recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gaoussou Drabo** (s. 26. toukokuuta 1950 Saigon) on malilainen toimittaja ja diplomaatti. Hän on toiminut myös maan viestintäministerinä.

Drabo syntyi Indokiinaan sijoitetun Ranskan armeijan upseerin Kélétigui Drabon perheeseen. Hän valmistui Moskovan yliopiston journalistisesta tiedekunnasta vuonna 1974. Drabo työskenteli Malin valtiollisen päivälehden *L’Essorin* toimittajana vuosina 1974–2002. Hän toimi lehden kulttuuri- ja urheiluliitteen päätoimittajana vuosina 1975–1977, *Podium*-urheilulehden päätoimittajana vuosina 1977–1981 ja koko lehden päätoimittajana vuosina 1981–1989. Drabo oli valtion lehdistötoimisto Amapin varajohtaja vuodesta 1989 ja johtaja vuosina 1990–2002. Virassaan hän pyrki edistämään lehdistön moniarvoisuutta.

Drabo toimi Malin viestintäministerinä vuosina 2002–2007. Vuosina 2008–2013 hän oli Malin suurlähettiläänä Italiassa. Jäätyään eläkkeelle hän on jatkanut työskentelyä *L’Essorin* kolumnistina, osallistunut sisällissodan jälkeiseen vuoropuheluun ja toiminut viestintäneuvoston jäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mali: Presse-Gouvernement : Le Mali de 1957 à 2017: Focus sur les 11 journalistes devenus ministres *Maliactu*.  Arkistoitu 12.12.2019. Viitattu 1.12.2019.
**Indeksisijoittaminen** tarkoittaa sijoitusstrategiaa, jossa sijoitetaan jonkin indeksin kuten osakeindeksin mukaisesti. 

Indeksisijoittamisessa noudatetaan niin sanottua *passiivistrategiaa*. Sijoitukset hajautetaan sijoituskohteisiin ennalta valitun indeksin mukaisesti. Passiivistrategian vastakohtia ovat *aktiivistrategiat*, joissa sijoituskohteet poimitaan muulla tavoin.

Indeksisijoittaja tavoittelee valitsemansa markkinan keskimääräistä tuottoa. Strategian etuihin kuuluvat matalat kustannukset ja hajauttaminen. Strategian haittapuolena voidaan pitää sitä, että sijoittaja ei juuri voi saada markkinan keskimääräistä tuottoa enempää. Kulujen vuoksi tuotto tavallisesti jää jonkin verran indeksin tuottoa heikommaksi.

Indeksisijoittaminen tapahtuu tavallisesti jonkin indeksirahaston kautta. Moni indeksirahasto on pörssinoteerattu rahasto eli ETF. Indeksin mukaan sijoittavasta ETF:stä käytetään myös nimeä *indeksiosuusrahasto*.

Katso myös
----------

* Osakepoiminta

Lähteet
-------

1. ↑  Mitä on indeksisijoittaminen? *Inderes: Osakeanalyysit, mallisalkku, osakevertailu & aamukatsaus*. Viitattu 27.1.2022.
2. 1 2  Indeksisijoittaminen – mitä on indeksisijoittaminen? *www.op.fi*. Viitattu 27.1.2022.
3. ↑  Indeksisijoittaminen | Lehto Asunnot *asunnot.lehto.fi*. Viitattu 27.1.2022.
4. 1 2  Indeksirahastot ja indeksisijoittaminen *www.nordea.fi*. Viitattu 27.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Indeksisijoittaminen – kahdeksan väitettä ja vastaväitettä
**Stsjapan Mih’ailavitš Haratšeuskih’** (valkoven. Сцяпан Міхайлавіч Гарачэўскіх, ven. Степан Михайлович Горячевских, *Stepan Mihailovitš Gorjatševskih*, 26. kesäkuuta 1985 Nižnekamsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa tällä hetkellä KHL:ssä pelaavaa Dinamo Minskiä.

Haratšeuskih’in kasvattajaseurana toimi hänen kotikaupunkinsa joukkue, HK Neftehimik Nižnekamsk, jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi. Kaudella 2003–2004 hän siirtyi Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavaan Junost Minskiin. Valko-Venäjällä hän pelasi aina vuoteen 2011, edustaen myös Šynnik Babruiskia.

Kaudeksi 2011–2012 Haratšeuskih’ siirtyi ukrainalaiseen Donbass Donetskiin, joka silloin pelasi Ukrainan pääsarjassa. Seuraavaksi kaudeksi Donbass liittyi VHL:ään, joka on Venäjän toiseksi korkein sarjataso. Haratšeuskih’ pelasi myös Donbassin kakkosjoukkueessa, joka edelleen pelasi Ukrainan pääsarjassa. Viimeisellä kaudellaan Donbassissa Haratšeuskih’ pelasi myös kolme KHL-ottelua.

Kaudeksi 2013–2014 Haratšeuskih’ siirtyi kazakstanilaiseen HK Saryarka Karagandaan, joka pelaa VHL:ssä. Haratšeuskih’ on pelannut myös yhden maaottelun Valko-Venäjän joukkueessa ja ollut mukana viisissä MM-kisoissa.

Haratšeuskih’ on voittanut urallaan Valko-Venäjän mestaruuden Junost Minskissä kaudella 2008–2009, Ukrainan mestaruuden Donbass Donetsk II:ssa kaudella 2012–2013 sekä Continental Cupin Donbass Donetskissa kaudella 2012–2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  EliteProspects – Stepan Goryachevskikh *eliteprospects.com*. www.eliteprospects.com. Viitattu 20.1.2014. (englanniksi)
**GarageBand** on Applen kehittämä musiikinteko-ohjelma. Ohjelma toimitetaan jokaisessa uudessa Applen Macintosh-tietokoneessa. Päivityksiä myydään Applen omaan OS X -järjestelmään suunnatun kuluttajaohjelmisto iLifen mukana.

GarageBandissa on digitaalisten soittimien kirjasto, jossa on mm. syntetisaattori- ja rumpulooppeja. Käyttäjä voi myös itse tehdä omia looppeja joko käyttämällä oikeaa instrumenttia, midi-koskettimistoa tai nuotintamalla. JamPack -kirjastoja hankkimalla voi laajentaa digitaalisten soittimien valikoimaa.

GarageBandilla pystyy myös nauhoittamaan autenttisia WAV-muotoisia audioraitoja mikrofonilla tai kytkemällä minkä tahansa analogista ääntä syöttävän laitteen äänikortin linjasisäänmenoon. GarageBand sisältää useita efekti- ja instrumenttivahvistinmallinnoksia , joten esimerkiksi kitaran ja tietokoneen välille ei välttämättä tarvita erillistä etuastetta. Lisäksi käyttäjä voi itse tehdä ja muokata erilaisia efektejä tarpeisiinsa sopiviksi. 

Ohjelmaa ei ole suunniteltu ammattilaisille, vaan aloittelijoille mahdollistamaan musiikin tekeminen helpommaksi.


1. ↑  iOS: Version History2.3.14Dec 13, 2022, 13. joulukuuta 2022 (viitattu 8. heinäkuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  macOS: Version History 10.4.8 Mar 7, 2023, 7. maaliskuuta 2023 (viitattu 8. heinäkuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
Strömsbergin ruukki
**Strömsbergin ruukki** on Ruotsissa nykyisessä Tierpin kunnassa sijaitseva ruukkialue, joka kehittyi 1600-luvulla. Nykyisen muotonsa se sai ollessaan vuosina 1734-1861 de Geerin suvun omistuksessa. 1700-luvun teollisuusrakennuksia on edelleen jäljellä.

Teollisesta toiminnasta viimeisimpänä keskityttiin sahatoimintaan. Höyrysaha otettiin käyttöön vuonna 1911. Raudan käsittely loppui vuonna 1920, kun Stora Kopparbergs Bergslag AB osti ruukin ja keskittyi metsäalalle. Strömsberg oli maatalousalalla ajoittain suurimpia toimijoita koko Ruotsissa, mutta 1970-luvun lopussa maataloudesta luovuttiin.

Kartanon päärakennus on vuodelta 1758 ja se rakennettiin Charles de Geerin puolisolle leskenasunnoksi. Vuoden 1961 laajennuksen yhteydessä 1700-luvun ulkoasusta luovuttiin.

Ingmar Bergmanin käsikirjoittama elokuva *Hyvä tahto* (*Den goda viljan*) on kuvattu alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tierps kommun: Strömsbergs bruk (ruotsiksi) Viitattu 9.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strömsbergin ruukki**.
* Ruukin kotisivut (ruotsiksi)
**Afroditopolis** (m.kreik. Ἀφροδιτόπολις; myös Ἀφροδίτης πόλις, *Afroditēs polis*; lat. *Aphroditopolis, Veneris Oppidum*) eli **Afrodito** (m.kreik. Ἀφροδίτω, *Afroditō*, lat. *Aphrodito*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Afroditopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.

Afroditopolis eli "Afroditen kaupunki" oli rakennettu Niilin itärannalle etelään Memfiistä ja noin 73 kilometriä etelään nykyisestä Kairosta. Kaupungin länsipuolella sijaitsi Krokodeilopolis eli myöhempi Arsinoe ja lounaispuolella Herakleopolis.

Kaupungin pääkultti oli omistettu sen nimen mukaisesti kreikkalaisittain Afroditelle. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Afroditopolitēs* (Ἀφροδιτοπολίτης). Afridotopolis löi omaa rahaa ainakin Trajanuksen ja Hadrianuksen aikana. Rahoissa esiintyy kirjoitus ΑΦΡΟΔΕΙΤΟΠΟΛΙ, *AFRODEITOPOLI*. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin.

Kaupunkia ei tule sekoittaa Egyptin lukuisiin muihin Afroditopolis-nimisiin kaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Aphroditopolis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Itinerarium Antonini Augusti* 168, Ἀφροδίτω; Hierokles 730.
3. 1 2 3  Aphrodito(polis) *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Aphroditopolis (Atfih) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
5. ↑  Strabon: *Geografika* 17.809.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Afroditopolis** Wikimedia Commonsissa
Gaon piiri Malin kartalla.
**Gaon piiri** (ransk. *Cercle de Gao*) on hallintoalue Malin Gaon alueella. Sen pinta-ala on 31 288 neliökilometriä. Asukkaita on 239 900 henkeä (vuonna 2009).

Gaon piiri rajoittuu pohjoisessa Gaon alueen Bouremin piiriin ja Kidalin alueeseen, idässä Ménakan ja etelässä Ansongon piireihin sekä lännessä Timbuktun alueeseen. Se käsittää Tilemsin ja Gourman tasangot, joiden keskellä virtaa Nigerjoki. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Piiriin kuuluu Gaon kaupunki ja kuusi maalaiskuntaa: Anchawadi, Gabero, Gounzoureye, N’Tillit, Soni Ali Ber ja Tilemsi. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja arabeja. Lisäksi on muualta maasta siirtyneitä bambaroita ja dogoneja. Gao on myös yksi Länsi-Afrikasta Eurooppaan pyrkivien siirtolaisten pysähdyspaikoista.

Gaossa on kansainvälinen lentokenttä sekä maantieyhteys Bamakoon, Bouremiin ja Nigerin rajalle. Nigerillä jokiliikennettä. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat riisi, durra ja hirssi. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä sekä käsityö- ja palveluammatteja. Gaon kaupunki on Malin tärkeimpiä matkailukohteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Schéma d'Aménagement du Territoire de Gao *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 20.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 20.5.2012. (ranskaksi)
3. 1 2  Synthèse des Plans de Securité Alimentaire du Cercle de Gao 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 20.5.2012. (ranskaksi)
**Aarne Wilhelm Jusu**, sukunimi aik. *Juselius* (1. toukokuuta 1893 Pori – 1. helmikuuta 1949) oli suomalainen majuri, toimitusjohtaja ja liikemies.

Jusun vanhemmat olivat merikapteeni Abraham Wilhelm Juselius ja Olga Rajahalme. Hän kävi Raahen alkeiskoulun 1912 ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1915.

Jusu oli Turussa sijainneen Lentokoulun ja Santahaminassa toimineen Ilmailupataljoonan intendenttinä 1918–1919, ilmailuvoimien intendenttinä 1919–1920 ja suojeluskuntien yliesikunnan intendentuuriosaston päällikkönä 1923–1927. Hän oli välillä Tampereen Tupakkatehdas Oy:n palveluksessa 1920–1922 ja Oy Finnish Stevedores Ab:n palveluksessa 1922–1923. Jusu toimi sitten vuodesta 1927 alkaen samana vuonna perustetun Suojeluskuntien Kauppa Oy (vuodesta 1935 Oy Skoha Ab):n toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Jusu oli myös Suomen Ampujainliiton liittohallituksen ja johtokunnan jäsenenä ja toimi Suomen Metsästysyhdistyksen puheenjohtajana 1936–1948. Hän perusti myös keväällä 1941 Töölöntorinkatu 2:een avatun ravintola Motin jonka kanta-asiakkaita olivat muun muassa marsalkka Carl Gustaf Mannerheim sekä presidentti Urho Kekkonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1960
2. ↑  Aarne Jusun hautakivi Malmin hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura : Hautakirjoituksia ja hautakuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Pörssitieto G. Kock : Täydentäviä yhtiötietoja : Suojeluskuntain Kauppa Oy
4. ↑  Kekkosen ja Marskin kantapaikka palaa, Helsingin uutiset 20.5.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Pekka Suuronen : Skohan – uusi yökerho, Erä digilehti 21.4.2017

Aiheesta muualla
----------------

* A. W. Jusu upseerin puvussa, Suomen Metsästysmuseon kuvakokoelma (Finna)
* Suojeluskuntain kauppa- ja hankintaosakeyhtiö SKOHA:n johtokunta syyskuussa 1937 Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
**Aarne Vilhelm Halla** (27. tammikuuta 1895 Kymi – 5. joulukuuta 1953 Ylivieska) oli suomalainen päätoimittaja, toimitusjohtaja ja talousneuvos. Hän perusti Kalajokilaakso-lehden Ylivieskaan vuonna 1927.

Hallan vanhemmat olivat työmies Matti Hykkyrä ja Maria Turkkila. Hän valmistui Helsingin kauppiaitten kauppakoulusta vuonna 1914 ja oli kaupallisella alalla ja armeijan palveluksessa ennen siirtymistään lehtialalle. Halla oli oululaisen Kaiku-lehden uutistoimittajana ja lehdem talouspuolella 1924–1925 ja 1926–1927 sekä Kaleva-lehden toimittajana 1925–1926.

Halla perusti Kalajokilaakso-lehden Ylivieskaan vuonna 1927 ja toimi lehden päätoimittajana. Hän oli myös lehteä painaneen Kala- ja Pyhäjokilaaksojen Kirjapaino Oy:n johtajana. Halla kuului Ylivieskan kunnanvaltuustoon ja oli mukana muun muassa Kalajokilaakson taloudellisessa aluejärjestössä, Keski-Pohjanmaan kauppakamarin hallituksessa ja Keski-Pohjanmaan maakuntaliiton hallituksessa. Halla sai talousneuvoksen arvon vuonna 1950.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ilmari Luhtasela : Aarne Halla (Kirjastovirman henkilögalleria)[vanhentunut linkki]
**Hajnówkan piirikunta** (puol. *powiat hajnowski*) on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 42 610. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Białowieża, Czeremcha, Czyże, Dubicze Cerkiewne, Hajnówka, Kleszczele, Narew ja Narewka.

Hajnówkan piirikunnan pinta-alasta noin 39 prosenttia on maatalousmaata ja 50,6 prosenttia on metsän peitossa.

Hajnówkan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,5 prosenttia oli naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 57 prosenttia ja eläkeikäiset 28,7 prosenttia. Väestön keski-iäksi arvioitiin 46,4 vuotta, mikä on huomattavasti korkeampi kuin koko Puolan väestön keski-ikä. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 321 lasta. Hajnówkan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 25 692 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Powiat hajnowski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 30.8.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Hajnowski *Wrota Podlasia*. Viitattu 30.8.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Podlasian piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Białystok (hallintokeskus)
* Łomża
* Suwałki

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Augustów
* Białystok
* Bielsk
* Grajewo
* Hajnówka
* Kolno
* Łomża
* Mońki
* Sejny
* Siemiatycze
* Sokółka
* Suwałki
* Wysokie Mazowieckie
* Zambrów

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo graafikosta, toimitusjohtajasta katso Aarne Karjalainen (vuorineuvos).*
Aarne Karjalainen vuonna 1960.
**Aarne Karjalainen** (5. toukokuuta 1898 Kirvu – 3. toukokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen graafikko, joka suunnitteli postimerkkejä ja seteleitä.

Karjalainen opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja sitten vuosina 1921–1922 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa käyttögrafiikan opintosuunnalla. Hän työskenteli vuosina 1921–1929 Tilgmann Oy:n ja 1929–1934 Reklaamitoimiston palveluksessa ja sitten Suomen Pankin setelipainossa vuosina 1934–1963 aluksi arvopaperitaiteilijana ja viimeksi piirustusosaston esimiehenä. Karjalainen piirsi 36 postimerkkiä sekä suunnitteli ja piirsi vuosina 1939 ja 1945 5000 markan setelin.

Lähteet
-------

* Kalle Vaarnas: Suomen postimerkkitaiteilijat. Mitä-Missä-Milloin vuosikirja 1974
* Suomen Pankki: Historiallisia suomalaisia seteleitä ja metallirahoja (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 7.5.1965, HS Aikakone.
Pistoolitähti ja Pistoolisumu NICMOSin väärävärikuvassa
**Pistoolitähti** on sininen hyperjättiläinen, joka on vuoden 2005 tilaston mukaan Linnunradan toiseksi kirkkain tähti. Se on Aurinkoa 10 miljoonaa kertaa kirkkaampi ja 100 kertaa massiivisempi. Sen halkaisija on 300–340 Rʘ. Tähti sijaitsee Jousimiehen tähtikuviossa 25 000 valovuoden päässä Maasta lähellä Linnunradan keskustaa.

Tähti on tähtienvälisten kaasusumujen peitossa, eikä se tämän vuoksi näy paljain silmin. Se löydettiin Hubblen avaruusteleskoopilla 1990-luvulla infrapunataajuudella, joka läpäisee pölyn. Tähti on singonnut 4000–6000 vuotta sitten avaruuteen 10 Auringon massaa "Pistoolisumuksi", jota se valaisee. Tähden tähtituuli on 10 miljardia kertaa Auringon hiukkasvirtaa voimakkaampi. Arvioidaan, että tähden massa olisi aluksi ollut 200 Auringon massaa. Tähdellä on elinikää jäljellä noin 1–3 miljoonaa vuotta.

Katso myös
----------

* Eeta Carinae
* S Doradus

Aiheesta muualla
----------------

* Pistol Star Fact Sheet
* Further details on the Pistol Star from hubblesite.org

  

Jousimiehen tähdistö (Sagittarius) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | ε Sgr, σ Sgr, ζ Sgr, δ Sgr, λ Sgr, π Sgr, γ2 Sgr, η Sgr, φ Sgr, τ Sgr, ξ2 Sgr, ο Sgr, μ Sgr, ρ1 Sgr, β1 Sgr, α Sgr, ι Sgr, β2 Sgr, θ1 Sgr, 62 Sgr, υ Sgr, X Sgr, 59 Sgr, 52 Sgr, γ1 Sgr, ω Sgr, 4 Sgr, 21 Sgr, 60 Sgr, ν1 Sgr, ψ Sgr, 56 Sgr, 43 Sgr, 11 Sgr, ν2 Sgr, 61 Sgr, ξ1 Sgr, χ1 Sgr, 55 Sgr, 29 Sgr, 15 Sgr, 54 Sgr, θ2 Sgr, Gl 783, 7 Sgr, 28 Sgr, χ3 Sgr, 14 Sgr, 24 Sgr, 50 Sgr, 18 Sgr, κ1 Sgr, 51 Sgr, κ2 Sgr, 33 Sgr, 63 Sgr, Y Sgr, ρ2 Sgr, 57 Sgr, 9 Sgr, HD 169830, 16 Sgr, RS Sgr, 63 Oph, 26 Sgr, HD 179949, 6 Sgr, 30 Sgr, 53 Sgr, 25 Sgr, 65 Sgr, RY Sgr, 17 Sgr, χ2 Sgr, HD 190647, Ross 154, Pistoolitähti, S2 |
| Eksoplaneetat | HD 169830 b, HD 169830 c, HD 179949 b, HD 190647 b |
**Juan María Solare** (s. 11. elokuuta 1966 Buenos Aires) on Saksaan asettunut argentiinalainen säveltäjä ja pianisti.

Solare opiskeli Buenos Airesissa pianonsoittoa María Teresa Criscuolon ja Perla Brúgolan johdolla. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Mario Benzecrylta ja sävellysopetusta Fermina Casanovalta, Valdo Sciammarellalta sekä Juan Carlos Zorzilta. Lisäksi Solare sai musiikkianalyysissä yksityisopetusta Francisco Kröpfliltä. Hän valmistui pianonsoiton opettajana (1989) ja sävellysopettajana (1993) Argentiinan kansallisesta musiikkikonservatoriosta. Lähdettyään Saksaan Solare suoritti Johannes Fritschin johdolla opiskelemisen jälkeen sävellysdiplominsa Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa. Hän opiskeli myös elektronista musiikkia, ja hänen opettajiaan Kölnissä olivat Fritschin lisäksi Clarence Barlow, Hans Ulrich Humpert ja Mauricio Kagel. Stuttgartissa Solare opiskeli Kölnissä tekemiensä opintojen välissä Helmut Lachenmannin johdolla lokakuusta 1997 helmikuuhun 1999. Hän osallistui toistuvasti Darmstadtin kurseille opettajinaan Brian Ferneyhough ja Bernhard Wambach.

Solare on pitänyt pianoresitaaleja ja esiintynyt kamarimusiikkikonserteissa lukuisissa eri maissa. Myös hänen sävellyksiään on esitetty monissa maissa. Hän on saanut työllään useita palkintoja, muun muassa ensimmäisen palkinnon Promociones Musicales de la Argentinan vuosittaisessa sävellyskilpailussa jousikvartetostaan *Demeter* vuonna 1990. Solare on ollut musiikkillaan edustettuna UNESCO:n Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. Hän on tuotannossaan yhdistellyt Astor Piazzollan jälkeisen tangon ja nykytaidemusiikin vaikutteita. Hänen teostensa joukossa on elektroakustista musiikkia. Monilla levyillä on julkaistu Solaren teoksia.

Solare opetti vuosina 1986–1993 harmoniaa, kontrapunktia ja muita oppiaineita Tandilin konservatoriossa. Tammikuussa 2002 hän aloitti pianonsoiton opettamisen Bremenin taideyliopistossa. Solare on opettanut siellä myös sävellystä ja sovitusta. Hän on tehnyt opetustyötä lisäksi Bremenin yliopistossa ja Bremenin Jacobs-yliopistossa. Lokakuussa 2002 hän alkoi johtaa Bremenin yliopistossa tangoon omistautunutta kamarimusiikkikokoonpanoa. Solare on työskennellyt monissa lehdissä artikkelien kirjoittajana, kolumnistina ja kirjeenvaihtajana. Shakista hän kirjoitti espanjalaiseen *Jaque*-lehteen. Solare on lisäksi tuottanut radio-ohjelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Juan María Solare SoloPiano.com, viitattu 29.1.2023
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Juan Maria Solare Compositores & Intérpretes 2017, viitattu 29.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Aarne Jaatinen** (4. lokakuuta 1895 Joensuu – (kadonnut 21. marraskuuta) 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Ura
---

Jaatisen vanhemmat olivat työmies Juho Jaatinen ja Anna Pirhonen. Hän aloitti näyttelijän uransa 1918 Evert Suonion kiertueessa ja jatkoi kiertuenäyttelijänä. Jaatinen siirtyi vakinaiseksi näyttelijäksi Porin Työväen Teatteriin 1923, ja liittyi vielä samana vuonna Tampereen Työväen Teatteriin. Tampereelta Jaatinen siirtyi Kuopion Työväen Teatterin johtajaksi ja sittemmin johtajaksi Lappeenrannan Työväen Näyttämölle ja Helsingin Työväen Teatteriin.

Jaatisen näyttämötehtäviin lukeutuu muun muassa Juhani Fleming (*Daniel Hjort*), Ismael (*Synti*), Eelis (*Uskottomuus*), Kaarle (*Kaksi kuningatarta*), Nekljudow (*Ylösnousemus*), Turkka (*Tukkijoella*), Welle (*Villikissa*), Armand Duvall (*Kamelianainen*) ja Simeoni (*Seitsemän veljestä*).

Jaatinen näytteli sivuosia neljässä suomalaisessa elokuvassa 1930- ja 1940-luvuilla. Elokuvassa *Isoviha* (1939) hänellä on pappilan rengin osa, kadonneessa elokuvassa *Simo Hurtta* (1940) hänellä on henkikirjuri Arnkilin osa, komediassa *Poikamies-pappa* (1941) hänen taidekauppiaan rooliaan ei ole kreditoitu ja melodraamassa *Katariina ja Munkkiniemen kreivi* (1943) hänen lääkärin roolinsa on niin ikään kreditoimaton.

Jaatisen puoliso oli näyttelijä Oili Jaatinen, joka kuoli vuonna 1945 pitkällisen ankaran taudin murtamana 48-vuotiaana. Aarne Jaatinen oli kadonnut Helsingissä tuntemattomalla tavalla 21. marraskuuta 1944. Aarne Jaatinen löydettiin kuolleena heinäkuussa 1945, jolloin samoihin aikoihin kuoli heidän poikansa Martti Jaatinen, tunnettu runoilijanimellä Martti Jaarnio.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

### Viitteet

1. 1 2 3  Teatterinjohtaja Aarne Jaatinen †, Salmetar, 1945, No 81, sivu 3, julkaistu 17.7.1945
2. 1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 102
3. ↑  Aarne Jaatinen Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Aarne Johannes Jaatinen, viitattu 9.2.2022

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Vera Igorevna Zvonarjova** (ven. Ве́ра И́горевна Звонарёва, s. 7. syyskuuta 1984 Moskova, Venäjä) on venäläinen tennispelaaja. Zvonarjova viihtyy yhtä lailla kaikilla pinnoilla. Hänen valmentajanaan toimivat Jens Gerlach ja Aleksei Agejev. Hänen äitinsä Natalia Zvonarjova on pelannut maahockeyta ja voittanut olympiapronssia Moskovassa 1980.

Hän toimii International Rett Syndrome Foundationissa, jonka tarkoituksena on lisätä lasten kehitystä hidastavan Rettin oireyhtymän tuntemusta.

Ura
---

Zvonarjova selviytyi vuoden 2003 Ranskan avoimissa puolivälieriin voitettuaan neljännellä kierroksella Venus Williamsin erin 2–6, 6–2, 6–4. Maannainen Nadja Petrova kuitenkin esti Zvonarjovan etenemisen semifinaalivaiheeseen luvuin 1–6, 6–4, 3–6. Tämä säilyi lähes kuusi vuotta Zvonarjovan parhaana saavutuksena Grand Slam -turnauksissa. Australian avoimissa 2009 hän pääsi välieriin voitettuaan muun muassa neljännellä kierroksella Nadja Petrovan. Välierissä hän hävisi maannaiselleen Dinara Safinalle eräluvuin 3–6, 6–7(4). Vuoden 2010 Wimbledonin tennisturnauksessa Zvonarjova pääsi finaaliin kukistettuaan välieräottelussa Tsvetana Pironkovan 3–6, 6–3, 6–2. Loppuottelussa hän hävisi Serena Williamsille 3–6, 2–6. Hän pääsi finaaliin myös Yhdysvaltain avoimissa 2010 voittamalla puolivälierässä Kaia Kanepin ja välierässä Caroline Wozniackin. Finaalissa hän hävisi kuitenkin Kim Clijstersille luvuin 6–2, 6–1.

Pekingissä 2008 Zvonarjova voitti olympiapronssia, kun hän kaatoi Kiinan Li Nan pronssipelissä 6–0, 7–5. Marraskuussa 2008 hän selviytyi WTA:n mestaruusturnauksen loppuotteluun, jossa hän hävisi Venus Williamsille eräluvuin 7–6(5), 0–6, 2–6.

Zvonarjova on voittanut urallaan kaksitoista WTA-kaksinpeliturnausta. Toistaiseksi arvokkaimman voittonsa hän saavutti Indian Wellsissä maaliskuussa 2009. Hän voitti loppuottelussa Ana Ivanovićin eräluvuin 7–6(5), 6–2 ja sai palkintorahaa 700 000 dollaria. Nelinpelissä hän on voittanut viisi WTA-turnausta, joista arvokkaimmat ovat Yhdysvaltain avoimet 2006 ja Indian Wells 2009. Sekanelinpelimestaruuden hän on voittanut Yhdysvaltain avoimissa 2004 ja Wimbledonissa 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vera Zvonarjova WTA:n sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vera Zvonarjova** Wikimedia Commonsissa
**Reisjärven Pilke**, (virallisemmin **Voimistelu- ja Urheiluseura Reisjärven Pilke)** on reisjärveläinen urheilun yleisseura.

Historia
--------

Seura perustettiin Reisjärven Osuuskaupan kahvilassa 14. tammikuuta 1945 noin kolmenkymmenen henkilön voimin. Rekisteröitävän yhdistyksen nimeksi valittiin Voimistelu- ja Urheiluseura Reisjärven Pilke. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Jalmari Vehkalahti, joka johti puhetta kokouksessakin. Seuran urheilukettä valmistui 1953, mutta se myytiin varojen puutteessa kunnalle 1958. Seura avasi myös kunnan ensimmäinen valaistun hiihtoladun 1975 Leppälahteen.

Alkuvuosina näkyvimpiä urheilulajeja olivat pesäpallo ja hiihto, mutta myös yleisurheilussa tuli piiritason menestystä eritoten juoksulajeissa. Vuosina 1952–1961 Pilke on menestyksekäs hiihtoseura. Kahdeksankymmentäluvulla seura oli naisten hiihdossa Suomen kärkiseuroja Aila ja Anne Piispasen johdolla. Seuran naisten viestijoukkue sijoittui tuolloin monta kertaa SM-hiihdoissa kuuden parhaan joukkoon. Henkilökohtaisilla matkoilla parhaiten ovat menestyneet Aila ja Anne Piispanen, jotka kuuluivat naishiihtomme parhaimmistoon, sijoittuen monta kertaa SM-hiihdoissa kuuden parhaan joukkoon. SM-mitaleja eniten seuralle on tuonut Anni Alakoski 14 kappaletta. Lisäksi Nuorten SM-hiidoissa mitaleille ovat yltäneet Aila Piispanen, Aija Hylkilä, Tuure Pesola, Johanna Niskakoski, Anette Veerpalu. Kaksi Suomen mestaruutta ovat seuralle tuoneet N18 ja N20 3x3 km viestissä joukkue Anette Veerpalu, Johanna Niskakoski ja Anni Alakoski. Yleisurheilussa nimekkäin edustaja on ollut keihäänheittäjä Aimo Aho, suomenmestari ja olympiaedustaja.

Pesäpallossa naisjoukkue karsi jopa SM-sarjaan pääsystä 1966 ja pelasi 1985 ykkössarjassa. Miesten pesäpallojoukkue pelasi 1981 suomensarjassa.

Nyrkkeilyssä Jouko Luikku ylsi SM-kultaan 1973 ja saavutti myös muita mitalisijoja.

Seuran junioritoiminta on saanut myös tunnustusta, minkä vuoksi Pilke on valittu myös piirinsä parhaaksi seuraksi 1980-luvulla. 1980-luvun alussa Reisjärven Pilke ja Reisjärven Voima koordinoivat pienellä paikkakunnalla keskenään, mitä urheilulajeja eri seuroissa harrastetaan, mikä auttoi keskittämään resursseja. Nykyisin Pilkkeen toiminta keskittyy erityisesti lasten ja nuorten harrastustoimintaan, joskin kilpaurheilua tuetaan pienten resurssien puitteissa.

Junioritoiminta
---------------

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit |
| --- |
| Joukkue | Mitalit | Vuodet | Yhteensä |
| C-tytöt |
| Kultaa **Kultaa** | 1976 | 1 |
| D-tytöt |
| Pronssia **Pronssia** | 1976 | 2 |
| E-tytöt |
| Pronssia **Pronssia** | 1973, 1974 | 2 |
| Yhteensä: | **4** |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Reisjärven yhdistystoiminta *www.kirjastovirma.fi/*. KirjastoVirma. Viitattu 1.2.2008. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Seuratoimintaa *www.reisjarvenpilke.fi*. Reisjärvi:  Reisjärven Pilke. Viitattu 1. helmikuuta 2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Reisjärven Pilkkeen pesäpallojaoston sivusto
* Reisjärven Pilkkeen yleisurheilujaoston sivusto
* Reisjärven Pilkkeen hiihtojaoston sivusto
**Vera Vasiljevna Smirnova** (ven. Вера Васильевна Смирнова 29. syyskuuta 1898 Pietari – 1977 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Vera Smirnova syntyi Pietarin taideakatemian vahtimestarin perheeseen. Hän vietti lapsuutensa Keski-Aasiassa, kävi lukion ja opiskeli naisten korkeakoulussa ja Vsevolod Meyerholdin teateristudiossa.

Smirnova julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1924. Hän kirjoitti lastenkirjoja, toimi vaikutusvaltaisena lastenkirjallisuuden kriitikkona ja työskenteli kirjallisuuslehti *Znamjan* toimittajana. 1930-luvun lopussa Smirnova laati kertomuskokoelman Stalinin lapsuudesta, mutta kirjan päähenkilö kielsi sen julkaisemisen.

Suomennettu teos
----------------

* *Kaksi sydäntä* (*Dva serdtsa*). Petroskoi: Kirja, 1934.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smirnova Vera Vasiljevna *Literatory Sankt-Peterburga. XX vek*. Viitattu 26.3.2021.
2. ↑  Smirnova Vera Vasiljevna *Hronos*. Viitattu 26.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Dutch Space B.V.** on hollantilainen avaruusteknologiayhtiö. Se syntyi Fokker Space-yhtiöstä emoyhtiö Fokkerin ajautuessa vuonna 1995 konkurssiin. Yhriö on Hollannin suurin avaruusalan yritys. Fokker-historiansa kautta sillä on 35-vuotinen kokemus satelliiteista ja kantoraketeista.

Yhtiö on toiminut nykyisellä nimellä vuodesta 2002. EADS Astrum N.V. -yhtiö osti Dutch Spacen joulukuussa 2005.

Yhtiön tuotannon päätuotteet ovat aurinkopaneelit ja robotiikka sekä satelliittien ja Ariane 5-kantorakettien rakenteelliset osat. Yhtiö saa urakoita sekä ESAlta että kansalliselta avaruusalan teknologiarahoittajalta NIVR:ltä. Se toimii myös kaupallisessa avaruustoiminnassa. Sen liikevaihdosta 95% tulee avaruustekniikasta ja 5% puolustusvälineistä. 70% sen liiketoiminnista tulee Euroopan avaruusjärjestön urakoista.

Yhtiössä oli vuoden 2007 lopussa noin 200 työntekijää. Sen liikevaihto oli vuonna 2007 50 miljoonaa euroa. sillä on noin 96 miljoonan euron tilauskanta. Yhtiön toimitusjohtaja on J.J.D. Reijnen. Yhtiön toimipaikka siirtyi jo Fokkerin lopun aikana Schipholin lentoasemalta Leideniin.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön sivusto (päälähde)
* EADS übernimmt Dutch Space (Arkistoitu – Internet Archive)
**Haka-kerho** oli tiettävästi Suomen ensimmäinen kunnallinen nuorisokahvila. Helsingin Hakaniemessä 3. lokakuuta 1957 avattua nuorisotilaa ylläpiti Helsingin kaupungin nuorisotoimi. Malli nuorisokahvilatoimintaan saatiin Ruotsista ja Norjasta.

Haka-kerho, kutsumanimiltään myös Kippola tai Hakis, toimi Elannon vanhassa ravintolakiinteistössä Siltasaarenkatu 6:ssa. Se avautui arki-iltaisin kello 18 ja ikärajana oli 15 vuotta. Toisessa kerroksessa, pitkien portaiden päässä sijainneissa tiloissa oli mahdollisuus pelata biljardia, juoda virvoitusjuomia, jutella ystävien kanssa ja kuulla musiikkiesityksiä. Tiloihin mahtui kerrallaan pari sataa nuorta, ja kerhon jäsenmäärä oli vuonna 1960 noin 3 000.

Haka-kerhon piirissä syntyi harrastuspiirejä muun muassa teatterin ja urheilun ja musiikin aloille. Nuorisokahvilan perustaminen osui nuorille suunnatun populaarimusiikin esiinmarssin aikoihin, ja Haka-kerhosta tulikin erityisesti musiikkikulttuurisesti merkittävä paikka ensin jazzyhtyeiden ja sitten uusien rock and roll- ja rautalankayhtyeiden sekä muiden pop-artistien harjoittelu- ja esiintymispaikkana. Haka-kerhossa kuultiin myös iskelmämusiikkia, kuten Laila Kinnusta ja Onni Gideonin yhtyettä. Haka-kerhosta lähetettiin myös suoria radio-ohjelmia, muun muassa Nuorison kahvitanssiaisia ja vuonna 1961 Kaarle Nordenstrengin juontama keskusteluohjelma Tiistaipalaveri.

Nuorisojärjestöt ja seurakunnat järjestivät Haka-kerhossa valistustilaisuuksia sekä kaupalliset toimijat, kuten levy-yhtiöt ja vaatemarkkinoijat, omia tapahtumiaan. Tanssikurssit olivat suosittuja etenkin 1960-luvun alussa.

Haka-kerhon vieraina musiikkiaiheisine ohjelmineen nähtiin muun muassa Jaakko Jahnukainen, Erkki Pälli ja Reino Helismaa. Kerhon vetäjänä oli alkuvuosina Martti "Nevis" Nevalainen, loppuvuosina toimintaa johti Jussi Solmela. Työssä oli myös vapaaehtoisia, kuten voimamiehenä ja fakiirina tunnetuksi tullut Werneri Viillos, jonka johdolla tanssittiin vuonna 1965 yhteen menoon 13 tuntia letkajenkkaa.

Haka-kerhon toiminta päättyi vuonna 1969, jolloin uudet kahvilat ja esiintymispaikat olivat vieneet sen suosiota. Se loi toiminnallaan pohjaa paitsi 1970-luvulla laajentumaan alkaneelle kunnalliselle nuorisotilatoiminnalle, myös Elmulle ja muulle elävän musiikin yhdistystoiminnalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Haka-kerho 1957–1969, Musiikkiarkisto JAPA. Viitattu 6.6.2018.
2. 1 2 3  Lindfors, Jukka: Haka-kerho toimii, Ylen Elävä arkisto 7.1.2014. Viitattu 31.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Haka-kerholla kuvattuja uutispätkiä ja musiikkiesityksiä Ylen Elävässä arkistossa
* Jussi Raittisen ym. haastattelupätkiä aiheena Haka-kerho Musiikkiarkisto JAPAn sivustolla
* Saarinen, Pauli: "Haka-kerho esi-Elmuna", teoksessa Jäppinen, Jere & Vallisaari, Hilkka (toim.): *Musiikkia! Harrastajia ja musiikinystäviä Helsingissä*, Helsingin kaupunginmuseo, 2015. ISBN 978-952-272-804-3.
**Reissumies ja kissa** on Reino Helismaan säveltämä ja sanoittama kappale, jonka levytti ensimmäisen kerran Tapio Rautavaara vuonna 1949. Rautavaaran version sovitti Toivo Kärki, ja kappale julkaistiin singlenä kappaleen "Cowboy-serenadi" kanssa. Kappale on tunnetuimpia Rautavaaran esittämiä kappaleita.

Innoituksen kappaleeseen Helismaa sai Rautavaaran kirjahyllystä löytyneestä kirjasta *Ikuisia ajatuksia*. Siinä oli vanha tarina "Köyhän onni on illusio". Rautavaaran vaimo Liisa luki tarinan ja tuumi, että siitä saisi laulun aikaiseksi. Hän soitti Helismaalle ja luki tarinan hänelle puhelimessa kahteen kertaan. Parin päivän kuluttua "Reissumies ja kissa" oli valmis. Rautavaaran mukaan kappaleessa mainittu reissumiehen musta kissa symboloi kuolemaa. 

"Reissumies ja kissa" on julkaistu usealla kokoelma-albumilla. Se on muun muassa Rautavaaran kokoelman *En päivääkään vaihtaisi pois – Sata levytystä vuosilta 1946–1979* avauskappale. Myöhemmin kappaleen on levyttänyt muun muassa Timo Turpeinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakutulos kappaleelle Reissumies ja kissa Suomen äänitearkisto.  Arkistoitu 3.2.2012. Viitattu 14.10.2010.
2. ↑  Hakutulos levymerkille Decca sd 5094 (78) Suomen äänitearkisto. Viitattu 14.10.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Peter von Bagh: Repe – Sirpaleita Reino Helismaan elämästä (1979)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Tapio Rautavaara laulaa Repeä
* Reissumies ja kissa - Cyclowiki (venäjäksi)
Dia Succari
**Dia Succari** (1938 Aleppo – 2010) oli Ranskaan asettunut syyrialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Succari opiskeli musiikkia aluksi isänsä ja Michael Boricenkon johdolla. Vuonna 1951 hän pääsi Pariisin konservatorioon. Siellä hän opiskeli musiikin teoriaa Henri Challanin, Noël Gallonin, Marcel Bitschin ja Jeanine Rueffin johdolla. Lisäksi Succari sai Pariisin konservatoriossa sävellyksen opetusta Tony Aubinilta ja Olivier Messiaenilta sekä orkesterinjohdon opetusta Robert Blotilta ja Manuel Rosenthalilta. Hänelle myönnettiin konservatorion ensimmäiset palkinnot harmoniassa, kontrapunktissa, fuugassa ja sävellyksessä.

Succari toimi aktiivisena säveltäjänä, ajoittaisena kapellimestarina ja opettajana Pariisissa vuodesta 1969. Hän oli musiikin teorian professorina Pariisin aluekonservatoriossa (Conservatoire à rayonnement régional de Paris) ja Pariisin yliopistossa. Lisäksi hän oli konservatorion opettajana Suresnesissa. Succarin sävellystuotannon joukossa on muun muassa kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia. Hän tutki maqameja ja niiden rytmistä monipuolisuutta. Lähi-idän perinteiden vaikutus on kuultavissa Succarin musiikissakin; siinä niitä on sovitettu yhteen länsimaisten tyylien kanssa. Succarin teoksia kustansivat Editions Jobert, Editions Fertile Plaine ja Éditions Billaudot. Succari kirjoitti myös didaktisia kirjoja musiikin teorian aiheista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biographie UK Dia Succari


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tunturien hiekkapaljastuma** on tunturialueiden luontotyyppi, jossa on tuulieroosion paljastamia hiekkapintoja. Ne ovat syntyneet harjumuodostumiin, dyyneihin tai muihin hiekkakerrostumiin. Ne vaihtelevat kooltaan pienistä kasvittomista aukoista laajoihin deflaatioaltaisiin.. Hiekkapaljastumia on esimerkiksi Enontekiön Pöyrisjärven pohjoispuolelle, Munnikurkkilassa, Hietatievoilla, Melajärvellä ja Leppäjärvellä, ja Inarissa Kaamasen lähellä, Iijärvellä ja Kielajoella.. Näitä on Suomen lapissa yhteensä muutama neliökilometri-10 km2.

Kasvipeite
----------

Hiekkapaljastumia ympäröivä kasvillisuustyyppi on monesti tunturikoivikko tai tunturikangas, mutta tunturipaljakalla hiekkapaljastumia ei yleensä esiinny.
Hiekkapaljastumat ovat joko kasvittomia tai kasvipeite on laikkuinen. Kasvipeite riippuu tuulen kulutuksen voimasta. Hiekkapaljastumien kasvit kestävät hyvin kuivuutta, ja niissä kasvaa muun muassa kataja ja erilaiset varvut. Joskus on vaivaiskoivua ja kurjenkanervaa. Heinistä yleisin on lampaannata. Jäkälistä kasvaa muun muassa poronjäkälää ja sammalista kulosammalta ja hietikkotierasammalta. Enontekiön Hietatievojen deflaatioaltaassa kasvaa matalaa pöytämäistä katajaa ja yleisten tunturivarpujen lisäksi muun muassa juolukkaa (*Vaccinium uliginosum*). Muita tälle alueelle tyypillisiä kasveja ovat pikkutervakko (*Lychnis alpina*), rantavehnä (*Leymus arenarius*), tunturivihvilä (*Juncus trifidus*) ja kultapiisku (*Solidago virgaurea*).

Deflaatiolataat, dyynit
-----------------------

Suomen Lapin hiekkapaljastumien hiekka on muodostunut jääkauden aikana, jolloin oli laajoja alueilla kylmää ja kuivaa. Monet nykyisistä hiekkapaljastumista laajenivat pienen jääkauden 1500–1700-luvuilla. Hiekkapaljastumien hiekka kasautuu koko ajan uudelleen paljastumien reunoilla. Enontekiön Munnikurkkion 14 hehtaarin deflaatioalueella on myös yksi niin sanottu vaeltava dyyni, ja joitain aktiivisia dyynejä on myös Kaamajoen laaksoissa.

Deflaatioallas kuluu pari senttiä vuodessa siihen asti, kun tuuli on kaivanut altaan pohjaveden pintaan kosteaan maahan tai sorakerrokseen asti. Deflaatioallas voi myös kulua niin syväksi, että syvyys jarruttaa tuulta niin paljon, ettei se pysty viemään altaasta hiekkaa.

Lähteet
-------

Norokorpi et al.: *Tunturit*. Raunio, Anne & Schulman, Anna & Kontula, Tytti (toim.): *Suomen luontotyyppien uhanalaisuus: Osa 2: Luontotyyppien kuvaukset*. Suomen ympäristökeskus, 2008. ISBN 978-952-11-3029-8. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 12.1.2013). 

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Norokorpi, s. 524–526.
**Antti Tykinvalaja** (*Antti Kallenpoika*) on Mika Waltarin luoma kuvitteellinen hahmo historiallisessa romaanissa Mikael Karvajalka ja sen jatko-osassa Mikael Hakim. Hän tulee tarinaan mukaan Mikael Karvajalan ensimmäisen kirjan luvussa yhdeksän vuonna 1517. Rouva Pirjo ottaa hänet suojiinsa, kuten Mikaelin aiemmin. Pojista tulee näin ollen kasvinveljekset. Waltari kuvaa Antin rotevaksi, hidasjärkiseksi, harmaasilmäiseksi maalaispojaksi, päätään Mikael Karvajalkaa pidemmäksi. Hän on köyhistä oloista Laitilan pitäjästä ja on tullut Turkuun sepän oppiin. Antin "isolla ja emolla ei ole muuta rikkautta kuin lapset". Valtavien voimiensa takia Antti joutuu moniin hankaluuksiin, mutta toisaalta ne pelastavat hänet ja Mikaelin monesta kiperästä tilanteesta. Luonteeltaan hän on säyseä, mutta alkoholia juotuaan hän saattaa muuttua aggressiiviseksi. Hänestä tulee tarinan edetessä valiosoturi ja taitava tykinvalaja.

Antti seuraa Mikaelia tämän retkillä ympäri Eurooppaa ja Välimeren aluetta, mutta poistuu välillä tarinasta palatakseen Mikaelin seuraan yllättävissä käänteissä. Kuvaillusta älyllisestä heikkolahjaisuudestaan huolimatta Antti oppii useita kieliä ja tekee väliin teräviäkin huomioita. Hän kyseenalaistaa Mikaelin ratkaisuja ja ihmettelee tämän monimutkaisia ajatuksia. Mikael huomaa jo tutustuessaan Anttiin, että tällä on ovela tyhmäksi heittäytymisen taito. Mikaelin mielestä Antti ei tule toimeen pahassa maailmassa ilman häntä, mutta käytännössä tilanne on usein päinvastoin. Mikael Hakimissa Antti saa arabialaisen nimen *Antar*. Hän joutuu kamppailemaan myös mielenterveys- ja alkoholiongelmien kanssa. Uskonnollisissa asioissa Antin maanläheinen suhtautuminen korostuu jyrkkänä vastakohtana Mikaelin syvääluotaaville pohdiskeluille.

Esimerkki Antin runsassanaisesta puheenparresta: "Kuuntelen aina mielihyvin hurskaita opetuksiasi, rakas veljeni Mikael, mutta miten on pääsi laita ja pysytkö jaloillasi, sillä rosvolaiset voivat palata enkä tahtoisi tappaa ketään. Olipa kova onni, että sait tärskyn päähäsi juuri opin porttien edessä, sillä pää on sinulle arin kohta, kun taas minulle poloiselle pää on tuskin muuta varten tarkoitettu kuin voidakseni niistää nenäni."

Lähteet
-------

Waltari, Mika: *Mikael Karvajalka*, s. 143–144. 15. painos. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-20748-9.
**Diodoros Tyroslainen** (m.kreik. Διόδωρος; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Ateenan peripateettisessa koulussa Diodoros oli Kritolaoksen oppilas, ja hän seurasi tätä koulun johdossa noin vuonna 118 eaa. Hän eli ja vaikutti koulussa vielä vuonna 110 eaa. jolloin Licinius Crassus vieraili Ateenassa toimiessaan Makedonian kvestorina.

Cicero kielsi, että Diodoros olisi ollut aito peripateetikko, koska eräs hänen eettisistä maksiimeistaan oli, että suurin hyvä koostui siitä, että ihminen on hyveellinen eikä hänellä ole kipuja. Näin Diodoros selvästi yritti sovittaa stoalaisen ja epikurolaisen etiikan yhteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Cicero, *de Oratore*, i. 11, *Tusculanae Quaestiones*, v. 30, *de Finibus*, ii. 6, 11, iv. 18, v. 5, 8, 25, *Academica*, ii. 42
2. ↑  Klemens Aleksandrialainen: *Stromata*, i. ii.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Diodorus of Tyre 

Antiikin filosofia – Peripateettinen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos |
| Roomalainen aika | Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros |
**Tammam Salam** (s. 1945) on libanonilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä helmikuusta 2014 joulukuuhun 2016.

Salam ei kuulu mihinkään poliittiseen puolueeseen. Hän nousi parlamenttiin vuonna 1996 ja toimi kulttuuriministerinä 2008–2009. Vuonna 2013 Najib Mikatin hallitus ei päässyt sopuun lähestyvistä vaaleista. Niitä lykättiin marraskuuhun 2014. Salam kutsuttiin perustamaan uusi koalitiohallitus.

Tammam Salamin isä, Saeb Salam, oli pääministerinä kuudessa hallituksessa vuosien 1952 ja 1973 välillä. Hänen sukunsa on muutenkin ollut aktiivinen politiikassa.

Presidentti Michel Suleimanin virkakauden päätyttyä toukokuussa 2014 maan parlamentti ei päässyt ratkaisuun uudesta presidentistä, joten pääministeri Tammam Salam toimi pääministeriyden ohella virkaatekevänä presidenttinä yli kaksi vuotta lokakuuhun 2016 saakka, jolloin parlamentti lopulta valitsi Michel Aounin uudeksi presidentiksi. Uusi presidentti nimitti Salamin tilalle uudeksi pääministeriksi Saad Haririn, joka sai muodostettua uuden hallituksen joulukuussa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lebanon: Leaders BBC. Viitattu 5.10.2014.
2. ↑  Michel Aoun elected Lebanon's president *bbc.com*.  31.10.2016. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Lebanon's Hariri named Prime Minister, wins speaker's support *Reuters*.  3.11.2016. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Nord-Hågalandin hiippakunnan piispa Per Oskar Kjølaas, Luulajan hiippakunnan piispa Hans Stiglund ja Oulun hiippakunnan piispa Samuel Salmi
**Hans Bertil Stiglund** (s. 8. heinäkuuta 1955 Haaparanta, Ruotsi) on ruotsalainen Luulajan hiippakunnan emerituspiispa.

Stiglund on kasvanut Ruotsin ja Suomen rajaseudulla ja on siten monikielinen, hän puhuu myös suomea ja meänkieltä. Stiglund opiskeli teologia Upsalan yliopistossa 1974-1980 ja vihittiin papiksi Göteborgin hiippakuntaan 1980, jossa hän toimi pappina Forshällan pastoraatissa vuoteen 1987. Sen jälkeen on oli pappina Ruotsin Ylitorniolla, Pajalan seurakunnan kirkkoherrana 1987-1991 ja Haaparannan kirkkoherrana vuoteen 2002 jolloin hänet valittiin Luulajan hiippakunnan piispaksi. Hänen edeltäjänsä piispanvirassa oli Rune Backlund ja hänen seuraajansa Åsa Nyström. Hän jäi eläkkeelle toukokuussa 2018.

Hans Stiglundin piispanvaakuna
Stiglundin piispanvaakunan tunnuslause oli Jesajan kirjan sanat "*Gud är med oss"*, "*Jumala meidän kanssamme*".

Hän on kirjoittanut kirjan *Gränslandet* 2013, joka ilmestyi ensimmäisenä kirjasarjassa "Ärkebiskopens fastebok".

Lähteet
-------

1. 1 2  Hans Stiglund: *Gränslandet*. Verbum förlag, ISBN 978-91-526-3561-2.
2. 1 2  Om biskop emeritus Hans Stiglund *svenskakyrkan.se*. Viitattu 26.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

Hans Stiglund luovuttaa piispan virkamerkit eläkkeelle jäädessäänː 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Luulajan hiippakunta |
| --- |
|  |
| Piispat | 
* Bergqvist (1904–1937)
* Jonzon (1937–1956)
* Hylander (1956–1966)
* Hellsten (1966–1980)
* Brännström (1980–1986)
* Weman (1986–1993)
* Backlund (1993–2002)
* Stiglund (2002–2018)
* Nyström (2018–)

 |  |
|  |
| Seurakunnat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Luulaja | 
* Tuomiokirkkoseurakunta
* Alaluulaja
* Edefors
* Gunnarsby
* Jokkmokk
* Råneå
* Sävast
* Överluleå

 |
|  |
| Etelä-Lappi | 
* Dorotea-Risbäck
* Lycksele
* Malå
* Sorsele
* Stensele
* Tärna
* Vilhelmina
* Åsele-Fredrika

 |
|  |
| Etelä-Västerbotten | 
* Bjurholm
* Bygdeå
* Holmsund
* Hörnefors
* Nordmaling
* Sävar-Holmön
* Tavelsjö
* Teg
* Uumaja (kaupunki)
* Uumaja (maa)
* Uumaja (Maria)
* Vindeln
* Vännäs
* Ålidhem

 |
|  |
| Piitime | 
* Arjeplog
* Arvidsjaur
* Hortlax
* Norrfjärden
* Piitime
* Älvsby

 |
|  |
| Pohjois-Norrbotten | 
* Haaparanta
* Jällivaara
* Jukkasjärvi
* Kalix
* Kaaresuvanto
* Malmivaara
* Pajala
* Vittanki
* Ylikainuu
* Ylitornio

 |
|  |
| Skellefteå | 
* Bureå
* Burträsk
* Byske-Fällfors
* Jörn-Boliden
* Kågedalen
* Lövånger
* Norsjö
* Skellefteå (maa)
* Skellefteå (St. Olov)
* Skellfetå (St. Örjan)

 |

 |
|  |
| Historia | 
* Luulajan tuomiokirkko

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |