recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Teddyrooseveltinterrieri** (*Teddy Roosevelt Terrier*) on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, mutta American Kennel Club luokittelee sen ryhmään *Miscellaneous*.

Ulkonäkö
--------

Teddyrooseveltinterrieri on lyhytraajaisempi, matalampi, lihaksikkaampi ja raskasluustoisempi kuin amerikanrottaterrieri. Se on matala, rakenteeltaan suorakulmainen, vahvarakenteinen, ilmentäen kuitenkin samalla ketteryyttä ja tasapainoisuutta. Silmät ovat melko pienet, soikeat ja vinoasentoiset; sävy vaihtelee karvapeitteen väristä riippuen vaaleasta tummaan. Korvat ovat v:n muotoiset, joko pystyt, puolipystyt, kärjistä taittuneet tai nupullaan, mutteivät koskaan täysin riippuvat. Karvapeite on lyhyt ja tiheä, vaihdellen keskikovasta sileään. Väritys voi olla mikä tahansa kaksi- tai kolmivärinen (tricolor), mutta siinä tulee aina olla vähintäänkin hieman valkoista. Valkoisella alueella sallitaan täplitys (*ticking*), mutta valkoisen värin tulee olla edelleen hallitseva. Merle sekä valkoisen täydellinen puuttuminen luetaan virheiksi. Säkäkorkeus vaihtelee 20–35,5 cm välillä.

* Pystyt korvatPystyt korvat
* Puolipystyt korvatPuolipystyt korvat

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Teddyrooseveltinterrieri on valpas, utelias, älykäs, eloisa, energinen ja miellyttämishaluinen ja se on helppo kouluttaa. Sillä on kuitenkin voimakas suojeluvietti ja laumavaisto. Se on omistajalleen uskollinen, mutta saattaa suhtautua vieraisiin varauksella. Se ilmoittaa äänellään vieraan ihmisen tai eläimen läsnäolosta.

Alkuperä
--------

Kantarotu amerikkalainen rottaterrieri polveutuu Englannista tuoduista koirista, joiden joukkoon saattoivat kuulua sileäkarvainen kettuterrieri, manchesterinterrieri, mustaruskea englanninterrieri, valkoinen englanninterrieri, vanhanaikainen bullterrieri, "kieroraajainen terrieri" sekä "amerikkalainen bench-legged feist". Myös beaglen, whippetin, italianvinttikoiran ja turnspitin vaikutus jalostukseen on mahdollista.

Amerikanrottaterrierin kehittämisen aikoihin siitä erosi kaksi eri tyyppiä: pitkäraajainen ja lyhytraajainen. Aluksi niitä sai risteyttää keskenään, mutta myöhemmin ne päätettiin pitää erillään ja jalostaa kahdeksi eri roduksi. Pitkäraajaista kutsuttiin edelleen rottaterrieriksi, kun taas lyhytraajaiselle muunnokselle annettiin vuonna 1999 nimeksi teddyrooseveltinterrieri. Joidenkin mielestä lyhytraajainen rotu olisi tulos rottaterrierin ja mäyräkoiran tai welsh corgin välisestä risteytyksestä, mutta tälle väitteelle ei ole todisteita.

Alun perin teddyrooseveltinterrieri jalostettiin rottien hävittämiseen ja maatilatyöskentelyyn, ja se kykenee metsästämään jyrsijöitä ja muita tuholaisia sekä maan pinnalla että sen alapuolella. Se myös ajaa pientä riistaa puuhun ("treeing").

Lähteet
-------

1. ↑  Teddy Roosevelt Terrier. American Kennel Club. Haettu 12.5.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Standard of the Teddy Roosevelt Terrier. American Kennel Club. Haettu 12.5.2021.
3. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 217–218. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Teekkaritytöt TT ry** oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) naisopiskelijoiden oma yhdistys, joka järjesti jäsenilleen vierailuja eri tekniikan alan yrityksiin, sauna- ja elokuvailtoja kampusalueella, tyttösitsejä ja kaikkea muuta naisia yhdistävää toimintaa yli kiltarajojen. Teekkaritytöt pyrki innostamaan jäseniään urheilun iloihin lähettämällä joka vuosi joukkueen Naisten Kymppiin, ja yhdistys oli myös mukana järjestämässä jokavuotisia urheilutapahtumia yhdessä TKK:n muiden yhdistysten kanssa.

Teekkaritytöt haluaa luoda tekniikan alan naisista positiivista kuvaa maailmalle ja houkutella naisia töihin miesvaltaiselle tekniikan alalle. Tätä edistääkseen yhdistyksen jäsenet ovat kiertäneet yläasteilla ja lukioissa esittelemässä alaa tytöille. Lisäksi tavoitteena on luoda kattava naisverkosto auttamaan miehisellä tekniikan alalla selviämisessä.

TKK:n siirtyessä yhdessä Helsingin kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun kanssa osaksi Aalto-yliopistoa (nk. innovaatioyliopisto) syksyllä 2009, Teekkaritytöt tulee tekemään entistä enemmän yhteistyötä poikkitieteellisesti, mm. Helsingin kauppakorkeakoulun Seireenien kanssa.

Teekkaritytöt hyväksyivät jäsenikseen kaikkia sukupuolia ja nykyään yhdistys on lakkautettu.

Historiaa
---------

Teekkaritytöt perustettiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla tyttöjen urheiluseuraksi, mutta toiminta hiipui vuosikymmenten saatossa, ja lakkasi lopullisesti 1970-luvulla kun yhdistys menetti kerhotilansa Dipolissa. Nykyiseen muotoonsa, tekniikan naisopiskelijoita kulttuurin tavoin yhdistäväksi yhdistykseksi, Teekkaritytöt perustettiin uudelleen vuonna 2002.

Vuonna 2005 yhdistyksen vuoden 2002 johtokunnalle myönnettiin Naiset ja tekniikka -palkinto yhdistyksen elvyttämisestä sekä "Rakkaat teekkarisiskot - opiskelija Teknillisessä korkeakoulussa" -tutkimuksen teettämisestä.

Katso myös
----------

* Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta
* Teknillinen korkeakoulu
* Aalto-yliopisto

Lähteet
-------

* Teekkaritytöt TT ry
* TKY - Muut yhdistykset (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  TKK: Naiset ja tekniikka -palkinto teekkarityttöjen vuoden 2002 johtokunnalle *tkk.fi*.  27.09.2005. Viitattu 9.3.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Teknillinen korkeakoulu (TKK) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Aalto-yliopisto
**Zlatko Krmpotić** (s. 7. elokuuta 1958 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelaajauransa jälkeen toiminut muun muassa Serbian alle 19-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.

Pelaajaurallaan Krmpotić edusti Belgradin Punaista tähteä (1977–1986), turkkilaista Gençlerbirliğiä (1986–1988) sekä yhden kauden bačkatopolalaista AIK:ta ennen lopettamistaan vuonna 1990. Jugoslavian maajoukkueessa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän kuului joukkueeseen 1982 Espanjan MM-lopputurnauksessa.

Peliuransa jälkeen Krmpotić on ennen maajoukkuevalmennustehtäväänsä valmentanut kreikkalaista Paniliakosta, ruotsalaista Degerforsia, turkkilaista Ankaragücüa, OFK Belgradia, kyproslaisen Nea Salamis Famagusta, FK Obilićia, kazakstanilaista Kairat Alma-Ataa sekä kuwaitilaista Kazmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reprezentativci Jugoslavije: Zlatko Krmpotić Serbian jalkapalloliitto.  Arkistoitu 28.2.2008. Viitattu 14.5.2021. (serbokroaatiksi)
2. ↑

  

Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Pantelić
2 Jerolimov
3 Gudelj
4 Zajec
5 Stojković
6 Krmpotić
7 Petrović
8 Šljivo
9 Zoran Vujović
10 Živković
11 Zlatko Vujović
12 Pudar
13 Sušić
14 Jovanović
15 Hrstić
16 Šestić
17 Jerković
18 Deverić
19 Halilhodžić
20 Šurjak
21 Pašić
22 Svilar
Valmentaja Miljanić
**Tapani Aatos Lepola** (s. 16. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli *Savon Sanomien* päätoimittajana 1991–2006.

Tapani Lepola syntyi agrologi Sakari Lepolan ja Rauha Sauson perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on lääkäri Ulla Marjatta Helminen. Lepola tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta 1971. Hän toimi *Satakunnan Kansan* toimittajana 1970, *Suomen Kuvalehden* reportterina 1972–1977 ja *Savon Sanomien* toimittajana 1975–1978. Lehden toimituspäällikkö hän oli 1978–1987, 2. päätoimittaja 1987–1991 ja päätoimittaja vuodesta 1991.

Lepola on valittu vuoden kuopiolaiseksi ja hän sai valtion journalistipalkinnon vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 510. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2  Tapani Lepolalle valtion journalistipalkinto. IS, 1.6.2007. Viitattu 8.5.2018
3. ↑  Savon Sanomat[vanhentunut linkki]
**Palava rakkaus** on Kirsti Petäjäniemen ohjaama suomalais-virolainen televisioelokuva vuodelta 1997. Sen aiheena on diplomaatti Oskar Kallaksen ja kirjailija Aino Kallaksen vaiheikas rakkaustarina.

*Palava rakkaus* on tyylilajiltaan epookkidraama: sen aikakautena on 1900-luvun alkupuolisko sotineen ja muine levottomuuksineen.

Juoni
-----

Alussa Aino Krohn ja Oskar Kallas menevät naimisiin, ja nuorikko muuttaa miehensä mukana Viroon. Avioliitto alkaa onnellisena, pariskunta saa lapsia, joista tosin yksi kuolee vauvana. Aino tasapainoilee kirjailijan ja kotiäidin roolien välillä. Oskar puolestaan tekee uraa yliopistossa ja myöhemmin hän saa paikan Postimees-lehden toimittajana, jolloin perhe muuttaa Tarttoon. Rakkaus alkaa säröillä, ja lopulta Aino pakenee avioliittoaan Helsinkiin. Hänellä on romanssi runoilija Eino Leinon kanssa, mutta Krohnin suku puuttuu asiaan, ja tekee lopun romanssista. Oskar saa paikan Viron Lontoon suurlähettiläänä, ja Kallasten liitto saa Englannissa uutta nostetta. Kesiään he viettävät Virossa.

Neuvostoliitto miehittää Viron toisen maailmansodan aikana, mikä merkitsee Viron itsenäisyyden keskeytymistä vuosikymmeniksi ja maan luisumista kommunistidiktatuuriin. Kallasten poika ja tytär kuolevat. Aino ja Oskar pakenevat Tukholmaan, missä Oskar kuolee pian sodan päätyttyä.

Julkaisut
---------

*Palava rakkaus* sai ensi-iltansa Yleisradio TV1:n Kotikatsomossa loppuvuodesta 1997. Elokuva julkaistiin Yle Areenassa lokakuussa 2018.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Oskar Kallas
  |
|  Hanna Liinoja  | … |  Aino Kallas
  |
|  Heidi Krohn  | … |  Maria Krohn
  |
|  Tapio Liinoja  | … |  Kaarle Krohn
  |
|  Jukka Voutilainen  | … |  Rudolf Kallas
  |
|  Pirkko Hämäläinen  | … |  Ilona Jalava
  |
|  Sari Puumalainen  | … |  Hella Wuolijoki
  |
|  Antti Litja  | … |  Jaan Tõnisson
  |
|  Juhani Niemelä  | … |  Janis Rozentāls
  |
|  Tomi Salmela  | … |  Juhan Luiga
  |
|  Raimo Grönberg  | … |  Eino Leino
  |
|  Eeva-Maija Haukinen  | … |  Ida
  |
|  Mikk Mikiver  | … |  Bernhard Riives
  |
|  Ossi Ahlapuro  | … |  tuomari
  |
|  Soli Labbart  | … |  Vanha Mari
  |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Sulo Wuolijoki
  |

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomissa* Jukka Kajava piti *Palavaa rakkautta* sivistyneenä ja ammattitaidolla tehtynä tv-elokuvana, jossa on kuitenkin ongelmia. Se on kovin pitkä, kerronnaltaan paikoin ohut ja sytyttämätön eikä tarina oikein tarjoa tarttumapintaa katsojalle. Hänestä lopputulos "ei ole loistokas elokuva, muttei huonokaan. Se on kelvollisesti siltä väliltä."

Lähteet
-------

1. ↑  Kansallinen audiovisuaalinen instituutti: Elonet-haku : Palava rakkaus (1997) *Elonet*. Viitattu 16.5.2019.
2. ↑  Yle Areena : Palava rakkaus *Yle.fi*.  11.10.2019. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Kajava, Jukka: Tv-elokuva intohimosta ja Viron ensimmäisestä itsenäisyydestä.  *Helsingin Sanomat*, 29.12.1997, s. 40. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena: Palava rakkaus
Rooman seitsemän kukkulaa.
**Palatium**, **mons Palatinus** eli **Palatinus-kukkula** (ital. *Palatino*) on keskeisin Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Kukkula sijaitsee Colosseumin, Forum Romanumin ja Circus Maximuksen välissä. Kukkulalla on ollut asutusta jo noin vuodesta 1000 eaa.

Rooman tasavallan aikana (509 – noin 27 eaa.) alueesta kehittyi vaikutusvaltaisten sukujen asuinalue, ja keisariajalla keisarit rakensivat sinne palatsinsa. Sana palatsi on johdettu kukkulan nimestä. Kukkulalla on edelleen nähtävissä jäänteitä Augustuksen, Tiberiuksen ja Flaviusten keisarisuvun (Vespasianus, Titus ja Domitianus) rakennuttamista palatseista.

Uusin tutkimus on osoittanut, että massiivisen keisarillisen palatsin rakentaminen alkoi varsinaisesti keisari Vespasianuksen kaudella ensimmäisen vuosisadan lopulla jaa. Hänen poikansa Domitianus jatkoi ensimmäisen rakennusvaiheen toteuttamisen loppuun. Seuraavan merkittävän rakennusvaiheen toteuttivat keisarit Trajanus ja Hadrianus 100-luvun alussa jaa. Palatsi tuhoutui massiivisessa tulipalossa talvella 191-192 jaa. Palatsin uudelleenrakennuksesta ja laajentamisesta vastasi keisari Septimus Severus 100-200-lukujen taitteessa jaa.

Palatiumin raunioita Circus Maximuksen suunnasta katsottuna.

Lähteet
-------

1. ↑  Hand, Colin F.: Palatine Hill  2010. Department of Landscape Architecture and Regional Planning at the University of Massachusetts.  Arkistoitu 17.9.2014. Viitattu 4.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Michael Featherstone, Jean-Michel Spieser, Gülru Tanman, Ulrike Wulf-Rheidt: *The Emperor's House: Palaces from Augustus to the Age of Absolutism*. Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2015-08-31. ISBN 978-3-11-033176-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.4.2020). (englanniksi)
**Talouspolitiikan epävarmuusindeksi** ("EPU-indeksi", engl. Economic Policy Uncertainty Index) on talouspoliittisen epävarmuuden mittari, jonka ovat kehittäneet tutkijat Scott R. Baker, Nicholas Bloom ja Steven J. Davis. Indeksi on muodostettu laskemalla tietyissä sanomalehdissä ilmestyneiden artikkeleiden suhteellinen määrä, joissa esiintyvät ennalta määrätyt talouspoliittista epävarmuutta kuvaavat sanat. Nämä sanat on valittu johdonmukaisesti menetelmällä, joka perustuu sanomalehtiartikkelien läpikäyntiin ihmisten toimesta. Aineistona on käytetty sanomalehtien elektronisia arkistoja ja talouspolitiikan epävarmuutta heijastelevat artikkelit on tunnistettu tietokoneavusteisesti.

Alkuperäinen talouspolitiikan epävarmuusindeksi muodostettiin Yhdysvalloille. Sittemmin indeksi on laskettu myös useille muille maille mutta ei vielä toistaiseksi Suomelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Baker, S. Bloom, N. & Davis, S. 2016. Measuring Economic Policy Uncertainty. The Quarterly Journal of Economics 131(4), 1593-1636.
2. ↑  Baker, S. Bloom, N. & Davis, S. 2015. Measuring Economic Policy Uncertainty. NBER Working Paper No 21633.
3. 1 2   Viitattu 9.6.2017.
4. ↑  Kauhanen, A. 2016. Politiikkaepävarmuus ja sen mittaaminen (Arkistoitu – Internet Archive). Etla Suhdanne 1/2016, 106-108. Viitattu 9.6.2017.
5. 1 2  Heikkilä, J. Junttila, J-P. & Kärkkäinen, S.: Talouspolitiikan epävarmuus ja talouskehitys: Empiirisiä havaintoja Suomesta.  *Kansantaloudellinen aikakauskirja*, 2017, 113(3). vsk, s. 354-367. Artikkelin verkkoversio.  Viitattu 11.10.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Projektin verkkosivu www.PolicyUncertainty.com, jossa aineisto on avoimesti saatavilla.
**Talousjohtajabarometri** on reaalitalouden tilaa ja näkymiä kuvaava tutkimus. Talousjohtajabarometrissa haastatellaan puolivuosittain Suomen 500 suurimman yrityksen talousjohtajia. Barometri toteutetaan kaksi kertaa vuodessa. Talousjohtajabarometri on toteutettu ensimmäisen kerran keväällä 2008.

Talousjohtajabarometri on hyvä tuki kansantalouden tilaa ja lähitulevaisuuden kehitystä arvioitaessa. Tutkimuksen arvo on laajan toimialaotannan lisäksi näkökulmavalinnassa: yrityspäättäjät tuovat äänensä kuuluville.

Tutkimushorisonttina on tutkimushetkeä seuraavat 6-12 kk. Tutkimus selvittää reaalitalouden tilaa kolmesta näkökulmasta: 

1. kansantalouden näkymät
2. yrityksen talousnäkymät
3. ajankohtaisteema, joka kevään 2015 talousjohtajabarometrissa oli kevään eduskuntavaalit.

Historia
--------

Talousjohtajabarometrin ovat synnyttäneet KTM Jari Kolehmainen s. 1972 ja DI Jari Vesanen s. 1972. He huomasivat, että perinteiset talouden indikaattorit eivät kykene ennustamaan taloudessa tapahtuvia epäjatkuvuuskohtia - lamaa tai noususuhdannetta. Tyypillisesti monet indikaattorit johdetaan historiatiedosta/tilastoista, jolloin talouden kriisit tai noususuhdanteet eivät tule näkyviin perinteisissä indikaattoreissa. He päätyivät siihen, että suuryhtiöiden talousjohtajilla on paras näkemys talouden tilasta. He päättivät aloittaa kaksi kertaa vuodessa toteutettavan Talousjohtajabarometrin, jossa talousjohtajia haastatellaan tulevasta kehityksestä.

Ensimmäinen Talousjohtajabarometri toteutettiin vuonna 2008, jolloin elettiin finanssikriisin syvintä vaihetta. Talousjohtajabarometri on osoittautunut varsin tarkaksi tulevaa talouskehitystä kuvaavaksi malliksi. Barometrin avulla seurataan myös työllisyyskehitystä. Vaalien alla 2015 Suomen silloinen Kokoomuksen puheenjohtaja ja pääministeri Alexander Stubb pääsi vastaamaan barometriin pohjautuviin kysymyksiin Ylen vaalitentissä.

Talousjohtajabarometrin tuloksista kirjoitetaan laajasti suomalaisissa talousmedioissa ja se on vakiinnuttanut paikkansa suomalaisten talousbarometrien joukossa. Muun muassa seuraavat valtalehdet ovat käsitelleet barometriä: Kauppalehti, Talouselämä, Taloussanomat.

Katso myös
----------

* Finanssikriisi (2007–2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Hallituksen jäsenet: Gutta Oy, Patentti- ja rekisterihallitus
2. ↑  Barometrin tarkkuus ja talousjohtajat Huomenta Suomessa *gutta.fi*.  Arkistoitu 13.4.2015.
3. ↑  Vaalitentti 2015, Pääministeri Stubb *areena.yle.fi*.  Arkistoitu 12.4.2015.
4. ↑  Kauppalehti:Luottamus Kokoomukseen *kauppalehti.fi*.
5. ↑  Talouselämä:Synkät näkymät *talouselama.fi*.  Arkistoitu 9.7.2015.
6. ↑  Taloussanomat:käänne parempaan *taloussanomat.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Talousjohtajabarometri-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eduskuntavaalien puheenjohtajatentti 2015 - Alexander Stubb
**Talous-Osakekauppa** oli suomalainen vuosina 1901–1995 toiminut tukkukaupan yritys, joka perustettiin alun perin palvelemaan suomenkielisiä kuluttajia ja vähittäiskauppiaita.

Perustava kokous pidettiin Fennia-hotellissa tammikuussa vuonna 1902. Johtajaksi valittiin rautakauppias Aug. H. Soini. Talous-Osakekaupan toiminta alkoi 1902 Helsingin Mikonkadulla ja tukkuliikkeen varastot olivat Katajanokalla. Talous-Osakekauppa harjoitti siirtomaatavaroiden sekä kangas- ja lyhyttavaran tukkukauppaa. Asiakkaina oli alkuvaiheessa Helsingin ja Uudenmaan vähittäiskauppiaita.

Sotavuosien jälkeen Talous-Osakekauppa perusti omia myymälöitään ja alkoi toimia myös kahvila-, ravintola- ja konditoria-alalla. Talous-Osakekaupasta tuli pörssiyhtiö 1948, mutta osakkeiden vähäisen kaupan vuoksi yhtiö oli pois pörssistä vuosina 1952–1957. Yhtiön osake-enemmistö oli 1922–1979 Hariman suvun hallussa. Vuonna 1960 Talous-Osakekaupalle valmistui uusi pääkonttori ja varasto Herttoniemeen Abraham Wetterintie 6:een. Tämä rakennus purettiin vuonna 2010.

Kymmenvuotisjaksolla 1972–1982 Talous-Osakekaupan osakkeen arvo nousi noin 35 prosenttia vuodessa, inflaatiokorjattuna 22 prosenttia, ja yritys maksoi vuosittain osinkoa yli kuusi prosenttia. Vuonna 1979 Talous-Osakekaupan osake-enemmistö siirtyi Leipurien Tukku Oy:lle. Eka-yhtymä osti vuonna 1987 Talous-Osakekaupalta helsinkiläisravintolat Budapest, Mistral, Pohjantuuli, Viherkulma ja Viisi Pataa. Talous-Osakekaupan ravintoloita olivat 1970-luvun puolivälissä myös Tullinpuomi, Mechelininkadun Kerhonen ja ravintola Myllylampi Vihdin Nummelassa. Ketjusta käytettiin tuolloin nimeä Tunnelma-ravintolat.

Leipurien Tukun valtataistelu vuonna 1988 johti siihen, että Talous-Osakekauppa siirtyi Tukon omistukseen. Talous-Osakekauppa toimi sitten Tukon tytäryhtiönä vuoteen 1995 saakka, jolloin se sulautettiin Tukoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Talous-Osakekauppa, osakekirja.fi
2. 1 2  Poistuneet pörssiyhtiöt : Talous-Osakekauppa, Pörssitieto G. Kock
3. ↑  Tanner, Väinö: *Nuorukainen etsii sijaansa yhteiskunnassa*, s. 24. Tammi, 1951.
4. ↑  Taitava sijoitti Tamroon, Enso ja Teräs erehdyksiä.  *Helsingin Sanomat*, 5.10.1982, s. 26. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Eka osti nyt ravintola Kirjan.  *Helsingin Sanomat*, 19.3.1987, s. 31. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Viinikassa keittäjä. (Tunnelma-ravintoloiden työpaikkailmoitus.) *Helsingin Sanomat*, 28.7.1975, s. 25. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Talous-Osakekaupan pääkonttori Vuorikatu 16, Helsinki, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
**Paul "Eskimo" Clark** (2. kesäkuuta 1947 Stockton, Missouri – 15. huhtikuuta 2015 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Ennen pokeriuraansa Clark oli Vietnamin sodan veteraani. Vietnamissa hän työskenteli lääkintämiehenä.

Clark oli ensimmäisen kerran rahasijoilla World Series of Pokerissa (WSOP) vuonna 1988 limit omaha -turnauksessa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sen jälkeen hän on voittanut kolme WSOP-ranneketta. WSOP:n pääturnauksessa Clark on ollut vuonna 1997 19. ja vuonna 1998 25..

Vuonna 2003 Clark voitti Bellagion Five Diamond World Poker Classicin 1 500 dollarin sisäänoston no limit hold'em- turnauksen. Ykköstilastaan hän ansaitsi 160 095 dollaria.

World Poker Tourilla Clark on ollut rahasijoilla neljä kertaa. Maaliskuussa 2004 hän oli World Poker Challenge -turnauksen toinen häviten Mike Kinneylle. Clark ansaitsi kisasta 310 403 dollaria.

Vuoden 2007 WSOP:ssa Clark vietiin sairaalaan kesken turnauksen sydänvaivojen takia, mutta hän palasi pelipöytiin ja sijoittui 1 500 dollarin razz-turnauksessa neljänneksi vaikka sai lievän sydänkohtauksen kesken pelin.

Lempinimensä "Eskimo" Clark sai ulkonäkönsä takia. Toukokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1992 | $ 5 000 Seven-Card Stud | 122 000 |
| 1999 | $ 1 500 Seven-Card Razz | 84 610 |
| 2002 | $ 1 500 7 Card Stud Hi/Lo | 125 200 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Paul (Eskimo) Clark WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 7. elokuuta 2007.
2. ↑  Robert Paul "Eskimo" Clark" *findagrave.com*.  Arkistoitu 28.10.2018. Viitattu 5.9.2016.
3. ↑   : Eskimo Clark: Vain pokeri on tärkeää  21.6.2007. Pokerisivut.com.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 21. kesäkuuta 2007.
4. ↑   (luettu 14.3.2007)
5. ↑   : Paul Clark stats The Hendon Mob. Viitattu 7.elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Paul Clark The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* WPT:n profiili
Kuomintangin pidättämiä kommunisteja vuonna 1927.
**Shanghain verilöyly** 12. huhtikuuta 1927 oli joukkomurha, jossa Tšiang Kai-šekin johtamat Kuomintang-puolueen joukot surmasivat noin 5 000 Kiinan kommunistisen puolueen ja ammattiliittojen jäsentä Shanghaissa. Verilöylyä seurasivat vielä väkivaltaisemmat tapahtumat Changshassa ja Kantonissa. Shanghain verilöylyä voidaan pitää alkuna Kiinan sisällissodalle, koska sen jälkeen Kuomintang erotti tai surmasi omissa riveissään vaikuttaneet kommunistit ja lopetti neljä vuotta kestäneen yhteistyönsä Kominternin ja Kiinan kommunistisen puolueen kanssa. Kuomintang hajaantui myös sisäisesti, kun Tšiangin johtama oikeistosiipi asettui vastustamaan puolueen vasemmiston johtamaa Wuhanin hallitusta.

Shanghain verilöylyä edeltäneen ammattiliittojen lakkoliikehdinnän johtajiin kuului Kiinan kansantasavallan tuleva pääministeri Zhou Enlai. Syksyllä 1927 Mao Zedong johti lyhytikäistä kapinahallitusta Hunanin maakunnassa ja perusti sotilasyksikköjä, joista kasvoi myöhemmin Kansan vapautusarmeija.

Lähteet
-------

1. ↑  China (1900-present) *uca.edu*. Viitattu 20.10.2019. (englanniksi)
2. ↑  Zhou Enlai *britannica.com*. Viitattu 20.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  A Testament To Failed Compromise: The KMT Museums Of Guangzhou *SupChina*.  21.3.2019. Viitattu 21.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Commanding Heights: Mao Zedong *pbs.org*. Viitattu 20.10.2019. (englanniksi)
5. ↑  Li, Xiaobing (toim.): *China at War: An Encyclopedia*, s. 15–16. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2012. ISBN 978-1-59884-415-3. Teoksen verkkoversio.
**Teddy Tahu Rhodes** (s. 30. elokuuta 1966 Christchurch) on uusiseelantilainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.

Rhodes lauloi varhain poikakuorossa ja jatkoi laulamista teini-ikäisenä mutta ei vielä suunnitellut musiikkiuraa. 20-vuotiaana hän voitti Dame Sister Mary Leo Scholarship -kilpailun mutta päätti jatkaa kirjanpitäjän opintojaan. Valmistuttuaan hän voitti Mobil Song Questin. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoden Lontoossa Guildhall School of Music and Dramassa. Rhodes päätti lopulta suuntautua uralle laulajana. Hänen opettajiaan olivat Mary Adams Taylor, David Harper ja Rudolf Piernay. Vuonna 1998 Rhodes teki ensimmäisen esiintymisensä Opera Australiassa Dandinin roolissa Gioacchino Rossinin oopperassa *La Cenerentola*.

Vuonna 2004 Rhodes sai ARIA-palkinnon ABC Classicsille tekemästään levystä *The Voice*. Vuonna 2008 hän sai Arts Foundation of New Zealandin Laureate Awardin. Samana vuonna hän teki ensimmäisen esiintymisensä New Yorkissa Metropolitan-oopperassa Ned Keenen roolissa Benjamin Brittenin oopperassa *Peter Grimes*. Rhodesilla on ollut rooleja Rossinin ja Brittenin oopperoiden lisäksi myös muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Charles Gounod'n, Giacomo Puccinin, Vincenzo Bellinin, Gaetano Donizettin, Georges Bizet'n ja Richard Wagnerin oopperoissa. Hän on esiintynyt myös aikansa teoksissa, joihin ovat kuuluneet Jake Heggien *Dead Man Walking* ja Rachel Portmanin *The Little Prince*. Rhodes on esiintynyt lukuisissa oopperataloissa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.

Rhodesin konserttiohjelmistoon on kuulunut teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Mozartilta, Georg Friedrich Händeliltä ja Gustav Mahlerilta. Hän on levyttänyt ABC Classicsille, Sony Music Entertainmentille, EMI Classicsille ja Chandos Recordsille. Hänen saamiaan palkintoja ovat olleet ARIA-palkinnon lisäksi kaksi Helpmann-palkintoa, Limelight Award, Green Room Award ja Mo Award.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Teddy Tahu Rhodes AllMusic
2. 1 2 3 4  Teddy Tahu Rhodes Opera Australia


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Thriásion tasangon topografinen kartta.

**Thriásion tasanko** (kreik. Θριάσιο Πεδίο, *Thriásio Pedío*) eli *Eleusiin tasanko* on tasanko läntisessä Attikassa Kreikassa.

Thriásion tasangon erottavat sen itäpuolella sijaitsevasta Attikan tasangosta ja Ateenan metropolialueen pääalueesta Poíkilo- ja Aigáleo-vuoret. Tasangon pohjoispuolella sijaitsee Párnitha-vuori, ja länsipuolella Patéras-vuori ja Megarída. Etelässä tasanko avautuu Eleusiinlahdelle.

Thriásion tasanko vuonna 1834, Otto Magnus von Stackelberg.
Hallinnollisesti Thriásion tasangon alue kuuluu Länsi-Attikan alueyksikköön. Tasangon alue on nykyisin suurelta osalta Ateenan läntisiä esikaupunkeja ja teollisuusaluetta. Tärkeimmät kaupungit ovat Elefsína, Mándra, Magoúla ja Asprópyrgos. Tasangolla on myös muun muassa Elefsínan sotilaslentokenttä. Tasangon pohjoisosan halki kulkee Attikan valtatie (A6) sekä Ateenan metropolialueen paikallisjunan (Proastiakós) rata.

Tasanko on saanut nimensä antiikin ajan Thriasta, joka oli yksi antiikin Ateenan demoksista. Antiikin aikana alueen merkittävin kaupunki oli Eleusiin mysteereistä tunnettu Eleusis, jonne johti Ateenasta Pyhä tie. Tasangon halki virtasi pieni Kefissos-virta, jota ei tule sekoittaa Attikan tasangon suurempaan Kefissos-jokeen (nykyinen Kifisós).

Lähteet
-------

1. ↑  Thriasian Plain *Perseus Encyclopedia*. Viitattu 19.9.2016.
2. 1 2  Knight, Charles: *The Penny Cyclopaedia of the Society for the Difussion of Useful Knowledge*, s. 61. Nide 3. Society for the Diffussion of Useful Knowledge, 1835. Teoksen verkkoversio.
Zlin 42M
**Zlin** (Zlinská Letecká Akciová Společnost) oli Tšekkoslovakiassa toiminut lentokonetehdas. Se erikoistui koulukoneisiin ja taitolentokoneisiin.

Yhtiö aloitti vuonna 1933, kun ryhmä lentäjiä päätti alkaa valmistaa Zlínin kaupungin tehtaissa liitolentokoneita. Johtoon tuli Jan Kryspin. Vuonna 1934 Bata-konserni, joka on 2000-luvun alussa tunnettu muun muassa kengistään, perusti *Bata A.S. Zlin*-lentokonetehtaan.

Frantisek Majer suunnitteli yhtiön ensimmäisen purjelentokoneen, joka oli Z-X.

8. heinäkuuta 1935 yhtiön nimi muutettiin muotoon Zlinská Letecká Akciová Společnost. Bata rakensi yhtiölle Otrokoviceen uuden tehtaan. 

Uudessa tehtaassa alettiin valmistaa moottorilentokoneita, esimerkiksi Zlin Z-XII ja Zlin Z-XIII. Siihen mennessä, kun Münchenin sopimuksella Englanti, Ranska ja Saksa päättivät keskenään Tšekkoslovakian kuuluvan Saksalle, tehdas oli valmistanut viittä lentokonemallia.

Saksan alaisuudessa tehdas valmisti vain yhtä saksalaisia lentokonetta osana Saksan sotataloutta: Bücker Bü 181 *Bestmann*. Tšekkoslovakiassa valmistettiin tätä konetta vuodesta 1945 alkaen nimellä Zlin Z-181.

Zlin tuli 1940- ja 1950-luvulla Euroopassa kuuluisaksi tyypeillään:

* Zlin Z-26
* Zlin Z-126
* Zlin Z-326
* Zlin Z-526
* Zlin Z-726
* Zlin Z-42
* Zlin Z-50-taitolentokone
**Patrick Marco Devonas** (s. 1965) on sveitsiläinen taidemaalari. Hän on kesäkurssien ohjaajana Grand Central Academy of Artissa. Hänen aiheensa ovat usein realistisia ja figuratiivisia. Aiheet ovat usein myös hyvin symbolistisia ja uskonnollisia. Hän maalaa aina elävästä mallista.

Devonas syntyi Sveitsissä. Hän muutti yhdysvaltoihin 1986 ja valmistui Bostonin yliopistosta 1990. Hän jatkoi opintojaan Atelier Le Sueurissa Minnesotassa Steven Levinin, Anette Le Sueurin ja Richard Lackin ohjauksessa. Opetusjakson jälkeen Minnesota river School of Fine Artissa, jossa hän opetti piirustusta, hän suoritti taiteiden maisterin tutkintonsa New York Academy of Artissa.

Hän on opettanut Minnesota School of Fine Artissa, ja tällä hetkellä Grand Central Academy of Artissa.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Robert W. "Bob" Goodenow** (29. lokakuuta 1952 Dearborn, Michigan) on yhdysvaltalainen juristi ja jääkiekkovaikuttaja, joka johti NHL:n pelaajayhdistystä NHLPA:ta 1992–2005.

Goodenow valmistui Harvardin yliopistosta 1974 ja Detroit Mercyn yliopiston lakikoulusta 1979. Harvardissa hän pelasi yliopistojoukkueessa jääkiekkoa. Hän oli Harvard Crimsonin kapteenina NCAA-sarjassa. Valmistuttuaan Goodenow yritti Washington Capitalsin NHL-joukkueeseen mutta ei mahtunut joukkueeseen. Hän teki sitten sopimuksen IHL:n Flint Generalsin kanssa. Hän pelasi Generalsissa kaksi kautta ja lopetti kiekkouransa keväällä 1976.

Jääkiekkouran jälkeen Goodenow siirtyi lakialalle ja piti toimistoa Michiganissa Dearbornissa. Hänen asiakkaanaan oli myös useita jääkiekkoilijoita, kuten Kelly Miller, Joel Otto ja Brett Hull, jolle hän neuvotteli St. Louis Bluesiin vuonna 1990 nelivuotisen sopimuksen arvoltaan 7,1 miljoonaa dollaria. Hullin sopimuksen jälkeen muutkin huippupelaajat alkoivat saada arvokkaampia sopimuksia.

Goodenow'sta tuli vuonna 1990 NHLPA:n varatoimitusjohtaja. Hän toimi virassa vähän yli vuoden ja nousi toimitusjohtajaksi 1. tammikuuta 1992 Alan Eaglesonin eron jälkeen. Goodenow johti NHLPA:ta oikean ammattiliiton suuntaan. Hän alkoi kouluttaa pelaajia työntekijäasioista. Hän järjesti myös pelaajien lakon juuri ennen kauden 1991–1992 pudotuspelejä. Goodenow sai nimeä pelaajien etujen ajajana.

Goodenow'n aikana NHLPA:sta kasvoi ammattimainen organisaatio. Hän teki saman NHLPA:lle kuin Gary Bettman NHL:lle. Kun Goodenow tuli NHLPA:n johtoon yhdistyksellä oli vain kaksi täyspäiväistä työntekijää ja johtaja Eagleson työskenteli vain osa-aikaisesti. Vuonna 2004 NHLPA:lla oli noin 50 työntekijää. Samalla yhdistyksen liikevaihto kasvoi 25-kertaiseksi. Pelaajien palkat kasvoivat Goodenow'n aikana moninkertaisiksi. 1990-luvun alussa keskipalkka oli 271 000 dollaria, mutta vuonna 2004 keskipalkka oli 1,8 miljoonaa dollaria.

Goodenow erosi NHLPA:sta kesällä 2005 kaksi vuotta ennen sopimuksensa umpeutumista. Kausi 2004–2005 oli jäänyt pelaamatta työsulun takia. Työsulku alkoi virallisesti syyskuussa 2004, kun NHL ja NHLPA eivät olleet onnistuneet neuvottelemaan uutta työehtosopimusta. NHL vaati uuteen sopimukseen palkkakattoa, joka olisi sidottu liigan liikevaihtoon. Goodenow ei suostunut siihen. Kun osapuolet solmivat lähes vuoden työsulun jälkeen kesällä 2005 uuden työehtosopimuksen, Goodenow joutui hyväksymään palkkakaton. Goodenow'n tilalle yhdistyksen johtoon tuli Ted Saskin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Who's Who: Robert (Bob) W. Goodenow *CBC Sports*. CBC. Viitattu 13.9.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Murphy, Austin: A Striking Change.  *Sports Illustrated*, 23.3.1992, 76. vsk, nro 11. SI Vault. Viitattu 13.9.2010.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  NHLPA leader Goodenow leaves after 15 years *Espn.com*.  29.7.2005. ESPN Internet Ventures. Viitattu 13.9.2010. (englanniksi)
Oxfordin keskusta-alue, University Parks yläoikealla.
Vuosina 1924–1925 rakennettu Cherwellin ylittävä High Bridge, jota muotonsa vuoksi kutsutaan myös Rainbow Bridgeksi ("sateenkaarisilta").
**Oxford University Parks** on noin 28 hehtaarin laajuinen puistoalue Oxfordin keskustan koillislaidalla. Oxfordin yliopiston omistama puisto rajautuu pohjoisessa Norham Gardens -katuun ja Lady Margaret Halliin, lännessä Parks Roadiin ja etelässä yliopiston Science Areaan sekä South Parks Roadiin. Idässä puiston rajalla virtaa Cherwelljoki lukuun ottamatta pientä Mesopotamian aluetta, jossa puiston alue ulottuu joen haarautuessaan muodostamalle saarelle. Aitojen rajaamassa puistossa saa kävellä vapaasti, mutta öisin se on suljettu.

University Parksin alue kuului aiemmin Merton Collegelle, kunnes yliopisto osti sen vuosina 1854–1865. Alueen lounaiskolkkaan puiston viereen perustettiin yliopiston museo, joka sai 1900-luvulla seurakseen yliopiston luonnontieteellisiä rakennuksia. Puistosta päätettiin tehdä pääasiallisesti arboretum ja yliopistoväen virkistäytymisalue, minkä lisäksi tilaa tarvittiin krikettikentälle. Puiston suunnittelijaksi kutsuttiin James Bateman, mutta hänen suunnitelmansa hylättiin liian kalliina. Puisto päätettiin jättää keskiosaltaan avoimeksi ruohikoksi ja rakentaa polku sitä kiertämään. Ensimmäiset puut istutettiin syksyllä 1865. Krikettiä päästiin pelaamaan vuonna 1881, kun puiston keskelle valmistui kenttä ja sen yhteyteen krikettipaviljonki.

Vuonna 1925 puiston koillisnurkkaan kaivettiin pyöreä noin 50 metriä leveä tekolampi. Sitä laajennettiin vuonna 1996, ja samalla lammen muotoa muokattiin luonnonmukaisemmaksi.

* Puiden reunustama haarautuva polku.Puiden reunustama haarautuva polku.
* Koilliskulman lampi.Koilliskulman lampi.
* North Lodge puiston luoteisen sisäänkäynnin luona.North Lodge puiston luoteisen sisäänkäynnin luona.
* Näkymä High Bridgeltä Cherwellin alavirran suuntaan.Näkymä High Bridgeltä Cherwellin alavirran suuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Craig, Sally: A Historical Guide  1998. Oxford:  University Administration and Services.  Arkistoitu 1.11.2015. Viitattu 17.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **University Parks** Wikimedia Commonsissa
Vanguard 1 Vanguard-kantoraketin kyydissä laukaisualustalla.
**Vanguard 1** tai **Vanguard I** (COSPAR ID: **1958-002B** tai **1958-Beta 2**
) oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen satelliitti. Se on vanhin Maata yhä kiertävä keinotekoinen satelliitti ja samalla vanhin Maata kiertävä avaruusromun kappale. Se oli neljäs onnistuneesti laukaistu satelliitti (neuvostoliittolaisten Sputnik-1:n, Sputnik 2:n ja yhdysvaltalaisen Explorer 1:n jälkeen) ja ensimmäinen aurinkopaneeleita käyttänyt satelliitti.

Yhdysvaltalainen satelliitti suunniteltiin testaamaan kolmivaiheisen kantoraketin laukaisua ja satelliitin kiertoradan ympäristöolosuhteiden vaikutusta satelliittiin ja sen järjestelmiin. Kiertorata-analyysin avulla saatiin myös lisätietoa maapallon muodosta.

Satelliitin massa on 1,47 kg, ja sen alumiinikuoren halkaisija on 152 mm.

Satelliitti laukaistiin kolmivaiheisella Vanguard-kantoraketilla 17. maaliskuuta 1958 654 × 3 969 km:n kokoiselle elliptiselle radalle, inklinaatio 34,25 astetta, kiertoaika 134,2 minuuttia. Satelliitin 10 mW, 108 MHz elohopeaparistokäyttöinen radiolähetin lopetti toimintansa kesäkuussa 1958. Kuudesta aurinkopaneelista virtansa saavan 5 mW, 108,03 MHz:n radiolähettimen signaali kuultiin viimeksi toukokuussa 1964.

Vanguard 1:n avulla selvitettiin yläilmakehän tiheyttä, maapallon pallonmuotoisuutta ja satelliitin lämpöeristyksen vaikutusta satelliitin sisälämpötilaan.

Alun perin satelliitin arvioitiin pysyvän kiertoradalla 2 000 vuotta, mutta Auringon aktiivisuuden lisääntyessä Auringon säteilypaineen ja yläilmakehän aiheuttaman kitkan havaittiin vaikuttavan otaksuttua enemmän kiertorataa alentavasti. Vanguard 1:n oletetaan pysyvän kiertoradallaan 240 vuotta. Seuraava Vanguard-sarjan satelliitti oli sääsatelliitti Vanguard 2.

|  |  |
| --- | --- |
| Vanguard 1:n malli | Vanguard 1:n elektroniikkakomponentteja |

Lähteet
-------

1. ↑  Vanguard 1 *nssdc.gsfc.nasa.gov*. Viitattu 17.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  U.S. Space Objects Registry (Arkistoitu – Internet Archive) 1.3.2010.
3. ↑  Satellite turns 50 years old ... in orbit!, msnbc.com 17.3.2008. Viitattu 1.3.2010.
4. ↑  Vanguard I celebrates 50 years in space Naval Research Laboratory 13.3.2008.
5. 1 2  Vanguard 1 NASA. Viitattu 25.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vanguard 1** Wikimedia Commonsissa
**Arto Juhani Aniluoto** (s. 7. heinäkuuta 1976) on suomalainen kaupunkitutkimukseen erikoistunut sosiologi ja Suomen EU- ja Eurooppa-järjestöjen kansallisen kattojärjestön Eurooppalainen Suomi ry:n toiminnanjohtaja vuodesta 2008 lähtien.

Elämä ja ura
------------

Aniluoto on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2004 Helsingin yliopistosta, jossa hän valmistelee myös korkeakoulututkimuksen alaan kuuluvaa väitöskirjaa. Aiemmin hän on toiminut mm. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä ja varapuheenjohtajana sekä lukuisissa Helsingin yliopiston työ- ja hallintotehtävissä, mm. yliopiston hallituksen jäsenenä. Hän on myös vaikuttanut lukuisissa kansalaisjärjestöissä 1990-luvulta alkaen, mm. Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry:n liittovaltuustossa ja hallituksessa, Eteläsuomalaisen osakunnan kuraattorina ja hallituksessa, Kannunvalajat ry:n pitkäaikaisena toimijana sekä Helsingin yliopiston alumniyhdistyksen valtuuskunnassa. Lisäksi hän on hoitanut kokoomuksen mandaatilla kunnallispoliittisia luottamustehtäviä Helsingissä.

Lähteet
-------

* *Eurooppalainen Suomi ry.* Viitattu 23.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Arto Aniluodon kotisivu
Artjom Vesjolyi
**Artjom Vesjolyi** (ven. Артём Весёлый, oikea nimi *Nikolai Ivanovitš Kotškurov*, Никола́й Ива́нович Кочку́ров; 29. syyskuuta 1899 Samara – 8. huhtikuuta 1938 Kommunarka) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Artjom Vesjolyi syntyi köyhään perheeseen ja meni 14-vuotiaana ansiotöihin. Hän liittyi helmikuun vallankumouksen jälkeen bolševikkeihin ja osallistui puna-armeijan riveissä Venäjän kansalaissotaan. 1920-luvun alussa Vesjolyi opiskeli jonkin aikaa kirjallisuusinstituutissa ja Moskovan yliopistossa. Hän kuului Pereval-kirjailijaryhmään ja vuodesta 1929 lähtien Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistykseen.

Vesjolyi tunnetaan Venäjän kansalaissodan alkuvoimaisena kuvaajana, joka tyyliltään edustaa Boris Pilnjakin koulukunnan "ornamentaalista" proosaa. Hänen pääteoksensa on kansalaissotaa kuvaava romaani *Rossija, krovju omytaja* ("Verellä huuhdeltu Venäjä", 1924–1932). Kirjailija on laatinut myös Jermakin Siperian-valloituksesta kertovan historiallisen romaanin *Guljai, Volga!* ("Juokse, Volga!", 1932).

1930-luvun lopussa Vesjolyi joutui Stalinin vainojen uhriksi. Hänet pidätettiin lokakuussa 1937 ja teloitettiin syytettynä osallistumisesta vastavallankumouksellisen terroristijärjestön toimintaan. Vesjolyin maine palautettiin vuonna 1956.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 161. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. 1 2  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar, tšast 1*, s. 284–286. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006993-X.
3. ↑  Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR *lists.memo.ru*. Viitattu 27.8.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Artjom Vesjolyin teoksia (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Artjom Vesjolyi (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Artjomovskin vaakuna.
**Artjomovski** (ven. Артёмовский) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Irbitin sivujoen Bobrovkan varrella 120 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungissa risteävät Jekaterinburgiin, Tšeljabinskiin, Seroviin ja Tavdaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 33 200 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1665 perustetusta Jegoršinon kylästä. 1870-luvulla sen läheltä löydettiin kivihiiliesiintymä. Vuonna 1938 useammasta kaivostaajamasta muodostettiin Artjomovskin kaupunki, joka on nimetty bolševikkivallankumouksellisen Fjodor Sergejevin (Artjom) mukaan. Nykyään kaupungissa on mm. kone- ja laite- sekä rakennustarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 25. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 4.5.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Artjomovskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
Airto Moreira
**Airto Moreira** (s. 5. elokuuta 1941 Itaiopolis, Brasilia) on brasilialainen jazzmuusikko, lyömäsoittaja. Hän asuu Los Angelesissa.

Moreiran vanhemmat olivat kansanparantajia. Hän vietti lapsuutensa Curitibassa ja São Paulossa. Musikaalisuus ilmeni hänessä jo varsin varhain, ja 13-vuotiaana hänestä tuli ammattimuusikko. Merkkitapahtuma oli Quarteto Novo -levytys Hermeto Pascoalin kanssa 1967. Pian sen jälkeen hän muutti vaimonsa, jazzlaulaja Flora Purimin kanssa Yhdysvaltoihin ja ryhtyi soittamaan New Yorkissa paikallisten muusikoiden kanssa. Hän soitti pari vuotta yhdessä Miles Davisin kanssa ja oli mukana fuusiojazzin kehittämisessä ja esimerkiksi *Bitches Brewn* levytyksessä.. Sen jälkeen hän liittyi Weather Report -yhtyeeseen ja oli mukana sen ensimmäisellä albumilla. Sitä seurasi Chick Corean uusi yhtye Return to Forever, jonka kahdella ensimmäisellä albumilla hän soitti rumpuja. Hän on soittanut myös paitsi monien muiden tunnettujen jazzmuusikoiden myös sinfoniaorkestereiden kanssa. Lisäksi hän on säveltänyt elokuva- ja televisiomusiikkia ja tehnyt partituurit elokuviin *Viimeinen tango Pariisissa* ja *Ilmestyskirja. Nyt*.

Myös hänen tyttärensä Diana Moreira on laulaja.

*Down Beat* -lehdessä hänet on valittu kriitikkoäänestyksessä ykkösperkussionistiksi vuosina 1975–1982 ja jälleen 1993..

Syyskuussa 2002 Brasilian presidentti Fernando Henrique Cardoso myönsi Airto Moreiralle ja Flora Purimille Brasilian korkeimpiin kuuluvan kunnianosoituksen, Rio Brancon ritarikunnan jäsenyyden.

Lähteet
-------

1. ↑  M.E.L.T. 2000 artist's bio luettu 3.3.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Down Beat Magazine (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 3.3.2008

* Airto.com Airto's Official Website

Aiheesta muualla
----------------

* Europe Jazz Network Bio (Arkistoitu – Internet Archive)
* Airto's interview (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Airvault** on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 49 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 3 047  asukasta.

Airvault’n kylään johtaa silta Thouetjoen yli. Kylän keskellä oleva Saint Pierren kirkko rakennettiin alun perin vuoden 975 paikkeilla, mutta sitä on rakennettu uudelleen ainakin 1000- ja 1100-luvuilla, jolloin sitä käyttivät levähdyspaikkana Santiago de Compostelaan matkalla olleet pyhiinvaeltajat. Kirkonaukion alla on maanalainen kaivo. Korttelin päässä kirkosta on kotiseutumuseo. Aivault’n linna on mäen päällä kylän yläpuolella.

Kirjailija Voltairen arvellaan keksineen taiteilijanimensä kääntämällä kylän nimen Airvault tavut toisinpäin. Tarinaa tukee se, että Voltairen toisen vanhemman arvellaan omistaneen kiinteistön kylässä.

Airvault’ssa pidetään vuosittainen australialaiselle didgeridoo-soittimelle omistettu festivaali.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Airvault & en:Airvault
**Chronic Town** on R.E.M:n vuonna 1982 julkaistu esikois-EP. Se oli *Radio Free Europe* -debyyttisinglen jälkeen yhtyeen seuraava julkaisu. R.E.M:n alkuvaiheen tuotannon tyypilliset tunnusmerkit olivat olemassa jo tällä levytyksellä: rämisevät kitarat, arpeggio-soinnut, mumisevat epäselvät sanoitukset, jotka käsittelivät kaikkea muuta kuin normaaleja pop-musiikin aiheita (eli rakkautta ja ihmissuhteita).

Äänityssessiot
--------------

EP:n ensimmäiset äänitykset tehtiin 2. ja 3. lokakuuta 1981 Drive-In -studiolla Winston-Salemissa Pohjois-Carolinassa. Silloin äänitettiin "1,000,000", "Ages Of You", "Gardening At Night", "Carnival Of Sorts", "Stumble", "Shaking Through", "White Tornado" ja "9-9". Näistä "1,000,000" ja "Stumble" päätyivät EP:lle. Seuraavien päivien aikana levyn tuottaja Mitch Easter miksasi levytetyt raidat.

Yhtye palasi samaan studioon 27. - 28. tammikuuta 1982, jolloin nauhoitettiin "Wolves, Lower" (nopea versio), "Carnival Of Sorts" ja "Catapult". Tämän session "Carnival Of Sorts" päätyi *Chronic Townille*.

Maaliskuussa 1982 Mitch Easter miksasi Drvie-In -studiolla EP:n raidat ja masteroi yhdessä Greg Calbin kanssa ne Sterling Sound -studiolla New Yorkissa.

31. toukokuuta I.R.S. Records ilmoitti tehneensä viiden levyn sopimuksen R.E.M:n kanssa. Seuraavana päivänä yhtye palasi studioon yhdessä Easterin kanssa äänittämään hitaan version "Wolves, Lowerista" sekä "Gardening At Nightista" version johon on lisätty laulu ja akustinen kitara lokakuun 1981 versioon. Seuraavana päivänä 2. kesäkuuta Easter ja Don Dixon miksasivat edellisen päivän "Wolves, Lower" -äänitteen.

Julkaisu
--------

Chronic Town julkaistiin Yhdysvalloissa 24. elokuuta 1982 (alkuperäinen suunnitelma oli 10. elokuuta). Samana päivänä R.E.M. antoi haastattelun sanfranciscolaiselle KQAK-FM radioasemalle ja esiintyi kaupungissa Old Waldorfissa.

R.E.M. itse ei ollut tyytyväinen äänitteeseen, kun se julkaistiin, mutta fanit ja kriitikot kiittivät yhtyettä. 

Vuonna 1987 Chronic Town julkaistiin osana harvinaisuuskokoelman *Dead Letter Office* CD-versiota.

Kappalelistaus
--------------

1. "1,000,000" – 3:06
2. "Stumble" – 5:40
3. "Wolves, Lower" – 4:10
4. "Gardening at Night" – 3:29
5. "Carnival of Sorts (Box Cars)" – 3:54

Soittajat
---------

* Peter Buck – kitara
* Mike Mills – basso
* Michael Stipe – laulu
* Bill Berry – rummut