recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Talsinki** (tai **Hellinna**) on Helsingin ja Tallinnan muodostama kaksoiskaupunki, joka on esiintynyt joissakin kaupunkien suunnitelmissa. Kaupungit sijaitsevat kahdessa eri valtiossa, Suomessa ja Virossa, mutta molemmat maat kuitenkin kuuluvat Euroopan unioniin sekä Schengen-alueeseen ja niissä on käytössä valuuttana euro. Talsinki-nimityksellä viitataan myös Helsingin ja Tallinnan väliseen kulkuyhteyteen.

Talsinkiin liittyy keskeisesti suunniteltu Helsinki–Tallinna-rautatietunneli, joka toteutuessaan yhdistäisi kaupungit. Kaupunginjohtajat Jussi Pajunen ja Edgar Savisaar allekirjoittivat aiesopimuksen tunnelin rakentamista koskevan selvityksen laatimisesta 28. maaliskuuta 2008. Esiselvitys valmistui vuonna 2015. Tuolloin Helsingin johtajat ilmaisivat halunsa jatkaa Tallinnan-tunnelihanketta.

Tallinna ja Helsinki voisivat hyötyä tiiviimmästä taloudellisesta ja hallinnollisesta suhteesta. Kahden kaupungin joukkoliikenteet ja hallinnot saatettaisiin yhdistää. Viron Edgar Savisaar on povannut, että Helsingistä ja Tallinnasta voisi tulla Kööpenhaminaa ja Malmötä muistuttava kaksoiskaupunki. Savisaar ehdotti vuonna 2004, että Tallinnassa kadunnimet kirjoitettaisiin viron kielen lisäksi suomen kielellä.

Katso myös
----------

* Suomen ja Viron valtioliitto

Lähteet
-------

1. ↑  Demos Helsinki: Talsinki / Hellinna (PDF)
2. ↑  Jeffrey Sommers & Markku Sippola: Destroying Estonia *CounterPunch*.  24.10.2011.  Arkistoitu.  (englanniksi)
3. ↑  Samuli Laita: Helsingin johtajat haluavat jatkaa Tallinnan-tunnelihanketta *Helsingin Sanomat*.  11.2.2015. Viitattu 11.2.2015.
4. ↑  Aleksei Gunter: 'Talsinki' - a 21st century metropolis *The Baltic Times*.  20.10.2004. Viitattu 26.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Sanomat: Suomenlahti kapenee: Talsinki vuonna 2025 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Helsingin Sanomat: Helsingin johtajat haluavat jatkaa Tallinnan-tunnelihanketta
* Demos Helsinki: Talsinki / Hellinna (PDF)
**Alku Sirén** (ent. Olli Sirén, 6. tammikuuta 1984) on yksi Ravintolapäivän alullepanijoista. 

Hän on entinen viestintätoimisto Miltton Creativen toimitusjohtaja. Nykyään Sirén toimii suunnittelijana Milttonilla. 

Sirén on kotoisin Porvoon maalaiskunnasta, josta hän muutti lukiolaisena Helsinkiin. Hän on työskennellyt dj:nä Radio Helsingissä ja freelance-tuottajana.

Kaupunkitoimittajat ry valitsi Sirénin vuoden 2011 kaupunkilaiseksi. Aiemmin hän ryhmineen sai Suomi-palkinnon ravintolapäivän kehittämisestä. Palkittu ja maailmalle levinnyt Aleppon kellot -kampanja käynnistyi Sirénin ehdotuksesta.

Sirén on ollut ideoimassa myös We Love Helsinki -tapahtumia, esimerkiksi Lasten Kaupunki -tapahtumaa ja Soivaa Korttelia sekä Kuorokäytävä-tapahtumaa Sofiankadulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Ikola, Vilma: Uusi Alku *Helsingin Sanomat*.  22.2.2023. Viitattu 30.3.2024.
2. ↑  Olli Sirén - kaupunkiaktivisti, City-lehti viitattu 13.4.2012
3. 1 2  Aleppon kellot valittiin vuoden 2016 mahdollisuusviestijäksi *kirkkojakaupunki.fi*. Viitattu 26.1.2018.
4. ↑   "Yle Uutiset Uusimaa | Yle Uutiset Uusimaa 16-04-2019 klo 18-21". fi
5. 1 2  Kirsi Hemánus, Kaupunki on meidän! Kotiliesi 4/2012, s. 80-83
6. 1 2  Ravintolapäivän nokkamies Olli Sirén on vuoden kaupunkilainen. *Ylen Uutiset*.  4.1.2012.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 5.1.2012.
7. ↑  Suomi-palkinnot kaupunkikulttuurin ja kansalaisaktivismin edistäjille Ylen uutiset viitattu 5.1.2012
8. ↑  #Alepponkellot *evl.fi*.  Arkistoitu 27.1.2018. Viitattu 26.1.2018.
**Sofijivkan puisto** (ukr. парк «Софіївка», *park "Sofijivka"*, puol. *park Zofiówka*) on Umanin kaupungissa sijaitseva kasvitieteellinen puisto ja arboretum. Puisto on yksi Ukrainan kuuluisimmista. Puiston toiminnasta vastaa nykyään Ukrainan tiedeakatemian alaisuudessa oleva biologian osasto. Puiston pääsisäänkäynti sijaitsee osoitteessa Kiovankatu 12a (ukr. вул. Київська, 12а, *vul. Kijivska, 12a*).

Puistoa alettiin rakentaa vuonna 1796 puolalaisen kreivi Stanisław Szczęsny Potockin aloitteesta, ja rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1802, jolloin tämä paljasti puiston kreikkalaisen vaimonsa Sofian syntymäpäiväjuhlissa. Sofia oli kiinnostunut kreikkalais-roomalaisesta taiteesta, mikä näkyi alusta asti puiston suunnittelussa. Ympäri puistoa löytyy marmoripatsaita, jotka esittävät pääsääntöisesti muinaisten kreikkalaisten jumalia sekä antiikin filosofeja ja runoilijoita. Pinta-alaa puistolla on 160 hehtaaria ja sen alueella kasvaa yli 2000 eri puuta ja pensasta.

Historian saatossa puistoa on laajennettu useaan otteeseen: esim. Floran pavilionki rakennettiin vuosina 1842–1845. Vuonna 2019 sen välittömään läheisyyteen avattiin Nova Sofijivka -niminen puisto, jolla ei ole mitään yhtä yksittäistä teemaa: siihen kuuluu mm. japanilainen puutarha ja perinteistä ukrainalainen maatalo ja dinosauruspuisto, joka on Ukrainan suurin (4 hehtaaria ja 80 dinosaurusta). Puiston yhteydessä sijaitsee myös puiston nimeä kantava hotelli.

Vuonna 2007 järjestetysttä äänestyksessä puisto nimettiin yhdeksi Ukrainan seitsemästä ihmeestä.

Galleria
--------

* Floran paviljonkiFloran paviljonki
* Sofia Potockia esittävä pronssipatsasSofia Potockia esittävä pronssipatsas
* Tethisin luolaTethisin luola

Lähteet
-------

1. ↑  Uman miracle. Sofiyivka Park *Visit Ukraine*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Контакти *Національний дендрологічний парк "Софіївка" НАН України*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
3. ↑  Парк "Софіївка" в Умані *Національний дендрологічний парк "Софіївка" НАН України*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
4. ↑  Софіївка *Фонд Миколи Томенка «Рідна країна»*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
5. 1 2  7 чудес України, які обов'язково потрібно побачити *Офіційний сайт каналу 1+1*.  19.7.2023. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
6. ↑  Sofievka Park *European Route of Historic Gardens*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
7. ↑  Готель *Національний дендрологічний парк "Софіївка" НАН України*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
8. ↑  7 чудес України *Фонд Миколи Томенка «Рідна країна»*.  2024. Viitattu 23.3.2024. (ukrainaksi)
Triton-mallin mukainen kaaviokuva lähellä Diracin pistettä olevista hiukkasista.
**Cosmon** tai **Cosmonium** on hypoteettinen alkuräjähdyksen alussa ollut aineen muoto, jossa universumi olisi ollut tiiviissä aineenmuodossa Cosmon nimisessä hiukkasessa. Idean alkuperä on Georges Lemaître kehittämää, joka ehdotti ajatusta alkuatomista (*L'Hypothèse de l'Atome Primitif*) 1946. Hän havainnollisti tätä kuvittelemalla noin 30 kertaa auringon tilavuuden kokoisen alueen, joka sisältäisi koko Universumin massan jonka tiheys olisi noin {\displaystyle 10^{15}{\text{g cm}}^{-3}}. Tämä olisi hänen näkemyksessään hajonnut jossain 20 – 60 miljardin vuoden välissä. Tässä mallissa aine ei olisi kehittynyt singulariteetista toisin kuin nykyisen alkuräjähdysteorian mukaan. 

Ajatus jäi elämään ja sitä kehitti eteenpäin Maurice Goldhaber 1956. Hänen ehdotuksessansa ensin olisi ollut piste, jota kutsuttaisiin Universoniksi, joka olisi hajonnut Cosmon ja Anticosmon pareiksi. Goldhaber pohti minkä takia ainetta on olemassa jos alkuräjähdyksessä syntyi tasainen määrä kumpaakin. Yksi selitys tähän on aineen epäsymmetria, jokaista 1001 ainetta kohti on voinut olla esimerkiksi 1000 antiainetta. Goldhaberin ehdottomassa mallissa cosmon ja anticosmon olisivat lentäneet erilleen ja näin ollen selittäisi aineiden eroamisen ilman epäsymmetriaa.

Vuonna 1989 Hans Dehmelt pyrki nykyaikaistamaan ajatusta alkuatomista. Hänen hypoteesissa Cosmonium olisi universumin alussa ollut aineen raskain muoto.

Lähteet
-------

1. ↑  Lemaître, Georges: *L'Hypothèse de l'Atome Primitif*. Neuchâtel: Éditions du griffon. Worldcat (viitattu 15.4.2016). (ranskaksi)
2. ↑  *Georges Édouard Lemaître*. Artikkeli tietosanakirjasta. Encarta Multimedia Encyclopedia, Microsoft® Student 2009 [DVD]. 2009. (englanniksi)
3. ↑  Kragh, Helge ja toimittajina Holder, D. Rodney ja Mitton, Simon: ‘The Wildest Speculation of All’: Lemaître and the Primeval-Atom Universe. (Sivu 29, kertoo enemmän idean yksityiskohdista) *Springer Berlin Heidelberg*, 2012, s. 23-38.  Springer Berlin Heidelberg. doi:10.1007/978-3-642-32254-9\_3. ISSN 0067-0057. Tutkimus. Viitattu 15.4.2016.  (englanniksi)
4. ↑  Goldhaber, Maurice: Speculations on Cosmogony.  *Science*, 3.8.1956, nro Vuosikerta 124, lehden numero 3214, s. 218-219. ISSN 0036-8075. doi:10.1126/science.124.3214.218. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
5. ↑  Dehmelt, Hans: Experiments with an isolated subatomic particle at rest.  *Reviews of Modern Physics*, Heinäkuu 1990, 62. vsk, nro 3, s. 525--530.  American Physical Society. doi:10.1103/RevModPhys.62.525. Artikkeli.  (englanniksi)
6. ↑  Dehmelt, Hans: Triton,... electron,... cosmon,...: An infinite regression?.  *Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America*, 1989, 86. vsk, nro 22, s. 8618-8619. Artikkeli. Viitattu 15.4.2016.  (englanniksi)
Heorhi Sudakov Šah’tar Donetskin Mestarien liigan ottelussa syyskuussa 2022.
**Heorhi Sudakov** (s. 1. syyskuuta 2002 Brjanka) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Ukrainan liigassa pelaavaa Šah’tar Donetskia. Hän on pelannut Ukrainan A-maajoukkueessa vuodesta 2021.

Sudakov pelasi juniorisarjoissa Sokil Brjankan, Metalist Harkovan ja vuodesta 2017 Šah’tar Donetskin joukkueissa. Hän nousi Šah’tar Donetskin edustusjoukkueeseen syksyllä 2020. Hän on pelannut maaliskuun 2024 puoliväliin mennessä 63 Ukrainan liigan ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän on pelannut Mestarien liigassa 15 ottelua ja tehnyt maalin lokakuussa 2023 vierasottelussa Barcelonaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt maalin helmikuussa 2024 vierasottelussa Marseillea vastaan.

Sudakov pelasi Ukrainan alle 16-, alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 Ukraina ylsi välieriin ja Sudakov oli kolmella maalillaan turnauksen maalintekijätilaston jaetulla ykkössijalla: hän teki maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa Espanjaa vastaan ja kaksi maalia puolivälierässä Ranskaa vastaan.

Sudakov pelasi Ukrainan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2021 ystävyysottelussa Bahrainia vastaan. Hän kuului Ukrainan joukkueeseen kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa mutta ei päässyt kentälle. Hän palasi maajoukkueeseen maaliskuussa 2023 ja kuului vakiokokoonpanoon vuoden 2023 aikana pelatuissa ja maaliskuun 2024 jatkopeleihin huipentuneissa EM-karsinnoissa. Hän on pelannut maaliskuun 2024 loppuun mennessä 14 A-maaottelua, joissa hän on ollut 11 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin lokakuussa 2023 EM-karsinnan kotiottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heorhi Sudakov Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Ukrainan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Buštšan |
2 Sobol |
3 Sudakov |
4 Kryvtsov |
5 Sydortšuk |
6 Stepanenko |
7 Jarmolenko |
8 Malinovskyi |
9 Jaremtšuk |
10 Šaparenko |
11 Marlos |
12 Pjatov |
13 Zabarnyi |
14 Makarenko |
15 Tsyhankov |
16 Mykolenko |
17 Zintšenko |
18 Bezus |
19 Bjesjedin |
20 Zubkov |
21 Karavajev |
22 Matvijenko |
23 Trubin |
24 Tymtšyk |
25 Popov |
26 Dovbyk |
Valmentaja Ševtšenko
**Paul Erik Fogelberg** (s. 26. elokuuta 1935 Pori) on suomalainen maantieteilijä ja maantieteen professori emeritus. Hän toimi Helsingin yliopiston ruotsinkielistä opetusta varten perustetussa maantieteen professorin virassa vuosina 1982–1998 ja Helsingin yliopiston II vararehtorina vuosina 1992–1998.

Fogelberg tuli ylioppilaaksi Tampereen ruotsinkielisestä yhteiskoulusta (Svenska samskolan i Tammerfors) vuonna 1953. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian kandidaatiksi (1962), maisteriksi (1964), lisensiaatiksi (1966) ja tohtoriksi (FT 1970).

Huomionosoituksia
-----------------

Fogelberg on saanut useita huomionosoituksia työstään. Fogelbergille myönnettiin Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto vuonna 1975 yhdessä Stig Jaatisen ja Henrik Österholmin kanssa teoksesta *Skärgård i omvandling* (1975). Suomen Tiedeseuran jäseneksi Fogelberg valittiin vuonna 1982. Vuoden tiedetoimittajaksi hänet valittiin vuonna 1998. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Suomen Tiedeseuran hopeinen mitali ansioistaan seuran julkaisusarjan (*Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk*) toimittajana. Hänelle on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan komentajan ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarin arvo sekä valtion virka-ansiomerkki. Helsingin yliopiston Pacius-palkinto. Hän on Helsingin yliopiston musiikkiseuran kunniajäsen (1998) ja Tiedekeskus Heurekan kunniajäsen (2002). Muutamia musiikkiin liittyviä ansioristejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leena Ellonen (toim.), *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 27 heinäkuuta 2021), s. 117View and modify data on Wikidata
2. ↑  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnot 1968–2009 (PDF) Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta. Viitattu 26.7.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Arkistoitu kopioJäsenluettelo - Varsinaiset jäsenet (pdf)  24.2.2021. Suomen Tiedeseura, scientiarum.fi.  Arkistoitu 27.7.2021. Viitattu 27.7.2021.
4. ↑  Vuoden tiedetoimittaja -palkinto ja Vuoden tiedeviestintäpalkinto tulevat kollegoilta tiedetoimittajat.fi. Viitattu 27.7.2021.
5. ↑  Arkistoitu kopioLyhyesti - Suomen Tiedeseura palkitsi *Tieteessä tapahtuu 5/2008*.  2008.  Arkistoitu 27.7.2021. Viitattu 27.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Fogelberg, Paul hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Asterix** on alankomaalainen keskimyöhäinen perunalajike, joka perustuu Cardinalin ja SVP Ve 70-9:n risteytykseen vuodelta 1990. Peruna on kuoreltaan punainen ja soveltuu myös ranskanperunoiden raaka-aineeksi.

Asterix kuuluu Suomen noin 40 perunalajikkeen suosituimpiin lajikkeisiin.

Asterixin tärkkelyspitoisuus on 15,5 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan jauhoiseksi yleisperunaksi.

Suomessa viljelty Asterix on myös vientiperuna. Sen siemeniä viedään Venäjälle.

Lähteet
-------

* Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006[vanhentunut linkki] (pdf)
* Perunantutkimuslaitos via Agrimarket: Kantaperunan ruokaperunalajikkeiden vertailu (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Siemenperunakeskus: Asterix (Arkistoitu – Internet Archive), luettu 30.5.2007
2. ↑  Finfood uutispalvelu via Nettikeittiö: Lajikkeita yli neljäkymmentä, luettu 27.5.2007
3. ↑  Paavo Ahvenainen: Perunalajikkeet kansallisessa lajikeluettelossa ja virallisissa lajikekokeissa 2001, luettu 1.6.2007
4. ↑  Kuuma Peruna 1/2004 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) s. 16

Suomen yleisperunaperunalajikkeet

* Asterix (1990)
* Bellona
* Idole
* Matilda
* Sabina


Suomen perunalajikkeet
Suomen perunalajikkeet aakkosjärjestyksessä
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi) |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977 |
Swift (tuontiperuna)  |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982 |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi) |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?
  
 n • k • m
**Playboi Carti** on yhdysvaltalaisen rap-artisti Playboi Cartin ensimmäinen kaupallinen mixtape. Se julkaistiin AWGE:n ja Interscope Recordsin kautta 14. huhtikuuta 2017.  Tuotannosta vastasi pääasiassa Pi'erre Bourne useiden muiden levytuottajien, kuten Harry Fraudin, Hit-Boyn, Jake Onen ja Southsiden kanssa. Mixtapella vierailevat yhdysvaltalaiset rap-artistit Lil Uzi Vert, ASAP Rocky sekä hollantilainen laulaja Leven Kali.  Mixtapen fyysinen versio julkaistiin 6. lokakuuta 2017 ja vinyylipainos 17. marraskuuta 2017. 

Mixtapea mainostettiin neljällä kappaleella – "Lookin", "Wokeuplikethis", ''Let It Go'' ja "Magnolia", joista jälkimmäisin debytoi sijalla 29 US Billboard Hot 100 -listalla. *Playboi Carti* debytoi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalla 12. Recording Industry Association of America (RIAA) myönsi mixtapelle platinalevyn 2. maaliskuuta 2020 yli 1 000 000 myydyn kappaleen kunniaksi.

Taustat ja mainostus
--------------------

Neljä kappaletta julkaistiin ennen mixtapelta ennen julkaisua. Nämä olivat "Lookin" ja ''Wokeuplikethis'', joissa kummassakin yhdysvaltalainen rap-artisti Lil Uzi Vert, jotka julkaistiin 9. ja 10. maaliskuuta 2017. Kappaleet "Magnolia" ja "Let It Go" julkaistiin 14. huhtikuuta 2017.

Musiikkivideo "Magnolialle" julkaistiin 10. heinäkuuta 2017. Sen ohjasi Hidji Films, ja siinä on cameo-esiintymiset kappaleen tuottajalta Pi'erre Bournelta sekä cameo-esiintymisiä Southsidelta, ASAP Rockylta, Slim Jxmmilta, A Boogie with da Hoodielta, Don Qlta, Navilta, Casanovalta, Smooky Margielaalta, Squidnicelta sekä Cashilta. Musiikkivideo on kerännyt yli 193 miljoonaa katselukertaa marraskuuhun 2023 mennessä. 

Musiikkivideo kappaleelle "Wokeuplikethis" julkaistiin 9. elokuuta 2017. Musiikkivideossa esiintyy Lil Uzi Vert, ja se on kerännyt 91 miljoonaa katselukertaa marraskuuhun 2023 mennessä. 

Musiikkivideo kappaleelle "New Choppa" julkaistiin 31. elokuuta 2017. Siinä on mukana ASAP Rocky, ja se on kerännyt yli 32 miljoonaa katselukertaa marraskuuhun 2023 mennessä.

Kappaleet
---------

1. Location - 2.48
2. Magnolia - 3.01
3. Lookin - 3.03 (feat. Lil Uzi Vert)
4. Wokeuplikethis - 3.55 (feat. Lil Uzi Vert)
5. Let It Go - 2.30
6. Half & Half - 3.47
7. New Choppa - 2.06 (feat. ASAP Rocky)
8. Other Shit - 2.48
9. No. 9 - 3.19
10. Dothatshit! - 3.04
11. Lame Niggaz - 2.53
12. Yah Mean - 2.45
13. Flex - 4.00 (feat. Leven Kali)
14. Kelly K - 4.31
15. Had 2 - 2.19

Lähteet
-------

1. ↑  Joshua Espinoza: Playboi Carti's Debut Mixtape Is Finally Here *Complex*. Viitattu 26.11.2023. (englanniksi)
2. ↑  Listen To Playboi Carti’s Self-Titled Debut Mixtape *The FADER*.  13.4.2017. Viitattu 26.11.2023. (englanniksi)
3. ↑   "Playboi Carti". Playboi Carti (käsikirjoitus). AWGE/Interscope. 2017.
4. ↑   "Playboi Carti - Magnolia (Official Video)". fi-FI
5. ↑   "Playboi Carti - wokeuplikethis\* ft. Lil Uzi Vert (Official Video)". fi-FI
6. ↑   "Playboi Carti - New Choppa ft. A$AP Rocky (Official Video)". fi-FI
**Krisamis** (m.kreik. Κρίσαμις, lat. *Crisamis*) oli usean antiikin kreikkalaisen lääkärin nimi asklepiadien suvussa.

Krisamis I
----------

Krisamis oli Dardanoksen poika ja Kleomyttades I:n isä, ja Johannes Tzetzeen mukaan viidettä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Jos hän oli historiallinen henkilö, hän ajoittuisi noin 1000–900-luvuille eaa.

Krisamis II
-----------

Krisamis oli Sostratos II:n poika ja Kleomyttades II:n isä, ja Tzetzeen mukaan yhdeksättä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Jos hän oli historiallinen henkilö, hän ajoittuisi noin 800–700-luvuille eaa. Hänet mainitaan nimityksellä "kuningas Krisamis", mutta ei tiedetä, mitä maata hän olisi hallinnut. Joissakin antiikin lähteissä Krisamis ei ollut Kleomyttadeen vaan Theodoros II:n isä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Crisamis (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Smith, William: "Crisamis (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. 1 2  Johannes Tzetzes: *Khiliades* 155, teoksessa Fabric. *Bibl. Graec.* vol. xii, s. 680, ed. vet.
4. ↑  *Kirje Artakserkseelle* (*Epistula ad Artaxerxem*), teoksessa *Hippocr. Opera*, vol. iii, s. 770.
**Gramat** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Alzoujoen varrella, noin 38 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.

Kaupunki sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla vanhojen roomalaisten teiden risteyksessä. Sijainti on johtanut myös useisiin valloituksiin ja ryöstöretkiin. 700-luvulla kaupunkiin hyökkäsivät arabit, ja sen jälkeen 800- ja 1000-luvuilla normannit. Satavuotisessa sodassa (1337-1453) kaupunki tuhoutui jälleen. 1300-luvun lopulla asukkaita oli vain 7 henkilöä. 1500-luvulla Ranskan uskonsodissa aikana Gramat oli jälleen ryöstöjen kohteena, vuorotellen katolilaisten ja protestanttien tekemänä.

Kaupungin keskustassa oleva Pyhän Pietarin kirkko on valmistunut vuonna 1925. Vanha kirkko, jota ei enää ole olemassa, sijaitsi keskustan ulkopuolella. Vanhaan Pyhän Pietarin kirkkoon tehtiin vuonna 1853 urut, jotka kuuluvat historiallisten monumenttien luetteloon. Urut siirrettiin uuteen kirkkoon sen valmistuttua. 

  

* Pyhän Pietarin kirkkoPyhän Pietarin kirkko
* KellotorniKellotorni

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 13.10.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Histoire Ville de Gramat.  Arkistoitu 13.10.2022. Viitattu 13.10.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Patrimoine Ville de Gramat.  Arkistoitu 13.10.2022. Viitattu 13.10.2022. (ranskaksi)
4. ↑  Lacapelle-Marival > Rocamadour Tour de France 2022. Viitattu 13.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gramat** Wikimedia Commonsissa
Qattaran syvänkö Egyptin kartalla
**Qattaran syvänkö** (arab. منخفض القطارة‎, *Munḫafaḍ al-Qaṭṭāra*) on Egyptin alueella Libyan aavikolla sijaitseva maanpinnan painuma, jonka syvin kohta on 133 metriä merenpinnan tason alapuolella. Syvänkö on laajuudeltaan 18 000 neliökilometriä (hieman Laatokkaa pienempi), leveydeltään 80 ja pituudeltaan 120 kilometriä. Syvängön pohjalla on suolatasanko.

Alueen kuvaus
-------------

Hiekkadyynejä Qattaran syvängöllä
Syvängön luoteis- ja pohjoisosissa on suolaisia soita. Syvängöllä on laajoja suolakenttiä, jotka toisinaan täyttyvät vedellä. Näissä on kova kuori ja alla mutaa. Alueen suurin keidas, neljän neliökilometrin laajuinen ja murtovetinen Moghran keidas, on asumaton, ja sen kasvillisuus on pääasiassa ruokoa. Akasiat kasvavat yleensä kuivissa painumissa (wadi). 

Alueella elää gepardeja. Muita nisäkkäitä alueella ovat kaksi gasellilajia, aavikkokettu, shakaali, aavikkojänis. Villejä muflonien ja lampaiden sukulaislajeja ja keihäsantilooppeja (*Oryx*) on myös elänyt alueella, mutta nykyään kannat ovat pieniä, tai ne ovat hävinneet. Vakituisia asutuksia alueella ei ole. Vaeltavat beduiinit ja heidän eläimensä käyttävät alueen vesipaikkoja etenkin kuivina aikoina.

Toinen maailmansota
-------------------

Toisessa maailmansodassa syvänkö oli este suurimmalle osalle sotilasajoneuvoista, etenkin panssarivaunuille. El Alameinin taistelussa tankit joutuivat kiertämään suolasuot ja -järvet jyrkkien rinteiden viertä, mikä osaltaan ratkaisi taistelun kulkua.

Vesivoiman mahdollisuus
-----------------------

Välimereltä on syvängölle matkaa noin 80 kilometriä. Vesitunnelin ja -voimalan rakentaminen merestä syvängön alueelle voisi tuottaa huomattavan energiamäärän.*kenen mukaan?*

Lähteet
-------

* Annotations. Central University Libraries at Southern Methodist University. Vol. VI, No. 1, Spring 2004.
* Manlius, M. Menardi-Noguera, A. and Andras Zboray, A. (2003). Decline of the Barbary sheep (*Ammotragus lervia*) in Egypt during the 20th century: literature review and recent observations. *J. Zool. (London)* 259: 403–409.
* Nora Berrahmouni and Burgess, Neil (2001] *Saharan halophytics (PA0905)*. World Wildlife Fund; online.
* Saleh, M.A. Helmy, I. and Giegengack (2001) The Cheetah, *Acinonyx jubatus* (Schreber, 1776) in Egypt (Felidae, Acinonychinae). *Mammalia* 65 (2): 177-194.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesivoimalaehdotus (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kfar Daromin taistelu** oli Israelin itsenäisyyssodan aikainen taistelu juutalaisen Kfar Daromin kibbutsiin hallinnasta. Taistelut alkoivat hieman ennen sotaa muslimiveljeskunnan hyökkäyksillä hieman ennen sotaa. Sodan syttyessä se oli yksi egyptiläisten ensimmäisistä kohteista. Hyökkäyksen epäonnistuttua he tyytyivät kuitenkin kiertämään kibbutsin, jonka piiritetyt puolustajat hylkäsivät lopulta 8. – 9. heinäkuuta.

Tausta
------

Kfar Daromin kibbutsin jäseniä vuonna 1948.
Kfar Darom oli juutalaisten siirtolaisten vuonna 1946 perustama kibbutsi, joka oli saanut nimensä vanhemman historiallisen paikkakunnan mukaan. Kibbutsi sijaitsi Palestiinan rannikkoa pitkin kulkevan tien sivussa Rafahin ja Gazan välillä.

Taistelu
--------

Egyptin muslimiveljeskunnan vapaaehtoiset asemiehet tekivät iskuja Kfar Daromia vastaan jonkion aikaa ennen Israelin itsenäisyyssodan syttymistä. Hyökkäykset 10. huhtikuuta ja 11. toukokuuta kuitenkin torjuttiin.

Egyptin vakinaisen armeijan joukot ylittivät rajan Israeliin itsenäisyyssodan syttyessä yöllä 15. toukokuuta. Jalkaväekä tuki tykistö ja panssariajoneuvot. Kfar Darom oli Israelin puolustuslijan etutukikohta ja Nirimin ohella toinen egyptiläisten ensimmäisistä tavoitteista. Kfar Daromia puolusti 40 kibbutsin miestä ja naista, sekä noin 20 Palmahin jäsentä. Puolustajilla oli kevyiden käsaseiden lisäksi PIAT-panssaintorjuntasinkoja ja polttopulloja. Palmahin oli tarkoitus vahvistaa kibbutsia, mutta vahvistuksia tuonut kolona väijytettiin yöllä 14. – 15. toukokuuta.

Auringon nousun jälkeen 15. toukokuuta egyptiläisten Said Tahan komentama 1. pataljoona aloitti hyökkäyksen kibbutsia vastaan. Tukena oli pannsariajoneuvoja. Hyökkäys johti kuitenkin useiden sotilaiden kuolemaan. Muutamat ajoneuvot tuhoutuivat tai vaurioituivat. Puolustajista kaatui kolme ja haavoittui 30. Hyökkääjät vetäytyivät ja päätyivät sen jälkeen kiertämään kibbutsin edeten kohti Gazaa.

Seuraukset
----------

Illalla 15. toukokuuta egyptiläisten 1. ja Ahmed Ali al-Muwawin johtama 9. pataljoona yhdistyivät Gazassa ja hyökkäys jatkui kohti pohjoista. Kfar Darom jäi piiritettynä etenevien egyptiläisten selustaan. Kibbutsin puolustamista pidettiin pidemmän päälle mahdottomana. Sen pouolustajat hylkäsivät kibbutsin ja heidän onnistui 8. – 9. heinäkuuta vetäytyä israelilaisten puolustuslinjoille saakka. Egyptiläiset valtasivat tyhjän kibbutsin, joka perustettiin uudelleen vuonna 1970. Israelilaiset tyhjensivät Gazan kaistalla sijainneen kibbutsin vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 58–59. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Morris, Benny: *1948 : A History of the First Arab-Israeli War*, s. 167, 235–237, 278. Yale University Press, 2008. ISBN 978-0-300-12696-9. (englanniksi)
Preussin vapaavaltion aikana maapäivät kokoontui Berliinissä Abgeordnetenhaus -nimisessä rakennuksessa. Valokuva on vuodelta 1900.
**Preussin maapäivien** (saksaksi *Preußischer Landtag*), eli parlamentin, toiminta perustui Preussin kuninkaan helmikuussa 1850 antamaan perustuslakiin, mutta se kokoontui kuningas Fredrik Vilhelm IV:n koollekutsumana ensimmäisen kerran jo huhtikuussa vuonna 1847. Maapäivillä oli kaksi kamaria, ylähuone ja alahuone. Ylähuoneen jäsenet joko edustivat suurmaanomistajia ja suuria kaupunkeja tai olivat kuninkaan nimittämiä. Vuonna 1854 ylähuone nimettiin virallisesti herrainhuoneeksi. Alahuoneen jäsenet valittiin vaaleilla, joissa äänioikeus oli kolmeen eri luokkaan jaetuilla veronmaksajilla.

Katso myös
----------

* Frankfurtin kansalliskokous

Lähteet
-------

1. ↑  Prussia - German Empire, Hohenzollern Dynasty, Unification *britannica.com*.
2. ↑  Svanström, Ragnar: *Kansojen historia. Osa 19. Kansallisuusliikkeet*, s. 85-87. WSOY, 1984. ISBN 951-0-09747-0.
**Netcycler** on Netcycler Oy:n kehittämä nettipohjainen tavaranvaihtopalvelu, jossa hankitaan ja annetaan tavaroita tekemällä  vaihtokauppoja tai antamalla ilmaiseksi. Palvelussa kierrätetään uusiokäyttöön tyypillisiä kodin tavaroita, vaatteita, kirjoja, huonekaluja, lastentarvikkeita, elokuvia, elektroniikkaa, urheiluvälineitä jne. Palvelussa käytetään Netcyclerin patentoimaa vaihtorinkiteknologiaa, joka huomattavasti parantaa vaihtojen todennäköisyyttä verrattaessa suoraan henkilöltä henkilölle vaihtoon. Yrityksen tavoitteena on edistää tavaroiden kiertoa ja siten vähentää kulutuksesta aiheutuvaa ympäristökuormitusta. 

Palvelu avattiin Suomessa maaliskuussa 2010 ja Saksassa lokakuussa 2010. Palvelu avattiin myös Britanniassa toukokuussa 2011. 

Netcyclerilla on yli 110 000 rekisteröitynyttä käyttäjää Suomessa, Saksassa ja Britanniassa. Palvelun peruskäyttö on ilmaista, lisäksi yritys tarjoaa maksullisia logistiikkapalveluita sekä yrityksille suunnattuja palveluita.

Sivusto ei ole toiminut ainakaan tammikuun 2014 jälkeen sosiaalisen median viestien mukaan, eikä ylläpito ole kommentoinut asiaa, saati korjannut vikoja. 6.6.2014 yritys ilmoitti sulkevansa palvelun kokonaan 19.6.2014.

Yritys on tehnyt pelkästään tappiota  koko olemassaolonsa aikana.

Katso myös
----------

* Sosiaalinen media
* Nettipalvelu

Lähteet
-------

1. ↑  Netcycler laajentuu Saksaan Markkinointi ja mainonta. Viitattu 4.1.2011.
2. ↑  Finder taloustiedot Fonecta.  Arkistoitu 13.5.2014. Viitattu 13.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Netcycler.fi
* Talouselämä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Voima (Arkistoitu – Internet Archive)
* Helsinki Times
* YLE Uusimusta
**Claire Gagnier** CM (28. maaliskuuta 1924 Montreal, Quebec – 25. joulukuuta 2022) oli kanadalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Gagnier sai viulunsoiton opetusta isältään René Gagnierilta ja aloitti 14-vuotiaana laulutunneilla käymisen opettajanaan Roger Filiatrault. Vuonna 1944 hän voitti ensimmäisen palkinnon CBC:n ohjelmassa *Singing Stars of Tomorrow*. Gagnier pääsi stipendillä opiskelemaan Juilliard Schooliin sopraano Muriel Tannahillin johdolla. Näyttämödebyyttinsä hän teki 31. toukokuuta 1945 Montrealissa Susannan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Figaron häät*. Gagnier esiintyi useissa radio- ja televisiotuotannoissa muun muassa Giacomo Puccinin oopperoista *La bohème* ja *Madama Butterfly*. Hän oli säännöllinen vieras CBC:n radio-ohjelmassa *Serenade for Strings* kapellimestari Jean Deslauriersin kanssa ja osallistui myös CBC:n televisio-ohjelmiin *À la claire fontaine* sekä *The Jackie Rae Show*.

Gagnierin oopperarooleihin kuului Mozartin ja Puccinin roolien lisäksi muun muassa Micaëla (*Carmen*). Hän esitti myös operettia ja musiikkikomediaa. Gagnier esiintyi muiden muassa Grace Mooren, Witold Małcużyńskin, Andre Kostelanetzin, Percy Faithin, Wilfrid Pelletierin, Richard Verreaun ja Léopold Simoneaun kanssa. Hänelle myönnettiin vuonna 1972 Prix Calixa-Lavallée. Gagnierista tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1990, ja hänet valittiin Canadian Opera Hall of Fameen vuonna 1996.

Gagnier kuului suureen muusikkosukuun. Hänen isoisänsä oli klarinetisti Joseph Gagnier.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Claire Versailles, Guy Gallo, Gilles Potvin, Cécile Huot, Claire Gagnier The Canadian Encyclopedia 10.1.2023, viitattu 9.4.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Antoine Léger Dionne, Le dernier Noël du « rossignol canadien » La Presse 29.12.2022, viitattu 9.4.2024 (ranskaksi)
Fortunatus. Ensimmäisen painoksen nimiösivu vuodelta 1509.
**Fortunatus** on saksalainen kansankirja, joka on sepitetty 1500-luvun alussa. Sen vanhin tunnettu painos ilmestyi Augsburgissa 1509. Se on luultavasti syntynyt ulkomaisen mallin mukaan, ainakin käyttämällä tunnettuja kertomusaineksia. Tekijä on tuntematon.

Kirjan sankari Fortunatus saa haltuunsa kukkaron, joka ei koskaan tyhjene, sekä taikalakin, jonka avulla hän silmänräpäyksessä voi siirtyä minne tahtoo. Hänen pojilleen nämä taikaperinnöt koituvat onnettomuudeksi.

Tarinan dramatisoi ensiksi Hans Sachs (1553) ja sittemmin englantilainen Thomas Dekker nimellä *The pleasant comedie of old Fortunato* (1600). Kiertelevät englantilaiset näyttelijät toivat sen 1600-luvulla Saksaan, missä se pysyi pitkään nukketeatterin ohjelmistossa. Vapaasti aihetta on käsitellyt Ludwig Tieck teoksessaan *Phantasus* (3. osa) ja Adelbert von Chamisso nuoruudenteoksessaan *Fortunati Glücksäckel und Wunschhütlein* (Kosemannin julkaisema 1895).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fortunatus, Tietosanakirja osa 2, palsta 1165, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fortunatus** Wikimedia Commonsissa
**Maria Schell** (alk. **Margarete Schell**, 15. tammikuuta 1926 Wien, Itävalta – 26. huhtikuuta 2005 Preitenegg, Kärnten) oli itävaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli sveitsiläinen kirjailija ja äitinsä itävaltalainen näyttelijä. Hän oli myös näyttelijä Maximilian Schellin ja vähemmän tunnettujen näyttelijöiden Carl Schellin ja Immy (Immaculata) Schellin vanhempi sisar.

Schell oli päätähti muun muassa elokuvissa *Mutta suurin kaikista* (*The Heart of the Matter*, 1953), *Ansa* (*Gervaise*, 1956), *Valkeat yöt* (*Le Notti Bianche*, 1957), *Karamazovin veljekset* (*The Brothers Karamazov*, 1958), jossa hän näytteli Grushenkaa, *Hirsipuu* (*The Hanging Tree*, 1959), *Cimarron* (1960) ja *Teräsmies* (*Superman: The Movie*, 1978). Hänen vastanäyttelijöinään toimivat muun muassa Yul Brynner, Gary Cooper ja Marlon Brando. Schell oli vierailevana tähtenä televisiosarjan *Vanha kettu* kolmessa jaksossa. Hänen viimeinen julkinen esiintymisensä oli Maximilian Schellin dokumentin *My Sister Maria* ensi-illassa vuonna 2002. Maria Schell sai naispääosastaan elokuvassa *Viimeinen silta* ulkomaan Jussi-palkinnon vuonna 1955.

Schell oli naimisissa kahdesti, ensin Horst Hächlerin ja myöhemmin Veit Relinin kanssa. Hänellä on toisesta avioliitostaan tytär, näyttelijä Marie Theres Kroetz-Relin (1966). 

Korkean iän ja sairauden rasittama Maria Schell vietti erakkoelämää Kärntenissä Itävallan Alpeilla, kunnes kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 2005. Hänen kuolemansa jälkeen Maximilian Schell julkaisi lausunnon, jonka yhdessä osassa sanottiin: "Elämänsä loppua kohden hän kärsi hiljaa eikä kukaan kuullut hänen valitustaan. Ihailen häntä siitä syystä. Hänen kuolemansa saattoi olla hänelle pelastus. Mutta ei minulle. Hän on korvaamaton."*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Filmiaura Jussit.fi: Jussi-voittajat kautta aikojen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Maria Schell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Maria Schell Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Majavapadon taistelu** oli vuoden 1812 sodan aikana käyty yhteenotto Yhdysvaltojen sotilaiden ja brittien puolella taistelleiden intiaanien välillä 24. kesäkuuta 1813. Taistelu päättyi amerikkalaisten tappioon.

Tausta
------

Laura Secord varoittaa James FitzGibbonia.
Ylä-Kanadaan hyökänneet amerikkalaisjoukot olivat vallanneet Fort Georgen toukokuussa 1813. Tarkoituksena oli edelleen jatkaa taisteluja Kanadan maaperällä. 24. kesäkuuta everstiluutnantti Charles G. Boerstlerin johtama 500:n amerikkalaissotilaan joukko lähti Fort Georgelta tavoitteenaan ottaa yhteen brittien etuvartioaseman joukkojen kanssa majavapadolla (engl. *Beaver Dams*). Brittijoukkoja asemalla johti luutnantti James FitzGibbon.

FitzGibbon sai tietää amerikkalaisten etenemisestä etukäteen. Laura Secord, jonka aviomies oli haavoittunut Queenston Heightsin taistelussa, oli sattumalta kuullut amerikkalaisten keskustelevan keskenään tulevasta hyökkäyksestä. Hän matkasi 30 kilometriä varoittaakseen brittejä, mutta koska hän ei osannut kertoa yksityiskohtaisempaa tietoa amerikkalaisjoukoista, FitzGibbon päätti odottaa lisätietoja. 24. kesäkuuta intiaanitiedustelijat olivat kertoneet havainneensa etenevät amerikkalaiset kapteeni Dominique Ducharmelle, joka tiedotti edelleen asiasta FitzGibbonille. Boerstler oli tietoinen joukkojensa tulleen havaituksi, mutta hän päätti silti jatkaa etenemistään.

Taistelu
--------

Taistelun muistomerkki.
Taistelu alkoi amerikkalaisjoukkojen edettyä lähelle metsikköä majavapadon tuntumassa nykyisessä Thoroldissa 24. kesäkuuta. Heitä odottamassa oli väijyksissä joukko intiaanisotureja. Tuli avattiin noin kello 09.00. Laukaustenvaihto kesti kolme tuntia. Lopulta amerikkalaiset olivat valmiita antautumaan, mutta he pelkäsivät kohtaloaan intiaanien käsissä. FitzGibbon saapui neuvottelemaan amerikkalaisten kanssa mukanaan 50 brittisotilasta. Hän uskotteli amerikkalaisille tulossa olevan vielä paljon enemmän brittejä ja väitti myös, että jos taistelut jatkuisivat, hän ei pystyisi hillitsemään intiaanisotureja. Amerikkalaiset antautuivat lopulta vasta majuri P. W. De Harenin tuotua paikalle lisävahvistuksia.

Seuraukset
----------

Amerikkalaiset olivat menettäneet itse taistelun aikana 25 miestä kaatuneina ja 50 haavoittuneina. Intiaanit menettivät 5 kaatunutta 20–25 haavoittunutta. Amerikkalaiset joutuivat myöhemmin perääntymään Niagaran niemimaalta ja Yorkista. He olivat kärsineet tappion, mutta sittemmin voittajien puolella on kiistelty siitä, miten suuri osuus voitosta oli brittien tai intiaanien vastuulla.

Taistelupaikka on nykyisin historiallinen puisto. Paikalla on vuonna 1874 pystytetty muistomerkki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jason Ridler: Battle of Beaver Dams *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 10.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Ronald J. Dale: Battle of Beaver Dams National Historic Site of Canada *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 10.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Markku Henriksson: *Kanada : Vaahteralehden maa*, s. 117. Gaudeamus, 2006. ISBN 978-952-495-975-9.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jukka Savolainen** on suomalainen sosiologi, joka amerikkalaisen Wayne State Universityn sosiologian ja kriminologian professori. Hän on valmistunut tohtoriksi New Yorkin osavaltionyliopistosta ja sitä ennen maisteriksi Helsingin yliopistosta.

Savolainen on kritisoinut akateemista maailmaa ja sosiologian alaa vasemmistolaisuuteen kallellaan olevasta ideologiasta. "*Yli 30 vuoden kokemuksen perusteella voin todeta, että sosiologiasta on tullut, muiden pehmeiden yhteiskuntatieteiden tavoin, lähinnä punavihreän ideologian temmellyskenttä. Asiaa ei ole tutkittu systemaattisesti Suomessa, mutta kansainvälisen evidenssin valossa arviolta 95 prosenttia alan professoreista kuuluu poliittiseen vasemmistoon*", hän sanoo. Savolainen kirjoittaa tekstejä muun muassa Kokoomuksen verkkolehteen ja Quillette-verkkolehteen.

Savolainen on suominut myös suomalaista kriminaalipolitiikkaa. "Alan asiantuntijat koostuvat ideologisesti yhdenmukaisesta eliitistä, jonka keskeinen uskonkappale on alhainen vankiluku", hän toteaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Professor Jukka Savolainen *Wayne State University*. Viitattu 27.5.2023.
2. ↑  Puttonen, Mikko: Tieteen uusi suuntaus kannustaa tutkijaa kertomaan taustansa, ja kriitikkojen mukaan se jopa vaarantaa tieteen luotettavuuden *Helsingin Sanomat*.  30.3.2023. Viitattu 27.5.2023.
3. ↑  Summanen, Kasperi: Professori avautuu syrjinnästä: Näin oikeistolaiseksi leimattua tutkimusta sensuroidaan *Verkkouutiset*.  19.8.2023. Viitattu 27.5.2023.
4. ↑  Savolainen, Jukka: Tarina tohtorin tutkinnon turhuudesta *Verkkouutiset*.  25.5.2023. Viitattu 27.5.2023.
5. ↑  Jukka Savolainen *Quillette*. Viitattu 5.11.2023. (englanniksi)
6. ↑  Savolainen, Jukka: Raiskaus ja rangaistus: Oikeusministeriön muistio johti hallitusneuvotteluja harhaan *Verkkouutiset*.  27.5.2023. Viitattu 27.5.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Google Scholar
* ORCID

 |

 |
Mabel Grouitch
**Mabel Grouitch**, syntyjään **Dunlop** (13. elokuuta 1872- 13. elokuuta 1956) oli yhdysvaltalainen arkeologi, feministi ja hyväntekeväisyyden harjoittaja.

Elämänvaiheita
--------------

Mabel Dunlop kiinnostui arkelogiasta jo nuorena. Hän opiskeli ensin Chicagossa ja sitten Ateenassa, missä tapasi tulevan aviomiehensä Slavko Grouitchin. 

Pariskunta asettui asumaan Serbiaan ja Mabel Grouitch päätti omistautua parantamaan maan naisten asemaa yhteiskunnassa. Belgradin yliopisto ei ollut kieltänyt naisten osallistumista yliopisto-opintoihin, mutta asiaa ei oltu julkistettu. Yhdessä Belgradin yläluokkaisten naisten kanssa hän käynnisti kampanjan naisten koulutusmahdollisuuksien puolesta. Ensimmäisen ja Toisen Balkanin sodan aikana Grouith keräsi varoja Serbian punaiselle ristille. 

Grouitchin aviomies oli Serbian ulkoministeri ja maan jouduttua vuonna 1914 Itävalta-Unkarin hyökkäyksen kohteeksi, Mabel Grouitch oli järjestämässä maahan humanitaarista apua. Hän sai järjestettyä maahan maaliskuussa vuonna 1915 lääkäreitä, sairaanhoitajia, autonkuljettajia ja kokkeja. 

Aluksi Grouitchin organisoimat lääkintäjoukot kamppailivat enemmän tartuntatautien kuin sotavammojen parissa. Joukot saivat serbien kunniotuksen, monia ihmetytti kuinka kaukaisesta Englannista tullaan Balkanille saakka heitä auttamaan.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Ilmakuva Haylingin saaresta. Etualalla Gosport ja Portsean saari.
**Hayling** on Hampshiressä Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva saari. Se jakaa yhdessä Portsean saaren kanssa Solentin salmen itäosan kolmeen osaan, jotka ovat Chichesterin, Langstonin ja Portsmouthin rannikkoalueet.

Historia
--------

Haylingin ollessa osa Rooman valtakuntaa ja Britannian provinssia roomalaiset pystyttivät saaren pohjoispuolelle temppelin, jonka jäänteet ovat nykyisin maatalousalueen alla. *Domesday book* vuodelta 1086 mainitsee saarella sijainneen suolapannun, joka menestyi aina 1800-luvun alkupuolelle asti. Saarelta saatiin myös ostereita. Ensimmäinen silta mannermaalta Haylingille rakennettiin vuonna 1824.

Toisen maailmansodan aikana Haylingilla järjestettiin Normandian maihinnousua silmällä pitäen suunniteltu Fabius 2 -taisteluharjoitus.

1970-luvulla nousi huoli Haylingin eteläosan hiekkarantojen katoamisesta meren aiheuttaman eroosion vuoksi. Tämän takia rannoille kaadettiin 1980-luvulla 45 000 tonnia pikkukiviä suojaamaan niitä.

Tunnettuja asukkaita
--------------------

Venäjän keisari Aleksanteri II:n tytär ja entinen oopperalaulaja Jekaterina Jurjevskaja muutti vuonna 1932 Haylingille, missä myös kuoli vuonna 1959. Hänet on haudattu St Mary’s Church -kirkon hautausmaalle.

Hayling tunnetaan purjelautailun keksimispaikkana. Saarella nuorena poikana asunut Peter Chilvers rakensi vuonna 1958 purjelaudan esiasteen, minkä maan oikeuslaitos tunnusti vuonna 1982.

Nähtävyyksiä
------------

Mahdollisesti Britannian vanhin marjakuusi kasvaa St Mary’s Church -kirkon pihassa Haylingillä. Kuusen ympärysmitta on noin yhdeksän metriä.

Haylingillä sijaitsee huvipuisto Funland Hayling Island, jossa on 18 eri laitetta.

Lähteet
-------

* Carruthers, Jo & Dakkak, Nour (toim.): *Sandscapes: Writing the British Seaside*. Springer Nature, 2020. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  *1911 Encyclopædia Britannica, Volume 12*, s. 902–903. 11th ed.. Cambridge University Press, 1911. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Eckersall, Faith: 10 things you might not know about Hayling Island *hampshire-life.co.uk*.  21.6.2019.  Arkistoitu 20.7.2020. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Carruthers & Dakkak (toim.) 2020, s. 193
4. ↑  Carruthers & Dakkak (toim.) 2020, s. 191–192
5. ↑  Carruthers & Dakkak (toim.) 2020, s. 193–194
6. ↑  Carruthers & Dakkak (toim.) 2020, s. 191
7. ↑  Grave of Russian princess who lived on Hayling Island gets a royal restoration *The News*.  12.8.2016. Viitattu 27.3.2021. (englanniksi)
8. ↑  Hayling Island Hampshire *Visit Hampshire*. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hayling** Wikimedia Commonsissa

* Hayling Island Site *hayling.co.uk*.  (englanniksi)
**Enni Mälkönen** (s. 25. syyskuuta 1990) on suomalainen kartanlukija, joka voitti rallin WRC3-luokassa vuonna 2022 kartanlukijoiden mestaruuden ensimmäisenä naisena. Kaksi luokan kärkikuljettajaa (Lauri Joona ja Jan Černý) vaihtoivat kartanlukijaa kauden aikana kun taas Mälkönen jatkoi Sami Pajarin kartanlukijana koko kauden. Aiemmin kukaan nainen ei ole voittanut mestaruutta missään WRC-luokassa.

Mälkönen kilpaili aiemmin esteratsastuksessa, mutta hevosen loukkaannuttua ratsastusura vaihtui ralliin. Mälkösen isä on ajanut myös rallia, jonka kartanlukijana Enni teki debyyttinsä vuonna 2012. AKK-Motorsport järjesti valmennusta, jonka pääsykokeisiin hän osallistui. Mälkönen ajoi myös muutaman rallin, mutta lopetti ajamisen tuloksien johdosta. Mälkönen tapasi Pajarin vuonna 2018 rallitesteissä ja he kilpailivat ensimmäistä kertaa yhdessä talvella 2021 Arctic Rallyssa.

Vuonna 2023 Mälkönen ja Pajari voittivat WRC2-luokassa Suomen rallin, joka nosti heidät WRC2 Challenger -sarjan johtoon.

Helmikuussa 2023 Mälkönen valittiin Hämeenlinnan vuoden naisurheilijaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Enni Mälkönen *ewrc-results.com*. Viitattu 17.11.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tiina Kokko: Kartanlukija Enni Mälkönen saavutti salaisen haaveensa ja teki urheiluhistoriaa *yle.fi*. Viitattu 6.11.2022.
3. ↑  The "glass ceiling" Enni Mälkonen is determined to break *dirtfish.com*.  26.3.2024. Viitattu 27.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Female element: Enni Mälkönen | Co-driver *skoda-motorsport.com*.  21.10.2023. Viitattu 22.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  Perfect Pajari storms to Finland WRC2 win *wrc.com*.  6.8.2023. Viitattu 6.8.2023. (englanniksi)
6. ↑  Enni Mälkönen Hämeenlinnan vuoden naisurheilija – "Seuratkaa unelmianne" *urheiluuutiset.com*.  10.2.2023. Viitattu 11.12.2023.