recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jiaxing** (kiin.: 嘉兴; pinyin: *Jiāxīng*) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Zhejiangin maakunnan pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee Keisarinkanavan rannalla Hangzhoun koillispuolella. Jiaxingin länsipuoella sijaitsee Huzhou ja koillispuolella se rajoittuu Shanghaihin. Kaupungissa oli vuonna 2010 1 201 900 asukasta.

Talous
------

Jiaxing on merkittävä tekstiiliteollisuuden keskittymä ja se on yksi maailman suurimmista nahasta valmistettujen tavaroiden valmistaja. Kaupungissa on myös kemianteollisuuden ja elektroniikka-alan yrityksiä. 

Jiaxing on merkittävä energiantuottaja. Ensimmäinen kokonaan Kiinassa suunniteltu ydinvoimala, Qinshanin ydinvoimala ja rakenteilla oleva Fangjiashanin ydinvoimala sijaitsevat kaupungin alueella.

Liikenne
--------

Jiaxingissa on kaksi rautatieasemaa: Shanghai-Kunming-radan varrella sijaitseva Jiaxingin rautatieasema ja Jiaxingin eteläinen rautatieasema, joka sijaitsee Shanghain ja Hangzhoun välisen suurnopeusradan varrella.

Jiaxingiin on suunniteltu (nyt ilmeisesti hyllytetyn) Shanghain ja Hangzhoun välisen maglev-junayhteyden asemaa. 

Jiaxingissa sijaitsevaa ilmavoimien tukikohtaa ollaan muutamassa siviilikäyttöiseksi lentoasemaksi.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jiaxing**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jiaxing
*Tämä artikkeli käsittelee kuntaa Ranskassa. Piána on myös kylä Kreikassa.*

**Piana** on Ranskan kunta Korsikan saaren länsirannikolla Corse-du-Sudin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 484. Kunta kuuluu departementissaan Sevi-Sorru-Cinarcan kantoniin Ajaccion arrondissementissa, noin 70 kilometriä Ajacciosta pohjoiseen.

Jyrkistä calanque-kallioistaan tunnettu Piana kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*. Toinen Korsikalla sijaitseva järjestön jäsenkylä on Haute-Corsen departementin Sant’Antonino.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 14.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piana** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Piana
**Latur** on noin 380 000 asukkaan kaupunki Intian Maharashtran osavaltiossa, joka toimii samannimisen piirikunnan pääkaupunkina. Kaupungissa sijaitsee Rashtrakutadynastian aikana rakennettu temppeli, joka on omistettu Jagdamba-jumalattarelle.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Laturin väestöstä 70 prosenttia oli hindulaisia. Toiseksi suurin uskonto oli islam, jota tunnusti noin 24 %, buddhalaisia oli hieman alle viisi prosenttia ja jainalaisia alle prosentin. Lukutaitoisten osuus väestöstä oli 84 %. Slummien määräksi laskettiin 16 880 ja niissä asui joka viides laturilainen.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Latur**.

Lähteet
-------

1. 1 2  Latur City Census 2011 data *census2011.co.in*. Viitattu 20.12.2019.
2. ↑  Religious Places *latur.gov.in*. Viitattu 20.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Demjansk** (ven. Демя́нск) on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Demjanskin piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Polan sivujoen Javonin varrella 181 kilometriä Novgorodista kaakkoon. Kunnan pinta-ala on 14,64 neliökilometriä. Asukkaita on 5 400 henkeä (vuonna 2010).

Historia
--------

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1406 nimellä Demon (Deman, Demjan). Vuonna 1824 siitä tuli kaupunki ja Demjanskin kihlakunnan keskus. Pääelinkeinona oli maatalous, ja vuonna 1927 Demjansk alennettiin kyläksi. Samana vuonna siitä tuli piirikeskus. Toisen maailmansodan aikana 1941–1943 Demjansk oli saksalaisten miehittämä ja seudulla käytiin ankaria taisteluja (Demjanskin motti). Vuonna 1960 Demjansk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Muuta
-----

Demjanskista on maantieyhteydet Staraja Russaan, Valdaihin ja Marjovoon. Lähin rautatieasema on 41 kilometrin päässä sijaitseva Lytškovo. Tärkeimmät elinkeinot ovat kunnallis- ja sosiaalipalvelut (22,1 %), kauppa (15,2 %) ja terveydenhuolto (13,7 %). Teollisuusyrityksiä on kaksi: elintarviketehdas *Demjanski pištšekombinat* ja rakennustarvikkeita valmistava *Stroidetal*.

Taajama koostuu etupäässä puisista omakotitaloista (71,5 % asuinpinta-alasta) sekä matalista tiili- ja elementtitaloista (25,2 %). Asuinmukavuus on heikko. Vesijohtoverkko kattaa 40,9 % asuinpinta-alasta, keskuslämmitys 16,7 % ja viemäriverkko 14,6 %. Palveluihin kuuluu kolme lastentarhaa, keskikoulu, taide- ja urheilukoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja nuorisotalot, kirjasto, säästökassa, kaksi postikonttoria, yleinen sauna ja piirisairaala.

Demjanskissa on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta peräisin olevat zemstvon, kihlakunnankassan ja lukion rakennukset, vankila, tsasouna ja Smetaninan talo sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan Demjanskogo gorodskogo poselenija Demjanskogo munitsipalnogo raiona Novgorodskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju projekta  2009. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 27.6.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Predvaritelnyje itogi vserossijskoi perepisi naselenija 2010 goda: statistitšeski sbornik  2011. Moskva:  Statistika Rossii. Viitattu 27.6.2012. (venäjäksi)
3. ↑  Administratsija Demjanskogo munitsipalnogo raiona: Istoritšeskaja spravka *dem-admin.ru*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.6.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Demjanskin kunnan sivusto (venäjäksi)
* Demjanskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Demjanskin taajamasta ja piiristä kertova sivusto (venäjäksi)
**Coutances** on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se on alueen hallinnollinen keskus.

Historia
--------

Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kaupunki tunnettiin nimellä Cosedia, joka oli unellien kelttiheimon pääkaupunki. 300-luvulla kaupungin nimeksi tuli Coutances. 400-luvulla kaupunki sai piispanistuimen ja 1200-luvulla rakennettiin nykyinen katedraali. Satavuotisen sodan aikana vuosina 1418–1449 kaupunki oli englantilaisten hallinnassa. 1400- ja 1500-luvuilla alkoi kaupungin käsityöteollisuus ja kauppa vilkastua. Coutancesin ainoa teollisuus oli tekstiilien valmistus vielä Ranskan toisen keisarikunnan aikaan saakka, ja teollisuus alkoi kehittyä kunnolla vasta kun kaupunkiin saatiin ensimmäinen rautatie vuonna 1878. Rautatien myöhäisen valmistumisen takia kaupunkiseutu pysyi kauan maatalousalueena. Toisen maailmansodan pommituksissa 6. – 13. kesäkuuta 1944 kaupungista tuhoutui 60%, mutta kaupunki rakennettiin kuitenkin uudestaan entiselleen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coutances** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Coutances matkailusivut
Lennart Åberg (2009)
**Lennart Åberg** (26. helmikuuta 1942 Helsingborg – 30. syyskuuta 2021) oli ruotsalainen jazzmuusikko ja säveltäjä. Hän perusti vuonna 1972 ruotsalaisen jazzfuusioyhtyeen Rena Raman. Hän opetti jazzhistoriaa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän oli 1980-luvulla säveltäjä George Russellin yhtyeen jäsen yhdessä Jon Christensenin, Arild Andersenin ja Jan Garbarekin kanssa. Yhtye esiintyi elokuvassa *The Essence of George Russell* (Soul Note 1983). Vuonna 2002 hän sai Contemporary Jazz Star -kategoriassa Djangodorin. Jazzin lisäksi Aberg työskenteli myös Intian, Afrikan ja Itä-Euroopan musiikkityylien sekä nykymusiikin parissa.*lähde?*

Diskografia
-----------

* *Partial Solar Eclipse* (1977)
* *Green Prints* (Caprice, 1988)
* *Seven Pieces* (Phono Suecia, 2000)
* *Bobo Stenson/Lennart Åberg* with Bobo Stenson (Amigo, 2003)
* *Free Spirit* with Peter Erskine (Amigo, 2006)
* *Up North* (Caprice, 2007)

Lähteet
-------

1. ↑  Lennart Åberg var en fantastisk musiker
2. ↑  Jazzmusikern Lennart Åberg är död
3. ↑  Lennart AbergE.J.N. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Rena Rama Discogs (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hokuto** (jap. 北杜市, *Hokuto-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Yamanashin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kōfun altaan luoteisreunalla. Kamanashijoki virtaa kaupungin halki. Sitä ympäröivät yli kahden kilometrin korkuiset vuoret: pohjoisessa Yatsugatake, koillisessa Mizugaki- ja Kinpuvuoret, lounaassa vuorostaan Akaishivuoriin kuuluva Kaikomavuori. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Naganon prefektuuriin. Hokutossa on 46 470 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 602,48 neliökilometriä.

Hokuto on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Hakushūn, Nagasakan, Sutaman ja Takanen maaseutukaupungit sekä Akanon, Mukawan ja Ōizumin kyläkunnat. Vuonna 2006 siihen yhdistettiin vielä Kobuchisawan maaseutukaupunki. Alue on luonteeltaan maaseutumainen, ja maatalous onkin yksi merkittävimmistä elinkeinoista: Hokutossa viljellään riisiä, vihanneksia, hedelmiä ja koristekukkia. Kaupungin pohjoisosiin on toisen maailmansodan jälkeen perustettu maitotiloja. Lisäksi kaupunkiin on sijoittunut elektroniikkateollisuutta ja juomien tuotantoa. Hokuto on luonnonalueineen ja vapaa-ajan huviloineen myös suosittu lomanviettokohde, sillä liikenneyhteydet kaupunkiin Suur-Tokion alueelta ovat suhteellisen hyvät. Kaupungissa toimii radonpitoinen Masutomi-onsenin kuuma lähde.

Osia Hokuton alueesta kuuluu Etelä-Alppien kansallispuistoon, Chichibu-Tama-Kain kansallispuistoon ja Yatsugatake-Chūshin-kōgenin puolikansallispuistoon. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja ja Koumi-linja.

Kuvia
-----

* Kiyosaton rautatieaseman edustaaKiyosaton rautatieaseman edustaa
* Fiore Kobuchisawan puisto keväälläFiore Kobuchisawan puisto keväällä
* Heidin kylä -teemapuistoaHeidin kylä -teemapuistoa
* Risonare-lomakeskusRisonare-lomakeskus
* NokogirivuoriNokogirivuori

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  北杜市の位置と地勢、面積、気象 Hokuto City. Viitattu 02.07.2020.
2. 1 2  人口・世帯数 Hokuto City. Viitattu 02.07.2020.
3. 1 2 3 4 5  北杜市プロフィール：市章と市のシンボル（花・木・鳥・昆虫・小動物） Hokuto City. Viitattu 02.07.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 北杜市 Kotobank. Viitattu 02.07.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 北杜（市） Kotobank. Viitattu 02.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hokuto** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yamanashin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Chūō
* Fuefuki
* Fujiyoshida
* Hokuto
* Kai
* Kōfu (pääkaupunki)
* Kōshū
* Minami-Alps
* Nirasaki
* Ōtsuki
* Tsuru
* Uenohara
* Yamanashi

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Kita-Tsurun piirikunta** (Kosuge · Tabayama) · **Minami-Koman piirikunta** (Hayakawa · Fujikawa · Minobu · Nanbu) · **Minami-Tsurun piirikunta** (Dōshi · Fuji-Kawaguchiko · Narusawa · Nishi-Katsura · Oshino · Yamanakako) · **Naka-Koman piirikunta** (Shōwa) · **Nishi-Yatsushiron piirikunta** (Ichikawa-Misato) |

 |
**Senja Rummukainen** (s. 1994) on suomalainen sellisti.

Opinnot
-------

Rummukainen aloitti soittamisen 6-vuotiaana ja valitsi instrumentikseen sellon viulun sijaan, sillä ei lapsena pitänyt jälkimmäisen korkeasta äänestä.

Rummukainen aloitti vuonna 2017 maisteriopintojen suorittamisen Berliinin taideyliopistossa pääasiallisena opettajanaan Jens Peter Maintz. Hän on lisäksi ollut Marko Ylösen sekä Young-chang Chon ohjauksessa ja saanut vaihto-opiskelijana opetusta Truls Mørkiltä Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. Lisäopetusta Rummukaiselle ovat antaneet muiden muassa David Geringas, Reinhard Latzko ja Wolfgang Boettcher.

Ura
---

Rummukainen voitti ensipalkinnon Turun sellokilpailussa vuonna 2014, eteni kahden muun osallistujan kanssa finaaliin Portugalin Guilhermina Suggia -palkintokilpailussa 2015 ja osallistui kansainväliseen Paulon sellokilpailuun 2018. Kesäkuussa 2019 Rummukainen sijoittui kuudenneksi kansainvälisessä Tšaikovski-sellokilpailussa.

Vuonna 2017 Rummukainen sai Helsingin kaupunginorkesterin toisen soolosellistin paikan. Hän on soittanut solistina useiden muidenkin suomalaisten ja ulkomaisten orkesterien kanssa sekä toiminut kamarimuusikkona muun muassa Borea-kvartetissa. Vuonna 2017 hän voitti Norjan valtiollisen musiikkikorkeakoulun kamarimusiikkikilpailun jousitrion jäsenenä. Hän on esiintynyt monissa musiikkitapahtumissa, kuten Kuhmon Kamarimusiikissa ja Grieg in Bergen -festivaalissa.

Muuta
-----

Rummukaisen instrumentti on Jorma Panulan lainaama Stefano Scarampella -sello vuodelta 1897.

Rummukaisen miesystävä on hänen sellistikollegansa Klaus Mäkelä.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun Musiikkijuhlat: Senja Rummukainen
2. 1 2  Savon Sanomat: Kotiasiat eivät seuraa lavalle
3. 1 2 3 4  Tampere Chamber Music: Senja Rummukainen (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Yle: Senja Rummukainen FIN | Paulon sellokilpailu 2018
5. ↑  Helsingin Sanomat: Senja Rummukainen ylsi kuudenneksi kansainvälisen Tšaikovski-sellokilpailun finaalissa – pianokilpailussa sydäntä särkevä skandaali


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Aaro Antero Keihäs** (s. 15. maaliskuuta 1941 Puolanka) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Keihään vanhemmat olivat rakennusmestari Arvid Alexander Keihäs ja Zaida Gunhild Sif Johansson. Keihäs kävi keskikoulun Svenska lyceum i Helsingforsissa 1956 ja valmistui tuotantoteknikoksi Tekniska skolan i Helsingforsista 1964. Diplomiekonomin tutkinnon hän suoritti Tukholman yliopistossa 1975. Keihäs työskenteli uransa alkuvaiheessa useissa eri konepajoissa, Suomen Kaapelitehdas-yhtiössä vuodesta 1956 ja Wärtsilä-yhtymässä konepiirtäjänä 1964.

Keihäs oli Teknos-Maalit Oy:n tekninen myyjä 1964–1968 ja Machineryn osastopäällikkö 1968–1969, Teknos-Maalit Oy:n vientipäällikkö 1969–1970, Fennia Färg Ab:n varatoimitusjohtaja Ruotsissa 1970–1973 ja Alukrom Oy:n paikallisjohtaja 1973–1976. Teknos-Maalit Oy:n, vuodesta 1986 Teknos Winter Oy:n, kaupallinen johtaja ja hallituksen jäsen Keihäästä tuli 1976, varatoimitusjohtaja 1987 ja johtokunnan jäsen 1980. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja 1991–1997. Teknos Oy:n hallituksen jäsen Keihäs oli 1991–1996, yhtiön toimitusjohtaja 1997–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 2000–2001.

Keihäs on voittanut Suomen mestaruuden soudussa ja pronssimitalin painonnostossa, samoin kuin saanut useita palkintoja purjehduksessa. Hänellä on ollut myös monia alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Keihäs sai 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppälä, Jarmo: Kauppaneuvos Antero Keihäs (1941–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.9.2023.
2. ↑  Arvonimet. *Helsingin Sanomat*, 6.12.1997, s. A4.
**Kalochóri** (kreik. Καλοχώρι; myös *Kalohóri*) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Thessalonikin metropolialueella. Se kuuluu hallinnollisesti Déltan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kalochóri muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Καλοχωρίου, *Dimotikí Koinótita Kalochoríou*). Kaupungin väkiluku on 4 672 (vuonna 2011).

Kalochórin pieni kaupunki, suomeksi "Kaunis kylä", on Thessalonikin läntisiä esikaupunkeja. Se sijaitsee Axiós-joen suun itärannalla Thermaïkóslahden rannalla linnuntietä noin kahdeksan kilometriä länteen Thessalonikin keskustasta. Lähistö on Axióksen suiston kansallispuistoa.

Aiemmin kaupunki kuului Echédoroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Déltan kunnan Echédoroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalochóri** Wikimedia Commonsissa
**Weston-super-Mare** on pieni paikkakunta Englannin länsirannikolla. Se sijaitsee Bristolin kanaalin etelärannalla noin 30 kilometrin päässä Bristolista. Vuoden 2001 väestönlaskennassa kaupungissa oli 71 758 asukasta.

Huvilaituri Grand Pier ennen vuoden 2008 tulipaloa. Laskuveden aikana maa on kuivillaan.
Alueella on ollut asutusta ainakin rautakaudelta asti. Weston-super-Mare oli kuitenkin pikkukylä, kunnes 1800-luvulla sinne vedettiin rautatie ja rannalle tehtiin kaksi huvilaituria. Silloin siitä tuli suosittu lomakohde. Rautatie toi kaupunkiin vapaapäiväänsä viettäviä työläisperheitä Bristolista, Birminghamista ja kauempaakin. Höyrylaivat toivat matkailijoita kanaalin vastarannalta Walesista. Heitä palveli vuonna 1867 valmistunut Bimbeckin laituri, jossa oli pelihalleja, teehuone, valokuvaamo ja karuselli. Laituri oli tarpeen, koska voimakkaan vuoroveden takia vesi karkaa ajoittain 1,5 kilometrin päähän rantaviivasta. Rannan kävelykatu valmistui vuonna 1880 ja Suuri huvilaituri (engl. *Grand Pier*) vuonna 1904. Se koettiin tärkeäksi liike-elämälle, sillä Bimbeckin laituri oli liian kaukana kylän keskustasta.

Westonin 1900-luvulla avattuihin nähtävyyksiin kuuluvat omalle laiturilleen rakennettu yleisöakvaario SeaQuarium, maailman suurin helikopterimuseo sekä maailman suurin yksityinen Lambretta -skootterimuseo.

Kaupungin nimen lisämääre "super-Mare" on vanhaa latinaa ja tarkoittaa meren rannalla. Sen on otettu käyttöön erottamaan paikka muista Weston-nimisistä paikkakunnista.

Maantiede ja liikenne
---------------------

Westonin alue on enimmäkseen tasaista. Siellä on kaksi kukkulaa. 109-metrinen Worlebury Hill kaupungin pohjoisrajalla ja Bleadon Hill, 176 metriä, kaupungin eteläpuolella. Kaupungin pohjoispuolella on Sand point, jossa Severn-joen estuaari yhtyy Bristolin kanaaliin. Kaupungin länsiosassa on Weston Bayn hiekkaranta, jonka edustalta paljastuu laskuveden aikana kurainen savikko. Suurimmillaan vuoroveden vaihtelu Bristolin kanaalissa ja Severnin estuaarissa on 14,5 metriä.

Bristolin ja Exeterin välinen rautatie ulotettiin Weston-super-Mareen vuonna 1841. Sen suunnittelija Isambard Kingdom Brunel asui Westonissa radan rakennusaikana. Ratalinjausta on sen jälkeen muutettu, ja nykyinen asema on vuodelta 1881. Lähin lentokenttä on Bristolin lentoasema. 

Yhdystie Weston-super-Maresta läheisen M5-moottoritien liittymään muutettiin nelikaistaiseksi 1990-luvulla, mikä vähensi liikenneruuhkia alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Parish of Weston-super-Mare (Arkistoitu – Internet Archive) North Somerset Council
2. 1 2 3  Weston-super-Mare Tourist Information (Arkistoitu – Internet Archive) Tour UK
3. ↑  Weston-super-Mare (Arkistoitu – Internet Archive) Visit Somerset
4. ↑  Severn Tidal Power report (Arkistoitu – Internet Archive) UK Environment Agency
5. ↑  GWR branches Portishead Web.  Arkistoitu 18.3.2012. Viitattu 24.5.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Weston-super-Mare** Wikimedia Commonsissa
**Sanda** (jap. 三田市, *Sanda-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Kōben pohjoispuolella. Kaupunki on rakentunut Mukojoen yläjuoksulle Sandan tasangolle. Sen itä- ja pohjoisosat ovat vuoristoisia. Sandassa on 111 719 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 210,32 neliökilometriä.

Sanda kehittyi Nara-kaudelta lähtien Konshin-jin temppelin portineduskaupunkina. Myöhemmin Edo-kaudella se oli linnanaluskaupunki Kuki-klaanin hallinnassa. Aivan Sandan kaupunkialueen itäpuolella sijaitsi Miwa, joka kehittyi historiallisesti kauppakaupunkina. Meiji-kaudella alueesta tuli ympäröivän maaseudun paikallinen kauppa- ja jakelukeskus. Alue on viljavaa, ja se tunnetaan hyvälaatuisesta riisistään ja naudanlihan tuotannosta. Toisen maailmansodan jälkeen sinne alkoi sijoittua myös elektroniikkateollisuutta. Miwan ja Sandan maaseutukaupungit liitettiin yhteen kolmen muun kunnan kanssa Sandan maaseutukaupungiksi vuonna 1956, ja kaupunkioikeudet Sandalle myönnettiin vuonna 1958. Myöhemmin sinne on rakennettu suuria lähiöitä ja työpaikka-alueita.

Sandan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Goryō-jinjan ja Takamefu-jinjan šintolaiset pyhäköt, jotka on valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon. Kaupungin luoteisosa kuuluu prefektuurin luonnonpuistoon. Kaupungissa toimii Ihmisen ja luonnon museo, vuonna 1992 avattu luonnontieteellinen museo. Sinne on sijoittunut myös yksi Kansei gakuin -yliopiston kampuksista. Sandaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Fukuchiyama-linja sekä Kōbe-rautateiden Sanda-linja ja Kōentoshi-linja.

Kuvia
-----

* Flower Town -lähiötäFlower Town -lähiötä
* Kōbe-rautateiden Sandan rautatieasemaKōbe-rautateiden Sandan rautatieasema
* Sandan keskusta ilmakuvassa vuonna 1974Sandan keskusta ilmakuvassa vuonna 1974
* Goryō-jinjaGoryō-jinja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  三田市の概要 Sanda City.  Arkistoitu 12.7.2019. Viitattu 16.02.2020.
2. 1 2  人口及び世帯数(平成31年度) Sanda City.  Arkistoitu 16.2.2020. Viitattu 16.02.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 三田市 Kotobank. Viitattu 16.02.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 三田（市） Kotobank. Viitattu 16.02.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanda** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hyōgon prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Aioi
* Akashi
* Akō
* Amagasaki
* Asago
* Ashiya
* Awaji
* Himeji
* Itami
* Kakogawa
* Kasai
* Katō
* Kawanishi
* Kōbe (pääkaupunki)
* Miki
* Minami-Awaji
* Nishinomiya
* Nishiwaki
* Ono
* Sanda
* Shisō
* Sumoto
* Takarazuka
* Takasago
* Tanba
* Tanba-Sasayama
* Tatsuno
* Toyooka
* Yabu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Akōn piirikunta** (Kamigōri) · **Ibon piirikunta** (Taishi) · **Kakon piirikunta** (Harima · Inami) · **Kanzakin piirikunta** (Fukusaki · Ichikawa · Kamikawa) · **Kawaben piirikunta** (Inagawa) · **Mikatan piirikunta** (Kami · Shin’onsen) · **Sayōn piirikunta** (Sayō) · **Takan piirikunta** (Taka) |

 |
**Paghman** on kaupunki Afganistanin Kabulin maakunnassa Kabulin kaupungin länsipuolella. Kaupunki rakennettiin kuningas Aman Allah Khanin kaudella nykyaikaisen mallin mukaisesti, mutta se kärsi merkittäviä tuhoja myöhemmissä sodissa.

Maantiede
---------

Afgaanisotien riemukaari.
Paghman sijaitsee Afganistanin Kabulin maakunnassa noin 25 kilometriä Kabulin kaupungista länteen Paghmanin piirikunnassa. Sen länsipuolella kohoavat Paghmanvuoret.

Historia
--------

Paghmanin moskeija.
Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan siirrätti Paghmaniin joitakin Kaferestanista ottamiaan islamiin pakkokäännytettyjä vankeja.

Nykyaikainen kaupunki rakennettiin Afganistanin kuningas Aman Allah Khanin valtakaudella. Kuningas rakennutti kuninkaallisen palatsin ja Kabulin yläluokan jäsenet rakennuttivat omia huviloitaan. Ylemmän keskiluokan kabulilaisia varten rakennettiin ulkoilmateatteri. Tarkoitus oli tarjota matkailukohde viikonloppumatkoille kuumien kesäkuukausien aikana. Riemukaari eli *taq-i zafar* rakennettiin ensimmäisen, toisen ja kolmannen afgaanisodan kaatuneiden muistoksi. Aman Allah Khan oli kolmannen sodan jälkeen vuonna 1919 saavuttanut maansa täyden itsenäisyyden briteiltä.

Paghman oli sittemmin useiden Afganistanissa vaikuttaneiden merkkihenkilöiden kotikaupunki. Siellä syntyivät esimerkiksi kommunistihallinnon Khalq-ryhmittymään kuulunut presidentti Hafiz Allah Amin, sekä islamistinen kapinallisjohtaja Abd al-Rasul Saijaf. Afganistanin sodanaikana Paghmanin lähiseudun vuoret ja metsät olivat mudjahidien tukialuetta. Huomattava osa kaupungista tuhoutui sodan taistelujen aikana. Afganistanin sisällissodan aikana kaupunkia halltisivat Burhan al-Din Rabbanin joukot. Taliban valtasi sen syyskuussa 1996.

Aikanaan tunnetut Paghmanin puutarhat niin sanotulla Paghmaninkukkulalla olivat edelleen raunioina 2000-luvun Afganistanin sodan jälkeen. Kukkulalle rakennettiin uusi palatsimainen rakennus, joka avattiin persialaisen uudenvuoden eli nawrozin juhlijoiden käyttöön vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  UNHCR Sub-Office Central Region DISTRICT PROFILE (arkistolinkki) *aims.org.af*.  Arkistoitu 27.10.2005. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  'Paghman', Summer Resort of Kabul Residents ECO Cultural Institute. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4  Ludwig W. Adamec: *Historical Dictionary of Afghanistan*, s. 207, 288. Kolmas painos. The Scarecrow Press, 2003. ISBN 0 8108 4852 X. (englanniksi)
4. ↑  Ravages Of War: Afghanistan's Paghman Gardens Before And After *Radio Free Europe*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
5. ↑  Paghman Hill Castle Ready for Utilization *TOLOnews*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paghman** Wikimedia Commonsissa
**Felix Martin Julius Steiner** (23. toukokuuta 1896 Stallupönen – 12. toukokuuta 1966 München) oli saksalainen Waffen-SS-kenraali (SS-Obergruppenführer). Steiner palveli molemmissa maailmansodissa.

Ensimmäisessä maailmansodassa Steiner saavutti luutnantin arvon ja sai 1. ja 2. luokan rautaristit. Toisessa maailmansodassa hän toimi muun muassa *SS-rykmentti Deutschlandin*, 5. SS-divisioona *Wikingin* ja III SS-panssariarmeijakunnan komentajana. Hänet palkittiin rautaristin ritariristillä tammenlehvin ja miekoin. Steinerille myönnettiin myös Suomen 1. luokan Vapaudenristi miekkoineen ja rintatähtineen heinäkuussa 1943.

Keväällä 1945 Steiner osallistui Berliinin puolustukseen 11. SS-Panssariarmeijan ja III *(germaanisen)* SS-panssariarmeijakunnan komentajana.

Luonnehdinta Felix Steinerista
------------------------------

Kenraali Steiner piti yhteyttä suomalaisiin SS-vapaaehtoisiin sodan jälkeenkin. Kuvassa vasemmalta Unto Parvilahti, Steiner ja Aarne Roiha Malmin lentokentällä elokuussa 1956.
Steineria pidetään yhtenä taitavimmista SS-kenraaleista. Henkilönä hän oli helposti lähestyttävä ja pidetty alaistensa keskuudessa. Steinerin ja suomalaisten SS-divisioona Wikingin miesten välillä vallitsi vankka molemminpuolinen kunnioitus. Kenraali Steiner osallistui myös saapumiskatselmukseen 2. kesäkuuta 1943 Hangossa ja saapumisjuhlaan seuraavana päivänä Tampereella.  Steiner piti yhteyttä divisioonansa miesten kanssa sodan jälkeen ja vieraili myös Suomessa.

Steiner oli myös yksi harvoista SS-kenraaleista, joita ei sodan jälkeen asetettu syytteeseen sotarikoksista. Steiner ei esimerkiksi sallinut komentamiensa joukkojen toteuttaa Adolf Hitlerin 9. kesäkuuta 1941 antamaa Komissaarikäskyä.

Sodan jälkeen Steiner asettui Saksan Müncheniin ja kirjoitti äärioikeistolaiselle Plesse-kustantamolle useita teoksia joissa hän yritti propagoida kuvaa Waffen-SS:ta liittoutuneiden voittajaoikeuden uhriksi joutuneena kunniallisena vapaaehtoisjoukkona.*kenen mukaan?* Steiner oli naimaton.

Lähteet
-------

* Stein, George H. (suom. 2004) *Waffen-SS. Hitlerin eliittikaarti sodassa 1939-1945*. Ajatus Kirjat. ISBN 978-951-20-7807-3.
* *Terekille ja takaisin: suomalaisen vapaaehtoisjoukon vaiheita Saksan itärintamalla 1941–43*. Helsinki: Otava, 1958.
* Beevor, Anthony (suom. Kinnunen, Matti): *Berliini 1945*. WSOY, 5. Painos 2003. ISBN 951-0-28347-9.

### Viitteet

1. ↑   Waffen-SS, G.H. Stein sivu 102-104
2. ↑   Beevor, Berliini 1945, 2003, sivut 263-279
3. ↑  Waffen-SS, G.H. Stein sivu 342-343
4. ↑  Terekille ja takaisin; Unto Parvilahti Otava 1958, sivu 295
5. ↑  Buttar, Prit: *Between Giants: The Battle for the Baltics in World War II*, s. 140. Osprey Publishing, 2015. ISBN 978-1472807496.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Chaim Weizmann** (hepr. ‏חיים ווייצמן‎, ven. Хаим Вейцман, 27. marraskuuta 1874 – 9. marraskuuta 1952) oli brittiläistynyt venäjänjuutalainen kemisti, sionisti sekä poliitikko. Hän oli Israelin ensimmäinen presidentti ja hän toimi virassaan vuodesta 1949 aina kuolemaansa saakka vuonna 1952.

Weizmann syntyi Motalin kylässä lähellä Pinskiä nykyisellä Valko-Venäjällä. Myöhemmin hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Sveitsissä Fribourgin yliopistossa. Hän luennoi kemiaa Geneven yliopistossa 1901–1903 ja myöhemmin Manchesterin yliopistossa. Britannian kansalaisuuden hän sai 1910.

Hänen merkittävin löytönsä oli *Clostridium acetobutylicum* -bakteerin eristäminen, joka mahdollisti sen teollisen käytön asetonin valmistukseen. Kemikaalia käytetään savuttoman ruudin valmistukseen. Ensimmäinen prosessia käyttänyt tehdas oli *J&W Nicholson & Co* Lontoon Bow'ssa vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana Weizmann oli Amiraliteetin laboratorioiden johdossa 1916–1919.

Vuonna 1917 Weizmannista tuli British Zionist Federationin puheenjohtaja. Hän sai ulkoministeri, entisen pääministerin ja Manchesterin parlamenttiedustajan, Arthur Balfourin antamaan lupauksen Palestiinaan perustettavasta juutalaisten kansallisesta kotimaasta.

Vuonna 1937 Weizmann tuki brittien ajatusta jakaa Palestiina kahtia, sanoen että puolet on enemmän kuin ei mitään. Tämä sai äärisionistit raivoihinsa. Kuitenkin 1947 sionistijohto lähetti Weizmannin neuvottelemaan Yhdysvaltojen presidentin Harry Trumanin kanssa. Yhdysvallat tunnusti Israelin valtion ja antoi sille huomattavaa taloudellista tukea. Seuraavana vuonna Weizmann äänestettiin Israelin presidentiksi.

Weizmannin veljenpoika Ezer Weizman oli myös Israelin presidentti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chaim Weizmann Encyclopedia Britannica. Viitattu 22.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chaim Weizmann** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**–** | **Israelin presidentti**1949–1952 | Seuraaja:**Jitzhak Ben-Zvi** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Guernica** (baskiksi *Gernika*) on espanjalaisen taidemaalarin Pablo Picasson kubismia edustava öljymaalaus vuodelta 1937. Samana vuonna tapahtuneesta Guernican pommituksesta innoituksensa saanut työ on yksi hänen tunnetuimpia maalauksiaan. Se on nykyään näytteillä Madridin Museo Reina Sofíassa.

Mustavalkoinen, kooltaan 776 × 349 cm maalaus on Picasson suurin. Se valmistui vuonna 1937 pidettyyn Pariisin maailmannäyttelyyn, jonka jälkeen maalaus kiersi eri puolilla maailmaa päätyen lopulta New Yorkin Museum of Modern Artiin vuonna 1939. Picasson toivomuksesta maalaus palautettiin Espanjaan vasta vuonna 1981, kun kenraali Francisco Francon sotilasdiktatuuri oli päättynyt ja maalle säädetty demokraattinen perustuslaki.

Guernican mukaan tehty gobeliini oli vuosina 1985–2009 näytteillä New Yorkissa YK:n turvallisuusneuvoston istuntosalin sisäänkäynnin yhteydessä. Alun perin vuonna 1955 Yhdysvaltain entiselle varapresidentille Nelson A. Rockefellerille valmistunut gobeliini poikkeaa väritykseltään hieman alkuperäisestä maalauksesta. Nykyään se on nähtävillä San Antonion modernin taiteen museossa.

Guernica kuvaa inhimillistä kärsimystä ja sen aihe on peräisin Espanjan sisällissodan aikana 26. huhtikuuta 1937 tapahtuneesta natsi-Saksan ilmavoimien pommituksesta, joka tuhosi Baskimaassa sijaitsevan Guernican kaupungin lähes kokonaan. Hyökkäyksessä kuoli arviolta 1 700 siviiliä. Guernican pommitus oli siihenastisen sotahistorian suurin ja tuhoisin ilmapommitus.

Lähteet
-------

1. ↑  Guernica Timeline Treasures of the World
2. ↑  A scream we can't ignore  3.10.2004. Observer. Viitattu 12.4.2014.
3. ↑  Guernica Tapestry, San Antonio  7/2012. Texas Monthly. Viitattu 12.4.2014.
4. ↑  Hitler's Destruction of Guernica: Practicing Blitzkrieg in Basque Country  26.4.2007. Spiegel Online International. Viitattu 12.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guernica** Wikimedia Commonsissa
**Žirkovo** (ven. Жирково) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Demjanskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Javonin sivujoen Tšernorutšenkan varrella noin viisi kilometriä Demjanskista länteen. Kylässä on 315 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2010).

Žirkovon kunnan pinta-ala on 809,17 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Parfinon piiriin ja Demjanskin piirin Jamnikin kuntaan, idässä Peskin, Demjanskin ja Iljina Goran kuntiin sekä etelässä Marjovon ja lännessä Staraja Russan piireihin. Pinta-alasta 86,3 % on metsää, 5,7 % vesistöjä ja 5,6 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Pola ja sen sivujoet Polomet, Javon ja Ladomirka. Niiden yhtymäkohdassa on 21 neliökilometrin laajuinen luonnonsuojelualue.

Tarasovon ja Veliki Zahodin kunnat liitettiin Žirkovoon vuonna 2010. Nykyään kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 57 kylää: Annino, Arkadovo, Bereznik, Boldyri, Borok, Borovaja, Dobrosli, Golovkovo, Hahili, Hmeli, Ignatitsy, Igoževo, Ikandovo, Jamnik, Jermakovo, Kamenka, Kljonka, Kluksovo, Korpovo, Kostkovo, Kovry, Krasnaja, Leoniha, Malyi Zahod, Maslino, Meglino, Mihaljovo, Narezka, Novoje Sohnovo, Novyi Brod, Novyje Ladomiri, Ohrino, Olzi, Pahino, Paseka, Pekahino, Penkovo, Petrovskoje, Podnovinka, Pridorožnoje, Privolje, Serki, Staroje Sohnovo, Staryi Brod, Staryje Ladomiri, Šumilov Bor, Šumilovo, Tarasovo, Tobolka, Tsemena, Veliki Zahod, Visjutši Bor, Vjazovnja, Vysokuša, Zabolotje ja Zarja. Viidenkymmenen–kahdensadan asukkaan kyliä ovat Tarasovo, Veliki Zahod ja Dobrosli. Kahdeksassatoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Kylistä on linja-autoyhteydet Demjanskiin. Tärkeimmät työnantajat ovat maa- ja metsätalous (26,5 %) sekä opetusala (17,0 %). Žirkovossa toimii maatalousyritys ja Dobroslissa sekä Pridorožnojessa kaksi sahalaitosta. Työvoimasta 52 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Palveluja ovat Žirkovon lastentarha, Veliki Zahodin keskikoulu, kaksi kulttuuritaloa, neljä kirjastoa, kaksi postia ja kolme ensiapuasemaa.

Seudun nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat sekä kulttikivet, Petrovskojen ja Tarasovon kirkot, Petrovskojen kartanoalue sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Žirkovskoje selskoje poselenije, Demjanski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 3: Materialy po obosnovaniju, prognoz razvitija territorii, predloženija po territorialnomu planirovaniju Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 24.6.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Žirkovon kunnan sivusto (venäjäksi)
**Mason "The Line" Dixon** on Sylvester Stallonen kehittämä ja Antonio Tarverin esittämä hahmo elokuvassa *Rocky Balboa*.

Hahmon taustaa
--------------

Mason Dixon on syntynyt 12. elokuuta 1975 Tampassa Floridassa. Varttuessaan hän alkoi harrastaa nyrkkeilyä ja elokuvan aikoihin Dixon oli voittanut kaikki 33 otteluaan, joista 30 tyrmäyksellä. Elokuvan juoni ei kerro, miten Dixonista tuli maailmanmestari. Dixon elää ylenpalttisesti, treenaa moderniin tyyliin ja katsoo aina ottelemansa ottelut videolta. Lisäksi hän harrastaa autojen keräilyä.

Dixonin rooli elokuvassa
------------------------

Elokuvan alussa Dixon tyrmää jälleen uuden vastustajansa helposti saaden yleisön vihat niskoilleen. Hänen entinen valmentajansa Martin sanoo hänelle hänen saavan vielä arvoisensa vastustajan. Eräänä päivänä urheiluohjelmassa keskustellaan entisajan nyrkkeilijöistä ja siitä, voittaisiko Rocky Dixonin. Kaksi kolmesta nyrkkeilijästä äänestää Rockyn voittavan. Samalla esitetään tietokoneella luotu simulaatio-ottelu, jossa Rocky tyrmää Dixonin 13. erässä. Dixonin promotoijat haukkuvat ottelun ja pilkkaavat Rockya, josta on tullut ravintolan omistaja. Aluksi Dixon kieltäytyy mahdollisesta ottelusta sanoen voittavansa Rockyn helposti, mutta hyväksyy myöhemmin haasteen. Rocky ottaa vastaan Dixonin haasteen saatuaan uuden nyrkkeilylisenssin.

Lehdistötilaisuudessa Dixon sanoo ottelevansa Rockya vastaan ainoastaan faniensa puolesta, voittaakseen heidän kunnioituksen puolelleen. Dixon sanoo Rockylle antavansa tälle mahdollisuuden säilyttää kunniansa, mutta pudottaa hänet heti, jos hän satuttaa Dixonia. Ottelu käydään Mandalay Bayssa Las Vegasissa. Dixon lyö Rockyn kahdesti kanveesiin toisessa erässä, mutta satuttaa kätensä ja ottelun suunta kääntyy Rockyn puolelle. Ottelu kestää viimeiseen erään saakka, ja lopulta Dixon voittaa tuomariäänin saaden vihdoinkin kaipaamaansa kunnioitusta. Elokuvan vaihtoehtoisessa lopussa Rocky voittaa ja Dixon sanoo kunnioittavansa häntä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raymond, Charles Nicholas: Rocky: Mason "The Line" Dixon's Boxing Record (Every Win & Loss) *screenrant.com*.  1.8.2021. Viitattu 25.9.2023. (englanniksi)
**Zelenograd** (ven. Зеленогра́д, suom. *Vihreä kaupunki*) on Moskovan hallinnollisiin alueisiin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä luoteeseen Moskovan keskustasta. Zelenograd muodostaa Moskovan kymmenennen piirikunnan. Vuonna 2002 kaupungissa eli 215 727 ihmistä.

Zelenograd rakennettiin 1958 Neuvostoliiton vastineeksi Piilaaksolle, joka terminä tuli käyttöön vuonna 1971 mutta Piilaakson panos puolustuselektroniikassa oli suuri jo toisen maailmansodan ajasta lähtien. Zelenograd oli suljettu kaupunki vuoteen 1991 asti. Zelenograd oli jo Neuvostoliiton aikana yksi maan merkittävimmistä elektroniikka-, mikroelektroniikka- ja tietokoneteollisuuskeskittymiä. Se on tärkeässä asemassa Venäjän tietotekniikassa edelleen.

Vuonna 1988 Zelenogradiin liitettiin Krjukovo, joka on yksi Moskovan taistelun tärkeimmistä paikoista. Lukuisia toisen maailmansodan sankarimuistomerkkejä sijaitsee Zelenogradissa ja sitä ympäröivillä alueilla.

Kaupungin nimikkoväri on vihreä ja nimikkoeläin orava.

Piirit
------

Zelenogradin piirikunta jakautuu viiteen piiriin:

* Matuškino (Район Матушкино)
* Savjolki (Район Савёлки)
* Staroe Krjukovo (Район Старое Крюково)
* Silino (Район Силино)
* Krjukovo (Район Крюково)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zelenograd** Wikimedia Commonsissa

Näkymä Zelenogradin Panfilovskin valtatieltä
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zelenograd
**Pielilä** (ven. Белого́рка, *Belogorka*) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 3,5 kilometriä Siiverskan asemalta itään. Kylässä on 2 300 asukasta (vuonna 2012).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1700-luvun lopulla rakennetusta Frantz Böllin aateliskartanosta, jota kutsuttiin aluksi nimellä *Gorka* ja myöhemmin perustajansa mukaan *Belogorka*. 1800-luvun lopulla seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1912 Belogorkan päärakennuksen paikalle pystytettiin Jelisejevin kauppiasperheen tyttären jugendtyylinen kartano. 1920-luvulla sinne perustettiin maatalouden tutkimuslaitos.

Nykyään Pielilässä toimii Venäjän maatalousakatemian tutkimusinstituutti sekä meteorologinen tutkimuslaitos. Kylä koostuu etupäässä viisikerroksisista asuintaloista. Palveluihin kuuluvat lastentarha, alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Pielilään on linja-autoyhteys Siiverskan asemalta.

Ortesjoella käytöstä poistetun voimalaitoksen lähellä on luonnonmuistomerkkinä suojeltu devonikauden kalafossiileja sisältävä kalliomuodostelma. Patoaltaan rannalla sijaitsee myös 1000–1300-luvun kurgaanihauta. Kylän rakennusmuistomerkkejä ovat 1990-luvulla raunioitunut Jelisejevan kartano (arkkitehti Vladimir Tavlinov) sekä restauroitu, mutta torninsa ja kupolinsa menettänyt Pyhän Nikolauksen kirkko (Stepan Ovsjannikov, 1904–1906).

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 31. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2.
2. 1 2 3 4  Projekt Generalnogo plana Siverskogo gorodskogo poselenija Gattšinskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti. Tom 2: Materialy po obosnovaniju  2012. Lengraždanprojekt. Viitattu 7.10.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  *Vokrug Peterburga: Putevoditel "Afiši"*, s. 172–173. Sankt-Peterburg: Izdatelski dom "Afiša", 2007. ISBN 978-5-91151-024-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Pielilä Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Nanto** (jap. 南砺市, *Nanto-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa. Kaupungin alue ulottuu Oyabe- ja Shōjokien tasangolta korkealle Japanin Alpeille ja rajautuu Gifun ja Ishikawan prefektuureihin. Huomattavimpia vuorenhuippuja ovat esimerkiksi Oizurugatake, Ningyōvuori ja Kongōdōvuori. Nantossa on 49 567 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 668,64 neliökilometriä.

Nanto on kaupunkina suhteellisen nuori, sillä se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen kahdeksan kuntaa: Fukumitsun, Fukunon, Inamin ja Jōhanan maaseutukaupungit sekä Inokuchin, Kami-Tairan, Tairan ja Togan kyläkunnat. Inami ja Jōhana kehittyivät historiallisesti buddhalaisten temppelien portineduskaupunkeina, Fukumitsu ja Fukuno markkinapaikkoina. Edo-kaudella seutu kuului Kagan daimiokuntaan ja siellä tuotettiin esimerkiksi silkkiä. Nykyisin kaupungissa on muun muassa alumiinin, rakennustarvikkeiden, pesäpallomailojen ja puukäsitöiden tuotantoa. Maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi kakeja, taaroa ja koristekukkia.

Kaupungin eteläosassa on vuoristoinen Gokayaman alue, joka tunnetaan *gasshō-zukuri*-tyylisistä, jyrkkäkattoisista rakennuksistaan. Siellä sijaitsevat Ainokuran ja Suganuman kylät on hyväksytty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995 osana kohdetta "Shirakawa-gōn ja Gokayaman historialliset kylät". Jōhanan kaupunginosa tunnetaan Hikiyama-festivaalistaan, joka on otettu vuorostaan Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Valtaosa kaupungin alueesta kuuluu Hakusanin kansallispuistoon ja muihin luonnonpuistoihin. Nantoa palvelee JR Nishi-Nihonin Jōhana-linja.

Kuvia
-----

* Museo Suganuman kylässäMuseo Suganuman kylässä
* Fukumitsun kaupunginosaa talvellaFukumitsun kaupunginosaa talvella
* Jōhanan hikiyama-festivaaliJōhanan hikiyama-festivaali
* Zentoku-jiZentoku-ji

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  南砺市の概要 Nanto City. Viitattu 27.12.2020.
2. 1 2  南砺市の人口 Nanto City. Viitattu 27.12.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 南砺市 Kotobank. Viitattu 27.12.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 南砺（市） Kotobank. Viitattu 27.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nanto** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Toyaman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Himi
* Imizu
* Kurobe
* Namerikawa
* Nanto
* Oyabe
* Takaoka
* Tonami
* Toyama (pääkaupunki)
* Uozu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Naka-Niikawan piirikunta** (Funahashi · Kamiichi · Tateyama) · **Shimo-Niikawan piirikunta** (Asahi · Nyūzen) |

 |
**Jacob Ernst Marcus** (1774 Sint Eustatius – 1826 Amsterdam) oli hollantilainen taidemaalari. Hänen tuottamiensa maalausten teemana olivat erilaiset maisemat, genrekohtausket sekä muotokuvat. Marcus oli Amsterdamissa sijainneen Koninklijke -akademian jäsen ja oli myös Amsterdamin taideyhdistyksen perustajajäsen vuonna 1801.

Marcus voitti Stadtstekenacademie -taideakatemiasta kultamitalin vuonna 1798. Hän sai samoihin aikoihin piirustuskoulutusta Steven Goblélta sekä Reinier Vinkelesiltä ja oli täten yksi harvoista Vinkelen hyväksymistä oppilaista. Marcus nimitettiin vuonna 1820 professoriksi ja Akademie van Beeldende Kunstenin johtajaksi Amsterdamissa.

Teoksia
-------

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  stephenongpin.com/artist/245099/jacob-ernst-marcus *stephenongpin.com*. Viitattu 7.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jacob Ernst Marcus** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ljubnitsa** (ven. Любница) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Valdain piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängöllä 38 kilometriä Valdain kaupungista länteen. Kylässä on 800 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2011).

Maantiede ja asutus
-------------------

Ljubnitsan kunnan pinta-ala on 247 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Valdain piirin Jaželbitsyn ja etelässä Semjonovštšinan kuntiin sekä lounaassa Demjanskin ja luoteessa Kresttsyn piireihin. Pinta-alasta 41,4 % on metsää, 31,1 % maatalousmaata, 17,3 % vesialuetta ja 6,6 % luonnonsuojelualuetta.

Kunnan alueella virtaa Polan sivujoki Polomet. Suurin järvi on Somino. Osa alueesta kuuluu Valdain kansallispuistoon.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 23 kylää: Byltšino, Dolmatovo, Dubrovka, Gorki, Gostevštšina, Jamnitsa, Jermoškino, Karnauhovo, Korytinka, Kstetški, Kuvizino, Lutovjonka, Miljatino, Novyje Udritsy, Padberežje, Petrovo-Sosnitsy, Selilovo, Sirotino, Sosnitsy, Staryje Udritsy, Ugly, Vysokuša ja Žernovka. Ljubnitsan jälkeen toiseksi suurin kylä on yli 300 asukkaan Lutovjonka.

Historia
--------

Ljubnitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. 1800-luvulla se oli huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus. Vuosisadan lopulla rakennettiin kylän kautta kulkeva rautatie. Neuvostoaikana perustettiin hyvän maineen saanut meijeri, joka on onnistunut säilyttämään asemansa 1990-luvun talouslaman jälkeenkin.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Ljubnitsan kautta kulkee Bologojen ja Dnon välinen rautatie sekä Demjanskin ja Jaželbitsyn välinen maantie. Kunnasta on linja-autoyhteydet Valdaihin, Demjanskiin, Novgorodiin ja Pietariin.

Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous (50,6 % vuonna 2012) serkä erilaiset julkiset palvelut. Kunnassa toimii kaksi karjatilaa, meijeri ja suurkanala. 41 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja 32 % työikäisistä ei käy ansiotöissä.

Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Lutovjonkassa ja muissa kylissä.

Nähtävyydet
-----------

Seudulla on muinaisia hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkehin kuuluvat Lutovjonkan kirkko ja Ljubnitsan kaksi vanhaa asuintaloa. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.

Lähteet
-------

* Generalnyi plan: Ljubnitskoje selskoje poselenije, Valdaiski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 3: Materialy po obsnovaniju  2012. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt.  Arkistoitu 6.8.2016. Viitattu 8.9.2013. (venäjäksi)

### Viitteet

1. 1 2  Generalnyi plan, s. 10.
2. 1 2  Generalnyi plan, s. 8.
3. ↑  Generalnyi plan, s. 39.
4. ↑  Generalnyi plan, s. 53.
5. ↑  Istorija poselenija *lubnitsa.ru*.  Arkistoitu 4.9.2017. Viitattu 8.9.2013. (venäjäksi)
6. ↑  Ljubnitskoje selskoje poselenije *lubnitsa.ru*.  Arkistoitu 25.9.2013. Viitattu 8.9.2013. (venäjäksi)
7. ↑  Generalnyi plan, s. 41.
8. ↑  Generalnyi plan, s. 26–27.
9. ↑  Generalnyi plan, s. 18.
10. ↑  Generalnyi plan, s. 25.
11. ↑  Generalnyi plan, s. 33–35.
12. ↑  Generalnyi plan, s. 12–13.

Aiheesta muualla
----------------

* Ljubnitsan kunnan sivusto (venäjäksi)