recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pieni kissakahvila Kiotossa.
**Kissakahvila** on teemakahvila, jossa kissoja voi käydä katsomassa ja leikkimässä niiden kanssa. Asiakkaat maksavat sisäänpääsymaksun tai tuntimaksun, ja kissakahviloita voi pitää valvottuna lemmikkivuokrauksena sisätiloissa.

Historia
--------

Maailman ensimmäinen kissakahvila avattiin Taiwanissa vuonna 1998. Taipeissa sijaitseva "Kissan kukkatarha" (猫花園) tuli tunnetuksi Japanissa ja alkoi houkutella paljon japanilaisia turisteja sekä paikallisia. Japanin ensimmäinen kissakahvila, nimeltään *Neko no Jikan* (猫の時間) eli "Kissan aika", avattiin Osakassa vuonna 2004.

Japani
------

Kissakahvilat ovat melko suosittuja Japanissa, jonka pääkaupungissa Tokiossa niitä on 39. Niistä ensimmäisiä oli Hanada Norimasan vuonna 2005 avaama *Neko no Mise* (猫の店) eli "Kissan kauppa". Kissakahviloiden suosio selittyy sillä, että monissa japanilaisissa asunnoissa ei sallita lemmikkieläimiä. Myös pitkät työpäivät vähentävät mahdollisuuksia lemmikin hankintaan. Kissa tarjoaa kaupunkilaiselle rauhoittavaa seuraa muutoin rasittavassa ja yksinäisessä elämässä. Muunkin tyyppinen lemmikkivuokraus on Japanissa yleistä.

Kissakahviloita on monenlaisia. Joissakin kahviloissa on vain tiettyjä kissoja, esimerkiksi mustia kissoja, harvinaisen rodun edustajia tai entisiä kulkukissoja. Kissakahvilan pyörittämistä varten on hankittava lupa ja noudatettava eläinten hyvinvointia ja hoitoa koskevan sopimuksen vaatimuksia.

Japanilaisissa kissakahviloissa on säännöt, joilla pyritään takaamaan siisteys ja kissojen hyvinvointi. Erityisesti halutaan varmistaa, etteivät kissat häiriinny liiallisesta tai epämieluisasta huomiosta, esimerkiksi nukkuessaan tai lasten aiheuttamasta häiriöstä. Monet kahvilat pyrkivät myös lisäämään tietoja kissojen hyvinvointiin liittyvistä asioista, esimerkiksi hylätyistä tai kulkukissoista.

Suomi
-----

Suomen ensimmäinen kissakahvila, Purnauskis, avasi ovensa Tampereella lokakuussa 2014. Seuraava, Kissakahvila Helkatti, avattiin Helsinkiin heinäkuussa 2015. Kesällä 2018 Rovaniemelle avattiin kolmantena Kissakahvila Freija. Suomen neljäs kissakahvila, Tiramisu, avattiin Kuopioon kesällä 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  【今回のお題】話題の「猫カフェ」に来るお客さんってどんな人たち？  2.5.2008. Nikkei BP. Viitattu 18.4.2012. (japaniksi)
2. ↑  ASCII: 台湾発の癒しカフェ、アニマルカフェが台湾に急増中！ *ascii.jp*.  19.8.2007. Viitattu 18.4.2012. (japaniksi)
3. ↑  Kissakahvilat villityksenä Japanissa *MTV3.fi*.  21.4.2010. Viitattu 18.4.2012.
4. ↑  Iwata, Mamiko: 猫が癒してくれる猫カフェ *AllAbout*.  19.4.2010. Viitattu 18.4.2012. (japaniksi)
5. ↑  Heikkilä, Melissa: Suomen ensimmäinen kissakahvila avataan Tampereelle  13.8.2014. Helsingin Sanomat. Viitattu 10.9.2014.
6. ↑  Siltanen, Mari: Suomen ensimmäinen kissakahvila avataan lokakuussa – koko tarina alkoi yhdestä nettilinkistä  14.8.2014. Yle. Viitattu 10.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kissakahvila** Wikimedia Commonsissa

* Purnauskis, Suomen ensimmäinen kissakahvila
* Kissakahvila Helsinki
**Mr Velcro Fastener** on Turusta lähtöisin oleva elektroa tuottava duo, jonka muodostavat Tatu Metsätähti (s. 1977, alias Mesak) ja Tatu Peltonen (s. 1977, alias Ted Field).

Kaksikko tapasi toisensa koulussa ja he alkoivat yhdessä tehdä musiikkia 1990-luvun alkupuolella. Projektinsa he nimesivät Mr Velcro Fasteneriksi 1997, samana vuonna, jolloin he perustivat oman studionsa Miletosin. Mr Velcro Fastener julkaisi ensimmäisen EP:nsä *Wad* 1998 oman levy-yhtiönsä *Tie Entertainment*in kautta. Tuotos sai hyviä arvioita maailmalla, ja pian sen jälkeen kaksikko julkaisi toisen EP:nsä *Robots 4 Life*.

Saksalainen levy-yhtiö *i220 Music* julkaisi 1999 Mr Velcro Fastenerin debyyttialbumin *Lucky Bastards Living Up North*. Vuoden 1999 lopulla duo kierteli keikoilla Keski-Euroopassa ja julkaisi EP:n *Which Scenario?*. Vuonna 2000 kaksikko julkaisi vinyylit *Electric Appliances Remixes* ja suositun *Who's Gonna Bend*. Samoihin aikoihin suositut brittiläiset DJ:t kuten Pete Tong ja Dave Clarke soittivat Mr Velcro Fastenerin kappaleita. Kaksikko julkaisi vuosina 2001 ja 2002 *Otherside*-vinyylit, joista koostettiin myös samanniminen albumi (2002). Vuonna 2003 Mr Velcro Fastener julkaisi retrospektiivisen albumin *Thales of Miletos*, joka esitteli aiemmin julkaisematonta materiaalia vuosilta 1993–1996 ennen Mr Velcro Fasteneria. Brittiläinen levy-yhtiö Electrix Records julkaisi 12" vinyylit *Velcropopvichy* (2003) ja *Gone Mad* (2005). Vuonna 2005 kaksikko julkaisi myös 12" vinyylin *The Flock* oman Stars-Music -levy-yhtiönsä kautta. Helmikuussa 2006 Mr Velcro Fastener julkaisi toistaiseksi viimeisimmän albuminsa *Telemacho* ja myöhemmin samaisena vuonna vinyylin *Čapek*.

Mr Velcro Fastener on myös remiksannut monia artisteja, kuten saksalaista Hardflooria ja suomalaisia Giant Robotia ja Fu-Touristia.

Aiheesta muualla
----------------

* Mr Velcro Fastenerin virallinen kotisivu
* Mr Velcro Fastenerin julkaisut Discogs.comissa
* Mr Velcro Fastenerin haastattelu
* Mr Velcro Fastener @ Green Galactic (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mt Eden** (tunnettu myös nimellä **Mt. Eden** ja aikaisemmin nimellä **Mt Eden Dubstep**) ovat Jesse Cooperista ja Harley Raynerista koostuva dubstepia ja elektronista tanssimusiikkia tuottava duo Uudesta-Seelannista. Mt Edenin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Sierra Leone" (remix Freshlygroundin "I’d Like" -kappaleesta), heidän remixinsä Deleriumin kappaleesta "Silence" sekä heidän remixinsä Lisa Miskovskyn kappaleesta "Still Alive".

Mt Eden alkoi saamaan suosiota heidän remixatessaan Freshlygroundin "I’d Like" -kappaleen, jolle he antoivat nimeksi "Sierra Leone" ja joka levisi YouTubessa vuonna 2009. Mt Edenin YouTube-kanavalla on nykyään muun muassa yhteensä yli 100 miljoonaa videoiden näyttökertaa sekä yli 240 000 tilaajaa. Heillä on myös yli 315 000 tykkäystä heidän Facebook-sivullansa. Mt Eden on allekirjoittanut levytyssopimuksen Ultra Musicin kanssa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Mt Eden Album* (2009)
* *MEDS* (2010)
* *Sierra Leone (Remixes)* (2013)
* *Walking on Air EP* (2013)
* *Chasing (Remixes)* (2014)

Lähteet
-------

1. ↑  Mt Eden Official Music Website (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  McCarten, Kate: Mt Eden – Interview with Jesse Cooper *New Zealand Music*.  14.3.2011. Viitattu 20.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Mt Eden Official – YouTube
4. ↑  Mt Eden Official – Facebook


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**PSN-6** (**Nusantara Satu**) on indonesialaisen PT Pasifik Satelit Nusantaran (PSN) operoima geostationaarinen tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin SpaceX:n Falcon 9-raketilla 22. helmikuuta 2019. Satelliitin on tarkoitus palvella Kaakkois-Aasian, Indonesian ja Hong Kongin alueen tietoliikennetarpeita.

Laukaisun sekundäärisen kuormana oli Beresheet-kuuluotain.

Satelliitti
-----------

PSN-6 on Space Systems/Loralin valmistama satelliitti, joka on varustettu Ku- ja C-kaistojen transpondereilla. Satelliitin massa on noin 5 000 kilogrammaa. PSN-6 on tarkoitus sijoittaa kiertoradalla segmentille 146 astetta itäistä pituutta, missä se palvelee Kaakkois-Aasian, Indonesian saariston ja Hong Kongin alueen tietoliikennetarpeita.

PSN suunnitteli alkuun tilaavansa PSN-6:n Boeingilta, mutta vaihtoi myöhemmin SSL:lle. Boeing oli aiemmin toimittanut bermudalaiselle ABS:lle ja ranskalaiselle Eutelsatille sähköpropulsiota käyttäviä BS-702SP-runkoon pohjautuvia tietoliikennesatelliitteja, jotka laukaistiin kahdella yhteislaukaisulla SpaceX:n Falcon 9 -kantoraketin kyydissä. PSN oli kiinnostunut vastaavasta laukaisujärjestelystä, mutta Boeing ei onnistunut löytämään vuoden etsinnästä huolimatta PSN-6:n Falcon 9-yhteislaukaisulle toista satelliittiasiakasta, minkä PSN oli asettanut oman satelliittitilauksensa ehdoksi.

Boeing-tilauksen peruuntumisen jälkeen PSN otti PSN-6:n uudeksi toimittajaksi Space Systems/Loralin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  de Selding, Peter B.: Indonesia’s PSN Switches to SSL after Boeing Unable To Pair Up All-electric Satellite *spacenews.com*.  20.11.2014. Pariisi:  SpaceNews Inc. Viitattu 4.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Satellite Service in Asian Countries – Indonesia Experiences (PDF) *itu.int*.  7.9.2016. ITU International Satellite Symposium 2016:  International Telecommunication Union. Viitattu 4.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* SSL Names Undisclosed Customer Announced Last Month
**PSS-pistooli** tai **MSS "VUL"** on viimeisin Neuvostoliiton äänettömien pistoolien kehitysprojektin tuotos. Pistooli kehitettiin 1980-luvulla ja ensimmäisenä KGB-spetsnaz sai käyttöönsä kyseisen pistoolin.

Pistooli tunnetaan ainutlaatuisesta toimintatavastaan, mikä tekee siitä miltei äänettömän.

Tarkoitus
---------

Pistooli kehitettiin soveltuvan tiedusteluun ja salamurhiin. PSS-pistoolit ovat edelleen käytössä joissain erikoisjoukoissa ja muun muassa FSB:ssä ja MDV:sää.

Ominaisuudet
------------

SP-4-ammuksia.
### Patruuna

PPS-pistooli käyttää ainutlaatuista 7,62×42mm SP-4-patruunaa. Patruuna sisältää sisäisen männän ja latauksen. Ammuttaessa mäntä antaa luodille tarpeeksi suuren voiman mahdollistaen tehokkaan 25 metrin kantaman. Ampumisen jälkeen patruunan sisällä oleva mäntä tiivistää hylsyn suuaukon estäen äänen, savun ja liekin "karkaamista" piipusta. Tämä tekee aseesta hyvin ainutlaatuisen.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2  Silent pistol from the Russians *calguns.net*. Viitattu 10 January 2014.
3. ↑  SP-4 *worldweapon.info*. Viitattu 10 January 2014. ru
4. ↑  Hogg, Ian V. (2000). *Military Small Arms of the 20th Century*. Krause Publications. ISBN 0-87341-824-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PSS-pistooli** Wikimedia Commonsissa
Nevelin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Nevelin piiri** (ven. Не́вельский райо́н, *Nevelski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen eteläosassa Valko-Venäjän rajalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 640 neliökilometriä. Asukkaita on 27 200 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1963 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Nevelin kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu 10 maalaiskuntaa.

Piirin kautta kulkevat Pietarin ja Kiovan sekä Velikije Lukin ja Polotskin väliset rautatiet sekä Pietarin, Pihkovan ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie.

Teollisuus tuottaa lähinnä elintarvikkeita sekä vaatteita ja jalkineita. Tärkeä merkitys on myös puunhankinnalla ja -jalostuksella. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja rehun viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat 1700-luvun puolivälissä rakennettu puinen Pyhän hengen kirkko Plissyn kylässä, Ivanovon kartanoalue ja siihen liittyvä Johannes Kastajan kirkko (1805) sekä Nevelin kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nevelin piiri**.
* Nevelin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Nevelin piiri Pihkovan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
George F. Root
**George Frederick Root** (30. elokuuta 1820 Sheffield, Massachusetts – 6. elokuuta 1895 Bailey Island, Maine) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän oli musiikkipedagogi ja Chicagossa toimineen musiikkikoulun johtaja ja hänet nimitettiin musiikin professoriksi Chicagon yliopistoon. Hän sävelsi 1850-luvulla populaarimusiikkia Bostonissa ja New Yorkissa ja tuli sisällissodan aikana tunnetuksi sota-aiheisista lauluistaan, joista tunnetuimmaksi on tullut vuoden 1863 "Battle Cry of Freedom". Chicagon yliopisto nimitti Rootin musiikin kunniatohtoriksi vuonna 1872.

George F. Root kuuluu populaarimusiikin lauluntekijöiden kunniagalleriaan Songwriters Hall of Fameen, johon hänet valittiin vuonna 1970.

Root tunnetaan myös lasten ja hengellisten laulujen säveltäjänä. Hän on tehnyt useita lapsille tarkoitettuja lauluja ja laulukirjoja. Yksi niistä oli *Bethany Sunday School*, joka ilmestyi Philadelphiassa 1870. Siinä julkaistiin laulu "Come to the Saviour, make no delay", joka lienee hänen tunnetuin hengellinen laulunsa Suomessa. Laulusta on suomennoksia ainakin seuraavissa laulukirjoissa:

* *Hengellisiä lauluja ja virsiä* -kirjassa ("Kiiruhda armaan Jeesuksen luo!", numero 440, käännös Olli Vuorinen-Berg)
* *Hengellinen laulukirja* -kokoelmassa ("Kiiruhda rakkaan Jeesuksen luo", 242)
* *Siionin kannel* -kirjassa ("Kiirehdi rakkaan Jeesuksen luo", 410, käännös Lauri Thurén)
* *Laula kaikki maa* -kirjassa ("Kiiruhda rakkaan Jeesuksen luo", 167)
* Ruotsin kirkon virsikirja ("Kiiruhda rakkaan Jeesuksen luo", virsi 221, käännös Niilo Rauhala 1995)

Lähteet
-------

1. 1 2  George F. Root *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 21.5.2013. (englanniksi)
2. ↑  Lövgren, Olov: *Psalm- och sånglexikon*, s. 569. Gummesons bokförlag, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Nisser, Per-Olof; Selander, Inger; Bernskiöld, Hans: *Psalmernas väg. Kommentarer till text och musik i Den svenska psalmboken*, s. 50. Wessmans musikförlag. ISBN 978-91-8771-052-0, 2017. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Yhdysvaltain asevoimat
 **Komentajat** 

Ylipäällikkö 

Joe Biden

Puolustusministeri 

Lloyd Austin

 **Puolustushaarat** 

Asevoimat 

* United States Army seal maavoimat
* United States Air Force seal ilmavoimat
* Yhdysvaltain avaruusvoimien sinetti avaruusvoimat
* United States Marine Corps seal merijalkaväki
* United States Navy Seal laivasto
* United States Coast Guard seal rannikkovartiosto


Sotatoimialueiden päämajat 

* Pohjoinen
* Eteläinen
* Tyynimeri
* Eurooppa
* Keskinen
* Afrikka
* Kyberturvallisuus
* Erikoisoperaatiot
* Strategia
* Kuljetus


Muuta 

* Puolustusministeriö
* Strategiset joukot
* Pohjois-Amerikan ilmapuolustus
* Pentagon


**United States Northern Command** (**USNORTHCOM**) on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka perustettiin 1. lokakuuta 2002 edellisvuoden terrori-iskujen jälkeen vastaamaan Yhdysvaltain kotimaan puolustuksesta. Sen vastuualueeseen kuuluvat Yhdysvaltain lisäksi operaatiot Kanadan, Meksikon ja Pohjois-Karibian alueella, mukaan lukien Kuuba ja Puerto Rico. Alaska kuuluu Yhdysvaltain Tyynenmeren joukkojen (USPACOM) yhteiskomentoon ja Havaiji on yksinomaan USPACOMin vastuulla. USNORTHCOMin päämaja on Petersonin lentotukikohdassa Colorado Springsissa Coloradossa.

USNORTHCOMin komentaja on myös Yhdysvaltain ja Kanadan Pohjois-Amerikan ilmapuolustuksen (NORAD) komentaja.

Ensimmäinen CDRUSNORTHCOM oli Ralph Eberhart 22. lokakuuta 2002 – 1. tammikuuta 2005 (Yhdysvaltain ilmavoimat). Häntä seurasi amiraali Timothy J. Keating 5. marraskuuta 2004 - 23. maaliskuuta 2007 (Yhdysvaltain laivasto). 23. maaliskuuta 2007 lähtien komentajana on ollut kenraali Victor E. Renuart Jr. (Yhdysvaltain ilmavoimat).

USNORTHCOMiin kuuluu useita pysyviä monen aselajin Joint Task Forceja sekä aselajien päämajat:

* Joint Force Headquarters National Capital Region vastaa Washington D.C:n, Virginia ja Marylandin puolustuksesta
* Joint Task Force-Alaska (Elmendorf Air Force Base)
* Joint Task Force North (JTF-6; Fort Bliss)
* ARNORTH, johon kuuluu maavoimien 5. armeija
* AFNORTH
* MARFORNORTH
* Fleet Forces Command (USFLTFORCOM; ent. Atlantin laivasto)

Sotatoimialueet

Aiheesta muualla
----------------

*
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvenettä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**USS Augusta** (runkonumero SSN-710) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ]]ydinsukellusvene]], joka poistettiin 2008 palveluksesta.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Los Angeles -luokka*
Alus tilattiin 31. lokakuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1981. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1985.

Palvelus
--------

Helmikuussa 2003 alus lähti New Londonin sukellusvenetukikohdasta partiomatkalle Välimerelle ja Punaisellemerelle. Se ampui 21. maaliskuuta liittoutuneiden alusten kanssa Tomahawk-risteilyohjuksia Irakiin ennen hyökkäyksen aloittamista. Alus palasi 9. elokuuta päällikkönsä Mike A. Haumerin alaisuudessa operaatio Iragi Freedomista kotisatamaansa.

Alus palasi 8. syyskuuta 2005 Välimereltä kotisatamaansa New Londoniin. Se osallistui 13. huhtikuuta 2007 Naton suurimpaan Välimererellä pidettävään harjoitukseen Noble Mantaan, joka pidettiin 12.-22. huhtikuuta. Alus palasi 22. syyskuuta Grotoniin Connecticutiin.

Alus poistettiin 7. helmikuuta 2008 New Londonissa palveluksesta viimeisen päällikkönsä Chad Brownin johdolla. Alus lähti 12. helmikuuta viimeisen kerran tukikohdasta Norfolkin telakalle Portsmouthiin Virginiaan, jossa se riisuttiin sotavarusteista. Lisäksi siitä poistettiin varaosia sekä nesteet hydraylijärjestelmistä, tankeista ja putkistoista. Alus poistettiin 11. helmikuuta 2009 virallisessa tilaisuudessa Portsmouthissa palveluskäytöstä. Se hinattiin toukokuussa Puget Soundin telakalle ja varastointikeskukseen Bremertoniin Washingtoniin odottamaan romutusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  uscarriers.net - USS Augusta
**Veckans puls** oli Yleisradion ruotsinkielinen television ajankohtaisohjelma. Sitä lähetettiin syyskuusta 1974 marraskuuhun 1987, jolloin sen korvasi *Obs*, syksystä 2012 *Obs debatt*.

Makasiinityyppistä *Veckan puls* -ajankohtaiskatsausta lähetettiin nimensä mukaisesti (suom. *"Viikon syke"*) kerran viikossa, maanantai-iltaisin. Ohjelman toimittajia vuosien varrella olivat muun muassa Peter Berndtson ja Leif Salmén.

1980-luvun keskivaiheilla Yle TV2 -kanavalla lähetetyn *Veckans pulsin* katsojamäärä oli yleensä alle 50 000. Marraskuun lopulla 1987 *Veckan puls* ja ruotsinkielinen kulttuurimakasiini *Blå timmen* korvattiin uudella *O.B.S.*-ohjelmalla, jolla oli kaksi lähetystä viikossa: maanantaisin 45 minuuttia kakkoskanavalla myös suomeksi tekstitettynä, ja torstaisin 30 minuuttia ykköskanavalla suorana lähetyksenä ilman tekstitystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Obs. *RITVA-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto*. Viitattu 2.12.2019.
2. ↑  Hakutulos *veckans puls* aikajärjestyksessä *RITVA-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto*. Viitattu 2.12.2019.
3. ↑  Obs debatt: Onko opettajan joululahja lahjontaa? Lähetetty 13.12.2018. Ohjelman loppujuonnossa Bettina Sågbom sanoo, että tämä oli Obs debattin viimeinen jakso. Viitattu 7.12.2019.
4. ↑  Backmansson, Tom: Nekrolog: Peter Berndtson.  *Hufvudstadsbladet*, 25.11.2018, s. 44.
5. ↑  Savolainen, Barbara: Leif Salmén: Jag spelade en roll *Svenska Yle*.  16.4.2015. Viitattu 2.12.2019.
6. ↑  Möttölä, Marjatta: Kaksi uutta ajankohtaislähetystä.  *Helsingin Sanomat*, 16.11.1987, s. 52. HS Aikakone (digitilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Emmaus i Veckans puls, ohjelma Emmaus-liikkeestä vuodelta 1980. Yle Areena.
* Veckans puls: Kamala ihana nuoruus, ohjelma vuodelta 1984. Yle Areena.
**Vector Space Systems** on kantorakettia ja laukaisutoimintaa kehittävä yhtiö. Yhtiön kantoraketti on suunniteltu laukaisemaan pieniä alle 50kg satelliitteja eli nano- ja mikroluokan satelliitteja.

Vector Space Systems perustettiin julkisesti ja virallisesti toukokuussa 2016. mutta yhtiön mukaan sillä on takana jo 10 vuotta kehitystoimintaa ja yli 30 alle-kiertoradan lentoa. Yhtiössä on mukana henkilöitä, jotka ovat aikaisemmin työskennelleet muun muassa SpaceX:ssä, Virgin Galacticissa, McDonnell-Douglasissa ja Sea Launchissa. Pääkonttori ja tehdas sijaitsee Tucsonissa Arizonassa. Laukaisupaikkoja on tarkoitus olla Kodiak Alaskassa 90-100 asteen radoille ja Cape Canaveral Florida 28-58 asteen radoille.

Iceye on uuden yhtiön ensimmäinen julkistettu asiakas, joka elokuussa 2016 julkaisi sopimuksen 21 lennosta. Lentojen on tarkoitus alkaa alkupuolesta 2018

Lähteet
-------

1. ↑  Vector Space Systems: SpaceX Founding Team Launches Vector Space Systems to Redefine Space Commerce *www.prnewswire.com*. Viitattu 13.8.2016.
2. ↑  Vector Space Systems: Vector Space Systems Completes Successful Test of Second Stage Engine in Advance of First Sub-Orbital Test Flight *www.prnewswire.com*. Viitattu 13.8.2016.
3. 1 2 3   *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 13.8.2016.
4. ↑  Locations *Vector Launch*. Viitattu 13.8.2016.
5. ↑  Micro Launcher *Vector Launch*. Viitattu 13.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Vedeeran taru** on  Jarkko Tontin vuonna 2012 julkaistu fantasiaromaani. Teos sai valtakunnallisen LukuVarkaus -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2013.

Itsenäinen jatko-osa *Vedeera vaarallisilla vesillä* ilmestyi syksyllä 2018. Vuonna 2022 ilmestyi kolmas Vedeera-romaani *Vedeera ja polttavan auringon maa*.

Juoni
-----

Haltijatyttö Vedeeran ja ihmispojan kielletty ystävyys joutuu koetukselle, kun Vedeera valitaan tärkeään tehtävään. Varo ihmisiä, pysy poissa heidän mailtaan, älä koskaan luota heihin. Näin Vaahterametsän haltijavaltakunnassa asuvalle Vedeeralle on opetettu niin kauan kuin hän muistaa. Lempipaikassaan joen rannassa hän kuitenkin tapaa ihmispoika Korilin, ja nuoret ystävystyvät. Haltijoiden ja ihmisten suhteita kiristää arvokas helmisimpukkalöytö. Se kenelle simpukkasaari rikkauksineen kuuluu, ratkaistaan kilpa juoksulla vuoren huipulle. Sekä haltijoiden että ihmisten keskuudesta arvotaan yksi nuori edustamaan omaa maataan. Haltijoiden kuningatar vetää esiin Vedeeran nimen, ja äkkiä tytön käsissä on haltijavaltakunnan tulevaisuus. Mutta kehen voi luottaa, ja kenen puolesta taistella? Uskaltaako Vedeera toimia vastoin oppimiaan sääntöjä, jos tuntee ne vääriksi?

Vastaanotto
-----------

LukuVarkaus -palkintoraati arvioi kirjan seuraavasti: "Jarkko Tontin *Vedeeran tarua* raatilaiset kuvailijat juoneltaan monipuoliseksi kirjaksi, koska siinä oli mukana iloa, surua, rakkautta, rohkeutta ja toimintaa. Kirjan jännitystä ja huumoria kiiteltiin. Yksi raatilaisista totesi, että tätä kirjaa oli pakko lukea koko ajan. Toinen raatilaisista kiitti, että kirjaa lukiessa tuntui kuin olisi ollut yksi päähenkilöistä. Kolmas raatilainen totesi, että kirja oli paras ikinä. Neljäs raatilaisista suorastaan rakastui kirjaan ja toivoi, että mahdollisimman moni lukisi kirjan, "ihana toiminnan täyteinen seikkailu"."

Elina Syrjänen kirjoitti teoksesta *Kouvolan Sanomissa* 12.12.2012: "Haltijoiden loisteliaasta historiasta paljastuu seikkoja, jotka pakottavat Vedeeran kyseenalaistamaan kaiken aiemmin oppimansa."

*Pohjalainen*-sanomalehden arvioitsijan Maaria Rousun mukaan (5.12.2012): "Vedeeran taru on klassinen fantasiasatu."

*Tähtivaeltaja*-lehden 1/2013 mukaan: "Itse teksti on mukavan soljuvaa ja maailmanrakennus hallinnassa. Hännälliset haltiat, stereotypiasta poikkeavat peikot ja nelisormiset quirenilaiset varmistavat, ettei kirja jää vain roolipelikampanjan julkiseksi sivutuotteeksi."

Lähteet
-------

1. ↑  Lastenkirjallisuuspalkinto LukuVarkaus meni Vedeeran tarun kirjoittajalle  12.6.2013. Yle Uutiset. Viitattu 7.10.2017.
2. ↑  Vedeera vaarallisilla vesillä *aviador.fi*. Viitattu 30.5.2020.
3. ↑  Vedeera ja polttavan auringon maa *aviador.fi*. Viitattu 12.5.2022.
4. ↑  Miekat ja magia jäävät toiseksi, kun Jarkko Tontti salakuljettaa fantasia­kirjoihinsa poliittisia pelejä: Olisi jo aika nostaa hänet esiin nuorten fantastikkona *hs.fi*. Viitattu 13.9.2022.
5. ↑  Vedeeran taru Kirjasammossa *kirjasampo.fi*. Viitattu 12.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksesta kirjailija sivuilla.
* Kirjailija kertoo teoksesta. Youtube-video.
* Miksi Jeppe juo verta? Yle Uutiset 2.8.2012.
**Vappu Elo** (2. toukokuuta 1909 Viipuri – 17. tammikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Vappu Elon kasvatusisä oli teatterinjohtaja Kosti Elo. Hän kävi Tampereella tyttökoulun ja aloitti syksyllä 1927 harjoittelijana Tampereen Teatteriissa. Elon koenäytäntö oli tammikuussa 1928 Tillyn roolissa wieniläisnäytelmässä *Eedenin yrttitarha*. Hän oli näyttelijänä Tampereen Teatterissa vuoteen 1929 saakka. Sen jälkeen hän siirtyi 1929 kasvatusisänsä johtamaan Tampereen Työväen Teatteriin, ja hän esiintyi siellä muun muassa näytelmässä *Romeo ja Julia* Juliana ja operetissa *Iloinen leski* Valenciennenä. Vuonna 1938 Elo siirtyi näyttelijäksi Arvi Kivimaan johtamaan Helsingin Kansanteatteriin, jossa hän tuli tunnetuksi erityisesti salonkinäytelmien sankarittarena.

Elo oli ensimmäisessä elokuvaroolissaan paronitar Silfversköldinä Risto Orkon elokuvassa *Siltalan pehtoori* 1934. Hänen tunnetuin elokuvaroolinsa oli kauppaneuvoksetar Kaavion Kirsti-tytär Valentin Vaalan 1937 ohjaamassa elokuvassa *Juurakon Hulda*. Roland af Hällströmin 1938 ohjaamassa elokuvassa *Paimen, piika ja emäntä* Elo esitti Veikkolan Annastiinaa. Samassa elokuvassa näytteli myös hänen kasvatusisänsä Kosti Elo. Viimeinen elokuvarooli Elolla oli 1947 valmistuneessa Yrjö Nortan ohjaamassa elokuvassa *Sisulla ja sydämellä*, jossa hän esitti päähenkilön Lailan äitiä.

Elo kuoli pitkällisen sairauden jälkeen tammikuussa 1947 viikko ennen viimeisen elokuvansa ensi-iltaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vappu Elo Elonetissä.   Kalevi Koukkusen elämäkerta Vappu Elosta EloNetissä]
2. 1 2 3  Löytyykö teatterimuseosta tietoa näyttelijä Vappu Elosta?, Kysymuseolta.fi (Pälvi Laine) 14.11.2013
3. ↑  Tampereen Teatterissa tänään Vappu Elon koenäytäntö, Aamulehti 11.1.1928, nro 10, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Teatteriemme johto ja näyttelijäkunnat näytäntökautena 1928–29, Näyttämö, 1.1.1928, nro 11, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Vappu Elo kuollut, Sisämaa-Laatokka 19.1.1947, nro 14, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva Vappu Elosta Julian roolissa näytelmässä *Romeo ja Julia* 26. syyskuuta 1929, Museokeskus Vapriikki (Finna)
* Romeo ja Julia Tampereen Työväen Teatterissa, Työväen näyttämötaide: Suomen työväen näyttämöiden liiton äänenkannattaja,1.10.1929, nro 14, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Miehen käsi, johon on tehty yubitsume
**Yubitsume** (jap. 指詰め, "sormen lyhennys") on japanilainen, yakuza-rikollisjärjestöjen käyttämä rituaali, jossa järjestön jäsen amputoi itseltään sormen pyytääkseen anteeksi virhettään tai rikottuaan järjestön sääntöjä. Amputointi voi tapahtua vapaaehtoisesti tai pakottamalla.

Yubitsume sai alkunsa *bakuto*-uhkapelaajilta peloterangaistuksena. Vuoden 1993 tutkimuksessa 45 prosenttia yakuzoista oli tehnyt yubitsumen, 15 prosenttia useamman kerran. Kaikki yubitsumen tehneet eivät ole välttämättä yakuzoita: vuodelta 2005 tunnetaan tapaus, jossa sormensa leikkasi irti lääkärin avustuksella myös yakuzalle velkaa ollut liikemies. Nykyisin yubitsume on harvinaistunut, sillä yakuzat eivät halua erottautua liikaa ympäröivästä yhteiskunnasta. Yleisiä rangaistuksia ovat sen sijaan taloudelliset rangaistukset ja erottaminen järjestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anand N. Bosmia, Christoph J. Griessenauer, R. Shane Tubbs: Yubitsume: ritualistic self-amputation of proximal digits among the Yakuza Injury & Violence. Viitattu 16.7.2018.
**Yuan Hua** (kiin. 袁 華, s. 16. huhtikuuta 1974 Liaoyang, Liaoning) on kiinalainen judon olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Yuan voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa yli 78 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa tuomariäänestyksellä kuubalaisen Daima Beltránin. Hän voitti samassa painoluokassa maailmanmestaruuden Münchenissä 2001 ja sai MM-hopeaa Birminghamissa 1999. Avoimessa luokassa hän saavutti MM-pronssia Pariisissa 1997. Joukkuekilpailun maailmanmestaruuden hän voitti Pekingissä 2007. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden yli 72-kiloisissa 1992.

Yuan voitti Bangkokin Aasian kisoissa 1998 kultaa yli 78 kg:n sarjassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti kultaa yli 72-kiloisissa ja avoimessa luokassa 1996 sekä kultaa avoimessa luokassa ja pronssia yli 78 kg:n painoluokassa 2007. Etelä-Aasian kisoissa hän voitti kultaa avoimessa luokassa 1997 ja yli 78-kiloisissa 2001.

Universiadeissa Yuan saavutti kultaa yli 78 kg:n sarjassa 1999 ja 2001 sekä pronssia avoimessa luokassa 1999. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden yli 78-kiloisissa ja avoimessa luokassa 1998. Hän voitti urallaan neljä maailmancupin kilpailua ja sijoittui kaksi kertaa kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Yuan Hua *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.1.2010. Viitattu 6.4.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hua Yuan judoka *judoinside.com*. Viitattu 6.4.2015. (englanniksi)
3. ↑  Judo at the 2000 Sydney Summer Games: Women's Heavyweight *sports-reference.com*.  Arkistoitu 20.1.2009. Viitattu 6.4.2015. (englanniksi)
**Yu Shumei** (kiin.: 于淑梅; pinyin: *Yú Shūméi*; s. 20. lokakuuta 1977 Liaoning) on kiinalainen entinen ampumahiihtäjä, MM-mitalisti.

Yu osallistui ensimmäisen kerran maailmancupiin kaudella 1995–1996 ja kilpaili ensimmäisen kerran arvokisoissa Brezno-Osbrlien MM-kilpailuihin 1997. Hän sijoittui seuraavan kauden Naganon olympialaisissa yhdeksänneksi normaalimatkalla, viidenneksi sprintissä ja hiihti ensimmäisen osuuden Kiinan seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.

Yu saavutti Oslon MM-kilpailuista 2000 hopeaa normaalimatkalta. Yu hävisi kilpailun voittajalle Corinne Niogretille 53,3 sekuntia - molemmat selviytyivät ammunnasta ilman sakkominuutteja. Pronssimitalisti, Magdalena Forsberg ampui yhden sakon kummaltakin pystypaikalta häviten voittajalle 1,16,9 - Yulle 23,6 sekuntia. Samoissa kisoissa Yu oli lisäksi kymmenes takaa-ajossa ja viidestoista yhteislähdössä.

Maailmancupissa Yu on yhden MM-mitalin lisäksi sijoittunut neljä kertaa palkintokorokkeelle voittaen yhden kilpailun; tämä tapahtui Holmenkollenin yhteislähtökilpailussa kaudella 2000–2001. Hän sijoittui saman kauden kokonaispisteissä kuudenneksitoista. Hän päätti uransa Salt Lake Cityn olympialaisiin 2002.

Lähteet
-------

* Yu Shumei Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Georgian ja New Yorkin osavaltioissa vaikuttaneesta pankkiirista. Lontoossa vaikuttaneesta amerikkalaispankkiirista katso George Peabody.*
George Foster Peabody 1900-luvun alkuvuosina.
**George Foster Peabody** (27. heinäkuuta 1852 Columbus, Georgia – 4. maaliskuuta 1938 Warm Springs, Georgia) oli yhdysvaltalainen pankkiiri ja lahjoittaja.

George Foster Peabody syntyi Connecticutista Georgiaan muuttaneeseen kauppiasperheeseen. Georgian Columbusissa koulunsa käynyt poika jatkoi muutaman kuukauden verran opintojaan Connecticutin Danburyssä Deer Hill Institutessa. Koko perhe joutui myös pian muuttamaan Yhdysvaltain sisällissotaa pakoon takaisin pohjoiseen, New Yorkin Brooklyniin. Siellä 14-vuotias George sai työtä tekstiilitukkukaupassa, kunnes tapasi kirkon piirissä tulevan yhtiökumppaninsa Spencer Traskin. He perustivat 1880-luvulla yhteisen yrityksen nimeltä Spencer Trask and Company, joka toimi muun muassa rakennusalan ja sähkövaloyhtiöiden rahoittajana ja rautateiden rakennuttajana. Peabody vastasi rautatieliiketoiminnasta ja alkoi pian ajaa rautateiden valtiollistamista nähtyään kilpailevien junayhtiöiden epäilyttäviä kilpailukeinoja. Parhaiten Trask ja Peabody kartuttivat omaisuuttaan osakkuudella Edison Electric Illumination -yhtiössä, kun se fuusioitiin General Electriciin.

1880-luvulla Peabody liittyi episkopaaliseen kirkkoon ja kiinnostui sisällissodassa kärsineiden etelävaltioiden koulutuskysymyksistä. Hän pääsi monien etelävaltioissa sijaitsevien oppilaitosten ja koulutusorganisaatioiden hallintoelimiin, tärkeimpänä jo sata vuotta aiemmin perustettu Georgian yliopisto Athensin kaupungissa. Hänen lahjoitustensa varassa nousi yliopistokampukselle monia uusia rakennuksia.

Vuonna 1906 noin 50-vuotias Peabody vetäytyi liike-elämästä ja omisti siitä lähtien kaiken aikansa hyväntekeväisyyteen.

Vuodesta 1941 Georgian yliopisto on jakanut vuosittain George Peabodyn mukaan nimettyjä Peabody-palkintoja sähköisen viestinnän edustajille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Devaney, Sheila: "George Foster Peabody (1852-1938)", *New Georgia Encyclopedia*. University of Georgia, 2006–2013. Teoksen verkkoversio (viitattu 11.1.2019). (englanniksi)
2. ↑  Weidenaar, Reynold: *Magic Music from the Telharmonium*, s. 149. Reynold Weidenaar, 1995. Google Books (viitattu 11.1.2019). (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tuomas Finne** (s. 2. joulukuuta 1979) on helsinkiläinen tuottaja ja järjestöaktiivi.

Ura
---

Finne on koulutukseltaan kulttuurituottaja (AMK). Finne työskenteli aikuiskoulutuksen parissa Työväen Sivistysliiton Helsingin opintojärjestössä ensin tuottajana vuosina 2004-2013 ja järjestön toiminnanjohtajana vuosina 2013-2018. Joulukuussa 2018 Finne nimitettiin Työväen Sivistysliiton tuottajaksi.

Järjestötoiminta
----------------

Tuomas Finne on toiminut Elävän musiikin yhdistys Elmu ry:n hallituksessa vuodesta 2016 ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2018-2019.

Poliittinen toiminta
--------------------

Tuomas Finne on Itäkeskuksen sosialidemokraattien puheenjohtaja ja hän oli ehdolla Helsingissä SDP:n listoilta kuntavaaleissa vuonna 2017 ja eduskuntavaaleissa 2019. Finne on Helsingin kulttuuri- ja kirjastojaoston puheenjohtaja.

Harrastukset
------------

Nuorempana Finne on soittanut kitaraa useissa kokoonpanoissa, mutta viimeiset vajaa 20 vuotta hän on keskittynyt soittamaan ja laulamaan underground-yhtyeessä BPP. Bändi esiintyy äärimmäisen harvoin ja julkaisee musiikkia vielä harvemmin. Finne harrastuksiin kuuluu lisäksi juokseminen ja talvisin avantouinti.

Lähteet
-------

* 
* Tuomas Finnen kotisivut:
* Tuomas Finne Twitterissä:
* Elmun hallitus:  (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee asumusta, Piilopirtti on myös elokuva.*
**Piilopirtti** on syrjäinen ja vaikeasti löydettävä erämaissa sijaitseva asumus, jota on käytetty piilopaikkana rauhattomina aikoina. Suomessa piilopirttejä on rakennettu syrjäisiin metsiin, saariin ja saloseuduille, jonne perhe, karja ja omaisuus vietiin turvaan. Myös kallioluolia kerrotaan käytetyn pakopaikkoina.

Piilopirtit lienevät olleet pääosin yksinkertaisia majamaisia rakennuksia. Ne ovat saattaneet muistuttaa niin sanottuja miilumajoja, mäkitupia ja pienempiä torppia. Rakennusten tulisijoista saattaa olla näkyvillä lohko- tai luonnonkivistä koostuvia kiukaita. Piilopirttejä tunnetaan Pohjanmaalta, mutta niitä on kuitenkin luultavasti ollut myös muualla Suomessa.

Suomalaiset pakenivat piilopirtteihin miehittäjiä, sotaväenottoja, omia virkamiehiä tai verottajaa. Erityisesti isonvihan aikana 1714–1721 venäläisten sotilaiden toiminta Suomessa herätti kauhua, ja ihmiset piiloutuivat piilopirtteihin pelätessään henkensä, eläintensä ja omaisuutensa puolesta. Lisäksi he halusivat välttyä väenotoilta Venäjän armeijaan tai pakkotöihin. Metsissä asuivat myös venäläisiä vastustaneet sissit, joita toimi etenkin Savossa ja Kainuussa. Suuri osa virkamiehistä ja muista säätyläisistä pakeni Ruotsiin, mutta tavallisella kansalla ei tähän useimmiten ollut halua tai mahdollisuuksia. Täten vainoja välteltiin pakenemalla erämaahan.

Kuortaneen Mäyryn Piilomäkeen on vuosina 1999–2000 rakennettu isonvihan aikana käytössä olleen piilopirtin paikan läheisyyteen piilopirteistä muistuttava pihapiiri.

Lähteet
-------

* Aamulehti, Piilopirtti muuttui julkihuvilaksi[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2 3  Piilopirtti *Arkeologisen kulttuuriperinnön opas*. Museovirasto. Viitattu 20.9.2022.
2. ↑  Kuortaneen Piilomäki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Piilopirtti *Arkeologisen kulttuuriperinnön opas*. Museovirasto. Viitattu 27.11.2019.
* Aimo Halila: *Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin historia IV*. Pohjois-Pohjanmaa ja Lappi suuren Pohjan sodan ja isonvihan aikana 1700–1721. Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakuntaliitot, 1984. ISBN 951-99561-9-0.
* Niilo Räsänen, Oulaisten pitäjän historia (Alkuperäisteos Oulussa, 1921), 2. painos, Oulainen 1999, ISBN 951-96706-4-5.
**Franklin Delano "Frank" Gore** (s. 14. toukokuuta 1983 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Buffalo Billsissa. Ennen ammattilaisuraansa Gore pelasi yliopistojalkapalloa Miamin yliopiston joukkueessa.

Gore on valittu viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin, kausilla 2006, 2009, 2011, 2012 ja 2013.

NFL-ura
-------

San Francisco 49ers varasi Goren vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa kolmannen kierroksen ensimmäisenä pelaajana, yhteensä 65. vuorolla. Goren varausnumeroa heikensivät hänen yliopistouransa aikana koetut loukkaantumiset, ja hänen pelikuntoaan pidettiin kyseenalaisena. 49ersilla oli samassa tilaisuudessa myös ykkösvaraus, jonka he käyttivät Utahin yliopiston pelinrakentajaan Alex Smithiin.

Gore oli toisen kautensa alusta lähtien vakituinen aloittaja 49ersin miehistössä. Kymmenen 49ersissa pelatun kauden jälkeen Gore siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Indianapolis Coltsiin.

Maaliskuussa 2018 Gore teki yksivuotisen sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Frank Gore Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 18.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  Stites, Adam: Frank Gore, Andre Johnson sign with Colts *SBNation.com*.  11.3.2015. Viitattu 4.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Dolphins sign Frank Gore *profootballtalk.nbcsports.com*. Pro Football Talk. Viitattu 18.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Frank Gore** Wikimedia Commonsissa
**Eskil Kinneberg** (s. 17. toukokuuta 1992) on norjalainen suunnistaja. Hän on voittanut maailmanmestaruuden viestissä Tarton MM-kilpailuissa 2017 sekä keskimatkalla ja viestissä Riian MM-kilpailuissa 2018. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Kinneberg saavutti viestissä hopeaa. EM-kilpailuissa hän voitti viestissä kultaa Ticinossa 2018 ja saavutti hopeaa Jesenikissä 2016. EM-kilpailuissa Neuchâtelissa 2021 hän oli mukana Norjan pronssia voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa. Viron EM-kilpailuissa 2022 Kinneberg oli pitkällä matkalla toinen. Lisäksi hän oli Norjan voittaneessa viestijoukkueessa.

Juniorien MM-kilpailuista Kinnebergillä on kaksi maailmanmestaruutta ja kaksi pronssia.

Seuratasolla Kinneberg edustaa IFK Göteborgia, jonka joukkueessa hän voitti Jukolan viestin Joensuussa 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  IOF Eventor - Official results for Orienteering World Cup Round 1 with European Orienteering Championships 2021 - Sprint Relay *eventor.orienteering.org*. Viitattu 20.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Hytönen, Juho-Veikko: Elias Kuukalle EM-pronssia pitkältä matkalta | *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 4.8.2022.
4. ↑  Hytönen, Juho-Veikko: Mitalisijat karkasivat suomalaisilta EM-viesteissä *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 8.8.2022.
5. ↑
Gergely Bogányi vuonna 2009.
Bogányi-piano Milanon Expo 2015 -messuilla.
**Gergely Bogányi** (s. 4. tammikuuta 1974 Vác, Unkari) on unkarilainen, Suomessakin opiskellut pianisti ja flyygelinsuunnittelija.

Bogányi on konsertoinut muun muassa Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa vuonna 2004. Marraskuussa 2010 hän esitti kahtena peräkkäisenä iltana Frédéric Chopinin koko pianotuotannon Budapestissa.

Unkarin valtio lahjoitti vuonna 2017 itsenäisen Suomen satavuotisjuhlan kunniaksi Helsingin Musiikkitaloon Bogányi-nimeä kantavan uudentyyppisen, komposiittimateriaaleja hyödyntävän flyygelin, jonka Gergely Bogányi on suunnitellut yhdessä Csaba Szászin ja Péter Üvegesin kanssa. He ovat myös perustaneet flyygeleitä rakentavan ja kehittävän yrityksen Unkariin.

Gergely Bogányin perhe muutti vuonna 1987 Unkarista Suomen Forssaan, jossa hänen vanhempansa työskentelivät musiikinopettajina. Hän opiskeli pianonsoittoa Budapestin Liszt-akatemiassa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa, opettajinaan László Baranyay, György Sebök ja Matti Raekallio. Vuonna 1996 Bogányi voitti Franz Liszt -kilpailun ja sai vuonna 2004 Unkarin tärkeimpänä kulttuuripalkintona pidetyn Kossuth-palkinnon.

Myös Gergely Bogányin sisarukset ovat muusikoita: kapellimestari-sellisti Tibor Bogányi, fagotisti Bence Bogányi ja huilisti Bernadett Bogányi.

Lähteet
-------

1. ↑  Lepakkopianisti Gergely Bogányi. Yleisradio 4.1.2019.
2. 1 2 3 4  Tiikkaja, Samuli: Pianisti Gergely Bogányi suunnitteli Lepakkopianon, jonka futuristinen ulkomuoto tuo mieleen Batmanin auton *Helsingin Sanomat*.  10.11.2016. Viitattu 10.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Bogányin lyhyt soittonäyte (Debussyn "Clair de lune") Bogányi-flyygelillä, Vimeo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gergely Bogányi
Gerdy Troost (keskellä) vasemmalla puolellaan Adolf Hitler sekä oikealla Adolf Ziegler ja Joseph Goebbels Saksalaisen taiteen talon luona 5. toukokuuta 1937.
**Gerhardine "Gerdy" Troost** o.s. **Andresen** (3. maaliskuuta 1904 Stuttgart – 30. tammikuuta 2003 Bad Reichenhall) oli saksalainen arkkitehti, Adolf Hitlerin suosikkiarkkitehdin Paul Ludwig Troostin vaimo ja Hitlerin ystävä.

Gerdy tutustui arkkitehti Paul Ludwig Troostiin 1923. Seuraavana vuonna he muuttivat yhdessä Müncheniin ja menivät naimisiin 1925. Hän tutustui Hitleriin miehensä kautta 1930 ja liittyi itsekin Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1932. Paul Ludwig kuitenkin kuoli 1934, ja Gerdy otti miehensä yrityksen johtoonsa yhdessä Leonhard Gallin kanssa. Gerdy pysyi Hitlerin ystävänä ja oli tämän seurana taidenäyttelyvierailuilla. He keskittyivät suunnittelemaan tilaustöinä taide-, lahja- ja sisustusesineitä natsi-Saksan johtajille sekä osallistuivat muun muassa Paul Ludwig Troostin suunnitteleman Münchenin Saksalaisen taiteen talon Haus der Deutschen Kunstin rakentamiseen. Gerdy toimi talon johtokunnassa. Hitlerin syntymäpäivänä vuonna 1937 Gerdy nimitettiin saksalaisen arkkitehtuurin professoriksi. Seuraavana vuonna hän julkaisi natsi-Saksan rakennusarkkitehtuuria käsittelevän kirjan *Das Bauen im neuen Reich*. Gerdy pysytteli Hitlerin lähettyvillä toimien neuvonantajana arkkitehtonisissa kysymyksissä sodan loppuun asti.

Sodan jälkeen denatsifikaatio-oikeus antoi hänelle lievän tuomion natsien tukemisesta ja yhteistyöstä: hän sai sakkoja 500 markkaa ja hänet asetettiin ammatinharjoituskieltoon kymmeneksi vuodeksi. Kiellon jälkeen Gerdy jatkoi työtä arkkitehtina. Vuoden 1945 jälkeen hän oli Winifred Wagnerin läheinen ystävä.

Teoksia
-------

* *Das Bauen in neuen Reich*

Lähteet
-------

1. 1 2  Troost-Andresen, Gerdy ww2gravestone.com. Viitattu 9.4.2019.
2. ↑  Robert S. Wistrich: *Who's Who in Nazi Germany*, s. 261. Routledge, 2013. ISBN 1136413812.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Malli ihmisen aryylidialkyylifosfataasin rakenteesta
**Aryylidialkyylifosfataasi** eli **paraoksonaasi** on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi organofosfaattien hydrolyysiä alkoholeiksi ja fosfaatti-ioneiksi. Aryylidialkyylifosfataasia esiintyy niin aito- kuin esitumaisissakin eliöissä. Nisäkkäissä sen tehtävänä on muun muassa estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja lisäksi se vähentää organofosfaattien myrkyllisyyttä. Nimitys paraoksonaasi tulee siitä, että entsyymi kykenee hydrolysoimaan organofosfaatteja esimerkiksi paraoksonia. Aryylidialkyylifosfataasin EC-numero on EC 3.1.8.1.

Toiminta
--------

Aryylidialkyylifosfataasi on rakenteeltaan dimeeri tai oligomeeri. Ihmisen entsyymi koostuu molekyylimassaltaan noin 40 kDa olevista alayksiköistä. Aryylidialkyylifosfataasi hydrolysoi useita organofosfaatteja ja sen substraatteja ovat muun muassa hyönteismyrkyt kuten parationi, paraoksoni ja klorpyrifossi kuin eräät kemiallisina aseina käytetyt yhdisteet kuten tabuuni, somaani ja sariini. Entsyymin alkuperäinen biologinen rooli on kuitenkin estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja hydrolysoida myrkyllisiä rasvojen hapettumistuotteita. Entsyymillä on myös ateroskleroosia ehkäiseviä ominaisuuksia. Aryylidialkyylifosfataasia erittyy maksassa ja sitä esiintyy erityisesti veressä HDL-kolesterolipartikkelien yhteydessä. Entsyymistä on kaksi isoentsyymiä A ja B, joista B on aktiivisempi organofosfaattien hydrolyysissä. Aryylidialkyylifosfataasi vaatii toimiakseen kalsiumioneja.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 3.1.8.1 - aryldialkylphosphatase Brenda. Viitattu 9.3.2017. (englanniksi)
2. 1 2  M.I. Mackness,M. Clerc: *Esterases, Lipases, and Phospholipases*, s. 65–68. Springer, 1994. ISBN 978-0-306-44802-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.3.2017). (englanniksi)
3. ↑  Ramesh C. Gupta: *Handbook of Toxicology of Chemical Warfare Agents*, s. 829. Academic Press, 2015. ISBN 9780128004944. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.3.2017). (englanniksi)
4. ↑  Bernard Testa,Joachim M. Mayer: *Hydrolysis in Drug and Prodrug Metabolism*, s. 28–29. John Wiley & Sons, 2003. ISBN 978-3906390253. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.3.2017). (englanniksi)