recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gulzar** (oik. **Sampooran Singh Kalra**; s. 18. elokuuta 1934 Dina, Brittiläinen Intia) on intialainen runoilija, sanoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoittaa pääsääntöisesti hindustaniksi, mutta on julkaissut teoksia myös pandžabiksi ja useilla hindin murteilla, kuten bradž, khariboli, haryanvi ja marwari. Gulzarin sanoittama ja *Slummien miljonääri* -elokuvassa esitetty kappale "Jai Ho" palkittiin Parhaan laulun Oscar-palkinnolla vuonna 2009. Sama kappale sai vuonna 2010 Grammy-palkinnon sarjassa *Best Song Written for a Motion Picture, Television or Other Visual Media*.

Kirjoitettuaan dialogeja ja käsikirjoituksia elokuviin, kuten *Aashirwad*, *Khamoshi*, *Anand*, Gulzar ohjasi ensimmäisen elokuvansa *Mere Apne* (1971). Elokuva on uudelleenfilmatisointi Tapan Sinhan elokuvasta *Apanjan* (1969).

Sanoittajana Gulzar on tunnettu yhteistyöstä säveltäjien ja tuottajien, kuten R. D. Burmanin, A. R. Rahmanin ja Vishal Bhardwajin kanssa. Gulzar on tehnyt yhteistyötä myös tunnettujen Bollywoodin elokuvamusiikin säveltäjien kanssa, esimerkiksi S. D. Burman, Salil Chowdhury, Shankar Jaikishan, Hemant Kumar, Laxmikant-Pyarelal, Madan Mohan, Rajesh Roshan, Anu Malik ja Shankar-Ehsaan-Loy.

Lähteet
-------

1. ↑  Just another thought *The Liar*.  11.4.2020. Viitattu 8.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gulzar** Wikimedia Commonsissa

* Gulzar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gulzar
**Pleisthenes** (m.kreik. Πλεισθένης) oli kreikkalaisessa mytologiassa hahmo, joka liittyy Atreuksen ja Thyesteen kamppailuun Mykenen herruudesta.

Yleensä Pleisthenes nimetään Atreuksen pojaksi, Agamemnon ja Menelaos taas pojiksi, jotka Pleisthenes sai Katreuksen tyttären Aeropen kanssa. Tämän version mukaan Pleisthenes kuoli nuorena, ja hänen isänsä adoptoi pojat ja kohteli heitä kuin omiaan poikiaan.[1][2] Tosin Johannes Tzetzeen mukaan Hesiodos on kertonut, että Pleisthenes oli Atreuksen ja Aeropen poika ja että hän puolestaan sai lapsensa Kleollan kanssa.[3]

Toisen version mukaan Pleisthenes oli Atreuksen poika, jonka Thyestes oli kasvattanut omanaan. Thyestes lähetti Pleistheneen Atreuksen luokse, ja tämä surmasi tietämättään oman poikansa.[4]

Pleisthenes mainitaan osassa lähteitä myös yhdeksi Thyesteen kahdesta tai kolmesta pojasta, jotka Atreus surmasi näiden ollessa imeväisiä ja syötti Thyesteelle.[5][6]

Lähteet
-------

1. ↑  Diktys Kreetalainen: *Troijan sodan kronikka* 1.1 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.2.2 ((engl. käännös))
3. ↑  Tzetzes: *Exeg. Iliad* 68.19H
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* lxxxvi (engl. käännös)
5. ↑  Seneca: *Thyestes* ((engl. käännös))
6. ↑  Hyginus: *Fabulae* lxxxviii (engl. käännös)
**Gumbeika** (ven. Гумбейка) on Venäjällä Tšeljabinskin alueella Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa itäpuoleisella arolla.

Maantietoa
----------

### Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat Verhneuralsijin alueella (ven. Верхнеуральский район) ja se virtaa 202 kilometriä kaakkoon ja etelään kunnes se yhtyy Abljazovon kylässä (ven. Аблязово) Uraljokeen 2 116 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä olevaa suistoa.

Pääuoma alkaa Urlidinskin kylästä (ven. Урлядинский) viisi kilometriä itään olevilta kukkuloilta. Joen uomaa on padottu tekojärviksi, joiden vettä käytetään kuivuuskausina talousvetenä. Joki jatkaa mutkitellen kaakkoon Kasselskijin kylään (ven. Кассельский), jossa siihen yhtyy lännestä Tšernajan sivujoki. Joen pääuoma jatkaa samaan suuntaan vielä Ostrolenskijin kylään (ven. Остроленский) kääntyen nyt etelään. Eteläisessä suunnassa se virtaa Feršamgenuazin kylän (ven. Фершампенуаз) läpi, jonka jälkeen joki suuntaa edelleen mutkitellen Uraljoelle Magnitogorskin kakkoispuolelle.

Joessa on paljon vettä keväisin huhtikuun ja toukokuun aikana, kun aron lumet sulaavat ja jäät lähtevät. Kesän sateen muuttuvat syksyn kuivuudeksi, jolloin veden pinta joessa alenee ja lopulta joki kuivuu. Joen pääuoman leveys on kevätkesällä yläjuoksulla 15–22 metriä leveä ja alajuoksulla 40–55 metriä leveä. Joki mutkittelee paljon ja sen pääuomasta on tulva-aikana irronnut omiksi altaikseen makkarajärviä. Uoman veden virtausnopeus on 0,2–0,3 metriä sekunnissa.

### Sivujoet

Gumbeika ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 4 490 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):

| yhtyy Gumbeikaan(km suusta) | nimi | nimi(ven. ) | pituus(km) | valuma-alue(km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 39 | Subutak | Субутак | 18 |  | 1 |
| 54 | Nižnjaja Solodjanka | Нижняя Солодянка | 21 |  | 1 |
| 59 | Bahta | Бахта | 51 | 467 | 1 |
| 82 | Solodjanka | Солодянка | 15 |  | 1 |
| 119 | Timirkuna | Тимиркуна | 62 | 1590 | 1 |
| 171 | Tšernaja | Черная | 12 |  | 1 |
| 174 | Topkaja | Топкая | 16 |  | 1 |

Lähteet: 1 =

Huomautukset
------------

1. ↑  Koordinaatit otettu venäjänkielisen wikipedian ru:Гумбейка-artikkelin tietolaatikosta!
2. ↑  Määritelmä on otettu venäjänkielisen wikipedian ru:Гумбейка-artikkelista.
3. ↑  Käännetty suoraan venäjänkielisen wikipedian artikkelista ru:Гумбейка.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Venäjän federaation valtiollinen vesistöaluetietokanta: Гумбейка (venäjäksi), viitattu 8.8.2018
2. 1 2  Google-Earth-map: Gumbeika (53°13'41"N 59°10'28"E), viitattu 8.8.2018
3. ↑  Korjakova, Ludmila & Epimakhov, Andrei: *The Urals and Western Siberia in the Bronze and Iron Ages*, s. 1–7. Cambrodge, Englanti: Cambridge University Press, 2007. ISBN 9781139461658. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.8.2018). (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Гумбейка
**QF 2 naulan Mk VIII** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 40 millimetrin ilmatorjuntatykki.

Laivasto havaitsi nopeasti ampuvan moniputkisen lähitorjunta-aseen tarpeen. Aseen suunnittelu alkoi vuonna 1923 ja se pohjautui edeltäneeseen QF 2 naulan Mk II -tykkiin. Etuna työssä oli se, että ensimmäisen maailmansodan aikaisissa varastoissa oli runsaasti 2 naulan tykin ammuksia. Rahoituksen puutteiden vuoksi suunnitellut aseet saatiin käyttöön vasta 1930-luvulla.

Ensimmäiset asennukset olivat 11,8 - 17,35 tonnia. Kahdeksanputkiset Mark V ja Mark VI asennukset soveltuivat risteilijöihin ja niitä suurempiin aluksiin. Vuodesta 1935 alkaen toimitettiin neliputkista VII asennusta, joka oli puolet kahdeksanputkisesta asennuksesta. Neliputkinen asennus soveltui hävittäjiin ja niitä suurempiin aluksiin. Moniputkiset asennukset vaativat neljä erilaista asetta ja niitä kutsuttiin lempinimellä Chicago Piano.

Yksiputkiset manuaalinen Mark VIII ja sähkötoiminen Mark XVI olivat myös laajalti käytössä. Niitä sijoitettiin pääasiassa keveisiin saattajiin kuten korvetteihin ja rannikkopuolustusaluksiin kuten moottoritykkiveneisiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:QF 2-pounder naval gun#QF 2-pounder Mark VIII
*Tämä artikkeli käsittelee kustannusyhtiötä. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*

**Gummerus Kustannus Oy** on suomalainen kirjankustannusyhtiö, jonka on vuodesta 2019 omistanut e-kirjojen suoratoistoon keskittynyt ruotsalainen Storytel.

Gummerus on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut yleiskustantamo. Yrityksen perusti vuonna 1872 Jyväskylässä lehtori Kaarle Jaakko Gummerus vaimonsa Gustafvan kanssa. Vuonna 1985 Gummerus Kustannus Oy siirtyi Helsinkiin. Yritys julkaisee vuosittain pari sataa uutuusteosta. 

Gummerus Kustannus osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001. Ajatus Kirjat säilyi toimituksellisesti itsenäisenä yksikkönä kesäkuuhun 2009, minkä jälkeen se on ollut enää brändi.

Kustannusyhtiö kuului aiemmin Gummerus-konserniin.

Katso myös
----------

* Gummeruksen nuorten kirjasto

Kirjallisuutta
--------------

* Leino-Kaukiainen, Pirkko. *Kirja koko elämä. Gummeruksen kustannustoiminnan historia.* Jyväskylä 1990. ISBN 951-20-3637-1

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gummerus Kustannus Oy *finder.fi*. Viitattu 11.6.2023.
2. ↑  Kirjojen suoratoistopalvelu Storytel ostaa Suomen kolmanneksi suurimman kustantamon Gummeruksen *Helsingin Sanomat*.  17.9.2019. Viitattu 2.7.2021.
3. ↑  Ajatuskirjat sulautuu Gummerukseen, Markkinointi & Mainonta

Aiheesta muualla
----------------

* Gummerus Kustannuksen verkkosivut
* Gummeruksen yhtiö- ja osakehistoriaa. Pörssitiedon nettisivu.
**Saad ed Deen Rafiq al-Hariri** (arab. سعد الدين رفيق الحريري‎, s. 18. huhtikuuta 1970 Riad, Saudi-Arabia) on libanonilais-saudiarabialainen liikemies ja poliitikko ja Libanonin pääministeri. Hän erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017. Hänet nimitettiin pääministeriksi muodostamaan hallitusta 22. lokakuuta 2020. Hän edustaa Tulevaisuusliike -puoluetta. 

Haririn johtama, Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian tukema hallitusrintama voitti kesäkuun 2009 parlamenttivaalit. Tämän jälkeen presidentti Michel Suleiman nimitti hänet pääministeriksi 27. kesäkuuta 2009. Hän seuraa tehtävässä liittolaistaan Fuad Sinioraa. Hariri on sunnimuslimi.

Hallitusneuvottelut kestivät noin neljä kuukautta, ennen kuin Hariri sai muodostettua marraskuussa 2009 kansallisen yhtenäisyyden hallituksen omien tukijoidensa ja opposition kesken.

Haririn hallitus kaatui alkuvuodesta 2011 Rafik Haririn murhaa tutkivaan YK-tribunaaliin suhtautumisen vuoksi. Hizbollah vaati tuomioistuimesta irtisanoutumista, koska sen uskotaan syyttävän liikettä, ja veti ministerinsä hallituksesta 12. tammikuuta.

Al-Hariri erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017 suorassa televisiolähetyksessä ja sanoi syyksi, että on olemassa salamurhan uhka. Al-Hariri matkusti Saudi-Arabiaan ja katosi.

Al-Hariri valittiin kolmannen kerran pääministeriksi toukokuussa 2018. Hän ilmoitti erostaan ja samalla hallituksen erosta lokakuussa 2019.

Haririn isä, pääministeri Rafik Hariri sai surmansa autopommi-iskussa 2005.

Lähteet
-------

1. ↑  To Live and Die in Beirut *www.Portfolio.com*. Viitattu 27.6.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Saad Hariri appointed as Lebanon's prime minister for third time *Middle East Eye*.  24.5.2018. Viitattu 21.5.2019.
3. 1 2 3  Saad Harirista Libanonin pääministeri *Yle.fi*.  27.6.2009. Viitattu 27.6.2009.
4. 1 2  Libanonin pääministeri erosi suorassa tv-lähetyksessä, Yle.fi uutiset 4.11.2017, viitattu 4.11.2017
5. ↑  Minna Pärssinen, Libanonin mielenosoittajat eivät saaneet eliittiä kaadettua, Yle.fi, uutiset, 22.10.2020, viitattu 24.10.2020
6. ↑  Libanoniin muodostettiin hallitus *yle.fi, uutiset*.
7. ↑  Q&A: Hariri Tribunal *Bbc.com*.
8. ↑  Libanonin pääministeri katosi valtiovierailulla, Yle.fi, uutiset 12.11.2017
9. ↑  Libanonissa pääministeri Saad Hariri eroaa *yle.fi, uutiset*.  30.10.2019. Viitattu 30.10.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Saab 9-5** on Saabin vuosina 1997–2011 valmistama E-segmentin automalli, joka korvasi Saab 9000:n. Se ei saanut itselleen seuraajaa valmistajan ajauduttua konkurssiin.

Saab 9-5 I (1997–2010)
----------------------

Ensimmäisen sukupolven 9-5 esiteltiin syksyllä 1997 neliovisena sedanina. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Vectra B ja muutamaa vuotta aikaisemmin esitelty Saab 900. Farmarimalli SportCombi esiteltiin vuoden 1999 alussa. 9-5 oli ensimmäinen automalli, jossa oli aktiiviset pääntuet (SAHR, Saab Active Head Restraints). 

Saab 9-5 SportCombi
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Facelift-mallin (2001) Saab 9-5 SportCombi.
Vuonna 2001 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudelleenmuotoillun etupuskurin sekä kirkaslasiset etu- ja takavalot. Lisäksi etusäleikön kehys vaihtui kromatusta korinväriseksi. 

Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2005).
Uudistettu 9-5 ylsi vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestissä täyteen viiteen tähteen.

Facelift-mallin (2005) Saab 9-5 SportCombi.
Syksyllä 2005 malli koki toisen, perusteellisemman kasvojenkohotuksen. Tällöin se sai täysin uudet puskurit, uuden etusäleikön sekä uudelleenmuotoillut etu- ja takavalot. 

Sedanin valmistus päättyi kesäkuussa 2009, farmarimalli SportCombin helmikuussa 2010.

Saab 9-5 II (2010–2011)
-----------------------

Toisen sukupolven 9-5 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009. Se perustuu samalle General Motorsin Epsilon II -perusrakenteelle kuin esimerkiksi Opel Insignia A.

Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Saab 9-5 SportCombi
Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat turboahdetut nelisylinteriset 1,6- (180 hv) ja 2,0-litraiset (220 hv) sekä 2,8-litrainen V6 (300 hv). Ainoa dieselmoottori oli 2,0-litrainen (160 hv). 2,0-litraisesta bensiinimoottorista oli saatavilla myös E85-etanoliseoksella toimiva flexifuel-versio. V6-moottorin yhteydessä vetotapana oli aina neliveto. Vaihteistona kaikkien moottorien yhteydessä oli kuusiportainen manuaali- tai automaattivaihteisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Saab 9-5 1998 Euro NCAP. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Saab 9-5 2003 Euro NCAP. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Frankfurt 2009: 2010 Saab 9-5 is proof there’s still some flight left in the ol’ Griffin *Autoblog*.  15.9.2009. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
4. ↑  Saab 9-5 2009 Euro NCAP. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saab 9-5** Wikimedia Commonsissa

Saabin automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Tuotantomallit | 
* Saab 92
* Saab 93
* Saab Sonett
* Saab Sonett II (Saab 97)
* Saab Sonett III
* Saab 95
* Saab 96
* Saab 99
* Saab 900
* Saab 90
* Saab 9000
* Saab 9-3
* Saab 9-5
* Saab 9-4X
* Saab 9-2X
* Saab 9-7X

 |
| Konsepti- ja erikoismallit | 
* UrSaab
* Saab Monster
* Saab Quantum
* Saab Catherina
* Saab MFI13
* Saab Toad
* Saab 98
* Saab 99 Finlandia
* Saab 900 Finlandia
* Saab EV-1
* Saab 9-X
* Saab Aero-X

 |
Desjardins-osuuspankkiryhmän Caisse du Complexe Desjardins -osuuspankin konttori Kanadan Montrealissa, pankkiryhmän mukaan nimetyssä Complexe Desjardins - rakennuskompleksissa.
**Caisses Desjardins** (usein muodossa **Desjardins**) on suuri, vuonna 1900 perustettu kanadalainen osuustoiminnallinen finanssiryhmä, jonka päämaja sijaitsee Lévisin kaupungissa Kanadan Quebecin provinssissa.

Tällä Kanadan suurimmalla osuuspankkiryhmällä on yli seitsemän miljoonaa omistaja-asiakasta. Pankkiryhmän henkilökuntaan kuului vuoden 2016 lopussa yli 47 600 henkeä. Pankkiryhmä toimii erityisesti Quebecin alueella ja on mukana vahvasti myös Ontariossa. Pankkiryhmä on ainoa alansa toimija noin 400 kaupungissa tai kylässä. Sen toimipisteistä 307 sijaitsi vuoden 2016 lopussa pienillä, enintään 2 000 asukkaan kylissä. Kaikkiaan pankkiryhmään kuului 313 osuuspankkia ja 1 080 palvelupistettä sekä noin 2 100 pankkiautomaattia Quebecissa tai Ontariossa.

Yhdysvaltalainen Global Finance Magazine luokitteli Caisses Desjardins -pankkiryhmän keskustoimipisteen maailman 19. ja Kanadan 3. turvallisimmaksi liikepankiksi vuonna 2016. Samalla maailmanlistalta esimerkiksi ruotsalainen Nordea löytyi sijalta 15 ja suomalainen OP-osuuspankkiryhmä sijalta 31.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Quick facts about Desjardins desjardins.com. Viitattu 12.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Company Overview of Fédération des caisses Desjardins du Québec (myös välilehti People) bloomberg.com. Viitattu 12.8.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3  2016 Annual Report - Desjardins Group (pdf) desjardins.com. Viitattu 12.8.2017. (englanniksi)
4. ↑  Press Release: The World’s 50 Safest Commercial Banks 2016  9.2016. Global Finance Magazine, gfmag.com. Viitattu 12.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caisses Desjardins** Wikimedia Commonsissa

* Our history, our museum desjardins.com. Viitattu 12.8.2017. (englanniksi)
**Tasavallan suojelulaki** on säädetty Suomessa suojelutilan perusteeksi kahteen otteeseen. Vuonna 1930 säädettiin tasavallan suojelulaki niin sanottujen kommunistilakien yhteydessä. Sen nojalla presidentti saattoi torjua maahan kohdistuvaa uhkaa asetuksin, joilla tarvittaessa saatettiin rajoittaa kansalaisten perusoikeuksia. Vuonna 1932 lakia sovellettiin Mäntsälän kapinan jälkeen lapualaisiin. Laki oli voimassa vuoteen 1935.

Tasavallan suojelulaki pantiin voimaan jälleen 6.10.1939. Lain turvin voitiin rajoittaa kansalaisten henkilökohtaista vapautta, oikeutta valita asuinpaikkansa ja liikkumista maassa. Sen perusteella oli mahdollista määrätä turvasäilöön henkilöt, joiden toiminnan katsottiin vahingoittavan maanpuolustusta, sisäistä järjestystä ja turvallisuutta tai huonontavan maan suhteita muihin maihin tai joita perustellusti epäiltiin tällaisesta toiminnasta. Lain seurauksena oli sitten laajoja kommunistien ja heitä tukeneiden ryhmien jäsenten pidätyksiä. Laki oli ensin voimassa vuoden 1942 loppuun. Sitä jatkettiin kuitenkin yhteensä neljä kertaa (1942, 1944, 1945 ja 1946), niin että se oli voimassa aina vuoteen 1947. Lain voimassaolo päättyi Pariisin rauhansopimuksen allekirjoituksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansan sivistystyön liitto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Armo Imanuel Vuotila, Ateistit.fi
3. ↑  Jukka Kekkonen:Suomen oikeudellisen historian kehityslinjoja, s. 89–90 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Tasavallan suojelulaki 1930*** 

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Tasavallan suojelulaki 1939***
**Detlef Michel** (s. 13. lokakuuta 1955 Berliini) on entinen saksalainen keihäänheittäjä, joka aktiiviaikoinaan edusti kansainvälisellä tasolla Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän oli ensimmäinen keihäänheiton maailmanmestari.

188-senttinen ja 95-kiloinen Detlef Michel sijoittui 1978 EM-kisoissa Prahassa neljänneksi, ja neljä vuotta myöhemmin 1982 Ateenassa pronssille 20-vuotiaan maanmiehen Uwe Hohnin viedessä voiton. Vuonna 1981 Michel voitti sekä Euroopan että maailmancupin. 

1983 Helsingin MM-kisoja edeltävinä aikoina miesten keihäänheiton suurin ennakkosuosikki oli yhdysvaltalainen, samana vuonna maailmanennätyksen heittänyt Tom Petranoff. Aikaisemmin Michel ja Petranoff olivat kohdanneet kaksi kertaa voittojen ollessa 1-1. Vuonna 1982 Karl-Marx-Stadtissa käydyssä DDR-Yhdysvallat maaottelussa oli Michel heittänyt pitemmälle, kun taas ennen MM-kisoja pidetyssä maaottelussa Los Angelesissa oli Petranoff voittanut.

Michel heitti MM-kisavuonna 1983 kesäkuussa 96,72 metriä kantaneen heiton, mikä sivusi Unkarin Ferenc Paragin Euroopan ennätystä. Samassa kilpailussa hän heitti viisi kertaa yli 90 metriä (96,72 - 94,42 - 92,58 - 92,54 - 90,30). Tätä ennen hän oli kymmenen päivän aikana heittänyt kahdeksantoista kertaa yli yhdeksänkymmenen metrin. Helsingin MM-kisojen miesten keihäänheittoon osallistui vain 18 kilpailijaa. Karsinnassa paras oli Michel yli 90 metriä kantaneella heitollaan. Sateisessa säässä käydyssä loppukilpailussa Michel oli täysin ylivoimainen. Hän sai aikaan neljä onnistunutta heittoa: 88,96, 89,48 ja 86,70, joista hän kaikilla olisi voittanut Petranoffin, jonka paras heitto kantoi 85,60 ja riitti hopeasijaan. 

1984 Los Angelesin olympialaisiin ei Michel osallistunut itäblokin maiden boikotin takia. 1980 Moskovassa oli tie katkennut karsintoihin, ja niin kävi myös 1988 Soulissa.

1986 EM-kisoissa Stuttgartissa Michel saavutti hopeaa tuloksella 81,90. Voiton vei tuolloin Saksan liittotasavallan Klaus Tafelmeier.

Lähteet
-------

1. 1 2  Detlef Michel Sports-Reference.comin tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Athens 82, Men's Results (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Stuttgart 86, Men's Results (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Detlef Michel**.
Miesten keihäänheiton maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Detlef Michel |
1987: Seppo Räty |
1991: Kimmo Kinnunen |
1993: Jan Železný |
1995: Jan Železný |
1997: Marius Corbett |
1999: Aki Parviainen |
2001: Jan Železný |
2003: Sergei Makarov |
2005: Andrus Värnik |
2007: Tero Pitkämäki |
2009: Andreas Thorkildsen |
2011: Matthias de Zordo |
2013: Vítězslav Veselý |
2015: Julius Yego |
2017: Johannes Vetter |
2019: Anderson Peters |
2022: Anderson Peters |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Coro** on Falcónin osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Siellä on noin 195 000 asukasta.

Coro sijaitsee Karibianmeren rannikolla, Sierra de San Luisin vuoriston ja Médanos de Coron kansallispuiston välissä. Sen satamaa kutsutaan nimellä La Vela.

Coro on yksi ensimmäisiä espanjalaisten Etelä-Amerikkaan perustamista siirtomaakaupungeista, se perustettiin vuonna 1527. Vuonna 1531 sinne perustettiin Etelä-Amerikan mantereen ensimmäinen piispanistuin.

Kaupungissa on jäljellä yli 600 historiallista rakennusta, suurin osa niistä 1600-luvulta. Kaupungissa yhdistyvät espanjalaisten mudéjar-arkkitehtuuri ja hollantilaisten arkkitehtuuri, sekä paikalliset perinteet. Coro ja sen satama, La Vela, ovat on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1993.

Lähteet
-------

1. 1 2  The population of all municipalities and all urban localities in the State of Barinas by census years. *citypopulation.de*. Viitattu 28.1.2017.
2. 1 2 3  Coro and its Port UNESCO. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coro** Wikimedia Commonsissa
**Detox** on Dr. Dren julkaisematon sooloalbumi. Vuonna 2002 Dr. Dre ilmoitti sen tulevan hänen kolmanneksi albumikseen, ja albumin oli alun perin tarkoitus ilmestyä jo vuoden 2003 kesällä. Hänen alkuperäinen suunnitelmansa oli tehdä konseptialbumi, josta hän kuitenkin luopui pian ja Detoxia varten tehtyjä biittejä käytettiin 50 Centin *Get Rich or Die Tryin’* -albumilla. Myöhemmin julkaisuajankohdaksi ilmoitettiin muun muassa syksy 2005, syyskuu 2007, marraskuu tai joulukuu 2008, joulukuu 2010 sekä 20. huhtikuuta 2011.

Julkaisupäivän lisäksi myös albumilla vierailevien artistien lista ehti muuttua monesti. Eräässä haastattelussaan Dre kertoo, että muun muassa Jay-Z, Eminem, Busta Rhymes, Snoop Dogg, Xzibit, Nas, The Game sekä N.W.A.:sta tunnetut MC Ren ja Ice Cube ovat mukana Detoxilla. Albumilta julkaistiin kaksi virallista singleä. Ensimmäinen niistä on marraskuussa 2010 julkaistu *Kush*, jossa ovat mukana Snoop Dogg ja Akon, ja toinen on helmikuussa 2011 julkaistu *I Need a Doctor*, jossa ovat mukana Eminem ja Skylar Grey.

Vuonna 2015 Dr. Dre julkaisi kolmannen sooloalbuminsa nimellä *Compton: A Soundtrack* ja kertoi ettei ollut tyytyväinen *Detox*-albumiin eikä aio julkaista tätä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jon Caramanica: Review: ‘Compton,’ Dr. Dre’s First Album in 16 Years *The New York Times*.  7.8.2015. Viitattu 2.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mosi Reeves, Mosi Reeves: 'Detox': A Timeline of Dr. Dre's Great Unfinished Album *Rolling Stone*.  31.7.2015. Viitattu 2.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  50 Unreleased Albums We'd Kill To Hear  8.8.2012. Complex Magazine. Viitattu 8.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  iTunes - Music - Kush (feat. Snoop Dogg & Akon) – Single by Dr. Dre Itunes.apple.com. Viitattu 8.6.2015.
5. ↑  iTunes - Music - I Need a Doctor (feat. Eminem & Skylar Grey) - Single by Dr. Dre Itunes.apple.com. Viitattu 8.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Albumin virallinen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Dr. Dren virallinen kotisivu
* Aftermath Entertainment
Coronet-marsu
**Coronet** on pitkäkarvainen marsurotu. Sen erottaa pitkän turkin lisäksi marsun otsassa olevasta pyörteestä, eli crestistä, joka on sijoittunut korvien ja silmien väliin. Sen keskiosa on noin neulanpään kokoinen, ja crest on muodoltaan pyöreä.

Historia
--------

Coronet-marsurotu kehitettiin samanaikaisesti Englannissa sekä Yhdysvalloissa 1970-luvulla, kun sheltie ja amerikancrest risteytettiin. American Rabbit Breeders Association tunnusti ensimmäisenä Coronetin marsuroduksi vuonna 1998.

Ulkonäkö
--------

Marsu on rungoltaan lyhyt ja tiivis, ja sen korkein kohta on niska. Pään profiili on kupera. Kaikki värit ja kuviot ovat sallittuja.

Coronetin turkki on tiheä, pitkä ja silkkinen. Tiheys on tasainen koko turkissa. Marsunäyttelyissä turkin tulee olla puhdas ja kammattu, sekä sen tulee antaa eloisa ja joustava vaikutelma. Marsun lanteilta taaksepäin kasvava turkki muodostaa laahuksen, jonka kuuluu olla yhtenäinen sivujen, eli pulisongeista laahuksen alkuun kasvavien karvojen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Coronet | *marsuyhdistys.net*. Viitattu 11.5.2020.
2. 1 2  Animal-World: Coronet Guinea Pig *Animal World*. Viitattu 11.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Marsuyhdistys: Näyttelystandardi *marsuyhdistys.net*. Viitattu 11.5.2020.
Melody Boys vuonna 1936.
**Melody Boys** eli **Yrjön orkesteri** oli suomalainen jazz-orkesteri 1920- ja 1930-luvuilla. Kreikkalaistaustaisten Gunaropuloksen veljesten yhtye aloitti kabareeorkesterina ja modernisoitui jazzorkesteriksi. Helsinkiläinen orkesteri esiintyi Risto Orkon ohjaamassa komediassa *Minä ja ministeri* ja oli orkesterina elokuvien *Laveata tietä* ja *Sininen varjo* musiikissa. Yhtye levytti jazzsovituksia monista vanhoista suomalaisista kappaleista.

Sen kantava jäsen oli Yrjö Gunaropulos (1904-1968), joka käytti myös nimiä Yrjö Jora ja Yrjö Tarvos. Nimellä Yrjö Gunaropuloksen yhtye Gunaropulos ja Yrjö Verho julkaisivat vuonna 1952 levyn, jolla on kappaleet Ainoa ystävä ja Päiväperho.

Lähteet
-------

1. ↑  Pekka Jalkanen: Kehityslinjat 1918–1929 *pomus.net*. Viitattu 29.3.2018.
2. ↑  Melody Boys, Elonet
3. ↑  *Melody Boys* Elonetissä.
4. ↑  Viola.linneanet.fi[vanhentunut linkki]
5. ↑  Viola[vanhentunut linkki]
6. ↑  Viola[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Melody Boys soittaa svengaavaa jazzia. Elävä muisti, Kavi (lyhytelokuva, 1931)
**Detlev Glanert** (6. syyskuuta 1960 Hampuri) on saksalainen säveltäjä.

Oman kertomuksensa mukaan Glanert kiinnostui nuoteista jo lapsena. 10-vuotiaana hän osasi jo kirjoittaa kappaleita nuoteiksi. Kun Glanert oli 16-vuotias, hän pääsi opiskelemaan säveltämistä Manfred Trojahnen johdolla. Jatko-opintonsa hän suoritti Kölnissä, missä hänen opettajansa oli Hans Werner Henze. Juuri hän sai Glanertin innostumaan oopperoista ja klassikoihin. Henzen opetusmetodeihin kuuluivat pitkät kävelyretket ja keskustelut oppilaiden kanssa. Hänen ensimmäinen oma sinfoniansa valmistui vuonna 1985.

Kotimaassaan Saksassa Glanertia pidetään oopperaspesialistina ja häneltä on ilmestynyt 14 oopperaa. Kotimaansa ulkopuolella hänet tunnetaan kamarimusiikki- ja orkesteriteoksistaan.

Glanert on todennut tuntevansa sielunveljeyttä Johannes Brahmsia kohtaan ja on säveltänyt hänelle omistetun tribuuttiteoksen *Weites Land*.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* Composer page at Boosey and Hawkes: elämäkertaa, tuotantoa, levytyksiä ja esityksiä.
* Dokumentti: *Detlev Glanert on Detlev Glanert*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**1. Etelä-Pohjanmaan reservipataljoona** oli länsiarmeijan Bergströmin ryhmän N:o 5 Etelä-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto. Pataljoona koottiin Vaasan piirin miehistä ja se järjestäytyi Vilppulassa 19. maaliskuuta 1918 - 23. maaliskuuta 1918 ja se siirrettiin rintamalle 31. maaliskuuta 1918. Tällöin pataljoona käsitti 500 miestä. Pataljoonan komentaja oli kapteeni Hjalmar Alexander Söderman.

Joukko-osastot
--------------

* **1. komppania**

Päällikkö: vänrikki Kari Pelo

* **2. komppania**

Päällikkö: vääpeli A. Hukkinen.

* **3. komppania**

Päällikkö: vääpeli U. Saloranta

* **Konekiväärikomppania**

Päällikkö: vääpeli A. Johansson

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli: *Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI*. Helsinki: Otava, 1924-1925.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa: , 1975. ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. Porvoo: WSOY, 1938.
*Tämä artikkeli kertoo Kankaanpään kaupungissa sijaitsevasta lähteestä. Muista samaannimisistä paikoista katso Kuninkaanlähde.*
Kuninkaanlähde elokuussa 2016.
Muistokivi lähteen luona.
Lähteen laskupuroa lokakuussa 2013.
**Kuninkaanlähde** on Kankaanpäässä Satakunnan maakunnassa sijaitseva lähde, virkistysalue ja matkailukeskus. Kuninkaanlähde sijaitsee Hämeenkankaalla noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta.

Kuninkaanlähde sai nykyisen nimensä vuonna 1752 tapahtuneen Kuningas Aadolf Fredrikin vierailun jälkeen. Kuningas pysähtyi helteisenä päivänä 17. heinäkuuta seurueineen lähteelle syömään ja levähtämään. Vierailu oli sen aikaisessa Suomessa suuri tapaus, koska edellisestä kuningasvierailusta oli jo kulunut useita vuosikymmeniä. Paikalla on vierailusta kertova muistokivi. Kuninkaanlähde on ollut kuitenkin jo vuosisatoja aikaisemminkin merkittävä pysähdyspaikka eränkävijöille ja matkustavaisille. 

Matkailutoiminta Kuninkaanlähteellä aloitettiin jo 1800-luvulla. Paikalla vieraili runsaasti sekä koti- että ulkomaisia vieraita. 1930-luvulla Kuninkaanlähteelle rakennettiin vieläkin toiminnassa oleva hotelli ja 1960-luvulla maauimala. 

Vuonna 1989 SF-Caravan Satakunta rakensi paikalle leirintäalueen. Alueella on nykyään muun muassa ympärivuotiseen käyttöön tarkoitettu sauna- ja huoltorakennus kioskeineen, uima-allas ja vesiliukumäki, pienoisgolfrata, tanssikatos sekä rantalentopallokenttä. Lisäksi alueelta lähtee useita ulkoilu- ratsastus- ja moottorikelkkareittejä.

Lähteen virtaama on noin 10 000 kuutiometriä vuorokaudessa ja se on yksi Suomen runsasvetisimmistä lähteistä.

Lähteet
-------

* Kankaanpää-info/Kuninkaanlähde
* Kankaanpään kaupunginmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
* SF-Caravan Satakunta (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kuninkaanlähde

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuninkaanlähde (Kankaanpää)** Wikimedia Commonsissa
**Sharon Salzberg** (5. elokuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja buddhalaisen meditaation opettaja. Vuonna 1976 hän perusti Insight Meditation Society -yhdistyksen Barreen, Massachusettsiin Joseph Goldsteinin ja Jack Kornfieldin kanssa. Hän keskittyy vipassana- ja mettā-meditaatiomenetelmiin, jotka ovat peräisin theravadabuddhalaisuuden perinteestä. Salzberg on merkittävä näiden menetelmien opettaja länsimaissa. Hän on kirjoittanut useita kirjoja kuten *Lovingkindness: The Revolutionary Art of Happiness*, joka on suomennettu nimellä *Lempeyden tie: Kumouksellinen onnellisuuden taito*.

Elämä
-----

Salzbergin lapsuus oli vaikea, kun hänen vanhempansa erosivat hänen ollessa neljävuotias ja isä jätti perheen. Salzbergin ollessa yhdeksänvuotias hänen äitinsä kuoli ja hän muutti asumaan isänsä vanhempien luo. Hänen isänsä palasi, kun Salzberg oli yksitoista, mutta hän otti yliannostuksen ja joutui psykiatriseen sairaalaan, jossa hän oli elämänsä loppuun saakka.

Toisena opiskeluvuotenaan University at Buffalossa vuonna 1969 tutustui buddhalaisuuteen aasialaisen filosofian kurssilla. Seuraavana vuonna hän lähti itsenäiselle opintomatkalle Intiaan ja tammikuussa 1971 hän osallistui ensimmäiselle meditaation intensiivikurssilleen Bodhgayassa. Seuraavina vuosina hän opiskeli useiden henkisten opettajien kanssa ennen kuin hän vuonna 1974 palasi Yhdysvaltoihin opettamaan meditaatiota.

Ura
---

Salzbergin opettajia ovat muun muassa S. N. Goenka, Dipa Ma ja Sayadaw U Pandita. Hän, Joseph Goldstein ja Jack Kornfield perustivat Insight Meditation Society -yhdistyksen Barreen, Massachusettsiin vuonna 1976. Hän on kirjoittanut useita kirjoja, joista *Real Happiness* oli The New York Times Best Seller listalla vuonna 2011.

Bibliografia
------------

### Suomennetut teokset

* Salzberg, Sharon: *Lempeyden tie: Kumouksellinen onnellisuuden taito*. (*Lovingkindness: The Revolutionary Art of Happiness*, 1995). Suomentanut Bhutia, Elina. Helsinki: Basam Books, 2003. ISBN 952-984-277-5.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rohrer, Trish Deitch: To Love Abundantly: Sharon Salzberg’s Journey on the Path *Lion's Roar*.  1.1.2003. Viitattu 7.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Best Sellers, March 13, 2011 *New York Times*.  13.3.2011. Viitattu 7.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Matti Matinpoika Hukkanen** tai *Matts Huckain* (7. kesäkuuta 1794 Rantasalmi – 12. elokuuta 1848 Kylliälän kartano, Viipurin pitäjä) oli suomalainen herastuomari, opettaja ja kansanrunoilija.

Hukkasen vanhemmat olivat ratsutilallinen ja kievarinpitäjä Matti Matinpoika Hukkanen (1769–1813) ja Ulriikka Eerikintytär Ruuthin (1769–1825). Hukkanen kävi Kuopion triviaalikoulua yhden kevätlukukauden 1807. Hän toimi lautamiehenä ja herastuomarina Rantasalmella ja omisti vuodesta 1819 alkaen Hiismäen ratsutilan. Hukkanen muutti vuonna 1831 perheineen Viipurin pitäjään ja hän toimi siellä Talissa sijainneen vuonna 1829 perustetun Kylliälän kasvatuslaitoksen opettajana. Hukkanen viljeli myös siellä vuokraamaansa Kylliälän (Nygård) maatilaa. Hukkanen kuoli koleraan elokuussa 1848.

Hukkanen oli myös kansanrunoilija ja hänen runojaan julkaistiin 1820-luvulla Turun Wiikko-Sanomissa. Näitä runoja olivat muun muassa toukokuussa 1820 julkaistu runo *Kalliista Ajasta vuonna 1819*. Elias Lönnrot yöpyi runonkeruumatkallaan Hukkasen luona Rantasalmella 29. – 30. toukokuuta 1828 ja merkitsi Hukkaselta muistiin yhden kirkonrakennusta käsitelleen runon.

Matti Hukkanen oli naimisissa vuoteen 1820 saakka Albertina Petanderin (1798–1820) kanssa ja vuodesta 1825 Rantasalmen lukkarin Johan Seskanderin (1769–1823) tyttären Maria Elisabet Johanintytär Seskanderin (s. 1802) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaija Salminen : Matti Hukkanen - kansanrunoilija Rantasalmelta, Salon Seudun Sukututkijat r.y.
2. ↑  Suku Forum : Rantasalmen lukkari Johan Seskander 1769 – 1823

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Matti Hukkanen***
Ada Varstala SM-kilpailuissa Oulussa vuonna 2020
**Ada Varstala** (s. 2. lokakuuta 2001*lähde?*) on suomalainen tanssija. Hän edustaa Suomea kilpatanssin arvokilpailuissa yhdessä venäläisen parinsa Gleb Bannikovin kanssa. Varstalan päälaji on kymppitanssi, mutta hän kilpailee myös vakiotansseissa ja latinalaistansseissa erikseen.

Varstala on jyväskyläläinen, mutta tanssii pääosin Euroopassa. Tanssin keskuspaikkana on Tartto ja siellä hän harjoittelee Tantsukool Emotionissa päävalmentaja Juri Kaganin johdolla. Varstalan edustusseura on Tanssiklubi Master ry Helsingissä.

Ada Varstala on kuusinkertainen suomenmestari. Hän on voittanut suomenmestaruudet nuorisoluokassa latinalaistansseissa yhdessä aiemman parinsa Antti Kapasen kanssa vuonna 2017 ja kymppitanssissa vuosina 2016 ja 2017. Nykyisen parinsa Gleb Bannikovin kanssa Varstala on voittanut kymppitanssin suomenmestaruudet vuosina 2019 ja 2020 ja vakiotanssien suomenmestaruuden vuonna 2020. Varstala on aikuisten hallitseva suomenmestari ja paras sijoitus kansainvälisissä arvokilpailuissa on kymppitanssin EM-kilpailujen viides sija.

Suomen Urheilutoimittajain Liitto valitsi Ada Varstalan ja Gleb Bannikovin vuoden 2020 parhaiksi tanssiurheilijoiksi. Tammikuussa 2021 Varstala kertoi lopettaneensa tanssiuransa.

Lähteet
-------

1. ↑  Details of WDSF athlete Ada Varstala *World DanceSport Federation*. Viitattu 27.3.2021.
2. ↑  Gleb Bannikov – Ada Varstala myös 10-tanssin suomenmestareiksi *Suomen Tanssiurheiluliitto ry*.  29.11.2020. Viitattu 27.3.2021.
3. ↑  Lajien parhaat urheilijat 2020 on valittu | Urheilutoimittajain Liitto *urheilutoimittajat.fi*. Viitattu 27.3.2021.
4. ↑  Gleb Bannikov – Ada Varstala tanssiurheilun parhaiksi urheilijoiksi 2020 *Suomen Tanssiurheiluliitto ry*.  13.1.2021. Viitattu 27.3.2021.
5. ↑  Jyväskylän Ada Varstala lopetti tanssijanuransa – "Koronan aiheuttamat vaikeudet ovat lisänneet toivettani elää toisenlaista elämää" *Keskisuomalainen*.  1.1.2022. Viitattu 2.1.2022.
Adah Isaacs Menken
**Adah Isaacs Menken** (kevät 1835 Milneburg, Louisiana – 10. elokuuta 1868 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, runoilija ja esseisti. Hän saavutti kansainvälistä suosiota melodraaman *Mazeppa* pääosasta, joka oli kirjoitettu miehelle. Isaacs Menken tuli tunnetuksi aikansa sosiaalisia normeja rikkoneena julkisuuden henkilönä. Hän myös julkaisi runokokoelman.

Isaacs Menken syntyi vanhemmille nimeltään Auguste ja Marie Theodore. Hänen varhaisista vaiheistaan ei tiedetä paljon, koska hän kertoi eri yleisöille eri tarinoita taustoistaan. Isaacs Menken oli seitsemän vuoden aikana neljästi naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä Alexander Isaacs Menken oli juutalainen. Pariskunta muutti yhdessä Cincinnatiin, jossa Adah Isaacs Menken oppi käyttämään sujuvasti heprean kieltä, tutki klassisia juutalaisia kirjoituksia ja julkaisia monia juutalaisuusaiheisia runoja sekä esseitä rabbi Isaac Mayer Wisen perustamaan *The Israelite* -lehteen. Tutkijat ovat löytäneet viitteitä siitä, että Isaacs Menken olisi saanut katolisen kasvatuksen ja kääntynyt juutalaisuuteen vasta naimisiin mentyään, mutta hän itse kiisti väitteen käännynnäisyydestä. Isaacs Menken ajoi voimakkaasti juutalaisten asioita kansainvälisellä tasolla. Isaacs Menkenin *The Israelite* -lehdessä julkaisemia runoja ilmestyi postuumisti kokoelmassa *Infelicia*.

Isaacs Menkenin toinen mies oli nyrkkeilymestari John C. Heenan, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1859. Isaacs Menken ja Heenan saivat pojan, joka kuoli varhaislapsuudessa. Isaacs Menken sai myös neljännen miehensä kanssa pojan, joka samoin kuoli varhaisella lapsuusiällä. Toisen lapsen kummi oli George Sand, jonka suostuttelemana lapsi sai kasteen. Sandin lisäksi Isaacs Menkenin ystäviin kuuluivat muiden muassa Charles Dickens ja Dante Gabriel Rossetti. Isaacs Menkenin huhuttiin olleen suhteessa Alexandre Dumas’n ja Algernon Swinburnen kanssa.

Isaacs Menken sairasti mahdollisesti peritoniittia tai tuberkuloosia. Hänen kuolinvuoteellaan vieraili rabbi. Hän sai hoitoa Napoleon III:n henkilökohtaiselta lääkäriltä. Isaacs Menken on haudattu Cimetière du Montparnassen juutalaiseen sektioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alan Ackerman, Adah Isaacs Menken Jewish Women's Archive, viitattu 24.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Enric Cristòfor Ricart i Nin** (2. marraskuuta 1893 Vilanova i la Geltrú, Espanja – 11. maaliskuuta 1960) oli katalonialainen kaivertaja ja taidemaalari.

Elämä
-----

Ricart syntyi Vilanova i la Geltrússa 1893. Hän aloitti opiskelut Francesc Galín kuvataidekoulussa Barcelonassa lokakuussa 1911, ja samaan aikaan siellä opiskelivat muun muassa Ramon Reventós ja Joan Miró. Ricart aloitti 1915 kaivertajana ja seuraavana vuonna rupesi myös taidemaalariksi. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Dalmau-galleriassa Barcelonassa tammikuussa 1917. Ricart painosti alkujaan enemmän maalaustaiteeseen, mutta hän alkoi keskittyä näyttelynsä jälkeen kaivertamiseen. Hänen 1920 tekemä Pariisin-matka vahvisti suuntautumista kaivertamiseen. Ricart asettui 1926 asumaan Vilanova i la Geltrúún.

Ricart kuvitti myös monia kirjoja. Kaikkiaan hänen kuvituksiaan on yli 80 kirjassa, mutta osassa niistä Ricartin tekemiä kuvia on vain yksi tai kaksi. Hänen kuvittamiaan teoksia ovat muun muassa Pedro Calderón de la Barcain *Elämä on unta*, Josep Maria de Sagarran runot ja William Shakespearen *Antonius ja Kleopatra*. Ricart kuoli maaliskuussa 1960.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enric Ricart *balldediablesvng.com*.  Arkistoitu 1.12.2011. Viitattu 8.10.2011. (katalaaniksi)
2. ↑  Enric C. Ricart, grabador 1893-1960 Caixa Penedès.  Arkistoitu 20.10.2011. Viitattu 8.10.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sněžka, korkein kohta.
**Riesengebirge** (saksaa, tarkoittaa *jättiläisvuoret*) tai **Krkonoše** (tšekiksi) tai **Karkonosze** (puolaksi) on vuoristo Tšekin pohjoisosissa ja Puolan lounaisosissa. Se on osa Sudeettien vuorialuetta ja siellä sijaitsee Tšekin ja Sudeettien korkein kohta Sněžka (puolaksi Śnieżka ja saksaksi Schneekoppe) joka nousee 1 603 metriin.

Kummallakin puolella vuoristoa sijaitsee kansallispuistot; Krkonošen kansallispuisto Tšekissä ja Karkonoszen kansallispuisto Puolassa. Nämä kansallispuistot kuuluvat 
Unescon Man and the Biosphere Programme -ohjelmaan. Elben alkulähde sijaitsee vuoristossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko & Paikkala, Sirkka: Riesengebirge *Eksonyymit*.  23.9.2020. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 17.10.2020.
2. ↑  Karkonoski National Park (englanniksi)
3. ↑  The Krkonoše/Karkonosze Transboundary Biosphere Reserve (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
4. ↑  The Source of the Elbe (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riesengebirge** Wikimedia Commonsissa
**Belaja Struga** (ven. Белая Струга) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä. Järven nimi voidaan osittain kääntää suomeksi "Valkoinen Struga".

Maantietoa
----------

Järvi on 5,6 kilometriä pitkä, 2,9 kilometriä leveä ja sen vesialueen pinta-ala on 5,96 neliökilometriä eli 596 hehtaaria. Järven eteläpäässä on noin kaksi kilometriä pitkä lahti, joka työntyy etelään päin, ja toinen noin 900 metriä pitkä ja kapea lahti työntyy itään päin. Järven keskivaiheilla on saari, jonka pinta-ala on 6 hehtaaria. Saari suojaa osittain kahta pikkulahtea, mutta järven pohjoispäässä sen järvenpää kääntyy itään ja muodostaa sinne avoimen lahden. Järven keskisyvyys on 3,2 metriä ja syvin kohta ylettyy 7 metrin syvyyteen. Järven ympäristö muodostuu metsämaista ja peltoalueista. Järvellä on sen eteläpäässä kaksi pientä järveä seuralaisenaan. Järven lähiympäristössä sijaitsee myös pieniä kyliä, jotka viljelevät peltoalueita: Naumki (Наумки), Usadištše (Усадище), Dobytši (Добычи), Vandyši (Вандыши) ja suurin kaikista eteläässä sijaitseva Novaja Usitva (Новая Уситва).

Luontoarvoja
------------

Järven rannat matalia ja soistuneita. Rantasuot voivat muodostaa kelluvia hetteikköjä, joista irtoaa kelluvia mättäitä. Rannat ovat metsämaata, jonka välissä on niityjä ja peltopalstoja. Järven pohjassa on tiivistä mutaa, mutta rantavedessä on savea, hiekkaa ja kivistä soraa. Järvessä on runsas kalalajisto, johon kuuluvat esimerkiksi hauki, ahven, lahna, salakka, kiiski, pasuri, carassius, suutari, sorva, made, törö, allikkosalakka, mutakala ja nieriä, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös jokirapu.

Vesistösuhteita
---------------

Järven laskujoki on Struglitsa (Струглица). Se lähtee järven pohjoispäästä ja yhtyy noin kolmen kilometrin päässä Velikajaan, joten oja on Velikajan sivujoki. Järvi kuuluu siten myös Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Belaja Strugan viereiset pikkujärvet ovat Tšornoje ja Štšadritskoje. Ne molemmat laskevat siihen pieniä ojia myöten. Etelälahteen tulee myös puro Romanovskaja (Романοвская), jolla on monta haaraa ja haarat levittäytyvät kaakossa lavealle alueelle. Belaja Strugan valuma-alueen koko on lähteistä riippuen 74,6  tai 70,4  neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Белая Струга, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Belaja Struga (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 28.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Белая Струга
**Enrico De Nicola** (9. marraskuuta 1877 – 1. lokakuuta 1959) oli italialainen poliitikko ja asianajaja. Hänet oli valittu valtionhoitajaksi 28. kesäkuuta 1946, ja kun Italian perustuslaki astui voimaan 1. tammikuuta 1948, hänestä tuli suoraan lain nojalla ensimmäinen Italian tasavallan presidentti. Hänen presidenttikautensa oli lyhyt ja päättyi 12. toukokuuta 1948, kun ensimmäinen parlamentin valitsema presidentti, Luigi Einaudi, astui virkaansa. De Nicola edusti Italian liberaalista puoluetta, ja hän toimi presidenttikautensa jälkeen elinikäisenä senaattorina sekä lyhyen ajan myös senaatin puhemiehenä vuosina 1951–1952.

Lähteet
-------

* I presidenti della repubblica: Enrico De Nicola/biografia Roma, Italia:  Presidenza della Repubblica. Viitattu 13.2.2011. (italiaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Enrico De Nicola 

Italian presidentin lippuItalian presidentit
De Nicola • Einaudi • Gronchi • Segni • Merzagora\* • Saragat • Leone • Fanfani\* • Pertini • Cossiga • Spadolini\* • Scalfaro • Mancino\* • Ciampi • Napolitano • Grasso\* • Mattarella  
\* *väliaikainen*



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |