recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Horošilov vuonna 2009.
**Aleksandr Viktorovitš Horošilov** (ven. Александр Викторович Хорошилов, s. 16. helmikuuta 1984 Jelizovo, Kamtšatkan alue, Neuvostoliitto) on venäläinen alppihiihtäjä. Hän on pituudeltaan 182 cm.

Horošilov sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 superyhdistetyssä kymmenenneksi ja pujottelussa 12:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa neljästoista, Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 kahdeksas, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 viides, Åren MM-kilpailuissa 2019 viidestoista ja Pekingin olympialaisissa 2022 kymmenes.

Horošilov saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan kahdeksas Kitzbühelin yhdistetyn kilpailussa tammikuussa 2006. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäisen voittonsa hän otti Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Meribelin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 hän oli Santa Caterinan, Adelbodenin ja Schladmingin pujotteluissa kolmas. Pujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren, Kitzbühelin ja Schladmingin pujotteluissa. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Wengenin pujottelussa.

Euroopan cupin pujottelukilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut useita Venäjän-mestaruuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksandr Khoroshilov *sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 23.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Aleksandr Horošilov Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
NäyteJoy To The WorldInstrumentaalinen versio.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Joy to the World** on joululauluna tunnettu englantilainen virsi.

Laulun sanat on kirjoittanut tunnettu englantilainen virsiensanoittaja Isaac Watts. Ne sisältyvät hänen vuonna 1719 julkaisemaansa Raamatun Psalmien kirjan innoittamaan teokseen *The Psalms of David, Imitated in the Language of the New Testament*, jossa ne esiintyvät psalmin 98 toisen osan kohdalla. Laulun sävel perustuu nuotteihin, jotka yhdysvaltalainen Lowell Mason julkaisi vuonna 1839 kokoelmassa *The Modern Psalmist*. Masonin teoksessa sävelen mainitaan olevan peräisin Georg Friedrich Händeliltä, ja sen alkulähteeksi on yleisesti oletettu Händelin *Messias-oratorio*. Musiikintutkijat ovat kuitenkin sittemmin tulleet siihen tulokseen, että sävel ei luultavasti ole peräisin Händelin teoksista, ja Mason lienee säveltänyt sen itse lainaten vain ensimmäiset tahdit *Messias-oratorion* eräästä kohdasta.

Vuoteen 1979 ulottuvan tietokannan mukaan "Joy to the World" oli Pohjois-Amerikassa kaikkein useimmin julkaistu virsi, sillä se sisältyi lähes 1 400:aan virsikirjaan.

Anna-Mari Kaskinen on suomentanut laulun nimellä "Riemuitse maa".

Lähteet
-------

1. ↑  Joy to the World! (englanniksi) The Hymns and Carols of Christmas. Viitattu 21.11.2015.
2. ↑  Joy to the world! (englanniksi) Hymnary.org. Viitattu 21.11.2015.
3. ↑  Riemuitse maa Fono.fi-äänitetietokanta. Viitattu 21.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joy to the World** Wikimedia Commonsissa
**Bolšoi Jugan** (ven. Большо́й Юга́н) on Obin keskijuoksun rinnakkaisuoman Staraja Obin eteläinen sivujoki Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Tjumenin alueella Venäjällä. Joen pituus on 1063 kilometriä, josta alin 457 kilometriä on navigoitavaa osuutta. Valuma-alueen laajuus 34 700 neliökilometriä.

Vene Bolšoi Juganilla
Joen keskivirtaama oli keskijuoksun Taurovon mittauspisteessä keskimäärin 81,7 m3/s ja alajuoksun Ugutissa 143,1 m3/s. Alimmillaan virtaus on kevättalvella. Kevättulvat esiintyy yleensä touko-kesäkuussa, jolloin keskimääräinen kuukausivirtaama saattaa kohota keskijuoksulla tasolle 300–500 m3/s(Taurovo) ja alajuoksulla 300–900 m3/s (Ugut).

Ugutin taajama joen alajuoksulla
Joen valuma-alueella on joitain öljykenttiä tuotantotaajamineen (esimerkiksi Ugut). Myös öljy- ja maakaasuputket, tiet ja muut maastoa muuttaneet rakenteet ovat vakavasti vaikuttaneet alueen alkuperäisväestön (hantit) elämään ja muuttaneet vuosikymmeniksi alueen luonnonoloja erityisesti joen alajuoksulla.

Bolšoi Juganin sivu-uoman varrella sijaitsee Juganskin luonnonpuisto, joka on toinen Hanti-Mansian luonnonpuiston tasoisista tiukemmin suojelluista luonnonsuojelualueista.

Joen valuma-alueen raja toimii piirikunnan koillisrajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bolšoi Jugan (Verkkotietosanakirjan artikkeli Bolšoi Jugan -joesta) *Entsikolpeditšeski slovar*.  2009. Viitattu 27.6.2012. (venäjäksi)
2. 1 2  National Atlas Rossii v tšetyreh tomah. Tom 1. Obštšaja harakteristika territorii. DVD, OOO MediaHauz, Moskva, 2006.
3. ↑  Ob (R-ArcticNETin hydrologiset mittauspisteiden valikko, Obin vesistö) R-ArcticNET, r-arcticnet.sr.unh.edu. Viitattu 27.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Andrew Wiget: Black snow and the eastern khanty  1997. New Mexico State University.  Arkistoitu 1.6.2010. Viitattu 27.6.2012. (englanniksi)
5. ↑  Juganski Zapovednik (Juganskin luonnonpuistosta) Venäjän suojelualueiden sivusto, oopt.info. Viitattu 27.6.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bolšoi Jugan -joesta Venäjän vesistötietokannassa (venäjäksi)
*Tämä artikkeli kertoo järvestä Pihkovan piirissä. Nimen muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla Dolgoje.*

**Bolšoje Dolgoje** tai **Dolgoje** (ven. Долгое) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pihkovan piirissä. Järven nimi tarkoittaa *pitkää*, joten sen nimi voidaan suomentaa *Pitkäjärvi*.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 420 metriä leveä ja sen pinta-ala on 28 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja syvimmillään se on 3,7 metriä syvä. Järvessä ei ole saaria. Sen lähiympäristö on ilmakuvien perusteella hiekkakangasmetsää. Jotkin sen rannoista, kuten esimerkiksi sen luusua, ovat soistuneita. Järvelle johtaa useita teitä eri suunnista ja järven pohjoispuolella kulkee tie Spasovštšinan (ven. Спасовщина) suunnalta. Järven rannalla saattaa olla rantamökkejä, mutta ilmakuvien mukaan punakattoisia taloja sijaitsee hieman kauempana länsirannasta metsässä. Lähin karttaan merkitty kylä Znamenka (ven. Знаменка) sijaitsee koillisessa 3,5 kilometrin päässä.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, ruutana, suutari, kiiski, allikkosalakka, törö, mutakala ja säyne. Järvessä on mutapohja, mutta hiekkaiset rannat ovat ohuen mudan peitossa. Vaikka rannat ovat jyrkät, on järven pohja tasainen. Järvessä esiintyy joskus kalakuolemia.

Vesistösuhteita
---------------

Bolšoje Dolgoje sijaitsee Lotškinan valuma-alueella, joka on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkaa sen laskujoki Narvanjoki, joka jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Järven valuma-alueen koko on 0,62 neliökilometriä , josta itse järvi muodostaa vajaa puolet. Järveen ei tule karttojen mukaan ojia eikä myöskään sen lähettyviltä sijaitsevalta Žukovskojen (ven. Жуковское) järveltäkään. Järven laskuoja on Kolpakova (ven. Колпаковка), joka alkaa järven länsipäästä ja virtaa ensin pienen lammen läpi ja yhtyy yli 6 kilometrin jälkeen Lotškinaan.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 8.6.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 8.6.2020 (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  Pihkovan alueen kartta: sivu 9 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 8.6.2020 (venäjäksi)
4. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
**Kaarlo Ilmari Kalpa** (21. heinäkuuta 1893 Ruhnu Viro – 20. helmikuuta 1963 Nokia) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, joka toimi Pitkäniemen sairaalan ylilääkärinä.

Kalpan vanhemmat olivat sisällissodan alkuvaiheessa surmattu kirkkoherra Kaarlo Julius Kalpa ja Olga Johanna Emilia Lindgren. Hänen puolisonsa vuodesta 1924 oli sairaanhoitaja Aino Elisabeth Paunu. Kalpa tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1912 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1924. Hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyyden Kalpa sai 1932. Hän toimi jo ennen sotia lääkärinä Pitkäniemen sairaalassa, jonka ylilääkäriksi hänet nimitettiin 1955. Sotien jälkeen Kalpa työskenteli lyhyen aikaa Sotavammasairaalassa ja sitten Mannerheimin Lastensuojeluliiton ja Tampereen kaupungin kasvatusneuvolan palveluksessa. Hänellä oli laaja joukko kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustoimia omalla alallaan, mutta hän oli myös muun muassa Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsen 1930-luvulla sekä Nokian kauppalanvaltuuston jäsen vuodesta 1937 ja puheenjohtaja 1940-luvun alkuvuosina, samoin kuin kauppalanhallituksen jäsen. Lääkintöneuvoksen arvonimi Kalpalle myönnettiin vuonna 1950.

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkintöneuvos Ilmari Kalpa kuollut. *Helsingin Sanomat*, 21.2.1963, s. 11.
2. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 237-238. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomikoski, Viljo 1963. *Lääkintöneuvos Kaarlo Ilmari Kalpa: In memoriam*. Suomen Lääkärilehti, 18 (1963), ss. 556-559.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Uruk** (sumeriksi *𒀕𒆠*, *Unugki*) oli muinainen sumerilainen suurkaupunki ja kaupunkivaltio eteläisessä Mesopotamiassa nykyisen Al-Muthannan maakunnan alueella Irakissa. Urukia pidetään maailman ensimmäisenä todellisena kaupunkina.

Historia
--------

Urukin paikalla on arkeologisten kaivausten perusteella ollut asutusta mahdollisesti jo esihistoriallisella Ubaid-kaudella ennen vuotta 5000 eaa. Uruk perustettiin noin vuonna 4500 eaa. Uruk oli niin sanotulla Uruk-kaudella 4100–2900 eaa. Mesopotamian kasvavista kaupungeista suurin ja vaikutusvaltaisin, sen kaupan ja hallinnon keskus. Siitä ei kuitenkaan tiedetä paljoakaan, millä tavoin ja kuinka voimakkaasti kaupunki ympäröivää laajaa aluetta hallitsi.

Urukissa otettiin ensimmäisenä käyttöön moni korkeakulttuurin piirre, kuten kirjoitus, ja sinne rakennettiin myös ensimmäiset suuret porraspyramidit zikkuratit.

Varhaisella dynastisella kaudella 2900–2334 eaa. Urukin asema oli jo heikentynyt, vaikka se olikin yhä pääkaupunki, jossa useimmat tärkeimmistä dynastioista pitivät valtaistuintaan. Vuonna 2334 eaa. Akkad valloitti Sumerin, mutta kuningas Sargon säilytti kaupungin aseman merkittävänä. Kaupungin merkitys säilyi myös Ur-III-kaudella 2047–1750 eaa. ja koki jopa renessanssin muun Sumerin ohella. Urukin taantuminen alkoi vuonna 1750 eaa. kun elamilaiset valloittivat Sumerin. Kaupunki oli kuitenkin vielä voimissaan parthialaisella ajalla ensimmäisellä vuosisadalla eaa.

Urukia asutettiin yhtäjakoisesti noin vuoteen 300 jaa. jolloin se alkoi tyhjentyä asukkaista. Pyhiä kortteleita pidettiin kunnossa vielä 600-luvulle saakka kauan sen jälkeen kun monet muut Mesopotamian kaupungit oli jo hylätty. Uruk hylättiin kokonaan noin vuonna 630 arabivalloituksissa.

Kaupunki
--------

Eannan alue Uruk IV -kaudella
Urukin kaupunginmuurit olivat ympärysmitaltaan 10 kilometriä. Legendan mukaan ne rakensi Gilgameš.

Uruk jakaantui kahteen kaupunginosaan, Inanna-jumalattaren mukaan nimettyyn Eannaan sekä Inannan isoisän Anun mukaan nimettyyn osaan. Eanna oli tuntemattomasta syystä erotettu vanhemmasta kaupungista muurilla. Kaupungissa oli useita suuria temppeleitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Joshua J. Mark: Uruk *World History Encyclopedia*.  28.4.2011. Viitattu 16.9.2021.
2. 1 2 3 4  Erech *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 16.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uruk** Wikimedia Commonsissa
**Josef Ginsburg**, myös **Joseph Ginzburg** ja yleisimmin tunnetulta salanimeltään **Joseph G. Burg** (1908 – 1990) oli ukrainalaisperäinen saksalainen romanianjuutalainen kirjailija, toimittaja ja holokaustirevisionisti. 

Burg on yksi historian tunnetuimmista juutalaisista holokaustin kieltäjistä. Burgin mukaan Yhdysvaltojen juutalaissionistit olivat toisen maailmansodan takana rahoittamalla kumpaakin osapuolta tarkoituksenaan saada perustettua Israel Palestiinaan, joka oli Burgin mukaan mahdollista vain ison sodan kautta. Hän kirjoitti useita kirjoja ja kirjoituksia holokaustirevisionismista, jotka joutuivat useimmiten aiheensa takia sensuurin käsiin. Burg tuli viimeistään tunnetuksi vuonna 1988, kun hän todisti Toronton järjestyksessään toisessa Ernst Zündel -oikeudenkäynnissä puolustusasianajaja Douglas Christien kahdentenatoista todistajana Zündelin hyväksi.

Lähteet
-------

* , Institute for Historical Review - IHR.org

### Viitteet

1. ↑  Kulaszka, Barbara: *Did Six Million Really Die? Report of the Evidence in the Canadian False News Trial of Ernst Zundel - 1988*. Toronto: Samisdat Publishers, Ltd. 01.09.1992. ISBN 978-189-60-0600-0, ISBN 189-60-0600-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Suunnattu jana** on geometriassa janan laajennus, jossa sen pituuteen liitetty mitta voi olla myös negatiivinen. Jos merkitsemme janaa sen päätepisteiden avulla AB, tarkoittaa se samaa janaa kuin merkintä {\displaystyle BA}. Suunnatut janat \overline {AB} ja {\displaystyle {\overline {BA}}} ovat toistensa vastajanoja siinä mielessä, että näiden pituudet ovat toistensa vastalukuja. Silloin voidaan merkitä {\displaystyle |{\overline {AB}}|=-|{\overline {BA}}|}, tai yksinkertaisemmin ilman itseisarvoja, {\displaystyle {\overline {AB}}=-{\overline {BA}}}.

Myös vektoreilla on ominaisuudet pituus ja suunta. Vektorin käsitettä sovelletaan on kuitenkin laajemmin esimerkiksi fysiikassa lukuisten suuntaa ja määrää ilmaisevien suureiden käittelyssä kuten nopeus, kiihtyvyys ja voima. Nimitystä *suunnattu jana* käytetään geometriassa, jolloin ero suuntaamattomaan janaan on pienempi. Käytännössä käsitteet ovat matemaattisesti identtiset.

Seuraukset
----------

Koska suunnatuilla janat saavat myös negatiivisia arvoja, saattaa janojen yhteenlaskussa tulla tulokseksi nolla tai jopa negatiivinen tulos. Esimerkiksi jos kolme peräkkäistä pistettä {\displaystyle A,B} ja C ovat kollineaarisia, saadaan

{\displaystyle {\overline {AB}}+{\overline {BC}}+{\overline {CA}}=0.}
Jana {\displaystyle {\overline {CA}}} on yhtäpitkä kuin kaksi muuta yhteensä, mutta sen suunta on vastakkainen.

Katso myös
----------

* Cevan lause ja Menelaoksen lause hyödyntävät suunnattuja janoja.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Harju, Tero: Geometrian lyhyt kurssi (pdf) (luentomoniste, s.6) *users.utu.fi*.  2012. Turun yliopisto. Viitattu 22.8.2013.
2. ↑  Ruohonen, Keijo: Vektorikentät (Arkistoitu – Internet Archive), s.4, kalvosarja, 2010, TUT
3. ↑  Lindgren, Pekka: Hyperbolinen geometria, pro gradu, s.24, 2011
4. ↑  Lehtinen, Matti: Nimekästä geometriaa (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Magicienne-luokan fregatista. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Magicienne** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1849 vesillelaskettu 16-tykkinen Magicienne-luokan 2. luokan siipiratasfregatti, joka osallistui Oolannin sotaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Magicienne-luokka (fregatti)*
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 ensimmäisen luokan sluuppina. Tilaus muutettiin 5. elokuuta 64,01 metrin alukseksi, jonka köli laskettiin syyskuussa 1847. Se laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1849 ja valmistui 20. helmikuuta 1853.

Palvelus
--------

Aluksen päälliköksi määrättiin 25. marraskuuta 1852 Thomas Fisher, jonka johdolla alus siirtyi 1854 Itämerelle. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. tammikuuta 1855 Nicholas Vansittart, jonka alaisuudessa palattiin Itämerelle Oolannin sotaan. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin 26. toukokuuta 1956 Plymouthin telakalle.

Alus palautettiin 29. toukokuuta palvelukseen päällikkönään Vansittart. Se siirtyi Välimerelle ja edelleen Itä-Intiaan ja Kiinaan. Aluksen päälliköksi määrättiin 28. syyskuuta 1859 John Edmund Commerell palveluksen jatkuessa Itä-Intiassa ja Kiinassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta ja siirrettiin telakalle Plymouthiin.

Alus palasi palvelukseen 13. maaliskuuta 1862 päällikkönään Ernest L. V. C. A. J. E. Leiningen, jonka johdolla alus purjehti Itämerellä ja sen jälkeen Välimerellä. Aluksen ollessa Välimerellä päälliköksi määrättiin 1. huhtikuuta 1863 William Armytage. Alus poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta 1854 Plymouthissa.

Alus myytiin syyskuussa 1866 Plymouthissa romutettavaksi Marshallille.

Lähteet
-------

* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List – All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Lyon & Winfield, s. 155.
2. 1 2 3  Victoriaaninen laivasto - HMS Magicienne
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Lord Nelson -luokan taistelulaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Lord Nelson** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Lord Nelson -luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Lord Nelson -luokka (taistelulaiva)*
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1905. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1906 ja valmistui lokakuussa 1908.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa joulukuussa 1908 alus liitettiin Kotilaivaston Noreen sijoitettuun osastoon, mutta alukselle sijoitettiin ainoastaan vähimmäismiehistö. Toukokuussa 1912 alus liitettiin 2. taistelulaivueeseen ja syyskuussa 1913 tilapäisesti 4. taistelulaivueeseen.

Kanaalin laivaston lippulaivaksi alus määrättiin  ensimmäisen maailmansodan syttyessä, jolloin laivaston tehtävänä oli suojata Britannian siirtoarmeijan kuljetuksia Ranskaan.

Alus siirrettiin Välimerelle, jossa se otti osaa Dardanellien taisteluun helmikuussa 1915. Aluksesta tehtiin vara-amiraali Wester Wemyssin lippulaiva 22. joulukuuta 1915 saakka, jolloin siitä tuli Sir John de Robeckin lippulaiva kesäkuuhun 1916. Sodan lopun *Lord Nelson* oli Itäisen Välimeren ja Aegean meren laivaston komentajan lippulaivana.

Alus lähetettiin Dardanellien läpi Mustallemerelle, jossa se oli edelleen lippulaivana huhtikuuhun 1919. Toukokuussa alus palasi Englantiin ja poistettiin palveluksesta Sheernessissä. Se myytiin romutettavaksi 4. kesäkuuta 1920.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Hore, Peter: *Battleships of World War I*. Lontoo, Englanti: Anness Publishing Ltd, 2006. ISBN 1-84476-377-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 40
2. 1 2 3 4  Conway's s. 10
3. ↑  Conway's s. 6

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Lord Nelson (1906)**.
* Maritimequestin kuvagalleria HMS Lord Nelson (englanniksi)
* Ensimmäisen maailmansodan meritaistelut (englanniksi)

*Lord Nelson* -luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *HMS Lord Nelson* –
*HMS Agamemnon* |
| Edeltäjä: *Swiftsure*-luokka – Seuraaja: HMS *Dreadnought* |
**Puhtaaksimuuraus** tarkoittaa seinän tai muun rakenteen muurausta poltetuista tiilistä, kalkkihiekkatiilistä tai harkoista siten, että se jää ulkopinnaltaan käsittelemättömäksi, rappaamattomaksi.

Suomessa kivirakennusten julkisivujen tavallisin pintamateriaali oli 1800-luvulla sileä rappaus tai toisinaan roiskerappaus. Puhtaaksimuuratun punatiilin käyttö yleistyi kuitenkin 1800-luvun loppupuoliskolla muissakin kuin teollisuusrakennuksissa, ja puhtaaksimuuraus säilyi myös 1900-luvulla tiilirakennusten julkisivujen yleisenä käsittelytapana. 1900-luvun puolivälissä ajan hengen mukaista oli lisätä julkisivuihin puhtaaksimuuratun tiilen ja rappauspinnan vaihtelua. Pian sen jälkeen betonielementtitekniikka, levyrakenteet ja puhtaaksimuurattu tiili kuitenkin syrjäyttivät uudisrakentamisessa rappauksen lähes kokonaan 1960- ja 1970-luvuilla.

Puhtaaksimuuratuissa tiiliseinissä voidaan käyttää erilaisia limityskuvioita. Tiilen limitys- ja saumausvaihtoehdoilla rakennuksen julkisivulle voidaan luoda yksilöllinen ilme. Yhdessä laastin kanssa limitys sitoo yksittäiset tiilet yhtenäiseksi rakenteeksi. Juoksulimityksessä tiiliä muurataan tiilirakenteeseen yksinomaan pitkä sivu seinäpinnan suuntaisesti. Yleisimmät juoksulimitystavat ovat 1/2-kiven porrastus tai 1/3-kiven porrastus. Vanhemmissa, massiivisissa tiiliseinissä on käytetty yleensä ristilimitystä tai munkkilimitystä, joissa osa tiilistä asetetaan tiilimuuriin poikittain seinäpintaan nähden sidetiiliksi. Puhtaaksimuurattua tiiltä käytetään toisinaan myös sisäpinnoissa arkkitehtonisena tehokeinona. Tiilet pyritään yleensä latomaan puhtaaksimuurattuun seinään siten, että pinnaltaan paremmat sivut tulevat aina samalle puolelle.

Puhtaaksimuurattu tiilijulkisivu on yleensä kestävä ja helppohoitoinen eikä vaadi paljon huoltoa. Tiiliseinä voidaan kuitenkin haluttaessa käsitellä myöhemmin vaikkapa kuulto- tai ohutrappauksella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rakennukset kertovat – perustietoa asukkaille Helsingin Kaupunginosayhdistysten Liitto ry, 2007. Viitattu 6.8.2018.
2. ↑  Tiili-info
3. ↑  taloon.info
4. ↑  Rappauksen historia Viitattu 6.8.2018.
5. ↑  Tiilijulkisivun ulkonäkö Tiili-info. Viitattu 6.8.2018.
**Puhtaantunnonvala** on Suomessa 1615–1972 käytössä ollut oikeuden edessä annettu juhlallinen vakuutus, jonka avulla asianosainen vakuutti käyvänsä oikeutta tai hakevansa muutosta vilpittömässä mielessä. Vala pyrki estämään asianosaista käymästä oikeutta vääräksi tietämässään asiassa ja tuottamasta haittaa tai vahinkoa vastapuolelle. Voimassaolonsa loppuaikoina puhtaantunnonvalaa käytettiin vain tuomionpurkumenettelyssä ja lain muilla määräyksillä katsottiin olevan vain historiallista merkitystä.

Puhtaantunnonvalasta säädettiin oikeudenkäymiskaaressa (14:9–10). Sen mukaan riitaiset asianosaiset eivät saaneet alioikeudessa valaa toisiltaan vaatia. Sen sijaan hovioikeus sai vaatia valaa, jos totuutta ei muutoin saatu esiin. Jos riitapuoli ei tahtonut tai voinut valaa vannoa, menetti hän oikeutensa asiassa. Rikosasiassa puhtaantunnonvalaa ei saanut vaatia. Pykälät muutettiin lailla 21/1972, joka tuli voimaan huhtikuun alussa 1972.

Vuoden 1734 lain vuoden 1759 suomennoksessa puhtaantunnonvalaa nimitettiin wääryttelemys-walaksi.

Puhtaantunnonvala
-----------------

*Minä N. N. vannon Jumalan ja hänen pyhän evankeliuminsa kautta, etten minä muuta tiedä enkä ymmärrä kuin että minulla on oikea asia ja että sitä en aja vihasta enkä ilkeydestä; etten myöskään tieteni käytä mitään valhetta tahi kavaluutta, en koeta aikaa viivyttää, en asiaa hämmentää enkä mitään salata, joka sille on oikeaksi valaistukseksi, vaan että annan sen kaiken rehellisesti ilmi, niin totta kuin Jumala minua auttakoon ruumiin ja hengen puolesta.*

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965
2. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939
3. ↑  *Ruotzin waldacunnan laki*, näköispainos WSOY 1984, ISBN 951-0-12473-7.
4. ↑  Oikeudenkäymiskaari, 14 luku, osa 9 pykälästä
Pop-suodatin, jossa on joutsenkaulavarsi ja ruuvipuristinkiinnike.
Pop-suodatin (suuri musta levy) käytössä tallennuksen aikana äänitysstudiossa.
**Puhkusuoja** eli **pop-suodatin** (engl. *Pop filter*) on melua ehkäisevä verkkomainen mekaaninen suodatin, jota käytetään mikrofonin edessä vaimentamaan puhujan tai laulajan aspiraatioäänteiden aiheuttamia poksahduksia ja suhinoita äänitteessä. Pop-suodatin on yleensä pyöreään kehykseen pingotettu tiheä nailon- tai metallikudos, joka asetetaan puhujan ja mikrofonin väliin ja kiinnitetään muuhun rakenteeseen kuin itse mikrofoniin.

Puhkusuoja ehkäisee myös hengityksen mukana tulevan syljen ja kosteuden pääsyä mikrofoniin. Syljessä olevat suolat voivat olla syövyttäviä, ja kosteus voi aiheuttaa hometta, jolloin pop-suodatin voi pidentää mikrofonin käyttöikää.

Tyypillinen pop-suodatin koostuu yhdestä tai useammasta kerroksesta ääntä läpäisevää tiheää kudosta. Pop-suodattimia tehdään muun muassa kudotusta nailonista tai metallilangasta, jota on venytetty pyöreän kehyksen ympärille. Kehys on kiinnitetty taivuteltavissa olevan varren päähän, ja varren alapäässä on ruuvipuristin tai muu kiinnike, jolla pop-suodatin kiinnitetään esimerkiksi mikrofonin jalustaan – tai mieluummin erilliseen mikrofonitelineeseen, jolloin pop-suodattimeen kohdistuva tönäisy tai muu värähtely ei aiheuta häiriötä mikrofonissa.

Improvisoitu puhkusuoja voi syntyä venyttämällä sukkahousu- tai muuta ohutta kudosta rautalangasta (esim. vaateripustimesta) taivutettuun kehykseen. 

Poksahtelevia ääniä esiintyy erityisesti kun äännetään aspiroivia klusiileja (kuten ensimmäinen "p "englanninkielen sanassa "popping"). Pop-suodattimet on suunniteltu vaimentamaan klusiilien energiaa, joka muuten saattaa ylittää suunnitellun syötteen kapasiteetin mikrofonille. Se taas voi johtaa signaalin leikkautumiseen. Puhkusuojat eivät vaikuta tuntuvasti sihinään tai äänteisiin puheäänessä, joihin taas käytetään de-esser -toimintoa.

Pop-suodatin eroaa mikrofonin tuulisuojasta. Puhkusuojat ovat yleisesti käytössä studioympäristössä, kun taas tuulisuojat ovat yleensä käytössä ulkona. Tuulisuojia käyttävät myös laulajat lavalla vähentääkseen klusiileja ja sylkeä, vaikka ne eivät välttämättä ole akustisesti yhtä läpinäkyviä kuin äänitysstudioiden pop-suodattimet.

Lähteet
-------

1. ↑  Russell, Mike: The Microphone Pop Shield  Maaliskuu 2010. musicradiocreative.com. Viitattu 10.6.2016. (englanniksi)
2. ↑  Bradley, Shawn. "Another Pile of Recording Tips." (Arkistoitu – Internet Archive) *Canadian Musician* 1.3.2011. Haettu palvelusta HighBeam Research 30.6.2016 (vaatii tilauksen).
3. ↑  Korpinen, Pertti: Äänenmuokkaus (Katso kappale: Ässien syöjä, de-esser) aanipaa.tamk.fi. Viitattu 10.6.2016.
**Osallistuva budjetointi** on demokraattisen keskustelun ja päätöksenteon prosessi. Taustalla on ajatus osallistuvasta demokratiasta, jossa tavalliset ihmiset päättävät, miten kunnan tai valtion käytössä olevia julkisia varoja jaetaan ja käytetään. Osallistuva budjetointi antaa ihmisille mahdollisuuden määritellä, keskustella ja priorisoida julkisia kulutuskohteita. Samalla se antaa ihmisille valtaa tehdä todellisia päätöksiä ja päättää, kuinka rahaa käytetään.

Ensimmäistä kertaa osallistuvaa budjetointia, jossa asukkailla oli suoraa budjettivaltaa, käytettiin Porto Alegren kaupungissa Brasiliassa vuonna 1989. Sen jälkeen osallistuvan budjetoinnin menetelmiä on käytetty ja edelleen kehitetty sadoissa kaupungeissa muun muassa Venezuelassa, Kanadassa, Espanjassa, Ranskassa, Chilessä ja Isossa-Britanniassa.

Osallistuva budjetointi Suomessa
--------------------------------

Keväällä 2012 Sitra kokeili osallistuvan budjetoinnin menetelmiä demokratiahankkeiden kiihdyttämiseen tarkoitetun rahoituksen jakamisessa. Kokeilun jatkona Helsingin kaupunginkirjasto järjesti loppuvuonna 2012 kolmen työpajan sarjan, jossa kirjaston asiakkaat pääsivät päättämään 100 000 euron kohdentamisesta tulevan keskustakirjaston toiminnan suunnittelua ennakoivista pilottihankkeista.

Helsingin kaupunki laati keväällä 2012 selvitystä osallistuvan budjetoinnin toteutusmahdollisuuksista Helsingissä. Selvityksen pohjalta valmisteltiin esitys osallistuvan budjetoinnin kokeilusta. Esityksen perusteella Helsingin Nuorisoasiankeskus Ruuti on toteuttanut Osallistuvan budjetoinnin hankkeen vuonna 2013.
Myös Tampereen Tesomassa on kokeiltu osallistavaa budjetointia.

Osallistuva budjetointi maailmalla
----------------------------------

Yksi suurimmista osallistuvan budjetoinnin projekteista toteutettiin New Yorkissa lokakuun 2011 ja huhtikuun 2012 aikana. Noin 6000 ihmistä osallistui äänestykseen yhteisöllisesti tuotetuista alueiden kehittämisehdotuksista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Oulun Jousimiehet ry** on oululainen 1955 perustettu jousiammunnan erikoisseura. Jäseniä seuralla on n. 150, joista noin 40 käy aktiivisesti seuran harjoitusilloissa. Seura on Suomen jousiampujain liiton (SJAL) ja Kansainvälisen jousiammuntaliiton (FITA) jäsen. Seura lukeutuu Suomen kolmen suurimman jousiammuntaseuran joukkoon. Jousimiehet järjestävät vuoden aikana neljä kilpailua joista kaksi käydään kesä- ja kaksi talvikautena.

Harjoituspaikat
---------------

Harjoituspaikkoja seuralla on kaksi. Kesäkautena harjoituspaikka on pääasiallisesti Hietasaaressa, jossa voi harjoitella ampumista jopa yhdeksästäkymmenestä metristä. Ampua voi myös sisällä. Talvikautena harjoitellaan Tahkokankaalla entisen palvelukeskuksen liikuntasalissa. Myös OSJMn (Oulun Seudun Jousimetsästäjät) jäsenet saavat harjoitella siellä sopimuksen mukaisesti

Opastus
-------

OJM järjestää tiistaisin opastusiltoja, joissa saavat käydä kaikki pientä maksua vastaan. Myös torstai-iltaisin järjestetään seuraan liittyneille junioreille opastettuja harjoituksia yleensä 2-3 ohjaajan voimin. Torstai-illoissa kävijöitä on noin kymmenkunta.
Opastusiltoihin ei tarvitse omia välineitä. Jousen, nuolet ja muut tarvittavat välineet saa seuralta lainaan myös jäsenille.

Muuta
-----

Seuralla on myös messuosasto Pohjois-Suomen Erämessuilla

Katso myös
----------

* Arcus (urheiluseura)
* Pohjan Jousi

Lähteet
-------

* Oulun Jousimiehet

### Viitteet

1. ↑  Oulun Jousimiehet *oulunjousimiehet.fi*. Viitattu 13.4.2013.
2. ↑  Oulun Jousimiehet - Harjoittelu Ja Opastus *oulunjousimiehet.fi*. Viitattu 13.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Popli.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Space Shot on yksi S&S Sansei Technologiesin valmistamista paineilmalaitteista. Kuvan laite sijaitsee Helsingin Linnanmäellä
**S&S Sansei Technologies** on erityisesti paineilmalla toimivista huvipuistolaitteistaan tunnettu yhtiö.

S&S Sansei Technologiesin (aik. S&S Power) perusti Stan Checketts nimellä S&S Sports, Inc. S&S Sports valmisti Benji-hyppy- ja trampoliinivarusteita. Yhtiö myytiin vuonna 1996. Vuonna 1994 S&S alkoi valmistaa paineilmalla toimivia huvipuistolaitteita, jotka ovat nykyään yhtiön suurin kauppatavara. S&S Powerin tilat sijaitsevat Utahin Loganissa.

Vuonna 2002 S&S osti konkurssiin ajautuneen amerikkalaisen vuoristoratavalmistaja Arrow Dynamicsin, joka nykyään tunnetaan nimellä S&S Arrow.

Myöhemmin yhtiön nimeksi muutettiin S&S Sansei Technologies.

S&S Sansei Technologiesin valmistamia laitteita
-----------------------------------------------

### Tornit

* Supreme Scream
* Space Shot – Laukaisee matkustajat maasta ilmaan
* Turbo Drop – Pudottaa matkustajat ilmasta maahan
* Double Shot – Pudottaa matkustajat ilmasta maahan, jonka jälkeen laukaisee vaunun takaisin ilmaan
* Combo Ride
* Frog Hopper – Lapsille soveltuva tornilaite

### Maalla toimivat

* Sky Swatter
* Screamin' Swing
* The Giant Swing

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivut
**Proton Wira** (mm. Ison-Britannian markkinoilla tunnettu nimellä **Proton Persona**) on malesialaisen Protonin valmistama automalli. Se esiteltiin vuonna 1993, ja sitä valmistettiin vuoteen 2006 saakka, vaikka sen korvaajaksi suunniteltu Proton Gen-2 esiteltiin jo vuonna 2004. 

Wirasta valmistettiin ensin vain neliovista sedania, mutta vuonna 1994 mallistoon lisättiin myös viisiovinen Aeroback-hatchback. Wira on yksi Malesian suosituimmista automalleista.

Yleistä
-------

Proton Wira pohjautuu tekniikaltaan Mitsubishi Lanceriin, kuten Proton Sagakin. Vuonna 1994 Wiran vienti Isoon-Britanniaan aloitettiin. Isossa-Britanniassa auto tunnettiin nimellä Proton Persona, kunnes vuonna 2000 nimi vaihdettiin Wiraksi. Vuonna 2004 Wira korvattiin Ison-Britannian markkinoilla Proton Gen-2:lla. 

Vuonna 1995 Wiralle toteutettiin pienimuotoinen kasvojenkohotus, jossa siihen vaihdettiin uusi jäähdyttäjän säleikkö ja etuvalot. Wirassa käytetään viisivaihteista manuaalivaihteistoa tai neliportaista automaattia. 

Auton nimi *Wira* tarkoittaa malajin kielellä "sankaria".

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Proton Wira** Wikimedia Commonsissa
Malli protonin kvarkkirakenteesta. Protoni on hadroni, joka koostuu kahdesta u-kvarkista ja yhdestä d-kvarkista.
**Protonin hajoaminen** on hypoteettinen radioaktiivinen hajoamisen muoto, jossa protoni hajoaa kevyemmiksi alkeishiukkasiksi. Hajoamista ei ole toistaiseksi havaittu kokeellisesti, eikä sen olemassaolosta ole varmuutta.

Hiukkasfysiikan standardimallin mukaan protonit eivät hajoa, sillä baryoniluku säilyy kaikissa vuorovaikutuksissa. Protonit ovat kaikkein kevyimpiä eli vähiten energeettisiä baryoneja, joten ne ovat vakaita hiukkasia.

Standardimallin seuraajiksi ehdotetuissa suurissa yhtenäisteorioissa baryoniluvun säilyminen kuitenkin rikkoutuu, jolloin protonin olisikin mahdollista hajota esimerkiksi ns. X-bosonin kautta. Protonin hajoaminen on yksi harvoista prosesseista, joita havaitsemalla ehdotettujen suurten yhtenäisteorioiden paikkaansapitävyyttä voitaisiin tutkia kokeellisesti.

Suuret yhtenäisteoriat
----------------------

Jotkut suuret yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoamista esimerkiksi neutraaliksi pioniksi ja positroniksi. Pioni hajoaisi tämän jälkeen lähes välittömästi kahdeksi fotoniksi. Prosessin kokeellinen tutkimus on kuitenkin hyvin vaikeaa, sillä protonin puoliintumisajan alarajaksi sen kautta arvioitiin 90 % todennäköisyydellä 8,2 × 1033 vuotta. Myöhemmin arviota on nostettu 1,01 × 1034 vuoteen.

p+  →  e+ + π0
Toinen teoreettinen protonin hajoamisprosessi on hajoaminen myoniksi ja pioniksi. Arvioitu puoliintumisajan alaraja 90 % varmuudella on 6,6 × 1033 vuotta.

p+  →  μ+ + π0

Katso myös
----------

* Super-Kamiokande

Lähteet
-------

1. ↑  Proton Decay HyperPhysics. Viitattu 29.9.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Nishino *et al*.: Search for Proton Decay via p→e+π0 and p→μ+π0 in a Large Water Cherenkov Detector  8.4.2009. Super-Kamiokande Collaboration. Viitattu 29.9.2014. (englanniksi)
3. ↑  Proton lifetime is longer than 10^34 years  15.2.2011. Kamiokan observatorio.  Arkistoitu 16.7.2011. Viitattu 29.9.2014. (englanniksi)
**Proton-M** (GRAU-indeksi 8K82M tai 8K82KM) on venäläinen kantoraketti. Se pohjautuu neuvostoliittolaiseen Proton-kantorakettiin.

Rakettia rakentaa Hrunitšev ja se laukaistaan Baikonurin kosmodromista. 

Ensimmäinen Proton-M laukaisu suoritettiin 7. huhtikuuta 2001. Vuoteen toukokuuhun 2015 mennessä rakettia on laukaistu noin 100 kertaa, joista 10 on epäonnistunut. 7. heinäkuuta 2007 laukaistiin ensimmäinen Proton-M Enhanced.

Raketissa on kolme vaihetta. Lisäksi tarpeen mukaan käytetään neljättä vaihetta. Näitä ovat Briz-M ja Blok-D-sarja. Kaikkien kolmen ensimmäisen rakettivaiheen ajo-aineena on myrkyllinen epäsymmetrinen dimetyylihydtratsiini (UDMH) ja typpitetraoksidi. 

Kantoraketit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset: | 
* Atlas V
* Athena
* Delta IV
* Dnepr
* Electron
* Falcon 9
	+ 9 B4
	+ 9 B5
* Falcon Heavy
* GSLV
* H-IIA
* Kosmos-3M
* Pitkä marssi -rakettiperhe
* Minotaur
* Pegasus
* Proton
* PSLV
* Rokot
* Shavit
* Štil
* Start-1
* UR-100
* Space Launch System
* Strela
* Sojuz
	+ U
	+ FG
	+ 2
* Taurus
* Tsyklon 3
* Volna
* Vega
* Zenit

 |
| Suunnitteilla: | 
* Angara
* Ariane 6
* BFR
* GSLV III
* GX
* H-IIB
* KSLV
* New Glenn
* Taurus II
* Vulcan

 |
| Entiset: | 
* Ariane
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
* Atlas
	+ SM-65 Atlas
	+ I
	+ II
	+ III
* Black Arrow
* Delta
	+ II
	+ III
* Diamant
* Energija
* Europa
* Falcon 1
* Falcon 9
	+ 9 v1.0
	+ 9 v1.1
	+ 9 v1.2
* H-II
* J-I
* Juno I
* Lambda
* Mu (V)
* Molnija
	+ M
* N1
* Poljot
* R-7
* Saturn
	+ I
	+ IB
	+ V
	+ INT-21
* Scout
* Sparta
* Thor
* Thor-Agena
* Thor-Burner
* Thorad-Agena
* Titan
	+ I
	+ II
	+ III
	+ IIIB
	+ IV
* Tsiklon
	+ 2
* Vanguard
* Voshod
* Vostok

 |
**Joseph Iléo** (15. syyskuuta 1921 – 19. syyskuuta 1994) tunnettu myöhemmin nimellä Sombo Amba Ileo, oli Leopoldvillen Kongon pääministeri pari viikkoa syyskuussa 1960 ja uudelleen helmikuusta elokuuhun 1961.

Filosofian ja sosiologian opettajana ja journalistina toiminut Iléo liittyi 1958 Patrice Lumumban johtamaan Kongon kansallisliikkeeseen (MNC). Seuraavana vuonna hän oli mukana epäonnistuneessa vallankaappauksessa Lumumban syrjäyttämiseksi. Sen jälkeen Iléo liittoutui Joseph Kasa-Vubun johtaman ABAKO-järjestön kanssa. Kongon itsenäistyessä 1960 Iléo nousi senaatin puheenjohtajaksi. Lumumban tultua murhatuksi presidentti Kasa-Vubu olisi halunnut Iléosta pääministeriä, mutta sekavassa tilanteessa valta keskittyi pääesikuntapäällikkö Mobutu Sese Sekolle. Helmikuussa 1961 Iléo nimitettiin uudelleen pääministeriksi, mutta siirtyi elokuussa kulttuuri- ja tiedotusministeriksi.

Maaliskuusta joulukuuhun 1979 Iléo toimi parlamentin puhemiehenä. Huhtikuussa 1990 hän perusti uuden puolueen, *Democratic Social Christian Party* (PDSC), ja toimi sen puheenjohtajana kuolemaansa 1994 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Democratic Republic of the Congo (Arkistoitu – Internet Archive), Cartage.
2. ↑  Ilvessalo, Jaakko: "Ileo, Joseph (1922)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 86. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Joseph Iléo
Hammassilta
**Hammassilta** eli **silta** on yhden tai useamman puuttuvan hampaan korvike. Omat hampaat hiotaan puudutuksessa kartiomaisiksi pilareiksi ja hammassilta kiinnitetään niiden päälle erityisellä kiinnityssementillä. Silta voi olla ainakin posliininen silta, perinteinen metallokeraaminen silta tai kuitusilta. Silta voi kestää koko elämän, mutta se voi myös löystyä tai irrota, mitä voi välttää hyvällä suuhygienialla ja välttämällä syömästä ruokaa, jonka syöminen edellyttää vahvaa purentaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hammasimplantit Ja Protetiikka | Med Group Hammaslääkärit *web.archive.org*.  10.3.2016.  Arkistoitu 10.3.2016. Viitattu 30.7.2022.
2. 1 2  Silta kiinnitetään hammassementillä paikoilleen *web.archive.org*.  10.7.2015.  Arkistoitu 10.7.2015. Viitattu 30.7.2022.
3. ↑  Puuttuva hammas - hammaslääkäri kertoo *web.archive.org*.  10.8.2017.  Arkistoitu 10.8.2017. Viitattu 30.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hammassilta** Wikimedia Commonsissa
Horisontissa Hammastunturi
**Hammastunturin erämaa-alue** on yksi Lapin kahdestatoista erämaa-alueesta. Se sijaitsee Ivalon länsipuolella, Urho Kekkosen kansallispuiston ja Lemmenjoen kansallispuiston välillä. Sen pinta-ala on 1 825 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1991. Se sijaitsee Inarin, Kittilän ja Sodankylän kuntien alueella. Sitä hoitaa Metsähallitus. 

Hammastunturin erämaa-alueella on laajoja metsiä, monia tuntureita ja järviä sekä Ivalojoen laakso sivujokineen. Alueen halki kulkee kuusen levinneisyysvyöhykkeen pohjoisraja. Pohjoisosassa valtapuuna on mänty. Erämaa-alueen korkein huippu on 531-metrinen Hammastunturi. Suurin järvi on seitsemän kilometriä pitkä Hammasjärvi. Erämaa-alue voidaan jakaa kahteen osa-alueeseen, ydinosana Hammastunturin–Appistunturin tunturialue sekä toiseksi Ivalojoen laakso kullanhuuhdonta-alueineen.

Erämaa-alue on tärkeää porojen laidunaluetta. Retkeily alueella lisääntyy koko ajan. Kullankaivuu jatkuu Ivalojoella ja sen sivujoilla edelleenkin.

Historia
--------

Viimeisin jääkausi päättyi Hammastunturin alueella noin 9 300 vuotta sitten. Arkeologiset löydöt osoittavat ihmisen liikkuneen alueella ja asuneen Ivalojokilaaksossa jo kivikaudella noin 7500–5000 eaa.

1800-luvulla Hammastunturin erämaa-alue oli Ivalojoen kylän metsästys- ja peuranpyyntialuetta. Alueelta löytyy vanhoja peurojen pyyntikuoppien jäänteitä. Suuren kultaryntäyksen aikaan 1870-luvulta alkaen Ivalojoen Kultalassa oli satoja asukkaita. Kullankaivajia oli yhtä paljon kuin muita inarilaisia yhteensä. 

Hammasjärven rannalla on ollut asutusta jo 1800-luvun alusta lähtien.

Lähteet
-------

* Väänänen, Veikko: *Hammastunturi: ihmisten erämaa*. Wildstrack Oy / Metsähallitus Ylä-Lapin luonnonhoitoalue, 1994. ISBN 951-47-9842-2.

### Viitteet

1. ↑  Väänänen 1994, s. 52.
2. ↑  Väänänen 1994, s. 7.
3. ↑  Väänänen 1994, s. 15.

Aiheesta muualla
----------------

* Luontoon.fi / Metsähallitus: Hammastunturin erämaa-alue (Arkistoitu – Internet Archive)

Erämaa-alueet

* Hammastunturi
* Kaldoaivi
* Kemihaara
* Käsivarsi
* Muotkatunturi
* Paistunturi
* Pulju
* Pöyrisjärvi
* Tarvantovaara
* Tsarmitunturi
* Tuntsa
* Vätsäri
**Florian Mühlstein** (s. 12. marraskuuta 1990 Villach) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.

Mühlstein debytoi Itävallan EBEL-liigassa kaudella 2008–2009 Klagenfurter AC:n joukkueessa. Hän pelasi runkosarjassa kaksi ottelua ja voitti kauden päätteeksi Itävallan mestaruuden. Seuraavalla kaudella Mühlstein siirtyi Red Bull Salzburgiin jossa hän pelasi viisi kautta voittaen kolme Itävallan mestaruutta vuosina 2010, 2011 ja 2015. Kaudella 2013–2014 hän teki koko uran piste-ennätyksensä 2+13=15. Mühlstein siirtyi kaudella 2015–2016 Villacher SV:n riveihin, jossa hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta pääsarjatasolla.

Mühlstein edusti Itävaltaa MM-karsintaturnauksessa 2014 Etelä-Koreassa, jossa Itävalta nousi seuraavaksi vuodeksi MM-kilpailuihin. Tšekin MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi seitsemän ottelua keräten yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia. Mühlstein edusti Itävaltaa myös nuorten MM-kilpailuissa 2010 Kanadassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Florian Mühlstein *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB. Viitattu 15.5.2021. (englanniksi)
**Harald Leonard Neovius** (21. marraskuuta 1863 Orjol, Venäjän keisarikunta – 19. tammikuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Neoviuksen vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Frithiof Alfred Neovius (1830–1895) ja Anna Natalie Geschwend (1829–1887). Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin Polyteknillisestä opistosta. 

Neoviuksen sisaruksia olivat toimittaja Arvid Neovius, pankinjohtaja Arthur Alfred Neovius ja kansanedustaja, koulunjohtaja Dagmar Neovius. Hänen appensa oli lääninkuvernööri Torsten Costiander. Neovius hoiti vuodesta 1904 alkaen anoppinsa ja sittemmin vaimonsa omistamaa Nuutajärven kartanoa.

Vuoden 1899 suuren adressin kerrotaan saaneen alkunsa Neoviuksen ideasta, tosin myöhempi historiantutkimus on esittänyt myös muita henkilöitä hankkeen mahdolliseksi "isäksi".

Rakennuksia
-----------

* Käkisalmen kylpylaitos 1895–1897
* Navigator-talo. Unioninkatu 12, Helsinki. 1903–1905

Lähteet
-------

1. 1 2 3  SKS Biografiakeskus : Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 : Neovius, Frithiof Alfred, kappale Lapset
2. ↑  FolkestoneJack's Tracks 10.6.2017 : Architectural treats in Helsinki
3. ↑  Historia Nuutajärven kartano. Viitattu 21.1.2020.
4. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 119, 123. WSOY, 1999.
5. ↑  Arkkitehti Harald Neowius kuollut, Käkisalmen Sanomat, 21.01.1930, nro 7, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Harald Christian Åkerman** (27. lokakuuta 1869 Porvoo – 1. kesäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja itsenäisyysaktivisti. Hän toimi syksyllä 1917 senaattorina.

Harald Åkermanin vanhemmat olivat kartanonomistaja ja kapteeni Henrik Christian Åkerman sekä Alina Johanna Othman. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1893 ja palveli Suomen Rakuunarykmentissä vuoteen 1900 – vuosina 1894–1897 Astrahanin rakuunarykmenttiin komennettuna – ja Kadettikoulun ratsastuksenopettajana 1900–1902, kunnes Suomen oma ratsuväki lakkautettiin kokonaan sortokauden aikana. Sen jälkeen hän viljeli Kulloon kartanoa Porvoon maalaiskunnassa ja toimi 1906–1914 vakuutusyhtiö Fennian ja vakuutuslaitos Sammon asiamiehenä Helsingissä. Pääuransa hän loi Keskuskunta Laborin toimitusjohtajana 1914–1917 ja pääjohtajana 1919–1942.

Vuoden 1905 suurlakon aikana Åkerman oli ollut vapaaehtoisen suojelukaartin komppanianpäällikkönä. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä 1914 hänet määrättiin Helsingin muonituspäälliköksi. Hän toimi samanaikaisesti myös jääkäriliikkeen taustavaikuttajana ja oli 1915 keskeisenä henkilönä mukana perustamassa niin sanottua sotilaskomiteaa. Åkerman toimi yhdyshenkilönä sotilaskomitean ja itsenäisyysliikkeen esikunnaksikin kutsutun Aktiivisen komitean välillä. Syyskuussa 1917 Åkerman nimitettiin Setälän senaattiin kamaritoimituskunnan päälliköksi ja hän sai vastuulleen elintarvikehuollon järjestämisen sekä sotilaallisen voiman luomisen senaatin käytettäväksi. Erimielisyyksien vuoksi hän jätti tehtävän jo kahden kuukauden kuluttua.

Suomen sisällissodan aikana Åkerman kuului valkoisen armeijan esikuntaan ja tammikuussa 1918 hän matkusti Tukholmaan hankkimaan armeijalle aseita ja järjestämään jääkärien kotiinpaluuta. Maaliskuussa hänestä tuli ylipäällikkö Mannerheimin yhdysupseeri Vaasan senaattiin ja toukokuussa 1918 valtionhoitaja P. E. Svinhufvudin sota-asiainkanslian päällikkö. Sodan jälkeen Åkerman ylennettiin everstiksi ja joulukuussa 1918 kenraalimajuriksi. Hän kuitenkin palasi seuraavan vuoden alussa Laborin pääjohtajaksi.

Åkerman oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mikko Uola: / Åkerman, Harald (1869 - 1943) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Harri Korpisaari: Itsenäisen Suomen puolesta - Sotilaskomitea 1915-1918, s. 65, SKS 2009
3. ↑  J.O. Hannula: Suomen Vapaussodan historia, s. 23, WSOY 1933


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |