamuusikko, jonka tunnetuimpia sävellyksiä ja sanoituksia ovat iskelmälaulaja Reijo Kallion hittikappaleet "Yksinäinen" (1979) ja suosittu häävalssi "Suvivalssi" (1980). Lumisalmi ehti elämänsä aikana säveltää yli 40 kappaletta useille kotimaisille 1970- ja 1980-luvulla levyttäneille artisteille. Muun muassa Ahti Lammen vuonna 1980 julkaistulta esikoisalbumilta *Elämän valttikortit* löytyy viisi Lumisalmen säveltämää ja sanoittamaa kappaletta: "Kesää kaipaan mä taas", "Kevään taikaa", "Lapsuuden pihamaa", "Sait minut tuntemaan" ja "Kaksin on kauniimpaa".

Päivätyönsä Lumisalmi teki autonkuljettajana Tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa. Hän soitti kitaraa ja harmonikkaa ja levytti laulujaan myös itse.

Lähteet
-------

1. ↑  Lumisalmi Reijo Johannes; hautakuva: albumissa Raahe, Haaralan hautausmaa osio 16 (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 21.11.2022.
2. ↑  Aapeli Vuoristo (toim.): *Suuri toivelaulukirja 8*, s. 188. Helsinki: Musiikki Fazer ja Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1990. ISBN 951-643-714-1.
3. ↑  Hakutulos säveltäjälle Lumisalmi Reijo Johannes *www.aanitearkisto.fi*.  Arkistoitu 4.1.2018. Viitattu 3.1.2018.
4. ↑  Aapeli Vuoristo (toim.): *Suuri toivelaulukirja 5*, s. 216. Helsinki: Musiikki Fazer ja Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1983. ISBN 951-643-678-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Reijo Jalava** (18. helmikuuta 1932 Helsinki – 25. tammikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.

Ura
---

Jalava pelasi jalkapalloa Helsingin Jalkapalloklubissa, johon hän liittyi vuonna 1943. Edustusjoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1949 ja pelasi koko uransa HJK:ssa aina vuoteen 1969 asti. Jalava oli peliuransa alkuvaiheessa hyökkääjä ja tukimies, mutta siirtyi sittemmin oikeaksi laitapuolustajaksi. HJK:ssa hän voitti SM-sarjan mestaruuden vuonna 1964 ja seuran ensimmäisen Suomen Cupin vuonna 1966.

Uransa aikana Jalava pelasi 304 sarjaottelua ja teki niissä 8 maalia. Hän oli ensimmäinen 300 pelin rajan saavuttanut pelaaja SM-sarjassa. Jalava pelasi myös maajoukkueessa 21 A-maaottelua ja 13 B-maaottelua.

Pelaajauransa jälkeen Jalava ryhtyi HJK:n huoltajaksi, jona hän palveli seuraa lähes 30 vuotta. Jalava sai seurauskollisuudestaan ja urheilun parissa tehdystä työstä useita tunnustuksia. Hän on HJK:n kunniajäsen ja hänet valittiin seuran 90-vuotisjuhlien yhdeydessä HJK:n Hall of Fameen. Jalava sai myös 1999 Helsingin urheilutoimittajien kerhon tunnustuspalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Lahti, Markku: Ikuinen HJK:n jäsen Jalava kuollut (vain tilaajille)  26.1.2001. Helsingin Sanomat. Viitattu 30.8.2008.
2. 1 2 3  Aalto, Seppo ; Lehtola, Erkka ; Sulkava, Esa ; Tiitta, Allan: *Tähtien tarina : Helsingin Jalkapalloklubi 100 vuotta*, s. 65, 226. Helsinki: Gummerus, 2007. ISBN 978-952-92206-2-5.
**Stratóni** (kreik. Στρατώνι) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Stágira-Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira-Ákanthoksen kunnallisyksikköön. Stratóni muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Στρατωνίου, *Topikí Koinótita Stratoníou*). Kylän väkiluku on 1 057 (vuonna 2011).

Stratónin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan itärannikolla Ierissóksenlahden rannalla noin 102 kilometriä itään Thessalonikista ja noin 56 kilometriä samaan suuntaan Polýgyroksesta. Kylä on perinyt nimensä sen paikalla antiikin aikana sijainneelta Stratoniken kaupungilta. Nykyinen kylä syntyi paikalle 1800-luvulla alueen kaivostoiminnan myötä. Lisää väkeä muutti seudulle Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä vuonna 1923.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Στρατώνι *Δήμος Αριστοτέλη*. Viitattu 28.10.2019.
3. ↑  Στρατώνι *Visit Ammouliani*. Viitattu 28.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stratóni** Wikimedia Commonsissa
**Reijo Veli Kela** (s. 8. lokakuuta 1952 Suomussalmi) on suomalainen tanssija, koreografi ja performanssitaiteilija.

Kela on kuulunut Tanssiteatteri Raatikkoon 1978–1980, mutta suurimman osan työurastaan Kela on tehnyt vapaana taiteilijana. Tunnetuimpia teoksia ovat olleet Helsingissä toteutettu *CityMan* (1989) sekä Suomussalmen seudulla luonnossa toteutetut tanssiteokset. Hän on esittänyt performanssejaan myös ympäristötaideteoksensa *Hiljaisen kansan* ympäristössä Suomussalmella.*lähde?*

Reijo Kelan ympäristötaideteos *Hiljainen kansa*, Suomussalmi.
Kela on saanut valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan vuonna 1995. Hänet on palkittu Pro Finlandia -mitalilla 1993, Oulun läänin taidetoimikunnan taidepalkinnolla 1994, Suomi-palkinnolla 1996. ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 2009. Vuonna 2012 Kelalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.

Kirjallisuutta
--------------

* Hannele Jyrkkä (toim.); Hetken kannattelija: ainutkertaisia tanssihetkiä Reijo Kelan kanssa. Helsinki. Maahenki 2008. ISBN 978-952-5652-52-9

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 2007, Otava 2006
2. ↑  Yle Muisti palaa pohjaan (Archive.org)
3. 1 2  Reijo Kela, Danceinfo
4. ↑  Kaltio.fi
5. ↑  Ilpo Tiihonen ja Pedro Hietanen saivat taiteilijaeläkkeen (Archive.org)  28.6.2012. Demari.fi.  Arkistoitu 21.12.2013. Viitattu 30.6.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva

 |

 |
**Stratoníki** (kreik. Στρατονίκη) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 561 (vuonna 2011).

Stratoníkin kylä sijaitsee vuoristossa Chalkidikín niemimaan itäosassa noin 24 kilometriä pohjoisluoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta, noin 51 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta ja noin kymmenen kilometriä sisämaahaan niemimaan itärannikosta. Rannikolla kylän lähellä sijaitsee Stratónin kylä ja noin kilometrin kylästä länteen Stágiran kylä.

Kylän nimen uskotaan tulevan 300-luvulta eaa. Perdikkaan sisaresta Stratonikesta ja/tai antiikin aikana läheisen Stratónin kylän paikalla sijainneesta Stratoniken kaupungista. Stratoníki on yksi seudun perinteisistä kaivoskylistä (Μαντεμοχώρια, *Mantemochória*, kirjaimellisesti "Rautakylät"). Stratoníkin kaivokset, joista on saatu varsinkin hopeaa, kukoistivat erityisesti osmanivallan aikana 1500–1800-luvuilla.

Stratoníki muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Στρατονίκης, *Topikí Koinótita Stratoníkis*), johon kuuluvat varsinaisen Stratoníkin kylän lisäksi Kryonérin kylä sekä Eleftherónisoksen saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 563. Aiemmin kylä kuului Stágira-Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira-Ákanthoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Στρατονίκη *Δήμος Αριστοτέλη*. Viitattu 1.9.2020.
3. 1 2  Stratoniki village *Visit Halkidiki*. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Στρατώνι Δήμος Αριστοτέλη. Viitattu 9.11.2020.
5. ↑  Stratoniki *Go Halkidiki*. Viitattu 7.9.2020.
6. ↑  Stratoniki *JustGreece.com*. Viitattu 7.9.2020.
**Reijo Rafael Lindqvist** (s. 14. marraskuuta 1938 Kiukainen) hoiti Salon kaupunginsihteerin virkaa vuosina 1975–1986 ja kaupunginjohtajan virkaa vuosina 1986–1999.

Reijo Lindqvist syntyi kirvesmies Arvi Jalo Lindqvistin ja Alli Elviira Fältin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Leena Päivikki Rintala. Lindqvist suoritti kauppakoulun 1958, kauppaopiston 1960 ja valmistui sitten vielä ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1965. Myöhemmin hän täydensi tutkintoaan ja sai kauppatieteen maisterin arvon 1988.
Reijo Lindqvist toimi opettajana 1964–1966, Raision taloussihteerinä 1966–1971 ja Hämeenlinnan kaupunginkamreerina 1971–1972. Hän toimi Suomen Kaupunkiliiton piiritilintarkastajana vuosina 1972-1975 ennen siirtymistään Salon kaupungin palvelukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 525-526. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Alifrosti, Kari: *Salon ja Uskelan historia 1869-1990*, s. 417. Salo: Salon kaupunki, 1996. ISBN 951-96152-1-0.
3. ↑  Salon kaupunginjohtajavalintaan lisävalaistusta Yle, 11.5.1999. Viitattu 15.5.2018.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Veikko Santero** | **Salon kaupunginjohtaja**1986–1999 | Seuraaja:**Matti Rasila** |
**RN Zara** (ital. *Regia Nave Zara*) oli Italian kuninkaallisen laivaston Zara-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upposi Matapanin taistelussa 29. maaliskuuta 1941.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Zara-luokka*
Alus tilattiin vuosien 1928-1929 laivasto-ohjelmassa La Speziasta OTOlta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930 ja valmistui 20. lokakuuta 1931.

Palvelus
--------

*Zara* oli 1. laivueen lippulaivana 1. syyskuuta 1933 alkaen aina 15. syyskuuta 1937 saakka, jolloin *Conte di Cavour* palasi palvelukseen. Se oli toistamiseen viirikön lippulaivana 1. syyskuuta - 15. marraskuuta 1938. Huhtikuussa 1939 alus osallistui Albanian miehitykseen.

Toisen maailmansodan alkaessa alus pyrki viirikön mukana tuloksetta kohtaamaan Britannian kuninkaallisen laivaston osaston, joka pyrki Tobrukiin. Heinäkuussa alus osallistui Calabrian taisteluun, jonka jälkeen se suojasi Pohjois-Afrikkaan matkanneita saattueita. Syyskuussa alus johti viirikkönsä torjumaan Maltalle matkanneita täydennyssaattueita tuloksetta.

Marraskuussa 1940 alus oli telakalla eikä se osallistunut Spartiventon taisteluun. Se joutui viirikkönsä mukana Napolissa ilmahyökkäykseen, jossa se ei kärsinyt merkittäviä vaurioita. Maaliskuussa 1941 laivaston esikunta määräsi torjuntapurjehduksen itäiselle Välimerelle Kreetan etelä- ja pohjoispuolisille alueille. Seuranneessa Matapanin taistelussa *Polaan* osui torpedo. Lippulaivalta alus sai määräyksen jäädä *Fiumen* kanssa vaurioituneen sisaraluksensa suojaksi.

Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivat *HMS Warspite*, *HMS Valiant* ja *HMS Barham* yllättivät osaston upottaen sen.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Zara (1930)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M.J. s. 151
2. ↑  Whitley, M.J. s. 151-152
3. 1 2  Whitley, M.J. s. 152

*Zara*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Fiume* – *Gorizia* – *Pola* – *Zara* |
| Edeltäjä: *Trento*-luokka – Seuraaja: *Giussano-luokka* |
Jallinojan suunnittelema Terassitalo ympäristöineen Helsingin Pikku Huopalahdessa
Kierikkikeskus Yli-Iissä
**Reijo Seppo Jallinoja** (s. 3. toukokuuta 1941) on suomalainen arkkitehti.

Jallinoja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta arkkitehdiksi vuonna 1967. Hänen diplomityönsä pohjalta laadittiin Helsingin Itä-Pasilan asemakaava, josta kuitenkaan ei toteutettu kaikkia hänen alkuperäisiä ehdotuksiaan: hänen suunnitelmiensa mukaan alueen betoni­rakenteiden sisään olisi tullut toimistotilojen lisäksi myös runsaasti vapaa­muotoista julkista tilaa.

Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston projektipäällikkönä Jallinoja johti 1970-luvulla sekä Itä- että myöhemmin myös Länsi-Pasilan kaavoitusta. Koska Itä-Pasila sai alusta lähtien osakseen runsaasti arvostelua, Länsi-Pasila suunni­teltiin perin­tei­sempään tyyliin. Jallinoja laati myös voittaneen ehdotuksen Kumpulan yliopistoalueen suunnittelu­kilpailussa. Hänen suunnittelemiaan ovat myös Isonniityn asuntoalue Kumpulan länsiosassa sekä monet Pikku Huopa­lahden rakennukset, joista tunnetuin on vuonna 1994 valmistunut 15-kerroksinen, maamerkiksi muodostunut Terassitalo.

Jallinoja on laatinut kaupunkisuunnitelmia myös Kuwaitiin ja Libyaan. Teknillisen korkeakoulun professorina hän toimi vuosina 1980–1983.

Vuonna 2005 Jallinojalle myönnettiin rakennustaiteen valtionpalkinto.

Reijo Jallinojan puoliso on sosiologi Riitta Jallinoja.

Jallinojan suunnittelemia rakennuksia
-------------------------------------

* Terassitalo, Pikku Huopalahti, Helsinki (1994)
* Isonniityn asuntoalue, Kumpula, Helsinki
* Kierikkikeskuksen päärakennus, Yli-Ii

Lähteet
-------

1. ↑  Helena Andersson: *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit / Diplomingenjörer och arkitekter 2000. 1: A-L*, s. 420. Tekniikan ammattilaisten liitto, 2000. ISBN 952-5005-38-0.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Rakennustaiteen valtionpalkinto arkkitehti Reijo Jallinojalle  23.9.2005. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 18.4.2012. Viitattu 18.1.2013.  **Web archive 2012**
3. 1 2  Oiva Turpeinen, Timo Herranen, Kai Hoffman: *Helsingin historia vuodesta 1945, 1. osa*, s. 196. Helsingin kaupunki, 1997. ISBN 951-772-920-0.
4. ↑  Anja Kervanto Nevanlinna: *Helsingin historia vuodesta 1945, osa 4: Voimat, jotka rakensivat Helsinkiä 1945-2010*, s. 330. Otava, 2012. ISBN 978-951-1-26836-9.
5. ↑  *Suomalainen tietosanakirja, osa 9 (pikatieto a-j)*, s. 559, art. Jallinoja, Reijo. Weilin & Göös, 1991. ISBN 951-35-4653-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reijo Jallinoja** Wikimedia Commonsissa

* Arkkitehti Reijo Jallinoja sai rakennustaiteen valtionpalkinnon *Turun sanomat*.  24.9.2005. Viitattu 27.07.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Caledonia-luokan ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Waterloo** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1833 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Caledonia-luokka*
Alus tilattiin 5. lokakuuta 1824 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1827. Se laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1833 ja siirrettiin 19. heinäkuuta Sheernessiin reserviin. Alus valmistui joulukuussa 1851 Sheernessissä lippulaivana. Valmistuskustannukset olivat 70 553 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 99 898 puntaa.

Palvelus
--------

Alus leikattiin 89-tykkiseksi kaksikantiseksi toisen luokan linjalaivaksi, kun siihen asennettiin 1. huhtikuuta – 12. joulukuuta 1859 höyrykone Chathamissa. *HMS Conquerorin* tuhouduttua 1861 se nimettiin vuotta myöhemmin *HMS Conqueroriksi*. Alus oli 1864 Kiinan asemalla päällikkönään William Luard. Se poistettiin palveluksesta 1866.

Alus nimettiin 1877 *HMS Warspiteksi* ja siirrettiin koululaivaksi Greenhitheen Woolwichiin. Alus tuhoutui 1918 tulipalossa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817–1863 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 15

*Caledonia*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| Caledonia-luokka | *HMS Caledonia* |
| Caledonia-luokka (vuoden 1812 tilaukset) | *HMS Britannia* - *HMS Prince Regent* |
| paranneltu Caledonia-luokka | *HMS Royal George* |
| laajarunkoiset | *HMS St. George* - *HMS Neptune* - *HMS Royal William* - *HMS Waterloo*

```
- *HMS Trafalgar*
```
 |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *HMS Hibernia* – Seuraaja: *HMS Impregnable* |
Pohjois-Carolinan lippu (1991–)
**Pohjois-Carolinan lippu** on Yhdysvaltain Pohjois-Carolinan osavaltion virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lippu on horisontaalisesti puolitettu ylhäältä punainen ja alhaalta valkoinen, ja sen vasemmalla puolella on sininen kenttä. Sinisessä kentässä valkoinen tähti, jonka molemmin puolin kultaiset kirjaimet "N" ja "C", viitaten osavaltion englanninkieliseen nimeen *North Carolina*. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Lippu otettiin käyttöön 9. maaliskuuta 1885, ja sitä muokattiin hieman vuonna 1991.

Edelliset liput
---------------

* 1861–18651861–1865
* 1885–19911885–1991

Lähteet
-------

1. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 7.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**Karbyyni** on yleisnimitys mille tahansa yhdisteelle, jossa hiiliatomi on sitoutunut kovalenttisesti yhdellä elektroninilla ja 3 muuta elektronia ovat sitoutumattomia.

Karbyynillä voidaan viitata seuraaviin: 

* Metylideeniradikaali, ...CH, yhdisteen radikaali-osanen.
* Karbyynit, R-C... yhdisteluokka, joka sisältää em. osasen eli hiiliatomin, jossa on 3 sitoutumatonta elektronia.
* Lineaarinen asetyleeninen hiili, (−C≡C−)n, yhdiste, jossa hiiliatomeita on sitoutuneena toisiinsa vuoroin kolmois- vuoroin yksöissidoksin.
* Polyyni, molekyyli, jolla on em. osanen esim. diasetyleeni.

Lineaarinen asetyleeninen hiili
-------------------------------

Lineaarinen asetyleeninen hiili (myös karbyyni) on hiiliatomisäikeistä muodostuva materiaali. Lineaarisissa säikeissä on atomien välillä vuorotellen kolmois- ja yksöissidoksia. 

Karbyyni on teoriassa hyvin luja ja jäykkä materiaalia, lujempi kuin grafeeni. 

### Valmistaminen

Karbyynien valmistaminen on ongelmallista. Pisimmät ketjut ovat olleet 100 atomin luokkaa, kunnes vuoden 2016 tiedon mukaan Wienin yliopistossa on onnistuttu valmistamaan karbyyniä, joka koostui yli 6000 atomista. Hiiliatomiketjua kasvatettiin kahden hiilinanoputken sisällä eräänlaisessa nanoreaktorissa.

Lähteet
-------

1. ↑  IUPAC Gold Book – carbynes *goldbook.iupac.org*. Viitattu 22.4.2016.
2. 1 2 3  Maailman vahvin aine on vihdoin vakaata - Elektroniikkalehti *etn.fi*. Viitattu 22.4.2016.
Horton Plainsin kansallispuistoKansallispuiston sijainti Sri Lankassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Sri Lanka |
| Lähin kaupunki | 
Nuwara Eliya |
| Pinta-ala | 
31,6 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
හෝර්ටන් තැන්න ජාතික උද්‍යානයView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1969View and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (d) (2010)View and modify data on Wikidata  |
| Hallinto | 
Department of Wildlife Conservation |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Horton Plainsin kansallispuisto** (sinhaliksi හෝටන් තැන්න) on kansallispuisto Sri Lankan keskisellä ylängöllä. Ylängöltä saa alkunsa kolme jokea: Kelani, Walawe ja maan pisin joki Mahaweli. Alue sijaitsee yli 2 000 metrin korkeudella ja on biodiversiteetiltään monipuolinen. Kansallispuiston alueella sijaitsevat maan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmat vuoret, Kirigalpotta 2 389 m ja Thotapolakanda 2 357 m. Suosituimpia nähtävyyksiä ovat kalliojyrkänne *World's End* eli "maailmanloppu" ja 20-metrinen vesiputous *Baker's Fall*.

Kansallispuistossa elää kotoperäisiä nisäkäslajeja, kuten hoikkalori ja purppuranaamalanguri. Alueella elää myös ruostetäplä- ja kalastajakissoja, saukkoja, hirvieläimiä ja 87 lintulajia, joista 14 on kotoperäisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aarnio, Juuso (käänt.): *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 508. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Horton Plainsin kansallispuisto**.
**Karbonyylifluoridi** eli **fluorifosgeeni** (COF2) on hiilen, hapen ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja fosgeenin fluorianalogi. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Karbonyylifluoridi on huoneenlämpötilassa väritöntä kaasua, joka voidaan paineistaa ja nesteyttää värittömäksi nesteeksi. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta muodostaen vetyfluoridia ja hiilidioksidia. Karbonyylifluoridi reagoi useiden yhdisteiden kanssa ja on voimakkaasti syövyttävää ja ärsyttää hengitysteitä. Syövyttävyys johtuu vetyfluoridista, jota karbonyylifluoridi muodostaa joutuessaan kosketuksiin veden kanssa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Karbonyylifluoridia voidaan valmistaa usealla tavalla ja ensimmäisen kerran sitä valmistettiin vuonna 1934 fluoraamalla hiilimonoksidia hopea(II)fluoridin avulla. Muita tapoja ovat fosgeenin fluoraus asetonitriililiuoksessa natriumfluoridi avulla tai käyttämällä antimonitrifluoridin ja antimonipentafluoridin seosta, rikkitetrafluoridia tai vetyfluoridia. Yhdistettä muodostuu myös hiilimonoksidin ja fluorin välisessä reaktiossa ja kuumennettaessa kalsiumfluoridia ja titaanidioksidia hiilen läsnä ollessa. Karbonyylifluoridia muodostuu fluorattujen polymeerien palaessa.

Karbonyylifluoridia voidaan käyttää fluorin tai vetyfluoridin sijasta valmistettaessa fluorattuja orgaanisia yhdisteitä. Se reagoi muun muassa alkoholien kanssa muodostaen fluorialkaanijohdannaisia. Siitä valmistetaan myös useita orgaanisen kemian reaktioissa lähtöaineina käytettäviä yhdisteitä kuten difluori-isosyanaatteja ja fluorattuja alkyyli-isosyanaatteja. Yhdistettä voidaan käyttää myös metallifluoridien, joissa metalli on korkealla hapetusluvulla, valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 304–305. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
2. ↑  Karbonyylifluoridin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 19.10.2015.
3. 1 2 3  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 804. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2015). (englanniksi)
4. 1 2 3  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Toxic and Hazardous Chemicals and Carcinogens*, s. 581. William Andrew, 2011. ISBN 9781437778694. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2015). (englanniksi)
5. 1 2 3  T.A. Ryan,E.A. Seddon,K.R. Seddon,C. Ryan: *Phosgene*, s. 545–568. Elsevier, 1996. ISBN 978-0-444-82445-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.10.2015). (englanniksi)
**Hortonomien Yhdistys ry** on perustettu vuonna 1925. Yhdistys on puutarhaopistoista ja alan ammattikorkeakouluista valmistuneiden hortonomien aatteellinen yhdistys. Sen tarkoituksena on edistää jäseniensä ammatillisia tietoja ja taitoja järjestämällä kursseja, kustantamalla julkaisuja ja lehteä. Yhdistys valvoo kannanotoin koulutuksen, työolojen ja palkkauksen kehittymistä. Hortonomien Yhdistykseen voi liittyä hortonomiksi opistosta tai ammattikorkeakoulusta valmistunut hortonomi tai ammattikorkeakoulussa opiskeleva tuleva hortonomi.

Historia
--------

Perustettaessa vuonna 1925 yhdistys sai nimekseen Suomen Puutarhateknikkojen Seura ry. Vuonna 1956 oli nimenmuutoksen aika. Hortonomi-nimi otettiin käyttöön opistotason tutkinnon suorittaneista ja puutarhateknikko-nimi jäi toisen asteen tutkinnon suorittaneiden käyttöön. Yhdistyksen nimeksi tuli siis Hortonomien Yhdistys ry. Hortonomien Yhdistys ry. on yksi Suomen vanhimpia puutarha-alan ammattilaisten muodostamia yhdistyksiä.

Yhdistyksen toiminta
--------------------

Hortonomien Yhdistys valitsee vuosittain ansioituneen hortonomin Vuoden Hortonomiksi. Yhdistys hallinnoi myös stipendirahastoa, josta myönnetään vuosittain stipendejä yhdistyksen jäsenten ammatilliseen kehittämiseen, kuten kurssien tai opintomatkojen suorittamiseen. Lisäksi yhdistys osallistuu julkiseen keskusteluun hortonomia koskettavista asioista ja antaa kannanottoja esimerkiksi alan koulutusta, palkkausta tai työoloja koskeviin asioihin. 

Hortonomien Yhdistys järjestää kurssitoimintaa jäsenilleen, tukee jäsentensä verkostoitumista Hortoklubeissa sekä julkaisee Hortonomi-lehteä, joka ilmestyy 2 kertaa vuodessa. Yhdistyksen toiminnasta vastaa johtokunta, johon kuuluu puheenjohtaja ja kahdeksan jäsentä.
**Vuonna 1773 Oulussa** syttyi peräti kolme suurta **tulipaloa.** Ensimmäisessä tulipalossa heinäkuussa tuhoutui noin kolmannes kaupungista. Tuli raivosi lähinnä Limingantullin lähellä kaupungin keskustan eteläpuolella, minkä lisäksi tuli poltti aittoja Kiikelinsaaressa ja Hahtiperän alueella. Elokuussa syttyi toinen tulipalo, josta kärsi pääasiassa toinen kaupunginosa. Tuli uhkasi myös kirkkoa, mutta palo saatiin kuitenkin pysäytettyä kirkon lähelle. Myöhään syksyllä syttyi vielä kolmaskin tulipalo, joka tuhosi pikiruukin ja tervavaraston Tullisaaressa.

Palot saivat aikaan kaupungin palosammutusvälineiden kunnostamisen. Palokalusto tutkittiin virallisesti, kun kaupungista tuli maaherrankaupunki vuonna 1776, ja kalusto todettiin virallisesti riittäväksi. Palokalustoon kuului kyseisenä vuonna kaksi paloruiskua ja viisi palokeksiä. Aikomuksena oli hankkia näiden lisäksi neljä palopurjetta, 12 kevyttä palohakaa ja kahdeksan nahkaämpäriä. Vaikka sammutuskalusto vastasikin tuon ajan virallisia vaatimuksia, kalusto osoittautui riittämättömäksi, kun suurpalo vuonna 1822 tuhosi kaupunkia. Tuolloin ei enää kirkkoakaan pystytty pelastamaan.

Lähteet
-------

* Halila, Aimo: *Oulun kaupungin historia II*. Oulu: Kirjola Oy, 1953.

### Viitteet

1. ↑  Halila 1953, ss. 73, 101. Kyseessä ei ole nykyinen Limingantullin kaupunginosa, vaan kaupunkia ympäröivässä tulliaidassa sijainnut tulliportti, joka 1700-luvun lopulla sijaitsi nykyisen Heinätorin puiston paikkeilla.
2. ↑  Halila 1953, ss. 101–102.
3. ↑  Halila 1953, ss. 102–103.

  

Oulun historia

|  |  |
| --- | --- |
| Oulun palot | 
* v. 1652 palo
* v. 1655 palo
* v. 1705 palot
* v. 1715 palo
* v. 1773 palo
* v. 1822 palo
* v. 1882 palo

 |
| Merenkulku | 
* Fregatti Toivo
* Hailuotolaiva
* Kiikelin hylky
* Laitakarin hylky
* Hinaaja Oulu II
* Sophia Marian hylky

 |
| Teollisuuden historia | 
* Aittokoski Oy
* Katri Antell
* Merijal
* Oulu Oy
* Pateniemen saha
* Tervahovi
* Toppila Oy
* Toppilan Mallasjuomatehdas
* Typpi Oy
* Ab Uleå Oy
* Veljekset Åström

 |
| Kuntaliitokset | 
* 1965: Oulujoen kunta
* 2009: Ylikiimingin kunta
* 2013:
	+ Haukiputaan kunta
	+ Kiimingin kunta
	+ Oulunsalon kunta
	+ Yli-Iin kunta

 |
| Katso myös | 
* Kierikkikeskus
* Latokankaan kivikautinen asuinalue
* Oulun kasarmi
* Oulun kristalliyö
* Oulun linna
* Oulun valtaus
* Pikku-Berliini
* Rekikylän kivikautinen asuinpaikka
* Typpi Oy:n räjähdysturma
* Ylikiimingin seurakunta

 |
**Stephan Hegyi** (s. 25. heinäkuuta 1998) on itävaltalainen judon EM-mitalisti. Hän kilpailee yli 100 kilogramman painoluokassa.

Hegyi saavutti yli 90 kg:n sarjassa pronssia alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2014 ja MM-kilpailuissa 2015. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM- ja MM-hopeaa yli 100 kg:n painoluokassa 2017. Hän saavutti Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 pronssia yli 100 kg:n sarjassa. Hän sai samana vuonna hopeaa alle 20-vuotiaiden MM- ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa yli 100-kiloisten sarjassa. Hän saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 pronssia yli 100 kg:n painoluokassa ja sekajoukkuekilpailussa. Prahan EM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui viidenneksi.

Hegyi on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi. Maailmancupeissa ja Continental open -kilpailuissa hän on ollut kahdesti kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Itävallan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stephan Hegyi judoka *judoinside.com*. Viitattu 22.11.2020. (englanniksi)
**Vastakarvaan** (2002, WSOY) on Mika Wickströmin romaani.

Kirjailija mainitsee kirjassa useita moraalifilosofeja ja heidän teoksiaan, jotka ovat myös oikeasti olemassa, esimerkiksi Peter Singerin *Oikeutta eläimille*. Kirja tuo selkeästi esille myös maksimaalisen vapauden filosofian. *"Kuka tahansa saa tehdä mitä tahansa, kunhan ei alista, riistä tai vahingoita muita eläviä olentoja tai luontoa."*

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirja kertoo Kirsistä, kettutarhaajan tyttärestä, joka aloittaa biologian opiskelemisen yliopistossa. Samalla hän tutustuu kokonaiseen uuteen maailmaan ekologisen anarkismin parissa. Sen periaatteita hän käy kuuntelemassa luennoilla ystävänsä Rosan kanssa, joka osaa soveltaa teoriat käytäntöön.

Kirsi muuttaa Turkuun opiskelemaan ja suhde vanhaan poikaystävään Artoon katkeaa. Pian komea luennoitsija Janne iskee silmänsä uuteen opiskelijaan ja heidän välilleen syntyykin pieni romanssi. Kirsi tutustuu vähitellen myös muihin uusiin ihmisiin Rosan kautta. Yhteistä näillä ihmisillä on, että he ovat kaikki eläinoikeusaktivisteja, kukin omalla tavallaan. Heidän elämäänsä ei tunnu sisältyvän mitään muuta kuin itse aate.

Kirsi pyydetään mukaan toimintaan ja hänelle uskotaan salaisuuksia. Hän ei kuitenkaan ole varma omista arvoistaan ja hänellä on epäilyksiä toiminnasta, kun mukaan tulevat kettutytöt ja todelliset iskut tarhoihin pelkkien mielenosoitusten lisäksi.
Ottavio Dantone
**Ottavio Dantone** (s. 1960 Cerignola, Italia) on italialainen diplomicembalisti, urkuri, fortepianisti ja kapellimestari. Dantone on toiminut vuodesta 1996 ravennalaisen Accademia Bizantina -orkesterin johtajana.

Taustaa
-------

Dantone aloitti opintonsa nuorena Giuseppe Verdin konservatoriossa Milanossa. Alusta lähtien häntä pidettiin erittäin omistautuneena musiikille. Vuonna 1985 Dantone sai Basso Continuo -palkinnon Pariisin kansainvälisessä musiikkikilpailussa ja seuraavana vuonna 1986 kansainvälisessä musiikkikilpailussa Bruggessä; Dantone on ensimmäinen kansainvälisen tunnustuksen saanut italialainen cembalisti.

Dantone debytoi kapellimestarina vuonna 1999, kun hän johti italialaisen oopperasäveltäjä Giuseppe Sartin Giulio Sabino -oopperan Teatro Comunale Alighieri -oopperatalossa Ravennassa. Ottavio Dantone on toiminut vuodesta 1996 Accademia Bizantina -orkesterin johtajana ja tehnyt yhteistyötä muun muassa viuluvirtuoosi Stefano Montanarin kanssa. Dantone on keskittynyt Accademia Bizantinan kanssa erityisesti barokkimusiikkiin tehden lukuisia levytyksiä ja sovituksia esimerkiksi Vivaldin, Bachin, Hädelin ja Corellin musiikista. Dantone on konsertoinut paitsi Euroopassa, myös muun muassa Yhdysvalloissa, Israelissa ja Meksikossa. Dantone on pitänyt lukuisia mestarikursseja cembalosta, kamarimusiikista, basso continuosta ja improvisaatiosta. Useat barokkimusiikkiin erikoistuneet taiteilijat kuten saksalainen kontratenori Andreas Scholl ja italialainen altto Sonia Prina, ovat tehneet yhteistyötä Dantonen kanssa. Vuonna 2012 Dantone konsertoi muun muassa viulutaiteilija Viktoria Mullovan kanssa.

Levytyksiä
----------

* Bach: Das Wohltemperierte Clavier, Teil I, BWV 846-869 (The Well Tempered Clavier - Book 1) Arts Music. 2000.
* Bach: Das Wohltemperierte Clavier, Teil II, BWV 870-893 (The Well Tempered Clavier - Book 2). Arts Music. 2000.
* J. S. Bach: Variazioni Goldberg BWV 988. Goldberg-muunnelmat. Decca. 2003.
* J. S. Bach: Sonatas for Recorder and Obbligato Harpsichord BWV 527-529, 1030-1032. Dynamic CDS-77. 1993.
* J. S. Bach: Violin Sonatas [H-2]. Yhdessä Viktoria Mullovan, Vittorio Ghielmin ja Luca Piancan kanssa. Onyx Classics 4020. 2007.
* Bach: Musikalisches Opfer. Accademia Bizantina. WEA / Denon. 1991.
* Italian Bach In Vienna Il Giardino Armonico plays Bach in Vienna. Katia & Marielle Labèque ja Ottavio Dantone. TDK DV-BACON / EoroArts. 2000.

Lähteet
-------

* Ottavio Dantonen virallinen sivusto
* Academia Bizantina -orkesterin sivusto
* Dantonen levytyksiä

### Viitteet

1. ↑  Treccani.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Otsonitaso** eli otsonin pitoisuus ilmassa on ympäristöongelma, jonka huomiotta jättämisestä voi olla erilaisia haittoja. Otsonikato liittyy yläilmakehän kemiaan ja ultraviolettisäteilyn lisääntymiseen. Alailmakehän otsoni on yleensä liiallisina pitoisuuksina haitallista esimerkiksi kasvien solukoille, mutta myös ihmisille.

WHO on asettanut eri tilanteisiin rajoituksia sen varalle, milloin liiasta otsonipitoisuudesta voi olla haittaa terveydelle ja milloin siitä on tiedotettava. Euroopan unionin uusin direktiivi asiasta on vuodelta 2003. Yhdysvalloilla on omat raja-arvonsa. Suomessa otsonia mitataan jatkuvasti yhdeksällä paikkakunnalla.

Työpaikkojen ja rakennusten sisäilman otsonitasosta on myös turvamääräykset, koska otsoni aiheuttaa sekä ärsytysoireita, palautuvia astmatyyppisiä että pitemmän altistuksen kestäessä palautumattomia keuhkovaurioita. Lisäksi otsoni voi aiheuttaa räjähdysvaaraa.

Oma kysymyksensä on otsonointilaitteet, joita on myynnissä sisäilman laadun parantamiseksi. Myöskään niitä käytettäessä sallittua otsonitasoa ei saa ylittää.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Otsonin kansainvälinen kemikaalikortti
3. ↑
**Tuomas Laurell**, sukunimi aik. *Laurila* (27. heinäkuuta 1855 Vähäkyrö – 20. joulukuuta 1925 Vaasa) oli suomalainen voinvientiä harjoittanut tukkukauppias ja kauppaneuvos.

Laurellin vanhemmat olivat torppari Tuomas Tuomaanpoika Laurell (Laurila) ja Maria Tuomaantytär Eveli. Hän muutti 15-vuotiaana Vaasan ja oli sitten ensin liikeapulaisena C. F. Vikmanin liikkeessä ja sitten kauppias Järnströmin sivuliikkeen hoitajana Ylistarossa. Ensimmäisen oman liikkeensä Laurell perusti 1874 Vähänkyrön Ojaniemen kylän Tuorin taloon ja hänellä oli pian kolme myymälää joista yksi oli Isossakyrössä. Laurell alkoi myös ostaa voita ja viljaa ja vei niitä sitten ensin Ruotsiin ja 1880-luvun puolivälistä lähtien myös Venäjälle. Hänen liiketoimensa laajenivatkin maakaupan piiristä tukkukauppaan. 

Laurell teki 1880-luvun lopulla opintomatkan Englantiin ja Saksaan tutustuen paikalliseen liike-elämään. Vuonna 1888 hän jätti Vaasan maistraatille anomuksen perustaa kaupunkiin voin- ja viljanvientiliike sekä siirtomaatavaroiden tuontiliike. Laurell rakennutti sitten Vaasan kolmikerroksisen talon, jossa tukkuliike toimi. Laurellista tuli 1800-luvun lopulla yksi Suomen johtavista voinviejistä yhdessä hankolaisen Arthur H. Borgströmin ja vaasalaisen Emil Linderborgin kanssa. Laurell aloitti ensimmäinenä voin viennin suoraan Englantiin ohittaen näin tanskalaiset välittäjät, joiden kautta voikauppa oli aiemmin hoidettu. Hän perusti sivukonttoreita Ouluun ja Hankoon ja Englannin Newcastleen. Laurell oli 1880- ja 1890-luvulla myös Suomen merkittävin viljanviejä. Laurell harjoitti maatalouskoneiden maahantuontia Ab Laurell & Åkerberg Konekauppa Oy:n nimissä. Tämä liike myi maatalouskoneiden ohella myös kassa- ja laskukoneita, kirjoituskoneita, polkuompelukoneita ja fonografeja.

Vuonna 1909 Laurellin kolme liikettä yhdistettiin Oy Laurell & Lahtinen Ab -nimiseksi yhtiöksi, josta tuli Vaasan suurin tukkuliike. Liikkeen johtoon tuli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja S. A. Hohenthal, nimen suomennoksen jälkeen Samuli A. Harima. Liike harjoitti edelleen voinvientiä sekä viljan tuontia Venäjältä. Laurell & Lahtisen liikkeen toiminta päättyi 1918 Venäjän kaupan loppumisen myötä. Tuomas Laurell sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Hän jätti liiketoimensa 1920-luvun alussa pojalleen kauppias Vilho Laurellille (1875–1929), jonka aikana liikkeen toiminta päättyi.

Tuomas Laurell oli mukana Vaasan Sokeritehdas Oy:n, Vaasan Tupakkatehdas Oy:n, Pohjanmaan Verkatehdas Oy:n, Palovakuutus Oy Wellamon, Vaasan Saippuatehdas Oy:n ja Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n johtokunnissa ja hallintoneuvostoissa. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1903 ja 1913–1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BiografiaSampo : Tuomas Laurell
2. ↑  SKS Henkilöhistoria : Suomen talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos Tuomas Laurell (1855–1925)
**Askovis** on saamelaisen kertomusperinteen eräänlainen tricster-hahmo; pahantapainen vintiö, joka välttelee työntekoa ja enimmäkseen vain istuu toimettomana tulen äärellä, mutta joka toisaalta esiintyy esim. *stállu*-tarinoissa sankarina, joka nokkeluutensa ansiosta voittaa hirviön. *Askovis*-nimellä on selvä yhteys Kuun eteläsaamelaiseen nimitykseen *aske*.

Askovis mainitaan Anders Fjellnerin julkaisemassa eeppisessä joiussa Kuun tyttärenä ja Áhcešeatnin poikana. *Áhcešeatni* ja Auringon (Beaivi) tytär *Njávešeatni* ovat maailman alkuaikojen myyttisiä olentoja. Edellinen sai pojan, jälkimmäinen tyttären. Kerran marjametsässä ollessaan naiset löivät vedon, jonka mukaan astiansa ensiksi täyteen saanut voittaisi pojan itselleen. Hävinnyt saisi tytön. *Áhcešeatni* huijasi panemalla sammalia astiaansa, voitti vedon ja lähti sitten kasvattipoikineen omille teilleen. Tämän jälkeen hänen pahuutensa yhä lisääntyi. Hän tuli Pohjatuulesta raskaaksi ja synnytti pojan nimeltä *Atsits*. Myös tämä teki kaikenlaista pahuutta, hoiti huonosti poroja, mutta sai lopulta rangaistuksensa herjattuaan Kuuta, äitiänsä, isää Aurinkoa kalpeammaksi. Tämän johdosta vetäisi Kuu hänet luokseen, ja Kuussa hänet tänä päivänäkin nähdään. On ilmeistä, että myöhemmän tarinaperinteen saamaton, mutta omalla tavallaan neuvokas kiusanhenki *Askovis* on *Atsits*in myöhäinen perillinen ja kuuluu samaan traditioon. Kun *stállu* mainitaan joko Kuun pojaksi tai *Áhcešeatni*n puolisoksi, tarinoiden päähenkilöt *stállu* ja *Askovis* heijastavat kumpikin Kuun yleismaailmallisesti demonista tai ainakin ambivalenttia luonnetta.

Tyypillisessä *stállu* ja *Askovis* -kertomuksessa *stállu* saa vangikseen *Askovis*-pojan, jota ryhtyy ensin lihottamaan. Askovis kuitenkin saa luulotelluksi *stállu*lle tietävänsä hyvän keinon saada näkö ainutlaatuisen teräväksi: silmiin on valettava lyijyä. *Stállu* pyytää nyt *Askovis*ia tekemään hänelle tämän palveluksen, mihin *Askovis* ensin muka vastusteltuaan suostuukin. *Stállu* sokaistuu, ja *Askovis*in on helppo paeta tämän luota pois tehtyään ensin vielä kaikenlaista kiusaa sokaistuneelle *stállu*lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pulkkinen, Risto: Askovis *saamelaisensyklopedia.fi*. Viitattu 27.3.2021.
Tabaret Hall
**Ottawan yliopisto** on julkinen kaksikielinen yliopisto Kanadan pääkaupungissa Ottawassa. Se on Pohjois-Amerikan suurin kaksikielinen yliopisto; opetusta annetaan sekä englannin että ranskan kielellä. Yliopisto on yksi Kanadan vanhimmista, sillä se on alkujaan perustettu vuonna 1848 nimellä *College of Bytown*. Oppilaitoksen nimi muutettiin muotoon *College of Ottawa* 1861. Yliopistoksi se nimettiin vuonna 1866.

Yliopistossa oli syksyllä 2015 kirjoilla runsas 41 000 opiskelijaa. Heistä 35 311 opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa, 4 286 maisteritutkintoa, 1 916 tohtoritutkintoa ja muuta 241 alemman korkeakoulututkinnon jälkeistä tutkintoa varten.

Ottawan yliopiston sijoitus kansainvälisissä yliopistorankingeissa on melko hyvä. Esimerkiksi Times Higher Educationin yliopistolistalla se sai vuonna 2017 maailmanlaajuisesti sijan 251—300.

Lähteet
-------

1. ↑  B. Beaton: Arkistoitu kopioUniversity of Ottawa *The Canadian Encyclopedia*.  8.2.2012. Historica Canada.  Arkistoitu 31.7.2017. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioQuick Facts University of Ottawa.  Arkistoitu 12.7.2017. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  World University Rankings 2016-2017 *Times Higher Education*. Viitattu 12.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ottawan yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Ottawa
**Oulun separatismi** oli Oulussa 1730-luvulla syntynyt nuorisoherätys, joka edusti radikaalipietististä kristinuskon suuntausta. Oulun separatistit arvostelivat tapakristillisyyttä, lapsikastetta ja skaramentteja. Oulun separatistiryhmän tunnetuimpia jäseniä ovat Anna Holmsten, Elsa Chrstina Holmsten, Samuel Wacklin, Johan Wacklin sekä Johan Siira. Liikkeellä oli yhteyksiä Kälviän Erikinpokiiin, mutta ratkaisevat vaikutteet saatiin Tukholmasta.

Herätys
-------

Oulun separatistit edustivat radikaalipietismiä: liikkeen mukaan Jumalanpalveuksiin osallistuminen oli tapakristillisyyttä ja lapsen kastaminen tuli jättää siihen ikään, jolloin he kykenivät vastaamaan omasta elämästään. Liike kritisoit myös ehtoollista ja hylkäsi kirkollisen avioliittoon vihkimisen. Liikkeen painotukset painottuivat eskatologisiin näköaloihin.

Tausta
------

Oulu oli yksi isonvihan pahiten runtelemia alueita. Olojen normalisoiduttua yhteydet Tukholmaan palasivat ja kaupankäynti kasvatti kaupungin varallisuutta. Kaupungin rikkaimpiin sukuihin kuuluivat Wacklinit, joiden perheessä ja lähipiirissä oli pietismin kannatusta. Oulussa oli myös ennen suurta Pohjan sotaa ollut radikaalipietismin ituja mm. Lars Ulstadiuksen toiminnan myötä.

Katso myös
----------

* Radikaalipietismi
* Erikinpoikien uskonliike

Lähteet
-------

* Kakkuri, Teemu: *Suomalainen herätys*. Herätyskristillisyyden historia nälkävuosista Nokia-missioon. Helsinki: Kirjapaja, 2014. ISBN 978-952-288-134-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kakkuri 2014, s. 74-75
Askýfoun ylätasanko.
**Askýfoun ylätasanko** tai *Askýfoksen ylätasanko* (kreik. Οροπέδιο Ασκύφου, *Oropédio Askýfou*) on ylätasanko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä Lefká Óri -vuorten itäosassa noin 50 kilometriä etelään Chanián kaupungista.

Askýfoun linnanraunioita.
Ylätasanko sijaitsee noin 730 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Sillä sijaitsevat Askýfoun kyläyhdyskunnan kylät Ammoudári, Goní, Karés ja Petrés. Tasangon halki kulkee pohjois-eteläsuunnassa Chóra Sfakíoniin ja Fragkokástelloon johtava tie, joka on yksi harvoja Lefká Órin halkaisevia teitä. Läheltä tasangon etelälaitaa saa alkunsa Ímproksen rotko.

Ylätasangon arvellaan olleen muinaisuudessa järvi. Sen nimen katsotaan tulevan siitä, että se muistuttaa muodoltaan skyfos-maljaa (m.kreik. σκύφος). Gonín kylän läheisellä kukkulalla tasangon koillisosassa on kahden turkkilaisaikaisen linnan (*Koulés*) rauniot. Linnat rakennettiin 1800-luvulla hallitsemaan tärkeää kulkureittiä. Alueella käytiin sfakiálaisten ja turkkilaisten välinen taistelu vuonna 1821, jonka paikalliset voittivat. Turkkilaiset palasivat vuonna 1823 ja tuhosivat seudun kylät.

Lähteet
-------

1. ↑  Plateau Askyfos *Terrabook*. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3 4  Askifou Plateau *Explore Crete*. Viitattu 1.9.2021.
3. 1 2 3 4  Askyfou Plateau *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  The Askifou Plateua *Visit Chania*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Askýfoun ylätasanko** Wikimedia Commonsissa