recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo entisestä suomalaisyrityksestä. Ruotsalaisesta Granit-sisustusketjusta katso Bergendahls.*
Ab Granit Oy:n toimipiste Helsingissä (1929)
**Ab Granit Oy** oli vuonna 1886 perustettu suomalainen kivialan yritys, joka oli 1900-luvun alkupuolella suurin alallaan Suomessa.

Yhtiön perusti 1886 Anton von Alfthan. Hangossa toiminut yritys valmisti aluksi katukiviä, ja sillä oli kivilouhimot Hangon Kuningatarvuorella (Drottningberget) ja Märaskärillä. Kiviä käytettiin Helsingin rakennustöissä, ja niitä vietiin myös Venäjälle. Yritys alkoi pian valmistaa graniitista myös rakennusten kivijulkisivuja (Helsingin rautatieasema, Sokos-tavaratalo, Vakuutusyhtiö Kalevan talo, Vakuutusyhtiö Suomen talo, Helsingin pörssitalo), sokkeli- ja porraskiviä, myllynkiviä, valsseja paperitehtaisiin sekä hautakiviä ja kivisiä muistomerkkejä (Aleksanteri II:n patsas). Granit vei myös harmaata ja punaista graniittia ulkomaille ja se urakoi ensimmäisen maailmansodan aikana linnoitustöitä Suomenlahden rannikolla ja 1920-luvulla Karjalan kannaksella. Yhtiöllä oli parhaimmillaan useita kymmeniä kivilouhimoita ympäri Suomea. 1900-luvun alussa yhtiöllä oli haarakonttorit Helsingissä, Pietarissa ja Moskovassa. Arkkitehti Ilmari Wirkkala toimi yhtiön taiteellisena johtajana vuodesta 1911 alkaen.

Talvisodan jälkeen Hanko joutui venäläisten vuokra-alueeksi, ja Granit siirsi päätoimipaikkansa Saloon. Yritys myytiin 1965 *Oy Kullgrens Enka Granit Ab*:lle, ja vähitellen sen toiminta hiipui niin, että yhtiö poistettiin lopulta kaupparekisteristä 1980 sen jälkeen kun sen ruotsalainen emoyhtiö oli tehnyt konkurssin 1977. Kullgrenin suomalainen tytäryhtiö siirtyi 1981 ruotsalaiselle *AKF Granit Ab*:lle, ja se toimi *AKF Granit Oy Ab* nimellä aina vuonna 1995 tapahtuneeseen konkurssiin saakka.

Kirjallisuutta
--------------

* Leo Karsten : *Osakeyhtiö Granit 1886–1936*. Helsinki 1936

Lähteet
-------

* Pörssitieto : Ab Granit Oy
* Keskipohjanmaa.net : Ilmari Wirkkala Kaustiselta Hankoon vaikuttajaksi
* Olli Turunen: Vuorineuvos Adolf Engström (1855–1924). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Viitteet
--------

1. ↑  Ab Granit Oy - Historia porssitieto.fi. Viitattu 7.7.2020.
**Yhdistyneen kuningaskunnan koripallomaajoukkue** edustaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa koripallon arvokisoissa.

Historia
--------

Maa liittyi FIBAan vuonna 2005. Sitä ennen se oli päässyt olympialaisiin ainoastaan kerran historiansa aikana. Tämä tapahtui Lontoon olympialaisissa 1948. Yhdistynyt kuningaskunta hävisi kisoissa kaikki alkusarjan pelinsä, mutta voitti sijoitusottelussa Irlannin ja pääsi pelaamaan sijoista 17–20. Toisessa sijoituspelissä vastaan asettui Kiina, joka voitti maan selvästi. Viimeisessä pelissä joukkue hävisi vielä Egyptille ja sijoittui kahdenneksikymmenenneksi.

Iso-Britannia osallistui kesäolympialaisten 2012 isäntämaana automaattisesti kisojen koripalloturnaukseen. Alkulohkossaan se voitti ainoastaan Kiinan ja hävisi muut neljä otteluaan eikä selviytynyt puolivälieriin.

Maa ei ollut päässyt Euroopan-mestaruuskilpailuihin ennen 2000-lukua, mutta Englanti osallistui vuoden 1981 EM-kisoihin, joissa se onnistui voittamaan yhden ottelun. 

Iso-Britannia selviytyi karsintojen kautta vuoden 2009 EM-kisoihin, joka oli sen historian ensimmäinen esiintyminen EM-kisoissa. Kisoissa maa jäi lohkonsa viimeiseksi hävittyään kaikki kolme otteluaan Espanjalle, Serbialle ja Slovenialle. Vuoden 2011 EM-kisoissa joukkue voitti kaksi viidestä alkulohko-ottelustaan eikä selviytynyt jatkoon, ja täsmälleen sama oli sen saldo vuoden 2013 EM-kisoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Dugdale, Rob: Great Britain teams to play at London 2012 Olympics  13.3.2011. BBC. Viitattu 12.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  London 2012 Basketball, basketball men Olympic.org:  IOC. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)
4. ↑  Men: European Championships 2009 in Poland Sports123. Viitattu 20.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhdistyneen kuningaskunnan koripalloliiton sivut (englanniksi)

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Lhotshampa-pakolainen Bhutanin kansalaisuuden todistavan kortin kanssa valokuvattuna vuonna 2007.
**Bhutanin kansalaisuus** on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Bhutanin kuningaskunnan välillä. Maassa noudatetaan pääsääntöisesti ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Bhutanin perustuslain mukaan maan syntyperäisiä kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden molemmat vanhemmat ovat bhutanilaisia. Lisäksi henkilöt, joilla on ollut kotikunta Bhutanissa ennen 31. joulukuuta 1958, ja joiden nimi on kirjattu väestörekisteriin, ovat rekisteröinnin perusteella Bhutanin kansalaisia.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Bhutanin kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

* Hakija on vähintään 21-vuotias (15-vuotias, mikäli toinen vanhemmista on bhutanilainen)
* Hakija on asunut maassa vähintään 20 vuotta (15 vuotta, mikäli henkilö työskentelee maan hallitukselle)
* Hakija on mieleltään terve
* Hakija osaa puhua, kirjoittaa ja lukea dzongkhan kieltä sujuvasti
* Hakija tuntee hyvin Bhutanin historiaa, kulttuuria, tapoja ja perinteitä
* Hakijaa ei ole tuomittu vankeuteen rikoksista Bhutanissa tai ulkomailla
* Hakija ei ole todistettavasti puhunut tai toiminut Bhutanin kuningasta, kansaa tai valtiota vastaan.
* Hakija vannoo uskollisuudenvalan täytettyään kaikki muut ehdot.

Bhutanin kansalaisuus listataan toisinaan yhdeksi maailman vaikeimmista kansalaisuuksista saada. Kansalaisuutta on haettava hakemuksella myös siinä tapauksessa, jos vain toinen henkilön vanhemmista on bhutanilainen.

Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen
--------------------------------------------------

Bhutan ei salli kaksoiskansalaisuutta. Bhutanilaiset, joille myönnetään toisen maan kansalaisuus, menettävät automaattisesti Bhutanin kansalaisuutensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Constitution of Bhutan *National Assembly of Bhutan*.  2022. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  The Citizenship Act *National Assembly of Bhutan*.  1985. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  8 of the countries where it's hardest to become a citizen *Business Insider*.  13.9.2019. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  What are the hardest countries to get citizenship in? *Birmingham Immigration Lawyers*.  8.7.2021. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Bhutan *Dual Citizenship*.  2022. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
**Zëri i Popullit** ("Kansan ääni") oli kommunistisen Albanian tärkein sanomalehti. Sen paperiversion julkaiseminen lakkasi vuonna 2015.

Ensimmäinen *Zëri i Popullit* oli Enver Hoxhan perustama ja johtama Albanian kommunistisen puolueen keskuskomitean maanalainen lehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi Tiranassa 25. elokuuta 1942. Päivää juhlittiin myöhemmin Albaniassa lehdistön päivänä. Lehteä julkaistiin eri muotoisena toisen maailmansodan ajan.

*Zëri i Popullit* perustettiin uudelleen Albanian työn puolueen päivälehdeksi marraskuussa 1948. Se oli maan tärkein sanomalehti, formaatiltaan *Pravdaa* muistuttanut nelisivuinen broadsheet. Lehden levikki oli 1980-luvulla 105 000 kappaletta. Maan toinen päivälehti oli tuolloin Albanian demokraattisen rintaman nimissä julkaistu *Bashkimi*.

Albanian työn puolueen muututtua Sosialistiseksi puolueeksi kesäkuussa 1991 *Zëri i Popullit* jatkoi sen äänenkannattajana, mutta jätti sirpin ja vasaran pois nimiöstään. Lehden muoto muuttui tabloidiksi, jonka viimeinen sivu oli englanniksi. Levikki oli 35 000 kappaletta vuonna 1995, jolloin *Zëri i Popullit* oli yhä Albanian suurin sanomalehti. Lehden paperiversion julkaiseminen lakkasi vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zëri i popullit *Enciklopedia Shqiptare*. Viitattu 16.11.2023.
2. 1 2  *World Press Encyclopedia, Volume 1*, s. 6. Farmington Hills: Gale, 2003. ISBN 0-7876-5583-X.
3. 1 2  Young, Antonia: *Albania (World Bibliographical Series 94), Revised Edition*, s. 230. Oxford: Clio Press, 1997. ISBN 1-85109-260-9.
4. ↑  *Zarubežnaja petšat: Kratki spravotšnik*, s. 33. Moskva: Izdatelstvo polititšeskoi literatury, 1986.
5. ↑  "Zëri i Popullit" del nga tregu pas 73 vitesh *Durrës Lajm*. Viitattu 16.11.2023.
Páneio  
ΠάνειοKalývia Thorikoún kaupunki ilmasta (etualalla), Páneio-vuori oikeassa laidassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kohoumaView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Lavreotikí ja Saronikós, Itä-Attika, Attika, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
648 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 47′ 30″ P, 23° 58′ 05″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Páneio** (kreik. Πάνειο) tai **Paneío** (Πανείο) (kath.kreik. Πάνειον/Πανείον, *Páneion/Paneíon*) on vuori Mesógeian tasangolla Attikan niemimaan eteläosassa Kreikassa. Se sijaitsee Lavreotikín ja Saronikóksen kuntien alueella Itä-Attikan alueyksikössä. Vuoren korkeus on 648 metriä.

Attikan eteläosan kolme vuorta kartalla, keskellä Páneio, eteläisimpänä Ólympos ja pohjoisimpana Merénta.
Páneio-vuori on saanut nimensä Pan-jumalasta. Sen luolat toimivat antiikin aikana Panin ja nymfien pyhäkköinä. Vuori on eteläisen Attikan toiseksi korkein vuori Ymittóksen jälkeen. Sen korkeimmat huiput ovat Keratovoúni (Κερατοβούνι, 648 m) vuoren itäosassa ja Paní (Πανί, 637 m) länsiosassa. Keratovoúnin etelärinteessä 545 metrin korkeudessa sijaitsee Keratéan luola, joka pituus on 60 metriä ja koko 950 neliömetriä. Vuorelle kulkee vaellusreittejä.

Páneion pohjoispuolella sijaitsevat asutukset Kalývia Thorikoú, Kouvarás ja Keratéa. Vuoren pohjoispuolella sijaitsee Merénta-vuori ja eteläpuolella Attikan Ólympos-vuori.

Lähteet
-------

1. 1 2  Πεζοπορία στο Πάνειον Όρος *TopoGuide.gr*. Viitattu 11.2.2019.
2. 1 2  Πάνειο *Mountains Greece*. Viitattu 11.2.2019.
3. ↑  Βουνά Αττικής *Golden Greece*.  Arkistoitu 22.2.2019. Viitattu 11.2.2019.
**Kaarle Kustaa Hissa** (4. syyskuuta 1833 Lapua – 30. toukokuuta 1876 Lapua) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Hissa jäi täysorvoksi sisarustensa kanssa yhdeksänvuotiaana ja joutui enonsa kasvattamaksi. Täysi-ikäisenä hän tuli kotitilansa omistajaksi, johon liitettiin vielä hänen ensimmäisen vaimonsa perintötila. Hissa oli suurtilallinen ja muun muassa suoviljelyksen kautta maatalouden uudistaja, samoin kuin karjanjalostuksen edelläkävijä Lapualla. Hän toimi sekä lautamiehenä että kuudennusmiehenä ja kuntakokousten varaesimiehenä aina kuolemaansa saakka, vuodesta 1868 alkaen. Hissa oli talonpoikaissäädyssä Alavuden tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872, joilla hän oli talousvaliokunnan varajäsen. Hän kuoli vanhempiensa tavoin nuorena, vesitautiin vain 43-vuotiaana.

Liikemies Jaakko Hissa oli Kustaa Hissan poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Helemi. Lapuan historiallinen tietokanta. Kustaa Hissa (1833–1876).[vanhentunut linkki] Viitattu 30.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 80. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Helemi. Lapuan historiallinen tietokanta. Jaakko Hissa (1868–1952). (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.1.2021.
**Alisa Pankki Oyj** (24.4.2022 asti Fellow Pankki) aloitti toimintansa huhtikuussa 2022, kun joukkorahoitus- ja vertaislainapalvelu Fellow Finance Oyj yhdistyi Evli Pankin talletuspankkitoimintaa jatkavan Evli Pankki Oyj:n kanssa. Järjestelyn myötä uuden pankin osakkeet listattiin Nasdaq Helsingin päälistalle. Osakkeiden kaupankäyntitunnus on ALISA. Marraskuussa 2022 pankin luottokanta oli yhteensä 159,4 miljoonaa euroa ja talletuskanta 252,7 miljoonaa euroa.

Liiketoiminta
-------------

Alisa Pankki asiakaslähtöinen, digitaalinen pankki, joka tarjoaa pankki- ja rahoituspalvelut yksityishenkilöille ja pk-yrityksille digitaalisissa kanavissa ilman perinteistä konttoriverkostoa. Palvelut sisältävät muun muassa vakuudettoman lainan kuluttajille, yrityslainan, laskurahoituksen sekä erilaiset talletustilit ja verkkokaupan maksutavat.

Lähdeluettelo
-------------

1. ↑  Evli Plc: Fellow Finance sulautuu Evli Pankin pankkitoimintaa jatkavan yhtiön kanssa *GlobeNewswire News Room*.  25.3.2022. Viitattu 16.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  FELLOW *nasdaqomxnordic.com*. Viitattu 16.12.2022.
3. ↑  Luotto- ja talletuskanta marraskuussa 2022 *www.fellowpankki.fi*. Viitattu 16.12.2022.
4. ↑  Fellow Pankki Oyj *www.fellowpankki.fi*. Viitattu 16.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

www.alisapankki.fi/
**Gustaf (Kustaa) Wilson** (syntyjään **Hemmi** tai **Hemmilä**; 2. kesäkuuta 1827 Oulu – 21. syyskuuta 1905 Portland, Multnomahin piirikunta, Oregon, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen uudisraivaaja Villin lännen aikana. Wilson oli varhainen Amerikkaan muuttanut suomalainen, ja eteni uudessa kotimaassaan merkittävään yhteiskunnalliseen asemaan.

Hemmin isä Johan (Juhana) Hemmilä oli kotoisin Lumijoelta ja äiti Anna Määttä Kiimingistä. Isä oli ammatiltaan merimies. Kustaa Hemmilä lähti merille vuonna 1842, mutta haaksirikkoutui Ranskan rannikolla ja palasi Suomeen. Vuoden 1846 lokakuussa hän lähti jälleen merille ja saapui New Orleansiin vuonna 1849. Maaliskuulla 1850 hän purjehti Kalifornian kultaryntäyksen houkuttelemana seuralaisensa kanssa Kap Hornin kautta San Franciscoon, jonne he saapuivat 10. lokakuuta 1850. Nimensä muuttanut Wilson lähti kullanetsintään pettyneenä Kaliforniasta vuonna 1852 ja asettui Jacksonin piirikuntaan nykyisen Oregonin osavaltion eteläosaan. Hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi armeijaan, koska sotilaana hän saisi säännölliset ateriat, ja vakinaisessa palveluksessa rahallisen korvauksen. Wilson palveli vuonna 1853 ja uudelleen vuosien 1855–1856 Rogue Riverin intiaanisotien aikana, joissa yli kaksikymmentä intiaaniheimoa pakkosiirrettiin Rogue Valleysta. Yhdysvaltain kongressi antoi Wilsonille kiitokseksi Medal of Honor -ansiomitalin. Vuonna 1855 hänet valittiin Jacksonin piirikunnan kuolinsyyntutkijaksi (county coroner), ja hän toimii tässä tehtävässä yhteensä kuusi vuotta. Vuonna 1862 hänet valitaan Josephinen piirikunnan johtavaksi virkailijaksi (county clerk), ja hän toimii virassa neljä vuotta.

Wilson liittyy vapaamuurareihin vuonna 1858 ja pysyi aktiivisena jäsenenä koko elämänsä. Hänen osallistumisensa vapaamuurareiden toimintaan toi hänet useita kertoja Portlandiin, jonne hän lopulta muutti vuonna 1866. Hän toimi sitten myyntimiehenä useissa Portlandin kauppaliikkeissä ja lyhyen aikaa myllynjohtajana Monmouthissa Oregonissa. Wilson ja Christina Wideen avioituvat vuonna 1871 ja adoptoivat tyttären. Vuonna 1883 Wilson nimitettiin Venäjän varakonsuliksi edistämään Venäjän taloudellisia etuja Oregonissa. Wilson toimi Astoriassa Oregonissa vuonna 1888 perustetun ensimmäisen suomalais-amerikkalaisen lähetysseuran rahastonhoitajana ja auttoi rakentamaan kaupunkiin suomalaisen luterilaisen kirkon. Hän oli myös Oregonin pioneeriyhdistyksen ja Oregonin historiallisen yhdistyksen jäsen. Wilson vieraili kerran Suomessa vuonna 1890, jolloin hänet otettiin Oulussa merkkivieraana vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Remarkable Adaptability of Gustav Wilson *Swedish Finn Historical Society*. Viitattu 26.10.2023.
2. 1 2 3  Gustaf Wilson.  *Kyläkirjaston Kuvalehti*, 01.11.1905, nro 11, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.10.2023.
3. 1 2 3  Gustaf Wilson.  *Kansan kuvalehti*, 01.08.1901, nro 8, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.10.2023.
4. ↑  Kirje Oulusta.  *Jyränkö*, 20.09.1890, nro 38 B, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.10.2023.
Paramythiá  
Όρη ΠαραμυθιάςParamythiá-vuoria ja Paramythián kaupunki.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ioánnina ja Thesprotia, Epeiros, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 658 m |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Paramythiá** (kreik. Όρη Παραμυθιάς, *Óri Paramythiás*, "Paramythián vuoret") on vuori ja vuorijono Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Sen korkeus on 1 658 metriä.

Paramythián vuoret sijaitsevat Ioánninan ja Thesprotian alueyksiköiden rajalla. Vuorten korkeimman huipun nimi on Gkorílas (Γκορίλας, myös Gorílas, Γορίλας, Koúrilas, Κουρίλας), mitä nimeä käytetään joskus koko vuorijonosta. Vuorten rinteellä sijaitsee muun muassa Paramythián pieni kaupunki.

Vuorten alue on osa 11 710 hehtaarin kokoista Natura 2000 -aluetta yhdessä Kalamás- ja Achérontas-jokien kapeikkojen kanssa. Vuorilta saa alkunsa Kokytós-joki.

Paramythián vuoria ja Neráidan kylä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paramythia Mountains *Wikimapia*. Viitattu 10.9.2018.
2. ↑  GR2120008 Ori Paramythias, Stena Kalama kai Stena Acheronta *Natura 2000*. Viitattu 10.9.2018.
**Maanselkä** on kylä ja rautatieasema Joensuun–Kontiomäen rautatien varrella Sotkamon ja Nurmeksen (entisen Valtimon) rajalla, Maanselän vedenjakaja-alueella. Osa kylästä ja taloista sijaitsee Nurmeksen ja osa Sotkamon puolella.

Varsinainen kylä sijaitsee korkealla vaaralla. Joensuu–Kontiomäki-rata kulkee kylän itäpuolitse. Maanselän rautatieasema sijaitsee noin kaksi ja puoli kilometriä kylän itäpuolella, henkilöliikenne Nurmeksen ja Kontiomäen välisellä rataosalla lopetettiin vuonna 1993. Kylän läpi kulkee Kajaanintie eli valtatie 6. Kylä on ollut tunnettu kautta aikojen majataloistaan, ja perinteitä jatkaa Maanselän Etappi -majatalo. Kylällä on myös Seurantalo.

Luonto
------

Maanselän ympärillä on laajat erämaat, jotka ovat valtion omistuksessa. Kylän länsipuolella on Loukkukorpi, jossa sijaitsevalta Loukkukorven metsäkämpältä käsin on ennen tehty suurella metsätyömiesjoukolla laajoja savottoja valtion metsissä. Tunnettu UKK-retkeilyreitti Vuokatti–Koli kulkee kylän läpi. Se seurailee entisiä veronkantaja Simo Hurtan ratsupolkuja.

Alueen luoteispuolella on korkeita vaaroja, kuten valtatien 6 länsipuolella 307 metriä korkea laaja Lappavaara ja noin kymmenen kilometriä luoteeseen sijaitseva 368 metriä korkea Naulavaara.

Eläimistä alueella tavataan mm. susia pysyvästi. Joitakin niistä on tutkimusseurantaa varten pannoitettu. Talvisin sudet liikkuvat alueella laumana. Kotkalla on myös reviirinsä alueella.

Kalliojärvi
-----------

Maanselän lähellä sijaitsee neljän kilometrin pituinen kapea Kalliojärvi. Järvi on yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskevat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Valtimon puolelle Alasenjärven kautta Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja sen rinteillä on Kalliojärven aarnialue, vanhojen metsien suojelualue, jossa kasvaa vanhoja aarnimäntyjä.

Nähtävyydet
-----------

* Kalliojärven bifurkaatiojärvi
* Kalliojärven aarnialue
* Täyssinän rauhan rajakivi (1595) Maanselän asemalla

Historia
--------

Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595. Kiveen on hakattu Ruotsin kruunut ja kreikkalaisristi. Lisäksi siinä on rajan myöhemmin tarkastaneiden rajankävijöiden nimikirjainhakkaukset. Maanselälle rakennettiin vuonna 1650 Maanselän kylä majapaikaksi pitkälle asumattomalle välille Sotkamoon mentäessä. Kylä onkin tunnettu majatalon paikkana monta vuosisataa. Veronkantaja Simo Hurtan käyttämä ratsupolku kulkee myös alueen läpi. Valtimon puolella sijaitsee tunnettu Aholan vanha talo 1800-luvulta.

Yritykset
---------

* Maanselän Etappi

Lähteet
-------

* Lions Club Valtimo ry.: *Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta*. Lions Club Valtimo ry, 1994. ISBN 952-90-6060-2.

Valtimon kylät

* Elomäki
* Haapakylä (kirkonkylä)
* Halmejärvi
* Hirsikangas
* Kalliojärvi
* Karhunpää
* Koiravaara
* Koppelo (Koppelojärvi)
* Maanselkä
* Nuolijärvi
* Pajukoski
* Puukari
* Rasimäki
* Rumo
* Sivakkajoki
* Puukari
* Sivakkavaara
* Verkkojoki
* Ylä-Valtimo
**Vaurio** oli vuosina 1981–1985 toiminut naantalilainen punk-yhtye. Se perustettiin kesäkuussa 1981 nimellä Sidi & Siivottomat; perustajajäseniä olivat laulaja Sauke, basisti Sidi, kitaristi Masa ja rumpali Brando. Vuonna 1982 Brando jätti yhtyeen ja uudeksi rumpaliksi tuli turkulainen Minni. Tämä kokoonpano muodosti yhtyeen vakiokokoonpanon ja soitti myös kaikilla Vaurion levytyksillä, muut yhtyeessä soittaneet olivat joko vierailijoita tai kuuluivat siihen vain lyhyen aikaa. Vuodenvaihteessa 1982–1983 yhtye vaihtoi nimekseen Vaurio. Yhtye toimi aktiivisesti kesään 1985 asti, minkä jälkeen se kokoontui uudelleen ainoastaan 11. toukokuuta 1990 turkulaisen Auran panimon valtauksen kuusivuotisjuhlissa. Yhtyeen laulaja Sauke menehtyi 38-vuotiaana vuonna 2003.

Vaurion katsotaan kuuluvan suomalaiseen 1980-luvun alun hardcore punk -liikkeeseen, jonka tunnetuimpia edustajia olivat muun muassa Riistetyt, Kaaos, Terveet Kädet, Maho Neitsyt ja Appendix. Musiikillisesti Vaurion voidaan kuitenkin katsoa usein olleen hardcoren ja 1970-luvun lopun suomalaisen punkin välimaastossa, jossa sen mahdollisia vertailukohtia olisivat sellaiset yhtyeet kuin Lama ja Nolla nolla nolla.

Vaurio levytti yhden EP-levyn ja yhden LP:n. Vuonna 1983 kansia myöten valmiiksi tehty EP kuitenkin julkaistiin kokonaisuudessaan vasta 1996, bonusraitoina Kråklund Recordsin CD-uusintajulkaisulla Propaganda recordsin kokoelmalevystä. Vuonna 2007, 24 vuotta valmistumisensa jälkeen, EP ilmestyi vihdoin omana julkaisunaan ja alun perin tarkoitetussa ulkoasussaan, 7-tuumaisena vinyylilevynä, yhdysvaltalaisen Feral Ward -levymerkin julkaisemana.

Jäsenet
-------

* Sauke (1964–2003), laulu
* Masa, kitara ja laulu
* Sidi, basso ja laulu
* Minni, rummut
* Brando, rummut (1981–82)
* Kepa, laulu (lauloi Sauken tilalla parin kuukauden ajan vuonna 1983). Ideoi Vaurio-nimen vuonna 1982 Black Flagin *Damaged*-levyn innostamana (1983)
* Kurre, basso (talvi 1985)
* Jussi ("Clash-Jussi"), basso (kevät 1985)

### Aikajana

Diskografia
-----------

### LP

* *Huuto yöstä* (Svart Records, SVR309) 2014
* *A Shout from the Night* (Rock-O-Rama, RRR.45) (*Huuto yöstä*, Propaganda, PRO-038 – alkuperäinen nimeke, jolla levy piti julkaista, se kuitenkin lisensoitiin Saksaan) 1984

### EP

* *Sortoa ja vainoa EP* (Propaganda, PROP-025 – alkuperäinen julkaisunumero, jolla Propagandan piti julkaista levy; julkaistiin vasta kokoelmalla KRÅCD37, 1996; EP-levynä Feral Ward, YAN-046, 2007) 1983

### Kokoelmilla

* *Punk ja yäk! – Suomipunk 1977–1987* (Stupido Records, TWINCD99) 2009
* *Killed by Finnish Hardcore* (bootleg; Redrum Records) 2003
* *Hardcore Holocaust* (bootleg; Fuckin' Finnland Records) 1998
* *Propaganda - Hardcore ' 83* (Kråklund, KRÅCD37) 1996
* *Finnish Spunk / Hard Beat - Propaganda LP 4* (Rock-O-Rama, RRR.41) 1984

Lähteet
-------

1. ↑  www.myspace.com/vaurio

Aiheesta muualla
----------------

* Vaurio Myspacessa (englanniksi)
**bzip2** (tiedostonpäätteenä .bz2) vapaa avoimen lähdekoodin pakkausohjelma, joka perustuu Burrows–Wheeler-muunnokseen tai lohkolajittelualgoritmiin.
Unix- ja Linux-järjestelmissä yleisesti käytettyjen compress ja gzip-ohjelmien tavoin bzip2 pakkaa vain yhden tiedoston tai vuon, joten sille voi putkittaa esim. tar-arkistointiohjelman tulostuksen, joka pakataan ja tallennetaan tiedostoon.

Ohjelman kehitti brittiläinen Julian Seward ja hän julkaisi sen 18. heinäkuuta 1996. Ohjelma on lisensoitu BSD-tyylisellä lisenssillä ja se toimii kaikissa merkittävissä käyttöjärjestelmissä.
bzip2:n vakaata versiota ylläpitää Mark Wielaard. Kehitysversiota on hoitanut vuodesta 2019 Federico Mena, jonka tavoitteena on ohjelman käännösjärjestelmän uusiminen ja Rust-porttaus. Vuonna 2021 tämän otti tehtäväkseen Micah Snyder.

Ohjelma pakkaa tehokkaammin kuin compressin LZW tai gzip ja zip-ohjelmien Deflate, mutta on myös hitaampi. bzip2 ei myöskään rinnakkaistu useille prosessoriytimille, vaan toimii yhdessä säikeessä. Pakkauksen purku on suhteessa pakkausta nopeampaa. Tiedostomuodolle ei ole virallista spesifikaatiota muuta kuin ohjelman toteuttamana. Tiedostomuodolle on tuki mm. 7-Zip, WinRAR, Apache Commons ja DotNetCompression -ohjelmissa tai kirjastoissa.

bzip2 pakkaa tiedon 100–900 kilotavun lohkoissa, joille tehdään
Burrows–Wheeler-muunnos, jossa toistuville merkkijonoille annetaan vastine. Tämän jälkeen käytetään Huffmanin koodausta. bzip2:n edeltäjässä bzipissä käytettiin toisessa vaiheessa aritmeettista koodausta.

Lähteet
-------

1. 1 2  bzip2 *bzip.org*. Viitattu 3.7.2023. (englanniksi)
2. ↑
**Kivilampi** on noin kuuden ja puolen hehtaarin laajuinen järvi Espoon ja Kirkkonummen rajalla. Suurin osa järvestä sijaitsee Espoon puolella. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Kivilampi sijaitsee Espoon osalta Siikajärven kaupunginosassa. Kivilampi kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Mankinjoki johtaa Kivilammesta useiden pienten järvien kautta Espoonlahden merialueen pohjukkaan. Kivilammen lähimpiä naapurijärviä ovat Vuohilampi idässä ja Pitkänen etelässä. Edellisiä kauempana idässä sijaitsee Nuuksion Pitkäjärvi ja etelässä Loojärvi. Pohjoisessa sijaitsee Siikajärvi.

Vuonna 2013 tehtiin tutkimus, jonka mukaan Kivilammen vesi on hygieenisesti laadukasta uimavettä. Kivilammen rehevyystaso on alhainen ja järvi on hieman karumpi kuin Vuohilampi.

Kivilammen rannoilla on pientaloasutusta. Turunväylä kulkee Kivilammen eteläpuolitse.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 8.9.2019.
2. 1 2  Kivilampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 8.9.2019.
3. 1 2  3.10 KIVILAMPI *Yhteenveto Espoon järvien ja jokivesien seurantatutkimuksesta vuodelta 2013*. Espoon kaupungin ympäristökeskus. Viitattu 8.9.2019.
4. ↑  Kivilampi Espoon karttapalvelussa

Aiheesta muualla
----------------

* Paikkatietoalusta.fi: Kivilampi
**Myllykylä** (ruots. *Kvarnby*) on kylä Siuntiossa Uudellamaalla. Myllykylässä sijaitsee muun muassa Myllykylän kartano ja Skogsforsen -koski, jonka varrella on vanha mylly. Kosken vesi virtaa läheisestä Karhujärvestä kylän läpi. Ajan saatossa Myllykylän nimi on kirjoitettu muun muassa muodossa *Mylliköle*.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran Myllykylä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1529. Tuolloin maanviljelijä nimeltä Jöns valitti kuningas Kustaa Vaasalle, että Suitian kartanolinnan omistaja Erik Fleming on ylittänyt Suitian ja Myllykylän väliset rajat. Myöhemmin Fleming kuitenkin osti koko kylän maat itselleen. Kylässä sijaitsi tuolloin kolme taloa; *Mangård*, *Simola* ja *Mellangård*.

### Suitian ruukki

Fleming oli 1500-luvun alussa alkanut kaivaa malmia Ojamon kartanon mailta Lohjalta. Malmia jalostettiin Siuntiossa varhaisin menetelmin Suitian ruukissa (myös: Nybyn ruukki), jonka toimipisteitä oli eri kylissä Siuntiossa. Tohtori Tekla Hultinin mukaan Myllykylässä on sijainnut Suitian ruukkiin kuulunut alasin ja hamari eli vesivoimalla toimiva konevasara. Rautaruukin jäänteitä on löytynyt Tupalan kylästä ja Uudenkylän kylästä Siuntiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brenner, Alf: *Sjundeå Sockens Historia II*, s. 350-356. Hembygdens Vänner i Sjundeå r.f, 1955.

Siuntion kylät

* Aiskos
* Annila
* Ängesby
* Ängsholm
* Backa
* Barråsa
* Bäcks
* Berge
* Bjerkom
* Björnträsk
* Bläsaby
* Bocks
* Böle
* Bollstad
* Bölsbacka
* Broända
* Dansbacka
* Davidsby
* Duvkulla
* Fågelvik
* Fall
* Fiskarvik
* Fjällskifte
* Flyt
* Förby
* Frodanäs
* Gammelby
* Gårdsböle
* Gårdskulla
* Gåsarv
* Gästans
* Göks
* Grännäs
* Grisans
* Grönskog
* Grotbacka
* Gynnars
* Hardvik
* Harvs
* Hästböle
* Hollstens
* Hovgård
* Hummelkila
* Huseby
* Järvans
* Josseby
* Kela
* Kalans
* Kanala
* Karskog
* Karuby
* Keldby
* Kisseböle
* Knaggeby
* Kockis
* Kopula
* Korsböle
* Krejans
* Kulla bol
* Myllykylä
* Kynnar
* Lempans
* Malm
* Masaby
* Matteby
* Mattisbacka
* Mörsbacka
* Munks
* Myrans
* Nackans
* Nackböle
* Niemenkylä
* Nordanvik
* Norrbirke
* Palmby
* Palmgård
* Paturs
* Påvalsmalm
* Pikkala
* Pölans
* Pappila
* Pulkbacka
* Purnus
* Rävböle
* Siggans
* Siuntion kirkonkylä
* Sjundby
* Skinnars
* Lieviö
* Söderarv
* Söderbirke
* Solbacka
* Störsby
* Störsvik
* Stubby
* Sunnanvik
* Svartbäck
* Suitia
* Tyyskylä
* Tupala
* Uusikylä
* Vadet
* Västerby
* Vejans
* Vik
* Vikarfall
* Vikars
* Yövilä
**Klopitsa** (ven. Глобицы, *Globitsy*) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lopuhkinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla 15 kilometriä Lopuhkinasta länteen. Kylässä on 774 asukasta (vuonna 2010).

Kaprion läänin Kargalin itäiseen pogostaan perustettu Klopitsan luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1628. Seurakunnan kirkko ja pappila sijaitsivat samannimisessä kylässä. 1700-luvun alussa Klopitsan seurakunta liitettiin Kaprioon.

1700-luvulla Klopitsa kuului Vornaisin hoviin, jonka Pietari I lahjoitti Pietarin kaupungin ylikomissaarille ja Siperian kuvernöörille Aleksandr Tšerkasskille. Hänen tyttärensä Varvara Šeremeteva rakennutti Klopitsaan vuonna 1755 puisen ortodoksikirkon, joka vuonna 1879 korvattiin uudella Kristuksen käsittä tehdylle ikonille omistetulla kivikirkolla. 1800-luvun lopulla ortodoksiseurakuntaan kuuluivat Klopitsan, Vornaisin ja Kerpovitsan inkeroiskylät sekä kaikkein itäisin vatjalaisten asuttama kylä Kostlova. Lisäksi se käsitti Jyrjövän, Klarovitsan, Martisin, Pankkalan, Petrovitsan, Zakernovon sekä Hatapusan paperitehtaan kylät, joissa asui tänne muualta siirrettyjä venäläisiä. Klopitsaa ja Vornaisia lukuun ottamatta kylät tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.

Sodan jälkeen Klopitsaan perustettiin turkiseläinten kasvatukseen erikoistunut sovhoosi, jonka toimintaa jatkaa AOZT Severnaja Pušnina. Kylässä on muutama kauppa, kirjasto, ensiapuasema, lastentarha, keskikoulu ja lasten musiikkikoulu.

Entisen Petrovitsan kylän luona on valtava siirtolohkare, joka mainitaan jo vuonna 1499/1500 Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa. Tarinan mukaan sitä harkittiin Pietari I:n ratsastajapatsaan jalustaksi, mutta ajatuksesta luovuttiin sen suuren koon takia.

Leningradin alueella on myös toinen kylä, jonka suomalainen nimi on Klopitsa eli Lopitsa. Se sijaitsee Volossovan piirissä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 59. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Itogi Vserossijskoi perepisi naselenija 2010 goda: Leningradskaja oblast (taulukko Tšislennost LO) *petrostat.gks.ru*.  Arkistoitu 15.6.2018. Viitattu 20.1.2016. (venäjäksi)
3. ↑  Väänänen, Kyösti: *Herdaminne för Ingermanland I: Lutherska stifsstyrelsen, församlingarnas prästerskap och skollärare i Ingermanland under svenska tiden*, s. 110. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, 1987. ISBN 951-9018-28-X.
4. ↑  Luther, Georg: *Herdaminne för Ingermanland II: De finska och svenska församlingarna och deras prästerskap 1704–1940*. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland, 2000. ISBN 951-583-052-4.
5. 1 2  Meškova, V.S.: Globitsy i orkestnosti *baltfriends.ru*.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 24.8.2008. (venäjäksi)
6. 1 2  Kertomus Klopitsan seurakunnasta *countrysite.spb.ru*. Viitattu 24.8.2008. (venäjäksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kalastusmenetelmää. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Lohipato Oulujoen Merikoskessa.
**Lohipato** eli kalapato (myös **apaja**) oli yleisesti kalastuksessa käytetty pyytämismenetelmä 1700-1900-luvuille asti.

Toimintaperiaate
----------------

Lohipato oli jokeen asennettu pyydys, joka rakennettiin puoleenväliin asti jokea tai koko joen levyiseksi. Kalapadon rakennus aloitetaan A-kirjainta muistuttavalla kuoritulla puurakenteella, joka oli valmistettu yleensä mänty- tai kuusipuusta. Rakenteessa A-kirjaimen vaakaviivaa muistuttava osa ylitti rakenteen noin yhdessä metrissä. Tämän ylittävän osan kohdalle rakennettiin kulkusilta, jota pitkin pyytäjät pystyivät liikkumaan kokiessaan pyydyksiä. Kulkusilta tehtiin laudasta tai samasta materiaalista kuin pystyrakenteet. Kun rakenteet ja kulkusillat oli asetettu jokeen, alkoi pato-osan rakennus. A-rakenteiden väliin, jotka oli asetettu jokeen noin 1–2 metrin välein, asetettiin sulkuaidat. Aita oli koottu kahden vaakapuun väliin asetetuilla pystypuilla, joiden välistä vesi pääsi läpi. Rakenne esti suurten kalojen, kuten lohien, läpipääsyn. Sulkuaitojen väliin jätettiin aukkoja, joiden kohdalle asetettiin pyyntirysiä. Niiden molemmilla sivuilla oli nostopuut, joiden avulla pyydykset koettiin nostamalla ne ylös. Lisäksi padon yläosaan asetettiin kiviä painoksi, ettei virta veisi rakennelmia mukanaan. Padosta löytyi useita muunnelmia paikkakunnan tai tekijöiden mukaan. Myös kovat virtapaikat asettivat padon rakenteelle erityisiä lisärakenteita. Virtaisimmista paikoista saatettiin jättää sulkuportit pois. Niihin asetettiin rysiä tiheämpään, ja pyydykset saatettiin käydä kokemassa veneen avulla. Veneitä varten piti rakentaa myös erityisiä puomipuita, joista veneen apumies saattoi ottaa kiinni. Pato purettiin syksyllä kevään jäidenlähdön vuoksi.

Nykypäivä
---------

Höyrylaivojen ja dieselmoottorin keksimisen jälkeen alkoi patoamiskalastaminen vähentyä troolikalastuksen myötä. Syynä oli muun muuassa edellisten kalastusmenetelmien tehostumisen myötä saaliin väheneminen joissa. Nykyään kalapatoja käytetään lähinnä Pohjois-Suomessa nahkiaisen sekä vähäisessä määrin myös lohen ja siian pyynnissä. Käytetyt rakenteet ovat 5–20 metriä pitkiä. Nahkiaisrysiä ja -mertoja käytetään perinteiseen tapaan, mutta lohen ja siian pyynnissä käytetään verkkoja, jotka on sijoitettu useimmiten padon päähän virran suuntaisesti. Tarkoituksena on silloin pyydystää kaloja, jotka lepäävät padon muodostamassa kosteessa. Kalojen ohjaamiseen voidaan käyttää myös aitaverkkoa, joka on sijoitettu rannan ja padon väliin. Koko joen ylittävä patoaminen on nykyisin kielletty.
**Richard Norman Shaw** (1831–1912) oli englantilainen arkkitehti, porvarillisen tyylin uranuurtaja. Hän opiskeli Lontoossa klassikko William Burnin oppilaana ja akatemian kouluissa, sittemmin, ulkomaanmatkoiltaan palattuaan (1857), kolme vuotta uusgoottilaisen rakennustyylin edustajan George Edmund Streetin oppilaana. Philip Webbin ja William Eden Nesfieldin ohella Shaw on 1800-luvulla ensimmäisiä, jotka vapautuivat akateemisesta tyylipakosta. Hän palasi englantilaisiin rakennusperinteisiin ja otti lähtökohdakseen koruttoman yksinkertaiset maalaistalot (*cottages*) korkeine savupiippuineen ja päätyineen, sileine tiiliseinineen, leveine ikkunoineen, maalauksellisine, kodikkaine aiheineen. Shaw’n keskeisiä töitä ovat suurehkot ja keskikokoiset maalaistalot (Leyeswood 1867, Lowther Lodge 1873, Adcote, Cragsiden linna ym.). New Zealand Chambersin toimistotalo Lontoossa (julkisivupilarien välisine ulokeikkunoineen) ratkaisi modernin liiketalon ongelman. Tyypillisiä ratkaisuja keskisluokkainen koti saa Bedford Parkin huviloissa. Parhaimpana Shaw’n työnä pidetään Lontoon pääpoliisin New Scotland Yardin taloa. Huomattavia kohtia Shaw’n rakennuksissa ovat talon keskushalli ulkoseinälle sijoitettuine tulisijasyvennyksineen, julkisivujen tiilimateriaali (tiileen veistettyine koristekuvioineen) ja ikkuna-arkkitehtuurin kehittäminen.

* CragsideCragside
* Lowther Lodger, The Royal Geographical Societyn rakennus.Lowther Lodger, The Royal Geographical Societyn rakennus.

Lähteet
-------

1. ↑  Shaw, Richard Norman, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1172. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard Norman Shaw** Wikimedia Commonsissa
**Kristillisdemokraatit** (*Kresťanskodemokratické Hnutie*, **KDH**) on yksi Slovakian puolueista. Sen ideologia on kristillinen demokratia ja sosiaalinen konservatismi. Vuonna 2012 valitussa parlamentissa sillä oli 16 paikkaa. Sen jälkeen se jäi kaksi kertaa (2016 ja 2020) alle viiden prosentin äänikynnyksen. Vuoden 2023 vaaleissa se nousee jälleen parlamenttiin lähes seitsemän prosentin ääniosuudella.

KDH kuvailee itseään keskustaoikeistolaiseksi, konservatiiviseksi ja demokraattiseksi puolueeksi, joka edistää kristillisiä ja konservatiivisia arvoja. Kansainvälisesti se on Euroopan yhteistyön ja NATO:n kannattaja, ja arvostelee epädemokraattisia toimijoita kuten Venäjää ja Kiinaa.

Euroopan parlamentissä KDH kuuluu Euroopan kansanpuolueen ryhmään. Sillä on kolme edustajaa, Vladimír Bilcik, Miriam Lexmann ja Peter Pollak.

Puolue perustettiin helmikuussa 1990. Sen takana oli katolisia kommunismin vastustajia ja henkilöitä, jotka olivat mukana samettivallankumouksessa ja Kansa väkivaltaan vastaan (Verejnosť proti násiliu, VPN) -liikkeessä.
Puolueen perustaja oli Ján Čarnogurský.

Lähteet
-------

1. ↑  Slovakia *Parties and Elections in Europe*. Viitattu 1.10.2023.
2. ↑  Valid Votes Cast for Political Parties by Territorial Division *Statistical Office of SR*.  01.10.2023 08:50:00. Viitattu 1.10.2023.
3. 1 2  Political parties running in Slovak parliamentary election *Spectator*.  27.9.2023. Viitattu 1.10.2023.
4. ↑  Tervetuloe - EPP Ryhmä *EPP Group*. Viitattu 1.10.2023.
5. ↑  Ján Čarnogurský returns to politics *spectator.sme.sk*. Viitattu 1.10.2023.
**HC Vipers Tallinn** on virolainen jääkiekkoseura Tallinnasta. Seura on kilpaillut jaksoittain Viron jääkiekon ylimmällä sarjatasolla Meistriliigassa. HC Vipersin perustaja ja omistaja on Dmitri Kisselevitš. Vipers on pääasiassa nuorten seura, ja silloin kun sillä on ollut tarpeeksi paljon tarpeeksi hyviä nuoria pelaajia, se on saanut koottua joukkueen miesten sarjaan Meistriliigaan. Vipersin toiminnan pääpaino on ollut kuitenkin aina nuorisotoiminnassa, mutta se tavoittelee pysyvää joukkuetta pääsarjaankin.

HC Vipersin kotihalli, Tondiraban jäähalli

Historia
--------

### 2010-luvulla

Kaudella 2017–2018 joukkue sijoittui runkosarjassa viimeiseksi, eli neljänneksi. Puolivälierissä se hävisi HC Vikingille otteluvoitoin 2–1 ja päätyi pronssiotteluun, jossa se voitti Narva PSK:n maalein 5–6. Joukkueella on pronssimitali myös kaudelta 2001–2002. Kaudella 2016–2017 se ei ottanut osaa Meistriliigaan, kuten ei myöskään kausilla 2018–2019 ja 2019–2020.

### 2020-luvulla

Kaudella 2020–2021 joukkue oli ainut sarjan viidestä joukkueesta, joka jäi pudotuspelien ulkopuolelle 16 ottelua käsittäneen runkosarjan jälkeen. Kaudella 2021–2022 joukkue HC Vipers ei osallistunut Meistriliigaan. Seuraavalla kaudella se oli taas mukana.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 22.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Omaa rahaa ja intohimoa – Meistriliiga viihdyttää amatööripohjalta *Jatkoaika.com - Kaikki jääkiekosta*. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 22.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 22.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Ida-Virumaa spordiliit *www.sportiv.ee*. Viitattu 22.4.2018.
6. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 22.4.2018. (englanniksi)
7. ↑  [ Eesti Jäähokiliit | 
 Jäähoki Eesti Meistriliiga kannab sel hooajal Coolbet Hokiliiga nime] *www.eestihoki.ee*.  Arkistoitu 27.9.2018. Viitattu 27.9.2018. (englanniksi)
8. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 6.9.2021.
9. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 6.9.2021.
10. ↑  Jäähokiliit *icehockey.thorgate.eu*. Viitattu 6.9.2021.
11. ↑  Eesti Hoki 90. juubeliaasta hooaeg *Eesti Jäähokiliit*. Viitattu 6.9.2021. (viroksi)
12. ↑  Coolbet Hokiliiga *Eesti Jäähokiliit*.  Arkistoitu 7.10.2022. Viitattu 7.10.2022. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
Chantal Mouffe vuonna 2013.
**Chantal Mouffe** (s. 1943) on belgialainen politiikan teoreetikko. Mouffe on sosialistisen yhteiskuntateorian jälkimarxilainen uudistaja, joka korostaa luokkataistelun olevan vain yksi monista yhteiskunnallisen vastakkainasettelun muodoista. Vuonna 1985 Mouffe julkaisi Ernesto Laclaun kanssa hänet esiin nostaneen teoksen *Hegemony and Socialist Strategy: Towards a Radical Democratic Politics*. Mouffe toimii politiikan teorian professorina Lontoossa Westminsterin yliopistossa.

Lähteet
-------

* (Toim.) Kotkas & Lindroos-Hovinheimo: *Yhteiskuntateorioiden oikeus*. Helsinki: Episteme, 2010. ISBN 978-952-5169-75-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |



1. ↑  Mouffe, Chantal | University of Westminster *www.westminster.ac.uk*. Viitattu 30.10.2023.
Hagia Sofiasta löytynyt, 1000-luvulta peräisin oleva tuntemattoman varjagin kaivertama riimukirjoitus, josta on luettavissa skandinaavinen etunimi *Halvdan*. Englanninkielisen selostuksen merkintä "It dates 9th century" on virheellinen.
**Hagia Sofian riimukirjoitukset** ovat tuhat vuotta vanhoja, aikanaan Konstantinopolin keisarihovin varjagikaartissa palvelleiden viikinkien piirtokirjoituksia Hagia Sofian silloisessa kirkossa, nykyisessä Istanbulissa. 

Ensimmäisen Hagia Sofian riimukirjoituksen löysi vuonna 1964 professori Alfred Westerholm. Teksti on rakennuksen eteläisen gallerian ylimmän huoneen balustradissa. Tekstistä voi lukea ainoastaan kirjaimet *alftan*, jonka on tulkittu tarkoittavan skandiaavista etunimeä Halvdan. Vuonna 1975 tutkija Folke Högberg löysi toisen tekstikatkelman, jonka tulkinnasta on kaksi eri mielipidettä. Jos teksti tulkitaan kirjaimiksi *ari:k*, se voisi olla katkelma sanasta *are*, joka tarkoittaa *teki nämä riimut*. Löytäjä Högberg teki myöhemmin toisen tulkinnan: sana olisi *Árni*, joka viittaisi etunimeen *Arne*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Svärdström, Elisabeth: Runorna i Hagia Sofia (PDF) (Sivut 247–250) *Fornvännen*.  1970. Samla.raa.se:  Swedish Antiqarian Research.  Arkistoitu 30.8.2021. Viitattu 6.10.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Grafitti in Hagia Sophia (Arkistoitu – Internet Archive). Relics of the Varjagians. Peter Beatson 2008. Viitattu 6.10.2019.
**Benois de la Danse -palkinto** on arvostettu balettipalkinto, joka myönnetään Moskovassa järjestettävässä kilpailussa. Palkinnon on perustanut Kansainvälinen balettiliitto Moskovassa 1991. Kilpailu järjestetään vuosittain huhti–toukokuun vaiheilla, ja voittajat kussakin sarjassa valitsee tuomaristo. Kilpailun sarjoja ovat elämäntyö, naistanssija, miestanssija, koreografi, säveltäjä ja lavastaja. Palkinto myönnetään myös edellisen vuoden poikkeuksellisesta saavutuksesta baletin alalla. Palkintoa pidetään tanssin Oscar-palkintona.

Kilpailu on nimetty Aleksandr Benois'n mukaan. Palkintoon liittyvän pienoispatsaan on suunnitellut kuvanveistäjä Igor Ustinov. Ustinovin isä on näyttelijä Peter Ustinov.

Kilpailu on ollut Unescon suojeluksessa vuodesta 1992 lähtien. Kilpailu kuuluu Venäjän kulttuuriperintöohjelmaan. Kansainvälinen tuomaristo vaihtuu vuosittain. Siihen kuuluu maailman merkittävimpien balettiryhmien johtajia, menestyksekkäimpiä koreografeja sekä balettimaailman tähtiä. Tuomaristoa ja koko projektia johtaa Juri Grigorovitš, joka on Bolšoi-baletin entinen koreografi.

Vuonna 2010 ehdokkaaksi koreografian sarjassa oli valittu Susanna Leinonen. Susanna Leinonen Companyn tanssijat Elina Häyrynen ja Natasha Lommi esittivät otteen Leinosen vuonna 2009 valmistuneesta teoksesta *And the Line Begins to Blur*. Toinen suomalainen oli tanssija Anu Viheriäranta. Vaikka kumpikaan ei sijoittunut, jo kilpailuun osallistuminen on saavutus. Tuomaristossa ovat olleet Doris Laine (1995) ja Kenneth Greve (2010). Kilpailuun on aiemmin osallistunut Simona Noja (1995).

Vuonna 2011 suomalainen koreografi Jorma Elo sai palkinnon koreografioistaan teoksissa *Kesäyön unelma* ja *Slice to Sharp*. Hänet on tosin palkinnon sivulla luokiteltu yhdysvaltalaiseksi.

Lähteet
-------

* Yleisradio
* Tanssin tiedotuskeskus[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Suomalaiskoreografille arvostettu palkinto Moskovassa  27.5.2011. Hs.fi.  Arkistoitu 1.6.2011. Viitattu 30.5.2011.
2. ↑  Laureates, Benois de la Danse

Aiheesta muualla
----------------

* Prix Benois de la Danse -sivut
Haifa Wehbe.
**Haifa Wehbe** (arab. هيفا وهبي‎, s. 10. maaliskuuta 1972) on libanonilainen malli, näyttelijä ja laulaja. Arabimaailmassa hänet tunnetaan taiteilijanimellään "Miss Lebanon" ja myöhemmin hänen ilmestyneen debyyttialbuminsa *Huwa az-Zaman* (suom. *Se on aikaa*) -nimellä. Hänen musiikkityylinsä on arabiankielistä pop-musiikkia, jossa sekoittuvat länsimainen ja arabialainen tyyli.

Wehbe syntyi libanonilaiselle isälle ja egyptiläiselle äidille pienessä maalaiskaupungissa Etelä-Libanonissa. Hän kasvoi kuunnellen jazzia ja R&B:tä. Malli hänestä tuli hyvin nuorena voitettuaan tittelin "Miss South Lebanon" 16 vuoden ikäisenä. Vuonna 1995 hän avioitui ja sai tyttären nimeltään Zeinab. Vuonna 2006 hänet listattiin aikakauslehden 50 kauneimman ihmisen joukkoon.

Wehbe on uskonnoltaan šiiamuslimi. Hän on myös saanut aikaan kohua pukeutumisellaan joissain islaminuskoisissa maissa. Hän on esiintynyt Pepsin mainoksissa ranskalaisen jalkapalloilijan Thierry Henryn kanssa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Huwa az-Zaman* (2002)
* *Baddi 'Ayš* (2005)
* *Habibi Ana* (2008)
* *MJK - Maliket Jamal koun* (2012)

### Singlet

* *Agoul Ahwak*
* *Regab*
* *Ya Hayat Albi*
* *Tegy Izzay'*
* *Ana Haifa*
* *Baddi 3iesh*
* *Wahdi*
* *Ma Sar*
* *Bos El Wawa*
* *Mosh Adra Astana*
* *Baba Fein*

Aiheesta muualla
----------------

* Haifa Webben viralliset kotisivut (englanniksi)
* Haifa Webben Fans (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |