**GLP-1** eli **glukagonin kaltainen peptidi 1** on ihmisissä ja monissa muissa eläimissä erittyvä peptidi ja hormoni. Sitä erittyy haimassa ruokaa syötäessä ja se muun muassa lisää verensokeritasoa laskevan insuliinin eritystä verenkiertoon. GLP-1 tekee tämän sitoutumalla agonistina beetasolujen GLP-1-reseptoreihin. Ihmisillä GLP-1:n pituus on 31 aminohappoa ja se muodostuu pidemmästä proglukagoni-peptidistä ohutsuolen L-soluissa.

GLP-1-reseptoreihin agonisteina sitoutuvia GLP-1:n johdannaisia käytetään lääkkeinä tyypin 2 diabetekseen. Suomessa käytettäviä lääke-esimerkkejä ovat eksenatidi ja liraglutidi.

Geeni
-----

Ihmisillä GLP-1:tä koodaa geeni *GCG*, joka on kromosomissa 2 kohdassa 2q36–q37. Geenin pituus on 9.4 kiloemäsparia. Siinä on 6 eksonia ja 5 intronia. *GCG* koodaa proglukagoni-peptidiä, joka hajoaa entsymaattisesti kudoksesta riippuen eri peptideiksi, kuten GLP-1:ksi, jota koodaa eksoni numero 4. Proglukagoni voi hajota myös GLP-2:ksi, glisentiininsukuiseksi haiman polypeptidiksi (GRPP), glukagoniksi, oksyntomoduliiniksi ja muiksi peptideiksi. *GCG*-geeni ilmentyy haiman alfasoluissa, suolistossa ja aivorungon erillistumakkeen hermosoluissa.

Rakenne
-------

GLP-1:ssä on 31 aminohappoa ja se ilmenee kahdessa eri muodossa, jotka ovat biologisesti likimain yhtä aktiivisia. Pääosa on amidoituna GLP-1(7–36) amidina ja pienempi osa GLP-1(7–37):nä. Muilla nisäkäslajeilla GLP-1 on peptidiketjultaan hyvin samankaltainen kuin ihmisillä.

Toiminta
--------

Ihmisillä proglukagonia muodostuu ohutsuolen L-soluissa, joissa se pilkkoutuu proproteiinikonvertaasi 1:n (jota kutsutaan myös nimellä P1/3) vaikutuksesta GLP-1:ksi ja GLP-2:ksi. Näitä muodostuu yhtä paljon eli suhteessa 1:1. GLP-1:tä erittyy syötäessä ruokaa, jossa on paljon hiilihydraatteja ja lipideitä. GLP-1:n toiminnan säätelyyn osallistuvat useat hormonit, joista muutamia ovat kolekystokiniini, GIP ja somatostatiini.

GLP-1:n puoliintumisaika on vain noin 1–4 minuuttia, sillä se hajoaa pienemmiksi peptideiksi ohutsuolen enterosyyttien ja endoteelisolujen pinnalla olevan dipeptidyylipeptidaasi 4:n vaikutuksesta. Vain noin 25 % eritetystä GLP-1:stä pääsee porttilaskimosta maksaan ja 10–15 % systeemiseen verenkiertoon. Tällöin se voi poistua virtsaan tai toimia hormonina eri kudoksissa sitoutumalla aktivoivana agonistina GLP-1-reseptoreihin. Nämä ovat G-proteiinikytkentäisiä B-tyypin reseptoreita eli ne kuuluvat sekretiinireseptoriperheeseen.

Ihmisillä GLP-1:n pääasiallinen toiminto on saada beetasolut erittämään insuliinia haiman GLP-1-reseptorien aktivoinnin kautta. Lisäksi GLP-1-reseptorien GLP-1 välitteinen aktivointi

* haimassa: estää glukagonin eritystä, lisää somatostatiinin eritystä ja lisää beetasolujen uusiutumista
* keskushermostossa: lisää kylläisyyden tunnetta, lisää hermosolujen uusiutumista ja lisää niiden elinaikaa sekä tehostaa muistia ja oppimista
* ruuansulatuselimistössä: hidastaa suoliston ja vatsalaukun tyhjentymistä
* maksassa, rasvakudoksessa ja lihaksissa: lisää glykogeneesiä ja lipogeneesiä
* sydämessä: suojaa sydäntä muun muassa vähentämällä sydänsolujen apoptoosia esimerkiksi sydämen iskemiassa

GLP-1:n tapaan insuliinin eritystä tehostavia GLP-1-reseptorin agonisteja on kehitetty lääkkeiksi tyypin 2 diabetekseen. Näillä lääkkeillä on pidempi puoliintumisaika kuin GLP-1:llä ja pienempi hypoglykemian riski kuin joillain muilla diabeteslääkkeillä. Esimerkkejä näistä lääkkeistä ovat eksenatidi, liksisenatidi, liraglutidi, dulaglutidi, albiglutidi ja semaglutidi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Y Takei et al: *Handbook of hormones*, s. 135–137. Elsevier, 2015. ISBN 9780128010280. doi:10.1016/B978-0-12-801028-0.00140-9.
2. 1 2 3 4 5  TD Müller et al: Glucagon-like peptide 1 (GLP-1).  *Molecular Metabolism*, 2019, 30. vsk, s. 72–130. PubMed:31767182. doi:10.1016/j.molmet.2019.09.010. ISSN 2212-8778. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Annikka Kalliokoski: Uutta lääkkeistä: Liksisenatidi *sic.fimea.fi*.  19.6.2013.  Arkistoitu 28.7.2019. Viitattu 16.1.2020.