recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andrew "Andy" Black** (s. 20. heinäkuuta 1965) on irlantilainen pokeriammattilainen. Hän on syntynyt Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja asuu nykyisin Dublinissa. Blackin lempinimi on "The Monk" ("munkki").

Black pelasi korttia äitinsä kanssa nuorempana ja alkoi pelata vakavammin vuonna 1986 ollessaan opiskelemassa lakia Trinity Collegessa Dublinissa. Hän oli pitkäikäisen pokerikoulun Junior Common Roomin (The JCR) jäsen, koulusta oli aiemmin tullut pelaajia kuten Donnacha O'Dea ja Padraig Parkinson. Hän alkoi pelata myös Griffinin kasinolla Dublinissa.

Blackin pudotti vuoden 1997 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa sen lopulta voittanut Stu Ungar. Aikoinaan liikkui huhuja, että Ungar oli onnekas ja voitti Blackin AK-käden AQ-kädellä. Black itse kertoi lokakuussa 2006 Full Tilt Pokerilla, että AK/AQ-käsitarina ei ole totta ja Ungar vain pelasi häntä paremmin.

Blackin seuraavan vuoden WSOP-matkasta tehtiin John Hurtin juontama dokumentti *Million Dollar Deal*. Hävittyään "miljoonan dollarin diilin" Black matkusti Englantiin ja eli luostarinomaisessa buddhalaisyhteisössä seuraavat viisi vuotta.

Black palasi pokerin pariin menestyksellisesti vuonna 2004 halliten Irlannin turnauksia ja sijoittuen viidenneksi vuoden 2005 WSOP:n pääturnauksessa. Hän johti finaalipöytää jossain vaiheessa ja hänellä oli parhaimmillaan kolmasosa kaikista pelimerkeistä. Hän kuitenkin kärsi huonosta onnesta ja vastustajien kyseenalaisista maksuista ja voitti lopulta viitossijastaan 1,75 miljoonaa dollaria.

Vuonna 2005 Black esiintyi keskusteluohjelmassa *Heads Up with Richard Herring* kertoen uskostaan ja pokeriurastaan.

Vuoden 2005 WSOP:n jälkeen Black on ollut rahasijoilla sekä European Poker Tourilla että World Poker Tourilla. Vuonna 2006 hän oli World Series of Poker Tournament of Champions -turnauksen finaalipöydässä johtaen selvästi. Hän kuitenkin hävisi ylipelattuaan AK-kätensä, jota vastassa oli Daniel Negreanun kuningaspari. Viides tila toi 100 000 dollaria. Alkuvuodesta 2007 Black oli Aussie Millions -tapahtuman pot limit omaha -turnauksen kakkonen ja no limit texas hold'em -pääturnauksen kolmas. European Poker Tourin vuoden 2007 Grand Finalessa Monte Carlossa Black johti pitkään turnausta, mutta jäi lopulta seitsemänneksi. Saman vuoden kesällä Black oli kahdessa WSOP-turnauksessa finaalipöydässä.

Black edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Andrew Black WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 15. lokakuuta 2007.
2. ↑   luettu 6.3.2007
3. ↑   : Andy Black stats The Hendon Mob. Viitattu 22. tammikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Poker with heart - Andy Black (Arkistoitu – Internet Archive)
* Andy Black The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Full Tilt Pokerin sivu
Joan Freeman vuonna 2008.
**Joan Freeman** (s. 8. tammikuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijätär.

Freeman oli lapsinäyttelijä, ja esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1949, kun oli vain seitsenvuotias. Vuosina 1961 ja 1962 Freeman oli vakituinen näyttelijä sarjassa *Bus Stop*, jossa hän esitti nuorta tarjoilijaa Elma Gahrigneriä. Sarjassa esiintyi myös Marilyn Maxwell.

Freeman näytteli myös Marilyn Hayesia elokuvassa *Pakokauhua vuonna nolla* vuonna 1962 veteraaninäyttelijöiden Ray Millandin ja Jean Hagenin sekä nuoren Frankie Avalonin kanssa. Freemanista ja Avalonista liikkui huhuja, että he olisivat olleet enemmänkin yhdessä elokuvan kuvausten aikana, mutta väitettä ei koskaan vahvistettu eikä hylätty.

Freeman esiintyi turistiopas Amelia Carterina elokuvassa *The Three Stooges Go Around the World in a Daze*. Freeman tunnetaan parhaitaan rooleistaan kahdessa musikaalielokuvassa. Vuonna 1964 Freemanin esiintyi innokkaana Elvis Presleyn ihailijana elokuvassa *Huoleton kulkuri*, ja vuonna 1967 hän oli Roy Orbisonin kanssa elokuvassa *The Fastest Guitar Alive*.

Vuonna 1977 hän oli yksi kolmetoista jaksoa kestäneen *Code R:n* päähenkilöistä, ja hänen hahmonsa nimi oli Barbara Robinson. Tom Simcox esitti Freemanin aviomiestä, poliisipäällikkö Walt Robinsonia. Muita päähenkilöitä lyhytsarjassa olivat James Houghton ja Martin Kove. Sarja oli parodia sarjasta *Emergency!*.

Freeman teki myös joitakin vierailuja eri televisiosarjoissa 50-luvulta 80-luvulle. Hänen viimeinen esiintymisensä oli "Ms. Jarvisina" vuoden 1984 kauhuelokuvassa *Friday the 13th: The Final Chapter*.

Aiheesta muualla
----------------

* Joan Freeman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Joan Freeman Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**David McCracken** (s. 16. lokakuuta 1981 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2011 lähtien Skotlannin Valioliigassa pelaavaa St. Johnstonea.

Ura
---

McCracken pelasi junioreista lähtien vuoteen 2007 saakka Dundee Unitedissa, josta siirtyi englantilaisseura Wycombe Wanderersiin. Toisella kaudellaan Wycombessa hänet valittiin Englannin kakkosliigan vuoden tähdistökentälliseen, joukkueen noustessa sarjatasoa ylemmäs Ykkösliigaan. Myös McCracken jatkoi samalle sarjatasolle, mutta eri joukkueen riveissä, siirtyen naapuriseura MK Donsiin.

MK Donsissa McCracken viipyi yhden kauden ajan, jota seurasi lyhyemmät ajanjaksot Brentford FC:ssä sekä lainalla Bristol Roversissa. Vuonna 2011 McCracken palasi takaisin kotimaahansa Skotlantiin, siirtyen St. Johnstone FC:n riveihin. Joukkueessa McCracken on saanut lempinimen *"Baresi"*, entisen italialaispuolustaja Franco Baresin mukaan, joukkuetoveri Jody Morrisin verrattua McCrackenin syöttöpelia Baresin vastaavaan.

### Maajoukkueura

McCracken ei ole esiintynyt urallaan kertaakaan Skotlannin A-maajoukkueessa, mutta on pelannut viisi ottelua alle 21-vuotiaiden joukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David McCracken *UEFA.com*.  14.5.2012. UEFA. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)
**Vladimir Vladimirovitš Vasjutin** (ven. Влaдимиp Bлaдимиpoвич Васютин; 8. maaliskuuta 1952 Harkova, Ukrainan neuvostotasavalta – 9. heinäkuuta 2002) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.

Hän valmistui ilmavoimien upseeriksi ja kävi koelentäjäkoulun Harkovassa. Vuonna 1976 hän oli eversti, kun hän aloitti kosmonauttikoulutuksensa.

Hänet valittiin kosmonautiksi 1. joulukuuta 1978. Hän toimi sotilaallisen miehitetyn TKS-avaruusaluksen kehitysohjelmassa. Hän lensi Sojuz T-14 -avaruusaluksella Saljut 7 -avaruusasemalle, jossa hän vietti 64 vuorokautta. TKS-moduuli oli tällöin telakoituna avaruusasemaan. Vasjutin sairastui avaruusasemalle tultuaan- on väitetty, että hän sai hermoromahduksen, mutta hänellä oli virtsatietulehdus. Hän vietti silti 64 vuorokautta avaruusasemalla, miehistö palasi hänen sairautensa takia ennen aikojaan maahan.

Hän siirtyi kenraaliluutnanttina eläkkeelle terveyssyistä. Hän toimi sen jälkeen Gagarinin ilmailuakatemian varajohtajana. Hän siirtyi eläkkeen 25. helmikuuta 1986. Hän kuoli syöpään vuonna 2002. Hän oli naimisissa ja perheessä oli kaksi lasta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
Paolo Gregoletto esiintymässä vuonna 2009.
**Paolo Gregoletto** (s. 14. syyskuuta 1985, Miami, Florida) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa metalliyhtyeessä Trivium. Gregoletto aloitti uransa Grammy-ehdokkuuksiakin saaneessa Metal Militia -yhtyeessä, jossa hän bassonsoiton lisäksi myös lauloi. Triviumiin hän liittyi vuonna 2004.

Gregoletto laulaa Triviumin keikoilla huomattavan paljon yhtyeen taustalauluja, etenkin puhtaita lauluosuuksia, missä Corey Beaulieu hoitaa karjumisosuudet. Colin Richardson, tunnettu metalli-tuottaja on kuvaillut Gregolettoa parhaimmaksi basistiksi, kenen kanssa hän on tehnyt töitä.

Tekniikka
---------

Gregoletto on soittotekniikaltaan monipuolinen, sillä hän soittaa bassoa sekä plektralla että sormillaan. Hän vaihtelee soittotekniikkaansa kappaleen mukaan. "Sahaamissoitossa" rumpujen tuplabassopedaalien hakkausta sisältävissä kohdissa hän käyttää plektraa, mutta nopeisiin kohtiin hän soveltaa myös mm. Billy Sheehanin (Mr. Big) kolmen sormen soittotekniikkaa. Tällaisia kohtia ovat muun muassa mm. Iron Maidenin kappaleista tunnetuksi tulleet "ratsastuskompit" (yksi 8-osa- ja kaksi 16-osanuottia toistuvasti soitettuna).

Gregoletto käyttää myös lämmittelyharjoituksinaan kromaattisia juoksutuksia sekä plektralla että sormillaan soitettuna.

Välineet
--------

* B.C. Richin 4- ja 5-kieliset bassot (mm. *Mockingbird*, *Warlock*, *NJ-series Eagle* ja *NJ-series Innovator*)
* Kustomin bassonupit ja -kaapit
* Sans Ampin mallinnuspedaalit

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paolo Gregoletto**.
* Gregoletto Type 3 Median haastattelussa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
VV Brown vuonna 2009.
**Vanessa Brown** (s. 24. lokakuuta 1983), tunnettu nimellä **VV Brown**, on englantilainen levyttävä artisti, lauluntekijä ja tuottaja.

Varhainen elämä ja ura
----------------------

Vanessa syntyi Northamptonissa. Hän on vanhin kuudesta sisaruksesta. Hänen äitinsä on jamaikalainen ja isä on Puerto Ricosta. Hän kävi Overstone Park koulua lähellä Northamptonia. Brown opetteli soittamaan pianoa, kehittyi laulajana ja otti klassista ja jazz pianotunteja musiikillisesta taidekoulusta jossa hän kävi viikonloppuisin.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Travelling Like The Light* (2009)

* *Samson & Delilah* (2013)
* *Glitch* (2015)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Lawrence Bender vuonna 2009.
**Lawrence Bender** (s. 17. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on tuottanut myös kaikki Quentin Tarantinon ohjaamat elokuvat paitsi elokuvaa Death Proof. Lawrence tuotti pari elokuvaa vuonna 1989, kunnes hän tapasi Tarantinon, jolla oli idea ja käsikirjoitus elokuvasta, joka sijoittuisi autotalliin. Tarantino myös sanoi, että se saataisiin tehtyä 50 tuhannella dollarilla. Lawrence luki Tarantinon käsikirjoituksen tästä elokuvasta, Reservoir Dogsista ja innostui siitä toden teolla ja rupesi keräämään rahaa elokuvaa varten. Elokuva menestyi hyvin ja nosti Lawrencea korkeammalle urallaan. Hän tuotti myös Quentinin toisen elokuvan Pulp Fiction, joka oli jättimenestys. Lawrence sai tästä Oscar-ehdokkuuden kategoriassa "Paras elokuva". Palkinto kuitenkin meni Forrest Gumpille. Lawrence on myös näytellyt pienissä cameo-rooleissa esim. Tarantinon Reservoir Dogsissa kadulla juoksevaa poliisia ja Pulp Fictionissa 50-luvun ravintolassa Zorro-asusteeseen pukeutunutta tarjoilijaa. Hän oli ehdolla Oscariin toisen kerran kategoriassa "Paras elokuva" vuonna 1997 elokuvasta Will Hunting.

Osittainen filmografia
----------------------

* *Kvaakku seikkailee* (*YAKKY DOODLE IN "WAKKY YAKKY"*, 1960)
* *Reservoir Dogs* (1992)
* *Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta* (*Pulp Fiction', 1994)*
* *Valkoisen miehen taakka* (*White Man's Burden*, 1995)
* *Neljä huonetta* (*Four Rooms*, 1995)
* *Jackie Brown* (1997)
* *Will Hunting* (*Good Will Hunting*, 1997)
* *Anna ja kuningas* (*Anna and the King*, 1999)
* *The Mexican* (2001)
* *Knockaround Guys* (2001)
* *Kill Bill: Volume 1* (*Kill Bill: Vol. 1*, 2003)
* *Kill Bill: Volume 2* (*Kill Bill: Vol. 2*, 2004)
* *Viattomat äänet* (*Voces inocentes*, 2006)
* *Epämiellyttävä totuus* (*An Inconvenient Truth*, 2006)
* *Kunniattomat paskiaiset* (*Inglourious Basterds*, 2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Lawrence Bender Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Lawrence Bender Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kari Juhani "Gary" Sundgren** (s. 25. lokakuuta 1967 Vammala) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pääasialliselta pelipaikaltaan puolustaja, mutta pelasi uransa eri vaiheissa myös hyökkääjänä ja keskikenttäpelaajana.

Sundgren syntyi Suomessa, mutta muutti jo alle vuoden ikäisenä perheensä mukana Ruotsin Västeråsiin, jossa aloitti jalkapalloilun Västerås SK:n kuusivuotiaille tarkoitetussa jalkapallokoulussa vuonna 1973. Vuotta myöhemmin hän liittyi toiseen paikallisseuraan IK Frankeen, jossa hän nousi juniorijoukkueesta toiseen ja lopulta myös edustusjoukkueeseen.

Vuonna 1988 Sundgren siirtyi solnalaisen AIK:n riveihin ja pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarja Allsvenskanissa IFK Norrköpingiä vastaan 11. huhtikuuta 1988. Hän edusti AIK:ta yhtäjaksoisesti kymmenen kautta, josta saavutuksina ovat Ruotsin-mestaruus vuonna 1992 ja Ruotsin cupin voitto vuosina 1996 ja 1997. Suurin yksittäinen suoritus oli Sundgrenin omana syntymäpäivänään 25. lokakuuta 1992 Malmö FF:ää vastaan tekemä 3–2-voittomaali, joka ratkaisi AIK:lle sen ensimmäisen Ruotsin-mestaruuden 55 vuoteen.

Kaudeksi 1997–1998 Sundgren siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Real Zaragozaan. Espanjassä hän vietti viisi kautta ja voitti Espanjan cupin vuonna 2001 ennen paluutaan Ruotsiin ja AIK:hon vuonna 2002. Sundgrenin toinen kierros AIK:ssa kesti kaksi kautta, jonka jälkeen hän on pelannut alasarjajoukkueissa Tukholman ympäristössä. AIK:ssa hän pelasi 12 kauden aikana yhteensä 227 ottelua Allsvenskanissa ja 19 ottelua Mästerskapsserienissä (vuosina 1991–1992 pelattu jatkosarja), ja on seuran historian kuudenneksi eniten otteluita Allsvenskanissa pelannut pelaaja.

Ruotsin maajoukkueessa Sundgren pelasi vuosina 1994–2000 yhteensä 31 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2000 EM-kilpailuissa.

Saavutukset
-----------

* Ruotsin mestaruus: 1992
* Ruotsin cup: 1996, 1997
* Espanjan cup: 2001

Lähteet
-------

* Gary Sundgren AIK:n sivuston 500 AIK:are -osiossa (Luettu 29. maaliskuuta 2007)
* Gary Sundgrenin tilastot Espanjan Primera divisiónissa (Luettu 29. maaliskuuta 2007)

### Viitteet

1. ↑  Gary Sundgren National Football Teams. Viitattu 19.11.2013.
**Ljudmila Vladimirovna Rudenko** (ven. Людмила Владимировна Руденко; 27. heinäkuuta 1904 Lubny, Ukraina − 4. maaliskuuta 1986) oli venäläinen shakinpelaaja ja järjestyksessä toinen naisten maailmanmestari vuosina 1950-53. 

Paitsi shakista, Rudenko oli nuoresta asti kiinnostunut uimisesta. Muutettuaan Odessaan opiskelemaan taloustiedettä, hän saavutti Odessan mestaruuden 400 m rintauinnissa. Taloustieteestä myös tuli Rudenkon ammatti ja hän toimi Neuvostoliiton valtion palveluksessa taloussuunnittelijana. Shakki pysyi harrastuksena.

Toisessa maailmansodassa Rudenko järjesti junan lasten evakuointiin piiritetystä Leningradista ja piti sitä elämänsä tärkeimpänä tekona.

Shakkiura
---------

Muutettuaam Moskovaan 20-luvun puolivälissä, hän alkoi pelata turnauksissa ja muutettuaan kohta 1929 Leningradiin hän alkoi harjoitella shakkimestari Pjotr Romanovskin kanssa. Siellä hän myös tapasi ja avioitui tieteilijä Lev Davidovitš Goldsteinin kanssa, jonka kanssa sai 1931 pojan.

Englantilaisen naisten maailmanmestarin Vera Menchikin kuoltua ilmapommituksessa 1944, Maailman shakkiliitto FIDE järjesti talvella 1949-50 Moskovassa turnauksen uuden maailmanmestarin selvittämiseksi. Kuusitoista naista kahdestatoista maasta osallistui, mutta neljä kärkisijaa ottivat neuvostoliittolaiset ja näistä Rudenko kruunattin uudeksi maailmanmestariksi. Hän menetti mestaruuden seuraavalla MM-kierroksella 1953 Jelizaveta Bykovalle.

Sodan jälkeisellä ajalla ajalla Rudenkon valmentajina toimivat Aleksandr Toluš ja Grigori Levenfiš. Uransa aikana Rudenko sai FIDE-mestarin ja naisten kansainvälisen mestarin arvot.

Aiheesta muualla
----------------

* The Chess Patronesses - Ludmila Vladmirovna Rudenko (Arkistoitu – Internet Archive)
* E. Bishard about L. Rudenko at St. Petersburg in Chess (Arkistoitu – Internet Archive)

Katso myös
----------

* Luettelo naisten maailmanmestareista shakissa

Lähteet
-------

* Graham, John: *Women in Chess, Players of the Modern Age*. McFarland & Company, 1987.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lyudmila Rudenko
George Montagu
**George Montagu** (kastettiin 9. heinäkuuta 1753 Wiltshire Englanti – 1815 Knowle House, Devon) oli englantilainen luonnontieteilijä.

Montagu liittyi vänrikkinä 15. jalkaväkirykmenttiin vuonna 1770, erosi palveluksesta kapteenin arvoisena 1777, mutta ylennettiin myöhemmin everstiluutnantiksi Royal Wiltshire Militiassa. Vuonna 1773 hän avioitui Ann Courtenayn kanssa ja he asettuivat Alderton Houseen Wiltshiressä. 1798 Montagu jätti puolisonsa ja muutti Knowle Houseen lähelle Kingsbridgeä Devoniin. Täällä hän kirjoitti kaksiosaisen teoksen linnuista, *Ornithogical Dictionary; or Alphabetical Synopsis of British Birds* (1802). Tässä kirjassa Montagu osoitti monien uusiksi lajeiksi hyväksyttyjen lintujen olevan vain samojen lajien kesä- tai talvipukuisia yksilöitä, tai eri sukupuolia. Hänen suohaukkatutkimustensa seurauksena havaittiin niittysuohaukan pesivän Etelä-Englannissa ja laji sai englanninkieliseksi nimekseen *Montagu's Harrier*. Montagu myös teki Britannian ensimmäiset havainnot pensassirkusta (*Emberiza cirlus*), lehmähaikarasta (*Bubulcus ibis*), pikkulokista (*Larus minutus*) ja hietatiirasta (*Sterna nilotica*).

Montagu oli kiinnostunut merien ja järvien luonnonhistoriasta ja julkaisi vuonna 1803 teoksen *Testacea Britannica, a History of British Marine, Land and Freshwater Shells*. Tässä hän kuvaili 470 nilviäislajia, joista sata Britannialle uutta lajia. Hän hankki joidenkin uusien äyriäislajien näytteitä William Elford Leachille British Museumiin, havaitsi muutamia Britannialle uusia kalalajeja sekä kuvaili ensimmäisenä kääpiöhevosenkenkäyökön (*Rhinolophus hipposideros*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**João Evangelista Martins Terra** (7. maaliskuuta 1925 Jardinópolis – 11. maaliskuuta 2022) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956, ja hänestä tuli jesuiittapappi 2. helmikuuta 1964

Martins Terra sai 17. elokuuta 1988 nimityksen Olinda e Recifen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Bagiksen titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. marraskuuta Carlo Furno, jota avustivat José Cardoso Sobrinho ja Luciano Pedro Mendes de Almeida. 15. kesäkuuta 1994 Martins Terra nimitettiin Brasílian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 16. kesäkuuta 2004. Sama titulaaripiispan arvo jäi hänelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bishop João Evangelista Martins Terra, S.J. *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Pål Sletaune** (s. 4. maaliskuuta 1960) on norjalainen elokuvaohjaaja.

Sletaunen ura alkoi äärimmäisen mustalla komedialla *Kuka pelkää postimiestä?* *(Budbringeren)* vuonna 1997. Elokuva saavutti kansainvälistä suosiota ja se palkittiin useilla elokuvajuhlilla kuten Cannesissa, Tukholmassa ja São Paulossa. Hollywoodista Sletaune sai tarjouksen American Beauty -elokuvan ohjaamisesta, mutta kieltäytyi, koska ei pitänyt käsikirjoitusta tarpeeksi hyvänä.

Vuonna 2001 valmistuneella *Amatørene*-elokuvallaan Sletaune jatkoi esikoisestaan tutulla mustan komedian linjalla. Se on tarina nörttimäisestä hampurilaispaikan pitäjästä, joka vahingossa kidnappaa kuuluisan rock-tähden. Kolmannesta elokuvastaan *Naapuri* (2005) Sletaune jätti huumorin kokonaan pois. Elokuva oli rankkoja piirteitä omaava, seksuaalisia perversioita ja mieleltään häiriintyneitä ihmisiä sisältävä kahden asunnon välillä tapahtuva trilleri.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Norair Nurikian** (bulg. Норайр Нурикян, s. 26. heinäkuuta 1948 Sliven, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiavoittaja.

Nurikian voitti kultaa Münchenin 1972 olympialaisissa alle 60-kiloisten sarjassa maailmanennätystä sivuavalla yhteistuloksella 402,5 kg. Hän nosti punnerruksessa 127,5 kg, tempauksessa 117,5 kg sekä työnnössä maailmanennätyksen 157,5 kg. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa alle 56-kiloisten sarjassa maailmanennätystuloksella 262,5 kg (117,5 kg tempauksessa ja 145 kg työnnössä).

Nurikian saavutti MM-kilpailuissa alle 60-kiloisten sarjan yhteistuloksissa hopeaa vuonna 1973 sekä pronssia vuosina 1971 ja 1974. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 56-kiloisissa vuonna 1976 sekä saavutti neljä muuta yhteistuloksen EM-mitalia vuosina 1969–1974 alle 56 kilon ja alle 60 kilon sarjoissa.

Lähteet
-------

* Norair Nurikianin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 31.8.2009. Viitattu 29.12.2009. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 29.12.2009. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Neuvostoliiton laivaston Gnevnyi-luokan hävittäjästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**Smetlivyi** (ven. Сметливый, tunnuskirjaimet SV (Itämeren laivasto) ja SM (Pohjoinen laivasto)) oli Neuvostoliiton laivaston Gnevnyi-luokan hävittäjä (Projekti 7). Alus oli Itämeren laivastossa sekä talvi- että jatkosodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gnevnyi-luokka*
Alus tilattiin Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 17. syyskuuta 1936 telakkanumerolla 294. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1937 ja valmistui 13. elokuuta 1939. Se otettiin palvelukseen 6. marraskuuta 1938.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Itämeren laivastoon. Alus osallistui talvisodan meritaisteluihin suomalaisia pattereita vastaan. Se vaurioitui sodan alussa 1. joulukuuta 1939 Russarön linnakkeen ampuman kranaatin osuttua.

Kesäkuun lopulla 1941 Saksan hyökkäyksen alettua alus osallistui Kuurinkurkun, Riianlahden suun ja Lavansaaren edustan miinoittamiseen muiden Itämeren laivaston hävittäjien kanssa. Osasto yritti myöhemmin tuloksetta estää Saksan armeijan huoltokuljetukset Riikaan. Se tuki 24.-28. elokuuta maajoukkojen taistelua tulittamalla Tallinnaa lähestyviä saksalaisia joukkoja. Alus osallistui Tallinnan evakuointiin 28.–30. elokuuta, jonka jälkeen se tuki Pietarin puolustusta tykkitulella syyskuusta lokakuuhun.

Alus liitettiin 3. marraskuuta 1941 Hangon evakuointiosastoon, jolloin siihen nousi Hangosta 560 sotilasta. Seuraavana päivänä se osui Hangon edustalla miinaan, mutta kykeni jatkamaan matkaansa omin voimin. Se osui toiseen miinaan, joka räjäytti etummaisen ammusvaraston katkaisten keulan. Ajelehtiva alus osui kolmanteen miinaan, joka pirstoi rungon. Ainoastaan 80 miehistönjäsentä ja 274 evakuoitavaa pelastui muihin evakuointialuksiin.

Lähteet
-------

* Budzbon, Przemysław; Radziemski, Jan; Twardorwski, Marek: *Warships of the Soviet Fleets 1939−1945*. Volume I: Major Combatants. Barnsley, UK: Seaforth Publishing, 2022. ISBN 978-1-5267-5193-5. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Budzbon et al 2022 s. 116
2. 1 2  Whitley, M. J. s. 236
3. ↑  Talvisodan historia osa 4 sivut 123-124
4. ↑  Suomen laivaston historia 1918-1968 osa 1 s. 250
5. 1 2  Budzbon et al 2022 s. 121
**Santo Rocco Gangemi** (s. 16. elokuuta 1961 Messina) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1986 ja nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Salomonsaarille sekä Umbriaticon titulaariarkkipiispaksi 27. tammikuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Calogero La Piana ja Giovanni Angelo Becciu.

24. maaliskuuta 2012 Gangemi sai lisäksi nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Papua-Uuteen-Guineaan. Hän erosi tehtävistään sekä Papua-Uudessa-Guineassa että Salomonsaarilla 16. huhtikuuta 2013. 6. marraskuuta 2013 hän sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Guineaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Santo Rocco Gangemi


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Italia
* Vatikaani

 |

 |
**Aleksandr Aleksandrovitš Mikulin** (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Мику́лин, 2. helmikuuta 1895, Vladimir – 13. toukokuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden voimalaitteiden suunnittelija.

Vuonna 1915 Mikulin alkoi työskennellä venäläisessä Automoottoreiden tieteellisessä instituutissa, jota johti Stetškin. Se kehitti ensimmäisen venäläisen lentokonemoottorin vuonna 1916.

Vuosina 1925–1928 Mikulin kehitti Hugo Junkersin moottoreiden pohjalta AM-13-moottorin, joka oli V-12-moottori, joka kehitti 880 hv. Tänä aikana Saksa ja Neuvostoliitto toimivat yhteistyössä Ententen ja Yhdysvaltain pyrkiessä lakkauttamaan lentokoneteollisuuden Saksassa. 

Mikulin alkoi kehittää moottoreita Lentomoottoreiden keskusinstituutissa. Ensimmäinen oli Mikulin AM-34. Tunnetuin oli Mikulin AM-38.

1943 Mikulinista tuli Tiedeakatemian jäsen. 

Toisen maailmansodan jälkeen Mikulin kehitti suihkumoottoreita. 1950-luvulla hän ja Sergei Tumanski maailman tehokkaimman suihkumoottorin, Mikulin AM-3M, jonka työntövoima oli 95 000 Newtonia. Sitä käytti Tupolev Tu-104.

Mäntämoottorit
--------------

* Mikulin AM-34 Tupolev ANT-25:een
* Mikulin AM-35
* Mikulin AM-38 Iljušin Il-2:een
* Mikulin AM-39
* Mikulin AM-42

Suihkumoottorit
---------------

* Mikulin AMBS-3
* Mikulin AM-3 Tupolev Tu-104:ään

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksandr Mikulin (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Lee Haney
**Lee Haney** kn: (Total-Lee Awesome) (s. 11. marraskuuta 1959 Spartanburg, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, joka voitti ensimmäisenä miehenä kahdeksan kertaa Mr. Olympia -tittelin vuosina 1984–1991.

Tilastoja
---------

* pituus: 5' 11" / 180 cm.
* massapaino: 260 lbs / 118 kg.
* kilpailupaino: 245 lbs / 111 kg.

Yksityiselämä
-------------

Lee Haney on valmistunut Southern Methodist Universitystä, jossa hän suoritti lapsipsykologian tutkinnon. Hän oli myös jäsenenä koulunsa jalkapallojoukkueessa.
Hän omistaa myös kaksi kuntosalia Atlantassa (Lee Haney World Class Fitness Center) Yhdysvalloissa.

Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton nimitti Haneyn puheenjohtajaksi presidentin neuvostoon edustamaan fyysistä kuntoa ja urheilua.

Haney on tunnettu myös hengellisenä ihmisenä, hän on kristitty.

Kehonrakennusuran jälkeen, vuonna 1994, Lee Haney ja hänen vaimonsa ostivat neljänkymmenen eekkerin maatilan läheltä kotiaan. Haney rakensi Haney Harvest House -nimisen talon, joka on voittoa tavoittelematon laitos lapsille jonne kaikki ovat tervetulleita riippumatta rodusta, uskonnosta ja kansalaisuudesta. 
Leen omin sanoin: "Halusin voida antaa jotakin takaisin. Olen ollut niin onnekas että on paljon hyviä asioita joita haluan tehdä, ja se kaikki tulee arvoista joista opimme kasvamaan."

Tuotantoja
----------

**Kirjat**

* Lee Haney's Ultimate Bodybuilding Book

* Total-Lee Awesome (suom: Mahtava lee, näin bodaat voittoon,1988)

**VHS**

* Mr Olympia Workout (1998)

* Massive Chest Workout (1991)

* Lee Haney's Power Arm Workout: Armed and Dangerous

* Explosive Leg Workout (1991)

  

**DVD**

* Superstars of muscle: Lee Haney (2004)

Kehonrakennusuran saavutuksia
-----------------------------

* 1979 Teen Mr. America
* 1979 Teen Mr. America Tall, 1.
* 1982 Junior Nationals Heavyweight & Overall, 1.
* 1982 Nationals Heavyweight & Overall, 1.
* 1982 World Amateur Championships Heavyweight, 1.
* 1983 Grand Prix England, 2.
* 1983 Grand Prix Las Vegas, 1.
* 1983 Grand Prix Sweden, 2.
* 1983 Grand Prix Switzerland, 3.
* 1983 Night of Champions, 1.
* 1983 Mr. Olympia, 3.
* 1983 World Pro Championships, 3.
* 1984 Mr. Olympia, 1.
* 1985 Mr. Olympia, 1.
* 1986 Mr. Olympia, 1.
* 1987 Mr. Olympia, 1.
* 1987 Grand Prix Germany (II), 1.
* 1988 Mr. Olympia, 1.
* 1989 Mr. Olympia, 1.
* 1990 Mr. Olympia, 1.
* 1991 Mr. Olympia, 1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Richard Lack** on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on entinen Atelier Lackin johtaja ja yksi amerikkalaisen 1900-luvun realismin johtavista hahmoista.

Richard Lack on yksi kaikkein taitavimmista Ives Gammellin oppilaista. Hänen taideopintonsa alkoivat Minneapolis School of Artissa, mutta hänen kiinnostuksensa klassiseen traditioon johti hänet pian Robert Hale Ives Gammellin ateljeehen, jossa hän opiskeli viisi vuotta Fenway Studiosissa Bostonissa 1950-1956. Ainoana keskeytyksenä kahden vuoden tauko Yhdysvaltain asevoimien palvelusjakson vuoksi. 1955 hän lähti opiskelemaan vanhojen mestarien tekniikoita, erityisesti Peter Paul Rubensin, jonka tyyli vetosi häneen niin tekniikoiltaan kuin tyylillisestikin. 

1957 hän palasi Minneapolisiin vaimonsa Katherinen kanssa. Minneapolisista hän osti talon, jonne hän rakensi Leonardo Da Vincin muistikirjojen ohjeitten mukaisen studion. Siellä hän jatkoi asetelmien, muotokivien, genremaalausten, maisemien ja mielikuvituksellisten maalausten maalaamista, jotka perustuivat myytteihin, historiaan ja Carl Jungin psykologiaan. Hän jäi eläkkeelle 1992 sairauden takia.

Tekniikka ja tyyli
------------------

Lack maalaa yleensä aina elävästä mallista, poikkeuksen hän tekee, jos malli ei kykene istumaan täysiä sessioita muotokuvia tehtäessä. Hänen töistään noin kolmannes on muotokuvia. Lack toteaakin, että nykyajan muotokuvissa suurin vika on juuri se, että ne on maalattu valokuvista.

Suuremmissa töissään hän yleensä aloittaa tekemällä pieniä hiili- ja väriluonnoksia, ennen kuin siirtyy suurikokoisempaan työhön. Pienemmissä töissä hän aloittaa suoraan luonnostelemalla ohuella maalilla ja pienellä pensselillä raakaa umbraa maalauspohjalle.

Kasvot ja kädet hän maalaa usein suoraan mallista, mutta vaatteet hän tekee puisesta mallinukesta.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Atelier Lack
------------

Lack perusti oman ei voittoa tekevät koulunsa 1969, jossa hän opetti bostonilaisten impressionistien ja 1800-luvun ranskalaisten akatemioiden mukaan. Atelier Lack on ateljeetyyppinen koulu, jossa luentojen määrä on hyvin vähäinen, pääpaino on elävänmallin, kipsipatsaitten ja asetelmien piirtämisellä ja maalaamisella.

Hänen menestyneimpiin oppilaisiinsa kuuluvat mm. Kurt Anderson, Juliette Aristides, Mark Balma, Peter Bougie, Lisa Bormann, Charles Cecil, Michael Chelich, Chris Cismesia, Paul DeLorenzo, Stephen Gjertson, Linda Glewwe, Daniel Graves, Geroge Herman, Daan Hoekstra, Gary Hoffman, Leesa Hoffman, Kalomas Dean, Brian Lewis, James Prohl, Peggy Rathman, Dale Redpath, Lois Rohmberg, Kirk Richards, James Robinson, Carl Joseph Samson, Bruno Surdo, Ana Van de Mark, Mark Walker ja Cyd Wicker.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
René Jacobs Salzburgissa vuonna 2011.
**René Jacobs** (s. 30. lokakuuta 1946 Gent) on belgialainen kontratenori ja orkesterinjohtaja. Vuonna 1977 hän perusti oman orkesterinsa ja vuonna 1991 hänestä tuli Innsbruckin musiikkijuhlien taiteellinen johtaja. René Jacobs on toiminut opettajana Schola Cantorum Basiliensisissa ja vuodesta 1988 hän on vastannut Centre de Musique baroque de Versailles’n toiminnoista. Hän on saanut orkesterinjohtajana tekemistään levytyksistä useita tunnustuksia: Grammy-palkinto parhaasta oopperasta, Gramophone vuoden äänityksestä sekä useita eurooppalaisia tunnustuksia. 

Orkesterinjohtajana hän on työskennellyt merkittävällä tavalla musiikin partituurien kanssa ja usein uudistanut niiden orkestrointia sekä vokaaliosuuksien ornamentaatioita.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Kehruu-Jenny museossa Wuppertalissa
Kehruu-Jennyn kaaviokuva

**Kehruu-Jenny** (engl. *spinning jenny*) on James Hargreavesin vuonna 1770 patentoima kehruukone, jota pidetään ensimmäisenä laitteena, jolla voitiin kehrätä useita lankoja samanaikaisesti.

John Kay oli vuonna 1733 keksinyt lentävän sukkulan, joka huomattavasti nopeutti kutomista. Truu-Jenny, jonka Hargreaves ilmeisesti kehitteli 1760-luvulla. Laitteelle vuonna 1770 myönnetty patentti mitätöitiin myöhemmin, sillä Hargreaves oli myynyt koneitaan jo ennen patentin anomista. Kerrotaan, että Hargreaves nimesi kehruukoneen tyttärensä – toisten lähteiden mukaan vaimonsa – mukaan.*lähde?* Todennäköisimmältä tuntuu kuitenkin selitys, jonka mukaan *jenny* on vain väännös sanasta *gin* (vrt. *cotton gin*, raastinkone), joka puolestaan on lyhennys sanasta *engine*. Hargreavesin asemaa Kehruu-Jennyn keksijänä on myös epäilty.

Kehruu-Jennyssä oli rukin tavoin yksi pyörä mutta rukista poiketen kahdeksan värttinää. Lanka kelautui samanaikaisesti kaikille kahdeksalle värttinälle. Käsikäyttöisessä koneessa langan tuotanto tapahtui kolmessa vaiheessa: ensin puuvillahahtuvat venytettiin, sitten kierrettiin ja viimein kelattiin puolille. Kehruu-Jennyä kehitettiin niin, että siinä oli parhaimmillaan 120 värttinää. Laite siis nopeutti langan valmistusta huomattavasti.

Katso myös
----------

* Puuvillan historia

Lähteet
-------

* Peacock, Doug, James Hargreaves and the spinning jenny Cotton Times. Understanding The Industrial Revolution.
* Taylor, Gordon Ratray ym. (toim.): *Keksinnöt kautta aikojen. Kuka ne teki, miten ne toimivat, miten ne muuttavat elämäämme*. Helsinki: Valitut palat, 1982.
**Michael "Mike" Hartfield** (s. 29. maaliskuuta 1990 Manchester, Connecticut) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Ohion osavaltionyliopiston yleisurheilujoukkuetta.

Hartfield rikkoi vuonna 2013 Jesse Owensin nimissä olleen, 77 vuotta vanhan Ohion osavaltionyliopiston ennätyksen pituushypyssä. Tuolloin Hartfield hyppäsi 815 cm. Hartfield hyppäsi ennätyksensä 834 cm Baie Mahaultissa Guadeloupella toukokuussa 2016. Heinäkuussa 2015 hän voitti ensimmäistä kertaa urallaan Timanttiliiga-osakilpailun Pariisissa tuloksella 819 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta.

Hartfield on juossut 100 metriä parhaimmillaan aikaan 10,59.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

**Ulkoradoilla**

* Pituushyppy: 834 (Baie Mahault 2016)
* 100 metriä: 10,59 (Peking 2015)

**Sisäradoilla**

* Pituushyppy: 798 (Columbus 2013)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Michael Hartfield Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Long Jump - men final *iaaf.org*. Viitattu 3.9.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Nadine Coyle vuonna 2004.
**Nadine Elizabeth Louise Coyle** on irlantilainen laulaja, lauluntekijä, malli sekä näyttelijä, joka nousi kuuluisuuteen vuonna 2002 popyhtye **Girls Aloudin** jäsenenä. Yhtye rikkoi 25 miljoonan myydyn äänitteen rajan toukokuussa 2009.

Coyle julkaisi sooloalbuminsa *Insatiable* marraskuussa 2010 oman levy-yhtiönsä Black Pen Labelsin nimissä tehden yhteistyötä tavarakeskus Tescon kanssa. Levyn ensimmäinen single oli albumin nimikappale. Albumi sijoittui sijalle 20. Irlannin ja sijalle 47. Englannin levylistalla.

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Nadine Coyle syntyi Derryssa, Pohjois-Irlannissa, 15. kesäkuuta 1985. Hänen vanhempansa ovat Lillian ja Niall Coyle, jotka huomasivat tyttärensä laulunlahjat hänen ollessaan vasta kaksivuotias laulaessaan The Drifters -nimisen kappaleen "Saturday Night at the Movies". Coyle ei ollut kiinnostunut opiskelusta, mutta sai kuitenkin hyviä arvosanoja. Hän teki demon, joka sisälsi cover-versiot kappaleista "Fields of Gold", Somewhere Over the Rainbow", "Love Is" sekä aarian "Summertime".

Girls Aloud
-----------

Opiskellessaan vuonna 2001 Nadine Coyle osallistui Irlannin versioon laulukilpailusta "Popstars", jossa pääsi loppuun saakka lunastaen paikkansa yhtyeessä "Six", johon kuului nimen mukaisesti kuusi voittajajäsentä: kolme miestä ja kolme naista. Tulosten selvittyä paljastui kuitenkin, että Nadine oli valehdellut ikänsä - hän oli vasta 16-vuotias, kun alaikäraja kilpailuun osallistumiselle oli 18 vuotta. Nadine joutui palaamaan koulunpenkille ja hänet korvattiin toisella naislaulajalla.

Vuonna 2002 alkoi Englannin toisen Popstars-tuotantokauden koelaulut, joissa oli tuomarina myös Irlannin versiosta tuttu Louis Walsh. Walsh houkutteli Nadinen osallistumaan kilpailuun. Lopputuloksena oli jälleen finaali - ja tällä kertaa katsojien äänestämänä - paikka viisihenkisessä tyttöbändissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Michael Olalekan Ojo** (5. tammikuuta 1993 Lagos – 7. elokuuta 2020 Belgrad, Serbia) oli nigerialainen koripalloilija. Hän voitti vuonna 2019 serbialaisessa KK Crvena zvezdassa Adrianmeren liigan ja Serbian mestaruudet.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Jalkapalloa aikaisemmin pelannut Ojo osallistui vuonna 2010 Giants of Africa -leirille, jossa hän herätti NBA-seurajohtaja Masai Ujirin huomion. Ojo muutti Yhdysvaltoihin, opiskeli Tennessee Templen high schoolissa ja pelasi vuosina 2012–2017 Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa pienessä roolissa. Kauden 2015–2016 hän oli pelaamatta loukkaantumisen vuoksi.

Yliopiston jälkeen Ojo siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Hän edusti serbialaista KK FMP:tä kauden 2017–2018, ja kaksi seuraavaa kautta hän pelasi niin ikään serbialaisessa KK Crvena zvezdassa pelaten myös kansainvälisiä seurajoukkuekilpailuja. Ojo voitti Crvena zvezdassa vuonna 2019 Adrianmeren liigan mestaruuden ja Serbian mestaruuden.

Vuonna 2017 Nike käytti 15 000 dollaria koneeseen, jolla pystyttiin valmistamaan erityisesti Ojon jalkaan sopivia kenkiä. Ojo kuoli Belgradissa 27-vuotiaana 7. elokuuta 2020. Hän sai sydäninfarktin kesken harjoituksen ja kuoli sairaalassa samana päivänä.

Lähteet
-------

* Profiili Euroliiga (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Euroliiga
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Ojo (koripalloilija, 1993)** Wikimedia Commonsissa

* Profiili RealGM (englanniksi)
* Michael Ojo Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
**Kazimierz Klaudiusz Górski** (2. maaliskuuta 1921 – 23. toukokuuta 2006) oli puolalainen jalkapallovalmentaja, hyökkääjä ja Puolan jalkapalloliiton PZPN:n kunniapuheenjohtaja.

Górski teki pitkän uran puolalaisessa jalkapallossa pelaajana, valmentajana ja jalkapalloliiton johtotehtävissä. Hänet on palkittu useilla kunniamerkeillä. Górski kuoli 85-vuotiaana Varsovassa taisteltuaan pitkään syöpää vastaan.

Ura pelaajana
-------------

Górski aloitti uransa kotikaupungissaan Lwówissa, nykyisen Ukrainan alueella. Hänen lupaava uransa katkesi toisen maailmansodan vuoksi, mutta hän palasi kentille vielä 1945 Legia Varsovan joukkueessa. Hän pelasi sodan jälkeen myös yhden ottelun Puolan maajoukkueessa.

Ura valmentajana
----------------

Górski opiskeli valmennusta Wyższa Szkoła Wychowania Fizycznegossa Krakovassa sekä kademia Wychowania Fizycznego we Wrocławiu Wrocławissa. Uransa hän aloitti Legia Varsovassa 1960-luvun alussa. Hän toimi myös KS Lubliniankan ja Gwardia Varsovan päävalmentajana, kunnes hänet valittiin 1971 Puolan maajoukkueen päävalmentajaksi.

Górski oli jo aiemmin valmentanut Puolan nuorten maajoukkueitta, mutta A-maajoukkueessa hän teki lopullisen läpimurtonsa. Hän johdatti Puolan ensin olympiakultaan Münchenissä 1972 ja kaksi vuotta myöhemmin MM-pronssille Saksan kisoissa kaadettuaan pronssiottelussa Brasilian 1–0. Mitalien värisuoran Górski sai täyteen, kun Puola otti hopeaa olympiakisoissa 1976. 

Maajoukkuepestinsä jälkeen Górski siirtyi Kreikkaan Panathinaikosin päävalmentajaksi. Tuloksena oli Kreikan tuplamestaruus kauden 1976–1977 päätteeksi. Hän valmensi Kreikassa myös AGS Kastoriaa, Ethnikos Pireusta ja Olympiakosia, jonka kanssa hän voitti toisen tuplamestaruuden 1980–1981. Kotimaassaan hän valmensi vielä Legia Varsovaa.

### Meriitit valmentajana

* Olympiakultaa: 1972
	+ Olympiahopeaa: 1976
* MM-pronssia: 1974
* Kreikan mestaruus (2): 1977, 1981
* Kreikan cup (2): 1977, 1981

Ura jalkapalloliitossa
----------------------

Górskin hauta Powązkin hautausmaalla Varsovassa.
Górskista tuli vuonna 1976 Puolan jalkapalloliiton PZPN:n kunniajäsen. Lopetettuaan valmennusuransa hän siirtyi 1986 aktiivisesti toimimaan liiton tehtäviin. Górski toimi varapuheenjohtajana 1987–1991 ja puheenjohtajana 1991–1995. Kesäkuussa 1995 hänet nimitettiin liiton kunniapuheenjohtajaksi.

Palkinnot
---------

* Order of Merit in Ruby (FIFA)
* Gold Metal of Merit (FIFA)
* Commander's Cross of Polonia Restituta
* Commander's with Star of Polonia Restituta
* Grand Cross of Polonia Restituta

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ryszard Koncewicz** | **Puolan maajoukkueen päävalmentaja**1971–1976 | Seuraaja:**Jacek Gmoch** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Orozimbo Fuenzalida y Fuenzalida** (22. toukokuuta 1925 Rancagua – 27. maaliskuuta 2013) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rancaguan hiippakuntaan 10. maaliskuuta 1951 ja nimitettiin Calaman prelaatiksi sekä Burcan titulaaripiispaksi 13. maaliskuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francisco de Borja Valenzuela Rios, jota avustivat Alejandro Durán Moreira ja José del Carmen Valle Gallardo.

Fuenzalida y Fuenzalida sai 26. helmikuuta 1970 nimityksen Los Angelesin (Chile) piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. huhtikuuta. Hän sai 13. heinäkuuta 1987 uuden nimityksen San Bernardon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. lokakuuta 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere monseñor Orozimbo Fuenzalida *24Horas.cl*.  27.3.2013. Viitattu 28.3.2013. (espanjaksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Orozimbo Fuenzalida y Fuenzalida


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile

 |

 |