recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fódele** (kreik. Φόδελε) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 457 (vuonna 2011).

Fódelen bysanttilainen Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko.
Fódele sijaitsee Kreetan pohjoisissa keskiosissa noin 27 kilometriä länsiluoteeseen Iraklionista, noin 50 kilometriä itään Réthymnosta ja noin 2,5 kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta. Kylän nimi mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1248. Alue on ollut asuttua viimeistään minolaisella kaudella, jolta ajalta seudulta on tehty asutuslöytöjä. Joskus paikalle on sijoitettu antiikin ajan Pantomatrionin tai Astalen kaupunki, mutta nykyään nämä sijoitetaan yleensä eri paikkoihin.

Perimätiedon mukaan Fódele oli taidemaalari El Grecon synnyinpaikka. Noin kilometrin päässä kylästä on tälle omistettu El Greco -museo, jossa on tämän teosten jäljennöksiä. Museon lähellä on bysanttilaisaikainen Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (*Eisódia tis Theotókou*), joka on rakennettu 1000- tai 1100-luvulla. Fódelen alueella viljellään erityisesti sitrushedelmiä, millä on pitkät, ainakin 1400-luvulle ulottuvat perinteet.

Fódele muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φόδελε, *Topikí Koinótita Fódele*), johon kuuluvat varsinaisen Fódelen kylän lisäksi sen ranta-asutus Paralía Fódele sekä Pyhän Panteleimonin luostari (*Moní Agíou Panteleímonos*). Koko yhdyskunnan väkiluku on 526.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  History *Fodele*. Viitattu 20.3.2017.
3. 1 2  Fodele *Explore Crete*. Viitattu 20.3.2017.
4. ↑  Pantomatrion/Agrion *Pleiades*. Viitattu 8.9.2020.
5. ↑  Astale *Pleiades*. Viitattu 8.9.2020.
6. ↑  The Village *Fodele*. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fódele** Wikimedia Commonsissa

* Φόδελε – Fodele. Kylän verkkosivut. (englanniksi)
**Magnus Alopaeus** (17. syyskuuta 1775 Porvoo – 4. toukokuuta 1843 Askola) oli suomalainen opettaja ja pappi, joka sai professorin arvon.

Alopaeuksen vanhemmat olivat Porvoon piispa Magnus Jacob Alopaeus ja Ulrika Jusléen. Hän tuli ylioppilaaksi 1791 ja julkaisi opinnäytteenään tutkimuksen Porvoon kaupungin historiasta. Maisteriksi hänet vihittiin 1795. Vuonna 1797 hänestä tuli matematiikan dosentti, 1802 hän siirtyi Porvoon lukioon apuopettajaksi ja 1804 matematiikan lehtoriksi. Papiksi Alopaeus vihittiin 1811 ja hänestä tuli veljensä Pehr Alopaeuksen jälkeen Porvoon tuomiorovasti, kun tämä siirtyi isä Magnus Jacob Alopaeuksen jälkeen Porvoon piispaksi. Alopaeus oli itse kolmesti ehdolla piispan virkaan, mutta ei tullut valituksi. Hän erosi tuomiorovastin virastaan 1839 ja ryhtyi maanviljelijäksi Askolassa. Alopaeus, joka toimi Porvoon valtiopäivillä pappissäädyn sihteerinä, sai tehtävästä tunnustukseksi professorin arvonimen. Vuonna 1817 hänestä tuli myös teologian kunniatohtori. Alopaeus oli aktiivinen historian tutkija, joka keräsi erityisesti Porvoon hiippakuntaa ja sen oppilaitoksia koskevaa aineistoa. Osa tutkimustuloksista julkaistiin Adolf Neoviuksen teoksessa *Ur Finlands historia. Publikationer ur de alopaeiska papperen*(1889–1895).

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 26. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Magnus Alopaeus. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.12.2020.

Katso myös
----------

* Alopaeus -suku

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee 1500-luvulla hallinnutta paavia. Samannimisestä vastapaavista kerrotaan artikkelissa Klemens VII (vastapaavi).*

Paavi Klemens VII:n vaakuna.
**Klemens VII** (**Giulio de' Medici**, 26. toukokuuta 1478 – 25. syyskuuta 1534) oli paavina 19. marraskuuta 1523 – 25. syyskuuta 1534. Hän oli Giuliano de’ Medicin avioton poika ja paavi Leo X:n serkku. Leo X:n päästyä paaviksi Klemens valittiin Firenzen arkkipiispaksi 1513 ja saman vuoden lopulla kardinaaliksi.

Klemens VII yritti ajaa itsenäistä liittopolitiikkaa keisari Kaarle V:n ja Ranskan kuninkaan Frans I:n välisissä taisteluissa. Klemens VII liittoutui Ranskan kanssa, sillä hän pelkäsi Kaarle V:n vaikutusvallan kasvua Italiassa. Liittoutumisesta seurasi Rooman hävitys 1527 ja Klemens vangittiin puoleksi vuodeksi. Rauha solmittiin saman vuoden marraskuussa, jolloin Klemens vapautettiin.

Klemens vastusti Englannin kuninkaan Henrik VIII:n avioeroa, mikä johti välirikkoon ja anglikaanisen kirkon perustamiseen vuonna 1533. Samana vuonna Klemens pyysi Michelangeloa koristamaan Sikstuksen kappelin suurta alttariseinää. Michelangelo aloitti kuitenkin Viimeisen tuomion maalaamisen vasta vuonna 1535 paavi Paavali III käskystä.

Klemensin on väitetty kuolleen myrkytykseen syötyään kavalakärpässientä, mutta tämä on myöhemmän tiedon valossa epätodennäköistä.

Katso myös
----------

* Medici-suku

Lähteet
-------

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005. ISBN 951-746-719-2.
* Polkunen, Marja-Liisa: *Suomalainen matkaopas: Rooma*. Suomalainen matkaopas oy, 2007. ISBN 978-952-9715-32-9.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: 322.
2. ↑  Polkunen 2007, s. 218.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Klemens VII** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Hadrianus VI** | **Paavi** | Seuraaja:**Paavali III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
	+ 2
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Game Developers Conference** (**GDC**) on vuosittainen videopelikehittäjien kokoontuminen. Konferenssi koostuu näyttelystä ja lukuisista oppitunneista sekä peliammattilaisten järjestämistä keskusteluista peleihin liittyvistä aiheista, kuten ohjelmoinnista, designista ja liiketoiminnasta. Tapahtumassa jaetaan vuosittain Game Developers Choice Awards -palkinnot.

Historia
--------

Konferenssin järjesti ensi kerran 1988 Chris Crawford tapaamisena asuntonsa olohuoneessa. Alkujaan nimellä Computer Game Developers Conference toimineen konferenssin tilaisuuksissa olivat paikalla muun muassa pelikehittäjät Tim Brengle, Don Daglow, Brenda Laurel, Dave Menconi, Brian Moriarty ja Gordon Walton. Konferenssin kasvaessa vuosi vuodelta se siirtyi Crawfordin kotoa kokouspaikkoihin. Crawford jatkoi tapahtuman avajaispuheen pitämistä ensimmäisten vuosien ajan. 

GDC järjestettiin alun perin Kalifornian San Joséssa, mutta vuonna 2005 se siirtyi Moscone Center Westiin San Franciscoon. Vuoden 2006 messut järjestettiin taas San Joséssa, mutta tapahtuma palasi San Franciscoon vuonna 2007. 

GDC muutti nimensä nykyiseksi 1999. GDC on isännöinnyt useita tapahtumia, kuten Spotlight Awardsia vuodesta 1997 vuoteen 1999, Independent Games Festivalia vuodesta 1999 ja Game Developers Choice Awardsia vuodesta 2001 lähtien. GDC:ssä järjestetään myös vuosittainen International Game Developers Associationin tapaaminen. Nykyisin GDC:ssä järjestetään myös "Serious Games Summit", joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Se keskittyy pelien kehittämisen käytännöllisiin tarkoituksiin, kuten koulutukseen, yrityskoulutukseen, terveydenhoitoalaan ja armeijan tarpeisiin.

Vuonna 2018 konferenssiin osallistui 28 000 alan ammattilaista.

Lähteet
-------

1. ↑  Lee Bradley: Chasing the Dragon  18.5.2014. Eurogamer. Viitattu 7.3.2019.
2. ↑  GDC Celebrates Record-Breaking Attendance And Confirms 2019 Dates!  28.3.2018. GDC. Viitattu 7.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Game Developers Conference**.
* Viralliset kotisivut (englanniksi)
**Iso Sivoslampi** on pieni ja syvä järvi Kajaanissa Kainuun länsiosassa. Sen pinta-ala on kahdeksan hehtaaria. Etäisyys Kajaanin keskustasta on kahdeksan kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Ison Sivoslammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Saaria ei ole. Järvi levenee pohjoista kohden. Sen eteläosa on kapea ja matala, keski- ja pohjoisosa on syvä. Ison Sivoslammen rannat ovat metsä- ja suomaata.

Ison Sivoslammen vesitilavuus on 870 000 kuutiometriä eli 870 miljoonaa litraa.

Iso Sivoslampi (59.813.1.003) kuuluu Särämänjoen valuma-alueeseen (59.813), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Nuasjärven alue (59.81) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Iso Sivoslampi on toiseksi laajin Särämänjoen valuma-alueen kolmesta vakavedestä. Laajin on Särämäjärvi ja pienin Pärsänlampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iso Sivoslampi, vakavesi, Kajaani
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.11.2021.
3. ↑  Iso Sivoslampi. Järviwiki. Viitattu 8.11.2021.
4. ↑  Särämänjoen valuma-alue (59.813). Järviwiki. Viitattu 8.11.2021.
Kaksi henkilöä tekemässä koutou-kumarrusta kiinalaisen tuomarin edessä vuonna 1889. 
**Koutou** (kiin.: 叩頭; pinyin: *kòutóu*; Jyutping: *kau3 tau4*), tai **kowtow**, on kiinalaisessa kulttuuripiirissä esiintyvä kumarrus. Nimi *koutou* muodostuu kirjoitusmerkeistä 叩 [kòu] "kopauttaa" ja 頭 [tóu] "pää". Koutou suoritetaan siten, että kumartaja polvistuu ja kumartaa sen jälkeen siten, että otsa koskettaa maata.

Koutoussa kumartaja ilmaisee eleellä alistuneisuutta ja kunnioitusta ylempiään kohtaan. Koutou on myös käytössä uskonnollisissa yhteyksissä.. Sitä, milloin ja mistä koutou alkoi, ei tiedetä tarkkaan, mutta perimätiedon mukaan koutoun aloitti legendaarinen Keltainen keisari. Joka tapauksessa koutou on ollut osa kiinalaista etikettiä jo muinaisista ajoista alkaen.

Brittien ja Qing-dynastian välisten konfliktien takia sanalla *koutou* on melko negatiivinen konnotaatio englannin kielessä. Verbiä to kowtow käytetään merkityksessä 'nuolla persettä' tai 'hännystellä'.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrew B. Kipnis: *Producing Guanxi: Sentiment, Self, and Subculture in a North China Village*. Duke University Press, 1997. ISBN 978-0-8223-1873-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.8.2021). (englanniksi)
2. ↑  Kowtow | Chinese ritual *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Chinese Kowtow, Old China Etiquette, Chinese Folk Etiquette, Chinese Manner Story - China Fact Tours *www.chinafacttours.com*. Viitattu 22.8.2021.
4. ↑  How ‘kowtowing’ acquired a negative connotation in English *South China Morning Post*.  7.7.2017. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
5. ↑  Strachan, Kristin: The true meaning of Kowtow, Pathways of Soul *Medium*.  16.12.2019. Viitattu 22.8.2021. (englanniksi)
**Kouvola Indians** on Kouvolassa toimiva ja amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonassa pelaava urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1986 nimellä Kouvolan Jenkkipallo Ry. Vuonna 1993 joukkueen nimettiin uudelleen Kouvola Indiansiksi.

Kauden 2006 päätteeksi Kouvola Indians nousi amerikkalaisen jalkapallon 1. divisioonaan voittamalla 2. divisioonan finaalissa Seinäjoki Gatorsin numeroin 55–18. Indiansin järjestämässä 2. divisioonan finaalissa nähtiin muun muassa aito intiaanipäällikkö telttoineen sekä kolmen Kouvola Indiansin väreihin pukeutuneen laskuvarjohyppääjän suoritus, jolla peliväline saapui keskuskentälle.

Vuonna 2006 Indiansin miehistöstä valittiin miesten maajoukkueeseen potkaisija Aku Kuhlman. Nuorten EM-kisoissa Ruotsissa (U-19) vuonna 2006 esiintyivät Indiansin Mikko Lautamatti, Mikko Terävä, Otto Korte, Ville Lindsten ja Jarkko Mynttinen. Lippupallon EM-kisoissa (U-15) samana vuonna Jukka Lautamatti johdatti Suomen joukkueen neljänneksi.

Indians valittiin Suomen amerikkalaisen jalkapallon vuoden seuraksi vuonna 2005. Kaudeksi 2013 seura nousi Vaahteraliigaan. Voitettuaan kahtena vuotena Vaahteraliigassa vain kaksi peliä, seura putosi takaisin 1-divisioonaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran viralliset kotisivut
*Tämä artikkeli kertoo lentokonetehtaasta. Suomen politiikassa utva tarkoittaa hallituksen ulko- ja turvallisuuspoliittista ministerivaliokuntaa. Utva on myös Uraljoen sivujoki Kazakstanissa.*
Utvan tehdasUtvan tehdas
**Utva** (suomeksi hanhi) on nykyisin serbialainen lentokonetehdas. Se sijaitsee Pančevossa Belgradin lähellä. Tehdas perustettiin vuonna 1937 Zemunissa. Sen toimeliain vaihe oli sosialistisen Jugoslavian aika. Se on valmistanut yli 900 lentokonetta. 

Viime aikoina nimi on vaihdellut: vuonna 1996 se yhdistettiin *Lola*-tehtaaseen. Vuonna 1999 Nato pommitti tehdasta voimakkaasti. Vuonna 2005 omistus vaihtui uudestaan ja tehtaan nimi on **Utva Aircraft Industry** ainakin länsimaiden kanssa käytävässä kaupassa. Yhtiössä on nykyisin vain 250 työntekijää.

Nykyajan hankkeet
-----------------

* G-4 Super Galeb on 1980-luvulla kehitetty sotilaskoulukone, jota päätyi etupäässä Serbian ilmavoimille.
* Lasta 95 on peruskoulukone, Serbian ilmavoimat osti 16 konetta, Irak on tilannut 20 konetta. Ensilento 5. helmikuuta 2009.
* Utva 96 on Utva 75:n korvaajaksi kaavailtu lentokone
* Utva Vrabac (UAV Vrabac) on miehittämätön tiedustelulentokone.

Historialliset lentokoneet
--------------------------

* **212**
* **213 'Vihor'**
* **Utva Aero 3**
* **Utva C-3 Troika**
* **56**
* **60**
	+ 60-AT1
	+ 60-AT2
	+ 60-AG maatalousversio
	+ 60-AM lentoambulanssi
	+ 60H vesikone
	+ 60 V-51
* **65**
	+ 65 'Privrednik' maatalouskone
	+ 65 'Privrednik'-IO
	+ 65 'SuperPrivrednik'-350
* **66**
	+ 66-AM lentoambulanssi
	+ 66H
	+ 66V
	+ 66 Super STOL
* **Utva 75**
	+ 75A21
	+ 75A41
	+ 75AG11
	+ 75 V-53
* Lasta
	+ **Utva Lasta 95**
* **Utva 96**
* **Mini UAV Raven**
* **Medium UAV**

* Utva-75Utva-75
* Utva-65Utva-65
* Utva-66HUtva-66H
* Utva-213Utva-213

Lähteet
-------

1. ↑   Utva 96
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Tehtaan sivusto[vanhentunut linkki]
* Yugoslavia The Aviation Industry
**Kouvolan Suunnistajat** on kouvolalainen suunnistusseura. Seuran lajeja ovat hiihtosuunnistus, suunnistus, pyöräsuunnistus ja tarkkuussuunnistus. Kouvolan Rasti -72, Kouvolan Varuskunnan Urheilijat, Kuusankosken Urheiluseura ja Sippurasti perustivat Kouvolan Suunnistajat yhteiseksi edustusseuraksi vuonna 2010. Vuoden 2014 alussa emoseurojen suunnistustoiminta siirtyi kokonaan Kouvolan Suunnistajiin. Kouvolan Suunnistajat voitti Nuorten Jukolan vuonna 2018.

Kisaisännyyksiä
---------------

Kouvolan Suunnistajat järjestää kilpailuja aktiivisesti. Seuran järjestämiä suomenmestaruuskilpailuja ovat olleet hiihtosuunnistuksen SM-pitkä ja -viesti 2015, pyöräsuunnistuksen SM-keskimatka ja -pariviesti 2017 sekä suunnistuksen SM-keskimatka 2018. Kouvolan Suunnistajat isännöi myös Suunnistuksen Huippuliigan osakilpailua vuonna 2016. Lisäksi seura on järjestänyt vuosittain kansallisen KevätSuunnistus-kilpailun sekä useita pienempiä suunnistuskilpailuja.

Kuntosuunnistus
---------------

Kouvolan Suunnistajat järjestää Kouvolan Sanomien iltarasteja yhteistyössä Iitin Pyrinnön ja Kouvolan Sanomien kanssa. Kouvolan eteläosissa entisen Anjalankosken alueella Kouvolan Suunnistajat järjestää Keskilaakso-Rasteja yhteistyössä Inkeroisten Terhon ja Keskilaakson kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kouvolan Suunnistajien kotisivut
**Apollonos Hydreuma** (m.kreik. Ἀπόλλωνος Ὕδρευμα, *Apollōnos Hydreuma*; lat. *Apollonos Hydreium, Apollonos/Apollinis Hydreuma*) eli **Apollonopolis** (m.kreik. Ἀπολλωνόπολις, *Apollōnopolis* tai Ἀπόλλωνος πόλις, *Apollōnos polis*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Niilin ja Punaisenmeren välisellä alueella Koptoksesta rannikon Berenikeen johtaneen tien varressa.

Apollonos Hydreuma oli veteen viittaavan lisänimensä mukaisesti alun perin karavaanien vesihuoltoasema mainittujen kahden kaupungin välillä kuljettaessa. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Apollōnopolitēs* (Ἀπολλωνοπολίτης).

Kaupunkia ei tule sekoittaa Egyptin lukuisiin muihin Apollonopolis-nimisiin kaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Apollinopolis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 6.26; *Itinerarium Antonini Augusti*.
3. ↑  Apollonos *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Apollonos (Egypt) 5 Wadi Gemal - Απόλλωνος πόλις *ToposText*. Viitattu 19.10.2020.
5. ↑  Apollonos Hydreuma (Gemal) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
Hisaichi Terauchi.
Kreivi **Hisaichi Terauchi** (8. elokuuta 1879 – 12. kesäkuuta 1946) oli Keisarillisen Japanin armeijan marsalkka toisessa maailmansodassa.

Elämäkerta
----------

Terauchi syntyi Yamaguchin prefektuurissa ja oli Japanin pääministeri Terauchi Masataken vanhin poika. Hän valmistui Keisarillisen Japanin armeijan sotilasakatemiasta vuonna 1900 ja palveli Venäjän-Japanin sodassa.

Sodan jälkeen Terauchi meni armeijan henkilöstökouluun ja valmistui 1909. Hän vietti aikaa sotilasasiamiehenä Saksassa ja työskenteli lehtorina kadettikoulussa. Vuonna 1919 hän sai arvonimen "*hakushaku*" *Kazoku*-arvojärjestelmän mukaan ja hänet ylennettiin everstiksi. Terauchista tuli kenraalimajuri 1924.

Terauchi nimitettiin Japanin korealaisen armeijan kansliapäälliköksi vuonna 1927. Saatuaan ylennyksen kenraaliluutnantiksi 1929 hän sai komennuksen viidenteen jalkaväkidivisioonaan, mutta hänet siirrettiin myöhemmin 4. jalkaväkidivisioonaan. Vuonna 1934 Terauchi nimitettiin Japanin taiwanilaisen armeijan komentajaksi.

Lokakuussa 1935 Terauchi nimitettiin "täydeksi" kenraaliksi. Helmikuun 26. päivän välikohtauksenn jälkeen armeija valitsi hänet Japanin sotaministeriksi, mikä aiheutti ristiriitaa Japanin parlamentissa sotilas- ja siviilipuolueiden välille.

Terauchi komensi Japanin Pohjois-Kiinan alueen armeijaa heti Kiinan–Japanin sodan jälkeen. Hänet palkittiin ensimmäisen luokan "nousevan auringon" (Kyokujitsu shō) palkinnolla vuonna 1938. 1941 Terauchi siirrettiin komentamaan eteläistä armeijan retkikuntaa. Pian sen jälkeen hän alkoi tehdä sotasuunnitelmaa amiraali Yamamoto Isorokun kanssa Tyynenmeren sotaa varten.

Kaakkois-Aasian valloituksen johtamisen jälkeen Terauchi vahvisti päämajaansa Singaporessa. Hänet ylennettiin sotamarsalkaksi 6. kesäkuuta 1943. Vuotta myöhemmin toukokuussa hän muutti Filippiineille. Kun alue muuttui vaaralliseksi hän vetäytyi Saigoniin Ranskan Indokiinaan. Kuullessaan Burman menetyksestä hän kärsi aivohalvauksesta toukokuussa 1945.

Terauchi luovutti perheensä perintökalun, *wakizashi*n eli lyhyen miekan, lordi Mountbattenille Saigonissa 1945. Miekka melkein aiheutti diplomaattisen selkkauksen 1980-luvun puolessa välissä kun kuningataräiti Elisabet halusi asettaa sen näkyvälle paikalle hänen ja kruununprinssi Naruhiton illallisella. Kuningatar kuitenkin esti miekan esillepanon.

Terauchin hauta sijaitsee Singaporessa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo lääkäristä ja heimoaktivistista, metsäneuvoksesta katso Onni Laitinen.*
**Onni Teodor Laitinen** (13. huhtikuuta 1886 Enontekiö – 11. helmikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja heimoaktivisti, joka tunnetaan vuonna 1918 tehdyn Petsamon retken toisena johtajana.

Elämä ja ura
------------

Laitisen vanhemmat olivat kirkkoherra Adam Laitinen ja Alma Maria Relander (1858–1939). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1906 ja suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1914. Laitinen toimi vt. alilääkärinä Takaharjun parantolassa sekä vt. kunnanlääkärinä eri puolilla Suomea, kunnes aloitti Sodankylän aluelääkärinä vuonna 1915.

Sisällissodan aikana Laitinen toimi valkoisten Satakunnan rintaman kenttäsairaalan ylilääkärinä Kankaanpäässä ja myöhemmin Siurossa Tampereen taistelun päättymiseen saakka. Tampereella Laitinen tutustui paikallisiin liikemiehiin, jotka hän sai rahoittamaan suunnittelemaansa retkikuntaa Petsamon liittämiseksi Suomeen. Laitisen innoittajana toimi Suur-Suomi-aate, kun taas liikemiehiä kiinnostivat alueen luonnonrikkaudet. Tohtori Thorsten Renvall oli samaan aikaan kokoamassa omaa retkikuntaansa, johon Laitisen 11-miehinen "Lapin rakuunat" senaatin määräyksestä liitettiin. Renvallin vastustelusta huolimatta Laitinen nimitettiin hänen rinnalleen retkikunnan toiseksi johtajaksi. Noin 100 miehen vahvuinen hiihto-osasto porokuormastoineen lähti 1.5.1918 liikkeelle Salmijärveltä kohti Petsamoa. Osaston saavuttua Petsamoon Laitisesta tehtiin sotilaallinen johtaja hänen uhattuaan muutoin jättää retkikunnan, jolloin se olisi jäänyt ilman lääkäriä. 12. toukokuuta Laitinen johti brittejä vastaan käytyä taistelua, joka päättyi tappioon ja retkikunnan vetäytymiseen takaisin Suomeen. Renvall syytti Laitista pelkuruudesta ja vieritti raportissaan syyn hankkeen epäonnistumisesta hänen niskoilleen.

Laitinen jatkoi Sodankylän aluelääkärinä vuoteen 1921, jolloin hänet erotettiin virastaan kieltolain vastustamisen takia. Tämän jälkeen Laitinen toimi yksityislääkärinä Rovaniemellä kuolemaansa saakka. Helmikuussa 1935 hän sai sydänkohtauksen ja hänet kuljetettiin lentokoneella hoitoon Helsinkiin, missä hän kuoli Mehiläisen sairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laitinen, Onni Teodor (PDF) (s. 131) *Ylioppilasmatrikkeli 1905–1907*.  11.1.2018. Helsingin yliopisto. Viitattu 8.2.2019.
2. 1 2 3  Tri Onni Laitinen kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 13.2.1935, s. 3. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 8.2.2019.
3. ↑  Hannula, J. O.: *Suomen vapaussodan historia*, s. 301-302. WSOY, 1956.
4. ↑  Niinikangas, Kari: "Petsamo Suomelle!", *Tervapääskyn siivellä : Thorsten Renvallin ja hänen huvilansa tarina*. Jyväskylä: Lighthouse Consulting, 2013. ISBN 978-951-98614-2-5. Artikkelin verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Spörerin minimi** oli 90-vuotinen kausi noin vuosina 1460–1550, jolloin auringonpilkut olivat harvinaisia. Oli normaalia kylmempää. Kylmä tuli jo
noin 1420.

Tällöin oli hyvin kylmää, ja niin sanotun pienen jääkauden ensimmäinen jakso, jos siihen halutaan ottaa tämä mukaan. Eri arvioiden mukaan kylmintä oli nimenomaan 1400-luvun keskivaiheen jälkeen.
Monet tutkijat uskovat auringonpilkkujen katoamisen aiheuttaneen ilmaston tilapäisen kylmenemisen, vaikka tarkkaa auringonpilkkujen vaikutustapaa säähän ei tunneta. Erityisen kylmää oli jonkin aikaa vuoden 1450 jälkeen. Spörerin minimiä edeltänyt Wolfin minimi 1280–1350 ei ollut niin syvä. Seuraava Spörerin minimin jälkeinen suuri minimi oli Maunderin minimi.

Spörerin minimi on saanut nimensä saksalaisen tähtitieteilijä Gustav Spörerin mukaan. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Sp�rer minimum (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Diamond 2005*lähde tarkemmin?*
3. ↑  Similä 1981, s. 73.*lähde tarkemmin?*
4. ↑  Ponder the Maunder Climate events of the Last 1,000 Years
5. ↑  Ruddiman 2008, s. 303, originaali Mann &jones, *Climate Over Past Millenia*, 2004
6. ↑  Ruddiman 2005, s. 304
7. ↑  Global Warming – Since When, and Says Who? By David Morgan
Spýros Kyprianoú vuonna 1981.
**Spýros Kyprianoú** (kreik. Σπύρος Κυπριανού, 28. lokakuuta 1932 Limassol, Kypros – 12. maaliskuuta 2002 Nikosia, Kyproksen tasavalta) oli kyproslainen asianajaja ja poliitikko. Hän oli Kyproksen tasavallan presidentti vuosina 1977–1988, jota ennen hän toimi maansa ensimmäisenä ulkoministerinä vuosina 1960−1972.

Kyprianoú kuului vuodesta 1950 lähtien arkkipiispa Makarioksen lähipiiriin. Hän perusti keskustaoikeistolaisen demokraattisen puolueen vuonna 1976 ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hänet nimitettiin presidentiksi Makarioksen kuoltua kesken kauden, minkä jälkeen hän voitti presidentinvaalit vuosina 1978 ja 1983. Vuodesta 1979 lähtien Kyprianou lähestyi useaan otteeseen Pohjois-Kyproksen turkkilaisen osan johtajia, mutta yhdistymisneuvottelut kariutuivat. Hänen ansiokseen on jossain määrin arvioitu maan talouden elvyttäminen, vaikka hän hävisikin presidentinvaalit vuonna 1988 Geórgios Vasilioúlle.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Weilin + Göösin tietosanakirja 3*, s. 984. Gütersloh: Weilin + Göös, 1993.
2. 1 2  Kyprianou, Spyros *Encyclopædia Britannica Online*.  2009. Viitattu 26.10.2009. (englanniksi)

Kyproksen presidentit
Makarios III (1960–1974) · Gláfkos Klirídis\* (1974) · Níkos Sampsón\* (1974) · Makarios III (1974–1977) · Spýros Kyprianoú (1977–1988) · Geórgios Vasileíou (1988–1993) · Gláfkos Klirídis (1993–2003) · Tássos Papadópoulos (2003–2008) · Dimítris Christófias (2008–2013) · Níkos Anastasiádis (2013–2023) · Níkos Christodoulídis (2023–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Vapaakaupunki** on kaupunki, jolla on itsehallinnollisia oikeuksia taikka vero- tai tullivapauksia. Suomessa esimerkiksi Tampereella oli 1821–1906 tullivapauksia. Unkarissa on ollut joukko itsehallintoa nauttivia vapaakaupunkeja, mutta niiden lukumäärä alkoi vähetä vuosien 1876 ja 1883 kunnallisuudistusten myötä. Saksassa sanottiin vapaiksi kaupungeiksi piispojen vallan alta vapautuneita kaupunkeja, joiden asema muistutti valtakunnankaupunkeja tai kaupunkivaltioita. Kaupungit menettivät itsenäisyytensä 1800-luvun alkupuolella. Tunnetuin esimerkki vapaakaupungista lienee Danzigin vapaakaupunki (nykyisin Gdańsk), jolla oli tällainen asema maailmansotien välisenä aikana 1920–1939, koska sitä ei rajoja piirrettäessä haluttu antaa Puolan tai Saksan omistukseen. Myös Tanskassa sijaitseva Christiania on laajalti tunnettu. Se on entinen varuskunta-alue, joka muuttui hippiliikkeen valtauksen myötä vapaakaupungiksi 1971.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1965
* Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1992.
**Ulla Marianna Väistö** (s. 1. lokakuuta 1948 Seinäjoki) on suomalainen diplomaatti. Hän toimi Suomen suurlähettiläänä Romaniassa Bukarestin suurlähetystössä 2011–2015. Hän toimi Bukarestista käsin myös Moldovan suurlähettiläänä. Vuosina 2007–2011 Väistö oli Meksikon, Belizen, Haitin ja Kuuban suurlähettiläs. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri.

Väistö astui ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1976. Hän on työskennellyt suurlähetystöissä Brysselissä, Wienissä, Bonnissa ja Pariisissa sekä Strasbourgissa Suomen pysyvässä edustustossa. Ulkoasiainministeriön lähetystöneuvos hän oli 1.8.1992 alkaen. Ministeriössä hän oli hallinnollisen osaston päällikkö vuosina 2004–2007 ja vuosina 2001–2004 henkilöstöjohtaja.

Väistön vanhemmat olivat koulutoimenjohtaja Ahti Aukusti Väistö ja pankkivirkailija Anna-Maria Järstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ulkoasiainhallinnon matrikkeli, Lähetystöneuvos ja suurlähettiläs Väistö Ulla Marianna, sivu 314, toimittajat Jussi Nuorteva ja Tuire Raitio, Ulkoasiainministeriö 1996
2. ↑  Suomi ja Romania: Kahdenväliset suhteet Suomen suurlähetystö, Bukarest. Viitattu 30.1.2022.
3. ↑  Suomen uusi Romanian suurlähettiläs Ulla Väistö esittäytyy  7.10.2011. Suomen suurlähetystö, Bukarest. Viitattu 30.1.2022.
4. ↑  Valtioneuvosto esittää uusia suurlähettiläsnimityksiä  21.1.2011. STT/Ulkoasiainministeriö. Viitattu 30.1.2022.
Musiikkinäytteet"Vapaaehtoisten marssi"Vapaaehtoisten marssin sävelmä.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Vapaaehtoisten marssi** (kiin.: 义勇军进行曲; pinyin: *Yìyǒngjūn Jìnxíngqǔ*) on ollut Kiinan kansantasavallan kansallislaulu vuodesta 1949 lähtien. Vapaaehtoisten marssin kirjoitti runoilija Tian Han (田汉) ja sävelsi Nie Er (聂耳) Kiinan–Japanin sodan (1937–1945) aikana. Laulu oli alun perin elokuvan "Pojat ja tyttäret myrskyn aikana" tunnussävel. Elokuva kuvaa kiinalaisten vapaaehtoisten taistelua japanilaista miehittäjää vastaan 1930-luvun Koillis-Kiinassa, antaen samalla kuvallisen ilmauksen Kiinan kansan päättäväisyydestä taistella maansa ja kansansa vapauden puolesta. Mao Zedongin johtamien kommunistien otettua Kiinassa vallan ja julistettua kansantasavallan vuonna 1949 laulusta tuli Kiinan kansantasavallan kansallislaulu.

Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana 1960- ja 1970-luvuilla "Vapaaehtoisten marssi" oli kielletty ja Tian Han kuoli vankeudessa vuonna 1969. Kansallislaulu korvautui miltei kokonaan maolaisilla ja vallankumouksellisilla lauluilla. Kulttuurivallankumouksen jälkeen vapaaehtoisten marssi tuli jälleen käyttöön. Jonkin aikaa sitä laulettiin toisin sanoin, mutta alkuperäiset palautettiin vuonna 1982. Siitä tehtiin virallinen kansallislaulu 4. joulukuuta 1982.

Laulun sanat
------------

Yksinkertaistetuilla merkeillä ja pinyin-latinisaatiolla.

| 《义勇军进行曲》 | Yìyǒngjūn Jìnxíngqǔ |
| --- | --- |
| 起来! 不愿做奴隶的人们! | Qǐlái! Búyuàn zuò núlì de rénmen! |
| 把我们的血肉筑成我们新的长城! | Bǎ wǒmen de xuèròu zhùchéng wǒmen xīnde Chángchéng! |
| 中华民族到了最危险的时候, | Zhōnghuá Mínzú dào le zùi wēixiǎnde shíhòu, |
| 每个人被迫着发出最后的吼声. | Měige rén bèipòzhe fāchū zùihòude hǒushēng. |
| 起来!起来!起来! | Qǐlái! Qǐlái! Qǐlái! |
| 我们万众一心, | Wǒmen wàn zhòng yī xīn, |
| 冒着敌人的炮火,前进! | Màozhe dírén de pàohuǒ, Qiánjìn! |
| 冒着敌人的炮火,前进! | Màozhe dírén de pàohuǒ, Qiánjìn! |
| 前进! | Qiánjìn! |
| 前进! | Qiánjìn! |
| 进! | Jìn! |

### Käännös

Nouskaa! Te jotka ette halua olla orjia,  

Omalla verellämme ja lihallamme rakennamme uuden Kiinan muurin!  

Erittäin vaikeat ajat ovat koittaneet Kiinan kansalle,  

Jokainen on pakotettu huutamaan viimeisen karjahduksensa!  

Nouskaa, nouskaa, nouskaa!  

Meitä on kymmeniätuhansia samanmielisiä  

Kohtaamaan vihollisen tulitus, marssikaamme!  

Kohtaamaan vihollisen tulitus, marssikaamme!  

Marssikaamme!  

Marssikaamme!  

Eteenpäin!

Lähteet
-------

1. 1 2  CHINA (People's Republic) : Chinese (People's Republic) National Anthem March of the Volunteers *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  China National Anthems.info. Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)
3. 1 2  China *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 25.3.2019. (englanniksi)
4. 1 2  David Pong: *Encyclopedia of Modern China*, s. 7-8. Charles Scribner’s Sons, 2009. ISBN 978-0-684-31566-9. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapaaehtoisten marssi**.
* Vapaaehtoisten marssi eri formaateissa
**Kaupunkitutkimusinstituutti Urbaria** on Suomen ensimmäinen kaupunkitutkimukseen keskittynyt monitieteinen toimintayksikkö ja toimii Helsingin yliopistossa. Instituutin tavoitteena on kansainvälisesti korkeatasoinen kaupunkitutkimus, kaupunkitutkimuksen opetus sekä alan asiantuntijoiden ja tutkimuksen yhteiskunnallisen vaikuttavuuden edistäminen. 

Kun suurin osa maailman väestöstä asuu kaupungeissa, myös yhteiskunnalliset ilmiöt asettuvat osaksi kaupunkiympäristöä. Tämä kaupungistumiskehitys haastaa käsityksemme alueellisista rakenteista. Kaupunkitutkimusinstituutti ratkoo näitä monimutkaisia kaupunki- ja aluekehitykseen liittyviä ongelmia tutkimuksen ja koulutuksen avulla. Sen toiminnassa yhdistyvät Helsingin yliopiston akateeminen erityisosaaminen ja poikkitieteellinen yhteistyö kaupunkien ja muiden toimijoiden kanssa. Instituutin tutkimus keskittyy kolmeen toisiinsa limittyvään teemaan: paikkoihin (places), ihmisiin (people) ja politiikkaan (politics).

Instituutin tärkeimpänä tehtävänä on vastata jo vuosikymmeniä käynnissä olleeseen kaupungistumisen myötä muodostuneisiin monimutkaisiin haasteisiin.  Kaupunkitutkimusinstituutti tuokin yhteen ihmisiä, osaamista ja ideoita eri tieteenaloilta. Akatemian sisäisen yhteistyön lisäksi instituutin tarkoituksena on parantaa vuorovaikutusta muun yhteiskunnan kanssa. 

Helsingin yliopistossa harjoitettava kaupunkitutkimus on organisoitu tällä hetkellä useana kokonaisuutena. Kaupunkitutkimusinstituutti Urbaria on matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan, valtiotieteellisen tiedekunnan, bio-ja ympäristötieteellisen tiedekunnan ja humanistisen tiedekunnan yhteinen verkostomaisesti toimiva kokonaisuus ja osa perustettavaa Kestävyystieteen instituuttia. Kaupunkitutkimusinstituutin lisäksi Helsingin yliopisto on osa Kaupunkiakatemiaa.

Kaupunkitutkimusinstituutti on perustettu 2018. Sen johtajana toimii professori Mari Vaattovaara.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupunkitutkimusinstituutin verkkosivu
**Vapaa assosiaatio** (saks. *Methode der freien Einfälle*) on Sigmund Freudin kehittämä psykoterapiamenetelmä, jota käytetään psykoanalyysissa. Potilasta pyydetään noudattamaan hoitotilanteessa psykoanalyysin "perussääntöä" ja kertomaan varauksitta kaikki, mitä hänen mieleensä tulee. Huomaamattaan potilas välttelee puhumasta vaikeimmista asioista tai hänen mielijohteensa kiertyvät tietyn aiheen ympärille, ja psykoanalyytikko kiinnittää potilaan huomiota tähän ja näin kasvattaa potilaan itsehavainnon alaa. Tämä auttaa potilasta käsittelemään ja havainnoimaan mielensisältöjään vapaasti, ilman pakonomaisuutta. Analyytikko tarkkailee mielijohteiden etenemistä eikä vain niiden väitesisältöä, ja hän välttää tuomasta terapiakeskusteluun uutta sisältöä; tulkinta kokoaa yhteen sen, mitä potilas on sanonut. Asianmukaisesti suoritetussa analyysissa analyytikko ei ohjaile potilaan mielijohteita.

Ilmaus "vapaa assosiaatio" perustuu yhdysvaltalaisen psykoanalyytikon A. A. Brillin virheelliseen käännökseen. Freudin menetelmän täsmällinen nimi on **vapaiden mielijohteiden menetelmä**. Vapaiden assosiaatioiden menetelmässä potilaalle annetaan ohje: "Kerro, mitä sinulle tulee mieleen tästä!" Vapaiden mielijohteiden menetelmässä potilaalle sanotaan: "Kerro, mitä sinulle tulee mieleen!"

Vapaiden mielijohteiden menetelmän vastakohtana on ohjattu assosiaatio -menetelmä C. G. Jungin analyyttisesta psykologiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sigmund Freud (1920b): Zur Vorgeschichte der analytischen Technik *psyalpha.net*. Viitattu 9.7.2013. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
**Theopompos** (s. n. 380 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja reettori.

Elämä
-----

Theopompos oli kotoisin Khioksesta. Varhaisessa nuoruudessaan Theopompos vaikuttaa viettäneen jonkun aikaa Ateenassa yhdessä isänsä kanssa, joka oli karkotettuna spartalaismielisyytensä vuoksi. Ateenassa hänestä tuli Isokrateen oppilas, ja hän eteni nopeasti retoriikassa. Isokrateen kerrotaan sanoneen, että Eforos olisi tarvinnut kannuksia mutta Theopompos suitset (Cicero, *Brutus*, 204). Täsmälleen samaa tarinaa kerrotaan Platonista, jonka kerrotaan sanoneen samaa koskien Ksenokratesta ja Aristotelesta.

Theopompos vaikuttaa kirjoittaneen ensin epideiktisiä puheita, jossa hän oli niin taitava, että sai joskus vuosina 352-351 eaa. puhujapalkinnon, jonka Artemisia II Karialainen myönsi miehensä kunniaksi, vaikka itse Isokrates oli kilpailijoiden joukossa. Opettajansa neuvosta hänestä tuli lopulta historioitsija, sillä hän sopi siihen laajan ihmsten ja paikkojen tuntemuksensa vuoksi. Aleksanteri Suuren avulla hän saattoi palata Khiokseen vuonna 333 eaa, ja hän toimi jonkun aikaa synnyinkaupunkinsa aristokraattisen puolueen yhtenä johtajana. Aleksanterin kuoltua hänet karkotettiin uudelleen ja hän pakeni Ptolemaioksen luo Egyptiin. Siellä hän sai jossain määrin kylmän vastaanoton. Hänen kuolemansa ajankohtaa ei tiedetä.

Teokset
-------

Theopompoksen teoksia ei ole säilynyt nykyaikaan. Ne olivat enimmäkseen historiallisia. Monet myöhemmät kirjailijat ovat lainanneet niitä. Teoksiin kuuluvat:

* *Epitome* Herodotoksen *Historiasta* (autenttisuus kiistetty)
* *Hellenit*, Kreikan historia 12 kirjassa (411 - 394 eaa.)
* *Filippoksen historia*
* *Kirje Aleksanterille*

Lähteet
-------

1. ↑  Gordon Spencer Shrimpton: Theopompus the historian, Introduction (Google Books) *1991*. Viitattu 23.7.2010.
**Peugeot 405** on Peugeot’n vuosina 1987–1997 valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Ensimmäiset mallit olivat sedan-versioita, farmaria alettiin valmistaa kesästä 1988 eteenpäin. Peugeot 405 saapui markkinoille vuonna 1987, ja valittiin Euroopassa Vuoden autoksi 1988. Malli voitti autotoimittajien äänestyksen siihen asti suurimmalla äänimäärällä.

Peugeot 405 Break
Peugeot 405 jatkoi Peugeot-automerkin suurta suosion kasvua Euroopassa, joka oli alkanut vuonna 1983 esitellystä 205-mallista. Kolmas tuon ajan suosikkimalli myös Suomessa oli pienempi perheauto Peugeot 309. Peugeot 405:n ansiosta Peugeot nousi vuonna 1988 Euroopan eniten markkinaosuuttaan kasvattaneeksi automerkiksi.

Moottorivaihtoehdot
-------------------

Pienin ja hinnaltaan huokein moottorivaihtoehto oli 1,6-litrainen bensiinimoottori, jonka teho 92 hevosvoimaa. Mallia valmistettiin usealla eri moottorilla, joista osa oli 16-venttilisiä ja turboahdettuja. Diesel-koneita tähän automalliin oli tarjolla kahden kokoisia, sekä näistäkin turboahtimella varustetulla mallilla oleva. 1,8 -litran moottori oli saatavilla 110 hevosvoiman tehoisena kaasutinmoottorina, sekä 125 hevosvoimaisena ruiskutusmoottorina. 16-venttiilisen saman kokoluokan koneen teho on 160 hevosvoimaa. Hieman myöhemmin keväällä 1988 markkinoille saapui 70 hevosvoimainen 1,9 litran dieselmoottori, ja 90 hevosvoimainen 1,8 litran turbodieselmoottori.

Peugeot 405 Mi16
Osa 405-malleista ehdittiin tuottaa ilman katalysaattoria. Polttoaineen suoran ruiskutuksen laajempi tulo käyttöön autotuotannossa, kompensoi katalysaattorin aiheuttamaa moottoritehon putoamista. Lainsäädäntö muuttui Suomessa siten, että pakokaasujen puhdistaminen tuli pakolliseksi. Kat-mallien esilletulo alkoi 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. *lähde?*

Edeltäjät ja seuraajat
----------------------

Peugeot 405:n edeltäjiä olivat sekä Peugeot 305 että 309 ja 505, joka oli kori- ja moottorikooltaan jossain määrin tilavampi. Mallin seuraaja on Peugeot 406. PSA Peugeot Citroën lopetti mallin valmistuksen vuonna 1997. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  1988 – Peugeot 405 Car of the Year. Viitattu 31.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2  MMM 1989: s. 239
3. ↑  Peugeotin mallisto kasvaa.  *Helsingin Sanomat*, 24.9.1988, s. 22. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot 405** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |
**Peugeot J5** on Peugeot’n vuosina 1981–1994 valmistama pakettiautomalli. Se on tekniikaltaan ja ulkonäöltään lähes identtinen sisarmalliensa Fiat Ducaton, Citroën C25:n ja Alfa Romeo AR6:n kanssa. Isossa-Britanniassa autoa myytiin myös Talbot Express -nimisenä. Peugeot J5 menestyi hyvin kotimaassaan Ranskassa, mutta jäi muualla hieman sisarmalliensa varjoon, muun muassa Fiatin vahvempien hyötyajoneuvojen markkinointiverkostojen vuoksi. Sisarmalliensa tavoin malli oli kuitenkin erityisen suosittu matkailuautojen alustana. *lähde?* Sukupolven vaihtuessa vuonna 1994 mallinimeksi vaihdettiin Peugeot Boxer.

Facelift-mallin Peugeot J5.J5:n bensiinimoottorit olivat kahdeksanventtillisiä kaasutinmoottoreita ja perustuivat työntötankotekniikkaan. Tarjolla oli 1,8- (69 hv) ja 2,0-litraiset (78/84/86 hv) versiot. 84-hevosvoimainen oli varustettu katalysaattorilla. Dieselmoottorit olivat kahdeksanventtiilisiä SOHC-moottoreita. Pienempi oli 1,9-litrainen vapaasti hengittävä (69 hv) ja suurempi 2,5-litrainen turbolla (95 hv) tai ilman (73 hv). Voimansiirtona kaikkien moottorien yhteydessä oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto. *lähde?*

Facelift-mallin Peugeot J5 -matkailuauto.Peugeot J5 sisarmalleineen koki vuonna 1990 pienen kasvojenkohotuksen, jossa ajovalot ja etusäleikkö vaihdettiin uusiin. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Talbot Express / Peugeot J5 / Citroën C25 Gearbox & Linkage *JKTowers*.  Arkistoitu 10.6.2010. Viitattu 30.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot J5** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |
**Peugeot XPS**  on Peugeot Motocyclesin markkinoima ja Motorhispanian valmistama mopo. Mallista on saatavilla Enduro-, Supermoto- , ja Street Evo 3-versio. Vuoden 2006 malleissa Peugeot Motocycles on pyrkinyt panostamaan erityisesti XPS:n ajo-ominaisuuksiin mm. tasapainoisemman painonjakauman avulla.

Kaikissa XPS-malleissa on nestejäähdytteinen Minarellin AM6-moottori, joka on valittu erityisesti moottorin Dell’Orto PHBN-kaasuttimen, SCR corse handmade 50/70 pakoputkiston sekä tehokkaan sylinterin täytön johdosta. Moottorin voima välitetään takapyörään 6-vaihteisen vaihdelaatikon kautta. Mopossa on kovahko Paiolin jousitus, joka on parhaimmillaan kuoppaisella tiellä. Renkaat ovat Pirellin valmistamat. Bensatankin koko on 7,8 litraa. Tankkaaminen on helppoa ison säiliön reiän ansiosta. Öljysäiliön tilavuus on 1 litra. Vaihdelaatikon öljytilavuus on noin 8 desilitraa. Suositeltava öljynvaihtoväli on 1000 kilometriä. Alkuperäinen tulppa on NGK BR9ES.

Aiheesta muualla
----------------

* XPS 50cc-esittelysivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Perun asevoimat** (esp. *Fuerzas Armadas del Perú)* ovat Perun sotilaallinen organisaatio, joka vastaa maan itsenäisyydestä, turvallisuudesta ja alueellisesta koskemattomuudesta. Asevoimat koostuvat laivastosta, maavoimista ja ilmavoimista. Myös valtiollinen poliisi lasketaan osaksi asevoimia.

Henkilöstö
----------

Vuonna 2023 arvioitiin että Perun asevoimissa on aktiivisessa palveluksessa yhteensä noin 90 000 henkeä, joista noin 10 prosenttia on naisia. Joukoista on maavoimissa 60 000 henkeä ja ilmavoimissa 10 000. Laivastossa palvelee noin 25 000 sotilasta, joista noin 4 000 merijalkaväessä ja tuhat rannikkovartiostossa.

Kalusto
-------

Perun sotilaskalusto on melko vanhaa ja peräisin monista maista kuten Brasiliasta, Yhdysvalloista ja Neuvostoliitosta sekä Euroopan maista.

Operaatioita
------------

Cenepan sota oli lyhyt Perun ja Ecuadorin välinen rajasota vuonna 1995.

Asevoimat ovat olleet osallisina useissa vallankaappauksissa koko Perun itsenäisyyden ajan. 2000-luvulla on ollut useampia tapauksia, joissa suhteet Chilen kanssa ovat kiristyneet sotilaallista vakoilua koskevien epäilyjen takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Información institucional *Comando Conjunto de las Fuerzas Armadas*. Viitattu 14.6.2023. (espanjaksi)
2. 1 2 3  Peru: Military *CIA World Factbook*. Viitattu 14.6.2023.
3. ↑  1995 Peru-Ecuador Border War *Witness Histtory*. BBC. Viitattu 15.6.2023.
4. ↑  Peru timeline *BBC News*.  2018. Viitattu 15.6.2023.
**Mainzin tuomiokirkko** (saks. *Mainzer Dom*) on tuomiokirkko Mainzissa, Saksassa. 

Katedraalin rakentaminen aloitettiin oletettavasti 900-luvun lopulla. Myöhempinä vuosisatoina valmistui useita uusia osia. Keskiajalla kirkossa kruunattiin useita Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisareita. 1870-luvulla kirkkoa kunnostettiin. Elokuussa 1942 katedraalia pommitettiin, ja se oli huonossa kunnossa 1970-luvun puoliväliin. Kirkko on palanut monta kertaa historiassa. 

Alkuperäisessä muodossaan katedraali oli tyyliltään pääosin romaaninen, mutta myöhemmät kunnostukset ja lisäykset johtivat sulautumiseen muihin tyyleihin. Katedraalin sisällä on muistomerkkejä Mainzin voimakkaille ruhtinaille ja arkkipiispoille. Kirkossa on myös lukuisia taideteoksia, joita on kerätty yli tuhat vuotta. Katedraalissa on myös sisäpiha, jossa on Bonifatiuksen ja Neitsyt Marian patsaat.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mainzin tuomiokirkko** Wikimedia Commonsissa
**Shane Dobbin** (s. 22. tammikuuta 1980 Palmerston North) on uusiseelantilainen pikaluistelija.

Dobbin sijoittui matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 14:nneksi 10 000 metrillä, Inzellissä 2011 viidenneksi 10 000 metrillä ja kahdeksanneksi 5 000 metrillä, Heerenveenissä 2012 kahdeksanneksi 10 000 metrillä ja 11:nneksi 5 000 metrillä sekä Sotšissa 2013 kuudenneksi 10 000 metrillä ja kymmenenneksi 5 000 metrillä. Gangwonissa 2017 hän kuului joukkuetakaa-ajossa hopeaa saaneeseen Uuden-Seelannin joukkueeseen. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän on ollut kahdestoista Heerenveenissä 2010 ja yhdeksäs Calgaryssa 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 5 000 metrillä 17:nneksi. Sotšissa 2014 hän oli 10 000 metrillä seitsemäs ja 5 000 metrillä neljästoista.

Dobbin on sijoittunut maailmancupin kokonaispisteissä yhteislähtöcupissa 12:nneksi kaudella 2011–2012 sekä 5 000 ja 10 000 metrin yhdistetyssä cupissa 13:nneksi 2010–2011 ja 15:nneksi 2009–2010 ja 2011–2012. Maailmancupin osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs 5 000 metrillä 2011, yhteislähtökilpailussa 2012 ja 10 000 metrillä 2013. Yleisluistelun Pohjois-Amerikan ja Oseanian karsintakilpailussa hän on sijoittunut toiseksi 2012 ja neljänneksi 2011.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 37,31 | Salt Lake City | 27. joulukuuta 2010 |
| **1 000 m**  | 1.11,81 | Salt Lake City | 5. marraskuuta 2011 |
| **1 500 m** | 1.46,19 | Salt Lake City | 18. helmikuuta 2011 |
| **3 000 m** | 3.46,81 | Salt Lake City | 13. lokakuuta 2012 |
| **5 000 m** | 6.15,69 | Calgary | 12. helmikuuta 2011 |
| **10 000 m** | 13.04,36 | Salt Lake City | 19. helmikuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. ↑  Shane Dobbin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2012. Viitattu 20.6.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Athlete data of Shane Dobbin *speedskatingnews.info*. Viitattu 17.2.2017. (englanniksi)(saksaksi)