recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lehden kansisivu vuodelta 1906.
**Finsk Musikrevy** oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt ruotsinkielinen musiikkilehti.

"Nuorten muusikkojen julkaiseman" *Finsk Musikrevyn* tavoitteena oli edistää kotimaista musiikinviljelyä, tehdä tunnetuksi suomalaisten säveltäjien teoksia, herättää kiinnostusta kansanmusiikkia kohtaan sekä julkaista arvosteluja ja uutisia. Sen toimittajina työskentelivät aluksi Axel von Kothen ja hänen jälkeensä Edvard Fazer vuonna 1905 sekä vuodesta 1906 Otto Andersson. Komeasti painettu lehti ilmestyi kahdesti kuukaudessa runsaan kahden vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 39. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.
2. 1 2  Tuusvuori, Jarkko S.: *Kulttuurilehti 1771–2007*, s. 156–157. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Finsk Musikrevy* digitoituna kansalliskirjastossa
Finns folkhögskola
**Finns folkhögskola** on entinen ruotsinkielinen kansanopisto. Se sijaitsee Espoossa Espoonkartanon kaupunginosassa. Finns oli vuosina 2008–2011 osa Axxellin koulua. Viimeisinä aikoina Finnsissä koulutettiin nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajia.

Historia
--------

Finns folkhögskola perustettiin 1891 nimellä Mellersta Nylands folkhögskola. Espoon kartanon omistaja kapteeni Arthur Myrberg lahjoitti sen käyttöön Finnsinmäen. Koulun nimeksi tuli vuonna 1950 Finns folkhögskola. Koulun osti 1973 Svenska folkskolans vänner, ja oppilasmäärä kasvoi, kun siellä alettiin järjestää lyhyitä kursseja. 1990-luvulla tilanne vaikeutui uudestaan, ja Finns liitettiin Solvallan urheiluopistoon. Vuonna 1995 Solvalla/Finns yhdistettiin Yrkeshögskolan Sydväst, ja Finnsin oppilasmäärä oli noin 200. Suurin osa koulutuslinjoista siirrettiin vuonna 2000 pois Finnsistä. Vuonna 2008 Finnsistä tuli osa vasta perustettua Axxellin koulua, ja sen jälkeen Svenska folkskolans vänner myi koulun 2011 suomenkieliselle ammattioppilaitokselle Omnialle.

Lähteet
-------

1. ↑  Hufvudstadsbladet 13.6.2010, s. 10
Pelastusarmeijan toimipiste Brooklynin Finntownissa vuonna 1942.
**Finntownit** olivat amerikansuomalaisten asuttamia kortteleita Yhdysvaltain kaupungeissa ja suurissa kylissä. Niitä oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan kymmeniä. Finntowneissa oli suomalaisten ylläpitämiä palveluita, vähintään osuuskauppa, kirkko ja haali. Suurimmissa finntowneissa oli myös esimerkiksi suomalaisia saunoja, ravintoloita, hotelleja, räätäleitä, suutareita, partureita ja levykauppoja.

Suurimpia amerikansuomalaisten keskittymiä, joita finntowneiksikin kutsuttiin, oli esimerkiksi New Yorkin Brooklynissa (Brooklynin Finntown) ja Harlemissa, Michiganin Hancockissa, Minnesotan Duluthissa ja monessa muussa kaupungissa, Montanan Buttessa, Oregonin Astoriassa, Chicagossa, Kalifornian Berkeleyssa sekä Ohion Ashtabulassa ja Clevelandissa.

Finntownit kukoistivat 1950-luvulle asti, minkä jälkeen ne alkoivat kadota.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pitkänen, Silja & Sutinen, Ville-Juhani: *Amerikansuomalaisten tarina*, s. 69–80. Tammi, 2014. ISBN 978-951-31-7568-9.
**Finsbury Parkin päälleajotapaus** tapahtui 19. kesäkuuta 2017, kun 48-vuotias Darren Osborne ajoi pakettiautolla useita jalankulkijoita päin Lontoon Finsbury Parkissa Seven Sisters Roadilla, lähellä Finsbury Parkin vuonna 1988 avattua suurta moskeijaa. Finsbury Park on Lontoon algerialaisyhteisön keskus, Pikku-Alger. Kymmenen ihmistä on loukkaantunut ja yksi kuollut tapaturmassa. Britannian pääministeri Theresa May kertoo, että tapahtumaa tutkitaan mahdollisena terrori-iskuna. Tekopaikan lähellä oleva moskeija tunnettiin 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa islamisti-kytköksistään, kuten Zacarias Moussaouista, joka on ainut vuoden 2001 syyskuun 11. päivän iskuista tuomittu henkilö sekä radikaaleista imaameistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  "Finsbury Park attack: man 'brainwashed by anti-Muslim propaganda' convicted", *The Guardian*, 1 .2.2018. Luettu 1 2.2018.
2. ↑  Dearden, Lizzie. "Finsbury Park trial as it happened: Messages sent by Tommy Robinson to terror suspect Darren Osborne revealed in court", *The Independent*, 23 .1.2018. Luettu 6 .4.2018.
3. 1 2 3  Lontoossa auto on ajanut väkijoukkoon – yksi on kuollut ja kymmenen loukkaantunut *Yle Uutiset*. Viitattu 19.6.2017.
4. 1 2 3  Lontoon yliajo: Tällainen on Finsbury Parkin kiistelty moskeija *Yle Uutiset*. Viitattu 19.6.2017.
5. 1 2  One dead as 'van hits mosque worshippers' *Sky News*. Viitattu 19.6.2017. (englanniksi)
**Søren Peter Petersen** (6. joulukuuta 1894 Kolding – 1945 Belgia) oli tanskalainen nyrkkeilijä. Hän saavutti raskaassasarjassa hopeaa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 ja Pariisin kesäolympialaisissa 1924.

Nyrkkeilyura amatöörinä
-----------------------

Amatöörinä Søren Petersen nyrkkeili uransa alussa Aalborgilaisessa nyrkkeilyseurassa. Hän voitti Jyllannin mestaruuden viisi kertaa vuosina 1919-1923ja Tanskan mestaruuden kahdesti vuosina 1920 ja 1921. Søren Petersen edusti Tanskaa raskaassa sarjassa vuoden 1920 olympialaisissa Antwerpenissä. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti brittiläisen ja sen jälkeen välierissä amerikkalaisen. Loppuottelussa hän hävisi brittiläiselle Ron Rawsonille, joka tyrmäsi Petersenin toisessa erässä. Søren Petersen kilpaili myös vuoden 1924 olympialaisissa Pariisissa, joissa hän pääsi jälleen loppuotteluun voitettuaan italialaisen, brittiläisen ja hollantilaisen vastustajan. Loppuottelussa hän kohtasi norjalaisen Otto von Poratin, jolle hän oli hävinnyt tyrmäyksellä ennen olympialaisia. Petersen hävisi loppuottelun pistein ja joutui näin tyytymään jälleen olympiahopeaan.

Ammattilaisena
--------------

Heti vuoden 1924 olympialaisten jälkeen Søren Petersen siirtyi ammattilaiseksi. Ensimmäinen ammattilaisottelu oli 31. lokakuuta 1924. Yleensä hän otteli Ruotsissa tai muissa Euroopan maissa. Tanskassa Petersen nyrkkeili vain kolme ottelua urallaan. Huhtikuussa 1926 hän nyrkkeili raskaan sarjan Skandinavian mestaruudesta Ruotsin Harry Perssonia vastaan, mutta Persson tyrmäsi hänet 6. erässä. Seuraavassa ottelussa Perssonista tuli raskaan sarjan Euroopan mestari. Søren Petersen pääsi EM-otteluun 30. marraskuuta 1929 vastustajanaan hallitseva mestari Belgian Pierre Charles. Charles tyrmäsi Petersenin kuitenkin 4. erässä.

Epäonnistuneen EM-yrityksen jälkeen Petersen voitti Saksassa Hans Schönrathin vuonna 1931. Sen jälkeen Petersen hävisi kolme ottelua vuosina 1931 ja 1932. Vastustajina olivat Norjan ​​Otto von Porat, Kanadan Larry Gains ja Saksan Walter Neusel. Näiden tappioiden ja yhden voiton jälkeen Søren Petersen päätti uransa ​​37-vuotiaana. Kaksi vuotta myöhemmin hän kuitenkin yritti paluuta, mutta kahden tappion jälkeen hän päätti uransa lopullisesti.

Viitteet
--------

1. ↑  Søren Petersen *Olympedia*. Viitattu 24.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Danish National Championships *strefa.pl*. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Søren Petersen sports-reference.com.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 29.11.2022 (englanniksi).
4. 1 2  Søren Petersen *BoxRec*. Viitattu 29.11.2022. (englanniksi)
**Søren Gade** (s. 27. tammikuuta 1963) on tanskalainen poliitikko, joka on toiminut europarlamentaarikkona vuodesta 2019 lähtien. Hän oli maansa puolustusministerinä vuosina 2004–2010.

Gade valittiin edustajaksi kansankäräjille 20. marraskuuta 2001. Hän on vaikuttanut siellä kolme kautta, kunnes lopetti 5. kesäkuuta 2019 siirtyessään europarlamenttiin. Vuonna 2004 hänet valittiin maansa puolustusministeriksi. Hän erosi kuusi vuotta myöhemmin johtuen kirjasta, jonka julkaisemisen Tanskan puolustusvoimat yritti epäonnistuneesti estää. Afganistanissa suoritettua sotilasoperaatiota käsitellyt kirja sisälsi puolustusvoimien mukaan arkaluontoista tietoa, jota ei tulisi paljastaa julkisuuteen. Lopulta Politiken-lehti julkaisi kirjan vuonna 2009 Gaden vastustuksesta huolimatta.

Puolustusministerikautensa jälkeen häntä kuulusteltiin oikeudessa vuonna 2012, koska talvella 2004 vangitut irakilaiset väittivät tanskalaisten sotilaiden luovuttaneen heidät Irakin viranomaisille kidutettaviksi. Oikeus päätti vuonna 2018 maksaa korvauksia 18 irakilaissiviilille ja vapauttaa tanskalaiset sotilaat syytteestä, koska he eivät oikeuden mukaan voineet tietää kidutuksesta, mikä heidän luovuttamiaan henkilöitä kohtasi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Søren Gade (V) *Folketinget*. Viitattu 10.1.2020.
2. ↑  Danish prime minister shuffles cabinet after defense minister's resignation *dw.com*.  23.2.2010. Viitattu 10.1.2020.
3. ↑  Tanskalaislehti julkaisi kiistellyn sotakirjan *Iltalehti*.  16.9.2009. Viitattu 10.1.2020.
4. ↑  Former defence minister to be questioned in torture trial *cphpost.dk*.  2.1.2012. Viitattu 10.1.2020.
5. ↑  Court orders Denmark to compensate 18 Iraqis over torture *Al-Jazeera*.  15.6.2018. Viitattu 10.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Søren Gade** Wikimedia Commonsissa

* Søren Gade europarlamentin sivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Victor Gurney Logan Van Someren** (1886 Melbourne, Australia – 24. heinäkuuta 1976) oli Keniassa työskennellyt eläintieteilijä.

Tohtori Van Someren syntyi Australiassa, kävi yksityiskoulua ja opiskeli eläintiedettä George Watson's Collegessa Edinburghin yliopistossa Skotlannissa. Hän oli myös hammaslääkäri.

Van Someren muutti Keniaan 1912 ja asui Nairobissa. Hän oli Itä-Afrikan ja Ugandan luonnonhistoriallisen seuran kunniasihteeri (East Africa and Uganda Natural History Society).

Van Somerenin puoliso oli Elizabeth Cunningham.

Van Someren julkaisi muun muassa teokset *Bird Life in Uganda* ja *Notes on Birds of Uganda and East Africa*. Hän nimesi useita lintulajeja, kuten rusko-otsakertun (*Eremomela turneri*).

Lähteet
-------

* Zoonomen

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Victor III** (n. 1026 – 16. syyskuuta 1087) oli paavina 24. huhtikuuta 1086 – 9. toukokuuta 1087. Hänen oikea nimensä oli **Dauferus** ja hänen isänsä oli Beneventon prinssi Landolfo V. 30-vuotiaana Dauferus meni Monte Cassinon luostariin ja muutti nimensä **Desideriukseksi**. Hänestä tuli pian luostarin apotti ja vuonna 1059 Nikolaus II nosti hänet kardinaaliksi.

Desiderius teki monia tärkeitä palveluita paavi Pyhä Gregorius VII:lle, joka kuolinvuoteellaan nimesi Etelä-Italian kardinaaleille Desideriuksen varteenotettavimmaksi seuraajakseen. Hänet valittiin 24. huhtikuuta 1086, mutta oli aidosti vastahakoinen hänelle osoitettua kunniaa kohtaan. Pitkälle venyneen paaviksi vihkimisen jälkeen, joka tapahtui vasta 9. toukokuuta 1087, hän vetäytyi välittömästi Monte Cassinoon. Toscanan kreivitär Matilda houkutteli hänet takaisin Roomaan, mutta oleskelu siellä jäi lyhytaikaiseksi vastapaavi Klemens III ja hänen voimakkaiden kannattajiensa takia. Elokuussa hän piti Beneventossa kirkolliskokouksen, jossa Klemens III julistettiin pannaan, maallikoiden investituura kiellettiin ja sota Afrikassa olevia saraseeneja vastaan julistettiin. Kirkolliskokouksen aikana Victor sairastui ja vetäytyi Monte Cassinoon, jossa hän kuoli syyskuun 16. päivä.

Lähteet
-------

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005. ISBN 951-746-719-2.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: 320.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Victor III** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Gregorius VII** | **Paavi** | Seuraaja:**Urbanus II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Besleneit** ovat Venäjällä Pohjois-Kaukasiassa asuva, kabardin kielen beslenein murretta tai adygen kieltä puhuva adygeryhmä.

1800-luvulle saakka besleneit asuivat Kubanin sivujokien Laban ja Urupin seudulla nykyisessä Krasnodarin aluepiirissä. Idässä he rajoittuivat kabardeihin, etelässä ja lännessä muihin adygeheimoihin ja pohjoisessa nogaihin. Pääelinkeino oli maanviljely.

Suurin osa kansasta tuhoutui tai muutti Turkin alueelle Kaukasian sodan aikana. Vuonna 1835 besleneitä laskettiin olevan noin 25 000 henkeä, mutta vuonna 1858 enää 5 100. Nykyään he asuvat Karatšai-Tšerkessiassa Beslenein ja Vakožilen kylissä sekä kahdessa kylässä Krasnodarin aluepiirin Uspenskojen piirissä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa osa besleneistä on luettu adygeiksi ja osa tšerkesseiksi.

Katso myös
----------

* Adyget
* Adygen kieli
* Kabardin kieli
* Tšerkessit

Lähteet
-------

1. 1 2  Istoritšeskije svedenija o beslenejevtsah *adygaunion.com*. Viitattu 7.7.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  *Tšto nužno znat o narodah Rossii: Spravotšnik dlja gosudarstvennyh služaštših*, s. 189. Moskva: Skriptori, Russki mir, 1999. ISBN (mahdollisesti virheellinen) 5-85810-029-9.
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.1. Natsionalnyi sostav naselenija. *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 6.2.2009. Viitattu 7.7.2009. (venäjäksi)
**Choisy-le-Roi** (vFr-Paris--Choisy-le-Roi.ogg kuuntele**(ohje)**) on Ranskan kunta Pariisin eteläisellä esikaupunkialueella. Noin 41 500 asukkaan kaupunki kuuluu Val-de-Marnen departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella ja sijaitsee noin 11 kilometriä Pariisin keskustasta etelälounaaseen. 

Choisy-le-Roin naapurikunnat ovat pohjoisesta myötäpäivään luetellen Vitry-sur-Seine, Alfortville, Créteil, Valenton, Villeneuve-Saint-Georges, Orly ja Thiais.

Choisy-le-Roihin kulkevat RER-junat C (asema *Choisy-le-Roi*) ja D (asema *Créteil-Pompadour*).

Choisyn nimi tulee ilmeisesti latinan sanasta Sosiacum, "Sosiuksen maatila". 700- ja 800-luvuilla seudusta käytettiin nimiä Cauciacum tai Causiacum. Vuonna 1739 Ludvig XV valitsi (ransk. *choisir*) alueen metsästystarpeisiinsa, ja siitä lähtien kunnan nimenä on ollut Choisy-le-Roi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Choisy-le-Roi & en:Choisy-le-Roi
Cholutecan sijainti maan kartalla
Cholutecan maaseutua
**Choluteca** on Hondurasin kahdeksastatoista departementista eteläisin. Se sijaitsee Tyynen valtameren Fonsecanlahden rannalla ja rajoittuu idässä Nicaraguaan. Departementin pinta-ala on 4 211 km2 ja asukasluku noin 395 000 (2004). Alue jakautuu 16 kuntaan ja pääkaupungin nimi on myös Choluteca, joka on vielä samannimisen joen rannalla. Departementti on perustettu vuonna 1825 ja siitä on erotettu El Salvadoriin rajoittuva länsiosa Vallen departementiksi vuonna 1893. 

Paikannimen Cholutecan arvellaan tulevan siitä, että sinne on aikoinaan muuttanut cholotega eli choroteca-kansaa tolteekkien imperiumista. Espanjalaiset valloittajat saapuivat alueelle jo 1500-luvun alkupuolella ja liittivät sen Guatemalan provinssiin. Alueella on metsänsuojeluohjelma, ja mahdollisuuksia ekoturismille pidetään suotuisina. Panamericana-valtatie kulkee Cholutecan kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Departemento de Choluteca *angelfire.com*. Viitattu 22.8.2016.
2. ↑  Choluteca *Honduras Tour Guide*.  Arkistoitu 22.10.2016. Viitattu 22.8.2016.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hondurasin departementit |
| --- |
|  |
| 
* Atlántida
* Choluteca
* Colón
* Comayagua
* Copán
* Cortés
* El Paraíso
* Francisco Morazán
* Gracias a Dios
* Intibucá
* Islas de la Bahía
* La Paz
* Lempira
* Ocotepeque
* Olancho
* Santa Bárbara
* Valle
* Yoro

 |

 |
**Chola-dynastia** (tamiliksi சோழர் குலம், 'ʧoːɻə) oli tamilidynastia, joka hallitsi etenkin Etelä-Intiaa 1200-luvulle saakka. Valtakunta sai alkunsa Kaveri-joen hedelmällisestä laaksosta. Karikala Chola oli tunnetuin varhaisen Chola-dynastian kuninkaista, kun taas valtakunnan keskiajalta tunnetuimmat hallitsijat olivat Rajaraja Chola I, Rajendra Chola ja Kulothunga Chola I.

Chola oli vaikutusvaltaisimmillaan 900–1100-luvuilla. Rajaraja Chola I:n (Rajaraja Suuren) ja hänen poikansa Rajendra Cholan hallinnassa dynastiasta tuli sotilaallinen, taloudellinen ja kulttuurinen suurvalta Aasiassa. Cholan alueet ulottuivat Malediiveilta etelässä Andhra Pradeshin Godavari-joelle saakka pohjoisessa. Rajaraja Chola valloitti Intian niemimaan eteläosan, osan Sri Lankaa ja miehitti Malediivit. Rajendra Chola taas lähetti Pohjois-Intiaan voitokkaan retkikunnan, joka eteni Gangesille saakka ja voitti Palan valtakunnan hallitsijan Mahipalan. Hän hyökkäsi lisäksi menestyksekkäästi Srivijayan kuningaskuntaa vastaan Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Cholan valta heikkeni 1100-luvulla Pandyan ja Hoysalan valtakuntien nousun myötä, ja valtakunta hajosi lopullisesti 1200-luvun lopulla.

