recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kreivi **Nicodemus Tessin nuorempi** (23. toukokuuta 1654 – 10. huhtikuuta 1728) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänet ylennettiin hoviarkkitehdiksi vuonna 1676, ja Tukholman kaupunginarkkitehtina hän toimi vuosina 1682–1715. Hänen rakennustyylissään yhdistyvät myöhäisbarokin piirteet Palladiolta ja ranskalaiselta klassismilta saatuihin vaikutteisiin.

Tessin nuorempi opiskeli maineikkaan arkkitehti-isänsä, Nicodemus Tessin vanhemman opastuksella. Vuosina 1673–1680 hän matkusti Euroopassa, ja vieraili Englannissa, Ranskassa sekä Italiassa. Tessin nuorempi omaksui opintomatkoillaan italialaisen ja ranskalaisen klassismin. Roomassa ollessaan Tessin tutustui Gian Lorenzo Berniniin ja Carlo Fontanaan Ruotsista karkotetun kuningatar Kristiinan myötävaikutuksella. Euroopan kiertueella oli suuri vaikutus Tessin nuoremman arkkitehtuuriin.

Tessin nuorempi seurasi isäänsä Drottningholmin linnan arkkitehtina ja Tukholman kaupunginarkkitehtina. Tessin suunnitteli itselleen upean palatsin Tukholmaan vuosina 1692–1700. Tyylikäs rakennus toimi Tessinin taitojen mainoksena ja osoitti hänen hallitsevan täydellisesti sekä ranskalaisen että italialaisen barokkityylin.

Vuonna 1697 tulipalo tuhosi Tukholman kuninkaanlinnan, ja Tessin nuorempi laati nopeasti uuden kuninkaanlinnan piirustukset. Kuninkaanlinna on hänen päätyönsä. Se on ulkoasultaan italialaistyylinen ja sisustukseltaan ranskalaisvaikutteinen. Linnan rakennustyöt kestivät kuitenkin erittäin kauan, sillä Ruotsin valtion varat olivat huvenneet kuningas Kaarle XII:n sodissa Tanskaa, Puolaa ja Venäjää vastaan. Nicodemus Tessin nuorempi ehtikin kuolla ennen linnan valmistumista. Tessinin kuoleman jälkeen kuninkaanlinnan rakennustöitä valvoivat hänen poikansa kreivi Carl Gustaf Tessin ja arkkitehti Carl Hårleman. Kuninkaanlinna valmistui vuonna 1753.

Tessinin muita huomattavia töitä ovat Stureforsin linna, Karlskronan Trefaldighetskyrkan sekä Drottningholmin linnan kirkko ja barokkipuutarha.

Töitä
-----

* Tukholman kuninkaallinen linna
* Steningen linna
* Tessinin palatsi
* Stureforsin linna

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Jokinen ja Honkala 2000, s. 245
2. 1 2 3  Curl 1999, s. 665


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* EUTA
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kremenets** (ukr. Кременець, ven. Кременец puol. *Krzemieniec*) on kaupunki Ternopilin alueella Ukrainassa. Vuonna 2017 siellä asui 21 239 ihmistä. Kaupunki on Kremenetsin piirin hallinnollinen keskus.

Seudulla on ollut asutusta (Ostra Hora) jo paleoliittisella kaudella. Maasta on löydetty antiikin Kreikan ja Rooman kolikkoja, jotka viittaavat aiempien asukkaiden kauppasuhteisiin Dneprin suuntaan. Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäiden kerran vuonna 1226.

Linnoitus perustettiin paikkakunnalle 700- tai 800-luvulla, ja siitä tuli sittemmin osa Kiovan Rusjia; puolalaisen maantieteellisen tietosanakirjan mukaan linnasta on kirjallinen maininta vuodelta 1064. 1200-luvulla siitä tuli Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan osa. Kaupunki kesti muun muassa unkarilaisten, puolalaisten, mongolien ja tataarien piirityksiä. Kultainen orda piiritti kaupunkia vuosina 1241 ja 1255, mutta ei onnistunut sen valtauksessa. Kaupunki tuhottiin vuonna 1261. Vuonna 1366 kaupunki liitettiin Liettuaan, vuonna 1438 se sai kaupunkioikeudet. Kukoistuskausi oli 1400- ja 1500-luvuilla. Puola-Liettuan aikana vuosina 1536–1566 kaupunki kuului Puolan kuningatar Bona Sforzalle, joka vahvisti linnaa ja laajensi kaupunkia. 1648 Zaporižžjan kasakat ottivat kaupungin haltuunsa.

Puolan kolmannen jaon yhteydessä kaupunki siirtyi Venäjän keisarikunnan hallintaan, jossa se oli osa Volynian kuvernementtia. Se oli uudelleen osa Puolaa 1919–1945, ja sitten liitettiin Neuvostoliittoon.

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Deržavna služba statystyky Ukrajiny: Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2013 roku (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2013)  2013. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 23.8.2015. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Volodymyr Kubijovyč: Kremenets *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1989. University of Toronto Press & Canadian Institute of Ukrainian Studies, Encyclopedia of Ukraine, encyclopediaofukraine.com. Viitattu 14.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Novi raiony: karty + sklad  17.7.2020. minregion.gov.ua.  Arkistoitu 25.2.2022. Viitattu 7.3.2022. (ukrainaksi)
4. 1 2 3  Kremenets *1911 Encyclopaedia Brittanica*. wikisource.org.  (englanniksi)
5. ↑  Krzemieniec *Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Tom IV, s. 777 (776-780)*. edu.pl.  (puolaksi)
6. ↑  "Kremenets." The Columbia Electronic Encyclopedia, Sixth Edition. Columbia University Press. 2003. Answers.com 31 Aug. 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kremenets** Wikimedia Commonsissa

* м Кременець (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
**Aron morsiamet** (jap. 乙嫁語り *Otoyomegatari*) on Kaoru Morin luoma historiallinen manga.

Sarja aloitti ilmestymisensä Enterbrainin Fellows!-lehden lokakuussa 2008 ilmestyneessä numerossa. Helmikuussa 2013 Fellows! uudelleennimettiin Hartaksi, ja samalla sen ilmestymistiheys nousi kuudesta kymmeneen numeroon vuodessa. Sarjaa on ilmestynyt toistaiseksi 14 pokkarin verran.

Suomeksi sarjaa julkaisee Punainen jättiläinen. Englanniksi sarjaa julkaisee Yen Press, jonka käyttämä käännösnimi on *A Bride's Story*.

Tarina sijoittuu 1800-luvulle Keski-Aasiaan. Sen päähenkilö on nuori nainen Amira, joka muuttaa kaukaisesta kylästä toiseen mennäkseen naimisiin itseään kahdeksan vuotta nuoremman Karlukin kanssa. Sarja seuraa heidän ihmissuhteensa kehitystä, mutta esittelee samalla muita nuoria naisia ja heidän sulhasiaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Sarjan arvostelu Animelehti.fissä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sarja AnimeNewsNetwork.comissa
* Suomeksi ilmestyneet Aron morsiamet -pokkarit (Tokio.fi)
**Mikko Koivusipilä** (s. 27. tammikuuta 1973 Vantaa) on suomalainen radiotoimittaja, joka toimi Radio Rockin, Radio Aallon, Radio Suomipopin, HitMixin, Helmiradion ja Loopin musiikkipäällikkönä vuoteen 2018 asti. Nykyään hän toimii Nelonen Median musiikkijohtajana.

Musiikkipäälliköksi Koivusipilä nimettiin Radio Rockin ja Radio Aallon musiikkituottajan paikalta. Koivusipilä juonsi myös Radio Rockin perjantai-illan Uuden Rockin iltaa, jossa esiteltiin tuoreimmat rock-uutuudet.

Lisäksi Mikko Koivusipilä on toiminut juontajana Radio Aallolla, Kiss FM:llä, Radio 882:lla, Rogmo FM:llä ja Auran Aalloilla.

Koivusipilä toimi Radio Rockstarban tuomarina yhdessä Jone Nikulan kanssa. Radioiden Liitto on palkinnut Koivusipilän vuoden musiikkipäällikkönä vuonna 2004. Koivusipilä palkittiin vuoden musiikkipäällikönä myös vuonna 2010 musiikkialan vuotuisessa gaalassa Industry Awardsissa Tampereella.

Lähteet
-------

* Mediaviikko: Mikko Koivusipilästä Radio Rockin musiikkipäällikkö (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Niemi, Elina: Mariskan musapomorakas täytti pyöreitä - laulaja julkaisi söpöilykuvan: "Maailman upeus" *Seiska*.  27.1.2023. Viitattu 16.3.2024.
2. ↑  Jussi Mäntysaari Nelosen radioiden musiikkipäälliköksi *Mediamonitori*.  12.2.2018. Viitattu 15.3.2019.
3. ↑  Koivusipilästä Radio Rockin musiikkipäällikkö *mediamonitori.fi*.  30.1.2009. Viitattu 16.3.2024.
4. ↑  M&M: …ja vuoden musiikkimedia on Voice TV! *rumba.fi*.  23.10.2010. Viitattu 16.3.2024.
Norjalainen vuono.
**Vesimuodostuma** on tavallisesti maanpinnan painanteeseen kerääntyneen veden muodostama, selvästi erottuva kokonaisuus. Vesimuodostumia ovat esimerkiksi meri, laguuni, järvi, lampi, joki ja puro, mutta myös pohjavedet ovat vesimuodostumia. Nimitystä käyttää muun muassa Euroopan unionin vesipolitiikan puitedirektiivi (2000/60/EY). Vesimuodostuman vesi voi siis olla varastoitunutta tai virtaavaa. Keinotekoisella vesimuodostumalla puitedirektiivi tarkoittaa ihmisen rakentamaa pintavesimuodostumaa.

Vesimuodostuma on paljon kattavampi nimitys kuin vesistö. Vuoden 1961 vesilain mukaan vesistö on avopintainen sisävesialue, jossa on luonnon muovaamia tai ihmisen tekemiä osia. Laissa on toisaalta pitkä luettelo niistä veteen liittyvistä kohteista, joita ei pidetä vesistönä tai sen osana. Sellaisia ovat oja, noro (pieni puro tai kostea notko), lähde, vesisäiliö, tekolammikko, kaivo tai muu vedenottamo. Vesistön osana ei myöskään pidetä vesiuomaa, jossa ei jatkuvasti virtaa vettä eikä tulvankaan aikana ole riittävästi vettä veneilyä tai uittoa varten. Tällaisessa vesiuomassa eivät kalatkaan juuri pysty liikkumaan. Vesilaissa vesistönä ei siten pidetä merta tai pohjavesimuodostumaa.

Vesialueeksi vesilaki määrittelee alueen, joka muutoin kuin tilapäisesti on veden peittämä.

 **Vesi ympäristössä** 



Vettä tutkivat tieteet 

Hydrobiologia  
Limnologia  
Meritiede

Aiheeseen liittyvää 

Hulevesi  
Rehevöityminen  
Sedimentti  
Valuma-alue  
Vesimuodostuma  
Vesistö

Joet ja järvet 

Joen uoma  
Järvityyppi  
Koski  
Suisto  
Suolajärvi

Meret 

El Niño  
Merivirta  
Trooppinen hirmumyrsky  

n • k • m

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksander Maastik et al.: *EnDic2004, ympäristösanakirja,* Finnish Environment Institute (SYKE) 2004, ISBN 952-11-1541-6, hakusana vesimuodostuma.
2. ↑  Direktiivi 2000/60/EY, 2 artikla.
3. 1 2  Vesilaki, 264/1961, 1–2 §. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesimuodostuma** Wikimedia Commonsissa
Johann Nepomuk Fuchs
**Johann Nepomuk Fuchs** (5. toukokuuta 1842 Frauental an der Laßnitz – 5. lokakuuta 1899 Bad Vöslau) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Fuchs opiskeli alun perin oikeustiedettä Wienissä, sitten musiikin teoriaa Simon Sechterin johdolla. Vuonna 1864 hän aloitti työskentelyn kapellimestarina Bratislavan oopperassa. Fuchs työskenteli oopperakapellimestarina monissa eri kaupungeissa ennen kuin sai vuonna 1880 nimityksen Wienin hovioopperan kapellimestariksi. Vuodesta 1888 lähtien hän opetti sävellystä Gesellschaft der Musikfreunden konservatoriossa, ja vuonna 1893 hän sai nimityksen sen johtajaksi. Hänen johdollaan opiskeli muiden muassa Alexander von Zemlinsky. Vuonna 1894 Fuchsista tehtiin varahovikapellimestari.

Fuchs oli tärkeässä asemassa Franz Schubertin tuotannon ensimmäisen kokonaispainoksen toimittamistyössä. Painoksen julkaisi Breitkopf & Härtel. Fuchs toimitti painokset myös Christoph Willibald Gluckin oopperasta *Le cadi dupé*, Georg Friedrich Händelin oopperasta *Almira* ja Schubertin oopperasta *Alfonso und Estrella*.

Fuchs sävelsi muun muassa oopperan *Zingara*, joka kantaesitettiin Brnossa vuonna 1872. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös yksinlauluja ja pianokappaleita. Hänen veljensä oli säveltäjä Robert Fuchs. Fuchs haudattiin Baumgarten-hautausmaalle Wieniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fuchs, Familie Oesterreichisches Musiklexikon, viitattu 16.3.2024 (saksaksi)
2. 1 2 3 4 5  Johann Nepomuk Fuchs (1842-1899) Mahler Foundation, viitattu 16.3.2024 (englanniksi)
3. ↑  Robert Fuchs AllMusic, viitattu 16.3.2024 (englanniksi)
**Kotalan kosket** on Virtain Kotalan kylässä sijaitseva useamman kosken muodostama luonto- ja kalastuskohde, jota hallinnoi koskitoimikunta. Alueeseen kuuluvat Kitusjärvestä laskevassa Vironjoessa olevat Kituskosket, Mustakoski ja Rekankoski sekä Jyrkeejärvestä Vehmasjärveen laskevassa joessa olevat Koskelankoski ja Vehmaskoski.

Kitusten rantametsä on suojeltua aarnimetsäaluetta, jossa kiertää luontopolku. 

Kotalan koskien luontaisia kalalajeja ovat järvitaimen, hauki ja ahven ja istutettuja lajeja ovat järvitaimen ja harjus. Luonnonvaraisella järvitaimenella on rasvaevä, joka on istutetulla leikattu pois. Vain istutettuja, alamitan ylittäviä järvitaimenia saa ottaa.

Historia
--------

Kotalan kosket pysyivät luonnontilaisena 1890-luvulle saakka. Silloin suuret puutavarayhtiöt aloittivat puutavaraostot lähialueiden metsistä ja samalla puutavarauitot koskissa. Uittoa varten koskea perattiin siirtämällä kiviä kosken reunamille, ja näin syntyi uittoränni koskiuoman keskelle.

Uitot Kotalan koskissa loppuivat vuonna 1957. Koskien kalataloudellinen kunnostushanke käynnistyi vuonna 1983, jolloin Virtain kaupunki teki siitä aloitteen maa- ja metsätalousministeriölle. Hanke saatiin lopulta toteutettua vuonna 1995, jolloin kosket "entisöitiin"*selvennä* ja luotiin edellytykset kalojen luontaiselle lisääntymiselle ja kasvamiselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa koskista *www.kotalankosket.com*. Viitattu 19.2.2023.
2. ↑  KOTALANKOSKET *SVK - Suomen Vapaa-ajankalastajat*. Viitattu 18.2.2023.
3. ↑  Kotalan historia *www.kotala.fi*. Viitattu 18.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotalan kosket *kotalankosket.com*. Viitattu 18.2.2023.
**Sisärengas** (*The Citadel*) on King Vidorin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1938. A. J. Croninin romaaniin perustuvan käsikirjoituksen ovat laatineet Ian Dalrymple, Frank Wead ja Elisabeth Hill.

Juoni
-----

Köyhä mutta idealistinen nuori lääkäri (Robert Donat) saapuu pieneen kaivoskylään Walesissä ja alkaa parantaa kyläläisten elinoloja omaa ammattiaan laajemminkin. Hän kohtaa kuitenkin vastustusta, ja ihanteensa menettäneenä alkaa ottaa asiakkaikseen rikkaita. Itsekin rikastuessaan hän vieraantuu vaimostaan ja ystävistään, kunnes tragedia saa hänet avaamaan silmänsä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Robert Donat  | … |  Andrew
  |
|  Rosalind Russell  | … |  Christine
  |
|  Ralph Richardson  | … |  Denny
  |
|  Rex Harrison  | … |  tohtori Lawford
  |
|  Emlyn Williams  | … |  Owen
  |

Vastaanotto
-----------

*Sisärengas* sai neljä Oscar-ehdokkuutta sekä parhaan elokuvan palkinnot niin New York Film Critics Circleltä kuin National Board of Review’ltäkin.

*Helsingin Sanomien* Eeva Järvenpää kirjoitti tv-esityksen alla 1974 *Sisärenkaan* olevan sentimentaalisuudestaan ja paatoksellisuudestaan huolimatta terävää sanomaa sisältävä melodraama, joka ei kuitenkaan kuulu Vidorin parhaisiin ohjauksiin. Keskeiseksi teemaksi hän näki omantunnon ja menestyksen ristiriidan. Kirsikka Siikalan mukaan Vidorin ohjaus tiivistää romaania, hakee siitä yhteenvetoja ja korostaa romaanin tärkeimpiä teemoja, sosiaalista vastuuta ja idealistisia muutostavoitteita.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Sisärenkaan* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Siikala, Kirsikka: A. J. Croninin Sisärengas.  *Helsingin Sanomat*, 4.1.1984, s. 49. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Citadellet *Filmtipset*. Viitattu 7.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Järvenpää, Eeva: Hollywoodin kaikuja kolmikymmenluvulta.  *Helsingin Sanomat*, 24.5.1974, s. 55. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 6.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Sisärengas* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Microsoft Gaming** on Microsoftin Xbox-pelikonsoleita ja tietokonepelejä tuottava divisioona.

Microsoft perusti osaston vuonna 2022 osana aikeitaan ostaa Activision Blizzard. Sen johtoon tuli Phil Spencer, joka johti Xbox-tuotesarjaa jo vuodesta 2014. Xbox-liiketoiminta oli vuoteen 2017 asti Windows-divisioonan alainen. Tuon jälkeen Spencer nousi Microsoftin ylijohtoon ja vastaa suoraan toimitusjohtaja Satya Nadellalle. Microsoft julkaisi ensimmäisen Xbox-konsolin jo 2001. Kilpailu Sonyn ja Nintendon taholta oli kovaa ja Microsoft kamppaili saadakseen konsolin voitolliseksi. Tämä onnistui viimein hintoja laskemalla, ja vuonna 2010 Xboxin toisen sukupolven konsolista Xbox 360 tuli käytetyin konsoli Yhdysvalloissa. Dumppaushinnoittelu laski edelleen Microsoftin Entertainment and Devices -divisioonan tulosta.

Microsoft pelistudiosta Microsoft Game Studios tuli vuonna 2019 Xbox Game Studios.

Kolmas Gaming-divisioonan osa on ZeniMax Media, johon kuuluu pelijulkaisija Bethesda Softworks. Microsoft osti ZeniMax Media vuonna 2020 7,5 miljardin käteishintaan. Sen peleihin kuuluvat The Elder Scrolls -pelisarja, Fallout ja Id Softwaren Doom ja Quake-sarjat.

Lähteet
-------

1. ↑  Tom Warren: Read Microsoft Gaming CEO’s email to staff about the Activision Blizzard acquisition *The Verge*.  18.1.2022. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Microsoft Corporation | History, Products, & Facts | Britannica *www.britannica.com*.  1.3.2024. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Matt Davidson: What You Need to Know About Microsoft's Gaming Business *TechSpective*.  19.6.2019. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Microsoft to Buy Bethesda for $7.5 Billion to Boost Xbox *Bloomberg.com*.  21.9.2020. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
Georges Marchais
**Georges René Louis Marchais** (7. kesäkuuta 1920 La Hoguette – 16. marraskuuta 1997 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko. Hän toimi Ranskan kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1972–1994 ja oli ehdokkaana vuoden 1981 presidentinvaaleissa.

Marchais oli alkuperäiseltä ammatiltaan mekaanikko. Hänestä tuli vuonna 1946 Issy-les-Moulineaux’ssa toimineen metallityöläisten ammattiliiton sihteeri, ja seuraavana vuonna hän liittyi kommunistiseen puolueeseen. Hän eteni puolueessa nopeasti ja hänet valittiin vuonna 1956 keskuskomiteaan. Vuonna 1972 Marchais valittiin puoluesihteeriksi. Samana vuonna hän neuvotteli sosialistipuolueen johtajan François Mitterrandin ja vasemmistoradikaalin puolueen Robert Fabren kanssa vasemmiston yhteisen vaaliohjelman, jonka oli tarkoitus luoda pohja suurelle vaaliliitolle. Marchais valittiin itse Ranskan kansalliskokoukseen ensi kerran vuoden 1973 vaaleissa. Hänen johdollaan kommunistit tukivat vuoden 1974 presidentinvaaleissa vasemmiston yhteisenä ehdokkaana olleen Mitterrandin ehdokkuutta, mutta tämä ei tullut valituksi. Vuonna 1977 kommunistien ja sosialistien yhteistyö katkesi, jolloin Marchais omaksui aiempaa jyrkemmän linjan ja läheni kannoissaan Neuvostoliittoa. Tämä ei kuitenkaan lisännyt kommunistien kannatusta.

Marchais oli puolueensa ehdokkaana huhtikuun 1981 presidentinvaaleissa, mutta hän sai vain 15,3 prosenttia äänistä, mikä oli kommunistien ehdokkaan siihen mennessä huonoin äänisaalis toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Puolueen kannatus mureni vähitellen seuraavan vuosikymmenen aikana. Marchais vetäytyi lopulta puoluesihteerin tehtävistä tammikuussa 1994. Hän jatkoi kansalliskokousedustajana kevääseen 1997 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Georges Marchais (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 26.11.2015.
2. ↑  Georges MARCHAIS (ranskaksi) Assemblée Nationale. Viitattu 26.11.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kolmiloukkonen** on saareton, tuntureiden reunustama järvi Kemijärvellä Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 40 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Etäisyys Kolmiloukkosen luoteiskolkasta kaakkoiskolkkaan on noin 1,8 kilometriä. Pohjoisrannan Kolmiloukkosniemi jakaa järven länsi- ja itäosaan, joista itäosa on syvempi ja leveämpi. Noin 40 prosenttia Kolmiloukkosesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, noin 26 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Kolmiloukkosen koillispuolella sijaitsee Kolmiloukkostunturi (noin 280 metriä merenpinnan yläpuolella) ja eteläpuolella Pieni Kaitatunturi. Kolmiloukkonen laskee vetensä nimetöntä lasku-uomaa etelään Kolmiloukkoslampeen (184,3 metriä mpy), joka laskee Juujokea luoteeseen Siikajokeen.

Kolmiloukkosen vesitilavuus on 6 883 000 kuutiometriä.

Kolmiloukkonen (65.252.1.002) kuuluu Juujoen valuma-alueeseen (65.252), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Siikajoen valuma-alue (65.25) ja ensimmäinen on Keski-Kemijoen alue (65.2). Juujoen valuma-alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Kalliojärvi on yli neliökilometrin laajuinen. Sitä seuraa Kolmiloukkonen, Ala-Outojärvi ja Kaitajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kolmiloukkonen (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 5.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.3.2024.
3. ↑  Kolmiloukkonen (65.252.1.002) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 5.3.2024.
4. ↑  Juujoen valuma-alue (65.252) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 5.3.2024.
**Syntymäfiksu** (*The Apprenticeship of Duddy Kravitz*) on Ted Kotcheffin ohjaama kanadalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1974. Tarinan on käsikirjoittanut Mordecai Richler oman vuonna 1959 ilmestyneen kirjansa pohjalta, työparinaan Lionel Chetwynd. Elokuvan nimiroolia, montrealilaisen köyhän juutalaisperheen aikuistumassa olevaa kuopusta näyttelee nuori Richard Dreyfuss ensimmäisessä elokuvapääosassaan. *Syntymäfiksu* on usein äänestetty parhaiden kanadalaiselokuvien joukkoon ja on sekä suuren yleisön että kriitikoiden suosikki, vaikka aikoinaan kritisoitiinkin sen roolittamista pääosin yhdysvaltalaisilla näyttelijöillä.

Juoni
-----

Montreal 1940-luvulla. Köyhän juutalaisperheen vilkas poika Duddy uskoo isoisänsä tavoin, että maanomistus on ainoa keino saavuttaa menestystä ja vaikutusvaltaa maailmassa. Isoveli Lenny lukee lääkäriksi, mutta Duddyn on keksittävä jotain käytännöllisempää. Asevelvollisuutensa jälkeen hän menee kesäksi maaseudun lomakeskukseen tarjoilijaksi ja keksii, että sen kauniin järven rannat ovat yhä rakentamatta. Hän päättää hankkia ne itselleen ja ryhtyy mitä luovempiin rahanansaintayrityksiin. Hän perustaa elokuvayhtiön, tuottaa menestyselokuvan ja aloittaa monia muita yrityksiä, mutta etenee liian nopeasti, joutuu vaikeuksissaan turvautumaan laittomiinkin keinoihin, menettää kaiken ja kovettuu aiemmin inhoamiensa ihmisten kaltaiseksi.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Richard Dreyfuss  | … |  Duddy Kravitz
  |
|  Micheline Lanctot  | … |  Yvette
  |
|  Jack Warden  | … |  isä Max Kravitz
  |
|  Randy Quaid  | … |  Virgil Roseboro
  |
|  Denholm Elliott  | … |  John Friar
  |
|  Joseph Wiseman  | … |  Benjamin-setä
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai Kultainen karhu -palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan.

*Syntymäfiksu* tuli Suomen elokuvateattereihin tammikuussa 1977 ja suomeksi tekstitettynä VHS-videona se julkaistiin 1991. *Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi nautti reippaan rönsyilevästä ja vauhdikkaasta kerronnasta ja etenkin Dreyfussin ja Denholm Elliottin roolisuorituksista. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kehui myös Dreyfussin energistä roolityötä ja muiden taitavien näyttelijöiden tukea. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Talaskivi, Paula: Duddy Kravitzista tehdään aikamies.  *Helsingin Sanomat*, 22.1.1977, s. 17. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  The Apprenticeship of Duddy Kravitz (1974) *AV Trust (Internet Archive)*.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 3.3.2024.
3. ↑  Top 10 Canadian Films of All Time *The Canadian Encyclopedia (Internet Archive)*.  Arkistoitu 3.7.2013. Viitattu 3.3.2024.
4. ↑  The Apprenticeship of Duddy Kravitz *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 3.3.2024.
5. ↑  "Syntymäfiksu", *Video-opas 95*, WSOY 1994.
*Tämä artikkeli kertoo oikeustermistä. Syytetty on myös elokuva.*
**Syytetty** on henkilö, joka rikosasiassa käydyssä oikeudenkäynnissä vastaa tekonsa tai laiminlyöntinsä johdosta nostettuun syytteeseen, jonka esittää joko virallinen syyttäjä tai asianomistaja. Ennen syytteen nostamista syytettyä nimitetään epäillyksi. Suomessa syytettynä voi olla vain henkilö, jonka epäillään tehneen rikoksen täytettyään 15 vuotta (rikoslaki 3:4).Toisin sanoen alle 15-vuotiasta henkilöä ei voida asettaa vastaajaksi rikosasiassa, sillä hän ei ole saavuttanut rikosoikeudellista vastuuikärajaa. Hänet voidaan kuitenkin velvoittaa korvaamaan aiheuttamansa vahinko kokonaan tai osittain. 

Syyttäjän ja asianomistajan vastapuolesta käytetään myös nimitystä vastaaja kuten riita-asiassakin. Käsite vastaaja on alaltaan laajempi kuin käsite syytetty. Vastaajasta puhutaan silloin, kun kyse on muusta vaatimuksesta kuin rangaistusvaatimuksesta tai kun vaaditaan rangaistukseen tuomittavaksi oikeushenkilö. Oikeushenkilö voidaan tuomita yhteisösakkoon niistä rikoksista, joista tällainen seuraamus on erikseen säädetty mahdolliseksi (rikoslaki 9:1). Oikeushenkilöitä ovat yhteisöjen ja säätiöiden ohella epävarsinaiset oikeushenkilöt kuten konkurssipesät ja kuolinpesät. Pääsääntö on, että syytetyn on saavuttava oikeuden pääkäsittelyyn henkilökohtaisesti. Tuomioistuin voi kuitenkin harkita, että syytetyn ei tarvitse saapua oikeuden istuntoon. Tuomioistuin ilmoittaa asiasta kutsussa, jossa on myös maininta siitä, että läsnä olevaksi velvoitetun poissaolo ilman laillista syytä johtaa asetetun uhkasakon tuomitsemiseen.

Kansainvälisissä ihmisoikeussopimuksissa on keskeisenä periaatteena epäillyn ja syytetyn syyttömyysolettama, jonka mukaan heitä on pidettävä syyttöminä, kunnes syyllisyys on todettu tuomioistuimen ratkaisussa. Periaatteessa syyttäjä ja syytetty ovat tasavertaisia asianosaisia, vaikka käytännössä syyttäjän asemaa vahvistaa hänen käytössään oleva esitutkintakoneisto ja epäiltyyn kohdistuvat pakkokeinot. Syyttäjän ja syytetyn asemaa tasapainottaa puolustuksen suosimisen periaate, jonka mukaan esimerkiksi epäselvässä tilanteessa asia on ratkaistava syytetyn kannalta edullisemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. ↑  Vastaaja eli syytetty rikosasian osapuolena – Minilex *www.minilex.fi*. Viitattu 9.11.2016.
4. ↑  Juha Lappalainen et al.: *Prosessioikeus,* WSOYpro 2007, ISBN 978-951-0-32491-2, sivut 338–339.
5. ↑  Lappalainen et al. sivut 898–899.
6. ↑  Laki oikeudenkäynnistä rikosasioissa, 8:1 ja 5:15. (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 654.
Lasiharpunsoittaja.
**Viinilasia** voi käyttää idiofonisena soittimena siten, että kostutettua sormenpäätä liu'utetaan pitkin lasin reunaa jolloin se alkaa resonoimaan. Viinilasien resonanssitaajuus ihmisen kuulon alueella minkä vuoksi sen kuulee äänenä.

Syntyvän äänen korkeutta voidaan virittää lasin nestemäärää säätämällä. Suurempi nestemäärä tekee lasista raskaamman jolloin sen on vaikeampi värähdellä ja ääni madaltuu. Kun lasi alkaa värähtelemään se jatkaa sitä vaikka sormen ottaisi pois, mitä käytetään hyväksi laseilla soitettaessa.

Nykyisin esiintyviä viinilasinsoittajia ovat muun muassa Anna ja Arkadiusz Szafraniec jotka esiintyvät nimellä GlassDuo ja Robert Tiso.

Historia
--------

Viinilasella soittamisen keksi irlantilainen Richard Pockrich vuonna 1741. Hänellä oli 25 vedellä viritettyä viinilasia jotka oli kiinnitetty laatikkon. Pian hänen jälkeensä tuli muitakin artisteja jotka soittivat viinilaseilla. 1800-luvun loppuun mennessä Euroopassa soitettiin paljon musiikkia viinilaseilla. Vaikka viinilasin soittajat esiintyivät usein sirkuksissa, varietee-esityksissä ja muissa vastaavissa tilaisuuksissa, tuolloin myös useat tunnetut säveltäjät esimerkiksi Mozart, Beethoven ja Tšaikovski sävelsivät musiikkikappaleita varta vasten viinilaseille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Singing Glasses – A melodious science project from Science Buddies *Scientific American*.  26.11.2015. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Concerts / Festivals *GlassDuo*.  Arkistoitu 19.7.2020. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Bach’s Most Famous Organ Piece Played on Wine Glasses *Open Culture*.  21.2.2017. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Tiso, Robert: Glass harp – History *Roberttiso.com*. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lasiharppu** Wikimedia Commonsissa

* Kozlovski, David: Street artist playing Hallelujah with crystal glasses *Youtube*.  11.2.2013. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
* Tiso, Robert: Glass harp-Toccata and fugue in D minor-Bach-BWV 565 *Youtube*. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
* Wine Glass Music *Acoustical Society of America – Exploresound.org*. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
**Hauskat kotivideot** on suomalainen viihdeohjelma, jota esittää televisiokanava Nelonen. Nimensä mukaisesti sarjassa näytetään kommelluksia sisältäviä kotivideoita. Suurin osa sarjan materiaalista on Yhdysvalloista. Ohjelman juontajana on toiminut Sampo Marjomaa. Myöhemmin juontajana toimi Roni Bäck. Marjomaan mukaan päätös juontajan vaihdosta tuli Neloselta.

Ohjelma perustuu Yhdysvalloissa ABC-kanavalla esitettyyn  *America’s Funniest Home Videos* -ohjelmaformaattiin. Ohjelmaa esitetään perjantaisin kello 20.00. Joskus ohjelma alkaa kello 20.30, jos jokin ohjelma kestää yli kello 20.00.
Ohjelman verkkosivuilla on lisämateriaali **Hauskat Nettivideot**, jonka videot ovat suurimmaksi osaksi kotimaisia. Sivuilla voi myös äänestää "hauskimman videon", joka pääsee televisioesitykseen.

Tuotantokaudet
--------------

### Ensimmäinen tuotantokausi (2005)

Ensimmäisellä kaudella *Hauskoissa kotivideoissa* juontajana oli stand up -koomikko Antto Terras ja assistenttina Sampo Marjomaa*.* Juonnot kuvattiin Helsingissä, Stockmannin tavaratalossa. Mukana ei ollut suomalaisten kotivideoita.

### Toinen tuotantokausi (2006)

Juontajalla Sampo Marjomaalla oli oma studio. Mukana oli myös suomalaisten kotivideoita.

### Kolmas tuotantokausi (2007)

Studion taustaa uusittiin ja taustalla olevia televisioruutuja lisättiin. Suomalaisia kotivideoita pystyi äänestämään ja äänestyksen voittajat näytettiin ohjelmassa.

### Neljäs tuotantokausi (2007–2008)

Tunnusmusiikki ja tunnuskuva muuttuivat. Jaksot myös pidennettiin 30 minuutista 45 minuuttiin. Toisen mainoskatkon jälkeen esitettiin Sampon "työryhmää", joissa Sampo esittää ärsyttävää omahyväistä juontajaa.

Suomalaisten kotivideoita oli voinut tuolloin katsoa vain Internetissä.

### Viides tuotantokausi (2008–2009)

Studio uusittiin, ja jaksot palautettiin takaisin tunnin mittaisiksi. Suomalaiset videot tulivat myös mukaan, ja niistä pystyi äänestämään parasta.

### Kuudes tuotantokausi (2020)

Tällä kaudella juontajana aloittaa tubettaja Roni Bäck ja studio uusitaan jälleen. Kauden myötä myös ohjelman nimi vaihtui: *Hauskat Kotivideot by Roni Back*.

DVD-julkaisut
-------------

Ohjelmasta julkaistiin vuonna 2006 DVD-kooste *Hauskat kotivideot*, joka sisältää kotimaisia videoita. Vuonna 2007 julkaistiin *Hauskat kotivideot 2* -DVD, joka sisältää videoiden lisäksi kaatuilukoosten ja parhaita paloja *Hauska Lomaputki* -ohjelmasta. Vuonna 2009 julkaistiin *Hauskat kotivideot 3*.

Lähteet
-------

1. ↑  Hauskat kotivideot *Helsingin Sanomat*.  26.10.2013. Sanoma Media Finland. Viitattu 21.7.2017.
2. 1 2  Televisio | Tubettaja Roni Backista tulee tv-juontaja – Uudistaa jo 15 vuotta jatkuneen suomalaisten suosikkiohjelman *Helsingin Sanomat*.  18.5.2020. Viitattu 18.5.2020.
3. ↑  Sampo Marjomaa sai puhelun, joka päätti 15 vuoden juontopestin – kertoo nyt, mitä on oppinut suomalaisista tehdessään Hauskoja kotivideoita *Me Naiset*.  20.5.2020. Viitattu 22.5.2020.
4. ↑  Sampon ja Antton kanssa nauretaan kotivideoille *Kokemäenjokilaakson Uutiset*. Viitattu 22.5.2020.
*Tämä artikkeli kertoo Vysotskin laulusta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Ystävän laulu** (Песня о друге, *Pesnja o druge*) on neuvostoliittolaisen Vladimir Vysotskin tunnetuimpiin kuuluva laulu, jonka hän sävelsi ja sanoitti elokuvaan *Vertikal* (1967). 

Kappaleesta on julkaistu ainakin kolme suomennosta samalla nimellä. Juha Vainion versio alkaa sanoilla "Mistä tunnet sä ystävän?". Sen levytti ensimmäisenä Arja Saijonmaa vuonna 1983. Laulun alkuperäiset sanat käsittelevät nimenomaan vuorikiipeilyä, mutta Vainion sanoituksissa ollaan myös merillä. Turkka Malin suomennoksen (alkaa "Miten ystävyys punnitaan?...") ovat levyttäneet Mika ja Turkka Malin lisäksi ainakin Viktor Klimenko ja helsinkiläinen lauluryhmä Uusi Kukka. Kolmas "Ystävän laulu" -suomennos on Arto Rintamäen tekemä. Sitä käytettiin ainakin Rintamäen ja Dick Holmströmin albumilla *Katkennut laulu* (1994) ja Yleisradion televisio-ohjelmassa *Vysotskij – katkennut laulu* (1996).

Juha Vainion version ovat levyttäneet Saijonmaan lisäksi ainakin Eero Aven, Petri Hohenthal, Lasse Hoikka ja Souvarit, Erkki Junkkarinen (samannimiselle albumilleen), Vesa-Matti Loiri, Tapani Perttu ja Sylvi Salonen.*lähde?*

Laulun synty
------------

"Ystävän laulu" syntyi Vysotskin näytellessä vuorikiipeilyaiheisessa Odessan elokuvastudion elokuvassa *Vertikal* (1967, ohj. Boris Durov ja Stanislav Govoruhin), jossa hänen tehtävänsä oli myös elokuvan laulujen säveltäminen. Vysotski kuuli kuvaustauoilla vuorikiipeilyasiantuntijoiden tarinoita joukkueena toimimisesta vaarallisissa tilanteissa ja tarinan mukaan valvoi seuraavan yön kirjoittaen laulua.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiihtola, Pasi: Muistojen bulevardi: You've Got A Friend *Yle Areena*.  27.4.2015. Viitattu 5.6.2018.
2. ↑  "Ystävän laulu", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 156. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
3. ↑  äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999
4. ↑  Vysotskij - katkennut laulu *Yle Areena*.  1.2.2018. Viitattu 5.6.2018.
5. ↑  Heistonen, Viola: Vladimir Vysotski (Perustuu venäjänkielisiin verkkolähteisiin 1 ja 2.) *Uusi Suomi*.  25.1.2014.  Arkistoitu 16.5.2018. Viitattu 5.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Johanna Iivanaisen versio laulusta tv-ohjelmassa *SuomiLove* 2015, video 3 min, Yle Areena
Pietarinaukio sijaitsee Vatikaanivaltion ja Italian rajalla. Taustalla Tiberjoki ja Castel Sant'Angelon linnoitus.KarttaPietarinaukio
**Pietarinaukio** (ital. *Piazza San Pietro*) on Gian Lorenzo Berninin suunnittelema pylväiden reunustama aukio Pietarinkirkon edustalla Vatikaanissa. Aukio rakennettiin paavi Aleksanteri VII:n aikana 1655–1667, ja sen halkaisija on leveimmillään 198 metriä.

Berninin pylväskäytävä ja obeliski
----------------------------------

Pietarinaukion keskellä seisoo Vatikaanin obeliski, yksi Rooman kahdeksasta egyptiläisestä obeliskista.
Berninin käsialaa oleva nelirivinen pylväskäytävä, jossa on 284 toskanalaistyylistä pylvästä, muodostaa länsi-itäsuunnassa litistyneen ellipsin, jonka keskellä on Caligulan vuonna 37 Roomaan tuoma egyptiläinen Vatikaanin obeliski. Obeliskin korkeus on 25,5 metriä.

Obeliski seisoi alun perin Caligulan tai Neron kilpa-ajoradan (circus) keskikorokkeella. Domenico Fontana siirsi sen paavi Sixtus V:n käskystä nykyiselle paikalleen 1586, joten Bernini suunnitteli aukionsa jo olemassa olevan monumentin ympärille. Obeliskin molemmilla puolilla on suihkulähteet.

Via della Conciliazione
-----------------------

Via della Conciliazione johtaa Castel Sant'Angelosta Pietarinaukiolle.
Pietarinaukiolle johtaa Mussolinin 1930-luvulla rakennuttama paraativäylä Via della Conciliazione. Uuden maisemapromenadin tieltä purettiin kokonainen keskiaikainen Borgon kortteli, jonka rakennuksista tärkeimmät pystytettiin uudelleen toisaalle, kuten Palazzo dei Convertendi, Nunziatinan kirkko, Rusticucci-Accorambonin, Cesnin ja degli Alicornin palatsit. Monet arvokkaat rakennukset kuitenkin tuhoutuivat lopullisesti.

Kuvia
-----

Panoraamakuva aukiolta.* Pietarinkirkon aukio ennen Berninin laajamittaisia muutostöitä. Taustalla rakenteilla oleva uusi Pietarinkirkko. Kuva 1500-luvun lopusta.Pietarinkirkon aukio ennen Berninin laajamittaisia muutostöitä. Taustalla rakenteilla oleva uusi Pietarinkirkko. Kuva 1500-luvun lopusta.
* Aukiota ympäröivän pylväskäytävän päällä on 140 patsasta.Aukiota ympäröivän pylväskäytävän päällä on 140 patsasta.
* Pietarinaukio yöaikaan.Pietarinaukio yöaikaan.

Katso myös
----------

* Kazanin katedraali

Lähteet
-------

1. ↑   (Toimittanut) J. C. Palmes: *Sir Banister Fletcher's "A History of Architecture" (sivu 840), 18. painos*. Athlone Press, 1975. ISBN 0-485-55001-6.

Aiheesta muualla
----------------

* 360 asteen panoraama Pietarinaukiosta

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pietarinaukio**.
**Anna Immonen** (s. 1984) on suomalainen sopraano. 

Immonen aloitti musiikin opinnot Keski-Savon musiikkiopistossa 1990 soittiminaan piano ja viulu. Hän opiskeli ensin laulua yksityisesti Mervi Rautiaisen johdolla sekä vuodesta 2004 lähtien Sibelius-Akatemiassa opettajanaan mezzosopraano Eeva-Liisa Saarinen. Immonen valmistui musiikin maisteriksi 2011 Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmasta sekä 2017 Taideyliopiston Sibelius-Akatemian laulumusiikin aineryhmästä. Hän suoritti laulun A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin keväällä 2015. Immonen on opiskellut myös Hochschule für Musik Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulussa Dresdenissä 2013–2014.. Hän on osallistunut myös monille mestarikursseille opettajinaan muun muassa Olaf Bär, Soile Isokoski, Jorma Hynninen, Hannu Niemelä, Andreas Schmidt ja Jorma Silvasti.

Immonen on laulanut vuodesta 2007 Suomen kanttorikuorossa, myös kuoron solistina, Kuninkaantien muusikot -kokoonpanossa sekä kaudella 2010–2011 Savonlinnan oopperajuhlakuorossa. Hän on esiintynyt useiden kirkkomusiikkiteosten solistitehtävissä, kuten esimerkiksi Mozartin, Faurén ja Dvořakin Requiemit. Immonen on laulanut muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin, Helsingin Barokkiorkesterin, sekä Kuopion, Mikkelin ja Kemin kaupunginorkesterien solistina.

Immonen voitti vuonna 2012 Kangasniemen laulukilpailun.

Immosen debyytti Savonlinnan oopperajuhlilla oli kesällä 2014 *Taikahuilun* Paminan roolissa. Suomen Kansallisoopperassa hän debytoi samana vuonna *Figaron häiden* kreivitär Almavivan roolissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Joroisten musiikkipäivät
2. 1 2 3 4  Savonlinnan oopperajuhlat, Ohjelmisto (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Artists Management - Opernagentur (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Taideyliopisto, Oopperalaulaja Jorma Silvastin mestarikurssi (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Klemola, Riikka: Anna Immonen laulukilpailun voittoon (Arkistoitu – Internet Archive) Kangasniemen Kunnallislehti. 19.7.2012.
6. ↑  Lempinen-Vesa, Riitta-Leena: Arvio: Takala ja Immonen loistivat Olavinlinna-debyytissään (Arkistoitu – Internet Archive) Itä-Savo. 18.7.2014.
7. ↑  Suomen Kansallisooppera, Anna Immonen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Stellis Polaris Management, Anna Immonen (Arkistoitu – Internet Archive)
Roland Juno-106
**Roland Juno-106** on Rolandin valmistama syntetisaattori. Se tuli markkinoille vuonna 1984 ja oli yksi ensimmäisistä MIDI-tuella varustetuista syntetisaattoreista. Sen äänilähteenä toimivat digitaalisesti ohjatut oskillaattorit eli DCO:t (engl. *digitally controlled oscillator*).

Äänisynteesi
------------

Roland Juno-106:n äänisynteesi on melko yksinkertainen. Ääntä tuottava komponentti on kuusiääninen digitaalisesti ohjattu oskillaattori, jolla voidaan tuottaa sahalaita- ja neliö/pulssi-aaltomuotoja. Juno-106:a kutsutaankin ns. *hybridisyntetisaattoriksi*, koska siinä yhdistyy digitaali- ja analogitekniikkaa; äänisignaali on toteutettu analogisesti, mutta analogisia oskillaattoreita ohjataan digitaalisesti (DCO - Digitally controlled oscillator). −24 dB:n suodatin (filter) on sen sijaan toteutettu täysin analogisesti, koska se on jänniteohjattu (VCF - Voltage controlled filter). Suodattimessa on säätömahdollisuus leikkaustaajuudelle sekä resonanssille, jonka sanotaan olevan pitkälti Juno-106:n omalaatuisen soundin takana. Suodattimen läpi kulkenut aaltomuoto käytetään vielä nelivaiheisen ADSR-*vaipan* (engl. *envelope*, vaiheet *attack, decay, sustain, release*) läpi, jonka jälkeen ääni on valmis toistettavaksi. Ääntä voidaan vielä moduloida yksinkertaisella kolmioaaltomuotoa tuottavalla LFO:lla eli matalataajuusoskillaattorilla (engl. *low frequency oscillator*).

Muut ominaisuudet
-----------------

Juno-106:ssa on sisäänrakennettu chorus-efekti, jossa on kaksi eri voimakkuusvalintaa. Siinä on 128 tallennuspaikkaa käyttäjän ohjelmoimia ääniä varten. Juno-106 oli ensimmäisiä syntetisaattoreita, joissa oli MIDI-tuki, joka on analogisissa syntetisaattoreissa erittäin harvinainen ominaisuus. Kaikki sen toiminnot voivat lähettää ja vastaanottaa MIDI SysEx-komentoja, joten sitä voidaan kontrolloida täydellisesti tietokoneella tai erillisellä sekvensserillä, ja sitä voidaan käyttää koskettimistona muiden laitteiden ohjaamiseen. Laitteessa on myös polyfoninen portamento-toiminto.

Juno-106 on hyvin tunnettu soitin elektronisen musiikin tekijöiden keskuudessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Vintage Synthin sivu Roland Juno-106:sta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Miljoona vuotta eKr.** (engl. *One Million Years B.C.*) on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut esihistorialliselle ajalle sijoittuva fantasiaelokuva, jonka on käsikirjoittanut Michael Carreras ja ohjannut Don Chaffey. Elokuvan pääosissa ovat Raquel Welch ja John Richardson. 

Elokuvan stop motion -animaatioista vastasi Ray Harryhausen. Elokuva oli Hammer Filmsin kalleimpia tuotoksia 400 000 punnan hinnalla.
Elokuvassa ei ole juurikaan dialogia vaan puheenvuorot koostuvat murahduksista ja keksityistä sanoista. Elokuvassa ei myöskään ole sen markkinoinnin mukaista seksuaalista puolta.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Tumak riitaantuu isänsä, heimopäällikkö Akhoban kanssa. Suuttunut Akhoba karkottaa poikansa. Tumak liittyy meren rannalla asuvaan heimoon, mutta hänet karkotetaan sieltäkin. Yksi heimon naisista, Loana, seuraa Tumakia. He kohtaavat vaelluksellaan esihistoriallisia hirviöitä ja luonnonmullistuksia. Tulivuorenpurkaus surmaa myöhemmin Akhoban. Sen jälkeen Tumakin ja Loanan heimot yhdistyvät uudeksi heimoksi, jonka päälliköksi Tumak valitaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Raquel Welch  | … |   Loana
  |
|  John Richardson  | … |   Tumak
  |
|  Percy Herbert  | … |   Sakana
  |
|  Robert Brown  | … |   Akhoba
  |
|  Martine Beswick  | … |   Nupondi
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel Wigley: Ray Harryhausen’s original dinosaur drawings for One Million Years B.C. *bfi.org.uk*.  25.10.2016. Viitattu 1.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Jim Hemphill: Kubrick Connections in One Million Years B.C. and Two for the Road; Plus Edge of Seventeen and the Pure Cinema Podcast: Jim Hemphill’s Home Viewing Recommendations *filmmakermagazine.com*.  17.2.2017. Viitattu 1.3.2023. (englanniksi)
**Ron Stewart** (11. heinäkuuta 1932 – 17. maaliskuuta 2012) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1952–1973 ja toimi valmentajana 1975–1978. Ammattilaisurallaan hän pelasi yli 1300 ottelua. Stewartia ei urallaan arvostettu taitojensa vuoksi vaan taklauksiensa ansiosta*lähde?*

Pelaajaura
----------

Stewart pelasi valtaosan junioriurastaan Toronto Marlborosissa. Viimeisellä juniorikaudellaan hän edusti Marlborosin lisäksi Barrie Flyersia ja Guelph Biltmoresia. Biltmoren kanssa Stewart voitti Memorial Cupin.

Stewart siirtyi ammattilaiseksi Toronto Maple Leafsin joukkueeseen kaudeksi 1952–1953. Stewart edusti Maple Leafsia 13 kautta ja pelasi seuran paidassa 838 runkosarjaottelua ja 82 pudotuspeleissä. Tuona aikana seura voitti Stanley Cupin 1962, 1963 ja 1964. Stewart valittiin NHL:n tähdistöotteluun 1955, 1962, 1963 ja 1964. Kauden 1965–1966 aikana Stewart kaupattiin Boston Bruinsiin.

Bostonissa Stewart ehti pelata vain kaksi kautta, kun St. Louis Blues varasi hänet vuoden 1967 laajennusvarauksessa. Blues kauppasi Stewartin jo avauskaudella New York Rangersiin. Vuonna 1970 Stewart tappeli humalassa joukkue- ja asuintoverinsa maalivahti Terry Sawchukin kanssa, mikä johti Sawchukin kuolemaan. Kuolinvuoteellaan Sawchuk otti vastuun tapahtuneesta itselleen ja Stewart vapautettiin kaikista syytteistä. Kaudella 1971–1972 Rangers kauppasi Stewartin Vancouver Canucksiin, jossa hän pelasi 42 ottelua ennen kuin hänet myytiin takaisin Rangersiin.

Kausi 1972–1973 jäi Stewartin viimeiseksi. Hänet myytiin kauden aikana New York Islandersiin, jossa hän lopetti uransa.

Uran jälkeen
------------

Pelaajauransa jälkeen Stewart ryhtyi valmentajaksi. Vuonna 1975 hän sai vuoden pestin New York Rangersin valmentajana. Hän valmensi vielä pääsarjatasolla Los Angeles Kingsiä 1977–1978. Myöhemmin hän valmensi ja johti useita junioriseuroja läntisessä Kanadassa.

Ron kuoli 79-vuotiaana 17. maaliskuuta 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Legends of Hockey - Ron Stewart HHOF. Viitattu 11.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Leafs' Cup winner Ron Stewart dies Toronto Sun. Viitattu 11.3.2014. (englanniksi)
3. ↑  40 vuotta vanha mysteeri kiusaa yhä jääkiekkolegendan perhettä Urheiluviikko.  Arkistoitu 11.3.2014. Viitattu 11.3.2014.
**Veli-Matti Puutio** (s. 20. maaliskuuta 1961 Ullava) on suomalainen kaupan alan yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Ullavalla syntynyt Puutio valmistui kauppatieteiden maisteriksi Vaasan yliopistosta 1994 ja kävi SOK:n kenttäkoulutuksen 1986–1988. Osuuskauppa Arinan palveluksessa Puutio oli juoksupoika Oulussa 1976 ja ryhmäpäällikkö 1988. SOK:n Prisma-ketjuohjauksen valikoimapäällikkö hän oli 1989–1990, Osuuskauppa Arinan Prismajohtaja 1990–1995, Osuuskauppa Keulan kaupallinen johtaja Raumalla 1995–1998 ja Osuuskauppa Arinan Prismajohtaja 1998–2000, Prismaketjun johtaja 2000–2001 ja sitten toimitusjohtaja vuoden 2021 loppuun asti. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Puutio sai 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Harri: Kauppaneuvos Veli-Matti Puutio (1961–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 8.8.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.3.2024.
2. ↑  800 miljoonan investoija eläkkeelle.  *Kaleva*, 31.12.2021, nro 353, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.3.2024.  (ei-vapaa)