recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Contact Air** (IATA: **C3**, ICAO: **KIS**, kutsukoodi: **CONTACT AIR**) oli saksalainen alueellinen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Stuttgartissa. Yhtiö oli mukana Lufthansa Regional -allianssisa. Yhtiön pääkenttänä toimi Stuttgartin lentoasema.

Historia
--------

Contact Air perustettiin ja se aloitti lennot vuonna 1974. Yhtiön laivasto koostui aluksi Dassault Falcon 20- ja Bombardier Learjet -koneista. Lufthansa Regional -allianssiin Contact Air liittyi huhtikuussa 1996.

29. marraskuuta 2011 Lufthansa ilmoitti lopettavansa yhteistyön Contact Airin kanssa 1. lokakuuta 2012. Contact Airilla oli tällöin käytössään kahdeksan Fokker 100 -konetta, joista kuudella operoitiin Lufthansan ja kahdella Swiss International Air Linesin lentoja. Toukokuussa 2012 OLT Express Germany osti Contact Airin, joka lopetti lentonsa saman vuoden syyskuussa.

Kohteet
-------

* Alankomaat
	+ Amsterdam
* Belgia
	+ Bryssel
* Italia
	+ Milano
	+ Torino
* Saksa
	+ Berliini
	+ Bremen
	+ Dresden
	+ Düsseldorf
	+ Hampuri
	+ Hannover
	+ Leipzig/Halle
	+ München
	+ Nürnberg
	+ Stuttgart
* Sveitsi
	+ Geneve

Laivasto
--------

ATR 72
Toiminnan lopettamisen aikaan Contact Airilla oli käytössään seuraavat lentokoneet:

* 8 Fokker 100

Lähteet
-------

1. 1 2  Contact Air verliert Lufthansa-Vertrag  29.11.2011. Airliners.de. Viitattu 9.7.2015. (saksaksi)
2. ↑  Stuttgarter Contact Air geht in OLT Express Germany auf  5.7.2012. Bremen:  Aero.de. Viitattu 9.7.2015. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Contact Air (saksaksi)
* Contact Airin laivasto
**Contra Academicos** ("Akateemikkoja vastaan") on kirkkoisä Augustinuksen vuonna 386 kirjoittama filosofinen teos, joka oli suunnattu Platonin Akatemiassa eräässä vaiheessa vaikuttanutta niin kutsuttua akateemista skeptisismiä vastaan.

*Contra Academicos* on Augustinuksen varhaisin säilynyt teos. Augustinus kirjoitti sen siinä elämänsä vaiheessa, jossa oli kääntymässä uusplatonilaisuuteen ja kristinuskoon. Augustinus oli aiemmin omaksunut skeptisismin ja saanut tietonsa siitä ennen kaikkea Ciceron teoksista *Academica* ja *Hortensius*. Vielä tätä aiemmin hän oli kannattanut manikeolaisuutta oikeaoppisen kristinuskon sijasta. Skeptisismi oli kuitenkin voittanut Augustinuksen hänen päätyessään epäilemään Manin oppeja, jotka pyrkivät vetoamaan järkeen ja epäilemään Vanhaa testamenttia sen ristiriitojen vuoksi. Uusplatonismi ja oikeaoppinen kristinusko puolestaan voittivat Augustinuksen skeptisismistä mahdollisesti Ambrosiuksen ja tämän Raamatun puolustuksen vaikutuksesta. *Contra Academicos* on käytännössä Augustinuksen vastaus Cicerolle.

Teos koostuu kolmesta kirjasta. Se käsittelee erityisesti tietoteoriaa ja tiedon mahdollisuutta. Kirjassa I Augustinus toteaa, että ainoastaan viisas voi olla onnellinen. Tämän jälkeen hän käsittelee sitä, koostuuko viisaus tiedon löytämisestä vai sen etsimisestä. Kirja II käsittelee akateemista skeptisismiä ja sen väitettä siitä, ettei tieto eikä varsinkaan filosofinen tieto ole mahdollista ja että viisaan tulisi pidättäytyä hyväksymästä mitään todeksi. Kirja III esittää vastaväitteitä, joilla Augustinus pyrkii osoittamaan akateemisen skeptisismin opit vääriksi. Augustinus esittää perusteluja muun muassa sen puolesta, että on olemassa asioita jotka voidaan tietää ja että tällaisia asioita sisältyy myös filosofiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirwan, Christopher: Augustine against the Skeptics. Teoksessa Burnyeat, Myles (toim.): *The Skeptical Tradition*, s. 205–223. Berkeley, Los Angeles, London: University of California Press, 1983. ISBN 0-520-03747-2. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Augustinus: *Contra Academicos*. Teoksessa Migne, Jacques-Paul (toim.): *Patrologia Latina*. Osa 32. Paris: Migne, 1835. Google Books. (latinaksi)
* Augustinus: *Contra Academicos*. Patrologia Latina 32. Translated with introduction and notes by J. J. O'Meara. Ancient Christian Writers, no. 12. Newman Press, 1951. (englanniksi)
* Augustine & Curley, James: *Augustine's Critique of Skepticism: A Study of Contra Academicos*. P. Lang, 1996. ISBN 0820423793.

Aiheesta muualla
----------------

* Aurelius Augustinus: *Contra Academicos*. Wikisource. (latinaksi)
**Burman sosialistisen ohjelman puolue** (burm. *မြန်မာ့ဆိုရှယ်လစ်လမ်းစဉ်ပါတီ*, engl. *BSPP*) oli Burmaa vuosina 1962–1988 hallinnut puolue.

Puolueen perustamisen taustalla oli pääministeri U Nulta vallan 1962 kaapanneen kenraali Ne Winin johtaman juntan, Burman vallankumousneuvoston julistus *Burmalainen tie sosialismiin*. 

BSPP perustettiin 4. heinäkuuta 1962. BSPP julkaisi ohjelmansa burmaksi ja englanniksi nimillä *The specific characteristics of the Burma Socialist Programme Party* ja *The System of Correlation between Man and His Environment*.

Maasta tuli virallisesti yksipuoluevaltio sotilasjuntan maaliskuun 1964 määräyksellä, joka lakkautti muut puolueet. BSPP avautui kaaderipuolueesta massapuolueeksi 1971, jolloin puolueen jäsenyys sallittiin. Tästä huolimatta sotilaat ja poliisit muodostivat suurimman osan sen jäsenistöstä. Avautumisen jälkeen järjestettiin puoluekokouksia, joissa valittiin 150–200-jäseninen keskuskomitea ja 10–15-jäseninen toimeenpaneva komitea (politbyroo).

Marraskuussa 1977 puolueessa järjestettiin puhdistus, jossa erotettiin jäseniksi hakeutuneet ja arvoasteikoissa nousseet entiset kommunistit, jotka uhkasivat sotilaiden valtaa puolueessa. Keskuskomiteaan asti ulottuneissa puhdistuksissa erotettiin tuhansia jäseniä kommunisteina tai näiden kannattajina.

Puolueen valta kaatui 1988, kun Ne Win otti heinäkuun 1988 ylimääräisessä puoluekokouksessa vastuun maaliskuun ja kesäkuun 1988 "surullisista tapahtumista" ja jätti eronpyyntönsä. Hän ilmoitti myös muun puoluejohdon ja presidentti San Yun erosta ja ehdotti kansanäänestystä haluttaisiinko maan jatkavan yksipuoluevaltiona vai siirtymistä monipuoluejärjestelmään.
Puoluekokous hyväksyi Ne Winin ja San Yun eron, mutta hylkäsi muut erottamiset ja valta-asemansa lakkauttamisen. Sein Lwin valittiin uudeksi puheenjohtajaksi. Levottomuuksien jatkuessa järjestettiin uusi ylimääräinen puoluekokous syyskuussa, jossa Maung Maung valittiin puheenjohtajaksi 19. elokuuta 1988. Hän oli ensimmäinen siviili puolueen johdossa. Parlamentti vahvisti hänet myös maan presidentiksi seuraavana päivänä.
Syyskuussa puolue järjesti vielä kolmannen ylimääräisen puoluekokouksen jossa luvattiin maassa järjestettävän monipuoluevaalit.

Syyskuun 18. kenraali Saw Maung kaappasi vallan maassa ja kukisti mielenosoitukset ja lakkautti puolueen

Puheenjohtajat (1962–1988)
--------------------------

| Järjestys | Puheenjohtaja (Syntynyt–Kuollut) | Virkakausi |
| --- | --- | --- |
| 1 | **Ne Win**(1911–2002) | 4 .7.1962-23 .7.1988 (erosi) |
| 2 | **Sein Lwin**(1923–2004) | 26 .7.1988- 12 .8.1988 (erosi) |
| 3 | **Maung Maung**(1925–1994) | 19 .8.1988- 18 .9.1988 (syrjäytettiin) |

Aiheesta muualla
----------------

* The System of Correlation between Man and His Environment, koko teksti, ibiblio.org (englanniksi)
**Nokia Moonraker** oli Nokian kehittämä älykello, jota ei koskaan julkaistu. Lumia-puhelimia mukaileva Nokia Moonraker oli valmis julkaistavaksi vuonna 2014, ja sitä esiteltiinkin vuoden 2014 MWC-messuilla. Se oli tarkoitus julkaista keväällä 2014 yhdessä Nokia Lumia 930:n kanssa. Microsoftin ostettua Nokian puhelinliiketoiminnan Moonrakeria ei julkaistu, vaan Microsoft keskittyi omaan Microsoft Band -aktiivisuusrannekkeeseensa.

Ominaisuudet
------------

Nokia Moonrakerin käyttö perustuu pyyhkäisyihin. Neliskulmaisen kosketusnäytön yläpuolelta pyyhkäisemällä saa näkyviin sovellukset ja alapuolelta pyyhkäisemällä ilmoitukset. Painamalla näyttöä pitkään saa näkyviin valmistilan viimeisimmät ilmoitukset. Näytön alapuolella on fyysinen näppäin, jota painamalla voi siirtyä kotinäkymän ja valmiustilanäkymän välillä. Moonrakerin näytöllä näkyy jatkuvasti kellonaika.

Nokia Moonrakeriin on saatavilla kustomoitavia kellotauluja ja irrotettavia erivärisiä hihnoja. Sillä voi käyttää muun muassa sähköpostia, Facebookia ja MixRadiota. Moonrakerissa on myös kameran kaukolaukaisu ja askelmittari. Moonrakerin sensoreiden ansiosta sillä voi lukea esimerkiksi tekstiviestejä kättä nostamalla ja sammuttaa näytön kättä laskemalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kokkonen, Juho: Nokian hyllytetty Moonraker-älykello esiintyy kuvavuodossa *Taskumuro*.  5.1.2016. Viitattu 1.3.2017.
2. 1 2 3  Österman, Erik: Viisi historiallista Nokia-laitetta, joita ei koskaan julkaistu *Mobiili.fi*.  28.2.2017. Viitattu 1.3.2017.
3. ↑  Nokialla oli valmis älykello – paljastuksen tehnyt blogi katosi *Digitoday*.  12.6.2015. Viitattu 1.3.2017.
4. 1 2 3 4  Kokkonen, Juho: Opastusanimaatio paljastaa hyllytetyn Nokia Moonraker -älykellon käyttöliittymän toimintaperiaatteen *Taskumuro*.  21.6.2016. Viitattu 1.3.2017.
5. ↑  Hynninen, Teemu: Video: tällaista älykelloa Nokia suunnitteli – Microsoft peruutti projektin *MobiiliBlogi*.  12.11.2016. Viitattu 1.3.2017.
6. ↑  Salminen, Eero: Tälläinen piti olla Nokia "Moonraker" älykello -Microsoft taippoi sen juuri ennen julkaisua *SuomiMobiili*.  12.6.2015. Viitattu 1.3.2017.
7. 1 2  Laine, Petrus: Nokia suunnitteli älykellon, Microsoft tappoi projektin *Taskumuro*.  12.6.2015.  Arkistoitu 23.8.2016. Viitattu 1.3.2017.
**Gabriel Andrei Torje** (s. 22. marraskuuta 1989 Timișoara, Romania) on romanialainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italian, Espanjan, Turkin ja Venäjän sarjoissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Torje on Politehnica Timișoaran kasvatti. Syyskaudella 2005–2006 hän pelasi lainalla CFR Timișoarassa kahdeksan Liga II:n ottelua tehden yhden maalin. Torjen seuraavat vuodet kuluivat Liga I:ssä, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. huhtikuuta 2006. Vuosina 2006–2008 Torje pelasi Politehnica Timișoarassa 37 ottelua tehden kaksi maalia ja vuosina 2008–2011 Dinamo Bukarestissa 108 ottelua tehden 17 maalia. Hän pelasi myös seurojen reservijoukkueissa Liga II:ssa: Timișoarassa kahdeksan ottelua (neljä maalia) ja Bukarestissa kaksi ottelua.

Kesällä 2011 Torje siirtyi italialaiseen Udineseen, jossa teki kaudella 2011–2012 pelaamissaan 21 ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Serie A:ssa 11. syyskuuta 2011 Lecceä vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa 5. helmikuuta 2012 Fiorentinan verkkoon. Kaudeksi 2012–2013 Torje lainattiin espanjalaiseen Granadaan, jossa pelasi ensimmäisen Primera División -ottelunsa 20. elokuuta 2012 Rayo Vallecanoa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi 30. syyskuuta 2012 Celta Vigon verkkoon. Kaudeksi 2013–2014 Torje lainattiin espanjalaiseen Espanyoliin, kaudeksi 2014–2015 turkkilaiseen Konyasporiin ja kaudeksi 2015–2016 turkkilaiseen Osmanlısporiin.

Maajoukkueura
-------------

Torje pelasi ensimmäisen kerran Romanian maajoukkueessa 3. syyskuuta 2010 EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 9. helmikuuta 2011 ystävyysottelussa Kyproksen verkkoon. Hän on pelannut maajoukkueessa kaikkiaan 57 ottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.

Lähteet
-------

* Gabriel Torje RomanianSoccer-sivustolla (englanniksi)
* Gabriel Torje Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Gabriel Torje National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Stokkermans, Karel: Romania - Record International Players  22.1.2019. RSSSF. Viitattu 4.5.2019. (englanniksi)

  

Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Pantilimon |
2 Mățel |
3 Raț |
4 Moți |
5 Hoban |
6 Chiricheș |
7 Chipciu |
8 Pintilii |
9 Alibec |
10 Stanciu |
11 Torje |
12 Tătărușanu |
13 Keșerü |
14 Andone |
15 Găman |
16 Filip |
17 Sânmărtean |
18 Prepeliță |
19 Stancu |
20 Popa |
21 Grigore |
22 Săpunaru |
23 Lung |
Valmentaja Iordănescu
**Artikkeli** tarkoittaa lyhyttä tai keskipituista asiatekstiä, joka yleensä käsittelee jotain rajattua aihetta tai teemaa ja on osa jotain suurempaa tekstien kokonaisuutta. Sana on johdettu latinan kielen sanasta *articulus*, jolla on myös pientä osaa tarkoittava merkitys.

Esimerkiksi sanoma- ja aikakauslehtien sisällön pääosa (mainoksia, mielipidekirjoituksia ym. lukuun ottamatta) koostuu yleensä lehtiartikkeleista. Myös tietosanakirjat koostuvat artikkeleista.

Tieteellisessä lehdessä tai yleensä myös tietosanakirjassa julkaistavaa artikkelia koskevat erityiset vaatimukset. Artikkelin sisällön täytyy olla tieteelliset normit täyttävä: perustua tieteelliselle tutkimukselle sekä mainituille lähteille. Tutkimuksen menetelmien täytyy olla kuvailtu ja siten tulosten muiden tarkistettavissa. Tiedeartikkeleissa käytetään usein vakiintunutta tieteellisen artikkelin rakennetta, tyypillisesti niin sanottua IMRD-rakennetta. Tieteelliset artikkelit läpikäyvät vertaisarvioinnin eli *peer review'n*, jossa saman alan tutkijat tarkastavat artikkelin ennen sen julkaisua. He eivät muokkaa artikkelin sisältöä, mutta tarkistavat, että se täyttää tieteellisyyden kriteerit, ja voivat antaa kirjoittajille palautetta artikkelin kehittämiseksi julkaisukelpoiseksi. Osa tieteellisistä artikkeliluonnoksista hylätään, vain osa hyväksytään painettuun tai sähköisesti julkaistuun tieteelliseen julkaisuun. Esimerkiksi arvostettu tiedejulkaisu Nature kertoo hyväksyvänsä noin 8 prosenttia heille viikoittain lähetetyistä 200 artikkelikäsikirjoituksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  artikkel *Store norske leksikon, snl.no*.  (norjaksi)
2. ↑  Writing a Scientific Research Report (IMRaD) *The Writing Centre*. George Masonin yliopisto, gmu.edu. Viitattu 24.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Historiallisen Aikakauskirjan kirjoitusohjeet *Historiallinen Aikakauskirja, historiallinenaikakauskirja.fi*.  (suomeksi)
4. 1 2  Editorial criteria and processes *Nature*.  2022. Springer Nature Limited.  (suomeksi)
**Stéphane Denève** (s. 24. marraskuuta 1971 Tourcoing) on ranskalainen kapellimestari. Hän on erikoistunut varsinkin ranskalaiseen ohjelmistoon. Denève on toiminut Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina, Skotlannin kuninkaallisen kansallisorkesterin musiikillisena johtajana ja Brysselin filharmonikkojen musiikillisena johtajana. Hänet nimitettiin vuodesta 2019 alkaen St. Louisin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Hän on myös johtanut Centre for Future Orchestral Repertoirea (CffOR).

Denève valmistui Pariisin konservatoriossa ja teki varhaisella urallaan läheistä yhteistyötä Georg Soltin, Georges Prêtren ja Seiji Ozawan kanssa.

Denève on johtanut myös muiden muassa Philadelphian orkesteria päävierailijana, Clevelandin orkesteria, New Yorkin filharmonikkoja, Los Angelesin filharmonikkoja, San Franciscon sinfoniaorkesteria, Toronton sinfoniaorkesteria, Concertgebouw-orkesteria, Wienin sinfoniaorkesteria, NHK:n sinfoniaorkesteria, Münchenin filharmonikkoja, Ranskan kansallisorkesteria, Tšekin filharmonikkoja ja Rotterdamin filharmonikkoja. Hän teki Carnegie Hall -debyyttinsä vuonna 2012 Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Saman orkesterin kanssa hän on esiintynyt useasti Bostonissa ja Tanglewoodissa. Oopperatuotantoja Denève on johtanut Royal Opera Housessa, Glyndebournen festivaalilla, La Scalassa, Deutsche Oper Berlinissä, Saito Kinen -festivaalilla, Gran Teatre del Liceussa, Alankomaiden kansallisoopperassa, La Monnaiessa, Deutsche Oper am Rheinissä ja Pariisin oopperassa.

Muusikoita, joiden kanssa Denève on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Jean-Yves Thibaudet, Yo-Yo Ma, Nikolaj Znaider, James Ehnes, Leif Ove Andsnes, Leonidas Kavakos, Nicholas Angelich, Lang Lang, Frank Peter Zimmermann, Gil Shaham, Emanuel Ax, Renaud ja Gautier Capuçon, Lars Vogt, Nikolai Luganski, Paul Lewis, Joshua Bell, Hilary Hahn ja Augustin Hadelich.

Denève on saanut kriittistä suosiota levytyksillään Francis Poulencin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin, Albert Rousselin, César Franckin ja Guillaume Connessonin teoksista. Hän on voittanut kolmesti Diapason d'Orin ja tullut ICMA-palkituksi.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic: Stéphane Denève: Biography
2. 1 2 3 4 5  Stéphane Denève: About Stéphane

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Josef Tošovský** (s. 28. syyskuuta 1950 Náchod), pankkiiri ja poliitikko, oli Tšekin pääministeri 17. joulukuuta 1997 – 17. heinäkuuta 1998.

Tošovský opiskeli ulkomaankauppaa Prahassa ja meni 1973 valmistuttuaan Tšekkoslovakian valtionpankin tehtäviin. Hän liittyi 1976 Tšekkoslovakian kommunistipuolueeseen, jonka jäsen oli 1989 asti. Hän harjoitteli Isossa-Britanniassa ja Ranskassa ja työskenteli Lontoossa pankin tehtävissä. Joulukuussa 1989 hänet nimitettiin Tšekkoslovakian valtionpankin johtoon. Tammikuusta 1993 hän oli Tšekin valtionpankin kuvernööri.

Klausin hallituksen kaaduttua presidentti Havel nimitti puolueiden ulkopuolisen Tošovskýn muodostamaan virkamieshallituksen seuraaviin vaaleihin saakka. Heinäkuussa 1998 hän palasi Tšekin keskuspankin (ČNB) johtoon.

1. joulukuuta 2000 lähtien Tošovský on ollut *Financial Stability Instituten* johdossa, joka on Kansainvälisen järjestelypankin alainen laitos.

Hän oli Venäjän nimittämä ehdokas IMF:n johtoon Ranskan ja Euroopan unionin Dominique Strauss-Kahnia vastaan Rodrigo Raton jäätyä ennenaikaisesti eläkkeelle lokakuussa 2007.

Lähteet
-------

* Lyhyt elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)
* The resignations of Josef Tošovský and Miroslav Hrnčíř (Arkistoitu – Internet Archive) (2000)
* BIS appoints new Chairman of the Financial Stability Institute

### Viitteet

1. ↑  Czech National Authority DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  *Evidence zájmových osob StB (EZO)*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  The end of the IMF succession RIA. Viitattu 03.09.2007.
4. ↑  Venäjältä oma ehdokas IMF:n johtoon Kauppalehti Online, Reuters.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 03.09.2007.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tšekin pääministerit |
| --- |
|  |
| Böömin ja Määrin protektoraatti (1939–1945) | 
* Beran
* Eliáš
* Krejčí
* Bienert

 | Tšekin hallituksen vaakuna |
|  |
| Sosialistinen tasavalta (1969–1990) | 
* Rázl
* Kempný
* Korčák
* Adamec
* Pitra

 |
|  |
| Liittotasavalta (1990–1992) | 
* Pithart

 |
|  |
| Tasavalta (1993–) | 
* Klaus
* Tošovský
* Zeman
* Špidla
* Gross
* Paroubek
* Topolánek
* Fischer
* Nečas
* Rusnok
* Sobotka
* Babiš
* Fiala

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Edvard Kardelj-Sperans.
**Edvard Kardelj-Sperans** (27. tammikuuta 1910 Ljubljana, Slovenia, Itävalta-Unkari – 10. helmikuuta 1979 Ljubljana, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kommunistipoliitikko, valtiomies, Jugoslavian ulkoministeri 1948–1953, kirjailija. Kansallisuudeltaan hän oli sloveeni. Häntä pidetään Jugoslavian omintakeisen kommunismin keskeisenä teoreetikkona.

Kardelj syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa, Itävalta-Unkarissa. Hän toimi laittomassa kommunistipuolueessa, ja oli tämän vuoksi ollut vangittuna 1930-luvulla. Toisen maailmansodan hän toimi partisaanijoukoissa. Hän oli yksi merkittävimmistä kommunistisen ideologian teoreetikoista Josip Broz Titon hallituksessa Jugoslaviassa. Hän toimi Jugoslavian sotilasjärjestössä KOS. Hän myös johti Jugoslavian neuvotteluja Stalinin kanssa 1940-luvun lopulla ja oli vaikuttamassa Jugoslavian irrottautumiseen Neuvostoliiton valtapiiristä.

Hän toimi myös YK:ssa ja Pariisin rauhankokouksessa 1946 Jugoslavian ulkoministerinä. Hänen merkittävimpiä kirjojaan olivat *Slovenian kansallisuuskysymysten kehittäminen* (1939) ja *Vaihtoehtoinen kommunistiohjelma* vuonna 1958, joka huononsi uudelleen suhteita Neuvostoliittoon. Kardeljin oli osasyyllinen puoluetoveri Aleksandar Rankovicin kukistumiseen vuonna 1966. Kardelj kuoli Ljubljanassa. Kardelj oli Tiede- ja taideakatemian jäsen (SAZO) ja oli virallisesti kunnioitettu kansallissankari. Plocen rannikkokaupunki eteläisessä Kroatiassa oli uudelleen nimetty Kardeljoksi hänen kunniakseen vuosina 1950–1954 ja 1980–1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 93. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edvard Kardelj-Sperans** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Harpers Ferry**, usein muodossa **Harper's Ferry**, on historiallisesti merkittävä pikkukaupunki Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Potomac- ja Shenandoahjokien risteyskohdassa, jossa kolmen osavaltion Marylandin, Virginian ja Länsi-Virginian rajat kohtaavat. Kaupunki sijaitsee laaksossa tulvatasangon päällä ja sitä ympyröivät kukkulat joka puolelta. Vuoden 2000 laskennan mukaan kaupungissa asui 307 asukasta.

Harpers Ferry vuonna 1865.
Historiallisesti kaupunki muistetaan roolistaan Yhdysvaltain sisällissodan tapahtumien paikkana sekä sotaa edeltäneestä tapauksesta, jossa abolitionisti John Brown hyökkäsi kaupunkiin yrittäen takavarikoida siellä olleen asevaraston.

Kaupunki nimettiin Robert Harperin mukaan. Vuonna 1751 Harper hankki kaupungin nykyiseltä paikalta 5 aarin kokoisen alueen ja perusti kymmenen vuotta myöhemmin Potomac-joen yli vievän lautan. Vuonna 1763 Virginian osavaltionhallinto perusti kaupungin nimellä "Shenandoah Falls at Mr. Harper's Ferry".
Josef Stefan
**Josef Stefan** (24. maaliskuuta 1835 – 7. tammikuuta 1893) oli itävallanslovenialainen fyysikko, matemaatikko ja runoilija. Hän tutki mustan kappaleen säteilyä ja johti kokeellisesti lain, jonka mukaan säteily on verrannollinen kappaleen lämpötilan neljänteen potenssiin. Viisi vuotta myöhemmin Ludwig Boltzmann johti lain teoreettisesti, ja niinpä se tunnetaan nykyisin Stefanin–Boltzmannin lakina.

Stefan syntyi slovenialaisille vanhemmille silloisessa Itävallan keisarikunnassa. Hän opiskeli Wienin yliopistossa matematiikkaa ja fysiikkaa, väitteli jo 23-vuotiaana ja julkaisi joukon sloveniankielisiä runoja. Hän opetti fysiikkaa Wienin yliopistossa, ja nousi siellä fysiikan laitoksen johtoon 30 vuoden iässä.

Katso myös
----------

* Stefanin-Boltzmannin vakio

Lähteet
-------

1. ↑  Josef Stefan Encyclopedia Britannica. Viitattu 11.5.2014.
2. ↑  Jožef Stefan Institut Jožef Stefan. Viitattu 11.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josef Stefan** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eauze** on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 29 kilometriä Condomin kaupungista lounaaseen.

Kunnan alueella oli roomalaisten vallan aikana Novempopulanien provinssin pääkaupunki Elusa. Elusan kaupungin arkeologinen alue on Eauzen keskustan itäpuolella. Eauze on keskiaikainen kaupunki, joka sijaitsi muurien sisällä. Nykyään muurien paikalla on bulevardeja, mutta muureista on yhä jäänteitä nähtävissä. Saint Lupercin katedraali on rakennettu vuosina 1463–1521. Kirkko tuhoutui osittain Ranskan uskonsodissa vuonna 1569, mutta se kunnostettiin. Yksi kunnan nähtävyyksistä on Jeanne d’Albretin talo 1400-luvulta. Ranskan kuningas Henrik IV asui tässä hänen äitinsä mukaan nimetyssä talossa pitkään kestäneen sairastelunsa ajan.

  

* ElusaElusa
* Saint Lupercin katedraaliSaint Lupercin katedraali
* Jeanne d’Albretin taloJeanne d’Albretin talo

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 16.7.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Elusa Capitale antique Eauze. Viitattu 16.7.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Cathédrale Saint-Luperc Eauze. Viitattu 16.7.2023. (ranskaksi)
4. ↑  Dax > Nogaro Tour de France 2023. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eauze** Wikimedia Commonsissa
Josef Stránský
**Josef Stránský** (9. syyskuuta 1872 Humpolec – 6. maaliskuuta 1936 New York) oli tšekkiläissyntyinen kapellimestari ja säveltäjä.

Vaiheet Euroopassa
------------------

Stránský suoritti yliopisto-opintonsa Prahassa, Leipzigissä ja Wienissä. Hän johti oopperaa Prahassa vuosina 1898–1903 ja seuraavat seitsemän vuotta oopperaa sekä sinfoniaorkesteria Hampurissa. Hän työskenteli kapellimestarina myös Dresdenissä, Berliinissä ja muualla Euroopassa ennen lähtöään Yhdysvaltoihin.

Ura Yhdysvalloissa
------------------

Stránský seurasi Gustav Mahleria New Yorkin filharmonikkojen johdossa vuonna 1911. Hänellä oli laajempi ohjelmisto kuin edeltäjillään orkesterin kapellimestareina. Hän johti esityksiä muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Wagnerin, Franz Lisztin ja Antonín Dvořákin sävellyksistä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Stránskýn ohjelmisto siirtyi englantilaisia, venäläisiä ja ranskalaisia säveltäjiä suosivaksi. Hän johti myös useampien yhdysvaltalaissäveltäjien teosten esityksiä kuin kaikki edeltäjänsä yhteensä; näitä olivat George Chadwick, Arthur Foote, Edward MacDowell, John Knowles Paine ja John Philip Sousa. Stránský syventyi laajemminkin aikansa ohjelmistoon, esimerkiksi Ottorino Respighin, Jean Sibeliuksen ja Gustav Mahlerin tuotantoihin. Hän johti Arnold Schönbergin *Pelleas und Melisanden* Yhdysvaltain-ensiesityksen.

Stránský piti New Yorkin filharmonikkojen ensimmäisen *Young People's Concerts* -sarjan konsertin tammikuussa 1914. Hän laajensi orkesterin kiertueita ja johti sen ensimmäiset levytykset Columbia Records -yhtiölle. Vuonna 1923 Stránský erosi New Yorkin filharmonikkojen johdosta. Tämän jälkeen hän työskenteli lyhyesti uuden State Symphony Orchestra of New Yorkin kanssa ennen kuin omistautui kuvataiteelle, jonka parissa toimi sekä keräilijänä että kauppiaana. Stránský oli vuodesta 1912 naimisissa episkopaalikirkossa sopraanosolistina laulaneen Marie Johanna Doxrudin kanssa. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia.

Ura säveltäjänä
---------------

Stránskýn sävellystuotantoon kuuluu lauluja, orkesteri- ja muuta soitinmusiikkia sekä operetti *Der General*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Josef Stransky New York Philharmonic
2. 1 2  Stransky, Josef National Gallery of Art


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Monoimos** (arab. منعم‎, *Mun'im*, m.kreik. Μονόιμος ο Άραψ, *Monoimos ho Araps*, lat. *Monoimus*; n. 150–210) oli arabialainen gnostikko. Hänet tunnettiin ainoastaan Theodoretoksen kautta, kunnes Hippolytoksen harhaoppeja vastaan suunnattu teos *Kaikkien harhaoppien kumoaminen* löydettiin.

Hippolytoksen mukaan Monoimos oli Tatianoksen seuraaja ja hänen kosmologinen järjestelmänsä oli johdettu pythagoralaisten vastaavasta. Tämä vaikuttaa todennäköiseltä, mutta se sai kuitenkin selvästi vaikutteita myös kristinuskosta, monismista ja gnostilaisuudesta.

Monoimos tunnetaan siitä, että hän otti sanan monadi käyttöön gnostilaisessa yhteydessä. Hänen mukaansa kaikkeus on luotu monadista (tai *iota* tai *Yod*, "yksi sarvi"), josta saavat alkunsa dyadi, triadi, tetradi, pentadi, heksadi, heptadi, ogdoadi, enneadi ja dekadi. Hän liitti näin mahdollisesti gnostilaiset aionit pythagoralaisen kosmologian ensimmäisiin elementteihin sekä *Ensimmäisen Mooseksen kirjan* luomisen kuvaukseen. Tällainen ajattelu vastaa myös niitä kahta versiota nimellä *Eugnostos* tunnetusta tekstistä, jotka kuuluvat Nag Hammadin kirjastoon. Myös niissä kuvataan sama kulku monadista dekadiin. *Eugnostoksella* puolestaan on yhteyksiä toiseen gnostilaiseen tekstiin, *Jeesuksen Kristuksen viisaus*, jossa sana ’monadi’ esiintyy jälleen.

Monoimos tunnetaan myös Jumalan olemusta koskevasta mielipiteestään. Sitä voidaan pitää panteistisena, ja se muistuttaa paljon myöhemmän sufimystikon Ibn Arabin ajattelua. Heidän väliltään ei kuitenkaan tunneta yhteyksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Theodoretos: *Haereticarum fabularum compendium* I.18.
2. 1 2  Hippolytos: *Kaikkien harhaoppien kumoaminen* (*Refutatio omnium haeresium*) VIII.5.

Aiheesta muualla
----------------

* Hyppolitus: *Refutation of All Heresies, book 8*. The Gnostis Socity Library. (englanniksi)
* Wace, Henry: "Monoimus", *Dictionary of Christian Biography and Literature to the End of the Sixth Century A.D. with an Account of the Principal Sects and Heresies*. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Monoimus
**Ebba Grön** oli ruotsalainen vuonna 1977 perustettu punk-yhtye. Se oli kotoisin Rågsvedistä Tukholman esikaupungista.

Ebba Grönin jäseniä olivat Joakim Thåström (laulu, kitara), Gunnar Ljungstedt, (rummut, laulu) ja Lennart Eriksson, (basso). Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Stry Terrarie -taiteilijanimeä käyttänyt kosketinsoittaja Anders Sjöholm Malmöstä. 

Suomessa Hilse-lehti haastatteli yhtyettä vuonna 1979. Yhtye esiintyi Suomessa Saapasjalkarock-festivaaleilla Pihtiputaalla vuonna 1982. Lavalle yhtyeen kanssa nousi M. A. Numminen, jota yhtyeen jäsenet kertoivat ihailevansa.

Ebba Grön lopetti toimintansa vuonna 1983. Thåström ja Ljungstedt jatkoivat Rymdimperiet-kokoonpanossa, josta kehittyi sittemmin eräs Ruotsin suosituimmista yhtyeistä, Imperiet.

Yhtyeestä tehtiin myös, elokuva *Ebba the Movie*, joka julkaistiin vuonna 1982.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *We’re Only in It for the Drugs*  (1979)
* *Kärlek & uppror*  (1981)
* *Ebba Grön*  (1982)
* *Samlade singlar 78/82*  (1983, kokoelma)
* *Ebba Grön Live*  (1998, live)

### Singlet

* "Profit" / "Ung och sänkt" (1978)
* "Tyst för fan" / "Mona tumbas Slim Club" (1979)
* "Va’ ska du bli?" / "Häng Gud!" (1979)
* "Staten & kapitalet" / "Ung och kåt" (1980)
* "Scheisse" / "Tyna bort" (1981)
Klaukkalan urheilualue. Edustalla urheilukenttä, taustalla vasemmalla Monikko ja taustalla oikealla Nurmijärven Sähkö-areena.

**Klaukkalan urheilualue** sijaitsee Klaukkalassa Nurmijärvellä. Urheilualueella on uusittu, lämmitettävä tekonurmikenttä, jalkapallohalli Nurmijärven Sähkö-areena, urheilukenttä, tenniskenttiä ja monitoimitalo Monikko. Urheilualueen katsomot tullaan uusimaan vuonna 2018.

Urheilualueen uusittu tekonurmi Urheilualuetta käyttävät muun muassa NJS, sekä Nurmijärven Yleisurheilu.

Kartta Klaukkalan urheilualueesta.
Alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsevat myös jäähalli ja yksityinen tennishalli. Urheilualueen pukukopit sijaitsevat Monikossa. Nurmijärven Sähkö-areenan taakse, on tulossa pieni parkkipaikka, ja tie Klaukkalantien toisesta päästä. Alueen takaa tulee myös uusi kevyen liikenteen väylä. Urheilualueen ympärille ollaan rakentamassa paljon uutta asutusta. Alueen vieressä on myös kaksi koulua, Urheilupuiston koulu ja Klaukkalan koulu.

Tapahtumakenttä
---------------

Alueen keskelle on rakenteilla tapahtumakenttä, jossa voi järjestää esimerkiksi sirkusesityksiä, näyttelyitä, tai urheilukilpailuita. Tapahtumakentällä on myös ulkokuntoilulaitteita, sekä katukoripallokenttä. Tapahtumakenttä valmistui marraskuussa 2017.

Lähteet
-------

* viitattu 8.9.2017
Johannes-Andreas Hanni
**Johannes-Andreas Hanni** (24. maaliskuuta 1957 Valga, Neuvostoliitto – 6. marraskuuta 1982 Tallinna, Neuvostoliitto) oli neuvostovirolainen sarjamurhaaja, joka murhasi kolme ihmistä ja söi heidän lihaansa. Hän yritti tappaa myös vaimonsa, mutta tämä selviytyi ja avusti pian miestään tämän viimeiseksi jääneessä väkivaltarikoksessa.

Sosialistisen yhteiskunnan syrjimän baptistipapin poika Hanni koki kaltoinkohtelua perheessään, ajautui nuorisorikolliseksi ja vietti vuosia vankiloissa ja kasvatuslaitoksissa. Vuonna 1981 hän avioitui bussinkuljettaja Pille Toomlan kanssa ja työskenteli Tallinnan Palace-hotellissa tarjoilijana.

Maaliskuussa 1982 Hanni puukotti kuoliaaksi saarenmaalaisen merimiehen, leikkasi palan lihaa hänen jalastaan, toi lihapalan kotiin ja valmisti aterian. Toukokuussa 1982 Hanni surmasi valkovenäläisen eläkeläismiehen tämän siirtolapuutarhamökissä ja leikkasi tämän sukuelimet irti. Kolmas uhri oli hänen heinäkuun 1982 lopulla surmaama keski-ikäinen nainen, joka oli metsässä poimimassa vadelmia. Kuukautta myöhemmin Hanni yritti vaimonsa kanssa surmata taksinkuljettajamiehen, jonka kuitenkin onnistui tehdä vastarintaa ja pelastua.

Hannin pariskunta pidätettiin lokakuussa 1982 muun muassa taksinkuljettajan antamien tuntomerkkien perusteella. Johannes-Andreas Hanni hirttäytyi sellissään marraskuussa. Pille Hanni tuomittiin vankilaan, josta hän vapautui 10 vuotta myöhemmin presidentti Lennart Meren armahtamana. Hän vaihtoi henkilöllisyytensä ja muutti Suomeen.

Suomalainen, Virossa asuva kirjailija Ville Hytönen löysi Hannin tarinan ollessaan tutkimassa virolaislehtiä arkistossa muista syistä. Hän käsikirjoitti aiheesta kuusiosaisen dramatisoidun radiodokumenttisarjan, jonka on Yleisradiolle ohjannut Henri Tuulasjärvi. Siinä Hytönen muun muassa kiertelee rikospaikkoja ja haastattelee asiasta tietäviä. Työryhmä löysi myös nimensä muuttaneen Pille Hannin, mutta nainen kieltäytyi haastattelusta. Hytönen on koonnut aiheesta myös kirjan.

Lähteet
-------

* *Ihmissyöjä. Neuvosto-Eestin sarjamurhaaja*, audio 6 × n. 25 min. Yle Areena.

### Viitteet

1. 1 2  Tallinna inimsööja Andreas Hanni: „Ma ei kahetse ühtegi oma kuritegu" *Maaja*.  9.4.2007. Viitattu 7.2.2022.
2. ↑  Ekholm, Thea: Kirjailija Ville Hytönen: "Tarina virolaisesta ihmissyöjästä oli liian hyvä jätettäväksi kertomatta".  *Helsingin Uutiset*, 19.8.2020. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.2.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Hytönen, Ville: *Johannes-Andreas. Romaani rakkauden synnistä; rikoksesta Jumalaa ja sosialismia vastaan.* Like 2022. ISBN 9789511417071.
Klaus Badelt vuonna 2007.
**Klaus Badelt** (s. 12. kesäkuuta 1967 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen säveltäjä, joka tunnetaan parhaiten elokuvasävellyksistään. Hänen musiikkiaan kuullaan muun muassa elokuvissa *Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous*, *Catwoman*, *Miami Vice* sekä *Poseidon*.

Badelt aloitti uransa säveltämällä musiikkia saksalaisiin mainoksiin. Vuonna 1998 Hans Zimmer kutsui Badeltin työskentelemään Media Venturesille (sittemmin Remote Control Productions) Santa Monicaan. Siitä lähtien hän on työskennellyt useiden eri elokuvien ja televisio-ohjelmien parissa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden Media Venturesiin kuuluvien säveltäjien kanssa, kuten Harry Gregson-Williamsin, John Powellin ja Hans Zimmerin.

Toimiessaan Zimmerin kanssa Badelt osallistui useiden Oscar-ehdokkuuden saaneiden elokuvien, kuten *Veteen piirretyn viivan* ja *Egyptin prinssin*, musiikkien tekemiseen. Hän on säveltänyt useille tunnetuille ohjaajille, joihin lukeutuvat muun muassa Ridley Scott, Tony Scott, Terrence Mallick, John Woo, Kathryn Bigelow, Jeffrey Katzenberg, Gore Verbinski ja Steven Spielberg.

Badelt tuotti myös musiikit Ridley Scottin elokuvaan *Gladiator*. Hän myös toimi yhdessä Zimmerin kanssa sellaisten elokuvien kuin *Kunniasanalla*, *Hannibal* ja *Pearl Harbor* musiikkien parissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Klaus Badelt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* All Music Guide: Klaus Badelt

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Joseph Chamberlain monokkeli silmällä
**Monokkeli** (ranskan sanasta *monocle*, joka tulee myöhäislatinan sanasta *monoculus*, "yksisilmäinen") on optinen linssi, joka asetetaan toisen silmän eteen korjaamaan sen näkökykyä, eräänlainen "yhden silmän silmälasi". Toisin kuin silmälasit, monokkeli ei lepää kasvoilla sankojen avulla, vaan sitä pitävät paikallaan kasvojen lihakset. 

Monokkelit, joita aluksi kutsuttiin "silmäsormuksiksi" (*eye rings*) esitettiin Englannissa noin vuonna 1800, vaikka niitä oli kehitetty Saksassa jo 1700-luvulla. Ensimmäiset monokkelit olivat metallikehyksellä reunustettuja pyöreitä linssejä. 1890-luvulla monokkelin kehystä muotoiltiin paremmin silmään istuvaksi, ja varakkaat saattoivat hankkia mittatilausmonokkelin, joka muotoiltiin kasvoista otetun kipsivaloksen avulla. 1900-luvun alussa kehitettiin kehyksetön monokkeli, jonka muotoilu oli halvempaa kuin kehyksellisen. Monokkelin suosio oli suurimmillaan 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta se hävisi nopeasti käytöstä 1900-luvun alkupuolella, kun kehittynyt optiikka mahdollisti silmälasit, joiden linssit olivat eri vahvuiset. Nykyään monokkeli on käytännössä kadonnut lasityyppi. 

Monokkelin uskotaan usein olevan epäkäytännöllinen varuste, jonka paikallaan pitämiseen tarvitaan kasvolihasten jatkuvaa puristusta ja joka putoaa helposti. Mittatilaustyönä tehty, käyttäjänsä silmäkuopan mukaan muotoiltu monokkeli pysyi kuitenkin silmässä lähes itsestään eikä pudonnut kulmakarvoja kohottamalla (kuten monokkelipäisille herroille usein käy sketseissä). Tällaisia kykenivät kuitenkin hankkimaan vain varakkaat, ja alemmat luokat pitivät usein huonosti silmään istuvia ja huteria monokkeleita. Monokkeli oli nauhalla kiinni omistajansa kaulassa tai rintapielessä putoamisen varalta. 

Monokkeli yhdistetään tavallisesti 1800-luvun yläluokkaisiin, varakkaisiin miehiin. Kommunistisessa propagandassa monokkeli kuului usein frakin ja silinterin kanssa stereotyyppisen kapitalistin tunnusmerkkeihin. Ironista kyllä, itse Karl Marx käytti vanhemmalla iällään monokkelia. Toinen ryhmä, joihin monokkeli usein yhdistetään, ovat saksalaiset upseerit. Tämä juontaa juurensa maailmansotien ajalta, jolloin monet saksalaisupseerit, kuten kenraali Erich Ludendorff, sotamarsalkka Hugo Sperrle ja sotamarsalkka Walter von Reichenau, käyttivät aikansa muodin mukaista monokkelia. Edellä mainittujen lisäksi kuuluisiin monokkelinkäyttäjiin kuuluivat muun muassa brittiläinen valtiomies Joseph Chamberlain ja hänen poikansa Austen Chamberlain, Britannian hovirunoilija Alfred Tennyson, Portugalin presidentti António de Spínola sekä elokuvaohjaajat Fritz Lang ja Erich von Stroheim.

Katso myös
----------

* Piilolinssi
* Nenälasit
* Lornjetti

Lähteet
-------

1. ↑  Kerry Segrave: Vision Aids in America: A Social History of Eyewear and Sight Correction Since 1900 (s. 19) *books.google.fi*.
2. ↑  World Clothing and Fashion: An Encyclopedia of History, Culture, and Social Influence, s. 235
3. ↑

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Monokkeli**.
| Koripalloolympialaisissa 2004 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Miehet |

Koripallo oli vuoden 2004 kesäolympialaisten ohjelmassa 16. kerran olympialaisten historiassa. Sekä miehissä että naisissa oli mukana 12 joukkuetta. Kreikka pääsi mukaan isäntäjoukkueena, Serbia ja Montenegro miehissä sekä Yhdysvallat naisten turnauksessa ansaitsivat paikkansa olympiaturnauksessa hallitsevina maailmanmestareina. Loput kymmenen paikkaa ratkaistiin viiden karsintaturnauksen kautta. 

Miesten turnauksessa koettiin yllätys, kun Yhdysvallat hävisi välieräottelunsa loppujen lopuksi koko turnauksen voittaneelle Argentiinalle, eikä näin kyennyt uusimaan vuoden 2000 voittoaan. Argentiinalle olympiavoitto oli maan ensimmäinen olympialaisten historiassa.

Otteluareenat
-------------


| Athens Olympic Indoor Hall | Hellinikon Olympic Arena |
| --- | --- |
| Kapasiteetti: 19 250 | Kapasiteetti: 15 000 |
|  |  |

Mitalit
-------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Laji** | Kulta **Kulta** | Hopea **Hopea** | Pronssi **Pronssi** |
| Miesten turnaus | Argentiina Argentiina | Italia Italia | Yhdysvallat Yhdysvallat |
| Naisten turnaus | Yhdysvallat Yhdysvallat | Australia Australia | Venäjä Venäjä |

Osallistujat
------------

### Miehet

*Pääartikkeli: Miesten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2004*

|  |  |
| --- | --- |
| **A-lohko*** Argentiina
* Kiina
* Italia
* Uusi-Seelanti
* Serbia ja Montenegro
* Espanja
 | **B-lohko*** Angola
* Australia
* Kreikka
* Liettua
* Puerto Rico
* Yhdysvallat
 |

### Naiset

*Pääartikkeli: Naisten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2004*

|  |  |
| --- | --- |
| **A-lohko*** Australia
* Brasilia
* Kreikka
* Japani
* Nigeria
* Venäjä
 | **B-lohko*** Kiina
* Tšekki
* Uusi-Seelanti
* Etelä-Korea
* Espanja
* Yhdysvallat
 |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koripallo kesäolympialaisissa 2004**.
* Miesten turnauksen tulokset (englanniksi)
* Naisten turnauksen tulokset (englanniksi)

|  |
| --- |
| **2004 kesäolympialaisten kilpailutapahtumat** |
| Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taitouinti | Taekwondo | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu |

KoripalloKoripallo olympialaisissa
1904 (*Näytöslaji*) |
1908–1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020
|  |
| --- |
| **Bundesautobahn 19** |
|  |
|  |
| **Liittymät** (*Anschlussstellen*) |
| **Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltio** |
|  Moottoriliikennetie päättyy Moottoritie alkaa |
|  Rostock-Überseehafen (Rostockin satama) |
|  Rostock-Nord |
|  Rostock-Ost   |
|  Rostock-Süd  |
|  Kessin  |
|  Kreuz Rostock  |
|  Kavelstorf  |
|  Laage  ( Flughafen Rostock-Laage) |
|  Glasewitz |
|  Güstrow  |
|  Krakow am See |
|  Linstow |
|  Malchow  |
|  Petersdorfer Seen silta 295 m |
|  Waren  |
|  Röbel/Müritz   |
|  Wredenhagen (suunnitteilla) |
| **Brandenburgin osavaltio** |
|  Wittstock/Dosse   |
|  Dreieck Wittstock/Dosse  |

  

**Bundesautobahn 19** (BAB 19), lyhyemmin **Autobahn 19** (A 19), on 124 kilometriä pitkä pohjois–eteläsuuntainen moottoritie Koillis-Saksassa. Sen reitti kulkee Rostockista Itämeren rannalta moottoritie 24:n risteykseen. Väylä sijaitsee pääosin Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa lukuun ottamatta eteläisintä osuutta, joka on Brandenburgin osavaltion alueella.

Kansainvälisen liikenteen kannalta BAB 19 on merkittävä, sillä se tarjoaa suoran yhteyden Rostockin satamaan (Überseehafen von Rostock), josta on meriliikenneyhteyksiä useisiin Itämeren rannikkokaupunkeihin: Gedser (Tanska), Trelleborg (Ruotsi), Helsinki (Suomi), Tallinna (Viro) ja Ventspils (Liettua).

Historia
--------

Rostockista sisämaahan kulkevaa moottoritietä alettiin suunnitella 1950-luvun lopulla, mutta projekti pantiin jäihin vuonna 1961. Nykyisin käytössä olevaa tietää päästiin rakentamaan 1970. Töitä johti edellisvuonna perustettu VEB Autobahnbaukombinat (Volkseigene Betrieb Autobahnbaukombinat). Moottoritie Berliini–Rostock valmistui lopulta vuonna 1978. Sosialistidiktatuurin luhistumisen jälkeen tietä on nykyaikaistettu.

8. huhtikuuta 2011 BAB 19:llä lähellä Kavelstorfin kylää sattui ketjukolari, jossa kuoli kahdeksan ihmistä ja loukkaantui 131. Kolarissa oli mukana 80 ajoneuvoa molempisuuntaisesta liikenteestä. Onnettomuuden aiheutti hiekkamyrsky.

Lähteet ja viitteet
-------------------

1. ↑  Nach der Massenkarambolage auf der A 19: Bergung dauert bis in die Nacht *rp-online.de*.  8.4.2011. Viitattu 8. huhtikuuta 2011.
2. ↑  Mecklenburg-Vorpommern: Acht Tote bei Massenkarambolage *focus.de*.  8.4.2011. Viitattu 8. huhtikuuta 2011.
3. ↑  Tödlicher Massenunfall auf der A19: Identität der acht Todesopfer noch nicht geklärt *stern.de*.  9. April 2011. Viitattu 9. huhtikuuta 2011.
4. ↑  Massencrash auf der A19: Aufräumarbeiten werden Tage dauern *focus.de*.  9. April 2011. Viitattu 9. huhtikuuta 2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bundesautobahn 19**.
* Yksityiskohtainen reittikaavio
* Axel Doßmann: Begrenzte Mobilität. Eine Kulturgeschichte der Autobahnen in der DDR. Klartext Verlag, Essen 2003, ISBN 3898611531
Leidenius noin vuonna 1900
**Georg August Wilhelm Leidenius** (10. lokakuuta 1837 Pomarkku – 5. lokakuuta 1914 Odessa Hersonin kuvernementti) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Leideniuksen isä oli komissionimaanmittari Gustaf Adolf Leidenius ja puolisot vuodesta 1865 Eugenia Vasiljevna Tortševa (k. 1908) ja vuodesta 1908 Varvara Antonovna Velikanova Duhanova. Leidenius tuli sotapalvelukseen Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan nuorempana aliupseerina Krimin sodan aikana vuonna 1855. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan pataljoonassa nuorempana aliupseerina vuodesta 1857, vuoden lopussa hänet korotettiin vanhemmaksi aliupseeriksi. Leidenius kävi Pietarin jalkaväen junkkarikoulun 1858–1859, minkä jälkeen hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen 9. tarkk’ampujapataljoonaan huhtikuussa 1859. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1864, luutnantiksi 1865, alikapteeniksi 1870, kapteeniksi 1871 ja majuriksi 1877. Leidenius osallistui komppanian päällikkönä Turkin sotaan 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1880 ja komennettiin erityistehtäviin 1. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Everstiksi hän yleni 1882. Vuonna 1886 Leidenius siirrettiin 96. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja vuonna 1890 62. Starobelskin reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Vuonna 1893 hänestä tuli 193. Vavršin reservijalkaväkirykmentin komentaja ja vuonna 1895 143. Dorogobužin jalkaväkirykmentin komentaja. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1898, jolloin hänet myös määrättiin 44. jalkaväkidivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Sotapalveluksesta Leidenius sai eron tammikuussa 1900, samalla hänelle myönnettiin perinnöllinen virka-aateluus Venäjällä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Georg August Wilhelm Leidenius *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 8.3.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |