recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Yrjö Wichmann
**Yrjö Jooseppi Wichmann** (8. syyskuuta 1868 Liminka – 3. toukokuuta 1932 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen ylimääräinen professori vuodesta 1909 ja varsinainen professori vuosina 1920–1932.

Wichmannin vanhemmat olivat kirkkoherra Emil August Wichmann ja Charlotta Wilhelmina Schroderus. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1891 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1897. Suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentiksi Wichmann tuli samana vuonna. Hän toimi suomen kielen opettajana Helsingin kauppaopistossaa 1893–1897 ja Helsingin ruotsalaisessa jatko-opistossa 1897–1901, 1902–1905 sekä 1908–1922. 

Wichmann tutki vuosina 1891–1892 ja 1894 udmurtin kieltä Suomalais-Ugrilaisen Seuran stipendiaattina. Hänen väitöskirjansa (1897) aiheena oli udmurtin ensi tavun vokaalisto komin edustukseen verrattuna. Wichmann tutki myöhemmillä matkoillaan myös komia, maria ja Moldovassa asuvien csángó-unkarilaisten kieltä. Wichmannin csángó-murteen sanakirjan julkaisivat Bálint Csüry ja Artturi Kannisto vuonna 1936.

Suomalais-Ugrilaisen Seuran toinen sihteeri Wichmann oli 1894–1897, ensimmäinen sihteeri 1898–1905, toinen varaesimies 1909–1919 ja ensimmäinen varaesimies 1919–1932. Hän oli myös Unkarin kansatieteellisen seuran ulkomainen jäsen 1908, Moskovan luonnon- ja kansatieteen harrastajien seuran jäsen 1911 ja kunniajäsen 1927, Unkarin kielitieteellisen seuran kunniajäsen 1921 ja Unkarin tiedeakatemian ulkomainen jäsen 1921. Marburgin yliopiston kunniatohtoriksi Wichmann vihittiin 1927.

Wichmannin puoliso vuodesta 1905 oli Julia Maria Herrmann (1881–1974). Asianajaja, juristi ja kauppaoikeuden professori Väinö Vihma (1907–1958) oli heidän poikansa.

Laamanni Aksel Benjamin Wichmann oli Yrjö Wichmannin veli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mikko Korhonen, Seppo Suhonen, Pertti Virtaranta: *Sata vuotta suomen sukua tutkimassa. 100-vuotias Suomalais-Ugrilainen Seura*. Weilin+Göös, 1983. ISBN 951-35-2977-0.  ss. 79–94
2. ↑  Facta, artikkeli Yrjö Wichmann
3. ↑  Erkki Itkonen: "Suomalais-ugrilaisten kielten tutkimus Suomessa", *Suomalais-ugrilaisen kielen- ja historiantutkimuksen alalta*, s. 183. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1961.
4. ↑  Мочаев В. А. Марийская биографическая энциклопедия. — Йошкар-Ола: Марийский биографический центр, 2007. — С. 74. — 2032 экз. — ISBN 5-87898-357-0.
5. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 2.7.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yrjö Wichmann** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Valtionhoitaja Mannerheim ja vasemmalta oikealle hänen adjutanttinsa Kasimir Lilius, Heikki Kekoni, Akseli Gallen-Kallela ja Bertel Rosenbröijer
**Karl August Kasimir Lilius** (30. huhtikuuta 1863 Tyrvää – 8. tammikuuta 1936 Hanko) oli suomalainen everstiluutnantti, pankinjohtaja ja liikemies. Hän toimi valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheimin vanhempana adjutanttina ja kansliapäällikkönä 1919.

Liliuksen vanhemmat olivat Tyrvään kirkkoherra, rovasti Karl Efraim Lilius ja Matilda Helena von Knorring. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja suoritti Haminan kadettikoulun loppututkinnon 1884.

Lilius palveli eri joukko-osastoissa Suomessa ja Venäjällä. Hän erosi armeijan palveluksesta alikapteenina vuonna 1893 ja siirtyi Suomen Yhdyspankin palvelukseen. Lilius oli pankin Viipurin ja Hangon konttorien johtajana ja hän toimi välillä myös kirjapainoalan yrityksen Lilius & Hertzbergin johtajana. Vuosina 1915–1916 Lilius oli arvopaperiosaston johtajana Thuringin pankkiiriliikkeessä, mutta hän vetäytyi tämän jälkeen syrjään liike-elämästä.

Lilius palveli itsenäisen Suomen armeijassa 1918–1919, oli majurina Helsingin Jääkäriprikaatissa 1918 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1919. Lilius oli vuonna 1919 valtionhoitaja Mannerheimin vanhempana adjutanttina ja valtionhoitajan sota-asiainkanslian päällikkönä. Muita Mannerheimin adjutantteja olivat tällöin Heikki Kekoni, Akseli Gallen-Kallela ja Bertel Rosenbröijer. Vuoden 1919 presidentinvaalien jälkeen hän palasi liikealalle ja asui viimeksi Hangossa. Lilius oli Forssa Oy:n, Tervakoski Oy:n ja Tampereen Verkatehdas Oy:n johtokuntien jäsenenä ja hän osallistui muun muassa Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton toimintaan.

Kasimir Lilius oli naimisissa 1894–1920 Vera von Brinckmannin (k. 1920) kanssa ja vuodesta 1923 Ellen Marianne Wikströmin kanssa. Kuvanveistäjä, taidemaalari ja kirjailija Carl-Gustaf Lilius oli Kasimir Liliuksen poika hänen toisesta avioliitostaan. Kasimir Liliuksen veljiä olivat Turun hovioikeuden presidentti, senaattori, eduskunnan oikeusasiamies ja kansanedustaja Frans Hugo Lilius (1860–1936), rehtori ja liikemies Hjalmar Filip Lilius (1858–1918) ja rehtori ja liikemies Arvid Ferdinand Lilius (1861–1926). Turun oikeuspormestari Karl Fredrik Samuel Lilius (1839–1906) oli hänen velipuolensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3 4  Kuolleita, Kauppalehti, 10.01.1936, nro 7, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Efraim Lilius. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Christian Ludvig Hjelt** (20. heinäkuuta 1786 Turku – 23. elokuuta 1849 Turku) oli suomalainen kirjanpainaja, kustantaja ja kirjakauppias.

Hjeltin vanhemmat olivat dosentti, tuomiokirkon taloudenhoitaja Niklas Hjelt ja Margareta Johanna Caloander. Hän tuli filosofian tohtoriksi (maisteriksi) 1810 ja julkaisi väitöskirjan teologian kandidaatin tutkintoa varten, mutta keskeytti opinnot ja ryhtyi viljelemään useita maatilojaan. 1823 hänestä tuli Turun Wiikko-Sanomat -lehden kustantaja ja seuraavan vuoden alusta perustamansa Åbo Underrättelser -lehden toimittaja. Lehteä hän painatti vuokraamassaan Suomen Pipliaseuran kirjapainossa, jonka hän osti omistukseensa 1826. Hjelt harjoitti varsin laajaa suomen- ja ruotsinkielistä kustannustoimintaa, julkaisten muun muassa kansankirjasia ja oppikirjoja. 1829–1835 hän omisti kirjapainon myös Porvoossa. Turun palossa 1827 hän menetti kirjapainonsa ja -varastonsa, mutta sai liiketoiminnan varsin pian uudestaan käyntiin ja perusti kirjapainonsa lisäksi myös kirjakaupan Turkuun 1829. Jo aiemmin eli 1823 hän oli ollut mukana Littoisiin perustetussa verkatehtaassa.

Hjeltin puoliso vuodesta 1811 oli Hedvig Lovisa Chytraeus (k. 1839). Lääkäri, professori ja arkkiatri Otto E. A. Hjelt (1823–1913) oli heidän poikansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 299. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Christian Ludvig Hjelt. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 22.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Benjamin Alfthan** (27. helmikuuta 1866 Ilmee – 13. toukokuuta 1921 Antrea) oli suomalainen osuustoimintamies ja yritysjohtaja.

Alfthanin vanhemmat olivat kirjailija Johannes Alfthan ja Viktorina Tavast ja puoliso vuodesta 1890 Ida Gustava Månsson. Alfthan tuli ylioppilaaksi 20-vuotiaana 1886 ja valmistui agronomiksi kolmen vuoden opintojen jälkeen 1889. Toimittuaan 1890–1897 valtion omistaman tilan hoitajana hän työskenteli vuoteen 1901 maanviljelyskoulun opettajana, kunnes tuli Pellervon Välitysliikkeen johtajaksi. Sen toimintaa jatkaneen Hankkijan toimitusjohtaja Alfthan oli perustamisvuodesta 1905 vuoteen 1919 ja vielä myöhemmin johtokunnan neuvotteleva jäsen. Tämän jälkeen Althan oli Osuusliike Rehutuonnin toimitusjohtaja vuoteen 1921. Alfthanin aloittaessa Hankkijan toimitusjohtajana sillä oli noin 50 osuuskuntajäsentä, hänen erotessaan keväällä 1919 niitä oli 860. Alfthan oli Pellervo-Seuran johtokunnan jäsen 1909–1917, Osuukassojen Keskuslainarahaston hallintoneuvoston jäsen 1907–1917 ja Suomen Osuustoimintalehden toimituskunnan jäsen 1912–1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Y. R. Mäkihovi (toim.): *Uranuurtajia ja rakentajia. Osuustoimintamiesten elämäkertoja*, s. 85-93. Helsinki: Pellervo-Seura, 1950.
2. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Benjamin Alfthan

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Emanuel Elfvenberg** (7. lokakuuta 1749 Kuorevesi – 2. elokuuta 1790 Kuopio) oli suomalainen piirilääkäri, joka löysi 1770-luvulla Runnin terveyslähteen ja teki sen tunnetuksi.

Elfvenbergin vanhemmat olivat Längelmäen kirkkoherra Erik Johan Lethalin, myöhemmin Elfvenberg (noin 1718–1787) ja Hedvig Lucander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1766 ja valmistui opiskeltuaan Turun akatemiassa ja Uppsalan yliopistossa lääketieteen kandidaatiksi 1775, lisensiaatiksi 1776 ja lääketieteen tohtoriksi 1781.

Elfvenberg toimi Kuopion piirin piirilääkärinä vuodesta 1778 alkaen. Hän sai asessorin arvon 1785.

Elfvenberg löysi Runnin terveyslähteen ollessaan virkamatkalla joskus 1770-luvulla. Matkatessaan pitkin Iisalmen Kiurujoen rantaa hän kertoman mukaan tapasi lammaslauman paimenineen ja huomasi että lampaiden sorkkia peitti omituisen näköinen paksu, punaruskea savi. Paimenelta Elfvenberg sai kuulla että läheisellä joen metsärinteellä oli rautapitoista vettä pulppuava lähde, jonka ruostesaveen lampaat olivat tahrineet itsensä. Elfenberg kuuli myös että lähteen vedellä oli parantava voima ja monet henkilöt olivat sen vedellä parantuneet vaivoistaan. Elfvenberg ilmoitti lähteestä Suomen lääkintäviranomaisille ja kun lähteen vesi tutkittiin se havaittiin hyvin rautapitoiseksi ja veden todettiin vastaavan ulkomaisten terveyslähteiden vesiä. Elfvenberg palkittiin löydöstään asessorin arvonimellä. 

Runnin lähteen maine levisi myös ulkomaille kun Henrik Gabriel Porthan mainitsi siitä vuosina 1793–1794 julkaistussa *Tuneldin maantieteen* liitteeksi kirjoittamassa kuvauksessa Suomen maantieteestä. Kuopion läänin kuvernööri kenraalimajuri Simon Vilhelm Carpelan osti vuonna 1797 lähteen maa-alueen ja rakennutti sinne Vilhelmsdalin kartanon vanhuudenkodikseen. Runnin alueelle johtanut tie kunnostettiin ja kesäisin alkoi Iisalmesta Vilhelmsdaliin ja edelleen Kiuruvedelle vilkas veneliikenne. Carpelan raivautti ja kuivatti lähteen ympäristön ja rakensi lähteen viereen vierailijoita varten pienen lautavajan. 1800-luvun alussa lähteellä kävi vieraita noin 200–300 vuodessa.

Emanuel Elfvenberg oli naimisissa vuodesta 1785 Maria Sofia Porthanin (k. 1841) kanssa, jonka isä oli Kuopion kirkkoherra Henrik Porthanus, myöhemmin Porthan (1712–1788).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Emanuel Elfvenberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2022.
2. 1 2  Santeri Rissanen : "Runnipa tuo, kun sitä juo, terveyden suo!", Seura, 12.05.1937, nro 19, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot]
**Ubisoft Connect** (aiemmalta nimeltään **Uplay**) on ranskalaisen Ubisoft Entertainment Sweden AB:n kehittämä ja julkaisema digitaalinen pelien kauppa- ja jakelupalvelu, joka on saatavilla PC:lle, PlayStation 4:lle, Xbox One:lle, Wii U:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, iOS:lle sekä Android:ille. Ubisoft Connectia pidetään usein Steamin ja Originin kilpailijana. Ubisoft Connect sisältää yksinomaan Ubisoftin pelejä.

Ominaisuudet
------------

Ubisoft Connectin pelaajat voivat pelata muiden kanssa ja ansaita palkintoja saavutuksien avulla. Ubisoftin toimitusjohtaja Yves Guillemot toteaa, että "mitä enemmän pelaat, sitä enemmän voit saada ilmaisia esineitä".

Jokaisessa Ubisoft Connect -pelissä on neljä toimintoa, jotka voidaan toteuttaa ansaiten pelaajalle Ubisoft Connect -pisteitä. Jokainen toiminto tarjoaa pelaajalle joko 5, 10, 15, 20, 30 tai 40 pistettä, joita voi käyttää peliin littyvien asioiden avaamisessa. Pisteet eivät ole sidottuja tiettyyn peliin, joten mistä tahansa pelistä avattuja pisteitä voi käyttää missä tahansa Ubisoft Connect -palvelun pelissä.

Ohjelma
-------

Ubisoft Connect julkaistiin 3. heinäkuuta 2012 korvaten Ubisoft Game Launcherin. Työpöytäversio muodostaa yhdistää Ubisoft Connect Units -pisteet sekä palkinnot, ja yhdistää pelaajan profiilin eri alustoilla (konsolit, Facebook, PC, ja mobiili).  Se on samanlainen Valven Steamin ja EA:n Origin ohelmien kanssa joiden toimintaperjaate on sama.

Saadakseen Ubisoft Connectin ominaisuudet, tarvitsee pelaajan luoda Ubisoft Connect -tili.

### Rootkit väitteet

Heinäkuussa 2012 Tavis Ormandy, Tietoturva insinööri Googlella väitti, että "Uplay" DRM on rootkit ja aiheuttaa vakavan turvallisuusriskin. Ohjelmisto asentaa selainlaajennuksen, joka mahdollistaa pääsyn järjestelmään.
 Ormandy on kirjoittanut proof-of-concept koodin haavoittuvuudelle. Haavoittuvuus korjattiin versiossa 2.0.4.

Lähteet
-------

1. ↑  Cook, Dave: Ubisoft may add third-party games to Uplay to rival Origin & Steam  12. syyskuuta 2013. VG24/7. Viitattu 8. maaliskuuta 2017.
2. ↑  Owen Good: Ubisoft: All Our Games Will Do This UPlay Thing  14. marraskuuta 2009. Kotaku.  Arkistoitu 22.9.2012. Viitattu 8.3.2017.
3. ↑
4. ↑  Adrian Kingsley Hughes: Uplay is a rootkit  30 September 2012. forbes.com. Viitattu 8. maaliskuuta 2017.
5. ↑  Alec Meer: Warning: Big Security Risk In Some Ubisoft PC Games  30 July 2012. rockpapershotgun. Viitattu 8. maaliskuuta 2017.
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tyrese Jammal Rice** (s. 15. toukokuuta 1987 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) on montenegrolais-yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Venäjän VTB United-liigassa pelaavaa Himki BK:ta ja Montenegron koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 185-senttinen ja 86-kiloinen Rice on pelintekijä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Rice pelasi Boston Collegen Eagles-joukkueessa yliopistokoripalloa vuosina 2005-2009. Jäätyään ilman NBA-varausta hän siirtyi kaudeksi 2009-2010 Kreikan A1 Ethnikin Panionios BC:hen. Kaudeksi 2010-2011 hän siirtyi saksalaiseen Artland Dragonsiin, jossa hän pelasi myös ainoastaan kauden. Kauden 2011-2012 Rice pelasi liettualaisessa BC Lietuvos Rytasissa, jonka paidassa hän debytoi Eurocupissa. Hänet valittiin myös Liettuan koripalloliigan tähdistöjoukkueeseen.

Kauden 2012-2013 Rice pelasi Saksan Bundesliigan Bayern Münchenissä. Kaudeksi 2013-2014 hän siirtyi Israelin Ligat ha'Alin Maccabi Tel Aviv BC:hen, jossa Rice voitti kauden aikana Euroliigan, Israelin mestaruuden, Israelin cupin ja Winner Cupin. 

Kaudeksi 2014-2015 Rice siirtyi Venäjän VTB United-liigan Himki BK:hon, jossa hän voitti Eurocupin ollen myös sen paras pelaaja.

### Maajoukkueura

Rice sai Montenegron kansalaisuuden vuonna 2013 haettuaan sitä. Samana vuonna hän kuului Montenegron koripallomaajoukkueeseen EM-kilpailuissa.

Saavutukset
-----------

### Seurajoukkuetasolla

**Maccabi Tel Aviv BC**

* Euroliiga: 2014
* Ligat ha'Al: 2014
* Israelin cup: 2014
* Winner Cup: 2013

**Himki BK**

* ULEB Eurocup: 2015

### Henkilökohtainen

* Liettuan koripalloliigan tähdistöjoukkue: 2012
* Euroliigan välierien paras pelaaja: 2014
* ULEB Eurocupin paras pelaaja: 2015
* ULEB Eurocupin finaalien paras pelaaja: 2015
* ULEB Eurocupin tähdistöjoukkue: 2015

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Midon logo
**Mido SA** (*yleisesti pelkkä Mido*) on vuonna 1918 perustettu sveitsiläinen kellovalmistaja, joka kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Le Loclessa, Sveitsissä.

Midon perusti George G. Schaeren Bielissä, Sveitsissä, vuonna 1918. Mido tulee espanjan kielen sanasta *"yo mido"*, joka tarkoittaa *"Minä mittaan"*.

1920-luvulla Mido esitteli joukon elegantteja naisten kelloja, joissa oli väriemaloidut kuoret ja *nykyaikaiset* rannekkeet. Miehille Mido valmisti useita erilaisia autojen jäähdyttimiä muistuttavia kellomalleja. Nämä tuotteet vakiinnuttivat brändin aseman.

1930-luvulla Mido kehitti *korkkikruunun*, kiinni kierrettävän kellonnupin, joka mahdollisti entistä vesitiiviimpien kellojen valmistamisen. Vuonna 1934 Mido julkaisi niin kutsutun Multifort-malliston, joka hyödynsi automaattista koneistoa. Multifort-mallisto oli myös iskunkestävä, antimagneettinen ja erittäin vesitiivis. Mallisto säilyikin Midon valmistuksessa yli kolme vuosikymmentä. Vuonna 1936 yhitö julkaisi katkeamattoman kellonjousen, joka oli ensimmäinen laatuaan. Multifortin valmistaminen aloitettiin uudestaan vuonna 1998.

Mido oli ensimmäinen valmistaja, joka esitteli keskilukuisen kronografin vuonna 1945. Yhdeksän vuotta myöhemmin yhtiö julkaisi maailman suorituskykyisimmän automaattimekanismin.

Vuonna 1971 Mido liittyi osaksi Swatch Groupia edeltävää ASUAG (Allgemeine SchweizerischeUhrenindustrie AG) -kattojärjestöä ja alkoi valmistaa kvartsikelloja. Mido on yksi kymmenestä suurimmasta kronometrien valmistajasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Midon kotisivut

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3 4  Corner Shop: mido\_history\_en.pdf
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Swatch Group |
| --- |
|  |
| Brändit | 
* Balmain
* Blancpain
* Breguet
* Certina
* Flik Flak
* Glashütte Original
* Hamilton
* Harry Winston
* Jaquet Droz
* Léon Hatot
* Longines
* Mido
* Omega SA
* Rado
* Swatch
* Tissot
* Union Glashütte

 |
|  |
| Tuotanto | 
* Assemti
* CHH Microtechnique
* Comadur
* Diantus Watch
* Dress Your Body
* ETA
* ALscor
* Manufacture Ruedin
* Meco Suisse
* Mom le Prelet
* Nivarox
* Novi
* Rubattel et Weyermann
* Swatch Group Assembly
* Termiboites
* Universo

 |
|  |
| Elektroniikka | 
* EM Microelectronic
* Micro Crystal
* Renata
* Swiss Timing

 |
|  |
| Jakelu | 
* Hour Passion
* Tourbillon

 |
|  |
| Muuta | 
* Cite du Temps
* Omega Museum
* Swatch Museum
* Longines Museum
* German Watch Museum Glashütte
* Swatch Art Peace Hotel
* Nicolas G. Hayek Center

 |

 |
**Henri Gerard Winkelman** (17. elokuuta 1876 Maastricht – 27. joulukuuta 1952 Soesterberg) oli hollantilainen kenraali, joka toimi Alankomaiden asevoimien ylipäällikkönä toisen maailmansodan aikana, kun Saksa hyökkäsi maahan toukokuussa 1940.

Winkelman oli toiminut ammattiupseerina vuodesta 1896 ja jäänyt vuonna 1934 eläkkeelle kenraalinarvoisena. Toisen maailmansodan puhjettua vuonna 1939 hänet kutsuttiin takaisin palvelukseen ja nimitettiin armeijan sekä laivaston ylipäälliköksi. Hän johti Hollannin epätoivoista puolustusta, kun Saksa aloitti hyökkäyksensä 10. toukokuuta 1940. Hollannin armeijalla oli enemmän joukkoja kuin hyökkäävillä saksalaisilla, mutta maahanlaskujoukkoja ja panssaridivisioonia tehokkaasti hyödyntäneet saksalaiset onnistuivat kahdessa päivässä työntymään Rotterdamin porteille ja murtamaan hollantilaisten pääpuolustuslinjan. Hollannin hallitus ja kuningasperhe pakenivat jo 13. toukokuuta Englantiin, ja Winkelman jäi yksin vastuuseen. Hän sai ohjeet jatkaa sotilaallista vastarintaa niin kauan kuin se olisi mielekästä. Kun saksalaiset uhkasivat pommittaa Rotterdamia ja Utrechtia, Winkelman ilmoitti 14. toukokuuta antautuvansa ihmishenkien säästämiseksi. Rotterdamia pommitettiin kaikesta huolimatta.

Kun hollantilaiset juhlivat saksalaismiehityksen alettua Winkelmania sankarina, saksalaiset vangitsivat hänet 2. heinäkuuta 1940. Hän vapautui vasta sodan päätyttyä 12. toukokuuta 1945.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Henri Gerard Winkelman (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.5.2014.
2. 1 2  World War II (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.5.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Barbro Johnsdotter Gardberg** (6. joulukuuta 1924 Helsinki – 26. maaliskuuta 2011 Meltola) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.

Gardbergin mittavan tekstiilituotannon merkittävin osa on transparangit (kuultokudos). Hänen kirkkotekstiilejään löytyy useista kirkoista ja kappeleista, muun muassa Turun tuomiokirkosta, Tenholan kirkosta, Bromarvin kirkosta ja Pyhän Katarinan kirkosta Karjaalla. 

Gardberg toimi myös opettajana ja piti pirtanauhakursseja sekä Suomessa että ulkomailla, muun muassa Islannissa, Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. Hän tutki historiallisia pirtanauhoja, kudonnaisia, symboleja ja ornamentiikkaa ja teki uraauurtavaa tutkimusta entisajan tekstiileistä Pohjoismaissa ja Baltiassa. Hän piti näyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla. Hänen tekstiilejään on myös muun muassa Tallinnan Ruotsalaisessa kirkossa ja Viron Noarootsin kirkossa sekä Islannissa. Hänelle myönnettiin Karjaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.

Lähteet
-------

* Kulttuurikahvi ja kulttuuripalkinto
* Tenala kyrka
* Sankta Katarina kyrka
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Dagbladid 10.12.1979
2. ↑  Virolaista pirtanauhatutkimusta (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Näyttely Islannissa 1996
4. ↑  Karis kulturpris

Aiheesta muualla
----------------

* Barbro Gardbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Göyçay** (ven. Геокчай, *Geoktšai*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Göyçayjoen rannalla 226 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Göyçayn piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Tammikuussa 2019 kaupungissa asui noin 37 100 asukasta.

Paikkakunta on syntynyt 1830-luvulla. 1850-luvulla sinne muutti osa maanjäristyksessä tuhoutuneen Şamaxın väestöstä. Vuonna 1867 Bakun lääniin kuulunut Göyçayn kihlakunta virallisesti perustettiin. Vuonna 1916 sen keskuksesta muodostui kaupunki.

Kaupungissa on rikas elintarvike- ja rakennustarviketeollisuus. Nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa vuonna 1903 rakennettu moskeija ja maanalainen sauna.

Ystävyyskaupungit
-----------------

Göyçayn ystävyyskaupungit ovat: 

* Valko-Venäjä Lida, Valko-Venäjä
* Italia Valmontone, Italia

Lähteet
-------

1. ↑  Population by sex, towns and regions, urban settlements of the Republic of Azerbaijan at the beginning of the 2019 (.xls) The State Statistical Committee of the Republic of Azerbaijan. Viitattu 13.6.2021. (englanniksi)
2. ↑  Azerbaijan`s Goychay, Italy` Valmontone become sister cities | Sia.az *web.archive.org*.  29.11.2014.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 8.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Göyçayn piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
**Lahıc** (ven. Лаги́ч, *Lagitš*) on taajama Azerbaidžanin İsmayıllın piirissä. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon etelärinteellä virtaavan Girdimanjoen varrella 25 kilometriä İsmayıllısta koilliseen. Asukkaita on 900 henkeä (vuonna 2012).

Lahıcin ja sen lähikylien asukkaat ovat tateja. Keskiajalta lähtien se oli kuuluisa kupariastioiden ja aseiden tuotannon keskus. 1800-luvun lopussa kylässä oli 6914 asukasta. Vuonna 1935 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Nykyään Lahıc on historiallinen suojelukohde ja suosittu matkailunähtävyys. Kivettyjen katujen varrella sijaitsevat talot on rakennettu puulla vahvistetuista kivistä. Taajamassa on vanhoja moskeijoita ja saunoja, käsityöläisten työpajoja sekä kotiseutumuseo. Sen erikoisuuksiin kuuluu yli tuhat vuotta vanha vesijohto- ja viemärijärjestelmä.

Lähteet
-------

1. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 24.3.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  *Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona (CD-rom): Lagitš*. Moskva: Adept, 2002 (alkuperäisjulkaisu 1890–1907).
3. ↑  Melnikov S.A. Ibragimov Tš.G.: *Azerbaidžanskaja SSR. Administrativno-territorialnoje delenije na 1 janvarja 1977 goda*, s. 11. Baku: Azernešr, 1979. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.3.2012). (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lahıc**.
* Lahıc İsmayıllın piirin sivustolla (englanniksi)
**Gianluigi "Gigi" Galli** (s. 13. tammikuuta 1973) on italialainen ralliautoilija. Hän osallistui 67 rallin MM-sarjan kilpailuun, joista ensimmäinen oli Sanremon ralli 1998 ja viimeinen Saksan ralli 2008.

Ura rallin MM-sarjassa
----------------------

### Mitsubishi (2004–2005)

Galli ajoi muun muassa N-ryhmän MM-sarjassa ja sai vuonna kaudelle 2004 tallipaikan rallin MM-sarjaan Mitsubishiltä joihinkin kisoihin. Galli sai jatkaa Mitsubishin tehdastallissa koko kauden 2005. Eräissä kisoissa Galli oli nopeampi kuin kokenut tallikaverinsa Harri Rovanperä. 

Suomen rallissa Gallista tuli kuuluisa, hänen ajettua Ouninpohjan kuuluisalle "keltaisen talon hyppyrille" peräti 171 km/h. Se on hyppyrin edelleen voimassa oleva nopeusennätys. Itse hyppy kantoi 55 metriä. Samalla Galli sai lempinimen "Hullu-Galli" jota myös hänen italialaiset fanit käyttävät.

Mitsubishin vetäydyttyä ennen kauden 2006 alkua, joutui Galli työttömäksi ja eteen tuli ajopaikan hankkiminen sponsorirahoilla.

### Yksityistallien kuljettajana (2006–2007)

Galli ajoi yksityistallin Mitsubishillä Ruotsissa neljänneksi ja vaihtoi Peugeot'n talliin, jota sponsoroi italialainen rengasvalmistaja Pirelli. Peugeot 307 WRC:llä Galli ajoi uransa ensimmäisen palkintokorokepaikan Argentiinan rallissa 2006. Vuoden 2006 Neste Rallissa Galli ajoi Peugeot 307 WRC:llä viidenneksi. Suomen MM-rallin jälkeen Galli ei enää ajanut kaudella 2006 osakilpailuja.

Galli teki sopimuksen Pirellin sponsoroiman italialaisen yksityistallin kanssa ja hänen tarkoituksenaan oli ajaa kahdeksan MM-rallia Citroën Xsara WRC -autolla. Galli aloitti kautensa Ruotsin rallissa ja oli mukana kärkitaistossa, kunnes ajoi ulos ensimmäisen päivän puolivälissä ja menetti neljä minuuttia jääden pisteittä. Norjassa Galli otti pisteitä ajamalla kuudenneksi. Galli ajoi pisteille myös Portugalissa, mutta ilmoitti muutama viikko kisan jälkeen vetäytyvänsä kauden 2007 sarjasta rahoitusvaikeuksien vuoksi.

### Stobart (2008)

Jari-Matti Latvalan siirtyessä Marcus Grönholmin paikalle Fordin tehdastalliin, nousi Galli Latvalan paikalle Stobart -tallin kuljettajaksi. Gallin sopimus kattoi kaikki kauden 15 osakilpailua. Monte Carlossa hän ajoi pisteille, sijoittuen kuudenneksi. Ruotsin MM-rallissa Gigi ajoi kolmanneksi saavuttaen näin uransa toisen palkintokorokepaikan. 

Saksan MM-rallissa Galli ajoi rajusti ulos, jonka seurauksena häneltä murtui lonkka ja kausi päättyi hänen osaltaan. Onnettomuuden jälkeen Galli ei ole tehnyt paluuta MM-sarjaan.

Muuta
-----

Galli on harrastanut muun muassa laskettelua ja pyöräilyä.

Gallin kartanlukijoina ovat toimineen muun muassa Guido D´Amore ja viimeksi Giovanni Bernacchini.

Lähteet
-------

1. ↑  Gianluigi Galli *ewrc-results.com*. Viitattu 6.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Galli, Gianluigi *juwra.com*. Viitattu 6.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gigi Gallin kotisivut
* Tietoa Gallista (Arkistoitu – Internet Archive)
* Gallin suoritukset ralleissa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kamaishi** (jap. 釜石市, *Kamaishi-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Iwaten prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Kaupungin rannikko kuuluu Sanrikun rannikkoseutuun, sisämaassa kaupungin alue nousee Kitakamivuorille. Kaupungin keskusta satamineen on rakentunut Kamaishinlahden pohjukkaan. Kamaishissa on 32 297 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 440,34 neliökilometriä.

Kamaishi on Japanin modernin raudanvalmistuksen syntysija: sieltä löydettiin magnetiittia 1700-luvun alkupuolella, ja raudantuotanto masuunilla siellä aloitettiin vuonna 1857. Meiji-restauraation jälkeen se kasvoi nopeasti kalastajakylästä teollisuuskaupungiksi. Kaupunkioikeudet Kamaishi sai vuonna 1937. Kaupunkia tuhosivat pahoin sekä vuosien 1896 ja 1933 tsunamit että pommitus toisessa maailmansodassa, mutta suurempia vaikeuksia aiheutti terästeollisuuden alasajo 1980-luvulta lähtien: 1960-luvulta 2010-luvulle kaupungin väkiluku laski yli 40 000 hengellä. Kalastus on edelleen merkittävä elinkeino, ja kaupunkiin onkin sijoittunut myös kalastukseen liittyvää elintarviketeollisuutta. Vuonna 2011 Tōhokun maanjäristys ja tsunami aiheuttivat kaupungissa 994 ihmisen kuoleman, ja 2 957 asuinrakennusta tuhoutui kokonaan.

Kamaishin nähtävyyksiin kuuluu terästeollisuuden jälkeensä jättämä rakennusperintö, josta Hashinon masuunin jäänteet on valittu vuonna 2015 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta "Meiji-kauden Japanin teollisen vallankumouksen sijaintipaikat: rauta ja teräs, laivanrakennus ja kivihiili". Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Sanriku-fukkyōn kansallispuistoon. Kamaishia palvelevat JR Higashi-Nihonin Kamaishi-linja ja Sanriku-rautateiden Rias-linja.

Kuvia
-----

* Kamaishin kaupunkikuvaaKamaishin kaupunkikuvaa
* Kamaishin kaupungintaloKamaishin kaupungintalo
* Tsunamin aiheuttamia vahinkoja KamaishissaTsunamin aiheuttamia vahinkoja Kamaishissa
* Kamaishin rautatieasemaKamaishin rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 釜石市 Kotobank. Viitattu 20.11.2020.
2. 1 2  人口と世帯数 Kamaishi City. Viitattu 20.11.2020.
3. 1 2 3  釜石市のシンボル・市民歌 Kamaishi City. Viitattu 20.11.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 釜石（市） Kotobank. Viitattu 20.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kamaishi** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Iwaten prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Hachimantai
* Hanamaki
* Ichinoseki
* Kamaishi
* Kitakami
* Kuji
* Miyako
* Morioka (pääkaupunki)
* Ninohe
* Ōfunato
* Ōshū
* Rikuzen-Takata
* Takizawa
* Tōno

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Isawan piirikunta** (Kanegasaki) · **Iwaten piirikunta** (Iwate · Kuzumaki · Shizukuishi) · **Kamihein piirikunta** (Ōtsuchi) · **Kesenin piirikunta** (Sumita) · **Kunohen piirikunta** (Hirono · Karumai · Kunohe · Noda) · **Ninohen piirikunta** (Ichinohe) · **Nishi-Iwain piirikunta** (Hiraizumi) · **Shimohein piirikunta** (Fudai · Iwaizumi · Tanohata · Yamada) · **Shiwan piirikunta** (Shiwa · Yahaba) · **Wagan piirikunta** (Nishi-Waga) |

 |
**Numakuma** (jap. 沼隈町, *Numakuma-chō*) on Japanin entinen maaseutukaupunki ja nykyinen Fukuyaman kaupungin osa Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Kaupungin alue sijaitsee Numakuman niemimaan eteläosassa Seton sisämeren rannikolla. Ennen lakkauttamistaan se kuului Numakuman piirikuntaan. Kaupungissa oli 12 657 asukasta (vuonna 2003) ja sen pinta-ala oli 30,93 neliökilometriä.

Numakuman maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Chitosen ja Sannanin kyläkunnat. Alue on maatalousvaltainen, ja merkittäviä elinkeinoja siellä ovat tatamien päällisiin käytettävän röyhyvihvilän (*igusa*), viinirypäleiden ja *mikan*-mandariinien viljely. Alueella on myös laivanrakennusta. Vuonna 2005 Numakuma liitettiin Fukuyaman kaupunkiin.

Numakuman nähtävyyksiin kuuluu Abutonniemelle rakennettu Bandai-jin buddhalainen temppeli, jonka Kannon-halli on valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Utsumin suursilta liittää Numakuman Tashiman saareen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 日本大百科全書: 沼隈町 Kotobank. Viitattu 09.07.2020.
2. 1 2 3  百科事典マイペディア: 沼隈 Kotobank. Viitattu 09.07.2020.
**Fredrik Edvard Grönroos** (27. syyskuuta 1849 Kristiinankaupunki – 12. marraskuuta 1920 Vaasa) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies. 

Grönroosin vanhemmat olivat kauppias Frans Fredrik Grönroos ja Margareta Elisabet Kanniainen ja puoliso vuodesta 1879 Augusta Katarina Malmström. Grönroos tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872 ja kameraalitutkinnon 1873. Varatuomarin arvon hän sai 1876. Hän työskenteli Vaasan hovioikeudessa vuodesta 1878, jossa hän tuli notaariksi 1888. Saloisten tuomiokunnan tuomari Grönroos oli 1890–1913 ja Ilmajoen vuodesta 1913. Raahen kaupunginvaltuuston jäsen Grönroos oli yksitoista vuotta ja toimi valtuuston puheenjohtajana 1894–1896. Hän edusti Raahea porvarissäädyssä valtiopäivillä 1897.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 1.11.2020.
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 91. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 96–97. Helsinki: Otava, 1921.
Pyhä Eustathios Plakidas, kreikkalainen ikoni.
**Pyhä Eustachius** (tai **Eustathios**, myös nimellä **Pyhä Plakidas**) on roomalais-katolisen kirkon pyhimys ja ortodoksisen kirkon pyhä, marttyyri, joka kuoli vuonna 118. 

Pisanellon *Pyhän Eustachiuksen näky (La visione di Sant'Eustacchio*, tempera puulle, n. 1436–1438)

Elämä
-----

Pyhä Eustachius eli Roomassa vaimonsa Tatianan kanssa 1. vuosisadalla. Hänen pakanallinen nimensä oli Plakidas (tai *Placidus*) ja hänet tunnettiin hyveellisenä miehenä, joka osoitti erityistä rakkautta köyhiä kohtaan.. Hän oli keisari Trajanuksen kenraali, joka metsästysretkellä Rooman lähellä Tivolissa näki ilmestyksen ja kääntyi kristinuskoon. Otettuaan kasteen hän ryhtyi nimeltään Eustachiukseksi eli *Hyväksi onneksi* tai *Hedelmälliseksi*. Hän koki elämässään monia Jobin kaltaisia koettelemuksia: hän menetti varallisuutensa, hänen palvelijansa kuolivat ruttoon, merimatkalla laivan kapteeni kidnappasi hänen puolisonsa, jokea ylitettäessä hänen kaksi poikaansa veivät susi ja leijona. Säilytettyään uskonsa hän sai hajallaan olevan perheensä uudelleen yhdistetyksi. Kieltäydyttyään pakanallisesta uhrauksesta keisari Hadrianukselle hänet, hänen puolisonsa ja poikansa tuomittiin kuolemaan paahtumalla kuparisonnin sisällä.

Legendat
--------

Pyhän Eustachiuksen legenda sisältyy Jacobus de Voraginen noin 1260 ilmestyneeseen *Kultaiseen legendaan*. Joitain Eustahciuksen legendaan liittyviä osia on tunnistettu liittyneen myös Pyhän Hubertuksen tarinaan. Näin ollen esimerkiksi Hollolan keskiaikaisen kivikirkon asehuoneen ja kirkkosalin välisessä suuressa puuovessa olevista raudasta taotusta metsästystä kuvaavasta teoksesta ei voida varmasti sanoa, viittaako se Eustachiukseen tai Hubertukseen.

Kunnioittaminen
---------------

Eustachiuksen muistopäivä poistettiin katolisen kirkon kirkkokalenterista vuonna 1969. Näin ollen häneen viitataan enää Pyhänä Eustachiuksena ja kumppaneina. Hänen muistopäiväänsä viettävät kuitenkin ortodoksinen kirkko sekä ne katoliset, jotka noudattavat vanhaa liturgista kalenteria. Pyhä Eustachius on metsästäjien ja palomiesten sekä niiden, jotka ovat joutuneet kokemaan osakseen röyhkeyttä, suojelupyhimys. Pyhän Eustachiuksen muistopäivä on 20. syyskuuta. Eustachius on myös yksi roomalais-katolisesta neljästätoista pyhästä auttajasta, jotka suojelevat tauteja tai välitöntä pahaa vastaan. Eustachius suojelee perheriitoja, eripuraa, vastaan.

Katso myös
----------

* Pyhä Hubertus

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen ortodoksinen kirkko: Suurmarttyyri Eustathios *ort.fi*. Viitattu 19.2.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Sarah Millicent Hermione Churchill** (oik. *Sarah Tuchet-Jesson*, 7. lokakuuta 1914 – 24. syyskuuta 1982) oli brittiläinen näyttelijä ja tanssija. Hän esiintyi 1940- ja 1950-luvulla noin viidessä elokuvassa ja parissakymmenessä televisiosarjassa. Elokuvassa *Kuninkaalliset häät* (*Royal Wedding*, 1951) hän oli yhdessä pääosista.

Sarah Churchill oli Winston Churchillin tytär, ja käytti elokuvissa tyttönimeään. Hän sai nimensä Sarah Churchillin, Marlboroughin herttuattaren mukaan. Hän meni naimisiin vuonna 1936 konserttipianisti Victor Oliverin kanssa, vaikka vanhemmat olivat liittoa vastaan. Vuonna 1962 hän meni naimisiin kolmannen kerran, nyt Lordi Audleyn (Percy Henry Touchet Tuchet-Jesson) kanssa.

Alkoholisoitunut Churchill oli myöhemmin julkisuudessa skandaaliensa vuoksi. Hänet pidätettiin useaan otteeseen julkisen juopumuksen ja häiriökäyttäytymisen vuoksi.

Churchillin omaelämäkerta *Keep on Dancing* ilmestyi 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Elonet
2. ↑  Autumn 1936 The Prophet of Truth: 1923-1939 Winston Churchill Centre
3. ↑  Milestones: May 4, 1962 (Arkistoitu – Internet Archive) Time
4. ↑  Sarah Chrucnhill taas putkassa. HS 50 vuotta sitten, Helsingin Sanomat 18.7.2011 sivu B 5

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sarah Churchill (näyttelijä)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Varuskuntakirkko** on Suomessa varuskunnan yhteyteen ja tarpeisiin rakennettu kirkko. Ainoat varuskuntakirkkoina yhä toimivat rakennukset ovat Riihimäen varuskuntakirkko ja Merikappeli Upinniemessä.

Riihimäen varuskuntakirkon omistaa Suomen valtio, mutta esineistöstä pitää huolta ja eniten tilaisuuksia siellä pitää Riihimäen seurakunta. Itsenäisyyden aikana on rakennettu ainoastaan Merikappeli (1965) ja Savon sotilaskappeli Mikkelissä, joka ei kuitenkaan homeongelmien takia ole käytössä. Muut, jo käytöstä poistuneet, varuskuntakirkot rakennettiin Venäjän vallan aikana.

Varuskuntakirkot
----------------

* Hämeenlinnan venäläinen varuskuntakirkko
* Lappeenrannan kirkko, suunniteltu alun perin varuskuntakirkoksi mutta ei ehtinyt valmistua ennen kuin Venäjän valta päättyi Suomessa
* Lappeenrannan ortodoksinen kirkko, alun perin varuskuntakirkko
* Merikappeli
* Pirkkalan varuskuntakirkko
* Pyhän Ristin kirkko (Kouvola)
* Riihimäen varuskuntakirkko
* Savon sotilaskappeli
* Suomenlinnan kirkko
* Tuusulan venäläinen varuskuntakirkko
* Viipurin vanha tuomiokirkko

Lähteet
-------

1. 1 2  Henri Kivijärvi: Kaatuneiden muistopäivän jumalan­pal­velus televisioidaan Merikappelista Kirkkonummen Sanomat 16.5.2023
*Tämä artikkeli käsittelee saarta. Pentecost voi viitata myös helluntaihin.*
PentecostVesiputous Pentecostin saarella

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PenamaVanuatu |
| Saariryhmä | 
Uudet Hebridit |
| Vesialue | 
Korallimeri |
| Korkein kohta | 
Mount Vulmat, 946 m |
| Pinta-ala | 
438 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
17 201 (2016) |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pentecost** (ransk. *Pentecôte*) on saari Vanuatulla Tyynellämerellä. Vuoristoinen ja etelä–pohjoissuunnassa pitkänomainen Pentecost kuuluu Penaman maakuntaan. Saaren pinta-ala on 438 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 17 201 asukasta.

Pentecost sijaitsee noin 190 kilometriä Port Vilasta pohjoiseen. Saaren korkein kohta on 946 metriä korkea Mount Vulmat. Saaren tärkeä kieli on abma, joka on levinnyt saaren muiden alkuperäiskielten kustannuksellakin. Myös vanuatulaisten yhteistä kieltä bislamaa osataan. Saarella ei ole yhtä suurta kaupunkia tai kylää, vaan asutus on keskittynyt pienempiin kyläyhteisöihin. Pentecostilla tuotetaan kahvia ja kopraa.

Eurooppalaiset saapuivat saarelle Louis Antoine de Bougainvillen johdolla 22. toukokuuta 1768.

Katso myös
----------

* Benji-hyppy

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pentecost Encyclopaedia Britannica. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Vanuatu: Provinces and Islands *citypopulation.de*. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Pentecost *Vanuatu Tourism*.  Arkistoitu 6.8.2020. Viitattu 3.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pentecost** Wikimedia Commonsissa

* Epäviralliset tietosivut Pentecostin saaresta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Reijo Väinövitš Takala** (1931 Petroskoi – 1989) oli venäläinen venäjän ja suomen kielellä kirjoittanut runoilija.

Takala opiskeli muun muassa Petroskoin musiikkiopistossa. Hän julkaisi ensimmäiset venäjänkieliset runonsa 1951 ja vuonna 1962 ilmestyi hänen venäjänkielinen esikoisteoksensa *Ihmissydän*. Suomenkielisen esikoisteoksensa runokokoelman *Uhutsaari* hän julkaisi 1979.

Takalan isä oli Oulussa syntynyt toimittaja ja opettaja Väinö Viktor Takala ja äiti oli Kotkassa syntynyt Karjalan kansallisen teatterin näyttelijä Irja Takala (o.s. Hämäläinen). Takalan puoliso oli bibliografi Jelena Ivanovna Takala. Takalan tytär on Irina Reijovna Takala, Petroskoin valtionyliopiston dosentti, Karjalan tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin tutkijatohtori ja Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomainen jäsen.

Lähteet
-------

* Karjalan suomenkieliset kirjailijat : Reijo Takala (Archive.org)

### Viitteet

1. 1 2  Timo Vihavainen, Karjalan Heimo, 2021, No 11-12, sivu 206
2. 1 2  Laukunkantajat, Karjalan Heimo, 2021, No 11-12, sivu 216
3. ↑  Onko historia jäänyt pimentoon, Inkeriläisten Viesti, 1996, No 12, sivu 14
Jacob Coningin maalaama Niels Juelin muotokuva.
**Niels Juel** (1629–1697) oli tanskalainen amiraali, jota pidetään Tanskan tunnetuimpana merisankarina. Vuosina 1652–1656 hän palveli Hollannin laivastossa ja vuosina 1657–1660 taisteli Ruotsia vastaan. Vuonna 1676 hänet nimitettiin Tanskan laivaston ylipäälliköksi, ja saman vuoden toukokuussa hän valloitti Gotlannin. Juelin ansioista välittämättä kuningas sittemmin vaihtoi laivaston ylipäälliköksi Juelin tilalle hollantilaisen amiraalin Cornelis Trompin. Tromp Juelin avustamana 1. kesäkuuta 1676 voitti Öölannin edustalla Lorentz Creutzin johtamat ruotsalaiset. Vuonna 1677 Juel Møenin edustalla voitti ruotsalaisen eskaaderin. 1. heinäkuuta 1677 hän voitti Køgenlahdessa Ruotsin laivaston, ja tästä hänelle myönnettiin yliamiraaliluutnantin arvo. Vuosina 1683–1696 hän oli Amiraliteetin presidentti.

Lähteet
-------

1. ↑  Kodin suuri tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1979, s. 288
2. ↑  Iso tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1933, palstat 750–751


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Pauli Juhani Suhonen** (16. tammikuuta 1912 Helsinki – 9. helmikuuta 1994 Kouvola) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija. Hän käytti kirjailijana nimimerkkejä *Pauli Marras* ja *T. Marras*.

Henkilöhistoria
---------------

Suhosen vanhemmat olivat Pekka Suhonen ja Olga Henrika Lehto ja puoliso vuodesta 1947 sairaanhoitaja Salme Annikki Karjalainen. Suhonen pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1937 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Kirurgiaan hän erikoistui 1957. Suhonen työskenteli uransa alkuvuosina sekä yksityislääkärinä että kunnanlääkärinä ja vt. rautatielääkärinä. Vuodesta 1958 hän toimi Nurmeksen seudun sairaalan johtajana. Sodissa Suhonen oli joukkueenjohtaja ja pataljoonan ja rykmentin lääkäri, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni (1942).

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Suhonen kirjoitti nimimerkillä *T. Marras* lääkäripiireissä tapahtuvan salapoliisiromaanin *Tohtori Kaarretin tapaus* sekä nimimerkillä *Pauli Marras* talvi- ja jatkosodan kokemuksiinsa perustuvan muistelmateoksen *Rintamalääkärinä kuoleman linjoilla*.

* *Tohtori Kaarretin tapaus*: salapoliisiromaani, Salamasarja 1. Gummerus 1953
* *Rintamalääkärinä kuoleman linjoilla*. WSOY 1968

Lähteet
-------

* *Kotimaisia sotakirjailijoita*, s. 121–125. Toim. Kari-Otso Nevaluoma. Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu Oy, 2001. ISBN 951-692-502-2.
* Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kymenlaakson kirjailijat: Pauli Suhonen[vanhentunut linkki]
* Dekkarinäyttely

### Viitteet

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 633. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
**Sydney Bertram Carter** (6. toukokuuta 1915 Camden Town, Lontoo – 13. maaliskuuta 2004 Herne Hill, Lontoo) oli englantilainen runoilija, kansanmuusikko ja virsirunoilija.

Carter opiskeli Christ's Hospital schoolissa Horshamissa, West Sussexissa sekä Oxfordin Balliol Collegessa. Hän opiskeli historiaa ja suoritti tutkintonsa 1936. Toisen maailmansodan aikana hän palveli sairaankuljetustehtävissä Egyptissa, Palestiinassa ja Kreikassa. Hän kiinnostui kreikkalaisesta kansanmusiikista ja alkoi 1950-luvulla tutustua myös englantilaiseen kansanmusiikkiin. Englannissakin oli herännyt innostus tehdä lauluja "kansalle", ja innostusta etsittiin aina brittiläisestä kansanmusiikista amerikkalaiseen musiikkiin. Ensimmäiset laulunsa Carter kirjoitti 1950-luvulla. Aluksi ne kattoivat monia aihepiirejä, mutta 1960-luvun alkupuolla Carterista tuli "the founding father" englantilaiselle hymnityylille "English 'Folk' Hymnody". Hän julkaisi ensimmäiset laulunsa painettuna 1964, vihkona nimeltä *9 Carols or Ballads*. 1950-luvulla hän kirjoitti myös musikaali- ja revyytekstejä.

1960-luvulla Carter kirjoitti lauluja ja toimi musiikkikriitikkona. Hän teki konsettikiertueita aina 1980-luvulle saakka.

Hänen kirjoittamiaan lauluja ovat "One More Step", "When I Needed a Neighbour" ja "Lord of The Dance", joka on eräänlainen kunnianosoitus amerikkalaiselle Shaker-liikkeen laulu- ja tanssiperinteelle. Monet Carterin laulut ovat myöhemmin saaneet virren aseman.

Joitakin Sydney Carterin lauluja on käännetty myös suomeksiː

Kirjassa Messulauluja

* Maria, nyt mitä teet voiteellesi (Said Judas to Mary, "Now What Will You Do) Suom Anna-Mari Kaskinen
* Matkaa tee (Travel on, travel on, there's a spirit that is flowing) Suom. Anna-Mari Kaskinen,

Ruotsin kirkon virsikirja

* Virsi 97 Lähimmäistä kun etsin (When I needed a neighbour) Suom. Anna-Mari Kaskinen 1995

Lähteet
-------

1. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken.*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 262,263. Wessmans musikförlag AB Visby 2014 ISBN 978-91-8771-034-6, 2014. (ruotsiksi)*
2. ↑  Sydney Carter *hopepublishing.com*. Viitattu 15.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Sydney Carter (1915–2004) *stainer.co.uk*. Viitattu 15.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Lord of the Dance *stainer.co.uk*. Viitattu 15.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Petri Laaksonen (toim): *Messulauluja*. Kirjapaja ISBN 951-625-422-5, 1997.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |