recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bruno Weil** (s. 24. marraskuuta 1949 Hahnstätten, Saksa) on saksalainen kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti wieniläis-klassisen musiikin johtajana. Hän opiskeli Hans Swarowskyn ja Franco Ferraran johdolla ja menestyi hyvin kansainvälisissä kapellimestarikilpailuissa. Hän toimi Ausburgin oopperan musiikillisena johtajana ja Ausburgin filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana 1981–1989. Vuosina 1994–2002 Weil toimi Duisburgin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Weil on torontolaisen Tafelmusik-orkesterin päävierailija ja vuodesta 1992 lähtien hän on ollut kalifornialaisen Carmel Bach -festivaalin musiikillinen johtaja. Weil toimii myös Baijerin Irseessa järjestettävän periodisoittimille omistetun Klang und Raum -festivaalin taiteellisena johtajana. Vuodesta 2001 alkaen Weil on opettanut Münchenin musiikkikorkeakoulussa.

Bruno Weil on johtanut maailman huomattavimpia sinfoniaorkestereita Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Japanissa, Kanadassa, Brasiliassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Australiassa. Hän on johtanut myös oopperaproduktioita Berliinissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Wienissä. Weil on tehnyt levytyksiä Tafelmusik-orkesterin, Valistuksen ajan orkesterin ja Wienin sinfoniaorkesterin kanssa Sony-levymerkille. Levytyksiin kuuluvat muun muassa Schubertin kaikki messut ja sinfoniat numerot 5–8 sekä Carl Maria von Weberin Taika-ampujan levytys periodisoittimin.

Syyskuussa 2007 Bruno Weil johti Suomessa Radion sinfoniaorkesteria, joka soitti Haydnia, Mozartia ja Beethovenia.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**William Pepperell Montague** (11. marraskuuta 1873 Chelsea, Massachusetts - 1. elokuuta 1953 New York) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän kuuluu uuden realismin koulukunnan perustajiin. Koulukunta oli yhdessä pragmatismin kanssa haastamassa 1800-luvun loppupuolen yhdysvaltalaista filosofiaa hallinnutta idealismia.

Montague opiskeli Harvardin yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1898. Montague opetti muun muassa Harvardissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Columbian yliopistossa. Vuodesta 1920 hän toimi Columbian yliopiston professorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1947.

Teoksia
-------

* *A Realistic Theory of Truth and Error* (1912)
* *The New Realism* (1912)
* *The Way of Knowing or the Methods of Philosophy* (1925)
* *Belief Unbound (1930)*
* *The Chances of Surviving Death* (1934)
* *The Ways of Things. A Philosophy of Knowledge, Nature and Value* (1940)
* *Great Visions of Philosophy* (1950)

Aiheesta muualla
----------------

* William Pepperell Montague (Arkistoitu – Internet Archive), Montague Millennium (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:William Pepperell Montague
**Gudrun Wagner** (o.s. Armann, ent. Mack; 15. kesäkuuta 1944 Allenstein, Itä-Preussi – 28. marraskuuta 2007 Bayreuth) oli saksalainen klassisen musiikin festivaalinjärjestäjä. Hänen elämäntyönsä oli Bayreuthin musiikkijuhlat.

Elämä
-----

Saksaan työntyvän puna-armeijan takia Gudrun Wagnerin äiti pakeni muutaman kuukauden ikäisen lapsensa kanssa Ala-Baijeriin Regensburgin alueelle, jossa Wagner myöhemmin kasvoi ja kävi koulunsa. Hänen isänsä palasi sotavankeudesta Neuvostoliitosta 1949. Gudrun opiskeli sihteeriksi ja sai kielenkääntäjän diplomin. 

Hän asui vuoden Ranskassa sekä oli Birminghamissa ja Lontoossa kaksi vuotta au-pairina. Vuonna 1965 hän aloitti työnsä Bayreuthin musiikkijuhlien lehdistötoimistossa, jossa hän tapasi ensimmäisen aviomiehensä, lehdistöpäällikkö Dietrich Mackin. He menivät naimisiin 1970 ja heille syntyi kaksi lasta.

Vuonna 1975 hän siirtyi musiikkijuhlien johtajan Wolfgang Wagnerin apulaiseksi juhlatoimistoon. Gudrun ja Wolfgand menivät naimisiin 1976, ja toukokuussa 1978 syntyi heidän ainoa yhteinen lapsensa Katharina.

Toiminta Bayreuthissa
---------------------

Vuonna 1985 Gudrunista tuli Wolfgang Wagnerin henkilökohtainen assistentti ja hänen vaikutuksensa festivaalien johdossa vahvistui. Vuonna 2000 Wolfgang Wagner halusi vaimostaan seuraajansa. Wolfgang Wagnerin terveydentilan heiketessä Gudrun Wagner vastasi entistä enemmän juhlien kokonaisuudesta, muun muassa rahoituksesta ja ohjelmistosta. Viime vuosina musiikkijuhlien todellisen johtajana ilman nimitystä toimi Gudrun Wagner.*lähde?* Hän piti johtajuudestaan matalaa profiilia mutta johti juhlia ammattitaitoisesti ja vilpittömästi. Wagnereiden toiveena oli saada tyttärestään Katharinasta juhlien seuraava johtaja. 

Bayreuthin musiikkijuhlat on yli sadan vuoden toimintansa aikana ollut koko ajan julkisuudessa. Historiallisesti ratkaisevilla hetkillä juhlien johdossa on aina ollut nainen*lähde?*, ensin Cosima Wagner, sitten Winifred Wagner ja heidän jälkeensä Gudrun Wagner.*lähde?*

Tunnustukset
------------

Vuonna 1993 Gudrun Wagnerille myönnettiin ranskalainen kunniamerkki **Chevalier des l'Arts et des Lettres**, ja vuonna 2004 hän sai Liettuassa **Rienzi-palkinnon**.

Aiheesta muualla
----------------

* Bayreuthin musiikkijuhlat
* Wagnerien sukupuu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Rudolf Schuster** (s. 4. tammikuuta 1934) on slovakialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1999 siihen, kunnes hävisi presidentinvaalit 2004. Hän oli myös Košicen pormestari (1983–1986, 1994–1999). 

Hän on syntynyt slovakialais-saksalaiseen perheeseen, ja hänen äitinsä on unkarilainen. Hän puhuu sujuvasti slovakiaa, unkaria, tšekkiä, englantia, saksaa ja venäjää.

Slovakian presidentin lippuSlovakian presidentit
Jozef Tiso (1939–1945)  
Vladimír Mečiar (vt.) | Michal Kováč (2.3.1993–2.3.1998) | Vladimír Mečiar/Ivan Gašparovič (vt) | Mikuláš Dzurinda/Jozef Migaš (vt.) | Rudolf Schuster (15.6.1999–15.6.2004) | Ivan Gašparovič (15.6.2004–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Vapaaherra **Friedrich Heinrich von Kittlitz** (16. helmikuuta 1799 Breslau–10. huhtikuuta 1874 Mainz) oli saksalainen taiteilija, meriupseeri, tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.

Kittlitz oli vanhaa preussilaista aatelia, vapaaherra.

Kittlitz purjehti maapallon ympäri 1826–1829 venäläisessä *Senjawin* retkikunnassa, jonka johtajana toimi kapteeni Fjodor Petrovitsh Litke. Hän hankki Venäjän tiedeakatemian museolle 754 näytettä 314 lintulajista, mukaan lukien ainutlaatuisia yksilöitä lajeista, jotka myöhemmin kuolivat sukupuuttoon.

Kittlitz matkusti Pohjois-Afrikkaan 1831 ystävänsä Eduard Rüppellin kanssa, mutta joutui palaamaan Saksaan heikentyneen terveydentilansa vuoksi. Tällä matkalla, odottaessaan laivaa Egyptissä, hän keräsi linnun, jolle myöhemmin annettiin nimeksi Kittlitz's Plover (afrikantylli, *Charadrius pecuarius*). Kittlitzin nimeämiä lintuja ovat muun muassa chilentinami (*Nothoprocta perdicaria*), kosraenhuitti (*Porzana monasa*) ja kosraenkottarainen (*Aplonis corvina*).

Teoksia
-------

* *Kupfertafeln zur Naturgeschichte der Vögel* (Frankfurt 1832)
* *24 Vegetationsansichten von den Küstenländern und Inseln des Stillen Ozeans* (Wiesbaden 1845–1852)
* *Vegetationsansichten aus den westlichen Sudeten* (Frankfurt 1854)
* *Naturszenen aus Kamtschatka*
* *Bilder vom Stillen Ozean*
* *Denkwürdigkeiten einer Reise nach dem russischen Amerika, nach Mikronesien und durch Kamtschatka* (Gotha 1858)
* *Psychologische Grundlage für eine neue Philosophie der Kunst* (Berl. 1863)
* *Schlußfolgerungen von der Seele des Menschen auf die Weltseele* (Mainz 1873).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Dostler hieman ennen teloitustaan
**Anton Dostler** (10. toukokuuta 1891 – 1. joulukuuta 1945) oli jalkaväenkenraali Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana. 

Maaliskuun 22. päivänä 1944 15 Yhdysvaltain armeijan miestä, mukaan lukien kaksi upseeria, nousi maihin 100 kilometriä pohjoiseen La Speziasta, 250 mailia rintaman takana, Yhdysvaltain armeijan asepuvuissa. Heidän tehtävänään oli tuhota rautatietunneli Spezian ja Genovan välillä. Kaksi päivää myöhemmin italialaiset fasistit ja saksalaiset sotilaat vangitsivat ryhmän. Heidät kuljetettiin La Speziaan, missä heitä säilytettiin saksalaisen 135. linnoitusprikaatin esikunnan vieressä, jonka johdossa oli saksalainen eversti Almers. Almersin esikunta oli saksalaisen 75. armeijakunnan alainen, päällikkönään Dostler.

Amerikkalaisia kuulusteltiin, jolloin yksi upseereista paljasti tehtävän tarkoituksen. Tieto kulkeutui Dostlerille, joka maaliskuun 25. päivänä lähetti Almersille sähkeen, ja käski teloittaa vangit. Almers yritti useaan kertaan sähkeillä ja puhelinsoitoilla viivyttää teloitusta, mutta Dostler pysyi kannassaan ja amerikkalaiset teloitettiin aamulla 26. maaliskuuta 1944.

Ensimmäisessä liittoutuneiden sotaoikeuden istunnossa toisen maailmansodan jälkeen Dostler tuomittiin kuolemaan sotarikoksista. Häntä syytettiin amerikkalaissotilaiden laittomista teloituksista. Oikeudessa Dostler vain väitti välittäneensä esimiestensä käskyn eversti Almersille. Dostler teloitettiin ampumalla Italiassa joulukuussa 1945.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anton Dostler** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Janne Reitala** (s. 1956) on suomalainen yleislääketieteen erikoislääkäri ja anestesiologian erikoislääkäri. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1982, minkä jälkeen hän työskenteli terveyskeskuksessa ja eri sairaaloissa pääkaupunkiseudulla. Reitala on työskennellyt myös lääkäriambulanssissa sekä Medi-Heli ry:n nimeämänä ylilääkärinä. Hän oli mukana tsunamikatastrofin pelastustoimissa vuonna 2004. Hän on niin ikään toiminut Suomen tasavallan presidenttien Martti Ahtisaaren ja Tarja Halosen "hovilääkärinä". 

Reitalan aviopuoliso on Lisa von Hellens. Reitalan vanhemmat ovat näyttelijä Tiina Rinne ja taidehistorioitsija Aimo Reitala. Hänen nuorempi veljensä on näyttelijä Mikko Reitala. Myös Janne Reitala on näytellyt sivuosan kahdessa elokuvassa: *Lain ulkopuolella* (1987) sekä *Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva* (1990).

Lähteet
-------

* Hus.fi
* Mediheli.fi
* Ylioppilaslehti.fi
* Iltasanomat.fi

* Janne Reitala Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Alberto della Marmora
**Alberto Ferrero La Marmora** (7. huhtikuuta 1789 Torino – 18. maaliskuuta 1863 Torino) oli italialainen sotilas ja luonnontieteilijä.

La Marmora oli kenraali Napoleonin sodissa ja sai kunniamerkkinsä henkilökohtaisesti Napoleon I:ltä. Myöhemmin hän oli Sardinian kuninkaan palveluksessa. Hän kirjoitti teoksen *Viaggio in Sardegna* 1860, jossa hän jatkoi Francesco Cettin suorittamia tutkimuksia. Monet La Marmoran keräämistä eläimistä lähetettiin Franco Andrea Bonellille Torinon yliopistoon ja hän oli kirjeenvaihdossa myös Bonellin seuraajan Giuseppe Genén kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Maryvonne Dupureur** (o.s. **Samson**, 24. toukokuuta 1937 Saint-Brieuc, Côtes-d'Armor, Ranska – 7. tammikuuta 2008) oli ranskalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.

Dupureur voitti olympiahopeaa 800 metrin juoksussa Tokiossa 1964 kaikkien aikojen neljänneksi parhaalla ajalla 2.01,9. Hän oli juossut olympiaennätyksen 2.04,1 välierässä ja johti loppukilpailua lähes viidellä metrillä kääntyessään loppusuoralle, mutta Ison-Britannian Ann Packer saavutti ja ohitti hänet ja juoksi voittoon maailmanennätysajalla 2.01,1. Méxicon olympialaisissa 1968 Dupureur juoksi kahdeksanneksi ajalla 2.08,2. Rooman olympialaisissa 1960 hän karsiutui alkuerissä ajalla 2.12,3. Vuonna 1967 hän voitti hopeaa 800 metrillä Prahan EM-hallikilpailuista. Ateenan ulkoratojen EM-kilpailuissa 1969 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä ajalla 2.09,6.

Dupureur voitti Ranskan mestaruuden 400 metrillä vuosina 1959, 1963 ja 1964, 800 metrillä vuosina 1960, 1963, 1964, 1967, 1968 ja 1969 sekä 1 500 metrillä vuonna 1969. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 800 metrillä seitsemän kertaa sekä lisäksi kerran niin 400:llä kuin myös 1 500 metrillä. Hänen Tokiossa juoksemansa 800 metrin aika 2.01,9 säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kymmenen vuotta kunnes Marie-Françoise Dubois alitti sen Rooman EM-kilpailuissa.

Saavutuksia
-----------

* Olympiahopeaa Tokio 1964
* Halli-EM-hopeaa Praha 1967
* Ranskan mestaruus 400 m 1959, 1963 ja 1964
* Ranskan mestaruus 800 m 1960, 1963, 1964, 1967, 1968 ja 1969
* Ranskan mestaruus 1 500 m 1969
* 9 Ranskan ennätystä

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metriä: 55,0 (1964)
* 800 metriä: 2.01,9 (1964)
* 1 500 metriä: 4.27,9 (1969)
* 80 metrin aidat: 11,9 (1960)

Lähteet
-------

* Tokyo Olympic silver medallist Dupureur passes away  7.1.2008. IAAF. Viitattu 9.1.2008. (englanniksi)
* Maryvonne Dupureur *sporting-heroes.net*. sporting-heroes.net. Viitattu 9.1.2008. (englanniksi)
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 141–142. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
* *Docathlé 2003*, s. 40, 119, 178, 430. Fédération Française d'Athlétisme, 2003. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 2-951243-4-3. (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lev Aleksejevitš Lobodin** (ven. Лев Алексеевич Лободин, s. 1. huhtikuuta 1969, Voronež, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen kymmenottelija.

Aluksi Ukrainaa edustanut Lobodin sijoittui Toronton sisäratojen MM-kisoissa 1993 seitsenottelussa neljänneksi pistein 6017. Seuraavana vuonna hän sijoittui kymmenottelussa kolmanneksi Euroopan cupissa ja voitti EM-pronssia Helsingin EM-kisoissa. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän oli kymmenottelussa seitsemäs tuloksella 8196. Lobodin sai Venäjän edustusoikeuden vuoden 1996 lopussa. Vuonna 1998 hän voitti EM-pronssia seitsenottelussa sisäratojen EM-kisoissa sekä kymmenottelussa Budapestin EM-kisoissa pistein 8571.

Lobodin oli Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 seitsenottelussa kuudes tuloksella 6153. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa kymmenottelussa viidenneksi. Seuraavana vuonna hän oli Sydneyn olympialaisissa kolmastoista. Vuonna 2001 Lobodin voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa seitsenottelussa pronssia pistein 6202 ja sijoittui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa kymmenottelussa viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti lajin EM-pronssia Münchenin EM-kisoissa.

Lobodin voitti 2003 seitsenottelussa Venäjän sisäratojen mestaruuden sekä MM-hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 6297. Samana vuonna hän sijoittui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa kymmenottelussa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa seitsenottelussa MM-pronssia.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,66 (2001)
* 400 metrin juoksu: 48,39 (1996)
* 1 500 metrin juoksu: 4.29,95 (1991)
* 110 metrin aitajuoksu: 13,94 (1999)
* Korkeushyppy: 210 (1991)
* Seiväshyppy: 520 (1998)
* Pituushyppy: 756 (1999)
* Kuulantyöntö: 16,30 (2002)
* Kiekonheitto: 49,44 (2002)
* Keihäänheitto: 59,00 (1995)
* Kymmenottelu: 8571 (1998)

Lähteet
-------

* Lev Lobodin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**David Krummenacker** (s. 24. toukokuuta 1975) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka on 800 metrin juoksu.

Krummenacker karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 1 500 metrin juoksun alkuerissä ajalla 3.44,29. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa 1 500 metrin välierissä ajalla 3.39,19 ja sijoittui GP-finaalissa 800 metrillä kahdeksanneksi ajalla 1.46,24. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 800 metrin välierissä. Vuonna 2002 hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa 800 metrillä kolmanneksi ajalla 1.45,14. Seuraavana vuonna hän voitti 800 metrillä Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden sekä MM-kultaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa. Ulkoradoilla hän voitti matkan Yhdysvaltain mestaruuden, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä.

Krummenacker karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 800 metrin välierissä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa matkan alkuerissä.

Ennätykset
----------

* 800 metrin juoksu: 1.43,92 (2002)
* 1 000 metrin juoksu: 2.15,97 (2002)
* 1 500 metrin juoksu: 3.31,93 (2002)
* Mailin juoksu: 3.54,23 (1998)

Lähteet
-------

* David Krummenacker Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Eero Emil Erkkilä** (s. 20. tammikuuta 1941 Lohtaja) on suomalainen tenori ja säveltäjä. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa kanttori-urkurin tutkinnon 1962, sai konservatorio-osaston päästötodistuksen 1964 ja suoritti laulu- ja urkudiplomin 1966. Lisäksi hän opiskeli kuoronjohtoa ja sävellystä sekä teki opintomatkan Italiaan 1970, Ruotsiin 1974 ja Englantiin 1975, 1978 ja 1983.

Työelämä
--------

Erkkilä toimi Helsingissä Töölön seurakunnan urkurina 1962–1967, Suomen Kansallisoopperan vakinaisena vierailevana solistina 1964–1968 ja 1970–1987. Vuodet 1968–1970 hän oli Kansallisoopperan solisti ja vuodet 1975–1987 kuoromestari. Keski-Pohjanmaan musiikkiopiston johtajana Erkkilä oli 1967–1969 ja Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kanttorina 1970–1987. Sibelius-Akatemian laulunopettajana hän oli 1968–1975 ja Teatterikorkeakoulun laulunopettajana 1968–1970.

Laulu- ja urkuensikonsertin Erkkilä piti 1966. Hän on myös johtanut useita kuoroja, kuten Keski-Pohjanmaan maakuntakuoroa 1966–1971, Polyteknikkojen Kuoroa 1969–1971, Helsingin katedraaliorkesteria 1973–1987 ja Chorus Ecclesiae Finlandiaen -kuoroa 1981–1982. Erkkilä perusti ja toimi vuodet 1979–1987 Lohtajan Vexilla Regis -kirkkomusiikkijuhlien taiteellisena johtajana. Hänelle myönnettiin 1971 director cantus -arvonimi, 1977 director musices -arvonimi ja 1992 musiikkineuvoksen arvonimi.

Sävellykset
-----------

Erkkilän kaikki sävellykset ovat kirkkomusiikkia.

* Conrecato illi sanctus eius (motetti)
* De profundis (uruille)
* Expectamus... (hengellinen konserttosarja)
* In memoriam (uruille)
* Isä meidän (motetti)
* Jesaja 53 passio (motetti)
* Kalastaja (ooppera)
* Kauneuden ylistys (laulusarja)
* Kultainen virta (laulusarja)
* Laudes (messu)
* Lohtajan triptyykki (messu)
* Mater Dolorosa (motetti)
* Messumusiikki (messu)
* Minulta Sinulle (laulusarja)
* Neljä laulua elämästä (laulusarja)
* On läsnä armon Jumala (urkukoraali)
* Requiem chorale a cappella (messu)
* Salvator (oopperaoratorio)
* Tamburo militaro (kantaatti)
* Täältä vettä juurilleni (messumotetti)
* Uusi laulu! (kolmoisvuorovirsibaletti)
* Vesper (messu)
* Vexilla regis (messu)
* Via crucis (uruille)
* Vigilia (messu)
* Pienen iltarukous (iltalaulu)

Filmografia
-----------

* Pajatso (1973), näyttelijänä Mikko Niskasen ohjaamassa elokuvassa
* Rigoletto (1975), näyttelijänä Hannu Heikinheimon ohjaamassa elokuvassa
* Pohjalaisia (1981), näyttelijänä Hannu Heikinheimon ohjaamassa elokuvassa

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 2007, Otava 2006

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Richard Žemlička** (s. 13. huhtikuuta 1964 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.

Žemlička aloitti uransa HC Sparta Prahassa, jossa hän pelasi kaudet 1985–1991. Kesken seuraavaa kautta hän siirtyi SM-liigaan TPS:ään. Kaudet 1993–1996 hän pelasi Saksassa käyden välillä pelaamassa 8 ottelua Sparta Prahassa. Vuonna 1996 hän palasi jälleen Sparta Prahaan ja pelasi siellä niin kauan, kunnes hän siirtyi kesken kauden 2002–2003 HC Chemopetrol Litvinoviin, missä pelasi kevääseen 2004 saakka. Tämän jälkeen hän on pelannut Slovakiassa. Aluksi hän pelasi HK SKP PS Popradissa, kunnes siirtyi kesken kauden 2005–2006 HK 32 Liptovský Mikulásiin, missä pelaa edelleen.

Edmonton Oilers varasi Žemličkan NHL:ään 1990 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 185, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Žemlička edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, 1991 Kanada Cupissa sekä vuosien 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa ja vuosien 1993, 1994, 1995 ja 1997 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hän keräsi olympiapronssin ja kolme MM-pronssia.

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Žemlička Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Richard Žemlička The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Kamil Kašťák** (s. 8. toukokuuta 1966 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.

Kašťák aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Chemopetrol Litvinovissa, jossa hän pelasi kaudet 1988–1992. Tämän jälkeen hän siirtyi Ruotsin Elitserieniin HV71:een, jossa pelasi yhden kauden. Kauden 1993–1994 hän aloitti Rauman Lukossa, mutta siirtyi kesken kauden takaisin HC Chemopetrol Litvinoviin. Seuraavalla kaudella hän pelasi HC Sparta Prahassa ja HC Plzenissä ja kaudella 1996–1997 jälleen HC Chemopetrol Litvinovissa. Uransa kaksi viimeistä kautta hän pelasi Saksassa ES Weißwasserissa.

Maajoukkueurallaan Kašťák edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, 1991 Kanada Cupissa ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa sekä vuosien 1993 ja 1994 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hänen saldonsa oli olympiapronssi ja kaksi MM-pronssia.

Aiheesta muualla
----------------

* Kamil Kašťák Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Kamil Kašťák The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**HSC SuperSeaCat Three** on SuperSeaCatin operoima laiva. Alus on rakennettu vuonna 1999 Italiassa Fincantierin telakalla Riva Trigosossa. Ennen Sea Containersia alusta on operoinut Silja Line vuosina 2003–2006, Sea Containers Scotland 1999–2000, Hoverspeed vuonna 2001 ja Sea Containers Scotland jälleen vuosina 2001–2003. Vuodesta 2003 eteenpäin alus oli Helsinki–Tallinna-reitillä pika-aluksena. Tallinkin ostettua Silja Linen heinäkuussa 2006 *SuperSeaCat Threestä* poistettiin Silja Linen logot. Alus ei kuulunut kauppaan, joten se ei ollut enää osa Silja Linen laivastoa. Aluksen kotisatama on La Speziassa Italiassa. Laivan sisaralukset ovat *HSC SuperSeaCat One* ja *HSC* *SuperSeaCat Four*.

Laivan pituus on 100 metriä ja leveys 17,1 metriä. Syväys on 2,75 metriä ja aluksen bruttovetoisuus (GT) on 4 500. Autoja se pystyy kuljettamaan noin 150 kappaletta ja matkustajia noin 800. Aluksen koneiston muodostaa neljä Ruston 20RK270 -dieseliä, joiden teho siirretään vesisuihkupropulsioon. Koneiden yhteisteho on 27 500 kilowattia. Alus pystyy saavuttamaan 38 solmun (70 km/h) matkanopeuden, joka on huomattavasti enemmän kuin tavallisten matkustajalauttojen matkanopeus.

Laiva törmäsi Helsingistä tullessaan Tallinnan satamassa 12. lokakuuta 2007 laiturissa olleeseen *Auto Express 2* -alukseen. Törmäyksessä ei loukkaantunut ihmisiä, mutta *Auto Express 2:n* kylkeen tuli miehen kokoinen aukko. Törmäys sattui *SuperSeaCatin* ollessa kääntymässä, kun kova tuuli painoi sen päin toista laivaa. Tallinkin *Auto Express 2:ssa* ei ollut matkustajia, ja törmäyksen jälkeen *SuperSeaCatin* matkustajat pääsivät normaalisti maihin.

* SuperSeaCat Three Helsingin edustalla.*SuperSeaCat Three* Helsingin edustalla.
* SuperSeaCat Three Helsingissä vuonna 2006.*SuperSeaCat Three* Helsingissä vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  *Helsingin Sanomat*, 13.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HSC SuperSeaCat Three**.
* Valkeatlaivat.net (Laivasto > Silja Linen liikenteessä kulkeneet alukset > HSC SuperSeaCat Three) (Arkistoitu – Internet Archive)
**H-talo** (aiemmin myös **H-tavaratalo**) on 1. maaliskuuta 1966 avattu, Suomen ensimmäinen kauppakeskus. Se sijaitsee Kuopion torin lounaiskulmalla. Kauppakeskuksen kolmeen kerrokseen on sijoittunut noin 15 liikettä. Vuonna 2007 H-talon kävijämäärä oli 2,3 miljoonaa ihmistä.

Kauppakeskuksen 4 400 neliömetriä liiketilaa sisältävän rakennuksen on suunnitellut kuopiolainen arkkitehti Kaj Michael, mutta sitä on uudistettu useaan otteeseen.

Historia
--------

Kauppakeskuksen tontti on ollut 1800-luvulta alkaen Hallmanien kauppiassuvun hallussa. Ensimmäisen rakennushakemuksen, silloisen Pohjoisen Vuorikadun ja Kauppakadun kulmaan teki Birger Hallman vuonna 1882. 1900-luvun alussa asuintilojen lisäksi talossa sijaitsi Hallman-yhtiöiden pääkonttori sekä lentoyhtiö Aeron (nyk. Finnair) toimisto. 1950-luvulla kortteliin sijoittui Kuopion paitatehdas, mutta seuraavalla vuosikymmenellä sen puurakennus purettiin nykyisen kauppiastavaratalon tieltä.

Tammikuussa 2016 uutisoitiin Kuopion torinkulman kehittämishankkeesta, joka saattaisi vaikuttaa myös H-taloon.

Lähteet
-------

* H-talon kotisivu

### Viitteet

1. 1 2  Kauppakeskukset (pdf) *Suomen Kauppakeskusyhdistys ry*.  2021. Viitattu 22.7.2021.
2. ↑  Kati Myöhänen: Suomen vanhin kauppakeskus uudistuu maltillisesti Kuopion keskustan suurremontin keskellä  23.1.2013. yle.fi.
3. ↑  Marita Tiihonen: Myös H-talon kulma uusiksi  22.1.2016. Savon Sanomat, savonsanomat.fi. Viitattu 12.8.2016.
Kuopion kauppahalli.
Kuopion kauppahallin läntisen sisäänkäynnin edustalla on Taru Mäntysen patsas Siskotyttö (1984): Siskotytön lakitus vappuaattona 2018.
**Kuopion kauppahalli** on jugend-tyyliin rakennettu kauppahalli Kuopion torilla. Kauppahallissa on myyntipiste 30 yritykselle. Se on auki ympäri vuoden kuutena päivänä viikossa.

Rakennuksen on suunnitellut Johan Victor Strömberg. Kauppahalli aloitti toimintansa elokuussa 1902. Hallia laajennettiin 1914 Arne Sireliuksen suunnittelemalla lihatarkastamolla, joka toimii nykyään kalahallina. Myöhemmin hallin ulkoasua on paranneltu ja tehty sisäremontteja. Kauppahallin purkamisesta keskusteltiin vakavasti viimeksi 1960-luvulla. Kauppahalli päätettiin kuitenkin kunnostaa 1970-luvun alussa. Rakennuksen nykyinen väritys on peräisin tältä ajalta.

Kauppahalli-hanketta oli suunniteltu jo 1870-luvulta lähtien. Ruoan myynnin puhtausvaatimukset olivat nousseet ja näin myös Kuopiossa tuli tarve rakentaa torille pysyvä myyntipaikka. Samaan aikaan torille suunniteltiin myös basaarirakennuksen rakentamista, mutta sitä ei koskaan toteutettu. Myöskään satamatorille samoihin aikoihin suunniteltu kauppahalli ei koskaan toteutunut.

Kauppahallin laajennus
----------------------

Kauppahallia ja torin ympäristöä muutettiin alatorihankkeessa, johon liittyi myös kalahallin siiven purkaminen ja uuden kahvilaravintolan rakentaminen sen tilalle. Myös kauppahallin väritys muutettiin toriremontin yhteydessä keltaiseksi.

Katso myös
----------

* Kuopion tori
* Siskotyttö-patsas
* Veljmies-patsas

Lähteet
-------

* Riekki, Helena: "1 / Puukaupungista kivikaupungiksi: Kuopion tori", *Kuopion kaupungin rakennushistoria - Kaupungin rakentamisvaiheita vuodesta 1875*, s. 127–134. Kuopion historia 6. Kuopion kaupunki, 2005. ISBN 951-842-293-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  "Kauppahalli". Kuopion kaupungin rakennushistoria, s. 130–132
2. 1 2  "Basaari- ja hallihanke". Kuopion kaupungin rakennushistoria, s. 127–129

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuopion kauppahalli** Wikimedia Commonsissa

* Kauppahallin kotisivut
**Charlotte Wardle Cardeza** (o.s. **Drake**; 10. huhtikuuta 1854 – 2. elokuuta 1939) oli yhdysvaltalainen miljonääri ja yksi Titanicilta pelastuneista.

Charlotte Wardle Drake syntyi vuonna 1854 rikkaaseen amerikkalaisperheeseen, jolla oli sukujuuria Isossa-Britanniassa. Hänen isänsä oli tekstiilitehtailija Thomas Drake, joka valmisti muun muassa farkkuja ja omisti tehtaansa lisäksi useita kiinteistöjä ja sijoituksia pankissa. Kuollessaan vuonna 1890 Thomas Drake jätti Charlottelle suuren omaisuuden, jonka avulla hän mm. harrasti runsaasti matkustelua myöhempinä vuosinaan. Vuonna 1874 Charlotte meni naimisiin menestyvän lakimies James Cardezan kanssa ja he saivat yhden pojan, Thomasin. Cardezat kuitenkin erosivat vuonna 1900 ja tämän jälkeen rouva Cardeza ryhtyi matkustelemaan ympäri maailmaa ostamallaan jahdillaan *Eleanorilla*. Hän kiersi maailman kahdesti poikansa Thomasin kanssa ja lisäksi äiti ja poika harrastivat safareita Afrikassa.

RMS Titanic
-----------

Titanicin hytti B-51
Vuoden 1912 alkukeväästä Charlotte Cardeza poikineen olivat safarilla Afrikassa ja päättivät palata kotiin Germantowniin upouudella Titanicilla. He nousivat laivaan Cherbourgista ja heillä oli käytössään aluksen kallein ja ylellisin hytti, B-51, 53 ja 55. Charlotte Cardezalla oli myös mukanaan enemmän matkatavaroita kuin kenelläkään muulla matkustajalla: 14 matka-arkkua sekä useita matkalaukkuja, jotka sisälsivät yhteensä seitsemänkymmentä leninkiä, kymmenen turkista ja yhdeksänkymmentäyksi paria käsineitä. Titanicin törmättyä jäävuoreen ja alettua upota, rouva Cardeza halusi omakätisesti pakata ja lukita kaikki matka-arkkunsa ennen kuin siirtyi poikansa ja palvelijoidensa Annie Wardin ja Gustave Lessneurin kanssa pelastusveneeseen nro 3.

Titanicin jälkeen
-----------------

Charlotte Drake Cardeza oli yksi Titanicin rikkaimmista matkustajista ja yllätyksettömästi hänelle maksettiin kaikkein suurimmat vahingonkorvaukset omaisuuden menetyksestä ja henkisestä kärsimyksestä. Palattuaan Germantowniin rouva Cardeza asettui huvilaansa, jossa hän kuoli erittäin sairaana elokuussa 1939. Hänen poikansa Thomas kuoli vuonna 1951.

Triviaa
-------

* Charlotte Cardeza käytti joskus itsestään nimitystä *Lady Cardeza* ja perusteli sitä miehensä espanjalaisilla aatelissukujuurilla.
**S/S Hurma** on teräsrunkoinen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1902 Viipurin telakalla Viipurissa. Alus rakennettiin hinaajaksi T. & J. Salvesen osakeyhtiön käyttöön. Vuonna 1916 Oy Kaukas Ab osti Salvesenin liiketoiminnan ja sitä kautta S/S Hurma siirtyi muun yrityksen laivaston mukana Kaukaan omistukseen. Vuonna 1935 aluksen toimenkuva laajeni peruskorjauksen myötä jonka yhteydessä laiva varustettiin toimimaan myös jäänmurtajana. Jäänmurtajaominaisuudet tekivät aluksesta Kaukaan eniten käytetyn laivan ja se toimi hinaustehtävissä aikaisesta keväästä alkutalveen asti. 

Talven 1965 aikana S/S Hurma muutettiin öljylämmitteiseksi ja vuonna 1969 alus siirtyi yritysjärjestelyiden johdosta Tehdaspuu Oy:n omistukseen. Alus toimi hinaajana vuoteen 1974 asti jonka jälkeen se on palvellut ensin Tehdaspuu Oy:tä ja sittemmin UPM Metsä Oy:tä edustusaluksena. Nykyisin laiva on muutettu takaisin puulämmitteiseksi.

Tekniset tiedot
---------------

* **Kattila:** 85 m²
* **Polttoaine:** Puu

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Lähteet
-------

* Pakkanen, Esko: Hurma ja Kaukaan muut höyrylaivat. Suomen Höyrypursiseura ry, 1995. ISBN 951-97287-0-8

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Höyrypursiseura
* S/s Hurma kuvattuna Savonlinnan matkustajasatamassa 2010[vanhentunut linkki]
**S/S Astraea** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva.

Astraea rakennettiin 1891 *Wigham Richardson & Co.*:n telakalla Newcastlessa. Se oli vuoteen 1899 saakka Hanko – Hull -linjalla ja sen jälkeen pääasiassa Turku – Kööpenhamina – Hull-linjalla. Laiva myytiin 20. helmikuuta 1930 hankolaiselle H. A. Elfvingille ja siitä tuli *Suomi-1*-nimisenä Islannin vesillä kalastaneiden suomalaisalusten huoltolaiva. Vuonna 1934 laivan omistus siirtyi Elfvingin Kalastuslaivue Oy:lle ja heinäkuussa 1936 se myytiin Thomas Youngille Sunderlandiin romutettavaksi. Laiva lähti viimeiselle matkalleen saman vuoden lokakuussa.

S/S Astraean pituus oli 70,64 metriä, leveys 9,80 metriä ja syväys 5,79 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 186 bruttorekisteritonnia (635 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 500 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 22 I luokassa, 34 II luokassa ja 186 III luokassa.

Lähteet
-------

* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Astraea[vanhentunut linkki]
M/S *Famnen*
**M/S Famnen** (IMO 8634182) köli laskettiin elokuussa 1943 Beresfordissa (ST TUG #343) Floridassa, Alus hinattiin Atlantin yli ja varusteltiin Britaniassa, osallistuen Normandian maihinnousun valmisteluihin (www.usarmyttugs.com). Maihinnousun jälkeen Hinaaja päätyi 1945 Rotterdamiin. Suomen silloinen Kansanhuoltoministeriö osti 12.06.1946 24 kappaletta kyseisiä ST hinaajia korvaamaan Neuvostoliitolle luovutettuja satamahinaajia. 19.11.1946 alus siirrettiin kuitenkin Laivastolle miinanraivauksiin, nimellä DR-2.

Laiva oli samankokoinen kuin muutkin tyypin alukset, 106 GT, L22,56m, B6,10m ja syväys 2,8 metriä, pääkoneena 400-hevosvoimainen , (Atlas Imperial 2t diesel, type 6BM, 400 bhp@300rmp). Aluksessa ei ollut peruutusvaihdetta, vaan kone oli pysäytettävä ja käynnistettävä toiseen suuntaan jos halusi peruutta.

Raivausoperaation päätyttyä sai uuden nimen Pyhtää. Alus sijoitettiin itäisen Suomenlahden linnakkeiden yhteysalukseksi. Myöhemmin 1960 luvulla alukseen vaihdettiin Wärtsilän 400 hv dieselkone kiinteälapaisella potkurilla. Kotkan Rannikkopatterissa se palveli noin vuoteen 1983, jolloin Valas-luokan yhteysalukset aloittivat palvelunsa. Alus peruskorjattiin Kotkassa, pituus kasvoi 1.4m, pääkoneeksi vaihdettiin Wärtsilän 5 sylinterinen, 375 kWh 4-tahtidiesel,jonka jälkeen se siirtyi Raumalle yhteysalukseksi ja sai nimekseen Pyhäranta. Alus palveli Turun Rannikkorykmentin palveluksessa noin vuoteen 1988.

Uudet yksityiset omistajat tekivät aluksella mittavat muutostyöt 1990–1992, alus muutoskatsastettiin ja uusi ura alkoi.

M/S Famnen purjehtii pääasiallisesti charterpurjehduksia Saaristomeren alueella. Aluksella käytiin myös Saimaalla vierailemassa Savonlinnassa 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* www.famnen.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jurveliuksen talo kesällä 2008.
Jurveliuksen talo 1990-luvulla.
**Jurveliuksen talo** sijaitsee Oulussa Kauppatorin laidalla Rantakadun ja Kauppurienkadun kulmassa.

Jurveliuksen talo on Oulun vanhimpia puutaloja. Rakennuksen ensimmäisen osan Kauppurienkadun varrelle rakennutti kauppias J.W. Callmeijer vuonna 1828. Rantakadun osuus valmistui vuonna 1845, ja rakennuksessa oli nyt 12 huonetta, alkuperäisen viiden sijaan. Vuonna 1900 rakennusmestari F.K Jurvelius, säveltäjä Aatto Jurveliuksen isä, muutti tiilisen kellarikerroksen liiketiloiksi, ja pidensi Kauppakadun puoleisen osan kiinni viereiseen rakennukseen. Jurveliuksen omistuksessa rakennukseen tuotiin yhtenä ensimmäisistä asuinrakennuksista Oulussa sähkövalo, kun kadun toiselle puolelle vuonna 1901 valmistuuneeseen Oulun kauppahallin sähkövalojen asennuksen yhteydessä myös rakennusmestari Jurvelius sai yhteyden sähköverkkoon. 

Rakennuksen omistus siirtyi rakennushallitukselle vuonna 1994, ja edelleen Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiölle. Opiskelija-asuntosäätiö remontoi talon opiskelija-asunnoiksi ja alakerran liiketilan ravintolaksi vuosina 1997–1998. Suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto Jukka Laurila. Vuonna 1999 asuntosäätiölle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, talon onnistuneesta ja perinteitä kunnioittavasta perusparannuksesta. Talo on saanut nimensä säveltäjä Aatto Jurveliuksen mukaan, joka omisti sen.

Jurveliuksen talon alakerrassa toimi vuoteen 2012 saakka eräänä Suomen parhaimmista ravintoloista tunnetuksi tullut Ravintola Matala. Talossa on ollut kahvilatoimintaa ainakin 1920-luvulta lähtien. Kahvila tai keskiolutravintola on paikalla toiminut ainakin nimillä Torikahvila ja Rantabaari, mutta jo 1940–1950-luvuilla paikkaa kutsuttiin "Matalaksi". Huonomaineinen paikka toimi ainakin 1980-luvun puoleen väliin asti. Nykyisin talossa toimii ravintola Toripolliisi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 24.11.2022.
2. ↑  Kovalainen, Pasi; Passoja, Brita ja Turpeinen, Juhani: *Viisikanta – hyvää rakennussuojelua*, s. 69–71. Oulun läänin rakennussuojelupalkinnot 1990–2005. Helsinki: Rakennustieto Oy, 2008. ISBN 978-951-682-899-5.
3. ↑  Aatto Jurveliuksen 110-vuotismuistomatinea Oulu:  Merikoskikerho. Viitattu 6.4.2014.
4. 1 2  Antti J. Leinonen: Vain yksi oululaisravintola mahtuu Suomen parhaiden listalle – sekin nipin napin *Kaleva*.  23.11.2012. Viitattu 12.11.2014.
5. ↑  Sankala, Kari: Rannan Matalan uudet kujeet : keittiömestarit häärivät rapparina ja maalarina monimaineisessa paikassa.  *Kaleva*, 15.12.2003, s. 5. Oulu:  Kirjapaino-osakeyhtiö Kaleva. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.6.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jurveliuksen talo** Wikimedia Commonsissa

* Pasi Kovalainen: *Vihreä talo meren rannalla*. Oulu: Pohjoinen, 2000. ISBN 951-749-346-0.
**Eagle Brook Church** on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Centervillen kaupungissa Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 17 000 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain 19. suurin megakirkko vuonna 2019.

Historia
--------

Seurakunta on perustettu vuonna 1948. Seurakunnan toiminta alkoi Sam ja Ethel Hanen vetämän pyhäkoulun seurauksensa White Bear Lakessa. Tuolloin seurakunta tunnettiin nimellä **First Baptist Church**. Vuonna 1958 seurakunta osti ensimmäisen kirkkotilansa. Vuonna 1972 seurakunta vihki käyttöön uuden rakennuksen Highway 61:n ja Buffalo Streetin risteyksessä.

Vuonna 1991 seurakunnan uutena johtajana aloitti Bob Merritt. Seurakunta nimettiin vuonna 1995 Eagle Brook Churchiksi. Nimi viittaa Raamatun Jesajan kirjan kohtaan 40:31 sekä psalmeihin 42:1. Nimellä on yhteys myös läheiseen Bald Eagle Lake-järveen sekä pieneen puroon. Vuonna 2005 seurakunta sulki White Bear Laken toimipisteen ja avasi uuden toiminnan Lino Lakesissa. Vuonna 2006 seurakunta perusti *Eagle Brook Associationin*, jonka tarkoituksensa on avustaa seurakuntia evankeliointityössä.

Vuonna 2007 avarttiin Eagle Brookin kolmas toimipiste Spring Lake Parkissa. Vuoteen 2019 loppuun meneessä kirkon kävijämäärä oli kasvanut keskimäärin 22 000 kävijään viikonlopussa. Vuonna 2020 seurakunnan johtajana aloitti Jason Strand eläkkeelle jääneen Bob Merrittin seuraajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  America's biggest megachurches, ranked *CBS News*.  26.11.2018. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  A Closer Look *Eagle Brook Church*. Viitattu 12.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suurimmat kristiliset megakirkot |
| --- |
|  |
| Yhdysvallat | 
* Bethel Church
* Calvary Chapel
* Central Christian Church
* Christ’s Church of the Valley
* Christ Fellowship
* Church of the Highlands
* Dream City Church
* Elevation Church
* Fellowship Church
* Gateway Church
* Lakewood Church
* Life.Church
* NewSpring Church
* North Point Community Church
* Saddleback Church
* Second Baptist Church Houston
* Southeast Christian Church
* Willow Creek Community Church

 |
|  |
| Muut | 
* Calvary Temple
* Hillsong Church
* Hit Gyülekezete
* Livets Ord
* Yoido Full Gospel Church

 |

 |
**Kemin kauppahalli** oli Kemissä kauppatorin laidalla sijainnut kauppahalli. Vuonna 1899 valmistunut rakennus oli yksi harvoista 1800-luvulla rakennetuista puurakenteisista kauppahalleista.

Kaupungin rahatoimikamari esitti kauppahallin rakentamista ensimmäisen kerran jo vuonna 1896. Tavoitteena oli siivota tori kauppiaiden hieman epämääräisistä myyntikojuista ja toisaalta tuoda kaupungille tuloja hallin kauppapaikkojen vuokrina. Päätös kauppahallin rakentamisesta tehtiin keväällä 1898 ja halli valmistui seuraavan vuoden keväällä. Ensimmäiset kauppapaikkojen haltijat valittiin 30. toukokuuta järjestetyssä huutokaupassa.

Puinen harjakattoinen rakennus oli kemiläisen J.H. Junkkosen suunnittelema. Tyyliltään runsain puukoristein somistettu rakennus edusti lähinnä uusgotiikkaa. Kooltaan rakennus oli 30 × 10 metriä ja siinä oli 16 kauppapaikkaa.

Hallikauppa Kemin kauppahallissa päättyi vuonna 1949, josta lähtien se toimi pitkään linja-autoasemana. Kauppahallirakennus purettiin 1962.

Lähteet
-------

* Gyllenberg, Petra: *Tuoksuja ja tunnelmia. Kauppahallit Suomessa*. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy, 2007. ISBN 978-952-468-127-8.
* Hedman, Ossi: *Kemin kaupungin historia. 1. osa*, s. 755–759. Tampere: Kustannusosakeyhtiö Sanan Tien kohopaino, 1969.

### Viitteet

1. ↑  Gyllenberg, 2007, s. 24 ja 100  
Muita puurakenteisia kauppahalleja olivat Viipurin kauppahalli (1897) ja Savonlinnan I kauppahalli (1898)
2. ↑  Hedman, 1969, s. 755–756
3. ↑  Gyllenberg, 2007, s. 31
4. ↑  Hedman, 1969, s. 756
5. ↑  Hedman, 1969, s.759
Mikkelin kauppahallin sisäänkäynti kauppakeskus Stellassa.
**Mikkelin kauppahalli** (entinen **Mikkelin linja-autoasema**) on Mikkelin keskustassa sijaitseva arkkitehti Martti Välikankaan suunnittelema rakennus. Sen osoite on Savilahdenkatu 6–8. Alun perin linja-autoasemaksi rakennettu yksikerroksinen rakennus toimii nykyään kauppahallina osana kauppakeskus Stellaa.

Samassa Hallitustorin ja Kirkkopuiston välisessä korttelissa ovat sijainneet myös Mikkelin kaksi aiempaa kauppahallia. Vuonna 1913 valmistunut, Selim A. Lindqvistin suunnittelema ensimmäinen kauppahalli tuhoutui talvisodan pommituksissa. Vuonna 1948 rakennettu alkujaan tilapäiseksi tarkoitettu toinen kauppahalli purettiin kauppakeskus Stellan tieltä. Alkuperäisen kauppahallin laajennukseksi Hallitustorin reunalle vuonna 1930 valmistuneet Aarre Ekmanin suunnittelemat porttirakennukset ovat säilyneet.

Linja-autoasemana
-----------------

Mikkelin linja-autoasema rakennettiin vuonna 1934 niin sanotulle Pikkutorille vastapäätä Kirkkopuistoa. Sitä kehuttiin valmistuessaan "Euroopan uudenaikaisimmaksi" linja-autoasemaksi ja se muodostui Mikkelissä uuden ajan symboliksi. Linja-autoaseman arkkitehtuuri edustaa 1920-luvun klassismin ja funktionalismin välistä siirtymävaihetta yhdistellen molempia tyylisuuntia. Rakennuksessa sijaitsivat alun perin odotustilat, lippu- ja tavaratoimisto sekä kuljettajien taukohuone. Se kävi kuitenkin pian alkuperäiseen tarkoitukseensa liian pieneksi, joten itse rakennus toimi myöhemmin pelkkänä rahtiasemana, kunnes vuonna 2007 valmistunut Mikkelin matkakeskus korvasi kokonaan vanhan linja-autoaseman.

Kauppahallina
-------------

Kauppakeskus Stellan rakentamisen yhteydessä lähes koko Pikkutori muutettiin katetuksi sisätilaksi ja sen vieressä sijainnut silloinen kauppahalli purettiin, jolloin vanhasta linja-autoasemasta tehtiin uusi kauppahalli. Sitä jatkettiin kauppakeskuksen sisäpuolelle jäävällä uudella osalla vanhan rakennuksen jäädessä ulkopuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leena Hangasmaa: *Funkis-Mikkeli* -esite Mikkelin kaupungin museot, Issuu.com 2013. Viitattu 20.7.2019.
2. ↑  *Maamerkit 1912* -esite Mikkelin kaupungin museot, Issuu.com 2013. Viitattu 20.7.2019.
3. ↑  Kauppahalli toiminut 100 vuotta Mikkelissä Yle 18.3.2013. Viitattu 20.7.2019.
4. ↑  Mikkelin linja-autoaseman porttirakennukset Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta. Viitattu 20.7.2019.
5. ↑  Mikkelin linja-autoaseman rahtitavaratoimisto Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta. Viitattu 20.7.2019.
6. ↑  Kauppakeskus Stella ja Mikkelin kauppahalli Innovarch. Viitattu 20.7.2019.
Kista Gallerian sisäänkäynti vuonna 2017.
**Kista Galleria** on yksi Ruotsin suurimmista ja vierailluimmista kauppakeskuksista Kistan kaupunginosassa Tukholmassa. Kauppakeskuksessa on 180 liikettä sisältäen multiplex-elokuvateatterin, keilahallin, kartingradan sekä ravintolat ja kahvilat. Päävuokralaiset kauppakeskuksessa ovat H&M, System Bolaget, ICA, ÖoB, Lidl, Filmstaden, KappAhl sekä Rusta. Kauppakeskuksessa toimii myös Kistan kirjasto, kuntosali, terveyskeskus ja toimistoja. Kauppakeskuksessa käy vuosittain noin 13 miljoonaa asiakasta.

Kista Galleria ulkoapäin kuvattuna.
Kauppakeskus avattiin vuonna 1977, jonka jälkeen sitä on laajennettu kahteen kertaan; ensimmäisen kerran vuonna 2002 sekä toisen kerran vuonna 2009.  Kauppakeskuksessa, joka sijaitsee moottoriteiden E18 ja E4 välillä, on 2500 autopaikkaa. Vieressä on myös Kistan metro- ja linja-autoasema.

Kauppakeskuksen omistaa puoliksi suomalainen Citycon ja puoliksi Canada Pension Plan Investment Board (CPPIB).

Lähteet
-------

1. 1 2  Kista Galleria *Citycon*. Viitattu 12.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Kista Galleria, Stockholm, Sverige - Om Kista Galleria *www.kistagalleria.se*. Viitattu 12.11.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Anna Bengtsson: Gallerian är Kistas nya vardagsrum *Svenska Dagbladet*.  7.3.2004. Viitattu 12.11.2022. (ruotsiksi)
4. ↑  Kista Galleria blir 25 % större - fullt uthyrt med högre hyror än budgeterat *Mynewsdesk*. Viitattu 12.11.2022. (ruotsiksi)
5. ↑  DNB säljer Kista Galleria *Fastighetssverige*. Viitattu 12.11.2022. (ruotsiksi)
6. ↑  Citycon osti kauppakeskuksen Tukholmasta (vain tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  19.12.2012. Viitattu 12.11.2022.