recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Temppeli D** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa perinteisellä kirjainnimellään.

Historia
--------

Temppeli rakennettiin klassisen kauden alussa viimeistään noin vuonna 475 eaa. Temppelissä oli vain yksi rakennusvaihe, päinvastoin kuin Metapontionin pyhäkköalueen muilla temppeleillä. Ainakin sen kattoa kuitenkin kunnostettiin myöhemmin. Temppeli tuhoutui hellenistisellä tai varhaisella roomalaisella kaudella 200-luvulla eaa. jonka jälkeen suuri osa sen rakennusosista käytettiin uudelleen muualla, ja sen perustukset täytettiin rakennusjätteillä.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi niin kutsutun Temppelin B pohjoispuolella. Temppelirakennus edusti joonialaista tyyliä ainoana Metapontionin temppeleistä. Sen entablementti ja muut ylemmät osat kuitenkin poikkesivat tyypillisestä joonialaisesta temppelistä.

Temppelin perustusten koko oli noin 17,9 × 41,6 metriä. Käytetyn mittayksikön arvellaan olleen joonialainen/attikalainen jalka (n. 29,4 cm), jolloin temppelin koko olisi ollut 50 × 130 jalkaa. Tyypiltään temppeli oli pseudodipteraali. Pylväiden määräksi on ehdotettu 8 lyhyillä sivuilla ja 20 pitkillä sivuilla. Määrä on poikkeuksellinen ja tekee temppelistä poikkeuksellisen pitkän leveyteensä nähden. Pylväiden korkeudeksi on arvioitu noin 6–6,3 metriä, ja pylväiden halkaisijaksi niiden alaosassa noin 0,67–0,7 metriä.

Temppelin sisällä oli pronaos ja cella, mutta ei adytonia tai opisthodomosta. Pronaoksessa ei ollut pylväitä tai anta-seiniä, vaan sen etupuoli oli osittain umpinainen niin, että sisäänkäynti oli vain oven kautta. Tämä sai temppelin naoksen muistuttamaan megaronia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Metapontum, Temple D (Building) *Perseus*. Viitattu 11.1.2021.
2. ↑  Metapontion site plan Brill. Viitattu 11.1.2021.
**Filotas** (m.kreik. Φιλωτας, 300-luku eaa.) oli makedonialainen sotilas joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hän johti jalkaväenosastoa Aleksanterin armeijassa Sogdianan ja Intian sotaretken aikana. Luultavasti kyseessä on sama Filotas jonka Quintus Curtius Rufus mainitsee Aleksanterin palkinneen Babylonissa vuonna 323 eaa. Aleksanterin kuoltua Filotas nimitettiin Kilikian satraapiksi. Mutta vuonna 321 eaa. Perdikkas nimitti Filoksenos Kilikian satraapiksi Filotaan sijalle. Ilmeisesti Perdikkas halusi Filotaan muihin tehtäviin koska hänet mainitaan myöhemmin Perdikkaan lähipiirin jäsenenä. Perdikkaan kuoleman jälkeen Filotas liittyi Alketaan ja Attaloksen kanssa Antigonosta vastaan. Filotas joutui kuitenkin Antigonoksen vangiksi Attaloksen, Dokimoksen ja Polemonin kanssa vuonna 320 eaa. Vangit pääsivät kuitenkin pakenemaan, mutta Filotas joutui jälleen Antigonoksen vangiksi vuonna 316 eaa.

Lähde
-----

* Smith, William (editor): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, "Philotas (5)" (Arkistoitu – Internet Archive), Boston, (1867)
**Happotähde** eli **happojäännös** on ioni tai atomi­ryhmä, joka jää jäljelle jostakin haposta, kun siitä poistetaan vetyatomit positiivisina ioneina.

Yhden­arvoisilla eli *mono­proottisilla* hapoilla happo­tähde on sama kuin siitä Brøn­stedin happo-emäs­teorian mukaan vastaava konjugaattiemäs. Esi­merkiksi vetykloridin (suola­hapon, HCl) happo­tähde on kloridi-ioni (Cl-) ja typpi­hapon happo­tähde nitraatti-ioni (NO3-). Tällaisten vahvojen happojen happo­tähteet ovat kuitenkin emäksinä niin heikkoja, ettei niitä tavallisesti sanota emäksiksi.

Monen­arvoisten eli *poly­proottisten* happojen happo­tähde saadaan, kun niistä poistetaan kaikki vety­atomit ioneina. ­Esi­merkiksi rikkihappoa (H2SO4) vastaava konjugoitu emäs on vetysulfaatti-ioni (HSO4-), mutta sen happo­tähde on sulfaatti-ioni (SO42-).

Orgaanisissa karboksyyli­hapoissa ionisoituvat ainoastaan karboksyyli­ryhmässä olevat vety­atomit. Tämän vuoksi esi­merkiksi etikka­hapon (CH3COOH) happo­tähteenä pidetään asetaatti-ionia (CH3COO-).

Lähteet
-------

* Yrjö Karilas: "Kemia, Hapot, emäkset ja suolat", *Pikku jättiläinen*, s. 752. 19. painos. WSOY, 1964.
* Eero Laaksovirta: *Keskikoulun kemia*, s. 65–66, 80. 9. painos. Otava, 1972.

### Viitteet

1. ↑  "Happojäännös", *Nykysuomen sanakirja, 1. osa (A-J)*, s. 361. 11. painos. Porvoo: Suomalaisen kirjallisuuden seura, WSOY, 1989. ISBN 951-0-09105-7.
Pähkinälehtoa Untulanharjun luontopolun varrella
Harju Ormajärven etelärannalta nähtynä
**Untulanharju** on harju Hämeenlinnan Lammilla Kanta-Hämeessä. Yhdessä viereisen Ormajärven kanssa se muodostaa valtakunnallisesti arvokkaan luontotyyppien kokonaisuuden ja kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan. 

Ormajärvi on lähdevaikutteinen, harjun liepeellä sijaitseva järvi, jonka kasvillisuus on monipuolista ja erikoista. 

Untulanharjun pintakerros on maalajiltaan hienoa hietaa, ns. Lammin lössiä, joka on hyvin ravinteikasta ja on todennäköisesti tuulen kuljettamaa. Harjulla esiintyy mm. metsälehmusta ja pähkinäpensaslehtoja. Harjun korkeimmassa kohdassa on entinen vesitorni.

Lähteet
-------

1. ↑  Soile Kunnas: Untulan luontopolku (pdf) Hämeenlinnan kaupunki.  Arkistoitu 4.4.2015. Viitattu 19.8.2013.
2. ↑  Ormajärvi-Untulanharju Hämeen ympäristökeskus. Viitattu 19.12.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Markku Karvonen: Mustapääkerttu on Untulanharjun tähtisolisti YLE Häme. Viitattu 19.8.2013.
* Untulanharjun luontopolku Hämeenlinnan kaupunki. Viitattu 19.8.2013. [vanhentunut linkki]
**Marie Ennemond Camille Jordan** (5. tammikuuta 1838 Lyon, Ranska – 22. tammikuuta 1922 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko, joka tunnettiin erityisesti ryhmäteorian alalla tekemästään työstä.

Elämä ja ura
------------

Jordan oli tunnetun poliitikon ja kirjailijan Camille Jordanin veljenpoika. Hän opiskeli Pariisissa École polytechnique -yliopistossa, jossa hän jatkoi opettamista myöhemmällä iällä. Hänestä tuli École polytechniquen professori vuonna 1876 ja Collège de Francen professori vuonna 1883. Hän myös toimitti *Journal des mathématiques pures et appliquées* -lehteä vuosina 1885–1922.

Jordan julkaisi useita teoksia, lähinnä algebraa käsitteleviä. Vuonna 1870 hän sai Ranskan tiedeakatemian Poncelet-palkinnon monumentaalisesta teoksestaan *Traité des substitutions et des équations algébriques*, jossa hän vakiinnutti ryhmän aseman matematiikassa. Jordanin ryhmäteorian tutkimukset toivat ensimmäisenä täyteen ymmärrykseen vuonna 1832 kuolleen merkittävän matemaatikon Évariste Galois'n teorioiden tärkeyden. Jordan julkaisi analyysia koskevat luentonsa ja tutkimuksensa teoksessa *Cours d'analyse de l'École Polytechnique*, jolla oli merkittävä vaikutus modernin funktioteorian kehitykseen. Jordanin mukaan on nimetty muun muassa Jordanin käyrälause, Jordanin perusmuoto, Jordanin lohko, Jordanin matriisihajotelma ja Jordanin mitta.

Jordan valittiin Académie des Sciences -akatemian jäseneksi 4. huhtikuuta 1881.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jordan, Marie Ennemond Camille *Encyclopedia Britannica*.  2022. Viitattu 24.03.2022.
2. 1 2 3 4  Jordan, Marie Ennemond Camille *School of Mathematics and Statistics - University of St Andrews, Scotland*.  2001. Viitattu 24.03.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Camille Jordan** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Abraham "Bram" Fischer** (23. huhtikuuta 1908 Oranjejoen siirtokunta – 8. toukokuuta 1975 Bloemfontein) oli eteläafrikkalainen lakimies ja poliittinen aktivisti. Fisherille myönnettiin vuonna 1967 Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto.

Fischer tuli vaikutusvaltaisesta afrikaaneriperheestä: hänen isänsä oli arvostettu tuomari Oranjessa ja isoisä toimi Oranjejoen siirtokunnan pääministerinä vuosina 1907–1910. Fischer opiskeli *Grey Collegessa* Bloemfonteinissa ja *University of South Africassa* ja valmistuttuaan opiskeli kolme vuotta Oxfordin yliopistossa Rhodes-stipendiaattina. Tuona aikana Fischerin poliittinen kanta muuttui afrikaanerinationalismista kommunismiin. Palattuaan Etelä-Afrikkaan Fischer ryhtyi toimimaan lakimiehenä Johannesburgissa. Hän liittyi myös vaimonsa kanssa vuonna 1942 Etelä-Afrikan kommunistiseen puolueeseen.

Vuonna 1952 Fischer toimi Nelson Mandelan, Walter Sisulun ja kahdeksantoista muun ANC:n johtajan puolustusasianajajana näiden saatua syytteen väestö- ja rekisteröinti- ja kommunismin hävittämislain vastaisen uhmakampanjan vuoksi ja sai itse kommunismin hävittämislain mukaisen pannamääräyksen vuonna 1953.

Koska Bram Fischer ei sattumalta ollut Lilies leaf -maatilalla poliisien pidättäessä Umkhonto we Sizwen johtajiston, hän saattoi toimia syytettyjen puolustusasianajajana Rivonian oikeudenkäynnissä. Fischer pidätettiin apartheidin vastaisen toimintansa vuoksi 23. syyskuuta 1964. Oikeudenkäynnin aikana hän siirtyi maan alle, mutta hänet vangittiin uudelleen joulukuussa 1965. Hänet tuomittiin kommunisminhävittämislain ja šabotaasia suunnittelevan salaliiton nojalla elinikäiseen vankeuteen.

Fischer sairastui vankeusaikana syöpään ja liberaalin lehdistön ja poliitikkojen laajan kampanjan jälkeen hänet vapautettiin terveydellisistä syistä muutama viikko ennen kuolemaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bram Fischer *South African History Online*. Viitattu 6.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* First Bram Fischer Memorial Lecture (Arkistoitu – Internet Archive), Nelson Mandela 9. kesäkuuta 1995 (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Untsukulin piiri Dagestanin kartalla.
**Untsukulin piiri** (ven. Унцукульский район, *Untsukulski raion*, avaariksi Унсоколо район, *Unsokolo raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 559,9 neliökilometriä. Asukkaita on 28 700 henkeä (vuonna 2010).

Untsukulin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu koillisessa Buinakskin, kaakossa Levašin, etelässä Gergebilin ja Hunzahin sekä luoteessa Gumbetin piiriin. Seudulla virtaa Avarskoje Koisu -joki.

Piiriin kuuluu Šamilkalan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 11 maalaiskuntaa: Arakani, Ašilta, Balahani, Gimry, Haratši, Irganai, Ištiburi, Kahabroso, Maidanskoje, Tsatanih ja Untsukul. Hallinnollinen keskus on Untsukulin kylä, josta on 186 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Kyliä on yhteensä 20. Kaupunkiväestön osuus on 25,1 %. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 97,1 % asukkaista on avaareja.

Seudun talous perustuu energian tuotantoon, puutarhanhoitoon ja käsityöammateihin. Tärkein tuotantolaitos on Irganain vesivoimalaitos. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Untsukulin kylässä toimii ainutlaatuinen puukäsityöverstas.

Piirissä toimii 11 lastentarhaa, 18 koulua, kaksi taidekoulua ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat 18 kerhotaloa, 20 kirjastoa, kolme museota ja teatteri.

Nähtävyyksiin kuuluu imaami Šamilin kotikylä Gimry. Kahabrososta on kotoisin avaarirunoilija Mahmud Magomedov ja Untsukulista bolševikkijohtaja Mahatš Dahadajev.

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Ahihan* ("Puutarhuri").

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 27.12.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Untsukulin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Untsukulin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Untsukul.
**Untsukul** (ven. Унцуку́ль, avaariksi Унсоколо, *Unsokolo*) on kylä, maalaiskunta ja Untsukulin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Avarskoje Koisu -joen varrella 186 kilometriä tasavallan pääkaupungista Mahatškalasta lounaaseen. Asukkaita on 5 500 henkeä (vuonna 2002).

Untsukul on kuuluisa puusta valmistetuista ja metallilla koristelluista käsityöesineistään. Nykyään niitä tehdään erityisessä taidekäsityöverstaassa. Muita nähtävyyksiä ovat lähistöllä sijaitsevat erikoiset kalkkikivimuodostumat. Kylässä toimii lasten taidekoulu, kulttuurikeskus, kansanteatteri sekä paikkakunnalla syntyneelle bolševikkijohtajalle Mahatš Dahadajeville omistettu museo. Majoituspalveluja tarjoaa *Orlinaja gora* -niminen lomakeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 27*, s. 26. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1977.
2. ↑  Pravitelstvo Respubliki Dagestan: Untsukulski raion *government-rd.ru*. Viitattu 7.1.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 7.1.2011. (venäjäksi)
4. ↑  Ofitsialnyi sait Presidenta Respubliki Dagestan: Untsukulski raion *president.e-dag.ru*.  Arkistoitu 14.3.2016. Viitattu 7.1.2011. (venäjäksi)
Julkaistu 11. maaliskuuta vuonna 1900
**Happy Hooligan** on Frederick Burr Opperin luoma suosittu sarjakuvahahmo, joka esiintyy aina säilykepurkki hattuna. Se ilmestyi ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta vuonna 1900 William Randolph Hearstin omistamien sanomalehtien sunnuntain sarjakuvaliitteessä. Viimeisen kerran Happy Hooligan ilmestyi 14. elokuuta vuonna 1932.*lähde?*

Hahmo on ikuisen häviäjän perikuva. Hooliganeja on sarjakuvassa kokonainen suku. He ovat kaikki samannäköisiä: kierot tihrusilmät, suuri kuonomainen suu ja säilykepurkki päässä. Kaikille muillekin Hooliganeille tapaa käydä huonosti. He jäävät rattaiden alle, putoilevat sängystä, kompastelevat, joutuvat putkaan, saavat selkäänsä, ja säikähtäessään he lentävät takaviistoon ilmaan. Hooliganit ovat yhtä viattomia kuin elokuvien Ohukainen ja Paksukainen. Happy Hooligan on sarjakuvissa Aku Ankan, Jaska Jokusen ja Heikki Heikkisen kantaisä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaukoranta, Heikki & Kemppinen, Jukka: *Sarjakuvat*, s. 41–43. Otava, 1982. ISBN 951-1-06710-9.
**Savonkaita** on järvi Ruokolahden pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 34 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Savonkaita on länsi–itäsuuntaisesti pitkänomainen, etäisyys järven länsirannalta itärannalle on 4,1 kilometriä. Järven soikeahkossa itäosassa syvyydet vaihtelevat jyrkästi. Syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee järven koilliskolkassa. Itäosasta länteen Savonkaita kapenee, ja muistuttaa salmea. Järven keskiosassa on 10–15 metriä syvä alue, jonka länsipuolella on matalikko. Järven läntisimmässä osassa on 9–11 metriä syviä kohtia. 

Savonkaidassa sijaitsee kuusi pientä saarta. Järven rannoilla on haja-asutusta ja peltoaukea. Savonkaita laskee sen koillispuolisen Ihalanjärven kautta Suureen Jukajärveen (81,1 metriä mpy). Savonkaidan pohjoispuolella sijaitsee Riitjärvi (101,3 metriä mpy) ja luoteispuolella Peukalojärvi (104,6 metriä mpy).

Savonkaidan vesitilavuus on 7 464 000 kuutiometriä.

Savonkaita (04.127.1.057) kuuluu Lieviskänjärven valuma-alueeseen (04.127), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden–Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Savonkaita on Suuren Jukajärven ja Ihalanjärven jälkeen laajin Lieviskänjärven alueen 73:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Peukalojärvi, Riitjärvi, Pieni Jukajärvi ja Laihajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Savonkaita, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.8.2021.
3. ↑  Savonkaita Järviwikissä. Viitattu 24.8.2021.
4. ↑  Lieviskänjärven valuma-alue (04.127) Järviwikissä. Viitattu 24.8.2021.
**Anoppi on pahin** (*Monster-in-Law*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Robert Luketicin ohjaama romanttinen komedia, jonka pääosissa nähdään Jennifer Lopez, Jane Fonda, Michael Vartan, Wanda Sykes, Monet Mazur ja Elaine Stritch.

Juoni
-----

Pätkätöillä elävä köyhä mutta kaunis nuori nainen törmää komeaan kirurgiin. He rakastuvat toisiinsa, ja pian tyttöä viedään kirurgiakin varakkaamman kirurgin äidin katsastettavaksi. Tämä on saattanut hautaan neljä rikasta aviomiestä ja juontanut television keskusteluohjelmaa kunnes menetti työnsä nuoremmalle haastajalle. Hermoparantolasta kotiutunut anoppiehdokas alkaa tehdä kaikkensa erottaakseen poikansa köyhästä tytöstä.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Tapani Maskulan mukaan elokuva nauraa sydämettömästi naisten ikäerosta johtuville, usein epäoleellisille vastakohtaisuuksille, vaikka toisaalta ylistää amerikkalaisen demokratiaa siitä, että on sallittua avioitua yli säätyrajojen.

Lähteet
-------

1. ↑  Maskula, Tapani: Herkkupeppu ja riivinrauta *Turun Sanomat*.  20.8.2005.  Arkistoitu 17.4.2019. Viitattu 17.4.2019.
**Savonlinnan lyseon lukio** on Savonlinnan keskustassa toimiva, noin 450 opiskelijan yleislukio. Lukion syksystä 2018 lähtien toimineelle urheilulinjalle hyväksytään vuosittain 30 opiskelijaa. Lukiossa on myös mahdollista suorittaa laajuudeltaan joustava tekniikan opintokokonaisuus. Lyseolla on erillinen fysiikan, kemian ja biologian laboratorio kokeellista työskentelyä varten. 

Lukio sijaitsee Piispanmäellä vuonna 1966 valmistuneessa ja vuonna 2005 peruskorjatussa koulurakennuksessa. Iltaisin samoissa tiloissa toimii Savonlinnan aikuislukio.

Historiaa
---------

Vuonna 1890 lyseolle valmistunut rakennus, jossa koulu toimi vuoteen 1966 asti. Nykyään rakennus on osa kaupungintaloa.
Vuonna 1639 Suomen kenraalikuvernööri Pietari Brahe perusti Savonlinnaan pedagogion eli Savonlinnan ensimmäisen koulun, joka toimi vuosina 1639–1788. Suomenkielinen reaalilyseo aloitti toimintansa Savonlinnassa 1884. Savonlinna Lyseon lukio juhli 125-juhlavuottaan vuonna 2009.

Lyseolla opiskelleita
---------------------

**Erkki Melartin**, Säveltäjä, Helsingin musiikkiopiston (myöh. Sibelius-Akatemia) johtaja 1911-1936.

**Joel Lehtonen**, kirjailija

**Eino Kalima**, teatterinjohtaja, ohjaaja, professori. Kansallisteatterin johtaja 1917-1950

**Lauri Kristian Relander**, Suomen tasavallan presidentti 1925-1931

**Taneli Kuusisto**, säveltäjä, musiikkikriitikko, opettaja ja kuoronjohtaja, Sibelius-Akatemian rehtori 1959-1971

**Erkki Pale**, matemaatikko ja vakuutusjohtaja, kehitti nykyisin käytössä olevan henkilötunnuksen

**Veikko Helasvuo**, Sibelius-Akatemian rehtori 1971-1981

**Simo Vuorilehto**, Nokian pääjohtaja 1988-1992

**Jouko Loikkanen**, Tielaitoksen pääjohtaja 1978-1996, II valtiovarainministeri 1976-1977

**Ere Kokkonen**, elokuvaohjaaja

**Matti Louekoski**, pitkäaikainen ministeri

**Paavo Pelvo**, taidemaalari

**Kari Jordan**, Metsä Groupin pääjohtaja 2006-2018

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Savonlinnan lyseon lukio Savonlinnan lyseon lukio. Viitattu 25.7.2019.
2. ↑  Lukiot Savonlinnan kaupunki, savonlinna.fi. Viitattu 25.7.2019.
3. ↑  Markku Kämppilä: Mikkeli ja Savonlinna haluavat tehdä lukioistaan nykyistä houkuttelevampia samalla konstilla *Länsi-Savo, lansi-savo.fi*.  25.4.2017. Viitattu 25.7.2019.
4. ↑  Urheilulinja Savonlinnan lyseon lukio. Viitattu 25.7.2019.
5. ↑  Tekniikan opintokokonaisuus Savonlinnan lyseon lukio. Viitattu 25.7.2019.
6. 1 2  Savonlinnan Lyseo 125-vuotta (v. 1884-2009) Savonlinnan lyseon lukio. Viitattu 25.7.2019.
7. ↑  Savonlinnan aikuislukio aikuislukio. Viitattu 25.7.2019.
8. ↑  Jaana Rautio-Teijonmaa:  *Itä-Savo, ita-savo.fi*.  9.8.2018. Viitattu 25.7.2019.
9. ↑  Henkilöhistoriataulut ansioituneista lyseolaisista *Savonlinna*.  16.12.2019. Viitattu 8.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Savonlinnan lyseon lukion vuosikertomus 2018-2019 (pdf) (savonlinnanlyseonlukio.onedu.fi)
* STT: Katedralskolan i Åbo lukiovertailun ykkönen (3.12.2018: STT:n lukiovertailu) (ts.fi)
**Anonyymit romantikot** (*Les Émotifs anonymes*) on Jean-Pierre Amérisin ohjaama ja yhdessä Philippe Blasbandin kanssa käsikirjoittama ranskalais-belgialainen romanttinen komedia vuodelta 2010.

Juoni
-----

Suklaamestari Angelique (Isabelle Carré) on niin ujo, ettei edes saa sanotuksi vastaan kun hänet palkataan pienen suklaatehtaan myyntiedustajaksi. Kuinka ollakaan, myös uusi työnantaja, konkurssikypsän firman omistaja Jean-René (Benoît Poelvoorde) on ihmissuhteissaan onneton ja estynyt.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Anonyymit romantikot* on herttaisen höpsö mutta kaavamainen romanttinen pikkukomedia, joka ei onnistu yllättämään kertaakaan vaan alkaa nopeasti vaikuttaa melko pitkäpiimäiseltä jahkailulta, jota onneksi kestää vain tunti ja 20 minuuttia. Farssimaisen teatraalisuuden pelastavat hänestä vain muutamat musiikkinumerot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valotie, Päivi: Ujoa lempeä suklaatehtaan varjossa *Turun Sanomat*.  11.5.2012. Viitattu 28.4.2019.
**Anonymus Iamblichi** on nimitys, jota käytetään Iamblikhoksen teoksen *Protreptikos* osana säilyneestä sofistisesta kirjoituksesta. Se ei kuitenkaan ole todellisuudessa Iamblikhoksen kirjoittama.

Kyseistä tekstiä, joka muodostaa noin kymmenen sivua Iamblikhoksen teoksesta, pidettiin pitkään tämän kirjoittamana muun teoksen ohella. Vuonna 1889 Friedrich Blass osoitti, että teksti olikin todellisuudessa peräisin jostakin 400- tai 300-luvulta eaa. peräisin olevasta, muutoin tuntemattoman sofistin teoksesta. Teksti on kirjoitettu ehkä jopa 700 vuotta ennen Iamblikhosta. Tekstiä ei kuitenkaan ole onnistuttu liittämään kehenkään tuolloin vaikuttaneeseen sofistiin. Blass itse laittoi teoksen Antifonin nimiin, mutta muut tutkijat eivät ole hyväksyneet tätä näkemystä. Nykyisin kirjoittajaksi on arveltu muun muassa jotakuta Protagoraan seuraajaa tai jopa Protagorasta itseään.

*Anonymus Iamblichi* on eräänlainen käsikirja hyvälle elämälle. Sen mukaan oleellista elämässä menestymiselle on hyveen (*aretē*) saavuttaminen. Tämä vaatii ihmiseltä sekä luontaisia ominaisuuksia että harjoitusta. Hyve toimii yhdessä lain ja oikeuden kanssa ja hyödyttää näin kaikkia takaamalla hyvän hallinnon ja estämällä tyrannian. Näin teos ei hyväksy sitä monien sofistien kannattamaa näkemystä, että luonto ja laki olisivat täysin ristiriidassa toistensa kanssa.

Hermann Alexander Dielsin kokoelmassa *Die Fragmente der Vorsokratiker* *Anonymus Iamblichi* on luettu osaksi vanhemman sofistiikan teoksia (osa II, C 89).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kerferd, G. B.: "The sophists". Teoksessa Taylor, C. C. W.: *From the Beginning to Plato: Routledge History of Philosophy*, s. 265. Routledge History of Philosophy, osa I. Routledge, 2003. ISBN 0415308739. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Cole, Andrew Thomas, Jr.: The Anonymus Iamblichi and His Place in Greek Political Theory.  *Harvard Studies in Classical Philology*, 1961, 65. vsk, s. 127-163. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Horky, Phil: Sophists and Superman *CHS Research Bulletin*.  10.2.2011. Center for Hellenic Studies. Harvard University. Viitattu 29.8.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Diels, Hermann & Kranz, Walther (toim.): *Anonymus Iamblichi* (DK 89 A,1-7) *Die Fragmente der Vorsokratiker*.  2009. ILIESI-Daphnet.
**Tenkodogo** on kaupunkikunta sekä Centre-Estin alueen ja Boulgoun provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 185 kilometriä Ouagadougousta kaakkoon. Kunnassa on 157 900 ja kaupunkialueella 133 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).

Maantiede ja väestö
-------------------

Tenkodogon kunnan pinta-ala on 1 147 ja kaupunkialueen 62,6 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Dialgayen ja Tensobtengan, idässä Bissigan ja Lalgayen, etelässä Bagrén ja Banén ja lännessä Garangon kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Vesistöt kuuluvat Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä- ja pensassavannia.

Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–900 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun. Kuukausien keskilämpötilat vaihtelevat 33 ja 41 asteen välillä.

Kuntaan kuuluu kuusi kaupunginosaa ja 83 kylää. Asukkaista 56,3 % on moseja, 26,9 % bisoja, 3,8 % gurmia ja 2,3 % fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat bisa, moore, fulani ja mooren murre yaana. Muslimeja on 51,3 %, katolisia 36 %, protestantteja 9,6 % ja animisteja 2,7 %.

Historia
--------

Tenkodogoa pidetään legendaarisen Wedraogon vuoden 1100 tienoilla perustaman mosivaltakunnan ensimmäisenä pääkaupunkina. Se oli siirtomaa-aikana hallintopiirin ja myöhemmin departementin keskus. Tenkodogosta tuli kunta vuonna 1973 ja uudelleen vuonna 1995. Boulgoun provinssi on perustettu vuonna 1984.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Tenkodogon kautta kulkevat Ghanan ja Togon rajalle johtavat maantiet RN16 ja RN17. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi, puuvilla, seesami, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, hevoset ja siipikarja. Tenkodogo on keskus- ja eläintoreineen tärkeä rajakaupan välittäjä. Teollisuutta edustaa puuvillayhtiö Socoma.

Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseota, yksityisiä yläkouluja, opettajaopisto ja terveydenhoidon oppilaitos. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, terveyskeskukset ja apteekit. Kulttuurilaitoksia ovat nuorisotalo, naisten talo, kaksi elokuvateatteria sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskukset.

Matkailu ja nähtävyydet
-----------------------

Seudun tärkein nähtävyys on Bagrén tekojärvi. Burkinalaisia houkuttelee Tenkodogoon paikallisen mosipäällikön sadonkorjuujuhla *nabasga*. Kaupungissa on majoituspalveluja, mutta se ei ole varsinainen matkailukohde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Schéma directeur d’aménagement et d’urbanisme de la ville de Tenkodogo *Ministère de l’urbanisme et de l’habitat*. Viitattu 22.8.2021.
2. ↑  Cinquième recensement général de la population et de l’habitation du Burkina Faso: Résultats préliminaires *INSD*.  Arkistoitu 14.8.2021. Viitattu 22.8.2021.
3. ↑  *Petit Futé Burkina Faso*, s. 195–196. Paris: Nouvelles Editions de l’Université, 2018. ISBN 979-1033177739.
**Vello Jürna** (1. joulukuuta 1959 Väike-Maarja – 12. kesäkuuta 2007 Laulasmaa) oli virolainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.

Jürna valmistui Tallinnan Georg Ots -musiikkiopistosta Raimond Alangon luokalta vuonna 1985 ja Viron musiikkiakatemiasta vuonna 1991. Jälkimmäisessä häntä olivat opettaneet Hendrik Krumm ja Ivo Kuusk. Lisäksi Jürna suoritti mestarikursseja Savonlinnan oopperajuhlilla Shen Xiangin johdolla 1990, Accademia Verdianassa Carlo Bergonzin johdolla 1990–1991 ja Milanon konservatoriossa Jenny Anveltin johdolla 1996.

Jürna esiintyi Estonia-teatterin solistina vuosina 1989–1996 ja vapaana solistina vuodesta 1996. Hän oli vierailevana solistina Norjan kansallisoopperassa vuosina 1992–1993, Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa 1992–1996, Stora Teaternissa (Göteborg) 1994–1995 ja Oulun kaupunginteatterissa 1996–1999. Hän esiintyi kamarilaulajana monissa maissa, kuten Virossa, Italiassa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.

Jürna sai ensipalkinnon Viron laulajien kilpailussa vuonna 1989, yleisöpalkinnon Italian Viotti–Valsesia-kilpailussa 1992 ja Viron tasavallan kulttuuripalkinnon 1992. Väike-Maarjan musiikkifestivaali omistettiin Jürnan muistolle, ja hänen mukaansa on nimetty Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa laulajille järjestettävä kilpailu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jürna, Vello Eesti Entsüklopeedia


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Kensington Expert Mouse 5 -trackball.
Trackball kannettavassa tietokoneessa.
**Trackball** eli "pallohiiri" (*ohjainpallo*) on tietokoneen osoitinlaite, joka on hiiren edeltäjä. Trackballin kehittivät Ferrantin insinöörit DATAR-tutkaseurantajärjestelmään, jonka kehitystyö alkoi vuonna 1949. Itse trackballin kehitys ajoittuu vuoteen 1952. Trackballin keksivät Tom Cranston ja Fred Longstaff ja laakeroinnin kehitti Kenyon Taylor.

Trackball on liikkumisrajoitteisille hyvä vaihtoehto, koska ohjainpintoja on helppo käsitellä ja nappeja voi käyttää vaikuttamatta osoittimen sijaintiin.

Trackball on ollut integroituna joissakin kannettavissa tietokoneissa, kuten PowerBook 100:ssa. Trackballia on käytetty peliohjaimena eräissä kolikkopeleissä kuten *Centipede*, *Quantum* ja *Marble Madness*.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  DATAR *history-computer.com*. Viitattu 24.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2  John Vardalas: From DATAR To The FP-6000 Computer: Technological Change In A Canadian Industrial Context  1994. IEEE.  Arkistoitu. Viitattu 24.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Alternative Pointing Systems for Mobility Impaired People  22.6.2007.  Arkistoitu. Viitattu 9.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trackball** Wikimedia Commonsissa
Kuningaskalastaja, Erik Humblan tutkimuskohde
**Erik Humbla** (k. 3. toukokuuta 1710 Kjula, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja lintutieteilijä.

Erik Humbla oli syntyisin Ruotsin Smålandista,*selvennä* Närkestä. Isä Petter Humbla toimi kappalaisena Svennevadissa. Äidin nimi ei ole tiedossa, mutta hänen isänsä oli Svennevadin kirkkoherra Jonas Blybergius. Erik kävi Strängnäsin lukion ja tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan lukukaudella 1678–1679. Hänen *pro exercitio* väitöksensä käsitteli jäälintua eli kuningaskalastajaa. Väitöksen ohjaajana toimi Anders Wanochius helmikuussa 1682 (*Disputatio Physica de Halcyone*). Väitös oli akatemian ensimmäinen lintua tarkasteleva väitöskirja. Humblan *pro gradu* käsitteli kruunun alamaisia ja heiltä odotettavia vaatimuksia. Se tarkastettiin kolme vuotta myöhemmin 1685, ohjaajana toimi Daniel Achrelius. Humbla suoritti maisterin tutkinnon, jonka jälkeen hän palasi Ruotsiin, jossa hänet vihittiin papiksi Strängnäsin hiippakunnassa 1686. Humbla nimitettiin Dunkerin kirkkoherran apulaiseksi.

Vuonna 1688 Humbla ryhtyi opettajaksi. Hänestä tuli Strängnäsin lukion kaunopuheisuuden ja runousopin lehtori. 1693 hänet valittiin lukion toiseksi teologian lehtoriksi. Samaan aikaan hän oli palkkapitäjänsä Aspön kirkkoherra. 1694 hänet nimitettiin Kjulan kirkkoherraksi, missä virassa hän sitten toimi kuolemaansa asti.

Erik Humbla oli kahdesti avioliitossa. Ensimmäinen puoliso oli Erik Hambreliuksen tytär. Toinen vaimo oli Maria Gudmundsdotter Lithovius, jonka isä oli Eskilstunan kirkkoherra Gudmund Lithovius.

Lähteet
-------

* Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä. ISBN 978-952-5710-04-5

### Viitteet

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Erik Humbla. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Väitöskirjan käännös (Arkistoitu – Internet Archive) (osa)
Vello Salo vuonna 2012.
**Vello Salo** (vuoteen 1945 asti *Endel Vaher*, 5. marraskuuta 1925 Võisiku vald – 21. huhtikuuta 2019 Tallinna) oli virolainen katolinen pappi, joka teki kansainvälisen uran eksegetiikan tutkijana.

Opettajaperheen poika Endel Vaher lähti Suomen jatkosotaan vapaaehtoisena virolaisten Suomen-poikien riveissä. Viroon palattuaan hän joutui saksalaisten sotavangiksi ja Sleesian rintamalle. Toisen maailmansodan sekavissa loppuvaiheissa 1945 Vaher päätyi Italiaan. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa, tähtitiedettä ja teologiaa Rooman Pontificia Università Gregorianassa sekä Sveitsissä Fribourgin katolisessa yliopistossa ja Alankomaissa. Hän sai 21-vuotiaana paikan Vatikaanin radiosta, jossa hänen ansiostaan aloitettiin vironkieliset lähetykset vuonna 1948.

Vello Salo toimi pappina ja eksegetiikan professorina neljä vuotta Irakin Mosulissa, 18 vuotta Toronton yliopistossa Kanadassa ja vuodesta 1993 Viron Tartossa. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtoriksi vuonna 2017.

Omaelämäkerta
-------------

* *"Täällä Vatikaanin radio!" Suomen-pojan, teologin, kustantajan ja historioitsijan elämäntarina.* Alkuteos *"Siin Vatikani Raadio!"*, suom. ja toim. Jari P. Havia ja Hannu Oittinen. Tallinna-kustannus, 2017. ISBN 978-952-5293-60-9.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuusvuori, Arja: Vel­lo Salo jää Vi­ron his­to­ri­aan ar­vos­tet­tu­na tut­ki­ja­na ja pap­pi­na  26.4.2019. Yliopisto 6/2017. Viitattu 9.7.2019.
2. ↑  Anton, Emil: Virosta Vatikaaniin: Vello Salon ihmeellinen elämä *Katolista hapatusta -blogi*.  2018. Viitattu 9.7.2019.
3. 1 2  Kallio, Aulis: Monsignore Vello Salon tie *Fides*.  16.1.2015. Helsingin katolinen hiippakunta. Viitattu 9.7.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ung Vänster** (suom. Nuori Vasemmisto) on ruotsalainen vasemmistolainen poliittinen nuorisojärjestö. Se on itsenäinen, mutta tekee yhteistyötä Vasemmistopuolueen kanssa.

Historia
--------

SDUF:n ensimmäinen liittokokous vuonna 1905.
Ung Vänsterin juuret ovat vuonna 1903 perustetussa sosiaalidemokraattisessa nuorisojärjestössä SDUF:ssa, joka otti vuonna 1917 vallankumouksellisen kommunistisen kannan, jolloin siitä irtautui reformistinen SSU. SDUF muutti vuonna 1921 nimensä SKU:ksi (*Sveriges kommunistiska ungdomsförbund*). Vuonna 1958 SKU yhdistyi kommunistisen puolueen nuorisojärjestöön DU:hun (*Demokratisk ungdom*). DU puolestaan vaihtoi nimensä VUF:iksi (*Vänsterns ungdomsförbund*) vuonna 1967. Seuraavina vuosina ideologiset erimielisyydet johtivat hajaannukseen, kunnes vuonna 1973 perustettiin KU (*Kommunistisk ungdom*). Se vaihtoi vuonna 1990 nimensä nykyiseksi Ung Vänsteriksi.

Politiikka
----------

Ung Vänsterin ja Vasemmistopuolueen järjestämä mielenosoitus vappuna 2012 Helsingborgissa.
Ung Vänster kuvailee olevansa vallankumouksellinen, marxilaisten ja feminististen teorioiden pohjalta toimiva sosialistinen liike. Se näkee kapitalismin ja patriarkaatin toisiaan tukevina sortavina rakenteina, jotka se haluaa purkaa.

Alkuvuodesta 2021 Ung Vänster aiheutti kohua, kun sen liittokokouksessa hyväksytyssä periaateohjelmassa mainittiin järjestön tavoittelevan kommunistista yhteiskuntaa. Puheenjohtaja Ava Rudberg selitti, että se on sana, joka jäsenistön mukaan selkeimmin kuvaa järjestön ideologiaa, ja ettei sillä tarkoiteta samaa kuin kylmän sodan aikaisella kommunismilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ung Vänsters principprogram *ungvanster.se*. Viitattu 10.11.2021. (ruotsiksi)
2. ↑  Ung Vänster *Nationalencyklopedin*. Viitattu 10.11.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Harris, Georgina & Mattson, Pontus: Ung Vänster: Vårt mål är ett kommunistiskt samhälle *SVT Nyheter*.  19.2.2021. Viitattu 10.11.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaiset poliittiset nuorisojärjestöt |
| --- |
|  |
| Valtiopäiväpuolueiden nuorisojärjestöt | 
* Moderata Ungdomsförbundet
* Kristdemokratiska ungdomsförbundet
* Centerpartiets ungdomsförbund
* Liberala ungdomsförbundet
* Grön Ungdom
* Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund
* Ung Vänster
* Ungsvenskarna

 |
|  |
| Muut nuorisojärjestöt | 
* Ung Pirat
* Sverigedemokratisk Ungdom

 |

 |
Erik Johan Wennerqvist.
**Erik Johan Wennerqvist** (14. joulukuuta 1800 Turku – 28. syyskuuta 1872 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut muurari- ja rakennusmestari, joka suunnitteli myös rakennuksia itse. Tampereen kaupungin historiankirjoittaja Väinö Voionmaa ja rakennusmestari Heikki Tiitola luonnehtivat myöhemmin Wennerqvistiä "Tampereen rakennusmestarien ja rakennusurakoitsijain suojeluspyhimykseksi". 

Wennerqvist suoritti mestarinäytteensä Turussa vuonna 1828. Hän toimi turkulaisen muurarimestari Stephan Träskelinin apulaisena, ja hän saapui Tampereelle sen jälkeen kun Träskelin oli saanut Finlaysonin uuden kuusikerroksisen tehdasrakennuksen "Kuusvooninkisen" muurausurakan. Kuusvooninkinen rakennettiin vuosina 1836–1837 Wennerqvistin toimiessa töiden johtajana. Rakennuksen muuraukseen käytettiin noin 400 000–500 000 tiiltä, ja myös rakennuksessa käytettyjen Fiskarsin valamien 90 valurautapylvään ja tehtaan voimanlähteenä toimineen valurautaisen vesirattaan osien paikallesaanti vaati suuren työn.

Töiden valmistuttua Wennerqvist jäi asumaan Tampereelle, ja hän sai kaupungin maistraatilta vuonna 1838 oikeuden rakennustoiminnan harjoittamiseen. Wennerqvist suunnitteli ja rakensi vuosina 1838–1870 Finlaysonille toistakymmentä rakennusta. Hän suunnitteli myös vuonna 1867 Puuvillatehtaankatu 3:een valmistuneen Tampereen ensimmäisen posti- ja lennätintalon. Finlaysonin ohella Wennerqvist suunnitteli ja urakoi rakennuksia yksityisille talonomistajille. Vuonna 1848 hän perusti fajanssitehtaan, jossa valmistettiin uunikaakeleita. Tämä tehdas ei kuitenkaan toiminut pitkään. Wennerqvist johti myös Frenckellin paperitehtaan rakennustöitä 1840-luvulla. Hän oli pitkään ainoa rakennuspiirustuksia laatinut henkilö Tampereella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Matias Manner : Teollisuuskouluista teollisuusneuvoksiksi – Rakennusmestarikunta Tampereella 1885–1960, Historian pro gradu–tutkielma, Tampereen yliopisto 2010, Wennerqvististä ss. 35–38
2. ↑  Geni.com : Erik Johan Wennerqvist
**Erik Holmgren** (s. 17. joulukuuta 1964 Porvoo) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Holmgren edusti juniorivuotensa Porvoon Akillesta. 17-vuotiaana hän siirtyi helsinkiläiseen Pallokerho-35:een, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen Helsingin Jalkapalloklubiin. Puolustajana pelanneesta Holmgrenista tuli HJK:n alakerran lukko hänen pelatessaan seurassa 1983–1988. Hän nousi maajoukkueeseen ja voitti kolme mestaruutta 1985, 1987 ja 1988. Kolmannen mestaruuden jälkeen Holmgren päätti siirtyä ruotsalaiseen GAIS:iin, jota hän edusti viiden vuoden ajan sekä Allsvenskanissa että 1. divisioonassa.

Hän palasi takaisin Suomeen 1994, jolloin hän liittyi Finnairin Palloilijoiden riveihin. Kahden kauden jälkeen Holmgren ilmoitti jo lopettavansa, mutta siirtyikin Kakkosessa pelaavaan PK-35:een. Hän oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan 1998 ja voittamassa FC Jokereiksi muuttuneessa seurassa Suomen Cupia 1999. Holmgren pelasi urallaan 189 pääsarjaottelua Suomessa.

Maajoukkueura
-------------

Holmgren edusti Suomea maajoukkueessa vuosina 1986–1995 yhteensä 60 kertaa. Jalkapallon ystävät muistavat erityisesti hänen Hollannin tähtisikermää vastaan tekemästään maalista maaottelussa 1991.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1985, 1987, 1988
	+ SM-pronssi 1986, 1998
* Suomen Cup 1999

Lähteet
-------

* Kanerva, Juha ym.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 398. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.
**Uneton Seattlessa** (*Sleepless in Seattle*) on Nora Ephronin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1993. Se on lämminhenkinen romanttinen komedia, jonka pääosia näyttelevät Tom Hanks ja Meg Ryan. Elokuva menestyi ilmestymisvuonnaan teattereissa hyvin, ja se oli Oscar-ehdokkaana parhaasta originaalimusiikista ja parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuva noudattaa tietoisesti vanhojen nostalgisten Hollywood-elokuvien kaavaa, jossa rakkauden tiellä on monia esteitä, mutta jossa koittaa lopulta onnellinen loppu. Tärkeässä osassa elokuvassa ovatkin Hollywoodin kulta-ajan vanhat musiikki- ja elokuvaklassikot, varsinkin *Unohtumaton rakkaus* -elokuva vuodelta 1957, johon elokuvassa usein viitataan.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sam Baldwin (Hanks) on hiljattain leskeksi jäänyt arkkitehti ja poikansa Jonahin (Malinger) yksinhuoltajaisä. Hän muuttaa Chicagosta Seattleen saadakseen helpotusta suruunsa, mutta saa huomata, että vaimon kuoleman jälkeen elämää ei ole helppo jatkaa eteenpäin. Jonah seuraa vierestä isänsä yksinäisyyttä, kunnes soittaa jouluaattona radion psykologiohjelmaan ja kertoo suorassa lähetyksessä sen juontajalle, että hänen isänsä tarvitsee uuden vaimon. Tuhannet amerikkalaisnaiset kuulevat ohjelman ja kiinnostuvat sympaattiselta kuulostavasta leskimiehestä, unettomasta Seattlessa. Näiden naisten joukossa on Annie Reed (Ryan), joka on tahollaan kihloissa mutta ihastuu silti Samiin. Toimittajatyönsä kautta hän ottaa selville miehen taustoista ja lähettää tälle satojen muiden naisten tavoin kirjeen. Jonah innostuu Anniesta, mutta Sam-isää on vaikeampi taivutella tapaamaan tätä. Monien mutkien ja Jonahin myötävaikutuksen jälkeen pari kuitenkin kohtaa toisensa pilvenpiirtäjän huipulla ja rakastuu.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hanks  | … |  Sam Baldwin
  |
|  Meg Ryan  | … |  Annie Reed
  |
|  Ross Malinger  | … |  Jonah Baldwin
  |
|  Bill Pullman  | … |  Walter
  |
|  Rosie O'Donnell  | … |  Becky
  |
|  Gaby Hoffmann  | … |  Jessica
  |
|  Victor Garber  | … |  Greg
  |
|  Rita Wilson  | … |  Suzy
  |
|  Barbara Garrick  | … |  Victoria
  |
|  Carey Lowell  | … |  Maggie Abbott Baldwin
  |
|  David Hyde Pierce  | … |  Dennis Reed
  |
|  Dana Ivey  | … |  Claire Bennett
  |
|  Rob Reiner  | … |  Jay
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa hyvin kirjoitetuksi ja miellyttävästi roolitetuksi, mutta ylisentimentaaliseksi ja vanhahtavaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen". *VideoHound’s Golden Movie Retriever* antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä muun muassa Sven Nykvistin kuvauksen ansiosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Sleepless in Seattle[vanhentunut linkki], *VideoHound’s Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 11.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).

Aiheesta muualla
----------------

* *Uneton Seattlessa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Uuden vuoden yö** (joissakin lähteissä *Uudenvuoden yö*) on Yleisradion vuonna 1966 tuottama televisiosovitus Eeva-Liisa Mannerin näytelmästä, joka oli saanut kantaesityksensä vuotta aiemmin Tampereen Työväen Teatterissa. Samoin tamperelaisvoimin toteutettu televisioversio ensiesitettiin Yle TV2 -verkossa uudenvuodenaattona 1966. Sen ovat ohjanneet Eugen Terttula ja Jarmo Nieminen.

Kirjailija Mannerin omien sanojen mukaan *Uuden vuoden yö* on "pessimistinen ja epäystävällinen näytelmä ihmisistä, jotka elämä on pettänyt, tai jotka ovat itse pettäneet itsensä ja päätyvät lopulta hämmennykseen ja epätoivoon".

Näytelmän loppuratkaisua muutettiin myöhemmin, mutta televisioversiossa se on sama kuin kantaesityksessä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ossi Kostia  | … |  Egen Åsikt, pappi
  |
|  Veikko Sinisalo  | … |  Aatos, biokemisti
  |
|  Nisse Rainne  | … |  Pekka, heikkovirtainsinööri
  |
|  Liisi Tandefelt  | … |  Liisa, Pekan vaimo
  |
|  Sylvi Salonen  | … |  Monika, näyttelijätär
  |
|  Lauri Komulainen  | … |  Kauhanen, kirjailija
  |

Vastaanotto
-----------

Tampereen Työväen Teatterissa tapahtunutta kantaesitystä oli luonnehdittu suureksi teatteritapaukseksi ja ensimmäiseksi yritykseksi kuvata suomalaista sivistyneistöä. Katso-lehden ennakkoesittelyssä tv-version ensiesityksen sijoittamista nimensä ja tapahtuma-aikansa mukaisesti uudenvuodenaaton myöhäisiltaan pidettiin erinomaisena ratkaisuna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Uudenvuoden yön tylyt leikit, Eeva-Liisa Mannerin rohkea ja kaihtamaton näytelmä*, Katso 52/1966. Viitattu 27.4.2014.
Pyörällä ajaminen on esimerkki skriptistä
**Toiminnan käsikirjoitus** eli **skripti** tarkoittaa kognitiivisessa psykologiassa oppimisen kautta luomaamme sisäistä mallia eli skeemaa siitä, miten jossakin tilanteessa toimitaan ja missä järjestyksessä asiat tehdään. Skripti on tallentunut syvämuistiimme ja me tavallisesti odotamme, että asiat tapahtuvat sen mukaisesti. Tavallisia toiminnan käsikirjoituksia ovat esimerkiksi aamupalan tekeminen, pyörällä ajo, kaupassa käynti tai käsityksemme miten juhlassa käyttäydytään.

Skriptit ovat kiteytyneitä muistirakenteita, jotka nopeuttavat toimintaamme, meidän ei tarvitse juurikaan ajatella esimerkiksi pyörällä ajoa, kun olemme sen kerran oppinneet. Skriptit myös tavallisesti säilyvät läpi elämän. Jos joutuu uuteen tilanteeseen, jossa asetelmat ja toimintatavat ovat totutusta poikkeavia, joudumme helposti hämillemme ja toimintamme hidastuu, kun vanha skripti ei pääse aktivoitumaan tai sitten toimimme totutun skriptin mukaisesti, mikä ei aina ole paras mahdollinen toimintamalli. Näin voi käydä esimerkiksi joutuessamme uuteen kulttuuriin, jossa käytöstavat ovat täysin erilaiset tai esimerkiksi uudessa ympäristössä, kuten uudenaikaisella lentokentällä vieraillessamme, jossa kaikki poikkeaakin totutusta.  

Tuomas Kyrön kirja Mielensäpahoittaja kuvaa humoristisesti sitä, miten tottunut ihminen voi olla vanhoihin toimintatapoihin. Kirjan päähenkilö on esimerkiksi aina tottunut keittämään pannukahvia ja uuden Moccamaster -keittimen käyttö on ylitsepääsemättömän vaikeaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sari Lindblom-Ylänne: *PS - Lukion psykologia 1*. Otava, 2011.
2. ↑  Script *Psychlopedia*.  [vanhentunut linkki]
3. ↑  Tuomas Kyrö: *Mielensäpahoittaja*. WSOY, 2010.