Cholat jättivät jälkeensä pysyvän perinnön. Dynastian into rakentaa temppeleitä ja edistää tamilinkielistä kirjallisuutta johti useiden tamiliarkkitehtuurin ja -kirjallisuuden merkkiteosten syntyyn. Chola-kuninkaat olivat innokkaita rakentajia ja suunnittelivat temppelinsä paitsi palvontamenoja varten myös taloudellisen toiminnan keskuksiksi. He saivat aikaan keskitetyn valtiomuodon ja perustivat alueelleen järjestyneen, byrokraattisen hallinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  The Kingdom of Srivijaya *www.ancientworlds.net*. Viitattu 28.9.2010. (englanniksi)
Europa Nostra -palkinto**Europa Nostra** (latinaa, *Meidän Eurooppamme*) on kulttuuriperintöä vaaliva eurooppalainen järjestö. Järjestö toimii yhteistyössä Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja Unescon kanssa. Järjestöön kuuluu kulttuuriperintöä vaalivia yhdistyksiä. Sillä on noin 400 eurooppalaista jäsenjärjestöä ja yhteisöjäsentä. Myös yksityishenkilöt hyväksytään jäseneksi. 

Suomesta Europa Nostralla on henkilö- ja yhteisöjäseniä, joista merkittävimmät ovat Suomen Kotiseutuliitto ja Suomen arkkitehtiliitto SAFA, Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö, Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura, Pohjoismaisen konservaattoriliiton Suomen osasto ry ja Ritarihuone. Europa Nostran valtuustossa on yksi suomalainen edustaja, arkkitehti Tapani Mustonen.

Suomeen perustettiin maaliskuussa 2011 Europa Nostran suomalainen paikallisyhdistys Europa Nostra Finland. Yhdistys jatkaa Europa Nostra in Finland (EN-F) -yhteistyöverkoston työtä. Europa Nostra Finlandin toimisto on Suomen Kotiseutuliitossa. 

Yhdistyksen tarkoituksena on toimia Europa Nostra -järjestöön kuuluvien suomalaisten jäsenten yhdyssiteenä sekä toteuttaa Europa Nostran pyrkimyksiä Suomessa ylläpitämällä ja herättämällä tietoisuutta kulttuuriperinnöstä, edistämällä pääsyä tutustumaan siihen ja parantamalla kulttuuriperinnön käyttömahdollisuuksia.

Europa Nostra myöntää vuosittain palkintoja kulttuuriperintöä vaalivista hankkeista. Vuonna 2012 palkintoja myönnettiin eri sarjoissa kaikkiaan 28 hankkeelle. Palkinnon sai Suomesta joensuulaisen Tuupovaara-Seuran restaurointi- ja koulutushanke. Seuran palkkaamat pitkäaikaistyöttömät restauroivat 32 kulttuurihistoriallisesti arvokasta rakennusta. Lisäksi suoritettiin 8 ammattitutkintoa. Erityismaininnan sai suomalaisten opiskelijoiden konservointihanke Italiassa, konservointikohde oli Alvar Aallon suunnittelema paviljonki Venetsiassa. Turkulainen arkkitehti Benito Casagrande sai erityismaininnan elämäntyöstään, joka kohdistui muun muassa Turun historiallisen keskustan pelastamiseen.

Pääpalkinto (*Grand Prix*) tuli Suomeen viimeksi vuonna 2009, jolloin sen sai Kesälahden kirkon vanhan tapulin ansiokas restaurointityö.

Suomesta on palkittu lisäksi Tapiolan uimahallin peruskorjaus (2008), Helsingin yliopiston Porthanian peruskorjaus (2007) ja Kierikkikeskus (2002).

Lähteet
-------

* Suomen Kotiseutuliitto > Europa Nostra in Finland

### Viitteet

1. ↑  Tuupovaara-Seuralle EU:n ja Europa Nostran kulttuuriperintöpalkinto  20.3.2012. Suomen Kotiseutuliitto.  Arkistoitu 28.3.2013. Viitattu 21.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Europa Nostra
Glukosinolaatin perusrakenne. Sivuketju R vaihtelee eri yhdisteillä
**Glukosinolaatit** ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät typpeä ja rikkiä. Kasvit tuottavat niitä glukoosista ja eräistä aminohapoista. Niitä on melkein kaikissa Brassicales-lahkon kasveissa (kuten Brassicaceae, Capparidaceae ja Caricaceae), mutta myös rypälepuiden (*Drypetes*) suvun (heimo Putranjivaceae) kasveissa.

Koska glukosinolaatteja sisältävien viljelyskasvien käyttö eläinten pääasiallisena rehuna on osoittautunut haitalliseksi, on risti­kukkaisiin kuuluvista viljelys­kasveista kuten rypsistä jalostettu lajikkeita, joissa on hyvin vähän glukosinolaatteja, esimerkiksi rypsi.

Glukosinolaatteihin kuuluu muun muassa sinigriini, joka aiheuttaa kypsennettyyn kukkakaaliin ja ruusukaaliin kitkeryyttä.

Suuria määriä glukosinolaatteja sisältävät kasvit ovat toisaalta kiinnostavia, sillä niistä saatuja aineita voidaan käyttää luontaisina tuhoeläinten torjujina ja niitä tutkitaan syövän hoidossa. Tunnetuin esimerkki on parsakaalin sulforafaani. Tätä tietoa ei kuitenkaan ole vahvistettu tieteellisesti. Kaalien suvun kasvit sisältävät runsaasti glukosinolaatteja, joita voidaan hydrolysoida myrosinaasi-entsyymin tai suolistoflooran avulla isotiosyanaateiksi, jotka alustavien koeputkitutkimuksien mukaan saattavat aiheuttaa soluja suojaavien entsyymien eritystä. Näiden havaintojen perusteella on aihetta arvioida parsakaalinversovalmisteen suojaavia vaikutuksia kliinisissä kokeissa naisille, joilla on rintasyöpäriski.

Glukosinolaateilla tiedetään olevan suurina annoksina myrkyllisiä vaikutuksia sekä ihmisille että eläimille.

Lähteet
-------

1. ↑  James E. Rodman ym.: Molecules, Morphology, and Dahlgren's Expanded Order Capparales (sivu 289) *Systematic Botany*.  1996.   (englanniksi)
2. ↑  Arne Rousi: *Auringonkukasta viiniköynnökseen, ravintokasvit ihmisen palveluksessa*, s. 153. WSOY, 1997. ISBN 9510212954.
3. ↑  Home – CAB Direct Cababstractsplus.org (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Maatalouden tutkimuskeskuksen julkaisuja. Sarja A 90 : Kasviperäiset biomolekyylit - glukosinolaatit MTT
* CODA-CERVA, Veterinary and Agrochemical Research Centre: Glucosinolates (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Glucosinolate
**Höyrylaivat *Heinävesi I* ja *Heinävesi II* 1910-luvun alussa.** *Heinävesi I* hankittiin osusuuskunnalle 1906 ja *Heinävesi II* 1907, molemmat varkautelaiselta Paul Wahl & Co:n konepajalta. Osuuskunta hankki vielä *Heinävesi III:n* sekä *Heinävesi IV:n*, jotka eivät kuitenkaan olleet yhtä tuottoisia kuin *Heinävesi I* ja *II*.
**Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta** on Heinävedellä 28. lokakuuta 1905 – 29. joulukuuta 1921 toiminut höyrylaivaosuuskunta, joka liikennöi Heinäveden reittiä höyrylaivoilla. Osuuskunta perustettiin 1905, kun heinäveteläiset tahtoivat oman höyrylaivayhtiön valmistuvalle Heinäveden reitille. Pitäjän asukkaat haluttiin saada osuuskunnan asiakkaiksi, joten tarvittiin suuri ja komea laiva. Toiminta päätettiin perustaa osuuskunnaksi. Kannattavuuden turvaamiseksi pyrittiin hankkimaan mahdollisimman paljon osakkaita. Yhden osakkuuden sai 10 markalla. Jäseniä oli 1907 ja muutaman vuoden päästä 570. Siitä määrä alkoi laskea.

Osuuskunnan toiminta loppui S/S Heinävesi II-laivan haaksirikon jälkeen, kun toimintaa haluttiin muuttaa osakeyhtiöksi. 29. joulukuuta 1921 toiminta päätettiin purkaa ja myydä Heinäveden Höyrylaiva Oy:lle 871 255 markalla. Osuuskunnalla oli neljä Heinävesi-laivaa: S/S Heinävesi, S/S Heinävesi II, S/S Heinävesi III ja S/S Heinävesi IV sekä kaksi pientä alusta, "Apu-lotjaa".

Heinävesi

|  |  |
| --- | --- |
| Taajamat | Hasumäki (kirkonkylä) · Karvio · Kerma · Palokki · Sarvikumpu · Varistaipale · Vihtari |
| Kylät | Hevonlahti · Kansala · Karhilantaipale · Koivumäki · Kuittua · Kypäräjärvi · Lajunlahti · Lampu · Lepikkomäki · Malkkila · Niinimäki · Näätänmaa · Papinniemi · Pilppa · Petruma · Polvijärvi · Pyylinsaari · Pölläkkä · Raaminmäki · Rummukkala · Sappu · Sompasaari · Syrjä · Särkelä · Säynämö · Tetrivaara · Timonmäki · Vaaluvirta · Vahvalahti · Viitalahti |
| Nähtävyydet | Valamon luostari · Lintulan luostari · Valamon luostarin pääkirkko · Valamon luostarin talvikirkko · Valamon luostarin vanha kirkko · Lintulan luostarin kirkko · Heinäveden kirkko |
| Liikenne | Heinäveden reitti · Varistaipaleen kanava · Taivallahden kanava · Karvion kanava · Kerman kanava · Vihovuonteen kanava · Pilpan kanava · Koukunpolvi · Heinäveden rautatieasema · Syrjän rautatieasema · Vihtarin rautatieasema |
| Vesistöt | Kermajärvi · Juojärvi · Petrumajärvi· Iso-Vihtari |
| Muuta Heinäveteen liittyvää | Heinäveden historia · Vaakuna · Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta · Heinäveden Höyrylaiva Oy · Kermansavi · Heinäveden lehti |
**Heißer Sommer** on itäsaksalaisen DEFA-studion tuottama iskelmäelokuva vuodelta 1968. 

Yhdentoista Leipzigista kotoisin olevan naisylioppilaan ja kymmenen Karl-Marx-Stadtista kotoisin olevan miesylioppilaan liftausmatkat kohti pohjoista risteävät tuon tuostakin. Kumpainenkin seurue päätyy lopulta pieneen kylään Itämeren rannalle. He tekevät toisilleen viattomia jekkuja ja pian rakkauskin tulee kuvaan.

Elokuvan kuvauspaikkoja olivat Berliini, Leipzig, Greifswald (Wieck) ja Rügen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Chris Doerk  | … |  Stupsi
  |
|  Frank Schöbel  | … |  Kai
  |
|  Regine Albrecht  | … |  Brit
  |

Elokuvan musiikki
-----------------

AMIGA julkaisi vuonna 1968 lp-levyn *Heißer Sommer*.

A-puoli

1. Heißer Sommer
2. Das darf nicht wahr sein
3. Männer, die noch keine sind
4. Wir
5. Tanz am Strand
6. Woher, willst du wissen, wer ich bin?

B-puoli

1. Was erleben
2. Ein Sommerlied
3. Fang doch den Sonnenstrahl - Frank Schöbel ja Gerti Möller
4. Ich fand die eine
5. Es war mal ein Mädchen - Ingo Graf
6. Einmal muß ein Ende sein
7. Finale "Heißer Sommer"

Vokalistit: Chris Doerk / Frank Schöbel
Sanat ja sävellys: Jürgen Degenhardt, Gerd Natschinski
Arrangements: Gerd ja Thomas Natschinski
AMIGA 8 55 009

Näyttämösovitukset
------------------

Vuonna 2005 elokuvaan perustuvaa musikaalia esitettiin näyttämösovituksena Volkstheater Rostockissa. Näyttämöversion kirjoitti Axel Poike yhdessä säveltäjien Gerd Natschinski ja Thomas Natschinski kanssa. Thomas Bürkholz toimi musiikillisena johtajana. 12. heinäkuuta 2009 – 9. elokuuta 2009 Regattastrecke Berlin-Grünau esitti omaa näyttämösovitustaan Wolfgang Bordelin johdolla.
**De Smet** [di 'smɛt] on kaupunki Etelä-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 1 164. De Smet on Kingsburyn piirikunnan keskus. Kaupunki on nimetty 1800-luvulla eläneen jesuiittalähetyssaarnaaja Pierre-Jean DeSmetin mukaan. De Smetissä on syntynyt muun muassa kirjailija Rose Wilder Lane.

Maantiede
---------

Kaupungin pinta-ala on 3,0 km² (1,158 neliömailia). Kaupungin alueella ei ole vesialueita.. Kaupungin postinumero on 57231.

Demografia
----------

Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 1 164 asukasta, 524 taloutta ja 300 perhettä. Asukastiheys on 424 ihmistä/km². Kaupungissa on 582 asuntoa, ja asuntotiheys on 212 asuntoa/km². Asukkaista 98,37 % on valkoihoisia, 0,95 % alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 0,09 % aasialaista syntyperää olevia.

Kaupungin 524 taloudesta 24,8 % on sellaisia, joissa asuu vähintään yksi alle 18-vuotias. 50 % talouksista on avioparien muodostamia lapsettomia talouksia, 3,2 % yksinhuoltajia, sekä 42,7 % talouksia, joiden jäsenet eivät kuulu samaan perheeseen. 39,3 % talouksista on yhden hengen talouksia, ja talouksista 24,2 % on sellaisia, joissa asuu vähintään yksi yli 65-vuotias. Keskimääräinen ruokakunnan koko on 2,09 henkeä ja keskimääräinen perheen koko on 2,80 henkeä.

### Ikäjakauma

* 0—18: 20,8 %
* 18—24: 6,0 %
* 25—44: 21,1 %
* 45—64: 20,8 %
* 65 tai yli: 31,3 %

Kaupungin asukkaiden iän mediaani on 47 vuotta.

Jokaista 100:aa naista kohti kaupungissa on 89 miestä. Jokaista 100:aa yli 18-vuotiasta naista kohti on 87 miestä.

Surveyors' House
Kaupungin talouksien vuotuisten tulojen mediaani on 27 760 dollaria. Miesten tulojen mediaani on 24 722 USD, naisten tulojen ollessa 20 417 dollaria. Tulojen keskiarvo kaikkien asukkaiden kesken jaettuna on 15 372 dollaria. Köyhyysrajan alapuolella elää 11,1 % asukkaista ja 7,3 % perheistä. 7,1 % alle 18-vuotiaista ja 18,3 % yli 65-vuotiaista elää köyhyysrajan alapuolella.

Nähtävyydet
-----------

De Smet on Laura Ingalls Wilderin *Pieni talo preerialla* –kirjoissa esiintyvä *Pieni kaupunki preerialla*. Hänen vanhempansa Charles ja Caroline Ingalls asuivat De Smetissä vuodesta 1879 aina kuolemaansa saakka. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Ingallsien uudisraivaajapalsta sekä rautatien maanmittareiden talo (*Surveyors' House*), jossa perhe asui yhden talven.

Lähteet
-------

1. ↑  Broadcast Pronunciation Guide and South Dakota Pronunciations Associated Press.  Arkistoitu 14.6.2011. Viitattu 1.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
3. ↑  United States Census Bureau 2013

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **De Smet** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Colossus-luokan taistelulaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Colossus** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Colossus-luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Colossus-luokka (taistelulaiva, 1910)*
Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1910 ja otettiin palvelukseen 1911.

Palvelus
--------

Aluksen Skagerrakin taistelussa saamia vaurioita
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä *Colossuksesta* tehtiin 1. taistelulaivaviirikön lippulaiva Suureen laivastoon (engl. *Grand Fleet*). Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun kontra-amiraali Ernest Gauntin lippulaivana kapteenina Dudley Pound. Taistelussa alus oli ainoa brittiläinen taistelulaiva, johon osui vastustajan tykkituli. Kaksi osumaa eivät aiheuttaneet merkittäviä vaurioita ja pahemmat vauriot aiheutti etummaisen savutorven juureen osunut laukaus. Osumien seurauksena kaatui viisi miestä.

Sodan jälkeen alus muutettiin koululaivaksi, kunnes Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena poistettiin 1920 käytöstä ja lopulta 1928 romutettiin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Colossus (1910)**.
* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Coward s. 74
2. ↑  Conway s.26

Aiheesta muualla
----------------

* Maritimequestin kuvagalleria HMS Colossus
* Worldwar1.co.uk

*Colossus*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| HMS *Colossus* –
HMS *Hercules* |
| Edeltäjä: *Neptune*-luokka – Seuraaja: *Orion*-luokka |
**Ari Lemmke** (s. 12. joulukuuta 1963) on suomalainen ohjelmoija, joka vaikutti suurelta osin siihen, että Linux-käyttöjärjestelmä tunnetaan nykyään sillä nimellä. Linus Torvalds käytti aluksi nimeä Linux ainoastaan projektinsa työnimenä. Viralliseksi nimeksi hän suunnitteli nimeä Freax johdoksena sanoista "Free Unix" tai "freaks". Lemmke perusti Linuxille oman hakemiston ylläpitämälleen Funetin FTP-palvelimelle syyskuussa 1991, mutta koska hän ei pitänyt Freax-nimestä, hän loi palvelimelle hakemiston nimeltä Linux.

Samoihin aikoihin Lemmke ohjasi TKK:n harjoitustyön, jossa tehtiin maailman ensimmäinen graafinen WWW-selain, jonka nimeksi tuli Erwise. Se valmistui keväällä 1992. Demossa näytettiin koko silloinen WWW, jossa ei ollut tusinaa enempää sivustoja.

Aiheesta muualla
----------------

* Juttu Linux-Magazin -lehdessä
* Ari Lemmken kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) osoitteessa lemmke.org.
* HS Klik – Suomalaisesta selaimesta oli tulla kultakaivos
* "Erwise" team
* arl CeBIT-messuilla 2013
**Johan Erland Hammarén** (28. joulukuuta 1862 Eura – 20. toukokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja tehtaanjohtaja. Hän rakennutti 1890-luvun lopulla Äänekosken kartonkitehtaan ja toimi tehtaan ensimmäisenä johtajana.

Hammarén pääsi ylioppilaaksi 1880 ja hän valmistui insinööriksi 1885. Hän oli Suomen ensimmäisiä koulutettuja hiomo- ja paperi-insinöörejä ja hankki kokemusta alalta työskentelemällä harjoittelijana tehtaissa Ruotsissa, Venäjällä ja Norjassa. 

Hammarénista tuli Kyröskosken tehtaiden teknillinen johtaja 1887 ja tehtaiden isännöitsijä 1889. Sen jälkeen kun Haapamäki–Jyväskylä-radan rakentaminen aloitettiin, Hammarén alkoi suunnitella kartonkitehtaan perustamista Keiteleen vesistön varrelle. Hän valitsi tehtaan sijoituspaikaksi Äänekosken. Johan Erland Hammarén sekä kauppaneuvos Lars Johan Hammarén ja tämän poika, johtaja Edvin Hammarén, ostivat kartonkitehdasta varten maa- ja vesialueet sekä koskiosuudet vuonna 1895. He perustivat vuonna 1896 *Äänekoski Aktiebolaget*-yhtiön, johon tuli vuonna 1897 osakkaaksi vielä vuorineuvos Gösta Sumelius. Äänekosken tehtaiden rakennustyöt aloitettiin sitten Johan Erland Hammarénin johdolla, ja tehtaat valmistuivat 1898. Hammarén toimi Äänekosken tehtaiden isännöitsijänä ja myös muutti perheineen vuonna 1899 Hämeenkyröstä Äänekoskelle. Hän asui vuosien 1899–1900 tienoilla valmistuneessa sveitsiläistyylisessä hirsitalossa, jossa toimii nykyisin Äänekosken kaupunginmuseo. Äänekosken tehtaiden valmistama kartonki palkittiin jo vuonna 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä. Hammarén toimi tehtaiden isännöitsijänä vuoteen 1906, ja tämän jälkeen hän asettui Äänekoskella omistamalleen Taipaleen tilalle viljelemään maata. Myöhemmin hän muutti Lohjalle ja asui siellä omistamassaan Suurniemen kartanossa.

Hammarén toimi kunnallisissa luottamustehtävissä sekä Hämeenkyrössä että Äänekoskella. Hän oli Äänekoskella kunnanvaltuuston jäsenenä, kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana sekä kuului kunnallisiin lautakuntiin.

Hammarén oli naimisissa 1889–1901 Olga Malmgrenin (1869–1901) kanssa ja vuodesta 1903 Saima Helena Piilosen (s. 1882) kanssa, jonka isä oli maanviljelijä Kalle Piilonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henkilötietoja, Aamulehti, 30.12.1922, nro 302, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Insinööri J. E. Hammarén Äänekosken tehtaiden isä, Äänekosken Pukkimäen asuinalueen sivusto
3. 1 2 3 4  Insinööri J. E. Hammarén, Uusi Suomi, 21.05.1933, nro 134, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Olga Malmgrenin muistolle, Juhan suku-uutiset-blogi 30.6.2010
**Johan Edvard Öhman** (13. lokakuuta 1809 Helsinki – 27. elokuuta 1856 Tukholma) oli suomalainen opettaja, pappi ja toimittaja.

Öhmanin vanhemmat olivat helsinkiläinen kultaseppämestari Johan Öhman (k. 1820) ja Katarina Schogster. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1828 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834 ja maisteriksi 1836. Öhman vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa vuonna 1839.

Öhman oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1835–1836 sekä Porvoon lukiossa apulaisena 1836, vt. historian lehtorina 1836–1839 ja vakinaisena lehtorina vuodesta 1838 alkaen jääden virkavapaalle 1851. Hän oli myös perustamansa Porvoon yksityisen esilukion opettajana ja esimiehenä 1837–1842. Öhman sai rovastin arvon 1849. Öhman perusti vuonna 1842 Porvoon säästöpankin ja toimitti 1838–1845 Borgå Tidningiä. Hän julkaisi muun muassa teoksen *Historik öfver staden Borgå* (1846). Öhman omisti maatilan Porvoon pitäjän Domargårdissa.

Öhman oli naimisissa vuodesta 1837 Albertina Maria von Fieandtin kanssa. Hänen poikansa oli valtiopäivämies Elias Öhman ja hänen veljiään olivat kirjankustantaja Alexander Constantin Öhman ja kirjakauppias, lehdenkustantaja August Mauritz Öhman.

Öhman oli J.L. Runebergin opettajatoveri ja perhetuttava. Öhmanin suvun perimätiedon mukaan Runeberg aloitti pääteoksensa, *Vänrikki Stoolin tarinoiden* kirjoittamisen Öhmanin veljesten kannustuksesta. Yksi runokokoelman ensimmäisistä runoista kertoo Öhmanin vaimon sedästä, sotasankari Otto von Fieandtista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 10, palsta 611
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Edvard Öhman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 18.7.2015.
3. ↑  J. E. Strömborg, K. Allardt: *Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg I - IV*. Svenska litteratursällskapet i Finland, 1927 - 1931.
4. ↑  Wrede, Johan, 1935-: *Se kansa meidän kansa on : Runeberg, vänrikki ja kansakunta*. Jyväskylä: Gummerus, 1988. 20178185. ISBN 9512032783. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Grupo Desportivo Estoril Praia** on portugalilainen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1939. GD Estoril Praia pelaa kaudella 2018–2019 Portugalin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla LigaPro:ssa, jonne se putosi Primeira Ligasta keväällä 2018. Seuran värit ovat sininen ja keltainen. Seuran kotipaikka on Estorilissa, Cascaisin kaupungissa.

Jalkapallojoukkue pelaa kotiottelunsa Estorilin António Coimbra da Mota -stadionilla, jolle mahtuu 5000 katsojaa. Ruotsin joukkue käytti kenttää harjoituksissaan jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2004.

Seuralla on jalkapallon lisäksi toimintaa myös koripallossa.

Estoril Praian paras sija on toinen Portugalin cupissa vuonna 1944.

Lähteet
-------

1. ↑  Managers GD Estoril Praia. Viitattu 14.8.2018. (portugaliksi)
2. 1 2  Estoril Praia, História *estorilpraia.pt*.  Arkistoitu 3.12.2008. Viitattu 5.1.2009. (portugaliksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran viralliset sivut (portugaliksi)
* GDEstorilPraia.blogspot.com - Unofficial Blog
* Virallinen Facebook-sivu - Estoril Praia (portugaliksi)
Ralph Shapey
**Ralph Shapey** (12. maaliskuuta 1921 Philadelphia – 13. kesäkuuta 2002 Chicago) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänelle ominaista oli dramaattinen, räikeästi dissonoiva sävelkieli. Hän sai uransa aikana suurta arvostusta kriitikoilta ja säveltäjäkollegoiltaan kotimaassaan, mutta jäi Euroopassa vähemmälle huomiolle.

Shapey aloitti viulutunnit 7-vuotiaana ja säveltämisen 9-vuotiaana. Muodollisempaan opetukseen hän siirtyi viulunsoitossa vuonna 1937 opettajanaan. Vuosi myöhemmin hän aloitti myös sävellysopinnot Stefan Wolpen johdolle. Samoihin aikoihin Shapey sai kokemusta orkesterin johtamisesta muun muassa vierailemalla Philadelphian orkesterin kapellimestarina. Hän palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain armeijassa ja muutti sodan jälkeen New Yorkiin, jossa toimi vapaana viulistina, säveltäjänä, kapellimestarina ja opettajana. Hänen ensimmäinen suuri orkesteriteoksensa oli Dimitri Mitropouloksen tilaama *Challenge – The Family of Man* (1955).

Shapey vietti vuosina 1956–59 aikaa MacDowell Colonyssa ja sävelsi tänä aikana lisää orkesteriteoksia. Niitä kuitenkin esitettiin vasta säveltäjän muutettua Chicagoon vuonna 1964. Usein Chicagon sinfoniaorkesteria johti näissä esityksissä säveltäjä itse. Hieman myöhemmin Shapey teki sävellyksen *Incantations* sopraanolle ja kymmenelle soittimelle; tätä teosta New York Times -lehden kriitikko kuvasi yhdeksi hienoimmista koskaan kuulemistaan sävellyksistä. Chicagoon muuttamisen jälkeen Shapey perusti Contemporary Chamber Players -kokoonpanon, jota johti 27 vuoden ajan. Hän opetti Chicagon yliopistossa lähes kolme vuosikymmentä, ja hänen työnsä sävellysopettajana johti myös kirjan *A Basic Course in Music Composition* julkaisemiseen.

Shapeyn teokset *Praise* (oratorio bassobaritonille, kaksoiskuorolle ja kamariyhtyeelle, kantaesitetty 1976) ja *The Covenant* (sopraanolle ja 16:lle soittajalle, kantaesitetty säveltäjän vaimon Elsa Charlstonin kanssa 1978) kuvaavat uskonnon kriisiä nykymaailmassa. Jälkimmäinen teos juhlisti Israelin kolmekymmenvuotista taivalta valtiona. Shapey eteni vuonna 1990 finalistiksi Pulitzer-palkinnon saajan valinnassa konsertollaan sellolle, pianolle ja jousiorkesterille. Teos oli kantaesitetty Tanglewoodissa 31. heinäkuuta 1989. Kyse oli tilaustyöstä Chicagon yliopiston ja Chicagon sinfoniaorkesterin yhteisiä satavuotisjuhlia varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Musical Times: In Memoriam: Ralph Shapey
2. ↑  The Pulitzer Prizes: Finalist: Concerto for Cello, Piano and String Orchestra, by Ralph Shapey


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Finnur Ingólfsson** (s. 8. elokuuta 1954) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 1995–1999 Islannin teollisuus- ja kauppaministerinä.

Finnur syntyi Vík í Mýrdalissa. Hän suoritti kauppatieteiden tutkinnon Islannin yliopistossa vuonna 1984. Vuosina 1981–1982 hän toimi Islannin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Vuosina 1982–1986 hän toimi edistyspuolueen nuorisojärjestön puheenjohtajana. Vuosina 1983–1987 hän toimi kalatalousministerin avustajana ja vuosina 1987–1991 terveys- ja sosiaaliturvaministerin avustajana. Vuosina 1986–1994 hän toimi edistyspuolueen rahastonhoitajana. Vuonna 1991 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1994–1995 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 1995–1999 hän toimi teollisuus- ja kauppaministerinä. Vuosina 1998–2001 hän toimi edistyspuolueen varapuheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Finnur Ingólfsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 5.5.2023. Viitattu 5.5.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Bodie** on aavekaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Sierra Nevada -vuoriston itäisillä rinteillä Monon piirikunnassa, noin 80 kilometriä kaakkoon Tahoejärveltä, 2 550 metrin korkeudessa.

Kaupungin perusti William S. Bodey (*alias* Waterman S. Body), ja kaupunki nimettiin hänen mukaansa. Kaupungin perustamisen syynä oli Bodeyn vuonna 1859 tekemä kultalöytö. Vuonna 1877 Standard Oil Company löysi entistäkin rikkaamman kultasuonen, ja Bodie kasvoi 20 hengen kyläpahasesta vilkkaaksi 10 000 asukkaan kaupungiksi. Parhaimmillaan tuossa kultakaupungissa toimi jopa 60 saluunaa. Murhat ja tappelut olivat arkipäivää. Legendan mukaan eräs tyttö, joka sai kuulla joutuvansa muuttamaan Bodieen, kirjoitti päiväkirjaansa "*Goodbye God, I'm going to Bodie*" (*Hyvästi Jumala, minä olen menossa Bodieen*).

Bodie on aavekaupunkien joukossa epätavallinen siinä mielessä, että pieni osa väestöstä jäi kaupunkiin kultaryntäyksen päätyttyä ja kaivoksien sulkeuduttua. Suuri osa Bodien rakennuksista säilyi 1930-luvulle saakka, jolloin ne tuhoutuivat kaupungin keskustassa riehuneessa tulipalossa. Vuonna 1962 Bodiesta tuli osavaltion hallinnoimaa puistoaluetta, ja sitä ylläpidetään "pysäytetyn rappion tilaisena".

Bodie State Historic Park, johon kaupunki kuuluu, on aito kalifornialainen kultaryntäysaavekaupunki. Vierailijat voivat kävellä entisen suurkaupungin autioilla kaduilla.

Nykyisin vain pieni osa kaupungista on jäljellä. Rakennuksien sisustus ja jäljelle jääneet tavarat ovat yhä niillä sijoillaan. Bodie on määritelty kansalliseksi historialliseksi maamerkiksi.

Kuvia
-----

* Ränsistyneen talon eteinen.Ränsistyneen talon eteinen.
* Bodien saluuna.Bodien saluuna.
* Metodistinen kirkko.Metodistinen kirkko.
* Hylätty Chevrolet vuodelta 1937.Hylätty Chevrolet vuodelta 1937.
* Bodien huoltoasema.Bodien huoltoasema.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bodie**.
*
**VII talviolympialaisissa** Cortina d’Ampezzossa vuonna 1956 **alppihiihto** oli neljättä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.

Miehet
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta | Anton Sailer | 194,7 |
| 2 | Japani | Chiharu Igaya | 198,7 |
| 3 | Ruotsi | Stig Sollander | 200,2 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta | Anton Sailer | 3.00,1 |
| 2 | Itävalta | Andreas Molterer | 3.06,3 |
| 3 | Itävalta | Walter Schuster | 3.07,2 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta | Anton Sailer | 2.52,2 |
| 2 | Sveitsi | Raymond Fellay | 2.55,7 |
| 3 | Itävalta | Andreas Molterer | 2.56,2 |

Naiset
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsi | Renée Colliard | 112,3 |
| 2 | Itävalta | Regina Schöpf | 115,4 |
| 3 | Neuvostoliitto | Jevgenija Sidorova | 116,7 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Saksojen yhteinen joukkue | Ossi Reichert | 1.56,5 |
| 2 | Itävalta | Josefa Frandl | 1.57,8 |
| 3 | Itävalta | Dorothea Hochleitner | 1.58,2 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsi | Madeleine Berthod | 1.40,7 |
| 2 | Sveitsi | Frieda Dänzer | 1.45,4 |
| 3 | Kanada | Lucile Wheeler | 1.45,9 |

Lähteet
-------

* *Talviurheilun tähdet*, WSOY 1986, s. 382–384

Alppihiihto olympialaisissa
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 1956 lajit
Alppihiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty
**Finschhafen** on satamakaupunki Papua-Uudessa-Guineassa. Kaupunki sijaitsee Huonin niemimaan kärjessä.

Vuosina 1873–1874 brittiläinen kapteeni John Moresby kartoitti aluetta, johon tuli sittemmin Finschhafenin satama. Finschhafenin kaupunki on kuitenkin nimetty saksalaisen tutkimusmatkailijan Otto Finschin mukaan. Saksa valloitti kaupungin vuonna 1894 ja sen jälkeen kaupunki toimi saksalaisten siirtomaahallinnon pääkaupunkina, kunnes alueella esiintyneiden tarttuvien kuumetautien myötä paikka hylättiin 1800-luvun lopussa. Sittemmin alueella on toiminut luterilainen lähetystyökeskus ennen toista maailmansotaa, jolloin paikka oli japanilaisten lentotukikohtana 1942–1943. Australian joukkojen suorittaman valtauksen myötä kaupungista tuli liittoutuneiden sotilastukikohta. Toisen maailmansodan aikana sotilaiden pystyttämistä rakennuksista monet on sittemmin hylätty ja jätetty oman onnensa nojaan. Nykyisin Finschhafenista rahdataan jonkin verran kahvia ja kopraa Laen kaupunkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finschhafen (Papua New Guinea) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 25.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Finschhafen** Wikimedia Commonsissa