recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jurica (Jure) Jerković** (25. helmikuuta 1950 Split, Jugoslavia – 3. kesäkuuta 2019 Split, Kroatia) oli kroatialainen jalkapalloilija.

Ura
---

Keskikenttämiehenä pelannut nopea ja tekninen Jerković debytoi Jugoslavian pääsarjassa Kroatian suurseuran Hajduk Splitin joukkueessa vuonna 1968 oltuaan tätä ennen lainasopimuksella toisessa splitiläisseurassa NK Splitissä. Hän edusti Hajdukia kaikkiaan kymmenen kauden ajan ja voitti tuona aikana kolmesti Jugoslavan mestaruuden ja viisi kertaa cup-kannun.

Syksyllä 1978 Jerković siirtyi Sveitsin liigaan FC Zürichin joukkueeseen, missä hän pelasi aina vuoteen 1985 saakka ja voitti vuonna 1981 liigamestaruuden sekä liigacupin. Kaudella 1982/83 hän oli joukkueen paras maalintekijä kymmenellä maalillaan. Uransa kaksi viimeistä kautta hän vietti toisessa sveitsiläisseurassa, Luganossa, osan ajasta seuran kakkosjoukkueessa, ennen lopettamistaan vuonna 1987.

### Maajoukkue

Jugoslavian maajoukkueessa Jerković pelasi vuosina 1970–1981 kaikkiaan 43 ottelua ja teki kuusi maalia. Hän kuului joukkueeseen 1974 ja 1982 MM-kisoissa sekä Jugoslaviassa pelatuissa 1976 EM-kisoissa.

Saavutukset
-----------

* Jugoslavian mestaruus 1971, 1974, 1975
* Jugoslavian cupin voitto 1972, 1973, 1974, 1976, 1977
* Sveitsin mestaruus 1981
* Sveitsin liigacupin voitto 1981

Lähteet
-------

* Henkilökuva ja tilastoja Serbian maajoukkueen sivuilla[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Umro Jurica Jerković (kroatiaksi)

  

Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Marić
2 Buljan
3 Hadžiabdić
4 Mužinić
5 Katalinski
6 Bogićević
7 Petković
8 Oblak
9 Šurjak
10 Aćimović
11 Džajić
12 Jerković
13 Pavlović
14 Peruzović
15 Dojčinovski
16 Vladić
17 Popivoda
18 Karasi
19 Bajević
20 V. Petrović
21 O. Petrović
22 Mešković
Valmentaja Miljanić

Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Pantelić
2 Jerolimov
3 Gudelj
4 Zajec
5 Stojković
6 Krmpotić
7 Petrović
8 Šljivo
9 Zoran Vujović
10 Živković
11 Zlatko Vujović
12 Pudar
13 Sušić
14 Jovanović
15 Hrstić
16 Šestić
17 Jerković
18 Deverić
19 Halilhodžić
20 Šurjak
21 Pašić
22 Svilar
Valmentaja Miljanić



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Durango** on kaupunki La Platan piirikunnassa, Coloradossa Yhdysvalloissa. Animas River -joki virtaa keskustan läpi.

Durangossa on mahdollisuus harrastaa monenlaisia ulkoilma-aktiviteetteja, kuten vaellusta, maastopyöräilyä, metsästystä, kalastusta ympäri vuoden ja golfaamista. 

  

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Durangossa oli 13 922 asukasta, 5 492 kotitaloutta ja 2 603 kaupungissa asuvaa perhettä. Asukastiheys oli 792,8/km². 17,2 % asukkaista ja 7,3 % perheistä eli köyhyysrajan alapuolella.

Historiaa
---------

Kaupunki on perustettu 1880, San Juanin kaivosalueelle. Denver and Rio Grande Railroad (D&RG), rautatieyhtiö rakensi rautatieyhteyden Silvertoniin 1882 kuljettamaan hopea- ja kultamalmia sekä matkustajia. Kaupungissa oli suuri tulipalo 1889 ja sen kaupunki ohjeisti uudelleenrakentaa tärkeimmät rakennukset tiilestä ja kivestä. 

Viisikymmenluvulta lähtien alueella on kuvattu monia lännenelokuvia, Kaksintaistelu vuorilla, Luotien maa, Teräskannus -elokuvat. Myöhemmin kuvattuja elokuvia ovat mm. Durango Kids, Kaupunkicowboyt ja osa Cliffhanger:stä on kuvattu alueella.

Koulutus
--------

Kaupungissa on kaksi korkeakoulua, Fort Lewis College ja Southwest Colorado Community College. Näistä Fort Lewis College on, ylemmän yliopistotutkinnon, akkreditoitu koulutuslaitos. Se tarjoaa luonnontiedeiden ja liiketoiminnanohella ohella myös nelivuotista taideainekoulutusta. 

  

### Tapahtumia ja aktiviteetteja

#### Durango Ragtime & Early Jazz Festivaalit

Vuosittain, Durangon historiallisessa Strater Hotellissa, järjestettävät Jazz-festivaalit.

#### Durango & Silverton Narrow Gauge Railroad

Perinnerautatie Durangosta Silvertonin kaivoskylään. Höyryjunia 1920-luvusta taaksepäin. 

#### Snowdown Festivaalit

Vuosittain, tammi-helmikuun vaihteessa, järjestettävä Snowdown Festival -tapahtuma. Kyläkilpailuja, ilotulituksia ja paraatin sisältävä juhla.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
2. ↑  IMDB, Movie locations *imdb.com*. Viitattu 11.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Durango (Colorado)** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivusto
* Durango LiveCam
* Durango Ragtime Festivaalien verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fort Lewis Collegen sivut
Kaakeliuuni 1700-luvulta latvialaisessa Rundāles pils -linnassa.
Helsingin kaupungintalon kaakeliuuni.
**Kaakeliuuni** eli **kakluuni** on tulisija, joka muurataan perinteisesti kuppikaakeleista ja tiilistä. 

Ensimmäiset kaakeliuunit olivat rakenteeltaan avoimien tulisijojen tapaan muurattuja ja niiden savukanavat johtivat suoraan piippuun. Niitä alettiin rakentaa Euroopan saksankielisellä alueella 1300-luvulla ja pohjoismaissa 1400-luvun jälkipuoliskolla. Suomen ensimmäisenä kaakeliuunina on pidetty uunia, joka rakennettiin Turun linnan linnantupaan vuonna 1543. On kuitenkin mahdollista, että kaakeliuuneja oli jo aiemmin esimerkiksi Laukon kartanossa Vesilahdella. 1700-luvun loppupuolella Ruotsissa huolestuttiin polttopuiden riittämisestä, joten ruotsalaiset kenraali Fabian Wrede ja arkkitehti Carl Johan Cronstedt saivat tehtävän 1775 ja kehittivät jo samana vuonna uuneihin kiertävän hormiston. Savu kiertää uunin sisällä, jolloin tiilet varastoivat lämpöä itseensä ja luovuttavat ne hitaasti ja tasaisesti huoneeseen.

Kuppikaakelit ovat osa uunin rakennetta ja niin ikään myös ne varastoivat lämpöä. Kuppikaakelien ansiosta perinteinen kaakeliuuni voidaan purkaa ja pystyttää uudelleen rikkomatta kaakeleita. Uunien tiilisisus kestää yleensä säännöllisessä käytössä 20–30 vuotta, mutta vanhoja toimivia kaakeliuuneja löytyy sadankin vuoden takaa. 

Suomessa kaakeliuuniteollisuus kukoisti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Suomessa toimineita kaakelitehtaita olivat mm. Turun kaakelitehdas Oy (nykyään Pukkila), Wilh. Andsténin Tehdas Oy (1842–1915), Arabia (uunien valmistus 1873–1916), Rakkolanjoen kaakelitehdas Oy (1877–1930), Oy Ruoholahden kaakelitehdas (1870–1908) sekä Tampereen kaakelitehdas Oy (1896–1912) ja tiettävästi myös Herttoniemen fajanssitehdas (1762–1845).

Ennen rakennuksia lämmitettiin ainoastaan kaakeliuuneilla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kuitenkin erilaiset lämmitysjärjestelmät kehittyivät vaihtoehdoiksi uunien rinnalle, ja 1930-luvulla kaakeliuuneja alettiinkin purkaa taloista. 

Kaakeliuunit ovat aina seuranneet aikansa tyylisuuntauksia. 1700-luvulla rokokoon aikana sisustuksia alettiin suunnitella kokonaisvaltaisesti ja kaakeliuunistakin tuli entistä vahvemmin osa koko sisustusta. Kaakeliuuni on siis lämmitysjärjestelmän lisäksi sisustuselementti. 

Nykyään kaakeliuuneiksi kutsutaan myös kaakeleilla (pelkillä sileillä laatoilla) päällystettyjä tulisijoja, mutta näissä kaakelit eivät ole osa uunin rakennetta. Kaakelointi on kuin missä tahansa muualla sisustuksessa, seinissä jne. Kaakeleita ei saa irti ehjinä. 

Nykyisin kaakeliuuni voi olla varalämmön lähde, sen avulla voidaan säästää lämmityskustannuksissa ja se on edelleen tärkeä sisustuselementti.

Katso myös
----------

* takka
* uuni
* vuolukiviuuni
* leivinuuni

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaakeliuuni** Wikimedia Commonsissa

* Kaakeliuunien Suomen Perinneyhdistys Ry
**Suurkilpailuksi** kutsutaan ravikilpailua, jossa palkintosumma on huomattavasti normaalitasoa korkeampi. Suurkilpailut voivat olla avoimia kaikille saman rodun hevosille tai ne voivat olla rajattuja iän, sukupuolen tai syntymämaan mukaan. Jotkut suurkilpailuista ovat ennakkomaksullisia kilpailuja. Niissä osa palkintosummasta kerätään kilpailuun ilmoitetuilta hevosilta osallistumismaksuina.

Suurkilpailuja Suomessa
-----------------------

Suurkilpailuna Suomessa pidetään lähtöjä, joissa ensimmäinen palkinto on vähintään 10 000 euroa. Suomen Hippoksen sääntöjen mukaan vähintään 15 000 euron ensimmäisellä palkinnolla järjestettävään kilpailuun on oltava Hippoksen hallituksen lupa. Jokainen maakuntarata järjestää yleensä vähintään 2-3 suurkilpailua vuodessa.

Suomen suuripalkintoisin kilpailu on Vermossa juostava Finlandia-ajo, jonka ensimmäinen palkinto vuonna 2012 oli 110 000 euroa. Muita suurimpia kilpailuja ovat Kouvolan Kymi Grand Prix, Seinäjoen Prix d'Etain Royal, Mikkelin St. Michel sekä klassiset ikäluokkakilpailut Derby ja Kriterium. 

Vanhin ja perinteisin suurkilpailu Suomessa on vuodesta 1924 lähtien ratkottu Ravikuninkuus. Lämminveristen puolella vanhin on vuonna 1962 ensimmäisen kerran järjestetty Suomen Mestaruus.

Kansainvälisiä suurkilpailuja
-----------------------------

Euroopan raviliitto UET on jakanut kansainväliset suurkilpailut kolmeen eri ryhmään; Grand Slam, Group I ja Group II. Grand Slamiin kuuluvat Euroopan neljä suurinta kilpailua; Pariisin Prix d'Amerique, Tukholman Elitloppet, Napolin Lotteria ja Oslon Oslo Grand Prix. Group I:n ensimmäisen palkinnon pitää olla vähintään 150 000 euroa ja Group II:n 50 000. Group I-kilpailuja juostaan Euroopassa vuonna 2012 36 kappaletta ja Group II-kilpailuja 65. Kunkin maan omille hevosille rajattuja ikäluokkakilpailuja ei lasketa mukaan. 

Suomesta Group II:n kuuluvat Finlandia-ajo, Kymi GP, Prix Etain Royal sekä St. Michel.

Lähteet
-------

* Suomen Hippos/Suurkilpailut
* UET

### Viitteet

1. ↑  Ravien luokitus - Hippos *www.hippos.fi*.  Arkistoitu 4.6.2020. Viitattu 6.6.2020.
2. ↑  Suurkilpailut - Hippos *www.hippos.fi*. Viitattu 6.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen suurkilpailukalenteri 2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Auto Bild Suomi** on Suomen useimmin ilmestyvä autolehti. Julkaisu pohjautuu Euroopan suurimpaan autolehteen, saksalaiseen Auto Bildiin, mutta ei ole saksankielisen lehden suomennettu versio, vaan lehdellä on oma suomalainen toimitus, joka tuottaa Auto Bildin muiden eurooppalaisten versioiden kanssa yhteisen aineiston lisäksi myös maakohtaista sisältöä. Auto Bild Suomi ilmestyy 16 kertaa vuodessa, ja sitä kustantaa Fokus Media. Lehden päätoimittaja on Pekka Kaidesoja. Lehti tavoittaa noin 46 000 lukijaa (KMT 2022).

Auto Bild Suomi on suomalaisen autoilijan hyötylehti, joka kertoo tuoreimmat autouutiset joka toinen viikko. Auto Bild Suomi kertoo tarjoavansa luotettavaa testitietoa sekä ajankohtaista asiaa, vinkkejä ja neuvoja auton hankintaan ja käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mediakortti 2023 Fokus Media. Viitattu 24.6.2023.
2. ↑  Sanoma myy Auto Bild Suomi -lehden  11.11.2014. Taloussanomat.
3. ↑  Auto Bild Suomi Fokus Media. Viitattu 24.6.2023.
4. ↑  Mediatiedot: Auto Bild Suomi Fokus Media Finland Oy. Viitattu 25.2.2015.
*Tämä artikkeli käsittelee tieteilijää. Eric Brewer on myös jääkiekkoilija.*
Eric Brewer vuonna 2015.
**Eric A. Brewer** on miljonääri ja WiLDNet-internetohjelman keksijä. Hänestä tuli UC Berkeleyn vakituinen professori vain 32 vuoden ikäisenä. Vuonna 1996 Brewer oli mukana perustamassa Inktomi Corporation -yhtiötä. Hänet tunnetaan myös CAP Theorem -ohjelman promootiosta. Nykyisin hän työskentelee Googlella.

Palkinnot
---------

Vuonna 2007 Brewer nimitettiin Association for Computing Machineryn fellow’ksi tunnustuksena "skaalautuvien ja luotettavien internetohjelmien suunnittelusta". Samana vuonna hänestä tuli lisäksi National Academy of Engineeringin jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lessons from Internet Services: ACID vs. BASE *ccs.neu.edu*.  Arkistoitu 24.6.2008. Viitattu 6.11.2008.  (englanniksi)
2. ↑  Basho Board Member Eric Brewer to Help Shape Google’s Cloud Vision basho.com. Viitattu 17.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  AMC Fellows Association for Computing Machinery. Viitattu 21.1.2008.  (englanniksi)
4. ↑  Eric A. Brewer Association for Computing Machinery. Viitattu 21.1.2008.  (englanniksi)
5. ↑  Dr. Eric A. Brewer National Academy of Engineering.  Arkistoitu 24.10.2008. Viitattu 21.1.2008.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eric Brewer (tieteilijä)**.
* UC Berkeleyn kotisivu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Association for Computing Machinery
* DBLP
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID

 |

 |
Anatomian sali vuodelta 1595.
**Padovan yliopisto** (ital. *Università degli Studi di Padova*) on Italian Padovassa sijaitseva yliopisto, joka mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1222. Yliopisto lienee kuitenkin perustettu jo aiemmin, kun joukko opettajia ja opiskelijoita jätti Bolognan yliopiston. Siten se on Italian toiseksi vanhin ja yksi koko Euroopan vanhimmista yliopistoista. Vuonna 2007 yliopistossa oli 66 000 opiskelijaa.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Padovan yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 151–200 ja oli vertailussa Italian paras tai toiseksi paras yliopisto Rooman Sapienza-yliopiston ohella.  THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ylsi sijaluokkaan 301–350.

Historiaa
---------

Yliopiston perustivat vuonna 1222 Bolognan yliopistosta lähteneet opettajat ja opiskelijat, jotka kaipasivat laajempaa akateemista vapautta. Nikolaus Kopernikus opiskeli Padovassa lääketiedettä vuosina 1501–1503; Galileo Galilei opetti yliopistossa fysiikkaa liki sata vuotta myöhemmin.

Tiedekunnat
-----------

Yliopistossa on 13 tiedekuntaa:

* maataloustieteellinen tiedekunta
* humanistinen tiedekunta
* taloustieteellinen tiedekunta
* kasvatustieteellinen tiedekunta
* teknillinen tiedekunta
* oikeustieteellinen tiedekunta
* matemaattisten, fyysisten ja luonnontieteellisten tieteiden tiedekunta
* lääketieteen ja kirurgian tiedekunta
* farmasian tiedekunta
* psykologian tiedekunta
* tilastotieteen tiedekunta
* eläinlääketieteellinen tiedekunta
* filosofinen tiedekunta

Lähteet
-------

1. 1 2  University of Padua (Arkistoitu – Internet Archive) 2016, huomaa 4 eri välilehteä, shanghairanking.com (englanniksi)
2. ↑  Welcome to the University (PDF) (s. 12) Università degli Studi di Padova. Viitattu 5.4.2008. (englanniksi)
3. ↑  Academic Ranking of World Universities 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com (englanniksi)
4. ↑  Times Higher Education (THE) World University Rankings: University of Padua timeshighereducation.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Padovan yliopisto**.
* Padovan yliopiston kotisivut (italiaksi) (englanniksi) (espanjaksi)
* Teknillinen tiedekunta (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi) (englanniksi)
* Yliopiston museoita
Padma Shri -palkinto.
**Padma Shri** (myös **Padma Shree**, **Padmashree**, **Padma Sree** tai **Padma Sri**) on palkinto, jonka Intian valtio myöntää yleensä Intian kansalaiselle tunnustukseksi merkittävistä ansioista eri aloilla, kuten taiteessa, koulutuksessa, teollisuudessa, kirjallisuudessa, luonnontieteissä, urheilussa, yhteiskunnallisessa työssä ja julkisessa toiminnassa.

Palkinto on Intian neljänneksi korkein siviilipalkinto. Sitä merkittävämpiä ovat Bharat Ratna, Padma Vibhushan ja Padma Bhushan. Kääntöpuolella palkinnossa on sanat "*Padma*" ja "*Shri*" devanagarilla, ja niiden välissä on lootuskukka. Sanskritinkielinen sana "*padma*" on suomeksi "lootus". Kummallakin puolella oleva geometrinen kuvio on kiillotettua pronssia. Kohokuviot ovat valkokultaa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Padma Shri**.
* Padma Awardees, Ministry of Home Affairs, Government of India (Arkistoitu – Internet Archive) Luettelo vuoden 1999 jälkeen palkituista.
**Kirjavarkaat: Natsi-Saksa kirjoitetun kulttuurin tuhoajana** (*Boktjuvarna. Jakten på de försvunna biblioteken*) on ruotsalaisen toimittajan Anders Rydellin kirjoittama kirja, jossa hän kertoo, miten saksalaiset natsivallan aikana ryöstivät ja tuhosivat eurooppalaisia kirjastoja.

Kirja on toinen osa trilogiaksi suunnitellusta kokonaisuudesta, joka kertoo toisen maailmansodan aikaisesta kulttuurirosvouksesta. Aiemmin Rydell on kirjoittanut natsien taidevarkauksista August-palkintoehdokkaana olleen kirjan *Plundrarna*.

Kirjan aineistoa kootessaan Rydell kiersi ympäri Eurooppaa selvittämässä kirjojen ja kirjastojen kohtaloita. Ryöstelyn ja tuhotyön kohteeksi joutui erityisesti juutalaisten kirjastoja, mutta myös muita, kuten Pariisissa sijaitseva Turgenev-emigranttikirjasto, jonka tuhon sitten viimeisteli neuvostoarmeija ja lopulta neuvostoviranomaiset. Tuhotyön pääorganisaattoreina ja toteuttajina olivat Heinrich Himmler ja Alfred Rosenberg, jotka kilpailivat kirjoista ja muusta aineistosta. Kirjojen tuhoamisen lähtölaukaus oli saksalaisen opiskelijaliittojen kattojärjestön Deutsche Studentenschaftin vuonna 1933 organisoima kirjarovio, jossa paloi parikymmentätuhatta kirjaa..

Rydell on sanonut: "Kirjavarkauksien tutkiminen kosketti minua paljon enemmän kuin taideryöstöjen selvittely." Kirjassa hän kirjoittaa, että natseilla oli tavoitteena hävittää kirjavarkauksilla Euroopan kirjallinen perintö.

Kirjan lopussa on hakemistoksi nimetty luettelo, jossa on lyhyt kuvaus kirjassa mainituista henkilöistä, ja sen jälkeen on viiteluettelo. Kirjassa on parikymmentä aiheeseen liittyvää mustavalkoista kuvaa.

Arviot
------

*Helsingin Sanomien* kriitikko Jukka Petäjä luonnehti arviossaan Rydellin *Kirjavarkaat*-teosta "äärimmäisen mielenkiintoiseksi". Teos on kirjoitettu kevyehköön reportaasityyliin, mutta se sisältää hyvin paljon asiaa, kuten Raija Hakala sanoo (Aamulehti). Se on Hakalan mukaan "hurja ja kiehtova kulttuurihistoriallinen aikamatka Goethen Saksasta natsien Saksaan ja sen tuhoon".

Lähteet
-------

1. 1 2  Anders Rydell, Författarcentrum, viitattu 22.3.2017 (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Jukka Petäjä, Kirjojen holokaustilla tuhotiin kollektiivinen muisti. Helsingin Sanomat 20.3.2017 s. B 3 (Artikkelin verkkoversio)
3. ↑  Miia Gustafsson, Natsien kirjavarkaudet ovat jääneet pimentoon, Yle.fi 29.10.2016, viitattu 22.3.2017
4. ↑  Per T. Ohlsson, Sysvenskan 1.10.2015, viitattu 22.3.2017 (ruotsiksi)
5. ↑  Raija Hakala, Arvio: Natsit tuhosivat tuhansia kirjoja ja arkistoja, (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti 21.12.2016, viitattu 22.3.2017
Alankomaalaisten sotilaiden ja Padri-liikkeen kannattajien taistelua esittävä piirros vuodelta 1900.
**Padri** oli nimi 1800-luvun alussa Sumatralla nykyisessä Indonesiassa minangkabaujen keskuudessa vaikuttaneelle islamilaiselle herätysliikkeelle. Liikkeen tausta juontui suufilaisista liikkeistä, mutta sai vaikutteita wahhabilaisuudesta Mekasta palanneiden pyhiinvaeltajien mukana. Padri-liikkeen vaikutusvallan kasvaessa paikalliset heimopäälliköt pyysivät apua tuolloin alueita Indonesiassa hallinneilta Alankomailta ja liike kukistui vuosina 1821–1838 käydyssä niin sanotussa padrisodassa.

Liikkeen synty
--------------

Vielä 1700-luvun lopulla islamin vaikutus Sumatralla oli huomattavan vähäistä, mutta taloudellinen kasvu alueella tuotetun kahvin kysynnän lisääntymisen myötä vaikutti suufilaisten šaria-lakia kannattaneiden liikkeiden kasvuun šaria-lain taloudellisten säännösten heimopäälliköille tuoman hyödyn takia. Itse Padri-liike sai alkunsa vuonna 1803 kolmen Mekkaan pyhiinvaelluksen tehneen uskonoppineen palattua Sumatralle. He olivat päässeet näkemään wahabbilaisten toteuttaman Mekan valtauksen ja saivat vaikutteita sen sanomasta. Vaikutusvaltaisin näistä kolmesta oli Haji Miskin, joka sai kannatusta osalta paikallisista heimopäälliköistä. Alueen kyliä alettiin järjestää wahhabilaisen lainsäädännön mukaan, joka kielsi esimerkiksi kukkotappelut, alkoholin ja huumeet kuten oopiumin. Miehet määrättiin kasvattamaan parta ja asuina tuli käyttää puhtautta symbolisoivia valkoisia vaatteita. Määräysten rikkomisesta sakotettiin. Kylät, jotka eivät suostuneet noudattamaan lakeja joutuivat Padri-liikkeen kannattajien hyökkäysten kohteeksi. Vuonna 1815 väkivaltaisuuksissa sai surmansa suuri osa minangkabaujen kuninkaallisesta suvusta näiden osallistuttua neuvotteluihin Padri-liikkeen kannattajien kanssa.

Padrisota
---------

Padri-liikkeen voitto näytti varmalta, kunnes alankomaalaiset palasivat Padangin rannikkokaupunkiin vuonna 1819. Vuonna 1821 he liittoutuivat Padri-liikkeen vastaisten heimopäälliköiden ja kuninkaallisen suvun eloonjääneiden kanssa Padri-liikettä vastaan saaden vastavuoroisesti paikallisten hyväksynnän siirtomaavallalle. Sodan aikana yksi tärkeimmistä Padri-liikkeen johtajista oli Tuanku Imam Bonjol, jonka johtamat joukot ottivat yhteen alankomaalaisten kanssa vuosina 1822–1837. Bonjol jäi alankomaalaisten vangiksi vuonna 1837 ja päätyi karkotetuksi. Viimeinen Alankomaiden ja Padri-liikkeen kannattajien kanssa käytiin Daludalussa vuonna 1838.

Lähteet
-------

1. 1 2  C.E. Bosworth, E. Van Donzel, W.P. Heinrich ja G. Lecomt: *The Encyclopedia of Islam – Volume VIII*, s. 237–238. New Edition. E. J. Brill, 1995. ISBN 90 04 09834 8. (englanniksi)
**Bloom 06** on italialainen italodance-genren musiikkia tekevä yhtye joka ennen tunnettiin Eiffel 65:na. Ainoa ero entiseen yhtyeeseen on Eiffelin DJ:n, Gabry Ponten pois jääminen. Gabryn pois jäätyä Eiffel 65 jatkoi vielä toimintaansa, mutta ei enää julkaissut yhtään albumia. Nimi ei olisi muuten vaihtunut, mutta yhtye päätti perustaa oman studion Blue Boys ja erota Bliss Corporationista (Bliss Co.), ja näin ollen vanha "brändi" jäi BlissCoon. 

Bloom 06 on julkaissut kaksi albumia, viisi singleä ja kaksi EP:tä, Eiffel 65-nimen alla aloitettu Crash Test julkaistiin vuoden 2006 lopulla nimellä *Crash Test 01*. Ensimmäinen single oli In the City, joka on sama kappale kuin Torinon talviolympialaisten 2006 tunnusmusiikki Eiffel 65:n *Living in My City*, mutta siihen on lisätty lauluosuuksia. Tämä single julkaistiin syyskuussa 2006.

Bloom 06:n musiikkityyli eroaa perinteisestä italodancesta ja Eiffel 65:n tyylistä jonkin verran, sillä nyt on tarkoitus käyttää myös sähkökitaraa, tavallisia rumpuja ja bassoa. Tietokoneet, mikserit ja syntetisaattorit ovat kuitenkin edelleen tärkeässä osassa. Nyt myös Maurizio Lobina taustalaulaa joitain kappaleita.

Ensimmäinen albumi, Crash Test 01, julkaistiin 13. lokakuuta 2006.

Heinäkuussa 2007 Bloom 06 teki kaksi remixiä italiassa kesähiteiksi nousseista biiseistä, *Basta Poco* (Vasco Rossi) ja *Un Kilo* (Zucchero).

Yhtyeen toisen albumin, Crash Test 02:n julkaisu viivästyi vuoden 2008 keväälle ja ilmestyi lopulta toukokuun 23. päivä. Kappaleita tällä albumilla on sekä englanniksi että italiaksi. Albumin henki muistuttaa vanhaa Eiffel 65:sta.

Heidän alkuperäinen ryhmänsä, Eiffel 65, on muodostettiin uudestaan kesäkuussa 2010.

Jäsenet
-------

* Jeffrey Jey (oikea nimi **Gianfranco Randone**) – Syntynyt Lentinissä, Sisiliassa, 5. tammikuuta 1970 - laulu, basso.
* Maury Lobina (vanha nimi Apollo, oikea nimi **Maurizio Lobina**) – Syntynyt Astissa, Piemontessa, 30. lokakuuta 1973 – koskettimet, kitara, taustalaulu.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Crash Test 01* (2006)
* *Crash Test 02* (2008)

### Singlet

* "In the City" (2006)
* "Per Sempre" (2007)
* "Un'altra Come Te" (2008)
* "Being Not Like You" (2009)
* "Beats & Sweat" (2009)

### EPt

* *Club Test 01* (2008)
* *Club Test 02* (2009)

Remixit
-------

* Vasco Rossi - Basta Poco (2007)
* Zucchero - Un Kilo (2007)
* Il Genio - Pop Porno (2009)
* Pandora - Kitchy Kitchy (2009)

Yhteistyöt
----------

* Alexia - We is the Power (2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen Bloom 06 kotisivu (englanniksi)
* Virallinen Bloom 06 MySpace (englanniksi)
* Bloom 06 Fanklubi (venäjäksi)
Suomen kaikkien aikojen menestynein shakinpelaaja ja shakin suurmestari Tomi Nybäck.
**Suurmestarin** arvonimi annetaan maailmanluokan shakinpelaajille. Arvonimen myöntämisestä päättää Maailman shakkiliitto FIDE. Maailmanmestarin jälkeen suurmestari on korkein arvonimi, jonka shakinpelaaja voi saavuttaa. Se on elinikäinen arvonimi (jonka voi menettää ainoastaan eräiden sääntörikkomusten seurauksena) ja lyhennetään *SM* (engl. *GM, Grandmaster*). Muut FIDEn myöntämät arvonimet ovat kansainvälinen mestari (*KvM*, engl. *IM, International Master*), FIDE-mestari (*FM*, engl. *FIDE Master*) ja nyttemmin myös FIDE-mestariehdokas (engl. *CM, Candidate Master*). Nykyiset kriteerit suurmestarin arvon saavuttamiselle perustuvat vuoden 1970 määräyksiin, joita on sittemmin muokattu. Vaatimuksiin kuuluu mm. 2500 pisteen vähimmäisvahvuusluku myöntöhetkellä sekä riittävä määrä ehdot täyttäviä turnaustuloksia.

Kaikkia arvonimiä myönnetään sekä miehille että naisille. FIDE myöntää myös suurmestarin arvonimiä tehtäväshakin laatijoille ja ratkaisijoille. Kansainvälinen kirjeshakkiliitto (*International Correspondence Chess Grandmaster, ICCGM*) myöntää kansainvälisen kirjeshakin suurmestarin arvonimiä.

Suurmestarin titteli on kärsinyt inflaatiosta 1970-luvulta alkaen. Vuonna 1972 suurmestareita oli vain 88, joista 33 edusti Neuvostoliittoa*lähde?*. Heinäkuussa 2021 FIDEn suurmestarilistalla oli jo 1 694 miestä ja 38 naista. Lisäksi erillisen naisten suurmestarin arvon haltijoita oli 319.

Tämä johtuu siitä, että ELO-järjestelmä on inflatiivinen luonnostaan. On tutkittu, että suurmestarin tittelin arvo olisi laskenut yhteensä 100 pisteen verran vuosien 1985 ja 2000 välissä. Nigel Short on kritisoinut nykyistä suurmestarijärjestelmää. Hänen mukaansa on järjetöntä antaa suurmestarin titteli jollekin, jolla ei ole todellisia mahdollisuuksia haastaa maailman kärkipelaajia.

Suurmestarin arvonimen tultua yleisemmäksi joitain huippupelaajia on kutsuttu epävirallisesti supersuurmestareiksi.

Lähteet
-------

* Elo, Arpad (1978), *The Rating of Chessplayers, Past and Present*, Arco, ISBN 0-668-04721-6

### Viitteet

1. ↑  history - How many grandmasters have been stripped of their titles? *Chess Stack Exchange*. Viitattu 15.11.2021.
2. ↑  FIDE Advanced player search: GrandMaster+male FIDE. Viitattu 13.7.2021.
3. ↑  FIDE Advanced player search: GrandMaster+female FIDE. Viitattu 13.7.2021.
4. ↑  FIDE Advanced player search: WGrandMaster FIDE. Viitattu 13.7.2021.
5. ↑  Rod Edwards: FIDE Chess Rating Inflation  30. huhtikuuta 2006. Shaw.  (englanniksi)
6. ↑  Praful Zaveri: Nigel Short wins Commonwealth Championship  10. joulukuuta 2006. ChessBase.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suurmestari (shakki)** Wikimedia Commonsissa
**Live At Massey Hall** on vuonna 2007 julkaistu Neil Youngin livealbumi. Albumi on äänitetty 19. tammikuuta 1971 Toronton Massey Hallissa *Journey Through the Past* -kiertueen aikana. Young esiintyy konsertissa yksin ja soittaa akustisesti kitaraa ja pianoa. Albumi on toinen julkaisu Youngin "Archives Performance" -sarjasta.

Useat konsertin kappaleista olivat tuntemattomia yleisölle, vaikka kappalevalikoima olikin samanlainen kuin muissa konserteissa kiertueen aikana. 18 kappaleesta, jotka Young esitti tässä konsertissa ainoastaan 8 oli julkaistu aiemmin levyillä. Näihin kuuluvat kappaleet, jotka Young oli levyttänyt Buffalo Springfieldin ja Crosby, Stills, Nash & Youngin kanssa tai julkaissut jollakin kolmesta sooloalbumistaan, jotka olivat ilmestyneet siihen mennessä.

Viisi konsertin kappaleista julkaistiin seuraavana vuonna ilmestyneellä albumilla *Harvest*, vaikkakin kappaleessa "A Man Needs a Maid" on huomattavia eroja sanoituksessa. "Bad Fog of Loneliness" on julkaistu ensimmäistä kertaa tällä albumilla. Neljä kappaleista julkaistiin myöhemmillä 1970-luvun albumeilla. "Love in Mind" ja "Journey Through the Past" ilmestyivät livealbumilla *Time Fades Away* vuonna 1973, jota ei ole julkaistu toistaiseksi CD-muodossa. "See the Sky About to Rain" ilmestyi erilaisella sovituksella vuonna 1974 albumilla *On the Beach*. "Dance Dance Dance" ilmestyi ensimmäisen kerran Crazy Horsen vuonna 1971 ilmestyneellä debyyttialbumilla ja uudella sanoituksella ja nimellä "Love Is a Rose" kokoelma-albumilla *Decade* vuonna 1977. Kappaleesta teki myöhemmin oman versionsa Linda Ronstadt.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet Neil Youngin.

1. On the Way Home – 3.42
2. Tell Me Why – 2.29
3. Old Man – 4.57
4. Journey Through the Past – 4.15
5. Helpless – 4.16
6. Love In Mind – 2.47
7. A Man Needs a Maid / Heart of Gold Suite – 6.39
8. Cowgirl in the Sand – 3.45
9. Don't Let It Bring You Down – 2.46
10. There's a World – 3.33
11. Bad Fog of Loneliness – 3.27
12. The Needle and the Damage Done – 3.55
13. Ohio – 3.40
14. See the Sky About to Rain – 4.05
15. Down by the River – 4.08
16. Dance Dance Dance – 5.48
17. I Am a Child – 3.19

Kokoonpano
----------

* Neil Young – laulu, kitara, piano

Arvostelut
----------

* Allmusic: 4.5/5 tähteä
* Pitchfork: 8.0/10.0

Lähteet
-------

1. ↑  Allmusic review (englanniksi)
2. ↑  Pitchfork Media: Album review (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Live at Massey Hall 1971 discogs.com -sivustolla
**Gabriel Petrović** (s. 25. toukokuuta 1984 Solna, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Petrovićillä on myös Bosnia ja Hertsegovinan kansalaisuus.

Petrović aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa suurseurassa AIK:ssa vuonna 2002. Hän esiintyi yhteensä seitsemässä ottelussa ennen siirtymistään toiseen solnalaisseuraan, silloiseen FC Café Operaan, vuonna 2004. Petrović pelasi seurassa vain vuoden, ja palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin AIK:hon. Tällä kertaa hän pelasi yhteensä 14 ottelussa, mutta myös visiitti AIK:hon jäi vain vuoden mittaiseksi.

Kaudeksi 2006 Petrović suuntasi Suomeen ja Veikkausliigassa pelanneeseen IFK Mariehamniin. Hän pelasi kaudella yhteensä 23 ottelussa, mutta palasi seuraavaksi vuodeksi Ruotsiin ja entiseen seuraansa Café Operaan, jonka nimi oli tosin vaihtunut FC Väsby Unitediksi. Tällä kertaa Petrović oli seurassa kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2009 Allsvenskaniin nousseen IF Brommapojkarnan riveihin. Hän vietti seurassa yhteensä seitsemän kautta, kunnes joulukuussa 2015 edessä oli jälleen paluu yhteen entisistä seuroista. IFK Mariehamn julkisti tehneensä kaksivuotisen sopimuksen Petrovićin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gabriel Petrović Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Äntligen återvänder han! *Ifkfotboll.ax*.  2.12.2015.  Arkistoitu 5.1.2016. Viitattu 2.3.2016.  (ruotsiksi)

IFK Mariehamn – Veikkausliiga
1 Nordqvist |
2 Henrique |
3 Buwalda |
5 Svensson |
6 Kone |
7 Sjöroos |
8 Abubakari |
9 Hambo |
10 Tendeng |
16 A. Mäenpää |
17 Mastokangas |
18 Olawale |
19 Karlström |
20 Tamminen |
21 N. Mäenpää |
23 Sumusalo |
24 Sundman |
25 Baliso |
26 Mattsson |
27 Wiklöf |
28 Nissinen |
30 Sillanpää |
44 Okoye |
77 Igboananike |
88 Forsman |
Valmentaja Syberyjski
**Selim Gabriel Linsén** (22. heinäkuuta 1838 Helsinki – 5. huhtikuuta 1914 Porvoo) oli suomalainen viulisti, säveltäjä, kuoronjohtaja, urkuri ja musiikinopettaja.

Henkilöhistoria
---------------

Linsénin isä oli professori ja kansallisuusaatteen kannattaja Johan Gabriel Linsén ja äiti Wilhelmina Petronella Hoeckert. Hänen sisarensa Johanna Matilda Linsén oli ensimmäinen suomalainen sokeainopettaja. Linsénin puoliso vuodesta 1872 oli valokuvaaja Maria Natalia Borelius (1844–1919). Heille syntyi kolme lasta. Linsén kävi muutamia vuosia yläalkeiskoulua, mutta siirtyi sitten opiskelemaan viulunsoittoa. Vuonna 1856 hän sai valtion avustuksen jatkaakseen opintojaan Leipzigin konservatoriossa. Sieltä palattuaan hän toimi vuodesta 1860 vuoteen 1865 soittajana F. von Schantzin teatteriorkesterissa, samoin kuin musiikinopettajana sekä käsityöläiskuoron *Handverksföringens Sångföringen* ja naiskuoron *Vårförening* johtajana. Hän muutti Porvooseen 1865, jossa hän toimi lyseon musiikinopettaja aina vuoteen 1907 saakka, samoin kuin Porvoon suomalaisen kirkon urkurina vuodesta 1888 alkaen. 

Vuonna 1954 Jack Witikka ohjasi Linsénistä elämäkertaelokuvan *Mä oksalla ylimmällä*, jossa säveltäjää tulkitsi Martti Katajisto.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

Linsén kirjoitti noin 80 kuoro- ja yksinlaulua romanttis-lyyriseen tyyliin. Tunnetuin sävellyksistä on vuonna 1864 Sakari Topeliuksen tekstiin tehty *Kesäpäivä Kangasalla*. Hänen muita sävellyksiään ovat muun muassa *Wanderers Nachtlied* (1869) mieskuorolle sekä naiskuoroille tehdyt *Våren och Sylvia kommer tillbaka (Kevät ja Sylvia palaavat), Vackra siska, Var det en dröm* ja *Vallgossen*.

Lähteet
-------

* Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  s. 471–472.
* Mäkelä-Alitalo, Anneli: / Linsén, Gabriel (1838–1914). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. 1 2  Fougstedt, Nils-Eric: *Gabriel Linsén*, s. 147–151. Teoksessa: Ranta, Sulho (toim.), *Suomen säveltäjiä*. Porvoo: WSOY, 1945.
2. ↑  Pekka Linnainen: Suomalaiset sävelet Viron laulujuhlilla *Estofennia*.  4.12.2020. Viitattu 11.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bloody Kisses** on Type O Negativen kolmas albumi ja ensimmäinen yhtyeen läpimurtolevy. Levyllä yhtyeen raaka ja vihainen soundi on hieman laantunut ja esimerkkejä siitä on tempon hidastuminen, melodiset ja tunteelliset kappaleet korvaten vihaiset ja aggressiiviset, Punkhenkiset mätöt. Albumi, tosin sisältää vielä muutaman kappaleen, joka muistuttaa yhtyeen vanhaa tuotantoa kuten "Kill All the White People" ja "We Hate Everyone". Molemmat kappaleet ovat vastalauseita bändin natsi -ja rasistikohulle. Albumi saattaa kuulostaa radioystävällisemmältä, mutta vaikka musiikki on "rauhoittunut" edeltäjiinsä nähden, on se myös avannut itseensä aivan uusia ulottuvuuksia raskaudessa ja melankoliassa. Tämä muovasi Type O Negativelle tyypilliset elementtinsä, jotka usein leikittelivät tuskallisen hitailla ja äärimmäisen raskailla Doom Metal-kappaleilla. (Esim Suspended in Dusk ja Bloody Kisses) Bloody Kissesillä pyrittiin siis yhdistämään ilmeisen radioystävällistä goottimetallia ja painostavan raskasointista Doom Metallia. Albumilla on kuivaa ja satiirista huumoria sanoituksissa ja kappale "Black No.1" on sekä parodia, että kunnianosoitus Goottistereotypioille. Peter Steele on maininnut pitävänsä Bloody Kissesiä ensimmäisenä "täysiverisenä" Type O-albumina.

Kappaleet
---------

1. Machine Screw – 0.40 (Intro)
2. Christian Woman – 8.58
3. Black No.1 (Little Miss Scare-All) – 11.15
4. Fay Wray Come Out and Play – 1.04 (Välisoitto)
5. Kill All the White People – 3.23
6. Summer Breeze – 4.47 (Seals and Crofts -cover, säv. Jim Seals, Dash Crofts)
7. Set Me on Fire – 3.29
8. Dark Side of the Womb – 0.26 (Välisoitto)
9. We Hate Everyone – 6.50
10. Bloody Kisses (A Death in the Family) – 10.52
11. 3.0.I.F. – 2.06 (Välisoitto)
12. Too Late: Frozen – 7.49
13. Blood & Fire – 5.30
14. Can't Lose You – 6.05
15. Suspended in Dusk – 8.40 (Vain digipackilla)

Kokoonpano
----------

* Peter Steele – laulu, basso
* Kenny Hickey – kitarat, laulu
* Josh Silver – kosketinsoitin, syntetisaattori ja efektit, laulu
* Sal Abruscato – rummut & lyömäsoittimet, laulu

Aiheesta muualla
----------------

* Bloody Kisses Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Bloody Kisses* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
***Polaskia*** on meksikolainen kaktuskasvisuku, joka on saanut nimensä yhdysvaltalaisen kaktusharrastajan, Charles Polaskin mukaan.

Tuntomerkit
-----------

*Polaskia*-kaktukset ovat puumaisia, 4–5 metriä korkeita, runsashaaraisia ja tiheän latvuksen muodostavia lajeja. Varret ovat kirkkaan vihreitä ja haarautuvat toistuvasti. Niissä on 7–12 uurretta, joiden reunat ovat aaltoilevia. Areolit eli kääpiöversot ovat kilpimäisiä ja sijaitsevat lähekkäin uurteiden reunoilla. Keskipiikit voivat puuttua, säteittäispiikkejä on kolmesta kahdeksaan, ja ne ovat harmahtavia tai mustahkoja. Kukat ovat pieniä, avoinna yötä päivää, ruukkumaisia tai kellomaisia ja valkoisia, kermanvalkeita tai kellertävänvihreitä. Hedelmä on pallomainen, punainen, mehukas ja syötävä. Siemenet ovat pieniä, päärynän tai munan muotoisia ja mustia.

Levinneisyys
------------

Suvun kaksi lajia, *Polaskia chende* ja *Polaskia chichipe*, kasvaa Etelä-Meksikossa Oaxacan ja Pueblan osavaltioiden alueella.

Lähteet
-------

* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. Timber Press; Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9.

### Viitteet

1. 1 2 3  Anderson 2001: 588.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q140389
* Wikispecies: Polaskia
* BioLib: 336043
* EoL: 5194918
* GBIF: 7283912
* GRIN: 16039
* iNaturalist: 272659
* IPNI: 290889-2
* IRMNG: 1364221
* ITIS: 907016
* NCBI: 213182
* Open Tree of Life: 905
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:290889-2
* Tropicos: 40013376
* WFO: wfo-4000030629

 |

 |
**Oikeudenhoito** tarkoittaa toimintaa, jolla valtio järjestää ja hoitaa lakien soveltamisen käytäntöön. Siihen kuuluu tuomiovallan käyttö sekä oikeushallinnosta ja vapaaehtoisesta oikeudenhoidosta eli hakemuslainkäytöstä huolehtiminen. Tuomiovallan käyttö jaetaan yksityis-, rikos- ja julkisoikeudenhoitoon. Toinen jakotapa on jako riitaisaan (lat. *jurisdictio contentiosa*) ja vapaaehtoiseen (*jurisdictio voluntaria*) oikeudenhoitoon.

Oikeudenhoitoon kuuluu kaikki oikeusasteet sekä sotaoikeuden ja erityistuomioistuimet käsittävän oikeuslaitoksen hallinto ja toiminta, syyttäjä-, ulosotto- ja oikeusapuviranomaisten toiminta, rikoksentorjuntaohjelmat, riita-asioiden sovittelu, Euroopan unionia koskeva oikeudellinen neuvonta, vaalien ja kansanäänestysten järjestäminen sekä vaaliluetteloiden ja puoluerekisterin pitäminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001, WSOY 1981–1987
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 6, palsta 608, hakusana oikeudenhoito.
3. ↑  Tilastokeskuksen toimialaluokitus
**Katipunan** (tagalogiksi **Kataastaasan Kagalang-galang Na Katipunan ng mga Anak ng Bayan**, "Kansan poikien korkein ja arvostetuin seura") oli filippiiniläisten nationalistien vuonna 1892 perustama kansallismielinen salaseura, jonka tavoitteena oli vapauttaa Filippiinit Espanjan siirtomaavallasta.

Kesällä 1892 kansallismielinen kirjailija José Rizal oli perustanut La Liga Filipina -nimisen järjestön, jonka tavoitteena oli koota filippiiniläiset yhteen vaatimaan poliittisia uudistuksia. Kun Rizal pidätettiin ja karkotettiin lähes välittömästi La Liga Filipinan perustamisen jälkeen, joukko järjestön jäseniä perusti salaa radikaalimman Katipunanin, jonka tarkoituksena oli järjestää aseellinen kapina. Keskeisin Katipunanin perustajajäsenistä oli Andrés Bonifacio. Katipunanin toiminta jäljitteli vapaamuurareita. Sen jäsenten oli vannottava uskollisuudenvala ja esiinnyttävä seuran kokouksissa naamiot kasvoillaan. Bonifacio ja Emilio Jacinto ehtivät julkaista maaliskuussa 1896 yhden numeron verran Katipunanin lehteä *Kalyaania* ("Vapaus"). Lehden julkaisemisen myötä seuran jäsenmäärän on sanottu kasvaneen hetkessä tuhannesta 20 000:een.

Katipunan aloitti kesällä 1896 kapinan, joka tunnetaan Filippiinien vallankumouksena. Aseiden hankkiminen Japanista oli osoittautunut vaikeaksi, koska varakkaat filippiiniläiset eivät olleet halukkaita lahjoittamaan varojaan siihen tarkoitukseen. Kapina jouduttiin lisäksi aloittamaan ennenaikaisesti, koska Marino Gil -niminen augustiinolaismunkki kavalsi suunnitelmat espanjalaisille. Kapina johti aluksi epäonnistumiseen, jonka seurauksena muun muassa Rizal teloitettiin. Kapina kuitenkin muuttui menestyksekkääksi, kun Katipunaniin kuulunut Emilio Aguinaldo tuli kapinallisjoukkojen komentajaksi. Katipunan lakkasi toimimasta salaseurana, kun kapinan johtajat muodostivat vuonna 1897 uuden vallankumoushallinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Katipunan (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 24.1.2015.
2. 1 2  Marja-Leena Heikkilä-Horn & Jukka O. Miettinen: *Kaakkois-Aasia: historia ja kulttuurit*, s. 418–419. Otava, Helsinki 2000.
**Katinkarinoja** on pienen rannikkovesistön muodostava oja tai joki Vehmaan kunnan alueella Varsinais-Suomessa.

Katinkarinoja laskee Saaristomereen Isosalmen Himoistenperän lahteen, johon laskee myös toinen virtavesi, Katinkarinojan länsi- ja pohjoispuolella sijaitseva Marjavuorenoja. Länsipuolella on Puttanjoen valuma-alue ja eteläpuolella nimeämätön välialue. Katinkarinojan valuma-alueella on kolme järveä: Myllyjärvi (25 ha), Niinijärvi (10 ha) ja Kirkkojärvi (5 ha).

Katinkarinojan valuma-alue on 9,81 km² ja se muodostaa Suomen ympäristöhallinnon vesistöalueluokituksessa Katinkarinojan vesistöalueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue ja tunnukseltaan 82.058.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valuma-aluejako-tietoaineisto (valuma-aluejaon julkaisija Suomen ympäristökeskus) *paikkatietoikkuna.fi*.  valuma-aluejaon tietojen päivitys 11.5.2010. Maanmittauslaitos. Viitattu 29.1.2014.
2. ↑  Katinkarinojan valuma-alue (82.058) (Viranomaistiedot) *jarviwiki.fi*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.1.2014.
3. ↑  Ekholm, Matti: *Suomen vesistöalueet*. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja – Sarja A 126. Helsinki: Vesi ja Ympäristöhallitus, 1993. ISBN 951-47-6860-4.
**Murat IV** (27. heinäkuuta 1612 – 9. helmikuuta 1640) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1623 kuolemaansa asti. Hän oli yksi aikansa voimakkaimmista hallitsijoista.

Murat IV syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed I:n ja Kösem Sultanin pojaksi. Hän oli epätavallisen suuri ja voimakas mies. Hän harrasti jousiammuntaa ja painia. Hänen sanotaan olleen niin vahva, että hän kykeni painissa päihittämään vastustajansa pelkästään yhdellä kädellä. Hän myös käytti taistelussa aseinaan raskasta nuijaa sekä suurta miekkaa, jotka molemmat painoivat kertomusten mukaan vähintään 50 kilogrammaa. Murat IV:stä tuli sulttaani 14-vuotiaana, kun hänen mielisairas setänsä, sulttaani Mustafa I, syöstiin vallasta ja otettiin vangiksi. Valtakautensa alkuvuosina Murat IV oli pelkkä nukkehallitsija, ja todellinen valta oli hänen äidillään. Samaan aikaan Osmanien valtakunta alkoi rappioitua: persialaiset valloittivat suuria alueita, Anatoliassa syntyi kapinoita ja janitsaarit hyökkäsivät sulttaanin palatsiin.

Murat IV päätti ratkaista valtakuntansa ongelmat ja otti vallan käsiinsä. Hän halusi välttää isoveljensä Osman II:n kokeman kohtalon, ja niinpä hän teloitutti maansa vaikutusvaltaisimmat poliitikot että sotilasjohtajat, mukaan lukien useimmat veljistään, suurvisiirin sekä satoja upseereja. Hän myös teloitutti noin 20 000 anatolialaista kapinallista. Hartaana muslimina hän kielsi tupakoinnin ja alkoholin nautiskelun, vaikka hänen itse huhuttiin olevan alkoholisti. Hän myös määräsi, ettei kukaan saanut liikkua valtakunnan kaupungeissa öisin. Sulttaani yritti saattaa maahan järjestyksen varkaiden ja ryöstäjien joukkosurmaamisilla, hän saattoi itsekin vaellella kaupungin kaduilla surmaamassa pahantekijöitä.

Sotilaallisesti Murat IV:n suurin saavutus oli sotaretki Persiaa vastaan. Sotaretken aikana osmanit valloittivat muiden muassa Azerbaidžanin ja suuria alueita Mesopotamiasta. Hän myös onnistui palauttamaan valtakuntansa uudelle kukoistuskaudelle. Hieman ennen kuolemaansa Murat IV solmi rauhan safavidien kanssa.

Murat IV kuoli vain 27-vuotiaana maksakirroosiin vuonna 1640. Kuolinvuoteellaan hän määräsi veljensä Ibrahimin teloitettavaksi, sillä hän ei halunnut itselleen seuraajia. Määräystä ei kuitenkaan ikinä toteutettu, ja Ibrahimista tuli uusi sulttaani.

Lähteet
-------

* Stoneman, Richard: *Matkaopas historiaan: Turkki*. Gloucestershire: Puijo, 1993. ISBN 951-579-033-6.

### Viitteet

1. 1 2 3  Stoneman, s. 152


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mustafa I** | **Osmanien sulttaani** | Seuraaja:**Ibrahim I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Satakunnansilta** on Tampereella sijaitseva vanha silta, joka ylittää Tammerkosken Hämeensillan pohjoispuolella. Silta on osa Satakunnankatua ja se on sekä ajoneuvoliikenteen että jalankulkijoiden käytössä.

Satakunnansillan suunnitteli insinööri Karl Snellman. Se rakennettiin vuosina 1897–1900 ja otettiin käyttöön 9. lokakuuta 1900. Silta on 6-aukkoinen kiviholvisilta, jonka jännemitat ovat 17 metriä. Sillan leveys on 11,75 metriä ja sen kokonaispituus on 112,6 metriä.

Historia
--------

### Pikkusilta

Ennen Satakunnansillan valmistumista paikalla sijaitsi vuonna 1858 rakennettu Pikkusilta. Se oli kapea, pelkästään kävelyyn tarkoitettu puinen silta. Silta rakennettiin helpottamaan tehtaiden työntekijöiden kulkemista. Se oli kaksiosainen ja kulki Konsulinsaaren kautta. Läntinen osa sillasta alkoi samalta paikalta kuin nykyinen Satakunnansilta ja se laski jyrkkänä Konsulinsaareen. Itäinen osa kulki matalalla lähellä veden pintaa ja sen päätepiste oli lähellä pellavatehdasta. Se oli niin lähellä vettä, että keväisin Tammerkosken tulviessa sillan yli ei päässyt kuivin jaloin. Se oli aikanaan toinen Tammerkosken ylittävä silta. Tuolloin Hämeensillan paikalla ollutta siltaa kutsuttiin Isoksisillaksi.

### Satakunnan sillan rakentaminen

Vuosien 1870-1900 välillä Tampereen kaupungin pinta-ala kolminkertaistui ja väkiluku kasvoi viisinkertaiseksi. Samalla myös liikennemäärä kasvoi niin paljon, että uuden ajosillan rakentaminen tuli ajankohtaiseksi. Valmistuessaan vuonna 1900 silta peitti alleen suuren osan Konsulinsaaren pinta-alasta. Samalla kulku saareen estyi ja saaressa ollut ravintolatoiminta loppui.

Sillan kunnostustyöt
--------------------

Vuonna 2013 sillan kaiteet kunnostettiin alkuperäisen mallin mukaan, ja vuonna 2014 sillan lamput vaihdettiin alkuperäisen mallin mukaisiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kellomäki, Pertti: Satakunnansilta *A Glimpse to the History of Tampere*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 31.12.2008. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rundgren, Essi: Kahvila väistyi Satakunnansillan tieltä, eikä palaa.  *Aamulehti, Moro*, 29.9.2016, s. 10-11.
3. ↑  Huura, Jorma: Suomen siltojen historia  5.12.2011. Tampereen suomalainen klubi.  Arkistoitu 26.10.2016. Viitattu 25.10.2016.
4. ↑  Tammerkosken takomo[vanhentunut linkki]
5. ↑  Vasara, Päivi: Satakunnansillasta tuli älyttömän komea  25.9.2014. Aamulehti, Moro. Viitattu 25.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Satakunnansilta** Wikimedia Commonsissa

* Panoraamakuvia Satakunnansillalta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Tuovi Hirvisuo** (3. huhtikuuta 1908 Helsinki – 4. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli yksi Viipurin Kaupunginteatterin 1930-luvun suosittuja nimitähtiä.

Ura
---

Hirvisuon vanhemmat olivat liikkeenjohtaja Vihtori Riku Hirvisuo ja Hilja Johanna Mäkinen. Kaupunginjohtaja Tapio Hirvisuo oli hänen veljensä. Hän opiskeli Suomen Näyttämöopistossa vuosina 1928–1930. Hirvisuo työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa 1930–1932 ja Viipurin Kaupunginteatterissa 1932–1938. Toisen maailmansodan aikana hän vieraili Lahden Teatterissa ja Viipurin Kaupunginteatterissa.

Hirvisuon näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Anu karjalaisnäytelmässä *Anu ja Mikko* ja myyjätär Irja Agapetuksen komediassa *Syntipukki*. Naispäärooli hänellä oli muun muassa näytelmissä *Olen 26-vuotias*, *Luvattomia tunteja* ja *Rose-Marie*.

Muuta
-----

Tuovi Hirvisuo avioitui Pentti Olavi Honkasen kanssa 1937.

Lähteet
-------

* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.

### Viitteet

1. 1 2  Rovio, Hertta: Näyttelijä Tuovi Hirvisuo-Honkanen *Helsingin Sanomat*.  22.7.1997. Sanoma Oy. Viitattu 4.12.2018.
2. 1 2 3  Teatterin maailma 1950, s. 161

Aiheesta muualla
----------------

* Tuovi Hirvisalo Ilona-tietokannassa
* Tunteita & eleganssia
* Länsiväylä: Elämänmakuisia Viipuri-kuvia kulttuurikeskuksessa (Arkistoitu – Internet Archive)