recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1907** järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Kööpenhaminassa, Tanskassa huhtikuun alussa sekä Itävallan Wienissä syyskuussa. Kööpenhaminassa erillisiä painoluokkia oli kolme. Wienissä painittiin vain avoimessa sarjassa.

Kreikkalais-roomalainen paini (Kööpenhamina)
--------------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 75,0 kg? | Tanska Carl Jensen | Tanska Søren Marinus Jensen | Tanska Helgo Nahmensen |
| 85,0 kg | Ruotsi Gustaf Malmström | Tanska Arthur Petersen-Clayton | Tanska Axel Hansen |
| yli 85,0 kg | Tanska Edvard Sörensen | Tanska Harald Christensen | Tanska Robert Behrens |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tanska | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 2 |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |

Kreikkalais-roomalainen paini (Wien)
------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | Itävalta Anton Schmitz | Itävalta Franz Solar | Saksan keisarikunta Ulrich Gemmel |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta Itävalta | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Saksan keisarikunta Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Suomalainen aarniometsä** on Petri Keto-Tokoin ja Timo Kuuluvaisen kirjoittama aarniometsiä käsittelevä kirja, jonka kuvitus on pääosin heidän ja valokuvataiteilijoiden Ritva Kovalaisen ja Sanni Sepon.

Kirja on saanut Vuoden luontokirja 2011 -palkinnon, Valtion tiedonjulkistamispalkinnon 2011 ja Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan 2011. Kuvien lisäksi siinä on tietoa luonnonmetsien elämästä, historiasta ja merkityksistä suomalaisille. Siinä kerrotaan aarniometsien lajistosta ja suojelun historiasta.

Kirjan kirjoittajat ovat toimineet luonnonmetsien ekologian opetuksen ja tutkimuksen parissa yli 20 vuotta, ja molemmat ovat koulutukseltaan metsänhoitajia.

Vuoden luontokirjan valinnan tehneen Veikko Neuvosen perusteluina valinnalle oli muun muassa, että teos vie lukijan aikamatkalle Suomen luontoon:

> »Saamme vaeltaa tekijöiden opastamina auvoisissa luonnonmetsissä, mutta mitä lähemmäs nykyhetkeä tulemme, sitä vähäisemmiksi aarniometsät kutistuvat. Kirjassa on vahva ja ajankohtainen luonnonsuojelullinen sanoma.» 
> 
> 

Kirjan korkeatasoinen kuvitus muodostaa yhtenäisen kokonaisuuden, vaikka kuvituksesta vastaa usea tekijä.

Kirjan artikkeleiden otsikot:

* Mikä on luonnonmetsä - Timo Kuuluvainen
* Suomen symboli - Petri Keto-Tokoi
* Aarniometsien arvot - Petri Keto-Tokoi
* Juuret menneisyydessä - Timo Kuuluvainen, Petri Keto-Tokoi
* Metsän muutosvoimat - Timo Kuuluvainen
* Aarniometsän asukkaat - Petri Keto-Tokoi
* Aarniometsät häviävät - Petri Keto-Tokoi
* Suojella vai hakata - Petri Keto-Tokoi
* Aarniometsän tulevaisuus - Timo Kuuluvainen, Petri Keto-Tokoi

Kirjoittajat toteavat alkusanoissa, että kotimaan metsät ovat monille vieraampia kuin Afrikan ja Etelä-Amerikan luonto, ja siksi he haluavat kirjalla palauttaa metsäkeskustelua taloudellisista ja biologisista näkökulmista takaisin kokemukselliseen. Tutkimustieto luonnonmetsistä on viime vuosina lisääntynyt huimasti ja osoittanut monet aiemmin vallinneet käsitykset vääriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomalainen aarniometsä Maahenki. Viitattu 11.3.2012.
2. ↑  Suomalainen aarniometsä, takakansi
3. ↑  Suomalainen aarniometsä Vuoden luontokirja *Yle Uutiset*.  15.1.2011. Yle. Viitattu 11.3.2012.
4. ↑  Mattias Tolvanen: Alkuperäinen metsä muutoksessa *Tieteessä tapahtuu*. Tieteelliset verkkolehdet. Viitattu 11.3.2012.
5. ↑  Suomalainen aarniometsä, Esipuhe
**Pennantiaceae** on Apiales-lahkoon kuuluva kaksisirkkaisheimo, jonka kaikki neljä lajia luetaan yhteen ja samaan *Pennantia*-sukuun. Sen lajit ovat puita tai pensaita, joita tavataan Koillis-Australiassa, Norfolkinsaarella ja Uudessa-Seelannissa.

Tuntomerkit
-----------

*Pennantia*-suvun kukassa on erillislehtinen verhiö ja yhdislehtinen teriö. Mesiäinen puuttuu. Kukat ovat yksineuvoisia. Hedekukan heteissä on pitkät palhot, ja emiön jäänne on erotettavissa. Emikukissa voi olla joutoheteitä, emiö on yhdislehtinen, muodostunut kolmesta tai joskus kahdesta emilehdestä, ja sikiäin kehänalainen, vartalot lyhyitä tai leveä luotti sijaitsee varrettomana sikiäimen pinnalla. Hedelmä on luumarja.

Putkiloelementeissä on tikapuumaiset perforaatiolevyt. Nivelten sisärakenteessa on kolme lehteen johtavaa johtojännettä, jotka jättävät varren johtojännelieriöön kolme aukkoa. Lehtiruodin johtojänne on poikkileikkaukseltaan rengasmainen ja sen sisällä on yksittäinen johtojänne ja sivuilla rengasmaisia johtojänteitä. Ilmaraot ovat parasyyttisiä eli niiden kaksi apusolua on samansuuntaisia huulisolujen kanssa. Solukkokarvat (emergenssit) muodostuvat yhdestä solurivistä. Lehtilaidat ovat ehyet tai hampaiset. Terälehtien kärjet ovat taipuneet sisäänpäin. Siemenaiheissa on enintään hieman paksu sydän eli nukellus. Siemenaiheen kalvo eli integumentti on johtojänteellinen. Luumarjan sisimmät solut ovat poikittaisesti pidentyneitä. Siemenkuori on ohut, ja siemenessä on lyhyt tai vähäpätöinen alkio. Kromosomiluku on n = 25.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website.

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001–, Viittaus 5.11.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13875486
* Wikispecies: Pennantiaceae
* APNI: 214635
* ATRF: Pennantiaceae
* CoL: 6264H
* EPPO: 1QNNF
* FoAO2: Pennantiaceae
* Fossilworks: 183093
* GBIF: 4896790
* GRIN: 838
* iNaturalist: 71589
* IRMNG: 118851
* ITIS: 896815
* NCBI: 159369
* NZOR: 80cff2a2-1cff-4d44-a52c-6da6e1c4053d
* Open Tree of Life: 532133
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126794-1
* Tropicos: 50207209
* Watson & Dallwitz: pennanti
* WFO: wfo-7000000447

 |

 |
Dallapé harjoituksissa vuonna 1962.
**Suomalaista jazzia** on tehty ainakin 1920-luvulta alkaen. Aluksi jazzin käsite oli Suomessa epäselvä. Sillä viitattiin usein kaikenlaiseen musiikkiin, jossa yhtye käytti rumpuja. Suomalainen jazz alkoi kuitenkin kehittyä 1920-luvun loppupuoliskolla huomattavasti, ja siihen tuli mukaan useita alkuperäisen yhdysvaltalaisen jazzin elementtejä. 1960-luvulla suomalaisesta jazzista tuli omalaatuisempaa ja se yhdisti alkuperäistä yhdysvaltalaista jazzia ja suomalaisia vaikutteita keskenään. 1990-luvulla suomalaisesta jazzista tuli ammattitaitoisempaa ja kansainvälisesti arvostetumpaa kuin koskaan ennen. Viimeisin kehitys suomalaiseen jazziin on nu-jazz-liike, joka yhdistää elektronista musiikkia ja samplausta jazzsoittimiin ja improvisoituihin sooloihin.

Suomalaisen jazzin alkuhetkenä on yleisesti pidetty kesäkuuta 1926, jolloin matkustajalaiva S/S *Andania* toi joukon amerikansuomalaisia vierailulle vanhaan kotimaahansa. Laivalla soittanut yhtye kiinnitettiin esiintymään Ruotsalaisen teatterin yhteydessä sijainneeseen Oopperakellariin, jossa sen kuulijoina oli vaikutteille alttiita muusikonalkuja. Peter von Baghin ja Ilpo Hakasalon mukaan amerikkalainen jazz tunkeutui 1920-luvun koulunuorison tajuntaan samanlaisella koko elämää muuttavalla voimalla kuin rock and roll 30 vuotta myöhemmin. Toimittaja Sakari Warsell on kuitenkin huomauttanut, että jazzia oli soitettu Suomessa jo ennen vuotta 1926; vaikutteet oli tosin saatu Saksasta ja Britanniasta. Vuonna 1922 Laivaston soittokunnassa oli oma "jazzband", jossa soittivat muiden muassa veljekset Georg ja Eugen Malmstén.

Suomalaisia jazzmuusikoita ja -yhtyeitä
---------------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Ossi Aalto
* Juhani Aaltonen
* Olli Ahvenlahti
* Dallapé
* DDT Jazzband
* Henrik Otto Donner
* Asser Fagerström
* Onni Gideon
* Olli Hämäläinen
* Markku Johansson
 | * Herbert Katz
* Eero Koivistoinen
* Jukka Linkola
* Esko Linnavalli
* Eugen Malmstén
* Matti Oiling
* Seppo Paakkunainen
* Esa Pethman
* Pekka Pohjola
* Severi Pyysalo
 | * Iiro Rantala
* Ossi Runne
* Gusse Rössi
* Heikki Sarmanto
* Antti Sarpila
* Goony Strömmer
* Teuvo Suojärvi
* Edward Vesala
* Matti Viljanen
* Jorma Weneskoski
 |

Suomalaisia jazzpalkintoja
--------------------------

* Andania-palkinto
* Louis Armstrong -palkinto
* Suomen Jazzlegenda
* Yrjö-palkinto
	+ Varjo-Yrjö

Lähteet
-------

1. ↑  A short history of Finnish jazz Music Archive Finland Open Access. Viitattu 28.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Von Bang, Peter & Hakasalo, Ilpo: *Iskelmän kultainen kirja*, s. 12–14. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-08913-7.
3. ↑  Warsell, Sakari: *Iskelmäkuningas Georg Malmstén*, s. 596. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-27300-7.
**Stojan "Stojko" Vranković** (s. 22. tammikuuta 1964 Drniš, Jugoslavia) on kroatialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

Vranković aloitti uransa KK Zadarissa, josta hän siirtyi myöhemmin Arisiin. Lokakuussa 1990 Vranković siirtyi NBA-seura Boston Celticsiin. Hän sai seurassa vain vähän peliaikaa ja teki kahden kauden aikana keskimäärin 1,9 pistettä ottelua kohden. Tämän jälkeen Vranković palasi Eurooppaan Panathinaikosiin. Seuran paidassa hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1996. Kaudeksi 1996–1997 Vranković teki paluun NBA:han Minnesota Timberwolvesin paitaan. Hän pelasi seurassa yhden kauden 3,4 pisteen ottelukohtaisella pistekeskiarvolla. Kesällä 1997 hänet vaihdettiin Los Angeles Clippersille, jolloi Minnesota sai vaihdossa Stanley Robertsin. Seuraavat kaksi kautta Vranković edusti seuraa, mutta pelasi jälkimmäisellä kaudella vain kaksi ottelua. Elokuussa 1999 hänet vapautettiin seurasta. Uransa kaksi viimeistä kautta Vranković pelasi italialaisessa Fortitudo Bolognassa.

Vranković edusti maajoukkuetasolla Jugoslavian ja Kroatian maajoukkueita. Hän oli mukana kolmissa olympialaisissa ja voitti kaksi olympiahopeaa. EM-kisoista Vranković voitti yhden kultamitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Player nominees Euroliiga. Viitattu 16.6.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Stojko Vrankovic Basketball-Reference. Viitattu 16.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Paris 1996: victory comes to Greece and the Greens Euroliiga. Viitattu 16.6.2010. (englanniksi)
4. ↑  Stojan Vrankovic Lega Basket Serie A.  Arkistoitu 8.2.2012. Viitattu 16.6.2010. (italiaksi)
5. ↑  Stojko Vranković Sport-Reference. Viitattu 16.6.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Stojko Vrankovic NBA Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)

Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Obradović |
10 Zdovc |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Rađa |
14 Arapović |
15 Cvjetičanin |
Valmentaja Ivković

Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Radović |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Danilović |
14 Rađa |
15 Primorac |
Valmentaja Ivković

Kroatian joukkue – Kesäolympialaiset 1992
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Cvjetičanin |
7 Kukoč |
8 Alanović |
9 Arapović |
10 Tabak |
11 Vranković |
12 Gregov |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Naglić |
Valmentaja Skansi

Kroatian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1993
5 Perasović |
6 Gregov |
7 Žurić |
8 Alanović |
9 Arapović |
10 Tabak |
11 Vranković |
12 Cvjetičanin |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Kovačić |
16 Mršić |
Valmentaja Novosel

Kroatian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1994
 J. Vranković |
 Gregov |
 Komazec |
 Kukoč |
 Alanović |
 Žurić |
 Pejčinović |
 S. Vranković |
 Cvjetičanin |
 Jurić |
 Rađa |
 Mršić |
Valmentaja Đerđa

Kroatian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 J. Vranković |
5 Perasović |
6 Komazec |
7 Kukoč |
8 Alanović |
9 Marić |
10 Žurić |
11 S. Vranković |
12 Gregov |
13 Mršić |
14 Rađa |
15 Pejčinović |
Valmentaja Petrović
**Stoicorum veterum fragmenta** on Hans von Arnimin (1859-1931) kokoama stoalaisten tekstifragmenttien kokoelma. Se julkaistiin alun perin vuosina 1903-1905. Teokseen viitataan usein lyhenteellä *SVF*.

*Stoicorum veterum fragmenta* sisältää suurimmaksi osaksi toisen käden lähteissä säilyneitä ja niistä koottuja tekstikatkelmia varhaisimmilta kreikkalaisilta stoalaisilta filosofeilta, merkittävimpinä Zenon Kitionilainen ja Khrysippos. Suurin osa katkelmista on muinaiskreikaksi, mutta joukossa on myös latinankielisiä katkelmia.

Teos koostuu neljästä osasta, joista osat I-III sisältävät tekstikatkelmat ja osa IV on M. Adlerin toimittama hakemisto.

Kirjallisuutta
--------------

* Arnim, Hans von: *Stoicorum veterum fragmenta*. Leipzig: B. G. Teubneri, 1903-1905.  Uusintapainos: Stuttgart, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Arnim, Hans von: *Stoicorum veterum fragmenta*
	+ Osa 1 - Zenon ja hänen oppilaansa
	+ Osa 2 - Khrysippos: logiikka ja fysiikka
	+ Osa 3 - Khrysippos: etiikka; Khrysippoksen seuraajat
	+ Osa 4 - hakemisto
**Stockport County Football Club** on jalkapalloseura Englannin Stockportista. Joukkue pelaa maan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kansallisliigassa, jonne se putosi keväällä 2011.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1883 nimellä *Heaton Norris Rovers*. Vuonna 1890 nimi muutettiin kuvaamaan Stockportin saamaa itsenäisen kaupungin asemaa kreivikunnan sisällä. Ensimmäisen kerran seura pelasi Englannin liigan sarjoissa vuonna 1900, ja on säilynyt liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1905 lähtien. Pääosan historiaan Stockport on viettänyt aladivisioonissa. Parhaimmillaan se pelasi 1990-luvulla viiden kauden ajan 1. divisioonassa.

Alun perin Stockport pelasi kotiottelunsa Heaton Norrisin Recration Groundilla, ja vaihdeltuaan kotikenttäänsä jonkin aikaa se asettui vuonna 1889 Green Lanelle Heaton Norrisiin, jossa paikallinen lato toimi pukukoppina. Nykyiselle kentälleen Edgeley Parkille seura muutti vuonna 1902, joka oli toiminut muutaman vuoden kuluttua toimintansa lopettamineen paikallisen rugby league -joukkueen kenttänä.

Entisiä pelaajia
----------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Englanti Brett Angell
* Englanti Luke Beckett
* Pohjois-Irlanti George Best
* Irlanti Ed Brookes
* Englanti Sean Connelly
* Englanti Kevin Cooper
* Englanti Liam Dickinson
* Englanti Mike Flynn
* Englanti Fraser Forster
* Englanti Kevin Francis
* Irlanti Jim Gannon
* Englanti Harry Hardy
* Wales Wayne Hennessey, ennätykselliset yhdeksän perättäistä nollapeliä kaudella 2006/07
* Wales Paul Jones
* Suomi Shefki Kuqi
 |   | * Irlanti Conrad Logan
* Englanti Chris Marsden
* Englanti Andy Mutch
* Englanti Alan Ogley
* Englanti Andy Preece
* Englanti Micky Quinn
* Englanti Mike Salmon
* Englanti Tommy Sword
* Englanti Peter Ward
* Australia Johnny Warren
* Englanti Arthur Wharton
* Englanti Len White
* Wales Ashley Williams
* Suomi Jarkko Wiss, eniten maaotteluita seuran pelaajana (9)
 |

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
* Stockport County Supporters Trust
Pensaskari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Loutti, Ykspensainen |
| Sijainti | 
65°21.47′N, 025°18.22′E, IiPohjois-PohjanmaaSuomi |
| Merialue | 
Perämeri |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pensaskari** on maannousun vuoksi osittain Hietaleton ja Hietakarin kanssa yhteenkuroutunut saari Iin kunnassa Iijoen suiston pohjoispuolella Hiastinlahden suulla. Pensaskaria, Hietalettoa ja Hietakaria yhdistää rantaniitty sekä kapea pengertie. Osa Pensaskarin itäisistä ranta-alueista kuuluu Hiastinlahden luonnonsuojelualueeseen.

Pensaskari jakaantuu kolmeen osaan. Eteläisimpänä on Hietaletto, keskiosan ollessa Loutti-nimistä metsäaluetta. Pohjoisosan metsäalue on nimeltään Ykspensainen. Saaren eteläosaa erottavat Hietakarista ja Karhunsaaresta pengertien länsipuolella sijaitseva Keelinväylä ja itäpuolella sijaitseva Saikanväylä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansalaisen Karttapaikka (Kartta- ja nimistöaineisto) Maanmittauslaitos. Viitattu 31.1.2009.
**Richard Preston Carlisle** (s. 27. lokakuuta 1959 Ogdensburg) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija ja nykyinen Dallas Mavericksin päävalmentaja.

Ura
---

Carlisle pelasi yliopistokoripalloa Virginian yliopistossa, josta hän ilmoittautui NBA:n vuoden 1984 varaustilaisuuteen. Varaustilaisuudessa hänestä tuli Boston Celticsin 23. varaus. Carlisle sai Bostonissa vähän peliaikaa, mutta oli joukkueen mukana voittamassa kauden 1985–1986 mestaruutta. Marraskuussa 1987 Carlisle lähti joukkueesta ja liittyi New York Knicksin joukkueeseen. Hän pelasi Knicksissä kesään 1989 saakka aloittaen seuraavan kauden New Jersey Netsissä. Ammattilaisuransa Carlisle lopetti joulukuussa 1989 pelattuaan Netsissä ainoastaan viisi ottelua.

Carlisle aloitti valmentamisuransa vielä saman kauden aikana toimien Netsin apuvalmentajana. Nets-kausinaan hän toimi apuvalmentajana muun muassa Bill Fitchin ja Chuck Dalyn valmentamissa joukkueissa. Viiden kauden jälkeen Carlisle siirtyi Portland Trail Blazersin apuvalmentajaksi ja kolmen kauden jälkeen edelleen Indiana Pacersiin. Vuonna 2001 Carlisle aloitti Detroit Pistonsin päävalmentaja ja hänet valittiin heti NBA:n vuoden valmentajaksi. Kauden 2002–2003 jälkeen Carlisle sai joukkueesta potkut, vaikka oli johdattanut Pistonsin pudotuspeleihin yli kymmenen vuoden tauon jälkeen. Seuraavalle kaudelle Carlisle siirtyi Indiana Pacersin valmentajaksi. Hän toimi joukkueen valmentajana neljän vuoden ajan, kunnes sai potkut huonosti menneen kauden takia huhtikuussa 2007. Toukokuussa 2008 Carlislesta tuli Dallas Mavericksin päävalmentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Bio: Rick Carlisle NBA. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
2. ↑  Rick Carlisle Basketball-Reference.  Arkistoitu 13.4.2010. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Coach of the Year NBA. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  Pistons fire Carlisle, plan to hire Brown  31.5.2003. Sports Illustrated. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
5. ↑  Carlisle won't return as Pacers head coach  26.4.2007. ESPN. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)
6. ↑  Official release: Rick Carlisle named coach  9.5.2008. NBA. Viitattu 12.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rick Carlisle** Wikimedia Commonsissa

* Basketball-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Dallas Mavericks – NBA:n mestari 2011
0 Shawn Marion ·
2 Jason Kidd ·
3 Rodrigue Beaubois ·
4 Caron Butler ·
6 Tyson Chandler ·
11 José Juan Barea ·
13 Corey Brewer ·
16 Predrag Stojaković ·
20 Dominique Jones ·
28 Ian Mahinmi ·
31 Jason Terry ·
33 Brendan Haywood ·
35 Brian Cardinal ·
41 Dirk Nowitzki ·
92 DeShawn Stevenson  

Päävalmentaja Rick Carlisle   

Apuvalmentajat Darrell Armstrong · Dwane Casey · Tim Grgurich · Robert Hackett · Monte Mathis · Terry Stotts



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Radarsat 1
**Radarsat** on kanadalainen kaukokartoitussatelliittien (SAR-tutkasatelliittien) sarja, jossa toistaiseksi on kaksi satelliittia: vuonna 1995 avaruuteen laukaistu Radarsat (1) ja 14. joulukuuta 2007 laukaistu Radarsat 2. Radarsat 3 oli vuonna 2007 esisuunnittelussa - siitä on kaavailtu useamman satelliitin konstelaatiota, jonka vuoksi mission nimityskin on *Constellation*. 

Satelliitit ovat Kanadan valtion omaisuutta, niiden kehityksen on rahoittanut Kanadan avaruusjärjestö (CSA).

Radarsat
--------

Ensimmäisen Radarsat-satelliitin kanadalaiset toteuttivat Yhdysvaltain avaruusteollisuuden kanssa.

Radarsat 2
----------

Toisen Radarsat-satelliitin pääurakoitsijaksi CSA valitsi Italian avaruusteollisuuden pyrkien kustannussäästöihin ja yhteistyöhön länsi-eurooppalaisen avaruusteollisuuden kanssa. Sen toteutus Euroopan avaruusjärjestön puitteissa ei kuitenkaan onnistunut.

Radarsat Constellation
----------------------

Kanadan avaruusjärjestö on antanut Radarsat Constellation Mission (RCM) -ohjelman ensimmäisen kuuden miljoonan Kanadan dollarin arvoisen urakan Magellan Aerospacen Winnipegissä toimivalle divisioonalle, Bristol Aerospacelle, ja MacDonald, Dettwiler and Associates (MDA) yhtiölle, joka toimii Vancouverissa.

RCM tulee olemaan C-taajuuskaistan tutkasatelliittijärjestelmä. Se seuraa merialuetta (laivaliikenne, jää, öljyvuodot), sitä voi käyttää katastrofien tukena ja sillä voi seurata ekosysteemiä, esim. metsiä.

Satelliitit, kolme kappaletta kaikkiaan, laukaistaan vuosina 2014, 2015 ja 2016. Ne perustuvat aiemman CASSIOPE-ohjelman satelliitin runkorakenteeseen ja elektroniikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* CSAn Radarsat-2 sivusto
* CSAn Radarsat (1) sivusto
**Nanny Mathilda Hammarstöm** (23. maaliskuuta 1870 Vaasa – 3. joulukuuta 1953 Loviisa) oli suomenruotsalainen opettaja ja lastenkirjailija.

Virkamiesperheeseen syntyneen Nanny Hammarströmin isä, lääninkamreeri Herman Napoleon Hammarström, kuoli hänen ollessaan viisivuotias ja hänen äitinsä Maria Sofia Sabelli kuoli viisi vuotta myöhemmin. Nanny Hammarström opiskeli Helsingin ruotsalaisessa jatko-opistossa ja valmistui matematiikan ja luonnonopin opettajaksi vuonna 1890. Hän toimi opettajana Kokkolan *Yksityisessä naiskoulussa* vuoden verran ja jatkoi opiskelua suorittaen ylioppilastutkinnon 1895. Hammarström oli sitten opettajana ensin Maarianhaminan merenkulkuoppilaitoksessa 1895–1900 ja sitten Loviisassa vuoteen 1933 saakka. Hammarström oli vielä tämän jälkeenkin tuntiopettajana yli 70-vuotiaaksi saakka. Hän kuului myös Loviisan kaupunginvaltuustoon vuosina 1919–1923.

Hammarströmin kirjailijanura alkoi 1907 ilmestyneellä, hyönteisten maailmaan sijoittuvalla satukirjalla *Två myrors äventyer*, joka käännettiin myös suomeksi, norjaksi, saksaksi, englanniksi ja venäjäksi. Kaikkiaan Hammarström kirjoitti 11 teosta.

Teoksia
-------

* *Två myrors äventyer*. 1907 (suomeksi *Kahden muurahaisen seikkailut*, 1908)
* *Fru Rana*. 1908
* *I maurlandet*. 1913
* *Tibu Tibb och hans vänner*. 1913 (suomeksi *Tepu Tep ja hänen ystävänsä*, 1913)
* *Svalparet Hirundo*. 1915
* *Kurre och andra berättelser*. 1916
* *Barn och vuxna 1-2*. 1918-1920 (suomeksi *Lapsia ja aikuisia 1*, 1920)
* *Vårvindarnas värld*. 1929 (suomeksi *Kevättuulien teiltä*, 1953)
* *Den stora familjen*. 1933
* *Kråkliv*. 1935
* *En sommar i tossornas och paltarnas skog*. 1938

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Itä-Uudenmaan maakuntakirjailijat – Nanny Hammarström (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirjasampo.fi: Nanny Hammarström

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Nanna Vainio
**Nanna Vainio** (s. 29. toukokuuta 1991 Tammisaari) on suomalainen sulkapalloilija. Hän on vuosien 2009–2012 ja 2015–2016 naisten kaksinpelin suomenmestari. Vainio edustaa Espoon Sulkapallo-Badminton -seuraa (ESB) ja häntä valmentaa Mike Adams.

Vainio aloitti sulkapallon 10-vuotiaana. Aiemmin hän harrasti jalkapalloa. Vuonna 2015 hän voitti ensimmäisen kansainvälisen turnauksen Mauritiuksella. Vuoden 2016 EM-kisoissa hän sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Maailmanlistalla Vainio on ollut korkeimmillaan 57:s (2. kesäkuuta 2016). Hän kuului Suomen Rion kesäolympialaisiin 2016 tähdänneeseen Rio Team -olympiavalmennusryhmään ja Suomen Olympiakomitea vahvisti paikan 1. kesäkuuta 2016.

Vainio kirjoitti ylioppilaaksi Espoon Mattlidens gymnasiumista keväällä 2010, minkä jälkeen hän opiskeli kandidaatin tutkinnon tietohallinnossa ja liiketaloudessa Loughborough'n yliopistossa Englannissa. Vuonna 2013 hän muutti Kööpenhaminaan, missä hän opiskeli maisterin tutkinnon ja harjoitteli Anu Niemisen vetämässä Copenhagen Badminton Centerissä. Hän valmistui vuonna 2015 ja on sittemmin harjoitellut jälleen Suomessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sulkapallo Suomen Olympiakomitea.  Arkistoitu 6.6.2016. Viitattu 26.6.2016.
2. ↑  Suomen mestarit – Naisten kaksinpeli Suomen Sulkapalloliitto.  Arkistoitu 15.2.2016. Viitattu 9.2.2016.
3. 1 2  Isaksson, Janne: Mainio Vainio oikealla tiellä (pdf) (s. 8–9) *Sportpressen*.  Talvi 2011–2012. Viitattu 29.3.2014.
4. 1 2 3  Nanna Vainio *Rio Team: Pelaajat*. Suomen Sulkapalloliitto ry.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 26.6.2016.
5. ↑  Nanna Vainio *Tournamentsoftware.com*. Viitattu 26.6.2016. (englanniksi)
6. ↑  Nanna Vainio Rion Olympialaisiin 2016  1.6.2016. Suomen Sulkapalloliitto ry.  Arkistoitu 16.8.2016. Viitattu 26.6.2016.
7. ↑  Focus on... Nanna Vainio Loughborough University. Viitattu 29.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nanna Vainio Twitterissä
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Ruohonleikkaaja voi tarkoittaa myös ruohoa leikkaava henkilöä, normaalisti ruohonleikkurin käyttäjää.*

**Ruohonleikkaaja** (*The Lawnmower Man*) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Brett Leonardin ohjaama tieteiselokuva. Elokuvaa kaupattiin aluksi nimellä "Stephen Kingin Ruohonleikkaaja". Elokuvalla ei kuitenkaan ole mitään yhteistä Kingin vuonna 1975 julkaistun *Ruohonleikkaaja* -novellin kanssa, ja siitä suivaantuneena King haastoi tekijät oikeuteen ja sai nimensä pois krediittitiedoista.

Elokuva sai vuonna 1996 jatko-osan *Ruohonleikkaajamiehen paluu* (*Lawnmower Man 2: Beyond Cyberspace*).

Juoni
-----

Virtuaalitodellisuutta tutkiva tohtori Larry Angelo (Pierce Brosnan) tekee kokeita simpansseilla VSI (Virtual Space Industries) -yhtiössä. Kokeissa pyritään nostamaan simpanssien älykkyyttä ja aggressiivisuutta, jotta niistä tulisi hyviä sotilaita. Eräs koe menee pieleen ja koesimpanssi Roscoe 1138 pakenee laboratoriosta. Roscoe ammutaan takaa-ajon jälkeen. Tämän jälkeen Angelo päättää vetäytyä VSI:stä, mutta jatkaa kokeita kotioloissaan. Hän ottaa koekaniiniksi yksinkertaisen ruohonleikkaajansa Joben (Jeff Fahey) ja päättää lisätä tämän älykkyyttä. Aluksi kaikki sujuu hyvin, mutta lopulta koe ryöstäytyy Angelon käsistä.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu *Ruohonleikkaajaa* elokuvahistorian ensimmäiseksi varsinaiseksi virtuaalitodellisuuselokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Davidson, Casey: Stephen King wins lawsuit *ew.com*.  22.4.1994. Viitattu 29.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Satu Vihavainen** (o.s. **Parviainen**, s. 21. tammikuuta 1957 Nilsiä) on suomalainen oopperalaulaja, sopraano.

Vihavainen valmistui laulunopettajaksi Sibelius – Akatemiasta vuonna 1981. Lauludiplomin hän suoritti 1982 ja antoi ensikonserttinsa vuotta myöhemmin Helsingissä. Ulkomaisia opintoja Vera Rozsa Lontoo, Rudolf Bautz Aachen, Herbert Brauer Berliin ja Irina Gavrilovic Wien. Kilpailumenestyksiä hänellä on muun muassa Lappeenrannan laulukilpailujen naisten sarjan II –palkinto 1981 ja Timo Mustakallio laulukilpailun II-palkinto 1980.

Suomen Kansallisoopperassa Satu Vihavainen oli vierailija 1980–1982 ja kiinnitettynä solistina 1982–2009. Vuosina 1988–1998 hän työskenteli laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa. Vihavainen on toiminut opettajana myös useilla laulun kesäkursseilla, kuten Porvoossa, Nivalassa, Sysmän Suvisoitossa, Sielua Liikuttava Musiikinhenki nimisellä laulukurssilla Valamon luostarissa ja Siuntion Lauluakatemiassa. Hän on esiintynyt kotimaassa ja ulkomailla, muun muassa Bayreuthin musiikkijuhlilla, Tukholman Kuninkaallisessa oopperassa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Helsingin juhlaviikoilla, Etelä-Saksan Zwingenberg-linnafestivaaleilla, Nilsiän Satua vai totta -festivaaleilla, ja Opera Cava –festivaaleilla.

Satu Vihavaisen laajasta yli 40 sopraanoroolia käsittävästä ohjelmistosta mainittakoon muun muassa Bizet´n Carmenin Micaëla, Gounod´n Faustin Marguerite, Puccinin La Bohèmen Mimì ja Madama Butterflyn Cio-Cio-San, Verdin Otellon Desdemona, Mozartin Taikahuilun Pamina ja Wagnerin Nibelungin sormuksen Freia, Gerhilde ja Gutrune. Suomalaisissa oopperoissa hän on esiintynyt muun muassa seuraavissa rooleissa: Kokkosen Viimeisten kiusausten Riitta, Sallisen Kullervon Sisar ja Kuningas Lear –oopperan Regan, Rautavaaran Auringon talon Noora, sekä Merikannon Juhan Anja.

Satu Vihavaisen ohjelmistoon kuuluvat myös keskeiset oratoriot, passiot ja orkesteriteokset. Hän on pitänyt omia konsertteja, laulanut useissa levytyksissä ja esiintynyt orkesterien solistina eri puolilla Eurooppaa, Venäjällä, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on tehnyt yhteistyötä monien merkittävien kapellimestareiden kanssa, kuten Neeme Järvi, Eri Klas, Leif Segerstam, Ulf Söderblom, Ari Rasilainen , Ralf Weikert ja Christian Thielemann.

Vihavaiselle on myönnetty musiikin Minna Canth -palkinto ja hänet on valittu Savon naiseksi vuonna 2001.

Hänen puolisonsa on oopperalaulaja Ilkka Vihavainen.

Lähteet
-------

* Oopperalaulaja Satu Vihavainen (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Martti Haapakoski, Anni Heino, Matti Huttunen, Hannu-Ilari Lampila, Katri Maasalo: *Suomalaisen musiikin historia esittävä taide*. WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Satu Vihavaisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Tapen kaaret näkyvät kuvassa kirkastumina auringosta molemmin puolin ylävistoon 46 asteen renkaalla (ulompi rengas).
**Tapen kaari** on harvinainen halo.

Halo näkyy kirkastumina tai lyhyinä kaarimaisina muodostumina. Kaaret ovat noin 46 asteen päässä auringosta siitä ylä- ja alaviistoon. Kaaria on sekä auringon ylä- että alapuolella kaksi, yleisemmin havaittava primääri ja harvinaisempi sekundääri. Yläprimääri on yleisin havaittu osamuoto. Muut ovat alaprimääri, joka näkyy horisontin yläpuolella vain auringon ollessa yli 18 asteen korkeudella, alasekundääri, jota ei todennäköisesti havaita muuten kuin horisontin alapuolella, ja yläsekundääri, josta ei ole tehty havaintoja ja joka esiintyy vain auringon ollessa matalalla horisontin alapuolella.

Haloa havaitaan eniten jääsumussa, yläpilvissä se on hyvin harvinainen. Se esiintyy usein 46 asteen sivuavien kaarten kanssa. Halo syntyy Parry-asentoisesta jääkiteestä, jossa päätypinnat ovat pystyasennossa ja kaksi prismapintaa vaakatasossa.

Halo on nimetty sen Etelämantereella havainneen Walter Tapen mukaan. Ensimmäisen kerran se lienee kuitenkin kirjannut William Parry vuonna 1820.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riikonen, Marko: *Halot – Jääkidepilvien valoilmiöt*, s. 61–64. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011. ISBN 978-952-5329-89-6.
2. ↑  Pekkola, Marko & Sillanpää, Mika & Ruoskanen, Jukka: "Väliryhmän halot", *Valkean taivaan vieraat*, s. 23. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1999. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vuosikymmen** on kymmenen vuoden jakso, erityisesti jokin ajanlaskun kymmenluku.

Normaali vuosikymmenten nimeämistapa niin suomessa kuin muissakin kielissä perustuu vuosiluvun alkuosaan; esimerkiksi 1910-luku tarkoittaa vuosia 1910–1919. Varsinkin arkikielessä saatetaan lyhyyden vuoksi jättää vuosisata mainitsematta: "60-luvulla" on tarkoitettu 1960-lukua, mutta nykyään "10-luku" voisi viitata perustellusti myös vuosikymmeneen 2010–2019.

Vuosikymmeniä voidaan pitää merkittävänä ajanlaskun käsitteenä, sillä monesti puhutaan tiettyyn vuosikymmenen muodista, nuorisosta tai musiikista.

Vuosisadan ensimmäinen vuosikymmen on nimeltään **ensikymmen**. Esimerkiksi 2000-luvun ensikymmen alkoi 1. tammikuuta 2000 ja päättyi 31. joulukuuta 2009.

Katso myös
----------

* Luettelo vuosikymmenistä
* Vuosisata
* Vuosituhat

Lähteet
-------

1. 1 2  *MOT Kielitoimiston sanakirja 2.0*. Hakusana *vuosikymmen*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2009.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuosikymmen**.
* Vuosikymmenen, -sadan ja -tuhannen ilmaiseminen; Kielikello 1/1996
**USS Clark** (runkonumero FFG-11) oli Yhdysvaltain laivaston Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Oliver Hazard Perry -luokka*
Alus tilattiin Bathista Mainesta Bath Iron Works Corporationilta, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 1978. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1979 kumminaan amiraali Joseph James Clarkin leski Olga Clark ja otettiin palvelukseen 9. toukokuuta 1980 ensimmäisenä päällikkönään William E. Kelley.

Palvelus
--------

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon 12. risteilijähävittäjäosaston (engl. *Cruiser Destroyer Group 12, CruDesGru 12*) 8. hävittäjälaivueeseen (engl. *Destroyer Squadron 8*). Alus lähti 23. kesäkuuta 1980 Bathista uuteen kotisatamaansa Mayportiin Floridaan, jonne se saapui 1. heinäkuuta. Alus palasi 9. tammikuuta 1981 huollettavaksi Bathiin, mistä se vapautui 9. huhtikuuta. Se aloitti Puerto Ricossa ja St. Croixissa asejärjestelmien kohdistamisen (engl. *Weapon Systems Accuracy Trials*), joiden päätyttyä 28. huhtikuuta alus osallistui sukellusveneidentorjuntaharjoitus Ocean Ventureen. Harjoituksen aikana alukselta laukaistiin ensi kerran torpedo. Lokakuussa aluksen piti osallistua Readex 1-82 -harjoitukseen, mutta kahden dieselgeneraattorin vaurioituminen esti osallistumisen.

Alus poistettiin palveluksesta 15. maaliskuuta 2000 ja luovutettiin Puolalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *ORP Generał Kazimierz Pułaski* runkonumerolla 272.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  DANFS
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1903** järjestettiin Rotterdamissa, Alankomaissa helmikuun alussa. Kisat olivat kaikkien aikojen kolmannet epäviralliset painin EM-kilpailut. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | Böömi Gustav Frištenský | Tanska Hans Heinrich Egeberg | Belgia Joseph Plombe |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Böömi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1912** järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Budapestissa, Unkarissa toukokuun alussa sekä Itävallan Wienissä syyskuussa. Budapestissa erillisiä painoluokkia oli viisi. Wienissä painittiin neljässä painoluokassa.

Kreikkalais-roomalainen paini (Budapest)
----------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg | Unkari Jozsef Pongracz | Unkari Imre Kobor | Unkari Alajos Gaal |
| 67,5 kg | Unkari Ödön Radvány | Unkari Arpad Szándo | Saksan keisarikunta Theodor Schibilski |
| 75,0 kg? | Unkari Tibor Fischer | Tanska Søren Marinus Jensen | Suomi Viktor Salovaara |
| 82,5 kg | Suomi Eemeli Väre | Unkari Arpad Miskey | Unkari Jozsef Sugar |
| yli 82,5 kg | Unkari Bela Varga | Saksan keisarikunta Karl Paulini | Unkari Sandor Ujlaki |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Unkari Unkari | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 2 |  Suomi | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Saksan keisarikunta Saksa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |

Kreikkalais-roomalainen paini (Wien)
------------------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg | Itävalta Friedrich Scharrer | Venäjä Hugo Müller | Saksan keisarikunta Otto Wolf |
| 70,0 kg | Venäjä Oskar Kaplur | Itävalta Rudolf Arsenschegg | Itävalta Viktor Fischer |
| 85,0 kg | Itävalta Johann Trestler | Saksan keisarikunta Julius Mönch | Venäjä Anton Prokop |
| yli 85,0 kg | Itävalta Karl Bauernfeind | Saksan keisarikunta Jakob Neser | Itävalta Franz Mileder |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta Itävalta | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 2 |  Venäjä | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Saksan keisarikunta Saksa | 0 | 2 | 1 | 3 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
Puolilogaritminen kuvaaja, jossa on kaksi agonistia eri jakautumiskertoimilla Kd; sininen käyrä kuvaa vahvempaa vaikutusta kuin vihreä
**Annos-vastesuhde** kuvaa eliössä tapahtuvia muutoksia, joita saadaan aikaan erisuuruisilla annoksilla ainetta. Annos-vastesuhde määritetään usein kemiallisille aineille määrätyllä altistusajalla. Mitattava vaste eliössä voi mikä tahansa reaktio, vaikkapa eliön kuolema eläinkokeessa (LD50) tai *S. typhimurium* -bakteerin mutaatio Amesin testissä. Annos-vastesuhde on toksikologian keskeisimpiä käsitteitä.

Annos-vastesuhteen tutkimisessa ja kehitettäessä uusia annos-vastemalleja on keskeistä määritellä turvalliset ja vaaralliset annokset. Näin tehdään lääkkeiden, ympäristömyrkkyjen ja haitta-aineiden suhteen, joille ihminen tai muut eliöt voivat altistua. Nämä arvioinnit ovat perustana yhteiskunnan säädöksille, jotka koskevat arvioituja aineita. Esimerkiksi USA:n Ympäristönsuojeluvirasto on kehittänyt laajan ohjeistuksen annos-vastesuhteiden mallintamisesta ja arvioinnista.

Lähteet
-------

1. ↑  Crump, KS et al.: Fundamental carcinogenic processes and their implications for low dose risk assessment.  *Cancer Research*, 1976, 36. vsk, nro 9, s. 2973–9. Pohjois-Carolina:   Englanniksi.
2. ↑  Lockheed Martin Enterprise Solutions and Services: Benchmark Dose Software (BMDS) *United States Environmental Protection Agency Office of Environmental Information*.  2009. Viitattu 7.5.2016.
**Nanny Maria Lilius** (15. huhtikuuta 1863 Kangasala – 1941 Helsinki) oli Oulussa 1890–luvulta aina 1930–luvulle vaikuttanut nuorsuomalaisuuteen suuntautunut opettaja, joka oli keskeinen toimija Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun perustamisessa ja sen toiminnassa aina 1930–luvulle asti. Hän toimi ensimmäisen sortokauden aikana naiskagaaleissa.

Elämäkerta
----------

Nanny Liliuksen vanhemmat olivat varatuomari Frans Emil Lilius ja Mathilda Maria Hildén. Hänen veljensä Frans Oskar Lilius oli 1900-alun senaattori ja itsenäisen Suomen 1920-luvun oikeusministeri. Nanny Lilius opiskeli Tampereen tyttökoulun jälkeen ranskalaisessa koulussa Sveitsissä. Helsingissä hän jatkoi ranskan ja saksan opintoja ja suoritti opettajatutkinnon.

Opiskelunsa jälkeen vuodesta 1889 Lilius toimi Oulussa ranskan ja saksan kielen opettajana Oulun Lyseossa. Siellä hän tutustui ruotsin kielen ja uskonnonlehtori Mauno Rosendaliin, joka oli ajan uuden poliittisen aatteen nuorsuomalaisuuden puolestapuhuja. Kumpikaan heistä ei osallistunut ajalle tyypillisiin kielikiistoihin.

Rehtori Mauno Rosendal oli ensimmäisen sortokauden näkyviä suomalaisia venäläistämistoimien vastustajia Suomessa ja erityisesti Oulussa. Niinpä kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov karkotti Rosendalin vuonna 1903, jonka jälkeen hän asui perheineen Ruotsissa. Maanpakolaisaikanaan Rosendal kirjoitti uskonnollisesti herännäisenä herännäisyyden historiaa, jonka Lilius käänsi ruotsiksi. Nanny Lilius oli samaan aikaan nuorsuomalaisessa naisten laittomien painotuotteiden kuljettamista tekevässä järjestössä, ns. naiskagaaleissa. Muita tunnettuja naiskagaaleja oli Päivälehden silloinen toimittaja Tekla Hultin.

Ensimmäisen sortokauden päättyminen marraskuussa 1905 mahdollisti mm. Rosendalin paluun Ouluun. Nuorsuomalaisen aatteen nimissä Rosendal ja Lilius olivat Oulussa perustamassa Kustannusosakeyhtiö Kalevaa, joka alkoi julkaista vielä yli 100 vuotta myöhemmin toiminnassa olevaa sanomalehti Kalevaa. Lilius oli ensimmäisiä Kaleva Oy:n osakkeiden merkitsijöitä vuonna 1907.

Mauno Rosendal oli perustanut yhdessä Nanny Liliuksen kanssa vuonna 1902 Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun, jonka rehtorina Rosendal toimi aina kuolemaansa vuoteen 1917 asti. Koska yhteiskoulussa oli niin poikia kuin tyttöjä, tarvittiin kouluun johtajatar, jota tehtävää Lilius hoiti aina eläkkeelle siirtymiseen asti vuoteen 1928. Sen jälkeen hän toimi koulussa vielä kuusi vuotta ranskan kielen tuntiopettajana vuoteen 1934.

Nanny Liliukselle Oulun suomalainen yhteiskoulu oli työpaikan lisäksi myös tärkeänä henkilökohtaisen taloudellisen tukemisen kohteena. Hän lahjoitti koululle opetusvälineitä ja kalustoa, kuten uuden koulurakennuksen valmistuttua uuden pianon. Liliuksen kuoleman jälkeen 1941 kouluun tuli tieto, että hän oli testamentannut sille suuren osan omaisuudestaan, joka koostui hänen vanhempiensa ja naimattoman edesmenneen veljensä Frans Oskar Liliuksen perinnöistä sekä itse hankituista Kalevan osakkeista.

Katso myös
----------

* Lilius (suku)

Lähteet
-------

* Mäkelä, Riitta: Kosmopoliitti sijoitti osakkeisiin.  *Kaleva, sunnuntailiite*, 11.5.2014, s. 9. Artikkelin verkkoversio.
Marco Pérez Jiménez vuonna 1954.
**Marcos Pérez Jiménez** (25. huhtikuuta 1914 Michelena, Venezuela – 20. syyskuuta 2001 Madrid, Espanja) oli ammattisotilas ja Venezuelan presidentti 1952–1958.

Pérez Jiménez valmistui Venezuelan sotilasakatemiasta. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1944. Pérez Jiménez osallistui vallankaappauksiin lokakuussa 1945 ja marraskuussa 1948. Toisen vallankaappauksen jälkeen hän oli osa Venezuelaa hallinnutta sotilasjunttaa. Vuonna 1952 hänet nimitettiin presidentiksi ja vuonna 1953 perustuslakia säätävä kokous valitsi hänet tehtävään viisivuotiskaudelle vuoteen 1958 saakka.

Pérez Jiménezin kautta leimasi poliisin mielivalta, vastustajien tukahduttaminen, sensuuri ja korruptio. Valtio sai tuloja öljystä ja rakennutti varoilla teitä, hotelleja, toimistorakennuksia, tehtaita ja patoja. Maa kärsi kuitenkin korkeasta inflaatiosta ja työttömyydestä. Pérez Jiménez pakotettiin luopumaan vallasta tammikuussa 1958, minkä jälkeen hän pakeni Yhdysvaltoihin. Vuonna 1963 Yhdysvallat luovutti hänet Venezuelaan oikeudenkäyntiä varten. Pérez Jiméneziä syytettiin valtion varojen kavaltamisesta. Suoritettuaan viiden vuoden vankilatuomion hän muutti Espanjaan vuonna 1968.

Vuonna 1969 Pérez Jiménez valittiin poissaolevana Venezuelan senaattiin, mutta valinta hylättiin, koska hän ei ollut kirjoilla Venezuelan äänestysrekisterissä. Maaliskuussa 1972 hän ilmoitti Madridista käsin asettuvansa ehdolle Venezuelan presidentinvaaleissa. Toukokuussa 1972 Pérez Jiménez palasi vielä kerran Caracasiin, mikä johti mielenosoituksiin ja hän palasi Espanjaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marcos Pérez Jiménez *Britannica.com*. Viitattu 9.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marcos Pérez Jiménez** Wikimedia Commonsissa

  

Venezuelan presidentin lippuVenezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**USS Christopher** (runkonumero DE-100) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa alus suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty Harold Jensen Christopherin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cannon-luokka*
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1942. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1943 kumminaan Harold Jensen Christopherin äiti ja otettiin palvelukseen 23. lokakuuta Philadelphiassa ensimmäisenä päällikkönään Archer W. Trench.

Palvelus
--------

Varustamisen jälkeen alus lähti 8. marraskuuta Philadelphiasta Bermudalle koeajoihin, joista palattuaan se oli 18.–25. joulukuuta telakalla Philadelphiassa. Alus lähti Trinidadin kautta Brasiliaan Recifeen, jonne se saapui 4. tammikuuta 1944. Se aloitti saattueiden ja raskaiden pinta-alusten suojaamisen. Helmikuussa alus saattoi muun muassa Rion edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston kaapelinkorjausalus *RFA Cambriaa*. Se etsi huhtikuussa Recifen edustalla kadonnutta pelastusvenettä ja saattoi syyskuussa risteilijöitä *USS Omaha* ja *USS Marblehead* etsittäessä akselivaltojen sukellusveneitä keskiseltä Atlantilta.

Alus saapui 4. joulukuuta 1944 Nataliin, missä sille siirtyi brasilialainen miehistö, joka aloitti alukseen tutustumisen. *Christopher* poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta ja siirrettiin Brasilialle 19. joulukuuta Natalissa.

Benevente
---------

*CTE Benevente*
Brasilian laivasto nimesi aluksen *CTE Beneventeksi* (port. *Contratorpedeiro de Escolta*) runkonumerolla D-20. Alus poistettiin 1966 Brasilian laivastoluettelosta ja romutettiin.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  DANFS - USS Christopher (Arkistoitu – Internet Archive)