recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kristian II, tuntemattoman taiteilijan muotokuva.
**Kristian II** (23. syyskuuta 1583 Dresden – 23. heinäkuuta 1611 Dresden) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1591–1611. Hän tuli isänsä Kristian I:n seuraajaksi vain 8-vuotiaana. Hänen alaikäisyytensä aikana holhoojahallitusta johti kaukainen sukulainen, Saksi-Weimarin herttua Fredrik Vilhelm, joka yhdessä kuningataräiti Sofian kanssa palautti vaaliruhtinas Augustin aikaisen puhdasoppisen luterilaisuuden ja syrjäytti liian vapaamielisenä pidetyn Kristian I:n kanslerin Nikolaus Krellin. Kristian II jatkoi täysi-ikäiseksi tultuaan samaa politiikkaa ja pyrki säilyttämään ystävälliset suhteet Habsburg-sukuisiin keisareihin. Vain 28-vuotiaana kuollutta Kristiania on pidetty melko epäpätevänä hallitsijana. Hänen avioliittonsa Tanskan prinsessa Hedvigin kanssa oli lapseton. Kristian II:n seuraajaksi tuli hänen nuorempi veljensä Juhana Yrjö I.

Lähteet
-------

1. ↑  Christa Schille: Christian II. (saksaksi) *Neue Deutsche Biographie* (1957) Deutsche Biographie. Viitattu 27.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kristian II (Saksi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivasta. Muita vastaavasti nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Egmont** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1768 vesillelaskettu 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Sir Thomas Sladen suunnittelema alus tilattiin 6. kesäkuuta 1765 Deptfordin telakalta, jossa sen rakentamisesta vastasi Adam Hayes. Sen köli laskettiin lokakuussa 1766 ja alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1768. Se valmistui 16. lokakuuta, jolloin aluksen valmistuskustannukset varustettuna olivat 31 097 puntaa kaksitoista shillinkiä ja yhdeksän pennyä.

Aluksen aseistuksena oli 28 tykkiä kummallakin tykkikannella, joista alemmalla oli 32 naulan ja ylemmällä 18 naulan tykit. Lisäksi puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Vuosina 1782-1792 aluksella oli tykkikansilla 28 karronadia siten, että alemmalla 68 naulan ja ylemmällä 42 naulan. Lisäksi puoli- ja etukansilla oli yhteensä kaksitoista 24 naulan karronadia.

Palvelus
--------

Alus osallistui 14. helmikuuta 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun.

Alus romutettiin Chathamissa vuonna 1799.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 72


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Suffolk-luokka** | **Royal Navyn kolmannen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Elizabeth-luokka** |
**Kristian Jan Bäck** (s. 18. heinäkuuta 1996 Kuopio) on suomalainen pituushyppääjä. Bäck edustaa Viipurin Urheilijoita ja häntä valmentavat Mikael Ylöstalo ja Diari Sharifi. Häntä ovat valmentaneet myös Frank Attoh vuosina 2018–2021 ja sitä ennen hänen vanhempansa Natalia Bäck ja Mikael Bäck. Vuoteen 2020 asti hän edusti Vasa Idrottssällskapia.

Ura
---

Kalevan kisoissa Bäck on voittanut kultaa vuonna 2017 Seinäjoella tuloksella 791 cm ja vuonna 2018 Jyväskylässä tuloksella 793 cm, hopeaa 2020 Turussa tuloksella 777 cm sekä pronssia vuonna 2016 Oulussa tuloksella 761 cm, 2021 Tampereella tuloksella 740 cm ja 2022 Joensuussa tuloksella 742. Sisäratojen SM-kilpailuissa Bäck voitti kultaa vuonna 2016 tuloksella 763 cm ja pronssia 2023 tuloksella 726 cm. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia 2021.

Bäck sijoittui seitsemänneksi Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Bäckin ennätys on 15. toukokuuta 2016 leirikisoissa Italian Formiassa hypätty 795 cm. Tulos ylitti myös Amsterdamin EM-kilpailujen tulosrajan. Hän hyppäsi Amsterdamissa 791 cm ja sijoittui kisassa viidenneksi häviten pronssin vain kahdella sentillä. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja Berliinin EM-kisoissa vuonna 2018 Bäck ei selviytynyt loppukilpailuun.

Bäck on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2016 lähtien. Hän voitti pituuskilpailun ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2016.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

* pituushyppy: 795 cm (Formia 2016 ja Jämsä 2017)

### Sisäradoilla

* pituushyppy: 763 cm (Tampere 2016)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5  Kristian Bäck Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. 1 2  Bäck ponkaisi EM-rajan 795: "Kahdeksan metriä tulee vielä" *yleisurheilu.fi*.  15.5.2016. Suomen Urheiluliitto. Viitattu 4.6.2016.
4. ↑  Suomalaishyppääjän EM-mitali jäi kahden sentin päähän - "Tulostaso oli tänään paska" *iltalehti.fi*.  7.7.2016. Viitattu 7.7.2016.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kristi Raik** (s. 1975 Tallinna) on virolainen ulkopolitiikan asiantuntija.

Raik syntyi Tallinnassa vuonna 1975, ja muutti vuonna 1990 vanhempiensa kanssa Suomeen. Hän valmistui ylioppilaaksi neljä vuotta myöhemmin Kankaanpään lukiosta, ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 2004. Hän on työskennellyt Suomen Ulkopoliittisessa instituutissa, Euroopan unionin neuvoston sihteeristön jäsenenä, Turun yliopiston kansainvälisen politiikan dosenttina ja helmikuusta 2018 Kansainväliseen puolustus- ja tutkimuskeskukseen (RKK/ICDS) kuuluvan Viron ulkopoliittisen instituutin johdossa. Hän on myös vieraillut tutkijana Brysselin Centre for European Policy Studiesissa ja Kiovan International Centre for Policy Studiesissa.

