recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Glenn Beringen** (16. syyskuuta 1964, Adelaide) on entinen australialainen uimari ja olympiamitalisti. Hän oli 1980-luvun alun hallitsevia rintauimareita yhdessä Kanadan Victor Davisin ja Ison-Britannian Adrian Moorhousen kanssa.

Ura
---

Beringenin kansainvälinen arvokilpailudebyytti tapahtui vuonna 1982, kun hän osallistui Kansainyhteisön kisoihin Brisbanessä. Hän sijoittui siellä 200 metrin rintauinnissa toiseksi, häviten Kanadan Davisille 2,81 sekuntia. Kaksi vuotta myöhemmin Los Angelesin olympialaisissa sama järjestys toistui, tällä kertaa Beringen hävisi Davisille 2,45 sekuntia, mikä oli suurin ero voittajan ja hopeamitalistin välillä rintauintimatkoilla puoleen vuosisataan. Beringen osallistui olympialaisissa myös 200 metrin sekauintiin, mutta karsiutui siinä alkuerissä. 

Olympialaisten jälkeen Beringen palkattiin valmentajaksi Etelä-Australian urheiluinstituuttiin. Hänen valmennettaviaan ovat olleet muun muassa olympiavoittajat Petria Thomas sekä Sarah Ryan. Hän valmensi instituutissa vuodesta 1991 vuoteen 2002 saakka, Australian urheiluinstituuttiin valmentajaksi. Hän lopetti valmentamisen vuonna 2004, ja muutti takaisin kotikaupunkiinsa Adelaideen.

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)
2. ↑   (englanniksi)
3. ↑   (englanniksi)
| "Hilma ja Onni"Jaakko Teppo |
| --- |
| Singlen "Hilma ja Onni" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Ruikonperän multakurkku* |
|  Äänitetty  | 1980 |
|  Julkaistu | 1980 |
|  Tuottaja(t) | Jarmo Jylhä |
|  Tyylilaji | kupletti |
|  Levy-yhtiö | JP-Musiikki |

ÄäninäyteHilma ja OnniAlle 10%:n näyte kappaleesta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Hilma ja Onni** (jossain yhteyksissä myös nimellä *Hilima ja Onni*) on Jaakko Tepon esittämä kappale. Kappale julkaistiin vuonna 1980 ilmestyneellä debyyttialbumilla *Ruikonperän multakurkku*, sekä singlenä kappaleen *Haiseva henki* kanssa.

Kappale
-------

Kappale kertoo Iisalmen Likolahden rantamilla asuvasta mieshenkilöstä, jolla on suhde Hilma Holkin kanssa. Myöhemmin suhde päättyy, kun Hilma aloittaa suhteen Onni Laukkasen, kylän "ravattisonnin" kanssa, mistä laulun mieshenkilö masentuu. 

> »Kunnes Hilman vei multa Onni, Laukkanen kylän ravattisonni» 
> 
> 

 Sen seurauksena yhteiseltä maatilalta myydään suurin osa eläimistä pois. Tilalle jäävät lehmät, jotka aiemmin lypsettiin käsin, mutta myöhemmin lypsäminen vaihdetaan koneen tehtäväksi. Myöhemmin muunlainenkin työntekeminen tuottaa tuskaa.

> »Tuskissain minä kaevan ojaa.» 
> 
> 

 Syksyn saapuessa Hilma ja Onni ovat saamassa perheenlisäystä, ja menevät naimisiin. Laulun henkilö päättää kostaa tulemalla kuokkavieraana päihtyneenä häihin.

Cover-versiot
-------------

Kappaleesta on tehty muutamia coverversioita. Kappaleen ovat esittäneet muun muassa Sössölandian kultakurkut ja Nightwish. Kappale esitettiin myös vuonna 1990 Tenavatähti-lastenlaulukilpailussa, jonka esitti 10-vuotias Jari Paavola.

Lähteet
-------

1. ↑  Singlet *Jaakko Teppo*. Viitattu 7.2.2017. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Nightwish tributoi Jaakko Teppoa *Iltalehti*.  16.9.2009. Viitattu 7.2.207.
3. ↑  Kohti Rokkia (Ilosaarirock 2006) *Ilosaarirock*. Viitattu 19.2.2010.
4. ↑  Osanottajalistat *tenavatahti.tripod.com*. Viitattu 19.2.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Jaakko Teppo, Ruikonperän multakurkku
* Kappaleen sanat Jaakko Tepon kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Elis Henrik Johansson** (12. marraskuuta 1906 Helsinki – 26. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Johanssonin vanhemmat olivat kirjapainonjohtaja Henrik Johansson ja Ida Maria Salin ja puoliso vuodesta 1934 Carin Viktoria Malmgren. Johansson tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingforsista 1925 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1928. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin 1940-luvulta aina 1960-luvulle asti. Johansson oli ylimääräinen metsänhoitaja Metsähallituksen Länsi-Suomen piirissä 1928, Perä-Pohjolan piirikuntakonttorissa 1929–1930 ja Pohjanmaan piirikuntakonttorissa 1931–1937 sekä apulaismetsänhoitaja Pohjanmaan piirikunnassa 1938, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön metsätöiden palkkatarkastaja Pohjois-Karjalassa 1938–1939 ja sitten Hackmanin piirimetsänhoitaja Joensuussa 1939–1965, metsäpäällikkö 1965–1973 ja johtokunnan jäsen 1969–1973. Sota-aikana hän palveli ensin kenttätykistössä ja sitten metsänhoitajana Itä-Karjalan sotilashallinnossa. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Johansson sai 1971.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rautiainen, Matti, Niiranen, Susanna: Metsäneuvos Elis Johansson (1906–1990). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.4.2023.
2. ↑  Döda.  *Hufvudstadsbladet*, 8.3.1990, nro 65, s. 21. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Rautiainen, Susanna Niiranen: Elis Johansson *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Eliot Vassamillet** (s. 29. joulukuuta 2000 Mons, Belgia), tunnettu myös taiteilijanimellään **Eliot**, on belgialainen laulaja. Hän edusti Belgiaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Hänet valitsi Belgian ranskankielinen televisioyhtiö. Eliotin kappaleen kirjoitti Pierre Dumoulin. Dumoulin kirjoitti myös Blanchen "City Lights" kappaleen, joka saavutti neljännen sijan vuoden 2017 Euroviisuissa.

Vassamillet nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen kilpailessaan vuonna 2018 Belgian *The Voice Belgique* -kilpailun seitsemännellä tuotantokaudella. Kilpailussa häntä valmensi Slimane Nebchi.

Lähteet
-------

1. ↑  Eliot will voice Belgium’s Eurovision 2019 entry  15.1.2019. eurovision.tv. Viitattu 15.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  C’est officiel, Eliot représentera la Belgique à l’Eurovision  15.1.2019. msn.com. Viitattu 15.1.2019. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jakob Elis Hagström** (5. huhtikuuta 1888 Palon kylä, Kokkola – 18. maaliskuuta 1965 Kokkola) oli suomalainen metsätyönjohtaja ja maastohiihtäjä. Myös hänen nuorempi veljensä Gösta Hagström oli tunnettu hiihtäjä.

Hagström voitti Kokkolan 10 km hiihdon vuonna 1909 ja sijoittui SVUL:n SM-kilpailuissa Tampereella pronssille 10 kilometrillä. Hagström voitti vuonna 1910 Oulun hiihdon 30 kilometriä jättäen taakseen muun muassa Matti Koskenkorvan, Eino Björnin ja Konsta Vesan. Talvella 1911 Hagström voitti Vaasassa 10 ja 30 kilometrin piirimestaruushiihdot ja Helsingissä pidetyssä von Willebrand -pokaalikilpailussa hän tuli toiseksi Matti Koskenkorvan voittaessa kisan. Oulun 30 kilometrin hiihdossa Hagström jäi talvella 1911 viidenneksi. Talvella 1912 Hagström voitti toistamiseen Oulun hiihdon 30 kilometriä, tällä kertaa hänen taakseen jäivät kahden kilometrin pituisen loppukirin jälkeen Matti Koskenkorva, Jussi Niska ja Santeri Tasa.

Hagström muutti keväällä 1912 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän meni siellä 1915 naimisiin Hilma Kalliomäen kanssa, joka oli Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari. Hagström palasi Suomeen vuonna 1923 ja ryhtyi uudelleen kilpailemaan voittaen vielä 11 ikämiesten piirimestaruutta.

Yhdessä puolisonsa kanssa Hagströmit lahjoittivat vuonna 1965 palkintokokoelmansa Gamlakarleby IF -urheiluseuralle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Jakob Elis Hagström, Österbottningen, 1965, No 71, sivu 2, julkaistu 27.3.1965
2. 1 2  Urheilumme kasvot Osa 1, Hagström, Elis, sivu 267. Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979
3. 1 2  Dödsfall, Skidlöparen Elis Hagström ur tiden, Österbottningen, 1965, No 65, sivu 3, julkaistu 20.3.1965
4. 1 2 3  50 vuotta, Aamulehti, 5.4.1938, nro 92, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Sextio år, Österbottningen, 4.4.1948, nro 75, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Gösta Hagström 50 år, Vasabladet, 11.8.1946, nro 184, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
7. ↑  Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari 50-vuotias, Aamulehti, 6.6.1939, nro 149, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Jason Francis Kenny**, OBE (s. 23. maaliskuuta 1988 Bolton, Englanti) on brittiläinen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja. 177 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Kenny edustaa Sportcity Velo -joukkuetta. Hän kilpailee keirinissä ja eräajossa.

Ura
---

Kenny on osallistunut neljiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008, 2012, 2016 ja 2021. Vuonna 2008 hän saavutti Pekingistä kultaa joukkuesprintistä ja hopeaa eräajosta. Neljä vuotta myöhemmin kotikisoista Lontoosta tuli kaksi kultaa, joukkuesprintistä ja eräajosta. Rio de Janeirosta 2016 hän saavutti kolme kultaa, joukkuesprintistä, eräajosta ja keirinistä. Vuonna 2021 Tokion olympialaisissa Kenny saavutti keirinin kultaa ja joukkuesprintin hopeaa. Kennystä tuli Tokiossa eniten olympiavoittoja (7) ja olympiamitaleja (9) saavuttanut brittiurheilija kautta aikojen.

MM-kilpailuista Kenny on saavuttanut kolme kultaa, viisi hopeaa ja kaksi pronssia. Mitaleista kaikki kullat, yksi hopea ja yksi pronssi ovat tulleet henkilökohtaisista kisoista. EM-kilpailuista Kenny on saavuttanut yhden kullan, kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Mitaleista kaikki paitsi yksi hopea ja pronssi ovat tulleet henkilökohtaisilta matkoilta. Euroopan kisoista hän on saanut joukkuesprintissä pronssia. Olympialaiset, MM-kilpailut ja EM-kilpailut mukaan lukien Kenny on saavuttanut 23 arvokisamitalia.

Kenny on edustanut Englantia Kansainyhteisön kisoissa. Vuonna 2014 hän saavutti hopeaa joukkuesprintistä ja eräajosta Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta.

Kenny voitti kaksi nuorten maailmanmestaruutta. Nuorten EM-kilpailuissa hän saavutti kolme kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.

Muuta
-----

Kenny nimettiin brittiläisen imperiumin jäseneksi (MBE) uutenavuotena 2009. Uutenavuotena 2013 Kenny nousi arvoasteikossa, nyt hänestä tuli brittiläisen imperiumin upseeri (OBE). Hän avioitui ratapyöräilijä Laura Trottin kanssa syyskuussa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Netherlands end gold drought in men's track cycling winning the team sprint  3.8.2021. Tokyo 2020.  Arkistoitu 3.8.2021. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jason Kenny’s seventh gold makes him most decorated GB Olympian *theguardian.com*.  8.8.2021. Viitattu 13.8.2021.
4. 1 2  Jason Kenny *cyclingarchives.com*. Viitattu 2.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Olympics golden couple Laura and Jason Kenny have baby boy *bbc.com*.  25.8.2017.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jason Kenny** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kansan Valta: Suomen työtätekevien kansanrintaman äänenkannattaja** oli Neuvostoliitossa talvisodan aikana vuosina 1939–1940 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti, joka oli Terijoen hallituksen tärkein äänenkannattaja.

*Kansan Vallan* ensimmäinen numero ilmestyi mahdollisesti jo Terijoen hallituksen perustamispäivänä 1. joulukuuta 1939. Kolme ensimmäistä numeroa olivat numeroimattomia, numerointi alkoi 7. joulukuuta ilmestyneestä neljännestä numerosta. Lehti ehti ilmestyä 47 kertaa, viimeisen kerran päivää sodan päättymisen jälkeen 14. maaliskuuta 1940. Lehden toimitus sijaitsi Leningradissa, painopaikan on arveltu olleen mahdollisesti Suomussalmella. Lentolehtisinä jaettu *Kansan Valta* oli levinnein kaikkiaan viidestä Suomen kansanarmeijalle jaetusta rintamalehdestä. Lehteä pudotettiin myös lentokoneista Suomen puolelle rintamaa.

*Kansan Vallan* päätoimittajana oli suomalainen kommunisti ja punaupseeri Antti Hyvönen. Toiseksi toimittajaksi valittiin punaupseeri Juho (Jonne) Kuivala. Lehdellä oli inkeriläisiä ja karjalaisia avustajia, latojat puolestaan olivat venäläisiä. Suuren osan julkaistusta aineistosta toimitti Terijoen hallituksen johtaja Otto Wille Kuusinen. Lehdessä julkaistiin muun muassa Kuusisen julistuksia ja hänen kirjoittamiaan artikkeleita, neuvostojohtajien puheita, uutisia sekä väitettyjä suomalaisten sotavankien haastatteluja ja Suomen työläisten lähettämiä lukijakirjeitä. Terijoen hallitus sai aitoja tukikannanottoja Yhdysvalloista ja Kanadasta muuttaneiden suomalaissiirtolaisten kommunistiryhmiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansan Valta[vanhentunut linkki] Fennica-tietokanta. Viitattu 25.6.2019.
2. 1 2  Antero Uitto: *Suomensyöjä Otto Wille Kuusinen*, s. 288, 290–292. Paasilinna, Helsinki 2013.
3. ↑  Leena Niemi: Henkien taistelu Koskesta voimaa -sivusto. Viitattu 30.3.2020.
4. ↑  Salomaa, Markku: *Punaupseerien nousu ja tuho*, s. 379-380. Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32381-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Talvisodan julkaisuja, lehdistöselostuksia ja -uutisia 1939-1940 Histdoc.net
**Ingrid Andsnes** (s. 1978 Karmøy) on norjalainen pianisti.

Andsnes opiskeli Joan Havillin johdolla Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa ja Jiri Hlinkan johdolla Barratt Due -musiikki-instituutissa Oslossa. Hän on voittanut kansallisesti ja kansainvälisesti useita palkintoja, kuten Janáček-palkinnon Tšekin Rudolf Firkušný -kilpailussa vuonna 2003.

Andsnes on soittanut sellaisten orkesterien kuin Broadcasting Orchestran, Bergenin filharmonisen orkesterin ja Telemarkin kamariorkesterin kanssa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet myös Solveig Kringlebotn, Håvard Gimse, Arve Tellefsen ja Det Norske Solistkor. Andsnesin ohjelmistoon on kuulunut perinteisiä teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Ludwig van Beethovenilta, mutta hän on tulkinnut myös uutta ohjelmistoa. Hän tilasi Ørjan Matrelta teoksen *Duett* soolopianolle ja nykytanssille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ingrid Andsnes Baroniet Rosendal


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hilpari** (saks. *Hellebarde*) on muinainen ase, pistokeihään ja taistelukirveen yhdistelmä. Hilpari kuuluu salkoaseiden ryhmään. Niitä käytettiin Kiinassa jo taistelevien läänitysvaltioiden kaudella (475 –221 eaa.); Euroopassa ne olivat yleisiä 1400- ja 1500-luvuilla. Taistellessaan jalan ritarit suosivat hilparia taisteluaseenaan kahdenkädenmiekan ohella.

Sveitsiläiset käyttivät eurooppalaisista ensimmäisinä hilparia varsinaisen jalkaväen aseena ja nousivat maineeseen sen tehokkaina käyttäjinä. Vuoristoinen maa ei suosinut ratsuväkeä, ja jalkaväelle piti keksiä ase, jolla saattoi menestyä taistelussa ratsuväkeä vastaan. Hilparissa on pitkä pistoterä ja kirveenterä sekä tämän vastapuolella koukku. Ase on salkoaseista tunnetuin. 1600-luvun jälkeen se sai symbolisen aseman auktoriteetin merkkinä. Vuoden 1422 Arbedon taistelun jälkeen pitkä pistokeihäs, piikki, syrjäytti Sveitsissä hilparin pääaseena, mutta gewalthaufenissa oli aina mukana myös hilparimiehiä. Hilpari oli myös upseerin aseena.

Vatikaanin sveitsiläiskaarti ja Toweria vartioiva Beefeaters-kaarti käyttävät yhä hilparia seremoniallisena aseena.

Lähteet
-------

* Chuck Wills: *Maailman aseet: kivikirveestä konepistooliin*, s. 40-41. Suomentanut Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto, 2007. ISBN 978-951-23-4879-4.

Viitteet
--------

1. ↑  Wills 2007, 40
2. ↑  Wills 2007, 41

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hilpari** Wikimedia Commonsissa

Keihäs

|  |  |
| --- | --- |
| Metsästyskeihäs |  |
| Taistelukeihäs | Heittokeihäs | 
Pistokeihäs | 
Hilpari |
| Urheilukeihäs |  |
**HMS Menestheus** (viirinumero M93) oli vuonna 1929 vesillelaskettu laiva, jonka Amiraliteetti lunasti 14. joulukuuta 1939 apumiinalaivaksi.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Caledon Shipbuilding & Engineering Companyltä Dundeesta Skotlannista. Alus laskettiin vesille 6. elokuuta 1929 ja valmistui joulukuussa. Amiraliteetti lunasti 14. joulukuuta 1939 aluksen. Se otettiin palvelukseen 22. kesäkuuta 1940 apumiinalaivana nimellä *HMS Menestheus*.

Palvelus
--------

Alus liitettiin elokuussa 1940 muutostöiden valmistuttua Kyleen 1. Miinalaivueeseen, jonka mukana se osallistui aluksi pohjoisen miinasulun rakentamiseen.

Laivueen lakkauttamisen jälkeen lokakuussa 1943 alus päätettiin sisaraluksensa *HMS Agamemnonin* kanssa muuttaa Brittiläisen Tyynenmeren laivaston tukilaivaksi (virkistäytymisalus). Muutostyöt aloitettiin Vancouverissa, mutta vihollisuuksien päättyessä ne keskeytettiin.

Aluksesta tehtiin 1944 majoitusalus Tyynenmeren laivastoon. Se palautettiin omistajilleen 1946.

### Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:

* William Howard Dennis Friedberger 15. huhtikuuta 1940 - 12. helmikuuta 1941
* John Stuart Crawford 12. helmikuuta 1941 - 15. tammikuuta 1942
* Rudolph Henry Fane de Salis 15. tammikuuta 1942 - 1943
* A. A. Ferguson 1943 - 5. marraskuuta 1944
* Henry Freston Nash 5. marraskuuta 1944 - 1945

Lähteet
-------

* Lenton, H. T. & Colledge, J. J.: *Warships of World War II*. London: Ian Allan, 1964. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  uboat.net
2. ↑  Naval-history.net - HMS Agamemnon
3. ↑  Lenton & Colledge 1964 s. 306
**HMS Juniper** (viirinumero T123) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tree-luokan sukellusveneentorjuntatroolari toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tree-luokka*
Alus tilattiin Ferguson Brothersilta Glasgow'sta. Se laskettiin vesille 15. joulukuuta 1939 ja valmistui maaliskuussa 1940.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Orkenylle sijoitettuun 19. sukellusveneentorjuntaosastoon (engl. *19th A/S Strike Force*).
Vara-amiraali Wilhelm Marschall sai 7. kesäkuuta 1940 Saksan ilmavoimilta tiedon kahdesta saattueesta. Hän päätti tutkia lähemmin *Juniperin* suojaamaa eteläistä saattuetta. Aamulla 8. kesäkuuta Saksan laivaston osasto, johon kuuluivat neljän hävittäjän suojaamat taisteluristeilijät *Gneisenau* ja *Scharnhorst* sekä raskas risteilijä *Admiral Hipper*, yllätti saattueen ja upotti *Juniperin*, tankkeri *Oil Pioneerin* sekä tyhjän joukkojenkuljetusaluksen *Oraman*. Osastoon kuulunutta sairaalalaiva *Atlantista* ei upotettu. Troolarin miehistöstä jäi eloon ainoastaan neljä miehistönjäsentä.

Lähteet
-------

* Toghill, Gerald: *Royal Navy Trawlers Part One: Admiralty Trawlers*. Liskeard, Cornwall: Maritime Books, 2003. ISBN 0-90777195-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Toghill, Gerald s. 196
Hilton Valentine vuonna 1964.
**Hilton Valentine** (21. toukokuuta 1943– 29. tammikuuta 2021) oli englantilainen kitaristi ja The Animals -yhtyeen alkuperäinen jäsen. Hän soitti yhtyeen tunnetuimman kappaleen *House of the Rising Sun* kitarariffin. 
Yhtye oli voimissaan 1960-luvulla. 

1980-luvun lopussa Valentine muutti Kaliforniaan ja levytti soololevyn *All in your Head* 1969.

Animalsin jäsenet palasivat ajoittain yhteen 30 vuoden aikana, ja Valentine soitti myös näissä kokoonpalnoissa. Vielä 2011 ilmestyi albumi *Skiffledog on Coburg St.*

Lähteet
-------

1. ↑  The Animals guitarist Hilton Valentine dies at 77 *Washington Post*. Viitattu 16.1.2022.
2. 1 2 3  Bruce Eder: Biography *All Music Guide*. Viitattu 16.1.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jason William Dohring** (s. 30. maaliskuuta 1982 Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan televisiosarjassa *Veronica Mars*, jossa hän näytteli Logan Echollsia. Vuonna 2007 hän näytteli vampyyri Josef Kostania *Moonlight*-sarjassa. Hän antoi myös äänensä videopeliin *Kingdom Hearts: Birth by Sleep* vuonna 2010. Vuosina 2011–2012 Dohring näytteli herra Carpenteria draamasarjassa *Ringer*.

Yksityiselämä
-------------

Jason Dohringilla on neljä nuorempaa sisarusta, kaksoisveljet Robert ja Jonathan sekä kaksoissiskot Kirsten ja Kelsey. Hänen vanhempiensa nimet ovat Dough ja Laurie. 

Dohring on ollut naimisissa 2004 vuodesta lähtien vaimonsa Laurenin kanssa. Elokuussa 2010 heille syntyi poika.

Näyttelijänä
------------

### Elokuvia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | *Prehysteria! 2* | Roughneck #2 | Video |
| 1998 | *Deep Impact* | Jason |  |
| 2001 | *Train Quest* | Joseph |  |
| 2003 | *Black Cadillac* | Robby |  |
| 2007 | *Deep Below, TheThe Deep Below* | Will Taylor |  |
| 2008 | *Struck* |  | lyhytelokuva |
| 2011 | *Searching for Sonny* | Elliot Knight |  |
| 2014 | *Veronica Mars* | Logan Echolls |  |

### Televisio

Hän on näytellyt lukuisten televisiosarjojen yksittäisissä jaksoissa, muun muassa sarjoissa kuten *Paljastavat valheet*, *C.S.I.*, *Todistettavasti syyllinen*, *Amyn lailla*, *Käytäväpeliä*, *Kunnian miehet*, *Roswell*, *Vielä kerran*, *Ringer*, *Rooman sheriffi* ja *Baywatch* sekä televisioelokuva *Hän tuntee murhaajan*.

Lähteet
-------

* Jason Dohring Internet Movie Databasessa. (englanniksi)*tarvitaan parempi lähde*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jason Dohring** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Admir Ćatović** (s. 5. syyskuuta 1987 Gacko, Bosnia ja Hertsegovina, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalais-ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitahyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Nuorena Bosnia-Hertsegovinasta Ruotsiin muuttaneen Ćatovićin kasvattajaseura on solnalainen AIK Fotboll. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Superettanissa vuonna 2005. AIK nousi Allsvenskaniin kauden päätteeksi ja Ćatović pelasi vuoden 2006 A-junioreissa. Kaudeksi 2007 Ćatović siirtyi 1. divisioonassa pelanneen AIK:n yhteistyöseura Väsby Unitedin riveihin. Hän edusti joukkuetta kolme ja puoli vuotta, ollen mukana nostamassa joukkuetta ensimmäisellä kaudellaan takaisin Superettaniin. Ćatović lainattiin toiseen Superettan-joukkueeseen, Syrianska FC:iin kauden 2009 aluksi.

Kesken sarjakauden 2010 Ćatović nostettiin takaisin AIK:hon, jossa puolentoista kauden aikana hän pelasi 23 ottelua ja teki yhden maalin. Vuonna 2012 Ćatović siirtyi Assyriska FF:iin, jossa kahden kauden aikana hän teki 48 ottelussa 12 maalia. Keväällä 2014 Ćatović siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Kuopion Palloseuraan. Hän pelasi kauden aikana 31 peliä ja teki kuusi maalia. Kesäkuussa Ćatović valittiin Veikkausliigan kuukauden pelaajaksi. Toukokuussa 2015 Ćatović siirtyi Vaasan Palloseuraan mutta lähti sieltä jo saman vuoden heinäkuussa Tanskaan. Sittemmin hän on pelannut Venäjällä ja Ruotsissa ja edustaa kaudella 2019 Assyriskaa.

Maajoukkueura
-------------

Ćatović on pelannut futsalia maajoukkuetasolla. Ruotsin futsalmaajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2014 Englantia vastaan Örebrossa.

Lähteet
-------

* Admir Ćatović Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
*
**Blood Diamond – veritimantti** on Edward Zwickin ohjaama sisällissodan repimään Sierra Leoneen sijoittuva ja siellä tapahtuvasta veritimanttikaupasta kertova draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 8. joulukuuta 2006 Yhdysvalloissa, Suomessa 9. helmikuuta 2007. Pääosissa esiintyvät Leonardo DiCaprio, Jennifer Connelly ja Djimon Hounsou.
Käsikirjoituksen on tehnyt Charles Leavitt Leavittin ja C. Gaby Mitchellin tarinan pohjalta. Elokuvan nimi viittaa sota-alueelta louhittuihin timantteihin ja niillä rahoitettuihin sotatoimiin. Elokuva oli ehdolla viiden Oscar-palkinnon (paras miespääosa, miessivuosa, leikkaus, äänileikkaus, äänimiksaus) saajaksi, muttei voittanut yhtään palkintoa.

Juoni
-----

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1990-luvulle Sierra Leonen sisällissotaan ja kyseenalaisin keinoin toimivaan timanttibisnekseen. *Blood Diamond* on tarina DiCaprion näyttelemästä Danny Archerista, rhodesialaisesta (zimbabwelainen) palkkasoturista ja timanttien salakuljettajasta, ja Hounsoun näyttelemästä Solomon Vandysta, mendeläisestä kalastajasta. Connelly näyttelee amerikkalaista journalistia Maddy Bowenia.

Archer saa vihiä, että timanttikaivokselle töihin pakotettu ja sieltä karkaamaan onnistunut kalastaja Solomon on löytänyt jättikokoisen timantin ja ehtinyt piilottaa sen kaivoksen alueella. Archer ehdottaa Solomonille molempia hyödyttävää yhteistyötä, sillä Solomon on kadottanut perheensä sodan melskeeseen. Vastineeksi Archer pyytää puolikasta Solomonin timantista. Amerikkalaisjournalisti Bowen auttaa parivaljakkoa liikkumaan sota-alueella reportteriryhmän mukana ja puolestaan saa vastineeksi Archerilta tietoja hollantilaisen timanttikartellin hämäristä menetelmistä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   Leonardo DiCaprio   | … |   Danny Archer
  |
|   Djimon Hounsou   | … |   Solomon Vandy
  |
|   Jennifer Connelly   | … |   Maddy Bowen 
  |
|   Kagiso Kuypers   | … |   Dia Vandy
  |
|   Benu Mabhena   | … |   Jassie Vandy
  |
|   Arnold Vosloo   | … |   Colonel Coetzee
  |
|   David Harewood   | … |   Capt. Poison
  |
|   Antony Coleman   | … |   Cordell Brown
  |
|   Jimi Mistry   | … |   Nabil
  |
|   Basil Wallace   | … |   Benjamin Kapanay
  |
|   Michael Sheen   | … |   Simmons
  |
|   Ntare Mwine   | … |   M’Ed
  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Blood Diamond (2006) Box Office Mojo. Viitattu 4.3.2018.
2. ↑  Blood Diamond – veritimantti (2006) *IMDb*. Viitattu 27.7.2017. (englanniksi)
**Love and a .45** on C. M. Talkingtonin ohjaama ja käsikirjoittama Bonnie ja Clyde -tyylinen road movie vuodelta 1994. Elokuvan pääosissa ovat Gil Bellows, Renée Zellweger ja Rory Cochrane. Trimark Pictures tuotti elokuvan ja Lionsgate toimi elokuvan levittäjänä. *Love and a .45* kuvattiin Texasissa.

*Love and a .45* sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 10. syyskuuta vuonna 1994. Kotimaan ensi-iltansa elokuva sai Chicagon elokuvajuhlilla lokakuussa 1994. Elokuva pääsi teatterilevitykseen 23. marraskuuta 1994. Elokuvan soundtrack julkaistiin vuonna 1994.

Renée Zellweger sai roolisuorituksestaan Independent Spirit -palkintoehdokkuuden parhaasta debyyttiroolista vuonna 1995. *Love and a .45* oli ehdokkaana Tukholman elokuvajuhlilla Pronssisen hevosen saajaksi vuonna 1994. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 83 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun. *Love and a .45* on julkaistu DVD:lle vuosina 1999, 2001, 2004 ja 2008.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Idealistinen pikkurikollinen Watty Watts (Gill Bellows) joutuu tahtomattaan pakomatkalle keikan mennessä pahasti pieleen. Onnekseen hän saa mukaansa häikäisevän tyttöystävänsä Starlenen (Renée Zellweger).

Pariskunnan pakomatkalta Yhdysvaltojen takamailta ei puutu palvovia toimittajia eikä hulluja punaniskoja. Perässä seuraa myös Wattyn psykopaattinen entinen rikostoveri Billy (Rory Cochrane).

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Gil Bellows  | … |  Watty Watts
  |
|  Renée Zellweger  | … |  Starlene Cheatham
  |
|  Rory Cochrane  | … |  Billy Mack Black
  |
|  Jeffrey Combs  | … |  Dinosaur Bob
  |
|  Jace Alexander  | … |  Creepy Cody
  |
|  Ann Wedgeworth  | … |  Thaylene Cheatham
  |
|  Peter Fonda  | … |  Vergil Cheatham
  |
|  Jack Nance  | … |  Justice Thurman
  |
|  Charlotte Ross  | … |  Mary Ann
  |
|  C. M. Talkington  | … |  Tatuoija
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Love and a .45 (1994) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Awards of Love and a .45 (1994) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  Love and a .45 (1994) *rottentomatoes.com*. Rottentomatoes.com. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)
4. ↑  Releases of Love and a .45 (1994) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 25.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Love and a .45* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Love and a .45* Elonetissä.
* *Love and a .45* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Love and a .45* Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
**Kristian Heinolainen** (s. 11. toukokuuta 1999, Tallinna, Viro) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Kakkosen Herculeksessa. Heinolainen on pelannut Veikkausliigassa PS Kemin riveissä yhteensä 24 ottelua.

Seurajoukkueet
--------------

Kristian Heinolaisen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kausina 2015–2016 Kakkosessa, kun hän pelasi PKKU:ssa ja Gnistanissa. Heinolainen siirtyi kaudeksi 2017 Veikkausliigassa pelanneen HIFK:n riveihin. Hän ei pelannut kuitenkaan HIFK:ssa yhtään liigaottelua loukkaantumisten vuoksi.

Heinolainen siirtyi kaudeksi 2018 liigassa pelanneeseen PS Kemiin. Heinolainen debytoi Veikkausliigassa 7. huhtikuuta 2018 ottelussa SJK–PS Kemi. Hän pelasi kauden 2018 aikana yhteensä 24 liigaottelua. PS Kemi putosi kauden päätteeksi Ykköseen ja seura meni konkurssiin. Heinolainen siirtyi kaudeksi 2019 Ykkösessä pelanneen TPS:n riveihin. Hän pelasi TPS:n riveissä seitsemän ottelua kunnes siirtyi loppukaudeksi Kolmosessa pelanneeseen Kemi Cityyn. Heinolainen siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösen AC Ouluun. Heinolainen pelasi kaudella 2020 yhteensä 14 ottelua, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Heinolainen siirtyi kaudeksi 2021 Kakkosen Herculekseen.

Maajoukkue
----------

Kristian Heinolainen debytoi ikäluokkansa (1999) maajoukkueessa 14-vuotiaana 19. lokakuuta 2013 Sveitsin Nyonissa pelatussa ottelussa Islanti–Suomi. Hän pelasi yhteensä 37 poikien maaottelua. Heinolainen kuului Suomen joukkueeseen Vaasassa ja Seinäjoella pelatuissa vuoden 2018 alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  HIFK sopimukseen viiden juniorimaajoukkuepelaajan kanssa HIFK 16.1.2017.
2. ↑  Kristian Heinolainen tähtää läpimurtokauteen Veikkausliiga 1.2.2018.
3. ↑  Verottaja haki PS Kemi Oy:n konkurssiin YLE Urheilu 19.3.2019.
4. ↑  Heinolainen siirtyy TPS:n riveihin TPS 22.1.2019.
5. ↑  Kristian Heinolainen palaa Kemiin! Kemi City 29.7.2019.  [vanhentunut linkki]
6. ↑  AC Oulu vahvistaa laitapuolustustaan Kristian Heinolaisella AC Oulu 4.12.2019.
7. ↑  Veikkausliigakokemusta Hercun puolustukseen Hercules 26.11.2020.
8. ↑  Jalkapallokirjat 2014–2019
9. ↑  U19-poikien EM-lopputurnausjoukkue nimetty Palloliitto 13.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kristian Heinolainen Palloliiton sivuilla[vanhentunut linkki]
* Kristian Heinolainen Veikkausliigan sivuilla
* Kristian Heinolainen Soccerwayn sivuilla
**Kristian Cavander** (8. lokakuuta 1730 Karuna – 28. helmikuuta 1812 Turku) oli suomalainen Turun akatemian teologian professori ja rehtori.

Cavanderin vanhemmat olivat Karunan Sandön rusthollari Johan Mattsson Cavander (k. 1753) ja Katarina Jakobsdotter Holmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1747. Cavander valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1754 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1757. Hän sai Uppsalan yliopiston teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1800.

Cavander oli Turun akatemian teologian dosenttina vuodesta 1756, Turun akatemian ensimmäisen teologian professorin palkkapitäjänä olleen Kaarinan sijaiskirkkoherrana vuodesta 1757 ja Vaasan triviaalikoulun rehtorina vuodesta 1766. Hänestä tuli Turun akatemian neljäs ylimääräinen teologian professori 1780, kolmas teologian professori 1783, toinen teologian professori 1783 sekä ensimmäinen teologian professori 1789. Cavander vapautettiin professorin virkaan liittyneestä luennointivelvollisuudesta vuonna 1803. Cavander oli myös palkkapitäjänsä Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1781, Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1781–1789 sekä Turun ruotsalaisen seurakunnan ja Kaarinan kirkkoherrana ja tuomiorovastina vuodesta 1789. Hän toimi Turun akatemian rehtorina 1793–1794 ja oli synodaaliväitöksen vt. varapreeseksenä pappeinkokouksessa Turussa vuonna 1791.

Cavander oli naimisissa 1758–1786 Renata Forsténin (k. 1786) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Kristian Cavander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 7.2.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |

 |
**Kéwa** on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouakourou sijaitsee Nigerjoen rannalla 35 kilometriä Djennéstä pohjoiseen. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2009).

Kéwan kunnan pinta-ala on 986 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Djennén piirin Deraryn, Ouro Alin ja Néma-Badenyakafon sekä pohjoisessa Togué Morarin, koillisessa Moptin piirin Ouro Modin ja idässä Soyen, luoteessa Ténenkoun piirin Diakan ja Diafarabén ja lounaassa Ségoun alueen Macinan piirin Matomon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Nigerin lisäksi kunnan alueella virtaavat sen sivujoet Bani, Tounanké, Donantièpa ja Toumantié, jotka muodostavat useita järviä.

Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat bozoja, somonoja, fulbeja, bambaroita ja songhaita.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Kunnassa pidetään kolmet viikoittaiset markkinat.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kewa 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.10.2014. (ranskaksi)
**Kéros-Sýros-kulttuuri** on nimitys kykladiselle kulttuurille, joka vaikutti varhaiskykladisella kaudella II (EC II) noin 2800–2300 eaa. Se seurasi varhaisempaa kaudella EC I vaikuttanutta Grótta-Pilós-kulttuuria.

Kulttuuri on saanut nimensä sen kahdesta keskeisestä löytöpaikasta, Kéroksen ja Sýroksen saarista Kykladeilla. Kéroksella kulttuurin merkittävimmät löytöpaikat ovat Kávoksen kulttipaikka sekä sen lähellä sijaitseva Daskalión saari. Sýroksella kulttuurin merkittävin paikka on Chalandrianín asutus. Merkittäviä kulttuurin löytöjä on tehty myös Amorgókselta (mm. Dokathísmata, Kápsala) ja Náxokselta (mm. Spedós).

Kulttuurin aika oli kykladisten idoleiden tuotannon huippukautta. Aikakauden idolityyppejä olivat löytöpaikkojen mukaan nimetyt Kápsala-tyyppi, Spedós-tyyppi, Dokathísmata-tyyppi ja Chalandrianí-tyyppi. Aikakaudelle olivat tyypillisiä myös niin kutsutut kykladiset "paistinpannut".

* Kykladinen "paistinpannu", 2800–2300 eaa.Kykladinen "paistinpannu", 2800–2300 eaa.
* Arseniikuparisia työkaluja, n. 2700–2200 eaa.Arseniikuparisia työkaluja, n. 2700–2200 eaa.
* Kanoninen naispuolinen ikoni, Spedós-tyyppi, n. 2800–2300 eaa.Kanoninen naispuolinen ikoni, Spedós-tyyppi, n. 2800–2300 eaa.
* Miespuolinen metsästäjä- tai sotilasidoli, n. 2300–2200 eaa.Miespuolinen metsästäjä- tai sotilasidoli, n. 2300–2200 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Early Cycladic Figurines *Greek Thesaurus*. Viitattu 16.1.2017.
2. ↑  Early Cycladic Art and Culture *Heilbrunn Timeline of Art History*.  10.2014. The Metropolitan Museum of Art. Viitattu 16.1.2017.
3. 1 2  Renfrew, Colin: "Cyclades". Teoksessa Cline, Eric H.: *The Oxford Handbook of the Bronze Age Aegean*, s. 87–90. Oxford Handbooks. Oxford University Press, 2012. ISBN 019024075X. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kéros-Sýros-kulttuuri** Wikimedia Commonsissa
**Kétou** on kaupunki, arrondissementti ja piirikunta, joka sijaitsee Plateaun departementin pohjoisosassa Beninissä. Kétou on 100 kilometriä Porto-Novosta ja 140 kilometriä Cotonousta pohjoiseen. Beninin itärajan lähellä olevaan Ilaran kylään Nigeriassa on 14 kilometriä. 

Piirikunnan pinta-ala on 2 183 neliökilometriä ja vuonna 2013 siinä oli 156 497 asukasta, ja se on 13. suurin taajama Beninissä.

Kétoussa asuu pääasiassa jorubia (nagoja), sekä Fon, Mahi ja Holli yhteisöjä.

Kétoun talous perustuu pääosin maatalouteen ja kauppaan. Kétou-Ilaran ja Pobé-Kétoun teiden valmistuminen on tehnyt siitä tärkeän kaupallisen keskuksen.

Kétoun piirikunnan pääkaupungissa on useita palveluita, kuten santarmiyksikkö, poliisiasema, tullitoimipaikka, sotilasleiri, sairaala, apteekki, pankki, mikroluottopankki, useita peruskouluja ja kaksi keskiasteen koulua.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Ketu (Benin)*
Ketu on eräs vanhimmista jorubaa puhuvien pääkaupungeista. Sen perustaminen voidaan jäljittää asutukseen, jonka aloittivat Oduduwan jälkeläiset, jotka tunnetaan myös nimillä Odudua, Oòdua ja Eleduwa. Kaupungin hallitsijoiden perinteinen tyyli oli "alaketu", ja he ovat sukua nykypäivän Nigerian jorubojen Egba alaryhmälle.

Kuvia
-----

* Ketoun muslimeja vuonna 1890.Ketoun muslimeja vuonna 1890.
* Kétoun päällikkö vuonna 1900.Kétoun päällikkö vuonna 1900.
* Josef ja Jeesus-lapsi, pienveistos Joruba-Nagosta, Kétousta, 1930, Musée africain de Lyon.Josef ja Jeesus-lapsi, pienveistos Joruba-Nagosta, Kétousta, 1930, Musée africain de Lyon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Administrative Units, Plateau, Ketou *Geohive*.  28.8.2016. Internet Archive.  Arkistoitu 28.8.2016. Viitattu 3.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikimatkatWikimatkat
Wikimatkoissa on matkaopas aiheesta **Kétou**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Kétou
Kélyfos  
ΚέλυφοςKélyfoksen saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Kélfos (Κέλφος) |
| Sijainti | 
40°03′42″N, 23°43′31″E, SithoníaChalkidikí, Keski-MakedoniaKreikka |
| Vesialue | 
Kassándranlahti |
| Korkein kohta | 
148 m |
| Pinta-ala | 
1 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kélyfos** (kreik. Κέλυφος, myös *Kélfos*, Κέλφος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Kassándranlahdessa eli Toronaíoslahdessa Chalkidikín niemimaan rannikolla. Saaren pinta-ala on noin 1,0 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kélyfos kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen.

Kélyfos nähtynä Sithonían Parthenónaksen kylän läheltä.
Kélyfos sijaitsee Chalkidikín niemimaahan kuuluvan Sithonían niemen länsirannikon edustalla Néos Marmaráksen kaupungin kohdalla. Sen etäisyys rannikosta on noin 4,5 kilometriä. Saarta kutsutaan "Kilpikonnasaareksi", koska se muistuttaa mantereelta katsottuna muodoltaan suurta kilpikonnaa. Nimi *Kélyfos* puolestaan tarkoittaa samasta syystä suomeksi "(Kilpikonnan) kuorta". Saaren suurin pituus on noin 1,5 kilometriä, leveys noin 700 metriä ja suurin korkeus noin 148 metriä merenpinnasta laskettuna.

Saarelta on tehty joitakin asutuslöytöjä roomalaiselta kaudelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Κέλυφος - το νησί "χελώνα" της περιπέτειας *Θέλω Halkidiki*.  Arkistoitu 22.10.2019. Viitattu 2.9.2019.
2. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
3. 1 2  Το νησί στη Χαλκιδική, που έχει σχήμα χελώνας και είναι γνωστό για τον εντυπωσιακό βυθό του! *Life-Events*. Viitattu 2.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kélyfos** Wikimedia Commonsissa
**Natwarlal** (alkuperäiseltä nimeltään **Mithilesh Kumar Srivastava**; 1912–2009) oli intialainen huijari, joka saavutti kuuluisuutta "myymällä" Taj Mahalin, Punaisen linnoituksen ja Intian parlamenttirakennuksen hyväuskoisille. Hän käytti elämänsä aikana yli viittäkymmentä peitenimeä.

Natwarlal sai ensimmäistä kertaa poliisin huomion itseensä vuonna 1937, jolloin hän jäi kiinni suuren teräskuorman varastamisesta. Elämänsä loppupuolella hän oli etsintäkuulutettu kahdeksassa Intian osavaltiossa ja häntä odotti 113 vuoden vankeustuomio. Hän pakeni vankilasta kahdeksan kertaa. Sittemmin hän alkoi vierailemaan prostituoitujen luona huumaten ja ryöstäen heitä, kunnes hän huomasi huijaamisen olevan turvallisempaa. Hän saavutti kuuluisuutensa 1950- ja 1960-luvulla huijaamalla kauppiaita ja pankkiireita. Hänet tunnettiin erinomaisena asiakirjojen ja allekirjoitusten väärentäjänä.

Natwarlalin kuolinpäivästä ei ole varmuutta. Veljensä mukaan hän kuoli vuonna 1996 ja asianajajansa mukaan 25. heinäkuuta 2009.

Natwarlalin elämästä on tehty Amitabh Bachchanin tähdittämä elokuva Mr. Natwarlal. Natwarlal väittää kiristäneensä Bachchanilta korvauksia siitä, että hänen mukaansa elokuvassa on virheellistä tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Natwarlal: 10 things about conman who sold Taj Mahal, Parliament several times *Zee News*.  12.12.2015. Viitattu 20.6.2020.
2. 1 2  Naqvi, Haider: Natwarlal leaves ’em guessing even in death *Hindustan Times*.  29.7.2009. Viitattu 20.6.2020.
3. 1 2 3  Singh, N. K.: Legendary master-criminal Natwarlal unrepentant *India Today*.  30.6.1991. Viitattu 20.6.2020.
4. ↑  Chengappa, Raj: The life and crimes of a master criminal Natwarlal *India Today*.  30.11.1987. Viitattu 20.6.2020.
**Karl Matias (Matthias) Forsberg** (22. elokuuta 1825 Tampere – 12. helmikuuta 1868 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjallisuuden suomentaja.

Forsbergin vanhemmat olivat tamperelainen räätäli sekä ruokatavarakauppias Karl Fredrik Forsberg ja Margareta Nyström. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1845. Forsberg opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850, lääketieteen kandidaatiksi 1855, lääketieteen lisensiaatiksi 1859 ja lääketieteen tohtoriksi 1860. Hän harjoitti sitten lääkärintointa Helsingissä.

Forsberg teki itsemurhan helmikuussa 1868.

Suomennoksia
------------

* Cornelius Nepos : *Jalojen sankarien elämäkertoja* ; suom. K. M. Forsberg. Ynnä latinalais-suomalaisen sanakirjan kanssa, sanakirjan toimittaja Nestor Järvinen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 19 osa. Helsinki 1876

Lähteet
-------

* K. M. Forsberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) ()
* Kotivuori, Yrjö: Karl Matias Forsberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.6.2011.
* Uutinen Forsbergin kuolemasta, Tampereen Sanomat no 7 18.2.1868 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
**Nature Hotel & Spa Resort Järvisydän** on Rantasalmella sijaitseva kylpylä-, luontoelämys- ja majoituspalveluita tarjoava kylpylähotelli. Kylpylähotelli sijaitsee Saimaan rannalla Pohjois-Savossa, Linnansaaren kansallispuiston välittömässä läheisyydessä.

Järvisydän toimii vuoden ympäri tarjoten palveluita ja aktiviteetteja viiden vaihtuvan sesongin mukaan. Luonto on keskeisenä osana järjestettäviä aktiviteetteja ja sekä metsä- että järviretkiä järjestetään päivittäin.

Nature hotel & Spa Resort Järvisydän valittiin vuoden kotimaan matkailuyritykseksi 2020 sekä vuoden 2020 kotimaan matkailukohteeksi.

Historia
--------

Majoitustoiminta Rantasalmella on alkanut jo 1980-luvulla, mutta alueen historia juontaa 1600-luvulle. Järvisydämen matkailutoiminnan syntytarinan mukaan Venäjän tsaari ja Ruotsin kuningas solmivat sopimuksen 1658 Suomen halki rakennettavasta viittatiestä. Hevosen syöttövälein (n.30 km) määrättiin teiden varsille kestikievarit, jotka toimivat krouveina, hevosen vaihtopaikkoina, ja sen ajan postilaitoksina. Samaan aikaan sai Heiskasen suvun päämies 600 hehtaarin niemekkeen Porosalmelta kiitoksena hyvästä sotilaspalveluksesta. Vastineeksi lahjoitukselle tuli velvoite kestikievarin rakentamisesta ja sen ylläpidosta. Nykyään toimintaa pyörittää yrittäjä Markus Heiskanen 11. sukupolvessa.

Ekologisuus
-----------

Järvisydämellä on Visit Finlandin myöntämä Sustainable Travel Finland -ekologisuussertifikaatti vuodesta 2021 lähtien.  STF-merkki myönnetään yrityksille ja matkakohteille, jotka ovat käyneet läpi Sustainable Travel Finland -ohjelman sekä täyttäneet merkille asetetut kriteerit. Sustainable Travel Finland -ohjelman kriteereihin kuuluu mm. sitoutuminen kestävän matkailun kehittämiseen, tietotaidon lisäämiseen, kehityssuunnitelman toteuttamiseen sekä vastuullisesta matkailusta viestimiseen.

Kylpylähotellille on lisäksi myönnetty 2018 pohjoismainen ympäristömerkki, Joutsenmerkki.

Yritys hyödyntää laajasti itse tuotettua aurinkoenergiaa ja 100 % yrityksen käyttämästä sähköstä on kestävällä tavalla tuotettua. Järvisydän hyödyntää lisäksi lämmityksessä maa- sekä järvilämpöä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kéréna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Douentzasta itään. Kunnassa on 3 300 asukasta (vuonna 2009).

Kérénan kunnan pinta-ala on 319,5 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Douentzan piirin Dianwélin, luoteessa Pétakan, koillisessa ja idässä Dallahin sekä etelässä Koron piirin Diankaboun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa, jolla kohoaa muutamia matalia vuoria. Pysyviä vesistöjä ei ole.

Kuntaan kuuluu kolme kylää sekä useita pienempiä asutuksia. Asukkaiden enemmistö on fulbeja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu dogoneja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä ja maapapu sekä vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja kamelit.

Kérénan ohi kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16. Palveluihin kuuluvat kaksi alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja joukko koraanikouluja. Toimimatonta terveysasemaa korvaavat lähellä sijaitsevan Douentzan palvelut.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kerena 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)