recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Florian Graf Henckel von Donnersmarck** (koko nimeltään *Florian Maria Georg Christian Graf Henckel von Donnersmarck*, s. 2. toukokuuta 1973 Köln) on saksalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän kuuluu sleesialaiseen Henckel von Donnersmarckin aatelissukuun, ja Saksan kansalaisuuden lisäksi hänellä on myös Itävallan kansalaisuus. Vuonna 2007 hänen elokuvansa *Muiden elämä* (Das Leben der Anderen) palkittiin parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnolla.

Donnersmarck syntyi Kölnissä, mutta eli lapsuudestaan ja nuoruudestaan kuusi vuotta New Yorkissa, kolme vuotta Berliinissä, neljä vuotta Frankfurt am Mainissa ja neljä vuotta myös Brysselissä. Suoritettuaan ylioppilastutkinnon hän opiskeli kaksi vuotta Pietarissa ja työskenteli sen jälkeen lyhyen aikaa venäjän kielen opettajana. Vuodesta 1993 vuoteen 1996 Donnersmarck opiskeli filosofiaa, politiikkaa ja kansantaloutta Oxfordin yliopiston New Collegessa.

Elokuva-alalle Donnersmarck päätyi harjoiteltuaan ohjausta Richard Attenborough'lle. Myöhemmin hän siirtyi müncheniläiseen HFF München -televisio- ja elokuvakorkeakouluun (*Hochschule für Fernsehen und Film München*), jossa hän ohjasi lyhytelokuvat *Dobermann* (1998) ja *Der Templer* (2002). Oscar-palkittu *Muiden elämä* oli Donnersmarckin ensimmäinen kokopitkä elokuva.

Elokuvat
--------

* *Muiden elämä* (2006)
* *The Tourist* (2010)
* *Teos vailla tekijää* (2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Neill, Phelim O': First sight: Florian Henckel von Donnersmarck *The Guardian*.  6.4.2007. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Graf Henckel von Donnersmarck: Life outside the Comfort Zone *Cfi.co*.  14.5.2015. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ritarikunnan tunnuksia
**Ohdakkeen ritarikunta** (engl. *Order of the Thistle*) on alkujaan skotlantilainen ja nykyisin brittiläinen ritarikunta. Sen perusti Skotlannin kuningas Jaakko VII vuonna 1687. Ritarikunnan uskotaan kuitenkin olevan paljon vanhempi ja ehkä korvanneen jokin aiempi ritarikunta. Joidenkin arvioiden mukaan ritarikunta olisi perustettu jo 900-luvulla Skotlannin suojeluspyhimyksen Pyhän Andreaan kunniaksi.

Alkujaan ritarikuntaan sai suurmestarin (eli Skotlannin hallitsijan) lisäksi kuulua vain 8 ritaria. Tätä on sittemmin kasvatettu nykyiseen 16. Nykyään ritarikunta on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan myöntämä tunnustus luottamustehtävissä toimimisesta tai ovat panostaneet kansakunnan elämän laatuun poikkeuksella tavalla. Ritarikunta on brittiläisten ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä toinen sukkanauharitarikunnan jälkeen.

Ainoa ulkomaalainen, jolle ritarikunnan jäsenyys on myönnetty, on Norjan kuningas Olavi V.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

* ritarikunnan nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  ODM of the United Kingdom: Order of the Thistle *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 23.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  The Most Ancient and Most Noble Order of the Thistle | British Peerage, History & Significance *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 23.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  The Order of the Thistle *The Royal Household*.  2023. Viitattu 23.7.2023. (englanniksi)
**Elasto Mania** (tunnetaan myös nimellä **Elma**) on Balázs ja Csaba Rózsan tekemä tietokonepeli vuodelta 2000. Elasto Mania on 2D-moottoripyöräpeli Microsoft Windowsille ja MS-DOSille. Siinä on tarkoitus kerätä kartasta kaikki omenat ja ajaa maaliin, joka tavallisesti on kukka. Moottoripyörä on epärealistinen, sillä sen jouset voivat venyä lähes kymmenkertaisiksi. Peli on jatko-osa MS-DOSille julkaistulle moottoripyöräpelille *Action SuperCross* (1997). Eroina edeltäjään ovat parempi grafiikka ja uudet tasot. Pelin ilmaisjakeluversio sisältää 18 rataa, kun taas maksullisessa kokoversiossa niitä on 54.

Pelin tasoissa painovoiman suunta voi vaihdella (ylös, alas, oikealle tai vasemmalle). Omia tasoja voi tehdä pelin sisäisellä tasoeditorilla vasta läpäistyään pelin viisi ensimmäistä tasoa. Elasto Manialle on myös ulkoinen tasoeditori nimeltään Advanced Level Editor (ALE).

Myös kaksinpeli on mahdollista. Siinä pelaajan pitää saada kiinni toinen pelaaja, eikä pelaajan tarvitse myöskään kerätä omenoita tai päästä maaliin.

Peli poiki myös klooneja kuten X-Moton.

Toukokuussa 2020 peli julkaistiin uudelleen Steamissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Elasto Manian virallinen sivusto (englanniksi)
* The Moposite Laaja Elasto Mania -aiheinen sivusto. (englanniksi)
Suomessakin käytössä ollut, neuvostoliittolaista alkuperää oleva BR-412D –panssarikranaatti
**Panssarikranaatti** on tykeissä käytetty räjähtävä ampumatarvike, joka on suunniteltu panssarin läpäisyyn.

Toisin kuin ontelokranaatin, panssarikranaatin teho perustuu iskuenergialla saavutettavaan panssarinläpäisyyn, kuten panssariammuksissa, mutta myös läpäisyn jälkeen tapahtuvaan räjähdysvaikutukseen.

Panssarikranaatin rakenteeseen kuuluu ainakin runko, jonka peräosassa olevassa ontelossa on räjähdyspanos ja pohjasytytin, joka on tavallisesti varustettu valojuovayksiköllä. Rungon alaosassa sijaitsevat myös tykinputken kierteisiin tarttuvat johtorenkaat. Tavallisesti rungon kärjessä on lisäksi myös teräksinen tylpähkö kärkivaippa, jonka tarkoitus on estää kranaattia murtumasta tai kimpoamasta sen osuessa maaliinsa. Kärkivaipan päällä voi olla vielä ohut ballistinen kärkihattu, joka parantaa kranaatin aerodynamiikkaa.

Panssarikranaatti on käytännössä aina täyskaliiperinen, joskin saksalaisilla oli toisen maailmansodan aikana käytössään lähinnä kenttätykeille tarkoitettuja alikaliiperisia, ns. Treibspiegel-panssarikranaatteja, joissa oli irtoavat ohjausosat.

Etupäässä panssarikranaatteja tehokkaammat alikaliiperiammukset ja ontelokranaatit ovat syrjäyttäneet panssarikranaatit tykkien pääasiallisena panssarintorjunta-ammuksena. Panssarikranaatteja käytetään kuitenkin nykyään vielä laivatykeissä, rannikkotykeissä, ilmatorjunta- ja lentokonetykeissä sekä rynnäkköpanssarivaunujen konetykeissä. Nykyään yleisin alle 57 mm kaliiperisissa tykeissä käytetty panssarikranaatti on suhteellisen ohutkuorinen SAP-HE-I-tyyppinen panssarisytytyskranaatti.
**Antonella Palmisano** (s. 6. elokuuta 1991 Mottola, Taranton maakunta) on italialainen kävelyn olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Hän edustaa roomalaista GS Fiamme Gialle -seuraa, ja on pituudeltaan 165 cm.

Palmisano sijoittui Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 viidenneksi 5 000 metrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän oli Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa yhdeksäs 10 000 metrin kävelyssä. Hän sai 10 000 metrin kävelyssä hopeaa Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 ajalla 46.59,47. Hän oli samassa lajissa neljäs Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Hän voitti alle 20-vuotiaiden 10 kilometrin kävelyn maailmancupissa 2010.

Palmisano saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä Ostravassa 2011 ajalla 1.36.26 ja Tampereella ajalla 1.30.59. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 20 kilometrillä maailmancupissa yhdeksänneksi ja Zürichin EM-kilpailuissa seitsemänneksi.
Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 20 kilometrillä viides ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 neljäs. Hän voitti 20 kilometrin Euroopan cupin kilpailun 2017. Hän saavutti 20 kilometrin kävelyssä MM-pronssia Lontoossa 2017 ennätyksellään 1.26.36. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai samalla matkalla pronssia ajalla 1.27.30. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 20 kilometrillä 13:nneksi.

Palmisano voitti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa kultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.12. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 20 kilometrin kävelyssä pronssia ajalla 1.27.26.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m kävely | 13.48,17 | Matera | 18. heinäkuuta 2007 |
| 5 000 m kävely | 22.49,59 | Rieti | 13. kesäkuuta 2009 |
| 10 000 m kävely | 41.57,29 **NR** | Orvieto | 23. huhtikuuta 2017 |
| 10 km kävely | 41.28 **NR** | Modena | 18. lokakuuta 2020 |
| 20 km kävely | 1.26.36 | Lontoo | 13. elokuuta 2017 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m kävely | 11.55,30 | Ancona | 17. helmikuuta 2018 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Antonella Palmisano *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 22.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Antonella Palmisano Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Antonella Palmisano Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lauri Kalervo Kiianlinna** (s. 27. joulukuuta 1944 Helsinki) on suomalainen prikaatikenraali evp.

Lauri Kiianlinna syntyi eversti Ilkka Kiianlinnan ja Olga Komosen perheeseen ja avioitui vuonna 1993 ATK-suunnittelija Kaarina Ruuthin kanssa. Kiianlinna tuli ylioppilaaksi 1963 ja valmistui Kadettikoulusta 1967 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Hän toimi Uudenmaan jääkäripataljoonassa vuodesta 1967 opetusupseerina ja vuonna 1971 komppanianpäällikkönä. Toimistoupseeri Viestikoelaitoksessa hän oli 1971–1975, toimistoupseeri ja toimistoesiupseeri pääesikunnassa 1977–1983 ja apulaissotilasasiamies Moskovassa 1983–1986. Kiianlinna toimi pääesikunnassa erityistehtävissä 1986–1987, toimistopäällikkönä 1988–1991 ja osastopäällikkönä 1991–1993. Sotilasasiamiehenä Moskovassa hän työskenteli 1993–1995, Savon Prikaatin komentajana 1995–1998 ja Maanpuolustuskorkeakoulun hallintojohtajana vuodesta 1998. Prikaatikenraaliksi hän yleni 2001 Itäisen maanpuolustusalueen esikuntapäällikkönä. Kiianlinna oli ylennetty vänrikiksi 1964, luutnantiksi 1967, yliluutnantiksi 1971, kapteeniksi 1973, majuriksi 1980, everstiluutnantiksi 1987 ja everstiksi 1992.

Kiianlinna voitti Suomen mestaruuden junioreiden olympia- ja kuvioammunnassa 1963 ja puolustusvoimien mestaruuden sotilaskolmiottelussa vuonna 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 273. Kiianlinna, Lauri Kalervo. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Viisi kenraaliylennystä. *Helsingin Sanomat*, 6.12.2001. (Tilaajille, Viitattu 18.8.2020)
*Omakuva*, 1956–1967.
**Zdzisław Beksiński** (24. helmikuuta 1929 Sanok, Puola – 22. helmikuuta 2005 Varsova, Puola) oli puolalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hänen kuuluisimpia töitään ovat surrealistiset, lohduttomat post-apokalyptiset visiot, joita hän maalasi "fantastisella kaudellaan" 1970-luvulta 1980-luvun loppupuolelle.

Ennen muuttoaan Varsovaan vuonna 1977 Beksiński poltti kasan maalauksia takapihallaan, koska ne olivat hänen mielestään liian henkilökohtaisia tai koska hän ei ollut niihin tyytyväinen. 1990-luvun alkupuolella hän maalasi enimmäkseen surrealistisia muotokuvia ja ristejä. Myöhemmin samalla vuosikymmenellä hän alkoi käyttää digitaalista kuvankäsittelyä ja keskittyi siihen kuolemaansa saakka. Kaikki Beksińskin maalaukset ovat nimettömiä.

Beksińskin vaimo Zofia kuoli 22. syyskuuta 1998 ja hänen poikansa teki itsemurhan jouluaattona 1999. Beksiński itse puukotettiin kuoliaaksi hieman ennen syntymäpäiväänsä vuonna 2005. Murhasta pidätettiin hänen pitkäaikaisen assistenttinsa teini-ikäinen poika kavereineen, ja sen syynä oli ilmeisesti se, ettei Beksiński ollut antanut heille lainaksi rahaa.

Katso myös
----------

* H. R. Giger

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biography *Beksinski*. Viitattu 17.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Zdzisław Beksiński *Culture.pl*. Viitattu 17.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zdzisław Beksiński** Wikimedia Commonsissa

* DmochowskiGallery.net
* Galleria Beksińskin maalauksia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bjørge Lillelien** (29. maaliskuuta 1927 Røyken – 26. lokakuuta 1987 Oslo) oli norjalainen urheilutoimittaja ja -selostaja NRK:lla.

Lillelien kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1945 ja muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli toimittajaksi Northwestern-yliopistossa Chicagossa. Hän työskenteli pari vuotta USA:ssa, kunnes palasi Norjaan ja aloitti filologian opinnot Oslon yliopistossa. Vuonna 1954 hänet palkattiin *Fremtiden*-lehteen, ja kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Norjan yleisradion palvelukseen. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hänestä tuli NRK:n ensimmäinen varsinainen urheilutoimittaja. Lillelienistä tuli suosittu selostaja, joka eläytyi norjalaisten menestykseen tunteella. Hän kuoli syöpään 60-vuotiaana vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bonde, Arne: Bjørge Lillelien *Store norske leksikon*.  3.4.2023. Viitattu 22.8.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bjørge Lillelien** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lyyli Jouskari** (19. maaliskuuta 1893 Porvoo – 25. heinäkuuta 1988 Hauho) oli suomalainen kätilö ja kirjailija, joka toimi muun muassa kunnankätilönä Kainuussa, synnytyslaitoksen johtajana Porvoossa, Brasilian presidentinpalatsin palvelijana ja yhdysvaltalaismiljonäärin lastenhoitajana.

Orpona varttunut Lyyli Jouskari työskenteli nuoruudessaan posliinitehtaassa ja kirjapainossa, kouluttautui sitten Helsingissä kätilöksi, työskenteli kunnankätilönä Kainuun Vuolijoella ja sitten Alva Forsiuksen perustaman Porvoon synnytyslaitoksen johtajana. 1930-luvun taitteessa hän oli yksi suomalaisista, jotka lähtivät pastori Toivo Uusikallion mukana perustamaan Penedon suomalaissiirtokuntaa Brasilian Rio de Janeiron osavaltioon. Hän pettyi pian yhteisöön ja muutti maan pääkaupunkiin Rio de Janeiroon, jossa hän pääsi töihin presidentti Getúlio Vargasin palatsiin ja toimi tämän puolison henkilökohtaisena palvelijana ja sairaanhoitajana vuodet 1932–1940. Toisen maailmansodan jälkeen Jouskari asui joitakin vuosia Yhdysvalloissa ja työskenteli muun muassa sikäläisen diplomaattiperheen lastenhoitajana. Hän palasi Suomeen mutta lähti viideksi vuodeksi takaisin Brasiliaan.

Vuonna 1955 hän asettui lopullisesti Suomeen ja kirjoitti Brasilian-vuosistaan kirjan *Heräävän jättiläisen maassa*. 1960-luvun loppupuolella hän julkaisi muistelmateoksen *Missä Neitsytpolku loppuu* ja asettui asumaan Viittakiven opiston liepeille Hauholle. Hänen tekstejään on julkaistu myös teosofisessa *Elonpyörä*-lehdessä, ja hän on suomentanut Rolf Telanon teoksen *A Spacewoman Speaks* nimellä *Borealis : Tulemme avaruudesta* (Interplanetistit ry, 1966).

Teoksia
-------

* *Heräävän jättiläisen maassa*, WSOY 1958.
* *Missä Neitsytpolku loppuu*, WSOY 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyyli Jouskari, hautakuva albumissa: Hauhon hautausmaa os. A1, A2 (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 6.6.2023.
2. 1 2 3  Maunula, Jyrki: Lyylin pitkä päivämatka kävi murjuista palatseihin.  *Helsingin Sanomat*, 5.4.1978, s. 18. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Viheriävaara, Iina-Kaisa: Kun historia ja nykyaika yhdistyvät *Itäväylä*.  1.7.2022. Viitattu 30.5.2023.
4. ↑  Tikka, Maija: Menneisyytensä kullakin. (Kirja-arvostelu.) *Helsingin Sanomat*, 4.11.1967, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Kahdeksan vuotta Brasiliassa diktaattoripalatsin palveluksessa. Suomalaisnaisen mielenkiintoisia kokemuksia.  *Helsingin Sanomat*, 5.6.1955, s. 11. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Brasiliasta Davisin keittiön kautta Suomeen ja takaisin.  *Helsingin Sanomat*, 5.2.1950, s. 4. Näköislehti (maksullinen).
7. ↑  Tiusanen, Timo: Jättiläinen Vargas. (Kirja-arvostelu.) *Helsingin Sanomat*, 19.10.1958, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
8. ↑  Artikkelit *teosofia.net*. Viitattu 30.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Reijonen, Tuuli: "Porvoolainen Brasiliassa hovineitinä", *Suomen Kuvalehti* 33/1935 s. 18–19. Näköislehti Kansalliskirjastossa.
* Jouskari, Lyyli: "Brasilia tällä hetkellä", *Suomen Kuvalehti* 27/1938 s. 12–13. Näköislehti Kansalliskirjastossa.
**David Kuessan Ananou** (6. elokuuta 1917 Lomé – 5. lokakuuta 2000) oli togolainen kirjailija, taidemaalari ja kirkkomuusikko.

Ananou työskenteli alun perin opettajana, mutta luopui tehtävistään vaikean sairauden takia vuonna 1945. Hän kuvasi perinteistä afrikkalaisyhteisöä romaanissaan *Le Fils du fétiche* (1955), joka jäi hänen ainoakseen. Kuvataiteilijana hän sai töitään ensin esille Loméssa, sitten Cité internationale universitaire de Parisissa, Ranskassa. Ananou palasi vuonna 1954 työhönsä opettajana. Ensin hän opetti yksityisopistossa vuoteen 1967 ja sitten toimi Nyékonakpoén opiston ranskan professorina sekä varajohtajana. Lisäksi Ananou johti kuoroa ja työskenteli Lomén tuomiokirkon urkurina.

Ananou oli naimisissa ja kahden lapsen isä. Hänelle on myönnetty togolaisen Monon ritarikunnan upseerimerkki 1966 ja Ranskan valtion Ordre des Palmes académiques -ritarimerkki vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gayibor, Nicoué: *Histoire des Togolais. Des origines aux années 1960 (Tome 4 : Le refus de l'ordre colonial)*. KARTHALA Editions, 2011-06-28. ISBN 978-2-8111-3348-1. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.9.2023). (ranskaksi)
2. ↑  African literature - French, Postcolonial, Oral *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 1.9.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tornio–Haaparanta-rata** on rautatieosuus, joka yhdistää Suomen rataverkolla sijaitsevan Tornion rautatieaseman Ruotsin rataverkolla sijaitsevaan Haaparannan rautatieasemaan. Rataosa ylittää Suomen ja Ruotsin välisen valtakunnanrajan Alatornion kirkon lähellä pitkin Tornionjoen rautatiesiltaa. Rataosan pituus on noin neljä kilometriä. Suurin sallittu nopeus radalla on 40 kilometriä tunnissa. Radalla liikennöivät VR Transpointin sekä Green Cargon junat. Rata vihittiin käyttöön 6. lokakuuta 1919.

Liikenne
--------

Haaparannalta rajan yli palannut Dv12-veturi on ohittanut Kirkonmäen ja lähestyy Kirkkoputaan rautatiesiltaa.
Matkustajaliikenne sillan yli päättyi 17. elokuuta 1992, kun Ruotsin kalustolla tehtiin viimeisin matka Tornioon.

### Raideleveys

Valtakunnanrajan ylittävällä Tornionjoen rautatiesillalla on käytössä nelikiskoraide. Nelikiskoraidetta tarvitaan, sillä suomalaisen rautatiekaluston raideleveys on leveäraiteinen 1 524 mm, kun Ruotsissa on käytössä standardilevyinen 1 435 mm. Nelikiskoraide mahdollistaa ruotsalaisen kaluston pääsyn Tornion ratapihan normaaliraideleveyksiselle osalle ja suomalaisen kaluston pääsyn Haaparannan ratapihan leveäraiteiselle osalle.

Tornion ratapihalla on ollut käytössä myös raideleveyden vaihtolaite, jonka avulla voidaan muuttaa erikoispyöräkerroin varustettujen vaunujen raideleveyttä. Nämä vaunut voivat liikennöidä sekä leveäraiteisella että normaaliraiteisella radalla, eikä tavaroiden siirtokuormausta tarvita.

Syksyllä 2022 alueella otettiin käyttöön telinvaihtoraide, joka mahdollistaa entistä sujuvamman liikenteen rajan yli. Raideleveys voidaan vaihtaa kuuteen vaunuun samanaikaisesti. Samanlaista vaihtoratkaisua on käytetty aikaisemmin etelän junalauttasatamissa, ja ulkomailla menetelmä on käytössä Puolan normaaliraiteisen sekä Valko-Venäjän ja Liettuan leveän raideleveyden verkkojen välillä.

Sähköistys
----------

Kemi–Laurila–Haaparanta-osuuden sähköistäminen on kirjattu Rinteen ja Marinin hallituksen hallitusohjelmaan. Sähköistystyöt alkavat vuoden 2023 alkupuolella. Hankkeen kustannusarvio on 24 miljoonaa euroa, josta EU-rahoituksen osuus on 14,85 miljoonaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen ja Ruotsin rautatieyhteys, Suomen Kuvalehti 18.10.1919, nro 42, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Tornio-Haaparanta -rautatieyhteys täyttää sata vuotta *Väylävirasto*. Viitattu 29.3.2021.
3. 1 2  Siponmaa, Kati: Tavaraliikenne kulkee nyt sujuvammin Suomen ja Ruotsin rajalla – raideleveyden vaihtoon löytyi ratkaisu *Yle Uutiset*.  5.11.2022. Viitattu 10.11.2022.
4. ↑  Liikenneverkon kehittäminen Valtioneuvosto.  Arkistoitu 29.1.2020. Viitattu 2.2.2020.
5. ↑  Kukko-Liedes, Pirkko: EU myönsi rahoitusta Laurila–Tornio–Haaparanta -radan sähköistämiseen *Yle Uutiset*.  8.4.2022. Viitattu 10.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tornio–Haaparanta-rata** Wikimedia Commonsissa
**Lemlem Hailu** (s. 21. toukokuuta 2001) on etiopialainen keskimatkojen juoksija.

Hailu osallistui Dohan maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 ja pääsi välieriin 1 500 metrillä. Afrikan kisoissa vuonna 2019 hän sai pronssia 1 500 metrillä. Hän karsiutui saman matkan välierissä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3 000 metrillä Belgradissa 2022 ajalla 8.41,82. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 10 000 metrillä seitsemästoista.

Etiopian mestaruuden 1 500 metrillä Hailu on voittanut vuosina 2019 ja 2021.

Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 Hailu voitti 1 500 metrillä mestaruuden. Nuorten olympialaisissa ja alle 18-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti samalla matkalla kultaa 2018.

Hailu juoksi 1 500 metrillä sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 4.01,79 Toruńissa 8.helmikuuta 2020 ja 4.01,57 Liévinissä 19. helmikuuta 2020.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.00,32 | Castellón | 16. kesäkuuta 2022 |
| 3 000 m | 8.29,43 | Chorzów | 16. heinäkuuta 2023 |
| 5 000 m | 14.34,53 | Pariisi | 9. kesäkuuta 2023 |
| 10 000 m | 29.59,15 | Nerja | 23. kesäkuuta 2023 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.01,57 | Liévin | 19. helmikuuta 2020 |
| 3 000 m | 8.29,28 | Madrid | 24. helmikuuta 2021 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lemlem Hailu Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Lemlem Hailu Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  World U20 Records *worldathletics.org*. Viitattu 26.3.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Mustasuu** (ven. Заводы, *Zavody*) on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Tyrön luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään se on Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. 

Kylä sijaitsee Nuolijoen länsirannalla. Nimi mahdollisesti johtuu liikanimestä Mustasuu, josta on tieto vuoden 1643 henkikirjassa (*Erik Anderson Mustaso* Kelton Lebedeva Gorasta (tuli Jääskestä n. v. 1634). Kylän toinen suomalainen nimi, Savota, on muunnos venäläisnimestä Zavody ("Tehtaat"). Kylän lähellä sijaitsi 1700-luvun puolivälissä Strelnan tiilittehtaat.

Vuonna 1849 kylässä asui 70 asukasta (miehiä 35 ja naisia 35), kaikki inkeriläiset (äyrämöiset). Vuonna 1926 kylässä oli 41 taloa ja 209 asukasta, niistä 184 inkeriläisiä. Neuvostoliittolainen tiedestelumies ja toimittaja Rudolf Sykiäinen oli syntynyt ja vietti lapsuudessa Mustasuussa. Muistelmiensa mukaan "suuri, runsaan viidenkymmenen ruokakunnan kylä, lähes puhtaaksi inkeriläinen, oli levittäytynyt pitkäksi talojonoksi Strelkan eli Nuolijoen vasemmalle rannalle".

Lähteet
-------

1. ↑  Inkerin seurakunnat ja kylät.  *Inkeri*, 1924, nro 9. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Kepsu, Saulo: *Inkerin pogostat*, s. 505. Helsinki: Kotus, 2020. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *digi.kansalliskirjasto.fi*. St.-Petersburg, 1867.
4. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
5. ↑  Rudolf Sykiäinen: *Musta Rudolf*, s. 10. Tammi, 2000. ISBN 951-31-1747-2.
**Kristjan Čeh** (s. 17. helmikuuta 1999) on slovenialainen kiekonheiton maailmanmestari.

Čeh karsiutui loppukilpailusta Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016, Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti Tarragonan Välimeren kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 62,03. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä 2019 tuloksella 63,82. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa 2021 tuloksella 67,48. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 66,37.

Čeh voitti maailmanmestaruuden Eugenessa 2022 tuloksella 71,13. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa tuloksella 68,28. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa tuloksella 70,02.

Čeh teki kiekonheiton Slovenian ennätyksen 66,29 Domžalessa 7. kesäkuuta 2020. Hän heitti silloisen alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 68,75 Mariborissa 23. kesäkuuta 2020. Aiempi ikäluokan Euroopan ennätys oli Wolfgang Schmidtin 68,60 vuodelta 1976. 27. toukokuuta 2021 Čeh paransi ennätystään tulokseen 69,52, 26. kesäkuuta 2021 Kuortaneella tulokseen 70,35, 21. toukokuuta 2022 Birminghamissa tulokseen 71,27 ja 16. kesäkuuta 2023 Jõhvissa tulokseen 71,86.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kristjan Čeh Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Kristjan Čeh Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Ceh breaks long-standing European U23 discus record in Maribor *european-athletics.com*.  23.6.2020. Viitattu 3.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ghanan evankelis-luterilainen kirkko** (*Evangelical Lutheran Church of Ghana*) on luterilainen kirkko, joka toimii Ghanassa Afrikassa. Kirkon jäsenmäärä on noin 29 000.

Historia
--------

Ghanan evankelis-luterilaisen kirkon perustivat yhdysvaltalaisen Missouri-synodin lähetystyöntekijät vuonna 1958. Vuonna 1964 kirkko tunnustettiin juridisesti Ghanan hallituksen toimesta. Siitä lähtien kirkko on perustanut seurakuntia ja saarnapaikkoja joka puolelle Ghanaa. Kirkosta tuli Missouri-synodin yhteistyökirkko vuonna 1971.

Oppi
----

Kirkko tunnustaa Vanhan ja Uuden testamentin kirjoitukset ainoaksi säännöksi ja ohjeeksi kirkon uskolle ja elämälle. Se tunnustaa oppia, joka on kirjoitettuna Apostolisessa, Nikean ja Athanasioksen uskontunnustuksissa, muuttamattomassa Augsburgin tunnustuksessa sekä Martti Lutherin Iso- ja Vähä katekismuksessa.

Nykytilanne
-----------

Kirkolla on noin tuhat seurakuntaa tai saarnapaikkaa, joissa on noin 29 000 jäsentä. Seurakuntia hoitavat pastorit, evankelistat sekä maallikkojohtajat yhdessä Missouri-synodin lähetystyöntekijöiden kanssa. Kirkko kuuluu Missouri-synodin tavoin Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon, mutta on myös Luterilaisen maailmanliiton jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ghana International Lutheran Council. Viitattu 25.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Evangelical Lutheran Church of Ghana World Council of Churches. Viitattu 26.3.2018. (englanniksi)
**Thános Mikroútsikos** (kreik. Θάνος Μικρούτσικος) (13. huhtikuuta 1947 Patras, Kreikka – 28. joulukuuta 2019) oli kreikkalainen säveltäjä ja poliitikko. Hän toimi Kreikan kulttuuriministerinä vuosina 1994–1996 sekä vaikutti maansa politiikassa 1960-luvun lopulta lähtien sosialidemokraattisen Pasokin riveissä. Hänen veljensä on säveltäjä, laulaja ja televisiojuontaja Andréas Mikroútsikos.

Musiikkiura
-----------

Mikroútsikos aloitti musiikkiopinnot lapsuudessaan ja opiskeli pianonsoittoa ja musiikkiteoriaa Patraksen filharmonisessa seurassa. Helleenisessä konservatoriossa (kreik. Ελληνικό Ωδείο) Mikroútsikos opiskeli sävellystä. Hän valmistui sittemmin Ateenan yliopiston matemaattisesta tiedekunnasta.

Ollessaan 21-vuotias Mikroútsikos aloitti sävellysuransa. Hän sävelsi muun muassa sinfoniamusiikkia, elektronista musiikkia, oopperoita, teatterimusiikkia ja kamarimusiikkia. Mikroútsikos oli 27 vuoden ikään tullessaan säveltänyt noin 500 laulua ja levyttänyt 30 CD:tä ja LP:tä.

Mikroútsikos sävelsi myös muun muassa musiikin neljään elokuvaan ja kymmeniin eri puolilla maailmaa esitettäviin teatteriesityksiin. Mikroútsikos konsertoi satoja kertoja kotimaassaan ja useissa muissa maissa ympäri maailmaa. Lisäksi hän esiintyi kymmenillä kansainvälisillä musiikkifestivaaleilla. Mikroútsikos toimi vuosina 1986–1990 perustamansa Patraksen kansainvälisen festivaalin taiteellisena johtajana.

Politiittinen ura
-----------------

Mikroútsikos vaikutti Kreikan politiikassa 1960-luvulta lähtien. Vuosina 1967–1974 Kreikkaa hallitsi sotilasjuntta, joka vainosi Mikroútsikosta tämän ideoiden ja toiminnan vuoksi. Juntan romahdettua hän jatkoi politiikassa aktiivisesti. Hän nousi Kreikan kulttuuriministeriksi hallituspuolue PASOKin riveistä 16. maaliskuuta 1994 entisen kulttuuriministeri Melína Merkoúrin kuoltua. Mikroútsikos toimi ministerinä tammikuuhun 1996 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  «Έφυγε» ο σπουδαίος Θάνος Μικρούτσικος (kreikaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Thanos Mikroutsikos - Curriculum vitae Yπουργείο Πολιτισμού και Τουρισμού (Kreikan kulttuuri- ja matkailuministeriö).  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 20.11.2010. (englanniksi)
3. ↑  βιογραφία Θάνος Μικρούτσικος. Viitattu 20.11.2010. (kreikaksi)
4. ↑  Thanos Mikroutsikos: Biography msn music / Microsoft. Viitattu 20.11.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Mikroútsikoksen kotisivut (kreikaksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Vaaleanpunaisella bantukielten puhuma-alue Afrikassa.
**Bantukielet** ovat nigeriläis-kongolaisten kielten alaryhmä. Bantukieliä puhutaan Kaakkois-Nigeriassa, Etelä-Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa, Burundissa, Ugandassa, Keniassa, Etelä-Somaliassa, Tansaniassa, Komoreilla, Angolassa, Sambiassa, Malawissa, Mosambikissa, Zimbabwessa, Namibiassa, Botswanassa ja Etelä-Afrikassa, eli Afrikan mantereen lähes koko eteläpuoliskolla.

Bantukielten puhujia kutsutaan bantuiksi. Nimitys on johdettu eräiden bantukielten sanasta *ba-ntu*, joka on suomeksi "ihmiset".

Vain 12 bantukielellä on enemmän kuin viisi miljoonaa puhujaa.

Bantukieliä
-----------

Bantukieliä on satoja. Niistä tunnetuin on swahilin kieli, jota käytetään laajasti opetuksen, hallinnon ja kaupan kielenä Itä- ja Keski-Afrikassa. Äidinkielenä sitäkin puhuu kuitenkin vain suhteellisen pieni joukko ihmisiä Afrikan itärannikolla, noin viisi miljoonaa. Toisena kielenä puhuvia on kuitenkin jopa 30 miljoonaa..

Muita tärkeitä bantukieliä ovat mm:

* ruanda
* kongo ja sen pohjalta muotoutunut kreoli kituba
* luluanluba
* lingala
* shona
* zulu
* xhosa
* njandža eli chichewa
* sotho
* ganda
* runyakitara
* herero

Bantukielten samankaltaisuus
----------------------------

Bantukielet ovat huomattavan samanlaisia keskenään, mikä tulee ilmi sekä kieliopista että sanastosta. Alla olevan taulukon avulla voi vertailla eräiden bantukielten sanoja toisiinsa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **kikongo** | **lingala** | **ruanda** | **swahili** | **shona** | **sotho** | **zulu** | **suomi** |
| muntu | motu | umuntu | mtu | muntu | motho | umuntu | *ihminen* |
| mafuta | mafuta | mafuta | mafuta | mafuta | oli | uowoyela | *öljy, rasva* |
| nyama, musuni | mosuni | inyama | nyama | nyama | nama | inyama | *liha* |
| nyama | niama | inyamaswa | mnyama | nyama | nyamatsane | isilwane | *eläin (saalis)* |
| nyoka | nioka | inzoka | nyoka | nyoka | noha | inyoka | *käärme* |
| nti | mwete | igiti | mti | muti | sefate | umuti | *puu* |
| nzila | nzela | inzira | njia | nzira | tsela | indlela | *tie* |
| zulu | likolo | ijuru | mbingu |  | lehodimo | izulu | *taivas* |

Lähteet
-------

1. ↑  Defining the term 'Bantu' | South African History Online *www.sahistory.org.za*. Viitattu 25.12.2020.
2. 1 2  Bantu languages | Definition, Characteristics, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 25.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bantukielet** Wikimedia Commonsissa
**Tougan** on kaupunkikunta ja Souroun provinssin hallinnollinen keskus Boucle du Mouhounin alueella Burkina Fasossa. Se sijaitsee 90 kilometriä alueen pääkaupungista Dédougousta koilliseen. Kunnassa on 89 200 asukasta (vuonna 2019).

Touganin kaupunkikunnan pinta-ala on arviolta 110 neliökilometriä. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jota halkovat tulvavesien uurtamat rotkot ja alangot. Kunta sijaitsee Sudanin ja Sahelin ilmastovyöhykkeiden rajalla. Vuotuinen sademäärä on 700 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta syyskuuhun, viileä kuiva kausi joulukuusta helmikuuhun ja kuuma kausi huhtikuusta kesäkuuhun. Luonnonvarainen kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia ja galleriametsiä.

Kaupungin asukkaista lähes kolme neljäsosaa on samoja. Lisäksi on muun muassa moseja ja markoja. Noin kaksi kolmasosaa on muslimeja, lähes 30 prosenttia katolisia ja loput protestantteja tai animisteja.

Touganista tuli piirikeskus vuonna 1932, kun alue liitettiin Ylä-Voltasta Ranskan Sudaniin. Se säilytti asemansa vuonna 1947, kun Ylä-Volta perustettiin uudelleen. Souroun provinssi on perustettu vuonna 1984 ja Touganin kunta vuonna 1994.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen maataloustuotteiden jalostus.

Touganista on maantieyhteydet Dédougouun, Ouahigouyaan ja Ouagadougouun. Kaupunki ei ole varsinainen matkailukohde, mutta siellä on joitakin majoituspalveluja. Lähialueen nähtävyyksiin kuuluu Souroujoen laakso.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats préliminaires du 5e RGPH *INSD*.  Arkistoitu 5.10.2021. Viitattu 21.2.2021.
2. 1 2 3 4  Étude socio-économique de la commune de Tougan *inforoute-communale.gov.bf*.  1998.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 27.2.2021.
3. ↑  Instruments de recherche en ligne *Archives nationales d’outre-mer*. Viitattu 27.2.2021.
4. ↑  *Petit Futé Burkina Faso*, s. 204–205. Paris: Nouvelles Editions de l’Université, 2018. ISBN 979-1033177739.
Ritarikunnan tunnuksia
**Aadolf Nassaulaisen ritarikunta** (ransk. *Ordre de Mérite civil et militaire d’Adolphe de Nassau*) on luxemburgilainen ritarikunta, jota perustettiin suurherttua Aadolfin määräyksellä 8. toukokuuta 1858. Perustajansa sijaan ritarikunnan nimi viittaa 1200-luvun lopulla hallinneeseen Aadolf Nassaulaiseen.

Ritarikunnalla palkitaan yksilöitä, jotka ovat tehneet poikkeuksellisen palveluksen suurherttualle tai dynastialle, tai osoittaneet näille poikkeuksellista uskollisuutta. Lisäksi ritarikunnalla voidaan palkita ansioituneita taiteilijoita, tutkijoita ja valtionpäämiehiä. Saajan ei tarvitse olla Luxemburgin kansalainen, mutta mikäli ulkomaalainen nimitetään kunniamerkin saajaksi, tämän kotimaan hallitukselta kysytään lupa nimitykseen ensin.

Kunnianosoitusta jaetaan kahdeksassa luokassa, joiden lisäksi siinä on kaksi ristiä ja kolme mitalia:

* suurristi
* suurupseeri
* komentaja kruunulla
* komentaja
* upseeri kruunulla
* upseeri
* ritari kruunulla
* ritari
* kultaristi
* hopearisti
* kultamitali
* hopeamitali
* pronssimitali

Lähteet
-------

1. ↑  Orders and coats of arms *Cour grand-ducale*.  2023. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Honorary distinctions of the Grand Duchy of Luxembourg (s. 5) *gouvernement.lu*.  2023. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of Luxembourg: Civil and Military Order of Merit of Adolph of Nassau *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
**Tracy McGrady** (s. 24. toukokuuta 1979 Bartow, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi NBA:ssa 15 kautta vuodesta 1997 alkaen joukkueinaan Toronto Raptors, Orlando Magic, Houston Rockets, New York Knicks, Detroit Pistons ja Atlanta Hawks. Hänen pisteiden valossa paras kautensa oli kausi 2002–2003, jolla hänellä oli liigan paras pistekeskiarvo (32,1), kuten myös kaudella 2003–2004 (28,0). Hän pelasi noina kausina Orlandossa. McGrady valittiin 2002 ja 2003 NBA:n ensimmäiseen, 2001, 2004 ja 2007 toiseen sekä 2005 ja 2008 kolmanteen tähdistöjoukkueeseen. Lisäksi hän pelasi seitsemän kertaa liigan tähdistöottelussa (2001–2007).

McGradyllä oli NBA-vuosinaan useita loukkaantumisia (muun muassa polvi-, nilkka- ja selkävammoja), joilla oli vaikutusta hänen myöhempään pelitasoonsa. Hänen pistekeskiarvonsa oli kaudesta 2000–2001 alkaen kahdeksan kertaa peräkkäin yli 20, mutta kauden 2008–2009 jälkeen enää alle 10. Lokakuussa 2012 hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella kiinalaisseura Qingdao DoubleStar Eaglesiin.

Kiinan-vierailunsa jälkeen McGrady pelasi keväällä 2013 San Antonio Spursissa. Elokuussa 2013 hän ilmoitti lopettavansa NBA-uransa, mutta piti mahdollisena vielä jatkavansa pelaajauraansa Kiinassa.

McGrady on koripalloilija Vince Carterin kolmas serkku.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tracy McGrady *Basketball-Reference.com*.  Arkistoitu 7.5.2012. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)
2. ↑  Richani, Fred: Deconstructing Tracy McGrady *TheSportsCourier.com*.  22.2.2010.  Arkistoitu 1.3.2010. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)
3. ↑  Thompson, Bonsu: Injury Time *SLAM Online*.  21.3.2012. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)
4. ↑  Qingdao Double Star Eagles Pleased with McGrady *CRIENGLISH.com*.  26.10.2012.  Arkistoitu 16.6.2013. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)
5. ↑  Entinen korikuningas lopettaa NBA-uransa *yle.fi*.  26.8.2013. Viitattu 28.8.2013.
6. ↑  Houston vs. Orlando – Preview *SI.com*.  23.12.2009. Viitattu 26.10.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Hyrylän koulukeskus** sijaitsee Tuusulan kunnan Hyrylässä Tuusulanväylän ja Sahatien risteyksessä osoitteessa Sahatie 1. Koulukeskuksessa toimii Hyrylän yläaste.Koulukeskuksessa toiminut Hyrylän lukio on muuttanut uuteen Lukio- ja kulttuuritalo Monioon Elokuussa 2023.

  

Hyrylän koulukeskuksessa on kärsitty sisäilmaongelmista. Siksi opetusta on järjestetty väistötiloissa. Tuusulan kunnan suunnitelmissa on rakentaa uusi, oppilasmäärältään suurempi luokka-asteiden 0-9 koulukeskus Rykmentinpuistoon. Valmistuttuaan uusi koulukeskus korvaisi nyt sisäilmaongelmaiset sekä tiloiltaan vanhentuneet Hyökkälän ja Hyrylän koulukeskukset sekä tiloiltaan vanhentuneen Mikkolan koulun perusopetuksen sekä vaativan erityisopetuksen. Tuusulan teknisessä lautakunnassa kesäkuussa 2020 hyväksytyn tavoiteaikataulun mukaisesti Rykmentinpuiston koulukeskus rakennettaisiin vuosina 2022-2024 ja valmistuisi syksyksi 2024.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuusulan peruskoulut Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 5.9.2020 (päivitys).
2. 1 2 3  Tuusulan lukioArkistoitu kopio Tuusulan kunta, tuusula.fi.  Arkistoitu 13.4.2016. Viitattu 7.5.2016.
3. ↑  Tuusula Karttapalvelu (Haku sanalla *Hyrylän yläaste*. Palvelut-valikosta valinta *Opetus ja koulutus*) Tuusulan kunta, kartta.tuusula.fi/. Viitattu 7.5.2016.
4. ↑  Tekninen lautakunta, kokous 9.6.2020 Tuusulan kunta, tuusula.fi. Viitattu 6.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuusulan lukion sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Lasillinen pilsneriä
**Pilsner** (eli **pilsener** tai **pils**) on lager-tyylinen pohjahiivaoluttyyppi. Usein nimitystä käytetään lähes mistä tahansa lagerista. Varsinainen pilsner on kuitenkin tunnistettavissa tavallista lageria tuhdimmasta humaloinnista. Pilsneri taas ei samantapaisesta nimestään huolimatta tavallisesti ole tämän tyyppinen olut.

Nimensä olut on saanut Böömissä sijaitsevasta Plzeňin kaupungista (saks. *Pilsen*), jossa pilsneriä valmistettiin ensimmäisen kerran teollisesti 5. lokakuuta 1842. Silloin baijerilainen panimomestari Josef Groll käytti Baijerissa keksittyä pohjahiivamenetelmää ja loi oluen, jota tehdään yhä nimellä Pilsner Urquell.

Tšekissä valmistettavissa böömiläisissä pilsnereissä käytetään yleensä runsaasti kukkaista ja katkeroista Saaz-humalaa; ne ovat kullankeltaisia ja tasapainoisia. Jälkimaku on usein kuiva. Klassiset saksalaiset pilsnerit ovat kevyempiä ja raikkaampia.

Pilsneri
--------

Suomessa käytetään usein nimitystä **pilsneri** miedosta, enintään 2,8 tilavuusprosentin oluesta. Aiemman verolainsäädännön aikana sillä tarkoitettiin yleisesti I-veroluokan olutta eli niin sanottua ykkösolutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Pils *Beer Styles*. German Beer Institute. Viitattu 6.10.2013.
2. ↑  Celebrate Pilsner’s birthday at Pilsner Fest *Official website of the City of Pilsen*. Viitattu 4.10.2018.
3. ↑  Pils Alko.fi. Viitattu 13.4.2016. (suomeksi)
4. ↑  *MOT Kielitoimiston sanakirja 2.0*. Hakusanat *pilsneri* ja *ykkösolut*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pilsner** Wikimedia Commonsissa
TiomanPulau Tioman saari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Pulau Tioman |
| Sijainti | 
PahangMalesia |
| Merialue | 
Etelä-Kiinan meri |
| Korkein kohta | 
Gunung Kajang, 1 038 m |
| Pinta-ala | 
110 km² |

Väestö| Asukasluku | 
432*lähde?* |
| Suurin kaupunki | 
Kampung Tekek |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Pulau Tioman** on noin 20 kilometriä pitkä ja noin 12 kilometriä leveä saari Malesian itärannikolla, Etelä-Kiinan meressä. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Mersingistä koilliseen. Saaren kasvillisuus on pääosin varsin tiheää sademetsää. Saari on suurimmilta osin asumaton, mutta saarella sijaitsee kuitenkin useita kyliä, joista suurin on Kampung Tekek. Saarelle pääsee veneellä Malesian rannikolta ja Singaporesta Changin lentokentän eteläpuolelta tai lentämällä Kuala Lumpurista ja Singaporesta.

Saaren pääelinkeino on matkailu, sillä saaren hiekkarannat ja laajat koralliriutat ovat tehneet siitä suositun matkailu- ja sukelluskohteen. Myös se, että 1970-luvulla *Time*-lehti valitsi saaren yhdeksi maailman kauneimmista saarista, on lisännyt saaren suosiota matkailijoiden joukossa.

Saaren rantaviivaa
Saareen tutustuminen tapahtuu veneellä. Tiestön puuttuminen on auttanut saaren luonnon säilymistä entisessä tilassaan matkailusta huolimatta. Samoin majoituksen määrä on saaren kokoon nähden edelleen rajallinen. 

Tiomania ympäröi kirkas vesialue johtuen saaren sijainnista melko kaukana Malesian niemimaan itärannikosta. Tiomanin sukelluskohteista useat sijaitsevat saaren länsipuolella. Kohteista erityisesti Malang Rocks ja Pulau Tulali soveltuvat myös snorklaukseen. Tekekin yhteyteen on päätetty rakentaa suuri satama,*milloin?* jonka pelätään kasvattavan voimakkaasti saaren matkailijavirtoja ja näin tuhoavan sen luonnon, idyllisyyden ja sukelluskohteet. Uloimmissa sukelluspaikoissa, jotka ovat lähellä avomerta, voi maaliskuussa nähdä valashaita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Malaysia, Singapore & Brunei*, s. 292–302. Rough Guides, 2015. ISBN 978-0-24118-454-7. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Lehtipuu, Markus: *Malesia*, s. 187–196. Suomalainen Matkaopas, 2013. ISBN 978-952-9715-58-9.
3. ↑  Kee Alfian, A.A. W.S. Wong, H. Badrul, Y. A. Affendi: Macroinvertebrate Diversity Of Kg. Tekek, Pulau Tioman Marine Park  2005. ReefBase Online Library.  Arkistoitu 30.9.2015. Viitattu 17.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tioman**.
* 

* Matkaopas aiheesta Tioman Wikivoyagessa (englanniksi)
**Thelma Barlow** (s. 19. kesäkuuta 1929 Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt enimmäkseen televisiossa.

Barlow’n ura alkoi 1950-luvun lopulla, mutta hän tuli tunnetuksi vasta saatuaan roolin Britannian kuuluisimmasta ja pisimpään jatkuneesta televisiosarjasta *Coronation Street*. Hän näytteli Mavis Rileyn roolihahmoa yli 26 vuotta. Hän lopetti työnsä *Coronation Streetissä* vuonna 1997.

Toinen televisiosarja, josta Barlow muistetaan, on manchesteriläiseen tehtaaseen sijoittuva *Dinnerladies*, jossa hänen vastanäyttelijöinään työskentelivät muun muassa Victoria Wood, Julie Walters sekä myös *Coronation Streetistä* tuttu Anne Reid. *Dinnerladies*-sarjassa Barlow työskenteli vuosina 1998–1999.

Muita Barlow’n tunnettuja töitä on Charles Dickensin romaaniin perustuva minisarja *David Copperfield*, jossa hän näytteli petollisen Uriah Heepin äitiä, ja vuonna 2005 valmistunut Stephen Frearsin elokuva *Mrs. Henderson esittää*, jossa Barlow näytteli Judi Denchin tärkeilevää ystävätärtä Lady Margotia. *Mrs. Henderson esittää* on hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa.

Barlow’lla on kaksi poikaa. Hän väitti vuoteen 2005 asti syntyneensä vuonna 1937, vaikka todellinen syntymävuosi on 1929.*lähde?*

Osittainen filmografia
----------------------

* *Coronation Street* (1971–1997) Mavis Riley (TV)
* *David Copperfield* (1999) Rouva Heep
* *Dinnerladies* (1998–1999) Dolly Belfield (TV)
* *Lihavat ystävät* (2000) Rouva Ashburn (TV)
* *Kyläsairaala* (2004) Ada (TV)
* *Sydän paikallaan* (2004) Helen Ashworth (TV)
* *Mrs. Henderson esittää* (2005) Lady Margot Conway
* *Marple: The Moving Finger* (2006) Emily Barton
* *Midsomerin murhat* (2006) Mrs Beverley (TV)
* *Doctor Who* (2007) Lady Thaw (TV)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thelma Barrow. Corrie Net Profiles. Viitattu 23.7.2017.
2. ↑  The Devil in Thelma Barlow. Maureen Paton. Daily Mail. Viitattu 23.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Thelma Barlow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Thelma Barlow Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |