recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Erik Thommesen** (1916 – 2008) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Thommesenin suosikkimateriaali oli puu ja hänen teostensa pääasiallinen aihe olivat ihmishahmot. Lisäksi hän on kirjoittanut taiteesta.

Thommesen oli itseoppinut taiteilija ja hänen töitään oli ensimmäistä kertaa näyttelyssä vuonna 1940. Thommesenin 1940-luvun työt olivat yksinkertaistettuja sekä muodoiltaan enemmän tai vähemmän kulmikkaita. Hän teki myös veistossarjan, jonka myötä hän kehitti pelkistetyn tyylinsä. Hänen töitään on useissa Tanskan taidemuseoissa.
1950-luvulta alkaen Thommesen on kirjoittanut artikkeleita ja esseitä taiteesta.

Thommesen on palkittu Eckersbergin mitalilla vuonna 1965, Thorvaldsenin mitalilla vuonna 1972 sekä Prinssi Eugenin mitalilla vuonna 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dorthe Falcon Møller: Erik Thommesen *Den Store Danske*.  23.4.2023. Viitattu 27.6.2023. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |

 |
**Akani Simbine** (s. 21. syyskuuta 1993) on eteläafrikkalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrin juoksussa, mutta myös 200 metrillä. Simbine on 176 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa.

Simbine oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi 100 metrillä alkueriin. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa Simbine oli 200 metrillä viides. Vuoden 2015 Kesäuniversiadeista Gwangjusta Simbine saavutti kultaa 100 metriltä ja pronssia pikaviestistä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän selviytyi välieriin 100 metrillä ja 200 metrillä. Hän saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2016 kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja pronssia 100 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 9,94. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 100 metrillä viides ja karsiutui 200 metrillä välierissä.

Simbine saavutti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 100 metrillä ajalla 10,03. 4 × 100 metrin viestissä hän toi Etelä-Afikan maaliin toisena maan ennätysajalla 38,24. Hän voitti samana vuonna Afrikan-mestaruuden sekä 100 metrillä ajalla 10,25 että 4 × 100 metrin viestissä. Hän juoksi 2019 World Relays -kilpailuissa ankkuriosuuden 4 × 200 metrin viestissä Etelä-Afrikan saavuttaessa hopeaa Afrikan ennätysajalla 1.20,42. Hän sijoittui neljänneksi 100 metrillä Dohan MM-kilpailuissa 2019 ajalla 9,93. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi ajalla 9,93. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä, jossa tosin juoksi vain alkuerissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 10,01. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 10,13. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hänet hylättiin 100 metrin välieräjuoksussa.

Simbine on pitänyt hallussaan Afrikan ennätystä 100 metrillä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 metrin juoksu** | 9,84 | Székesfehérvár | 6. heinäkuuta 2021 |
| **200 metrin juoksu** | 19,95 | Pretoria | 4. maaliskuuta 2017 |

Lähteet ja huomautukset
-----------------------

1. ↑  juoksi vain alkuerissä
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Akani Simbine Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2 3  Akani Simbine Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
6. ↑  USA, USA, USA: Kerley leads American sweep of men’s 100m in Oregon  17.7.2022. World Athletics. Viitattu 17.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Herman Erik Vilhelm Ekelund** (3. toukokuuta 1853 Iisalmi – 6. elokuuta 1936 Jyväskylä) oli suomalainen lyseon lehtori ja päätoimittaja.

Ekelundin vanhemmat olivat Iisalmen kappalainen, varapastori Erik Ekelund (1822–1872) ja Laura Nadeshda von Nandelstadh. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Kuopion kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1879.

Ekelund oli historian ja maantieteen opettajana Kuopion yksityislyseossa vuoden ajan, suomenkielen opettajana Jyväskylän yksityisessä tyttökoulussa 1879–1882 ja Jyväskylän lyseossa ruotsinkielen, maantiedon ja historian kollegana ja nuorempana lehtorina 1882–1926. Hän oli myös Jyväskylän jatkoluokkien ruotsinkielen opettajana sekä vuonna 1886 perustamansa Jyväskylän valmistavan koulun johtajana ja opettajana. Hän oli Suomalainen-lehden päätoimittajana ja Keski-Suomi-lehden toimittajana. Ekelund oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston, kirkkoneuvoston ja säästöpankin johtokunnan sekä isännistön jäsenenä. Eläkkeelle jäätyään Ekelund muutti asumaan Sysmän Suopeltoon.

Vilhelm Ekelund oli naimisissa vuodesta 1883 Hilma Charlotta Renqvistin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 08.08.1936, nro 211, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Leht. H. W. E. Ekelund 75-vuotias, Sisä-Suomi, 03.05.1928, nro 100, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Lehtori H. E. V. Ekelund, Keskisuomalainen, 07.08.1936, nro 178, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Erik Ekelund. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 7.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Wilhelm Ekelund, Aline Hokkasen valokuva 1900-luvun alusta, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma (Finna9
**Pézenas** on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella. Se sijaitsee Hérault-joen laaksossa. Kaupungilla on pitkä historia ja rikas kulttuuriperintö.

Nähtävyyksiä
------------

Kaupungissa on suuri määrä historiallisesti arvokkaita kohteita. Koko vanhakaupunki on suojeltua aluetta. Kaupungissa on paljon kartanoita 1600- ja 1700-luvuilta. 

* Saint-Jeanin kollegiaaliSaint-Jeanin kollegiaali
* Molièren muistomerkkiMolièren muistomerkki
* Pézenas'n varsaPézenas'n varsa

Kulttuuri
---------

Kaupungin kulttuuriin on vaikuttanut voimakkaasti 1600-luvulla elänyt ranskalainen näytelmäkirjailija Molière. Hän asettui teatteriryhmänsä *l’Illustre Théâtre*n kanssa kaupunkiin vuosiksi. Tämän perintönä kaupungissa on runsas teatteritarjonta festivaaleineen.

Kaupungin erikoisuuksia on toteeminen Pézenas’n varsa, joka on listattu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Paul Vidal de la Blache (1622–1673), maantieteilijä
* Gabriel François Venel (1723–1775), kemisti
* Bobby Lapointe (1922–1972), laulaja

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Matkailusivut Pézenas Val d’ Hérault (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pézenas** Wikimedia Commonsissa
**Oderzo** on kunta Pohjois-Italiassa Trevison maakunnassa Veneton alueella.

Historia
--------

Oderzon historia ulottuu aina antiikin aikaan saakka. Kaupungissa on useita arkeologisia kohteita. Alueelta löydettyjä esineitä on näytteillä vuonna 1878 perustetussa Museo Archeologico Eno Bellisissä.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Alberto Martini, italialainen taidemaalari
* Massimo Serato, italialainen näyttelijä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oderzo** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Oderzo Cultura

Trevison maakunta
Altivole | Arcade | Asolo | Borso del Grappa | Breda di Piave | Caerano di San Marco | Cappella Maggiore | Carbonera | Casale sul Sile | Casier | Castelcucco | Castelfranco Veneto | Castello di Godego | Cavaso del Tomba | Cessalto | Chiarano | Cimadolmo | Cison di Valmarino | Codognè | Colle Umberto | Conegliano | Cordignano | Cornuda | Crespano del Grappa | Crocetta del Montello | Farra di Soligo | Follina | Fontanelle | Fonte | Fregona | Gaiarine | Giavera del Montello | Godega di Sant’Urbano | Gorgo al Monticano | Istrana | Loria | Mansuè | Mareno di Piave | Maser | Maserada sul Piave | Meduna di Livenza | Miane | Mogliano Veneto | Monastier di Treviso | Monfumo | Montebelluna | Morgano | Moriago della Battaglia | Motta di Livenza | Nervesa della Battaglia | Oderzo | Ormelle | Orsago | Paderno del Grappa | Paese | Pederobba | Pieve di Soligo | Ponte di Piave | Ponzano Veneto | Portobuffolé | Possagno | Povegliano | Preganziol | Quinto di Treviso | Refrontolo | Resana | Revine Lago | Riese Pio X | Roncade | Salgareda | San Biagio di Callalta | San Fior | San Pietro di Feletto | San Polo di Piave | San Vendemiano | San Zenone degli Ezzelini | Santa Lucia di Piave | Sarmede | Segusino | Sernaglia della Battaglia | Silea | Spresiano | Susegana | Tarzo | Trevignano | Treviso | Valdobbiadene | Vazzola | Vedelago | Vidor | Villorba | Vittorio Veneto | Volpago del Montello | Zenson di Piave | Zero Branco
**Sainte-Adresse** on kunta läntisessä Ranskassa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian alueella. Le Havresta kolmisen kilometriä luoteeseen sijaitseva merellinen Sainte-Adresse on ollut taidemaalareiden suosima paikka. Muiden muassa Claude Monet, Raoul Dufy ja Jean-Baptiste Camille Corot ovat kuvanneet maalauksissaan kaupunkia ja sen elämää.

Historia
--------

Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupunki oli Belgian hallinnollinen pääkaupunki. Saksalaisten joukkojen valloitettua Belgian siirtyivät belgialaiset ministeriöt Sainte-Adressessa oleviin taloihin ja huviloihin. Tästä muistona Sainte-Adressen vaakunassa on Belgian lipun värit.

  

* Claude Monet, Puutarha  Sainte-AdressessaClaude Monet, Puutarha Sainte-Adressessa
* Claude Monet, Regatta Sainte-AdressessaClaude Monet, Regatta Sainte-Adressessa

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sainte-Adresse** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  Tour de France
**Karl Johan Lund** (13. joulukuuta 1844 Kristiinankaupunki – 9. helmikuuta 1904 Sotkamo) oli suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies. 

Lundin vanhemmat olivat kauppias Anders Johan Lund ja Josefina Elisabet Hägglund ja puoliso vuodesta 1876 Matilda Hanna Roschier. Lund tuli ylioppilaaksi 1864 ja suoritti tuomarintutkinnon 1871, varatuomarin arvon hän sai 1874. Lund työskenteli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa ja tuli oikeusneuvosmieheksi Kristiinankaupunkiin 1872. Kaupungin pormestarina hän toimi 1881–1892 ja sitten Kajaanin tuomiokunnan tuomarina. Valtiopäivillä Lund edusti porvarissäädyssä Kristiinankaupunkia 1885.

Asianajaja ja Loviisan pormestari Paul Åke Lund sekä Tornion pormestari Arne Lund olivat Karl Johan Lundin poikia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 7.11.2020.
2. ↑  Kuolleita. *Päivälehti*, 12.2.1904, s. 2.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 211–212. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Per Åke Lund
5. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Arne Lund


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Gustaf Avellan** (6. heinäkuuta 1822 Turku – 27. lokakuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka sai valtioneuvoksen arvon.

Gustaf Avellanin vanhemmat olivat laamanni Karl Fredrik Avellan ja Klara Federley. Avellan pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1840 ja suoritti tuomarintutkinnon 1849 ja suuremman kameraalitutkinnon 1850. Varatuomarin arvon hän sai 1852. Avellan oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1849, senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1850, senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1853, kopisti 1855, kanslisti 1861, kirjaaja 1863, yleisen kanslian protokollasihteeri 1863, oikeusosaston protokollasihteeri 1869 ja talousosaston siviilitoimituskunnan esittelijäsihteeri 1873. Hän erosi senaatin palveluksesta 1887, jolloin hän sai myös valtioneuvoksen arvon.

Avellan toimi porvarissäädyn valisemana notaarina Tammikuun valiokunnassa 1862, samoin kuin säädyn notaarina valtiopäivillä 1863–1864.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Avellan. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 12.3.2021.
2. ↑  Kuollut.  *Turun Sanomat*, 31.10.1907, nro 126, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.3.2021.
HIFK, HPS,  
KIF, HJK
TPS  
ÅIFK
Sudet  
ReipasEtelä-Suomen sarjan kauden 1928−1929 joukkueet
**Jalkapallon Etelä-Suomen sarjan kausi 1928−1929** oli jatkoa kaudella 1926−1927 aloitetulle Suomen sarjalle. Taloudellisesti raskas valtakunnallinen sarja jaettiin kolmeen osaan. Muut sarjat olivat *Savon sarja* ja *Pohjanmaan sarja*. Savossa pelattiin sarja-nimityksestä huolimatta karsintajärjestelmällä (cup) ja paras joukkue oli Mikkelin Kilpa-Veikot voitettuaan molempien vuosien loppuotteluissa Kuopion Palloseuran. Pohjanmaan paras joukkue oli Vaasan Palloseura. Pohjanmaalla pelattiin myös erillinen B-sarja.
Etelä-Suomen sarjan voitti Helsingin Palloseura puolustaen näin menestyksellä Karhunpyytäjä-palkintoa, jonka se edellisellä sarjakaudella oli voittanut.

Joukkueet
---------

Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, Neljä Helsingistä, kaksi sekä Turusta että Viipurista.

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
| Helsingfors IFK (HIFK) | Helsinki |
| Helsingin Palloseura (HPS) | Helsinki |
| Helsingin Jalkapalloklubi (HJK) | Helsinki |
| Kronohagens IF (KIF) | Helsinki |
| Turun Palloseura (TPS) | Turku |
| Turun IFK (ÅIFK) | Turku |
| Viipurin Sudet (Sudet) | Viipuri |
| Viipurin Reipas (Reipas) | Viipuri |

Lopullinen sarjatilanne
-----------------------

Sarjan otteluista 12 pelattiin vuoden 1928 aikana ja loput 16 vuonna 1929. Sarja oli tarkoitus pelata loppuun kesäkuun loppuun mennessä, mutta kaksi Susien ottelua lykkääntyi myöhäiseen syksyyn. Viimeinen noista oli HPS:aa vastaan, joten sarjamestaruuden ratkeamista saatiin odottaa siihen saakka.

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HPS | 7 | 7 | 0 | 0 | 31 | 12 | +19 | **14** |
| 2 | TPS | 7 | 6 | 0 | 1 | 20 | 11 | +9 | **12** |
| 3 | HIFK | 7 | 4 | 0 | 3 | 26 | 11 | +15 | **8** |
| 4 | Sudet | 7 | 4 | 0 | 3 | 12 | 11 | +1 | **8** |
| 5 | HJK | 7 | 3 | 0 | 4 | 13 | 19 | −6 | **6** |
| 6 | Reipas | 7 | 2 | 1 | 4 | 8 | 20 | −12 | **5** |
| 7 | Kiffen | 7 | 1 | 1 | 5 | 8 | 20 | −12 | **3** |
| 8 | ÅIFK | 7 | 0 | 0 | 7 | 5 | 19 | −14 | **0** |

### Ottelut

| Joukkue | HPS | TPS | HIFK | Sudet | HJK | Reipas | Kiffen | ÅIFK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HPS |  | 8−3 | 3−2 | 2−0 | − | 5−2 | − | − |
| TPS | − |  | 3−2 | 3−0 | − | − | 4−0 | 2−1 |
| HIFK | − | − |  | − | 6−3 | 9−0 | 3−0 | 3−0 |
| Sudet | − | − | 2−1 |  | 3−2 | − | − | 4−0 |
| HJK | 2−4 | 0−4 | − | − |  | − | 2−1 | − |
| Reipas | − | 0−1 | − | 2−1 | 0−1 |  | 2−2 | − |
| Kiffen | 2−6 | − | − | 1−2 | − | − |  | 2−1 |
| ÅIFK | 1−3 | − | − | − | 1−3 | 1−2 | − |  |

Lähteet
-------

* Sanomalehdet vuosilta 1928−29

1. ↑  Sydfinskan.  *Hufvudstadsbladet*, 28.10.1929, nro 292, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.01.2018.
2. ↑  Savon sarja 1928.  *Pohjois-Savo*, 19.06.1928, nro 68, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.01.2018.
**Benjamin Frosterus** (28. huhtikuuta 1792 Pudasjärvi – 19. heinäkuuta 1856 Mustasaari) oli suomalainen pappi ja professori.

Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Frosterus ja Maria Westzynthius ja puolisot vuodesta 1825 Vilhelmina Sofia af Gadolin (k. 1845), professori Gustaf Gadolinin tytär, ja vuodesta 1846 Sofia Augusta Nordling (k. 1896). Frosterus oli ylioppilas Turussa 1810, filosofian maisteri 1819 ja teologian kandidaatti 1823. Papiksi hänet vihittiin 1824 ja teologian tohtoriksi hän väitteli 1840. Frosterus oli Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston teologian dosentti 1821, teologian apulainen 1824, vt. ensimmäinen teologian professori 1826–1827 ja 1828–1829 sekä vakinainen kirkkohistorian professori 1829–1838 ja samalla teologisen seminaarin johtaja 1833. Rovastin arvon Frosterus sai 1826. Hän oli palkkapitäjänsä Piikkiön kirkkoherra 1824, Inkoon 1831 ja sitten Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra vuodesta 1837, astuen virkaan 1838. Vaasan koulun tarkastajana Frosterus toimi 1838 ja lukion 1844–1846.

Ylitarkastaja, professori Gustaf Frosterus (1826–1901) oli Benjamin Frosteruksen poika ensimmäisestä avioliitosta. Frosteruksen velipuoli oli puolestaan Kuopion piispa Robert Frosterus (1795–1884).

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Benjamin Frosterus Viitattu 30.8.2021.
2. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Benjamin Frosterus. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.8.2021.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Robert Valentin Frosterus. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 30.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Alexander "Alex" Schmid** (s. 9. kesäkuuta 1994 Oberstdorf) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän on maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän edustaa SC Fischen -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm.

Schmid sijoittui nuorten MM-kilpailuissa parhaimmillaan suurpujottelussa viidenneksi 2012. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli joukkuekilpailussa viides ja Åren MM-kilpailuissa 2019 suurpujottelussa kahdeksas. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja oli parisuurpujottelussa neljäs. Pekingin olympialaisisa 2022 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa ja oli 19:s pujottelussa. Hän voitti parisuurpujottelun maailmanmestaruuden Courchevelissä / Méribelissä 2023. Samojen kisojen suurpujottelussa hän sijoittui 15:nneksi.

Schmid kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kuudes Val-d'Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Chamonix'n suurpujottelussa helmikuussa 2020. Hän sijoittui kolmanneksi myös Lech/Zürsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020 ja Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2021.

Schmid on voittanut yhden Eurooppa-cupin kilpailun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alexander Schmid *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Alexander Schmid Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Noora Ruskola** (s. 21. joulukuuta 1994) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän kilpailee Formula Kite -luokassa, joka on yksinpurjehdittava leijalautaluokka. Hän aloitti harjoittelun luokassa vuonna 2022 ja tähtää vuoden 2024 Pariisin olympialaisiin, joissa luokka on uutena mukana.

Ruskola purjehti MM-kultaa juniorien Zoom 8 -luokassa vuonna 2010. Vuosina 2011–2016 hän purjehti Camilla Cedercreutzin kanssa aluksi 29er- ja myöhemmin 49er FX -luokassa. Vuonna 2013 he saavuttivat alle 23-vuotiaiden MM-kultaa. Rion 2016 kesäolympialaisissa Ruskola ja Cedercreutz sijoittuivat 17:nneksi.

Vuodesta 2017 lähtien Ruskola purjehti Mikaela Wulffin kanssa 49er- ja 470-luokassa. Yhteistyö päättyi vuonna 2021 Wulffin päätettyä purjehdusuransa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maajoukkue | Purjehdusmaajoukkue *purjehdusmaajoukkue.fi*.  Arkistoitu 15.3.2017. Viitattu 14.3.2017.
2. ↑  Noora Ruskolan sooloura käynnistyy Formula Kiten EM-kisoissa *spv.fi*.  26.9.2022. Viitattu 20.8.2023.
3. ↑  Rio de Janeiro 2016 – Suomen joukkue – Purjehdus *Sport.fi*. Suomen Olympiakomitea.  Arkistoitu 30.3.2016. Viitattu 14.3.2017.
4. ↑  Saarinen, Joska: Purjehdusmaajoukkueen katse kohti Tokion olympialaisia – Wulff ja Ruskola yhdistävät voimansa  19.1.2017. Yle. Viitattu 14.3.2017.
5. ↑  Vinski Virtanen: Lontoon olympialaisissa mitalin purjehtinut Mikaela Wulff, 31, lopettaa uransa: "Olin sata lasissa jatkamassa Pariisiin" *Iltalehti.fi*.  3.9.2021. Viitattu 20.8.2023.
**Aino Vilhelmina (Aina) Osa** (o.s. **Berg**; 3. maaliskuuta 1872 Helsinki – 14. tammikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja kuiskaaja. Hän työskenteli Viipurin Kaupunginteatterissa ja sen edeltäjäteattereissa yli neljä vuosikymmentä.

Ura
---

Aina Osan vanhemmat olivat maalarimestari Viktor Vuoristo (Berg) ja Amanda Adamsson. Hän kävi Kotkan ruotsalaisen tyttökoulun ja liittyi näyttelijäksi Kansan Teatteriin 1889. Hän työskenteli siellä kolme vuotta ja jatkoi saman teatterin palveluksessa viiden vuoden tauon jälkeen vuonna 1897. Syksyllä 1899 Aina Osa aloitti vastaperustetussa Suomalaisessa Maaseututeatterissa, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Osa työskenteli viipurilaisteatterin palveluksessa näyttelijänä ja etenkin kuiskaajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1940.

Näyttelijämatrikkelissa Aina Osaa kuvaillaan termillä "luonnenäyttelijätär". Hänen roolejaan olivat muun muassa Eeva (näytelmässä *Kihlaus*), Martta (*Nummisuutarit*), Ristolan emäntä (*Anna Liisa*) ja Alma (*Sylvi*). Osalle lankesi näytäntövuonna 1903–1904 Ulrika Eleonoran rooli (*Kaarle XII*), jota kuvailtiin "kuivakiskoiseksi lausunnoksi".

Osan vankkoja osasuorituksia olivat Lindgrenska (*Pastori Jussilainen*) ja Tiina (*Miehen kylkiluu*). Näytäntövuonna 1919–1920 Osa vietti 25-vuotista teatterijuhlaansa Ebba Flincken roolissa (*Elinan surma*). Näytäntövuonna 1929–1930 Osa vietti 35-vuotisteatterijuhlaansa saksalaiskomedialla *Rakas tuhma äitini*, äitinä Elsa Turakainen ja tyttärenä Aili Hildén. Molempien yhteistä lemmenkohdetta tulkitsi Eero Eloranta.

Aina Osan puoliso oli Viipurin Kaupunginteatterin pitkäaikainen näyttelijä Simo Osa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin – Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*, s. 225. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
2. ↑  Aina Osan kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 16.1.1947, s. 3. Ilmoituksen maksullinen verkkoversio.. Viitattu 28.5.2020.
3. ↑  Veistäjä, Verneri: *Viipurin ja muun Suomen teatteri*, s. 316. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1957.
4. ↑  Veistäjä, s. 57
5. ↑  Veistäjä, s. 149
6. ↑  Veistäjä, s. 160
7. ↑  Veistäjä, s. 220
**Johanne Caroline Fritz-Petersen (Blom)** (18. lokakuuta 1879 Aarhus – 22. joulukuuta 1961 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.

Johanne Fritz-Petersen syntyi räätälin perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa Thistedissä vuonna 1899 ja siirtyi sitten Aarhusin kautta Kööpenhaminaan, jossa hän työskenteli Casino-teatterissa vuosina 1901–1910. Fritz-Petersenin elokuvaura alkoi Skandinavisk-Russiske Handelshusilla ja Kinografenilla vuonna 1912 ja jatkui Nordisk Filmin mykkäelokuvissa vuosina 1913–1919. 1930-luvulla näyttelijä teki vielä kaksi äänielokuvaa.

Johanne Fritz-Petersen oli naimisissa näyttelijä Fritz Cato Petersenin ja ohjaaja August Blomin kanssa. Toisessa avioliitossaan hän käytti nimeä Johanne Blom.

Elokuvia
--------

* *Maailmanloppu*, 1916
* *Sielunvaras*, 1916

Lähteet
-------

1. ↑  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 10.10.2017.
2. ↑  Det Danske Filminstitut: Filmdatabasen *dfi.dk*. Viitattu 10.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Johanne Fritz-Petersen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Eino Tulenheimo ja Eero Rydman laskemassa seppelettä Hans van Sandenin haudalle vuonna 1950.
**Otto Eino Tulenheimo** (28. toukokuuta 1885 Kangasala – 2. syyskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Tulenheimo toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1922–1927 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Tulenheimo toimi kaupunginvaltuutettuna Turussa, Tampereella ja Helsingissä, joista viimeisessä myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana sekä Helsingin kaupunginhallituksen jäsenenä. Tulenheimo kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1905, suoritti oikeustutkinnon vuonna 1909 ja valmistui varatuomariksi vuonna 1912. Politiikan ulkopuolella Tulenheimo toimi muun muassa asianajajana Turussa, Länsi-Suomen Osake-Pankin johtokunnan jäsenenä ja pääjohtajan varamiehenä Turussa, Tampereen Osake-Pankin pääjohtajana Tampereella, Maakuntapankin pääjohtajana Helsingissä ja asianajajana Helsingissä. Tulenheimon vanhemmat olivat urkujenrakentaja Bror Axel Thulé ja Minna Fredrika Meurman. Tulenheimon puoliso vuodesta 1910 oli Siiri Maria Ignatius. Tulenheimon veljiä olivat poliitikko, lakimies, yliopiston rehtori ja pääministeri Antti Tulenheimo (1879–1952), urkutehtailija Martti Tulenheimo (1883–1945) ja asianajaja Olli Tulenheimo (1891–1971).

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Eino Tulenheimo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(35) | 
* Bergroth
* Erich
* Heikinheimo
* Hiidenheimo
* Hultin
* Ingman
* Jaskari
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kaila
* Kares
* Kilpeläinen
* Kylänpää
* Mannermaa
* Nikkanen
* Nuora
* Nyberg
* Peltonen
* Pennanen
* Pesonen
* Pojanluoma
* Pulkkinen
* Rannikko
* Renvall
* Setälä
* Simelius
* Tanttu
* Thuneberg
* A. Tulenheimo
* E. Tulenheimo
* Vanhala
* Viljanen
* Virkkunen

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(38) | 
* Ainali
* Bergroth
* Eerola
* Gebhard
* Heikinheimo
* Heikkilä
* Hiidenheimo
* Härmä
* Ingman
* Jaskari
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kaila
* Kares
* Kilpeläinen
* Kinnunen
* Kylänpää (1925–1927)
* Mannermaa
* Neitiniemi
* Nikkanen
* Nukari
* Paavolainen
* Peltonen
* Pennanen
* Pohjala
* Pojanluoma
* Pulkkinen
* Rannikko
* Ruotzi
* Saastamoinen (1924–1926)
* Setälä
* Sjöstedt-Jussila (1924–1925)
* Somersalo
* Tavastähti
* Tulenheimo
* Turja
* Vanhala
* Virkkunen
* Zitting (1926–1927)

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Biografiasampo

 |

 |
**Montechiarugolo** on kunta Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella, Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee noin 13 kilometriä kaakkoon Parman kaupungista. Sen väkiluku oli 11 104 asukasta 1. tammikuuta 2019.

Montechiarugolo on monikeskuksinen kunta, joka jakautuu viiteen eri osaan*tarkistettava*: Montecchio Emilia, Parma, San Polo d’Enza, Sant’Ilario d’Enza ja Traversetolo.

Lähteet
-------

1. ↑  Montechiarugolo Tuttitalia. Viitattu 20.11.2019.
2. ↑  Le Frazioni *comune.montechiarugolo.pr.it*. Viitattu 20.11.2019.

Parman maakunta
Albareto | Bardi | Bedonia | Berceto | Bore | Borgo Val di Taro | Busseto | Calestano | Collecchio | Colorno | Compiano | Corniglio | Felino | Fidenza | Fontanellato | Fontevivo | Fornovo di Taro | Langhirano | Lesignano de’ Bagni | Medesano | Mezzani | Monchio delle Corti | Montechiarugolo | Neviano degli Arduini | Noceto | Palanzano | Parma | Pellegrino Parmense | Polesine Zibello | Roccabianca | Sala Baganza | Salsomaggiore Terme | San Secondo Parmense | Sissa Trecasali | Solignano | Soragna | Sorbolo | Terenzo | Tizzano Val Parma | Tornolo | Torrile | Traversetolo | Valmozzola | Varano de’ Melegari | Varsi
**Paul Leontjeff** (ven. Павел Иванович Леонтьев, *Pavel Ivanovitš Leontjev*, 27. tammikuuta 1854 Viapori – 19. maaliskuuta 1928 Helsinki) oli suomenvenäläinen opettaja, kielenkääntäjä ja toimittaja.

Paul Leontjeff syntyi kamreeri Ivan Leontjeffin perheeseen. Hän kävi Helsingin yksityislyseon ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1877. Leontjeff työskenteli Aleksanterin kimnaasin latinan ja venäjän opettajana vuosina 1877–1918, Marian tyttökimnaasin matematiikanopettajana ja Helsingin maistraatin ruotsin ja venäjän kääntäjänä vuosina 1920–1928. Lisäksi hän oli niin sanotun Tabunovin koulun johtaja vuosina 1922–1925. Leontjeff sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1892. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän toimi ainakin nimellisesti venäjänkielisten *Russki listok*, *Russkaja žizn*, *Rassvet* ja *Put* -sanomalehtien vastaavana toimittajana.

Leontjeff pidätettiin venäläissantarmien Aleksanteri II:n murhan jälkeen Helsingissä järjestämässä "nihilistijahdissa" vuonna 1882. Kotietsinnässä häneltä löydettiin narodnikkien kiellettyä kirjallisuutta. Tapaus herätti paljon huomiota ja pidätyksen laillisuus kyseenalaistettiin. Hyvämaineinen Leontjeff tunnusti "hairahduksensa" ja kenraalikuvernööri vapautti hänet. Hän selvisi tapauksesta varoituksella ja sai pitää virkansa, kun taas muut pidätetyt saivat pitkiä karkotustuomioita Siperiaan.

Leontjeffin puoliso oli taidemaalari Sofia Leontjeff.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 *ylioppilasmatrikkeli.fi*. Viitattu 24.1.2017.
2. 1 2  Baschmakoff, Natalia; Leinonen, Marja: *Russian Life in Finland 1917–1939: A Local and Oral History*, s. 435. Studia slavica finlandensia, tomus XVIII. Helsinki: Institute for Russian East European Studies, 2001.
3. ↑  Klinge, Matti: *Ylioppilaskunnan historia 4, 1918–1960*, s. 359. Porvoo, Helsinki: WS, 1968.
4. 1 2 3  Halén, Harry: *Helsingin venäläisen Aleksanterin-kimnaasin opettajia ja oppilaita 1870-1918*, s. 24. Unholan Aitta 40. Harry Halén, Helsinki 2013.
5. 1 2 3  Tyynilä, Markku: *Lainvalmistelukunta 1884-1964: tutkimus lainvalmistelukunnan aseman ja organisaation kehitysvaiheista lainvalmistelukunnan perustamisesta 1884 vuoteen 1964*, s. 94–96. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. A-sarja, n:o 166. Helsinki: Suomalainen lakimiesyhditys, 1984. ISBN 951-855-071-9.
6. ↑  Lehtiä toimittivat Suomessa asuneet venäläisemigrantit, mutta vastaavan toimittajan tuli lain mukaan olla Suomen kansalainen. Suomela, Julitta: *Rajantakainen Venäjä: venäläisten emigranttien aatteellis-poliittiset mielipiteet Euroopan venäläisissä sanomalehdissä 1918–1940*, s. 62. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001. ISBN 951-746-245-X. Teoksen verkkoversio.
**Muuli** on Isaac Asimovin luoma valloittaja, joka esiintyy Säätiö-sarjassa. Hän esiintyi kahdessa Säätiö-kirjassa, *Säätiö ja Imperiumi* sekä *Toinen Säätiö*.

Hahmo
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Muulin oikeaa nimeä ei tiedetä, mutta tiedetään, että hän otti nimen "Muuli" käyttöönsä jo lapsena tultuaan vanhempiensa pahoinpitelemäksi ja ympäristönsä hyljeksimäksi. Syynä hyljeksintään oli hänen ulkonäkönsä: Muuli on isonenäinen ja pienikokoinen mutantti, joka on syntymästään asti osannut hallita ihmisten tunteita. Hän saa ihmiset rakastamaan ja pelkäämään itseään tahdonvoimallaan. Lapsuutensa takia hän on katkera linnunradalle ja alkaa ottaa haltuunsa kauppalaivoja, sotilasaluksia ja lopulta kokonaisia planeettoja. Hänen onnistuu jopa vallata itse Säätiö romaanissa *Säätiö ja Imperiumi* kun hänen onnistuu kylvää epätoivoa sen asukkaiden mieliin.

*Säätiö ja Imperiumi* -romaanissa Muuli yrittää selvittää Toisen Säätiön olinpaikkaa. Jotta hän onnistuisi tässä, hän soluttautuu Säätiön retkikuntaan, joka aikoo etsiä tietoa Toisen Säätiön sijainnista Trantorin kirjastoista. Hän pääsee hyvin lähelle etsimäänsä kiihdyttämällä säätiöläisen psykologin aivoja tämän tutkiessa vanhoja Trantorin kirjaston teoksia, mutta psykologi kuolee, ennen kuin ehtii kertoa tietojaan.

*Toinen Säätiö* -romaanissa Muuli hallitsee jo useita maailmoja ja käyttää itsestään hallitsijana nimitystä *Ensimmäinen Kansalainen*. Toisen Säätiön mahdollinen uhka vaivaa häntä edelleen, ja hän lähettää kaksi asiamiestään (toinen tunteiltaan käsitelty ja toinen ei) etsimään Toista Säätiötä. He päätyvät Linnunradan toiselle laidalle, Rossemin planeetalle, joka kuuluu Tazendan kuningaskuntaan. He uskovat Tazendan olevan Toinen Säätiö ja Muuli saapuu paikalle. Toisen Säätiön psykologit osaavat kuitenkin myös ohjailla ihmisten tunteita ja muokkaavat Muulin mieltä niin, että hän kuvittelee jo valloittaneensa Toisen Säätiön, jonka jälkeen hän palaa takaisin hallintoplaneetalleen Kalganiin.

Muulin kuoleman jälkeen Kalganin elämä ei palaudu enää entiselleen vaan siitä tulee sotaisa planeetta, jonka hallitsijat käyttävät edelleenkin itsestään nimitystä Ensimmäinen kansalainen. Kaikkialla muualla heitä kuitenkin kutsutaan Kalganin lordeiksi. Muulin palatsista on tullut lähes pyhä paikka, jonne ei saa myytin mukaan astua kukaan, edes planeetan hallitsija, ennen kuin uusi Galaktinen Imperiumi on muodostettu. Myös planeetan ajanlasku alkaa Muulin valtaannoususta.
Tervapolttonäytös vuoden 2005 Sirniön Seppäpäivillä.
Taontaesitykset ovat osa seppäpäivien jokavuotista ohjelmaa.
**Sirniö** on kylä Posion kunnassa, lähellä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajaa. Kylä sijaitsee seututien 863 varrella 37 kilometrin päässä keskustaajamasta Aholasta Taivalkosken suuntaan. Kylä on kuulunut vuodesta 1926 lähtien tuolloin perustettuun Posion kuntaan. Aluksi kylä kuului Iin pitäjään, sittemmin Pudasjärven pitäjään ja tämän jälkeen Taivalkoskelle. Vuonna 2015 kylän asukasluku oli noin 100.

Sirniössä on ollut oma kauppa, pankkikonttori, posti ja koulu, jotka lakkautettiin 1990-luvulla. Taivalkoskella sijaitseva Mustavaaran kaivos oli aikoinaan merkittävä työnantaja kyläläisille. Kylällä toimi hoivakoti lakkautetulla koululla.

Sirniön kylä on kautta aikojen ollut kuuluisa taitavaista sepistään, jotka ovat valmistaneet itse kaikki tarve-esineensä, kuten pyydysraudat, pyssyt, karhukeihäät, lukot, saranat ja työkalut. Sirniön kylän seppätuotteita on viety Iijokea pitkin "merimaihin" eli Ouluun ja sitä tietä laajemmallakin alueelle. Myös Vienan alueelle on toimitettu erityisesti aseita. Sirniön kyläseura on aktiivisella toiminnallaan elvyttänyt vanhaa kyläseppäperinnettä. Kylällä järjestettiin vuosina 1998–2013 vuosittain kesäkuussa Sirniön seppäpäivät. Tapahtuman perustivat muun muassa viikatteistaan maankuulun sepän Reino Kustaa Alasirniön nuorin poika, Ensio Alasirniö puolisonsa Paula Alasirniön (o.s. Loukusa) kanssa. Myöhemmin tapahtuman järjestäminen jäi Sirniön kyläseuralle. Vuonna 2013 kyläseura päätti luopua tapahtuman järjestämisestä tulevina vuosina.

Lähteet
-------

* Päätalo, Liisa (toim.): *Sirniön kylän historiaa*. Posio: Sirniön kyläseura, 2007. ISBN 978-952-92-2208-7.

### Viitteet

1. 1 2  Sirniön kylä *Posion matkailusivusto, arkistoitu versio 14.7.2015*. Viitattu 14.7.2015.
2. ↑  Sirniön Seppäkylä *Posion matkailusivusto, arkistoitu versio 14.7.2015*. Viitattu 14.7.2015.
3. ↑  Tynkkynen, Jyri: Sirniön seppätapahtumalle etsitään jatkajaa *Kaleva*.  9.10.2013. Viitattu 14.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Posion matkailusivusto: Sirniön kylä, arkistoitu versio 14.7.2015
**Poen laki** on internet-keskusteluihin liittyvä sananparsi tai käsite, joka on nimetty keksijänsä Nathan Poen mukaan. Poen laki perustuu havaintoon, että jos kirjoittajan tarkoituksesta ei ole selvää näyttöä, on vaikeaa tai jopa mahdotonta erottaa onko kirjoittajan ilmaisema äärimielipide vilpitön vai parodia.

Laki ja sen merkitys
--------------------

Poen laki laajimmassa muodossaan ilmaistaan seuraavasti:

> »Ilman ilmiselvää huumorin ilmausta on mahdotonta tehdä parodiaa äärimielipiteistä tai fundamentalismista ilman, että joku erehtyy luulemaan parodiaa vilpittömäksi mielipiteeksi.» 
> 
> 

Poen lain ydin on se, että jonkin ääri-ilmiön parodiaa on mahdotonta erottaa aidosta ääri-ilmiöstä. Poen lain korollaari on käänteinen ilmiö: vilpittömiä fundamentalistisia mielipiteitä on mahdotonta erottaa näiden mielipiteiden parodioista.

Historia
--------

Nathan Poe kirjoitti nimeään kantavan lausahduksensa christianforms.com-verkkosivustolle, jossa väitellään kreationismista. Alkuperäinen lause kuului:

> »Without a winking smiley or other blatant display of humor, it is utterly impossible to parody a Creationist in such a way that *someone* won't mistake for the genuine article.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Aikin, Scott F. (January 23, 2009). "Poe's Law, Group Polarization, and the Epistemology of Online Religious Discourse". *Social Science Research Network*.
2. 1 2  Chivers, Tom. "Internet rules and laws: the top 10, from Godwin to Poe", Oct 23, 2009. : "Without a winking smiley or other blatant display of humour, it is impossible to create a parody of fundamentalism that someone won't mistake for the real thing."
3. ↑  Big contradictions in the evolution theory *christianforums.com*.  Aug 11, 2005.  Arkistoitu toukokuu 22, 2014. Viitattu August 20, 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Poen laki RationalWikissä (englanniksi)
Crewen kartano Calke Abbey.
**George Harpur Crewe** (1795–1844) oli englantilainen poliitikko, joka edusti tory-puoluetta maansa ylähuoneessa vuosina 1835–1841. Hän oli aatelisarvoltaan baronetti. Perhe vaihtoi nimensä Harpurista Creweksi vuonna 1808; myöhemmin on käytetty yhdysnimiä Harpur Crewe ja Harpur-Crewe.

Crewe oli kiinnostunut luonnontieteistä ja keräsi suuren kokoelman perhosia, täytettyjä eläimiä ja muita luonnontieteellisiä keräilykohteita. Hän laajensi myös sukunsa taidekokoelmaa. Hän oli vuonna 1836 perustetun yhdistyksen Derby Town and County Museum and Natural History Societyn ensimmäinen puheenjohtaja – yhdistys käynnisti Derbyn kaupunginmuseon.  Monia Crewen keräämiä taide-esineitä on myös esillä suvun kartanossa Calkessa. George Harpur Crewe oli hyväntekijä, joka lahjoitti varat läheisen Ticknallin kylän koulun ja uuden kirkon rakennuttamiseen. Kirkon piirustukset tilattiin Henry Isaac Stevensiltä, jonka kuuluisampiin töihin kuuluu Pyhän Alkmundin kirkko Derbyn keskustassa.

George Harpur Crewe peri aateliarvon ja sukunsa tilukset vuonna 1819. Tiluksiin kuuluivat Arlestonin, Boultonin, Breadsallin, Calken, Smisby, Stantonin, Swarkstonen, Ticknallin ja Twyfordin tilat, yhteensä 44 km2 (11 000 acrea) Derbyshiressä ja 93 km2 (23 000 acrea) Staffordshiressä. Hänet tunnettiin liberaalina vuokraisäntänä ja suurena hyväntekijänä. Hän oli kiinnostunut myös maanviljelyksen uudistamisesta, ja kasvatti tiluksillaan harvinaislaatuista lammasrotua portlandinlammasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sir George Crewe's Diary (Arkistoitu – Internet Archive) Hollinsclough history
2. ↑  Mick Stanley: History of the museum (s. 393) *Geocurator*.  1976.  Arkistoitu 16.7.2011. Viitattu 12.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  Calke Abbey National Trust
4. ↑  Ticknall Village History (Arkistoitu – Internet Archive) Ticknall's Country Inn
5. ↑  Stephen Glover: *The history of the county of Derby, ed. by T. Noble*, s. 186-188. Oxford University, 1829. skannattuna google booksissa.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**"Eviva España"** on alkujaan hollanninkielinen musiikkikappale, jonka sävelsi Leo Caerts ja sanoitti Leo Rozenstraten. Sen alkuperäinen esittäjä on belgialaislaulaja Samantha, joka äänitti sen vuonna 1971.

Ilmestyessään kappaleesta muodostui hitti Belgiassa, ja se oli Julio Iglesiasin "Un canto a Galician" jälkeen vuoden myydyin single. Sittemmin kappaletta on myyty yli 40 miljoonaa kopiota eri maissa eri versioina. Sen ovat äänittäneet muun muassa espanjalainen Manolo Escobar, ruotsalainen Sylvia Vrethammar, alankomaalainen Imca Marina, saksalainen James Last ja norjalainen Gro Anita Schønn. Escobarin versio "Y viva España" kuultiin myös vuoden 1973 elokuvassa *Me has hecho perder el juicio*. Vexi Salmen sanoittaman suomenkielisen version "Eviva Espanja" äänitti ensimmäisenä Marion Rung vuonna 1973. Jope Ruonansuu levytti kappaleesta oman version vuonna 1996 nimellä "Halvari lentokoneeseen".

Laulun nimessä on kielivirhe: *eviva* ei espanjaksi tarkoita yhtään mitään. Espanjaksi "eläköön" on *viva*. Luonnollisesti espanjalaiset itse huomasivat asian välittömästi, ja laulun nimi on espanjaksi joko *Y viva España* ("Siis eläköön, Espanja!) tai *Que viva España* (Oi, eläköön, Espanja!)

Lähteet
-------

1. 1 2  Samantha The Belgian Pop & Rock Archives. Viitattu 9.3.2009.
2. ↑  Y viva España Manoloescobar.net. Viitattu 9.3.2009.
3. ↑  Bergan, Jon Vidar: Gro Anita Schønn *Store norske leksikon*.  1.9.2021. Viitattu 22.8.2023. (norjaksi)
4. ↑  Soundtracks for Me has hecho perder el juicio The Internet Movie Database. Viitattu 9.3.2009.
5. ↑  Hakutulos kappaleelle Eviva espanja[vanhentunut linkki] Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999. Viitattu 9.3.2009.
6. ↑  Vara Mara/Piinapenkki *AXR Julkaisut*. Viitattu 23.7.2012. [vanhentunut linkki]
**Jazmin Sawyers** (s. 21. toukokuuta 1994) on brittiläinen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on parhaimmillaan voittanut sisäratojen Euroopan-mestaruuden sekä sijoittunut ulkoradoilla Kansainyhteisön kilpailuissa ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopealle.

Sawyers saavutti pituushypyssä pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 sekä hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän saavutti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja myötätuulituloksella 686 cm EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi, sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi, Kansainyhteisön kisoissa 2018 seitsemänneksi, EM-kilpailuissa 2018 neljänneksi, vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kuudenneksi, MM-kilpailuissa 2022 yhdeksänneksi ja Kansainyhteisön kisoissa 2022 neljänneksi. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia tuloksella 680. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 ennätyksellään ja Britannian halliennätyksellä 700.

Sawyers voitti Britannian-mestaruuden niin ulko- kuin sisäradoilla vuosina 2016 ja 2023. Hän voitti ulkoratojen mestaruuden lisäksi 2020 ja 2021.

Sawyersin paras ulkoratatulos pituushypyssä on Chula Vistassa kesäkuussa 2021 hypätty 690 cm.

Parhaat tulokset pituushypyssä kausittain
-----------------------------------------

Päivitetty 11.8.2020 

| Vuosi | Tulos | Paikka | Pvm | Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 570 | Birmingham, Iso-Britannia | 23.5. |  |
| 2010 | 560 | Bompas, Ranska | 6.3. | Hallissa |
| 2011 | 623 | Bedford, Iso-Britannia | 26.6. |  |
| 2012 | 667 | Barcelona, Espanja | 13.7. |  |
| 2013 | 663 | Rieti, Italia | 21.7. |  |
| 2014 | 654 | Glasgow, Iso-Britannia | 31.7. |  |
| 2015 | 671 | Tallinna, Viro | 12.7. |  |
| 2016 | 675 | Birmingham, Iso-Britannia | 26.6. |  |
| 2017 | 671 | Birmingham, Iso-Britannia | 18.2. | Hallissa |
| 2018 | 686 | Birmingham, Iso-Britannia | 1.7. |  |
| 2019 | 671 | Birmingham, Iso-Britannia | 25.8. |  |
| 2020 | 669 | Manchester, Iso-Britannia | 4.9. |  |
| 2021 | 690 | Chula Vista, Yhdysvallat | 6.6. |
| 2022 | 684 | Birmingham, Iso-Britannia | 7.8. |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jazmin Sawyers Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
URPO-radan linjaus. Katkoviivalla mahdollinen osuuden Pori-Niinisalo uudelleenavaaminen.
**URPO-rata** on suunniteltu rataosuus, joka kulkisi **U**udestakaupungista **R**auman kautta **Po**riin. Rata rakennettaisiin nykyisen Uudenkaupungin radan jatkeeksi. Rata yhdistäisi Uudenkaupungin, Rauman ja Porin toisiinsa. Radan tarkoituksena olisi tukea Varsinais-Suomen ja Satakunnan rannikkokaupunkien elinkeinotoimintaa ja helpottaa liikkumista maakuntien sisällä.

Rata palvelisi pääosin tavaraliikennettä, mutta sillä voisi olla myös henkilöliikennettä. Vuonna 1995 laadittiin tarveselvitys rataa koskien. Ennuste tavaraliikenteelle välillä Uusikaupunki–Rauma olisi 1 180 000 tonnia vuodessa (josta muilta radoilta siirtyvän liikenteen osuus 370 000 tonnia vuodessa), välillä Rauma–Pori ennuste olisi 330 000 tonnia vuodessa (josta muilta radoilta siirtyvän liikenteen osuus 190 000 tonnia vuodessa). Ennusteen mukaan radalla kulkisi vuosittain 250 000–300 000 matkustajaa.

Tehdyn selvityksen jälkeen rata ei ollut kuljetustalouden näkökulmasta kannattava. Kannattavuus laskettiin tosin vain tavaraliikenteen näkökulmasta. Radan kannattavuutta lisäisi Pori–Haapamäki-radan osuuden Pori–Niinisalo uudelleenavaaminen.

Rata maksaisi yhteensä 219 miljoonaa euroa, josta osuuden Uusikaupunki–Rauma osuus olisi 112 miljoonaa euroa ja Rauma–Pori-osuuden osuus 107 miljoonaa euroa.

Rataosuus esiintyy edelleen varauksena seutukaavoissa.

Lähteet
-------

* *Rautatieliikenne 2030 -suunnitelman lähtökohdat ja vaikutustarkastelut*, s. 50. Ratahallintokeskuksen julkaisuja A 7/2006. Helsinki: Ratahallintokeskus, Liikennejärjestelmäosasto, 2006. ISBN 952-445-153-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Etelä-Suomen rautatieliikenteen visiot 2005 > Hankekuvaukset

### Viitteet

1. ↑  Ville Hammarberg: Paljon keskusteltu ratahanke Porin ja Uudenkaupungin välille putkahti taas esiin *Satakunnan Kansa*.  25.10.2021. Viitattu 22.8.2023.
**Père Paul Guillaume Farges** (1844–1912) oli ranskalainen lähetyssaarnaaja ja luonnontieteilijä. 

Farges syntyi Monclar-de-Quercyn kunnassa Tarn-et-Garonnen departementissa Ranskassa. Vuonna 1867 hänet lähetettiin Kiinaan, jossa hän asettui Sichuanin koillisosaan eläen ja toimien siellä vuoteen 1903 saakka. Farges oli kiinnostunut paikallisesta kasvistosta sekä eläimistöstä, ja jo ennen 1800-luvun loppua hän oli kerännyt kasvinäytteitä ammattimaisesti. Vuosien 1892–1903 välillä ennen siirtymistään Chongqingiin Farges oli kerännyt jo yli 4000 näytettä. Chongqingissä Farges jatkoi kasvinäytteiden keräämistä aina kuolemaansa asti.

Vuonna 1897 Farges lähetti Kiinasta erän siemeniä Auguste Louis Maurice Levêque de Vilmorinille. Siementen joukossa oli 37 siementä erikoisesta puusta, jonka Farges oli löytänyt. De Vilmorin sai siemeniä Kiinasta useilta eri lähetystyöntekijöiltä ja hän yritti kasvattaa siemenistä puita kartanonsa laajoilla mailla. Fargesin lähettämistä siemenistä nousi pieni itu vuonna 1899. Samassa kuussa Ernest Henry Wilson saapui Hongkongiin lähetystehtäviin ja löysi sieltä samaisen puulajin, joka nykyisin tunnetaan kyyhkyspuuna eli nenäliinapuuna. Sittemmin Wilson keräsi siemeniä monista samoista lajeista, joista Fargeskin oli aiemmin kerännyt. Monet lajeista olivat koristeellisennäköisiä ja niistä povattiin tulevan suosittuja koristekasveja länsimaisiin puutarhoihin. Farges itse jatkoi kasvien keräämistä ja tutkimista Chongqingissä vuoteen 1912 eli kuolemaansa asti.

Farges löysi uransa aikana satoja lajeja, mutta vain harvoja niistä käytetään nykyisin koristekasveina. Fargesin löytämiä lajeja ovat muun muassa fargesinpihta, kiinantrumpettipuu ja sininarrinpensas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Père Paul Guillaume Farges (1844–1912) *PlantExplorers.com*. Viitattu 25.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* JSTOR Global Plants: Farges, Paul Guillaume (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* International Plant Names Index

 |

 |