recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Merivoimien tutkimuslaitoksen logo
**Merivoimien Tutkimuslaitos** (MerivTL) oli Suomen merivoimien komentajan alainen sotilaslaitos, joka vastasi merivoimien teknisestä ja luonnontieteellisestä tutkimus- ja kehittämistoiminnasta. Tehtäviin kuuluivat toiminnan suunnittelun ja koordinoinnin, teoreettisen tutkimuksen sekä käytännön mittaus- ja koetoiminnan. Tutkimuslaitos oli perustettu, tosin eri nimellä vuonna 1918. Merivoimien tutkimuslaitos lakkautettiin 31.12.2013. Merivoimien tutkimuslaitoksen ohjus- ja häivetutkimus siirtyi Puolustusvoimien tutkimuslaitokseen, mutta mm. vedenalaista sodankäyntiä ja laivatekniikkaa koskevat osuudet siirtyivät Merisotakouluun.

Organisaatio
------------

Laitoksen organisaatioon kuului johtaja, jota avusti hallintotoimisto ja kaksi osastoa: Mittaus- ja koetoimintaosasto sekä Tutkimus- ja kehittämisosasto. Nämä jakautuivat puolestaan sektoreihin. Laitoksen johtajana on vuodesta 2006 lukien toiminut insinöörikommodori Pekka Kannari. Hänen edeltäjiään olivat insinöörikommodorit Pekka Lopmeri vuosina 2000-06 ja Alpo Tuurnala 1994-2000.

Torpedokokeita Laivastoasemalla sotien välisenä aikana (SA-kuva)

Historia
--------

Laitoksen nimi 1970-luvulla oli Merivoimien Koeosasto. Se on toiminut Turussa myös ns. Kallapään alueella. Nykyinen nimi tuli käyttöön 1994.

Perinteet
---------

Laitos jatkoi Helsingin Sotasataman laboratorion, Laivastoaseman koelaitoksen, Miinakoeaseman ja Rannikkotykistökoulun tutkimusosaston perinteitä. Vuosipäivänään se vietti Sotasataman laboratorion perustamispäivää 11.9.1918. Perinteiden vaalimiseen osallistui Merivoimien tutkimuslaitoksen perinneyhdistys ry.

Nykyhetket
----------

Laitoksen hallinto ja osa tutkimuksesta toimi Espoon Kilossa Puolustusvoimien Tiedustelukeskuksen kanssa samoissa tiloissa. Mittaus- ja koetoiminta sijaitsi Pansion laivastoasemalla.

Laitos on yhdistetty vuonna 2014 perustettuun Puolustusvoimien tutkimuslaitokseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotilasaikakauslehti Upseeriliitto ry. Viitattu 7.5.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Merivoimien tutkimuslaitoksen perinneyhdistys
**Johann Wilhelm Ritter** (16. joulukuuta 1776 Samitz, Sleesia – 23. tammikuuta 1810 München, Baijeri) oli saksalainen fyysikko, joka löysi ultraviolettisäteilyn vuonna 1801.

Elämä ja ura
------------

Ritter toimi apteekkarin oppipoikana Liegnitzissä Sleesiassa (nykyään Legnica, Puola) vuosina 1791–1795, opiskeli lääketiedettä Jenan yliopistossa Alexander von Humboldtin ohjauksessa, ja jäi valmistumisensa jälkeen sinne opettajan tehtäviin. Vuonna 1804 hän siirtyi Baijerin tiedeakatemiaan Müncheniin, jossa hän kuoli nuorena ja katkeroituneena.

Ritter oli kiinnostunut erityisesti sähköstä ja sähkökemiasta, joiden alalla hän teki monia merkittäviä löytöjä. Vuonna 1800, vain kuukausia sen jälkeen kun englantilainen kemisti William Nicholson oli onnistunut hajottamaan veden vedyksi ja hapeksi elektrolyysin avulla, Ritter toisti kokeen, mutta niin, että hän pystyi keräämään kaksi kaasua erillään. Pian tämän jälkeen hän löysi galvanointiprosessin, jota käytetään nykyään metallien pinnoittamiseen. Vuonna 1801 hän teki havaintoja lämpösähköisyydestä ja ennakoi Thomas Johann Seebeckin löytöä. Hän tutki myös sitä, miten lihaskudos reagoi sähkövarauksiin. Vuonna 1801 Ritter osoitti valoherkän kemikaalin hopeakloridin avulla kauimmaisten violettien aallonpituuksien jälkeen olevan vielä säteilyä. Ritter kutsui säteilyä "kemikaalisäteiksi", mutta ultraviolettisäteily vakiintui lopulta sen nimeksi.

Ritterin kirjoitustyyli oli epäselvä ja spekuloiva, ja hän viivytteli tutkimustensa selostusten julkaisua. Hänen tieteellistä uskottavuuttaan vahingoitti myös hänen kiinnostuksensa okkulttisiin ilmiöihin ja se, että muut tiedemiehet eivät kyenneet toistamaan hänen kokeitaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ritter, Johann Wilhelm *Neue deutsche Biographie*.  2003. Viitattu 01.06.2022.
2. 1 2 3 4  Johann Wilhelm Ritter (1776–1810) *The National Center for Atmospheric Research*.  2022. Viitattu 01.06.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johann Wilhelm Ritter** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Boussinesq-approksimaatio** on virtausdynamiikan approksimaatio, jonka mukaan kokoonpuristumattoman fluidivirtauksen tiheysmuutokset ovat niin pieniä, että ne voidaan jättää huomiotta. 

Todellisuudessa pieniä tiheysvaihteluita saattaa advektion seurauksena esiintyä. Tiheyden muutokset huomioidaan vain painekentän konstruoinnissa eli termeissä, joissa tiheys on kerrottu painovoimakiihtyvyydellä *g*. Muissa termeissä tiheys esiintyy vain nimittäjässä, ja asetetaan

{\displaystyle {\frac {1}{\rho }}\approx {\frac {1}{\rho \_{0}}}=vakio},
missä {\displaystyle \rho \_{0}} on jokin sopiva referenssitiheys. Keskeinen ajatus on, että kahden tiheydeltään erilaisen fluidin hitauserot ovat pieniä, mutta painovoima on tarpeeksi suuri tehdäkseen painoeron merkittäväksi.

Boussinesq-virtaukset ovat yleisiä luonnossa (ilmakehän ja valtamerten virtauksissa), teollisuudessa ja kaupunkiympäristössä (ilmastointi, keskuslämmitys). Monille virtauksille approksimaatio on erittäin tarkka ja yksinkertaistaa huomattavasti ilmiön kuvauksen matematiikkaa ja fysiikkaa.

Boussinesq-virtausten eräs piirre on, että ne näyttävät samoilta ylösalaisin tarkasteltuina, edellyttäen että fluidien ominaisuudet vaihdetaan päinvastaisiksi. Tarkastellaan esimerkkinä avointa ikkunaa tilanteessa, jossa huoneen sisällä on lämpimämpää kuin ulkopuolella. Sisäilma on ulkoilmaa kevyempää, joten ulkoa sisälle huoneeseen virtaava ilma painuu kohti lattiaa. Päinvastaisessa tilanteessa (kylmä huone ja lämmin ulkoilma) sisään virtaava ilma kohoaa kohti kattoa. Jos virtaus on Boussinesq-virtaus (ja huone symmetrinen), voidaan huone kääntää ylösalaisin ja tilanne säilyy samana kuin lämpimän huoneen tapauksessa.

Esimerkki virtauksesta, joka ei ole Boussinesq-virtaus on vedessä nousevien kuplien virta. Tämä virtaus ei ole lainkaan symmetrinen ilmassa putoavan veden kanssa: nousevat kuplat pyrkivät yhdistymään suuremmiksi, kun taas putoava vesi hajoaa pisaroiksi. Pienessä mittakaavassa pintajännitys tulee kuvaan mukaan ja sotkee approksimaation.
**Amateur World Series 1973** oli kaiken kaikkiaan 21. FIBA:n järjestämä baseballin maailmanmestaruusturnaus. Turnaus pelattiin Kuubassa 25. marraskuuta - 9. joulukuuta 1973. Ajallisesti se sijoittuu muutamaa päivää myöhemmäksi kuin sen kanssa suurimmaksi osaksi päällekkäin pelattu FEMBA:n turnaus Nicarguassa, vaikkakin turnaukselle on annettu pienempi järjestysnumero.
Kuuba voitti maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki ottelunsa, joukkue teki 119 juoksua ja antoi vain 5 neljässätoista ottelussa. Puerto Rico otti hopeaa hävittyään Kuuballe 2-3 ja 0-10. Puerto Rico ja Meksiko olivat maat, jotka osallistuivat sekä FIBA:n että FEMBA:n turnauksiin.

Turnauksen sarjataulukko
------------------------

| joukkue | Ot. | V | H | AVG |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.  Kuuba | 14 | 14 | 0 | 1.000 |
| 2.  Puerto Rico | 13 | 10 | 3 | .769 |
| 3.  Venezuela | 14 | 10 | 4 | .714 |
| 4.  Dominikaaninen tasavalta | 13 | 7 | 6 | .538 |
| 5.  Panama | 14 | 6 | 8 | .429 |
| 6.  Meksiko | 14 | 5 | 9 | .357 |
| 7.  Alankomaiden Antillit | 14 | 3 | 11 | .214 |
| 8.  Alankomaat | 14 | 0 | 14 | .000 |

Lähteet
-------

* projectcobb
* Baseball-reference:1973 Amateur World Series (FIBA)

Baseballin maailmanmestaruuskilpailut

|  |  |
| --- | --- |
| Amateur World Series | 1938 | 
1939 | 
1940 | 
1941 | 
1942 | 
1943 | 
1944 | 
1945 | 
1947 | 
1948 | 
1951 | 
1952 | 
1953 | 
1961 | 
1965 | 
1969 | 
1970 | 
1971 | 
1972 | 
1973 | 
1974 | 
1976 | 
1978 | 
1980 | 
1982 | 
1984 | 
1986 |
| Global World Series | 1955 | 
1956 |
1957 |
| World Cup | 1950 | 
1988 | 
1990 | 
1994 | 
1998 | 
2001 | 
2003 | 
2005 | 
2007 | 
2009 | 
2011 |
| Baseballin maailmanmestaruuskilpailut | 1973 |
1974 |
Patorakennelmia
**Deltawerken** on hollanninkielinen nimitys suuresta suistotyömaasta, joka käynnistettiin tammi-helmikuun 1953 Pohjanmeren tulvien jälkeen vastaavan luonnonkatastrofin ehkäisemiseksi. Suunnitelmavaiheessa käytettiin nimitystä **Deltaplan**.

Alankomaiden Zeelandin maakunta sijaitsee Rein-, Schelde-, Waal- ja Maasjokien suistossa ja on erityisen alavaa. Vuoden 1953 tulva peitti suuren osan maakunnasta alleen, ja yli 1 835 ihmistä hukkui. Myös Englanti, Belgia ja Ranska kärsivät tulvasta.

Vesi on aina ollut keskeisessä asemassa Hollannin historiassa. Viimeisimmän, vuoden 1953 suuren tulvan jälkeen ihmiset päättivät rakentaa Deltawerkenin, yhden suurimmista tulvasuoja- ja vedenhallintaprojekteista maailmassa. Delta-komissio perustettiin kaksikymmentä päivää Pohjanmeren tulvan jälkeen 21. helmikuuta 1953. 

Tämä komissio antoi neuvoja turvallisuuden lisäämiseksi. Tämä oli haastava tehtävä, sillä Nieuwe Waterweg ja Westerschelde täytyi pitää avoinna Rotterdamin ja Antwerpenin satamien taloudellisten intressien vuoksi. Lopulta 18. lokakuuta 1955 Delta-komissio antoi viisi ohjetta, jotka johtivat Delta-suunnitelman syntymiseen. Kaiken kaikkiaan Deltawerkenin kustannukset nousivat lähes viiteen miljardiin euroon.

Padot
-----

Oosterscheldekeringistä tuli suurin sulku maailmassa. Kokonaispituudeltaan kolmen kilometrin mittainen sulku koostuisi 65 betonielementtipilarista, joiden varaan 62 teräsluukkua asennettaisiin. Maailman suurimmat patorakennelmaan kuuluvat liikkuvat osat löytyvät Maeslantkeringistä; kumpikin sulun ovista on 240 metriä pitkiä. Tämä sulku asennettaisiin Nieuwe Waterwegiin. 

Deltawerken on globaali malli teknologisesta kehityksestä, jossa ihmisten turvallisuus ja luonto ovat keskeisessä asemassa. Näin ollen Alankomaat on laajentanut näkemystään turvallisuudesta ja vedestä. Deltawerken muodostaa ainutlaatuisen kompromissin turvallisuuden, talouden, virkistystoiminnan ja luonnon välillä.

Katso myös
----------

* IJsselmeer

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deltawerken** Wikimedia Commonsissa

* Virallisella verkkosivustolla Deltawerken (englanniksi)
Morske orgulje
Ääninäyte Zadarista Kroatiasta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Meriurut** (kroatiaksi *Morske orgulje*) on arkkitehtoninen teos Zadarissa Kroatiassa. Kokeellinen musiikkisoitin soi, kun meren aallot saavat aikaan äänen pilleissä, jotka sijaitsevat marmoriportaiden alla.

Historia
--------

Kun Zadarin kaoottinen jälleenrakentaminen alkoi toisen maailmansodan jälkeen, rakennettiin rantaan ainoastaan yksitoikkoista betonimuuria, jotta kaupunki saataisiin nopeasti kuntoon.

Arkkitehti Nikola Bašić suunnitteli urut Zadarin vanhankaupungin bulevardin (Nova riva) elävöittämiseksi. Bulevardi avattiin 15. huhtikuuta 2005. Meren aallot vaikuttavat urkujen alla ja synnyttävät satunnaisia mutta harmonisia ääniä. Veteen johtavat marmoriportaat lisättiin myöhemmin. Mekanismi perustuu polyeteenistä valmistettujen putkien kykyyn resonoida aaltojen ja tuulen vaikutuksesta.

Meriurut ovat houkutelleet Zadariin matkailijoita, ja ne ovat kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä. Vuonna 2006 teos sai European Prize for Urban Public Space -palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Tämä Kroatian helmi on monelta vielä näkemättä - Zadar on aktiivisen lomailijan paratiisi *www.iltalehti.fi*. Viitattu 26.11.2021.
2. 1 2  Crevar, Alex: After 2,000 Years, a Croatian Port Town Still Seduces *New York Times*.  6.7.2008. Nytimes.com. Viitattu 24.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meriurut** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sea organ
**Boutilimit** (arab. بوتلميت‎) on kunta ja samannimisen departementin keskus Mauritanian Trarzan alueella. Se sijaitsee RN3-maantien varrella 150 kilometriä Nouakchottista kaakkoon. Kunnassa on 26 900 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Boutilimit on perinteinen islamilaisen oppineisuuden keskus, jossa on yksi alueen tärkeimmistä kirjastoista. Vuonna 1961 sinne perustettiin islamilainen korkeakoulu. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu ranskalaisten rakentama linnoitus. Lähistöllä sijaitsee Tenadin matkailukeskus.

Boutilimitin departementin pinta-ala on 31 675 neliökilometriä. Siihen kuuluvat Boutilimitin lisäksi Ajweirin, Elb-Adressin, Emouyesserin, Noubaghiyan, Nteychittin ja Tenghaddejin kunnat. Departementissa oli 63 200 asukasta vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monographie régionale de la wilaya du Trarza à partir des données du RGPH 2013 *ANSADE*.  Arkistoitu 12.8.2021. Viitattu 12.9.2021.
2. ↑  Pazzanita, Anthony G.: *Historical Dictionary of Mauritania, 3rd edition*, s. 102. Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5596-0.
3. ↑  *Le Petit Futé Mauritanie 2011–2012*, s. 79. Paris: Nouvelles éditions de l’université, 2011. ISBN 9782746940093.
Kuulokoira
**Kuulokoira** on kuuron tai huonokuuloisen apuna toimiva koira, joka hälyttää omistajalleen kuultuaan tiettyjä opetettuja ääniä, kuten ovikellon, puhelimen tai palohälyttimen. Parhaita kuulokoiria ovat yleensä pienet pelkäämättömät koirat, joilla ei ole vartiointitaipumusta. Koulutus kestää pari vuotta, vaikka koira oppii tunnistamaan äänet nopeasti.

Kuulokoirilla on Suomessa lain suoja liikkua omistajiensa kanssa julkisissa tiloissa. Suomessa kuulokoiran statuksen, liivit ja merkit myöntää Suomen kuulo- ja tukikoirat ry.

Katso myös
----------

* Avustajakoira
* Opaskoira

Lähteet
-------

1. ↑  Hilkka Säävälä: Kuulokoira antaa apua ja iloa, Yle.fi, viitattu 23.10.2010
2. ↑  Esteettömyys - Suomen kuulo- ja tukikoirat ry *Suomen kuulo- ja tukikoirat ry*.  Arkistoitu 20.5.2016. Viitattu 16.1.2017.
3. ↑  Etusivu - Suomen kuulo- ja tukikoirat ry *Suomen kuulo- ja tukikoirat ry*. Viitattu 16.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kuulo- ja tukikoirat ry
* Suomen Kennelliitto: Kuulo- ja tukikoirat
**Makynea** (m.kreik. Μακυνέα, myös *Makynia/Makyna/Makyneia*, Μακυνία/Μακύνα/Μακύνεια, lat. *Macynia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Nafpaktían kunnan alueella vajaan kilometrin pohjoiseen nykyisestä Makýneian (aiempi Káto Mammáko) kylästä.

Maantiede
---------

Makynia sijaitsi Antirrhionin niemen länsipuolella ja Tafiassos-vuoren itärinteen juurella lähellä Aitolian rannikkoa ja Patraksenlahden pohjoisrantaa. Näin se sijaitsi lähellä Aitolian ja Ozolian Lokriin rajaa. Pliniuksen mukaan lähellä sijaitsi Makynion-vuori. Sillä on saatettu viitata johonkin Tafiassoksen osaan. Makynean kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Strabonin mukaan Makynea perustettiin sen jälkeen, kun doorilaiset olivat valloittaneet Peloponnesoksen niin kutsutussa doorilaisvalloituksessa. Runoilija Arkhytas Amfissalainen kutsui kaupunkia Ozolian lokrien kaupungiksi. Se mainitaan myös Alkaios Messeneläisen epigrammissa. 400-luvulle eaa. tultaessa kaupungista oli tullut osa Aitoliaa.

Makynea on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Sen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Makyneus* (Μακυνεύς).

Káto Mammákon kylä nimettiin Makýneiaksi antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1980.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Makynean paikalla on joitakin jäänteitä muurein ympäröidystä asutuksesta. Jäänteet on ajoitettu 300–200-luvuille eaa. Kaupungista on löydetty muun muassa kreikkalainen teatteri, joka sijaitsi kaupunginmuurien ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "149 Makynea", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "WEST LOKRIS Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4  Smith, William: "Macynia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Makynea *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
5. ↑  Plinius: *Naturalis historia* 4.3.
6. ↑  Strabon: *Geografia* 10; *Kreikkalainen antologia* 9.518.
7. ↑  Kato Mammako -- Makyneia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.2.2018.
8. ↑  Frederiksen, Rune: "The Greek Theatre. A Typical Building in the Urban Centre of the Polis?". Teoksessa Heine Nielsen, T. (ed.): *Even More Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 65–124. Papers from the Copenhagen Polis Centre 6. Historia Einzelschriften 162. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 2002.
Deltasiipinen Mirage IIIRD.
**Deltasiipi** on jokseenkin kolmion mallinen lentokoneen siiven muoto. Nimitys tulee kreikan kielen delta-kirjaimesta (Δ).

Deltasiipi kehitettiin yhdistää nuolisiiven taaksepäin viiston etureunan ilmanvastuksen vähentämiseksi, sekä suuren siipipinta-alan nostovoiman lisäämiseksi. Siivestä voitiin myös tehdä ohut ja silti rakenteellisesti vahva. Tuulitunnelitutkimuksissa havaittiin siiven edut korkeissa nopeuksissa. Alhaisissa nopeuksissa deltasiivet toimivat heikosti ja ovat epävakaita.

Historia
--------

Ensimmäinen patentti deltasiivelle myönnettiin vuonna 1867 J.W. Butlerille ja E. Edwardsille. 1940-luvulla professori Alexander Lippisch aloitti deltasiiven kehityksen rakentamalla puisen liidokin Saksassa. Sodan jälkeen liidokki lähetettiin yhdysvaltoihin ja myös Lippisch siirtyi työskentelemään yhdysvalloissa.

Convair kehitti XF-92 -koneen ja teki sillä koelentoja Murocin tukikohdasta vuonna 1948.

Eräitä deltasiipisiä lentokoneita: MiG-21, Mirage III, Avro Vulcan. Suomessa ja Ruotsissa suositusta, jo käytöstä poistetussa hävittäjäkoneessa Saab 35 Draken, oli kaksoisdeltasiivet.

Kuvassa massiivinen kokeilupommittaja North American XB-70A *"Valkyrie"*, saattajanaan Convair B-58 *"Hustler"*. Kumpikin ovat deltasiipisiä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deltasiipi**.
* *Tekniikan kirja 2*, WSOY, 1964 (alkuteos C.Bertelsmann Verlag: *Das Grosse Buch Der Technik*)
* *Tiedon Portat 3 - Ilmailu*, WSOY, 1969
* Mark Hewish: *Tietosarja - Lentokoneet*, Intercontinental Book Productions/Artko, 1977 (suom. Tuomo Huuhka)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  delta wings Century of Flight.  Arkistoitu 16.4.2019. Viitattu 7.4.2019.
2. 1 2 3  NASA Armstrong Fact Sheet: XF-92A Delta-Wing Aircraft  1.3.2014. Nasa. Viitattu 7.4.2019.
**Alexander Petrovic** (s. 3. maaliskuuta 1992 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-joukkue Dallas Starsin farmijoukkue Texas Starsissa AHL:ssä.

Pelaajaura
----------

### Junioriura

Petrovic varattiin WHL:ään Red Deer Rebelsiin toisella kierroksella vuonna 2007. Ennen tätä hän oli pelannut Edmontonissa. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2008–2009 Petrovic teki 13 tehopistettä 66 ottelussa. Ennen vuoden 2010 NHL:n varaustilaisuutta Petrovic oli Central Scouting Bureaun rankingeissa pohjoisamerikkalaisten kenttäpelaajien sijalla 29. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella koko tilaisuuden 36. pelaajana. Petrovic jatkoi junioriuransa loppuun Red Deer Rebelsissä ennen siirtymistään ammattilaiseksi hyvin sujuneen kauden 2011–2012 jälkeen.

### Ammattilaisura

18. huhtikuuta 2011 Florida Panthers kiinnitti Petrovicin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Hän teki ensimmäisen ammattilaisesiintymisensä kauden 2011–2012 lopulla AHL:n pudotuspeleissä Panthersin farmijoukkue San Antonio Rampagessa. Kauden 2012–2013 Petrovic aloitti AHL:ssä, mutta sai myös kutsun Panthersiin huhtikuussa 2013. Kuun 18. päivänä hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä New York Rangersia vastaan. Hän pelasi kauden lopussa kuusi ottelua tehopisteittä, keräten lisäksi 25 rangaistusminuuttia. Ennen kauden 2013–2014 alkua Petrovic osallistui Panthersin harjoitusleirille, josta hänet tiputettiin ensimmäisten pelaajien joukossa ja hän palasi takaisin San Antonioon.

Saavutukset
-----------

Petrovic pelasi WHL:n itäisen konferenssin toisessa tähdistöjoukkueessa vuonna 2011.

Lähteet
-------

* Alex Petrovic The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Alex Petrovic Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Alex Petrovic *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alex Petrovic
**Pauli Erik Välimäki** (s. 20. joulukuuta 1955 Kokkola) on suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hänen puolueensa on Vihreä liitto.

Välimäki kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1975 Kokkolan yhteislyseosta, minkä jälkeen hän opiskeli vuodesta 1977 tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1990. Hän toimi 1978–1979 päätoimittajana Etsijä-lehdessä, 1979–1980 uutistoimittajana Kansan Äänessä ja 1981–1986 toimittajana ja toimitussihteerinä Hämeen Yhteistyössä. Vuonna 1985 hän oli perustamassa Radio 957 -paikallisradiota ja vuosina 1986–1989 hän toimi Vihreän Langan päätoimittajana. Hän on työskennellyt vuodesta 1990 vapaana toimittajana.

Vapaana toimittajana Välimäki on muun muassa kirjoittanut Helsingin Sanomiin, Kuluttajaan ja Vihreään Lankaan sekä toiminut radiotoimittajana Radio Suomessa ja Ylen ykkösellä. Hänen toimittamiinsa radio-ohjelmiin kuului muun muassa ympäristöohjelma *Varrella virran*. Suomen freelance-journalistit ry valitsi hänet vuoden freelance-journalistiksi 2000.

Poliitikkona Välimäki on toiminut Vihreän liiton varapuheenjohtajana vuosina 1990–1991 ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1998–2006 sekä Tampereen kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 1999–2002 ja 2005–2006. Vuosina 2003–2004 hän oli kaupunginvaltuuston toinen varapuheenjohtaja ja vuosina 1999–2006 vihreän valtuustoryhmän puheenjohtaja. Hän erosi kaupunginvaltuuston jäsenyydestä aloitettuaan viestinnän erityisasiantuntijana Tampereen pormestarin Timo P. Niemisen esikunnassa vuoden 2007 alussa. Välimäki on ollut myös eduskuntavaaliehdokkaana, ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1983 silloisessa Hämeen läänin pohjoisessa vaalipiirissä ja viimeisimmän kerran eduskuntavaaleissa 2007 Pirkanmaan vaalipiirissä, mutta ei ole tullut valituksi.

Välimäki on naimisissa Irene Roivaisen kanssa ja hänellä on kolme lasta, vuosina 1981 ja 1994 syntyneet pojat sekä vuonna 1989 syntynyt tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Curriculum Vitae *paulivalimaki.net*.  Arkistoitu 27.5.2011. Viitattu 25.10.2010.
2. 1 2 3  Kuka minä olen *paulivalimaki.net*.  Arkistoitu 22.5.2011. Viitattu 25.10.2010.
3. ↑  Toimittaja poliitikkona 2003 *paulivalimaki.net*.  Arkistoitu 5.7.2007. Viitattu 25.10.2010.
4. ↑  Ilmianna Vuoden freelance-journalisti ja nuori kyky! *freet.fi*.  10.2.2010.  Arkistoitu 4.8.2011. Viitattu 25.10.2010.
5. ↑  Kunnallispolitiikkaa *paulivalimaki.net*.  Arkistoitu 23.7.2007. Viitattu 25.10.2010.
**Amateur Athletic Union** (**AAU**) on yleishyödyllinen vapaaehtoisvoimin pyörivä yhdysvaltalainen urheilujärjestö. AAU keskittyy erityisesti amatööriurheilun kehittämiseen.

AAU perustettiin 1888. Se järjesti pitkään Yhdysvaltain osallistumisen moniin kansainvälisiin kilpailuhin, ja se teki läheistä yhteistyötä olympialiikkeen kanssa valmistaakseen kilpailijoita olympialaisia varten. Kuitenkin vuoden 1978 amatööriurheilulain jälkeen AAU on keskittynyt järjestämään urheiluohjelmia kaikille urheilijoille ikään katsomatta ruohonjuuritasolta alkaen. Uusi laki siirsi amatööriurheilun vastuun vastaperustetulle Yhdysvaltain olympiakomitealle, jonka alaisuudessa lajiliitot vastaavat omista lajeistaan.

AAU:n kilpailuihin osallistuu vuosittain noin 500 000 kilpailijaa ja noin 50 000 vapaaehtoista. AAU on jaettu 56 piiriin, jotka vastaavat kilpailujen järjestelyistä. Joka vuosi AAU:n piirit hoitavat 34 ohjelmaa, järjestävät yli 250 kansallista mestaruuskilpailua ja yli 30 000 ikäluokkakilpailuja.

Lähteet
-------

1. 1 2  About AAU Amateur Athletic Union of the USA.  Arkistoitu 27.12.2009. Viitattu 31.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Understanding the Amateur Sports Act  23.6.2004. East Meadow, New York:  Women's Sports Foundation.  Arkistoitu 3.1.2010. Viitattu 31.12.2009. (englanniksi)
**Katriina Tavi** (s. 1993 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli pääosaa eli Heinähattua Kaisa Rastimon vuonna 2002 ohjaamassa elokuvassa *Heinähattu ja Vilttitossu.* Tavi oli 8-vuotias näytellessään elokuvassa.

Tavi valittiin Heinähatun rooliin neljä kuukautta kestäneiden koekuvausten jälkeen viidensadan tytön joukosta. Ohjaaja Kaisa Rastimon mukaan Tavin vahvuus oli siinä millä intensiteetillä hän oli läsnä kohtauksissa.

MTV3:n elokuvakriitikko Minna Karilan mukaan Tavi on sielukas ja läsnä oleva lapsinäyttelijä, joka tekee roolihahmostaan henkevän, hauskan ja suruineen sydäntäsärkevän. Kalevan kriitikko Anssi Juntto piti Tavia aivan mainiona ja Helsingin Sanomien Helena Ylänen näki Tavin ja Vilttitossun esittäjä Tilda Kiianlehdon suorastaan syntyneen filmitähdiksi.

Vuonna 2005 katsojaennätykset Suomessa rikkonut elokuva markkinoitiin Japaniin ja Tavi vieraili Tokiossa kertomassa lehdistölle elokuvasta ja kokemuksistaan sen teossa.

Tavi näytteli Kotikadussa Linda Maasalmea.

Lähteet
-------

1. 1 2  YLE.fi – Katriina Tavi: Lapsinäyttelijä ja elokuvafani
2. ↑  Elokuvantaju – Rastimo: Heinähattu ja Vilttitossu
3. ↑  MTV3.fi – Elokuva-arvostelut – Heinähattu ja Vilttitossu
4. ↑  Kaleva.plus.elokuvat – Heinähattu ja Vilttitossu – Kapinaa oikean lapsuuden puolesta
5. ↑  Helsingin Sanomat – Heinähattu ja Vilttitossu – Nopolan sisarusten mainioihin kirjoihin perustuva lastenelokuva
6. ↑  Embassy of Finland, Tokyo – Heinähattu ja Vilttitossu Japaniin

Aiheesta muualla
----------------

* Katriina Tavi Elonetissä.
* Katriina Tavi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Maarit Piipon artikkeli *Katriina Tavi: Lapsinäyttelijä ja elokuvafani* YLEn sivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Raku järv**  (myös *Männiku liivakarjäär*) on Virossa Harjumaalla Sakun kunnassa sijaitseva tekojärvi.

Maantietoa
----------

Tekojärvi on osa Tallinnan raakavesivarastointijärjestelmää. Männiku järv sijaitsee 200 metriä lounaaseen järven luoteispäästä ja se kuuluu samaan järjestelmään. Raku järven pinta-ala on 230 hehtaaria. Se muodostuu useasta hiekan ja soranotossa syntyneestä altaasta, jotka yhdessä muodostavat nykyisen tekojärven. Pohjoisemman pääaltaan poikki työntyy kaksi niemeä, joiden väliin jää keskelle vielä 150 metriä. Pääallas on kulmikkaan muotoinen ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Pääaltaan eteläpäässä on 200 metriä leveä kapeikko, jonka alapuolella aukeaa kaksilahtinen järvenpää. Järven pohjoispuolella 1,6 kilometrin päässä sijaitsee Ülemistejärvi. Järvessä on viisi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,9 ha. Järven valuma-alueen laajuus on 13,0 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,0 metriä ja suurin syvyys 12 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00800 kuutiokilometriä eli 8,00 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 15,1 kilometriä.

* Järvi kuvattuna niemeltä klo 6 aamulla 8.8.2013Järvi kuvattuna niemeltä klo 6 aamulla 8.8.2013

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Raku järv (vee2006030) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Raku järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Forte: Tallinna ümbruse kalastuskohad vol. 3: Raku järv (1), viitattu 12.6.2016 (viroksi)
* Kupits, Karl: Männiku järvistu (Raku ja Männiku järved) veeressursi säilimiseks vajalikud uuringud, 2008, viitattu 3.3.2017 (viroksi)
Amasis II:ta esittävä veistos
**Amasis II**, joka tunnetaan myös nimellä **Ahmose II**, oli muinaisen Egyptin 26. dynastian faarao, joka hallitsi vuosina 570–526 eaa. Hän oli alun perin faarao Apriesin kenraali, joka nousi kapinaan hallitsijaansa vastaan. Amasis II:n valtaistuinnimi on **Henemibre** (*Hän, joka syleilee Ren sydäntä*).

Amasis nousi valtaan vuonna 570 eaa. kun Apriesin Kyreneen suuntautunut sotaretki epäonnistui pahasti. Egyptin armeija nousi kapinaan, ja kun Apries lähetti Amasisin rauhoittamaan kapinaa, kapinoitsijat huudattivatkin Amasisin uudeksi faaraoksi. Seuranneessa sisällissodassa Amasisin joukot löivät Apriesin lähettämät sotilaat. Amasis surmasi Apriesin taistelussa, mutta järjesti kuitenkin Apriesille kuninkaalliset hautajaiset.

Tämän jälkeen Amasis vahvisti liiton Kyrenen kanssa menemällä naimisiin kyreneläisen naisen kanssa. Amasis pyrki myös liittoutumaan Kreikan kanssa. Herodotoksen mukaan Amasis ystävystyi Samoksen tyrannin Polykrateksen kanssa ja lahjoitti varat Delfoin temppelin uudelleenrakennusta varten. Amasis onnistui alistamaan Kyproksen valtansa alle, mahdollisesti Polykrateksen laivaston avustamana, ja pakotti Kyproksen maksamaan lunnaita.

Pystyäkseen paremmin rajoittamaan Kreikan vaikutusvaltaa Amasis rajasi kaupankäyntioikeuden Niilin suistossa sijaitsevaan Naukratiksen kaupunkiin, joka sijaitsi lounaaseen Egyptin pääkaupungista. Naukratiksen kauppiaat saivat monia etuoikeuksia, joiden avulla kaupunki vaurastui nopeasti. Lisäksi Amasis salli kreikkalaisten perustaa muita kaupunkeja ja palvontapaikkoja Niilin suistoon.

Erään asiakirjan mukaan Amasiksen valtakauden 41. vuonna egyptiläiset tekivät tutkimusmatkan Nubiaan. Faarao Amasis laajensi lisäksi Neithin temppeliä Saisissa, pystytti Isikselle pyhäkön Memfisiin, rakensi temppelit Abydokseen ja Mendesiin sekä nilometrin Sepin temppeliin. Lisäksi hän rakennutti useita rakennuksia Baharijan keitaalle ja Heliopolisiin. Amasis haudattiin Saisin temppeliin. Amasista pidetään yhtenä kuudesta Egyptin lainsäätäjästä, ja kreikkalaiset kunnioittivat häntä nimeämällä hänet yhdeksi seitsemästä viisaasta.

Amasisin valtakausi oli Egyptille vaurauden aikaa, mutta Persian uhka kasvoi kuitenkin koko ajan. Herodotoksen mukaan Amasis liittoutui Lyydian Croesuksen kanssa Persiaa vastaan. Persia voimistui siitä huolimatta nopeasti, ja Amasis kuoli vain puoli vuotta ennen kuin Persian kuningas Kambyses II valloitti Egyptin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Amasis *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 18.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Dariusz Sitek: Ancient Egypt - Dynasty XXVI *narmer.pl*. Viitattu 18.5.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Apries** | **Egyptin faarao**26. dynastia | Seuraaja:**Psammetik III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Per-Henrik Nyman** (6. maaliskuuta 1927 Turku – 11. maaliskuuta 2015 Porvoo) oli suomalainen televisiokasvo, entinen Porvoon kaupunginjohtaja ja Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä.

Nyman opiskeli Åbo Akademissa. Hän siirtyi jo nuorena Porvooseen, joka tunnettiin hänen kotikaupunkinaan. Hän toimi Yleisradion tehtävissä jo 1940-luvulta, erityisesti viihde- ja urheilutoimituksissa muun muassa selostajana sekä toimituspäällikkönä 1970-luvun taitteessa. Vuonna 1974 hänestä tuli Borgåbladetin päätoimittaja ja vuonna 1982 hänet valittiin kaupunginjohtajaksi. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1991.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Per-Henrik Nyman *Suomen kansanedustajat*.  27.4.2011. Eduskunta. Viitattu 19.8.2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- |
|  |
| RKP (12) | 
* Björkstrand
* Donner
* Lax
* Malm
* Melin
* Nordman
* Nyman
* Rehn
* Renlund
* Taxell
* Wasz-Höckert
* Westerlund

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Jansson

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kuuma kesä** (*The Long, Hot Summer*) on yhdysvaltalainen television draamasarja, jota tuotettiin vuosina 1965–1966. Siinä nuori Ben Quick (Roy Thinnes) saapuu lapsuutensa kaupunkiin huolehtimaan perinnöstään. Hän joutuu kahnauksiin paikallisen mahtimiehen Boss Varnerin kanssa. Varneria esittää sarjan alussa Edmond O’Brien ja sitten Dan O’Herlihy. Muissa vakiorooleissa nähdään Nancy Malone, Paul Geary, Ruth Roman ja Lana Wood.

Dean Riesnerin luoma, yhden tuotantokauden (26 jaksoa) kestänyt sarja perustuu William Faulknerin romaaniin *Kylä* (The Hamlet, 1940) ja novelliin "Barn Burning", sekä Martin Rittin ohjaamaan elokuvaan *Hehkuva kesä* (The Long, Hot Summer, 1958).

Sarjan tunnusmusiikkina on Sammy Cahnin säveltämä "The Long Hot Summer", jonka laulaa Jimmie Rodgers.

Lähteet
-------


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Long, Hot Summer (TV series)
**Per-Erik Karl Örthén** (20. tammikuuta 1920 Helsingin maalaiskunta – 13. syyskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Örthénin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Fridolf Örthén ja Edith Alexandra Eklund ja puolisot vuodesta 1946 Mary Margareta Biese ja vuodesta 1961 Berit Kumenius. Örthén tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1939 ja valmistui farmaseutiksi Helsingin yliopistosta 1946 ja diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1951. Hän oli Apoteket Wilhelmsin farmaseutti 1946–1948, harjoittelija Apotekarenas Drog Aurum Ab:ssa 1950 ja Lääketuonti Oy:n palveluksessa vuodesta 1950, toimien yhtiön johtajana vuodesta 1953, varatoimitusjohtajana 1955–1962 ja hallituksen jäsenenä 1955–1977. Oy Holger Bergenheim & Co Ab:n varatoimitusjohtaja Örthén oli 1951–1957 ja hallituksen jäsen 1953–1957 ja Hoechstin suomalaisen tytäryhtiön Oy Hoechst Fennica Ab:n varatoimitusjohtaja 1957–1961, toimitusjohtaja 1962–1982, hallituksen jäsen vuodesta 1957 ja hallituksen puheenjohtaja 1982–1990. Örthén oli myös Oy Leo Lundbeck Ab:n toimitusjohtaja 1951–1955 ja Oy Diaco Ab toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1963–1985. Hänellä oli lisäksi luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Örthén oli reservin yliluutnantti (1956). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Per-Erik Örthén (1920–2006). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.12.2022.
2. 1 2  Per-Erik Örthén *Biografiasampo*. Viitattu 8.12.2022.
**Luciano Luís Turconi Martins** (s. 3. maaliskuuta 1963 Porto Alegre, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on ensimmäinen Suomen jalkapallosarjoissa esiintynyt brasilialainen ja myös yksi ensimmäisistä brasilialaisista Saksan pääsarjassa Bundesliigassa.

Porto Alegressa syntynyt Martins saapui Suomeen vuonna 1985 ja edusti kahden kauden ajan Lahden Reipasta silloisessa I divisioonassa. Lahdesta hän siirtyi Portugalin liigan Portimonensen kautta tuolloin ensimmäistä kertaa Bundesliigassa pelanneen FC 08 Homburgin riveihin. Saksassa viettämänsä kauden jälkeen Martins palasi Portugaliin, jossa hän pelasi maan kahdella korkeimmalla sarjatasolla neljän vuoden ajan. Vuonna 1992 Martins teki sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa ja edusti Veikkausliigassa myös FC Kuusysiä sekä FC Lahtea ennen siirtymistään Ykkösen FC Hämeenlinnaan. Martins pelasi Veikkausliigassa neljän kauden aikana yhteensä 64 ottelua, joissa teki 17 maalia.

Peliuransa jälkeen Martins toimi vuodet 2003–2010 FC Lahden kakkosvalmentajana sekä lyhyen aikaa myös päävalmentajana syksyllä 2007, jolloin hänet nimitettiin tehtävästä eronneen Antti Muurisen tilalle. Martins on valmentanut myös lahtelaista City Starsia. Nykyään hän työskentelee Lahdessa ravintoloitsijana.

Lähteet
-------

1. ↑  Luciano Luis Turconi Martins (49) remembers David vs Goliath  9/2013. Fussball und Frauen.  Arkistoitu 22.5.2015. Viitattu 13.4.2015.
2. ↑  Luciano Martins Playerhistory.com. Viitattu 13.4.2015.
3. ↑  Muurinen siirtyy HJK:n peräsimeen jo nyt  10.10.2007. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 22.5.2015. Viitattu 13.4.2015.
4. ↑  Lucianosta City Starsin luotsi  5.11.2008. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 13.4.2015.
5. ↑  Suomen brasseista tehdään tv-tähtiä kotimaassaan  15.12.2014. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 13.4.2015.

FC Lahden päävalmentajat
Harri Kampman (1997) • Esa Pekonen (1998–1999) • Jari Pyykölä (1999–2001) • Harri Kampman (2002–2005) • Antti Muurinen (2006–2007) • Luciano Martins (2007) • Ilkka Mäkelä (2008–2010) • Tommi Kautonen (2011-2013) • Juha Malinen (2013) • Toni Korkeakunnas (2014–)
**Elena Kampouris** (s. 16. syyskuuta 1997, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan ​​Allison Dossina vuoden 2014 draamassa *Men, Women & Children*, Maya Deckerina NBC:n draamasarjassa American Odyssey, Paris Millerinä vuoden 2016 romanttisessa komediassa Kreikkalainen naimakauppa 2 ja Juliet Sykesinä vuoden 2017 draamassa *Before I Fall*. Vuonna 2016 Kampouris teki Broadway-debyyttinsä Les Liaisons Dangereuses -näytelmässä Cécile Volangesina. Tällä hetkellä Kampouris näyttelee Chloe Sampsonin roolia Netflixin supersankarisarjassa *Jupiter's Legacy*.

Nuoruus
-------

Kampouris syntyi New Yorkissa Ivey Barryn, muotikuvittajan ja -suunnittelijan, ja Alexander Kampourisin tyttärenä, jotka omistaa boutique-viiniliikkeen Basking Ridgessä, New Jerseyssä. Hänen isänsä on kreikkalainen, Kassoksen saarelta, ja hänen äitinsä on amerikkalainen, syntyperältään englanti ja ranskalainen. Kampouriksella on yksi vanhempi veli, Emmanuel. Hän varttui Bridgewater Townshipissa, New Jerseyssä ja kävi Gill St. Bernard's Schoolia, vaikka hän jätti koulun ja häntä ohjattiin lukion viimeisinä vuosina.

Ura
---

Vuonna 2012 Kampouris teki näyttelijädebyyttinsä pienellä Constance Girl -roolilla yhdessä jaksossa CW:n teini-draamasarjassa Gossip Girl. Hän seurasi tätä Nickelodeonin televisiokomediaelokuvassa Jinxed (2013), jossa hän näytteli Ivy Murraya. Samana vuonna Kampouris teki elokuvadebyyttinsä draamassa Labor Day näytellen nuorta Rachel McCannina. Joulukuussa 2013 hän teki sopimuksen William Morris Endeavour -kykytoimiston kanssa.

Vuonna 2014 Kampouris näytteli Allison Dossia komedia-draamaelokuvassa Men, Women & Children. Myöhemmin hän esitti Alexiaa komedia-draamaelokuvassa The Cobbler.

Vuonna 2015 hän näytteli NBC:n trillerisarjassa American Odyssey Maya Deckeriä, Peter Facinellin hahmon tytärtä. Sarja peruttiin yhden kauden jälkeen. Kampouriksella oli sivurooli romanttisessa komediaelokuvassa Kreikkalainen naimakauppa 2.

Vuonna 2016 hän teki Broadway-debyyttinsä Les Liaisons Dangereuses -tuotannossa. Kampouris näytteli sivuroolia Cécile Volangesissa, varakkaassa ja naiivissa teinissä. Seuraavana vuonna hänellä oli sivurooli Juliet Sykesinä draamaelokuvassa Before I Fall. 

Helmikuun 11. päivänä 2019 ilmoitettiin, että Kampouris valittiin Chloe Sampsoniksi Netflixin supersankarisarjaan Jupiter's Legacy.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Lucia Scardoni vuonna 2019.**Lucia Scardoni** (s. 22. maaliskuuta 1991) on italialainen maastohiihtäjä.

Scardoni kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa helmikuussa 2012 sijoittuen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 44:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 15:s Rukan Nordic Opening -tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2015. Yksittäisessä maailmancupin kilpailussa hän sai pisteitä ensimmäisen kerran oltuaan 28:s Drammenin perinteisen sprintissä helmikuussa 2016. Scardoni sijoittui viidenneksi tammikuussa 2020 Tour de Skihin kuuluneessa perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa. Parhaimmillaan hän on ollut yksittäisessä kilpailussa kuudes Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2020.

Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Scardoni sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 28:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 42:nneksi. Italian viestijoukkueen mukana hän oli kahdeksas. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 33:s, perinteisen hiihtotavan parisprintissä kymmenes ja viestissä yhdeksäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui henkilökohtaisilla mnatkoilla parhaimmillaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 24:nneksi ja Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan sprintissä 25:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä viidestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Scardoni sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 29:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lucia Scardoni Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lucia Scardoni** Wikimedia Commonsissa
**Lautajalka** (engl. *board foot*, lyh. bd.ft.) on Yhdysvalloissa ja Kanadassa käytössä oleva puutavaran tilavuuden mittayksikkö. Puutavaran mittauksessa yksi lautajalka tarkoittaa kappaletta, joka on yhden jalan (12 tuuman) pituinen, yhden jalan levyinen ja yhden tuuman paksuinen. Tuhat lautajalkaa pyöreää puutavaraa on 140 kuutiojalkaa eli 3,96 kuutiometriä ja tuhat lautajalkaa sahatavaraa on 83 kuutiojalkaa eli 2,36 kuutiometriä.

Yksi lautajalka on

* 1 jalka (ft) × 1 jalka × 1 tuuma (in)
* 12 tuumaa × 12 tuumaa × 1 tuuma
* 144 kuutiotuumaa (in3)
* 1/12 kuutiojalkaa (ft3)
* noin 0,00236 kuutiometriä (m3)
* noin 2,36 litraa (l)
* noin 2 360 kuutiosenttimetriä (cm3)
* 1/1980 Pietarin standarttia

**Lautamitta** on puutavaran kuutiomäärän lautajalkoina ilmoittava mitta.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 12, palsta 256, hakusana lautajalka. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1963.
2. ↑  Board foot *Collins English Dictionary*. HarperCollins Publishers. Viitattu 1.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 12, palsta 257, hakusana lautamitta. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1963.
**Louis Fraser** (1810–1866) oli englantilainen eläintieteilijä ja keräilijä.*lähde?*

Fraser oli Lontoon eläintieteellisen seuran museonhoitaja (*Curator of the Museum of the Zoological Society of London*). Hän osallistui *African Civilization Society*n tutkijana kuuluisalle Allenin ja Thomsonin tutkimusretkelle Nigerjoelle 1841-1842. Palattuaan hän sai hoidettavakseen lordi Derbyn kokoelman Knowsleyssa. Hän nimesi muun muassa keltalyijykertun.*lähde?*

Vuonna 1849 Fraser julkaisi suurikokoisen kirjan *Zoologica Typica, or figures of the new and rare animals and birds in the collection of the Zoological Society of London*. Kirjassa hän kuvailee suuren joukon uusia lintulajeja.*lähde?*

Vuonna 1850 Fraser komennettiin konsuliksi Dahomeyhin eli nykyiseen Beniniin. Vuonna 1859 hän keräsi lintuja ja nisäkkäitä Ecuadorissa Philip Lutley Sclaterille ja seuraavana vuonna Kaliforniassa. Palattuaan Lontooseen hän avasi myymälän Regent Streetille, missä hän myi eksoottisia lintuja. Viimeiset elinvuotensa hän vietti Amerikassa.*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Osakan suuraluetta. Muista merkityksistä katso Kita.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Kita-ku** (jap. 北区) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se muodostaa nimensä mukaisesti ("pohjoinen") Osakan keskustan pohjoisosan. Suuralue rajautuu jokiin kolmelta sivulta: pohjoisessa Yodogawaan, idässä Ōkawaan ja etelässä Tosaborigawaan. Sen länsipuolella on Fukushiman suuralue. Kitan suuralueen pinta-ala on 10,33 neliökilometriä ja siellä on 113 135 asukasta (vuonna 2012).

Osakan rautatieasema sijaitsee Kitan suuralueella. Se on huomattava liikenteen solmukohta, jota palvelevat myös Hankyū- ja Hanshin-rautatiet. Aseman ympärille on kohonnut korkeiden rakennusten toimistokaupunginosa huvittelumahdollisuuksineen ja suurine tavarataloineen. Aivan tämän alueen eteläpuolella Dōjima- ja Tosaborijoen välissä on Nakanoshiman pitkänomainen saari, jolla sijaitsee useita merkittäviä rakennuksia, kuten kaupungin hallintorakennuksia ja pankkeja, sekä Nakanoshiman puisto.

Suuralueen itäosan merkittäviin nähtävyyksiin kuuluu Tenjinbashin pitkä ostoskäytävä, joka johtaa Ōsaka Tenman-gūn pyhäkölle. Ōgawa-joen varsi alueen itäreunalla on vuorostaan keväisin suosittu kirsikankukkien katselupaikka. Historiallisesti Kitan alueella sijaitsi yksi Osakan kolmesta vanhasta kaupunginosasta, Tenmagumi, ja alueella on edelleen perinteistä käsityökulttuuria.

Kitan suuralueella on useita museoita. Nakanoshiman saarella sijaitsevat Itämaisen keramiikan museo, Osakan tiedemuseo ja Osakan kansallinen taidemuseo; lisäksi Kitassa toimivat Osakan lastenmuseo, Osakan asuntomuseo ja Japanin rahapajan museo. Nakanoshiman saarella on myös vuonna 1918 rakennettu punatiilinen Ōsaka-shi chūō kōkaidō (*Osaka City Central Public Hall*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Overview of Kita-ku Kita Ward.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 6.1.2014.
2. ↑  Art Museums, Science Museums, etc Kita Ward.  Arkistoitu 9.1.2014. Viitattu 9.1.2014.
3. ↑  Landmarks and Historic Locations Kita Ward.  Arkistoitu 11.1.2014. Viitattu 9.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kita-ku** Wikimedia Commonsissa

* Kitan suuralueen internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi)

  

Osakan suuralueet

* Abeno-ku
* Asahi-ku
* Chūō-ku
* Fukushima-ku
* Higashinari-ku
* Higashisumiyoshi-ku
* Higashiyodogawa-ku
* Hirano-ku
* Ikuno-ku
* Jōtō-ku
* Kita-ku
* Konohana-ku
* Minato-ku
* Miyakojima-ku
* Naniwa-ku
* Nishi-ku
* Nishinari-ku
* Nishiyodogawa-ku
* Suminoe-ku
* Sumiyoshi-ku
* Taishō-ku
* Tennōji-ku
* Tsurumi-ku
* Yodogawa-ku