recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atomilause** on logiikassa lause, jonka mikään osa ei voi toimia lauseena. Toisin sanoen, atomilause ei sisällä loogisia konnektiiveja.

Atomilauseet ja predikaattilogiikka
-----------------------------------

Predikaattilogiikassa yksilöolioita (eli partikulaareja) kuvaavista yksilövakioista ja yksilömuuttujista sekä ominaisuuksia ja relaatioita (eli universaaleja) kuvaavista predikaateista voidaan muodostaa kahdenlaisia kaavoja: suljettuja ja avoimia. **Suljetut kaavat**, eli lauseet, eivät sisällä vapaita muuttujia, ja ne ovat joko tosia tai epätosia annetusta tulkinnasta riippuen. Esimerkiksi "Helsinki on Suomen pääkaupunki" ja "7 + 1 = 2" ovat suljettuja kaavoja, ensimmäinen tosi ja jälkimmäinen epätosi. 

**Avoimet kaavat**, eli lyhyemmin kaavat, sisältävät yhden tai useamman vapaan muuttujan, ja niiden totuus riippuu vapaiden muuttujien arvosta (tai arvoista). Esimerkiksi "x on Suomen pääkaupunki" ja "7 + y = 2" ovat avoimia lauseita. Avoimia lauseita voidaan kutsua myös *predikaateiksi*.

Avoimesta kaavasta saadaan lause sijoittamalla vapaiden muuttujien paikoille yksilövakioita tai sitomalla ne
kvanttoreilla, esimerkiksi seuraavasti:

| Avoin lause | Suljettu lause |
| --- | --- |
| {\displaystyle Px\,\!} | {\displaystyle Pc\,\!} |
| {\displaystyle Px\,\!} | {\displaystyle \exists {}xPx\,\!} |
| {\displaystyle Rxy\,\!} | {\displaystyle \forall {}x\exists {}yRxy\,\!} |
|

Yllä
{\displaystyle P\,\!}
ja
{\displaystyle R\,\!}
ovat predikaatteja,
{\displaystyle x\,\!}
ja
{\displaystyle y\,\!}
yksilömuuttujia
ja
{\displaystyle c\,\!}
yksilövakio.
**Eubulides** (m.kreik. Εὐβουλίδης, *Eubūlidēs* tai *Euboulidēs*; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Miletoksesta. Hänet tunnetaan valehtelijan paradoksin muotoilijana.

Eubulides oli megaralaisen koulukunnan perustajan Eukleides Megaralaisen oppilas. Paradoksien lisäksi megaralainen logiikka keskittyi kokonaisten väitelauseiden logiikkaan aristoteelisen predikaattien logiikan sijaan.

Toinen Eubulideen nimiin laitettu paradoksi on *falakros* eli kaljun miehen paradoksi. Yksihiuksinen mies on kalju, samoin kaksihiuksinen, mutta mihin vedetään raja, kuinka monta hiusta miehellä tulee olla, ettei hän enää ole kalju? Tämä on sama kuin sorites-paradoksi eli hiekanjyvän paradoksi.

Dialektisen koulukunnan perustaja Kleinomakhos oli Eubulideen oppilas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eubulides of Miletus
**Etäproseduurikutsu** on ohjelmoinnissa ja käyttöjärjestelmäsuunnittelussa käytetty paradigma hajautetun järjestelmän toteuttamiseen. 
Hajautettu järjestelmä voidaan toteuttaa käyttöjärjestelmätasolla tai sovellustasolla, jolloin voidaan käyttää ohjelmointirajapintoja, ohjelmistokehyksiä ja tietoliikenneprotokollia apuna.

Hajautettuja käyttöjärjestelmiä ovat esimerkiksi Apollo Computer -yrityksen Domain/OS sekä Bell Labsin Plan 9.

Tarkoitukseen kehitettyjä rajapintoja ja protokollia:

* RPC (Remote Procedure Call, "Sun RPC", IETF-standardoitu, eri toteutuksia)
* CORBA (Object Management Group)
* DCOM (Microsoft)
* RMI (Remote Method Invocation, Java)

Menetelmä
---------

Etäproseduurikutsujärjestelmän kaavio.
Etäproseduurikutsussa ohjelma etenee kahden prosessin kautta: asiakasohjelma (*client*) kutsuu palvelinohjelmaa (*server*). Asiakasohjelma lähettää kutsuviestin parametreineen palvelinohjelmalle ja jää odottamaan vastausta. Palvelinohjelma, joka on ollut odottamassa kutsuviestiä, käsittelee kutsun parametrit, suorittaa toiminnon ja lähettää vastausviestin, sekä jää odottamaan seuraavaa kutsuviestiä. Asiakasohjelma saa vastausviestin, käsittelee tuloksen ja jatkaa suoritusta.

Mallissa vain toinen ohjelma kerrallaan on aktiivisena toiminnon suorituksessa, mutta totetus voi käyttää rinnakkaisuutta sekä asynkronisia kutsuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Arpaci-Dusseau, Remzi H. & Arpaci-Dusseau, Andrea C.: Introduction to Distributed Systems (PDF) Arpaci-Dusseau Books. Viitattu 3.6.2019. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  RPC Model IBM. Viitattu 3.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* A Critique of the Remote Procedure Call Paradigm (PDF) (englanniksi)
**Blackfriars** on pieni alue Lontoon Cityssä Thamesin pohjoisrannalla. Se sijaitsee Templestä itään ja St. Paulin katedraalista lounaaseen.

Vuosina 1221–1538 paikalla oli vauras ja vaikutusvaltainen dominikaaniluostari, jonka "mustista veljistä" alue on saanut nimensä. Luostarin tiloissa pidettiin parlamentin istuntoja, ja siellä kokoontui ns. "Musta parlamentti" Henrik VI:n johdolla muutamia vuosia ennen ruusujen sotaa. Rakennuksessa puitiin myös Henrik VIII:n ja Katariina Aragonialaisen avioeroa ja asetettiin kardinaali Wolsey syytteeseen. Kun Englannin luostarilaitos lakkautettiin 1500-luvulla, Blackfriarsin luostarin paikalle perustettiin teatteri, jossa työskenteli William Shakespeare.

Blackfriarsista tuli suosittu asuinalue 1600-luvun alussa. Alueella sijainneessa Ranskan suurlähettilään residenssissä sattui vuonna 1623 vakava onnettomuus, josta on myöhemmin alettu käyttää nimitystä *Fatal Vespers*. Rakennuksen yläkertaan oli kokoontunut salassa pidettyyn sunnuntaijumalanpalvelukseen 300 katolilaista, joiden painosta lattia romahti ja osa väkijoukosta putosi alempiin kerroksiin. Onnettomuus vaati lähes sata henkeä.

Thamesin yli rakennettiin Blackfriarsin kohdalle 1760-luvulla tiesilta, jonka rakentamiskustannukset katettiin siltamaksuilla. Gordonin mellakoissa (1780) väkijoukot murtautuivat siltamaksukoppeihin ja veivät niiden kassasta rahat. Vuoden 1785 jälkeen siltamaksujen kerääminen lopetettiin kokonaan. Alkuperäinen silta korvattiin vuosina 1860–1869 Blackfriars Bridgellä, jonka viereen rakennettiin myös kaksi rautatiesiltaa, niistä läntimmäinen 1862–1864 ja itäinen 1884–1886. Blackfriarsin asema avattiin vuonna 1886.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Blackfriars *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Thornbury , Walter: Blackfriars *Old and New London: Volume 1*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Fatal Vespers British Museum. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Blackburne Shilling -gambiitti**. 
**Blackburne Shilling -gambiitti** on italialaisesta pelistä seuraava jatko, kun musta pelaa Rd4?! Se on nimetty englantilaisen shakinpelaajan Joseph Henry Blackburnen mukaan. Siihen viitataan joskus myös Kostićin gambiittina serbialaisen suurmestarin Borislav Kostićin mukaan, joka pelasi sitä 1900-luvulla. Blackburne Shilling -gambiitti ei ole oikea gambiitti, koska musta saa materiaalin heti takaisin.

1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.Lc4 Rd4 

Mustan kolmas siirto on tosiasiassa heikko ja aikaa vievä. Valkea saa asemassa edun pelaamalla yksinkertaisesti 4. c3 4. Rxd4 tai 4. 0-0. Siirron ainoa hyöty on ansa, jonka se asettaa. Jos valkea pelaa 4. Rxe5?, musta vastaa Dg5!, jonka jälkeen peli voi jatkua vaikka seuraavasti.

5. Rxf7? Dxg2 6. Tf1 Dxe4+ 7.Le2 Rf3#
5. Lxf7+ Ke7 6. 0-0 Dxe5 7. Lxg8(Lc4 on myös mahdollinen) Txg8 8. c3 Rc6 9. d4

Aiheesta muualla
----------------

*

Lähteet
-------

* Burgess, Graham (2000). The Mammoth Book of Chess. Carroll & Graf. ISBN 0-7867-0725-9.
**Floing** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, aivan Sedanin kaupungin pohjoispuolella.

Floing on joutunut kahden suuren taistelun näyttämöksi. Saksan–Ranskan sodan päättänyt Sedanin taistelu käytiin täällä 1. syyskuuta 1870. Floingissa oli saksalaisten puolustusasemat joita vastaan ranskalaisten kenraali Margueritte hyökkäsi Chasseurs d'Afrique -ratsuväkidivisioonansa kanssa. Hyökkäys oli ohi muutamassa tunnissa, ja siinä sai surmansa kenraalin lisäksi yli tuhat sotilasta vihollisen tulituksessa. Ranska antautui heti taistelun jälkeen. Kunnassa on taistelusta muistona kenraali Margueritten patsas, Chasseurs d'Afrique -ratsuväkidivisioonan muistomerkki sekä Le Chêne Brisé -muistomerkki taistelussa kuolleiden muistolle.   

  

* Kenraali Margueritten patsasKenraali Margueritten patsas
* Chasseurs d'Afrique -ratsuväkidivisioonan muistomerkkiChasseurs d'Afrique -ratsuväkidivisioonan muistomerkki
* Le Chêne Brisé -muistomerkkiLe Chêne Brisé -muistomerkki

Toisessa maailmansodassa käytiin Sedanin taistelu toukokuussa 1940 saksalaisten hyökkääjien ja puolustavien ranskalaisten kesken. Vuorokauden kestäneiden taistelujen jälkeen saksalaiset joukot onnistuivat ylittämään Maas-joen. Floingin kansalliseen sotilashautausmaahan on haudattuna 1 950 ranskalaista ja kaksi hollantilaista sotilasta. Kaatuneet ovat pääosin kaatuneet Sedanin taistelussa. Hautausmaalle haudattiin vuosina 1961-1964 muualle Ardenneille haudattuja sotilaita.

  

* Saksalaisjoukot ylittämässä Maas-jokea toukokuussa 1940Saksalaisjoukot ylittämässä Maas-jokea toukokuussa 1940
* Floingin kansallinen sotilashautausmaaFloingin kansallinen sotilashautausmaa

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Cimetière 1870 de Floing Ardennes Tourism. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Le Chêne Brisé Ardennes Tourism. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
4. ↑  Mémorial des chasseurs d’Afrique Ardennes Tourism. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
5. ↑  Statue du Général Margueritte Ardennes Tourism. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
6. ↑  1940, la bataille de France au jour le jour : 13 mai, la percée de Sedan France 3 Hauts-de-France. Viitattu 19.2.2023. (ranskaksi)
7. ↑  Necropole Nationale 1939-1945 de Floing Ardennes Tourism. Viitattu 18.2.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Floing (Ardennes)** Wikimedia Commonsissa
Jalo Sihtolan muotokuva (noin 1910, Yrjö Ollila).
**Jalo Toivo Sihtola**, vuoteen 1918 **Aaltonen** (18. toukokuuta 1882 Lammi – 21. syyskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies ja taidemesenaatti. Sihtolalle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1967.

Sihtolan vanhemmat olivat kirjansitoja Jaakko Aaltonen ja Amanda Felin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1900 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1905.

Sihtola työskenteli metsäteollisuuden parissa. Hän toimi aluksi myyntitehtävissä ja myöhemmin Enso-Gutzeitin Tainionkosken ja Kaukopään tehtaiden paikallisjohtajana (vuosina 1932–1949). Noissa tehtävissä hän joutui matkustelemaan ympäri Eurooppaa, Aasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Vapaa-aikanaan hän sai mahdollisuuden tutustua maalaustaiteeseen, josta tuli hänelle tärkeä harrastus.

Jalo Sihtola avioitui vuonna 1907 Ester Sofia Andersinin (1884–1964) kanssa, jonka vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Ernst Andersin (1856–1926) ja Nanny Sahlberg. Ester ja Jalo Sihtola saivat kuusi lasta.

Jalo Sihtola oli kirjailija Mika Waltarin isän Toimi Waltarin nuoruudenystävä. Toimi Waltarin kuoltua Sihtolasta tuli Mika Waltarin sijaisisä. Hän luki Mika Waltarin ensimmäisiä käsikirjoituksia, tuki häntä taloudellisesti, ja he olivat myös kirjeenvaihdossa aina Sihtolan kuolemaan saakka. Myös Waltari aloitti taiteen keräämisen Sihtolan esimerkin vaikutuksesta.

Sihtolalla oli vaikutusta Waltarin tuotantoon, mm. kirjansa Mikael Hakim (1949) omisteessa Sihtolalle Waltari kirjoittaa: "Jalo Sihtolalle, pieneksi kiitokseksi Espanjankirjeistä, jotka virkistivät tämän kirjan loppuvaiheita, ja tuoreista matkavaikutelmista, jotka sytyttivät jälleen ulkomaiden intoni, sydämellisesti Mika Waltari 9.12.1949."

Säätiö
------

Sihtolan ja hänen puolisonsa keräämästä mittavasta suomalaisen ja ulkomaisen taiteen kokoelmasta muodostettiin vuonna 1958 Ester ja Jalo Sihtolan Taidesäätiö, jonka kokoelmasta pääosa on sijoitettu Ateneumin taidemuseoon Helsingissä. Myös Imatran taidemuseo ja Jyväskylän taidemuseo saivat säätiöltä huomattavat lahjoitukset.

Lähteet
-------

* *Suomi-Fakta* (WSOY, 2002)

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1900-1902
2. 1 2 3 4  *Insinöörin rakkaus - Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelma*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2003.
3. 1 2 3  / Waltari, Mika (1908–1979) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**HMS Zubian** (viirinumero D99) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Aluksen keula oli otettu *HMS Zulusta* ja keski- sekä peräosa *HMS Nubianista*, ja aluksen nimi oli yhdistelmä kummankin aluksen nimestä.

Valmistus
---------

*Nubianin* keula tuhoutui yöllisessä taistelussa 26.–27. lokakuuta 1916 Folkestonen edustalla Saksan keisarikunnan laivaston torpedoveneen laukaiseman torpedon osumasta. Vaurioitunut alus hinattiin matalikolle Doverin lähistölle. *Zulun* perä tuhoutui 8. marraskuuta 1916 Dunkerquen lähistöllä miinan räjähdyksessä. Vaurioitunut alus hinattiin Calais'hen. Kumpikin hylky hinattiin Chathamin telakalle, jossa *Zubian* koottiin liittämällä osat yhteen. Haasteena oli alusten leveyksissä ollut 3,5 tuuman (89 millimetrin) ero.

Palvelus
--------

Alus palveli sodan loppuun ja se upotti 4. helmikuuta 1918 Essexin rannikolla syvyyspommein ja lopulta törmäämällä Saksan keisarikunnan laivaston miinanlaskussa olleen sukellusveneen *SM UC-50*. Alus myytiin romutettavaksi 9. joulukuuta 1919 Fryerille Sunderlandiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Cocker, Maurice: *Destroyers of the Royal Navy, 1893-1981*. Englanti: Ian Allan, 1982. ISBN 0-7110-1075-7. (englanniksi)
* Friedman, Norman: *British Destroyers - From Earliest Days to the Second World War*. Yorkshire, Englanti: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-049-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 72

*Tribal*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Afridi* - *HMS Cossack* - *HMS Ghurka* - *HMS Mohawk* - *HMS Tartar* - *HMS Amazon* - *HMS Saracen* - *HMS Crusader* - *HMS Maori* - *HMS Nubian* - *HMS Viking* - *HMS Zulu* - *HMS Zubian* |
| Edeltäjät: River-luokka – Seuraaja: Beagle-luokka |
**Salme Inkeri Sarajas-Korte** (o.s. **Sarajas**; 21. huhtikuuta 1925 Loppi – 11. maaliskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen taidehistorian tutkija, jolle on myönnetty professorin arvonimi.

Sarajas-Kortteen vanhemmat olivat lääkäri Lauri Heikki Sarajas (ent. Andell) ja Sylvi Martta Elina Wathén. Professorit Annamari Sarajas ja Samuli Sarajas olivat hänen sisaruksiaan. Sarajas-Korte valmistui maisteriksi 1949. Opiskeltuaan vuoden Ranskassa hänestä tuli Ateneumin taidemuseon ensimmäinen amanuenssi 1955. Hänen symbolismia käsitellyt väitöskirjansa *Suomen varhaissymbolismi ja sen lähteet: Tutkielma Suomen maalaustaiteesta 1891–1895* valmistui 1966. Samana vuonna ilmestyi tutkimusjulkaisu *Uuden taiteen lähteillä: Suomalaisia taiteilijoita Pariisissa, Berliinissä ja Italiassa 1891–1895*.

Suomen taideakatemian näyttely- ja tiedotusosaston johtajana Sarajas-Korte toimi 1967–1983, ja Jyväskylän yliopiston taiteentutkimuksen professuuria hän hoiti 1969–1971. Professorin virasta hän veti hakemuksensa pois ennen nimitystä. Sarajas-Korte oli päätoimittaja vuosina 1984–1990 julkaistussa laajassa kokoomateoksessa *Ars: Suomen taide*, jossa on yli 50 kirjoittajaa, 6 osaa ja noin 2 000 sivua. Hän sai työstään Suomen Taideyhdistyksen taidekirjallisuuspalkinnon. Useiden hoitamiensa luottamus- ja asiantuntijatehtävien ohella Sarajas-Korte on julkaissut alaltaan runsaasti artikkeleita. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1983.

Sarajas-Kortteen puoliso vuodesta 1950 oli oikeuskansleri Kai Korte (1922–1992).

Lähteet
-------

1. ↑  Kivirinta, Marja-Terttu: Professori teki elämäntyönsä uuden taiteen lähteillä. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 19.3.2017, s. C 21. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3  Reitala, Aimo: "Sarajas-Korte, Salme (1925–)", *Suomen kansallisbiografia, osa 8*, s. 668–669. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5. / Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 648. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Sylvia Pinel vuonna 2015.
**Sylvia Pinell** (s. 28. syyskuuta 1977 L’Union, Haute-Garonne, Ranska) on ranskalainen poliitikko, Ranskan kansalliskokouksen jäsen, Ministeri sekä Alueellinen poliitikko.

Elämäkerta
----------

### Perhe ja lapsuus

Sylvia Pinelin äiti toimii apulaiskaupunhinjohtajana Farbasin kaupungissa Haute-Garonnen departementissa, Hän toimii myös kiinteässä yhteistyössä senaattori Pierre Tajan kanssa, joka on Farbasin varsinainen kaupunginjohtaja ja Radikaalin vasemmistopuolueen (Parti redical de gaushe) jäsen. Hänen isänä Michel Pinel, joka kuoli 2011 oli lihakarjan kasvattaja ja Gargasin kaupunginvaltuutettu

Sylvia Pinel suoritti luokionsa Montaubanissa ja suoritti Toulouse-I-Capitol yliopistossa DES-tutkinnon oikeudenkäytön ja välimiesmenettelyn alalla Limogen yliopistossa hän suoritti DEA-tutkinnon alanaan kansallinen ja eurooppalainen yksityisoikeus.

### Paikallispoliitikko

Heti valmistumisensa jälkeen Sylvia Pinel Ryhtyi avustajaksi (2002-2004/ Tarn-et-Garonnen alueneuvoston puheenjohtajalle ja tule hänen toimistonsa kansliapäälliköksi vuosien 2004-2007 ajaksi. Tuolloin alueneuvoston puheenjohtajana toimi Radikaalipuolueen Jean-Michel Baylet, jota Sylviä seurasi puolueen puheenjohtajana 2016-2017. Hän toimi nuoren aloittelijan oppaana varsinaisen poliittiseen toimintaan

Lähteet
-------

1. ↑  « Fabas. Sandrine Mégias nouveau maire de la commune », ladepeche.fr, 15 juin 2009.
2. ↑  « Fabas. Émotion et recueillement en hommage à Michel Pinel », ladepeche.fr, 28 janvier 2011.
3. ↑  « Sylvia Pinel appelée dans la citadelle de Bercy » [archive], ladepeche.fr, 17 mai 2012
4. ↑  Le Monde. .
5. ↑  .
6. ↑  .


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kreikkalais-roomalaista filosofia. Suomalaista pappia käsitellään artikkelissa Gregorius Favorinus.*
**Favorinos** (n. 80 – n. 150) oli kreikkalais-roomalainen sofisti ja filosofi, joka vaikutti keisari Hadrianuksen aikana.

Elämä
-----

Favorinos oli syntyjään gallialainen ja kotoisin Arlesista. Hän aloitti kuitenkin jo varhaisella iällä matkansa Kreikassa, Italiassa ja idässä. Hän ansaitsi mainetta sekä Ateenassa että Roomassa laajojen tietojensa ja hyvien puhujanlahjojensa ansiosta. Hän oli läheinen sekä Plutarkhoksen, Herodes Atticuksen, jolle testamenttasi Roomassa sijainneen kirjastonsa, kyynikko Demetrioksen, Cornelius Fronton, Aulus Gelliuksen että Hadrianuksen itsensä kanssa. Hänen kilpailijansa ja kirjallisten hyökkäystensä kohde oli Polemon Laodikeialainen.

Kerrotaan, että kun Hadrianus vaiensi Favorinoksen väittelyssä, jossa sofisti olisi helposti kumonnut vastapuolensa näkemykset, Favorinos vastasi, että olisi typerää kritisoida kolmenkymmenen legioonan komentajan logiikkaa. Kun keisaria nöyristelevät ateenalaiset kaatoivat Favorinokselle aiemmin pystyttämänsä patsaan, Favorinos huomautti, että jos Sokrateella olisi myös ollut ateenalaisten hänelle pystyttämä patsas, hän olisi saattanut säästyä myrkyltä.

Filosofia ja teokset
--------------------

Favorinoksen lukuisista teoksista on säilynyt vain katkelmia Aulus Gelliuksen, Diogenes Laertioksen ja Filostratoksen teoksissa sekä *Sudassa* ja *Laropiassa* (sekalaisia historioita). Diogenes Laertios käytti Favorinoksen teosta *Muistelmia* (Ἀπομνημονευμάτα, *Apomnēmoneumata*) lähteenään.

Filosofina Favorinos kuului skeptiseen koulukuntaan. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa tässä suhteessa vaikuttaa olleen kymmenen kirjaa käsittänyt teos *Pyrrhonistisia trooppeja*, jossa hän pyrki osoittamaan, että Pyrrhonin menetelmät olivat hyödyllisiä käytettäväksi myös oikeusistuimissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Favorinus (*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.) *1911encyclopedia.org*. Viitattu 27.8.2009.
2. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* I.79.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ludwig Paischer** (s. 28. marraskuuta 1981 Oberndorf bei Salzburg, Salzburg) on itävaltalainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut alle 60 kg:n painoluokassa vuodesta 2000 lähtien.

Paischer saavutti olympiahopeaa Pekingissä 2008. Kukistettuaan välieräottelussa ranskalaisen Dimitri Draginin hän hävisi loppuottelussa eteläkorealaiselle Choi Min-Holle. Ateenassa 2004 hän karsiutui ensimmäisen ja Lontoossa 2012 toisen ottelun jälkeen.

Paischer saavutti MM-hopeaa Kairossa 2005 hävittyään finaalissa britti Craig Fallonille. Hän sai MM-pronssia Rio de Janeirossa 2007 ja sijoittui seitsemänneksi Tokiossa 2010.

Paischer voitti Euroopan-mestaruuden Bukarestissa 2004 kukistettuaan loppuottelussa kreikkalaisen Revazi Zintiridisin ja Lissabonissa 2008, jossa voitti finaalissa alankomaalaisen Ruben Houkesin. Hän sai EM-kilpailuissa hopeaa Rotterdamissa 2005 ja Wienissä 2010 sekä pronssia Düsseldorfissa 2003, Tampereella 2006 ja Tbilisissä 2009. Viidenneksi hän sijoittui Tšeljabinskissa 2012 ja Budapestissa 2013 sekä seitsemänneksi Mariborissa 2002 ja Montpellier’ssa 2014.

Paischer voitti kultaa nuorten maailmankisojen 50 kg:n sarjassa 1998. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden EM- ja MM-hopeaa 60-kiloisissa 2000. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden 2004 ja 2006.

Paischer on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kaksi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksitoista voittoa, viisi kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yksitoista Itävallan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ludwig Paischer *sports-reference.com*.  Arkistoitu 22.7.2015. Viitattu 20.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Ludwig Paischer - judoka *judoinside.com*. Viitattu 20.7.2015. (englanniksi)
**Ludwig Schweickert** (26. huhtikuuta 1915 Fürth – 18. elokuuta 1943 Orjol, Neuvostoliitto) oli saksalainen painija 1930-luvun lopulla. Hän saavutti olympiahopeaa Berliinin olympiakisoissa alle 79 kg:n kreikkalais-roomalaisessa sarjassa eli välisarjassa.

Urheilu-ura
-----------

Ludwig Schweickert aloitti painiuransa 1935. Ensimmäisissä EM-kisoissa tuli kaksi tappiota, mutta sen jälkeen tulikin enemmän menestystä. Ennen vuoden 1936 Berliinin olympialaisia hän voitti Berliinissä järjestetyn turnauksen, jossa oli mukana keskisarjan pitkäaikainen hallitsija Ruotsin Ivar Johansson, joka oli siihen menessä voittanut jo olympiakultaa ja useita Euroopan mestaruuksia. Olympiaturnauksessa Schweickert aloitti voitolla edellisten olympialaisten pronssimitalistista Italian Ercole Gallegatista. Sen jälkeen tuli voitot Romaniann Francisc Cocoşista, Itävallan Pontnerista ja Unkarin József Palotásista. Näin Schweickert oli loppuottelussa, jossa vastaan tuli Ruotsin Johansson, jolle hän kärsi pistetappion 1–2. Seuraavana vuonna käydyissä EM-kisoissa Pariisissa tuli jälleen hopeaa Johanssonin ottaessa jälleen voiton loppuottelussa. Vuoden 1938 EM-kisoissa Tallinnassa loppusijoitus oli viides. Ensimmäisessä ottelussa tuli voitto Suomen Arvi Pikkusaaresta ja viimeisessä ottelussa tappio Johanssonille. Vuoden 1939 EM-kisat Oslossa eivät eronneet aiemmista eli ensin voitot Unkarin Gyula Kovácsista ja Latvian Georgs Ozoliņšista ja loppuottelussa tappio Johanssonille.

Schweickert voitti Saksan mestaruuden kuusi kertaa kreikkalais-roomalaisessa painissa ja vapaapainissa kahdesti vuosina 1937–1942. Hän kilpaili samaan aikaan toisen kansainvälisesti menestyneen saksalaispainijan eli Werner Seelenbinderin kanssa ja oli mukana samassa Saksan painijoukkueessa maaotteluissa. Sealenbinder kilpaili ylemmässä sarjassa, mutta natsi-Saksan salainen poliisi Gestapo vangitsi Seelenbinderin vuonna 1942 hänen kommunistisen aatteensa vuoksi.

Schweickert oli liittynyt 1935 Saksan asevoimiin eli Wehrmachtiin. Toisessa maailmansodassa hän taisteli itärintamalla ja kaatui Kurskin taistelun aikana 11. heinäkuuta 1943 Orjolin lähellä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ludwig Schweickert** Wikimedia Commonsissa
Haitin vaakuna
Duvalierin kauden vaakuna
**Haitin vaakuna** on Haitin symboli lipun ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1807, mutta nykyinen versio on vuodelta 1986. 

Vaakunassa on ruohokentällä palmu yläpuolellaan Haitin lipun värein väritetty fryygialaismyssy. Palmun molemmin puolin on kolme kivääriä, joissa on pistimet samoin kuin sama määrä Haitin lippuja. Palmun alapuolella on muuta aseistusta, näkyvimpänä kaksi kanuunaa, mutta myös pasuunoita, kiväärejä, laivan ankkureita ja rumpu palmun juurella. Vaakunassa on myös katkenneet kahleet symboloiden orjuuden loppumista. Vaakunan alapuolella valkoisessa nauhassa on Haitin motto *L'Union fait la force* eli Yhtenäisyydessä on voimaa ranskaksi.

François ja Jean-Claude Duvalierin aikana 1964–1986 käytössä oli valtionvaakuna, joka erosi hieman nykyisestä. Siinä vaakunassa kuvattiin tuolloin käytössä ollut puna–musta lippu ja palmun ylle sijoitettu fryygialaismyssy oli poistettu.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Pohjois-Amerikan vaakunat

|  |  |
| --- | --- |
| Vaakunat | 
* Antigua ja Barbuda
* Bahama
* Barbados
* Belize
* Costa Rica
* Dominica
* Dominikaaninen tasavalta
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaika
* Kanada
* Kuuba
* Meksiko
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts ja Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent ja Grenadiinit
* Trinidad ja Tobago
* Yhdysvallat

 |
| Epäitsenäiset alueet | 
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Brittiläiset Neitsytsaaret
* Caymansaaret
* Curaçao
* Grönlanti
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Sint Maarten
* Turks- ja Caicossaaret
* Yhdysvaltain Neitsytsaaret

 |
**Haitinalmikki** (*Solenodon paradoxus*) on Karibialla elävä, hieman kissaa suurempi nisäkäs.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Haitinalmikki on kuubanalmikkia hieman suurempi, eikä sen turkki ole yhtä paksu ja karkeakarvainen. Selän väri vaihtelee mustanruskeasta punaiseen; sillä on myös näkyvä täplä. Ruumiin pituus on noin 56 senttiä ja hännän 25 senttiä. Täysikasvuinen yksilö on noin kilon painoinen. Leuanalusen sylkirauhaset erittävät myrkyllistä sylkeä toisessa etuhampaassa olevaan uurteeseen.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Haitinalmikki elää vain Hispaniolan saarella Haitin ja Dominikaanisen tasavallan alueella. Haitista sitä tavataan vain kahdelta massiivilta, mutta Dominikaaisessa tasavallasta se elää monin paikoin. Haitinalmikin elinympäristö vaihtelee tiheistä ylänkömetsistä puolikuiviin pensastoihin. Se elää myös peltojen ja laitumien ympäristössä.

Haitinalmikista 2010-tehdyt tutkimukset ovat paljastaneet, että laji saattaa olla Hispaniolassa aiemmin ajateltua yleisempi. Sen levinneisyysalue ei ole myöskään niin pirstoutunut kuin aiemmat tutkimukset ovat antaneet olettaa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto muutti vuonna 2020 lajin erittäin uhanalaisesta elinvoimaiseksi. Lajin kantaa ei tunneta, mutta monet sen asuinalueet ovat suojeltuja, vaikka toisaalta sitä uhkaa osalla levinneisyysalueesta elinympäristöjen tuhoutuminen.

Elintavat
---------

Päivällä haitinalmikki nukkuu puun- tai kallionkolossa ja etsii yöllä ruokaa taipuisalla ja herkkätuntoisella kuonollaan. Eläimen äänivalikoima on laaja ja vaihtelee vihaisesta kimakasta vingunnasta poikasiaan kutsuvan emon kirkkaisiin, punarinnan laulua muistuttaviin ääniin. Perärauhasen rasvainen ja vihertävä erite on ilmeisesti sukupuolisesti tärkeä. Aikuisen uroksen takapuoli on aina vihreä, naarailla ilmeisesti vain kiima-aikana. Naaras synnyttää 1–2 poikasta kerrallaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kennerley, R. Turvey, S. T. & Young, R: *Solenodon paradoxus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Maailman oudoimpiin kuuluva nisäkäs vangittiin kuviin Helsingin Sanomat 9.1.2009 (myös suomenkielisen nimen viite)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Haitinalmikki (*Solenodon paradoxus*)
* iNaturalist: Haitinalmikki (*Solenodon paradoxus*)
* ITIS: *Solenodon paradoxus* (englanniksi)
* UniProt: Taxonomy - *Solenodon paradoxus* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Solenodon paradoxus* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q754041
* Wikispecies: Solenodon paradoxus
* ADW: Solenodon\_paradoxus
* ARKive: solenodon-paradoxus
* BOLD: 914583
* CoL: 4Y66C
* ECOS: 6328
* EoL: 1178702
* EPPO: SLNOPA
* GBIF: 5219470
* iNaturalist: 46337
* IRMNG: 10597823
* ITIS: 633483
* IUCN: 20321
* MSW: 13700018
* NCBI: 79805
* uBio: 106694
* ZooBank: 58DCB901-952B-49D5-A087-301D546D02A5

 |

 |
Henrik Wilhelm Romanson (1827)
**Henrik Wilhem Romanson** (5. syyskuuta 1776 Puumala – 15. toukokuuta 1853 Upsala) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa työskennellyt lääkäri, joka toimi Upsalan yliopiston professorina ja lyhyen ajan myös yliopiston rehtorina.

Romansonin vanhemmat olivat kappalainen Henrik Romanus ja Maria Helena Mechelin ja puolisot vuodesta 1807 Katariina Johanna Ek (k. 1826) ja vuodesta 1841 Ulrika Messman. Romanson kävi Porvoon lukion ja tuli ylioppilaaksi Upsalan yliopistoon 1797. Opiskeltuaan välillä kirurgiaa Tukholmassa hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1802 ja hänet vihittiin lääketieteen tohtoriksi 1804. Anatomian prospektori hänestä tuli 1805, samalla kun Upsalan akateemisen sairaalan kirurgi. Vuonna 1811 hänet määrättiin pitämään luentoja sotakirurgiasta, 1813 hän sai professorin arvonimen, 1821 hänestä tuli käytännöllisen lääketieteen apulainen ja 1830 anatomian ja kirurgian professori, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1844. Upsalan yliopiston rehtorina Romanson toimi vuonna 1833. Hän harjoitti yliopistotyönsä ohella myös kylpylälääkärin tointa. Romanson julkaisi lääketieteestä sekä tutkimuksia että tietokirjoja, muun muassa luista ja lihaksista, samoin kuin johdatukset kirurgiaan ja lääkärintyön harjoittamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, IV osa: Malmström, K. R.–R.*, s. 512–513. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Vuonna 1970 voiton jälkeen Maja Ekelöfiä (vas.) onnittelee Alva Myrdal.
**Maja Ekelöf** (o.s. **Andersson**; 23. helmikuuta 1918 Karlskoga, Värmlanti – 29. elokuuta 1989 Karlskoga) oli ruotsalainen siivoustyöntekijä ja kirjailija.

Ura
---

Ekelöf debytoi kirjailijana vuonna 1970 yhteiskunnallisella romaanillaan *Rapport från en skurhink*. Romaani voitti Rabén & Sjögren -kustantamon järjestämän kilpailun ja siitä tuli myyntimenestys. Ekelöf oli samoihin aikoihin kirjeenvaihdossa vankilaan tuomitun Tony Rosendahlin kanssa; kyseiset kirjeet julkaistiin kirjana vuonna 1972 nimellä *Brev*. Vuonna 1987 Ekelöf sai Ivar Lo -palkinnon.

Yleisradion Televisioteatteri teki romaanin *Rapport från en skurhink* pohjalta televisionäytelmän *Siivoojan raportti* vuonna 1971. Vuonna 2009 *Rapport från en skurhink* pääsi mukaan kirjaan *Tusen svenska klassiker*, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.

Teokset
-------

* Ekelöf, Maja: *Siivoojan raportti*. (Alkuteos: *Rapport från en skurhink*, 1970. Suomentanut Elvi Sinervo.) Tammi, 1970. ISBN 951-30-0533-X
* Ekelöf, Maja – Rosendahl, Tony: *Brev*. Rabén & Sjögren, 1972. ISBN 91-29-49196-7

Palkinnot
---------

* Ivar Lo -palkinto 1987

Lähteet ja viitteet
-------------------

1. ↑  Nordstedts.se (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑  Gradvall, Jan ym. (2009): *Tusen svenska klassiker: Böcker, filmer, skivor, tv-program från 1956 till i dag*. Stockholm: Norstedts. ISBN 978-91-1-301717-4.

Kirjallisuutta
--------------

* Brink, Nina van den: *"Jag har torkat nog många golv": En biografi om Maja Ekelöf*. Stockholm: Norstedts, 2022. ISBN 978-91-1-311547-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Larsson, Lisbeth: Maja Ekelöf. *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon.*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maj-Len Anita Remahl** (s. 3. joulukuuta 1942 Vaasa) on suomalainen entinen ammattiyhdistysjohtaja.

Vaasassa syntynyt Maj-Len, alkujaan Röhnholm, kasvoi ruotsinkielisessä perheessä asuen Sepänkylän, Palosaaren ja Huutoniemen kaupunginosissa. Hän opiskeli *Vasa Svenska Flicklyceum* - ja Vasa handelsläroverk -oppilaitoksissa ja työskenteli valmistuttuaan eri hallintotehtävissä. Hän avioitui vuonna 1961 ja synnytti ensimmäisen lapsensa samana vuonna. Äitiyslomallaan hän alkoi toimia aktiivisesti SDP:ssä.

Remahl liittyi Toimihenkilöunioniin vuonna 1972 ja nimitettiin 1976 järjestön ensimmäiseksi aluesihteeriksi Keski-Suomeen. Vuonna 1980 hän ryhtyi työskentelemään Liiketyöntekijäin Liitossa. 

Remahl valittiin liiton puheenjohtajaksi 1986. Huolimatta järjestön tuesta hän oli varsin vähän tunnettu, mutta tasa-arvolain hyväksyminen samana vuonna vauhditti hänen kampanjaansa. Seuraavana vuonna tapahtui järjestöjen yhdistyminen, jossa muodostui Liikealan ammattiliitto. Remahl jatkoi uuden järjestön johdossa.

Vuonna 1999 Remahl valittiin kansainvälisen International Federation of Commercial, Clerical, Professional and Technical Employees-järjestön (FIET) johtoon ensimmäisenä naisena tässä tahtävässä. Vuoden lopussa FIET:istä tuli osa uutta UNI Global Union -järjestöä ja Remahl valittiin sen johtoon 2001. Tuolloin kyseessä oli suurin järjestö, jolla oli suomalainen johtaja. Liikealan ammattiliitto liitettiin osaksi Palvelualojen ammattiliitto Pamia ja Remahlista tuli sen uuden järjestön ensimmäinen johtaja. Hän jäi eläkkeelle ammattiyhdistystehtävistään vuosina 2002 ja 2003.

Lähteet
-------

* "Maj-Len[vanhentunut linkki] Remahl – liikealan työntekijöiden edunvalvoja"]. Naisten Ääni - suomalaisen naisen elämää.
* "Remahl, Maj-Len (1942 - )". Biografiakeskus. SKS. Retrieved 16 March 2020.
* "The President of UNI, Maj-Len Remahl: Fair play in globalisation". SAK. 8.12.2017.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  "Maj-Len Remahl – liikealan työntekijöiden edunvalvoja". Naisten Ääni - suomalaisen naisen elämää.
2. 1 2  "Remahl, Maj-Len (1942 - )"
3. ↑  "The President of UNI, Maj-Len Remahl: Fair play in globalisation"


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Maj-Len Remahl
**Mårten Holmberg** (13. elokuuta 1854 Vöyri – 30. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, kansakoulunopettaja ja kansanedustaja.

Holmbergin vanhemmat olivat torppari Henrik Holmberg ja Maria Kratz. Hän oli räätälinopissa 1868–1873, pääsi räätälinkisälliksi 1873 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista 1877. Holmberg suoritti ylioppilastutkinnon 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1887.

Holmberg toimi kansakoulunopettajana Helsingissä 1877–1927, ammattikoulunopettajana 1887–1892, Taideteollisen yhdistyksen iltakoulun opettajana 1897–1932, ruotsalaisen alakouluseminaarin opettajana 1897–1898, Arbetets vänner-yhdistyksen kansansivistystyön johtajana 1896–1903 ja kirjapainokoulun opettajana 1927–1932.

Holmberg oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna ja kuului Suomen ruotsalaisen työnväenliiton hallitukseen ja Osuusliike Elannon hallintoneuvostoon. 

Märten Holmberg oli naimisissa vuodesta 1897 Helena Josefina Östermanin kanssa. Heidän poikansa oli oikeustieteen lisensiaatti Håkan Holmberg (1898–1976) joka toimi valtioneuvoston käännöstoimiston päällikkönä ja kirjoitti muistelmakirjan isästään sekä 1959 ilmestyneen matrikkelikirjan Suomen kihlakunnantuomareista.

Kirjallisuutta
--------------

* Håkon Holmberg : *Mårten Holmberg : folkskolmannen och arbetarvännen: en levnadsteckning*. Söderström, Helsingfors 1938

Lähteet
-------

* .aspx Mårten Holmberg *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Nykarlebyvyer : Mårten Holmberg 1854—1932 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(25) | 
* Björkstén
* Bäck
* Colliander
* Estlander
* af Forselles
* Hedberg
* Hjelt
* Holmberg
* Inborr
* Juselius
* Krook
* Lindelöf
* Neovius
* Nix
* Nordlund
* Roos
* Rosenqvist
* Sohlberg
* Stenbäck
* Storbjörk
* Strömberg
* Stenström
* Sundblom
* Söderholm
* von Troil

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Méguétan** on maalaiskunta Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Gouni sijaitsee Nigerjoen oikeanpuoleisella rannalla Koulikoroa vastapäätä. Kunnassa on 25 400 ja keskuskylässä 2 300 asukasta (vuonna 2009).

Méguétanin kunnan pinta-ala on 1 030 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Koulikoron piirin Tienfalan, pohjoisessa Koulan ja Sirakorolan, idässä Tougounin ja Dinandougoun sekä etelässä Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja Katin piirin Baguinéda-Campin kuntaan.

Kuntaan kuuluu 25 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, bozoja, somonoja, songhaita ja dogoneja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti sekä hiekan, soran ja kiven hyödyntäminen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, riisi, maapähkinä, fonio, puuvilla ja vihannekset.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.4.2017.
2. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Méguétan 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2008. Viitattu 11.4.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.4.2017.
**Nobuhiro Takeda** (jap. 武田 修宏; s. 10. toukokuuta 1967 Hamamatsu, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Nobuhiro Takeda edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1987-1994. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1992.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1987 | 4 | 1 |
| 1988 | 0 | 0 |
| 1989 | 0 | 0 |
| 1990 | 4 | 0 |
| 1991 | 2 | 0 |
| 1992 | 2 | 0 |
| 1993 | 4 | 0 |
| 1994 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 18 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1992
1 Matsunaga |
2 Ōtake |
3 Katsuya |
4 Horiike |
5 Hashiratani |
6 Tsunami |
7 Ihara |
8 Fukuda |
9 Takeda |
10 Ramos |
11 Miura |
12 Yamada |
13 Sakakura |
14 Kitazawa |
15 Yoshida |
16 Nakayama |
17 Moriyasu |
18 Jinno |
19 Maekawa |
20 Takagi |
Valmentaja Ooft



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Timo Kulonen** (s. 1. marraskuuta 1967 Forssa) on suomalainen kilpauransa päättänyt jääkiekkopuolustaja. Rightilta pelannut Kulonen pelasi 305 SM-liigaottelua tehden niissä tehot 31+80=111. Jäähyminuutteja tuli 176.

Ura
---

Kulonen on Forssan Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi sen I-divisioonajoukkueesta kaudeksi 1986–1987 Kalevan Palloon, joka oli noussut edellisenä keväänä SM-liigaan. Kulonen siirtyi sinne joukkuetoverinsa Mikko Laaksosen kanssa. Kokematon nuorten maajoukkuekaksikko hankittiin halvalla joukkueeseen satsaamaan tulevaisuuteen. Minnesota North Stars varasi Kulosen numerolla 130 kesällä 1987. Kaudella 1987–1988 hän oli KalPan tehokkain puolustaja tehoilla 7+15=22. Kulonen pelasi KalPassa kevääseen 1990 asti. Hän teki kausina 1988–1989, 1989–1990 sekä kaudella 1991–1992 Rauman Lukossa 25 pistettä, joka on hänen henkilökohtainen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa.

Kaudeksi 1990–1991 Kulonen siirtyi KalPasta HPK:on. Hän pelasi siellä yhden kauden ja voitti SM-pronssia. Kulonen jatkoi HPK:sta kaudeksi 1991–1992 Rauman Lukkoon, jossa hän pelasi kevääseen 1994 saakka. Tuona keväänä Kulonen voitti myös SM-pronssia. Kausi 1994–1995 hänellä kului SM-liigan nousijajoukkue TuTossa.

Kulonen siirtyi kaudeksi 1995–1996 Ranskan Ligue Magnusin HC Brestin riveihin. Hän pelasi siellä pitkään vuodet 1995–2004. Välissä oli vain kausi 1997–1998 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla SC Bietigheim-Bissingenin joukkueessa. Kulonen oli voittamassa Ranskan mestaruutta vuosina 1996 ja 1997. Vuodet 1998–2002 HC Brest pelasi Ranskan I- ja II-divisioonassa.

Kulonen palasi kaudeksi 2004–2005 Suomeen ja siirtyi Suomi-sarjajoukkue Lauttakylän Lujan riveihin. Joukkue putosi keväällä 2005 II-divisioonaan, mutta Kulonen oli nostamassa sitä takaisin Suomi-sarjaan keväällä 2007. Kaudeksi 2007–08 Kulonen palasi kasvattajaseuraansa Forssan Palloseuraan pelaamaan Suomi-sarjaa. Hän lopetti uransa 40-vuotiaana keväällä 2008.

Maajoukkue
----------

Kulonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1986 ja 1987, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Kulonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1985.

Muuta
-----

Kulosen isoveli Kari "Kanni" Kulonen (1964–1990) oli menestyksekkään mutta rikkonaisen uran tehnyt koripalloilija joka muun muassa pelasi 51 maaottelua. Ikätoverien mukaan Timo oli veljeksistä suurempi lahjakkuus koripallossa ja Kari jääkiekossa.

Siviiliammatiltaan Kulonen on sitoja.

Lähteet
-------

* Timo Kulonen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Timo Kulonen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Timo Kulonen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  #23 Timo Kulonen Forssan Palloseura.  Arkistoitu 3.8.2007. Viitattu 3.6.2010.
2. ↑  1986-87, KalPan tulokaskausi SM-liigassa  13.9.2005. www.niiralanmonttu.com. Viitattu 3.6.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Piero D’Inzeo** (4. maaliskuuta 1923 Rooma – 13. helmikuuta 2014 Rooma) oli italialainen esteratsastaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Yhdessä veljensä Raimondon kanssa Piero D’Inzeo oli ensimmäinen urheilija, joka osallistui olympialaisiin kilpailijana kahdeksan kertaa. 

D’Inzeo osallistui kaikkiin kesäolympialaisiin Lontoon kisoista 1948 Montréalin kisoihin 1976. Olympiaurallaan hän voitti kaikkiaan kaksi hopeaa ja neljä pronssia. EM-tasolla D’Inzeo voitti neljä mitalia kirkkaimpana yksilökilpailun kultamitali Pariisista 1959.

D’Inzeo kuoli Roomassa hieman ennen 91-vuotissyntymäpäiväänsä 13. helmikuuta 2014. Raimondo kuoli kolme kuukautta aikaisemmin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piero D’Inzeo**.
* Piero D'Inzeo Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympics at Sports-Reference.com
2. ↑

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia

 |

 |
**Pier Luigi Bersani** (s. 29. syyskuuta 1951) on italialainen poliitikko ja entinen keskustavasemmistolaisen Demokraattisen puolueen puheenjohtaja. Bersanin vaaliliitto sai helmikuun 2013 parlamenttivaaleissa parlamentin alahuoneeseen noin 29,55 prosenttia ja senaattiin 31,6 prosenttia äänistä. Bersani oli puolueensa pääministeriehdokas, mutta epäonnistui hallituksen muodostamisessa. Hän ilmoitti eroavansa Demokraattisen puolueen johdosta 19. huhtikuuta 2013, kun kaksi hänen ehdokastaan Italian presidentiksi eivät olleet saaneet puolueen parlamenttiryhmältä riittävää tukea.

Lähteet
-------

1. ↑  Liekari, Tuuli: Italian vaaleissa äärimmäisen tasainen tulos - Bersanille täpärä äänienemmistö  26.2.2013. Yle Uutiset. Viitattu 26.2.2013.
2. ↑  Pier Luigi Bersani resignation plunges Italian politics into further chaos  20.4.2013. Guardian. Viitattu 24.4.2013.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pier Luigi Bersani**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pier Luigi Bersani 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |