recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Katzenjammer** on norjalainen englanniksi laulava yhtye, joka on perustettu Oslossa vuonna 2005. Yhtyeeseen kuuluvat Anne Marit Bergheim, Marianne Sveen, Solveig Heilo ja Turid Jørgensen.

Katzenjammerin jäsenet tutustuivat toisiinsa vuonna 2004 yksityisessä musiikkikoulussa Oslossa. Heitä yhdisti tunne "ulkopuolisuudesta". Yhtyeen jäsenien mielestä koulu ei kannustanut omaperäisyyteen vaan opetti vain aikaisemmin tehtyjä asioita.

Yhtye otti nimensä Rudolph Dirksin luomasta sarjakuvasta *Kissalan pojat* (engl. *The Katzenjammer Kids*). Sana *katzenjammer* tarkoittaa suomeksi kissan valitusta tai krapulaa.

Vuonna 2008 Katzenjammer osallistui NRK:n levytyssopimusta vaille oleville yhtyeille järjestämään Urørt-kilpailuun, jossa he sijoittuivat kolmanneksi. Katzenjammerin debyyttialbumi *Le Pop* julkaistiin syyskuussa 2008. Albumi oli sekoitus erilaisia musiikkityylejä kuten pop, kabaree, country ja bluegrass. Kappaleet oli säveltänyt yhtyeen ystävä Mats Rybø, ja sovituksesta vastasi Katzenjammer viidentoista instrumenttinsa kanssa.

Katzenjammerin toinen albumi *A Kiss Before You Go* ilmestyi syyskuussa 2011. Albumin sanoitusten ja kansien inspiraation lähteenä oli Jean-Pierre Jeunetin ohjaama ranskalainen fantasiaelokuva *Kadonneiden lasten kaupunki*.

Kolmannen albuminsa *Rockland* Katzenjammer julkaisi tammikuussa 2015. Albumia seuranneella kiertueella yhtye soitti ensimmäisen Suomen-keikkansa Provinssirockissa kesäkuussa 2015.

Tuotanto
--------

* *Le Pop* (2008)
* *A Kiss Before You Go* (2011)
* *Rockland* (2015)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katzenjammer**.
* Katzenjammerin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sari "Sakke" Wallenius** on suomalainen laulaja–lauluntekijä ja musiikkialan yrittäjä, joka esiintyy yhtyeissä Mascara ja The Blush. Hän johtaa Max Haapa-ahon kanssa Heavenly Hip records -levy-yhtiötä. Lisäksi Wallenius laulaa Cellophane Flowersissa. Hän perusti globaalin musiikkiyhteisön WE ARE ONE FB LIVEn huhtikuussa 2020. 

Wallenius oli kiertueella Mascaran kanssa vuosina 1996–1998. Yhtye osallistui Ylen We Want More -ohjelmaan vuonna 2014 ja teki comebackin vuonna 2019. Wallenius on tehnyt kymmenen kiertuetta The Blushin kanssa Euroopassa ja Yhdysvalloissa vuodesta 2012 lähtien. Vuonna 2004 hän toimi ohjaaja Kristiina Helinin assistenttina *Rusalka*-oopperassa Helsingin juhlaviikoilla. Wallenius työskenteli myös koreografina, tanssijana ja laulajana Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1998–2002 Peppi Pitkätossu -näytelmässä. Vuonna 1999 hän käsikirjoitti ja tuotti Play it again Ma's Cara variety show'n ja esiintyi ryhmän kanssa vuosina 1999–2002. Wallenius osallistui Up With Peoplen The Rhythm of the World -kiertueelle Yhdysvalloissa, Australiassa, Meksikossa ja Kanadassa vuonna 1992.

Wallenius valmistui muusikoksi vuonna 2014 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2018. Lisäksi hän on opiskellut Complete Vocal Institute -akatemiassa vuonna 2011.

Levytykset
----------

* 2021 Beautiful, The Blush with friends Jayme Xaya, Anand Bhaskar, Med Ziani, Mason Töryen, Rainer Wagner, Andrea Brosio, Ossi Jauhiainen, teVerd ja Kipinät-kuoro
* 2018 Summer dreams single, The Blush
* 2016 All or nothing single, The Blush
* 2015 Marionette single, The Blush
* 2014 I love you, I hate you EP, The Blush;
	+ Erittäin hyvä ellei täydellinen, Mascara;
	+ Assanvessankassa, Mascara;
	+ Tänään, tässä ja nyt single, Mascara
* 2013 Pink Cadillac single, The Blush
* 2011 Wicked single, The Blush
* 2009 Heavenly hell single, The Blush
* 1999 Enough is enough cover, Mascara; The Rhythm is magic cover single, Mascara
* 1998 Mee Hoitoon single, Mascara; Humuhumunukunuku apua Frederikin kanssa, Mascara; När vi två blir en cover, Mascara
* 1997 Ikävänkokoinen mies single, Mascara;
	+ Tyylilyyli single featuring Frederik, Mascara;
	+ Erittäin hyvä ellei täydellinen albumi, Mascara (#19 Suomen virallinen lista);
* Assanvessankassa single, Mascara (#13 Suomen virallinen lista)
* 1996 Erittäin hyvä ellei täydellinen single, Mascara (#2 Suomen virallinen lista; the Best Finnish Dance Radio song 1996, Finnish Dance Music Awards)
* 1995 Mitä tapahtuu -albumi, No Explanation

Levy-yhtiöt: Heavenly Hip records, Secret Entertainment, Warner Music Finland, Reetu records, Spinfarm ja Polydor

Musiikkivideot: Wicked 2013, The Blush; Tyylilyyli 1997, Mascara; Erittäin hyvä ellei täydellinen 1996, Mascara

Sanoitukset muille: Frederik: Ja käsi käy, Hei Beibi, Beibibuumi, Äijä viilee, Hurja Antti, Rytsölät baanalla jne.; Gummy Bear-käännösteksti eli Nalle-nami; Calle Pakarinen: Elämä kantaa

Lähteet
-------

1. ↑  Osuma: Sari "Sakke" Wallenius: "Tavoite ja haave ovat synonyymejä" *Tiedonjyvä*.  2014. Viitattu 7.11.2020.
**Peter Damm** (s. 1937 Meiningen) on saksalainen käyrätorvensoittaja.

Damm aloitti musiikkiopintonsa 11-vuotiaana aluksi viulunsoitolla. Vuonna 1951 hän kokeili Franz Nauberin johdolla käyrätorvea, jota siirtyi opiskelemaan Karl Biehligin johdolla Weimarin musiikkikorkeakoulussa joulukuusta 1951 vuoteen 1957. Orkesterin kanssa hän soitti ensimmäisen kerran syksyllä 1953, ja solistisen debyyttinsä hän teki heinäkuussa 1955 Wolfgang Amadeus Mozartin konsertolla (KV 447). Vuonna 1957 Dammista tuli Orchester der Bühnen der Stadt Geran ja vuonna 1959 Leipzigin Gewandhaus-orkesterin käyrätorvensoittaja. Vuonna 1969 hän siirtyi Dresdenin valtionorkesterin riveihin. Sieltä hän jäi eläkkeelle vuonna 2002 ja pääsi samalla sen kunniajäseneksi. Vuonna 1967 hän sai *Kammermusiker*- ja vuonna 1971 *Kammervirtuose*-tittelin.

Damm teki opetustyötä Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulussa, Dresdenissä. Lisäksi hän piti kansainvälisiä mestarikursseja, seminaareja ja workshopeja Euroopassa, Japanissa ja Pohjois-Amerikassa. Hän esiintyi solistina ja kamarimuusikkona lähes kaikissa Euroopan maissa, Amerikan mantereella ja Japanissa. Vuonna 1986 hän pääsi Kansainvälisen puhallinkilpailun puheenjohtajaksi Markneukirchenissä. Hän on International Horn Societyn ja Horngesellschaft Bayernin kunniajäsen. Damm konsertoi viimeisen kerran vuonna 2007. Hänen ohjelmistonsa kattoi laajan valikoiman soolo- ja kamarimusiikkiteoksia sekä konserttoja 1700-luvulta nykymusiikkiin. Hän piti monia kantaesityksiä.

Dammin saamien palkintojen joukossa olivat ARD:n kansainvälisen musiikkipalkinnon toinen palkinto Münchenissä (1960), Kansainvälisen Prahan kevät -kilpailun ensipalkinto (1962), GDR:n taidepalkinto (1972), GDR:n kansallispalkinto (1979) ja Dresdenin kaupungin taidepalkinto (1998).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Curriculum Vitae Hornist Peter Damm


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Turun Eläin- ja Kasvitieteellinen** **Seura** (TEKS) perustettiin vuonna 1923 ylioppilaille osoitetulla kutsulla, jonka olivat allekirjoittaneet Turun Suomalaisen Yliopiston eläintieteen professori Valter Linnaniemi, maisteri ja myöhempi eläintieteen professori Kaarlo Johannes Valle, kasvitieteen professori Kaarlo Linkola sekä jäkälätutkija, fil.tri Edvard Wainio. Seurasta kehittyi tieteellinen yhdistys, joka 1950-luvulla vastasi Turun yliopiston kasvitieteellisestä retkeilyopetuksesta. Toiminta johti vuosikymmenen lopulla professori Paavo Kallion johdolla Lapin tutkimuslaitos Kevon perustamiseen ja dosentti Lauri E. Karin johdolla Lohmin biologisen aseman ja sitä seuranneen Saaristomeren tutkimuslaitoksen syntyyn.

Nykyään TEKS järjestää kaikille avoimia kokouksia esitelmineen vähintään viisi kertaa vuodessa. Vuosittain järjestetään myös tieteellinen symposio, joka on kaikille avoin. Lisäksi TEKS tekee retkiä sekä kotimaisiin että ulkomaisiin kohteisiin. Seuran hyönteiskerho julkaisee verkkolehteä *W-album.*

Lähteet
-------

1. ↑  Haahtela, Ilpo: Turun Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura ry 80 vuotta. Seuran historiikki vuodelta 2003 *blogit.utu.fi*. Viitattu 4.12.2021.
2. 1 2  Historiaa Turun Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura. Viitattu 4.12.2021.
3. ↑  W-album *blogit.utu.fi*.
**Gourniá** (kreik. Γουρνιά; myös *Gurniá*) on minolaisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä joidenkin satojen metrien päässä Mirampéllonlahden rannasta. Alueen nimi on nykyaikainen. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.

Historia
--------

Gournián palatsin raunioita.
Gourniá oli asuttu viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella ennen vuotta 3000 eaa. Kaupunki syntyi viimeistään minolaisen ajan ensimmäisellä palatsikaudella vuosien 2000–1700 eaa. välisenä aikana. Tuona aikana Gourniáan ei kuitenkaan vielä rakennettu palatsia. Kaupungin sijainti on paikassa, jossa Kreetan pohjoisrannikkoa pitkin kulkeva kauppareitti risteää Kreetan itäosan poikki pohjois-eteläsuunnassa kulkevan kauppareitin kanssa. Palatsi rakennettiin toisella palatsikaudella vuoden 1700 eaa. jälkeen. Palatsi tuhoutui tulipalossa noin vuonna 1450 eaa. samaan aikaan muiden minolaisten keskusten kanssa. Gournián kaupunki oli asuttuna vielä mykeneläisenä aikana, mutta hylättiin noin vuonna 1200 eaa.

Gournián arkeologiset kaivaukset alkoivat 1900-luvun alussa Harriet Boydin johdolla. Gournián nykyinen nimi, suomeksi "Altaat" tai "Saavit", on peräisin paikalta löydetyistä lukuisista suurista astioista.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Palatsi sijaitsi kaupungin eteläosassa. Sen koko oli 50 x 37 metriä. Näin Gournián palatsi oli selvästi pienempi kuin merkittävämmät minolaiset palatsit esimerkiksi Knossoksessa ja Faistoksessa. Palatsin eteläpuolella oli palatsipiha, jonka koko oli noin 40 x 15 metriä; palatsin pienen koon vuoksi siinä ei ollut tyypillistä keskuspihaa. Muutoin palatsi oli tyypillisen minolaisen palatsin mallinen varastohuoneineen, teatteriportaikkoineen, valokuiluineen ja rituaalipuhdistautumistiloineen. Palatsin pohjoispuolella oli erillinen pyhäkkö tai pieni temppeli, jonka koko oli 3 x 4 metriä. Vaikkakin pienikokoinen, se on harvoja tunnettuja minolaisia temppeleitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Μινωικοί Οικισμοί στην Κρήτη *Ελλήνων δίκτυο*. Viitattu 6.10.2015.
2. 1 2 3  Gournia *Minoan Crete*. Viitattu 6.10.2015.
3. ↑  Burkert, Walter: *Greek Religion*, s. 31. (Griechische Religion der archaischen und klassischen Epoche, 1977.) Käännös John Raffan. Cambridge: Harvard University Press, 1985. ISBN 0-674-36281-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gourniá** Wikimedia Commonsissa
Sakoluoto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°19′21.2″N, 21°53′31.9″E, NaantaliVarsinais-SuomiSuomi |
| Merialue | 
Saaristomeri |
| Pinta-ala | 
0,97 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
1 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sakoluoto** on entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin eteläosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on 0,97 neliökilometriä, ja siellä on yksi vakituinen asukas. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 46, pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.

Suuremmista saarista Sakoluodon läheisyydessä on pohjoispuolella Iso Maisaari, itäpuolella Airismaa ja eteläpuolella Aaslaluoto. Sakoluodon suurin pituus on noin 2,9 kilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Liite 1", *Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret*, s. 109. Alueiden kehittäminen 26/2010. Työ- ja elinkeinoministeriö, 2010. ISSN 1797-3562 ISBN 978-952-227-374-1. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 20.6.2015).
2. ↑  Sakoluoto Karttapaikassa *kansalaisen.karttapaikka.fi*. Maanmittauslaitos. Viitattu 20.6.2015.
**Natriumvetysulfidi** (NaHS) on natrium- ja vetysulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään metallien jalostuksessa, tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Puhtaana natriumvetysulfidi on huoneenlämmössä valkoista tai väritöntä kitestä ainetta. Kaupallinen tuote on usein väriltään kellertävää. Yhdiste liukenee runsaasti veteen muodostaen emäksisen liuoksen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset dihydraatti (NaHS·2H2O) ja trihydraatti (NaHS·2H2O). Natriumvetysulfidi on natriumsulfidin tavoin voimakas pelkistin ja hapettuu kosteassa ilmassa sulfiiteiksi, tiosulfaateiksi ja polysulfideiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Natriumvetysulfidia voidaan valmistaa divetysulfidin ja natriumsulfidin tai natriumhydroksidin välisellä reaktiolla. Muodostuva tuoteliuos kuivataan ruiskukuivauksella. Näin saadaan usein kidevedellistä natriumvetysulfidia. Natriumvetysulfidia muodostuu myös petrokemianteollisuuden rikinpoistoprosessien sivutuotteena.

H2S + Na2S → 2 NaHS
H2S + NaOH → NaHS + H2O
Natriumvetysulfidia voidaan käyttää metallurgiassa vaahdotusprosessissa apuaineena. Muita käyttökohteita ovat paperinvalmistus, karvojen poistaminen nahkasta, tekstiilien värjäyksessä, orgaanisissa synteeseissä, rikkiyhdisteiden valmistamiseen ja raskasmetallien saostamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 281. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  David Butts & David R. Bush: *Sodium Sulfates and Sulfides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 23.10.2014
3. 1 2 3 4  Ludwig Lange & Wolfgang Triebel: *Sulfides, Polysulfides, and Sulfanes, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 23.10.2014
4. ↑  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 521. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.10.2014). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Natriumvetysulfidin kansainvälinen kemikaalikortti
**Natriumpersulfaatti** eli **natriumperoksodisulfaatti** tai **natriumperoksidisulfaatti** (Na2S2O8) on natrium- ja persulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hapettimena ja katalyyttinä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa natriumpersulfaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Sekä kiinteä natriumpersulfaatti että sen vesiliuokset ovat voimakkaita hapettimia. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa natriumsulfaatiksi ja hapeksi. Natriumpersulfaatti ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata oireina yskää, kurkkukipua ja pahoinvointia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Natriumpersulfaattia valmistetaan hapettamalla elektrolyyttisesti natriumsulfaatin vesiliuosta. Natriumpersulfaattia voidaan käyttää hapettimena muun muassa tekstiilien valkaisussa ja kyyppivärjäyksessä. Yhdistettä voidaan myös käyttää paristoissa depolarisoivana yhdisteenä, uima-altaiden desinfiointiin, metallien syövyttämiseen ja polymerointikatalyyttinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 328. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  Harald Jakob, Stefan Leiniger, Thomas Lehmann, Sylvia Jacobi & Sven Gutewort: *Peroxo Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 8.12.2017.
3. ↑  Natriumpersulfaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 8.12.2017.
4. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1000. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. ↑  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 1249. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119267843. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 8.12.2017). (englanniksi)
**Goundam** on kaupunki sekä Timbuktun alueen Goundamin piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen keskijuoksun järviseudulla noin sata kilometriä Timbuktusta lounaaseen. Kaupungissa on 16 300 asukasta (vuonna 2009).

Goundamin kaupunkikunnan pinta-ala on 101 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kaneyen ja Doukourian, etelässä Tonkan sekä lännessä ja pohjoisessa Télén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kunta käsittää 11 kaupunginosaa. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.

Goundamin kautta kulkee maantie 33 Timbuktuun, Niafunkéen sekä Dirén jokisatamaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Kunnassa on kuusi ala- ja kaksi yläkoulua, lyseo ja terveyskeskus.

Songhaivaltakunnan aikana 1500-luvun loppuun saakka Goundam oli kukoistava kauppapaikka. Myöhemmin sitä hallitsivat fulbet ja tuaregit sekä vuodesta 1894 lähtien ranskalaiset. Seudun nähtävyyksiä ovat Länsi-Afrikan suurin järvi Faguibine sekä Essakanen keidas, jossa pidetään suuri kansanperinnefestivaali.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Velton, Ross: *Mali: The Bradt Travel Guide, 2nd edition*, s. 241. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2004. ISBN 978-1-84162-077-0.
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 10.6.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Schéma Directeur de Lutte contre l’Ensablement dans le Nord du Mali: Monographie de la Commune de Goundam *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 10.6.2012. (ranskaksi)
4. 1 2 3  Plan de Securité Alimentaire Commune Urbane de Goundam 2006–2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 10.6.2012. (ranskaksi)
**Kivihiiliterva** on musta tai tummanruskea raskas­liikkeinen ja pahan­hajuinen neste, jota syntyy sivutuotteena, kun kivihiiltä kuivatislataan koksin valmistamiseksi. Sitä saadaan noin 3 % kivihiilen määrästä.. 

Kivihiiliterva sisältää tuhansia erilaisia kemiallisia yhdisteitä, joista suurin osa on bentseenin johdannaisia. Monet niistä ovat tärkeitä kemian­teollisuuden raaka-aineita, joita käytetään varsinkin väri- ja lääkeaineiden valmistukseen.  Kivi­hiili­tervan ensimmäisessä tislauksessa saadaan alle 200 °C:n lämpö­tilassa kiehuvista aineista *kevytöljyä*, 200–250 °C:ssa kiehuvista keski­öljyä, 250–300 °C:ssa kiehuvista raskas­öljyä ja tätä korkeammassa lämpö­tilassa kiehuvista antraseeni­öljyä, ja jäljelle jäävä tislaus­jäännös on pikeä.

Kivihiilitervasta saatava kevyt­öljy sisältää muun muassa bentseeniä, tolueenia ja ksyleeniä, ja siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väri­aineita, hajusteita, räjähdysaineita ja liuottimia. Keskiöljy sisältää karbolihappoa, kresoleja, pyridiiniemäksiä, kinoliinia ja kumaronihartseja, ja siitä valmistetaan muoveja, lääkkeitä ja ruiskutteita. Raskas­öljy on pääasiassa naftaleenia. Antraseeni­öljy on pääasiassa antraseenia, ja siitä valmistetaan puun kyllästeitä ja väriaineita. Se sisältää myös jonkin verran hiiltä. Piestä valmistetaan tien päällysteitä, brikettejä ja elektrodeja.

Raakaa kivihiilitervaa käytetään muun muassa kattohuopien ja tervapahvien valmistukseen. Sitä käytetään myös sellaisenaan poltto- ja voiteluöljynä.

Monet kivihiilitervassa esiintyvät aineet kuten fenolit ja kresolit ovat myrkyllisiä. Siinä oleva bentseeni on myös vahvasti syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Otavan iso Fokus, 3. osa (Kr–Mn)*, s. 1861–1862, art. Kivihiili. Otava, 1973. ISBN 951-1-00051-9.
2. ↑  Pentti Mälkönen: *Orgaaninen kemia*, s. 56. Otava, 1979. ISBN 951-1-05378-7.
3. ↑  *Otavan iso Fokus, 6. osa (Ra–Su)*, s. 4232, art. Terva. Otava, 1973. ISBN 951-1-01521-4.
4. ↑  Mälkönen, s. 93–95
5. ↑  Bentseenin kansainvälinen kemikaalikortti

Aiheesta muualla
----------------

* Inchem: Coal tar creosote, Concise International Chemical Assessment Document 62 (englanniksi)
**Martin Söderhjelm** (30. maaliskuuta 1913 Helsinki – 4. heinäkuuta 1991 Lidingö) oli suomenruotsalainen näyttelijä, ohjaaja, dramaturgi ja kirjailija.

Söderhjelm harjoitti taideopintoja 1930-luvun alussa Genèvessä ja Berliinissä. Palattuaan Suomeen hän oli Helsingin ruotsalaisessa teatterissa näyttelijäoppilaana 1935–1937. Vuonna 1937 hän julkaisi esikoisteoksensa, novellikokoelman *Vägen ut*. Söderhjelm toimi Turun ruotsalaisen teatterin johtajana 1945–1947.

Vuonna 1945 tuli ensi-iltaan Martin Söderhjelmin ja Kalle Rounin ohjaama valistuselokuva tytöistä sairaanhoitokoulussa nimeltä *Rakkautensa uhri*, joka perustuu Erik Dahlbergin käsikirjoitukseen. Elokuva ei ole säilynyt.

Söderhjelm ohjasi Ruotsissa muun muassa lyhytelokuvat *Poppe yksityisetsivänä* (Dansa min docka, 1953), *Flicka med melodi* (1954), *Tyhjä paikka on täytetty* (Tom plats fylld, 1957), *Nattkörning* (1959), *Pitikö näin käydä?* (Var det nödvändigt? 1960) ja *Flickan i fönstret* (1960).

Teoksia
-------

* *Vägen ut*. Söderström, Helsingfors 1937
* *Notis i tidningen*. Söderström, Helsingfors 1938
* *Om flugan Maja* ; ritad av Tove Jansson. Små sagor och små kryp för små barn 1. Taidekorttikeskus, Helsingfors 1944 (ilmestyi suomeksi nimellä *Satu Maija Kärpäsestä*, Taidekorttikeskus, Helsinki 1945)
* *Fem skärvor åt damen*. Söderström 1963

Lähteet
-------

* Martin Söderhjelm SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Svenska Filminstitutet : Svensk Filmdatabas
* Ruotsinkielisen Wikipedian artikkeli Martin Söderhjelm

1. ↑  Rakkautensa uhri Elonetissä.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gorazd Štangelj** (s. 27. tammikuuta 1973 Novo mesto) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2011. 

Štangelj aloitti ammattilaisuransa slovenialaisessa KRKA - Telekom Slovenije -joukkueessa 1997–1998, minkä jälkeen edusti italialaisia Mobilvetta Design - Northwavea 1999, Liquigas-Pataa 2000–2001, Fassa Bortoloa 2002–2003, Saecoa 2004, Lamprea 2005–2007 ja Liquigasta 2008–2009 sekä kazakstanilaista Astana Teamia 2010–2011.

Štangelj menetti vuonna 2000 voittamansa maantieajon Slovenian-mestaruuden jäätyään kiinni efedriinin käytöstä. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän sai kahden viikon starttikiellon liian korkean hematokriittiarvon vuoksi..

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, Trap-friis.dk

1994
GP Kranj, voitto
1996
Giro del Belvedere, voitto
1998
GP Kranj, kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
Niedersachsen Rundfahrt, etapin 5 voitto
Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Course de la Solidarité Olympique, etapin 2 (aika-ajo) voitto
Superprestige Gars, voitto
1999
Commonwealth Bank Classic, kokonaiskilpailun voitto
GP Kanton Aargau Gippingen, kolmas
2000
Trofeo Melinda, voitto
GP du Midi libre, etapin 5 voitto
Itävallan ympäriajo, etapin 2b (aika-ajo) voitto
Pariisi–Tours, viides
Lombardian ympäriajo, yhdeksäs
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s
2001
Giro di Toscana, voitto
2004
Olympialaiset, aika-ajossa 34:s, maantieajossa 40:s
2005
MM-kilpailut, maantieajossa 20:s
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
2007
Critérium International, mäkikirikilpailun voitto
2008
Espanjan ympäriajo, etapin 1 (joukkueaika-ajo) voitto
MM-kilpailut, maantieajossa 18:s
2010
Maantieajon Slovenian-mestaruus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gorazd Štangelj *sports-reference.com*.  Arkistoitu 22.6.2010. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Gorazd Stangelj *cyclingarchives.com*. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
3. ↑  Doping *cycling4fans.de*. Viitattu 3.3.2016. (saksaksi)
4. ↑  Gorazd Stangelj *procyclingstats.com*. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
5. ↑  Gorazd Stangelj *trap-friis.dk*. Viitattu 3.3.2016. (englanniksi)
6. ↑  G.P Kranj (Slo) - Cat.1.2 *memoire-du-cyclisme.eu*. Viitattu 3.3.2016. (ranskaksi)
Carl-Henrik Hermansson vuonna 2003.
**Carl-Henrik Hermansson** (14. joulukuuta 1917 Bollnäs – 26. heinäkuuta 2016 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko. Hän oli kommunistisen puolueen johdossa vuosina 1964–1975, jona aikana se otti käyttöön nimen *Vasemmistopuolue Kommunistit*. Hermansson istui valtiopäivillä vuosina 1963–1985. Hän ohjasi puolueensa linjauksia vähemmän uskollisiksi Moskovalle.

Hermansson julkaisi lukuisia kirjoja sekä kapitalismiin että vasemmistolaisuuteen liittyvistä aiheista.

Josif Stalinin kuoleman (1953) aikaan Hermansson ylisti diktaattoria puheissaan; toimittajat ja poliittiset vastavoimat muistuttivat häntä tästä toistuvasti, mutta hän sanoi katuvansa aiempia näkemyksiään.

Hermansson oli aikansa varakkain ruotsalainen puoluejohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  CH Hermansson blev 98 år *Sydsvenskan*.  27.7.2016. Viitattu 2.8.2016. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:C.-H. Hermansson
**Huhtimittari** (*Agriopis marginaria*) on harvinainen, varhain keväällä lentävä yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sukupuolidimorfinen laji, jonka koiras on hentorakenteinen, harmaanruskea perhonen. Etusiivet ovat kellanharmaat ja ruskehtavien pisteiden kirjomat. Tyvipoikkiviiru ja sisempi poikkiviiru erottuvat heikosti. Ulompi poikkiviiru on selvä ja sen ulkopuolella on ruskeaa kehnää. Aivan siiven ulkoreunassa on hyvin erottuva mustien pisteiden rivi. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset ja niissä näkyy himmeän poikkiviirun lisäksi keskitäplä ja musta pisterivi siiven reunassa. Siipiväli 32–37 mm.

Naaras on harmaa. Sen siivet ovat tynkämäiset, noin 5 mm pitkät ja selvästi poikkiraidalliset.

Samannäköisiä lajeja ovat myöhään syksyllä lentävät ruskamittari (*Agriopis aurantiaria*) sekä pakkasmittari (*Erannis defoliaria*).

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Eurooppalainen laji, jonka levinneisyys yltää idässä Uralille ja Kaukasukselle. Suomessa huhtimittari on varsin harvinainen ja se tunnetaan toistaiseksi vain muutamalta esiintymispaikalta etelärannikon tuntumassa. Laji on uusi tulokas, josta oli pitkään havaintoja vain yksittäisistä harhailijoista, kunnes 2000-luvun aikana se on selvästi vakiintunut. Perhosia lentää huhtikuun alusta toukokuun alkuun. Etelämpänä Euroopassa lentoaika on helmikuusta huhtikuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lehtolaji, joka elää Euroopassa tammi- ja pyökkimetsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Suomen havainnot ovat tammea ja pähkinäpensasta kasvavista lehdoista, mutta lajia voisi kenties löytyä muunkinlaisista ympäristöistä. Laji on vaikeasti havaittava sillä koiraat tulevat huonosti valolle ja ovat lennossa varsin varhain keväällä. Naaraat oleilevat puiden ja pensaiden oksilla.

Laji talvehtii maassa kotelona, jonka sisälle on jo syksyllä kehittynyt kuoriutumisvalmis perhonen.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla eri lehtipuilla.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 2*, s. 180. Recallmed Oy. Suomen Perhostutkijain Seura. Hangon Kirjapaino, 1989. ISBN 951-9221-23-9.
4. 1 2  Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Panu Välimäki, Marko Mutanen, Tomi Mutanen & Timo Lehto: Mielenkiintoiset perhoshavainnot ja vaelluskatsaus 2008.  *Baptria*, 2009, 34. vsk, nro 2, s. 51–52.  Suomen Perhostutkijain Seura.
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Huhtimittari (*Agriopis marginaria*)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Vlindernet (hollanniksi)
* Pherobase: Semiochemicals of Agriopis marginaria, the Dotted border (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q33321
* BioLib: 52027
* BOLD: 98703
* CoL: 93Q4H
* Fauna Europaea: 445603
* Fauna Europaea (new): a996a101-db04-49c7-9fe1-95dfad94ca53
* GBIF: 5769068
* iNaturalist: 344469
* LepIndex: 235195
* LoB: 5350
* NBN: NHMSYS0021144223
* NCBI: 190331
* uBio: 1083362

 |

 |
**Kinitsariini** eli **1,4-dihydroksiantrakinoni** (C14H8O4) on antrakinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja väriaineiden valmistamiseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kinitsariini on punaista tai oranssia kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Liukoisuus kuumiin liuottimiin on suurempi kuin kylmiin. Kinitsariini reagoi halogeenien kanssa muodostaen halogenoituja johdannaisia ja myös nitrautuu. Se voi reagoida myös Mannich-reaktiolla

Valmistus
---------

Kinitsariinin valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat p-kloorifenolin ja ftaalianhydridin välinen reaktio rikkihappoliuoksessa ja katalyyttinä käytetään boorihappoa tai booritrifluoridia. Sivutuotteena tässä reaktiossa voi muodostua 2,7-dikloorifluoraania. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ftaalianhydridin ja hydrokinonin välinen reaktio ja katalyyttinä käytetään alumiinikloridia. Tämän reaktion ongelmana ovat tyypillisesti huonot saannot.

Kinitsariinia käytetään villan ja tekstiilien värjäyksessä. Siitä valmistetaan myös useita muita väriaineita esimerkiksi sen halogenoituja, nitrattuja, sulfonoituja tai aminojohdannaisia käytetään väreinä tai keltaisten, punaisten, sinisten ja vihreiden väriaineiden synteesien lähtöaineina. Sitä voidaan käyttää myös hapettumisenestoaineena voiteluaineissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Quinizarin – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 15.3.2015.
2. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 313. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Hans-Samuel Bien, Josef Stawitz & Klaus Wunderlich: *Anthraquinone Dyes and Intermediates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 15.3.2015
4. 1 2  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 535. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
5. 1 2  Makoto Hattori: *Dyes, Anthraquinone, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 15.3.2015
**Kasvis** oli Oraansuojelijat ry:n vuonna 1973 perustama kasvisravintola. Ravintola toimi Helsingissä Korkeavuorenkadulla. Oraansuojelijat ja Kasvis levittivät tietoa kasvissyönnistä myös julkaisemalla kirjoja. Ravintola toimi 2000-luvun alkuun asti.

Yksi ravintolan perustajista oli tuleva vihreiden poliitikko Heidi Hautala. Vuonna 1977 ravintolan yhteyteen perustettiin luomuleipomo Samsara, joka on edelleen toiminnassa.

Helsingin muita kasvisravintoloita
----------------------------------

Korkeavuorenkadun Kasvis ei ollut Helsingin ensimmäinen kasvisravintola, vaan sellaisia perustettiin jo 1920- ja 1930-luvun taitteessa muun muassa Kansakoulukadulle ja Maalin Bergströmin hoitolaitokseen Aleksanterinkadulle. 1980-luvun alussa Kasviksen kilpailijoita olivat ainakin Lapinlahdenkadun Aurinkotuuli ja Mechelininkadun Putinki. 1990-luvulla kasvisruokaa tarjosivat muun muassa Marjatta Sarpanevan Green Way Kaisaniemenkadulla ja Satu Silvon vuonna 1999 Kallion Linjoille perustama Silvoplee.

Lähteet
-------

1. ↑  Vaihtoehtoväen kantapaikka Kasvis menossa konkurssiin (Maksumuuri) *Helsingin Sanomat*.  6.2.2002. Viitattu 5.7.2017.
2. ↑  Armi Suojanen: Vain yksi Vantaan leipomoista paistaa pelkkää luomua *Vantaan Sanomat*.  24.5.2011.  Arkistoitu 3.7.2011. Viitattu 8.7.2017.
3. ↑  Kasvisravintola. (Mainos.) *Helsingin Sanomat*, 20.9.1928, s. 2. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Nyt on Kirvuhoitoa saatavana Helsingissäkin. (Mainos.) *Helsingin Sanomat*, 11.12.1932, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Kasvisruuat testissä.
Vain erikoispaikassa persoonallisuutta.  *Helsingin Sanomat*, 3.9.1981, s. 19. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Muistatko Marjatta Svennevigin – köyhän tytön tie malliksi ja Timo Sarpanevan vaimoksi *Kotiliesi*. Viitattu 25.4.2021.
7. ↑  Hovi-Horkan, Jonna: Silvopleen loppu.  *Helsingin Sanomat*, 17.1.2023. Näköislehti (maksullinen).
**Huhmarjärvi** on Vihdin eteläosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 37 hehtaarin laajuinen matala ja rehevähkö järvi. Etäisyys Nummelasta on viisi kilometriä kaakkoon ja Helsingin keskustasta 34 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Huhmarjärven pituus lounaasta koilliseen on 1,3 kilometriä. Järvi on saareton ja sen rannoilla on metsää sekä jonkin verran rakennuksia. Eteläpuolella levittäytyy peltoaukea, kaakossa on Haukilampi. Huhmarjärven koillisrantaan laskee Siuntionjoki koillisen suunnalta Tervalammesta. Siuntionjoki jatkuu Huhmarjärven lounaisrannalta etelään Palojärveen. Huhmarjärven ja Tervalammen etäisyys on 1,4 kilometriä, Huhmarjärven ja Palojärven etäisyys on puolestaan 1,2 kilometriä. Huhmarjärven kaakkoispuolella sijaitsee Haukilampi.

Huhmarjärvi (22.004.1.001) kuuluu Palojärvenkosken alueeseen (22.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Huhmarjärvi on Palojärvenkosken alueen kolmanneksi laajin vakavesi ja Siuntionjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Maa- ja metsätalous, asutus ja sisäinen kuormitus rehevöittävät Huhmarjärveä. Järven ekologinen tila on välttävä ja kemiallinen tila hyvä. Yleisin kalalaji on särki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huhmarjärvi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5  Huhmarjärvi. Järviwiki. Viitattu 22.3.2021.
3. ↑  Siuntio (22). Järviwiki. Viitattu 22.3.2021.
4. ↑  Huhmarjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 30.3.2021.
**Kinkin evankelisluterilainen kirkko (KELC)** (jap. 近畿福音ルーテル教会, Kinki Fukuin Rūteru Kyōkai) on luterilainen kirkko Japanissa. Sillä on nykyään 2 600 kastettua jäsentä 29 seurakunnassa maanlaajuisesti.

Kirkon nykyinen presidentti on pastori Shigeo Sueoka.

Historia
--------

KELC:in historia juontaa juurensa 1950-luvulta, jolloin lähetystyöntekijät oli karkotettu Kiinasta Kiinan kansantasavallan perustamisen vuoksi. Vuonna 1951 Norjan lähetysseura ja Norjan evankelis-luterilainen vapaakirkko aloittivat lähetystyön, pääosin Kinkin alueella.

3. marraskuuta 1961 lähetysseuran ja vapaakirkon perustamat 14 seurakuntaa organisoituivat Kinkin evankelisluterilaiseksi kirkoksi. Vuonna 1976 kirkko hyväksyttiin Luterilaisen maailmanliiton täysjäseneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Churches in Japan The Lutheran World Federation.  Arkistoitu 3.2.2018. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Member Churches - Kinki Evangelical Lutheran Church Luterilainen maailmanliitto.  Arkistoitu 14.12.2009. Viitattu 12.8.2010. (englanniksi)

Asiasta muualla
---------------

* Kirkon kotisivut
**Jani Lähde** (s. 27. helmikuuta 1984 Kotka) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai laitalinkki.

Ura
---

Lähde on KTP:n kasvatti, mutta hän siirtyi 16-vuotiaana Espooseen Hongan organisaatioon. Espoon-vuosinaan hän edusti myös FCK Salamoita.

Vuonna 2006 Lähde palasi Kotkaan ja Kolmosessa pelanneen KTP:n riveihin. Kaudella 2007 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen KooTeePeen Veikkausliiga-joukkueen kanssa. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Lähde teki 26. huhtikuuta 2007 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. KooTeePeen pudottua Veikkausliigasta Ykköseen kauden 2008 päätteeksi Lähde siirtyi sarjatasoa alemmas KTP:n joukkueeseen. Lähde valmentaa nykyään FC Hongan organisaatiossa ja on 07-ikäluokan päävalmentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pelaajakortti Veikkausliiga. Viitattu 28.7.2008.
2. 1 2  Jani Lähde sopimukseen KooTeePeen kanssa  28.1.2007. FC KooTeePee. Viitattu 28.7.2008.
3. ↑  Liigapelaajat Veikkausliiga. Viitattu 28.7.2008.
4. ↑  KTP solmi pelaajasopimuksia  3.2.2009. KTP. Viitattu 1.3.2009. [vanhentunut linkki]
Mauritiuksen lippu (2:3)
**Mauritiuksen lippu** on Mauritiuksen tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin virallisesti käyttöön 12. maaliskuuta 1968. Lippu on jaettu vaakasuunnassa neljään yhtä suureen raitaan. Lipun värit symboloivat itsenäisyyden vuoksi vuodatettua verta (punainen), Intian valtamerta (sininen), itsenäisyyttä (keltainen) ja maan kasvillisuutta (vihreä). 

Mauritiuksen lippu on virallisesti maan kansallis-, valtio- ja sotalippu. Lisäksi käytössä ovat erilliset kauppalippu ja merellä käytettävä valtiolippu, joiden esikuvina ovat olleet Ison-Britannian vastaavat liput, sekä rannikkovartioston lippu ja presidentin lippu.

Muita lippuja
-------------

* Kauppalippu (1:2)Kauppalippu (1:2)
* Valtiolippu merellä (1:2)Valtiolippu merellä (1:2)
* Presidentin lippu (2:3)Presidentin lippu (2:3)
* Rannikkovartioston lippu (26:57)Rannikkovartioston lippu (26:57)

Historiallisia lippuja
----------------------

* Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1869-1906Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1869-1906
* Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1906-1923Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1906-1923
* Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1923-1968Mauritiuksen kruununsiirtomaan lippu 1923-1968

Rodriguesin lippu
-----------------

Rodriguesin saarella on vuodesta 2002 lähtien ollut laaja itsehallinto. Saarella on oma lippu, joka perustuu saaren vaakunaan.

* Rodriguesin lippuRodriguesin lippu

Katso myös
----------

* Luettelo valtioiden historiallisista lipuista

Lähteet
-------

* *Suuri lippukirja*. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-281-9.
* Smith, Whitney: *Flags and Arms across the World*. London: Cassell, 1980. ISBN 0-304-30659-2.
* Znamierowski, Alfred: *The World Encyclopedia of Flags*. London: Southwater, 2010. ISBN 978-1-84476-895-0.

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hannikaisenkatu Jyväskylässä
**Hannikaisenkatu** on katu Jyväskylän keskustassa. Se on Jyväskylän ruutukaava-alueen pitkittäiskaduista eteläisin. Alun perin sen nimi oli Rantakatu, kunnes vuonna 1955 katu nimettiin P. J. Hannikaisen mukaan. Säveltäjä ja Jyväskylän seminaarin musiikinlehtori Hannikainen asui Gummeruksenkadun ja Hannikaisenkadun kulmassa, jossa nykyisin on puisto. 

Hannikaisenkadun pohjoispäässä on asuinkerrostaloja, eteläpuolella muun muassa Jyväskylän matkakeskus. Alun perin katu sijaitsi Jyväsjärven rannalla, mutta Jyväsjärven pinnanlasku Päijänteen pinnan tasoon 1800-luvulla ja täyttäminen rautatien rakentamiseksi 1890-luvulla ja Rantaväylän rakentamiseksi 1980-luvulla ovat vieneet rannan noin 180–190 metrin päähän kadusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mistä Hannikaisenkatu on saanut nimensä? Kuka on tämä Hannikainen? Kuulostaa talonmieheltä. *Kysymyspalsta*.  21.5.2007. Web Archive 2018:  Jyväskylän kaupunki.  Arkistoitu 14.1.2018. Viitattu 13.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hannikaisenkatu** Wikimedia Commonsissa
**Jani "Jantsa" Kärkkäinen** (1969 – 11. toukokuuta 2008 Vaasa) oli suomalainen muusikko ja vaihtoehtolehti *Toisen vaihtoehdon* perustaja.

Kärkkäinen perusti *Toinen vaihtoehto* -pienlehden vuonna 1989 ja oli sen päätoimittajana syksyyn 2006 saakka, jolloin hän sai aivoverenvuodon. *Toisen vaihtoehdon* tekeminen oli Kärkkäisen elämäntyö ja hän panosti siihen todella. Lehden on sanottu yhdistäneen Suomen punkpiirejä enemmän kuin minkään muun. Lehden perustamisen aikoihin ei vielä ollut internetiä tai mitään muitakaan medioita, joista olisi löytynyt tietoa keikoista, levyistä, yhtyeistä ja muista punk-kulttuurin tapauksista. Kärkkäinen näki todella vaivaa lehden eteen, mutta vaikutti sen lisäksi muutenkin punk-piireissä: järjesti konsertteja ja soitti yhtyeissä.

Kärkkäinen soitti bassoa Treblinka-yhtyeessä ja myöhemmin Juggling Jugularsissa yli 17 vuoden ajan. Reilun 20 vuoden aikana hän toimi basistina myös muutamissa muissa punk-yhtyeissä.

Jantsa Kärkkäinen sai aivoverenvuodon syyskuun lopussa 2006. Hän halvaantui ja joutui pyörätuoliin. Kärkkäisen kuntoutukseen kerättiin varoja useilla tukikonserteilla. Kärkkäinen löytyi 11. toukokuuta 2008 hukkuneena Vaasassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jokelainen, Jarkko: Punklehti Toisen vaihtoehdon perustaja on kuollut *Helsingin Sanomat*.  13.5.2008. Viitattu 13.5.2008.
2. 1 2 3 4  Jani "Jantsa" Kärkkäinen 1969–2008.  *Sue*, 2008, nro 6.
3. ↑  Toinen Vaihtoehto -lehden perustaja kuollut[vanhentunut linkki] *Nelonen.* 14.5.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kinnalan Koukun suojeluskunta- ja lottamuseo** sijaitsee Kinnalan sukutilan pihapiirissä, maatilan vanhassa leivintuvassa, Sastamalassa. Suojeluskuntamuseossa kävijä pääsee tutustumaan tilan isännän opastuksella sotahistoriaan, Kiikan suojeluskunnan esikuntaan ja erilliseen näyttelyyn. Esikuntahuoneessa on nähtävillä kolme lottaa eri tehtävissä, paikallispäällikkö, paikallisesikunnan jäsen, sekä kapteeni ja vääpeli, huone kuvaa tapahtumaa vuodelta 1943. Museossa esillä olevan näyttelyn teemoja ovat itsenäisen Suomen sodat ja niiden ylipäällikkö Mannerheim sekä maanpuolustus sodan ja rauhan aikana vuosina 1918-1944. Näytillä on kuvia, merkkejä, tunnuksia, kortteja, karttoja, kirjallisuutta ja muuta esineistöä liittyen Mannerheimiin, vapaus-, talvi- ja jatkosotiin, suojeluskuntaan ja Lotta Svärd -järjestöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Suojeluskuntamuseo Kinnalan Koukku.
2. ↑  Kinnalan Koukun isäntä ylläpitää monipuolista Suojeluskuntamuseo *Jälkipeli.net*.  30.6.20022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kinnalan Koukun suojeluskunta- ja lottamuseo (Q115730059)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | yksityismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Sastamala |
|  |
| sijainti | Kiikka |
|  |
| katuosoite | Haapaniementie 21, 38300 Kiikka |
|  |
| koordinaatit | 61°20′19″N 22°45′25″E﻿ / ﻿61.3386978°N 22.7568737°E﻿ / 61.3386978; 22.7568737 |
|  |
|  |

 |
*Tämä artikkeli kertoo konserttisalista Jyväskylässä. Nurmeksen konserttisali on nimeltään Hannikaisen sali.*
Hannikaissali sijaitsee Jyväskylän ammattikorkeakoulun musiikkikampuksella osoitteessa Pitkäkatu 18–22.
**Hannikaissali** on Jyväskylässä, ammattikorkeakoulun Suomalaisen musiikkikampuksen yhteydessä toimiva 200-paikkainen, osin nousevakatsomoinen konserttisali. Säveltäjä P. J. Hannikaisen mukaan nimetyn salin varusteisiin kuuluvat urut, cembalo ja kaksi Steinway-flyygeliä. Erityisesti kamarimusiikin esittämiseen sopiva sali on varustettu myös kokouskäyttöön.

Jyväskylään on suunniteltu uutta konserttitaloa 1980-luvulta lähtien, mutta sen sijaintipaikkaakaan ei ole onnistuttu päättämään.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannikaissali *Suomalainen musiikkikampus -sivusto*. Viitattu 13.1.2018.
2. ↑  Tuomaala, Topi: Jyväskylän konserttitalon tai konserttisalin paikka ei ole vieläkään selvillä, vaikka siitä on yritetty päättää lähes 40 vuotta *Keskisuomalainen (maksullinen)*.  18.4.2021. Viitattu 18.4.2021.
Kasvilammas Claude Duretin piirrustuksessa vuodelta 1605.
Hans Sloanen piirros Kiinasta hankkimastaan kasvilampaasta vuodelta 1698.
**Kasvilammas** oli nimensä mukainen myyttinen kasvin ja eläimen sekoitus, johon uskottiin aikanaan luonnontieteilijöiden ja tutkimusmatkailijoiden keskuudessa. Kasvilampaasta käytettiin useampia eri nimiä, kuten **Skyyttian lammas**, **Tartarian kasvilammas** ja **borametz**.

Odorico da Pordenone kirjoitti 1300-luvulla kasvilampaasta mainiten Kaspian vuorilla tavattavan suuria hedelmiä kasvattavan kasvin. Hedelmien kypsyttyä ne halkesivat ja niiden sisältä paljastui lammasta muistuttava eläin. Jean de Mandeville kirjoitti puolestaan kasvilampaan olevan kuin lammas ilman villaa. Kasvilammas oli Mandevillen mukaan luuta, verta ja lihaa, minkä lisäksi se maistui erinomaiselta. Odorico ja Mandeville puhuvat kasvilampaan yhteydessä myös lintuja kasvavasta puusta.

Kasvilampaan olemassaolosta ja sen piirteistä kävivät tieteellistä keskustelua 1500-luvulla eläneet italialaiset oppineet Gerolamo Cardano ja Giulio Cesare della Scala. Cardanon mukaan kasvilampaan olemassaolo ei tuskin ollut edes mahdollista. Lammas tarvitsee syntyessään kohdun lämpöä, jota maassa ei ollut. Kasvissa ei niinkään voinut virrata verta ilman sydäntä. Toisaalta Cardano huomioi myös, että meressä eli kasveja muistuttavia eläimiä. Niinpä hänen mielestään maalla elävä kasvi olisi periaatteessa mahdollinen, jos sen ympäristö olisi oikeanlainen. Oikeanlaista ympäristöä hän kuvaili puolestaan "tiheänä" ilmana. Mahdollisen kasvilampaan hän uskoi kykenevän samanlaisiin aistimuksiin, kuin nilviäiset ja kalat. Della Scalla kirjoitti vastineen Cardanolle ja sepitti ivalliseen sävyyn kasvilampaan ominaisuuksia. Hän mainitsi kasvilammasta tavattavan tartarien mailla. Kasvilampaalla oli "jalat, kavio, korvat ja koko pää, paitsi sarvet". Ravinnokseen se käytti ympärillään kasvavaa kasvillisuutta. Jos kasvilammas söi kaiken ruohon vierestään se kuihtui eli kuoli.

Della Scallan tekstin ivallisuus ei aina auennut sen lukijoille. 1600-luvun puolella kirjoittanut ranskalainen kasvitieteilijä Claude Duret uskoi kasvilampaan olemassaoloon ja suhtautui della Scallan ja Cardanon teksteihin vakavasti selittäen Tartariassa vallitsevan niin "painavan ja tiheän ilman", että kasvilammas pystyi siellä selviämään. Kasvilammasta etsittiin 1600- ja 1700-lukujen aikana eri puolilta Aasiaa, Venäjää, Persiaa, Intiaa ja Kiinaa. Eräs "kasvilammas" tuotiin Royal Societyn kokoelmiin Lontoossa vuonna 1698. Kyseisen kasvilampaan todettiin olleen osa puuvartisen saniaisen juurakkoa, johon oli kaiverrettu jalat ja muita lampaan piirteitä. 1700-luvulla samaan tapaan tehdyn kasvilampaan näki myös ruotsalainen Carl von Linné. Linné nimesi myös kiinalaisen saniaislajin kasvilampaan eli borametzin mukaan *Polypodium barometziksi*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miikka Tamminen: "Hirviömäisiä kasveja ja eläimiä" ja "Borametz - kasvi vai lammas?", *Keskiajan hirviöt*. Gaudeamus. ISBN 978-952-345-691-4.
**Mauritanian vaakuna** on Mauritanian symboli, joka otettiin käyttöön 28. marraskuuta 2018. Siinä on vihreässä ympyrässä keltaiset kuunsirppi ja viisisakarainen tähti. Vihreä väri, kuunsirppi ja viisisakarainen tähti ovat islamin symboleita. Keltainen kuvaa Saharan hiekkaa, ja punainen kuvaa kansan uhrauksia itsenäisyyden saavuttamiseksi. Kuunsirpin edessä on palmu ja maissin tai hirssin tähkä. Ympyrän kehään ylhäälle on kirjoitettu maan virallinen nimi Mauritanian islamilainen tasavalta arabiaksi: الجمهورية الإسلامية الموريتانية (Al-Ğumhūriyyah al-Islāmiyyah al-Mūrītāniyyah) ja alhaalle ranskaksi: République islamique de Mauritanie.

Mauritanian vaakuna (1. huhtikuuta 1959 – 28. marraskuuta 2018)
Mauritanian alkuperäinen vaakuna otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1959. Se on lähes identtinen nykyisen vaakunan kanssa, lukuun ottamatta punaista kehää vaakunan ympärillä ja erilaista vihreän sävyä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Afrikan valtioiden vaakunat

* Algeria
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Djibouti
* Egypti
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etelä-Sudan
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kap Verde
* Kenia
* Keski-Afrikan tasavalta
* Komorit
* Kongon demokraattinen tasavalta
* Kongon tasavalta
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Norsunluurannikko
* Niger
* Nigeria
* Päiväntasaajan Guinea
* Ruanda
* Sambia
* São Tomé ja Príncipe
* Senegal
* Seychellit
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Swazimaa
* Tansania
* Togo
* Tšad
* Tunisia
* Uganda
* Zimbabwe