recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lika** on johonkin tarttunutta tai kerääntynyttä epäpuhtaaksi tekevää ainetta. Lika alentaa pinnan käyttöarvoa, ulkonäköä, laatua, turvallisuutta ja hygieenisyyttä.

Tunnettu ja paljon siteerattu lian määritelmä on antropologi Mary Douglasin kirjasta *Puhtaus ja vaara*, jossa hän sanoo sitä alun perin lordi Chesterfieldin lausahdukseksi: "Lika on materiaa väärässä paikassa."

Miten lika syntyy?
------------------

Likaa syntyy arkielämän seurauksena. Meistä jokaisesta*selvennä* irtoaa vaatepölyä, hilsettä, hiuksia, karvoja ja ihon rasvoja. Tuuletuksen ja ilmastoinnin mukana tulee pakokaasuja, teollisuuden päästöjä, kasvien ja hyönteisten osia.

Lian ryhmittelytapoja
---------------------

Lika voidaan ryhmitellä esimerkiksi seuraaviin ryhmiin: koostumus, olomuoto, sähköisyys, kiinnittymistapa, liukoisuus, haitallisuus pinnoille, ihmisille tai tilan toiminnalle. 

### Liukoisuus

Liukoisuus tarkoittaa veteen liukenevaa likaa ja liukenematonta likaa. Liukenematonta likaa on hiukkaslika, erilaiset rasvat, vaikeat tahrat, pieneliöt (homeet, bakteerit ym.). 

### Koostumus ja olomuoto

**Roska**: sen pystyy käsin poistamaan.
**Irtolika**: ei ole kiinnittynyt eikä tarttunut pintaan.
**Kuiva irtolika**: raemaista, jauhemaista irtolikaa
**Märkä irtolika**: kostunut tai kastunut irtolika
**Kiinnittynyt lika**: kuivunutta tai nihkeää likaa joka on kiinnittynyt tai tunkeutunut pintaan.
**Pinttynyt lika**: tiukasti kiinnittynyt lika isolla alueella.
### Sähköistyvä lika

Sähköistyvä lika voi kiinnittyä pintaan, jos pinnalla on vastakkainen sähköinen varaus.

### Haitallisuus

Tilan käyttötarkoitus määrää, millaista likaa pinnoilla saa olla ja kuinka paljon. Joissakin tiloissa näkymättömänkin lian poistaminen on välttämätöntä, esimerkiksi sairaaloissa, elektroniikka- ja elintarviketeollisuudessa. Liasta ei saa olla haittaa laitoksen toiminnalle.

Lähteet
-------

1. ↑  *lika.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Heikura, Pasi: Puhtaus on puoli ruokaa *Pasi Heikuran blogi, Yle Vintti*.  26.11.2007. Yleisradio. Viitattu 23.10.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Douglas, Mary 2000: *Puhtaus ja vaara. Ritualistisen rajanvedon analyysi.* Suomentaneet Virpi Blom ja Kaarina Hazard. Vastapaino, Tampere. [*Purity and danger*, 1966.] ISBN 951-768-047-3
* Lagerspetz, Olli: *Lika: Kirja maailmasta, kodistamme*. (Smuts: En bok om världen, vårt hem, 2006.) Suomentanut Markus Lång. Erottaja. Helsinki: Multikustannus, 2008. ISBN 978-952-468-172-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lika**.
* Osmo Tammisalo: Inho on intuitiivista mikrobiologiaa. Vapaa ajattelija 1/2003.
Dosson alueen vanha departementtijako.
**Dosso** on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 9 175 neliökilometriä. Asukkaita on 492 560 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).

Dosson departementti sijaitsee Dosson alueen keskiosassa. Se rajoittuu lännessä Falmeyn ja Boboyen, pohjoisessa Logan ja Dogondoutchin ja idässä Tibirin, Dioundioun ja Gayan departementteihin sekä etelässä Beniniin.

Departementin hallinnollinen keskus on Dosson kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu kymmenen maalaiskuntaa Farey, Garankedey, Gollé, Goroubankassam, Karguibangou, Mokko, Sakadamna, Sambéra, Tessa, Tombokoirey I ja Tombokoirey II. Kyliä on yhteensä 1196.

Lähteet
-------

1. 1 2  Schéma Régional de l'Amenagement du Territoire (SRAT) de Dosso 2015–2040 *region-dosso.org*.  Arkistoitu 27.3.2016. Viitattu 19.3.2016.
2. ↑  Annuaire Statistique 2009–2013 *stat-niger.org*. Viitattu 19.3.2016.
3. ↑  Département de Dosso *region-dosso.org*.  Arkistoitu 29.3.2016. Viitattu 19.3.2016.

NigerNigerin alueet (*région*) ja departementit

|  |  |
| --- | --- |
| Agadez | 
* Arlit
* Bilma
* Tchirozérine

 |
| Diffa | 
* Diffa
* Maïné-Soroa
* N’Guigmi

 |
| Dosso | 
* Boboye
* Dogondoutchi
* Dosso
* Gaya
* Loga

 |
| Maradi | 
* Aguié
* Dakoro
* Guidan Roumdji
* Madarounfa
* Mayahi
* Tessaoua

 |
| Tahoua | 
* Abalak
* Birni-N'Konni
* Bouza
* Illéla
* Keita
* Madaoua
* Tahoua
* Tchintabaraden

 |
| Tillabéri | 
* Filingué
* Kollo
* Ouallam
* Say
* Téra
* Tillabéri

 |
| Zinder | 
* Gouré
* Magaria
* Matameye
* Mirriah
* Tanout

 |
Kulman puolittajat leikkaavat pisteessä *I*, joka on yhtä etäällä kolmion sivuista. Jos keskipisteeseen piirretään ympyrä, jonka säde on kyseinen etäisyys, jolloin ympyrä sivuaa kolmion kaikkia sivuja (piste).
**Kolmion kulmanpuolittajien leikkauspiste** on geometriassa kolmion sisäpiste, joka syntyy, kun kolmion jokaisen kärjen kulmanpuolittaja leikkaa toisensa. Leikkauspiste on eräs kolmion merkillisestä pisteistä, ja se on luetteloitu *Kimberlingin pisteiden luetteloon* tunnuksella {\displaystyle \scriptstyle X\_{1}}. Pisteen nimeksi valitaan joskus **I** johtuen ilmeisesti sen monikielisestä nimestä, joka kirjoitetaan englanniksi *incenter*. Se viittaa kolmion sisään piirrettyyn ympyrään, jonka keskipiste se samalla on.

Sijainti kolmiossa
------------------

Kulmanpuolittaja kulkee yhtä kaukana puolittamansa kulman vasemmasta ja oikeasta kyljestä, joten leikkauspiste on yhtä kaukana kaikista kolmion sivuista. Ympyrä, jolla on säteenään tämä etäisyys, sivuaa kolmion jokaista sivua sisältäpäin. Leikkauspisteen etäisyys sivuista {\displaystyle a,\,b\ ja\ c} on säteen r suuruinen

{\displaystyle r={\sqrt {\frac {(s-a)(s-b)(s-c)}{s}}},} 
kun kolmion piirin pituuden puolikas on {\displaystyle s={\tfrac {1}{2}}(a+b+c).} 

### Karteesit koordinaatit

Kolmion kolme kärkeä merkitään {\displaystyle A(x\_{a},y\_{a})}, {\displaystyle B(x\_{b},y\_{b})}, ja {\displaystyle C(x\_{c},y\_{c})} ja kärkien vastaiset sivut merkitään vastaavilla pienillä kirjaimilla a, b ja c. Leikkauspisteen koordinaatit ovat silloin

{\displaystyle {\bigg (}{\frac {ax\_{a}+bx\_{b}+cx\_{c}}{a+b+c}},{\frac {ay\_{a}+by\_{b}+cy\_{c}}{a+b+c}}{\bigg )}.} 
### Trilineaariset koordinaatit

Pisteen trilineaariset koordinaatit ovat {\displaystyle 1:1:1} eli leikkauspiste sijaitsee yhtä etäällä kaikista sivuista.

### Barysentriset koordinaatit

Pisteen barysentriset koordinaatit ovat {\displaystyle \sin \alpha \,:\,\sin \beta \,:\,\sin \gamma =a:b:c}.

Muuta
-----

* Kolmion ulkokeskuskolmion ortokeskus on samalla kolmion kulmien puolittajien leikkauspiste.
* Leikkauspiste sijaitsee Eulerin suoralla vain tasakylkisellä kolmiolla.

Lähteet
-------

* Koivulahti, Perttu: Trilineaariset koordinaatit (pdf) (tutkielma)  2012. Jyväskylä:  Jyväskylän Yliopisto. Viitattu 20.4.2013.
* Harju, Tero: Geometrian lyhyt kurssi (pdf) (luentomoniste) *users.utu.fi*.  2012. Turun yliopisto. Viitattu 20.4.2013.
* Kurittu Lassi: Geometria (pdf) (luentomoniste)  2006. Jyväskylän:  Jyväskylän Yliopisto. Viitattu 20.4.2013.

### Viitteet

1. ↑  Kurittu, Lassi: Geometria, 2006, s. 98
2. ↑  Harju, Tero: Geometrian lyhyt kurssi, 2012, s. 26
3. 1 2 3  Kimberling, Clark: Encyclopedia (html) *Tekijän kotisivut*.  2013. Evansville:  Evansvillen Yliopisto. Viitattu 20.4.2013. (englanniksi)
4. 1 2  Seppänen, Raimo et al.: *MAOL*, s. 29. (lukion taulukkokirja). Helsinki: Otava, 2006. ISBN 951-1-20607-9.
5. 1 2 3 4  Weisstein, Eric W.: Incenter (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
6. 1 2  Koivulahti, Perttu: Trilineaariset koordinaatit, 2012, s. 7
7. ↑  Koivulahti, Perttu: Trilineaariset koordinaatit, 2012, s. 15–16
**Kolmisoppi** on järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 26 kilometriä kaakkoon. Kolmisopin alla makaa merkittävä malmio.

Maantiede
---------

Kolmisopin pituus kaakosta luoteeseen on 3,0 kilometriä ja leveys lännestä itään 1,9 kilometriä. Koillinen Niskalanlahti leventää allasta merkittävästi, valtaosa järvestä on alle kilometrin leveä. Järven pohjoisosan muodostaa Aittolahti, eteläisimmässä osassa on Hovinlahti. Noin viideosa Kolmisopista on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven keskellä.

Kolmisopin ainoan saaren pinta-ala on kuutisen aaria. Rannat ovat metsää ja suota, lounaisella rannalla ja pohjoisella rannalla on pientaloja. Itärannan Sopenvaaran huippu on lähes 250 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä Kolmisopin pintaa korkeammalla

Kolmisoppiin virtaa Korentojoki–Kalliojoki lännestä. Kolmisoppi laskee järven itäkolkasta Niskalankoskea Tuhkajokeen, joka päätyy itään Jormasjärveen (144,9 metriä mpy). Kolmisopin ja Jormasjärven välinen etäisyys on runsaat kolme kilometriä.

Kolmisopin vesitilavuus on 11 185 000 kuutiometriä.

Kolmisoppi (59.885.1.002) kuuluu Tuhkajoen valuma-alueeseen (59.885), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Jormasjärven valuma-alue (59.88) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kolmisoppi on Tuhkajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Saarijärvi. Valuma-alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Sotkamon Kolmisoppi on laajin Suomen 40:stä Kolmisoppi-nimisestä vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Siilinjärven Kolmisoppi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kolmisoppi, vakavesi, Sotkamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.12.2021.
3. ↑  Kolmisoppi. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022.
4. ↑  Järvi pois, louhos tilalle *Yle.fi*. Yleisradio.
5. ↑  Tuhkajoen valuma-alue (59.885). Järviwiki. Viitattu 28.3.2022.
6. ↑  Kolmisoppi. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022.
**Ivan Bátory** (s. 3. toukokuuta 1975 Liptovský Mikuláš) on uransa jo päättänyt slovakialainen maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan SKP Strbske Plesoa. 

Bátory debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 1993 Santa Caterinassa ollen 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 89. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Bátory saavutti Tauplitzalmin 15 kilometrin perinteisen kilpailussa joulukuussa 1994 ollen 28. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on kolmas, jonka hän on saavuttanut kolme kertaa. Ensimmäinen kolmas sija tuli marraskuussa 1999 Kiirunan 10 kilometrin perinteisellä, toinen palkintokorokesija Davosin 15 kilometrin perinteiseltä joulukuussa 2001 ja viimeinen kolmas sija Beitostölenin 15 kilometrin perinteiseltä. Bátory lopetti uransa vuonna 2011.

Bátory osallistui urallaan viisiin talviolympialaisiin peräkkäin vuosina 1994-2010. Hänen paras sijoituksensa on parisprintin kahdeksas sija vuoden 2006 olympialaisista Torinosta. Paras henkilökohtainen sijoitus on 19. Naganon kisojen 1998 50 kilometriltä. Bátory on osallistunut myös yhdeksiin MM-kilpailuihin peräkkäin vuosina 1995-2011. Hänen paras sijoituksensa on kuudes vuoden 2003 MM-kisojen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta Val di Fiemmestä.

Lähteet
-------

*
**Kolmisoppi** on kylä Siilinjärvellä Pohjois-Savossa, Varpaisjärventien (MT 576) varrella. Kolmisopelta on matkaa Siilinjärven keskustaan 10 kilometriä ja Kuopioon 32 kilometriä.

Kylä rajoittuu nykyään idässä Yaran kaivos- ja allasalueeseen. Kolmisoppeen aikoinaan kuuluneista neljästä sivukylästä kolme (Musti, Raasio ja Sikamäki) ovat suurimmalta osin jääneet kaivosalueen alle, mutta pohjoisosan Petäjämäen sivukylä kylä ei ole jäänyt.

Kolmisopella on noin 330 asukasta (2017). Kylällä toiminut Kolmisopen koulu lakkautettiin vuonna 2007.

Kylän nimi perustuu sijaintiin samannimisen järven rannalla. Kolmisoppi on mainittu historiallisissa asiakirjoissa muodossa: *Kolmisopen Jerfwn mäki* (1561), *Collmi Sopen [...] pooli* (1620-luvulla). Lannoiteyhtiö Yara on pyrkinyt kunnostamaan ravinnepäästöjensä likaamaa Kolmisoppi-järveä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kolmisoppi (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Kolmisoppi) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 16.7.2021.
2. 1 2 3 4  Kolmisopen kylä kolmisopenkyla.fi.  Arkistoitu 16.7.2021. Viitattu 16.7.2021.
3. 1 2  Kolmisoppi (s. 174) *Suomalainen paikannimikirja*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 16.7.2021.
4. ↑  Siilinjärvi pyrkii pitämään lakkautetut koulut kunnalla  10.6.2009. yle.fi. Viitattu 16.7.2021.
5. ↑  Anu Pöntinen: Yara siivoaa rehevöittämäänsä järveä Siilinjärvellä  14.8.2015. yle.fi. Viitattu 16.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kolmisoppi Siilinjärven karttapalvelussa (siilinjarvi.fi)
*Tämä artikkeli käsittelee alkuperäistä vuosina 1968–1986 valmistettua Capria. Vuosina 1989–1994 Australiassa valmistetusta mallista on oma artikkeli.*
Ford Capri Mark 1 vuosimallia 1973.
Ford Capri Mark 2 Ghia vuosimallia 1974.
Ford Capri Mark 3 2.0 S vuosimallia 1979.
**Ford Capri** on Fordin vuosina 1968–1986 Euroopan markkinoille valmistama urheilullinen automalli. Sen innoittajana pidetään Pohjois-Amerikassa suuren suosion saaneita "poniautoja", erityisesti Ford Mustangia. Kolmena mallisukupolvena valmistettu Capri saavutti suuren suosion, ja se oli omassa luokassaan markkinajohtaja. Kilpailijana sillä oli Opel Manta. Moottorivaihtoehdot vaihtelivat vuosien aikana 1,3-litraisesta Kent-moottorista aina 3-litraiseen V6-moottoriin asti. Lisäksi Capria valmistettiin Etelä-Afrikassa V8-moottorisena Perana-erikoisversiona. Erilaisia Capri-versioita ja tällä nimellä markkinoituja autoja valmistettiin eurooppalaisen Capri-mallin lisäksi myös Pohjois-Amerikassa ja Australiassa.

Vuonna 1971 esitelty kolmilitrainen Capri 3000 oli Fordin siihen mennessä nopein sarjavalmisteinen auto. Sen huippunopeus oli 195 km/h.

Ford Caprin valmistus loppui 19. joulukuuta 1986, jolloin kolmen eri version yhteinen valmistusmäärä oli 1 886 647 autoa. Näistä suosituin oli Mark 1 -malli, jota valmistettiin yli miljoona kappaletta. Ensimmäistä mallia myytiin Euroopan lisäksi myös Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan. II- ja III-malleja myytiin pääasiassa Eurooppaan. Vuodesta 1984 lähtien autoa valmistettiin vain Englannin markkinoille oikealta ohjattavana versiona. Autoja valmistettiin Isossa-Britanniassa, Belgiassa ja Länsi-Saksassa. Vuodesta 1976 lähtien autoja valmistettiin yksinomaan Kölnin tehtaalla Länsi-Saksassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Miettinen, Jukka: Lontoon autonäyttelyn näkymiä: Englantilaistehtaat seuraavat kehitystä hitaasti ja varovasti.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.1971, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Capri** Wikimedia Commonsissa

* Ford Capri La Legende (ranskaksi)
**Ivan Nikititš Habarov** (ven. Ива́н Ники́тич Хаба́ров; 12. marraskuuta 1888 Rjazan – 1960) oli neuvostoliittolainen divisioonankomentaja, joka osallistui talvisotaan Neuvostoliiton 8. armeijan komentajana.

Ennen talvisotaa
----------------

Habarov aloitti sotilasuransa puna-armeijassa vuonna 1919. Tuolloin hän toimi Itäisellä rintamalla pataljoonan komentajana. Itäisellä rintamalla hän vastasi Novgorodin joukoista.

Talvisota
---------

Talvisodan alettua 30. marraskuuta 1939 Habarov toimi alkuun 8. armeijan komentajana. Stavka syrjäytti hänet tehtävästä kuitenkin jo 13. joulukuuta heikosti sujuneiden sotatoimien takia. Hänen tilalleen tuli Grigori Štern. Habarov toimi talvisodan loppuun saakka hallintovirastossa, joka vastasi Laatokan pohjoispuolella taistelleiden joukkojen (8. armeija, 9. armeija ja 14. armeija) huollosta ja joukkojen kuljetuksista.

Talvisodan jälkeen
------------------

Talvisodan jälkeen Habarov määrättiin Uralin sotilaspiirin sotakoulujen johtajaksi vuonna 1941. Joulukuussa 1943 hän siirtyi 2. iskuarmeijan komentajan sijaiseksi, jona hän toimi vuoteen 1945 saakka. Sotien jälkeen Habarov toimi eri sotilaspiireissä komentajan sijaisena. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta terveydellisistä syistä 26. toukokuuta 1950 ja kuoli vuonna 1960.

Lähteet
-------

* Raunio, Ari & Kilin, Juri: *Itsenäisyyden puolustajat, Sodan taisteluja 2, Jatkosota*. Weilin+Göös, 2005. ISBN 951-593-927-5.
*Tämä artikkeli kertoo televisiosarjasta. Etunimestä Nanny kerrotaan artikkelissa Nanna (nimi).*

**Nanny** on vuosina 1993–1999 Yhdysvalloissa tehty tilannekomediasarja, jonka pääosassa nähtiin muun muassa Fran Drescher. Sarjan tunnusmusiikin on säveltänyt ja esittää Ann Hampton Callaway.

Juoni
-----

Tavallisesta työläisperheestä kotoisin oleva *Fran Fine*, joka on äskettäin saanut potkut poikaystävältään, lähtee myymään kosmetiikkaa rikkaaseen kortteliin. Hän ilmestyy rikkaan, englantilaisen Broadway-tuottajan, *Maxwell Sheffieldin* oven taakse. Sheffield saa idean palkata Franin hoitamaan kolmea lastaan, Maggieta, Brightonia ja Gracea, koska hän on yksinhuoltaja, eikä voi pitää heitä silmällä.

Fran antaa lapsille kyseenalaisia neuvoja ja pari kertaa Maxwell erottikin tämän, mutta otti hoitajan aina takaisin, koska hän lapsineen olivat kiintyneet naiseen. Fran oli aina ollut kiinnostunut Maxwellistä, mutta mies ei ollut tajunnut sitä. Franin kanssa Maxwellin huomiosta ja rakkaudesta kilpaili C.C. Babcock, Maxwellin liikekumppani. Maxwellin hovimestari Niles pilkkasi aina C.C:tä, mutta tajusi lopulta, että hän vain pitää hänestä. Lopulta sarjan lopussa monen vastoinkäymisen ja onnenpotkun jälkeen lähentyneet Max ja Fran menevät naimisiin, sen jälkeen kun Maxwellin kuolleen vaimon aave antaa siihen luvan. Fran ja Maxwell saavat kaksoset.

Ulkomaiset versiot
------------------

Maat, joissa on esitetty paikallista versiota *Nanny*-sarjasta.
Nannyä on esitetty yli 80:ssä eri maassa, ja sarjasta on tehty myös useita paikallisia versioita, kuten *Моя прекрасная няня (Moja prjekrasnaja njanja)* Venäjällä, jota Nelonen lähetti tammikuusta 2010 alkaen arkipäivisin nimellä Venäläinen Nanny. Versiot ovat noudattaneet yhdysvaltalaista alkuperäisversiota usein hyvin tarkasti, mutta joissakin maissa sarjaa on muutettu paikalliseen kulttuuriin sopivaksi.

Näyttelijät
-----------

* Fran Drescher – Fran Fine
* Charles Shaughnessy – Maxwell Sheffield
* Nicholle Tom – Margaret "Maggie" Sheffield
* Benjamin David Salisbury – Brighton Sheffield
* Madeline Zima – Grace "Gracie" Sheffield
* Daniel Davis – Hovimestari Niles
* Lauren Lane – C.C. Babcock
* Ann Morgan Guilbert – Yetta Rosenberg
* Renée Taylor – Sylvia Fine

Sarjan jaksoissa ovat vierailleet muun muassa Ray Charles, Elizabeth Taylor, Cher, Donald Trump, Tracy Nelson ja Pamela Anderson.
Arvo Vilhelm Schrey
**Arvo Vilhelm Schrey** (25. tammikuuta 1892 Tampere – 28. maaliskuuta 1918 Messukylä, Tampere) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Edvin Vilhelm Schrey ja Elin Engström.

Opinnot ja nuoruusvuodet
------------------------

Schrey kävi Tampereella kauppakoulun ja kauppaopiston sekä vuonna 1915 Härnösandin sahateollisuuskoulun. Hän toimi vuosina 1906–1910 Tampereen pellava- ja rautateollisuus oy:n konepajan ja vuosina 1913–1915 Oy Alfred Selinin puutavaraliikkeen konttoristina.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Schrey liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. syyskuuta 1915 ja oli vuosina 1917–1918 1. komppanian varusvarastonhoitajana. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Kävi sotakoulun B-kurssin Libaussa vuonna 1917.

Suomen sisällissota
-------------------

Schrey saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin muun muassa Kalevankankaalla, jossa hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Tampereella. Hänet haudattiin Tampereelle valkoisten sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 10. tammikuuta 1916
* Gruppenführer 31. toukokuuta 1917
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Six Degrees Of Inner Turbulence** on Dream Theaterin kappale samannimiseltä levyltä. Kappale on kestoltaan Dream Theaterin pisin kappale, kestäen 42 minuuttia ja 4 sekuntia. Kappale on jaettu kahdeksaan osaan. Kappale kertoo kuudesta henkilöstä, jotka sairastavat eri mielenterveyshäiriöitä.

Kappaleen osat
--------------

* I: Overture

alkusoitto

* II: About To Crash

Kertoo tytöstä joka kärsii kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä.

* III: War Inside My Head

Kertoo miehestä jolla on Post-traumaattinen stressioireyhtymä. Hän on ilmeisesti ollut Vietnamin sodassa (Napalm Showers, Showed the cowards, We weren't there to mess around). Mies luulee olevansa edelleen sodassa ja kuulee ja näkee muistikuvia sodasta.

* IV: The Test That Stumped Them All

Osa kertoo pojasta, joka kärsii skitsofreniasta. Osa on kappaleen nopeatempoisin.

* V: Goodnight Kiss

Kertoo äidistä joka kärsii synnytysmasennuksesta.

* VI: Solitary Shell

Osa kertoo pojasta joka kärsii autismista. Esim. ("A Monday-morning lunatic, disturbed from time to time") kertoo arvaamattomista liikkeistä. Kappaleen alussa kuvaillaan miten normaali hän oli aluksi.

* VII: About To Crash (reprise)

Jatkaa siitä mihin toinen osa, About to Crash, jäi. Tällä kertaa se on kuvattuna sairastajan näkökulmasta.

* VIII: Losing Time/Grand Finale

Kertoo tytöstä joka kärsii dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä. Osan, ja samalla koko kappaleen, päättää loppusoitto. **Grand Finale** kertoo miten meidän pitää auttaa ja ymmärtää taudeista kärsiviä.

Muusikot
--------

* James LaBrie – laulu
* John Petrucci – kitara
* Jordan Rudess – koskettimet
* John Myung – basso
* Mike Portnoy – rummut
**Dampierre-en-Burly** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 54 kilometriä Orléansin kaupungista itään.

Kaupungin keskustassa sijaitsevan lammen rannalla on linna *Château de Dampierre*. Se on rakennettu 1600-luvulla vanhan linnan pohjalle, ja kunnostettu 1800-luvulla. Se listattiin historialliseksi muistomerkiksi 6. maaliskuuta 1928. Linna ei ole avoinna vierailijoille. Linnan lähellä on Saint Pierren kirkko, joka on rakennettu 1800-luvulla. Kirkossa on muutama vanha maalaus. Yksi on 1500-luvun lopun flaamilaiskoulua edustava maalaus, joka esittää Jeesusta Martan ja Marian kanssa. Toinen on 1700-luvun espanjalaisen taidemaalarin Antonio González Velázquezin maalaus, joka kuvaa pyhiinvaellusta.

Vähän keskustan ulkopuolella on sirkus- ja illuusiomuseo *Musée du Cirque et de l’Illusion*.

Loirejoen varrella on Dampierren ydinvoimalaitos. Laitoksen neljä painevesireaktoria tuotti vuonna 2022 sähköä 18,7 TWh, mikä kattaa yli 4 miljoonan ranskalaisen kotitalouden vuosittaisen tarpeen. Laitos työllistää suoraan tai välillisesti noin 2 000 henkilöä.

Dampierren ydinvoimalaitos

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.3.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Dampierre-en-Burly Office de Tourisme de sully sur loire. Viitattu 7.3.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Musée du Cirque et de l’Illusion Office de Tourisme de sully sur loire. Viitattu 7.3.2023. (ranskaksi)
4. ↑  La centrale nucléaire de Dampierre-en-Burly EDF. Viitattu 7.3.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dampierre-en-Burly** Wikimedia Commonsissa
**Arvo Aarne Suomela** (6. marraskuuta 1909 Vehmaa – 28. heinäkuuta 1941 Suojärvi) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan Turun Urheiluliittoa (TuUL) ja saavutti seuran riveissä useita SM-viestimestaruuksia. 

Suomela kilpaili 1930-luvulla niin 800 kuin 1 500 metrillä. Hän saavutti TuUL:n riveissä maastojuoksun lyhyen matkan joukkuekilpailussa mestaruuden vuonna 1932. Hän voitti saman matkan joukkuemestaruuden myös vuonna 1934 ja oli henkilökohtaisissa kilpailussa viides. 

Ratajuoksun SM-viesteissä Suomela oli TuUL:n riveissä vuosina 1932, 1933 ja 1934 juoksemassa seuralleen mestaruutta 4 × 1 500 metrin viestissä. Vuoden 1934 viestikisoissa TuUL ja Suomela saavuttivat kultaa myös 4 × 800 metrillä. Hän oli mukana myös TuUL:n 4 × 1 500 metrin joukkueessa vuonna 1935 sen saavuttaessa hopeaa ja vuonna 1937 pronssia. Suomela saavutti TuUL-riveissä pronssia 4 × 800 metrin viestissä vuoden 1932 kisoissa.

Arvo Suomela sijoittui Kalevan kisoissa 1 500 metrillä kuudenneksi vuosina 1933 ja 1934. Parhaat ratajuoksuajat olivat 800 metrillä 1.57,0 ja 1 500 metrillä 3.58,9. Ne syntyivät kaudella 1933, jolloin hän oli mukana myös Turun Urheiluliiton 4 × 1 500 metrin Suomen ennätyksen ja samalla epävirallisen seurojen maailmanennätyksen tehneessä nelikössä, jossa muut jäsenet olivat Kalle Tuominen sekä olympiavoittajat Paavo Nurmi ja Harri Larva. Suomela oli jo aiemmin mukana Suomen ennätyksen 4 × 800 metrin tehneessä vuoden 1934 SM-viestijoukkueessa SE-ajan ollessa 7.56,8.

Suomela oli ennen sotavuosia yksityisyrittäjä. Hän kaatui Jatkosodan hyökkäysvaiheessa Suojärven Näätäojalla. Hän oli kaatuessaan sotamies Jalkaväkirykmentti 56:ssa.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O. & Kasila, Markku & Peltola, Vesa-Matti: *He antoivat kaikkensa. Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*. Kustannusosakeyhtiö Auditorium. 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
*Tämä artikkeli kertoo kylästä. Kuivatetusta järvestä kertoo artikkeli Hiirijärvi (kuivatettu järvi).*
Hiirijärven kylänraittia
**Hiirijärvi** on kylä Satakunnassa Harjavallan kaupungissa. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Asutus on keskittynyt kyläteiden varsille, joista tärkein on Harjavallasta Paneliaan johtava yhdystie 2173. Asukkaita Hiirijärvellä on hieman yli 400 (2001).

Kylän luona sijainnut Hiirijärvi kuivatettiin 1950-luvulla viljelysmaaksi. Kuivatusta varten kaivettiin ojia, jotka johdettiin Nakkilan Tattaranjokeen.

Esihistoria
-----------

Hiirijärven asutushistoria on hyvin vanhaa. Vanhimmat merkit asutuksesta ovat kivikaudelta Kiukaisten kulttuurin ajalta n. 2300–1500 eaa. Hiirijärvellä sijaitsee kymmeniä pronssikautisia röykkiöhautoja, hiidenkiukaita. Tunnetuimmat asuinpaikat ovat *Kaunismäki*, *Saamanmäki* ja *Kaasanmäki*. Kaunismäessä on 15 röykkiöhautaa ja osittain Nakkilan kunnan puolella sijaitsevalta Kaasanmäeltä on löydetty 34.

Nimen alkuperä
--------------

Hiirijärven kylä on kansanperinteen mukaan saanut nimensä Piispa Henrikin surmanneen talonpoika Lallin kuolinpaikasta. Piispa Henrikin surmavirressä kerrotaan, kuinka Lalli surmatyön jälkeen pakeni Hiirijärvelle ja asui kodassa. Asuinpaikka sai myöhemmin nimekseen *Kotamäki*. Myöhemmin kesällä Lalli joutui hiirilauman ahdistamaksi. Hän pakeni kiipeämällä puuhun, josta sitten putosi järveen ja hukkui. Järvi sai nimekseen Hiirijärvi. Kotamäessä sijaitsee Lallin itkukivi, johon on kiinnitetty Lallista kertova muistolaatta.

Lähteet
-------

* Hiirijärven kyläsuunnitelma 2006–2010 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiirijärvi** Wikimedia Commonsissa
Alexander Procopé
**Jyväskylän pataljoona** oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri Alexander Procopé (haavoittui), v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta alkaen)

Sisällissodan jälkeen pataljoonasta muodostettiin **Viipurin vartiopataljoona**.

Pataljoonan kokoonpano
----------------------

### 1. komppania

**Päällikkö**: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. päälliköksi konekiväärikomppaniaan), myöhemmin jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila .

**Joukkueenjohtajat**: Jääkärialiupseeri Karl Väinö Kallio, jääkärialiupseeri Hans Einer Elo (siirrettiin 14. huhtikuuta 3. komppaniaan päälliköksi).
### 2. komppania

**Päällikkö**: jääkärivänrikki Carl Rainer Rudolf Ahonius  7. maaliskuuta 1918 alkaen.

### 3. komppania

**Päällikkö**: jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila  (siirrettiin 11. huhtikuuta 1. komppanian päälliköksi), jääkärialiupseeri Hans Einer Elo (14 huhtikuuta alkaen).

### Konekiväärikomppania

**Päällikkö**: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. maaliskuuta pataljoonan komentajaksi), jääkärivääpeli Jaakko Ala-Piessa myöh. Piessa (myöhemmin joukkueenjohtajana), aliupseeri K. Aimola, jääkärialiupseeri Eero Johannes Riekki.

**Joukkueenjohtajat**: jääkärialiupseeri Eero Johannes Riekki (siirrettiin komppanianpäälliköksi)

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
----------------------------------------

Koulutusaliupseerina jääkärialiupseeri Uuno Alfred Niemikaija (siirrettiin 3. jääkäripataljoonaan)

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
**Kattosortuma** on suunnittelematon katon kantavien rakenteiden tai katemateriaalin pettäminen. Se saattaa esiintyä pienellä alueella painumana ja murtumana, josta vesi pääsee sisätiloihin, tai laajojen alueiden putoamisena sisätiloihin. Usein välittömänä syynä on runsas lumi, jota ei ole poistettu. Todellisena syynä on yleensä joko suunnittelu- tai toteutusvirhe.

Sortumiset eivät välttämättä johdu virheellisestä suunnittelusta tai suunnittelemattomasta kiinteistön käytöstä, vaan siitä, että vesimäärä tai vettynyt lumimäärä on erityisen suuri.

Kattosortumat Suomessa
----------------------

Kattosortumia tapahtui peräkkäin Suomessa useita huhtikuussa 2006. Syiksi on epäilty riittämätöntä mitoitusta, joissain ostospaikoissa liian matalaa palkkia. Myös liimapalkkien murtumia esiintyy julkisissa rakennuksissa. Monissa tapauksissa kattorakenteiden vauriot huomataan jo ennen katon romahtamista.

Sisäasiainministeriö on velvoittanut palo- ja pelastuslaitokset tarkkailemaan lumisia kattoja, mitkä saattavat rasittua vettyneen lumen painosta liikaa. Rakennuslaissa vastuu siirtyy rakennuttajalle. Vastuuta on myös suunnittelijalla. Rakennusalan kilpailun uskotaan vaikuttavan siihen, ettei kaikkia varmistuksia rakenteisiin välttämättä tehdä.

Onnettomuustutkintakeskus tutkii Pihtiputaan, Laukaan, Karjaan, Keiteleen, Haapajärven, Jyväskylän ja Vetelin katto- ja rakennevauriot. Ympäristöministeriön rakennusneuvoksen ja sisäasiainministeriön pelastusosaston apulaispäällikön mukaan lujuuslaskelmiin luotetaan liiaksi.

Tapauksia Suomessa
------------------

### Betonirakenteet

#### Betonipalkin murtuma

* 2006: 1992 rakennetun Prisma-myymälän kuusi murtunutta betonipalkkia Savonlinnassa
* 2006: kirkonkylän koulun katto Laukaassa

### Puurakenteet

#### Liimapalkit

* 2000: uimahallin katon liimapuupalkin rikkoutuminen Iisalmessa
* 2006: Spar-myymälä Keiteleellä

#### Kattoristikko

* 2003: messuhallin katon romahtaminen Jyväskylässä
* 2004: laskettelukeskuksen huoltorakennus Pohjassa

#### Puukatto

* 2006: ratsastusmaneesi Vetelissä

### Teräsrakenteet

#### Teräslangat

* 2003: kylpylän sisäkaton romahtaminen Kuopiossa

### Muut

* 2001: marketin sisäkaton putoaminen Jyväskylässä
* 2003: monitoimihallin katon romahtaminen Mustasaaressa
* 2006: LVI-liike Onnisen katon romahtaminen viikonloppuna Joensuussa

Lähteet
-------

1. ↑  Onnettomuustutkintakeskus tutkii kattoturmat. Etelä-Suomen Sanomat 11.04.2006
2. 1 2  Vaurioitunut market avattiin jälleen Savonlinnassa *ts.fi*.  3.4.2006. Turun Sanomat. Viitattu 14.6.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Onnettomuustutkinta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Yle Radio Savo
5. ↑  Onnettomuustutkinta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Onnettomuustutkinta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  MTV3 uutiset
8. ↑  Onnettomuustutkinta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Onnettomuustutkinta.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑  Onnettomuustutkinta.fi[vanhentunut linkki]
**Reijo Rastas** (11. lokakuuta 1946 Jyväskylä – 1. maaliskuuta 2018) oli suomalainen oopperalaulaja ja yrittäjä. Hän oli laulajana äänityypiltään lyyrinen tenori.

Rastas syntyi karjalaisille vanhemmille, jotka olivat sodan jälkeen päätyneet Jyväskylään. Hän aloitti konservatorio-opinnot Jyväskylässä 11-vuotiaana aluksi C-basson soitossa. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi pasuunaan. Rastas sai varhaista lauluopetusta Maila Haavistolta ja Salme Kapanen-Schollilta. Myöhemmin hänen lauluopettajinaan olivat Pekka Salomaa ja Savonlinnan lied- ja oopperakurssilla Kim Borg. Rastas teki ensimmäisen esiintymisensä oopperalaulajana Jyväskylässä Bedřich Smetanan *Myydyn morsiamen* tuotannossa. Ensimmäisen oopperapääroolinsa Rastas tulkitsi vuonna 1971 Adolphe Adamin *Lonjumeaun posteljoonissa*. Tämän Pekka Salomaan ohjaaman tuotannon myötä Rastas sai valtakunnallista huomiota.

Rastas esiintyi ensimmäisen kerran Tampereen oopperassa vuonna 1973. Seuraavana vuonna hän esiintyi jälleen Tampereella Gaetano Donizettin *Lemmenjuoman* Nemorinon roolissa. Rastas meni vuonna 1975 naimisiin tässä *Lemmenjuoman* tuotannossa pukusuunnittelijana toimineen Marjattan (o.s. Heikkilä) kanssa. Avioliitosta syntyi poika ja kaksi tytärtä. Rastas esiintyi päärooleissa maakuntaoopperoissa myös muiden muassa *Helmenkalastajien*, *La bohèmen* ja *La traviatan* esityksissä. Hänelle tarjoutui mahdollisuus päästä esiintymään Saksankin oopperataloihin, mutta hän päätti omistautua jatkossa liike-elämälle ja perheelle. Rastas oli perustamassa useita rakennusalan yhtiöitä ja vastasi Kaisu Heikkilä Oy:n kotimaan myynnistä. Hän myös tutustui Irakin suurlähettilääseen, mikä tarjosi hänelle mahdollisuuden uusien myyntikanavien kehittämiseen. Tämän tuloksena Irakista Suomeen alettiin tuoda taateleita ja Suomesta Irakiin viedä puutavaraa.

Rastas harrasti perheineen asuntoautolla matkustamista ympäri Eurooppaa ja osti lopulta vaimonsa kanssa vanhan kaupunkitalon Espanjan Jijonasta. Hän kuoli yllättäen nukkuessaan kotonaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Muistot: Reijo Rastas 1946-2018 Helsingin Sanomat 9.4.2018, viitattu 2.1.2023
2. ↑  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
**Belorusskaja niva** (valkoven. Беларуская ніва) on Valko-Venäjällä ilmestyvä sanomalehti. Lehden toimituksen kotipaikka on Minskissä. Lehteä kustantaa Valko-Venäjän ministerineuvosto eli maan hallitus. Lehti katsoo toimintahistoriansa alkaneen vuodesta 1921. Belorusskaja niva -nimistä sanomalehteä julkaistiin alkujaan Vilnassa 18. marraskuuta 1925 ja 16. maaliskuuta 1926 välisenä aikana. 

Nykyinen lehti on yksi seitsemästä valkovenäläisestä julkishallinnollisesta sanomalehdestä, missä Valko-Venäjän presidentinvaalien ehdokkaat 2006 saivat esittää viidellä konekirjoitussivulla ylittämättä välilyönnit mukaan lukien 10  000 kirjoituslyöntiä tietokoneella vaaliohjelmansa, mikäli toivat sen lehden toimitukselle 26. helmikuuta 2006 mennessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Redsktsija/ Kontakty belniva.by.  Arkistoitu 26.7.2014. Viitattu 22.7.2014. (venäjäksi)
2. ↑  Dobro požalovat v internet-muzei *Belorusskoi nivy*! belniva.by.  Arkistoitu 7.7.2014. Viitattu 22.7.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* «Белорусская нива» Belorusskaja niva  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valko-Venäjän keskusvaalilautakunnan päätös sanomalehdistä, missä ehdokkailla on oikeus saada ohjelmansa julkaistuksi (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Katujuna Potnapekka Oulun Hupisaarilla.
Katujuna Genevessä.
**Katujuna** on erikoisajoneuvoyhdistelmä, joka muodostuu kahdesta tai useammasta, yleensä ulkoisesti junien vaunujen näköisestä vaunusta, sekä niitä vetävästä joko ulkoisesti rautatieveturia muistuttavasta vetoyksiköstä tai muiden vaunujen kanssa samankaltaisesta moottoroidusta yksiköstä. Katujunassa on renkaat, koska kadulla ei ole kiskoja.

Katujunan vetoyksikkö on yleensä varustettu diesel- tai bensiinimoottorilla. Junassa on vetävän yksikön lisäksi yleensä kahdesta kolmeen moottoroimatonta vaunua. Vaunut ovat yleensä katettuja korkealaitaisia vaunuja, joissa on turvallisuuden vuoksi vähintään ovet. Laitojen yläreunan ja katoksen väli saattaa olla avoin tai peitetty läpinäkyvällä akryylimuovilla eli niin sanotulla pleksilasilla. Vaunuissa on mallista ja kokoluokasta riippuen istumapaikkoja kuudesta kahteenkymmenelle henkilölle.

Katujunia käytetään yleisimmin kiertoajelutarkoituksiin sekä matkailun edistämismielessä myös linja-autojen sijasta kuljettamaan matkailijoita majoituspaikoilta loma-alueiden ajanviettokeskuksiin. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa National Railway Museum hoitaa rautatiemuseoalueen ja York Minsterin välisen liikenteen ulkoisesti junalta näyttävällä katujunalla.

Joissakin maissa katujunat saavat liikennöidä myös kävelykatuja pitkin. Gruyèresin kaupungissa Sveitsissä katujunat ovat ainoita moottoroituja ajoneuvoja, jotka saavat liikennöidä kävelykaduilla.

Katujunia Suomessa
------------------

* Kake Kaupunkijuna, Rauma
* Lillijuna, Jyväskylä
* Muumijuna, Naantali
* Spa train, Naantali
* Poritar, Pori
* Potnapekka, Oulu
* HöyryWille, Mikkeli ja Lappeenranta
* Jokke jokijuna, Turku
* Kukkopekka, Kuopio
* Wili, Tampere

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katujuna**.
**Damourin taistelu** oli toisessa maailmansodassa Damourissa Libanonissa 5.–9. heinäkuuta 1941 käyty Australian ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria.

Taustaa
-------

Damour oli vuonna 1941 Ranskan Libanonin hallintokaupunki. Se oli merkittävä rannikkokaupunki ja kaupunki sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä Beirutista etelään. Kolmisen kilometriä kaupungin eteläpuolella on Wadi Damour, jonka pohjalla virtaa Damour-joki. Se muodostaa luonnollisen puolustuslinjan Beirutille. Vallattuaan Wadin eteläpuoliset kukkulat, joista näki kaupunkiin, Australian 7. divisioonan komentaja kenraalimajuri Arthur Allen suunnitteli Damourissa olevien Vichyn joukkojen saartamisen.

Taistelu
--------

Yöllä 5. heinäkuuta 1941 operaatio alkoi, kun 21. prikaatin joukot ryhmittyivät kahteen paikkaan Damour-joen ylitystä varten. Varhain seuraavana aamuna australialaiset hyökkäsivät ranskalaisten asemiin joen pohjoisrannalla. 16. pataljoona (engl. *2/16th Battalion*) hyökkäsi yli joen El Afiqaan ja 17. pataljoona (engl. *2/17th Battalion*) El Boumiin. Pimeyden laskeutuessa kumpikin alue oli australialaisten hallinnassa.

Varhain 7. heinäkuuta 3. (engl. *2/3rd Battalion*) ja 5. pataljoona (engl. *2/5th Battalion*) sekä kaksi komppaniaa 14. pataljoonasta (engl. *2/14th Battalion*) etenivät pohjoiseen El Boumin läpi. Osasto kiersi Damourin puolustuksen itäisen sivustan. Darayassa 14. pataljoonan komppaniat kääntyivät länteen edeten Damouriin idästä. 3. ja 5. pataljoona jatkoivat edelleen pohjoiseen katkaisten Beirutiin menevän rautatien kaupungin pohjoispuolelta.

Seuraavana päivänä australialaisjoukot pyrkivät katkaisemaan kaupunkiin vievän tien. 2. pioneeripataljoona sekä osia 6. ratsuväkirykmentistä etenivät rantatien suuntaisesti. Kello kaksi aamuyöstä 9. heinäkuuta pioneerit saavuttivat kaupungin eteläreunan. Kello neljä partio ratsuväkirykmentistä läpäisi kaupungin. Kaupunkia puolustaneet Vichyn Ranskan joukot olivat vetäytyneet läpi australialaisten saartorenkaan ja paenneet kaupungista. Austaralian joukot aloittivat välittömästi etenemisen rantatietä kohti Beirutia.

Seuraukset
----------

Vuoden 1941 Damourin taistelun muistokivi Nahr el Kalebissa Beirutin pohjoispuolella.
Damourin kukistuttua Beirutin kohtalo ratkesi. Jo 8. heinäkuuta, siis ennen Damourin kukistumista, Ranskan joukkojen komentaja kenraali Henri Dentz pyysi aselepoa. Minuutin yli puolen yön 12. heinäkuuta aselepo astui voimaan ja se päätti lopulta sotatoimet alueella.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Damour

Lähteet
-------

* Playfair, I. S. O.: *The Mediterranean and Middle East Volume II The Germans come to the help of their Ally (1941)*. Uckfield, Sussex: The Naval & Military Press Ltd, 2004. ISBN 1-845740-66-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Playfair, I. S. O. s. 219
2. ↑  Playfair, I. S. O. s. 335
**Hovimäen kartano** on Enonkosken kirkonkylällä sijaitseva entinen kartano. Kahden järven, Ylä-Enonveden ja Ala-Enonveden välisellä rantatöyräällä sijaitseva rakennus on ollut vuodesta 1983 matkailukäytössä ja nykyisin siinä toimii ravintola-hotelli.

Kartanon rakennutti viipurilainen kauppahuone T. Tiehanoff vuonna 1854. Veljessarjan vanhin, kauppaneuvos Michael Tiehanoff, oli noihin aikoihin Enonkoskella paikallinen suurmies, joka omisti sahan ja lasitehtaan sekä rakennutti Enonkosken kirkon. Kartanossa asuttiin sekä majoitettiin ja ruokittiin vieraita. Kartanossa sijaitsivat myös toimistotilat, missä tehtiin puutavarakauppoja.

1900-luvulla metsäyhtiö Kaukas osti kartanon, ja vuonna 1954 sen osti Enonkosken kunta, jolloin rakennukseen tehtiin suuret remontit, muun muassa laitettiin lämpöeristeet ja tehtiin ikkunaremontti, joiden seurauksena rakennuksen aiemmin kartanomainen ulkomuoto muuttui. Vuonna 1983 rakennus myytiin *Kievari Enonhovi* -nimiselle yhtiölle, joka harjoitti rakennuksessa ravintola- ja hotellitoimintaa. Vuonna 2020 rakennus siirtyi KORPI Ravintoloiden omistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkistoitu kopioHistoriaa  6.4.2014. enonkoskenkievari.fi.  Arkistoitu 13.7.2020. Viitattu 11.7.2020.
2. 1 2  Kati Myöhänen: Hovimäen kartanon Enonkoskelle 165 vuotta sitten rakennuttanut Michail Tichanoff ansaitsisi patsaan kirkonkylälle — "Asiantuntija kehui, että yhtä arvokasta ja historiallisesti hienoa paikkaa ei ole näillä kulmilla" (maksumuuri, tilaajille) *Itä-Savo, ita-savo.fi*.  22.4.2019. Viitattu 11.7.2020.
3. ↑  Tutustu meihin *korvenkutsu.fi*.  Arkistoitu 11.8.2022. Viitattu 1.8.2022.
**Dmytro Volodymyrovytš Pidrutšnyi** (ukr. Дмитро Володимирович Підручний; s. 5. marraskuuta 1991 Ternopil) on ukrainalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Kolos Dynamoa*lähde?*.

Arvokilpailut
-------------

Pidrutšnyi sijoittui Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 takaa-ajossa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2022 hän oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan 21:s takaa-ajokilpailussa.

Östersundin MM-kilpailuissa 2019 Pidrutšnyi voitti kultaa takaa-ajossa. Pikakilpailussa hän sijoittui neljänneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän oli pikakilpailussa kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pikakilpailussa ja takaa-ajossa 13:nneksi sekä normaalimatkalla 18:nneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän oli pikakilpailussa viides ja takaa-ajossa kahdeksas.

EM-kilpailuista Pidrutšnyi voitti kultaa sekaviestistä Ridnaunista 2018 ja Minskistä 2020, hopeaa viestistä Otepäästä tammikuussa 2015 ja pronssia supersprintistä Minskistä 2020. Vuonna 2013 hän voitti kultaa yhteislähtökilpailusta, hopeaa sekaviestistä ja pronssia sprintistä talviuniversiadeista*lähde?*. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sai hopeaa sekaviestissä junioreiden sarjassa 2012 ja aikuisissa 2016.

Maailmancup
-----------

Pidrutšnyi debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2012 Pokljukan sprintissä sijoittuen sijalle 98. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Hochfilzenin takaa-ajosta joulukuussa 2013 oltuaan sijalla 24. ÖStersundin takaa-ajon maailmanmestaruus 2019 oli hänen ensimmäinen – ja kauden 2021–2022 jälkeen edelleen ainoa – maailmancupin palkintosijansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dmytro Pidrutšnyi Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
Vanhan Rauman tiilikattoja
**Kattotiili** on keraaminen katetarvike, jota käytetään viistoilla vesikattopinnoilla. Kattotiili on poltettu tiili, jotka valmistetaan savimassasta puristamalla ja polttamalla. Savitiilen väri voi vaihdella vaaleasta tumman punaiseen, ja tiili voidaan polton yhteydessä lasittaa halutun väriseksi.

Historia
--------

Savesta poltettu tiili on kateaineena ikivanha jota käytettiin jo antiikin aikana. Suomeen kattotiilet tulivat 1500- ja 1600-luvuilla ensin vain arvokkaimpien rakennusten katteeksi. Tiilikaton suuri etu on paloturvallisuus, joka varsinkin aikaisemmin tuotti puukaupungeissa ongelmia. Kattotiili soveltui hyvin jyrkkiin kattomuotoihin, joita suosittiin 1700-luvun lopulle saakka. Välillä niiden käyttö väheni, kunnes taas 1900-luvulla tiilikatot yleistyivät Suomessa. Kotimaisia kattotiiliä valmistettiin 1950-luvulle saakka, jolloin uudet katemateriaalit alkoivat syrjäyttää kattotiilin. Hyvälaatuiset poltetut kattotiilet kestävät lämpimissä etelän maissa vuosisatoja, mutta Suomessa jatkuvasti toistuva jäätyminen rapauttaa vähitellen tiilikaton. Nykyään kaikki Suomessa käytettävät kattotiilet ovat tuontitavaraa.

Kattotiilityypit
----------------

Suomessa kattotiilet voidaan lajitella valmistustavan mukaan kahteen eri ryhmään: kankitiiliin ja urareuna- eli valssitiiliin. Kumpaakin on sekä yksi- että kaksikouruisena.

  

* Yksikouruinen kankitiiliYksikouruinen kankitiili
* Kaksikouruinen kankitiiliKaksikouruinen kankitiili

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museovirasto: › korjauskortti-6 Tiilikaton korjaus Museovirasto, Rakennushistorian osasto. Viitattu 5.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kattotiili** Wikimedia Commonsissa
Dnipropetrovskin alueen lippu.
**Dnipropetrovskin alueen lippu** (ukr. Прапор Дніпропетровської області, *Prapor Dnipropetrovskoji oblasti*) on Ukrainan Dnipropetrovskin alueen symboli. Lipun tangonpuoleinen alapuolikas on valkoinen ja toinen puolikas sininen; puoliskoja erottavaa, tangonpuoleisesta yläkulmasta vastakkaiseen kulmaan kulkevaa lävistäjää pitkin kulkee valkoisella puolella sininen ja sinisellä puolella keltainen koristekuvio. Valkoisella taustalla on muskettia pitelevä kasakka, kun taas sinisellä taustalla on yhdeksän kahdeksansakaraista tähteä. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Dnipropetrovskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 19. maaliskuuta 2002. Muskettia pitelevä kasakka on historiallinen Kasakkahetmanaatin eli Zaporižžjan sotajoukon symboli. Yhdeksän tähteä ovat peräisin Katerynoslavin (nyk. Dnipro) vanhasta vaakunasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Сучасні символи областей України Українське гералдичне товариство.  Arkistoitu 12.6.2023. Viitattu 17.6.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Дніпропетровська область *heraldry.com.ua*.  Arkistoitu 17.6.2023. Viitattu 17.6.2023. (ukrainaksi)