Raikin julkaisuihin kuuluu tieteellisiä tekstejä, raportteja ja analyysejä, joiden aiheet liittyvät eurooppalaiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Hän on myös ollut usein television ajankohtaisohjelmissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kunnas, Kaja: Trumpin ailahtelevat puheet herättävät huolta Virossa – "Viron pitää sopeutua siihen, että Yhdysvaltojen johtajuus heikkenee" *Helsingin Sanomat*.  4.4.2018. Viitattu 13.4.2022.
2. 1 2 3  Kristi Raik *Suomen Viron-instituutti*. Viitattu 13.4.2022.
3. ↑  Grönholm, Jouko: Demokratiavajeesta huolimatta EU vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa *Turun Sanomat*.  29.11.2003. Viitattu 29.4.2022.
4. ↑  Harju, Jouko: Jos Nato ei auta Viroa, se hajoaa! – Suhde Venäjään erottaa Viron ja Suomen *Kansan Uutiset*.  10.12.2018. Viitattu 29.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lismajärvi** eli **Ližmajärvi** (lyydiksi *Ližmaŕv*, *Ližmäŕv*; ven. Лижмозеро, *Ližmozero*) on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Käppäselän, Hirvaksen ja Tedjärven kunnissa Venäjällä. Sen pinta-ala on 84,8 neliökilometriä, pituus 18,6 ja suurin leveys 7,3 kilometriä. Järven keskisyvyys on 5,4 ja suurin syvyys 22 metriä.

Järvessä on 48 saarta, joiden yhteispinta-ala on 16,7 neliökilometriä. Niistä suurimmat ovat Suurisaari (ven. *Bolšoi*) ja Seneg. Kivisillä ja paikoin hiekkaisilla tai soistuneilla matalilla rannoilla kasvaa metsää ja pensaikkoa. Viljelysmaa ja niityt ulottuvat rantaan vain muutamissa kohdissa. Järvi jäätyy marraskuun puolivälissä ja vapautuu jäistä toukokuun alussa. Veden lämpötila yltää heinä-elokuussa 26 asteeseen.

Lismajärven valuma-alueen laajuus on 535 neliökilometriä. Lännessä siihen laskee Verhnjaja Ližma, koillisessa Jelgamka ja siihen vähän ennen joen suuta yhtyvä Šaidomozerosta virtaava Šaidomka. Käppäselänlahdesta alkava laskujoki *Ližma* tai *Srednjaja Ližma* virtaa Tedjärven kautta Äänisen Lismanlahteen.

Järvessä eläviä kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, ahven, made ja kiiski. Sen saarella sijaitsee autioitunut Lismajärven lyydiläiskylä.

Aiheesta muualla
----------------

* Lismajärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 131. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.2.2013).
2. 1 2 3  *Karelija: entsiklopedija. Tom 2*, s. 164. Petrozavodsk: Petropress, 2009. ISBN 978-5-8430-0125-4.
3. 1 2  *Ozjora Karelii: Spravotšnik*, s. 362–363. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr RAN, 2013. ISBN 978-5-9274-0450-6. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2  *Materialy po obosnovaniju generalnogo plana*, s. 14. Terplanprojekt, 2012. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.2.2013). (venäjäksi)
5. ↑  *Karjalan kirja*, s. 518. Porvoo–Helsinki: Werner Söderström, 1932.
**Kärpälän grafiittikaivos** toimi Mäntyharjulla Peruveden rannalla vuosina 1850–1947. Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana 600 tonnia grafiittimalmia. Kaivos oli toiminnassa kolmena ajanjaksona 1800-luvun puolivälissä, 1900-luvun alkupuolella ja viimeksi vuosina 1936–1947. Kiveä louhittiin yhteensä 10 000 tonnia. Kärpälän esiintymän grafiittipitoisuus oli 39 prosenttia.

Kärpälän avolouhos on nykyisin veden täyttämä. Grafiittimalmia löytyy louhoksen ympäristöstä ja lähistöllä on myös pienempiä kuoppia, joista grafiittia on kaivettu. Kaivoksen tuottamaa sivukiveä löytyy maastosta ja läheisen järven rannalta.

Suomessa on grafiittia louhittu Kärpälän kaivoksen lisäksi noin 30 pienemmästä kaivoksesta. Näistä merkittävimpiä ovat olleet 1917 toiminut Soukon kaivos Vammalassa sekä Leppävirran Haapamäen kylässä 1860- ja 1870-luvuilla sekä 1900-luvun alussa toiminut kaivos.

Lähteet
-------

* GTK Tietoaineistot / Suomen kaivosteollisuus / Grafiittikaivokset (Arkistoitu – Internet Archive)

1. 1 2  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa-blogi 21.9.2019 : Kärpälän grafiittilouhos
**Kadmiumbromidi** (CdBr2) on kadmium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kemikaalina valokuvauksessa ja litografiassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kadmiumbromidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan 4 eri kidemuotoa. Kadmiumbromidi liukenee hyvin veteen ja liukenee hieman myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset monohydraatti (CdBr2·H2O) ja tetrahydraatti (CdBr2·4H2O), jotka ovat väriltään valkoista. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa noin 200 °C:n lämpötilaan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kadmiumbromidia valmistetaan kuumentamalla metallista kadmiumia bromin läsnä ollessa, kadmiumin ja bromiveden välisellä reaktiolla tai kadmiumasetaatin ja asetyylibromidin välisellä reaktiolla jääetikkaliuoksessa.

Cd + Br2 → CdBr2
Kadmiumbromidia käytetään valokuvausfilmien valmistamiseen sekä kemikaalina litografiatöissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 253. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 26.5.2016
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 158. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Dale L. Perry: *Handbook of inorganic compounds*, s. 78. CRC Press, 2016. ISBN 9781439814628. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.5.2016). (englanniksi)
**Leila Kyllikki Lotti** (s. 7. tammikuuta 1945 Hattula) on suomalainen valtiotieteen lisensiaatti, yritysjohtaja ja kamarineuvos.

Henkilöhistoria
---------------

Leila Lotti syntyi maanviljelijä Reino Jalmari Lotin ja emäntä Kaino Annikki Nikkilän perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1969 ja valtiotieteen lisensiaatiksi 1970 Turun yliopistosta. Hän teki 35-vuotisen uran Suomen Gallup Oy:n (nyk. TNS Gallup) eri tehtävissä (1970–2005) ja toimii yhä Suomen Gallupin säätiön johtajana. Lotti työskenteli myös yhtiön toimitusjohtajana 1989–2001. Lotti on Alfred Kordelinin säätiön hallituksen puheenjohtaja. Hän on julkaissut useita markkinatutkimusalan oppikirjoja ja kymmeniä tutkimusraportteja Gallupin tekemien kyselytutkimusten pohjalta. Hänelle myönnettiin 1990 Mainonnan monitaho -palkinto.

Teoksia
-------

* *Markkinointitutkimuksen käsikirja*, Weilin + Göös 1994.
* *Tehokas markkina-analyysi*, WSOY 2001.
* *Osaamista ostamassa : opas markkinatietojen hankintaan,* Mainostajien liitto 2003.
* *Suomen Gallupista, päivää! Suomalaista arkea 60-luvulla.* TNS Gallup Oy 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 553. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Leila Lotti[vanhentunut linkki], LinkedIn. Viitattu 4.12.2014.
3. ↑  Salo, Irmeli: Hyvin tutkittu on puoliksi kaupattu[vanhentunut linkki], arvio kirjasta *Tehokas markkina-analyysi*, Talouselämä 4.12.2001, viitattu 3.12.2014.
4. ↑  Hallitus (Arkistoitu – Internet Archive), Alfred Kordelinin säätiö. Viitattu 4.12.2014.
5. ↑  Niiniluoto, Markku: *Reklaamista markkinointiviestintään. Mainoshoitajain viisi vuosikymmentä 1941–1991.* MAT ry 1991.
Klassisia kapiteeleja: ylimpänä toskanalainen ja doorilainen, keskellä kaksi joonialaista ja alimpana korinttilainen ja komposita.
**Kapiteeli** (lat. *capitulum, capitellum* < *caput*, ’pää’) eli pylväänpää on klassisessa arkkitehtuurissa pylvään, pilarin tai pilasterin vartta leveämpi ja tavallisesti koristeellisesti muotoiltu yläosa, jonka päällä entablementti eli palkisto lepää.

Varhaisimmat kapiteelit ovat peräisin Egyptistä, ja niiden pohjana olivat kasviaiheet. Kapiteelilla oli huomattava merkitys antiikin kreikkalaisen arkkitehtuurin ja sittemmin roomalaisen arkkitehtuurin klassisissa pylväsjärjestelmissä, ja pylväsjärjestelmät erottaakin toisistaan helpoimmin erilaisten kapiteelien perusteella. Kreikassa käytettiin useimmiten doorilaisen ja joonialaisen pylväsjärjestelmän mukaisia kapiteeleja, ja Roomassa korinttilaisen pylväsjärjestelmän mukaisia kapiteeleja.

Kapiteeli koostui doorilaisessa ja joonialaisessa pylväsjärjestelmässä ulospäin kaartuvasta *ekinuksesta* ja korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä korimaisesta *kalathoksesta*, sekä näiden yläpuolella kaikissa pylväsjärjestelmissä olleesta *abakus*-laatasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena (toim.): "Kapiteeli", *Antiikin käsikirja*, s. 253. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. ↑  Valkeapää, Leena: Taidehistorian sanasto (pdf)  2003. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 5.8.2010.
3. 1 2  Capital *Perseus Encyclopedia*. Viitattu 10.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kapiteeli** Wikimedia Commonsissa
Ballistinen heiluri
**Ballistinen heiluri** on laite, jonka avulla voidaan määrittää siihen iskeytyvän luodin nopeus v. Luoti ammutaan sitä paljon massiivisempaan pehmeästä aineesta koostuvaan leopotilassa olevaan kappaleeseen (esim. hiekkasäkki), joka on samalla heilurin punnuksena. Tällöin tapahtuu täysin kimmoton törmäys, jossa liikemäärä säilyy ja luoti muuttuu osaksi heiluria. Välittömästi törmäyksen jälkeen heilurin ja luodin yhteinen nopeus olkoon u. Systeemin törmäyksen jälkeinen kineettinen energia muuttuu sitten potentiaalienergiaksi energiaperiaatteen mukaisesti, kun heiluri heilahtaa ja sen painopiste nousee korkeudelle h lepotilaan verrattuna. Lähtönopeutta u kuvaa nyt kaava

{\displaystyle u={\sqrt {2gh}},}
jossa g on painovoiman aiheuttama kiihtyvyys. Soveltamalla liikemäärän säilymislakia saadaan luodin iskeymisnopeudelle lauseke

{\displaystyle v={m\_{1}+m\_{2} \over m\_{1}}\cdot {\sqrt {2gh}},}
jossa m1 on luodin massa ja m2 heiluripunnuksen massa.

Lähteet
-------

Seppo Hyyti, Jorma Nikkola, Lauri Viljanmaa: "Törmäyksistä", *Fysiikka 10*, s. 57. Helsinki: Kirjayhtymä, 1971. ISBN 951-1-12493-5.
**Kapitulaatio** (ransk. *capitulation* < keskiajan latinan *capitulā're*, allekirjoittaa sopimuksen pääkappaleet) oli kansainvälinen valtiosopimus, jonka perusteella valtiolla oli toisessa valtiossa oikeus konsulilainkäyttöön eli konsuliensa oikeus käyttää tuomiovaltaa. Tällöin valtion omat viranomaiset pääsivät tuomitsemaan toisessa valtiossa oleskelevia kansalaisiaan. Entisaikaan valtioiden suvereniteetin ei katsottu koskevan niinkään niiden aluetta vaan niiden alamaisia, joten tällaisten järjestelyjen ei katsottu olevan ristiriidassa sen kanssa. Eurooppalaiset valtiot solmivat kapitulaatiosopimuksia etenkin itämaisten valtioiden, kuten Ottomaanien valtakunnan kanssa. Kapitulaatiojärjestelmä ei ole ollut käytössä enää pitkään aikaan. Joissakin maissa se korvattiin sekatuomioistuimilla.

Varhaisina esimerkkeinä kapitulaation kaltaisista järjestelyistä on pidetty foinikialaisille muinaisessa Memfisissä 1200-luvulla eaa. myönnettyjä erioikeuksia, kalifi Harun al-Rašidin 800-luvulla frankeille myöntämiä takuita ja oikeuksia sekä Antiokian ruhtinaan ja Jerusalemin kuninkaan vuosina 1098 ja 1123 eräiden Italian kaupunkivaltioiden asukkaille antamia myönnytyksiä. Myöhemmin vastaavia käytäntöjä jatkoivat Bysantin keisarit ja Ottomaanien valtakunnan sulttaanit. Useimpien myöhempien kapitulaatiosopimusten esikuvana toimi Ranskan kuningas Frans I:n ja sulttaani Soliman Suuren keskenään vuonna 1536 solmima sopimus. 1700-luvun loppuun mennessä lähes kaikki Euroopan maat olivat solmineet kapitulaatiosopimuksen Ottomaanivaltakunnan kanssa. Tämä johti siihen, että eurooppalaiset saattoivat perustaa Ottomaanivaltakuntaan pankkeja ja kauppahuoneita, jotka saivat kilpailuedun, sillä niiden ei tarvinnut maksaa veroja paikalliselle hallinnolle.

Imperialismin aikana Euroopan maat saattoivat sotilaallisen voimansa turvin pakottaa muita maita solmimaan myös epätasapuolisia kapitulaatiosopimuksia. Esimerkiksi Ison-Britannian ja Kiinan sopimus vuodelta 1843 antoi brittien luoda oman oikeuslaitoksen Kiinaan, mutta ei myöntänyt kiinalaisille vastaavia oikeuksia Isossa-Britanniassa. Lisäksi koska eurooppalaiset oikeusistuimet olivat yleensä myötämielisiä eurooppalaisille, kiinalaisten osapuolten oli vaikea saada oikeutta eurooppalaisia koskeneissa oikeusjutuissa.

Ajan mittaan kapitulaatiosopimuksia alettiin itämaissa pitää epäedullisina ja järjestelystä haluttiin päästä eroon. Ottomaanien valtakunnassa kysymys nousi esiin 1800-luvun puolivälissä, mutta länsimaat vastustivat muutosta. Koko järjestelmä lopetettiin Turkin osalta Lausannen rauhansopimuksen yhteydessä 1923. Kiinan kapitulaatiojärjestelyt Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen kanssa olivat voimassa vuoteen 1943. Egyptissä kapitulaatiosopimukset korvattiin vuonna 1875 sekatuomioistuimilla, mutta nekin on sittemmin lakkautettu.

Katso myös
----------

* Kapitulaatio

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*, osa 4. Otava 1960–1965.
2. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919, hakusana kapitulatsioni.
3. 1 2 3 4  capitulation (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.1.2014.
**Kadima-Zoran** on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Nykyinen paikkakunta muodostettiin vuonna 2003, jolloin liitettiin yhteen entiset Kadima ja Zoran. Kadima-Zoranin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 490.

Maantiede
---------

Paikallista katukuvaa.
Kadima-Zoran sijaitsee Israelin keskiosassa. Kaupungin alueeseen kuuluu myös Rehovotin maatalousturkimusinstituutin metsäntutkimusasema.

Historia
--------

Kadiman mošav perustettiin vuonna 1933. Alun perin sen asukkaat keskittyivät etenkin sitrushedelmien kasvattamiseen. Sitrusten hinta romahti kuitenkin toisen maailmansodan aikana, mistä kärsi huomattavasti myös tuolloinen Kadima. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1948 paikalle perustettiin väliaikainen leiri Israeliin saapuville juutalaisille siirtolaisille. Myöhemmin paikalle rakennettiin myös pysyvämpiä rakennuksia. Vuonna 2003 Kadimaan liitettiin viereinen Zoran paikkakunta, jolloin muodostui nykyinen Kadima-Zoran.

Väestö
------

Kadima-Zoranin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 490. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 9 130 ja vuonna 1969 3 920.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 11 Ja-Kas*, s. 699. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Qadima-Zoran) Central Bureau of Statistics. Viitattu 18.12.2019. (englanniksi)
Himalia-ryhmän keskeisimmät kuut. Vaaka-akselilla etäisyys Jupiterista, pystyakselilla inklinaatio, ympyrän koko edustaa suhteellista kokoa.
**Himalia-ryhmä** käsittää joukon Jupiterin epäsäännöllisiä kuita, jotka kiertävät Jupiteria retrogradisesti. Ryhmän kuut kiertävät Himalian suuntaisesti ja ovat kuun kanssa samaa alkuperää.

Ryhmän tunnetut kuut (Jupiterista katsoen):

* Leda
* Himalia
* Lysithea
* Elara

Hiljattain*milloin?* löydetyn S/2000 J 11 katsotaan myös mahdollisesti kuuluvan ryhmään. Tosin kuun tarkkaa kiertorataa ei tunneta, joten kuu ei vielä ryhmään virallisesti kuulu.

Tuntomerkit ja alkuperä
-----------------------

Himalia-ryhmän kuiden radan isoakselin puolikas on 11,15 milj.–11,75 milj. km ja inklinaatiot 26,6°–28,3° ja eksentrisyydet 0,11–0,25. Ryhmän kuut ovat fyysisiltä ominaisuuksiltaan varsin homogeenisiä. Värin osalta kuut muistuttavat kovasti toisiaan ja c-luokan asteroideja. Epäilläänkin, että ryhmä on syntynyt asteroidivyöhykkeeltä karanneesta asteroidista, joka on hajonnut Jupiterin lähistöllä. Alkuperäisen asteroidin kooksi on arvioitu 89 km, joka on vain hieman Himaliaa enemmän. Kuu käsittääkin lähes 90 % ryhmän massasta.

Jupiterin kuut

|  |  |
| --- | --- |
| Amalthea-ryhmä | 
* Metis
* Adrastea
* Amalthea
* Thebe

 |
| Galilein kuut | 
* **Io**
* **Europa**
* **Ganymedes**
* **Kallisto**

 |
| Themisto-ryhmä | 
* Themisto

 |
| Himalia-ryhmä | 
* Leda
* Himalia
* Lysithea
* Elara

 |
| Carpo-ryhmä | 
* Carpo
* *S/2003 J 12*
* *S/2011 J 1*

 |
| Ananke-ryhmä | 
* Ananke
* Praxidike
* Harpalyke
* Iocaste
* Euanthe
* Thyone
* Euporie
* *S/2003 J 3*
* *S/2003 J 18*
* *S/2010 J 2*
* Thelxinoe
* Helike
* Orthosie
* *S/2003 J 16*
* Hermippe
* Mneme
* *S/2003 J 15*

 |
| Carme-ryhmä | 
* Herse
* *S/2003 J 10*
* Pasithee
* Chaldene
* Arche
* Isonoe
* Erinome
* Kale
* Aitne
* Taygete
* *S/2003 J 9*
* Carme
* *S/2003 J 5*
* *S/2003 J 19*
* Kalyke
* Eukelade
* Kallichore

 |
| Pasiphaë-ryhmä | 
* Eurydome
* *S/2003 J 23*
* Hegemone
* Pasiphaë
* Sponde
* Cyllene
* Megaclite
* *S/2003 J 4*
* Callirrhoe
* Sinope
* Autonoe
* Aoede
* *S/2011 J 2*
* *S/2010 J 1*
* Kore
* *S/2003 J 2*

 |
| Varmistamattomat | 
* *S/2000 J 11*

 |
**Liman metropolialue** (*Provincia de Lima* tai *Region Lima Metropolitana*) on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se erotettiin vuoden 2002 aluehallinnonuudistuksessa ympäröivästä Liman alueesta. Sen ja valtameren väliin jää pieni Callaon alue.

Alueen pääkaupunki on Lima. Sen pinta-ala on 2 670 neliökilometriä. Vuonna 2012 asukasluku oli noin 8 481 000. Liman metropolialue koostuu 43 piirikunnasta, Callaon alue kuudesta piirikunnasta. Suurin osa metropolialueesta on yhtenäistä kaupunkimaista taajamaa, mutta pohjois- ja eteläosissa on rantalomakohteita, kuten San Bartolo 14 kilometriä keskustasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lima (belongs formally to no region) Citypopulation.de. (englanniksi)
2. ↑  The 49 Districts in the Provinces of Lima & Callao *Lima Easy*.  Arkistoitu 30.10.2012. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)

Perun lippuPerun alueet ja niiden pääkaupungit
**Amazonas:** Chachapoyas
**Ancash:** Huaraz
**Apurímac:** Abancay
**Arequipa:** Arequipa
**Ayacucho:** Ayacucho
**Cajamarca:** Cajamarca
**Callao:** Callao
**Cusco:** Cusco
**Huancavelica:** Huancavelica
**Huánuco:** Huánuco
**Ica:** Ica
**Junín:** Huancayo
**La Libertad:** Trujillo
**Lambayeque:** Chiclayo
**Lima:** Huacho
**Liman metropolialue:** Lima
**Loreto:** Iquitos
**Madre de Dios:** Puerto Maldonado
**Moquegua:** Moquegua
**Pasco:** Cerro de Pasco
**Piura:** Piura
**Puno:** Puno
**San Martín:** Moyobamba
**Tacna:** Tacna
**Tumbes:** Tumbes
**Ucayali:** Pucallpa
**Alton Glenn Miller** (1. maaliskuuta 1904 Clarinda, Iowa, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1944 Englannin kanaali) oli yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja, säveltäjä ja pasunisti. Millerin big band oli swing-kauden suosituimpia orkestereita. Hänen kuuluisimpia levytyksiään ovat muun muassa "Pennsylvania 6–5000", "American Patrol", "In the Mood" ja "Moonlight Serenade". Viimeksi mainittu on myös Millerin säveltämä.

Milleristä tehtiin vuonna 1954 elämäkertaelokuva *Glenn Miller Story*, jonka pääosia näyttelivät James Stewart ja June Allyson.

Kuolema
-------

Milleriä kuljettanut yksimoottorinen Noorduyn C-64 Norseman -lentokone katosi sodan aikana lennolla Englannin kanaalin yli. Miller oli kadotessaan musiikkimajuri.

Koneen putoaminen on edelleen arvoitus, ja Millerin ja hänen lentäjänsä kohtalot ovat edelleen hämärän peitossa. Yleisin ja todennäköisin oletus on se, että kone on tuhoutunut, kun siihen on osunut epähuomiossa ylempää pudotettu pommi. Monet Saksaan matkalla olleet pommikoneet joutuivat varhaisten vaurioiden tai konevikojen vuoksi kääntymään takaisin, ja pysyväismääräyksen mukaan niiden oli pudotettava pommilastinsa mereen ennen laskeutumista. On mahdollista, että jokin tällainen hätäpudotettu lasti on osunut satunnaisen sumupilven kätkemään pieneen kuriirikoneeseen – tai, mikä vielä ilmeisempää, kone on osunut tällaisen meren pinnassa räjähtäneen pommilastin aiheuttamaan paineaaltoon, jota sen rakenne ei kestänyt.

Yhdysvalloissa olevaan Millerien perhehautaan on haudattu hänen vaimonsa ja lapsensa, ja hautakivessä on myös Glenn Millerin nimi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruhlmann, William: Glenn Miller Biography *AllMusic*. Viitattu 2.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Glenn Miller *LA Times*. Viitattu 23.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Elonet

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glenn Miller** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* RISM
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Kadmiumfluoridi** (CdF2) on kadmium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää erikoislasien ja loisteaineiden valmistamiseen sekä katalyyttinä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa kadmiumfluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen. Kadmiumfluoridista tunnetaan kidevedettömän yhdisteen lisäksi kidevedellinen dihydraatti (CdF2·2H2O). Aine liukenee vain hieman veteen, mutta liukenee paremmin happoihin.

Kadmiumfluoridia valmistetaan kuumentamalla metallista kadmiumia ja fluoria tai vetyfluoridia. Sitä voidaan valmistaa myös kadmiumyhdisteiden, esimerkiksi kadmiumoksidin tai -karbonaatin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla.

Cd + F2 → CdF2
Cd + 2 HF → CdF2 + H2
CdO + 2 HF → CdF2 + H2O
CdCO3 + 2 HF → CdF2 + H2O + CO2
Kadmiumfluoridia voidaan käyttää optisilta ominaisuuksiltaan erityisten lasien valmistukseen ja siitä valmistetaan myös loisteaineita. Yhdisteellä on myös käyttöä ydintekniikassa säätösauvoissa ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 148. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003.
**Himalajanpaimenkoira** (*Bhote Kukur*) on intialais-nepalilainen koirarotu. Siitä on tullut hyvin harvinainen.

Ulkonäkö
--------

Rotu näyttää tavallista kookkaammalta, pitkäkarvaiselta labradorinnoutajalta. Toisten lähteiden mukaan se muistuttaa myös newfoundlandinkoiraa ja tiibetinmastiffia. Sillä on näiden suuri runko, mutta se on kuitenkin edellä mainittuja kevytrakenteisempi.*lähde?* Korvat ovat pienet ja riippuvat. Häntä on runsashapsuinen ja selän ylle kiertynyt. Karvapeite on kaksinkertainen ja pitkä. Karvanlähtöaika on normaalista poiketen vain kerran vuodessa. Värivaihtoehtoja on paljon yksivärisestä mustasta vaaleanruskeaan. Valkoinen on kaikkein harvinaisin. Rungossa esiintyy yleensä eri sävyjä ja vivahteita. Lähes kaikilla koirilla on rinnassaan valkoinen läikkä.*lähde?* Säkäkorkeus on tavallisesti 51–64 cm ja paino 23–27 kg.

* MustaMusta
* Black & tanBlack & tan
* SoopeliSoopeli
* FawnFawn

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Himalajanpaimenkoira on älykäs*lähde?*, hurjaluonteinen, villi ja omapäinen*lähde?*. Se ei ole sosiaalinen, vaan vieraita kohtaan varautunut ja vahtiviettinen. Sen haukun tiedetään olevan voimakas ja kuuluva. Tottelevaisuuskoulutus on välttämätöntä koska se on vahvatahtoinen ja voimakas.*lähde?* Sitä käytetään pääasiassa lauman vartiointiin, mutta myös lampaiden paimentamiseen ja omaisuuden vartiointiin. Se on kuitenkin myös erinomainen perhekoira.*lähde?*

Rodulla on taipumus vaeltaa ympäriinsä, jos sitä ei ole valvottu asianmukaisesti, mutta se saattaa johtua myös puutteellisesta ruokavaliosta.

Alkuperä
--------

Himalajanpaimenkoira on levinnyt laajalle alueelle Luoteis-Intian Kashmirista Itä-Nepaliin asti. Se on läheistä sukua hieman sitä kookkaammalle tiibetinmastiffille. Nepalilailset ovat käyttäneet sitä vahtikoirana aggressiivisen luonteen ja ketteryyden takia.*lähde?*

Terveys
-------

Eliniänodote on 10-13 vuotta. Se on kuitenkin vähemmän alkuperäisillä bakarwal-heimon luona elävillä koirilla, sillä ruuan laatu on huono ja lääkevarastot puutteelliset.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 404. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Himalayan Sheepdog
**Kadmiumkarbonaatti** (CdCO3) on epäorgaaninen kadmium- ja karbonaatti-ioneista muodostuva ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden kadmiumyhdisteiden kuten väriaineiden valmistukseen. Luonnossa kadmiumkarbonaattia esiintyy harvinaisena otaviittimineraalina.

Ominaisuudet
------------

Kadmiumkarbonaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä tai jauhemaista ainetta. Sen alkeiskoppi on rakenteeltaan ortorombinen ja muistuttaa kalsiitin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen hemihydraatti (CdCO3·½H2O). Kadmiumkarbonaatti ei liukene veteen, mutta on liukoinen ammoniakki- ja syanidiliuoksiin kompleksi-ionien muodostumisen vuoksi. Happoihin se liukenee muiden karbonaattien tavoin vapauttaen hiilidioksidia. Kuumennettaessa 330–360 °C:n lämpötilaan kadmiumkarbonaatti hajoaa kadmiumoksidiksi ja hiilidioksidiksi.

CdCO3 → CdO + CO2

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kadmiumkarbonaatti on veteen liukenematonta ja sitä voidaan valmistaa saostamalla karbonaattiliuoksen avulla liukoisen suolan kuten kadmiumsulfaatin vesiliuoksesta. Tyypillisesti saostavana reagenssina käytetään ammoniumkarbonaattia, koska alkalimetallikarbonaattien kuten natriumkarbonaatin käyttö johtaa usein hydroksi- tai oksikarbonaattien muodostumiseen. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kadmiumkloridin kuumentaminen yhdessä urean kanssa suljetussa koeputkessa 200 °C:n lämpötilaan.

CdSO4(aq) + (NH4)2CO3(aq) → CdCO3(s) + (NH4)2SO4(aq)
Kadmiumkarbonaattia käytetään muiden kadmiumyhdisteiden kuten kadmiumkloridin, kadmiumbromidin ja kadmiumsulfidin valmistamiseen. Näistä kadmiumsulfidia käytetään keltaisena tai punaisena väriaineena kadmiumkeltaisen tai -punaisen nimellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 1.10.2014
2. 1 2 3 4  Karl-Heinz Schulte-Schrepping & Magnus Piscator: *Cadmium and Cadmium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 1.10.2014
3. 1 2 3  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 198. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
| Kapitan Krutov |
| --- |
| Aluksen laji | Jokijäänmurtaja |
| Tunnuskirjaimet |   |
| Rakennustelakka | Wärtsilä, Helsinki |
| Rakennusnumero | 417 |
| Tilattu | 16. toukokuuta 1975 |
| Kölinlasku | 1. heinäkuuta 1977 |
| Vesillelasku | 11. tammikuuta 1978 |
| Luovutus | 6. kesäkuuta 1978 |
| Suurin pituus | 77,60 m |
| Suurin leveys | 16,30 m |
| Syväys | 3,25 m |
| Uppouma | 2 240 t |
| Akseliteho | 3 300 kW |
| Nopeus | 14 solmua (26 km/h) |
| Miehistö | 28 |

**Kapitan Krutov** on venäläinen jokijäänmurtaja, joka on suunniteltu avustamaan laivoja Volgan ja Itämeren välisillä vesireiteillä ja Siperian joille. Avovesiaikana se voi toimia hinaus- ja pelastusaluksena. Sen sisaraluksia ovat Kapitan Tšetškin (1977), Kapitan Plahin (1977), Kapitan Tšadajev (1978), Kapitan Bukajev (1978) ja Kapitan Zarubin (1978).

Rautaruukin laivalevyistä rakennetun murtajan pääkoneisto on dieselsähköinen ja konehuone on miehittämätön. Päämoottorit ovat tyyppiä Wärtsilä-Vaasa 12 V 22 ja niiden yhteisteho on 4 650 kilowattia. AEG-potkurimoottorit ovat tasavirtamoottoreita, joita syötetään tyristorisiltojen kautta. Aluksessa on kolme peräpotkuria ja kolme peräsintä. Jäissäkulkua helpottaa ilmapuhallusjärjestelmä ja siltojen alittamista alas käännettävät mastot, tutkamastot ja antennit.

Murtajan miehistöön kuuluu 28 henkilöä, joista puolet sijoitetaan yhden hengen ja puolet kahden hengen hytteihin. Aluksen kastoi insinööri V. K. Davydenkov.

Lähteet
-------

* Navigator 1978:6–7 s. 38 ja 1978:8 s. 8 ja 11
* Suomen merenkulku 1978:7–8 s. 32
**Leeni Sinikka Ikonen** (s. 13. syyskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen varatuomari, joka työskennellyt juristina etenkin lastensuojeluun liittyvissä asioissa. Ikonen on paneutunut 20 vuoden ajan lasten ihmisoikeuksiin.

Ikonen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979. Hän on työskennellyt liike-elämässä, kouluttajana ja vuodesta lakiasiaintoimistoyrittäjänä.

Ikonen on kirjoittanut kirjan lastensuojelun tilanteesta Suomessa ja toiminut *Lokakuun liikkeessä*.

Kirja
-----

* *Salassa pidettävä: Suojeleeko laki lasta vai lastensuojelijaa?*. Radium-kirjat, 2013. ISBN 978-952-5907-23-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2015 Finlands jurister*, s. 229. Helsinki: Talentum, 2015. ISBN 978-952-14-2536-3.
2. ↑  Syvälä, Maria: Miten lastensuojelusta tuli kyttäämistä? "Yksikin väärin perustein puoskaroitu huostaanotto on liikaa" *Suomen Kuvalehti*.  19.4.2012. Viitattu 4.1.2016.
3. ↑  Esittely Asianajotoimisto Knuuti Ky.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 4.1.2016.
**Kadmiumhydroksidi** (Cd(OH)2) on epäorgaaninen kadmium- ja hydroksidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää akuissa ja paristoissa sekä muiden kadmiumyhdisteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kadmiumhydroksidi on valkoista kiteistä kiderakenteeltaan heksagonaalista kiinteää ainetta. Kiderakenteeltaan se muistuttaa kadmiumjodidin kiderakennetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä laimeisiin emäsliuoksiin, mutta liukenee helposti happoihin. Väkevissä emäsliuoksissa kuten muodostuu liukoinen kompleksinen tetrahydroksokadmaatti-ioni ([Cd((OH)4]2-). Kadmiumhydroksidi liukenee myös ammoniakki-, halogenidi- ja syanidiliuoksiin muodostaen komplekseja. Kuumennettaessa noin 200 °C:n lämpötilaan kadmiumhydroksidi hajoaa kadmiumoksidiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kadmiumhydroksidia voidaan valmistaa saostamalla liukoisen kadmiumsuolan, kuten kadmiumnitraatin, vesiliuoksesta alkalimetallihydroksidin kuten natriumhydroksidin avulla. Valmistuksessa käytetään tyypillisesti kadmiumnitraattia, koska kadmiumhalogenideja käytettäessä halogenidi-ionit voivat muodostaa kompleksin kadmiumionien kanssa ja estää kadmiumhydroksidin saostumisen.

Cd(NO3)2(aq) + 2 NaOH(aq) → Cd(OH)2(s) + 2 NaNO3(aq)
Kadmiumhydroksidia käytetään pääasiassa anodina ladattavissa nikkeli-kadmium- ja hopea-kadmiumakuissa ja paristoissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös aurinkokennoissa sekä kadmiumoksidin sijasta muiden kadmiumyhdisteiden valmistukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 203. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4 5 6  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 30.9.2014
3. 1 2 3 4  Karl-Heinz Schulte-Schrepping & Magnus Piscator: *Cadmium and Cadmium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 30.9.2014
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 158. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.9.2014). (englanniksi)
**Hilmar Oddsson** (s. 1957 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja. 

Hilmar Oddson ei ole yhtä tunnettu elokuvaohjaaja Islannin ulkopuolella kuin hänen kollegansa Baltasar Kormakur ja Friðrik Þór Friðriksson, mutta heidän tavoin hänenkin elokuviaan on levitetty jonkin verran ulkomaille. Hänen ensimmäinen elokuvansa on *Eins Og Skepnan Deyr* (1986). Se on tarina nuoresta kirjailijasta, Helgistä, joka matkustaa tyttöystävänsä kanssa maalle kuvitellen voivansa siellä paremmin kirjoittaa. Lapsuuden traumat kuitenkin kummittelevat Helgin mielessä, ja pikkuhiljaa Helgi vajoaa yhä syvemmälle hulluuteen. Elokuvassa on vahvaa symboliikkaa, joka rinnastaa ihmiset ja pedot toisiinsa. 1980-luvulla elokuva oli videolevityksessä suomessa nimellä *Peto*.

Seuraavan elokuvan ohjaustyötä Hilmar saikin sitten odottaa yhdeksän vuotta. *Tár úr steini* (1995) eli "kiven kyyneleet" on elämäkertaelokuva säveltäjä Jón Leifsistä. Elokuva keskittyi erityisesti hänen ja hänen vaimonsa vaiheisiin natsiajan Saksassa. *Sporlaust* (1998) oli puolestaan mustaa huumoria hyväksi käyttävä elokuva nuoresta kilpauimarista, joka menestyneen kisan jälkeen päättää pitää pienet juhlat ystävilleen. Lopulta yksi juhlijoista löytyy kuolleena, ja ystävysten yrittäessä piilottaa ruumista ajautavat he vain yhä suurempiin vaikeuksiin. Elokuvaa on levitetty myös pienimuotoisesti Suomessa englanninkielisin tekstityksin ja englanninkielisellä nimellä *No Trace* (1998). 

Hilmarin tunnetuin elokuva *Kaldaljós* (2004) kertoo tarinan 40-vuotiaasta miehestä, joka *Pedon* Helgin tavoin on kokenut jotakin traumaattista lapsuudessaan. Tämä trauma on johtanut hänet emotionaaliseen eristykseen muusta maailmasta. Elokuvaa on esitetty muun muassa Canal+-kanavalla englanninkielisellä nimellä *Cold Light*. Elokuvan pääosaa esittää Ingvar Eggert Sigurðsson, joka on yksi tämän hetken tunnetuimmista islantilaisista näyttelijöistä.

Lähteet
-------

* 
* 
* 


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kadmiumnitraatti** (Cd(NO3)2) on kadmium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lasin ja keramiikan valmistuksessa sekä eräiden muiden kadmiumyhdisteiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kadmiumnitraatti on valkoisia, neulamaisia ja hygroskooppisia kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja ammoniakkiin sekä useisiin polaarisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Kidevedettömän kadmiumnitraatin lisäksi tunnetaan myös useita kidevedellisiä muotoja, joita ovat dihydraatti (Cd(NO3)2·2H2O, stabiili 48,7–56,8 °C:n lämpötilassa), tetrahydraatti (Cd(NO3)2·4H2O, stabiili 3,5–48,7 °C:n lämpötilassa) ja nonahydraatti (Cd(NO3)2·9H2O, stabiili -16–3,5 °C:n lämpötilassa).

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kadmiumnitraattia valmistetaan liuottamalla typpihappoon joko metallista kadmiumia, kadmiumoksidia tai -karbonaattia. Liuos väkevöidään ja tuote kiteytetään.

Cd + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2
CdO + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2O
CdCO3 + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2O + CO2
Kadmiumnitraattia käytetään valmistettaessa punaisena kiiltävää lasia ja keramiikan lasitteita. Yhdistettä voidaan käyttää myös muiden kadmiumyhdisteiden valmistamiseen, esimerkiksi kadmiumhydroksidin, kadmiumakkujen valmistamiseen sekä valokuvauskemikaalina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 336. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–54. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.5.2016). (englanniksi)
3. 1 2 3  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 24.5.2016
4. 1 2 3  Karl-Heinz Schulte-Schrepping & Magnus Piscator: *Cadmium and Cadmium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 24.5.2016
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 158. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Dale L. Perry, Sidney L. Phillips: *Handbook of inorganic compounds*, s. 81. CRC Press, 1995. ISBN 9780849386718. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.5.2016). (englanniksi)
**Ulla Leena Turpeinen-Kitula** (13. heinäkuuta 1941 Kiuruvesi – 6. joulukuuta 2012) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.

Leena Turpeinen: *Läheinen kontakti*, 1980, Espoo.
Turpeinen opiskeli kuvataidetta aluksi Helsingin yliopiston piirustussalissa vuonna 1962 ja sen jälkeen jatkoi Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1963–1967. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa myös taidehistoriaa ja estetiikkaa ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1966. Turpeinen aloitti uransa taidemaalarina ja siirtyi myöhemmin kuvanveistoon.

Leena Turpeisen veistosten materiaaleina ovat muun muassa pronssi ja marmori ja hän teki myös keramiikkatöitä. Hän osallistui useisiin veistoskilpailuihin. Turpeinen voitti Espoon valtuustotalon ulkoveistoskilpailuun vuonna 1978 pronssiveistoksella *Läheinen kontakti*. Teos paljastettiin vuonna 1980. Turpeinen menestyi myös mitalitaiteen alan kilpailuissa, ja saavutti niissä yli kymmenen palkintosijaa tai tunnustuspalkintoa. Turpeisen suunnittelemia mitaleja ovat muun muassa Urho Kekkosen 75-vuotismitali (1975) ja Otto-Iivari Meurmannin mitali (1976).

Turpeinen piti uransa aikana noin kymmenen yksityisnäyttelyä ja osallistui runsaasti ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan on yli kahdenkymmenen taidemuseon tai muun julkisen toimijan kokoelmissa, myös Suomen ulkopuolella.

Leena Turpeisen puoliso oli kuvanveistäjä Markku Kitula (1945–1991).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leena Turpeinen *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 24.4.2019.
2. 1 2 3  Laitila, Erkki: Pojat taitavatkin pelätä kilpailua *Helsingin Sanomat*.  13.7.1991. Viitattu 24.4.2019.
3. ↑  Espoon keskus; Läheinen kontakti; Leena Turpeinen, 1980 Espoon perinneseura ry. Viitattu 24.4.2019.
4. 1 2 3  Leena Turpeisen CV *Kuvataidematrikkeli*. Viitattu 24.4.2019.
5. ↑  Otto-Iivari Meurman -palkinto 2016 arkkitehdeille Trevor Harris ja Hennu Kjisik  22.4.2016. Suomen Arkkitehtiliitto SAFA ry. Viitattu 24.4.2019.
6. ↑  Kitula, Markku *Kuvataiteilijamartikkeli*. Viitattu 24.4.2019.
**Aina Lemmikki (Lempi) Talas** (os. **Raivio**, 1. joulukuuta 1898 Jyväskylä – 1. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja matkakirjailija.

Talas kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän tyttölyseosta vuonna 1920 ja suoritti varanotaarin tutkinnon Helsingin Yliopistossa 1926. Hän työskenteli virkailijana Puolustusministeriössä, SOK:ssa ja Maatalous-Osake-Pankissa vuosina 1919–1934. Vuosina 1946–1955 Talas toimi *Uuden Suomen* kirjeenvaihtajana Roomassa. Kuorolaulua harrastanut Talas oli myös pitkäaikainen Suomen Laulun jäsen.

Lemmikki Talaksen puoliso oli poliitikko ja diplomaatti Onni Talas, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1935.

Teokset
-------

* *Rooman kävijän opas*. 3. painos 1977. Porvoo: WSOY, 1957.
* Talas, Onni ; Talas, Lemmikki (toim.): *Muistelmia : itsenäisyyssenaattorina ja lähettiläänä kymmenessä maassa*. Porvoo ; Helsinki: WSOY, 1960.
* *Vaellamme Wienissä*. Porvoo ; Helsinki: WSOY, 1962.
* *Sisilia*. Porvoo ; Helsinki: WSOY, 1964.
* *Firenze : kauneuden kaupunki*. Porvoo ; Helsinki: WSOY, 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 5.7.1974, s. 13. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 13.1.2021.
2. ↑  Kuka kukin oli Wikiaineisto. Viitattu 13.1.2021.
**Priyanka Gandhi** (s. 12. tammikuuta 1972 New Delhi) on intialainen kongressipuoluetta edustava poliitikko. Hän liittyi mukaan politiikkaan vuoden 2019 parlamenttivaalien edellä, jolloin hänet valittiin johtamaan puolueensa vaalityötä Uttar Pradeshin itäosissa. Aikaisemmin hän on tehnyt vaalityötä veljensä Rahulin ja äitinsä Sonian vaalikampanjoissa, mutta hän on pysytellyt itse erossa politiikasta.

Gandhi meni naimisiin liikemies Robert Vadran kanssa vuonna 1997. He ovat saaneet kaksi lasta, pojan ja tyttären. Hän perusteli pysyvänsä erossa politiikasta, koska halusi viettää enemmän aikaa lastensa kanssa. Vuodesta 1998 alkaen hän toimi politiikassa vain rajallisesti, avustaen sukuaan Amethin ja Rae Berelin vaalipiireissä. Hän sai merkittävämmän aseman politiikassa Uttar Pradeshin osavaltiovaalien yhteydessä vuonna 2017. Tuolloin hän onnistui solmimaan epätodennäköisenä pidetyn vaaliliiton Samajwadi Partyn kanssa. Hänen suosionsa on aina ollut suurempaa kuin veljensä Rahul Gandhin.

Vuonna 2019 häntä pyydettiin kongressipuolueen puheenjohtajaksi eronneen veljensä paikalle, mutta hän kieltäytyi tehtävästä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Priyanka Gandhi launches political career ahead of key India polls *BBC*.  23.1.2019. Viitattu 6.2.2020.
2. ↑  Bisht, Akash: How Priyanka Gandhi went from reclusive politician to Congress’ trump card in 20 years *Scroll*.  26.1.2019. Viitattu 6.2.2020.
3. ↑  Kumar, Raksha: In Gandhi Family Bastion, Locals Prefer Priyanka Over Rahul *Time*.  5.5.2014. Viitattu 6.2.2020.
4. ↑  Lamont, James: Priyanka Gandhi's time will come, many Indians say *Washington Post*.  2.3.2012. Viitattu 6.2.2020.
5. ↑  Phukan, Sandeep: Next Congress president: Count me out, says Priyanka Gandhi Vadra *The Hindu*.  1.8.2019. Viitattu 6.02.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Priyanka Gandhi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |