recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bimediaanit (siniset) voivat leikata toisensa kohtisuoraan, jos lävistäjät (punaiset) ovat yhtä pitkät. Vihreä nelikulmio on Varignonin suunnikas.**Bimediaani** (engl. *bimedian*) on geometriassa jana, joka yhdistää nelikulmion tai tetraedrin vastakkaisten sivujen keskipisteet toisiinsa. Sen lähin vastine kolmiossa on *mediaani* eli keskijana, joka yhdistää sivun keskipisteen kolmion kärkeen. Suomalaisessa geometriassa bimediaania käsitellään harvoin eikä sille ole vielä suomalaista nimitystä.

Nelikulmio
----------

### Bimediaanit puolittavat toisensa

Pierre Varignon on todistanut, että *bimediaanit puolittavat aina toisensa*. Kun bimediaanien päätepisteiden kautta piirretään nelikulmio, ovat bimediaanit sen lävistäjiä. Koska vain suunnikkaalla on lävistäjiään puolittava ominaisuus, on nelikulmio aina suunnikas. Nelikulmiota kutsutaankin Varignonin suunnikkaaksi.

### Bimediaanien leikkauspiste ja Newtonin suora

Bimediaanien leikkauspisteen kautta kulkee myös kolmas jana, joka piirretään yhdistämällä nelikulmion lävistäjien keskipisteet toisiinsa. Myös tämä jana puolittuu leikkauspisteessä. Viimeksi mainittua janaa kutsutaan myös nelikulmion *kolmanneksi bimediaaniksi* ja sen kautta kulkee Newtonin suora.

### Bimediaanien ja lävistäjien duaaliominaisuus

Seuraavilla neljällä janalla on duaalinen ominaisuus:

* Bimediaanit ovat yhtä pitkät, jos ja vain jos, lävistäjät ovat kohtisuorat.
* Bimediaanit ovat kohtisuorat, jos ja vain jos, lävistäjät ovat yhtä pitkät.

### Neljän massan painopiste

Bimediaanien leikkauspiste on myös painopiste neljälle samanpainoiselle massalle, jotka ovat nelikulmion kärjissä. Lisäksi myös Varignonin suunnikkaan oma painopiste yhtyy tähän painopisteeseen.

Tetraedri
---------

Epäsäännöllisen tetraedrin kuuden särmän keskipisteet voidaan yhdistää kolmella bimediaanilla, jotka leikkaavat toisensa yhteisessä pisteessä. Taso, joka leikkaa tetraedrin kahtia pitkin yhtä bimediaania, jakaa tetraedrin tilavuuden kahteen puolikkaaseen.

Katso myös
----------

* Varignonin lause käsittelee Varignonin suunnikasta.
* Newtonin suora

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Weisstein, Eric W.: Bimedian (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Weisstein, Eric W.: Varignon's Theorem (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
3. 1 2  Cut the Knots: Bimedians in a Quadrilateral - What is this about?
4. ↑  Cource E: 7 th Chapter: Properties of 2-D figures, s.413 (Arkistoitu – Internet Archive), York Catholic
5. ↑  Cut the Knots: Bimedians and Diagonals
6. ↑  Weisstein, Eric W.: Geometric Centroid (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
7. ↑  Compendium Geometry: Varignon parallelogram
8. ↑  Mobile Activity.notebook
9. ↑  Weisstein, Eric W.: Tetrahedron (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
**BMW Z3** on BMW:n ensimmäinen sarjatuotantona valmistama roadster-malli. Samalla se oli ensimmäinen malli, joka valmistettiin Yhdysvalloissa. Auto esiteltiin mallivuodelle 1996 ja sen valmistus lopetettiin vuonna 2002.

Yleistä
-------

BMW Z3 Roadster
Z3 on kehitetty E36-mallisarjan 3-sarjalaisesta. Roadster-malliin viitataankin usein numerolla E36/7 ja Coupe-malliin numerolla E36/8. Normaali Coupe-malli oli tarjolla vuodesta 1999 vuoteen 2001 ja BMW Motorsportin M Coupe vuodesta 1999 vuoteen 2002.

Moottorit
---------

BMW Z3 M
Aluksi autoa valmistettiin ainoastaan 1,9-litraisella rivinelosella. Moottori oli auton luonteeseen nähden vähätehoinen ja pian esiteltiin tehokkaampiakin moottoreita. Pohjois-Amerikassa rivinelosen rinnalle esiteltiin vuonna 1997 2,8-litrainen rivikuutonen. Vuonna 1998 laajeni mallisto M Roadster -mallilla, jossa oli 3,2-litrainen moottori. Vuonna 1999 ns. kasvojenkohotuksessa yhteydessä alkuperäinen rivinelonen korvattiin 2,5-litraisella rivikuutosella. Samana vuonna Pohjois-Amerikan ulkopuolella 1,9-litrainen rivinelonen korvattiin kaksilitraisella rivikuutosella. Myöhemmin valikoimaan tuli kaksi rivikuutosta lisää: 2,2- ja 3,0- litraiset versiot. Kaikkia näitä moottoreita valmistettiin valmistuksen loppumiseen asti. Malli Z3M Roadster säilyi koriltaan alkuperäismuodossaan, ilman kasvojenkohotusta.

| Malli | Mallivuodet | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.8** |  | R4 M42B18 | 1796 cm3 | 85 kW (115 hv) | 168 Nm |
| **1.9** |  | R4 M43B19 | 1895 cm3 | 87 kW (118 hv) |  |
| **1.9** | 1996 – | R4 M44B19 | 1895 cm3 | 103 kW (140 hv) @ 6000 r/min | 180 Nm @ 4300 r/min |
| **2.0** | 1999 -2000 | R6 M52B20 | 1991 cm3 | 110 kW (150 hv) @ 5900 r/min | 190 Nm |
| **2.2** | 2001 – 2002 | R6 M54B22 | 2171 cm3 | 125 kW (170 hv) 6100 r/min | 210 Nm @ 3500 r/min |
| **2.5** | 2001 – 2002 | R6 M52TUB25 | 2494 cm3 | 125 kW (170 hv) | 245 Nm |
| **2.8** |  | R6 M52B28 | 2793 cm3 | 141 kW (192 hv) |  |
| **3.0** | 2001 – 2002 | R6 M54B30 | 2979 cm3 | 170 kW (231 hv) |  |
| **M 3.2** | 2001 – 2002 | R6 S54B32 | 3246 cm3 | 239 kW (325 hv) |  |
| **M 3.2** |  | R6 S50B32 | 3246 cm3 | 236 kW (321 hv) |  |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW Z3** Wikimedia Commonsissa

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**ITK – Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa** (vuodesta 1990 vuoteen 1999 Interaktiivinen teknologia koulutuksessa) on Hämeenlinnassa Aulangolla vuosittain järjestettävä tieto- ja viestintätekniikan opetuskäyttöön liittyvä konferenssi.

