recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Virolahden lukio** on Virolahdella sijaitseva suomenkielinen lukio. Se sijaitsee samassa tilassa Virolahden yläasteen kanssa. Lukiossa on alle 50 opiskelijaa vuonna 2021, 2000-vuosikymmenen alkupuolella opiskelijoita oli 90. Virolahden kunta suunnitteli lukion opiskelijamäärän kasvattamista hakemalla uzbekistanilaisia opiskelemaan lukioon Finest Future -yrityksen kautta, mutta hanke kaatui kunnanhallituksessa. Pienen opiskelijamääränsä vuoksi Virolahden lukio on houkutellut uusia opiskelijoita kustantamalla lukiolaisille ilmaiset koulumatkat ja kannettavat vuodesta 2005 alkaen. Lukio on tehnyt yhteistyötä Harjun oppimiskeskuksen kanssa mahdollistaen lukio-opintojen yhdistämisen hevosalan opintoihin. Harjun oppimiskeskuksen ja Virolahden lukion yhteistyö päättyi vuonna 2021, kun oppimiskeskus valitsi Haminan lukion uudeksi yhteistyökumppanikseen. Virolahden lukio ja Harjun oppimiskeskus tekivät yhteistyötä 1990-luvulta lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Lukiokoulutus *Virolahti*. Viitattu 5.7.2021.
2. ↑  Tillaeus, Juulia: Uzbekistanista ei sittenkään tule lukiolaisia Virolahdelle – kunnanhallitus torppasi suunnitelmat *Yle uutiset*.  26.1.2021. Viitattu 5.7.2021.
3. ↑  Tahkokorpi, Mirjam: Pikkulukiot houkuttelevat opiskelijoita läppäreillä ja rahalla – lukio-opiskelu tänä vuonna ennätyskallista *Yle uutiset*.  8.8.2016. Viitattu 5.7.2021.
4. ↑  Kaipainen, Minna: Virolahden lukio muuttuu hevoslukioksi *Yle uutiset*.  20.2.2017. Viitattu 5.7.2021.
5. ↑  Tillaeus, Juulia: Harjun oppimiskeskus toivoo uusista yhteistyökuvioista vetovoimaa – opiskelijat saavat syksyllä lisää valinnanvaraa *Yle uutiset*.  2.3.2021. Viitattu 5.7.2021.
**Timna Nelson-Levy** (hepr. ‏תמנע נלסון-לוי‎; s. 7. heinäkuuta 1994) on israelilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. 

Nelson-Levy sijoittui 57 kg:n painoluokassa viidenneksi alle 21-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014. Hän saavutti EM-kilpailuissa samassa sarjassa pronssia Kazanissa 2016 sekä oli seitsemäs Varsovassa 2017 ja Lissabonissa 2021.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Nelson-Levy oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös 57 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 57 kg:n sarjassa Sofiassa 2022 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Sarah-Léonie Cysiquen. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa oli 57-kiloisissa viides ja saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa.

Nelson-Levy on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa sekä sijoittunut maailmancup/Continental Open -kilpailuissa kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhden Israelin-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timna Nelson-Levy - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 1.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  NELSON LEVY Timna Tokyo 2020.  Arkistoitu 2.8.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Petri Rautiainen** (25. joulukuuta 1965 Pori – 25. kesäkuuta 1999) oli suomalainen jääkiekkoilija. 

Rautiainen aloitti liigauransa Porin Ässissä kaudella 1986–1987, jonka jälkeen hän siirtyi I-divisioonaan Joensuun Kiekko-Poikien joukkueeseen. Kahta vuotta myöhemmin Rautiainen oli mukana pudottamassa kasvatajaseuraansa Ässiä sarjaporrasta alemmaksi. Hän ei kuitenkaan enää seuraavalla kaudella jatkanut joensuulaisseuran riveissä, vaan pelasi I-divisioonaa Hockey-Reippaassa.

Siirttyttyään takaisin Joensuuhun Rautiainen pelasi I-divisioonan lisäksi vielä kauden SM-liigassa 1991–1992. Yhteensä hänelle kertyi kahden kauden aikana 74 liigaottelua tehopistein 3+1=4. 

Viiden Joensuussa pelaamansa kauden jälkeen Rautiainen siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin Mörrums GoIS:n riveihin. Ruotsista Rautiaisen matka jatkui vuoden kuluttua Englantiin, jossa hän pelasi kaksi kautta British Ice Hockey Superleague-sarjassa Newcastle Cobrasin joukkueessa.

Vuonna 1998 Rautiaisella todettiin aivokasvain, joka onnistuttiin leikkaamaan. Kasvain kuitenkin uusiutui ja hän menehtyi kesäkuussa 1999. Newcastle Cobrasin seuraaja Newcastle Jesters jäädytti seuraavalla kaudella Rautiaisen pelinumeron 34. Hänen numeronsa oli jäädytettynä myös Jestersiä seuranneessa Newcastle Vipers-joukkueessa.

Lähteet
-------

* Hockey Elite Prospects
* Webring.org/Petri Rautiainen
**Mohammad Ali Shah Qajar** (pers. ‏محمدعلی شاه قاجار‎)‎ (21. kesäkuuta 1872 – 5. huhtikuuta 1924) oli Persian šaahi 8. tammikuuta 1907 – 16. heinäkuuta 1909.

Mohammad Ali Shah vastusti perustuslakia, jonka hänen isänsä ja edellinen šaahi Mozzafar-al-Din Shah ratifioi. Vuonna 1907 Mohammad Ali syrjäytti Iranin kansalliskokouksen (eduskunnan) ja kumosi perustuslain, koska se muistutti islamilaista lakia.

Šaahi tulitti Kansalliskokouksen rakennusta Venäjältä ja Isolta-Britannialta saamiensa sotilaiden avulla. Perustuslakia tukevat joukot yhdistivät voimansa, marssivat heinäkuussa 1909 Teheraniin. Šaahi joutui luopumaan kruunusta ja pakenemaan Venäjälle.

Mohammad Ali Shah pakeni Odessaan Venäjälle. Mohammad Ali suunnitteli paluuta Iraniin. Hän lähti Odessasta ja saapui laivalla vuonna 1911 Iraniin Astarabadiin, mutta hänet karkotettiin maasta.*lähde?*

Mohammad Ali Shah pakeni Konstantinopoliin ja kuoli Italiassa San Remossa 5. huhtikuuta 1924. Hänet on haudattu Imaami Alin mausoleumiin Irakiin Karbalaan.

Mohammad Ali Shahin pojasta Ahmad Shah Qajarista tuli uusi hallitsija yksitoistavuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Qajar Dynasty Iran Chamber Society. Viitattu 24.6.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mohammad Ali Shah** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Petri Kullervo Sakari** (s. 25. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari.

Ura
---

Sakari opiskeli musiikkia Tampereen konservatoriossa 1970–1986, Sibelius-Akatemiassa 1979–1986 ja Yhdysvalloissa Aspenin musiikkikoulussa 1979–1980 opettajanaan Murry Sidlin. Sakari suoritti Sibelius-Akatemiassa kapellimestaridiplomin 1981 Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja viuludiplomin 1986. Lisäoppia hän hankki mestarikursseilta Italian Sienassa, jossa häntä opetti Franco Ferrara, ja Sveitsin Luzernissa opettajanaan Rafael Kubelík.

Sakari aloitti kapellimestariuransa Ylioppilaskunnan Soittajissa 1979–1985 ja Vaasan kaupunginorkesterissa, jota hän johti 1983–1984. Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän toimi 1988–1992 ja 1996–1998, ja päävierailijana 1993–1996. Lohjan kaupunginorkesterin kapellimestarina hän oli 1993–1999, Ruotsalaisen kamariorkesterin päävierailijana 1995–1997 ja Gävlen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana 2000–2004. Pori Sinfoniettan taiteellisena koordinaattorina Sakari toimi 2005–2006. Turun filharmonisen orkesterin vierailijana ja taiteellisena neuvonantajana hän toimi 2006 ja orkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän aloitti tammikuussa 2007.

Sakari on johtanut lukuisia sinfoniaorkestereita Euroopassa, Singaporessa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Brasiliassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hän on johtanut muun muassa BBC:n Walesin kansallisorkesteria ja Bournemouthin sinfoniaorkesteria. Saksassa hän on toiminut Stuttgartin ja Saarbrückenin radion sinfoniaorkesterin sekä Itävallassa Wienin radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.

Ooppera- ja balettiesityksiä Sakari on johtanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa sekä Göteborgin ja Islannin oopperassa. Hän on levyttänyt kaikki Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen sinfoniat sekä Hugo Alfvénin, Franz Berwaldin, Edvard Griegin, Uuno Klamin ja Jón Leifsin musiikkia.

Lähteet
-------

* Kuka kukin on 2007, Otava 2006
* Helsingin Sanomat 24.11.2008 s. C5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Jäätä Kungurin luolastossa.
Yksi luolaston järvistä.
**Kungurin jääluola** (ven. Кунгу́рская ледяна́я пеще́ра, *Kungurskaja ledjanaja peštšera*) on laaja karstiluolasto Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sylva-joen rannalla lähellä Kungurin kaupunkia. Pohja- ja pintavedet ovat uurtaneet sen kalkkikiven ja dolomiitin erottamaan kipsi- ja anhydriittikerrokseen noin 10 000 vuotta sitten.

Luolaston yhteispituus on 5,6 kilometriä. Se koostuu yli 50:stä kapeiden käytävien erottamasta salista, joissa on 60 järveä. Luolaston etuosassa on pysyviä jäämuodostumia. Peremmällä lämpötila kohoaa viiteen plusasteeseen. Katossa on yli 130 sylinterinmuotoista "pilliä". Saleissa on pieniä stalaktiittejä, kalkkisälpämuodostelmia ja kristalleja. Eläinkunnasta tunnetuin on suurimmassa järvessä elävä sokea äyriäinen.

Ihmiset ovat tunteneet Kungurin jääluolan muinaisista ajoista saakka. Sen läheltä on löydetty Sylvan varsilla 800–1000-luvuilla asuneiden ugrien jättämiä esineitä. Siperian valloittaja Jermak talvehti luolaston suun vieressä vuosina 1578–1579. Nykyään Kungurin jääluola on suosittu matkailukohde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija Permi *enc.permkultura.ru*. Viitattu 7.6.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  *Kungurskaja ledjanaja peštšera*, s. 83–84. Perm: Permskoje knižnoje izdatelstvo, 1990.
3. ↑  *Kungurskaja ledjanaja peštšera*, s. 89. Perm: Permskoje knižnoje izdatelstvo, 1990.
4. ↑  *Kungurskaja ledjanaja peštšera*, s. 273, 289. Perm: Permskoje knižnoje izdatelstvo, 1990.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kungurin jääluola**.
* Kungurin jääluolasta kertova sivusto (venäjäksi)
* Jääluola Kungurin kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mohammed Abdel Wahab mandoliinibanjon kanssa.
**Mohammed Abdel Wahab** (arab. محمد عبد الوهاب‎‎; 13. maaliskuuta 1901? Kairo – 3. toukokuuta 1991 Kairo) oli egyptiläinen säveltäjä, laulaja ja näyttelijä. Hän oli aikansa tuotteliain arabisäveltäjä; hänen tuotantoonsa kuuluu yli tuhat laulua, ja hän itse lauloi satoja eri kappaleita.

Abdel Wahab teki ensilevytyksensä 13-vuotiaana ja sai vuonna 1924 suojelijakseen Ahmed Shawqin. 1920-luvun lopussa hän sävelsi perinteisiä melodioita, jotka sopivat Shawkyn teksteihin. Myöhemmin hän omaksui länsimaisia vaikutteita etenkin arabiankielisiin musikaaleihin. Vuonna 1926 Abdel Wahab sai tehtäväkseen viimeistellä Sayed Darwishilta kesken jääneen musikaalin, jossa myös itse esiintyi. Hän loi arabiankielisen musikaalielokuvan käytyään Pariisissa ja tutustuttuaan ranskalaisiin musikaaliesityksiin. Hän irtautui perinteistä ja rikkoi yleisöennätyksiä elokuvalla *Al Warda al-baida*. Monet uudet naislaulajat, kuten Leila Mourad, tulivat alun perin tunnetuiksi Abdel Wahabin elokuvista.

Abdel Wahab käytti isoja orkestereita, joihin kuului länsimaisia soittimia. Hän hyödynsi myös tangon, samban ja rumban vaikutteita. 1950-luvulla hän jätti elokuvan ja keskittyi levyttämään laulajana uudella, vakavammalla tyylillä. Lopetettuaan 1960-luvulla laulamisen hän jatkoi säveltämistä muille laulajille. Esimerkiksi Abdel Wahabin orkestroimasta kappaleesta "Ente Omry" tuli hitti Umm Kulthumin laulamana vuonna 1964. Vaikka Abdel Wahab näyttäytyi vuosien ajan hyvin vähän julkisuudessa, hänen suosionsa säilyi. Vuonna 1988 hän teki yllätyspaluun studioon, ja hänen uutta levytystään myytiin kaksi miljoonaa kappaletta.

Abdel Wahab sai Anwar Sadatilta kenraalin arvon Egyptin kansallislaulun (*Biladi, Biladi, Biladi*) orkestroinnista. Hän sävelsi kansallislaulut myös Libyalle (*Libya, Libya, Libya*), Arabiemiraateille (*Iši biladi*) ja Tunisialle (*Humat al-hima*).

Lähteet
-------

1. ↑  Remembering Mohamed Abdel-Wahab: Composer of generations Ahram Online
2. 1 2  Mohamed Abdel-Wahab; Father of Modern Arab Music Los Angeles Times
3. 1 2 3 4  Abdel Wahab, Bitton Al Mashriq
4. ↑  Egyptian artists contribute in 6 Arab national anthems Egypt Today
5. ↑  National Anthems: Songbook, s. 75 Jakob Seibert


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kungur** (ven. Кунгу́р) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee paikassa, jossa Iren- ja Šakvajoet yhtyvät Kaman sivujokeen Sylvaan, 101 kilometriä Permistä kaakkoon. Kaupunki on Kungurin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Kungurin asema). Asukkaita on noin 68 00 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Kungur on perustettu vuonna 1648 Kungurka-joen rannalle 17 kilometrin päähän Iren-joen suusta. Vuonna 1662 sen hävittivät baškiirit, minkä jälkeen nykyiselle paikalle rakennettiin uusi linnoitus. 1700-luvun puolivälissä Kungur oli yksi Uralin suurimmista asutuskeskuksista. Vuonna 1781 kaupungista tuli Permin lääniin kuuluneen Kungurin kihlakunnan keskus. 1700-luvun lopulla Kungur oli huomattava Siperian maantien kauppapaikka ja läänin nahkateollisuuden keskus. Nykyisin kaupungissa on mm. jalkine-, elintarvike- ja koneenrakennusteollisuutta.

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1781 rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko ja venäläistyylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko vuodelta 1917, entinen kauppahalli (1865–1876), kaupungintalo (1876) ym. Entisessä voivodin talossa (1758–1762) toimii kotiseutumuseo.

Kaupungin ulkopuolella Sylva-joen rannalla sijaitsee ainutlaatuinen luonnonmuistomerkki – Kungurin jääluola, jonka yhteispituus on 5,6 kilometriä. Luolassa on 58 salia ja noin 60 järveä sekä erilaisia jäämuodostelmia.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 227. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kungur** Wikimedia Commonsissa

* Kungurin kaupungin sivusto (venäjäksi)
* Kungur Permin aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
**Timo Martti Severi Aalto** (5. tammikuuta 1941 Helsinki – 21. marraskuuta 2003 Helsinki) oli helsinkiläinen taidemaalari ja taidegraafikko. Aalto kuului keskeisiin suomalaisiin konstruktivisteihin. Hän teki selkeitä ja puhdaslinjaisia abstraktin geometrisia teoksia, ja käytti usein voimakkaita värejä.

Aalto opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1957–1958 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1958–1962.

Aalto opetti Suomen Taideakatemian koulussa 1971–1974, erityisopettajana 1974–1986, Taideteollisessa oppilaitoksessa 1968–1971 ja Lahden taideoppilaitoksessa 1970–1971.

Aalto asui Oulunkylän taiteilijatalossa. Hän sai Kuvataiteen valtionpalkinnon 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  "Aalto, Timo", *CD-Facta*. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-23152-5.
2. 1 2 3  Timo Aalto (kuvataiteilija) taiteilijamatrikkelissa

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Aalto (kuvataiteilija) Kansallisgallerian kokoelmissa
* Timo Aallon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Yū Kobayashi** (jap. 小林 悠, *Kobayashi Yū*; s. 23. syyskuuta 1987 Machida) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Kobayashi debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2014. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2015 AM-kilpailuissa. Hän on pelannut 14 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Aiheesta muualla
----------------

* Soccerway

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Kawashima |
2 Ueda |
3 Ōta |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Toyoda |
12 Nishikawa |
13 Kobayashi |
14 Mutō |
15 Konno |
16 Shiotani |
17 Hasebe |
18 Inui |
19 Shōji |
20 Shibasaki |
21 Sakai |
22 Yoshida |
23 Higashiguchi |
Valmentaja Aguirre



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Mohammad Javad Bahonar 1970-luvun lopulla.
**Mohammad Javad Bahonar** (pers. ‏محمدجواد باهنر‎, *Mohammad-Javād Bāhonar*; 3. syyskuuta 1933 Kerman – 30. elokuuta 1981 Teheran) oli iranilainen teologi ja poliitikko, joka toimi Iranin pääministerinä lyhyen aikaa elokuussa 1981. Hän kuoli poliittisen murhan uhrina samassa pommi-iskussa presidentti Mohammad Ali Rajain kanssa.

Bahonar opiskeli islamilaista teologiaa Qomin seminaarissa, jossa hänen opettajanaan oli ajatollah Ruhollah Khomeini. Myöhemmin Bahonar oli uskontotieteen opettajana Teheranin yliopistossa. Hän julkaisi myös oppikirjoja islamista. Hän oli Khomeinin uskollinen kannattaja tämän maanpakovuosien aikana. Bahonar vangittiin vuosina 1964 ja 1975 hänen arvosteltuaan šaahi Mohammed Reza Pahlavin hallintoa. Vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen jälkeen Bahonar osallistui uuden perustuslain laadintaan ja Khomeinia tukeneen islamilaisen tasavaltalaispuolueen perustamiseen. Hänet nimitettiin maaliskuussa 1981 Iranin opetusministeriksi, missä tehtävässä hän jatkoi edeltäjänsä, pääministeriksi siirtyneen Mohammad Ali Rajain aloittamaa Iranin yliopistojen puhdistusta länsimaisista vaikutteista. Bahonarin tehtäviin kuului myös kulttuurin ja julkaisutoiminnan "islamilaisen johdatuksen" valvominen ja sensuuri.

Kun islamilaisen tasavaltalaispuolueen puheenjohtaja Mohammad Beheshti kuoli puolueen päämajaan kohdistuneessa suuressa pommi-iskussa kesäkuussa 1981, Bahonar valittiin tämän seuraajaksi. Hieman myöhemmin presidentiksi valittu Rajai ehdotti Bahonaria uudeksi pääministeriksi. Saatuaan parlamentin hyväksynnän Bahonar nimitettiin tehtävään 4. elokuuta 1981, mutta hän epäonnistui pyrkimyksessään lopettaa hallintoon kohdistuneet väkivaltaiset iskut. Bahonar, Rajai ja kolme muuta henkilöä saivat surmansa uudessa pommi-iskussa Teheranissa 30. elokuuta 1981. Salkkuun kätketty pommi räjähti pääministerin työhuoneessa presidentin läsnä ollessa. Mikään ryhmä ei tunnustautunut tämän tai edellisen pommi-iskun tekijäksi, mutta Iranin hallitus julisti syylliseksi molempiin radikaalin Kansan mujahedin -järjestön (MEK). Pommisalkun tuojaksi pääteltiin turvallisuusjoukkojen upseeriksi soluttautunut MEK:n agentti Massoud Kashmiri, jota ei saatu kiinni.

Bahonarin tilapäiseksi seuraajaksi pääministerinä tuli Mohammad-Reza Mahdavi-Kani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Michael Newton: *Famous Assassinations in World History: An Encyclopedia*, s. 27–28. ABC-CLIO 2014. Google Books
2. 1 2 3 4  Mohammad Javad Bahonar (englanniksi) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 9.3.2020.
3. 1 2  Terror and Repression (englanniksi) U.S. Library of Congress. Viitattu 9.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mohammad Javad Bahonar** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Spinelli** on spinelliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on MgAl2O4. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 8 ja ominaispaino 3,58–3,62 sekä tiheys 3,58–4,06. Spinellin kidejärjestelmä on kuutiollinen. Spinellikiteet ovat tavallisimmin oktaedrin muotoisia, ja ne muodostavat toisinaan kaksosia. Spinelliä tavataan punaisena, vaaleanpunaisena, violettina, sinisenä, ruskeana, värittömänä, vihreänä, keltaisena ja mustana. Läpinäkyvänä spinelli on jalokivi. Spinelli-nimi tulee latinan kielen sanasta *spina* (oka, piikki), joka viittaa kiteen muotoon. Spinellin nimi voi viitata myös kreikan kielen sanaan σπινθήρας (spinthiras), joka tarkoittaa kipinää ja viittaa punaisen spinellin tulenhehkuiseen väriin.

Punainen spinelli, joka on korukäytössä spinellin värimuunnoksista suosituin, muistuttaa erehdyttävästi rubiinia, mutta on astetta pehmeämpi. Hiottujen kivien kohdalla, kun naarmutuskovuustesti ei ole mahdollinen, tarvitaan gemmologin tutkimusta erottamaan kivet toisistaan. Monet kruununjalokivet, kuten Baijerin kuninkaan kruunun kivet ja kuuluisa *Black Prince's Ruby* Englannin kuninkaan kruunussa on myöhemmin tunnistettu spinelleiksi. Spinelli erotettiin omaksi mineraalikseen 1700-luvulla.

Esiintyminen
------------

Spinelliä esiintyy lähinnä magmakivissä ja marmoreissa. Kiteet ovat pääosin pieniä; Lontoon Luonnontieteellisessä museossa on 500 karaatin spinellikide, ja *Black Prince's Ruby* on noin 170 karaatin painoinen. Kestävänä ja painavana mineraalina spinellikiteet rikastuvat isäntäkiven rapauduttua jalokiviuvaan, esimerkiksi jokien pohjiin. Spinelliä ja korundia löydetään usein samoista esiintymistä, sillä ne molemmat tarvitsevat syntyäkseen alumiinioksidin läsnäolon ja koska mineraalit ovat kestävyydeltään ja ominaispainoltaan samaa luokkaa. Tunnetuimmat spinelliesiintymät ovat Sri Lankan jalokivisoraesiintymät sekä Myanmarin ja Thaimaan kalkkikivet. Mustaa tai tummanvihreää epäjaloa spinelliä kutsutaan usein *pleonastiksi* (aikaisemmin myös *ceyloniitiksi*), ja se on varsin tavallinen mineraali kivilajeissa, joista eräissä päämineraalina. Keltaista spinelliä kutsutaan toisinaan *rubiselliksi*.

Spinelliä saattaa muodostua liekkiatomiabsorptiospektrometrissä, kun määritellään magnesiumia näytematriisista, joka sisältää alumiinia. Syntynyt yhdiste vaikeuttaa näytteen analysointia.

Lähteet
-------

1. ↑  Rudolf Ḋud'a, Luboṥ: "Spinelli", *Jalokivien maailma*, s. 40–41. Tšekinkielinen alkuteos, suomennettu saksankielisestä laitoksesta. Suomentanut Kalle Taipale. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22706-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Mindat: Spinel (englanniksi)
* Webmineral: Spinel Mineral Data (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee iholla näkyvää läiskää. Syntymämerkki on myös Britney ja Lynne Spearsin romaani.*
Neuvostoliiton viimeisen johtajan Mihail Gorbatšovin päälaen punaviiniluomi säilyi aikuisikään ja kuolemaan saakka.
**Syntymämerkki** on vastasyntyneen iholla näkyvä läiskä. Syntymämerkkejä ovat esimerkiksi verisuonimuutokset, kuten tuliluomet, punaviiniluomet ja mansikkaluomet, tai pigmenttimuutokset kuten mongoliläiskät. Syntymämerkit ovat yleensä harmittomia ja häviävät usein itsestään ajan myötä.

Tyyppejä
--------

Mansikkaluomi muodostuu laajentuneista verisuonista. Sitä esiintyy muutamalla prosentilla lapsista. Mansikkaluomi muuttuu muutaman viikon kuluessa syntymästä vaaleasta punoittavaksi, karheaksi ja kohollaan ihosta olevaksi. Se häviää yleensä viiden vuoden ikään mennessä, mutta toisinaan siitä jää pysyvä arpimuutos. Se voi joskus harvoin vaatia lääkehoitoa tai kirurgista toimenpidettä.

Tuliluomi on punainen ja ihonmyötäinen verisuonimuutos. Sitä esiintyy tavallisimmin kasvojen ja pään alueella. Se häviää useimmiten viimeistään muutamassa vuodessa.

Punaviiniluomi voi olla melko laajakin tumman punainen läiskä, eikä se häviä itsestään.

Mongoliläiskä on pigmenttimuutos, yleensä yksittäinen 2–15 senttimetrin kokoinen siniharmaa läiskä ristiselässä tai pakaroissa. Se häviää yleensä neljän vuoden ikään mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hannu Jalanko: Syntymämerkit *Lääkärikirja Duodecim*.  7.11.2019. Duodecim Terveyskirjasto. Viitattu 13.8.2020.
2. ↑  Värilliset luomet (pigmenttiluomet) : Mongoliläiskä *Lääkärikirja Duodecim*.  18.12.2018. Duodecim Terveyskirjasto. Viitattu 13.8.2020.
Mohammad Mirmohammadi
Seyeed **Mohammad Mirmohammadi** (pers. ‏سید محمد میرمحمدی‎; 1948 Qom – 2. maaliskuuta 2020 Teheran) oli iranilainen poliitikko.

Mirmohammadi oli uskonoppinut Mousa Shubairi Zanjanin siskonpoika. Hän oli oppiarvoltaan filosofian tohtori ja toimi maansa presidentin erikoistoimiston johdossa. Hän istui myös Iranin parlamentin, Majlisin jäsenenä ja elokuusta 2017 Ali Khamenein neuvonantajana tämän välimiesneuvostossa.

Mirmohammadi joutui Teheranin Masih Daneshvari -sairaalaan ja kuoli siellä vuosien 2019–2020 koronavirusepidemiassa, jossa myös muita Iranissa vaikutusvaltaisia henkilöitä sairastui ja kuoli. Mirmohammadin äiti oli kuollut samassa epidemiassa ennen häntä.

Lähteet
-------

1. ↑  A member of the inner circle of Iran's Supreme Leader died of the coronavirus, as the country records more deaths than anywhere outside China Business Insider
2. 1 2  Mirmohammadi, Seyed Mohammad[vanhentunut linkki] Islamic Parliament of Iran
3. 1 2 3 4  One More Iranian Official Dies of COVID-19 IFP News
4. ↑  Adviser to Iran's Supreme Leader dies after contracting coronavirus CNN
**Yōsuke Kashiwagi** (jap. 柏木 陽介, *Kashiwagi Yōsuke*, s. 15. joulukuuta 1987 Hyogo, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010-2012.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2010 | 1 | 0 |
| 2011 | 2 | 0 |
| 2012 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 4 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 Iwamasa |
4 Konno |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endo |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Maeda |
12 Moriwaki |
13 Hosogai |
14 Fujimoto |
15 T. Honda |
16 Kashiwagi |
17 Hasebe |
18 K. Honda |
19 Lee |
20 Nagata |
21 Nishikawa |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
Piazza Venezia
**Piazza Venezia** on yksi Rooman keskeisimmistä aukioista. Aukiota reunustavat entinen Venetsian kardinaalin palatsi Palazzo Venezia,  Italian yhdistymisen kunniaksi rakennettu Vittorio Emanuel II:n muistomerkki, Napoleonin äidin Letizia Bonaparten käytössä ollut Palazzo Bonaparte sekä vakuutusyhtiö Assicurazioni Generalin Palazzo delle Assicurazioni Generali.

Piazza Venezia on yksi Rooman liikenteen tärkeimmistä solmukohdista. Aukiolta alkavia tai sinne päättyviä katuja ovat muun muassa Via del Corso, Via dei Fori Imperiali ja Via del Teatro di Marcello. Piazza Venezialta Colosseumille johtavan Via dei Fori Imperialin rakennutti Italian diktaattori Benito Mussolini vuonna 1932. Tietä käytettiin Mussolinin järjestämiin sotilasparaateihin ja hän itse piti puheita Palazzo Venezian parvekkeelta aukiolla olleelle väkijoukolle.

* Palazzo VeneziaPalazzo Venezia
* Palazzo delle Assicurazioni GeneraliPalazzo delle Assicurazioni Generali
* Palazzo BonapartePalazzo Bonaparte
* Vittorio Emanuel II:n muistomerkkiVittorio Emanuel II:n muistomerkki

Lähteet
-------

1. ↑  Rome info
2. ↑  Brigitte Hintzen-Bohlen: *Taide & Arkkitehtuuri: Rooma* (suom. Maija Pellikka et al.), s. 42. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2006. Alkuteos *Kunst & Architektur Rom*.
3. ↑  Meronen, Jenni: Mussolinin rakennuttama tie purkuun.  *Aamulehti*, 27.6.2014, s. A22.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piazza Venezia** Wikimedia Commonsissa
Eugen Johann Cristoph Esperin muotokuva. Tuntematon taiteilija, 1700-luku.
**Eugen Johann Christoph Esper** (2. kesäkuuta 1742 Wunsiedel – 27. heinäkuuta 1810 Erlangen) oli saksalainen luonnontieteilijä.

Eugen Esperin vanhemmat olivat pappi Friedrich Lorenz Esper ja Maria Ursula Krebs. Hänellä oli yksi vanhempi veli, Johann Friedrich Esper (1732–1781), joka oli myös luonnontieteilijä. Esper oli naimisissa Johanna Widerin kanssa (k. 1792).

Esper aloitti teologian opiskelut Erlangenin yliopistossa vuonna 1760. Opiskelujensa aikana hän kuitenkin kiinnostui yhä enemmän luonnontieteistä. Vuonna 1781 Esper valmistui tohtoriksi ja vuonna 1799 hänet nimitettiin yliopiston luonnontieteen apulaisprofessoriksi. Esper julkaisi useita teoksia muun muassa Euroopan perhosista, Erlagenin alueen geologiasta sekä mineralogiasta.

Teoksia
-------

* *Die Schmetterlinge in Abbildungen nach der Natur mit Beschreibungen*. Walther & Weigel, Erlangen, Leipzig 1777–1839
* *Naturgeschichte im Auszuge des Linneischen Systems, mit Erklärung der Kunstwörter*. Nürnberg 1784.
* *Die Pflanzenthiere in Abbildungen nach der Natur, mit Farben erleuchtet, nebst Beschreibungen*. Raspe, Nürnberg 1791–1830

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Florian Heller: Esper, Eugen Johann Christoph *Neue Deutsche Biographie 4 (1959)*. Viitattu 31.3.2015. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eugene Eisenmann** (1906–16. lokakuuta 1981 New York City) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Eisenmann valmistui lakimieheksi Harvardin yliopistosta 1930. Hän oli Proskauer Rose & Paskus -nimisen lakitoimiston osakas vuoteen 1957 saakka. Linnut olivat kuitenkin hänen elämänsä merkittävin tekijä. Hän työskenteli tutkijana American Museum of Natural Historyssa New Yorkissa vuodesta 1957 lähtien.

Eisenmann toimi aktiivisesti lintujen suojelussa ja kirjoitti teoksen *The Species of Middle American Birds*, jossa löytyy yli 1 400 lajin esittely. Hän oli kirjoittamassa teosta *The Species of Birds of South America*.

Eisenmann toimi puheenjohtajana American Ornithologists' Unionin (AOU) luokittelu- ja nimistökomiteassa vuodesta 1966 aina kuolemaansa saakka. Hän liittyi AOU:hun jo 1936 ja toimi yhdistyksen varapuheenjohtajana 1967–1969. Hän toimitti yhdistyksen lehteä *The Auk* 1958 ja 1959. Eisenmann toimi aktiivisesti myös New Yorkin Linnaean Societyssa.

Eisenmann kuoli sydänkohtaukseen 75-vuotiaana.

Eisenmann nimesi liivikiitäjän (*Cypseloides lemosi*) vuonna 1962 yhdessä V.C. Lehmannin kanssa.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The New York Times*
* Muistokirjoitus (*The Auk*) (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Streptomykeettejä
**Streptomykeetit** ovat tyypillisiä maaperäbakteereja, jotka esiintyvät yleisesti myös muunlaisissa ympäristöissä kuten komposteissa, rehuissa, sedimenteissä sekä erilaisissa vesiympäristöissä sekä rakennuksissa. Streptomykeetit aiheuttavat esimerkiksi perunarupea.

Streptomykeetit solu- ja eläinkokeissa
--------------------------------------

Solu- ja eläinkokeissa kosteusvauriorakennuksista eristettyjen streptomykeettien on todettu aiheuttavan korkeita tulehdusvasteita. Suurina pitoisuuksina, joita esiintyy muun muassa maatalousympäristöissä heinää ja rehua käsitellessä, ne saattavat aiheuttaa hengityselinsairauksia kuten allergista alveoliittia.

Toteaminen
----------

Streptomykeettien ja yleensäkin mikrobien toteamiseen käytetään perinteisesti viljelymenetelmiä, joilla kuitenkin saadaan esiin pieni juuri sillä kasvualustalla elinkykyinen osa mikrobipopulaatiosta. Polymeraasiketjureaktioon (PRC) perustuvat toteamismenetelmät tunnistavat DNA:ta, eivätkä ole riippuvaisia mikrobin elinkyvystä.

2-etyyliheksanoli
-----------------

2-etyyliheksanolin kaava
*Pääartikkeli: 2-etyyliheksanoli*
2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen orgaaninen yhdiste, jota streptomykeetit tuottavat. 2-etyyliheksanoli on kosteus- ja mikrobivaurioita indikoiva yhdiste. 2-etyyliheksanoli voidaan aistia makeahkona, imelähkönä hajuna mikäli yhdisteen hajukynnys ylittyy. Koska 2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen yhdiste, kertyy sitä kehoon tiloissa oleskellessa. Näin 2-etyyliheksanolin pitoisuus kehossa kasvaa koko ajan. Tämän takia pienikin määrä 2-etyyliheksanolia sisäilmassa voi olla haitallista. 2-etyyliheksanoli on hyvin haihtuva aine.

Streptomykeetit kotona
----------------------

Streptomykeettien esiintymistä kotipölyssä tapahtui 47 näytteessä PCR -menetelmällä vain 36 prosentissa. Viljelemällä streptomykeettejä esiintyi jopa 81 prosenttia. Streptomykeettien esiintyminen kotipölyssä oli yhteydessä kosteusvaurioon PCR -menetelmällä, kun taas viljelemällä yhteys ei ollut niin selvä.

Streptomykeetit hyötykäytössä
-----------------------------

Maaperän bakteereista streptomykeetit tuottavat yksinään noin puolet luonnossa esiintyvistä antibiooteista. Streptomykeettejä on käytetty lääkeaineiden tuottoon jo kymmeniä vuosia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  TerveSuomi: Väitöskirja-artikkeli: Streptomykeettien toteaminen ja monimuotoisuus sisäympäristössä *demo.seco.tkk.fi*. Viitattu 16.12.2020.
2. ↑  sisäilman pilaajat,2-Etyyliheksanoli,TXIBPVC muovimatto,kosteusvaurio,aineenvaihduntatuote *www.ositum.fi*.  Arkistoitu 20.1.2022. Viitattu 16.12.2020.
3. ↑  Maaperän bakteerit valjastetaan tuottamaan lääkkeitä *ts.fi*.  17.3.2005. Viitattu 16.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Streptomykeetit** Wikimedia Commonsissa
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Pohjolan Työmies** oli Oulussa vuosina 1924–1937 ilmestynyt SDP:n sanomalehti. Huhtikuussa 1925 sen nimenä oli vähän aikaa *Työmies*.

Vasemmistoradikaalin *Pohjan Kansan* tultua lakkautetuksi sosiaalidemokraatit päättivät jälleen yrittää oman lehden julkaisemista. *Pohjolan Työmies* oli edeltäjänsä *Kansan Tahdon* tavoin kannattamaton, mutta puolueella ei poliittisista syistä ollut varaa antaa sen lakata. Tilannetta ei helpottanut edes *Pohjan Kansan* jatkajan *Pohjan Voiman* lakkauttaminen vuonna 1930, ja vuonna 1933 *Pohjolan Työmies* teki konkurssin. Sen julkaisemista kuitenkin jatkettiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Vuonna 1936 sosiaalidemokraatit ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneet kommunistit sopivat yhteisen *Pohjolan Työ* -lehden perustamisesta.

*Pohjolan Työmies* ilmestyi aluksi kuudesti, vuonna 1926 vähän aikaa kahdesti, sen jälkeen kolmesti ja vuodesta 1933 lähtien jälleen kahdesti viikossa. Lehden tilaajamäärä oli 1 000–1 500 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Reinhold Sventorzetski (Svento, 1924), Kalle Hautala (1924–1925 ja 1928–1931), E. O. J. Kotiranta (1925–1926), Edvard Huttunen (1926–1928) ja Arvi Turkka (1931–1937).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 269–270. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. 1 2  Kenttä, Risto: *50 vuotta painavaa sanaa: Pohjolan Työ 1937–1987*, s. 26–28. Oulu: PT-paino Oy. ISBN 951-99882-0-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pohjolan Työmies* digitoituna kansalliskirjastossa
**Stressi** oli 1970–1980-lukujen vaihteessa toiminut imatralainen uuden aallon synthpop-yhtye. Stressi perustettiin vuonna 1979 ja vuonna 1980 se sijoittui kakkoseksi rockin SM-kilpailujen "keskityylin" sarjassa. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Jukka Pulliainen, Harri Rasimus, Martti Salminen, ja Kari "Gabi" Hakanen. Rasimuksen ja Pulliaisen erottua yhtyeestä heti SM-kilpailujen jälkeen mukaan tuli Mauri Sumén. Yhtyeellä oli androgyyninen imago, tieteiselokuvien äänimaailmaan viittaava syntetisaattorisointi ja Kraftwerkin "robottiasuista" vaikutteita saaneet puvut*lähde?*.

Stressin ensimmäinen single "Tatsia"/"Rajattu vapaus" julkaistiin Finnlevyn Kräk!-alamerkillä vuonna 1980. Ainoaksi jäänyt albumi *Stressi* ilmestyi seuraavana vuonna. Sillä soittavat Salminen (laulu, koskettimet, basso), Hakanen (laulu, rytmikone) ja Sumén (koskettimet). Sanoittajina toimivat Illi Broman ja Jaana Rinne. Seuraavana vuonna yhtyeeltä ilmestyi vielä yksi single, jolla laulajana kuultiin myöhemmin näyttelijänä tunnetuksi tullutta Riitta Havukaista. Salmisen ja Hakasen lisäksi kokoonpanossa oli basisti Jesu Hämäläinen.

Vuonna 2018 Svart Records -levy-yhtiö julkaisi yhtyeen koko tuotannon *Tatsia – The Complete Studio Recordings* -kokoelma-albumilla, johon sisältyy aiemman tuotannon lisäksi myös kolme ennen julkaisematonta kappaletta.

Diskografia
-----------

### Singlet

* "Tatsia" (Kräk!, 1980)
* "Labyrintti" (Kräk!, 1981)
* "Majoeur" (Dig It, 1982)

### Albumit

* *Stressi*  (Kräk, 1981)
* *Tatsia – The Complete Studio Recordings*  (Svart Records, 2018)

Lähteet
-------

* Ylen Elävä arkisto: Stressi: Go-Go Mod (teksti: Jukka Lindfors)
* Stressi Finnmusic.netin tietokannassa

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Lehtonen, Esko: *Suomalaisen rockin tietosanakirja – osa 2*, s. 568–569. Fanzine Oy, 1983. ISBN 951-9287-09-4.
2. ↑  Haku Oula-Finnasta *Finna.fi*. Viitattu 10.8.2021.
3. ↑  Svart Records julkaisee futu-yhtye Stressin koko tuotannon yksissä kansissa *svartrecords.com*.  17.10.2018. Viitattu 26.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Stressi discogs.com -verkkosivustolla
* Stressi - The Early FinnScene: Synthpop phinnweb.org -verkkosivustolla
Ulkoriisi

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HailuotoPohjois-PohjanmaaSuomi |
| Merialue | 
Perämeri |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ulkoriisi** on saari Hailuodon kunnassa Perämerellä. Yhdessä 25 muun pienemmän saarekkeen, luodon ja särkän kanssa Ulkoriisi muodostaa pienen, Hailuodon eteläisimmän saariryhmän. Ulkoriisi sekä ympäröivät saarekkeet ovat asumattomia, matalia ja niiden kasvillisuus rajoittuu pääasiassa ruovikkoon. Alue on vesilintujen levähdys- ja pesimäaluetta. Ulkoriisin räyskäyhdyskunnassa oli kesällä 2011 arviolta 50 pesivää räyskäparia.

Ulkoriisin saari on noin 400 metriä pitkä ja noin 150 metriä leveä, ja sen rannat ovat rikkonaiset. Saariryhmän 15 muuta suurinta saareketta ja särkkää sijaitsevat pääsaaren tuntumassa. Pääsaaren kaakkoispuolella lyhyen matkan päässä on kymmenen pienemmän luodon ryhmä.

Saaret sijaitsevat Hailuodon etelänpuolisella matalikolla, ja veden syvyys saarten ympärillä on 1–3 metriä. Ulkoriisin saaret sekä Isomatalan ja Väliteonkarien saaret sekä Rautaleton niemi pohjoisessa ovat luonnonsuojelualuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Räyskät ihastuivat Ulkoriisiin  18.7.2011. YLE Oulu. Viitattu 19.7.2011. [vanhentunut linkki]
Ranskalaisille ulkomaantyöntekijöille tarkoitettu äänestyspaikka Sveitsin Lausannessa.
**Ulkomaantyöntekijä** on henkilö, joka työnsä takia oleskelee tilapäisesti tai toistaiseksi muualla kuin omassa tai työnantajaorganisaationsa kotimaassa. Siirtolainen taas on pysyvästi maasta pois muuttanut henkilö.

Kadotettu sukupolvi
-------------------

Nimitys **ekspatriaatti** (engl. *expatriate*) pohjautuu latinan sanoihin *ex* ’poissa jostakin, entinen’ ja *patria* ’isänmaa’. Nimitys tuli kuuluisaksi niin kutsutun "kadotetun sukupolven" ansiosta. Tällä viitattiin yhdysvaltalaisiin kirjailijoihin ja taiteilijoihin, jotka jäivät Pariisiin ensimmäisen maailmansodan jälkeisiksi ajoiksi aina 1930-luvun lamaan saakka. Heitä olivat muun muassa Ernest Hemingway, F. Scott Fitzgerald, T. S. Eliot, Ezra Pound ja Gertrude Stein.

Siirtolaisuus
-------------

Siirtolaisten ja ulkomaantyöntekijöiden ero on melko häilyvä. Siirtolaiset pyrkivät yleensä muuttamaan pysyvästi pois lähtömaastaan ja tulemaan uuden asuinmaansa pysyviksi asukkaiksi ja kansalaisiksi. Ulkomaantyöntekijät yleensä oleskelevat maassa väliaikaisesti, kuten tiedotusvälineiden määräaikaiset ulkomaankirjeenvaihtajat tai yritysten työkomennuksella olevat työntekijät. Tarkan rajauksen voi vetää kansalaisuuden hakemiseen.*lähde?*

Suomalainen ulkomailla
----------------------

Suomen kansalaisista asuu vakituisesti Suomen ulkopuolella noin 250 000. Työkomennuksella suomalaisia on 20 000–30 000.*milloin?* Osa asuu ulkomailla 2–3 vuotta, osa asettuu ulkomaille pysyvämmin. Tämän lisäksi ulkomailla asuu väliaikaisesti noin 10 000 opiskelijaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.
2. ↑  Luukkonen, Marsa: *Hauskaa kielenhuoltoa! Kirjoittajan opas*. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-30136-1.
3. ↑  Expatriate suomeksi? Helsinki:  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus.  Arkistoitu 2.2.2012. Viitattu 26.5.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulkomaantyöntekijä** Wikimedia Commonsissa
Yhdystie 2043
 
**Yhdystie 2043** on yhdystie, joka johtaa Pöytyän Riihikoskelta seututien 204 risteykseen Yläneelle Pöytyällä. Tien pituus on 10 kilometriä.

Tien historiaa
--------------

Tie rakennettiin Pöytyän ja Yläneen väliseksi yhdystieksi 1890-luvun alkupuolella. Tien rakentamiseen vaikutti keskeisesti yläneläinen valtiopäivämies, taloustirehtööri F. F. Björni. Tätä ennen Pöytyän ja Yläneen välinen ainoa tieyhteys oli vuosisatoja kulkenut Pöytyän Ortenojan ja Yläneen Uudenkartanon kautta. Tien valmistumisen muistoksi on tien varressa olevaan siirtolohkareesen Pöytyän Riihikoskella hakattu F. F. Björnin nimikirjaimet ja vuosiluku 1895. Samanlainen hakkaus kalliossa on myös tien toisessa päässä Yläneen uudessakartanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holm, Vesa & Manninen, Ari T.: *Vakaalla perustalla. Pöytyän historia 1860-luvulta nykyaikaan*, s. 116-117. Pöytyä: Pöytyän kunta ja seurakunta, 2003. ISBN 952-99239-0-2.
2. ↑  Ylönen, Aulikki: *Pöytyän, Yläneen ja Oripään historia vuoteen 1865*, s. 689. Pöytyä: Pöytyän, Yläneen ja Oripääbn Historiatoimikunta, 1969.
Kuva 1: Ulkosorkka.
**Ulkosorkka** eli **kaksi puolipolvea** on solmu, joka muodostetaan tekemällä kaksi polvea eli siansorkka köyden itsensä ympäri. Se on erittäin kestävä ja hyvä solmu, kun köysi solmitaan kiinni johonkin esineeseen, kuten kiinnityslenkkiin, ja halutaan sen myös pysyvän kiinni. Ulkosorkka pitää, vaikka köyden kiintopäässä ei olisi tasaista tai ei ollenkaan vetoa. Se on myös helppo avata.

Solmun teko aloitetaan viemällä köyden irtopää kiinnityslenkistä läpi tai kiertämällä se jonkin muun kiinnikkeen, kuten puun tai kiven ympäri. Köyden irtopäähän pitää jättää tarpeeksi pituutta. Seuraavaksi köyteen tehdään puolipolvi viemällä köyden irtopää kiintopään yli ja ympäri ja pujottamalla se läpi näin muodostuneesta silmukasta. Toinen eli lukitseva puolipolvi tehdään samaan suuntaan kuin ensimmäinen ja se tulee ensimmäisen ulkopuolelle. Solmu kiristetään vetämällä myös köyden kiintopäästä niin, että solmu asettuu kiinteään kosketukseen kiinnikkeeseensä.

Toisin kuin esimerkiksi paalusolmu, ulkosorkan silmukka kiristyy kuormitettaessa. Tästä ominaisuudesta on hyötyä, kun halutaan että silmukka ei liiku kiinnityskohteen suhteen, vaikkapa ripustettaessa riippumattoa puuhun.

Varmistettu ulkosorkka
----------------------

Kuvan 1 ulkosorkassa köysi on kierretty kiinnikkeen ympäri vain kertaalleen. Käytännössä on kuitenkin parempi tehdä kiinnikkeen ympäri toinenkin kierros. Köysi kuluu silloin vähemmän ja solmu on myös helpompi avata. Näin tehtyä solmua voidaan kutsua nimellä **varmistettu ulkosorkka**. Se on erinomainen solmu veneen kiinnittämiseen.

* Pujota köyden irtopää kiinnityslenkistä kahdesti.Pujota köyden irtopää kiinnityslenkistä kahdesti.
* Tee puolipolvi.Tee puolipolvi.
* Tee toinen puolipolvi ja kiristä.Tee toinen puolipolvi ja kiristä.
* Periaatepiirros varmistetusta ulkosorkasta.Periaatepiirros varmistetusta ulkosorkasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Snyder, Paul & Snyder, Arthur: "Ulkosorkka", *Veneilijän solmukirja*, s. 20. Alkuteoksesta *Handling Ropes & Lines Afloat* suomentanut Lars Rosenberg. Helsinki: Tammi, 1974. ISBN 951-30-2626-4 (nidottu).
2. ↑  Murto, Matti: Solmuopas : Veneilijän luotettavat solmut. (Taitettu vihkonen lehden välissä) *Vene (lehti)*,.  Yhtyneet Kuvalehdet.
**Niobiumpentafluoridi** (NbF5) eli **niobium(V)fluoridi** on niobiumin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää niobiumin ja niobiumyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa niobiumpentafluoridi on väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja kiinteänä se esiintyy tetrameerinä. Niobiumpentafluoridi hydrolysoituu veden vaikutuksesta mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja kloroformiin. Aine on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen heksafluoroniobaatti(V)ionin ([NbF6]-).

Niobiumpentafluoridia valmistetaan metallisen niobiumin ja fluori tai vetyfluoridin välisellä reaktiolla 250–300 °C:n lämpötilassa. Sitä voidaan valmistaa myös niobiumpentakloridin ja vetyfluoridin reaktiolla.

2 Nb + 5 F2 → 2 NbF5
NbCl5 + 5 HF → NbF5 + 5 HCl
Niobiumpentafluoridia käytetään välivaiheena erotettaessa niobiumia myös tantaalia sisältävistä malmeista. Siitä voidaan valmistaa myös muita niobiumyhdisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  James E. Schlewitz :*Niobium and Niobium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2009
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 691. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 633. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
4. ↑  Sven Albrecht, Christian Cymorek & Joachim Eckert: *Niobium and Niobium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011