recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eben E. Rexford
**Eben Eugene Rexford** (16. heinäkuuta 1848 Johnsburgh – 18. lokakuuta 1916 Green Bay) oli yhdysvaltalainen runoilija, sanoittaja ja säveltäjä.

Rexford alkoi kirjoittaa runoja jo nuorena ja hänen kirjalliset lahjansa huomattiin nopeasti. *New York Ledger* -lehti julkaisi hänen kirjoituksiaan ensimmäisen kerran hänen ollessaan 14-vuotias. 17-vuotiaana hän alkoi kirjoittaa sanoja hymneihin ja maallisempiin kappaleisiin. Hänen ensimmäinen runokirjansa *Brother and Lover* julkaistiin vuonna 1887.

Sanojen kirjoittamisen lisäksi Rexford sävelsi hymnejä yksin ja yhteistyössä toisten säveltäjien kanssa. Hänen sävellyksiinsä kuuluvat muun muassa "By and By", "How You Will Love Him!" ja "Little Sunbeams". Menestyneimmäksi Rexfordin kappaleeksi muodostui "Silver Threads Among the Gold", johon Hart P. Danks sävelsi musiikin vuonna 1873.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eben E. Rexford *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 5.10.2012. Viitattu 11.5.2012. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Korpinportti** (*Raven’s Gate*) on Anthony Horowitzin kirjoittaman *Viisi vartijaa* -fantasiakirjasarjan ensimmäinen osa, toinen osa on nimeltään Kylmä tähti. *Korpinportti* perustuu Anthony Horowitzin omaan aiempaan teokseen *The Devil’s Doorbell*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjan päähenkilö on 14-vuotias Matthew Freeman. Matt joutuu vaikeuksiin kun hänen "ystävänsä" suostuttelee hänet mukaan varastamaan DVD-levyjä varastorakennuksesta. He jäävät kiinni, ja varastorakennuksen vartija haavoittuu pahasti.

Alaikäisyydestään johtuen hän ei joudu vankilaan, vaan hänet lähetetään kasvattiperheeseen Englannin maaseudun pikkukylään. Pian selviää että vankila olisi ehkä ollutkin paljon parempi paikka kuin tuo pikkukylä, sillä siellä vaikuttaa olevan jotain pahasti pielessä.
Kaikki pakoyritykset epäonnistuvat. Kun sitten eräissä yhteyksissä tulee esiin sana Korpinportti, alkaa Matt kinnostua. Matt aikoo selvittää mitä Korpinportti tarkoittaa ja samalla hän yrittää edelleen päästä karkuun vaaralliseksi muuttuneesta kylästä. Kumpikin tehtävä vaikuttaa lähes mahdottomalta, sillä kehenkään ei voi luottaa.
Matt etsii apua lehden toimituksesta ja tapaa Richard Colen.

Matt lähtee Yorkkiin Richarin kanssa, jossa he puhuvat nexusen jäsenen Susan Ashwoodin kanssa.

Matt ja Rihchard päätyvät museoon, jossa dinosaurukset hyökkäävät heidän kimppuun. Matt siepataan ja Richard jää museoon.

Matt viedään ydinvoimalaan jonne myös Richard on tuotu. Yhdessä he onnistuvat pääsemään pakoon ja estämään vanhojen paluun.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* Vesa Sisättö: Korpinportti[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 12.4.2007.

Anthony Horowitz

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Alex Rider | 

|  |  |
| --- | --- |
| Stormbreaker · Kovisten koulu · Luurankosaari · Pelikuningas · Scorpia · Arkkienkeli · Käärmeenpää |  |

 |
| Viisi vartijaa | Korpinportti · Kylmä tähti · Pimeän käskyläiset |
| Muut teokset | Kohtalon kummipoika · Joka leikistä suuttuu |

|  |
| --- |
|  n • k • m  |
**Homi Jehangir Bhabha** (30. lokakuuta 1909 – 24. tammikuuta 1966) oli intialainen ydinfyysikko ja fysiikan professori Tata Institute of Fundamental Researchissa (TIFR).Puhekielessä "Intian ydinohjelman isänä" tunnettu Bhabha oli myös Trombayn atomienergialaitoksen (AEET) perustajajohtaja, joka on nyt nimetty Bhabhan atomitutkimuskeskukseksi hänen kunniakseen. TIFR ja AEET olivat Intian ydinaseiden kehittämisen kulmakivi, jota Bhabha myös valvoi johtajana. Hän oli useasti ehdolla Fysiikan nobelin palkinnon saajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Atomic Heritage:Homi J. Bhabha
2. ↑  Physics Today: Homi Jehangir Bhabha
3. ↑  NobelPrize: Homi J Bhabha


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Edoardo Amaldi vuonna 1960.
**Edoardo Amaldi** (5. syyskuuta 1908 – 5. joulukuuta 1989) oli italialainen fyysikko. Hän oli mukana perustamassa CERN:iä ja toimi sen pääjohtajajana ennen sen virallista perustamista vuonna 1954. Amaldi ajoi myös CERN:in kaltaisesti organisoidun avaruusjärjestön perustamista Eurooppaan yhdessä ranskalaisen Pierre Augerin kanssa ja vuonna 1964 perustettiinkin ESRO, josta myöhemmin tuli ESA.

ESAn Automated Transfer Vehicle 3 nimettiin Amaldin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  CERN and ESA sign cooperation agreement *home.web.cern.ch*.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Scopus

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Håvard Bøkko** (s. 2. helmikuuta 1987 Hønefoss, Norja) on norjalainen pikaluistelija.

Bøkko saavutti pronssia yleisluistelun junioreiden MM-kilpailuissa Seinäjoella 2005. Seuraavalla kaudella hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden Erfurtissa ja paransi junioreiden maailmanennätystä kahdesti 3 000 metrillä sekä kerran 1 500 ja 5 000 metrillä. 

Bøkko sai ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssin, EM-kilpailuissa 2006. Torinon olympialaisissa hän kuului Norjan joukkueeseen, joka sijoittui joukkuetakaa-ajossa neljänneksi. Vuosina 2008 ja 2009 Bøkko saavutti Sven Kramerin jälkeen hopeaa sekä yleisluistelun EM- että MM-kilpailuissa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 hän sai Kramerin jälkeen hopeaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän saavutti pronssia 1 500 metrillä, oli 5 000 metrillä neljäs ja 10 000 metrillä viides. Myöhemmin samalla kaudella hän sai pronssia yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä. Calgaryssa 2011 hän sai hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa. Inzellin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän voitti 1 500 metrin kilpailun. Budapestissa 2012 hän saavutti neljännen EM-mitalinsa, pronssia. Hän sai samana vuonna Heerenveenissä MM-pronssia 1 500 metrillä.

Vuonna 2013 Bøkko sai Heerenveenin EM-kilpailuissa pronssia ja yleisluistelun MM-kisoissa Hamarissa hopeaa. Hän oli kolmas EM-kilpailuissa myös Hamarissa 2014. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi ja 5 000 metrillä yhdeksänneksi. Hän sai MM-hopeaa joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2016.

Bøkko kuului Norjan joukkueeseen, joka voitti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä MM-hopeaa Inzellissä 2019. Hän saavutti joukkuetakaa-ajon EM-pronssia Heerenveenissä 2020.

Bøkko voitti yhdistetyn 5 000 ja 10 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2007–2008. Seuraavalla kaudella hän oli pitkien matkojen cupissa toinen ja 1 500 metrin cupissa kolmas. Kaudella 2009–2010 hän voitti pitkien matkojen cupin ja oli 1 500 metrillä toinen. Seuraavalla kaudella hän oli niin ikään toinen 1 500 metrillä. Hän voitti 1 500 metrin maailmancupin kaudella 2011–2012 ja sijoittui kolmanneksi kaudella 2012–2013.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 35,75 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| **1 000 m**  | 1.08,42 | Salt Lake City | 13. joulukuuta 2009 |
| **1 500 m** | 1.42,67 | Salt Lake City | 6. maaliskuuta 2009 |
| **3 000 m** | 3.39,02 | Calgary | 7. marraskuuta 2015 |
| **5 000 m** | 6.09,94 | Salt Lake City | 7. maaliskuuta 2009 |
| **10 000 m** | 12.53,89 | Calgary | 13. helmikuuta 2011 |

Lähteet
-------

* Tulokset www.skateresults.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Ennätykset www.sskating.com-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Sportler-Visitenkarte von Håvard Bøkko *speedskatingnews.info*. Viitattu 13.2.2016. (saksaksi)
2. ↑  Essent ISU World Cup Berlin ISU. Viitattu 28.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  Essent ISU WorldCup 2012/2013 World Cup Men 1500m ISU. Viitattu 26.3.2013. (englanniksi)
**Pavel Ignatjevitš Šiško** (ven. Па́вел Игна́тьевич Шишко́, 1893 Grodnon kuvernementin Pružanyn kihlakunnan Šenin kylä – 1941 Taškent) oli venäläinen sosialistivallankumouksellinen.

Valkovenäläiseen talonpoikaisperheeseen syntynyt Šiško kävi kansakoulun, opiskeli maatalouskoulussa ja suoritti kansankoulunopettajan tutkinnon vuonna 1912. Vuodesta 1914 lähtien hän palveli Venäjän laivastossa. Sosialistivallankumouksellisten toimintaan jo aiemmin osallistunut Šiško valittiin vuonna 1917 Helsingin sotilasneuvoston ja puolueen toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi. Hän oli yksi Helsingin vasemmistososialistivallankumouksellisten johtajista ja osallistui *Sotsialist-revoljutsioner* -lehden toimittamiseen.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikkien Suomen aluekomitea julisti 8. marraskuuta 1917 matruusi Šiškon uudeksi Suomen kenraalikuvernööriksi ja metallityömies Jukka Rahjan hänen apulaisekseen. Suomea hallinnut Setälän senaatti kieltäytyi kuitenkaan tunnustamasta Šiškoa kenraalikuvernööriksi. Kansankomissaarien neuvosto peruutti päätöksen ja nimesi 4. joulukuuta itse aluekomitean edustamaan Neuvosto-Venäjää Suomessa.

Vuoden 1918 alussa Šiško toimi Venäjän toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä ja osallistui puna-armeijan järjestämiseen. Heinäkuun kapinan jälkeen hän johti sosialistivallankumouksellisten maanalaista toimintaa. Šiško pidätettiin vuonna 1920 ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen. Paettuaan vankilasta hän matkusti Kiovaan, jossa hänet valittiin kaupunkineuvoston jäseneksi.

Šiško lopetti toimintansa sosialistivallankumouksellisissa vuonna 1922. Hänet armahdettiin ja hyväksyttiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäseneksi. Siviililennoston vartioston tarkastajana työskennellyt Šiško pidätettiin tammikuussa 1938 ja tuomittiin sosialistivallankumouksellisen menneisyytensä ja neuvostovastaisen agitaation takia kolmeksi vuodeksi pakkotyöhön. Hänet vapautettiin vuonna 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2  Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR *lists.memo.ru*. Viitattu 18.1.2017.
2. ↑  Istorija partii sotsialistov-revoljutsionerov *socialist-revolutionist.ru*. Viitattu 18.1.2017.
3. ↑  Tuomo Polvinen: *Venäjän vallankumous ja Suomi 1917–1920 I: helmikuu 1917–toukokuu 1918*, s. 121–122. WSOY, Porvoo–Helsinki 1967.
4. 1 2  *Partija levyh sotsialistov-revoljutsionerov. Dokumenty i materialy. 1917–1925 gg. Tom 1: Ijul 1917 g. – mai 1918 g.*, s. 761. Moskva: Rossijskaja polititšeskaja entsiklopedija, 2000. ISBN 978-5-8243-1474-8.
**Ebenezer Kofi Assifuah-Inkoom** (s. 3. heinäkuuta 1993 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Raiffeisen Super Leaguessa pelaavaa FC Sionia. Molempijalkaisen Assifuahin pelipaikka on hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Assifuah debytoi aikuisten tasolla vuonna 2011 kotimaansa Sekondi Eleven Wisessä. Vuonna 2012 Assifuah siirtyi kotimaansa pääsarjan Liberty Professionalsiin, jonka paidassa hän teki 16 pelaamassaan ottelussa kahdeksan maalia. Kesällä 2013 nuorten MM-kisojen jälkeen Assifuah siirtyi Eurooppaan ja Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Sioniin.

Maajoukkueura
-------------

Assifuah edusti Ghanan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuodet 2012-2013. Vuonna 2013 hän oli mukana Ghanan pronssia saavuttaneessa joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Turkissa. Assifuah teki kisoissa kuusi maalia ollen koko kisojen paras maalintekijä.

Lähteet
-------

* Ebenezer Assifuah Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee kemiallista reaktiota. Hyönteisiä käsittelee artikkeli termiitit.*

Termiittireaktio käynnissä
**Termiittireaktiolla** tarkoitetaan tapahtumaa jossa alumiini oksidoituu (palaa) ja saa hapen tähän reaktioon toiselta jo oksidoituneelta metallilta (yleensä rautaoksidi eli ruoste). Tätä seosta kutsutaan **termiitiksi**. Termiittireaktiossa syntyy korkea lämpötila (~2 500 °C). Termiitti tulee kreikan sanasta thermos, joka tarkoittaa lämpöä tai kuumuutta.

{\mathrm {Fe\_{2}O\_{3}+2\ Al\longrightarrow 2\ Fe+Al\_{2}O\_{3}}}
Termiittireaktiota on lähes mahdotonta sammuttaa. Tämä johtuu siitä että reaktion keskeyttäminen poistamalla lämpö on lähes mahdotonta koska reaktiossa syntyy jatkuvasti niin suuri määrä lisää lämpöä. Tukahduttaminen ei myöskään ole mahdollista koska termiitissä on itsessään happi hapettuneen metallin (yleensä ruoste) mukana.

Reaktion tuottama lämpöenergia riittää katkaisemaan vesimolekyylien sisäiset sidokset, joten palavaan termiittiin lisätty vesi hajoaa vedyksi ja hapeksi, kiihdyttäen reaktiota. Veden lisääminen saattaa myös aiheuttaa seoksen räjähtämisen vetyräjähdyksessä.

Tavallisesti termiitti koostuu alumiinijauheesta ja rautaoksidista, joita sekoitetaan massasuhteessa 3:8 tai tilavuussuhteessa 1:1. Tämän kaltainen termiitti palaa korkeassa lämpötilassa, ja lähes ilman liekkiä. Termiitin sytyttämiseen voi käyttää magnesiumjauhetta. Termiittijauheen päälle asetetun pienen keon magnesiumjauhetta saa syttymään termiittiseosta helpommin. Palava magnesium kykenee sytyttämään termiittiseoksen.

Termiitti räjähtää jos sitä asettaa metallisankoon jääkuution päälle ja sytyttää palamaan. Tätä testattiin Myytinmurtajissa.

Sotilaskäytössä termiittiin lisätään muita aineita vaikutusalueen kasvattamiseksi, esimerkiksi usein käytetty Thermate-TH3 sisältää 68,7 % massaprosenttia termiittiä, 29,0 % bariumnitraattia, 2,0 % rikkiä ja 0,3 % sidosainetta. Bariumnitraatin lisääminen laskee prosessin käynnistymiseen vaadittavaa lämpötilaa, nostaa tuotettavaa lämpötilaa, ja lisäksi tällaisen seoksen palamisessa syntyy liekki.

Termiittiä käytetään etenkin hitsauksessa. Suomessa termiitin käyttö on yleistä varsinkin rautateillä kiskonhitsauksessa. Sen sovellutus, nk. soihtu (engl. *flare*), on lämpöhakeutuvien ohjusten harhauttamiskeino. Termiitti luo palaessaan voimakkaan, tarkasti rajoittuvan kuumuuden.

Termiitti-reaktion katsominen paljaalla silmällä ilman suojavarusteita (esim. hitsausmaski) on vaarallista siitä lähtevien UV-säteiden takia.
*Tamagakin* ympäröimä pyhäkkö.
**Tamagaki** (jap. 玉垣) on japanilainen, šintolaista pyhäkköä, pyhää aluetta tai keisarillista palatsia ympäröivä aita. Tamagakin uskotaan olleen alun perin yksinkertainen risuaita, mutta myöhemmin aitoja on alettu valmistaa erilaisista materiaaleista, kuten puusta, kivestä ja viime vuosina betonista. Materiaalista ja tekniikasta riippuen erityyppisille aidoille voidaan antaa erilaisia kuvailevia nimiä:

* lauta-aita (jap. 板玉垣, *ita tamagaki*), rakennettu kevyesti viimeistellyistä paksuista lankuista
* kuorimaton puuaita (jap. 黒木の玉垣, *kuroki no tamagaki*), rakennettu laudoista tai tukeista, joihin on jätetty kaarna
* neliömäisistä parruista rakennettu aita (jap. 角玉垣, *kaku tamagaki*)
* neliömäinen verkkoaita (georg. 角格子玉垣, *kakugōshi tamagaki*) tai diagonaalinen verkkoaita (jap. 筋違格子玉垣, *sujikaigōshi tamagaki*)
* kirkkaanpunainen aita (jap. 朱玉垣, *shutamagaki*)
* ohuista pystyrimoista tai bambuista rakennettu aita (jap. 竪籤玉垣, *tatehigo tamagaki*)
* läpinäkyvä aita (jap. 透垣, *sukashigaki*)

Muinais- ja keskiajan yksinkertaiset aidat kehittyivät esimodernissa Japanissa monimutkaisemmiksi, kun tolppien väliin lisättiin kattoaiheita, paneleita ja ritilöitä. Esimerkki tällaisesta koristellusta aidasta on Nikkō Tōshō-gūn pääpyhäkön ympärille vuonna 1636 rakennettu *Tōzai sukibei* (jap. 東西透塀).

Jos jotakin aluetta ympäröi useampi aita, sisintä aitaa kutsutaan yleensä nimellä *mizugaki* (jap. 瑞垣). Ise-jingūn sisintä pyhäkköä (jap. 内宮, *naikū*) ympäröi neljä aitaa. Ulkoa sisäänpäin ne ovat: *itagaki* (jap. 板垣), ulompi ja sisempi tamagaki ja mizugaki. Isessä aidat erottavat toisistaan erilaisessa yhteiskunnallisessa tai sosiaalisessa asemassa olevat palvojat. Kaikki vierailijat saavat kulkea uloimman itagaki-aidan sisäpuolella, kun taas perinteisesti vain keisarisuvun jäsenet ovat saaneet mennä toisen aidan eli ulomman tamagaki-aidan sisäpuolelle. Nykyään alueelle saavat kuitenkin astua kaikki vaaleilla valitut virkamiehet. Paikalliset pormestarit ja kunnanvaltuustojen jäsenet palvovat ulomman tamagakin sisäreunalla; prefektuurihallinnon edustajat, Isen pyhäkön virkailijat ja elävät kansallisaarteet seisovat ulomman ja sisemmän tamagakin puolivälissä. Japanin pääministeri, parlamentin molempien huoneiden jäsenet ja muut vanhemmat vaaleilla valitut virkamiehet saavat seistä aivan sisemmän tamagakin portin ulkopuolella. Sisemmän tamagakin sisäpuolelle saavat astua vain keisariperheen jäsenet, ja yleensä ainoastaan keisari ja keisarinna pääsevät sisimmän mizugaki-aidan läpi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nobutaka, Inōe: Tamagaki  2.6.2005. Encyclopedia of Shinto – Kokugakuin University. Viitattu 26. joulukuuta 2009.
2. ↑  Tamagaki JAANUS – Japanese Architecture and Art Net User System. Viitattu 26. joulukuuta 2009.
3. ↑  Poikkeus tehdään kruununprinssin ja -prinsessan kohdalla, sillä he saavat avioituessaan astua mizugakin sisäpuolelle.
4. ↑  Mizugaki JAANUS – Japanese Architecture and Art Net User System. Viitattu 26. joulukuuta 2009.
5. ↑  Coaldrake, William Howard: *Architecture and authority in Japan*, s. 29–31. London, New York: Routledge, 2002. ISBN 0-415-05754-X. Teoksen verkkoversio.
**Iris Oja** (s. 1977 Tallinna) on virolainen laulaja, äänialaltaan mezzosopraano ja kontra-altto.

Oja on laulanut vuodesta 2000 Viron filharmonisessa kamarikuorossa. Hän on ollut mukana esittämässä teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Ludwig van Beethovenilta, Giovanni Battista Pergolesilta, Sergei Rahmaninovilta ja Igor Stravinskylta. Oopperarooleja hänellä on ollut Pjotr Tšaikovskin *Jevgeni Oneginissa* ja Pietro Mascagnin *Cavalleria rusticanassa*. Vuonna 2008 julkaistulla ensimmäisellä soololevyllään Oja tulkitsee laulu Rahmaninovilta ja Dmitri Šostakovitšilta. Hänen säestäjänsä Harmonia Mundin kautta julkaistulla levyllä on Roger Vignoles.

Viron filharmonisen kamarikuoron toiminnan yhteydessä Oja on myös keskittynyt virolaisten nykysäveltäjien, kuten Arvo Pärtin, Veljo Tormiksen ja Toivo Tulevin teoksiin. Monet säveltäjät ovat luoneet varta vasten hänelle omistettuja teoksia. Hän on Resonabilis-kokoonpanon jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iris Oja Dacapo Records


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |



-
**Tamara Csipes** (s. 24. elokuuta 1989 Budapest) on unkarilainen ratameloja, kaksinkertainen olympiavoittaja sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.

Csipes kuului Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Unkarin olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen 500 metrin kajakkinelosessa. Joukkueeseen kuuluivat Csipesin lisäksi Gabriella Szabó, Danuta Kozák ja Krisztina Fazekas-Zur. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 2020 Csipes voitti Unkarin joukkueessa kultaa kajakkinelosen 500 metrillä. 500 metrin kajakkiyksikössä hän saavutti hopeaa. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui 500 metrin kajakkikaksikossa neljänneksi yhdessä Erika Medveczkyn kanssa.

Csipes on saavuttanut kajakkimelonnassa kaikkiaan kahdeksan maailmanmestaruutta sekä yhtä monta Euroopan-mestaruutta. Hänellä on lisäksi yksi MM-hopea sekä viisi EM-hopeaa ja yksi EM-pronssi. Yksilökilpailuissa hän on voittanut MM-kultaa 1 000 metrillä ja 5 000 metrillä Szegedissä 2011 sekä 1 000 metrillä Szegedissä 2019. Euroopan-mestaruuksista vain Brandenburgin 2014 EM-kulta 1 000 metrillä on yksilökilpailusta, muut ovat tulleet kahden tai neljän hengen kajakkiluokista. Euroopan kisoista Csipesillä on yksi kultamitali Minskistä 2019.

Csipes edustaa Budapest Honvédia. Hänen isänsä Ferenc Csipes on ratamelonnan olympiavoittaja ja moninkertainen maailmanmestari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamara Csipes *Olympedia*. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kayak Fours, 500 metres, Women *Olympedia*. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Canoeresults *CanoeResults.eu*. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  Ferenc Csipes *Olympedia*. Viitattu 28.7.2021. (englanniksi)
**Ángel Velasco Marugán** (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään **Lin**; s. 16. toukokuuta 1986 Segovia) on espanjalainen futsalpelaaja. Hän edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 170 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Lin on ala eli laitapelaaja.

Lin on voittanut Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän teki turnauksessa kuudessa pelissä kaksi maalia. EM-kilpailuista Linillä on kultaa vuosilta 2010, 2012 ja 2016 sekä pronssia vuodelta 2014.

Lin on edustanut FC Barcelona Futsalia vuodesta 2010 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa kaksi Espanjan mestaruutta ja kaksi UEFA Futsal Cupia. Vuodet 2005-2010 hän edusti kotikaupunkinsa Caja Segoviaa ja vuodet 2004-2005 Inter Movistaria, jossa hän voitti Espanjan mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lee Won-Hee** (kor. 이원희 (유도 선수), s. 19. heinäkuuta 1981) on eteläkorealainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Lee voitti Jejun universiadeissa 2003 kultaa alle 73 kg:n sarjassa. Pari viikkoa myöhemmin hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden kukistettuaan Osakan kisojen loppuottelussa ranskalaisen Daniel Fernandesin. Myöhemmin samana syksynä hän voitti vielä 73-kiloisten Aasian mestaruuden Jejussa. Loppuottelussa hän voitti Japanin Yusuke Kanamarun. 

Lee voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa alle 73 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Vitali Makarovin. Dohan Aasian kisoissa 2006 hän sai kultaa 73-kiloisissa voitettuaan loppuottelussa japanilaisen Masahiro Takamatsun. Hän kuului samana vuonna lisäksi joukkuekilpailun MM-pronssia Pariisissa saaneeseen Korean tasavallan joukkueeseen. 

Lee on voittanut viisi maailmancupin kilpailua, ollut kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas.

Lähteet
-------

* Profiili JudoInside.com (englanniksi)
**Leego järv** (myös *Leegu järv*) on Virossa Kastren kunnassa Tartumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 86 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kaksi järviallasta, joita yhdistää 140 metriä leveä kapeikko. Pohjoisallasta kutsutaan Peräjärveksi ja toista Edejärveksi. Edejärven eteläosassa on ojan suussa pitkä lahti, jota kutsutaan nimellä *Ojasuu sopp*. Järvi sijaitsee suurella Emajõe–Suursoolla noin 1,5 kilometriä Peipsijärvestä. Järven laskujoki on leveä ja kilometrin pituinen Leegu jõgi, joka yhtyy Kalli jõgeen. Järveen laskevat muun muassa Lobatsoll ja toinen johto-oja Varblasesaarelta. Järven valuma-alueen laajuus on 5,6 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,6 metriä ja suurin syvyys 1,6 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00050 kuutiokilometriä eli 0,5 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä ja se on pääasiassa suomaata. Järven kaakkois- ja koillisrannoilla sijaitsee kaksi maataloa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia. Järven vesi on ruskean värinen ja se luokitellaankin suojärvenä dystrofiseksi järveksi.

Kalakanta
---------

Järvessä on erityisen paljon särkeä, säynettä ja lahnaa, mutta myös muitakin lajeja on: ahven, hauki, kiiski, pasuri, ruutana, kuha, ankerias ja made. Järven harvinaisempia lajeja ovat toutain, rantanuoliainen ja piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (*Misgurnus fossilis*). Talvella järven happipitoisuus laskee alas ja kalakuolemat hävittävät kalakantaa, mutta Peipsijärvestä tulee keväällä täydennystä Kallijokea myöten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leego järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Keskkonnaregister: Leego järv (vee2085500) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
5. ↑  Kalapeedia: Leegu järv (Leego järv, Pühajärv), viitattu 16.3.2017
*Hakusana "Alpenglow" ohjaa tänne. Alpenglow on myös kappale albumilla Endless Forms Most Beautiful.*
Ilta-auringossa punaisena hohtava Aiguille du Chardonnet, Grajisilla Alpeilla, Ranskassa heinäkuussa 2010.
Alppihohto on saanut nimensä Alpeista, joilla sitä nähdään usein.
**Alpenglühen** ("alppihohto") on optinen ilmiö, jossa auringon laskiessa tai jo laskettua länteen on vastakkaisella suunnalla idässä hohtava punainen valo. Vuoristoalueilla tämän aiheuttaa vuorista heijastuva auringonvalo. Katsojaa korkeammalla olevat vuoret voivat vielä vastaanottaa suoraa auringonvaloa, vaikka aurinko olisikin katsojasta nähden jo laskenut.

Vaikka vuoria ei olisikaan lähettyvillä, voi itäinen taivaskin hohtaa samaan tapaan, kun aurinko heijastuu ilman hiukkasista. Hohtavan punaisen nauhan alla näkyy pimeämpi, melko selvärajainen vyöhyke, joka on maan oma varjo. Auringon laskiessa yhä alemmas maan varjo kohoaa, ja peittää lopulta hohtavan vyöhykkeen.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **alppihohto**.
**Pentewere** oli Egyptiä hallinneen faaraon Ramses III:n (noin 1194–1153 eaa.) poika. 

Pentewere oli muinaiseksi egyptiläiseksi hyvin pitkä, 180 cm. Hän oli salaliitossa äitinsä Tejen kanssa isäänsä vastaan. Heitä tukivat melko varmasti työläiset, jotka eivät olleet saaneet palkkaansa faaraolta sekä jotkut hovin jäsenet, sillä jopa hovin jäsenet olivat tyytymättömiä Ramsekseen. Tejellä ei kuitenkaan ollut vaikutusvaltaa hovissa, sillä faaraon ykkösvaimo oli Iset. Myös Isetillä oli poika, tuleva faarao Ramses IV. 

Penteweren ja hänen äitinsä tavoitteena oli, että Pentewere nousisi valtaistuimelle Ramseksen seuraajaksi. Salaliitto ei onnistunut, ja Ramses III eli vielä niin pitkään että ehti rangaista kaikkia salajuoneen osallistuneita. Historiallisten lähteiden mukaan kaikki juoneen osallistuneet korkea-arvoiset – Pentewere mukaan lukien – pakotettiin tekemään itsemurha. Se oli siihen aikaan kunniakkaampi kuolintapa kuin julkinen teloittaminen. Faaraoiden Egyptissä yleisin teloitustapa oli keihästäminen. Itsemurha tehtiin yleensä myrkyllä. Penteweren äidin kuolintapaa ei tiedetä.

Pentewere oli kuollessaan hyvin nuori. Hänellä ei ollut edes puhjennut kaikkia viisaudenhampaita. Penteweren kiireellä palsamoidun ruumiin tutki yhdysvaltalainen egyptologi Bob Brier. Ruumiin puolestaan löysi ranskalainen Gaston Maspero. Ei kuitenkaan ole täysin varmaa, että onko löydetty mies tosiaan Pentewere.

Aiheesta muualla
----------------

* The Mystery of Unknown Man E (englanniksi)
* Tieteen kuvalehti[vanhentunut linkki]
**Giada Russo** (s. 25. toukokuuta 1997 Torino) on italialainen taitoluistelija. Hän kilpaili yksinluistelussa kauteen 2017–2018 saakka ja voitti urallaan muun muassa kaksi aikuisten Italian-mestaruutta. Kaudella 2018–2019 hän kilpaili jäätanssissa.

Ura
---

Ice Club Torinoa seuratasolla edustanut Russo aloitti luisteluharrastuksen kolmevuotiaana. Häntä valmensivat hänen uransa alusta asti Claudia Masoero ja Edoardo De Bernardis.

Juniorisarjassa Russo voitti muun muassa Italian-mestaruuden ja Coupe du Printemps -kilpailun kaudella 2011–2012. Aikuisten sarjassa hän debytoi kaudella 2012–2013 ja saavutti heti Italian-mestaruuspronssia. Vuosien 2015–2018 Italian-mestaruuskilpailuissa hän voitti neljä peräkkäistä mitalia, kultaa vuosina 2015 ja 2016, hopeaa vuonna 2018 ja pronssia vuonna 2017.

Russo edusti Italiaa viisissä arvokisoissa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli 28. vuonna 2015, 14. vuonna 2016 ja 19. vuonna 2018, maailmanmestaruuskilpailuissa 24. vuonna 2015 ja olympialaisissa 27. vuonna 2018. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa hän saavutti koko uransa ennätyspisteet lyhytohjelman ja kokonaispisteiden osalta, vapaaohjelman ennätyspisteet ovat vuoden 2018 EM-kilpailuista.

Muista kilpailuista Russo voitti vuoden 2016 Gardena Spring Trophyn, vuosien 2016 ja 2017 Merano Cupin ja vuoden 2017 Cup of Tyrolin. Kaudella 2018–2019 hän kilpaili yksinluistelun sijaan jäätanssissa. Hän sijoittui tuolloin parinsa, espanjalaisen Jaime García Morcuenden kanssa Italian-mestaruuskilpailujen viidennelle sijalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biography: Giada RUSSO *isuresults.com*. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)
2. 1 2  El español García Morcuende competirá por Italia *Mundo Deportivo*.  23.12.2018. Viitattu 10.4.2022. (espanjaksi)
3. ↑  Giada Russo è argento ai Campionati italiani assoluti *Torinoggi.it*.  17.12.2017. Viitattu 10.4.2022. (italiaksi)
4. 1 2 3  Competition Results: Giada RUSSO *isuresults.com*. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giada Russo** Wikimedia Commonsissa

* Giada Russo Instagramissa
**Giacinto Berloco** (s. 31. elokuuta 1941 Altamura) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Fidenaen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Zimbabween ja apostoliseksi delegaatiksi Mosambikiin 15. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.

Berloco sai 17. heinäkuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Costa Ricaan. 5. toukokuuta 1998 hän sai siirron nuntiukseksi El Salvadoriin ja Belizeen. 24. helmikuuta 2005 hänet nimitettiin nuntiukseksi Venezuelaan. 18. kesäkuuta 2009 hän sai siirtona nimityksen nuntiukseksi Belgiaan; 24. heinäkuuta 2009 hänet nimitettiin tämän lisäksi nuntiukseksi Luxemburgiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Archbishop Giacinto Berloco *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 11.7.2012. (englanniksi)
**Giaches de Wert** (myös *Jaches de Vuert*; 1535 Gent? – 6. toukokuuta 1596 Mantova) oli Italiassa työskennellyt flanderilainen säveltäjä.

Wert lähti Italiaan todennäköisesti lapsena laulajaksi aristokraattisiin piireihin lähellä Napolia. Vuoden 1550 paikkeilla hänen uskotaan muuttaneen Novellaraan, jossa hän pääsi kosketuksiin Gonzaga-suvun hovin kanssa. 1560-luvun alkupuolella Wert työskenteli *maestro di cappellan* asemassa kuvernöörin hovissa Milanossa, ja vuonna 1565 hänet nimitettiin *maestro di cappellaksi* Mantovan herttua Guglielmo Gonzagalle Santa Barbaran kappeliin. Santa Barbaran kappelissa hän työskenteli vuoteen 1592, jolloin kärsi terveysongelmista.

Wert oli tuottelias sekä hengellisten että maallisten teosten säveltäjänä. Suuri osa hänen hengellisestä musiikistaan oli sävelletty vain Santa Barbaran kappelissa käytettäväksi, joten yhtä lukuun ottamatta kaikki hänen seitsemästä messustaan ja hänen yli 125 hymniään julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Wertin eläessä häneltä julkaistiin kuitenkin kolme motettien kokoelmaa. Aikalaisilleen hän tuli tunnetuimmaksi madrigaaleistaan ja sai osakseen suurta arvostusta etenkin Giovanni Pierluigi da Palestrinalta, Thomas Morleylta sekä Claudio Monteverdiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giaches de Wert Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Akusilaos** (m.kreik. Ἀκουσίλαος; 500-luvun eaa. jälkimmäinen puoli) oli antiikin kreikkalainen logografi ja mytografi, eli historiallisten seikkojen ja myyttien kokoaja ja muistiinmerkitsijä. Hän oli Kabaan tai Skabraksen poika ja kotoisin Argoksesta. Jotkut ovat lukeneet Akusilaoksen Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.

*Sudan* mukaan Akusilaos kirjoitti genealogioita eli sukuluetteloita. Häneltä mainitaan genealogioita kolme kirjaa, ja ne olivat enimmäkseen Hesiodoksen teosten käännöksiä proosamuotoon. Akusilaos itse sanoo käyttäneensä lähteinään pronssitauluja, jotka hänen isänsä oli kaivanut maasta pihaltaan. Useimpien muiden logografien tapaan Akusilaos kirjoitti joonialaisella murteella.

Akusilaoksen teoksista on säilynyt vain katkelmia; niitä on koottu muun muassa esisokraatikkojen katkelmien kokoelmaan *Die Fragmente der Vorsokratiker*. Platon on varhaisin kirjailija, joka mainitsee Akusilaoksen. Myöhempinä aikoina Akusilaoksen nimissä kulki teoksia, jotka olivat kuitenkin epäperäisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 18. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Ακουσίλαος *Suda On Line: Byzantine Lexicography*. The Stoa Consortium.  (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
3. ↑  Platon: *Pidot* 178b.

Aiheesta muualla
----------------

* Diels, Hermann & Kranz, Walther (toim.): Akusilaos-katkelmia (DK 9 A) *Die Fragmente der Vorsokratiker*.  2009. ILIESI-Daphnet.
**Hamdallahi** (myös *Hamdallaye*) oli Macinan fulbevaltion pääkaupunki 1800-luvulla nykyisessä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen itäreunalla Sion kunnassa 32 kilometriä Moptista kaakkoon. Paikan ohi kulkee Bamakon ja Sévarén välinen maantie RN6.

Ahmadu Lobbo perusti Hamdallahin johtamansa teokraattisen Diinan muslimivaltion pääkaupungiksi vuosina 1819–1821. Siitä tuli pian yksi länsiafrikkalaisen islamin keskuksista. Umar Tallin johtamat tukulorit valloittivat kaupungin vuonna 1862, minkä jälkeen se toimi jonkin aikaa Macinan maakunnan keskuksena. Myöhemmin tukulorijohtaja Tijani Tall siirsi pääkaupunkinsa Bandiagaraan ja Hamdallahi jäi autioksi.

Kaupungista on säilynyt sitä ympäröinyt 5 600 metriä pitkä savitiilinen muuri sekä Sékou Amadoun palatsin, suuren neuvoston rakennuksen ja koraanikoulujen raunioita. Sékou Amadoun hauta on vuosittainen pyhiinvaelluskohde. Vuonna 2004 paikalle rakennettiin uusi moskeija.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Carte Culturelle de Mali: Esquisse d’un Inventaire du Patrimoine Culturel National*, s. 77. Bamako: Ministère de la Culture du Mali. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.10.2014). (ranskaksi)
2. 1 2 3  La Cité historique de Hamdallahi *dnpcmali.wordpress.com*. Viitattu 8.10.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, 3rd ed.*, s. 122. Lanham: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.
**Hamdi Nagguez** (arab. حمدي النقاز‎, s. 28. lokakuuta 1992 Menzel Kamel) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Nagguez edustaa Egyptin pääsarjassa pelaavaa Zamalekia.

Maajoukkueura
-------------

Nagguez pelasi ensimmäisen maaottelunsa 5. syyskuuta 2015 Afrikanmestaruuskarsintaottelussa Liberiaa vastaan.

Kesäkuussa 2018 Nagguez valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kisoissa avausottelunsa Belgiaa vastaan tultuaan ensimmäisen puoliajan lopulla vaihdosta kentälle. Nagguez oli toisessa ottelussaan avauksessa Panamaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tunisia World Cup squad: Leicester City’s Benalouane in 23-man squad *bbc.co.uk* Viitattu 20.6.2018 (englanniksi)

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ben Mustapha |
2 S. Ben Youssef |
3 Benalouane |
4 Meriah |
5 Haddadi |
6 Bedoui |
7 Khaoui |
8 F. Ben Youssef |
9 Badri |
10 Khazri |
11 Bronn |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Ben Amor |
15 Khalil |
16 Mathlouthi |
17 Skhiri |
18 Srarfi |
19 Khalifa |
20 Chaalali |
21 Nagguez |
22 Hassen |
23 Sliti |
Valmentaja Maâloul
**Hambletonian 10** (myös **Rysdyk's Hambletonian**, 5. toukokuuta 1849 Sugar Loaf, New York – 27. maaliskuuta 1876 Chester, New York) oli yhdysvaltalainen lämminverinen siitosori, josta käytännössä kaikki nykypäivän amerikanravurit polveutuvat. Sen mukaan on nimetty yksi maailman suurimmista ravikilpailuista, vuodesta 1926 lähtien järjestetty Hambletonian Stakes.

Siitosura
---------

Hambletonian 10 syntyi vuonna 1849 New Yorkin osavaltion Orange Countyn piirikunnassa sijainneella maatilalla. Se oli 1780-luvulla Yhdysvaltoihin tuodun kuuluisan englannintäysverisen laukkahevosen Messengerin pojanpojanpoika. Hambletonian 10:n kasvattaja oli Jonas Seeley, joka kuitenkin myi sen jo varsana hoitajalleen William Rysdykille 125 dollarin hinnasta. Hänen mukaansa hevonen tunnetaan myös nimellä Rysdyk's Hambletonian. Ori osallistui ensimmäiseen näyttelyynsä kuuden kuukauden ikäisenä aiheuttaen olemuksellaan ihastusta paikallisissa hevosmiehissä. Siitosuransa Hambletonian 10 aloitti kaksivuotiaana, jolloin Rysdyk astutti sillä neljä tammaa. Yhteensä ori astui vuosien 1851 ja 1875 välillä 1335 tammaa. 

Hambletonian 10 ja sen jälkeläiset osoittautuivat siitoksessa niin suosituiksi, että vuosikymmenten kuluessa muut sukulinjat hävisivät. Kaikkien nykyisten amerikkalaisten ravihevosten ja peitsareiden suku johtaa lopulta Hambletonianiin. Sen neljä merkittävintä jälkeläistä ovat oriit George Wilkes, Dictator, Happy Medium ja Electioneer, jotka ovat periyttäneet valtaosan nykypäivän amerikanravureista. Hevosen kuoleman jälkeen New Yorkin Chesteriin pystytettiin yhteinen muistomerkki Hambletonianille ja sen omistajalle William Rysdykille, joka oli kuollut kuusi vuotta aiemmin.

Kilpailut
---------

Kilparadalla Hambletonian 10 esiintyi ainoastaan kerran, kun se juoksi toista Abdallahin jälkeläistä, Abdallah Chiefiä vastaan vuonna 1852 Long Islandin radalla New Yorkissa. Abdallah Chiefin omistaja piti omaa hevostaan Hambletoniania parempana, mutta se hävisi kuitenkin kaksi samana päivänä ajettua mailin mittaista kilpailua. Hevoset juoksivat ensin toisiaan vastaan ja Hambletonianin voitettua, vaati Abdallah Chiefin omistaja revanssia. Toisella kerralla hevoset kiersivät radan yksinään ja jälleen Hambletonian oli parempi, saaden seitsemän sekuntia nopeamman ajan. Hambletonianin voittoaika oli 2.48,5.

Lähteet
-------

* Hambletonian The Harness Racing Museum & Hall Of Fame

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hambletonian 10** Wikimedia Commonsissa
**Teeline** on englantilaisen James Hillin kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, jota käytetään erityisesti Britanniassa.

James Hill toimi Pitmanin pikakirjoitusjärjestelmän opettajana ja kehitti samalla helpommin opittavaa järjestelmää. Järjestelmän oppikirja *Teeline: a method of fast writing* julkaistiin vuonna 1968.

Teelinessa sanat pikakirjoitetaan pääsääntöisesti niiden kirjoitusasun eikä ääntämisen mukaan. Järjestelmän nopeus perustuu kahteen pääperiaatteeseen: ymmärtämisen kannalta tarpeettomat kirjaimet voidaan jättää pois, ja kirjoitusmerkit ovat yksinkertaisempia kuin tavallisessa kirjoituksessa.

Lähteet
-------

* Butler, Harry: *Teeline Shorthand Made Simple*. Heinemann, 1982. ISBN 0-434-98500-7.

### Viitteet

1. ↑  Butler, s. 1
2. ↑  Daniels, Peter T.: *Shorthand*. Teoksessa Daniels, Peter T.; Bright, William (toim.): *The World's Writing Systems*, s. 814–815. Oxford University Press, 1996. ISBN 0-19-507993-0.
3. ↑  About Teeline *onlineshorthand.com*.  Arkistoitu 28.2.2009. Viitattu 23.5.2009.
4. ↑  National Library of Australia: Catalogue *catalogue.nla.gov.au*. Viitattu 23.5.2009.
5. ↑  Butler, s. v–vi
**Lina Gennari** (22. maaliskuuta 1911 Bologna – 11. lokakuuta 1997 Rooma), oikealta etunimeltään *Carolina*, oli italialainen näyttelijä, tanssija ja laulaja joka joutui lähes sattumalta elokuva-alalle Raffaello Matarazzon valitessaan hänet tuttavapiiristään naispääosaan ensimmäiseen näytelmäelokuvaansa *Treno popolare* (1932).

Gennari oli aloittanut uransa teatterinäyttämöllä 20-vuotiaana subrettina itävaltalaisten Schwarzin veljesten teatteriryhmässä, ja sai pian osan Ralph Benatzkyn suositussa operetissa *Valkoinen hevonen*. Näyteltyään Matarazzon ensimmäisessä elokuvassa, hän jatkoi teatterinäyttämöllä, saavuttaen 1940-luvun alkuvuosina suuren yleisön suosion, päättäen lopulta melko menestyksekkään teatteriuran 1950-luvun puolivälissä.

Hänen elokuvaroolinsa, kaiken kaikkiaan kahdeksan, olivat enimmäkseen suhteellisen pieniä sivuosia. Matarazzon vuonna 1937 ensi-iltansa saanessa seitsemännessä elokuvassa *Sono stato io!* ("Se olin minä!") Gennari näytteli revyytanssija Fiammettan roolissa periaattessa itseään. Fiammettan viettelemistä yrittävää Carlinoa näytteli aikansa suosituimpiin farssi-näyttelijöihin kuulunut Peppino De Filippo. Myös Peppinon sisar Titina ja veli Eduardo olivat mukana samassa elokuvassa, eikä Gennari tässä täysiä katsomoita vetävässä seurassa voinut välttyä tulemasta tunnetuksi kasvoksi koko maassa. Tosin elokuvalehti *Cine-Magazzino* arvostelussaan kuittasi hänen suorituksensa kehumalla hänen kauniita alaraajojaan, kasvonpiirteitä mainitsematta.

Gennaria ei oikeastaan voi pitää varsinaisena elokuvanäyttelijänä, ja onpa jopa arvioitu että hänen ottamisensa mukaan elokuva-alan tietokirjoihin mahdollistaa yksi ainoa suoritus, nimittäin hänen roolitulkintansa Vittorio De Sican elokuvassa *Umberto D. – elämän vanki* (1952), jossa hän tulkitsi vakuuttavasti köyhän eläkeläisen Umberton julmaa ja itsekästä vuokraemäntää Antoniaa.

Lähteet
-------

* Lancia, Enrico & Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano, Volume 2. Le attrici*. Rooma: Gremese, 2003.
* Chiti, Roberto & Lancia, Enrico: *Dizionario del cinema italiano, I film, vol I: Tutti i film italiani dal 1930 al 1944*. Rooma: Gremese, 2005.

### Viitteet

1. 1 2  Lancia, Enrico & Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano, Volume 2. Le attrici*, s. 157–158. .
2. ↑  Chiti, Roberto & Lancia, Enrico: *Dizionario del cinema italiano, I film, vol I: Tutti i film italiani dal 1930 al 1944*, s. 343–344. .


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pollarin kylän työväentalo** Alavudella Pollarin kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Pollarin kylän työväenyhdistys perustettiin 19.5.1916 Justus Korpilammen talossa. Yhdistys oli Alavuden kunnan kuudes työväenyhdistys. Jäseniä liittyi heti yhdistykseen 35 henkilöä.

Rakennus
--------

Jo syksyllä 1917 yhdistys oli ostamassa torppaa työväentalon rakennuspuiksi, mutta vuoden 1918 tapahtumat olivat esteenä rakentamisen aloittamiselle. Pollarinkylän työväentalon vihkiäiset pidettiin vuonna 1923. Se oli Alavuden viimeisin työväentalo. Matti Kattelus luovutti syyskuussa 1926 yhdistykselle lisämaa-alueen, jolle yhdistys sai laajennettua työväentaloaan. Sivuun rakennettiin 10x10 metrin suuruinen sali sekä kuusi metriä pitkä näyttämö. Tyväentalo poltettiin sunnuntai-iltana 20.9.1931. Uusi työväentalo valmistui ja 3.9.1933 uudessa työväentalossa pidettiin ensimmäinen kokous. Talo sähköistettiin vuonna 1952. Yhdistyksen talo ja tontti myytiin Alavuden Urheilijain Itäkunnan osastolle lokakuussa 1962.

Toimintaa
---------

Kansalaissodan jälkeisen politiikan tuoman työväenliikkeen erimielisyyden suunnasta Pollarinkylän sosialidemokraatit olivat yksimielisiä. Työväentalolla järjestettiin iltamia arpajaisineen, ja myös urheiluseura Kipinä toimi Pollarinkylän työväentalon tiloissa. Suomen sotien jälkeen, koska toiminta oli sotian aikaan hiipunut, piti yhdistys ensimmäisen kokouksensa 10.12.1944 työväentalossa. Kotiuttamisjuhlassa, joita sodan jälkeen pidettiin, yhdistys päätti "antaa huoneet ilman vuokraa". Marraskuussa 1952 yhdistys päätti ottaa 100 000 markkaa velkaa talon sähköistämiseen. Työväentalon sähköistäminen aiheutti vaikean velkaantumisen, ja toiminta alkoi hiipua. Vielä vuosina 1955–1956 Pollarin kylässä pidettiin Sos.-dem. Kunnallisjärjestön kesä- ja syysjuhlia. Nykyisin, lähdeteoksen vuodelta 1995 mukaan, Pollarinkylän työväentalossa toimii Osuuskunta Kukkaro, joka myös omistaa talon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi: *Aatteen työtä Alavudella. Sosialidemokraattista toimintaa Alavudella 1904–1995.*. Alavuden Sosialidemokraatit ry, 1996. ISBN 952-90-7602-9.