Konferenssin ohjelma sisältää yhteisiä luentoja ja pienryhmille tarkoitettuja foorumeita, joita aiemmin kutsuttiin nimellä Areena. Tori on tarkoitettu ohjelmistojen, laitteiden ja pedagogisten konseptien esittelyyn. Lisäksi konferenssia edeltää erillinen työpajapäivä. 

Wikimedia Finland ITK-konferenssissa vuonna 2014.
Vuodesta 2008 ITK-konferenssin järjestäjiä ovat olleet mm. Hämeen kesäyliopisto, Tampereen yliopisto ja Hämeen ammattikorkeakoulu sekä opetus- ja kulttuuriministeriö, opetushallitus, Luokanopettajaliitto ry ja Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL. Kesällä 2018 Hämeen kesäyliopisto ilmoitti luopuvansa ITK-konferenssin järjestämisestä.

ITK-konferenssi järjestetään tieteellisistä konferensseista tutulla menetelmällä niin, että osallistujat lähettävät esitysehdotuksia joista vertaisarvioinnilla valitaan esitykset konferenssiohjelmaan. Konferenssin nykyiseen suunnitteluryhmään kuuluu asiantuntijoita mm. Suomen Akatemiasta, Aalto-yliopistosta, Otavan Opistosta, Suomen luokanopettajaliitosta, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:sta, Tampereen yliopistosta, Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL:sta, Helsingin yliopistosta, Business Finlandista, sekä Satakunnan ammattikorkeakoulusta.

Lähteet
-------

1. ↑  *ITK 99: Täällä tietoyhteiskunnan alla ;-), interaktiivinen teknologia koulutuksessa 10-vuotisjuhlakonferenssi 15.–17.4.* Hämeenlinna: Hämeen kesäyliopisto, 1999.
2. ↑  *ITK 2000: Vapaus, veljeys, tasa-arvo: interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 6.–8.4.2000*. Hämeenlinna: Hämeen kesäyliopisto, 2000.
3. ↑  ITK 2014: call for papers
4. ↑  *ITK 2008: Opi valitsemaan – olet aikaasi edellä: interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssi 17.–18.4.2008*. Hämeen kesäyliopisto, 2008.
5. ↑  Anne Rongas: Opeblogi: 1200 jäsenen Facebook-ryhmä on valuuttaa – tapaus ITK-ystävät *Opeblogi*.  torstaina, lokakuuta 04, 2018. Viitattu 26.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ITK-konferenssi** Wikimedia Commonsissa

* Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssin verkkosivut
**Lindisfarne** oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti joka oli rakennettu 1886. Laiva oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1907-1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana saksalainen sukellusvene U 21 torpedoi laivan 3. toukokuuta 1917 Irlannin lounaispuolella laivan miehistön pelastuessa. 

Fregatti Lindisfarnen rakensi Richardson, Duck & Co. South Stocktonissa Englannissa 1886 lontoolaiselle John Lidgett & Sons-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 703 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 74,60 metriä, leveys 11,80 metriä ja syväys 7,35 metriä. 

Suomeen fregatti ostettiin John Lidgett & Sons-varustamolta vuonna 1907. Laiva oli Australian ja Yhdysvaltain liikenteessä kuljettaen muun muassa puutavaraa ja paluulastina vehnää. Lindisfarne oli salpietarilastissa matkalla Chilen Caleta Buenasta Le Havreen Ranskaan kun saksalainen sukellusvene U 21 torpedoi laivan 3. toukokuuta 1917 Irlannin lounaispuolella. Lindisfarnen miehistö pelastui.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Lindisfarne (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Rautafregatti Lindisfarne (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lindlar-katalyytti** on katalyytti, jota käytetään vedytysreaktioissa. Katalyytti koostuu kalsiumkarbonaattiin absorboidusta palladiumista, lyijysuolasta ja kinoliinista. Katalyytin kehitti Herbert Lindlar ja se on nimetty hänen mukaansa.

Lindlar-katalyytti koostuu kalsiumkarbonaattiin absorboituneesta palladiumista. Palladiumia katalyytissä on noin 5 massaprosenttia. Alkyynien pelkistäminen vedyttämällä metallikatalyyttien läsnä ollessa johtaa yleensä täysin tyydyttyneiden alkaanien muodostumiseen. Tämän vuoksi Lindlar-katalyytin tehoa heikennetään lyijyoksidilla tai lyijyasetaatilla, jotka ovat niin sanottuja katalyyttimyrkkyjä. Lisäksi voidaan käyttää myös kinoliinia. Niiden tehtävänä on hidastaa alkeenin pelkistymistä alkaaniksi, jolloin alkeeni on reaktion päätuote. Käytettäessä Lindlar-katalyyttiä muodostuu vedytyksissä pääasiassa alkeenin cis-isomeeria. Tämä on merkittävää, sillä useimmat alkeeneja muodostavat reaktiot tuottavat pääasiassa trans-alkeenin. Lindlar-katalyytin käyttö onkin yksi tärkeimmistä tavasta syntetisoida cis-alkeeneja. Alkyynien pelkistyksen lisäksi Lindlar-katalyyttiä voidaan käyttää myös nitroyhdisteiden pelkistämiseen amiineiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anthony O. King & Ichiro Shinkai: *Palladium on Calcium Carbonate (Lead Poisoned), e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 22.8.2018.
2. 1 2  Jianbo Wang: *Stereoselective Alkene Synthesis*, s. 40-41. Springer, 2012. ISBN 978-3-642-31823-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.8.2018). (englanniksi)
3. ↑  Domenico Sanfilippo & Paul N. Rylander: *Hydrogenation and Dehydrogenation, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 22.8.2018
4. ↑  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 537. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
5. ↑  W. Carruthers, Iain Coldham: *Modern Methods of Organic Synthesis*, s. 414. Cambridge University Press, 2004. ISBN 9780521778305. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.8.2018). (englanniksi)
6. ↑  Gerard V. Smith, Ferenc Notheisz: *Heterogeneous Catalysis in Organic Chemistry*, s. 32-33. Academic Press, 1999. ISBN 978-0-12-651645-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.8.2018). (englanniksi)
**Taistelu tukikohdasta**: seikkailuromaani (Wreckers Must Breathe, 1960) on Hammond Innesin kirjoittama jännitysromaani.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Cornwallissa lomaileva lontoolainen teatterikriitikko Walter Graig (tarinan kertoja) ja hänen paikallinen kalastajaystävänsä Iso-Logan joutuvat vuonna 1939 saksalaisten sukellusvenemiesten vangeiksi. 

Heidät viedään salaiseen tukikohtaan jossa aluksi on hiukan tiukat paikat mutta tukikohdan päällikkö hermostuu liikaa yrittäneisiin Gestapon miehiin ja nämä palautetaan riviin; nyt vankien olo helpottuu. Yllättäen paikalle tulee lisää vankeja: toinen lehti-ihminen ja kolme walesilaista kaivosmiestä; nyt selviää että tukikohta on Cornwallissa oleva hylätty tinakaivos, *Wheal Garth*.

Vangit punovat epätoivoisen juonen ja onnistuvat sytyttämään tulipalon jonka kehittämät kaasut tyrmäävät saksalaiset; sukellusveneiden pääsy sisään tai ulos estetään luhistamalla tulotunneli yhden sukellusveneen viisituumaisen kansitykin kranaatilla; yksi kaivosmiehistä kaatuu kahakassa.

Vangit pakenevat tukikohdasta itse kaivokseen; yritys on epätoivoinen, mutta juuri parhaaseen aikaan paikalle tulevat brittisotilaat kaivosmiesten avulla; jälkimmäisen porukan katoamisesta nousikin sen verran hälyä.

Vielä pääosin palokaasujen tyrmäämät saksalaiset voitetaan helposti; saaliiksi jää viisi ehjää ja yksi vaurioitunut sukellusvene ja näiden sukeltava huoltoalus; neljä muuta onnistutaan tuhoamaan miinoittamalla tulotunnelin suu.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Titaanien kukistuminen, Cornelis van Haarlem, 1588
**Titanomakhia** (m.kreik. τιτανομαχία, *titanomakhia*, lat. *titanomachia*) eli *titaanien taistelu* oli kreikkalaisessa mytologiassa titaanien ja olympolaisten jumalten välillä käyty monivuotinen taistelu.

Taistelussa Zeuksen johtamat jumalat hyökkäsivät linnoitukseen, jonka Kronoksen johtamat titaanit olivat rakentaneet Othrys-vuorelle Thessalian tasangon toiselle laidalle, Olymposvuorta vastapäätä. Kun sotaa oli käyty kymmenen vuotta ilman suurempia tuloksia, olympolaisten ylijumala Zeus päätti äitinsä kehotuksesta vapauttaa kykloopit, jotka takoivat hänen salamansa, sekä kolme satakätistä giganttia, Gaian ja Uranoksen hirmuisimmat jälkeläiset: hekatonkheires-jättiläiset. Olympolaiset antoivat näille nektaria ja ambrosiaa, jumalten ruokaa, ja saivat heidät vannomaan uskollisuutta Zeukselle. Satakätisten giganttien avulla olympolaiset hyökkäsivät uudestaan titaanien kimppuun. Gigantit hylkäsivät jumalten antamat aseet havaittuaan, ettei niistä ollut hyötyä titaanien vahvoja muureja vastaan. Sen sijaan he raastoivat kalliosta suuria järkäleitä ja paiskasivat nämä kohti titaanien puolustusmuureja. Titaanit maksoivat samalla mitalla, mikä johti niin valtaisaan myllerrykseen, että koko maa tärisi. Kun Zeus näki, että hänen temppelinsä, jonka Hefaistos oli rakentanut, oli vaarassa romahtaa, hän raivostui ja käytti ensimmäisen kerran kaikkia voimiaan. Samalla satakätiset ottivat kiven jokaiseen käteensä ja heittivät 300 kiveä kerralla titaanien niskaan. Tällöin titaanien vastarinta murtui ja heidät ajettiin Tartarokseen, manalan syvimpään kolkkaan.

Titanomakhiasta kerrotaan muun muassa Hesiodoksen *Jumalten synnyssä*. Se oli aiheena myös kadonneessa eepoksessa *Titanomakhia*.

Lähde
-----

* Bellingham, David: *Kreikan mytologia*.

### Viitteet

1. ↑  Hesiodos: *Jumalten synty* 616–725.
2. ↑  Lendering, Jona: Titanomachy *Livius.org*. Viitattu 26.5.2021.
3. ↑  Epic Cycle Fragments *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 26.5.2021.
**Yhdyskuntapalvelu** on ankaruudeltaan ehdollisen ja ehdottoman vankeus­rangaistuksen väliin sijoittuva rikoksesta tuomittava rangaistus. Enintään kahdeksan kuukauden ehdoton vankeusrangaistus voidaan tuomita yhdyskuntapalveluna. Se käsittää vähintään 14 ja enintään 240 tuntia valvonnan alaisena tehtävää säännöllistä, palkatonta työtä. Enintään 30 tuntia yhdyskuntapalvelurangaistuksesta voidaan suorittaa osallistumalla uusintarikollisuuden vähentämistä tukeviin toimintaohjelmiin tai käyttämällä päihdeongelmien vähentämiseen tarkoitettuja palveluja.

Yhdyskuntapalveluun tuomitsemisen edellytyksenä on, että rikoksentekijä on antanut suostumuksensa rangaistuksen tuomitsemiseen yhdyskuntapalveluna ja että hänen voidaan olettaa suoriutuvan yhdyskuntapalvelusta. Muuntorangaistusta ei voi suorittaa yhdyskuntapalveluna.

Jos tuomioistuin katsoo tuomitun törkeästi rikkoneen velvollisuuksiaan yhdyskuntapalvelua suoritettaessa, sen on syyttäjän vaatimuksesta muunnettava yhdyskuntapalvelun suorittamatta oleva osa ehdottomaksi vankeusrangaistukseksi, jonka vähimmäisaika on neljä päivää. Tuomioistuin voi muuntaa vankeudeksi myös sellaisen yhdyskuntapalvelun, jonka täytäntöönpano ei ole vielä alkanut.

Yhdyskuntapalvelun täytäntöönpanosta huolehtii Rikosseuraamuslaitos.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioYhdyskuntapalvelu *Rikosseuraamuslaitos*.  Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 14.03.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioPalvelun suorittaminen *Rikosseuraamuslaitos*.  Arkistoitu 16.8.2018. Viitattu 14.03.2019.
3. ↑  Arkistoitu kopioPalveluehdot *Rikosseuraamuslaitos*.  Arkistoitu 17.8.2018. Viitattu 14.03.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhdyskuntapalvelu (Arkistoitu – Internet Archive) Rikosseuraamuslaitos
* Laki yhdyskuntapalvelusta Finlex - Ajantasainen lainsäädäntö.
* Yhdyskuntapalvelu kiskoi "Mikon" kaidalle tielle – vankila vaihtui vanhainkotiin Yle 8.2.2015.
**Kastélla** (kreik. Καστέλλα) eli **Profítis Ilías** (Προφήτης Ηλίας) on Pireuksen kaupungin kaupunginosa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se sijaitsee Pireuksen koillisosassa Fálironlahden rannalla.

Kastélla käsittää saman alueen kuin antiikin ajan Munikhia. Siihen kuuluu Kastéllan eli Profítis Ilíaksen kukkula, joka oli antiikin aikana linnoitettu kukkula. Nykyisen nimensä se on saanut paitsi linnoituksesta myös kukkulalla olevasta profeetta Elian kirkosta. Nykyaikana alue on tunnettu myös nimellä *Dexamení* (Δεξαμενή) siellä olevan suuren vesisäiliön mukaan.

Kastéllan kukkulalla on myös muun muassa Veákeion ulkoilmateatteri, johon mahtuu 2 000 katsojaa. Sen puolikaarenmuotoinen katsomo on rakennettu antiikin kreikkalaisten teatterien mallin mukaan. Kastéllaa pidetään usein yhtenä Pireuksen kauneimmista alueista. Kaupunginosassa on sekä 1800-luvulla rakennettuja uusklassisia kartanoita että nykyaikaista rakennuskantaa. Laajasti otettuna Kastéllan kaupunginosaan kuuluu myös Mikrolímanon satama, joka sijaitsee kukkulan kaakkoispuolella.

|  |  |
| --- | --- |
| Kastéllan Profeetta Elian (*Profítis Ilías*) kirkko. | Veákeion ulkoilmateatteri. |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Castella *Destination Piraeus*.  Arkistoitu 3.3.2017. Viitattu 20.3.2017.
2. ↑  Kastella *Pireas*.  Arkistoitu 30.3.2017. Viitattu 20.3.2017.
3. ↑  Καστέλλα: Στο μπαλκόνι του Πειραιά *In 2 Life*. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kastélla** Wikimedia Commonsissa
Olavi ja Kauko Reiman suunnittelema, vuonna 1970 valmistunut Kastun koulu purettiin vuonna 2016.
**Kastun koulu** oli Turun Vätin kaupunginosassa vuosina 1970–2016 sijainnut koulukiinteistö, jossa alun perin toimi vuonna 1963 perustettu **Raunistulan yhteislyseo**. Peruskoulun tulon myötä vuonna 1976 tämä valtion oppikoulu muuttui kaupungin ylläpitämäksi oppilaitokseksi nimeltä **Kastun koulu ja lukio**. Kastun koulussa toiminut peruskoulun yläkoulu yhdistyi vuoden 2007 paikkeilla Raunistulan kouluun. Kastun lukio sai vuonna 1994 opetusministeriöltä luonnontiedelukion erityistehtävän, jota se toteutti yhteistyössä Turun yliopiston, Turun ammattikorkeakoulun, Turun ammatti-instituutin ja eri teollisuuslaitosten kanssa. Kastun lukio yhdistyi Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukioon vuonna 2012. 

Vuonna 1970 valmistuneen koulun olivat suunnitelleet Olavi ja Kauko Reima. Punatiilipintaiset, U-muotoon koulupihan ympärille sommitellut kaksikerroksiset koulurakennukset purettiin vuonna 2016, koska niiden saneeraaminen kosteuden ja homeen aiheuttamien sisäilmaongelmien korjaamiseksi olisi tullut liian kalliiksi. Paikalle on rakennettu vuoden 2019 alussa toimintansa aloittanut Kastun päiväkoti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kastun koulu puretaan  24.3.2016. Turun kaupunki. Viitattu 2.2.2019.
2. 1 2  Selvitykseen valituissa lukioissa opetus vaihtelee taiteista teknologiaan *Turun Sanomat*.  21.3.2007. Viitattu 2.2.2019.
3. ↑  Ikonen, Kimmo: *Turun koulut aikansa ilmiönä. 140 vuotta yleissivistävää opetusta 1872–2012*, s. 294. Turku: Turun kaupunki, 2015. ISBN 978-952-5991-77-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.2.2019).
4. ↑  Kastun päiväkoti (aukeaa 1.1.2019) Turun kaupunki.  Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 2.2.2019.
**Rolf Graf** (19. elokuuta 1932 Unterentfelden, Aargau, Sveitsi – 18. tammikuuta 2019 Baden) oli sveitsiläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1952–1964.

Graf voitti Gent–Wevelgem-kilpailun 1954 tasa-ajalla ennen maanmiestään Ferdinand Kübleriä. Vuonna 1956 hän voitti Sveitsin ympäriajon kokonaiskilpailun neljän minuutin ja 59 sekunnin erolla Fritz Schäriin sekä pariaika-ajokilpailu Trofeo Baracchin yhdessä André Darrigaden kanssa. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1956, 1959 ja 1962. Hän voitti uransa aikana kolme etappia Ranskan ympäriajossa ja yhden etapin Italian ympäriajossa.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives, Memoire-du-Cyclisme

1954
Luzern–Engelberg, voitto
Gent–Wevelgem, voitto
Ranskan ympäriajo, 9. etapilla kolmas
Züri-Metzgete, kuudes
1955
Tour de Romandie, 4. etapin voitto
GP de Suisse, voitto
Grand Prix de Lugano (aika-ajo), voitto
1956
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailun sekä 5. ja 6. (aika-ajo) etapin voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Gran Premio Ciclomotoristico (Roma–Napoli–Roma), 3. etapin voitto
GP du Locle, voitto
Grand Prix de Ravenne (joukkueaika-ajo), voitto
Grand Prix de Lugano (aika-ajo), toinen
1957
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa neljäs
Sveitsin ympäriajo, 6. etapin voitto
Trofeo Baracchi, toinen
1958
Grand Prix de Forli, toinen
GP du Locle, voitto
1959
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen, etapin 1a (aika-ajo) voitto
Italian ympäriajo, 22. etapin voitto, 2. etapilla (aika-ajo) toinen
Sveitsin ympäriajo, 1. etapin voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 12. ja 19. etapin voitto, 16. etapilla toinen
1960
Trofeo Longines (joukkueaika-ajo), voitto
Ranskan ympäriajo, 19. etapin (aika-ajo) voitto
1961
Menton-Roma, 2. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 3. ja 4. (aika-ajo) etapin voitto
Tour du Canton de Genève, voitto
Ranskan ympäriajo, 4. etapilla kolmas
Grand Prix de Lugano (aika-ajo), toinen
1962
Züri-Metzgete, neljäs
Tour de Romandie, etapin 3b (aika-ajo) voitto
Tour du Canton de Genève, voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Tour du Nord-Ouest de la Suisse, voitto
Grand Prix de Lugano (aika-ajo), voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rolf Graf *procyclingstats.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rolf Graf *cyclingarchiveas.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Rolf Graf *memoire-du-cyclisme.eu*. Viitattu 16.12.2021. (ranskaksi)
4. ↑  1954 » 16th Gent - Wevelgem *procyclingstats.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Tour de Suisse 1956 *cyclingarchiveas.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
6. ↑  1956 » 13th Trofeo Baracchi *procyclingstats.com*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
**Martin Hamrlík** (s. 6. toukokuuta 1973 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Ura
---

Hamrlík on synnyinkaupunkinsa seuran HC Zlínin kasvatti ja pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa sen edustusjoukkueessa silloisen Tšekkoslovakian liigan kaudella 1989–1990. NHL-seura Hartford Whalers varasi hänet kesän 1991 varaustilaisuuden toisella kierroksella, minkä jälkeen hän osallistui saman vuoden syksyllä seuran harjoitusleirille saavuttamatta kuitenkaan paikkaa sen NHL-kokoonpanossa. Palattuaan Zlíniin hän ehti pelata vain muutaman ottelun kaudella 1991–1992 ennen kuin joutui sairaalahoitoon borrelioosin vuoksi. Toipuminen taudista kesti kuukausia, eikä hän pystynyt enää pelaamaan tuon kauden aikana.

Hamrlík palasi jäille syksyllä 1992 ja aloitti kauden AHL:n Springfield Indiansissa. Hän pelasi kauden aikana myös juniorisarja OHL:n Ottawa 67’sissä. Marraskuussa 1993 Hamrlíkin NHL-pelaajaoikeudet siirtyivät Hartfordilta St. Louis Bluesille, minkä jälkeen hän pelasi kolme kautta IHL:n Peoria Rivermenissä, joka oli vuoteen 1995 asti St. Louisin farmijoukkue. Kaudella 1996–1997 hän pelasi saman liigan Long Beach Ice Dogsissa ja Orlando Solar Bearsissa.

Vuonna 1997 Hamrlík palasi viiden muualla pelatun kauden jälkeen HC Zlíniin, jossa pelasi koko loppu-uransa, vuoteen 2013. Hän oli neljällä kaudella Tšekin Extraligan eniten pisteitä tehnyt puolustaja, kausina 1999–2000, 2000–2001, 2003–2004 ja 2008–2009. Kahdella kaudella hän oli myös liigan eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä kolmella liigan eniten syöttöpisteitä kerännyt puolustaja. Parhaimmillaan hän teki yhden runkosarjakauden aikana 46 tehopistettä (12+34), mikä tapahtui kaudella 1999–2000. Hamrlík palkittiin Extraligan parhaana puolustajana vuosina 1999 ja 2004, joista jälkimmäisenä oli myös voittamassa ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan Tšekin mestaruutta.

Hamrlík edusti Tšekkoslovakiaa vuosien 1990 ja 1991 alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa sekä vuoden 1991 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän ei pelannut aikuisten arvokisoissa, mutta edusti Tšekkiä Euro Hockey Tourin otteluissa kaudella 1999–2000.

Muuta
-----

Martin Hamrlík on niin ikään puolustajana jääkiekkoa pelanneen Roman Hamrlíkin isoveli.

Lähteet
-------

* Martin Hamrlík *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Elite Prospects
2. 1 2  Slaba, Dana: Hamrlik Battles Back Onto the Ice (archive.is-sivustolle arkistoitu versio) *The Prague Post*.  3.2.1993.  Arkistoitu 14.10.2012. Viitattu 9.9.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Defenseman Martin Hamrlik, Hartford's second pick in the... *Chicago Tribune*.  14.11.1993. Viitattu 5.10.2012. (englanniksi)
4. ↑  Peoria Rivermen Statistics and History [IHL] *hockeydb.com*. Viitattu 5.10.2012. (englanniksi)
**Martin Hans Franzmann** (29. tammikuuta 1907 Lake City, Minnesota, Yhdysvallat – 28. maaliskuuta 1976 Cambridge, Englanti) oli yhdysvaltalainen, luterilainen pappi, teologi ja professori sekä virsirunoilija.

Elämä ja työ
------------

Fanzmannin isä oli saksalainen luterilainen pappi. Hän sai koulutuksensa Wisconsin Lutheran Synodin instituuteissa ja opetti eksegeettisiä aineita Concordia Luthernan Seminaryssä, St. Louisissa sekä luterilaista teologiaa Westfied Housessa Cambridgessä, Englannissa 1969-72.

Franzmann on julkaissut useita teologisia teoksia sekä kirjoittanut virsiä. Yksin hänen kirjoittamansa virsi, "In Adam we have all been one", on myös suomeksi, Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 229 "Me kaikki lapset Aadamin olemme langenneet "(suom. Niilo Rauhala, 1995). Virsi on vuodelta 1963 ja se on julkaistu Augsburg Publisching Housen julkaisemassa bulletiinissa sekä uusien virsien kokoelmassa "*A selection of 13 Hymns 1967"*.

Lähteet
-------

1. ↑  Franzmann, Martin Hans *cyclopedia.lcms.org*. Viitattu 10. 3. 2020. (englanniksi)
2. ↑  In Adam We Have All Been One *hymnary.org*. Viitattu 10.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vyndin Ostrov** (ven. Вындин Остров) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavajoen länsirannalla 15 kilometriä Olhavan kaupungista etelään. Kunnan pinta-ala on 330 neliökilometriä. Asukkaita on 1 700 henkeä (vuonna 2009).

Kunta rajoittuu koillisessa Olhavan kaupunkiin, kaakossa Berežkin kuntaan, lännessä Kirišin piiriin ja luoteessa Kiselnjan kuntaan. Sen kautta kulkee Uuden Laatokan ja Zujevon välinen maantie sekä Olhavan ja Tšudovon välinen rautatie. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 16 kylää: Bolotovo, Bor, Borgino, Boronitševo, Gostinopolje, Hotovo, Kozarevo, Morozovo, Moršagino, Plotitšnoje, Pomjalovo, Terebotševo, Tšažešno, Volkovo, Zadnevo ja Zalesje.

Seudulla on maidon tuotantoon erikoistunut maatalousyritys. Suuri osa väestöstä työskentelee rautatieliikenteen palveluksessa. Palveluihin kuuluvat koulu, lastentarha, ensiapuasema, posti ja pankki.

Aiheesta muualla
----------------

* Vyndin Ostrovin kunnan sivusto (venäjäksi)
Vyksan vaakuna.
**Vyksa** (ven. Вы́кса) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 186 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Vyksan piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Navašinossa haarautuva sivurata. Asukkaita on 58 600 henkeä (vuonna 2008).

Vyksa on saanut alkunsa vuonna 1765 perustetusta metallitehtaasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1934. Tärkein tuotantolaitos on rautatievaunujen pyöriä ja metalliputkia valmistava tehdas. Nähtävyyksiä ovat 1760–1770-luvuilla rakennettu klassistinen Batašovin tehdasomistajasuvun kartano, barokin ja klassismin välimuotoa edustava Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1773 sekä keskustan vanhat hallintorakennukset ja asuintalot. Tehdasalueella on ainutlaatuisia teräsrakentamisen muistomerkkejä.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 96. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vyksa**.
* Vyksan piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**M/S Otava** on yhteysalus, joka liikennöi itäisellä Suomenlahdella Kotkan Kuusisen satamasta Kuutsaloon, Haapasaareen, Kaunissaareen ja Kirkonmaalle. Aluksen omistaa Suomen Lauttaliikenne Oy, jolla on kymmenen vuoden palvelusopimus saaristoliikenteen hoidosta vastaavan Varsinais-Suomen ELY-keskuksen kanssa Otavan käytöstä Kotkan–Pyhtään reittialueella 1.1.2014–31.12.2023. Suomen lauttaliikenne on Suomen valtion kokonaan omistama lautta- ja yhteysalusliikennettä suorittava osakeyhtiö.

Otavan on rakentanut Uudenkaupungin Työvene Oy:n telakka, ja se valmistui vuonna 2014. Aluksen pituus on 34,9 m, leveys 9,0 m ja syväys yhteysalusliikenteessä 2,4 m. Se voi kuljettaa yhteensä 132 matkustajaa ja miehistön jäsentä sekä kuorma-auton tai 8 henkilöautoa. Aluksen diesel-sähköinen propulsio koostuu kolmesta Scania V8 dieselgeneraattorista, joista jokainen tuottaa 425kW:n tehon sekä kahdesta potkurimoottorista, joista kumpikin tuottaa 560kW:n tehon. Maksiminopeudeksi on ilmoitettu 12 solmua mutta 4 metrin aallokossa enää 5 solmua. Otava on suunniteltu monitoimialukseksi, jota voidaan käyttää myös öljyntorjuntatehtävissä ja joka toimii talvisissa olosuhteissa vaikeuksitta vielä 30 cm:n paksuisessa jäässä. Aluksella on AIS-signaalia lähettävä laite jatkuvasti toiminnassa. 

Aluksen miehistöön kuuluu neljä henkilöä, kaksi päällikköä ja kaksi konepäällikköä, joista kaksi kerrallaan on paikallaan töissä. Kulloinkin vuorossa oleva päällikkö vastaa aluksen ohjailusta ja satamaan ajosta pääosin komentosillalta käsin, ja konepäällikkö puolestaan vastaa koneiden valvonnasta ja käytöstä. Konehuoneen työntekijä huolehtii myös kansitöistä, joita ovat muun muassa aluksen kiinnittäminen laituriin ja keularampin käyttö. Öljyntorjuntatehtäviin lähdettäessä alukselle kutsutaan sen koko nelihenkinen miehistö sekä pelastuslaitoksen henkilökuntaa, jonka tehtävänä on käsitellä öljyntorjuntakalustoa. Alukseen kiinnitetään tällöin Kotkan Kuusisen satamassa laiturille varastoituna olevat öljynkeräyspuomit.

Aluksen vesillelasku oli 28.4.2014, ja kasteessa sen kummiksi vahvistettiin johtaja Tuula Lybeck opetus- ja kulttuuriministeriöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
**Otar Taktakišvili** (georg. ოთარ თაქთაქიშვილი; 27. heinäkuuta 1924 Tbilisi – helmikuu 1989) oli georgialainen, koko elämänsä neuvostoaikana elänyt säveltäjä.

Taktakišvili opiskeli Tbilisin musiikkikoulussa vuosina 1938–1942 ja Tbilisin konservatoriossa vuosina 1942–1947. Hän toimi konservatorion rehtorina vuosina 1962–1965 ja professorina vuodesta 1966. Hän toimi myös Neuvostoliiton säveltäjäliiton sihteerinä. Hänen sävellystöihinsä kuuluu suuri määrä erilaisia teoksia; oopperoita, sinfonioita, konserttoja, lauluteoksia ja elokuvamusiikkia. Taktakišvilin säveltämiin oopperoihin lukeutuvat esimerkiksi *Mindiia* (1961), joka perustui Važa-Pšavelan runoihin, "Kolme novellaa" (1967), Mikheil Džavakhišvilin ja Galaktion Tabidzen teoksiin perustuva kolmen yksinäytöksisen oopperan triptyykki, ja "Kuun ryöstö" vuodelta 1974. Hänen musiikkiaan luonnehtivat "lempeä modaalisuus, ajoittaiset parallelismit ja kansansoittimien imitaatio".

Taktakišvilille myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto kolme kertaa vuosina 1951, 1952 ja 1967 sekä useita muita palkintoja ja arvonimiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otar Taktakishvili Best Georgian Music. Viitattu 30.09.2011.
2. 1 2  E. P. Meskhishvili: Taktakishvili, Otar Vasil’evich  3rd Edition (1970-1979). The Great Soviet Encyclopedia (via The Free Dictionary/The Gale Group). Viitattu 30.09.2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tasso Adamopoulos** (kesäkuu 1944 Pariisi – 3. tammikuuta 2021) oli ranskalainen alttoviulisti ja musiikkipedagogi.

Adamopoulos opiskeli Haifassa ja Ödön Pártosin johdolla Tel Avivin musiikkiakatemiassa. Eurooppaan palattuaan hän sai opetusta Erwin Schifferiltä Alankomaissa ja pääsi alttoviulusolistiksi Rotterdamin filharmonikoihin. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan, jossa työskenteli samassa tehtävässä Lorin Maazelin johtamassa Ranskan kansallisorkesterissa ja vuodesta 1990 Orchestre national Bordeaux Aquitainessa. Adamopoulos esiintyi myös lukuisten muiden orkesterien solistina. Hän kuului Bordeaux'n kvartetin ja Sartory-trion kokoonpanoihin. Hän esiintyi myös muiden kamarikokoonpanojen sekä sellaisten muusikoiden kuin Wolfgang Sawallischin, Jean-Pierre Rampalin, Maria João Piresin ja Brigitte Engererin kanssa. Konsertoinnin ohella Adamopoulos opetti Lyonin konservatoriossa sekä Bordeaux'n aluekonservatoriossa ja piti mestarikursseja eri maissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Alain Celo.

Adamopouloksen instrumentti oli Carlo Ferdinando Landolfin alttoviulu vuodelta 1755. Adamopoulos kuoli 76-vuotiaana koronaviruspandemiassa saamaansa tartuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Violist Tasso Adamopoulos has died aged 76 The Strad
2. ↑  Disparition de l'altiste et éminent pédagogue Tasso Adamopoulos France Musique


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Vytautas Juozapaitis
**Vytautas Juozapaitis** (s. 14. joulukuuta 1963) on liettualainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Juozapaitis valmistui Liettuan musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 1989 opiskeltuaan siellä laulua Vladimiras Prudnikovaksen johdolla. Debyyttinsä hän teki Kaunasin valtionmusiikkiteatterissa Freddyn roolissa *My Fair Ladyn* esityksessä. Juozapaitis on ollut Liettuan kansallisen ooppera- ja balettiteatterin solisti vuodesta 1990 sekä Liettuan musiikki- ja teatteriakatemian luennoitsija vuodesta 1996. Vuonna 1993 hän sai kansainvälistä näkyvyyttä voitettuaan Luciano Pavarottin kansainvälisen laulukilpailun Philadelphiassa. Samana vuonna hän täydensi opintojaan Marlena Malasin johdolla New Yorkissa ja pääsi myös Tom Krausen oppiin.

Juozapaitiksen ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Georges Bizet'n, Richard Wagnerin, Gaetano Donizettin, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin teoksissa. Juozapaitiksen konserttiohjelmistossa ovat olleet teoksillaan edustettuina sellaiset säveltäjät kuin Carl Orff, Johannes Brahms, Benjamin Britten, Franz Schubert ja Sofija Gubaidulina. Kapellimestareita, joiden kanssa Juozapaitis on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Mstislav Rostropovitš, David Agler, Pinchas Steinberg, Justus Frantz, Jonas Aleksa, Juozas Domarkas, Christoph von Dohnányi, Gintaras Rinkevičius, Vytautas Viržonis, Rimas Geniušas, Julius Geniušas ja Saulius Sondeckis. Juozapaitis on esiintynyt useissa tapahtumissa kuten Schleswig-Holsteinin musiikkifestivaalilla, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Salzburgin festivaalilla. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Liettuan kansallinen kulttuuri- ja taidepalkinto.

Juozapaitis tuli vuonna 2012 valituksi Liettuan kansallisen parlamentin eli Seimaksen jäseneksi. Hänet valittiin jatkokaudelle vuonna 2016. Hänen puolueensa on Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vytautas Juozapaitis Lietuvos muzikų sąjunga
2. 1 2  Carpenter-turned-opera- maestro does not gasp for air The Baltic Times
3. ↑  Members of the Seimas: Vytautas Juozapaitis Lietuvos Respublikos Seimas


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**ZAO Oteko** on yksi Venäjän federaation merkittävimmistä rautatiehuolintayrityksistä, jolla on yli 15 000 säiliörautatievaunua ja muita vaunuja. Otekossa yhdistyvät kahden Venäjän federaation rautatieministeriötä lähellä olleen öljyn ja muiden kemikaalien kuljetukseen erikoistuneet rautatiehuolintayrityksen, SFAT:n ja Russki Mirin toiminta.

Yrityksen toiminta perustuu siihen, että Neuvostoliiton purkautumisen jälkeen Neuvostoliiton rautatieministeriöllä oli ollut 200 000 rautatiesäiliövaunua, mutta Venäjän federaation rautatieministeriö ei kyennyt ylläpitämään vaunumääriä riittämättömillä tuloillaan, minkä vuoksi öljynjalostamoille ja myös muun teollisuuden yrityksille muodostui paine hankkia omia rautatievaunuja valtion rautateiden ajettaviksi.

Muodostuneessa tilanteessa rautatieministeriötä lähellä olevat yritykset kykenivät yhdistämään tavallista rahtituloa kalliimmat yksityiset palvelut rautatieministeriön vaunuseurantaan yksityisissä yrityksissä, mikä muodostui monille nopeita ja varmoja kuljetuksia haluaville öljynjalostamolle edulliseksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Oteko Yhtiön sivut (englanniksi)
Kartta, johon merkitty Etelämantereen kymmenen suurinta jäähyllyä. Shackletonin jäähylly sijaitsee Itä-Etelämantereen rannikolla. Siitä hieman pohjoiseen ovat Westin ja Ameryn jäähyllyt.Shackletonin jäähylly kuvassa malvaksi väritettynä.
**Shackletonin jäähylly** tai **jäälautta** on itäisellä Etelämantereella sijaitseva jäähylly. Sen löysi vuonna 1911–1914 tutkimusmatkailija Douglas Mawson, joka nimesi sen Ernest Shackletonin mukaan. Shackletonin jäähylly on yksi Etelämantereen suurimmista jäähyllyistä, ja vuonna 2004 sen paksuus vaihteli 200–300 metrin välillä. Jäätikköjen laidoilla paksuus saavutti jopa 600 metriä. Jäähyllyyn valuu jäätä pääasiassa Northcliffen jäätiköltä, Denmanin jäätiköltä ja Scottin jäätiköltä. Shackletonin jäähylly myös tukee Denmanin jäätikköä. Vuonna 2002 havaittiin, että jäähyllyn reuna vetäytyy noin 3 kilometriä vuodessa.

Shackletonin jäähyllyyn muodostuu marras–tammikuun välillä joitain järviä. Tammikuun jälkeen niiden pinta-ala alkaa pienentyä.

Etelämantereen tutkimusasemista Shackletonin jäähyllyä lähimpänä ovat venäläinen Mirnyi ja puolalainen Dobrowlowski.

Lähteet
-------

1. ↑  Shackletonin jäähylly - Eksonyymit *Eksonyymit – Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 20.8.2022.
2. 1 2  Shackleton Ice Shelf | ice shelf, Antarctica | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Urbini, Stefano ym.: Radio echo sounding data analysis of the Shackleton Ice Shelf.  *Annals of Geophysics*, 3.5.2010, 53. vsk, nro 2. doi:10.4401/ag-4563. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
4. 1 2  Arthur, Jennifer ym.: Distribution and seasonal evolution of supraglacial lakes on Shackleton Ice Shelf, East Antarctica.  *The Cryosphere*, 18.11.2020, 14. vsk, nro 11, s. 4103–4120. doi:10.5194/tc-14-4103-2020. ISSN 1994-0416. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
Shamisenin soittaja (oikealla)

**Shamisen** (jap. 三味線) eli **samisen** on banjon tapainen kolmikielinen japanilainen kielisoitin. Sen esimuoto, käärmeennahkakalvoinen *jabisen* (蛇皮線) kulkeutui Okinawalta päin Japaniin 1560-luvulla. Lukuisten rakenteellisten muutosten jälkeen soitin saavutti kansansuosion. Sillä säestettiin kansanlauluja, runonlaulantaa ja sen soiton opiskelu kuuluu yhä geishojen, perusopetukseen. Shamisen on myös yksi tärkeimmistä kabukiteatterin soittimista. 

Käyttötarkoituksen mukaan shamisenin rakenne voi hieman vaihdella. *Nagauta*-shamisen (長唄三味線) on ohutkaulainen ja suhteellisen kevytrakenteinen. *Gidayū*-shamisenin (義太夫三味線) kaula on paksumpi ja kaikukoppa hieman isompi. Koillis-Japanissa kehittynyt Gidayu-shamisenia muistuttava melko painavarakenteinen *tsugaru*-shamisen (津軽三味線) on nykyään nuorisonkin keskuudessa varsin suosittu.

Soittimen kaikukoppa on parikymmentä senttiä pitkä neliömäinen "rumpu", ja se on valmistettu neljästä punaveripihkapuun eli padouk-puun (*Pterocarpus macrocarpus*) kappaleesta. Kaula on hyvin ohut ja kolmisen kertaa kaikukoppaa pitempi. Erikoista pitkän kaulan rakenteessa on, että kuljettamisen helpottamiseksi se voidaan liitoskohtien kohdalta katkaista kolmeen osaan ja tarvittaessa taas koota ennalleen. Halpojen harjoitussoittimien kaula on tehty yhdestä puusta, eikä siinä ole liitoskohtia. Soittimen kokonaispituus on noin 94 senttiä. Kaula on valmistettu intianpalisanterista tai punaisesta santelipuusta. Harjoitussoittimien kaula on tavallisesti pehmeämpää padoukia. Perinteisesti shamisenin kaikukopan kalvot ovat kissan tai koiran nahkaa, mutta nykyään valmistetaan myös synteettisiä kalvoja. Shamisenin kielet on yleensä tehty silkistä ja nykyään varsinkin ylin kieli myös nailonista. Viritystapit on valmistettu tavallisesti eebenpuusta (mustapuu = Diospyros-lajit), josta myös viulun otelauta ja viritystapit yleisimmin valmistetaan. Soitinta soitetaan bachi-nimisellä puisella, norsunluusta valmistetulla tai muovisella kämmenessä pidettävällä isolla plektralla, jota pidellään niin, että pikkusormi ja peukalo jäävät yhdelle, muut sormet plektran kahvan toiselle puolelle. Vasemman käden peukalonhankaan pujotetaan virkattu tai muusta neulekudoksesta valmistettu suojus, jotta kämmen liukuisi pehmeästi kaulaa pitkin asemien vaihdoissa. 

Shamisenin ääni muistuttaa hieman banjon sointia, mutta sawarin ansiosta soittimen ääni kuulostaa myös intialaisen sitarin ääneltä. Shamisenin 1. ja 2. kieli ylittävät kaulan yläpäässä yläsatulan, mutta alin kieli ohittaa sen. Alinta kieltä näppäiltäessä tai sen resonoidessa muiden kielten äänen kanssa se koskettaa virityskotelon reunaa ja muodostaa surisevan äänen. Shamisenin yleisimmät viritykset tunnetaan nimillä: honchōshi (本調子), ni-agari (二上がり) ja san-sagari (三下がり).

Katso myös
----------

* Yoshida Brothers

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shamisen**.
* Chie Hanawa & Shamisen, Penang Island Jazz Festival 2005
**Shabazz Nagee Muhammad** (s. 13. marraskuuta 1992, Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän pelasi NBA-liigassa Minnesota Timberwolvesissa vuosina 2011–2018 sekä Milwaukee Bucksissa keväällä 2018. 

Ennen ammattilaisuraansa Muhammad pelasi yliopistokoripalloa UCLA:n joukkueessa, UCLA Bruinsissa.

Yliopistoura
------------

Muhammad oli ikäluokkansa tavoitelluimpia lukiopelaaja vuonna 2012, ja ESPN sijoitti hänet lopullisessa rankingissaan toiselle sijalle, sentteri Nerlens Noelin jälkeen. UCLA:n lisäksi Muhammadin perässä olivat sekä Duken että Kentuckyn maineikkaat yliopistot.

Ensimmäisen yliopistokautensa kolme ensimmäistä ottelua Muhammad joutui seuraamaan katsomon puolelta, NCAA:n asetettua hänet pelikieltoon mahdollisesta amatöörisääntöjen rikkomisesta. Päätös kuitenkin kumottiin UCLA:n tehtyä valituksen asiasta.

Ammattilaisura
--------------

Muhammadia pidettiin vuosi ennen varaustilaisuutta mahdollisena kärkivarauksena NBA:n varaustilaisuudessa 2013. Utah Jazz varasi hänet 14. pelaajana kesällä 2013. NBA-uransa hän aloitti kuitenkin Minnesota Timberwolvesissa, jossa hän pelasi 267 ottelua. Maaliskuussa 2018 hän siirtyi Milwaukee Bucksiin, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua ja neljä pudotuspeliä.

Lokakuussa 2018 Muhammad siirtyi kiinalaisseura Shanxi Brave Dragonsiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Basketball Recruiting - Shabazz Muhammad (englanniksi) ESPN. Viitattu 23.8.2012.
2. ↑  UCLA's Shabazz Muhammad cleared by NCAA, eligible to compete now (englanniksi) Los Angeles Times. Viitattu 21.12.2012.
3. ↑  Have the Orlando Magic secured the first overall 2013 draft pick? (englanniksi) The Roar. Viitattu 23.8.2012.
4. ↑  Shabazz Muhammad *Basketball Reference*. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
5. ↑  Shabazz Muhammad is signing with Shanxi Brave Dragons *Eurohoops*.  12.10.2018. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
**Hoplofobia** juontuu kreikan kielen sanasta *hoplon*, joka merkitsee asetta. Hoplofobia tarkoittaa irrationaalista tai sairaalloista pelkoa aseita kohtaan. Hoplofobiasta kärsivä voi pitää aseita turhina tai haitallisina taikka tuntea inhoa aseita kohtaan. Tämä voi vaikuttaa myös heidän yhteiskunnallisiin mielipiteisiinsä. *lähde?*

Käsitteen alkuperäiseksi luojaksi on mainittu Jeff Cooper, joka väitti vuonna 1962 luoneensa sanan kuvaamaan "mielenhäiriötä, jolle ominaista on järjetön aseita kohtaan tunnettu vastenmielisyys".  

Suomalaisessa lehdistössä käsitteelle toi julkisuutta edesmennyt suomalaisissa metsästys- ja pienaselehdissä 1980- ja 1990-luvulla tunnetuksi tullut toimittaja P. T. Kekkonen, joka jatkoi varsinaisen toimittajauransa jälkeen internetissä Gunwritersin kirjoittajana. Kekkosen käyttämänä sana hoplofobia sai poliittiseksi sivumerkitykseksi myös asekieltojen kannattamisen.

Lähteet
-------

1. ↑  *"To Ride, Shoot Straight, and Speak The Truth"*, Jeff Cooper, Gunsite Press, 1990. ISBN 0873649737
2. ↑  Jeff Cooper: The Root of the Evil Skeeter.  Arkistoitu 17.2.2007. Viitattu 24. helmikuuta 2008. (englanniksi)
3. ↑  P. T. Kekkonen: Miffä ovat Pvefiventivvifet Juviftukfet? 1. kesäkuuta 2000
4. ↑  Gunnar Pettersson: Piäkirjotus 10. syyskuuta 2002
**Borgo Maggiore** on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli *castellista*. Borgo Maggioressa on yhteensä 5 992 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 9,01 neliökilometriä, joten se on väkiluvultaan San Marinon toiseksi suurin kunta. Se sijaitsee maan keskiosassa ja rajautuu Serravallen, Domagnanon, Faetanon, Fiorentinon, San Marinon ja Acquavivan kuntiin San Marinossa sekä Verucchion kuntaan Italiassa.

Borgo Maggiore on perustettu 1100-luvulla nimellä Mercatale. Keskustaajaman nähtävyyksiin kuuluvat Piazza Grande, kellotorni ja Chiesa del Suffragion kirkko. San Marinon köysirata yhdistää Borgo Maggioren San Marinon kaupunkiin. Kuntaan kuuluvat Cà Melonen, Cà Rigon, Cailungon, San Giovanni sotto le Pennen, Valdragonen ja Ventoson *curaziat*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Borgo Maggiore San Marino SanMarinoSite.com.  Arkistoitu 9.11.2010. Viitattu 17.9.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borgo Maggiore** Wikimedia Commonsissa

San MarinoSan Marinon kunnat

* Acquaviva
* Borgo Maggiore
* Chiesanuova
* Domagnano
* Faetano
* Fiorentino
* Montegiardino
* San Marino
* Serravalle