recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John "Sonny" Franzese** (6. helmikuuta 1917 Napoli, Italia – 20. helmikuuta 2020 New York, Yhdysvallat) oli amerikanitalialainen Colombon perheen mafioso. Hän vapautui vankilasta 2017 ollessaan jo 100-vuotias. Hän oli vanhin Yhdysvaltain liittovaltion vangeista ennen vapautumistaan. Franzese sai 50-vuoden vankeustuomion vuonna 1967, kun hänet todettiin syylliseksi pankkiryöstöön. Hän ei tunnustanut syyllisyyttään. 50 vuoden aikana hän pääsi ehdonalaiseen kuusi kertaa mutta palasi aina telkien taakse. Franzesella on kahdeksan poikaa.*lähde?* Hänet on kerskunut myös 50 murhaan pankkiryöstön lisäksi. Franzesen rikollinen ura alkoi 1930-luvulla New Yorkissa jonne hän oli muuttanut nuorena Italiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lenthang, Marlene: Notorious Colombo crime underboss John 'Sonny' Franzese Sr - who financed the 70s porn movie 'Deep Throat' - dies at the age of 103 *Daily Mail Online*.  24.2.2020. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mindock, Clark: Oldest American prisoner released from jail at age 100 *The Independent*.  23.6.2017. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  John Franzese: Mobster who was oldest federal inmate dies aged 103 *Sky News*.  25.2.2020. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
DF-31 näytteillä Kiinan kansan vallankumousmuseossa.
**Dongfeng-31** (DF-31, CSS-10) on Kiinan rajoitetun kantomatkan mannertenvälinen ohjus. Ohjus on kolmivaiheinen ja kiinteäpolttoaineinen, ja perustuu sukellusveneestä laukaistavaan JL-2-ohjukseen. Tämä ohjus on huomattavasti parempi kuin nestemäistä polttoainetta käyttävät CSS-4-ohjukset, jotka ovat hitaita laukaista.
Ohjuksesta on kaksi versiota; DF-31 kantaa 7 250 km, DF-31A kantaa 11 200 km. Ohjus kantaa 1 megatonnin taistelukärjen tai 3 10/90/150 kilotonnin ydinkärkeä. Ohjuksen perustana olevan inertia/tähtisuunnistusjärjestelmän tarkkuus on 600-800 m. GPS:n kanssa 100 m. (eräiden tietojen mukaan 300-400m.). Ohjuksen kärki painaa 1 050-1 750kg.

1990-luvulla ainakin kaksi ohjuksen laukaisutestiä epäonnistui osien laatuongelmien takia.
Ohjus otettiin käyttöön vuosien 2002–03 aikana.

Katso myös
----------

* Dongfeng-ohjus

Aiheesta muualla
----------------

* Dong Feng-31 (CSS-10) *Missile Defense Advocacy Alliance*. Viitattu 31.8.2018 (englanniksi).
* DF-31A, Intercontinental ballistic missile *Military-Today.com*. Viitattu 31.8.2018 (englanniksi).
* *GlobalSecurity.org* DF-31 - China Nuclear Forces (englanniksi).
* *Federation Of American Scientists* DF-31 - China Nuclear Forces (englanniksi).
**Daniel Pietta** (s. 9. joulukuuta 1986 Krefeld) on saksalainen jääkiekkoilija, joka edustaa DEL-liigassa pelaavaa Krefeld Pinguinea. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova, 184 senttimetriä pitkä ja 92 kilogrammaa painava Pietta on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Saksan jääkiekkomaajoukkueeseen.

Ura
---

### Seurajoukkueura

NHL-varaukseton Pietta on edustanut koko uransa, kaudesta 2003–2004 lähtien, Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguinea. Parhaalla kaudellaan, kaudella 2014–2015, Pietta teki 52 pelissä tehot 17+42=59. Kaudella 2014–2015 Pietta pelasi Krefeldin paidassa myös jääkiekon mestareiden liigassa viisi ottelua tehden tehot 1+3=4.

### Maajoukkueura

Pietta pelasi ensimmäistä kertaa Saksan jääkiekkomaajoukkueen paidassa MM-kisoissa vuonna 2012. Maajoukkueessa hän oli debytoinut jo edellisenä vuonna. Pietta on kuulunut Saksan joukkueeseen myös vuosien 2013, 2014 ja 2015 MM-kilpailuissa. Hän on tehnyt niissä yhteensä tehot 1+1=2, jotka syntyivät kokonaisuudessaan vuoden 2015 kisoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Daniel Pietta *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Malin Dongoa. Italian Dongosta on eri artikkeli.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Dongo** on maalaiskunta Moptin alueen Youwaroun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kormou-Marka sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Ambirin varrella 35 kilometriä Youwarousta pohjoiseen. Kunnassa on 11 400 asukasta (vuonna 2009).

Dongon kunnan pinta-ala on 338,7 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Youwaroun piirin N’Dodjigun, etelässä Dirman ja lännessä Youwaroun sekä pohjoisessa Timbuktun alueen Niafunkén piirin Soumpin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaavat Niger ja Ambiri, jotka tulva-aikaan muodostavat lukuisia järviä. Kunnassa sijaitsevat Sébyn, Farafaran ja Bian metsänsuojelualueet.

Kunta on muodostettu vuonna 1996, jolloin entinen Ambirin arrondissementti jaettiin Dirman ja Dongon kunniksi. Samalla siihen liitettiin osa Youwaroun arrondissementista. Nykyään Dongon kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja heidän entisiä orjiaan rimaibeja, songhaita, bozoja, markoja ja bambaroita.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra ja maapähkinä. Kalaa viedään myytäväksi Moptiin. Owan kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Tärkeimmän liikenneväylän muodostavat vesitiet. Palveluihin kuuluu viisi alakoulua sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalvelut sijaitsevat naapurikunnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.10.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dongo 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 2.10.2014. (ranskaksi)
**Dongshanin taistelu** oli yhteenotto Dongshanin saarelle Kiinan Fujianin rannikolla maihinnousseiden Kuomintangin ja Kiinan kommunistien välillä 16.–18. heinäkuuta 1953. Yhdysvaltain CIA:n tukeman maihinnousun tarkoituksena oli viedä Kiinan huomio Korean sodasta. Itse taistelu päättyi kuitenkin puolustajien voittoon vain kolme päivää kestäneiden taistelujen jälkeen.

Tausta
------

Dongshan on Kiinan Fujianin maakunnan lounaisrannikon saari, jonka hallinnan kansallismielisten eli Kuomintangin joukot olivat menettäneet kommunisteille Kiinan sisällissodan aikana. Kiinan kansantasavalta oli liittynyt Korean sotaan lokakuussa 1950. Vuoden 1952 lopussa Koreassa oli jo 1,45 miljoonaa kiinalaissotilasta ja paine Yhdysvaltain johtamia Yk:n joukkoja vastaan oli kova. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu eli CIA alkoi suunnitella Kiinan huomion vetämistä muualle. Osana laadittua suunnitelmaa CIA koulutti yli 10 000 Kuomingtangin sotilasta, joita käytettiin Dongshanin saarella heinäkuussa 1953 aloitetussa maihinnousussa.

Taistelu
--------

Maihinnousut Dongshanissa alkoivat 16. heinäkuuta 1953. Hyökkääjillä oli selvä ylivoima ja ne saivat tulitukea laivastolta. Suurin osa saaresta vallattiin nopeasti jo saman päivän aikana. Kommunistien käsissä oli kuitenkin saaren korkein kohta, josta käsin puolustajien oli mahdollista tulittaa kranaatinheittimin maihinnousurantoja ja saaren satamaa. Seuraavana päivänä maihinnousualukset satamassa joutuivat puolustajien tulituksen kohteeksi. Kolme niistä upposi mukanaan huomattava määrä hyökkäävien joukkojen raskaampaa kalustoa. Hyökkääjiltä puuttui nyt konekiväärit ja tykit, minkä lisäksi sataman vahingoituttua täydennyksiä ei voitu tuoda.

Saaren korkeimman kohdan lisäksi kommunistien käsissä oli vielä Bachimen, jonka kautta puolustajien oli mahdollista tuoda omia täydennyksiään saarelle. Paikan valtaamiseksi kansallismieliset lähettivät 2 000:n miehen vahvuisen laskuvarjojoukkojen osaston. Puolustajilla oli kuitenkin vahvat asemat ja kevyesti aseistautuneet laskuvarjojoukot torjuttiin 500 miehen kaatuessa. 18. heinäkuuta saarelle lähetetyt puolustajien vahvistukset olivat saavuttaneet määrällisen ylivoiman hyökkääjiin nähden. Lopulta hyökkääjät tekivät päätöksen maihinnousujoukkojen vetämisestä pois saarelta.

Seuraukset
----------

Kolme päivää kestäneiden taistelujen jälkeen kommunistit olivat jälleenvallanneet koko saaren alueen. Kansallismieliset menettivät 2 700 sotilastaan kaatuneina, kun puolustajien tappiot olivat 1 250. Korean sota päättyi tulitaukoon muutamaa päivää Dongshanin taistelujen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Xiaobing Li: *China at war : an encyclopedia*, s. 106-107. ABC-CLIO. ISBN 978-1-59884-416-0. (englanniksi)
**Northern Realms** on suomalainen kustannusosuuskunta, joka suunnittelee ja kustantaa roolipelejä. Northern Realmsin tavoitteena on kehittää Suomalaista indie-roolipeli-yhteisöä. Tähän tavoitteeseen pyritään kehittämällä ja julkaisemalla omia pelejä sekä auttamalla muita roolipelien suunnitteljoita julkaisemaan pelejä.

Historia
--------

Kustannusosuuskunta on virallisesti perustettu 2013 Oulussa. Ennen osuuskunnan virallista perustamista Northern Realmsin jäsenet ovat vuonna 2011 julkaisseet ensimmäisen roolipelinsä: Bliaron - Kalthanien perintö. Bliaronin julkaisun myötä myös ajatus kustantamon perustamisesta alkoi muotoutua. Lopulta kun osuuskunta muodostettiin valittiin sen nimeksi Northern Realms, jonka taustalla on ajatus pohjoismaisen pelisuunnittelun edistämisestä.

Julkaisut
---------

Northern Realms on julkaissut 7 teosta.

Northren Realmsin julkaisut| Vuosi | Nimi |
| --- | --- |
| 2011 | Bliaron - Kalthanien perintö |
| 2014 | Mundus RPG |
| 2015 | Mundus RPG - Quickstart |
| 2017 | Here Be Dragons |
| 2017 | Bliaron - Sonatan Hehku |
| 2017 | Bliaron - Bambukoto |
| 2020 | Bliaron 2nd Edition |

Tulevat julkaisut
-----------------

Northern Realms on julkistanut useita roolipelihankkeita, jotka ovat suunnitteilla. Seuraava suunniteltu julkaisu on Grim Noir -roolipeli, joka on suunniteltu julkaistavaksi vuonna 2020. Grim Noir on GUMSHOE-sääntöjärjestelmää käyttävä roolipeli, joka keskittyy mysteerien ratkomiseen film noir -hengessä. Grim Noir julkaistaan englanninkielisenä.  Toinen julkistettu julkaisuprojekti on Grim Harvest -niminen roolipeli, mutta sille ei ole arvioitua julkaisupäivämäärää.

Lähteet
-------

1. ↑  About *Northern Realms*. Viitattu 17.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Kustannusosuuskunta Northern Realms - Y-tunnus: 2519492-1 - Yritystiedot, taloustiedot, päättäjät & hallituksen jäsenet *www.finder.fi*. Viitattu 17.9.2020. [vanhentunut linkki]
3. ↑  roolipeliloki: Erään pelisuunnittelijan tarina – Osa 6: Northern Realms *Loki*.  15.4.2013. Viitattu 17.9.2020.
4. ↑  Grim Noir RPG | A GUMSHOE Film Noir Roleplaying Game *Northern Realms*. Viitattu 17.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Northern Realmsin kotisivu
* Uoti Huotarin haastattelu Roolipelitiedotuksessa
* Erään pelisuunnittelijan tarina - Osa 6: Northern Realms
**Belgianmastiffi** (*Mâtin belge*), joka tunnettiin myös nimellä *Chien de trait*, on sukupuuttoon kuollut ja sittemmin elvytetty belgialainen koirarotu. Nykyisin Belgian Kennelliitto Société Royale Saint-Hubert on tunnustanut sen jälleen virallisesti roduksi.

Ulkomuoto
---------

Belgianmastiffi oli teurastajankoira-tyyppinen mastiffi. Se oli kookas, suuripäinen, paksuniskainen, lihaksikas, raskasluustoinen ja erittäin voimakas. Sillä oli töpöhäntä, mutta toisaalta Desmond Morriksen mukaan sen häntä tavallisesti typistettiin. Sen lyhyt ja sileä karvapeite oli väriltään joko kellanruskea (*fawn*) tai tiikerijuovikas (*brindle*). Pienet valkoiset merkit ja tumma, kuonon alueen peittävä maski olivat sallittuja. Säkäkorkeus oli noin 67–80 cm ja paino 45–50 kg.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rodun kuvaillaan olleen älykäs, rauhallinen ja tottelevainen.

Alkuperä
--------

Tämä vanha molossikoira polveutunee kookkaista ranskalaisista koirista. Se jalostettiin alun perin vetämään elintarvikkeilla lastattuja kärryjä. Toissijaisena tehtävänä oli toimia vahtikoirana.

1900-luvulla kärryjä vetäviä koiria ei enää juurikaan tarvittu, minkä lisäksi molemmat maailmansodat verottivat rodun populaatiota ankarasti. Vaikka rotu löytyi vielä vuonna 1989 FCI:n listoilta "väliaikaisesti" poistettuna rotuna, Belgian Kennelliitto *Société Royale Saint-Hubert* totesi jo tuolloin sen kuolleen todennäköisesti sukupuuttoon. Myös FCI poisti sen lopulta kokonaan rotuluettelostaan.

### Etymologia

*Chien de trait* merkitsee kirjaimellisesti "vetokoiraa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Wilcox, B. & Walkowicz, C. *The Atlas of Dog Breeds of the World*. Neptune, New Jersey: T.F.H Publications, 1995. 5. painos, s. 169.
2. ↑  La race *www.srsh.be*.  Arkistoitu 10.3.2018. Viitattu 10.3.2018.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 666. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Dennis Hadžikadunić heinäkuussa 2020.
**Dennis Hadžikadunić** (s. 9. heinäkuuta 1998 Malmö, Ruotsi) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Venäjän Valioliigassa pelaavaa Rostovia.

Hadžikadunić pelasi Ruotsissa Malmön junioreissa ja pääsi edustusjoukkueessa pelaamaan ensimmäisen pääsarjaottelunsa lokakuussa 2016. Kaudella 2017 hän pelasi neljä Allsvenskan-ottelua. Molempina kausina Malmö voitti Ruotsin-mestaruuden. Kauden 2018 alkupuolen Hadžikadunić oli lainalla saman sarjan Trelleborgissa ja pelasi kymmenen Allsvenskan-ottelua. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi venäläisseura Rostoviin. Hän on pelannut Venäjän Valioliigassa 44 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, heinäkuussa 2020 Ufaa vastaan.

Hadžikadunić pelasi useissa Ruotsin nuorisomaajoukkueissa. Aikuisten maajoukkuetasolla hän on edustanut Bosnia ja Hertsegovinaa, jonka maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden 2020 lopulla Kansojen liigassa Puolaa, uudelleen Alankomaita ja Italiaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dennis Hadžikadunić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Ihmisiä jonottamassa Northern Rockin toimipisteellä Lontoossa talletuspaon aikaan syyskuussa 2007.
**Northern Rock** oli brittiläinen pankki. Se muodostettiin vuonna 1965 kahden hypoteekkiyhdistyksen, Northern Counties Permanent Building Societyn (perustettu 1850) ja Rock Building Societyn (1865) yhteenliittymänä. Vuonna 1997 se muutti yhtiömuotoa ja hypoteekkiyhdistyksestä tuli liikepankki. Yhtiön keskuspaikkana on ollut Koillis-Englannin Newcastle upon Tyne, ja se sponsoroi Newcastle United -jalkapallojoukkuetta vuoteen 2011 asti.

Vuonna 2007 Northern Rock koki talletuspaon ensimmäisenä brittiläisenä pankkina. Asiakkaat nostivat yli kaksi miljardia puntaa, osakkeen arvo tippui 40 prosenttia ja pankki joutui turvautumaan Englannin keskuspankin takuisiin.

Pankki otettiin valtion haltuun 2008 ja veronmaksajat tukivat sitä 1,4 miljardilla punnalla. Kansallistamisen jälkeen pankki jaettiin kahteen yhtiöön: Northern Rock plc ja Northern Rock (Asset Management) -roskapankiksi.

Vuonna 2011 keskuspankki myi Northern Rockin Virgin Groupiin kuuluvalle Virgin Money UK:lle, joka lupasi pitää toiminnan ja konttoriverkon pääpiirteissään ennallaan. Yhtiö ei enää käytä Northern Rock -nimeä tai brändiä.

Pankilla oli vuodesta 1999 alkaen haaraosasto Irlannissa, mutta se myytiin loppuvuoden 2011 aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Timeline: Northern Rock's rise and fall Reuters
2. ↑  Northern Rock Newcastle United sponsorship deal ended early BBC 11.11.2011
3. ↑  Northern Rock besieged by savers BBC 17.9.2007
4. ↑
5. ↑  UK sells bailed out bank Northern Rock to Virgin Reuters
6. ↑  30 August 2011 northern rock plc to sell its branch in ireland to permanent tsb (Arkistoitu – Internet Archive) Permanent tab Press releases
**Mithridates V Euergetes** (m.kreik. Mιθριδάτης Eυεργέτης) oli Pontoksen kuningas noin 150–120 eaa. Pontoksen kuningas Farnakes I oli luultavasti Mithridates V:n isä. Mithridates IV oli puolestaan Farnakeen nuorempi veli ja näin ollen Mithridates V:n setä. Mithridates V:n poika Mithridates VI Eupator "Suuri" (hallitsi 120–63 eaa.) oli Pontoksen tunnetuimpia kuninkaita.

Mithridates V auttoi Roomaa kolmannessa puunilaissodassa noin vuonna 149 eaa. Attalos II:n kuoleman jälkeen Mithridates V auttoi jälleen Roomaa, tällä kertaa Pergamonin vallanhavittelija Eumenes III Aristonikosta vastaan. Palkinnoksi tästä avusta Rooma antoi Mithridateen liittää Frygia Maiorin Pontokseen. Kerrottiin että Mithridates maksoi roomalaisten komentajalle Aquilliukselle hulppeat lunnaat. 

Mithridates V peri myös osan Paflagoniasta sen kuninkaalta. Myös Galatia liitettiin Pontokseen. Mithridates antoi tyttärensä Laodiken vaimoksi Kappadokian kuninkaalle Ariarathes VI:lle. 

Mithridates V salamurhattiin joskus vuoden 120 eaa. tienoilla. Takana oli ehkä roomalaismielinen ryhmittymä, joka pelkäsi Mithridateen kasvavaa valtaa. Pontoksen hallitsijaksi tuli Mithridateen vaimo Laodike, joka hallitsi kahden alaikäisen poikansa nimissä. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mithridates IV Filopator Filadephos** | **Pontoksen kuningas** | Seuraaja:**Mithridates VI Eupator** |

Lähde
-----

* John Anthony Crook et. al.: *The Cambridge Ancient History IX, The last age of the Roman Republic*. Cambridge University Press, 1994. ISBN 0-521-25603-8.
**Miten menestyä liike-elämässä yrittämättä liikaa** (*How to Succeed in Business Without Really Trying*) on David Swiftin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1967. Se perustuu vuonna 1961 kantaesityksensä saaneeseen menestysmusikaaliin *Miten menestyä vaivatta liike-elämässä*, jonka sävelsi Frank Loesser ja kirjoittivat Abe Burrows, Jack Weinstock ja Willie Gilbert.

Musikaalin pääosia, ikkunanpesijästä pääjohtajaksi ylenevää J. Pierrepont Finchiä ja yhtiön omistajaa herra Biggleyä, esittävät elokuvassa Robert Morse ja Rudy Vallee, jotka tekivät samat roolit myös musikaalin alkuperäistuotannossa Broadwayllä 1961.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1990 sen olevan selvästi oman aikansa tuote. Swift ohjasi myös Broadway-version, ja niinpä Fräntistä hänen ohjauksensa tahtoo olla filmattua teatteria ilman suurempia elokuvallisia vaihteluita tai kekseliäisyyttä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fränti, Mikael: Miten menestyä liike-elämässä yrittämättä liikaa.  *Helsingin Sanomat*, 7.9.1990, s. 63. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:How to Succeed in Business Without Really Trying (film)
**Nina Jakovlevna Dumbadze** (ven. Нина Яковлевна Думбадзе, 23. toukokuuta 1919 – 14. huhtikuuta 1983) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä.

Nina Dumbadze oli 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa maailman parhaita kiekonheittäjänaisia. Hän voitti Euroopan mestaruuden Oslossa 1946 yli neljän metrin erolla seuraavaan tuloksella 44,52 m ja toistamiseen Brysselissä 1950 tuloksella 48,03 m hopeamitalistin jäädessä yli viiden metrin päähän. Hän paransi maailmanennätystä tulokseen 53,25 m elokuussa 1948 ja lukemiin 53,37 m toukokuussa 1951.

Neuvostoliitto osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingissä 1952, mutta Dumbadze jäi siellä kahden maannaisensa takana pronssille tuloksella 46,29 m yli viisi metriä Nina Romaškovalle hävinneenä. Olympialaisten jälkeen Romaškova otti maailmanennätyksenkin haltuunsa, mutta 18. lokakuuta 1952 Tbilisissä Dumbadze vastasi heittämällä tuloksen 57,04 m, joka säilyi maailmanennätyksenä syyskuuhun 1960 saakka. Arvokisoissa hän ei enää esiintynyt vaikka heittikin vuonna 1954 vuoden parhaan tuloksen 52,26 m ja oli maailmantilastossa toinen vuosina 1953 (50,87 m) ja 1955 (53,91 m) sekä neljäs vuonna 1956 (52,27 m).

Lähteet
-------

* Kamper, Erich: *Lexikon der 14 000 Olympioniken*, s. 67. Leykam-Verlag, 1983. ISBN 3-7011-7144-0.
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 161. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki
* Puola

 |

 |
Sarajevon raitioteiden suuntaa antava linjakartta
**Sarajevon raitiotiet** on yksi Euroopan vanhimmista sähköraitioteistä, ja se on avattu jo vuonna 1895. Raideleveydeltään 1 435 mm oleva raitiotie on 10,7 kilometriä pitkä. Se on 400 metrin pituista rautatieaseman haaraa lukuun ottamatta yksi pitkä reitti kaupungin pääbulevardilla Bulevar Meše Selimovićalla. Reitin varrella on kääntösilmukoita, jossa osa linjoista käy kääntymässä. Keskustaan saapuessa reitti haarautuu ja kiertää ydinkeskustan ympäri vastapäivään yksiraiteisena. Linja 3 on ainoa linja joka ajaa koko reitin ympäri. Se yhdistää lännestä Ilidžan alueen idässä sijaitsevaan Baščaršijan vanhankaupungin alueeseen keskustassa. Raitiovaunuja liikennöi JKP GRAS Sarajevo, joka hoitaa myös kaupungin bussi- ja johdinautoliikenteen.

Linjat
------

Reittiä käyttää kuusi eri raitiovaunulinjaa:

* 1: Željeznička stanica (Päärautatieasema) – Baščaršija (Sarajevon vanhaakaupunkia)
* 2: Čengić Vila – Baščaršija
* 3: Ilidža – Baščaršija
* 4: Ilidža – Željeznička stanica
* 5: Nedžarići – Baščaršija
* 6: Ilidža – Skenderija

Kalusto
-------

Sarajevon raitioteiden kalusto koostuu pääosin noin 90:stä ČKD Tatran 1970- ja 1980-luvulla valmistamista Tatra K2 -nivelraitiovaunuista. Vuonna 2008 Amsterdamin kaupunki lahjoitti 16 vanhaa raitiovaunua Sarajevon raitioteille. Kaupungissa on myös vanhoja punavalkoisia C1-nivelvaunuja Wienistä.

Tatra K2 Ilidžan päätepysäkillä
Wieniläinen C1-nivelvaunu kiertämässä keskustaa
**Digitaalinen video** on elektronisesti tallennettua ja käsiteltyä liikkuvaa kuvaa (video), joka on digitaalista (vastakohtana analogiselle).

Ensimmäinen kaupallinen digitaalinen videomuoto oli Sony D-1 vuonna 1986.

Taustaa
-------

Ennen digitaalista videota liikkuvaa kuvaa tallennettiin filmille. Myöhemmin tätä tuotiin digitoimalla elektronisiin laitteisiin. Nykyään useat kamerat ja äänen tallennuslaitteet käyttävät digitaalista muotoa, joka voidaan tuoda tietokoneelle sellaisenaan. Digitaalista videota voidaan editoida tietokoneella, sitä voidaan muuttaa toiseen muotoon ja sitä voidaan pakata pienempään tilaan.

Nykyään digitaalista videota voidaan kuvata myös älypuhelimella ja ladata se suoratoistopalveluihin.

Digitaalista videota on tallennettu magneettinauhalle (DV, Digital Betacam), mutta sen ovat korvanneet muun muassa muistikorttien kehittyminen. Digitaalista videota on jaettu optisilla levyillä (DVD) kuluttajille, mutta suoratoisto on jossain määrin korvannut fyysiset jakelumuodot.

Elokuvien kuvauksessa on siirrytty myös digitaaliseen videokuvaan: useimmat modernit elokuvat kuvataan, leikataan ja levitetään teattereihin digitaalisesti.

Katso myös
----------

* Digital Video – videomuotostandardi
* Koodekki

Lähteet
-------

1. ↑  Unit 21: Understanding Video Technology *mosdellmedia.blogspot.com*.  4.12.2013. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3
3. ↑  What it means for a film to be "digitally remastered" *economist.com*. Viitattu 21.11.2021. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee sotilasta. Antropologista katso Jukka Pennanen.*
**Jukka Mikko Pennanen** (s. 1. marraskuuta 1952 Lahti) on suomalainen upseeri ja kenraalimajuri evp.

Henkilöhistoria
---------------

Pennanen syntyi johtaja Aaro Pennasen ja Airi Itkosen perheeseen. Hän avioitui Sirkka Hertzin kanssa 1977. Ylioppilaaksi Pennanen tuli 1971, Kadettikoulusta hän valmistui 1977 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1987. Pennanen suoritti maanpuolustuskurssin 1995, ylemmän päällystön kurssin 1996 ja ylimmän johdon kurssin 2005. Lisäksi hän on opiskellut Saksassa Führungsakademiessa ja Sveitsissä.

Sotilasura
----------

Pennanen toimi Itä-Suomen sotilasläänin komentajana 1. tammikuuta 2008 – 30.10.2011 välisen ajan. Sitä ennen hän palveli Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa erityistehtävissä. Pennanen on aikaisemmin toiminut Karjalan Prikaatin komentajana, Suomen sotilasasiamiehenä Berliinissä ja Varsovassa, Läntisen maanpuolustusalueen esikunnassa osastopäällikkönä ja vanhempana osastoesiupseerina, Panssarikoulun johtajana 1997-1999, Panssariprikaatissa esikuntapäällikkönä ja toimistopäällikkönä, Maanpuolustuskurssien ja Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana sekä ensin mainitun apulaisjohtajana sekä Pääesikunnan jalkaväkitoimiston päällikkönä ja Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina.

Prikaatikenraaliksi Pennanen ylennettiin joulukuussa 2004 ja kenraalimajuriksi joulukuussa 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 749. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. 1 2  Ylennyksiä kenraalikunnassa 6.12.2007  6.12.2007. Puolustusministeriö.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 27.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Jukka Pennanen, kenraali joka kotiutui Kuusaalle
**Jukka Nopsanen** (s. 1950 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa öljyvärimaalauksia, etenkin muotokuvia.

Nopsanen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1969–1970 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1970–1973. Hänestä tuli Taidemaalariliiton jäsen vuonna 1974. Nopsanen on osallistunut vuodesta 1970 noin 70 yhteisnäyttelyyn. Hänellä on ollut 1970-luvulta lähtien yksityisnäyttelyitä muun muassa Galleria Strindbergissä Helsingissä, Taidekeskus Mältinrannassa Tampereella ja Olkkalan kartanossa Vihdissä.

Nopsasen teoksista julkisesti esillä ovat muun muassa Keskiviikkokerhon muotokuvat (1986) Helsingin Suomalaisessa Klubissa ja Pedersören kirkon alttarimaalaus (1991). Keskiviikkokerhon muotokuva on uusi versio Aarne Nopsasen teoksesta vuodelta 1959. Vanha teos oli siirretty pois Klubilta, joka halusi 110-vuotisjuhliensa kunniaksi tilalle uuden maalauksen. Pedersören kirkon alttarimaalaus "Tidlös tid" kuvaa ehtoollisen asettamista, kuten kirkon edellisetkin alttarimaalaukset. Taulun kehykset ovat vuodelta 1705 ja Nopsasen teos on neljäs maalaus, mikä niihin on asetettu. Nopsanen on maalannut useita julkisia muotokuvia, muun muassa Rakennusliike Puolimatkan kokoelmiin kuuluvan kauppaneuvos Armas Puolimatkan muotokuvan (1988), Helsingin seudun yliopistollinen keskussairaalan kokoelmiin kuuluvan ylilääkäri Ilmo Louhimon muotokuvan (1991), professori Pekka Häyryn muotokuvan (1999) ja Urheiluopistosäätiön kokoelmiin kuuluvan ministeri Veikko Helteen muotokuvan. Nopsanen asuu Vihdissä ja on maalannut seinämaalaukset Nummelan terveyskeskukselle (1988), Nummelan koululle (1989) ja Nummelan Osuuspankille (1992). Lisäksi nummelalaisessa Päivölän virkistyskodissa on hänen teoksensa vuodelta 1999.

Jukka Nopsasen vanhemmat olivat taiteilijat Aarne ja Maija Nopsanen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jukka Nopsanen Vihdin Taideyhdistys. Viitattu 21.1.2016.
2. ↑  Jukka Nopsanen – Tilaustyöesittely *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 22.1.2016.
3. ↑  Häggblom, Hans: Kyrkan  9.2.2007. Pietarsaarenseudun seurakuntayhtymä.  Arkistoitu 28.5.2016. Viitattu 22.1.2016. (ruotsiksi)
4. 1 2 3  Jukka Nopsanen Taidemaalariliitto.  Arkistoitu 18.1.2014. Viitattu 21.1.2016.
5. ↑  Anttonen, Erkki: "Nopsanen, Aarne (1907–1990)", *Suomen kansallisbiografia, osa 7*, s. 120–121. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7. / Teoksen verkkoversio (viitattu 7.7.2015).

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut Jukka Nopsanen.
* Jukka Nopsanen taiteilijamatrikkelissa
* Meidän mökillä kaikki on pientä *Helsingin Sanomat*.  7.4.2013.
* Jukka Nopsanen Kansallisgallerian kokoelmissa
**Jukka Nykänen** (s. 1976 Helsinki) on suomalainen pianisti, säveltäjä ja sovittaja.

Nykänen aloitti pianonsoiton opinnot vuonna 1985 Espoon musiikkiopistossa Kata Nummen oppilaana. Vuonna 1995 hän siirtyi Sibelius-Akatemiaan, jossa opiskeli Teppo Koiviston johdolla ja valmistui pianomusiikin osastolta vuonna 2004. Ensikonserttinsa Nykänen piti vuonna 2006 ja sai siitä erinomaiset arvostelut. Hän on opiskellut myös mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Konstantin Bogino, Matti Raekallio, Liisa Pohjola, Pascal Devoyon ja Eero Heinonen.

Klassisena pianistina Nykäsen erikoisalaa ovat omat sovitukset. Hänen levytyksensä *Pianovirtuoso* sai erinomaisen vastaanoton ja *Helsingin Sanomat* nimesi sen yhdeksi vuoden 2007 parhaista levyistä. Nykäsen toinen albumi *Kotimaani* ilmestyi vuonna 2012 ja sai myös hyvät arvostelut.

Nykänen on esiintynyt muun muassa Espoon kansainvälisellä pianoviikolla, Kuhmon kamarimusiikissa, Turun, Mäntän, Lemin ja Joroisten musiikkijuhlilla sekä LuostoClassicissa.

Nykänen on työskennellyt paljon laulu- ja orkesterimusiikin, oopperan ja teatterin parissa. Hän on toiminut vuodesta 1999 alkaen pianistina lukuisissa Helsingin Kaupunginteatterin musikaaleissa, mm. *Les Misérables*, *Miss Saigon* ja *The Producers*, sekä kapellimestarina teoksissa *Evita* ja *Rimakauhua rakkaudessa* (Closer Than Ever). Häntä on voinut kuulla pianistina myös Yle Radio 1:n radio-ohjelmissa *Kansankynttilä* (2006) ja *Mieletön musiikinhistoria* (2007–2008). Syksystä 2013 Nykänen on ollut Yle Teemalla RSO-konserttisarjan kommentaattori ja teosten esittelijä.

Joulukuussa 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Nykäselle Suomi-palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Curriculum Vitae *Jukkanykänen.com*.  Arkistoitu 26.10.2016. Viitattu 7.12.2014.
2. ↑  Mikael Kosk: Originell och uppfinningsrik debutant.  *Hufvudstadsbladet*, 16.3.2006.
3. ↑  Veijo Murtomäki: Horowitzin jalanjäljillä.  *Helsingin Sanomat*, 17.3.2006.
4. ↑  Jukka Nykänen: Pianovirtuoso (Levyesittely) Fifty-fifty Records.
5. ↑  Esitysluettelo Helsingin Kaupunginteatteri. Viitattu 7.12.2014.
6. ↑  Ministeri Viitanen jakoi yhdeksän Suomi-palkintoa ansioituneille taiteilijoille  4.12.2014. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 4.10.2015. Viitattu 7.12.2014.
*Tämä artikkeli kertoo Saramon kylästä. Saramon muut merkitykset on käsitelty täsmennyssivulla.*
**Saramo** on kylä Nurmeksen kaupungin pohjoisosassa, vajaat 25 kilometriä Nurmeksen keskustasta. Kylässä on vajaat sata taloutta ja asukkaita noin 120. Kylän läpi virtaa Saramojoki. Monimuotoinen Saramojoki muodostaa yhdessä alueen vaarojen kanssa perinteisen pohjoiskarjalaisen kylämaiseman.

Vuonna 2020 uutisoitiin päätöksestä pyrkiä kunnostamaan Saramojoki seuraavien vuosien aikana virtaavan veden kaloille, kuten Vuoksen vesistöalueen erittäin uhanalaiselle järvitaimenelle sekä harjukselle sopivaksi. Esimerkiksi Louhikosken voimalaitos puretaan, ja kaloille luodaan lisääntymiskarikoita. Saramojoella on myös melontareitti (I–III kategorian osuuksia, lisäksi ohitettava Louhikoski (IV–V). Nelisen kilometriä Saramon kyläkeskuksesta jokivartta ylöspäin sijaitsee Leipikosken laavu. Lisäksi luontokohteisiin kuuluu Suojärven lintujärvi lintutorneineen ja laavuineen. Pohjois-Karjalan moottorikelkkareitteihin kuuluu Saramolta Kuhmoon johtava reitti. Saramon seudulla on ollut 60 kilometriä pitkä, Mujejärven ja Peurajärven retkeilykalastusalueen kautta kulkenut Saramon jotos -retkeilyreitti. Reittiä ei kuitenkaan enää ylläpidetä, joten sen kunto on heikentynyt.

Kylällä toimii Saramon kylätoimikunta. Kylällä on rakennettu esimerkiksi kota kylätoiminnan käyttöön.

Tunnettuihin saramolaisiin ovat kuuluneet talonpoika ja keksijä Petter Viiliäinen (1767–1834), maaherra ja moninkertainen ministeri Esa Timonen (1925–2015) ja kirjailija Matti Pulkkinen (1944–2011).

Lähteet
-------

1. ↑  Saramo (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Saramo) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 22.7.2021.
2. 1 2 3 4 5  Saramo  10.8.2016. Pohjois-Karjalan Kylät ry, kylat.fi.  Arkistoitu 18.7.2021. Viitattu 20.7.2021.
3. ↑  Marja-Liisa Kämppi: Voimalaitos puretaan Nurmeksen Saramojoessa – erittäin uhanalainen järvitaimen on suurin hyötyjä  11.9.2020. yle.fi. Viitattu 21.7.2021.
4. 1 2  Saramo (s. 19/28 pdf-listauksessa *Nurmes - Valtimo : Ulkoilureitit, luontopolut, retkeilykohteet*)  10.12.2020. valtimonkehittajat.fi.  Arkistoitu 21.7.2021. Viitattu 22.7.2021.
5. ↑  Leipikosken laavu Kansaisen karttapaikka, asiointi.maanmittauslaitos.fi. Viitattu 22.7.2021.
6. ↑  Suojärven lintutorni ja laavu Kansaisen karttapaikka, asiointi.maanmittauslaitos.fi. Viitattu 22.7.2021.
7. ↑  Uudet talot muuttavat kelkkareittejä Kontiolahdella  21.2.2012, päivitetty 9.6.2012. yle.fi. Viitattu 22.7.2021.
8. ↑  Saramon kyläsuunnitelma 2006  2006. kylat.fi.  Arkistoitu 21.7.2021. Viitattu 22.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Saramojärven kylä *sites.google.com*. Viitattu 20.7.2021. (suomeksi)
**James Guthrie** (n. 1612 – 1. kesäkuuta 1661) oli skotlantilainen pappi, joka johti niin sanottua protestoijien puoluetta Skotlannissa 1650-luvun taitteessa. Protestoijat vastustivat sitä, että rojalistit saivat palvella Skotlannin armeijassa.

Guthrie allekirjoitti National Covenant -asiakirjan vuonna 1638 ja osallistui Skotlannin kirkon yleiskokouksiin 1640-luvulla.

Restauraation aikana Guthrie tuomittiin maanpetoksesta ja hänet hirtettiin vuonna 1661. Hänen päänsä irrotettiin ja asetettiin Edinburghin kaupunginmuurin portille 27 vuodeksi. Osasyynä Guthrien teloitukseen oli se, että hän oli vaatinut kenraali John Middletonin erottamista kirkon yhteydestä vuonna 1650.

Teoksia
-------

* *Causes of the Lord’s Wrath Against Scotland* (1653)

Lähteet
-------

1. ↑  Significant Scots Rev James Guthrie *electricscotland.com*. Viitattu 20.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Remonstrants, Resolutioners & Protesters *BCW Project*. Viitattu 20.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Hannula, Richard: *For Christ's Crown and Covenant: Sketches of Puritans and Covenanters*. Moscow (Idaho): Canon Press, 2014. ISBN 978-1-59128-175-7. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  James Guthrie (1612-1661) *covenanter.org*. Viitattu 20.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  The Men of the Blue Banner *wicketgate.co.uk*. Viitattu 20.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Reverend James Guthrie's Ring BBC
* Select Writings of James Guthrie True Covenanter

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**RFA Sir Galahad** (viirinumero L3005) oli Royal Fleet Auxiliaryn maihinnousualus (engl. *Landing Ship Logistical, LSL*), joka tilattiin korvaamaan Falklandin sodassa uponnut saman niminen ja samalla viirinumerolla varustettu alus.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 6. syyskuuta 1984 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 12. toukokuuta 1985. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1986 ja luovutettiin tilaajalle 25. marraskuuta 1987.

Palvelus
--------

Alus osallistui vuoden 1991 Persianlahden sotaan operaatio Granbyssä ja 
vuoden 2003 operaatio Teliciin, joissa kummassakin se kuljetti täydennyksiä alueelle. Toisessa Persianlahden sodassa alus kuljetti humanitääristä apua, kunnes se telakoitiin 28. maaliskuuta 2003 Umm Qasrissa.

Britannian hallitus ilmoitti 26. huhtikuuta 2007 aluksen myynnistä Brasilialle. Alus teki viimeisen matkansa Britannian lipun alla 20. heinäkuuta Marchwoodista Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta. Alus luovutettiin 13. marraskuuta virallisesti Brasilian laivastolle, joka liitti sen laivastoonsa 4. joulukuuta nimellä *Garcia D'Avila*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)
* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Puddefoot 2009 s. 204
"**Come Rain or Come Shine**" on Harold Arlenin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1946. Se kirjoitettiin duetoksi Broadway-musikaaliin *St. Louis Woman*, jossa sen lauloivat Ruby Hill ja Harold Nicholas.

Suosituksi jazzstandardiksi muodostuneen kappaleen ovat nauhoittaneet muun muassa Clifford Brown, Wes Montgomery, Art Blakey, Bill Evans ja Ella Fitzgerald. Ray Charles äänitti sen vuoden 1959 albumilleen *The Genius of Ray Charles*.

Kappale koostuu neljän tahdin mittaisesta alkusoitosta ja 32 tahdin mittaisesta kertosäkeestä, eikä siinä ole lainkaan säkeistöä. Harmonisesti sävellys vaihtelee F-duurin ja muunnossävellaji f-mollin välillä. Melodiassa käytetään runsaasti peräkkäisiä toistuvia nuotteja; kertosäkeen A-osa alkaa 13 peräkkäisellä a-sävelellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wilson, Jeremy: Come Rain or Come Shine *JazzStandards.com*. Viitattu 21.12.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Forte, Allen: *The American Popular Ballad of the Golden Era, 1924–1950*, s. 227. Princeton University Press, 1995. ISBN 978-0-691-04399-9. (englanniksi)
**RFA Brambleleaf** (viirinumero A81) oli Royal Fleet Auxiliaryn Leaf-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 23. heinäkuuta 1974 ja alus laskettiin vesille 22. tammikuuta 1976 nimellä *Hudson Deep*. Sen omistajana oli Finance for Shipping Limited, jonka omistajina oli muun muassa Jardine Mathison and Company. Aluksen leasing-sopimus allekirjoitettiin helmikuussa 1979 ja se varustettiin Merseyssä tulevaan tehtäväänsä laivastossa. Alus valmistui 20. helmikuuta 1980.

Palvelus
--------

*RFA Brambleleaf* otettiin palvelukseen 26. maaliskuuta 1982 ja se otti 1982 osaa Falklandin sotaan. Puolustusministeriö lunasti aluksen 1980-luvun puolivälissä leasing-sopimuksen jatkuessa. Alus poistettiin palveluksesta 2007 kaksi vuotta aiemmin kuin oli suunniteltu. Alus hinattiin 18. elokuuta 2009 Gentiin Belgiaan romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Puddefoot, Geoff s. 199–200
2. ↑  Puddefoot, Geoff s. 200
**Juho Heikki Tuori** (sukunimi vuoteen 1906 *Foudila*; 12. helmikuuta 1852 Liminka – 4. helmikuuta 1918 Loppi) oli suomalainen kirkkoherra joka surmattiin punaisten toimesta Suomen sisällissodan aikana.

Henkilöhistoria
---------------

Tuorin vanhemmat olivat talollinen Juho Foudila ja Kaisa Greta Westman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Oulun alkeisoppilaitoksesta. Tuori suoritti vuonna 1875 Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.

Tuori oli Lopella kappalaisena 1885–1890 ja kirkkoherrana vuodesta 1891 alkaen. Tuorin aikana vuonna 1887 valmistunut Lopen kirkko tuhoutui tulipalossa 1. marraskuuta 1914. Kirkolla ei ollut palon tapahtuessa vakuutusta.

Sisällissodan aikana Lopen punaiset surmasivat sairaana olleen Tuorin ampumalla hänet sänkyynsä Lopen pappilassa. Tuorin kuoleman jälkeen katsoi korkein oikeus vuonna 1922 hänen olleen yksin vastuussa vakuuttamattoman Lopen kirkon palon seurakunnalle aiheuttamasta vahingosta ja määräsi Tuorin lesken maksamaan Lopen seurakunnalle korvauksena 66 666 markkaa.

Juho Heikki Tuori oli naimisissa 1876–1886 Anna Amanda Kerkkosen (k. 1886) kanssa ja vuodesta 1886 Edla Erika Aulénin kanssa.

Toimitustöitä
-------------

* *Lopen pitäjä*, toimittanut Johan Henrik Foudila. Helsinki 1900, näköispainos Lopen kunnan kulttuuri- ja kirjastotoimi, Loppi 1993

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  FOUDILA (→ TUORI) Juho Heikki. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Suomen sotasurmat 1914-1922 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Lopen kunnat sivusto : kulttuuri, opaskurssin antia : Papit ja pappilat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Virtuous Pedophiles** (VirPed) on verkkoyhteisö, joka on suunnattu lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä pidättäytyville pedofiileille. Sen ovat perustaneet miehet, jotka ovat kertoneet kärsivänsä pedofiliasta, mutta olevansa sitoutuneita olemaan toteuttamatta pedofiilisia halujaan. Yhteisön perustamisen tarkoituksena on ollut osaltaan yleisen tietoisuuden kasvattaminen niistä pedofiileista, jotka eivät syyllisty lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön.

Viranomaiset ja terapeutit ovat yleensä tarjonneet apua lähinnä niille, jotka ovat jo syyllistyneet seksuaalirikokseen; Virtuous Pedophiles on pyrkinyt laajentamaan pedofiileille tarjottavaa apua koskemaan myös niitä, jotka eivät ole syyllistyneet seksuaalirikokseen. Se aloitti kesäkuussa 2012 toimintansa ensimmäisellä nettisivullaan, joka korvattiin uudella nettisivulla heinäkuussa 2017. Vaikka suuri enemmistö Virtuous Pedophilesin jäsenistä on kertonut pidättäytyneensä aina seksuaalisesta kontaktista alaikäiseen, on eräillä jäsenillä taustallaan syytöksiä rikoksesta. Jäsenistössä on ollut henkilöitä, jotka ovat kertomansa mukaan yleisesti ottaen välttäneet tekemisissä olemista lasten kanssa, mutta joukossa on esiintynyt jopa lasten parissa työskentelyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexander McBride Wilson, I Spent a Year Living With 'Non-Offending' Paedophiles Vice 3.5.2017, viitattu 12.5.2023
2. ↑  Tracy Clark-Flory, Meet pedophiles who mean well Salon.com 1.7.2012, viitattu 12.5.2023
3. ↑  F.A.Q. Virtuous Pedophiles, viitattu 12.5.2023
Morrigán kuvattuna taisteluun lentävänä korppina.
*Tämä artikkeli käsittelee kelttiläistä jumalatarta. Muuten katso Morrigan (täsmennyssivu)*
**Morrigán** ("Aavekuningatar") on Irlannin kelttien sodan, taistelun ja hedelmällisyyden jumalatar. Hän kuuluu sodan jumalattarien ryhmään, jonka muut jäsenet ovat Nemhain, Badbh ja Macha. Nämä kaikki esiintyvät sekä yksittäisen että kolminaisen jumalan hahmossa, ja kaikkia yhdistää sotaisuus ja seksuaalinen voima.

Morrigán on muodonmuuttaja, joka usein saattaa muuttua korpiksi tai varikseksi. Taisteluun lentävä hurjistunut Morrigán muistuttaa jonkin verran Skandinavian mytologian valkyrioita. Hän on myös ennustaja, joka varoittaa sankareita tai jumalia tulevista uhkista ja neuvoo heitä. 

Morrigán kuuluu Tuatha Dé Danann -jumalten heimoon, ja hän auttaa loitsuillaan kansaansa lyömään firbolgit ja myöhemmin fomorit. 

Morrigán esiintyy myös Cuchulainnista kertovissa tarinoissa. Jumalatar näyttäytyy Ulsterin sankarille nuorena ja kauniina tyttönä ja tarjoaa miehelle rakkauttaan. Cuchulainn torjuu jumalattaren, jolloin Morrigán hyökkää Cuchulainnin kimppuun erilaisten eläinten hahmossa. Cuchulainn voittaa kuitenkin Morrigánin. Sen jälkeen Morrigán näyttäytyy Cuchulainnille lehmää lypsävänä vanhana eukkona ja tarjoaa miehelle maitoa. Cuchulainn juo maidon ja siunaa eukkoa, jolloin Morrigán parantuu taistelussa saamistaan haavoista. Myöhemmin Morrigán lentää korppina Cuchulainnin olkapäälle, kun tämä on lähellä kuolemaa.

Lähteet
-------

* Miranda J. Green: Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Green 1997, s. 154
2. 1 2 3  Danielle Dee: Morrigan *Encyclopedia Mythica Online*. Encyclopedia Mythica. Viitattu 18.1.2011. englanti
Dong Feng 15 Pekingissä pidetyn toisen maailmansodan 70-vuotisjuhlan sotilasparaatin jälkeen.
**Dong Feng 15** (DF-15 eli M-9, Nato-koodinimi CSS-6) on Kiinan kansantasavallan kehittämä, amerikkalaista Pershing Ia -ohjusta muistuttava lyhyen kantaman taktinen ohjus.

Ohjuksen kiinteä polttoaine mahdollistaa lyhyehkön laukaisuajan. Ohjus on 9,1 metriä pitkä ja läpimitaltaan metrin, ja sitä kuljetetaan TEL:ssä eli kuorma-automaisessa kuljetus- ja laukaisuajoneuvossa. Ohjuksen kantomatka on 200-600 km, hyötykuorma 500 kg ja tarkkuus 280 metriä.

Ohjuksen kehittely alkoi 1985, ja se näkyi ensi kertaa Pekingin paraatissa 1988. Sitä testattiin Gobin autiomaassa, mahdollisesti myös ydinkärkien kanssa. Pieni määrä sijoitettiin asemiin ilmeisesti jo 1989. Kiina laukaisi näitä ohjuksia Taiwanin vesille vuosina 1995 ja 1996. Vuonna 2007 Yhdysvallat arveli Kiinalla olevan 300-350 tällaista ohjusta ja 70-80 niille sopivaa laukaisujärjestelmää.

Näitä ohjuksia on valmistettu vientiin nimellä M9, ja myyty Syyriaan ja Pakistaniin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  DF-15 [CSS-6 / M-9] FAS. Viitattu 3.3.2013.
2. 1 2  DongFeng 15 (CSS-6) Short-Range Ballistic Missile *sinodefence.com*. Viitattu 3.3.2013.
3. ↑  DF-15/-15A/-15B (CSS-6/M-9) *Missile Threat*.  Arkistoitu 13.9.2015. Viitattu 3.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Moronoun alue** (ransk. *région du Moronou*) on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon itäisessä keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bongouanou. Alueen pinta-ala on 6 670 neliökilometriä. Asukkaita on 352 600 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).

Moronoun alue rajoittuu pohjoisessa N’Zin ja Iffoun, idässä Indénié-Djuablinin, etelässä La Mén ja Agnéby-Tiassan sekä lännessä Bélierin alueisiin.

Vuonna 2012 perustettu alue käsittää Arrahin, Bongouanoun ja M’Batton departementit. Aliprefektuureja on 11, kuntia viisi ja kyliä 118. Asukkaat ovat etupäässä anjeja. Lisäksi on kru-kansoja, mandeja ja paljon ulkomaalaisia.

Alueen pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, keittobanaani, maapähkinä, riisi ja vihannekset. Myytäväksi tuotetaan varsinkin kahvia ja kaakaota sekä lisäksi kautsua ja palmuöljyä. Alueella on kehitetty kalanviljelyä ja bauksiitin tuotantoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Présentation de Moronou *Côte d’Ivoire politique*. Viitattu 3.2.2022.
2. ↑  Répertoire des localités: Région du Moronou *Institut national de la statistique*. Viitattu 3.2.2022.
**Kaitag** (kaitagiksi хайдакьан гъай) on Dagestanissa Venäjällä asuvien kaitagien puhuma kielimuoto, jota eräät tutkijat pitävät itsenäisenä dagestanilaisena kielenä. Virallisesti se katsotaan dargin murteeksi.

Kaitagit asuvat 36:ssa Kaitagin piirin kylässä. Eräissä kylissä asuu heidän lisäkseen myös kumykkeja. Vuoden 1926 väestönlaskennassa kaitageja oli 14 400 henkeä, mutta sen jälkeen heidät on luettu dargeiksi. Nykyään kaitagin puhujia arvioidaan olevan noin 20 000 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 5 kaitagia.

Kaitag jakautuu viiteen murteeseen. Se toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Ainoa kirjallinen muistomerkki on 1500-luvulla arabialaisella kirjaimistolla laadittu lakikokoelma. Sivistyskielinään puhujat käyttävät dargia ja venäjää. Suurin osa heistä puhuu myös kumykkia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pismennyje jazyki mira: Jazyki Rossijskoi Federatsii. Sotsiolingvistitšeskaja entsiklopedija. Kniga 2*, s. 188, 195. Moskva: Academia, 2003. ISBN 5-87444-191-3.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda. 4.1. Natsionalnyi sostav naselenija. *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 6.2.2009. Viitattu 30.5.2009. (venäjäksi)
3. ↑  *Pismennyje jazyki mira: Jazyki Rossijskoi Federatsii. Sotsiolingvistitšeskaja entsiklopedija. Kniga 2*, s. 191, 195. Moskva: Academia, 2003. ISBN 5-87444-191-3.