recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bimalendu Mukherjee** (bengaliksi বিমলেন্দু মুখোপাধ্যায়; 2. tammikuuta 1925 Länsi-Bengali – 22. tammikuuta 2010) oli intialainen muusikko. Hän oli ensisijaisesti sitaristi, mutta soitti monia muitakin soittimia ja lauloi. Hän myös kehitti ja muokkasi perinteisiä soittimia, kuten sitaria, surbaharia ja veenaa. Mukherjee saavutti menestystä esiintymisillään ja radiolähetyksillään 1940-luvulta 1960-luvun alkuun. 1960-luvulta alkaen hän koulutti useita oppilaita, joiden joukossa oli Anupama Bhagwat. Hän myös kirjoitti tutkielmia ja kommentaareja musiikkiaiheista.

Mukherjee sai varhaisen koulutuksensa nykyisen Bangladeshin alueella ja opiskeli myöhemmin geologiaa, josta sai maisterin arvon Kalkutan yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi Bhilain mineraalivarojen vastuuhenkilönä vuosina 1955–1983. Tämän jälkeen hän pääsi Indira Kala Sangeet Vishwavidyalaya -taideoppilaitoksen vararehtoriksi Khairagarhissa.

Mukherjee lähetettiin vuonna 1962 Neuvostoliittoon tutustumaan maan mineraalien etsimiseen tarkoitettuun järjestelmään. Samalla hän tutustui eurooppalaiseen musiikkiin Moskovan konservatoriossa. Hän vieraili monissa muissakin maissa tutustumassa niiden musiikkiperinteisiin, musiikkikasvatusjärjestelmiin ja esittäviin taiteisiin. Mukherjee edusti Intiaa International Society for Music Educationin kansainvälisessä konferenssissa.

Myös Mukherjeen pojasta Budhaditya Mukherjeesta tuli muusikko.

Lähteet
-------

1. ↑  Remembering Eminent Hindustani Classical Sitar, Surbahar Maestro and Guru Pandit Bimalendu Mukherjee on his 9th Death Anniversary (Arkistoitu – Internet Archive) Justdial
2. 1 2 3 4  Acharya Bimalendu Mukherjee Anupama Bhagwat


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Yabu** (jap. 養父市, *Yabu-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Maruyamajoen ja sen sivujokien varrella. Lännessä sen alue nousee 1 510 metriä korkealle Hyōvuorelle ja rajautuu Tottorin prefektuuriin. Pohjoisessa kohoaa matalampi Myōkenvuori. Yabussa on 23 205 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 422,91 neliökilometriä.

Yabu on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen neljä entisen Yabun piirikunnan maaseutukaupunkia, Ōya, Sekinomiya, Yabu ja Yōka. Kaupungin keskusta sijaitsee Yōkassa. Historiallisesti alue kehittyi San’indō-tiereitin ja Maruyamajoen vesiliikenteen yhtymäkohdassa. Keskiajalla sitä hallittiin Yagin linnasta, jonka vierelle kehittyi Yabuichiban linnanaluskaupunki. Linna hylättiin Sekigaharan taistelun jälkeen. Perinteisiä elinkeinoja olivat Tajima-naudanlihan tuotanto ja silkinviljely, myöhemmin Yabuun syntyi tekstiilien valmistusta ja koikarppien kasvatusta. 1500-luvulta lähtien siellä toimi Akenoben kaivos, josta kaivettiin esimerkiksi hopeaa, kuparia ja tinaa. Se suljettiin lopulta vuonna 1987. Nykyisin kaupungissa harjoitetaan nautakarjan kasvatuksen lisäksi riisin, vihannesten, hedelmien ja koristekukkien viljelyä.

Yabun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Nagusan pyhäkkö, jonka Izumon pyhäköltä tuotu pagodi on nimetty yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, Yabun pyhäkkö ja Yagin linnan rauniot. Matkailijoita Yabuun houkuttelevat ylänköalueet hiihtokeskuksineen. Kaupungin länsiosat kuuluvat Hyōnosenin–Ushiroyaman–Nagisanin puolikansallispuistoon. Yabua palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja.

Kuvia
-----

* Yabu-jinjaYabu-jinja
* Nagusa-jinjaNagusa-jinja
* Tendakin vesiputousTendakin vesiputous
* Yōkan alue ilmakuvassa vuonna 1976Yōkan alue ilmakuvassa vuonna 1976

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 養父市 Kotobank. Viitattu 15.03.2020.
2. 1 2  養父市 Yabu City. Viitattu 15.03.2020.
3. 1 2  養父市の市花・市木について（補足資料） Yabu City. Viitattu 15.03.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 養父（市） Kotobank. Viitattu 15.03.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yabu** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hyōgon prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Aioi
* Akashi
* Akō
* Amagasaki
* Asago
* Ashiya
* Awaji
* Himeji
* Itami
* Kakogawa
* Kasai
* Katō
* Kawanishi
* Kōbe (pääkaupunki)
* Miki
* Minami-Awaji
* Nishinomiya
* Nishiwaki
* Ono
* Sanda
* Shisō
* Sumoto
* Takarazuka
* Takasago
* Tanba
* Tanba-Sasayama
* Tatsuno
* Toyooka
* Yabu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Akōn piirikunta** (Kamigōri) · **Ibon piirikunta** (Taishi) · **Kakon piirikunta** (Harima · Inami) · **Kanzakin piirikunta** (Fukusaki · Ichikawa · Kamikawa) · **Kawaben piirikunta** (Inagawa) · **Mikatan piirikunta** (Kami · Shin’onsen) · **Sayōn piirikunta** (Sayō) · **Takan piirikunta** (Taka) |

 |
**Kosmonautiikan museo** on Moskovassa sijaitseva entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen avaruuden tutkimuksen museo. Sen päällä on Avaruuden valloittajien muistomerkki. Monumentti pystytettiin vuonna 1964. Museo avattiin 10. huhtikuuta 1981..

Museolla on 85 000 avaruustoimintaan liittyvää esinettä. Museon pääteemoja ovat Neuvostoliiton avaruusohjelman pääsuunnittelija Sergei Koroljov, lyhyesti Sputnik, kuuluotain ja Venera-venusluotain sekä Sojuz-avaruusohjelma ja muut miehitetyt avaruuslennot. 

Vuonna 2009 museo avattiin kolmivuotisen remontin jälkeen. Nykyään se esittelee koko maailman avaruusohjelmia, lähinnä ISS-avaruusteeman ja Yhdysvaltojen, Kiinan ja Intian kantorakettien pienoismallien kautta. 

Museossa vierailee vuosittain 300 000 ihmistä.

Kuvia
-----

* Rakettimoottori RD-270.Rakettimoottori RD-270.
* Juri Gagarinin avaruusalus.Juri Gagarinin avaruusalus.
* Kuuauto Lunohod.Kuuauto Lunohod.
* Apollo-Sojuz (1974) lentäjän käsikirja.Apollo-Sojuz (1974) lentäjän käsikirja.
* Postereita.Postereita.

Lähteet
-------

1. ↑  J. Chater and N. Toohey (toim.): *Moon Moscow and St. Petersburg*. Public Affairs 2009. p. 171[vanhentunut linkki].
2. 1 2  Russian Museums Guide *russianmuseums.info*.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kosmonautiikan museo**.
* Museon lyhyt kuvaus venäjäksi
**Melba** on alun perin kanadalainen tarhaomenapuun lajike, joka on tunnettu 1900-luvun alusta lähtien. Lajike on saanut nimensä australialaisen sopraanon Nellie Melban mukaan. Melban toinen kantalajike on tunnettu kanadalainen McIntosh-lajike.

Melba luokitellaan syysomenoihin. Omena on keskikokoinen, pyöreä tai heikosti luumunmuotoinen. Hedelmän pohjaväri on vaaleanvihreä, peiteväri kellanpunertava. Lajikkeesta tunnetaan myös variaatio 'Punainen Melba', jonka omena on kokonaan voimakkaanpunainen. Hedelmän tuoksu on vahvan persikkainen. Lajike on hyvin arka omenaruvelle.

Melbaa käytettiin Piikkiön Yltöisten Puutarhantutkimuslaitoksen risteytyksissä 1950–60-luvuilla. Suomessa jalostettuja jälkeläislajikkeita ovat Jättimelba (Melba × Huvitus), Maikki, Make, Pirja, Samo (Melba × Huvitus) ja Vuokko (Melba × Huvitus).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Krannila, A. & Paalo, A.: *Omenapuu*. Moreeni, 2010. ISBN 978-952-254-033-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melba**.
Turisteja haihäkissä.
**Häkkisukellus** tai **haihäkkisukellus** on vedenalaista sukellusta tai snorklausta, jossa haiden tarkkailija oleilee suojahäkissä. Suojahäkin tarkoituksena on estää haita joutumasta kosketuksiin sukeltajien kanssa. Häkkisukellusta käytetään tieteelliseen havainnointiin, vedenalaiseen elokuvaukseen, sekä turismiin. Yleensä hait houkutellaan häkkien läheisyyteen jollain syötillä, kuten tonnikalalla.

Historia
--------

Hain häkit kehitti ensimmäisenä Jacques Cousteau. Cousteau käytti hain häkkiä Hiljaisen maailman tuotannossa, joka julkaistiin vuonna 1956. Rodney Fox kehitti oman hain häkin 1960-luvulla. Foxin ensimmäinen suunnittelu sai inspiraationsa vierailusta eläintarhassa, jonka hän teki selvittyään lähes kohtalokkaasta hain hyökkäyksestä vuonna 1963. Hain häkkiä paranteltiin edelleen ja lopulta Peter Gimbel osallistui myös sen suunnitteluun vuonna 1971 Blue Water, White Death -elokuvan tuotannossa.

Turismi
-------

2000-luvun aikana häkkisukelluksesta on muodostunut suosittu turistinähtävyys. Suosittuja sijainteja ovat mm. Etelä-Afrikan rannat, Meksikon rannat ja Etelä-Australia.

### Onnettomuudet

Silloin tälloin raportoidaan tilanteista, kun valkohait ovat päässeet häkkeihin sisälle. Vuonna 2005 brittiläinen turisti Mark Currie altistui suurelle loukkaantumis- tai kuolemanvaaralle, kun 5 metriä pitkä valkohai puri hain häkin tankojen läpi, kun sitä käytettiin virkistyshaisukelluksessa rannikolla Etelä-Afrikassa.

Katso myös
----------

* Valkohai

Lähteet
-------

1. ↑  Shark Cage and Sea Lion Diving with Calypso Star Charters, Port Lincoln *Calypso Shark Cage Diving*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Going on a Cage Dive with Sharks, What is it and Why Would you?! *RUSHKULT*.  25.10.2018. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  The World's Best Places to Shark Cage Dive *Bluewater Dive Travel*.  3.4.2020. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
4. ↑  Allie Townsend: Top 10 Unforgettable Shark Moments - TIME *Time*.  1.8.2011. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  5 things you won’t believe Jacques Cousteau put into the ocean *Trivia Happy*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
6. ↑  Rodney Fox | Great White Shark Bite In Australia In 1963 *ultimate-animals.com*.  8.3.2017. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
7. ↑  Blue Water, White Death (Peter Gimbel, 1971) *offscreen.com*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
8. ↑  Terry Ward Updated: 2021-08-11T16:15:00-04:00: Best Places for Cage Diving with Great White Sharks *Scuba Diving*. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
9. ↑  Hyytävä video sukeltajan kauhunhetkistä - hai puski kaltereiden läpi häkkiin *www.iltalehti.fi*. Viitattu 20.6.2023.
10. ↑  Sam Jones: It was a real thrill, says tourist nearly eaten by 18ft great white shark *The Guardian*.  25.3.2005. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
**Jorma Cantell** (s. 18. maaliskuuta 1935) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Mikkelistä kotoisin ollut Cantell opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi. Hän toimi 1960-luvulla Partiopoikajärjestön tiedotussihteerinä 1960–1961, Uuden Suomen toimittajana 1961–1963, Ylioppilaslehden päätoimittajana 1963–1966 ja Suomen Sosialidemokraatin eduskuntatoimittajana 1967–1970. Tämän jälkeen Cantell oli Metallityöväen liiton tiedotussihteerinä, Ahjo-lehden päätoimittajana 1970–1973 ja Suomen Sosialidemokraatin toisena päätoimittajana 1973–1976. Cantell irtisanoutui Suomen Sosialidemokraatista 13. syyskuuta 1976 vastalauseena lehden alistamiselle SDP:n tarkempaan valvontaan. Myöhemmin hän työskenteli Valco Oy:n henkilöstö- ja suhdetoimintajohtajana 1976–1979. Cantell kuului 1960- ja 1970-luvulla SDP:ssä muun muassa Kalevi Sorsan lähipiiriin.

Cantell oli sitten omistamansa *Viestintäkanava Oy*:n toimitusjohtajana vuodesta 1980 alkaen. Hän toimi myös Osuuspankkien palkansaajaosaston yhteyspäällikkönä ja YV-lehden toimituspäällikkönä 1985–1988 sekä Eläke-Varman tiedotussihteerinä 1994–1995.

Cantell julkaisi omakustanteena muistelmakirjansa *Tyhjäntoimittajan tunnustuksia* vuonna 2008. Cantell on kirjoittanut myös yhden Uusi Suomi -lehden toimitukseen sijoittuvan dekkarin *Murha lehtitalossa* ja suomentanut kirjoja.

Teoksia
-------

* *Tulokset puntarissa : SAK:n edunvalvonta 1986-1991*. Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö, Helsinki 1991
* *Murha lehtitalossa* : jännitysromaani. Littera, Espoo 1995
* *Lauri Cantell läheistensä silmin* ; toim. Jorma Cantell. 1995
* *Tyhjäntoimittajan tunnustuksia*. Viestintäkanavat Oy, Kauniainen 2008

Suomennoksia
------------

* Henry Kolarz : *Suuri junaryöstö*. Kirjayhtymä, Helsinki 1966 (alkuteos *Die Gentlemen bitten zur Kasse*)
* Sven Öste : *Vietnam - sota vailla toivoa?*. Kirjayhtymä, Helsinki 1966 (alkuteos *Vietnam - krieg utan hopp?*)
* Östen Undén : *Ulkoministerin muistelmia*. Gummerus 1968 (alkuteos *Minnesanteckningar*)
* Jan-Magnus Jansson : *Samassa veneessä*. Kirjayhtymä, Helsinki 1981

Lähteet
-------

1. ↑  Luoma, Jukka: *Mitä Missä Milloin 1978*, s. 11. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1977. ISBN 951-1-04521-0.
2. ↑  Kauniaisten kaupunginkirjasto elmerinfo.net : Jorma Cantell
3. ↑  Unto Hämäläinen : Vanha demari kenkkuilee Jorma Cantell kaivelee asioita, joita työväenliikkeen muistelmissa ei yleensä ole tapana muistella, Helsingin Sanomat 11.3.2008
4. ↑  Jorma Virtasen Jorman maailma 17.4.2008 : Isänmaallinen sosialisti tulittaa ja tilittää


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Hakavillakas** (*Arctornis l-nigrum*) on lähes täysin valkoinen yöperhoslaji. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Hakavillakas on valkoinen, hieman silkinhohtoinen ja siiviltään läpikuultava perhonen. Ainoana siipikuviona etusiivessä on musta L-kirjaimen muotoinen laikku. Takasiivet ovat puhtaanvalkoiset samoin ruumis. Tuntosarvet ovat valkoiset tai kellertävät. Raajat ovat valkoiset mustilla poikkivöillä. Siipiväli on koiraalla 37–47 mm ja naaraalla 48–56 mm.

Samannäköinen laji on valkovillakas (*Leucoma salicis*), jolla on kuitenkin mustat tuntosarvet eikä lainkaan siipikuvioita.

* ♀♀
* ♂♂

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Hakavillakkaan levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan, Tanskan, aivan eteläisimmän Ruotsin ja Baltian kautta idässä Japaniin saakka. Suomesta hakavillakas on tavattu ainoastaan parikymmentä kertaa, ensimmäisen kerran syyskuussa 2001 Virolahdelta. Perhoset lentävät kesäkuun lopusta heinäkuun lopulle ja lämpiminä kesinä saattaa syntyä osittainen toinen sukupolvi elo-syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Hakavillakkaat elävät erityisesti jaloja lehtipuita kasvavissa lehtimetsissä. Se on paikallinen, ja yksilöitä tavataan vain harvoin tavallisen elinympäristön ulkopuolella. Yksilöt oleskelevat tavallisesti korkealla latvustoissa ja lepäävät päivisin lehtien alapinnoilla. Häirittynä ne lennähtävät pieniä matkoja. Lento alkaa illan hämärryttyä, ja koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin.

Naaras munii 100–300 munaa, jotka kuoriutuvat vajaata paria viikkoa myöhemmin. Toukat piilottelevat lehtien alapinnoilla kunnes siirtyvät talvilevolle käärityn lehden sisään. Vanhemmat toukat ovat nopealiikkeisiä ja oleskelevat lehdillä piilottelematta itseään. Täysikasvuiset toukat koteloituvat seuraavana vuonna touko-kesäkuun vaihteessa yhteensidottujen lehtien väliin. Tarpeeksi kuumina kesinä koko perhosen kehitys munasta aikuiseksi voi tapahtua yhdessä kuukaudessa.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö monien eri lehtipuiden lehtiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
2. ↑  UK Moths (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 433–435
4. ↑  Suomen perhostutkijain seura: hakavillakas (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Perhoswiki[vanhentunut linkki]
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q45515
* Wikispecies: Arctornis l-nigrum
* BioLib: 54742
* BOLD: 162455
* CoL: 5VS44
* EoL: 509055
* EUNIS: 309143
* Fauna Europaea: 447124
* Fauna Europaea (new): 7acb70b8-617f-4f77-9f14-b496a08d4fb1
* GBIF: 1819496
* iNaturalist: 469887
* IRMNG: 10320192
* LepIndex: 49263
* LoB: 5520
* MaBENA: ArctoLnigr
* NBN: NHMSYS0000501296

 |

 |
Instituutin päärakennusta portilta katsoen.
**Lebedev-instituutti** (ven. Физический институт имени П. Н. Лебедева Российской академии наук, *Fizitšeski institut imeni P. N. Lebedeva Rossijskoi akademii nauk*) on Venäjän tiedeakatemiaan kuuluva fysiikan tutkimuskeskus Moskovassa. Se tunnetaan myös lyhenteellä **FIAN** (ФИАН).

Instituutti on Venäjän vanhimpia tieteellisiä tutkimuskeskuksia. Sen historia juontuu Pietari Suuren alun perin Pietarin Kunstkameraan vuonna 1714 perustamaan fysiikan instrumenttien kokoelmaan. Nykymuotoinen instituutti perustettiin Neuvostoliitossa vuonna 1934, jolloin akateemikko Sergei Vavilov alkoi kehittää sitä Moskovassa. Samana vuonna se nimettiin venäläisen fyysikon Pjotr Lebedevin mukaan. 

Instituutti tutkii mm. lasereita, pimeää ainetta, nanorakenteita, suprajohtavuutta, kosmista säteilyä, gamma-astronomiaa.

Instituutin tieteellisiä julkaisusarjoja ovat *Kratkije soobštšenija po fizike* (englantilainen käännösversio *Bulletin of the Lebedev Physics Institute*) sekä *Kvantovaja elektronika* (*Russian Journal of Quantum Electronics*, ent. *Soviet Journal of Quantum Electronics*).

Johtajat
--------

1. Sergei Vavilov (1934–1951)
2. Dmitri Skobeltsyn (1951–1972)
3. Nikolai Basov (1973–1988)
4. Leonid Keldyš (1988–1994)
5. Oleg Krohin (1994–2004)
6. Gennadi Mesjats (2004–)

Nobel-palkitut
--------------

* 1958 – Pavel Tšerenkov, Igor Tamm, Ilja Frank: Tšerenkov-säteily
* 1964 – Nikolai Basov, Aleksandr Prohorov: kvanttielektroniikka - laser, maser
* 1975 – Andrei Saharov: ihmisoikeuksista Nobelin rauhanpalkinto entiselle vetypommien kehittäjälle
* 2003 – Vitali Ginzburg: suprajohtavuus

Aiheesta muualla
----------------

* Instituutin sivusto (englanniksi) (venäjäksi)
| *Kira Kira* |
| --- |
| **Genre** | Draama, Romanssi, Musiikki
 |
| Peli: *Kira Kira* |
| **Pelin tuottaja** | Overdrive |
| **Pelin julkaisija** | Overdive (Windows)PrincessSoft (PS2) |
| **Genre** | Visual novel, Eroge |
| **Ikäsuositus** | K-18 |
| **Laitealustat** | Windows, PlayStation 2, iOS, |
| **Julkaisupäivämäärä** | 27.11.2007 (Windows)26.2.2009 (PS2)20.11.2009 (iPhone OS)
 |

**Kira Kira** (キラキラ) on japanilainen Overdriven kehittämä-tyyppinen-peli. Se julkaistiin alun perin tietokoneelle 27.11.2007. Virallinen englanninkielinen käännös ilmestyin MangaGamerin kääntämä kesäkuussa 2009. Spin-off jatko-osa Kirakira Curtain Call julkaistiin elokuussa 2008. Pelin PlayStation 2-versio julkaistiin 26.2.2009. Eroottisista osuuksista karsittu iPhone ja iPod touch -versio julkaistiin App Storessa 20.11.2009.

Juoni
-----

Pelin päähenkilöt *Shikanosuke*, *Kirari*, *Sarina* ja *Chie* ovat koulunsa kirjallisuuskerhon jäseninä. Kerhoa ollaan lopettamassa, joten he päättävät perustaa punk-bändin tarkoituksenaan esiintyä tulevassa koulujuhlassa ja jättääkseen kerholle kunnon jäähyväiset. Internetiin lisätyn yhtyeen esiintymisvideon johdosta heidät pyydetään soittamaan Nagoyalaiselle klubille. Alun perin bändi oli suunniteltu lopetettavaksi koulujuhlan jälkeen, mutta se päättääkin lähteä kiertueelle ympäri Japania.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kirakira (Visual Novel)
**Wanaja Wild** on vuonna 2008 perustettu hämeenlinnalainen rullakiekkoseura. Wanaja Wild pelasi ensimmäisen kautensa Suomen Jääkiekkoliiton alaisessa SM-liigassa kaudella 2008, jonne joukkue selvisi liigakarsintojen kautta keväällä 2008. Joukkueessa kiekkoili useita tunnettuja rulla- ja jääkiekkoilijoita, kuten muun muassa Riku Hahl, Lennart Petrell sekä Mikko Mäenpää. Joukkuetta valmentaa Jarkko Julkunen. 

**Kausi 2008** sujui joukkueelta opetellessa ja tuulimyllyjä vastaan taistellessa. Tuloksena runkosarjassa yksi piste, sarjajumbon paikka ja eniten jäähyminuutteja.

**Kaudella 2009** joukkue oli jälleen runkosarjan viimeinen ja pelasi runkosarjan jälkeen 13.6.2009 tasonmittausottelun Wild - Players, joka päättyi isätien 5-4 voittoon.

**Kaudella 2010** joukkue osallistui kolmannen kerran SM-liigaan, mutta suljettiin sarjasta, kun pelaajapulan vuoksi otteluun Vuorelan Veikot - Wanaja Wild ei saatu lähetettyä joukkuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jatkoajan keskustelu; Rullakiekko 2010 Jatkoaika.com. Viitattu 06.06.2010.
**Veijeany Christopher Samba** (s. 28. maaliskuuta 1984 Créteil, Ranska) on kongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Aston Villa FC:tä.

Ura
---

Créteilissä, Ranskassa syntynyt Samba aloitti uransa FC Rouenissa ennen siirtymistä Sedaniin, missä hän pelasi ykkösjoukkueessa 26 ottelua.

Vuonna 2004 Samba siirtyi saksalaiseen Hertha BSC:hon. Siellä hän pelasi enimmäkseen kakkosjoukkueessa. Hän pelasi edutusjoukkueessa Bundesliigassa yhteensä 20 ottelua.

Samban siirto Blackburn Roversiin sai sinettinsä tammikuun 2007 lopussa. Hän pelasi kaudella 2006–2007 kokonaisuudessaan 14 ottelua Valioliigassa, missä syntyi kaksi maalia. Hyvien otteiden jälkeen Samba sai paikan avauskokoonpanosta kaudella 2007–2008. Lokakuussa 2007 Samba jatkoi sopimustaan seuran kanssa kesään 2012 asti.

Vaikka Samba on lähtökohtaisesti puolustaja, hän teki lukuisia esiintymisiä hyökkääjänä kaudella 2008–2009. Húhtikuussa voitto-ottelussa Tottenham Hotspuria vastaan joukkueen valmentaja Sam Allardyce sanoi kärjessä pelanneen Samban olleen voiton avain.

Kaudeksi 2010–2011 Samba nimettiin Blackburnin kapteeniksi.

Helmikuussa 2012 Samba siirtyi venäläiseen Anži Mahatškalaan.

Samba siirtyi tammikuussa 2013 Queens Park Rangersiin seuran ennätyssiirtosummalla.. BBC:n tietojen mukaan siirtosumma oli 12,5 miljoonaa puntaa. .

Maajoukkueura
-------------

Ranskassa syntynyt Samba on pelannut viisi maaottelua Kongon tasavallan paidassa.

Lähteet
-------

1. ↑  New contract with Samba  22.10.2007. Blackburn Rovers FC. Viitattu 20.11.2010. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Samba secures Anzhi move  24.2.2012. ESPN Soccernet. Viitattu 22.3.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  R’S SEAL SAMBA SWITCH  31.1.2013. QPR:n virallinen nettisivu. Viitattu 31.1.2013.
5. ↑  QPR sign Anzhi defender for £12.5m  31.1.2013. BBC. Viitattu 31.1.2013.
6. ↑  Samban pelaajatilastot national-football-teams.com. Viitattu 22.3.2012.
**Johan Schmedeman** (2. joulukuuta 1652 Viipuri – 6. toukokuuta 1713 Tukholma) oli laki- ja virkamies sekä kirjallisten aineistojen keräilijä.

Schmedemanin vanhemmat olivat pormestari Hans Schmedeman ja Katarina Wallerianintytär. Sekä isä, joka oli tullut kauppiaaksi Viipuriin Tallinnasta 1615, että äiti toimivat liikealalla. Schemedeman opiskeli Turussa ja Uppsalassa ja tuli 1675 valtakunnan arkiston kanslistiksi, toimi Suuren Pohjan sodan aikana kenttäkanslian virkamiehenä ja pääsi Kaarle XI:n suosioon. 1684 hänestä tuli valtakunnankanslian aktuaari, 1686 hänet aateloitiin ja 1695 hänet nimitettiin kanslian Suomen asioiden esittelijäsihteeriksi. 1702 hänestä tuli postilaitoksen ylijohtaja, 1710 kanslianeuvos ja sisäasiain valtiosihteeri. Schmedeman harrasti historiaa ja asiakirjojen keräilyä. Jälkimmäisen tuloksena syntyi arvokas lähdeteos *Kongl. Stadgar, förordningar, bref och resolutioner ifrån åhr 1582 in til 1701 angående justitiae och executions ährender* (ns. Justitieverket, 1706). Lisäksi hän julkaisi postilaitosta koskevan asiakirjakokoelman, keräsi Kaarle XI:n sotahistoriaa koskevaa aineistoa sekä laati käsikirjoituksen *Drottning Ulrica Elenoras lefverne*, joka julkaistiin 1766.

Schmedeman ja hänen puolisonsa vuodesta 1700 Elsa Lovisa von Braunjohan (k. 1721, maanmittauslaitoksen ylijohtajan Johan Transköldin leski), olivat Tukholman varhaispietismin keskeisiä henkilöitä. Schmedeman itse kirjoitti ja käänsi ruotsiksi joukon virsiä. Suomalaisen virsikirjan virren no. 303 *Jeesus aarteheni* (Johann Franck 1653, virsikirjaan 1685) viides säkeistö on Schmedemanin vuonna 1694 kirjoittama.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 669. Helsinki: WSOY, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Johan Schmedeman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.1.2013.
* Schmedemanin teos digitoituna (Viitattu 26.1.2013)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Varastonhallintajärjestelmä**, *WMS* (**warehouse management system**), on toimitusketjuun liittyvien varasto-operaatioiden perusta. Sen avulla hallitaan tavaran siirtely varaston sisällä, vastaanotto, hyllytys, keräily, pakkaus ja toimitus. Järjestelmän avulla pyritään optimoimaan ja tehostamaan kaikkia varaston sisällä tehtyjä prosesseja.

Suurissa varastoissa käytetään usein hyväksi teknologiaa kuten Viivakoodilukijoita, kämmentietokoneita, langattomia yhteyksiä ja RFID (Radio-frequency identification) –teknologiaa. pyritään hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti. Keräilyssä voidaan käyttää myös puhekeruu –teknologiaa. Järjestelmä ohjaa varastohenkilökuntaa keräilylistan mukaisesti optimoitua reittiä pitkin.

Varastonhallintajärjestelmiä voidaan käyttää joko yksitasoisina (sisältäen vain varastonhallinnan), osana toimitusketjun hallinnan järjestelmää tai ERP –järjestelmää. Integraatiorajapintojen avulla varastonhallintajärjestelmän tietoja pystytään siirtämään järjestelmiin, joissa sitä käytetään hyväksi. Reaaliaikainen tieto tavaran liikkumisesta on oleellista tehokkaan ja suunnitelmallisen operatiivisen toiminnan kannalta. Tehokas varastonhallinta laskee yrityksen toimitusketjun hallinnan kuluja merkittävästi.

Varastopalveluiden keskittyessä palveluvarastoihin keräilyn optimoinnin merkitys kasvaa. Kun päämiehiä on varastoilla useita, tavarat sijaitsevat suurilla palveluvarastoilla myös hyvin eri puolella. Optimoitu keräilyreitti mahdollistaa tehokkaan toiminnan myös laajoissa varastoissa.

**Varaston sisäinen ohjausjärjestelmä (WCS)**

Varaston ohjausjärjestelmä (**WCS - Warehouse Control System**) on ohjelmisto, joka ohjaa reaaliaikaisesti toimintaa varastoissa ja jakelukeskuksissa ollen koko ajan suorassa yhteydessä varastossa tapahtuviin toimintoihin(DC) Direct Connect. WCS-ohjelmiston vastuulla on pitää varaston automaattiset toiminnot sujuvina, myös ei-automaattisten toimintojen sekä yllättävien tapahtumien kanssa. Ohjelmiston vastuulla on myös materiaalihallinnan osaprosessien tehokkuuden maksimointi. Usein varaston omistajan/omistajien toimintojen hallinta ja yhteensovittaminen on tämän ohjelmiston vastuulla. WCS -ohjelmisto tuo yhtenäisen ohjausjärjestelmän suurelle määrälle materiaalinhallintalaitteistoja kuten AS/RS (automaattinen varastointi ja materiaalivirranhallinta), liukuhihnat, kuljetinjärjestelmät, lajittelijat, lavaajat, jne.

WCS -ohjelmiston on oltava päivittäin yhteydessä ylemmän tason järjestelmän kanssa (WMS warehouse management system) ja vaihtaa tietoja jotka ovat oleellisia jakelukeskusten toiminnan kannalta.
**Águilas Club de Fútbol** on espanjalainen jalkapalloseura, joka tulee Águilasista Murcian alueelta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadion on El Rubial, jonne mahtuu 4 000 katsojaa.

Historia
--------

Nykyinen seura Águilas Club de Fútbol perustettiin vuonna 1925, mutta Águilasissa on pelattu jalkapalloa eri nimillä jo vuodesta 1896 lähtien.

Ensimmäisen kerran joukkue pelasi Tercera Divisiónissa vuonna 1956, ja siitä edespäin 50 vuoden ajan se on pelannut lähinnä joko Tercerassa tai alemmissa paikallisissa sarjoissa. Kaudeksi 1998–1999 joukkue nousi ensimmäistä kertaa Segunda División B:hen. Se putosi kauden jälkeen takaisin Terceraan, mutta palasi taas vuonna 2005 Segunda B:hen. Joukkueella oli myös mahdollisuus nousta kauden 2005–2006 päätteeksi Segunda Divisióniin, kun se pääsi karsimaan sarjapaikasta Alicanten kanssa.

Historiansa aikana joukkue on pelannut kaikkiaan 5 kautta Segunda División B:ssä ja 35 kautta Tercera Divisiónissa.

Saavutukset
-----------

* Tercera División: 1994, 2005

Lähteet
-------

1. ↑  El Campo Águilas CF. Viitattu 5.11.2008.
2. ↑  La historia del Águilas Club de Fútbol Águilas CF. Viitattu 5.11.2008.
3. ↑  Historial y Datos Futbolme. Viitattu 5.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Águilas CF:n sivusto (espanjaksi)
**Petter Wetter** (1659 Växjö, Ruotsi – 1741 Helsinki) oli meritullintarkastaja, liikemies ja kartanonomistaja.

Smålandissa Ruotsissa syntynyt Wetter avioitui 1688 Tukholmassa Brita Eriksdotterin kanssa ja muutti kahden lapsensa ja oman äitinsä kanssa leskenä Helsinkiin 1693. Hän avioitui seuraavana vuonna Briita Mattsdotterin (k. 1720) kanssa. Helsingin pormestari Abraham Wetter oli Petter Wetterin poika ensimmäisestä avioliitosta. Aateliton mutta myös porvaristoon kuulumaton Wetter oli ankara virkamies, joka harjoitti itsekin liiketoimintaa ja hankki merkittävän maaomaisuuden. Hän tarjosi lainoja velkaantuneille aatelisille, mm. Herttoniemen Jägerhornin (eli Jägerskiöld) ja Blåfieldin aatelissuvuille. Velanmaksuksi hän takavarikoi aatelisten kartanoita Herttoniemen alueella ja yhdisti ne Herttoniemen kartanoksi, vaikka lain mukaan vain aateli sai omistaa rälssitiloja.

Wetter omisti myös krouvin sekä viinapolttimon, vaikkei hänellä niiden vaatimia porvarisoikeuksia ollutkaan. Hän kannatti raakapuun myyntiä englantilaisille, kunnes hankki omistukseensa sahan, jonka jälkeen vaati, että vain sahattua tavaraa sai myydä ulkomaille. Muutoinkin hän käytti häikäilemättömästi hyväkseen asemaansa kruunun virkamiehenä.

Wetter omisti Helsingin ensimmäisen kivitalon, Burgmanin talon, joka oli aikansa loistokkain rakennus Helsingissä. Helsingin Herttoniemenrannassa on Petter Wetterin tieksi nimetty katu. Wetter pakeni Isovihan aikana venäläismiehitystä Tukholmaan, jossa hän asui 1712–1721. Sodan jälkeen Wetter palasi tullinhoitajaksi. Hän antoi 1725 Herttoniemen kartanon syytinkioikeutta vastaan pojalleen Abrahamille, jonka kuoleman jälkeen 1737 hän yritti turhaan saada kartanoa takaisin Abrahamin perikunnalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aalto, Seppo: *Kauppiaita ja laivanvarustajia. Helsinkiläisten elämä Ruotsin aikana 1550–1809*, s. 206–222. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2016. ISBN 978-952-234-383-3.
**Galanádo** (kreik. Γαλανάδο) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 455 (vuonna 2011).

Belóniasin torni (*Pýrgos Belónia*).
Galanádon kylä sijaitsee Náxoksen läntisissä sisäosissa noin viisi kilometriä kaakkoon saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista eli Chórasta. Sen nimen sanotaan tulevan ranskan sanasta *galant*, ’uljas’, ’ritarillinen’. Kylän pääelinkeino on maanviljely. Galanádon pääkirkko on vuodelta 1780 ja omistettu Pyhälle Hengelle (*Ágio Pnévma*). Kylän lähellä sijaitsee venetsialaisaikainen noin vuonna 1600 rakennettu Belóniasin torni (*Pýrgos Belónia*).

Galanádo muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Γαλανάδου, *Topikí Koinótita Galanádou*). Aiemmin kylä kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Galanado *Naxos.gr*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Galanado *Naxos.net*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Galanádo** Wikimedia Commonsissa
**Laila Maritta Finska-Linna** (o.s. **Finska**, ent. **Finska-Bezerra**, s. 8. elokuuta 1968 Maaninka) on suomalainen soutaja.

Finska-Linna, aktiiviurallaan nimellä Finska-Bezerra, voitti kevyen yksikön maailmanmestaruuden ei-olympialuokkien MM-kilpailuissa Zagrebissa 2000. Hän souti 2 000 metrin matkan ajassa 8.13,50 ja kukisti toiseksi sijoittuneen saksalaisen Angelika Brandin lähes seitsemällä sekunnilla. Kyseessä oli suomalaisen naissoutajan ensimmäinen MM-mitali ja kolmas Suomen voittama soudun maailmanmestaruus Pertti Karppisen kahden kullan (1979 ja 1985) jälkeen. Kevyen yksikön MM-kilpailussa hän oli lisäksi viides 2001 ja kuudes 1992.

Finska-Linna sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 avoimessa yksikössä 12:nneksi. Tampereen MM-kilpailuissa 1995 hän oli avoimessa yksikössä yhdeksäs. Maailmancupissa hän voitti kevyen yksikön kilpailun Münchenissä, Wienissä ja Luzernissa 2000 sekä Münchenissä 2001.

Finska-Linna on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon ja hän on toiminut olympiasoudun nuorten valmennusvastaavana Suomen melonta- ja soutuliittossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 37. Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
2. 1 2 3 4  Laila FINSKA-LINNA *WorldRowing.com*. Viitattu 27.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  STT: Laila Finska-Bezerra souti MM-kultaa *MTV3.fi*.  6.8.2000. Viitattu 19.9.2009.
4. ↑  ХXV Чемпионат Мира — 1995 / 1995 World Championships — Tampere Finland *Rowingru.com*.  (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Laila Finska-Linna olympiasoudun nuorten valmennusvastaavaksi – Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry  7.2.2020. Suomen melonta- ja soutuliitto. Viitattu 27.11.2023.
**FK Dnipro** (ukr. ФК «Дніпро», ven. ФК «Днепр», *FK Dnepr*) on jalkapalloseura Dnipron kaupungista Ukrainasta. Se pelaa maan neljännellä sarjatasolla.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1918 silloisessa Jekaterinoslavissa (nyk. Dnipro) nimellä BRIT (*Brjanski rabotšnyi industrialnyi tehnikum"*). 1947 se yhdistyi toisen dnipropetrovskilaisjoukkueen, *Dynamon*, kanssa. Historiansa saatossa seura on tunnettu myös nimillä *Petrovets* (1926—1935), *Stal* (1936—1948) ja *Metallurg* (1949—1961) ennen nykyisen nimen käyttöön ottoa vuonna 1962.

Dnipro pelasi pitkään alueellisia alasarjoja kunnes 1968 Valeri Lobanovskyi tuli seuran päävalmentajaksi ja se nousi kolmessa vuodessa Neuvostoliiton pääsarjatasolle ja ylsi 1970-luvulla kahdesti Neuvostoliiton Cupin välierävaiheeseen. 1978 Dnipro putosi pääsarjatasolta, mutta nousi takaisin kahden vuoden kuluttua. Seuran historian menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin se kuului koko Neuvostoliiton kärkijoukkueisiin ja saavutti muun muassa kaksi liigamestaruutta. Seuran keskeisiin tukijoihin on kuulunut miljardööri Ihor Kolomoiskyi. Ukrainan itsenäistyttyä Dnipro ei enää kyennyt mestaruuksiin, mutta lukeutui kuitenkin pitkään sarjan kärkijoukkueisiin ja ylsi suurimpana saavutuksenaan Eurooppa-liigan finaaliin vuonna 2015. Seura ajautui kuitenkin vakavien talousvaikeuksien myötä syöksykierteeseen ja putosi keväällä 2017 pääsarjasta suoraan kolmannelle sarjatasolle, menettäen suuren osan organisaatiostaan samalle tasolle perustetulle uudelle SK Dnipro-1 -seuralle. Kauden päätteeksi FK Dnipro pudotettiin vielä porrasta alemmas Ukrainan amatöörimestaruussarjaan rangaistuksena talousepäselvyyksistään.

Saavutukset
-----------

* Neuvostoliiton mestaruus 1983, 1988
* Neuvostoliiton mestaruussarjan hopeaa 1987, 1989
* Neuvostoliiton mestaruussarjan pronssia 1984, 1985
* Neuvostoliiton cupin voitto 1989
* Neuvostoliiton supercupin voitto 1989
* Neuvostoliiton federaatiocupin (liigacup) voitto 1986, 1989
* Ukrainan jalkapalloliigan toinen sija 1992/93, 2013/14
* Ukrainan jalkapalloliigan kolmas sija 1992, 1994/95, 1995/96, 2000/01, 2003/04, 2014/15, 2015/16
* Eurooppa-liigan finalisti 2015

Entisiä päävalmentajia
----------------------

* Espanja Juande Ramos (2010-2014)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historia seuran virallisilla sivuilla (englanniksi)
2. 1 2  Stadionin esittely virallisilla sivuilla (englanniksi)
3. ↑  Seuran johto; esittely virallisilla sivuilla (englanniksi)
4. ↑  Seuran saavutukset virallisilla sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi, venäjäksi ja englanniksi)
**Ferrari FXX** on kehittynein ja tehokkain koskaan suunniteltu Ferrarin superauto, joka on kehitetty Ferrari Enzon pohjalta. FXX tunnetaankin tämän vuoksi myös nimellä Superenzo. Autoa on valmistettu ainoastaan 31 kappaletta, joista 30 myytiin ennalta valikoiduille asiakkaille (mm. Michael Schumacher ja Rubens Barrichello) ja yksi jäi tehtaan omaan käyttöön. FXX kehitettiin suurelta osin telemetriatietojen keräämiseksi tulevien mallien suunnittelua varten, eikä sillä saa ajaa yleisillä teillä. Poikkeuksellisesti maailman ainoa katulaillinen FXX löytyy Englannista.

Auto
----

Moottori on sijoitettu samaan tapaan kuljettajan taakse kuten Enzossakin. Moottorin iskutilavuus on kuitenkin 6,3 litraa Enzon 6,0 litran sijaan, tätä kautta teho on saatu nostettua 660 hevosvoimasta 800 hevosvoimaan.
Vaihteisto hyödyntää samaa tekniikkaa kuin Ferrarin F1-autot, ja veto katkeaa vaihdon aikana alle 0,1 sekunnin ajaksi.

Tekniikkaa
----------

* Moottori: Pitkittäin, kuljettajan taakse sijoitettu, vapaastihengittävä, alumiininen V12.
* Venttiilikoneisto: Kaksi nokka-akselia sylinterikantta kohden, 4 venttiiliä sylinteriä kohden, muuttuva venttiilien ajoitus.
* Iskutilavuus: 6,3 l (6262 cm3)
* Teho: 800 hv (588 kW)/ 8500 rpm, uudemmat versiot 860 hv
* Vetotapa: Takapyöräveto, luistonestojärjestelmällä.
* Vaihteisto: 6-vaihteinen puoliautomaatti
* Akseliväli: 2650 mm
* Pituus: 4702 mm
* Leveys: 2035 mm
* Korkeus: 1147 mm

Suorityskyky
------------

* 0-100 km/h: 2,5 s
* 0-160 km/h: 4,2 s
* 0-200 km/h: 7,6 s
* 0-300 km/h: 21,5 s
* Huippunopeus: yli 386 km/h

Hinta
-----

Uutena FXX maksoi noin 1,5 miljoonaa euroa ja ostajan oli vakuutettava Ferrarin henkilökunta ajotaidoistaan. Nykyään FXX:istä on tullut hyvin haluttuja autoja uniikkiudensa takia ja ostaja saa pitää itseään onnekkaana, jos saa auton kahteen miljoonaan. Käypä hinta kyseisestä hyperautosta tällä hetkellä on noin kolme miljoonaa euroa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferrari FXX**.
* Autowiki:Ferrari FXX
Kuva Rotorin ottelusta 2020.
**SK Rotor Volgograd** (ven. *"roottori"*) on vuonna 1929 perustettu jalkapalloseura Volgogradin kaupungista Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosdivisioonan etelälohkossa.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1929 nimellä *Traktorstroitel* Stalingradin (nyk. Volgograd) traktoritehtaan joukkueeksi. Historiansa aikana se on tunnettu useilla nimillä:

* 1929 - *Traktor*
* 1948 - *Torpedo*
* 1958 - *Traktor*
* 1970 - *Stal*
* 1972 - *Barrikady*
* 1975 - *Rotor*

Neuvostoliiton kansallisiin sarjoihin joukkue osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1937 ja nousi seuraavaksi kaudeksi pääsarjatasolle, missä se pelasi aina vuoteen 1950 saakka. 1970-luvun joukkue vietti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosliigassa, mutta nousi 1982 ykkösliigaan ja vuosiksi 1989–1990 pääsarjaan. Noususuhdanne jatkui Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja Rotor oli 1990-luvun alkupuolella eräs Venäjän parhaimmista joukkueista. Se saavutti Moskovan Spartakin takana useita mitalisijoja Venäjän liigassa ja pääsi myös eurokentille. Sittemmin menestys laantui ja kulminoitui vuonna 2005 ammattilaisseuran aseman menettämiseen. Seuran kakkosjoukkue *Rotor-2* kuitenkin jatkoi pelaamistaan ammattilaisliigan kakkosdivisioonassa ja entisen edustusjoukkueen pelaajat siirtyivät siihen, ja nimestä pudotettiin numero kaksi pois.

Saavutukset
-----------

* Venäjän mestaruus -hopeaa 1993 ja 1997
* Venäjän mestaruus -pronssia 1996
* Venäjän Cupin 2. sija 1995
* Intertoto Cupin loppuottelussa 1996

Lähteet
-------

1. ↑  Volgograd Arena *Premierliga.ru*. Viitattu 7.2.2021. (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Kannattajien sivusto

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän Valioliiga |
| --- |
|  |
| 2020–2021 | 
* Ahmat
* Arsenal
* Dynamo
* FK Himki
* FK Krasnodar
* Lokomotiv
* FK Rostov
* Rotor
* Rubin
* FK Sotši
* Spartak
* FK Tambov
* FK Ufa
* FK Ural
* PFK TsSKA
* Zenit

 |

 |
SynthAxe
**SynthAxe** on 1980 - luvulla kehitetty kitaran kaltainen midi - instrumentti. Se ei itse tuota lainkaan ääntä, vaan ohjaa midi-kytkennän avulla syntetisaattoria.

Soittimen kehittivät Bill Aitken, Mike Dixon ja Tony Sedivy vuonna 1985. Kehitystyön rahoitti Richard Bransonin Virgin- yhtymä. Yhtenä erona kitaran soittamisen perusperiaatteeseen on, että Synthaxessa on myös sen kuutta kieltä vastaava koskettimisto, jolla voi muokata soiton ilmaisua tavoilla, joka ei ole mahdollista kitaralle, mutta voi hyödyntää syntetisaattorin ominaisuuksa esimerkiksi puhallinsoittimen jäljittelyssä.

Toimintaperiaatteesta
---------------------

Synthaxessa on kitaran tavoin kuusi kieltä. Ne vastaavat tavallisen kitaran kieliä, mutta eivät tuota ääntä vaan määrittävät äänen ominaisuudet yhdessä otelaudan nauhojen kanssa, joita skannataan jatkuvasti. Kielet reagoivat sekä voimaan että nopeuteen, mikä mahdollistaa kitaran soittotekniikan piirteet, esimerkiksi erilaiset venytykset, liu'utukset ja vibratot. Otelauta määrää myös koskettimiston soivien äänien korkeuden. Instrumentin vibrakampi voidaan määrittää ohjaamaan äänilähteen muita ominaisuuksa, esimerkiksi syntetisaattorin suodatinta..
Toisin kuin kitarassa, soittimen nauhat ovat koko kaulan matkalla tasavälein, mikä vaati kitaristilta soittotekniikan ja - tavan ohella totuttelua.

Vastaanotto, käyttäjiä
----------------------

Synthaxe herätti innostusta ja muutamat huippukitaristit omaksuivat sen. Heitä olivat mm. Allan Holdsworth sekä Lee Ritenour. Etenkn Holdsworth käytti Synthaxea sekä kiertueilla että albumeillaan, mutta luopui kiertuekäytöstä, koska se oli painava ja vaati muita laitteita minkä lisäksi Synthaxe muodostui lopulta harvinaiseksi instrumentiksi. Sitä valmistettiin noin sata kappaletta. Synthaxe oli paitsi radikaali myös kallis instrumentti. Hinta oli v. 1985 10 000 puntaa, mikä vastaa vuoden 2021 rahassa n. 25 000 puntaa. 
Bela Fleck & The Flecktones - yhtyeen Roy "Futureman" Wooten on muokannut Synthaxesta midi-ohjaimen, jota hän käyttää lyömäsoitin-äänien tuottamiseen ja ohjaamiseen.

Ehkä keskeisimpiä albumeita joilla Synthaxea on käytetty pääinstrumenttina ovat Allan Holdsworthin "Atavachron" ja "Sand" sekä Lee Ritenourin "Earth Run".

**Viitteet**

1. 1 2 3  Synthaxen kehittäjät *rorguitars.com*.
2. 1 2  Menestys rajattua *openculture.com*.
3. ↑  laskin *bankofengland.co.uk*.
**Tetrakromaattinen värinäkö** eli **nelivärinäkö** on kyky havaita värejä neljällä eri silmän verkkokalvolla olevalla valoa aistivalla tappisolutyypillä. Se on yleinen monella eläimellä, mutta harvinainen ihmisellä.

Ihmisellä
---------

Joillakin värisokeutta aiheuttavaa alleelia kantavilla naisilla voi olla tavanomaisten kolmen tappisolutyypin lisäksi poikkeava neljäs tappisolutyyppi, joka on herkkä pitkäaaltoiselle valolle. Tavallisesti tällainen poikkeama ei kuitenkaan anna henkilölle nelivärinäköä.

Erään arvion mukaan naisista noin 2–3 prosentilla on tetrakromaattinen näkö, jolloin he saattavat voida nähdä jopa 100 miljoonaa eri väriä.

Nelivärinäkö saa henkilön näkemään värisävyjä, joita muut ihmiset eivät näe. Hän näkee myös erilaisina sellaiset värit, joita tavalliset ihmiset pitävät samana värinä. Tämän seurauksena nelivärinäköinen henkilö voi suunnittelijana valita värejä, jotka hänestä itsestään näyttävät kirkkailta mutta tavallisten ihmisten silmissä himmeiltä, tai väriyhdistelmiä, joista kuviot eivät erotu.

Eläimillä
---------

Linnun tappisoluissa on kolmen ihmiselläkin olevan tyypin lisäksi myös ultravioletille herkkä tyyppi.
Monilla linnuilla, matelijoilla ja makean veden kaloilla sekä esimerkiksi joillain perhosilla on nelivärinäkö.

Katso myös
----------

* Concetta Antico

Lähteet
-------

1. 1 2  Kernell, Daniel: *Colours and Colour Vision*, s. 176–177. Cambridge University Press, 2016. ISBN 978-1-107-08303-5.
2. ↑  Pittsburgh Post Gazette: Some women may see 100 million colors. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Marshall, Justin & Arikawa, Kentaro: Unconventional colour vision *Science Direct*.  2014. Viitattu 16.2.2023.
**Michael Weisse** (Weiss, Wiss, Wegs, Weys, Weyss) (n. 1488 Neisse, Sleesia, Saksa (nyk. Nysa, Puola) – 19. maaliskuuta 1534 Landskron, Böömi, nyk. Lanškroun, Tšekki) oli saksalainen luterilainen, Böömiläisten veljien pappi ja virsirunoilija.

Weisse opiskeli Krakovan yliopistossa ja siirtyi sitten fransiskaanimunkiksi Breslaussa. Hän sai käsiinsä Martti Lutherin kirjoituksia ja niiden innoittamana kahden muun munkin kanssa jätti luostarin ja sai suojapaikan Böömiläisten veljien luona 1518. Vuonna 1522 hänestä tuli veljistön johtaja Landskronissa ja Fulnekissa. Weissesta tuli veljistön pappi 1531, ja vuonna 1532 hänet nimitettiin heidän neuvostonsa jäseneksi. Jo aiemmin hän oli suorittanut tärkeitä tehtäviä veljien puolesta. Hänet oli 1522 lähetetty Martti Lutherin luo selittämään tälle Böömiläisten näkemyksiä. Hän julkaisi Böömiläisten veljien ensimmäisen laulukirjan *Ein New Gesengbuchlein*. Kirjassa oli 155 laulua, osa latinasta käännettyjä, osa Weissen itsensä kirjoittamia.

Luther arvosti Weisseä hyvänä runoilijana, vaikka tällä oli Lutherin mielestä hieman virheelliset käsitykset ehtoollisen sakramentista. Useita hänen kirjoittamiaan lauluja julkaistiin saksalaisissa luterilaisissa laulukirjoissa 1500–1700-luvuilla ja ne ovat säilyneet kauan käytössä. Johann Sebastian Bach on käyttänyt joitain Weissen säkeistöjä teoksissaan, muun muassa Johannes-passiossaan BWV 245/15,37.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Weissen kirjoittamaa virttä: virsi 85 "Nyt ylistämme Jumalaa" (Gelobet sei Gott im höchsten Thron, 1531) suomentanut Johan August Gottlieb Hymander 1877, Anna-Maija Raittila 1979, sävelmä Melchior Vulpius 1609, ja virsi 176 "Pois pelko, Herran kansa!" (Lobt Gott getrost mit Singen Lass dich durch nichts erschrecken), säkeistöt 1–3 mahdollisesti Michael Weisse 1544, ruots. ja säkeistö 4 Isak August Björklund 1903, suomentanut Martti Ruuth 1903, sävelmä Tanskasta 1627).

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Weisse Michael Weis *hymntime.com*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  "Liederkunde", *Evangelisches Gesangbuch*, s. 957. Leipzig: Evangelische Verlagsanstalt.
3. 1 2  Michael Weisse *hymnary.org*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Michael Weisse (Hymn-Writer) *bach-cantatas.com*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Stuff You Should Know** on Josh Clarkin ja Charles W. "Chuck" Bryantin juontama vuodesta 2008 asti julkaistu podcast, joka on yksi maailman suosituimpia. Sen jaksot saavat viikoittain miljoonia latauksia ja se on säännöllisesti iTunesin ladatuimpien podcastien top 10:ssä.

Stuff You Should Know selittää kuuntelijoilleen kaikenlaisia ilmiöitä maan ja taivaan väliltä keskustelevaan ja rentoon tyyliin. Podcastiin perustuva televisiosarjaa on esitetty Discovery Channelilla.

Josh Clark ja Chuck Bryant olivat alun perin toimittajia HowStuffWorks-verkkojulkaisussa, jonka alla podcast toimi. HowStuffWorks vaihtoi omistajaa monta kertaa, kunnes markkinointiyritys System1:n alaisuudessa kaikki podcast-toiminta siirrettiin Stuff Media -toiminimen alle, joka vuonna 2018 myytiin IHeartMedialle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kafka, Peter: Discovery Pushes Its Podcasting Stars in Front of the Camera: How the "Stuff You Should Know" Guys Got on TV *All Things Digital*.  21.5.2012. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Ho, Rodney: Podcasts replacing radio for many, especially millennials *myAJC*.  1.9.2016. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Kafka, Peter: HowStuffWorks is the latest podcast company to round up new funding *Vox*.  31.8.2017. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Spangler, Todd: iHeartMedia to Buy HowStuffWorks Podcasting Parent for $55 Million *Variety*.  13.9.2018. Viitattu 6.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Podcast IHeartRadion sivulla