recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rhaukos** (m.kreik. Ῥαῦκος, lat. *Rhaucus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Ágios Mýronaksen kylän paikalla.

Maantiede
---------

Rhaukoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kreetan keskisissä sisäosissa Knossoksen ja Gortynin välillä, samalla kukkulalla, jolla nykyisin sijaitsee Ágios Mýronaksen kylä. Kukkula on kaksihuippuinen ja sen korkeus on noin 440 metriä merenpinnasta laskettuna. Rhaukoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.

Antenorin *Kretikan* perusteella samannimisiä kaupunkeja on voinut olla Kreetalla kaksi.

Historia
--------

Rhaukos on ollut polis eli itsenäinen kaupunkivaltio viimeistään hellenistisen kauden alussa, ja oletettavasti jo varhaisemmin klassisella kaudella. Tämä tulkinta perustuu muun muassa siihen, että kaupunki löi omaa aiginalaisen mallin mukaista hopearahaa noin vuodesta 330 eaa. lähtien.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Rhaukios* (Ῥαύκιος), feminiininä *Rhaukia* (Ῥαυκία).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Rhaukoksesta ei ole tehty juurikaan arkeologisia löytöjä. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa on ollut agora ja prytaneion viimeistään hellenistisellä kaudella. Nykyisen kylän bysanttilaisaikaisessa Pyhän Myronin kirkossa on käytetty samalla paikalla olleen varhaiskristillisen basilikakirkon osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "986 Rhaukos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Rhaucus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Rhaukos *Pleiades*. Viitattu 1.9.2020.
4. 1 2 3  Rhaukos (Crete) 7 Ag. Myron - Ραύκος *ToposText*. Viitattu 1.9.2020.
5. ↑  Agios Myronas *Rural Heraklion*.  Arkistoitu 15.8.2020. Viitattu 1.9.2020.
6. ↑  Hansen, Mogens Herman: Index of characteristics that indicate polis status of 541 communities not explicitly called polis in Archaic and/or Classical sources Copenhagen Polis Centre.  Arkistoitu 24.7.2011. Viitattu 1.2.2018.
**Bohumil Němeček** (2. tammikuuta 1938 Tabor, Tšekkoslovakia – 2. toukokuuta 2010 Usti nad Labem, Tšekki) oli tšekkiläinen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja ja Euroopan mestari.

Nuoruudessaan Bohumil Němeček oli aktiivi jääkiekkoilija, mutta vuonna 1955 hän keskittyi nyrkkeilyyn. Rooman 1960-luvun olympialaiset olivat ensimmäinen suuri nyrkkeilyturnaus hänelle. Kaikkien yllätykseksi Němeček eteni finaaliin voittamalla neljännesfinaalissa Italian Piero Brandin, välierässä Yhdysvaltain Quincey Danielsin. Loppuotteluun hän sai vastaansa Ghanan edustajan Clement Quarteyn pistein 5-0.

Seuraavan vuoden Belgradin EM-kisoissa ei kuitenkaan tullut menestystä, sillä sarjaa ylemmäsä alle 67 kg nousseena hä hävisi heti ensimmäisen ottelunsa Ranskan Jean Josselinille. Vuoden 1963 EM-kisat Moskovassa olivat sitten Němečekille menestyksellisemmät, sillä hän saavutti pronssia voittamalla ensin saksalaioset vastustajansa, ensin länsisaksalaisen Heinrich Dieterin ja sitten itäsaksalaisen Bruno Gusen, mutta koki sitten välierässä tappion Neuvostoliiton liettualaiselle Ričardas Tamulisille.

Vuoden 1964 Tokion olympialaisissa ei tullut samanlaista menestystä kuin Roomassa. Tällä kertaa puolivälierässä suomalainen Pertti Purhonen otti Němečekistä voiton keskeytyksellä 3. erässä.

Němeček nousi vielä kerran nyrkkeilyn turnauksen huipulle. Tämä tapahtui touko-kesäkuun taitteessa 1967 Rooman EM-kisoissa, joissa hän sarjassa alle 67 kg eteni Euroopan mestaruuteen voittamalla ensin Länsi-Saksan Dieter Kottyschin, sitten Turkin Celal Sandalin, välierässä Romanian Ion Hodosanin ja loppuottelussa Itä-Saksan Manfred Wolken.

Urheilun uransa lopettamisen jälkeen hänestä tuli vuonna 1968 nyrkkeilyvalmentaja kotiseudullaan Usti nad Labemissa. Hän työskenteli aina vuoteen 2000, jolloin hän sai sydänkokohtauksen, jonka jälkeen hän pitkään sairastettuaan kuoli vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bohumil Němečekin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 12.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  14.European Championships - Belgrade, Yugoslavia - June 3-10 1961 *amateur-boxing.strefa.pl*.  1961. Viitattu 12.7.2019.
3. ↑  15.European Championships - Moscow, Soviet Union - May 26 - June 2 1963 *amateur-boxing.strefa.pl*.  1963. Viitattu 12.7.2019.
4. ↑  17.European Championships - Rome, Italy - May 25 - June 2 1967 *amateur-boxing.strefa.pl*.  1967. Viitattu 12.7.2019.
5. ↑  Zemřel olympijský vítěz, boxer a Ústečan Bohumil Němeček *denik.cz*.  4.5.2010. Viitattu 12.7.2019. (tšekiksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
Gordon Scott vuonna 1965 tehdyssä Herkules-televisiosarjan pilottijaksossa.
**Gordon Scott** (alkuperäiseltä nimeltään *Gordon Merrill Werschkul*, 3. elokuuta 1926 Portland – 30. huhtikuuta 2007 Baltimore) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Tarzan-elokuvistaan.

Scott opiskeli yhden lukukauden Oregonin yliopistossa, palveli armeijassa ja työskenteli sen jälkeen eri ammateissa. Vuonna 1953 pitkä ja lihaksikas mies palkattiin esittämään Tarzania Lex Barkerin luovuttua roolista. Samalla hän vaihtoi sukunimensä, joka kuulosti liikaa Weismullerilta.

1960-luvun alussa Scott siirtyi Italiaan, jossa hän esiintyi monissa peplum- ja muissa seikkailuelokuvissa. Niistä tunnetuin on Steve Reevesin kanssa tehty *Romulus ja Remus* (1961). Scott teki viimeiset elokuvansa vuosikymmenen lopussa.

Elokuvia
--------

* *Tarzanin suuri seikkailu*, 1959
* *Maciste contro il vampiro*, 1961
* *Romulus ja Remus*, 1961
* *Aavikkoleijonan kosto*, 1962
* *Kleopatra ja miehet*, 1962
* *Zorro ja kolme muskettisoturia*, 1963
* *L’eroe di Babilonia*, 1963
* *Goliath e la schiava ribelle*, 1963
* *Il leone di San Marco*, 1963
* *Ercole contro Moloch*, 1963
* *Il Colosso di Roma*, 1964
* *Voittamaton*, 1964

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Gordon Scott (englanniksi)
* Elonet: Gordon Scott

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Saarijärvi** on pieni ja matala järvi valtatie 3:n varrella Kurikan eteläosassa. Aivan järven eteläisin kärki sijaitsee Parkanon puolella. Pinta-alaa Saarijärvellä on noin 23 hehtaaria ja syvin kohta on neljä metriä. Saarijärvessä on yksi pieni saari. Vesi järvessä on muiden pohjalaisjärvien tavoin ruskeaa. Saarijärven laskujoki on Saariluoma. Järven lounaispuolella sijaitsee Saarineva-niminen suoalue.

Vuodessa järveen istutetaan noin 2 000 kilogrammaa jalokalaa. Pääsaaliskala on kirjolohi. Lisäksi järveen istutetaan jonkin verran harjusta, taimenta ja puronieriää. Suurimmat istutetut kalat ovat jopa kuusikiloisia. Saarijärvessä on myös jonkin verran siikaa ja ahventa. Suurimmat siiat ovat olleet yli kilon painoisia.

Saarijärven itäosassa sijaitsevan lahden poikki Jalasjärven kunta rakensi aikoinaan laiturin. Tältä 200-metriseltä laiturilta voivat esimerkiksi pyörätuolilla liikkuvat kalastaa. Myös perhokalastajia ja viehekalastajia laituri palvelee. Laiturilta voi syksyllä ja keväällä heikkojen jäiden aikaan pilkkiä. Laiturin pohjoispäässä sijaitsee paikka kalanperkausta varten ja eteläpäässä puolestaan tulipaikka ja kota. Saarijärven pohjoispäässä on muun muassa kalastusvälineitä ja veneitä vuokraava kahvila sekä grillipaikka ja uimaranta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tee karttalinkki Kansalaisen Karttapaikka. Viitattu 6.6.2009. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5 6  Saarijärvi ja Sokalampi Kalapaikka.net. Viitattu 6.6.2009.
3. ↑  Saarijärven virkistysalue Jalasjärven kunta.  Arkistoitu 13.6.2015. Viitattu 6.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmakuvia Saarijärvestä ja Pohjan Korpilammista (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saarijärven virkistysalue (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kalapaikka.net: Saarijärvi ja Sokalampi
Espoon Pitäjäntupa Kirkonmäellä.
**Pitäjäntupa** oli pitäjän kirkon lähellä sijainnut rakennus, jossa aikoinaan pidettiin pitäjänkokoukset. Pitäjänkokous oli pitäjänmiesten itsehallinnollinen toimielin, jota johti kirkkoherra sen päättäessä lähinnä paikkakunnan taloudenhoitoon liittyvistä asioista. Myöhemmin pitäjäntupien tilalle tulivat kunnantalot.

Esimerkiksi Espoossa Muuralan pappilan luona sijaitseva Espoon vanha Pitäjäntupa on nykyisin Espoon tuomiokirkkoseurakunnan omistuksessa ja käytössä juhlatilana. Eteläsavolaisen Hirvensalmen kunnan pitäjäntupa toimi puolestaan myöhemmin kunnantalona ja on nykyään Pitäjäntupa-museona. Heinäveden pitäjäntupa on toiminut kuntakokousten pitopaikan lisäksi esimerkiksi putkana, Säästöpankin toimitalona, ja kansalaiskouluna.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusanat pitäjäntupa ja pitäjänkokous.
2. ↑  Espoon kirkonmäki *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 19.2.2018.
3. ↑  Arkistoitu kopioPitäjäntupa museo etelasavonmuseot.fi.  Arkistoitu 12.8.2020. Viitattu 22.8.2020.
**Bjarkey Olsen Gunnarsdóttir** (s. 27. helmikuuta 1965) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Alþingissa vuodesta 2013 lähtien.

Bjarkey syntyi Reykjavíkissa. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Islannin opettajakorkeakoulusta vuonna 2005 painotusalueinaan informaatioteknologia ja sosiaalitieteet. Vuonna 2008 hän suoritti opinto- ja uraohjaustutkinnon Islannin yliopistossa. Vuosina 1989–2005 hän toimi konepajan johtajana Ólafsfjörðurissä. Vuosina 2000–2008 hän toimi opettajana Ólafsfjörðurin peruskoulussa, vuosina 2005–2008 myös opinto-ohjaajana. Vuosina 2011–2013 hän toimi Tröllaskagin lukiossa opinto-ohjaajana.

Vuosina 2003–2009 Bjarkey toimi vihreän vasemmiston Ólafsfjörðurin kunnallisjärjestön puheenjohtajana. Hän toimi puolueen koillisen piirijärjestön varapuheenjohtajana vuonna 2003 ja puheenjohtajana vuosina 2005–2008. Vuosina 2006–2013 hän istui Ólafsfjörðurin kunnanvaltuustossa. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä. Vuosina 2017–2021 hän toimi puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuodesta 2021 lähtien hän on toiminut Alþingin budjettivaliokunnan puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bjarkey Olsen Gunnarsdóttir *Æviágri þingmanna frá 1845*.  Arkistoitu 7.3.2023. Viitattu 7.3.2023. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Keramiikkateos *Kimono* Aurajoen rannassa.
**Kimono** on Karin Widnäsin keramiikkataideteos Turun Aurajokivarressa. Jätevedenpumppaamon torni on verhottu keraamisilla laatoilla, joiden muodon perusteella teos on saanut nimen *Kimono*. Se vaihtaa väriään hitaasti vuorokauden rytmin mukaan sinisestä purppuran kautta aamuruskon vaaleanpunaiseen. Kimono paljastettiin Turun kulttuuripääkaupunkivuoden avajaispäivänä 15.1.2011.

Keraamiset laatat on tehty IDO:n tehtaalla Tammisaaressa taiteilijan muotin mukaan. Valmistusmateriaali on samaa, mistä suomalaisten käyttämät vessanpöntötkin on tehty.

Widnäsin Kimono on yksi Savi Kaupungissa –projektin teoksista. Projektin ideana oli tuoda kauneutta ja viihtyvyyttä kaupungin kulmille, joissa oli kohennusta kaipaavia rumiluksia ja kipupisteitä. Jätevesipumppaamo sijaitsee Aurajoen rannalla kauniilla paikalla: Widnäs kertoo tienneensä heti ohi ajettuaan, että siitä tulisi oiva koti hänen taideteokselleen. Paikka jota ei normaalisti koeta esteettiseksi, saisi uuden ilmeen. Lähtökohtana oli tuoda kauneutta ja viihtyvyyttä kaupungin eri kulmille, joissa oli kohennusta kaipaavia rumiluksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Karin Widnäs: Kimono Turun kaupunki. Viitattu 13.3.2018.
2. ↑  Kimono olisi hyvä treffauspaikka, uskoo taiteilija Karin Widnäs (Radioklippi)  18.1.2011. Yle Areena. Viitattu 13.3.2018.
3. ↑  Kimono-teos kaunistaa jätevesipumppaamon *Turkulainen*.  13.1.2011.  Arkistoitu 13.3.2018. Viitattu 13.3.2018.
Commodore 65 -prototyyppi
Commodore 65 -prototyyppi
**Commodore 65**, toiselta nimeltään **C64DX**, oli Commodoren vuosina 1990–91 kehittämä kotitietokone. Koneesta oli tarkoitus tulla C64:n paranneltu, taaksepäin yhteensopiva versio, joka sisältäisi monia uusia, lähes Amigan tasoisia ominaisuuksia. Laite jäi kuitenkin prototyyppiasteelle yhtiön toimitusjohtajan Irving Gouldin peruttua hankkeen.

Commodore Internationalin 1994 tapahtuneen konkurssin jälkeen joitakin C65:n prototyyppejä myytiin avoimilla markkinoilla, joten laitteita on käyttäjillä ja keräilijöillä. Arviot markkinoille tulleiden koneiden määrästä vaihtelevat 150 ja 2 000 kappaleen välillä. Eräs Commodore 65 myytiin keväällä 2013 Saksan eBay verkkohuutokaupassa lähes 18 000 euron hintaan.

Projektin peruuntumisen myötä Commodoren viimeiseksi 8-bittiseksi laitteeksi jäi vuonna 1985 julkistettu Commodore 128.

Ominaisuudet
------------

* CPU nimeltä CSG\* 4510 R3 (koodinimi Victor), perustui MOS 6502:een
* kaksi MOS 6526 CIA-piiriä (Complex Interface Adapter)
* uusi VIC-III -grafiikkapiiri nimeltään CSG 4567 R5 (koodinimi Bill), joka pystyi näyttämään 256 väriä 4096:n paletista
* kaksi CSG 8580R5 -äänipiiriä tuottamaan stereoääntä (C64:ssä oli vain yksi SID-äänipiiri)
* 3.54 MHz:n kellotaajuus (C64:n kellotaajuus oli 1 MHz)
* 128 kilotavun RAM-muisti, laajennettavissa 8 megatavuun
* huomattavasti paranneltu BASIC-kieli, Commodore BASIC 10.0 (C64 käytti verrattain alkeellista BASIC 2.0:aa)

(\* CSG = Commodore Semiconductor Group, aiemmalta nimeltään MOS Technology, Inc.)

Lähteet
-------

1. ↑  Sehr seltener Prototyp Commodore C65 aka C64DX aka C90 ebay.de. Viitattu 16.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Commodore 65** Wikimedia Commonsissa

* C65-sivu 'The Secret Weapons of Commodore' -sivustolla, kirjoittanut Cameron Kaiser ja The Commodore Knowledge Base
* C65:n FTP-hakemisto ftp.zimmers.net:ssä
* Andre Kaesmacherin C64DX-kehityssivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* C64DX:n tekniset tiedot
Paalutuskone
**Paalutus** on pohjarakennustekniikka, jonka avulla perustuksilta/yläpuolisilta rakenteilta tulevat kuormat siirretään kantavaan/tiiviiseen maaperään tai kallioon. Paalutus mahdollistaa erilaisten rakenteiden perustamisen, kun perusmaa on liian heikko kantavuudeltaan tai painumat ovat suurempia, kuin sallitaan. Tekniikkana paalutus on satoja vuosia vanha, esimerkiksi Venetsian rakennukset ovat paalutettuja. Suomessa Turku on laajalti paalutettujen perustusten varassa, ja Malmin lentokenttä on rakennettu paalutetulle suoalueelle.

Paalutyypit
-----------

*Pääartikkeli: Paalu*
Aikaisemmin paalutuksessa käytettiin yksinomaan puuta, mutta sen rajallinen kestävyys ja lahoaminen ovat edistäneet erilaisten uusien materiaalien käyttöönottoa. Puupaalutukset ovat kärsineet erityisesti viime vuosikymmeninä, kun rakentaminen ja ojitus on laskenut pohjavesipintaa ja ennen vedessä olleet paalut ovat joutuneet pinnan yläpuolelle. Puupaalutusta käytetään kuitenkin yhä, erityisesti väliaikaisten rakenteiden alla (esimerkiksi kiertoteiden penkoissa).

Yleisimmät nykyaikaiset paalutyypit ovat teräsbetonipaalut ja teräsputkipaalut.

Paalutuskoneet ja niiden käyttö
-------------------------------

Paalutus tapahtuu erityisillä paalutuskoneilla, paalun päähän isketään suurimassaisella järkäleellä joka voi olla vapaasti pudotettu tai hydraulisesti kiihdytetty. Myös hydrauliseen puristukseen ja värinään perustuvia laitteita on kehitetty. Paalun päähän annettu iskuaalto kulkee pitkin paalua jolloin energia siirtyy paalun päähän ja kärki uppoaa maaperään. Paalua voidaan jatkaa kunnes saavutetaan kantava pohja, esimerkiksi peruskallio. Peruskallioon paalutettaessa käytetään paalun alapäässä kalliokärkeä, kun kallion pinta vaihtelee merkittävästi. Kun ei ole tarkoitus päästä kantavaan pohjaan asti puhutaan koheesio-, tiivistys- ja kitkapaaluista.

Omana lukunaan on porapaalutus, jolloin teräsputki asennetaan poraamalla kallioon, jolloin se toimii tukipaaluna. Porapaalutuksessa teräsputki toimii porausputkena porauksen aikana ja valmiissa paalussa kantavana rakenteena. Porapaalutuksen etuna on, että sillä voidaan läpäistä kivisiä täyttöjä ja paalu saadaan varmasti kallioon asti. Lisäksi porausmenetelmästä johtuen porapaalut ovat asennustarkempia kuin perinteiset lyöntipaalut.

Paalutuksen kustannukset ja vaihtoehtoiset ratkaisut
----------------------------------------------------

Paalutuksen hinta määräytyy käytettävän materiaalin ja lyöntisyvyyden perusteella. Paalutuskustannuksien osuus rakennushankkeesta vaihtelee kohteen ja paalutussyvyyden mukaisesti noin 3-20 % välillä rakennuskustannuksista. Paalutus voidaan korvata talonrakennuskohteissa tekemällä massanvaihto, pitämällä ylipengertä rakennuskohteessa tai tekemällä kevennysrakenteita esim. kevytsorasta. Tie- ja ratarakennuskohteissa käytetään lisäksi ylipenkereen kanssa pystysalaojia. Tie- ja ratapuolella myös stabiliteetin parantamiseksi käytetään vastapengerratkaisuja.

Katso myös
----------

* Kaivinpaalu
* Mikropaalu
* Junttan, paalutuskonevalmistaja
* Leimet, paalutarvikevalmistaja
**Douro-luokka** oli Portugalin laivaston viiden 1930-luvun alussa valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin kaksi alusta Kolumbian laivastolle, jossa ne palvelivat Antioquia-luokkana.

Suunnittelu
-----------

Luokan alukset suunnitteli Yarrow ja siten ne muistuttivat Britannian kuninkaallisen laivaston 1920-1930-lukujen hävittäjiä. Alusten pääaseina oli neljä Vickers-Armstrongin valmistamaa QF 4,7 tuuman Mk G tykkiä, joiden putken pituus oli 50 pituuskaliiperia. Tykeistä kaksi oli asennettu etu- ja kaksi takakannelle tykkikilvin suojattuihin asemiin. Kullekin tykille oli aluksella 140 ammusta. Keveinä aseina oli kolme 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina 85 asteen korotuskulman mahdollistavina asennuksina. Kaksi tykeistä oli asennettu takakannen rakenteelle ja kolmas savuhormien väliin. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmiputkista torpedosettiä ja kaksi syvyyspomminheitintä, joita varten aluksella oli kaksitoista syvyyspommia. Alukset oli varustettu myös miinanraivaimin.

Propulsiojärjestelmänä oli kolme Yarrowin kattilasta, jotka tuottivat 400 psitä ja ne oli varustettu esikuumennuksella. Kaksiakselinen turbiinijärjestelmä koostui Curtissin korkeapaineturbiinista ja risteilymoottorina oli Parsonsin matalapaineturbiini. Järjestelmä oli samanlainen kuin *HMS Ambuscadella* ja se tuotti 33 000 hevosvoimaa.

Alukset
-------

Yarrow vastaanotti 12. kesäkuuta 1931 kahden aluksen ja neljän propulsiojärjestelmän tilauksen numeroilla 1624-1627. Neljä alusta olivat *NRP Vouga*, *NRP Lima*, *NRP Tejo* ja *NRP Douro*, joista kaksi viimeistä valmistettiin Lissabonissa. Yarrow sai tilauksen *NRP Daon* propulsijärjestelmästä numerolla 1635.

Kaksi ensimmäistä Lissabonissa valmisteilla ollutta alusta myytiin Kolumbialle, joka nimesi ne *Caldasiksi* ja *Antioquiaksi*. Portugali tilasi propulsiojärjestelmän kahdelle korvaavalle alukselle numeroilla 1654-1655.


**Douro-luokan hävittäjät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP Dão | Lissabonin telakka |  | 30. heinäkuuta 1934 | 5. tammikuuta 1935 | alusluettelosta 29. marraskuuta 1960 |
| NRP Douro | Lissabonin telakka |  | 16. elokuuta 1935 | 11. helmikuuta 1936 | alusluettelosta joulukuussa 1959 |
| NRP Lima | Yarrow Shipbuilders |  | 29. toukokuuta 1933 | 12. lokakuuta 1933 | poistettu 16. lokakuuta 1965 |
| NRP Tejo | Lissabonin telakka |  | 4. toukokuuta 1935 | 12. lokakuuta 1935 | alusluettelosta 9. helmikuuta 1965 |
| NRP Vouga | Yarrow Shipbuilders |  | 25. tammikuuta 1933 | 24. kesäkuuta 1933 | poistettu 3. kesäkuuta 1967 |
|

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Whitley, M. J. s. 222
2. ↑  Whitley, M. J. s. 221

*Douro*-luokan hävittäjät
*NRP Dão* - *NRP Douro* - *NRP Lima* - *NRP Tejo* - *NRP Vouga*

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Guadiana-luokka – Seuraaja: EI |
**Chamézi** (kreik. Χαμέζι; myös *Hamézi*) eli **Chamaízi** (Χαμαίζι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella noin yhdeksän kilometriä Siteían kaupungista länsilounaaseen. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Χαμεζίου, *Topikí Koinótita Chamezíou*). Kylän väkiluku on 253 (vuonna 2011).

Chamézin minolaisen talon rauniot.
Chamézi on myös minolaisaikaisen "huvilan" arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Rakennus on peräisin MM IA -kaudelta (noin 2160–1900 eaa.). Se on ovaalinmuotoinen ja ainoa tunnettu kyseisen kaltainen minolainen rakennus. Rakennuksella on saattanut olla myös alueen vartiointiin liittyvä tehtävä yhdessä Agía Fotián rakennuksen kanssa. Kaivaukset alueella suoritettiin vuosina 1903 ja 1971. Arkeologinen kohde sijaitsee kukkulalla noin 900 metriä kylästä etelään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Chamaizi *Minoan Crete*. Viitattu 11.12.2015.
3. ↑  Arkeologisen kohteen sijainti: 35°10′03.7″N, 26°01′07.1″E

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chamézin minolainen talo** Wikimedia Commonsissa
**Commerce de Bordeaux** oli Ranskan laivaston Téméraire-luokan 74-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Téméraire-luokka*
*Vaisseau No. 1* tilattiin 1784 Toulonin telakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1784. Alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1785 ja nimettiin 23. tammikuuta 1786 *Commerce de Bordeauxiksi*. Alus valmistui vuonna 1786.

Palvelus
--------

Alus nimettiin *Bonnet Rougeksi* joulukuussa 1793, ja uudelleen helmikuussa 1794 *Timoléoniksi*. Alus otti osaa Abukirin taisteluun päällikkönään Louis-Léonce Trullet. Taistelussa aluksen peräsin vaurioitui *Généreux'n* osuttua alukseen. Alus taisteli kolme vuorokautta, kunnes se ajautui karille, jossa aluksen miehistö sytytti aluksensa tuleen estääkseen sen joutumisen viholliselle. Alus räjähti 2. elokuuta ollen siten viimeinen taisteluun osallistunut ranskalaisalus.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:French ship Commerce de Bordeaux (1785)

Lähteet
-------

* Winfield, Rif & Roberts, Stephen S.: *French Warships in the Age of Sail 1786–1861 – Design, Construction, Careers and Fates*. Minnesota, Yhdysvallat: Seaforth Publishing, 2015. ISBN 978-1-84832-204-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif & Roberts, Stephen S. s. 87
Douglas XB-19 "platalla".
**Douglas XB-19** oli experimental-lentokone ja Yhdysvaltain ensimmäisiä yrityksiä superraskaaksi strategiseksi pommikoneeksi. Se jäi kuitenkin vain arviointiasteelle, ja vain yksi ainut lentokone valmistui prototyyppinä. Sen käyttötarkoituksena olisivat ilmeisesti olleet natsi-Saksan suorat pommitukset Yhdysvalloista, jos Britannia olisi joutunut antautumaan Saksalle.

Koekonetyypin kehittely ei suinkaan ollut turhaa, sillä pian tulivat sotanäyttämölle sekä Boeing B-29 että Convair B-36 Peacemaker, jota edelsi Consolidated B-32 Dominator. XB-19:n ensilento tapahtui 27. kesäkuuta 1941.

XB-19:n ilmeisiä heikkouksia olivat hidas lentonopeus, 336 km/h, ja matala lakikorkeus, 6 705 metriä. Maksimilentomatka oli kuitenkin hyvin kunnioitettava: 12 472 kilometriä. Suurin hyötykuorma eli pommilasti oli peräti 16 329 kilogrammaa. Puolustusaseina oli kaksi 37 millin tykkiä, viisi 12,7 millin konekivääriä, sekä kuusi 7,62 millin konekivääriä. Kone oli hyvin suuri, ja sen voimanlähteinä oli neljä mäntämoottoria. Jopa Wright R-3350 Cyclone, yksi tuon aikauden kaikkein voimakkaimmista, oli tyypille selkeästi alitehoinen. Voimanlähde oli Allisonin rivimoottori V-3420-11, jonka teho oli 2 600 hevosvoimaa.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&040.023000040,23 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&064.062000064,62 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&013.03000013,03 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&037309.&&&&0037 309 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&074389.&&&&0074 389 kg

Lähteet
-------

* Mondey, David: *The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War II*, Chartwell Books, Lontoo Englanti ISBN 0-7858-1361-6 (s. 129) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Mondey, s. 129.

*
Järviköiskylän uhriaittaus Paapinajärven rannalla
**Paapinajärvi** (ven. Бабинское озеро, *Babinskoje ozero*, vatjaksi *Jarvikoisjärvi*) on järvi Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Jääkauden muovaaman järven suurin syvyys on 5 metriä. Pohjoispuolella sijaitsevasta Syväjärvestä virtaa Paapinajärveen Kjamiši-joki, lännessä se laskee Pyhäjoen (ven. Святая, *Svjataja*) kautta Haapalanjärveen.

Paapinajärven itärannalla sijaitsevat entiset vatjalaiskylät Sauvokkala (ven. Савикино, *Savikino*) ja Järvikoiskylä eli Baabina (ven. Бабино, *Babino*), josta järvi on saanut nykyisen nimensä. Nimen alkuperä selitettiin niin,että järven haltija oli naispuolinen (ven. баба, *eukko*).
Novgorodin Vatjan viidenneksen vuoden 1499/1500 verokirjassa nimenä on *Valgomo*.

Lähteet
-------

1. ↑  *Inkeri: tiekartta*. Ingriainfo oy, 1992. ISBN 951-96326-0-3.
2. ↑  Ilmar Talve. *Vatjalaista kansankulttuuria*, Helsinki, 1981
3. ↑  Kirillova, V.A. & Raspopov I.V. *Ozjora Leningradskoi oblasti*. Leningrad: Lenizdat, 1971. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  J. Lukkarinen. "Inkeriläisten praasnikoista". SKS, 1912
**Tve1** on Valtionrautateiden antama tyyppimerkintä pienveturille, joita insinööritoimisto Saalasti toimitti Valtionrautateille vuosina 1958–1963. Vetureita valmistettiin Turengin sokeritehtaan konepajalla kaikkiaan 30 kappaletta. Ne olivat valmistajan mallia OTSO1.

Historia
--------

Uusien pienvetureiden hankinta tuli ajankohtaiseksi 1950-luvulla, koska tavaraliikenteen kustannuksia on pyritty pienentämään. Tämän vuoksi järjestelyjunia vähennettiin, jolloin tarvittiin vaihtovetureita sellaisille liikennepaikoille, joilla esiintyy säännöllistä vaihtotyötarvetta. Suuri osa vetureista oli sijoitettuna tällaisille liikennepaikoille. Toiminta-alue oli lähinnä Etelä- ja Länsi-Suomi.

Tekniikka
---------

Veturi on tyypillisen pienveturin näköinen. Ohjaamo on takana ja sen edessä on konesuoja. Nämä lepäävät teräslevyistä ja tukipalkeista hitsaamalla tehdyn jäykän rungon päällä. Moottorina on ilmajäähdytteinen Deutz F8L-614. Voimansiirto on hydraulinen. Voima välittyy suunnanvaihtolaitteesta akseleille ketjujen välityksellä. Tve1-veturit on varustettu Otso-vaihtotyökytkimin. Aiemmissa pienvetureissa käytössä ollut vipujarru oli saanut väistyä veturiin vaikuttavan paineilmajarrun ja vaunuihin vaikuttavan venttiilin tieltä.

Käyttö
------

Nykyään vetureiden käyttö on todella vähäistä, muutamia kappaleita on käytössä mm. Ilmalassa ja Turussa sekä joidenkin tehtaiden käytössä. Suuri osa vetureista poistettiin käytöstä 1980- ja 1990-luvuilla.

Lähteet
-------

* Eonsuu, Honkanen & Pölhö: *Suomen veturit osa 2; Moottorikalusto*. , 1995.

Suomalaiset veturit ja junayksiköt

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dieselveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Dm12 · Dv12 · Dr14 · Dr16 · Dr18 · Dr19 · Dr20 · Dr21 |
|  Entiset | Hr11 · Dm3/Dm4 · Dm6/Dm7 · Dm8 · Dm9 · Dv11 · Dr12 · Dr13 · Dv15 · Dv16 |

 |
| Sähköveturit ja ‑moottorijunat | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Nykyiset | Sr1 · Sr2 · Sr3 · Sm2 · Sm3 · Sm4 · Sm5 · Sm6 · M100 · M200 · M300 |
|  Entiset | Sm1 |
|  Tulevat | *Sm7* |

 |
| Höyryveturit | A1 · A2 · B1 · C1 · Hr1 · Hv1 · Hv2 · Hv3 · Hv4 · Pr1 · Tr1 · Tr2 · Tk3 · Tv1 · Vr1 · Vr2 · Vr3 · Vr4/Vr5 · Vk4 |
| Ratatyökoneet ja pienveturit | Tve1 · Tve2 · Tve3 · Tve4 · Tve5 · Tka6 · Tka7 · Tka8 · Tka9 · Ttm1 · Ttr1 51 · Ttr |
| Koeveturit ja ‑kiskobussit | Dr15 · Sv1 · Dm10 · Dm11 |
**Tvertsa** (ven. Тверца) on Volgan sivujoki, joka sijaitsee Venäjällä Tverin alueella. Joki yhtyy Volgaan Tverin keskustassa.

Joen pituus on 188 kilometriä, ja sen valuma-alueen laajuus on 6 510 km². Keskimääräinen virtaama on 60 m³/s. Joen varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Vyšni Volotšok ja Toržok ja muita suuria asutuskeskuksia Vydropužsk ja Tveretski.

Tvertsan sivujokia ovat Osetšenka, Malaja Tigma, Bolšaja Tigma, Logovež, Malitsa, Kava, Šegra, Osuga ja Sominka. Osuga on sivujoista suurin.

Tvertsan alkuperäiset alkulähteet, jotka sijaitsivat nykyisen Vyšni Volotšokin alueella, kuivatettiin ja alue käytettiin kaupunkirakentamiseen. Tvertsan yläjuoksun ja Tsna-joen yhdistää kanava. Joen rannoilla on röykkiöhautoja ja muita jäänteitä muinaisesta asutuksesta sekä viikinkien idäntiestä.

Yläjuoksun jokilaaksot ovat leveitä, loivapiirteisiä ja soisia. Tulva-alueen leveys on enimmillään 180 metriä. Toržokin kaupungin alapuolella jokilaaksot ovat kapeampia, rantojen korkeus on enimmillään 20–25 metriä ja tulva-alue 80 metriä. Alajuoksulla jokivarren pinnanmuodot ovat vaihtelevampia ja jokiuoman leveys on 30–50 metriä, suvannoissa 80 metriä. Suvantojen syvyys on 1,5–4,5 metriä ja virtapaikkojen alle 0,5 metriä. Joen jäät lähtevät yleensä huhtikuun ensimmäisellä puoliskolla ja kevättulva kestää 1–1,5 kuukautta. Joki jäätyy marraskuun lopussa.

Tvertsa oli entisaikoina osa Vyšni Volotšokin vesitietä, joka johti Volgalta Ilmajärven kautta Novgorodiin ja edelleen Pietariin.

Joen keskijuoksulla on Tigman majavansuojelualue. Jokea käytetään runsaasti kanoottiretkeilyyn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Reka Tvertsa (Venäjän vesistötietokannan tietoja joesta) *textual.ru*. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Tvertsa (maantieteellisen kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkeli joesta) *Geografitšeskaja entsikolpedija*.  2006 (viittauksen osalta). Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viikinkien idäntien perinteen jatkaja
* Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta(venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tvertsa**.
**Punitive damages** (rangaistusluonteiset tai punitatiiviset vahigonkorvaukset) tarkoittaa common law -oikeusjärjestelmässä sellaista korvausta, jonka vahingonkärsijä saa tosiasiallisesti aiheutuneen vahingon määrän lisäksi. Vahingonaiheuttaja on siis korvausvastuullinen aiheuttamastaan todellisesta vahingosta, jonka lisäksi hän voi joutua maksamaan vahinkoa kärsineelle rangaistuksenluonteisen korvauksen, joka ei ole riippuvainen todellisen vahingon määrästä.

Common law -oikeusjärjestelmässä vahingonkorvaukset jaetaan varsinaisiin/korvaaviin vahingonkorvauksiin (*compensatory damages*) ja rangaistusluonteisiin vahingonkorvauksiin (*punitive damages*). Rangaistusluonteisten vahingonkorvausten tarkoitus on rangaista vahingonaiheuttajaa tämän toiminnasta ja estää teon toistaminen.

Suo­mes­sa ei ole sa­man­lais­ta ran­gais­tus­luon­teis­ta va­hin­gon­kor­vaus­jär­jes­tel­mää kuin Yh­dys­val­lois­sa. Suo­mes­sa va­hin­gon­kor­vauk­sen tar­koi­tuk­se­na on saat­taa va­hin­gon kär­si­nyt ta­lou­del­l­isesti sii­hen ase­maan kuin va­hin­koa ei olisi lain­kaan ta­pah­tu­nut eikä va­hin­gon­kor­vauk­sel­la ole tar­koi­tus pääs­tä hyö­ty­mään.

Oikeuskäytäntöä
---------------

Yhdysvaltain korkein oikeus käsitteli rangaistusluonteisten korvausten määrää BMW of North America, Inc. v. Gore -ratkaisussa vuonna 1996. Tapauksessa uutena myyty BMW oli maalattu uudelleen, eikä tästä kerrottu ostajalle. Alabamalainen valamiehistö tuomitsi BMW:n maksamaan 4000 dollaria varsinaisen vahingon osalta (auton hinnanalennus) ja neljä miljoonaa dollaria rangaistusluonteisia korvauksia. Myöhemmin Alabaman osavaltion korkein oikeus kohtuullisti korvaussumman kahteen miljoonaan. Tapaus eteni liittovaltion korkeimpaan oikeuteen, joka piti korvausta kohtuuttoman suurena ja palautti asian osavaltioon uudelleen käsiteltäväksi antamatta kuitenkaan konkreettisia ohjeita siitä, miten rangaistuskorvaukset oli laskettava jatkossa. Korvausten suuruudesta sanottiin, että niitä oli verrattava vastaajan käytöksen moitittavuuteen, kantajalle aiheutettuun haittaan ja muiden mahdollisten rangaistusten eroon.

Lähteet
-------

1. ↑  Compensatory Damages *Invostopedia.com*. Viitattu 30.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Ohje valituslomakkeen täyttämiselle Kuluttajariitalautakunta. Viitattu 30.7.2017.
3. ↑  BMW's $2 Million Paint Job *The New York Times*.  14.10.1995. Viitattu 30.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Reflecting On The 20th Anniversary Of BMW V. Gore *Law360.com*.  19.5.2016. Viitattu 30.7.2017. (englanniksi)
C128:n käynnistyskuva
**Commodore 128**, lyh.**C128**, on kotitietokone, jonka Commodore julkisti CES-messuilla Las Vegasissa tammikuussa 1985.

Tekniikka
---------

Commodore 128:ssa on periaatteessa kolme tietokonetta samoissa kuorissa: perus-C128, Commodore 64 ja Z80-pohjainen CP/M-kone. Koneessa on kaksi suoritinta (6502-yhteensopiva MOS 8502 ja Zilog Z80) sekä kaksi videopiiriä (C64:stä tuttu VIC-II ja tarkempaan grafiikkaan kykenevä VDC). VDC:n kuvaa ei saa näkyviin tavallisella tv:llä tai videomonitorilla, mistä johtuen suuri osa C128:n käyttäjistä ei ole edes nähnyt sitä. C128 kykenee käyttämään suoritintaan 1 MHz:n perustaajuuden lisäksi 2 MHz:n taajuudella, mutta tällöin VIC-II-videopiiri ei ole käytettävissä. RAM-muistia on perusmallissa 128 kilotavua. C128-moodissa on käytössä Commodore BASIC 7.0.

C128 on C64-moodissa lähes täysin C64-yhteensopiva. Muutamien rekisterien toiminnassa pieniä eroja, jotka mahdollistavat joidenkin C128:n ominaisuuksien käytön myös C64-moodista käsin. Tätä ominaisuutta käyttäen jotkin C64-ohjelmista (lähinnä demoja) tunnistavat C128:n ja osaavat hyödyntää esimerkiksi 2 MHz:n kellotaajuutta sinä aikana kun näyttöä ei päivitetä.

Menekki
-------

Commodore 128:aa myytiin yhteensä 5,7 miljoonaa kappaletta, mikä oli vähän verrattuna esimerkiksi Commodore 64:n noin 30 miljoonaan. Samana vuonna Commodore 128:n kanssa ilmestyi jo Commodoren seuraavaa sukupolvea edustaneen Amigan ensimmäinen malli.

Commodore 128 oli suhteellisen suosittu, mutta ei yhtä suosittu kuin Commodore 64. C128:n myyntihinta oli C64:ää korkeampi, mutta toisaalta C128:n houkuttimena oli suurempi muistimäärä ja laajempi BASIC. Suuri osa käyttäjistä käytti konetta kuitenkin vain C64-moodissa C64-pelien pelaamiseen, koska nimenomaan C128:lle tehtyjä pelejä ei juuri ollut.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Commodore 128 *old-computers.com*.  Arkistoitu 4.7.2017. Viitattu 26.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Commodore 128** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
Haarajoen koulu
**Haarajoen koulu** on kaksisarjainen alakoulu, joka sijaitsee Haarajoen kaupunginosassa Järvenpäässä. Koulussa on peruskoulun luokat 1–6. Samassa rakennuksessa on sijainnut myös esikoulu.

Historia
--------

Haarajoen koulu on perustettu vuonna 1926. Silloin se sijaitsi vielä rakennuksessa, joka on nykyään nuorisotalo Werso.

Nykyaika
--------

Haarajoen koulu on nykyään noin 250 oppilaan koulu. Se sijaitsee Haarajoen keskustassa. Koulussa on noin 20 opettajaa.

Haarajoen koululla järjestetään joka vuosi Haarajoen MM-kisat, joissa oppilaat kilpailevat keskenään muun muassa pikajuoksussa, keihäänheitossa ja kuulantyönnössä.

Koulu käyttää "Vastuun portaat" -nimistä järjestelmää, joka yrittää auttaa lasta ottamaan vastuuta teoistaan.

Rakennus
--------

Haarajoen koulu on kolmikerroksinen, mutta pääasiassa käytetään vain kahta ensimmäistä kerrosta. Koulussa on luokkien, ruokalan ja liikuntasalin lisäksi pommisuoja, kirjasto (vain oppilaille) ja kuntosali (vain opettajille). Liikuntasali toimii samalla myös koulun juhlasalina. Koulussa toimii iltapäiväkerho ensimmäisten luokkien (1. ja 2.) oppilaille sekä muiden luokkien erityisoppilaille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Haarajoen koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Historia *sivustot.jarvenpaa.fi*. Viitattu 3.3.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Länskäriliiga** on Lohjalla järjestetty junioreille tarkoitettu jalkapalloturnaus, jota on järjestetty vuodesta 1970 lähtien. Turnauksen järjestävät Länsi-Uusimaa -sanomalehti sekä paikallisseura Lohjan Pallo. Länskäriliiga on saanut nimensä Länsi-Uusimaa -lehden lempinimestä "Länskäristä".

Pelaajat
--------

Länskäriliigaan osallistuu vuosittain keskimäärin 500 pelaajaa. Turnaukseen saa osallistua 5-10 -vuotiaat pojat ja tytöt sekä myös 11-vuotiaat tytöt. Iän mukaan pelaajat luokitellaan "nappuloiksi" "junioreiksi" ja "senioreiksi". Nappuloita ovat 5-6 -vuotiaat, junioreita 7-8 -vuotiaat ja 9-10 -vuotiaat ovat senioreita.

Joukkueet
---------

"Länskikseen" osallistuu lähinnä Lohjan kaupunginosien sekä kylien joukkueita, mutta on ollut myös poikkeuksia. Esimerkiksi Saukkolasta ja Nummi-Pusulasta on tullut joukkueita mukaan.
Ainakin vuonna 2008 on ollut mukana joukkue, jossa on ollut pelkkiä tyttöjä. Joukkueiden pelaajamäärä on keskimäärin noin 15 pelaajaa. Joukkueiden nimet tulee Englannin, Espanjan ja Italian pääsarjojen joukkueista. Nimiä ovat muun muassa Barcelona, Chelsea ja AC Milan.

Kentät
------

Suurin osa alkusarjan otteluista pelataan Rantakentällä, joka sijaitsee Aurlahden rannassa ja on hiekkakenttä. Muutamat ottelut pelataan nurmikentällä, Asemanpellon pallokentällä. Senioreiden välierät pelataan Ojaniitun hiekkakentällä ja finaalit Harjun urheilukentällä.

Ottelut
-------

Jokaisessa ikäluokassa kaikki joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kaksi kertaa. Ainoastaan senioreissa on jatko-otteluita. Senioreiden sarjasta neljä parasta pääsee välieriin ja välierien voittajat taas kamppailevat mestaruudesta. Välierien häviäjät pääsevät pronssiotteluun.

Tuomarit
--------

Turnauksessa tuomarit eivät ole täysikäisiä vaan lapsia. Turnauksen avulla Länsi-Uudenmaan erotuomarikerho kasvattaa uusia tuomareita.

Palkinnot
---------

Kun turnaus on päättynyt, kaikki osallistuneet saavat mitalin ja diplomin sijoituksesta huolimatta. Paras joukkue senioreissa saa kiertopokaalin, joka kiertää pelaajien kotona sekä joukkueen palkintokaappiin menevän pokaalin. Kiertopokaaliin kaiverretaan nykyisin voittajajoukkueen nimi.

Lähteet
-------

* 
* Länsi-Uusimaa -lehti vuodelta 2008
**Abu Za'bal** on kaupunki Egyptissä parikymmentä kilometriä Kairosta pohjoiseen.

Maantiede
---------

Abu Za'bal sijaitsee Ala-Egyptissä noin 24 kilometriä Kairosta pohjoiseen.

Historia
--------

Nykyisen Abu Za'balin paikalla on sijainnut kylä, jonka historia ulottuu muinaisiin aikoihin. Se tunnettiin aikaisemmin nimellä al-Kusayr. Ibn Mammati (k. 1209) mainitsee sen teoksessaan *Kitab Kawanin al-dawawin*. Nykyisen nimensä se on saanut Egyptin mamelukkien valtakauden päättyessä. Nimi mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran Egyptin ensimmäisen osmanikuvernööri Khairbein tekemässä wakf-säädöksessä.

Murad Bein joukot ryöstivät kylän ja pidättivät paikalliset šeikit 23. joulukuuta 1792. Napoleonin Egyptin sotaretkellä Abu Za'balin tuntumassa käytiin useampia taisteluja. Paikalla ollut kylä poltettiin 7. elokuuta 1788 paikallisten kieltäydyttyä toimittamasta ranskalaisille sotilaille tarvikkeita. Ranskalaiset iskivät myös viisi kuukautta myöhemmin 11. tammikuuta 1799 ryöstäen karjaa.

Muhammad Ali perusti Abu Za'baliin Egyptin ensimmäisen lääketieteen oppilaitoksen vuonna 1827. Paikka sijaitsi tuolloin armeijan tukikohdan lähellä ja oppilaitoksen perustaminen liittyi jo vuonna 1825 Abu Za'baliin perustetun sotasairaalan toimintaan. Oppilaitosta johti ranskalainen Antoine Clot eli egyptiläisittäin Clot Bei. Oppilaitoksen toiminnan yhteydessä alettiin kääntää lääketieteellisiä teoksia arabiaksi. Lääketieteellinen opisto siirtyi Kairoon vuonna 1837.

Sittemmin Abu Za'bal on ollut tunnettu etenkin suuresta vankilastaan. Vuonna 1933 Abu Za'baliin perustettiin leprasiirtokunta. Sen toiminta jatkui vielä 2010-luvulla Egyptin viimeisenä vastaavana leprasiirtokuntana.

Talous
------

Abu Za'balissa sijaitsee esimerkiksi lannoite- ja kemikaaliteollisuutta. Paikalla on myös asevoimien sotateollisuutta, jonka tuotteisiin lukeutuvat esimerkiksi rakettimoottorit ja kranaatit. Suuri osa esimerkiksi Assuanin padon rakennuksessa käytetystä dynamiitista tuotettiin Abu Za'balissa. Paikalla on tuotettu myös kemiallisia aseita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 38. Volume XII Supplement. Koninklyke Brill, 2004. ISBN 90 04 13974 5. (englanniksi)
2. ↑  Egypt and Abu Zaabal *International Leprosy Association – History of Leprosy*. Sasakawa Memorial Health Foundation. Viitattu 17.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jack Shenker: Egypt's last leprosy colony broaches time of integration *The Guardian*. Viitattu 17.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Abu Zaabal Company for Specialty Chemicals (Factory 18) Federation of American Scientists. Viitattu 17.2.2021. (englanniksi)
**Iiro Ollila** (s. 1971) on suomalainen säveltäjä, muusikko, improvisoija ja äänisuunnittelija. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri ja klassisen kitaransoiton opettaja. Ollila on työskennellyt kitaransoitonopettajana ja konsertoivana kitaristina vuoteen 1997 ja sittemmin säveltäjänä ja äänisuunnittelijana. Hän on toiminut myös Koiton Laulun taiteellisena johtajana vuosina 2000–2006.

Ollila on säveltänyt konserttimusiikin lisäksi teatteriin, tanssiteoksiin, televisioon ja elokuviin. Hänen erityisalueitaan ovat teatterimusiikki ja -äänisuunnittelu, teatteri-improvisaatio sekä arkaais-musiikillinen improvisoitu "huuto". Elokuvamusiikin Ollila on tehnyt muun muassa Kaisa Rastimon ohjaamaan *Myrskyyn*.

Ollila on työskennellyt muusikkona muun muassa Stella Polaris -improvisaatioteatterissa ja johtanut Suomen Improvisaatiokuoroa. Hän opettaa teatteri-improvisaatiota Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Koiton Laulu: Iiro Ollila
2. ↑  Iiro Ollila Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Iiro Ollilan verkkosivut
* Säveltäminen on ongelmanratkaisua *Nurmijärven Uutiset*.  12.3.2013 (päivitetty 15.3.2013).  Arkistoitu 29.1.2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Haarajärven työväentalo** sijaitsee Multian Sahrajärven kylässä. Se edustaa aikakaudelle ja työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas.

Historia
--------

Haarajärven työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Työväenyhdistys perustettiin Munnisperän Haarajärvelle, josta sen toiminta siirtyi Sahrajärvelle. Yhdistys piti kokouksia ennen työväentalon rakentamista Sauna-aholla, Honkalassa, Hetemäessä ja Konttiahossa Nikaranperällä. Työväentalon tontti ostettiin Hetemäestä. Keuruun puolelta Munninperältä ostettiin Etelämäen talon vanha rakennus. Siitä kunnostettiin työväentalo vuonna 1938, ja se on säilynyt alkuperäisessä asussaan. Laudasta rakennettiin eteinen samana vuonna. Rakentaminen tehtiin talkoilla.

Työväentalon tontilla on saunarakennus, jossa on käymälät. Siinä on ollut myös putka.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on huopa 1960-luvulta lähtien. Rakennuksen perusta on luonnonkivestä.

Talossa on sali, jonka päässä on näyttämö. Talon toisessa päässä on keittiö ja ravintola. Talon edessä on laudasta tehty eteinen ja narikka.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on vuoden 1979 tiedon mukaan omassa käytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
**Abu Mahdi al-Muhandis** (1. heinäkuuta 1954 Basra – 3. tammikuuta 2020 Bagdad) oli irakilaissyntyinen sotilasjohtaja, joka teki merkittävän uran sekä Irakin että Iranin joukoissa. Hän kuoli samassa Yhdysvaltojen tekemässä ilmaiskussa Qassem Suleimanin kanssa Bagdadissa.

Muhandis syntyi irakilaisen isän ja iranilaisen äidin lapsena Basrassa vuonna 1954. Saddam Husseinin noustua valtaan 1978, Muhandis muutti Kuwaitiin. Hänen sanotaan osallistuneen siellä Husseinin vastaiseen toimintaan. Iskut kohdistuivat myös Husseinin liittolaisiin Irakin–Iranin sodassa, ja Muhandis oli etsintäkuulutettu useissa maissa Yhdysvaltojen ja Ranskan lähetystöihin vuonna 1983 tehdyistä pommi-iskuista. Hän vietti useita vuosia Iranissa, Syyriassa ja Irakissa

Vuonna 1987 Muhandis nimitettiin Iranissa shiialaisten Badr-sotilasjoukkojen johtoon. Myöhemmin hän toimi Quds-joukkoihin yhdistetyssä organisaatiossa.

Yhdysvaltojen joukkojen iskettyä Irakiin ja syrjäytettyä Saddam Husseinin, Muhandis palasi Irakiin. Hän oli ehdokkaana vuoden 2005 parlamenttivaaleissa. Vuonna 2015 hänet nimitettiin korkeaan Kansan mobilisointiyksikön (al-Hashd al-Shaabi) johtoon Irakissa.

Asiantuntijat ovat olleet erimielisiä siitä, oliko Muhandis itsekin kohteena Qassem Suleimanin surmanneessa Yhdysvaltojen ilmaiskussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Who Was The Iraqi Commander Also Killed In The Baghdad Drone Strike? *NPR*.  4.1.2020. Viitattu 5.1.2020.
2. ↑  Näin Yhdysvallat toteutti julkean surmaoperaation – iranilaiskomentaja kohtasi loppunsa pahaa-aavistamatta *Ilta Sanomat*.  3.1.2020. Viitattu 4.1.2020.
3. 1 2 3  Fugitive from international justice now militia leader in Iraq *The New Arab*.  2015. Viitattu 5.1.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
*Matematiikassa lukujonoa kutsutaan usein jonoksi.*
**Jono** (engl. *queue*) on tietojenkäsittelytieteessä käytetty abstrakti tietotyyppi, jonka lisäys- ja poisto-operaatiot toimivat niin sanotulla FIFO-periaatteella (*First In First Out*). Tämä vastaa todellisuutta: jonolla on kaksi päätä, ja alkio pääsee pois aina toisesta päästä kuin mistä se on lisätty. Näin alkiot käsitellään vuorotellen siten, että kauimmin jonossa ollut alkio käsitellään ensimmäisenä. Jonoa voi verrata esimerkiksi kaupan kassajonoon. Yleensä jonoa käytetäänkin varastoimaan käsittelyä odottavia alkioita.

Operaatiot
----------

Jonon rajapinta koostuu ainakin seuraavista operaatioista:

* *enqueue*: lisää alkion jonon viimeiseksi
* *dequeue*: poimii (eli poistaa ja palauttaa) jonon ensimmäisen alkion
* *empty*: tarkistaa, onko jono tyhjä

Edellä mainitut jono-operaatiot saadaan suoriutumaan vakioajassa.

Toteutus
--------

Jono toteutetaan yleensä joko linkitettynä listana tai taulukkona. Linkitetyn rakenteen etuna on se, että jonon pituus voi muuttua vapaasti ilman rakenteen uusimista. Haittapuolena jatkuva muistinvaraaminen saattaa heikentää suorituskykyä. Lisäksi linkit alkiosta toiseen vievät jonkin verran tilaa.

Taulukolla toteutetun jonon pituudella on taulukon koosta johtuva yläraja, mikä monissa tapauksissa ei haittaa mutta voi joskus koitua ongelmaksi. Ongelma voidaan kiertää vaihtamalla käyttöön isompi taulukko aina ylärajan tullessa vastaan, mutta tämä on suhteellisen raskas operaatio. Taulukko vie myös käytännössä aina hieman hukkatilaa.

Käyttökohteita
--------------

* Puskurimuisti toteutetaan usein jonona. Puskureita käytetään yleensä sisään tulevan (tai ulos menevän) viestiliikenteen väliaikaiseen tallentamiseen.
* Verkkojen läpikäyntialgoritmeissa jonoa saatetaan käyttää seuraavaksi käsittelyä odottavien solmujen tallentamiseen.

Katso myös
----------

* Pino
* Pakka
* Prioriteettijono

Lähteet
-------

* Matti Luukkainen ja Matti Nykänen: 58131: Tietorakenteet  8. tammikuuta 2007. Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 13.6.2007. Viitattu 13. syyskuuta 2007.
* Thomas Cormen, Charles Leiserson, Ronald Rivest ja Clifford Stein: "Section 10.1: Stacks and queues", *Introduction to Algorithms – 2nd ed.*, s. 200–204. MIT Press ja McGraw-Hill, 2001. ISBN 0-262-03293-7.