recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Baratili San Pietro** (*Boàtiri*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 312 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6,1 neliökilometriä. Se sijaitsee 11 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baratili San Pietro** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Miia Kivipelto** (s. 1973 Alajärvi) on suomalainen geriatri, joka työskentelee professorina Itä-Suomen yliopistossa ja Karoliinisessa instituutissa Tukholmassa. Hänet tunnetaan erityisesti dementiaan ja muihin vanhuuden muistihäiriöihin liittyvistä tutkimuksistaan.

Kivipelto opiskeli lääketiedettä Kuopion yliopistossa ja erikoistui geriatriaan. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002 Alzheimerin taudin verisuonimuutoksista ja jatkoi tutkijan työtään Tukholman Karoliinisessa instituutissa.

Kivipellon tutkimukset koskevat dementiaa. Iäkkäiden ihmisten määrän kasvaessa myös dementian odotetaan lisääntyvän. Dementiaan ei kuitenkaan ole pystytty kehittämään tehokasta lääkehoitoa. Väestötutkimukset, joissa samoja ihmisiä on seurattu yli 30 vuotta, osoittavat, että dementian riskiä on mahdollista vähentää joukolla ehkäiseviä toimenpiteitä, muun muassa kiinnittämällä huomiota sellaisiin riskitekijöihin kuin korkea veren rasvapitoisuus, korkea verenpaine ja fyysinen passiivisuus jo keski-iässä. Varhainen diagnosointi ja ehkäisy ovat tärkeä osa Miia Kivipellon tutkimusta. 

Vuonna 2009 Kivipelto sai Suomen Akatemian palkinnon tutkimustyönsä yhteiskunnallisesta vaikuttavuudesta. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Nuorkauppakamarin Nuori menestyjä -palkinto.

Lähteet
-------

1. ↑  Miia Kivipelto, Professor i klinisk geriatrisk epidemiologi vid institutionen för neurobiologi, vårdvetenskap och samhälle, Karolinska institutet (Web Archive). Viitattu 11.4.2020.
2. 1 2  Miia Kivipelto, Professor of Clinical Geriatric Epidemiology at the Department of Neurobiology, Care Sciences and Society. Karolinska institutet (Web Archive). Viitattu 11.4.2020.
3. ↑  Suomen Akatemia palkitsi Miia Kivipellon ja Otso Ovaskaisen *Yle Uutiset*.  22.10.2009. Viitattu 17.6.2023.
4. ↑  Nuoret Menestyjät 2011: Riku Virtanen, Miia Kivipelto ja Antti Pulkkinen, Nuorkauppakamari 16.4.2011. Viitattu 21.1.2014. (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus

 |

 |
**Belgian cup** (ransk. *Coupe de Belgique*; holl. *Beker van België*) on kaudesta 1911–1912 alkaen järjestetty Belgian tärkein turnausmuotoinen jalkapallokilpailu. Sen järjestää Belgian jalkapalloliitto ja vuodesta 2008 lähtien turnaus on kulkenut nimellä **Cofidis Cup**, pääsponsorinsa Cofidisin nimen mukaan. Turnaus pelataan pudotuspelisysteemillä siten, että hävinnyt joukkue putoaa pois ja voittaja jatkaa seuraavalle kierrokselle. Cupin menestynein joukkue on Club Brugge KV kymmenellä mestaruudellaan. Cupin voittaja pääsee seuraavan kauden UEFA Europa Leagueen.

Pelisysteemi
------------

Ensimmäinen vaihe muodostuu viidestä ottelupäivästä, joiden ottelut pelataan yksiosaisena. Cupin 1. kierrokselle osallistuvat niin sanotut provinssiliigojen seurat (175 kpl), jotka pelaavat alemmalla sarjatasolla. Toinen kierros pelataan 88 ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon päässeen joukkueen välillä. 3. divisioonan joukkueet (32 seuraa) tulevat cupiin mukaan 3. kierroksella. 18 toisen divisioonan joukkuetta osallistuvat cupin 4. kierrokselle yhdessä 38 kolmannelta kierrokselta jatkoon päässeen joukkueen kanssa. Voittaneet 28 joukkuetta pelaavat vielä yhden kierroksen.

Cupin toisessa vaiheessa pelaavat 14 ensimmäisestä vaiheesta selvinnyttä joukkuetta ja 18 liigajoukkuetta. Puolivälierät ja välierät pelataan kaksiosaisina ja muut kierrokset yksiosaisina.

Aiheesta muualla
----------------

* Belgium – List of Cup Finals RSSSF. (englanniksi)

BelgiaBelgian jalkapallo
Lajiliitto: Belgian kuninkaallinen jalkapalloliitto   

Pääsarja: Jupiler Pro League | 2.sarjataso: Belgian 1. divisioona B | Naisten pääsarja: Belgian naisten 1. divisioona   

Cup-kilpailut: Belgian cup | Belgian Super cup   

Maajoukkueet: Belgian maajoukkue | Belgian naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
*Tämä artikkeli käsittelee videopelihahmoa. SEAT Mii on automalli.*

**Mii** (/mi:/ *MEE*) on Wiille, Wii U:lle, Nintendo 3DS:lle Nintendo 2DS:lle ja Nintendo Switchille luotava virtuaalinen hahmo, jolla voidaan pelata useita eri videopelejä sekä käyttää muita Nintendon palveluja. Usein verkkopeleissä pelaajat edustavat itseään Mii-hahmojensa kautta. Miitä voi muokata omalla tyylillään kaikilla alustoilla.

Mii-hahmoista on tehty myös kolme *Super Smash Bros.* -teemaista amiiboa, jotka ovat Mii Brawler, Mii Swordfighter ja Mii Gunner. Ne julkaistiin vuonna 2015.

Hahmon luonti
-------------

Miin luontinäkymä Mii Channelilla.
Miit luodaan Wii-konsolilla Mii Channel -palvelussa, Nintendo 3DS:llä ja Wii U:lla "Mii Makerilla" sekä Nintendo Switchillä konsolin asetuksissa.

Mii-hahmot koostuvat muun muassa silmistä, nenästä, suusta, kulmakarvoista ja hiuksista. Miille on myös mahdollista laittaa parta, viikset tai silmälasit. Ruumiinosien väriä voi muokata.

Hahmon ruumiinrakennetta voi säätää. Luontialustalla Miin yläosa on mahdollista vaihtaa, mutta muita vaatteita ei voi muokata.

Käyttö videopeleissä
--------------------

Nykyään monet pelit tukevat Mii-hahmoja. Käyttötarkoitukset peleissä vaihtelevat paljolti. Esimerkiksi pelissä *Mario Kart 8 Deluxe* voi valita Miille ajoasun ja käyttää sitä kuskina, kun taas pelissä *Super Smash Bros. Ultimate* voi luoda oman taistelijan, jolla on Miin kasvot.

Muutamat pelit, kuten *Miitomo* ja *Miitopia*, perustuvat täysin Mii-hahmojen ympärille.

### Pelejä joissa Mii-hahmoja esiintyy

* Osa Mario Kart -pelisarjan peleistä:

* Mario Kart Wii
* Mario Kart 7
* Mario Kart 8
* Mario Kart 8 Deluxe
* Mario Kart Tour

* Miitomo
* Miitopia
* Osa Super Smash Bros. -sarjan peleistä:

* Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U
* Super Smash Bros. Ultimate

* Tomodachi Collection
* Tomodachi Life
* Wii-pelisarjan pelit lukuun ottamatta Wii Chessiä:

* Wii Sports
* Wii Sports Resort
* Wii Sports Club
* Nintendo Switch Sports
* Wii Play
* Wii Play: Motion
* Wii Fit
* Wii Fit Plus
* Wii Fit U
* Wii Party
* Wii Party U
* Wii Music

Miiverse
--------

Miiverse oli Nintendon ylläpitämä sosiaalinen yhteisö, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2012 Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle. Miiversessä käyttäjät pystyivät julkaisemaan omia kuvia, piirroksia sekä liittymään yhteisöihin. Miiverse käytti Mii-hahmoja käyttäjien avatareina. Nintendo sulki Miiversen pysyvästi 7. marraskuuta 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Mii Brawler amiibo Figure by Nintendo - Super Smash Bros. Series *www.nintendo.com*. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Making a Mii – Mii and You: Making the Most Out of Your Mii in the Wii Universe *Peachpit*. Viitattu 27.12.2020.
3. ↑  How to create your own Mii Fighter in Super Smash Bros. Ultimate *iMore*.  11.12.2018. Viitattu 27.12.2020.
Georgian sinetti
**Georgian sinetti** on Yhdysvaltain Georgian osavaltion tunnus, joka hyväksyttiin 1798.

Sinettiin on kuvattu kaari, joka kuvaa perustuslakia. Kaarta kannattelee kolme pilaria, jotka symboloivat vallan kolmijako-opin lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovaltaa. Pilareihin on kietoutunut nauha, johon on kirjoitettu osavaltion motto "Wisdom, Justice, Moderation" (Viisaus, Oikeus, Kohtuus). Mies jolla on pystyyn nostettu miekka symboloi perustuslakia suojelevaa armeijaa. Vaakunan alaosaan on kirjoitettu vuosiluku 1776, jolloin Georgiasta tuli Yhdysvaltain osavaltio.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**Madinat al-Shaab** on kaupunki Jemenissä Adenin maakunnassa. Madinat al-Shaab on uusi varta vasten rakennettu kaupunki ja se oli aikanaan brittien alaisen Etelä-Arabian federaation pääkaupunki.

Maantiede
---------

Madinat al-Shaab sijaitsee Jemenin rannikolla Adenin maakunnassa Adenin kaupungista Pikku-Adeniin kulkevan tien varrella Adenin sataman länsiosassa.

Historia
--------

Madinat al-Shaab on suhteellisen uusi kaupunki. Se on perustettu paikalla aikanaan sijainneen pienen kylän kohdalle vuonna 1959. Kaupungin nimi oli alun perin al-Ittahad ja se palveli brittien alaisen Eteläisten arabiemiraattien federaation ja myöhemmän Etelä-Arabian federaation pääkaupunkina 1950-luvulta vuoteen 1967. Tästä huolimatta uuden kaupungin rakennuttaminen valmistui vain osittain. Kun Etelä-Arabian federaatio romahti ja sen tilalle perustettiin Jemenin demokraattinen kansantasavalta eli Etelä-Jemen vuonna 1967, kaupunki sai nykyisen nimensä Madinat al-Shaab, eli "kansan kaupunki". Madinat al-Shaab ei ole sittemmin juurikaan kehittynyt, mutta sen alueella on edelleen valtion virastoja ja Adenin yliopiston rakennuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert D. Burrowes: "Madinat al-Shaab", *Historical dictionary of Yemen*. The Scarecrow Press, 1995. ISBN 0-8108-2987-8. (englanniksi)
2. 1 2  Madīnat al-Shaʿb Encyclopaedia Britannica. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
**Indira Nath** (14. tammikuuta 1938 – 24. lokakuuta 2021) oli intialainen immunologi, joka tutki lepraa ja sitä aiheuttavaa *Mycobacterium leprae* -bakteeria.

Elämä ja ura
------------

Indira Nath syntyi vuonna 1938. Nath opiskeli All India Institute of Medical Sciences -yliopistossa ja teki sen jälkeen sairaalaharjoittelun Britanniassa. Sen jälkeen hän palasi Intiaan All India -instituuttiin, missä hän erikoistui immunologiaan, mihin hän oli tutustunut Britanniassa.

Nath päätti suuntautua Intiassa tartuntatauteihin ja erityisesti lepraan. Hän teki uransa aikana uraauurtavaa työtä lepran solutason immuunivasteen tutkimisessa. Nathin työ lisäsi tieteen ymmärrystä ihmisen luonnollisesta immuniteetista lepraan. Uudet in vitro -tekniikat nopeuttivat muun muassa lepralääkkeiden seulontaa.

Nath aloitti All Indian -insituutissa patologian osastolla, mutta hän siirtyi vuonna 1986 biotekniikan osaston johtoon. Nath eläköityi vuonna 1998, mutta hän jatkoi edelleen Intian kansallisen tiedeakatemian (INSA) professorina. Tieteiden kansallisakatemian varajohtajana hän toimi 2001–2003.

Tunnustukset
------------

Nath palkittiin urallaan useilla palkinnoilla, ja hän oli useiden tiedeakatemioiden jäsen. Intian valtion Padma Shri -palkinnon hän sai vuonna 1999, L’Oréalin ja Unescon For Women in Science -palkinnon vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary: Indira Nath 1938-2021 *International Society of Nephrology*.  15.11.2021. Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Fellow Profile: Indira Nath, Prof. Indian Academy of Sciences, Bengaluru. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Indira Nath OMICS International. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3  Indian Fellow: Professor Indira Nath Intian National Science Academy.  Arkistoitu 16.12.2019. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)
5. ↑  Dr Indira Nath CSIR Human Resource Development Group. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Per Edvin Alfred Nylander** (11. joulukuuta 1897 Helsinki – 14. huhtikuuta 1955 München) oli suomalainen lääkäri ja professori, joka kehitti merkittävästi rintaelinkirurgiaa.

Nylanderin vanhemmat olivat ylitarkastaja, metsänhoitaja Ernst August Nylander ja Anna Sjöström ja puoliso vuodesta 1926 Kirsti Rakel Pohto. Ylioppilaaksi 1916 tullut Nylander valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1924 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1927. Hän toimi lääkärinä vuodesta 1926 ja oli Helsingin yliopiston dosentti 1930–1940, ylimääräinen professori 1940–1942 ja professori vuodesta 1942. Hän toimi myös Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan avustavana kirurgina 1930–1945, Kiljavannummen parantolan kirurgina 1939–1955 ja Helsingin yliopiston kirurgian klinikan ylilääkärinä 1949–1955. 

Nylanderilla oli lukuisia luottamustoimia ja hän oli *Duodecim-aikakauskirjan* päätoimittaja 1936–1940 ja *Annales Chirurgiae et Gynaecologiae Fennia* -julkaisun päätoimittaja 1945–1955. Rintaelinkirurgian kehittäjänä Nylander teki vuonna 1937 ensimmäisenä Suomessa toisen keuhkon poistoleikkauksen. Hän toimi talvisodan aikana Jyväskylään ja sen lähiympäristöön sijoittuneen 30. Sotasairaalan ylikirurgina ja jatkosodassa Tuusulassa toimineen 3. Sotasairaalan päällikkölääkärinä sekä loppuvuodesta 1943 alkaen kenttäarmeijan neuvoa-antavana kirurgina. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintäeverstiluutnantti (1943).

Julkaisuja
----------

* *Beiträge zur Kenntnis der Kongenitalen Halsfisteln und Zysten*, 1927 (väitöskirja)
* *Untersuchungen über die Genitaltuberkulosen der männer I–II*, 1929, 1932
* *Zur Frage der oberschenkelschaftbrüche*, 1936

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Per Edvin Alfred Nylander Viitattu 31.8.2021.
2. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 31.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Percival Noel James Patterson** (s. 10. huhtikuuta 1935) oli Jamaikan pääministeri 1992–2006. Patterson on kerännyt mainetta etenkin kansainvälisillä saavutuksillaan. Hän on johtanut ACP-maiden välisiä neuvotteluja ja on yksi Karibian yhteisön (CARICOM) isistä ja sen puhemies.

Patterson opiskeli Länsi-Intian yliopistossa (University of West Indies) englantia ja valmistui 1959. Hän jatkoi opintoja London School of Economicsissa, jossa suoritti 1963 tutkinnon oikeustieteessä. Hänen poliittinen uransa alkoi jo UWI:ssa, ja valmistuttuaan hän liittyi People's National Partyn (PNP) organisaatioon ja organisoi puolueen toimintaa maaseudulla. Hän oli puoluesihteeri 1958–1960, vaalikampanjan johdossa 1972, 1976 ja 1989 ja puolueen johdossa 1983 lähtien.

Senaattorina hän toimi 1967–1970 ja oppositiojohtajana 1969–1970, jolloin hänet valittiin edustajainhuoneeseen South East Westmorelandista. Hän oli vaalipiirin edustaja kymmenen vuotta ja uudelleen vuodesta 1989. Vuonna 1972 hän sai ensimmäisen ministerinsalkun teollisuuden, ulkomaankaupan ja matkailun ministerinä. Patterson edusti Jamaikaa EC:n*selvennä* konferenssissa Pariisissa 1976–1977, kansainyhteisön konferensseissa, sitoutumattomien maiden ja G77:n kokouksissa. Vuonna 1979 hänestä tuli varapääministeri vuoteen 1980, jolloin PNP hävisi vaalit Jamaica Labour Partylle (JLP).

PNP voitettua vaalit 1989 Patterson nimitettiin jälleen varapääministeriksi ja kehitys-, suunnittelu- ja tuotantoministeriksi. Huhtikuussa 1989 puhkesi mellakoita, kun hän ilmoitti bensiinin hinnan kohoavan 30 prosenttia. Tammikuussa 1992 hän joutui kuitenkin eroamaan eturistiriidan vuoksi. Hallitus oli myöntänyt 1,47 miljoonaa dollaria verohelpotuksia eräälle puolueen jäsenelle. Patterson sanoi, ettei ollut itse hyötynyt tapauksesta.

Kun pääministeri Michael Manley erosi huonon terveydentilan vuoksi, Patterson valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Hän vannoi virkavalan 30. maaliskuuta 1992 Jamaikan kuudentena pääministerinä itsenäisyyden jälkeen. Hän säilytti asemansa maaliskuun 1993 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä seuraavat neljä vuotta. Joulukuun 1997 vaaleissa PNP sai murskavoiton. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun joku puolue oli voittanut kolmet vaalit peräjälkeen. Jo vuosi ennen vuoden 2001 vaaleja puhkesi levottomuuksia, joita Patterson hillitsi armeijan joukoin ja ulkonaliikkumiskielloin.

Uusi PNP:n johtaja Portia Simpson-Miller astui pääministerin virkaan 30. maaliskuuta 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Jamaica Timeline BBC News


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Michael Manley** | **Jamaikan pääministeri**1992-2006 | Seuraaja:**Portia Simpson-Miller** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Madison Park** on yhdysvaltalainen Electronicaa soittava yhtye, johon kuuluu kaksi jäsentä, DeAnna ja James Cool.

Yhtyeen historia
----------------

Yhtyeen kaksikko julkaisi muutamat heidän ensimmäisistä kappaleistaan New Sound Theory-nimisen levyn kahdelle raidalle, kahden eri taiteilijan kokoelmat julkaistiin vuonna 2003 Basic Lux-laabelille. Heidän ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 2004, ja "Ocean Drive", albumin ensimmäinen single, nousi "Hot Shot Debut"iksi Billboard Hot Dance Club Play-listalla ollen siellä parhaimmillaan sijalla #12. Vuonna 2005 heidän uudelleentehty versio Roxy Musicin "More Than This"-kappaleesta pääsi Billboardin Dance Top 30-listalle. Heidän viimeisin Billboard Dance-listalle päässyt hitti oli "Im listening" vuodelta 2006, joka julkaistiin kaksikon toiselle albumille, he julkaisivat myös "In the Stars"-singlen vuonna 2006.

Vuonna 2007 Madison Park teki remixejä Sony Legacy´s Remixed ja Reimagined-sarjoille. Heidän ensimmäisen Legacy´s Remixedillä tehdyn albumin julkaisi Sony BMG. Tämä kokoelma sisältää kappaleita myös Nina Simonelta ja Coldcutin, Francios K.:n, Chris Cocon ja Tony Humphriesin remixejä. Madison Park ryhtyi Lemmy B:n kanssa uudelleentekemään "The Look of Love"-singleä, joka löysi tiensä myös Sinkkuelämää-elokuvan soundtrackille vuonna 2008, kappale esitettiin myös varsinaisessa elokuvassa samana vuonna.

Seuraava remixaus, jonka Madison Park valmisti Sony legacylle oli Billie Holidayn "Im Gonna Lock My Heart", jonka julkaisi Sony BMG "Billie Holidays: Remixed and Reimagined"-albumille. Madison Parkin remix näyttäytyi Nip/Tuckin jaksossa vuonna 2007.

Sen jälkeen Madison Park nauhoitti kolmannen albumin, "Another Yesterdayn", joka julkaistiin 9. joulukuuta 2008. Madison Park on tällä hetkellä työstämässä materiaalia heidän neljättä studioalbumia varten.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Boutique*  (2004)
* *In the Stars*  (2006)
* *Another Yesterday*  (2008)

### Singlet ja EP:t

* My Personal Moon
* Ocean Drive
* More Than This
* I’m Listening
* One Day
* All About The Groove (round one)
* All About The Groove (round two)
* In A Trance

Lähteet
-------

1. ↑  Official Site *madison-park.com*.
2. ↑  Amazon.com: Another Yesterday - Madison Park *amazon.com*.
Indoarjalaisten kielten levinneisyys eteläisessä Aasiassa.
Indoarjalaisten kielten puhuma-alue eteläisessä Aasiassa suhteessa muihin eteläisen Aasian kieliryhmiin.
Tärkeimpien nykyaikaisten indoarjalaisten kielten puhuma-alueet.
**Indoarjalaiset kielet** ovat indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen haaraan kuuluva kieliryhmä. Indoarjalaiset kielet jakautuvat kronologisesti kolmeen ryhmään:

1. muinaisindoarja, käytännössä Rigvedan ja muun Veda-kirjallisuuden kieli sekä klassillinen sanskrit.
2. keski-indoarja, jonka kirjallinen muoto on pāli.
3. nykyindoarja, joita on yli 200.

Indoarjalaisia kieliä puhuu yhteensä noin 800 miljoonaa ihmistä lähinnä Intiassa, Bangladeshissa, Pakistanissa, Nepalissa ja Sri Lankassa. Suurimmat kielet ovat hindi ja urdu (yhteensä n. 320 miljoonaa puhujaa), bengali (n. 200 miljoonaa), pandžabi (n. 100 miljoonaa) ja marathi (n. 70 miljoonaa).

Lähteet
-------

1. ↑  Indo-Aryan languages *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Hindi *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Urdu *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  Bengali *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
5. ↑  Panjabi, Western *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
6. ↑  Panjabi, Eastern *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
7. ↑  Marathi *Ethnologue*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)

Indoarjalaiset kielet
aer | andh | angika | assami | awadhi | bagheli | baškarik | bengali | bhadrawahi | bhili | bhisnupriya | bhodžpuri | bradž | buksa | bundeli | chambeali | chhattisgarhi | chittagon | chitwania tharu | dameli | dangaura tharu | dhatki | divehi | dogri | fidžinhindi | gaddi | garhwali | gawar | goaria | grangali | gudžarati | gurgula | halbi | haryanvi | hindi | hindko | hindustani | Induksenkohistani | kalaša | kanauji | kašmiri | katarkalai | kathariya tharu | khowar | kochila tharu | koli | kumaoni | kurdari | kutši | lahnda | lambadi | magahi | maijan | maithili | majhi | mandeali | marathi | marwari | musasa | nimadi | ningalami | nepali | od | orija | paali | palya bareli | pandžabi | pašai | pauri bareli | phalura | radžastani | rana tharu | rangpuri | rathwi bareli | rohingya | romani | sadri | sanskrit | saraiki | sawi | šina | sindhi | sinhali | sirmauri | sonha | šumašti | surjapuri | sylheti | tirahi | torwali | urdu | varhadi-nagpuri | varli | vasavi
**Percy Howard Newby** (25. kesäkuuta 1918 Crowborough, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 6. syyskuuta 1997 Garsington, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen kirjailija ja BBC:n radio-ohjelmien johtohenkilö. Hän kirjoitti urallaan 20 romaania sekä muita kaunokirjallisia teoksia sekä kolme kirjaa Lähi-idän historiasta. *Something To Answer For* -romaanista Newby palkittiin vuonna 1969 ensimmäistä kertaa jaetulla Booker-palkinnolla.

Ura
---

Newby kävi koulua Hanley Castle Grammar Schoolissa ja olisi sen jälkeen halunnut jatkaa opiskeluja yliopistossa. Hänellä ei kuitenkaan ollut varaa yliopisto-opintoihin, joten hän päätyi Cheltenhamin St Paul’s Collegeen.

Newby kutsuttiin toisen maailmansodan aikana palvelukseen Britannian armeijan lääkintäjoukkoihin. Hän palveli 1939–1940 Ranskassa siirtoarmeijassa. Sen jälkeen hänet läehtetettiin Egyptiin, missä hän toimi 8. armeijan paarinkantajana.

Newby määrättiin 1942 opettamaan englanninkielistä kirjallisuutta Kairon Fuad I:n yliopistoon. Egyptin-aika teki Newbyn suuren vaikutuksen, ja hän käytti sitä kokemusta hyväkseen monien vuosien ajan. Egyptissä Newby kirjoitti myös ensimmäisen romaaninsa *Journey to the Interior* (1945). Hänen seuraavakin romaaninsa *Agents and Witnesses* (1947) sai inspiraationsa Lähi-idästä.

Newby palasi Englantiin vuonna 1946, ja vuonna 1949 hänet palkattiin BBC:n työntkeijäksi. Hän aloitti siellä puheohjelmien tuottajana, mutta sai paljon lisää vastuuta pitkän uransa aikana. Vuosina 1958–1969 Newby toimi Third Programmen ja 1969–1971 Radio 3:n valvojana, 1971–1975 radion ohjelmajohtajana ja 1975–1978 BBC Radion toimitusjohtajana.

Työskennellessään BBC:llä Newby jatkoi myös uraansa kirjailijana ja julkaisi radiouransa aikana 13 romaania. *Something To Answer For* sai vuonna 1969 ensimmäistä kertaa jaetun Booker-palkinnon. Se toi hänelle huomiota, vaikka palkinto ei ollutkaan vielä tuolloin kovinkaan tunnettu.

Newby jätti BBC:n vuonna 1978 ja toimi 1978–1984 English Stage Companyn puheenjohtajana. Kirjailija Anthony Thwaiten mukaan hänen viimeisistä romaaneista parhaimmat olivat vuonna 1981 ilmestynyt *Feelings Have Changed* ja vuonna 1995 ilmestynyt *Something About Women*, joka jäi Newbyn viimeiseksi romaaniksi.

Romaanien lisäksi Newby kirjoitti uransa aikana novellikokoelman, kaksi lyhyttä lastentarinaa, esseitä ja kolme kirjaa Lähi-idän historiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Anthony Thwaite: Obituary: P. H. Newby *The Independent*.  8.9.1997. Independent Digital News & Media. Viitattu 13.10.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Merigeologia** eli geologinen meritiede yhdistää geofysikaalisen, geokemiallisen, sedimentologisen ja paleontologisen tutkimuksen meren pohjassa ja rannikkokaistaleilla. Merigeologialla on vahvat siteet fysikaaliseen meritieteeseen.

Merigeologiset tutkimukset olivat erittäin tärkeitä antaen kriittisen todisteen merenpohjan laajenemisesta ja laattatektoniikasta II maailmansodan jälkeisinä vuosina. Syvä merenpohja on viimeinen olennaisesti tutkimaton raja-alue ja yksityiskohtainen kartoitus tukemiseksi sekä sotilaallissa (merenalainen) kohteissa että taloudellisissa (petrooli ja metallikaivostoiminta) kohteissa ajaa tutkimusta eteenpäin.

Kuvaus
------

Tulirengas Tyynenmeren ympärillä sen voimakkaine tuliperäisine ja seismine toimintoineen asettaa pääasiallisen uhan tuhoisille maanjäristyksille, tsunameille ja tulivuorenpurkauksille. Mikä tahansa aikaisin varoittava systeemi näistä katastrofaalisista tapahtumista edellyttää yksityiskohtaisempaa ymmärrystä saarikaaren alueiden merigeologiasta.

Kerrostumien tutkimuksella ja syvänmeren sedimentoitumisella ja sademäärällä ja kalsiumkarbonaatin hajaantumisen nopeudella erilaisissa meriympäristöissä on merkittävä vaikutus maailmanlaajuiseen ilmastonmuutokseen.

Löydöt ja jatkuva tutkimus valtameren keskiselänteen vyöhykkeellä, tuliperäinen toiminta ja hydrotermiset lähteet, ensin Punaisella merellä ja myöhemmin itäisen Tyynen valtameren selänteen ja Atlantin keskiselänteen systeemejä pitkin oli ja on yhä tärkeitä aihealueita merigeologissa tutkimuksessa. Hydrotermisten lähteiden systeemien läheltä löydetyillä ekstremofiileilla organismeilla on ollut ilmeinen vaikutus meidän ymmärtämiselle elämän synnystä ja mahdollisesti elämän alkuperästä sellaisissa ympäristöissä.

Valtamerihaudat ovat pallonpuoliskoskaalassa pitkiä mutta kapeita topografisia vajoamia merenpohjassa. Ne ovat myös syvimpiä valtameren osia.

Mariaanien hauta on syvin tunnettu merenalainen hautavajoama ja syvin tunnettu kohta maapallolla. Alityöntövyöhyke missä Tyynenmeren laatta työntyy Filippiinien laatan alle. Hautavajoaman pohja on alempana meren pinnasta kuin Mount Everest on meren pinnan yläpuolella.

Katso myös
----------

* Meritiede
* Meribiologia

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merigeologia**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jorma Johannes Pitkämäki** (20. helmikuuta 1953 Sonkajärvi – 19. syyskuuta 2016 Vaasa) oli Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja vuosina 2010–2016.

Pitkämäki oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän aloitti Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston ensimmäisenä ylijohtajana vuoden 2010 alussa. Tuota ennen hän oli tehnyt miltei koko työuransa kotikaupungissaan Vaasassa, viimeiseksi kaupungin kehitysjohtajana ja kaupunkisuunnittelun johtajana.

Ylijohtajan tehtäväänsä Pitkämäki hoiti kesäkuuhun 2016 asti, jolloin hänen sijaisekseen astui johtaja Marko Pukkinen. Pitkämäki kuoli saman vuoden syyskuussa pitkäaikaiseen sairauteen Vaasan keskussairaalassa.

Lähteet
-------

1. ↑  "Kuolinilmoitukset". *Pohjalainen*. 2.10.2016, s. 16.
2. 1 2  "Kuolleet". *Pohjalainen*. 21.9.2016, s. 12.
3. ↑  Jorma Pitkämäki kuollut *Pohjalainen.fi*.  20.9.2016. Viitattu 20.9.2016.
4. ↑  Pitkämäestä aluehallintoviraston ylijohtaja *Ilkka.fi*.  22.12.2009, päivitetty 30.4.2011. Viitattu 22.9.2016.
5. ↑  "Jorma Pitkämäki on kuollut". *Pohjalainen*. 21.9.2016, s. 4.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Pitkämäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Olli Ojajärvi** (s. 1971) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä.

Ojajärvi aloitti saksofonistin uransa jo varhaisina teini-iän vuosinaan nuorisolle suunnatuissa big bandeissa soittamalla. Hän opiskeli Pop & Jazz Konservatoriossa sekä Sibelius-lukiossa ja vuodesta 1991 alkaen Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Jo tuossa vaiheessa Ojajärvi oli aktiivinen toimija Helsingin musiikkielämässä; hän esimerkiksi osallistui Don Huonojen ja Samuli Edelmannin keikkoihin ja levytyskokoonpanoihin. 1990-luvun loppupuolella Ojajärvi soitti rumpali Mikko Hassisen kanssa Argus-kokoonpanossa ja esiintyi UMO Helsinki Jazz Orchestran nuorten solistien konsertissa (1997). Vuonna 2000 hän pääsi jakamaan UMO Helsinki Jazz Orchestran toisen tenorisaksofonistin paikan Manuel Dunkelin kanssa. 1990–2000-lukujen vaihteessa Ojajärvi myös perusti So So -kokoonpanon, joka alkoi ammentaa vaikutteitaan vaihtelevista aineksista ja myöhemmin kuvasi edustamaansa tyylilajia nimellä "drum'n'organ". Vuonna 2003 Ojajärvelle myönnettiin Suomen Saksofoniseuran Josef Kaartinen -palkinto.

Ojajärvi ja hänen tapaansa kokoonpanossa tenorisaksofonia soittanut Jussi Kannaste perustivat vuonna 2004 rumpali Jussi Lehtosen ja basisti Ville Huolmanin kanssa Kannaste-Ojajärvi Quartetin (K/O/Q). Kvartetti teki Suomen Jazzliiton kiertueen joulukuussa 2004 ja julkaisi debyyttialbuminsa *First Draft* Terravox-levymerkillä vuonna 2005. Ojajärven oma Olli Ojajärvi Trio julkaisi levytyksen *Out of Mind* Ricky-Tick Recordsilla vuonna 2009.

Ojajärvi on tehnyt saksofoninsoiton opettajan töitä Pop & Jazz Konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Olli Ojajärvi Jazz Finland
2. ↑  Josef Kaartinen -palkitut Suomen Saksofoniseura ry
3. ↑  Kannaste-Ojajärvi Quartet Jazz Finland
**Jorma Harri Rantanen** (s. 13. lokakuuta 1938 Ruskeala) on suomalainen lääkäri, joka oli Työterveyslaitoksen pitkäaikainen pääjohtaja.

Jorma Rantasen ottovanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Urho Rantanen ja Elli Mark. Hänen puolisonsa 1967–1986 oli Kyllikki Tahvanainen. Rantanen tuli ylioppilaaksi 1961 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1967. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli Turun yliopistossa 1973. Rantanen toimi Turun yliopistossa assistenttina 1964–1966 ja 1968–1970. Yliopiston dosentiksi hänet nimitettiin 1975. Valmet-yhtiön palveluksessa Rantanen oli lääkärinä 1968–1969, Suomen Akatemian rahoittama tutkija hän oli 1971–1973. Työterveyslaitoksessa Rantanen oli apulaisosastonjohtaja 1974, laitoksen pääjohtaja ja professori hänestä tuli 1974. Rantanen jäi tehtävästä eläkkeelle marraskuussa 2003. Häntä seurasi pääjohtajana Harri Vainio.

Vuonna 2003 Rantanen valittiin kansainvälisen työterveysjärjestön johtoon. Kotimaassa hänet valittiin Vuoden Eliakseksi 2006. Turun yliopiston Vuoden Alumni -tunnustuksen Rantanen sai 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 773. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Lähikuvassa pääjohtaja Jorma Rantanen – mietteitä eläkkeellelähdön kynnyksellä. Tuija Sirkka, 2003. Työterveyslääkäri, (3):362-366. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 5.4.2018)
3. ↑  Harri Vainio Työterveyslaitoksen pääjohtajaksi. Lääkärilehti, 27.6.2003. (Viitattu 5.4.2018)
4. ↑  Jorma Rantanen kansainvälisen työterveysjärjestön johtoon. HS, 17.3.2003. (Viitattu 5.4.2018)
5. ↑  Professori Jorma Rantanen on Vuoden Elias. Kaleva, 8.4.2006. (Viitattu 5.4.2018)
6. ↑  Vuoden Alumni -tunnustus myönnettiin Turun yliopiston vuosijuhlassa 28.2. professori Jorma Rantaselle. Turun yliopiston tiedote 28.2.2008. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 5.4.2018)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Boeing C-32 on Yhdysvaltain ulkoministereiden virantoimituksessa käyttämä lentokone
Tämä on luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista. Luetteloon sisältyvät sekä yksityis- ja lomamatkat että viralliset valtiovierailut. Luettelossa ovat vain ulkomaanmatkat, jotka ulkoministerit ovat tehneet virkakautensa aikana.

Luettelo on jaettu neljään eri artikkeliin, jotka ovat osa tätä pääartikkelia. Jotkut ulkoministerit lopettivat toimikautensa seuraavan vuosikymmenen puolella, mikäli vaalivuosi osui juuri sille vuodelle. Heidät mainitaan sivujen alussa mikäli he ovat kyseisessä luettelossa.

Ensimmäinen Yhdysvaltain ulkoministeri joka teki ulkomaanmatkan oli William H. Seward hän vieraili Tanskan Länsi-Intiassa vuonna 1866. Yhdysvaltain ulkoministereiden vierailut ovat suuntautuneet alkuvuosina pääasiassa vain Pohjois- Keski- ja Etelä-Amerikan valtioihin sekä Karibian saarille. John Hay oli ensimmäinen ulkoministeri joka vieraili Euroopassa. Cordell Hull oli ensimmäinen Aasiassa vierailut ulkoministeri. William P. Rogers oli ensimmäinen ulkoministeri, joka teki valtiovierailun Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan.

Luettelot Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista
----------------------------------------------------------

* Luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista (1860–1920-luvut)
* Luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista (1930–1940-luvut)
* Luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista (1950–1960-luvut)
* Luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista (1970–1990-luvut)
* Luettelo Yhdysvaltain ulkoministereiden ulkomaanmatkoista (2000–nykyaika)
**Georg Gunnar Eriksson** (5. kesäkuuta 1906 Maarianhamina – 8. huhtikuuta 1974 Maarianhamina) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Erikssonin vanhemmat olivat kauppias Mathias Eriksson ja Mathilda Eriksson. Gunnar Eriksson oli isänsä perustaman kauppaliike Mathias Erikssonin, vuodesta1929 Mathias Eriksson & Co ja vuodesta 1939 Ab Mathias Eriksson, toimitusjohtaja vuodesta 1927 ja yhtiön osakas sekä Oy Visko Ab:n osakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1953. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen 1967 saanut Eriksson aloitti Suomessa kokonaan uuden toimialan, ryhtymällä ensin tuomaan maahan ja sitten valmistamaan sellofaanista tehtyjä keinotekoisia makkarankuoria. Tässä häntä auttoivat Ahvenanmaan maakunnan johtavan elintarvikealan kauppaketjun omistajuus ja sen jo harjoittama tuonti- ja vientitoiminta. Tuotuaan aluksi Ruotsista sellofaanikeinosuolta makkaran ja lihatuotteiden pakkaamiseen Eriksson perusti kumppaneiden kanssa sitä varten Visko-yrityksen, jonka toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin. Tehdasta varten hankittiin ja osin kehitettiin itse koneet sen aloittaessa toimintansa Hangossa1953. Tehdas oli lajissaan ensimmäinen tuontia korvaava laitos Suomessa. Vuonna 1962 tuotantoon tulleesta kuitupaperisesta kuoresta tuli Viskon päätuote, jota vietiin ympäri maailmaa. Sittemmin keinosuolten teossa siirryttiin myös muovin käyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gunnar Eriksson *Biografiasampo*. Viitattu 18.10.2022.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 10.4.1974, nro 98, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 18.10.2022.
**Jorma Kalevi Rahkonen** (18. heinäkuuta 1939 Viipuri – 22. marraskuuta 2020 Hyvinkää) oli suomalainen viulutaiteilija, joka työskenteli Radion sinfoniaorkesterin konserttimestarina.

Rahkonen opiskeli viulunsoittoa Viipurin musiikkiopistossa, Sibelius-Akatemiassa sekä Wienissä ja Nizzassa. Hän aloitti soittajanuransa Radion sinfoniaorkesterissa vuonna 1956 ja vuosina 1966–1992 toimi 1. konserttimestarina. Hän työskenteli myös Suomen Kansallisoopperan orkesterin konserttimestarina 1963–1966 sekä Helsingin kamariorkesterin konserttimestarina. Hän soitti ensimmäistä viulua Voces Intimae -jousikvartetissa, esiintyi solistina ja opetti Sibelius-Akatemiassa.

Jorma Rahkosen sisar on pianisti Margit Rahkonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 28.11.2020, s. C 19.
2. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4*, s. 662. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04763-9
3. 1 2   Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 397. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Rahkosen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Jorma Juhani Pärkö** (24. lokakuuta 1912 Laitila – 5. marraskuuta 1999 Turku) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Pärkön vanhemmat olivat maanviljelijä Jussi Artturi Pärkö ja Saima Josefiina Pietilä ja puoliso vuodesta 1947 hammaslääkäri Anna Maissi Huhtala, aiemmin Haijanen. Pärkö tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1933 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1941. Hän oli maatalousministeriön asutusasianosaston palveluksessa viljelyskelpoisten maiden tarkastajana 1944–1945, Laitilan Osuuskaupan palveluksessa 1945, Varsinais-Suomen maanviljelysseuran maatalouskonsulentti 1946–1950 ja Maataloustuottajain Varsinais-Suomen Liiton toiminnanjohtaja 1950–1975. Turun työvoimapiirin päällikkönä Pärkö toimi 1948–1949, Oy Vehnän rehutehtaan tarkastajana vuodesta 1951 ja Oy Juurikassokerin rehutehtaan ja Hankkijan rehutehtaan tarkastajana vuodesta 1956. Hän oli myös Osuustukkukaupan Turun rehutehtaan tarkastaja ja hänellä oli useita maatalouden ja maatalouskaupan asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Pärkö sai 1975, jolloin myös taiteilija Liisa Tanner maalasi hänen muotokuvansa.

Julkaisuja
----------

* *Varsinais-Suomen agronomien kerho 1933–1983*, 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkinen, Riitta: Maanviljelysneuvos Jorma Pärkö (1912–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.1.2023.
2. ↑  Kuollut.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 13.11.1999, nro 131, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Riitta Mäkinen: Jorma Pärkö *Biografiasampo*.
Johtaja Gunnar Grönqvist 1950-luvulla. (Kuva Pekka V. Virtanen.)
**Gunnar Aleksander Grönqvist** (9. helmikuuta 1895 – 12. tammikuuta 1975) oli lappeenrantalainen yrittäjä ja valokuvaaja. Hän oli ahkera valokuvataiteen tukija, ja hän perusti Lappeenrannassa ja Etelä-Karjalassa toimivan Saimaan Kameraseura ry:n vuonna 1946. Sitä ennen hän oli ollut 1930-luvulla ainakin Amatörfotografklubben i Helsingfors rf:n (eli AFK:n) ja  Tampereen Kameraseura ry:n jäsen.

Saimaan kameraseuran perustamisesta lähtien Grönqvist toimi sen hallituksessa eli johtokunnassa, kuten sitä siihen aikaan kutsuttiin, pieniä katkoja lukuun ottamatta tammikuuhun 1958 saakka ja aktiivisena rivijäsenenä vielä sen jälkeenkin. Seuran mainostus- ja ilmoitustoiminnan tehostamiseksi hän lahjoitti liikkeensä ulkoseinälle kiinnitetyn ilmoituskaapin. Vuonna 1958 Grönqvist valittiin Saimaan kameraseuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi. Saimaan Kameraseuran "Vuoden näyttelykuvaajan" kiertopalkinto on nimetty Gunnarin lautaseksi 1950-luvun esimerkin mukaan. Toimintakertomus vuodelta 1958 nimittäin kertoo:

> "Samoin seura sai kiertopalkinnoksi A-sarjaan komean ’Gunnarin lautasen’ sekä B-sarjaan kiertopalkinnoksi samanlaisen lautasen, molemmat samalta tuntemattomalta lahjoittajalta."
> 
> 

Gunnar Grönqvist oli naimisissa Martta Lempi o.s. Koskisen (1905–1970) kanssa. Heidän poikansa oli Heikki Grönqvist. Grönqvistien perheyritys Valotus Oy toimi valokuvausalalla Lappeenrannassa osoitteessa Koulukatu 19.

Galleria
--------

* Valotus Oy:n toimitilat osoitteessa Koulukatu 19.
* Gunnar Grönqvist: "Kiirettä pitää."
* Grönqvistien hautakivi Risti­kankaan hautaus­maalla Lappeen­rannassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kaakkois-Suomen valokuvakeskus: Gunnar Grönqvist, Heikki Grönqvist: Valotuksia 29.8.–23.9.2017. (Arkistoitu – Internet Archive)
Mirjami Kuosmanen ja Gunnar Hiilloskorpi Nyrki Tapiovaaran elokuvassa *Miehen tie* (1940).
**Gunnar Ilmari Hiilloskorpi** (13. helmikuuta 1908 Pori – 27. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Nyrki Tapiovaaran elokuvan *Miehen tie* (1940) pääosassa Ahrolan Paavona.

Gunnar Hiilloskorpi aloitti näyttämöuransa jo 15-vuotiaana Porin Työväen Teatterissa, jossa hän näytteli niin sankari- kuin luonneosia. Vuosina 1930–31 hän oli kiinnitettynä Kotkan Näyttämölle, josta hän jatkoi ensin Lahden Työväen Näyttämölle ja sitten Turun Teatteriin. Hiilloskorpi oli saanut kiinnityksen Helsingin Kansanteatteriin syksystä 1941 alkaen, mutta hän menehtyi keväällä.

Hiilloskorpi ehti ennen kuolemaansa näytellä myös joitakin elokuvarooleja. Risto Orkon ohjaamassa
*Jääkärin morsiamessa* Hiilloskorven oli tarkoitus näytellä jääkäri Kalvan rooli, mutta ei saanut teatterilta lupaa jatkaa filmausta jolloin hänen tilalleen otettiin Tauno Palo. Valmiissa elokuvassa Hiilloskorven osuus on supistunut vain muutamiin ulkokuviin. Sittemmin Nyrki Tapiovaara kiinnitti hänet elokuvansa *Miehen tie* miespääosaan.

Hiilloskorpi avioitui näyttelijä Gunvor Svanströmin kanssa vuonna 1931. Heidän poikansa on näyttelijä ja ohjaaja Jarno Hiilloskorpi. Gunnar Hiilloskorpi kuoli 33-vuotiaana aivokalvontulehdukseen, tultuaan Helsinkiin saamaan siihen hoitoa. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Filmografia
-----------

* Kaikenlaisia vieraita (1936)
* Jääkärin morsian (1938)
* Miehen tie (1940)

Lähteet
-------

* Gunnar Hiilloskorpi Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Nanain piiri** (ven. Нанайский район) on kunnallinen itsehallintoalue Habarovskin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1934 perustetun piirin pinta-ala on 27 600 neliökilometriä. Asukkaita on 20 000 henkeä (vuonna 2009).

Nanain piiri sijaitsee Habarovskin aluepiirin keskiosassa Keski-Amurin alangolla. Pohjoisessa se rajoittuu Komsomolskin, idässä Vaninon ja Sovetskaja Gavanin piireihin, etelässä Primorjen aluepiiriin ja Lazon piiriin, luoteessa Habarovskin ja lännessä Amurskin piireihin.

Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa: Arsenjevo, Dada, Džari, Džonka, Dubovyi Mys, Innokentjevka, Lidoga, Majak, Naihin, Nižnjaja Manoma, Sinda, Troitskoje, Verhnjaja Manoma ja Verhni Nergen. Hallinnollinen keskus on Troitskojen kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 20.

Seudun kanta-asukkaita ovat nanait ja udehet, joita on noin 23 % piirin väestöstä. Valtaosa asukkaista on venäläisiä.

Troitskojesta on maantieyhteys Komsomolsk-na-Amureen ja aluepiirin pääkaupunkiin Habarovskiin, jonne on matkaa 200 kilometriä. Amurilla on laivaliikennettä.

Talous perustuu etupäässä metsäteollisuuteen. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kalanjalostusta. Sindan kylässä on tiilitehdas.

Kulttuurilaitoksia ovat mm. lasten taidekoulu, nanai-kulttuurin keskus ja kotiseutumuseo.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nanain piiri**.
* Nanain piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Nanain piiri Habarovskin aluepiirin sivustolla (venäjäksi)
**Nanait** (aikaisemmin myös **goldit**) ovat kansa Habarovskin aluepiirissä Venäjän Kaukoidässä Amurin alajuoksun ympäristössä Ohotanmeren rannalla. Heitä asuu myös Ussurin ja Girinin varsilla sekä Koillis-Kiinassa Sungarin varsilla. Vuoden 2002 tilaston mukaan nanaita oli Venäjällä 12 160. Lisäksi Kiinan puolella asui vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 4 245. Nanait puhuvat pohjois-tunguusilaisiin kieliin kuuluvaa nanain (eli goldin) kieltä. Nanait harjoittavat kalastusta ja metsästystä.

Historia
--------

Nanaiperhe kuvattuna Amurilla.
Vanhimmissa kiinalaisissa historiallisissa lähteissä mainitaan *Sushen*-nimellä tunnettu kansa Amurin, Sungarin ja Ussurin alueella. Maininnat ovat ensimmäiseltä ja toiselta vuosituhannelta eaa. Nanaiden alueet kuuluivat sittemmin kiinalaisille ja mantšuille, kunnes niihin alettiin 1100- ja 1200-luvuilla viitata nimellä *Tzi-lya-mi* eli nivhien maana. Amurjoelta löydetyssä vuodelta 1413 peräisin olevassa kivessä sanotaan maan kuuluvan nivheille ja muille barbaareille. 1640-luvulla nanaiden alueelle alkoi saapua kasakoita. Venäläiset kuitenkin poistuivat alueelta vuonna 1689 Kiinan kanssa solmitun Nertšinskin sopimuksen nojalla. Tämän jälkeen Kiina yritti lisätä vaikutusvaltaansa alueella ja tuoda alueen tehokkaampaan hallintaan. Tässä onnistuttiinkin osittain alueilla, jonne muutti kiinalaisia maanviljelijöitä nanaiden keskuuteen. Vuonna 1858 Amurin vasen ranta ja Ussurin alueet liitettiin Venäjään, minkä jälkeen alueelle alkoi saapua runsaasti venäläisiä siirtolaisia. Nanait joutuivat tällöin luopumaan suuresta osasta perinteisiä kalastusalueitaan.

Neuvostoliiton aikana 1930-luvulla aloitettiin kollektivisointi ja nanait alkoivat keskittyä tiheämpiin asutuksiin. Tämä yhdisti aiemmin hajanaista kansaa. Nanaiden keskuuteen alkoi ilmestyä myös koulutettu yläluokka. Nanainainen Yevdokia Gaer valittiin aikoinaan Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Nanait ovat nykyisin pitkälle kaksikielisiä ja vuonna 1979 heistä 92% osasi venäjää ja 63% nanaita. Kiinan puolella puhuttava nanain kieli on vaarassa hävitä ja sillä on vain noin 50 puhujaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Национальный состав населения Российской Федерации *Venäjän vuoden 2010 väestönlaskenta*.  Arkistoitu 4.12.2013. Viitattu 27.11.2012. (venäjäksi)
2. ↑  中华人民共和国国家统计局 关于一九九○年人口普查主要数据的公报 *stats.gov.cn*. Viitattu 28.1.2011. (kiinaksi)
3. ↑  The Nanais *The Red Book of The Peoples of Russian Empire*. Viitattu 11.12.2010. (englanniksi)
4. ↑  Li Fangchao: Textbook preserves Hezhe language *China Daily*. Viitattu 28.1.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nanait** Wikimedia Commonsissa
**Gunnar Magnus Fogelholm** (13. elokuuta 1894 Astrahan – 26. toukokuuta 1974) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Fogelholmin vanhemmat olivat insinööri Rudolf Fogelholm ja Maria Aline Isabella Cairenius ja puoliso vuodesta 1923 Maila Tuovi Annikki Ilmoranta, aiemmin Karlstedt. Fogelholm kävi oppikoulun Helsingissä ja valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1918. Hän työskenteli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus -yhtiön ja joidenkin muiden yritysten palveluksessa, kunnes perusti 1939 ruuvien valmistukseen keskittyneen Metra-yhtiön. Jo 1920-luvulla hän oli myös tehnyt useita opintomatkoja Pohjoismaihin ja työskennellyt kaksi vuotta minneapolislaisessa insinööritoimistossa. Metrasta tuli melko pian Suomen johtava ruuvitehdas ja ensimmäinen puuruuvien valmistaja maassa. Sota-aikana se tuotti myös erilaisia tarvikkeita puolustuslaitokselle. Sotien jälkeen Helsingistä Tammisaareen laajentunut yritys päätyi 1960-luvun alkuun mennessä kilpailijansa Fiskarsin omistukseen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Fogelholm sai 1955.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Gunnar Fogelholm Viitattu 3.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |