recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Linguistic Society of America** (lyh. **LSA**) on yhdysvaltalainen kielitieteeseen keskittyvä tieteellinen seura. Se on perustettu vuonna 1924, ja sillä on noin 5000 jäsentä. Järjestön puheenjohtaja marraskuussa 2020 valitt John Baugh.

Järjestön tavoitteena on nostaa esiin kielitiedettä tieteenalana ja sen roolia yhteiskunnassa. Sääntöjensä mukaan LSA:n tehtävä on edistää kielitieteellistä tutkimusta. Sen vuosittain järjestämä kokoontuminen kerää yhteen tuhansia osallistujia ympäri maailmaa.

Organisaatio
------------

LSA toimii erilaisten valiokuntien kautta, jotka keskittyvät yksittäisiin teemoihin. Tällaisia valiokuntia ovat mm.:

* Eettinen valiokunta
* Julkaisutoiminta
* Varainkeruu
* Opiskelijoiden asiat

Jäsenyys
--------

Järjestö tekee eron kunnia- ja ainaisjäsenyyden välillä, mutta molemmat jäsenyyden muodot vapauttavat jäsenmaksuista. Ne, jotka ovat maksaneet jäsenmaksua 50 vuotta ovat automaattisesti ainaisjäseniä. Järjestön hallituksessa toimineet henkilöt saavat tittelin *fellow*.

Julkaisutoiminta
----------------

Järjestö toimittaa kolmea tieteellistä julkaisua: *Language*, *Semantics and Pragmatics* ja *Phonological Data and Analysis*. Kaikki kolme ovat vertaisarvioituja julkaisuja. Lisäksi LSA:lla on vuosittainen konferenssijulkaisu.

Oman julkaisutoimintansa lisäksi LSA tekee myös yhteistyötä Routledgen kanssa *The Routledge Guide to Linguistics* -kirjasarjan tuotannossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Linguistic Society of America on JSTOR  2022. JSTOR. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Baugh elected president of the Linguistic Society of America  19.11.2020. Washington University in St. Louis. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  What We Do  2022. Linguistic Society of America. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Constitution and Bylaws of the LSA  2022. Linguistic Society of America. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
5. ↑  Faculty involvement in Linguistic Society of America  2021. University of Washington. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
6. ↑  Committees & Special Interest Groups  2022. Linguistic Society of America. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
7. 1 2  LSA Publications  2022. Linguistic Society of America. Viitattu 7.6.2022. (englanniksi)
**Johan Viktor Ferdinand Jacobsson** (9. helmikuuta 1882 Turku – 3. huhtikuuta 1950 Nummela) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Jacobssonin vanhemmat olivat työmies Jolson Erland Jacobsson ja Susanna Catarina Jungell ja puoliso vuodesta 1908 Dagmar Helin. Jacobsson kävi kansakoulun ja oli insinööri A. M. Cronwallin apulainen 1895–1898, Turun Rautateollisuus -yhtiön varastonhoitaja, myyjä ja konttoristi 1898–1905, Axel Christiernsson -yhtiön konttoristi 1905–1907 ja matkaedustaja 1907–1911 sekä Machinery-yhtiön perustajia Frans Hallin, Arthur Lindebergin ja Ferdinand Tefken kanssa sekä yrityksen matkaedustaja ja konttoripäällikkö 1911–1931 ja vuodesta 1931 toimitusjohtaja, johtokunnan puheenjohtaja ja pääosakas. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä ja hän teki kaikessa hiljaisuudessa erittäin huomattavia lahjoituksia yleishyödyllisiin tarkoituksiin, samoin kuin tuki lahjakkaita, vähävaraisia opiskelijoita. Kauppaneuvoksen arvonimen Jacobsson sai 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ferdinand Jacobsson *Biografiasampo*. Viitattu 24.8.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 5.4.1950, nro 92, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.8.2022.
Gustav Hartlaub.
**Karel Johan Gustav Hartlaub** (8. marraskuuta 1814 Bremen – 29. marraskuuta 1900) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.

Hartlaub opiskeli Bonnissa ja Berliinissä ja suoritti lääketieteen tohtorin oppiarvonsa Göttingenissä 1838. Hän avioitui Caroline H. Stachowin kanssa vuonna 1844. Hän alkoi vuonna 1840 perehtyä eksoottisiin lintulajeihin, jotka hän lahjoitti Bremenin luonnonhistorialliselle museolle. Hän kuvaili ja nimesi joitakin näistä lajeista ensimmäisenä, muun muassa mustatuppinokan. Yhdessä Cabaniksen kanssa Hartlaub perusti lintutieteellisen aikakauslehden *Journal für Ornithologie* vuonna 1852.

Vuonna 1857 hän teki retken Afrikkaan ja retken tuloksena syntyi Länsi-Afrikan linnustoa selvittävä teos *System der Ornithologie Westafrica’s* (1857), jossa hän kuvailee 758 lintulajia. Vuonna 1860 hän julkaisi Madagaskarin linnustoa esittelevän teoksen *Systematische übersicht der Vögel Madagascar's*. Yhdessä Otto Finschin kanssa hän tutki Polynesian linnustoa.

Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen: namibianfrankoliini (*Francolinus hartlaubi*), kanelisorsa (*Pteronetta hartlaubii*), keniantrappi (*Lissotis hartlaubii*), namibianlokki (*Larus hartlaubii*), kenianturako (*Tauraco hartlaubi*), saotomenpöllönen (*Otus hartlaubi*), aarnitoko (*Tockus hartlaubi*), ruskoruostepyrstö (*Cercotrichas hartlaubi*), punasilmätimali (*Turdoides hartlaubii*), principenmedestäjä (*Anabathmis hartlaubii*), luhtapiispa (*Euplectes hartlaubi*) ja kolumbiankerttulitangara (*Dacnis hartlaubi*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Hartlaub, Gustav. Erwin Stresemann, Deutsche Biographie. Viitattu 17.7.2016.(saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Zweibrücken** (ransk. *Deux-Ponts*, lat. *Bipontinum*) on kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (saks. *kreisfreie Stadt*), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupunki on noin 34 000 asukkaallaan (2011) Saksan pienin piiritön kaupunki. Sen pinta-ala on 70,64 neliökilometriä ja asukastiheys 484 as./km².

Zweibrücken sijaitsee eteläisen Rheinland-Pfalzin länsiosassa Saarlandin rajalla, noin 36 kilometriä luoteiseen Kaiserslauternista. Zweibrückenin ydinkeskusta sijaitsee 25 kilometrin päässä Pirmasensista, joka sijaitsee Pfalzinlaakson länsilaidalla. Zweibrückenin ympäristössä sijaitsee useita metsiä.

Historia
--------

Varhaisin tunnettu maininta nimestä Zweibrücken on peräisin vuodelta 1170. Kaupunki päätyi kreivi Heinrich I:n hallintaan vuonna 1182. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle IV myönsi kaupungille kaupunkioikeudet vuonna 1352. Kreivi Eberhard myi kaupungin linnoineen pfalzilaiselle vaaliruhtinaalle Ruprecht I:lle vuonna 1385. Vuonna 1410 muodostettiin itsenäinen Pfalz-Zweibrückenin herttuakunta. Kaupunki paloi maan tasalle vuoden 1470 suurpalossa, mutta se rakennettiin nopeasti uudelleen. 

Vuodesta 1793 vuoteen 1814 Zweibrückeniä miehittivät ranskalaiset Napoleonin johdolla. Vuonna 1816 sen hallinta siirtyi Baijerille. Vuonna 1834 sai alkunsa kaupungin teollistuminen Dingler'schen Maschinenfabrikin myötä. 

Zweibrückin synagoga tuhottiin useiden muiden saksalaisten synagogien tapaan natsien kristalliyönä vuonna 1938. Kaupunki evakuoitiin toisessa maailmansodassa vuosina 1939–1940. Sodan loppupuolella 14. maaliskuuta 1945 kaupunki tuhoutui täydellisesti liittoutuneiden ilmapommituksissa. 

Zweibrückenin linna

Lähteet
-------

1. ↑  German Census Population *Citypopulation*. Viitattu 26.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zweibrücken** Wikimedia Commonsissa
**Linguasphere** on kielten luokittelujärjestelmä. Sen on kehittänyt **Linguasphere Observatory**. Järjestelmässä on koodi jokaiselle maailman kielelle. Koodi koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen osa on *Linguasphere-avain*, joka on kaksi numeroa tarkoittaen kielten puhumisvyöhykettä ja kielikuntaa, `00`:sta `99`:ään. Toinen osa on *Linguasphere-ketju*, joka on kolme isoa kirjainta tarkoittaen tiettyjä kieliä tai kieliryhmiä `AAA`:sta `ZZZ`:ään. Kolmas osa on *Linguasphere-yksikkö*, joka on kolme pientä kirjainta `aaa`:sta `zzz`:ään tarkoittaen yksittäisen kielen murteita tai variantteja.

Esimerkkejä
-----------

Suomen kielen Linguasphere-koodi: 

* Kaikkia suomen kielen muotoja koskeva koodi on `41-AAA-a`, missä `4=` edustaa Euraasiassa puhuttuja ei-indoeurooppalaisia kieliä, `41=` edustaa uralilaisia kieliä, `41-A` edustaa itämerensuomalaisia, saamelaisia, marin, udmurtin ja komin kieliä, `41-AA` edustaa itämerensuomalaisia ja saamelaisia kieliä, `41-AAA` itämerensuomalaisia kieliä ja `41-AAA-a` suomen kieltä. Suomen kielen murteet ovat:
	+ `41-AAA-aa` – Vanha kirjasuomi
	+ `41-AAA-ab` – suomen kirjakieli
	+ `41-AAA-ac` – Lounais-Suomen murteet
	+ `41-AAA-ad` – Pohjois-Suomen murteet
	+ `41-AAA-ae` – Keski-Suomen murteet
	+ `41-AAA-af` – Vermlannin murteet
	+ `41-AAA-ag` – Kaakkois-Suomen murteet

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Linguasphere Observatory#The Linguasphere Register and Linguascale referential framework
**Memnon Rhodoslainen** (m.kreik. Μέμνων ὁ Ῥόδιος, *Memnōn ho Rhodios*, noin 380–333 eaa.) oli rhodoslainen sotilas, joka johti kreikkalaisia palkkasotilaita, jotka olivat Persian kuninkaan Dareios III:n alaisena. Hän johti joukkojaan, kun Aleksanteri Suuri hyökkäsi Persiaan vuonna 334 eaa.

Elämä
-----

Memnonin ura alkoi hänen veljensä Mentorin alaisena. Mentorista oli tullut persialaisten joukkojen ylipäällikkö lännessä ja hän oli mennyt naimisiin satraappi Artabazoksen tyttären Barsinen kanssa. Artabazos meni myös naimisiin veljesten erään siskon kanssa. Kun Artabazos alkoi kapinoida Artakserkses III:ta vastaan, asettuivat veljekset hänen puolelleen. Artabazos kuitenkin kukistettiin ja Memnon pakeni Makedoniaan kuningas Filippos II:n hoviin. Artakserkses kuitenkin armahti Mentorin ja pian myös Memnon sai palata. Kun Mentor kuoli vuonna 340 eaa. meni Memnon naimisiin Barsinen kanssa. Artakserkses ei kuitenkaan uskaltanut nimittää Memnonia ylipäälliköksi. 

Vuonna 336 eaa. Filippos lähetti Parmenionin Vähään-Aasiaan tekemään esivalmisteluja Filippoksen suurelle hyökkäykselle Persian valtakuntaa vastaan. Memnon kukisti kuitenkin Parmenionin Magnesian lähettyvillä.

Vuonna 334 eaa. Filippoksen poika Aleksanteri aloitti sotaretkensä Persian valtakuntaa vastaan. Memnon uskoi, etteivät persialaiset pystyisi voittamaan makedonialaisia taistelussa ja yrittikin suostutella toisia persialaisia päällikköjä käyttämään mieluummin poltetun maan taktiikkaa. Näin ei kuitenkaan käynyt ja Aleksanteri kukisti persialaiset satraapit Granikosjoen taistelussa.

Granikoksen jälkeen Dareios III nimitti Memnonin ylipäälliköksi ja lähetti Persian laivaston Aigeianmerelle. Aleksanteri valloitti Vähän-Aasian länsirannan, mutta Memnon piti hyvin linnoitetun Halikarnassoksen hallussaan. Aleksanteri päätti alkaa piirittää kaupunkia. Halikarnassoksen piirityksessä makedonialaiset menettivät monia sotilaita, ja kun he lopulta saivat kaupungin vallattua, pääsivät persialaiset pakenemaan meritse ilman merkittäviä tappioita.

Halikarnassoksen menetyksen jälkeen Memnonin tarkoitus oli vallata Aigeianmeren saaristo ja edetä Hellespontille asti. Hän yritti myös saada Spartan kuninkaan Agiksen hyökkäämään Makedoniaa vastaan. Jos hän olisi onnistunut, olisi Aleksanterin ollut pakko luopua hyökkäyksestään ja palata Makedoniaan. Aleksanterin onneksi Memnon kuitenkin menehtyi elokuussa 333 eaa.

Memnonin vaimosta Barsinesta tuli myöhemmin Aleksanteri Suuren rakastajatar ja he saivat vuonna 327 eaa. pojan, Herakleen.
Leonhardt esiintymässä Pariisissa syyskuussa 2008.
**Gustav Leonhardt** (30. toukokuuta 1928 's-Graveland, Alankomaat – 16. tammikuuta 2012 Amsterdam) oli alankomaalainen cembalisti, urkuri, kapellimestari ja pedagogi. Hänen ohjelmistonsa oli laaja-alainen ja kattoi musiikkiteoksia 1500-luvulta Wolfgang Amadeus Mozartin aikoihin. 

Vuosina 1947–1950 Leonhardt suoritti urkujen ja cembalon soiton opintoja Schola Cantorumissa Baselissa. Vuonna 1952 häneltä ilmestyi tutkielma *The Art of Fugue: Bach’s Last Harpsichord Work*, jossa Johann Sebastian Bachin *Fuugan taidon* osoitettiin olevan klaveeriteos.

Leonhardtin perustama Leonhardt Consort aloitti toimintansa 1955. Hän ja Nikolaus Harnoncourt levyttivät kaikki Bachin kirkkokantaatit vuosina 1971–1990. Leonhardtia arvostetaan ja hänet tunnetaan varsinkin Girolamo Frescobaldin, Johann Jacob Frobergerin ja Louis Couperinin sävellysten esittäjänä.

Leonhardt oli Amsterdamin konservatorion cembalonsoiton professorin virassa 1954–1988 ja toimi Harvardin yliopistossa vierailevana professorina 1969–1970. Wienin musiikkiakatemian cembaloprofessorina hän työskenteli 1952–1955. Leonhardt oli urkurina Amsterdamin Waalse Kerkissä 1954–1980 ja Nieuwe Kerkissä alkaen vuodesta 1980.

Leonhardt sai kunniatohtorin arvonimiä monista yliopistoista. Hänelle myönnettiin Erasmus-palkinto 1980. 

Leonhardt näytteli Johann Sebastian Bachia Jean-Marie Straubin ohjaamassa elokuvassa *Anna Magdalena Bachin kronikka*, joka valmistui 1967.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gustav Leonhardt**.
* Gustav Leonhardtin muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Muurinsärkijä työssään.
**Muurinsärkijä** eli **muurinmurtaja** on asejärjestelmä, jota ennen tykkien yleistymistä käytettiin laajasti piiritettävien linnojen ja linnoitusten muurien ja porttien murtamiseen.

Muurinmurtaja oli yksinkertaisimmillaan puunrunko, joka ripustettiin telineeseen ketjujen varaan. Yleensä puunrunko oli raudoitettu tai siinä oli ainakin metallipää. Usein muurinmurtaja sisälsi myös jonkinlaisen suojan sitä käyttäville sotilaille. Assyrialaiset kehittivät 800-luvulla eaa. tiettävästi ensimmäiset tehokkaat muurinmurtajat.

Muurinmurtaja vietiin murrettavaan kohtaan, tavallisimmin portille. Murtajaa käsitteli riittävä määrä miehiä, jotka vetivät runkoa taaksepäin ja sitten sen annettiin liikevoimansa avulla iskeä. Menetelmä oli tehokas vahvojakin portteja vastaan, mutta sen torjuminenkin oli helppoa. Torjuntaan voitiin käyttää esimerkiksi kuumaa pien ja maaöljyn sekoitusta, jota kaadettiin muureilla olevista isoista padoista vihollisten päälle. Seos oli herkästi syttyvää. Esimerkiksi Raaseporin linnan muureissa on yhä jälkiä muurien huipulta kaadetusta pikiseoksesta. 

Muurinmurtaja syrjäytyi lopullisesti 1700-luvulla, kun tykit ja erilaiset ruutiin perustuvat räjäytysmenetelmät olivat kehittyneet riittävästi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Muurinsärkijä**.
* Estlander - Hietakari: Jokamiehen maailmanhistoria
* Malkki, Marjomaa, Raitasalo, Karasjärvi, Sipilä: *Sodan historia*, s. 237. Helsinki: Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21885-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Malkki ym.
**Lännetär**-nimellä on Oregonin Astoriassa ilmestynyt kaksi amerikansuomalaista sanomalehteä.

Astorian ensimmäisen *Lännettären* perustivat Adolf Riippa, Alex Ketonen ja Jacob E. Saari vuonna 1891. Kerran viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi, ja vuonna 1893 se siirrettiin Wisconsinin Superioriin, jossa sen nimeksi muutettiin *Siirtolainen*.

Toisen *Lännettären* perustivat vuonna 1897 J. A. Atrain ja J. A. Harpet. Sen julkaisijana toimi Lannetar Publishing Company ja toimittajana Harpet. Myöhemmin *Lännetär* siirtyi Chas C. C. Rosenbergin omistukseen. Vuonna 1900 sen toimittajana oli V. E. Bergman ja kahta vuotta myöhemmin Rosenberg yksin. Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli vajaat 1 600 kappaletta vuonna 1899. *Lännetär* lienee lakannut vuonna 1904, mutta sen seuraajaksi perustettiin vuonna 1905 *Lännen Uutiset*. Lännettären kilpailijana ilmestyi vuosina 1901–1902 E. Bergmanin ja E. Hukkasen perustama *Tyynenmeren Sanomat*.

Lähteet
-------

1. ↑  The History of the Finns in Minnesota *historymuseumeot.com*. Viitattu 23.12.2015.
2. ↑  Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*, s. 514. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.
3. 1 2  *Amerikan Suometar 1899-1919: muistojulkaisu*, s. 87–88. Hancock: Suom.-lut. kustannusliike, 1919. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Turnbull, George S.: *History of Oregon Newspapers*, s. 311. Portland: Binfords & Mort, 1939. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  *American Newspaper Directory, v. 32, no. 1*, s. 867. New York: Geo. P. Rowell & Co. 1900. Teoksen verkkoversio.
6. ↑  Kolehmainen, John I.: *The Finns in America: A Bibliographical Guide to Their History*, s. 82–83. Hancock: Finnish American Historical Library, Suomi College, 1947. Teoksen verkkoversio.
**Erilliset tapahtumat** eli **toisensa poissulkevat tapahtumat** on todennäköisyyslaskennan peruskäsite. Kukin tarkasteltava tapahtuma muodostuu satunnaisilmiön alkeistapauksista \omega, joita voi olla vain satunnaisilmiön perusjoukkoon \Omega kuuluvat alkeistapaukset. Alkeistapauksella {\displaystyle \omega \in \Omega } on kolme vaihtoehtoa: se kuuluu tapahtumaan {\displaystyle A\subseteq \Omega } tai tapahtumaan {\displaystyle B\subseteq \Omega } tai ei kumpaakaan {\displaystyle \Omega \setminus (A\cup B)}. Jos alkeistapaus \omega kuuluu sekä tapahtumaan A että B, eivät tapahtumat ole erilliset niiden yhteisen alkeistapauksen vuoksi. Ellei tapahtumilla ole yhtään yhteistä alkeistapausta, ovat ne *erilliset tapahtumat*.

Yhteenlaskusäännöt
------------------

### Kaksi tapahtumaa

Mikäli tapahtumat A ja B ovat erilliset, saadaan todennäköisyys sille, että alkeistapaus kuuluu yhdistettyyn tapahtumaan

{\displaystyle P(A{\text{ tai }}B)=P(A\cup B)=P(A)+P(B).} (*erillisten tapahtumien yhteenlaskusääntö*)
Jos tapahtumat eivät ole täysin erilliset, tulee vastaava todennäköisyys laskea

{\displaystyle P(A{\text{ tai }}B)=P(A\cup B)=P(A)+P(B)-P(A\cap B),} (*yleinen yhteenlaskusääntö*)
missä erotuksessa on huomioitu yhteiset alkeistapaukset {\displaystyle P(A\cap B)} vähentämällä ne kertaalleen pois. Muuten ne olisi huomioitu kummankin tapahtuman todennäköisyydessä kaksi kertaa.

Eksklusiivinen tai eroaa inklusiivisesta taista, joka käsiteltiin juuri edellä, siinä, että nyt *tai* tarkoittaa vain jompaakumpaa tapahtumaa. Yhdistetty tapahtuma ei silloin sisällä alkeistapauksia, jotka kuuluvat kumpaankin tapahtumaan. Jos tapahtumat ovat erillisiä, tulee todennäköisyys laskea *erillisten tapahtumien yhteenlaskusäännöllä*, mutta jos ne eivät ole erilliset, lasketaan todennäköisyys

{\displaystyle P(A{\text{ tai }}B)=P(A\cup B)=P(A)+P(B)-2P(A\cap B).}
Erotuksessa poistetaan yhteiset alkeistapaukset kahdesti, mikä varmistaa niiden puuttumisen yhdistetystä todennäköisyydestä.

### Useita tapahtumia

Kun tarkastelussa on useita tapahtumia {\displaystyle A\_{1},A\_{2},\ldots ,A\_{n}}, on erillisyyskysymys mutkikkaampi. Niiden tapahtumien kesken, jotka ovat erillisiä keskenään, lasketaan todennäköisyys

{\displaystyle P(\bigcup \_{i=1}^{n}A\_{i})=P(A\_{1})+P(A\_{2})+\ldots +P(A\_{n}).}
Niiden tapahtumien kesken, jotka eivät ole erillisiä keskenään, lasketaan todennäköisyys yleisen unionin avulla

{\displaystyle P(\bigcup \_{i=1}^{n}A\_{i})=\sum \_{i=1}^{n}P(A\_{i})-\sum \_{i=1}^{n-1}\sum \_{j=i+1}^{n}P(A\_{i}\cap A\_{j}).}

Katso myös
----------

* Vastatapahtuma ja tapahtuma ovat aina erilliset tapahtumat

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alatupa, Sami et al.: *Pitkä Sigma 6*, s. 129−139. (lukion pitkän matematiikan oppikirja). Helsinki: Otava, 2010. ISBN 978-951-31-5343-4.
2. 1 2 3  Ruskeapää, Heikki: Todennäköisyyslaskenta I(luentomoniste), Turun Yliopisto, 2012
3. 1 2  Etälukio: Yhteenlaskusääntö (Arkistoitu – Internet Archive)
Monien muiden muassa muinaiset egyptiläiset uskoivat, että kuolleet menevät Auringon kulkusuuntaan länteen, parempaan maahan. Suomalaisenkin sanonnan mukaan Aurinko laskee *mailleen*.
**Länsi** on yksi neljästä pääilmansuunnasta. Se on etelän ja pohjoisen välissä. Kompassissa se on 270 asteen kohdalla. Taivaankappaleet näyttävät vuorokauden kuluessa nousevan idästä ja laskevan länteen.

Antiikin Kreikassa tunnettu maailma loppui lännessä Gibraltarinsalmeen Herakleen pylväisiin. Filosofi Platon kertoi dialogeissaan *Timaios* ja *Kritias* legendan salmesta länteen sijainneesta, luonnonmullistuksissa uponneesta Atlantiksen saaresta.

Mahayana-buddhalaisuudessa paratiisimainen Puhdas maa sijaitsee lännessä. Monessa mytologiassa kuolleiden onnellinen maa on lännessä.

Maantieteellisiä ja historiallisia käyttöyhteyksiä
--------------------------------------------------

Muiden ilmansuuntanimien tavoin lännellä voidaan tarkoittaa myös tiettyä aluetta maapallolla. Usein sillä tarkoitetaan länsimaita tai länsimaista kulttuuria, jonka piiriin yleensä luetaan Eurooppa, Venäjää toisinaan lukuun ottamatta, sekä eurooppalaisperäisen väestön asuttamat alueet Amerikassa ja Australiassa.

Kylmän sodan aikana lännellä tarkoitettiin poliittisissa yhteyksissä Nato-maita. Laajemmassa mielessä länteen luettiin usein kuuluviksi myös Euroopan puolueettomat ei-sosialistiset maat. 

Läntisellä pallonpuoliskolla tarkoitetaan varsinaisesti nollameridiaanin länsipuolella olevaa osaa maapallosta. Täten siihen kuuluu myös läntisin osa Eurooppaa ja Afrikkaa, mutta käytännössä nimityksellä tarkoitetaan usein nimenomaan Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa.
Yhdysvaltojen historiassa Lännestä puhuttaessa tarkoitetaan maan länsiosia, varsinkin Mississipin länsipuolisia alueita, jotka vielä 1800-luvulla olivat hyvin harvaan asuttuja. Tähän liittyy erityisesti myös käsite Villi länsi. Nykyään termillä Keskilänsi tarkoitetaan suunnilleen Mississipin ja Kalliovuorten välistä aluetta.

Eri yhteyksissä voidaan lännellä tarkoittaa muunkin maan tai alueen länsiosaa.

Sanan alkuperä
--------------

Suomen kielen sanan *länsi* alkuperä on hyvin epävarma. Suomessa on paikoin sanottu illan tullessa, että päivä *länttää*. Länsi voisi erään tulkinnan mukaan tarkoittaa suuntaa, johon aurinko päivän jälkeen *läntätään* (litistetään, mätetään). Läntistynyt tarkoittaa samaa kuin litistynyt. Muitakin mahdollisia etymologioita on esitetty, muun muassa sukulaisuus sanaan *lenseä* ’leuto, lempeä’ tai sanaan *lansi* ’alava maa’.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **Pääilmansuunnat** | **Väli-ilmansuunnat** |
| pohjoinen | koillinen |
| itä | kaakko |
| etelä | lounas |
| länsi | luode |

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Länsi***.

Lähteet
-------

* Erkki Itkonen (toim.): *Suomen sanojen alkuperä*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992–2000. ISBN 951-717-692-9.
**Harald Hjalmar Wilhelm Hariola** (sukunimi vuoteen 1935 *Högström*; 12. maaliskuuta 1902 Vihti – 3. marraskuuta 1963 Forssa) oli suomalainen rehtori ja kirjailija.

Hariola valmistui ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta vuonna 1919, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1925 ja maisteriksi vuonna 1926.

Hariola työskenteli opettajana ja rehtorina Lauttakylän yhteiskoulussa (1928–1930), Naantalin yhteiskoulussa (1930–1931 ja 1933–1937, josta rehtorina 1935–1937), yksityisluokilla Helsingissä 1931–1933 ja Tyrvään yhteiskoulussa Vammalassa (1936–1956, josta rehtorina vuodet 1938–1955) sekä Tyrvään yhteislyseon rehtorina vuosina 1955−1957. Rehtorin toimensa ohella Hariola toimi suomen kielen ja historian lehtorina. Vuodesta 1957 Hariola työskenteli vanhempana lehtorina Forssan yhteislyseossa. 

Hariola kirjoitti kaksi nuortenromaania ja oli Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1948.

Vuodesta 1929 Hariola oli naimisissa Eeva Joachimssonin kanssa. Avioliitosta syntyi viisi lasta.

Teoksia
-------

* *Pihavaltion pojat ja jääkärit (historiallinen seikkailukertomus)*. Poikien seikkailukirjasto 96. Otava, 1941 (2. p. 1942, 3. p. 1956).
* *Naantalin luostarin aarre*: seikkailuromaani, kuvittanut Risto Mäkinen. Otava 1947
* *Koulun perustaminen*, teoksessa *Tyrvään yhteiskoulu 1904–1954, historiikki, muistelmia, matrikkeli*. Vammala 1954

Lähteet
-------

* *Tyrvään yhteiskoulu − Vammalan lukio 1904−1979*, s. 117. Vammala 1979. ISBN 951-95031-7-X.

### Viitteet

1. ↑  H. Hariola SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
2. ↑  Naantalin yhteiskoulu 1915–1976 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 17.1.2015.
3. ↑  Tyrvään (suomalainen) yhteiskoulu (Vammala) 1904–1955 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli*. Viitattu 17.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
William Jumiègeslainen esittelee Normandian Historiaansa Vilhelm Valloittajalle.
**Guillaume Jumiègeslainen** (Guillaume de Jumièges, William of Jumièges (lempinimi "Calculus"), k. noin 1071) oli normannien tärkeimpiä varhaisia historioitsijoita. Hän oli Jumiègesin luostarin munkki Rouenin lähellä ja kirjoitti historiallisia muistiinpanojaan vuodesta 1026. 1050-luvulla hän jatkoi Dudon työtä Normandian herttuoiden elämäkertojen kirjoittamiseksi. Työnsä hän sai päätökseen 1069 ja se tunnetaan nimellä *Gesta Normannorum*.

Kirjallisuutta
--------------

* Crouch, D.: *The Norman– The history of a Dynasty*. London: Hambledon Continuum, 2002. (englanniksi)
* Tahkokallio, Jaakko: *Keskiajan avain*, s. 45. toim. Marko Lamberg, Lahtinen, A. & Niiranen, S.. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden Seura, 2009. ISBN 978-746-953-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Memoriaali** tarkoittaa alun perin kirjallista lausuntoa, virkakirjelmää, hakemusta, anomusta tai pohjapöytäkirjaa. Se tulee ranskan sanasta *mémorial*, joka taas juontaa juurensa latinan sanasta *memoria* (muisti).

Asiakirja tai pöytäkirja
------------------------

Memoriaaliksi sanottiin aikaisemmin Suomessa hovioikeuden kanneviskaalin virkasyyteasioissa hovioikeuteen jättämää syytekirjelmää. Memoriaaliksi tai memoriaalipöytäkirjaksi puolestaan kutsuttiin sitä muistipöytäkirjaa, jota pidettiin oikeudessa tai virastossa asian käsittelyn aikana ja josta asia sitten lopullisessa muodossaan kokoonpantiin kantatuomiokirjaksi.

Muistomerkki
------------

Ilmeisesti nykyään sanaa käytetään ulkomaisten kielten vaikutuksesta myös tarkoittamaan jonkun henkilön tai asian muistoksi tehtyä esinettä tai veistosta eli muistomerkkiä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Aukio, Annukka (toim.): *Uusi sivistyssanakirja*, s. 404. Kolmas painos. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-06121-6.
2. ↑  Hakkila, Esko (toim.): "Memoriaali", *Lakiasiain käsikirja*, s. 631. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.
**Palkkionpalautukset** tai kannustimet ovat Suomen arvopaperimarkkinalain luvun 4 1 §:n 3. momentin määritelmän mukaisesti **sijoitus- tai oheispalvelun tarjoamisen yhteydessä kolmannelle osapuolelle annettavia tai tältä saatavia maksuja ja muita etuja**. 

Jokainen sijoituspalveluita tarjoava toimija Suomessa on velvollinen kertomaan ennakkotiedoissa pitääkö se itsellään palkkionpalautukset vai palauttaako toimija ne asiakkailleen. 

Palkkionpalautuksia syntyy mm. sijoitusrahastojen ja indeksilainojen myynneistä.

Palkkionpalautusten haitat asiakkaille
--------------------------------------

Jos yhtiö valitsee sijoitustuotteensa palkkionpalautusten perusteella

* on hyvin kyseenalaista onko yhtiö riippumaton suhteessa ulkopuolisiin palveluntarjoajiin, jonka seurauksena asiakkaan ja varainhoitajan intressit eivät ole mahdollisimman pitkälle yhteneväiset
* asiakkaan salkun kokonaistuottoa rasittavat piilokustannukset
* asiakas ei tiedä mitä tarjottu palvelu on tarkalleen tullut maksamaan.

On suhteellisen harvinaista rahoitusalalla että palkkonpalautuksista luovuttaisiin asiakkaiden hyväksi.

Kuluttajaviraston lausunto
--------------------------

Finanssivalvonta on 31.1.2006 pyytänyt Kuluttajavirastolta lausuntoa  koskien standardia rahoituspalveluiden tarjoamisesta. 
Kuluttajaviraston julkaisema lausunto viittaa standardin kohtaan 7.2.1 (12):

**Palkkionpalautusjärjestelyksi** *kutsuttu menettelytapa, jossa omaisuudenhoitaja voi saada kolmannen tahon kanssa tehdyn sopimuksen nojalla tältä palkkioita asiakkaan lukuun hankituista tai luovutetuista arvopapereista, vaikuttaa jo lähtökohdiltaan niin arveluttavalta, ettei sitä tulisi lainkaan sallia. Omaisuudenhoitajan lojaliteetin tulee suuntautua ehdottomasti vain päämiehensä etujen ajamiseen. Jos kolmansien tahojen sallitaan palkitsevan omaisuudenhoitajia palkkiohoukuttein, tämä ei voi olla vaikuttamatta siihen, millaisiin ratkaisuihin omaisuudenhoitaja päätyy asiakkaansa varojen suuntaamisessa. Sehän on koko palkitsemisen tarkoitus. Järjestelyyn tulee suhtautua tiukan kielteisesti.*

Lähteet
-------

1. ↑  Lausuntopyyntö Finanssivalvonta. Viitattu 24.1.2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Rahoituspalvelujen tarjoamisessa noudatettavat menettelytavat (Standardi 2.1) Finanssivalvonta. Viitattu 24.1.2011. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kuluttajaviraston lausunto Finanssivalvonta.  Arkistoitu 25.7.2011. Viitattu 24.1.2011.
**Guillermo Fernández Hierro** eli **Guillermo** (s. 23. toukokuuta 1993 Bilbao, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Espanjan Primera Divisiónissa Athletic Bilbaon joukkueessa ja alemmilla sarjatasoilla useassa eri joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Guillermo liittyi baskiseura Athletic Bilbaon nuorisoakatemiaan vuonna 2003. Seitsemän vuotta myöhemmin hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

Kausi 2013–2014 alkoi Guillermon osalta vauhdikkaasti, kun hän onnistui tekemään kuusi maalia kauden seitsemässä ensimmäisessä pelissä. Tämän jälkeen hän sai kutsun edustusjoukkueeseen päävalmentaja Ernesto Valverdeltä. 21. lokakuuta 2013 ottelussa Villarrealia vastaan hän oli jo vaihtopenkillä, mutta ei vielä tuolloin päässyt tekemään ensiesiintymistään. 9. marraskuuta 2013 hän pelasi vihdoin ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa kotistadionilla Levantea vastaan.

Ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa Guillermo teki 23. helmikuuta 2014 vieraskentällä Real Betisiä vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Guillermo promoted to the first team as Athletic Club Bilbao hunt goals (Arkistoitu – Internet Archive) Inside Spanish Football. Viitattu 22.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  El debut de Guillermo Canal Athletic. Viitattu 22.10.2014. (espanjaksi)
3. ↑  Al Betis le salen más pulgas Marca. Viitattu 22.10.2014. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Guillermon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Plasmodesmi (Plasmodesma), soluseinä (Cell wall), solulima (Sytoplasm) ja solunesterakkula (Vacuole).

**Plasmodesmit** ovat kasveilla viereisten solujen soluseinien välillä olevia keskilevyjen aukkoja. Plasmodesmien kautta kulkee solujen plasmayhteys, joka yhdistää kahden solun solulimat. Niitä on useimmissa kasvisoluissa, mutta ei ilmarakojen huulisolujen ja niiden apusolujen välillä. Niiden avulla vesi ja muut pienten molekyylit kulkevat vapaasti solujen välillä. Myös putkisoluista ja putkiloista ne puuttuvat. Niiden tiheys voi olla miljoona kappaletta 1 neliömillimetrin alueella.

Lähteet
-------

* Tirri, Rauno & Lehtonen, Juhani & Lemmetyinen, Risto & Pihakaski, Seppo & Portin, Petter: *Biologian sanakirja*, s. 547 . Uudistetun laitoksen 4. painos. Helsinki: Otava, 2013. ISBN 951-1-17618-8.
* Dikareva, Evgenia: *Erilaistumattoman metsäkuusen solukon kryopreservaatio ja fenolianalyysi*, s. 4. Insinöörityö. Metropolia Ammattikorkeakoulu, 20.12.2016. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.4.2020).

### Viitteet

1. ↑  Dikareva, Evgenia, 2016, s. 4.
2. 1 2  Tirri, Rauno & Lehtonen, Juhani, ym. 2013, s. 547.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plasmodesmi** Wikimedia Commonsissa

* Kasvisolun rakenne *Solunetti*. Viitattu 23.4.2020.
**Isoviirikaija** (*Prioniturus flavicans*) on indonesialainen kaijlalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Isoviirikaija on noin 37 cm pitkä, suurin viirikaijoista. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on vihreä, vatsapuolelta ja poskista kellanvihreä. Kaula, niska ja rinnan yläosa ovat oliivinkeltaiset, päälaki ja takaraivo siniset ja sinisen laikun keskellä on punainen täplä. Siiven alapeitinhöyhenet ovat vihreät ja siipisulat alapuolelta vihertävän siniset. Pidentyneet pyrstösulat ovat vihreät ja "lusikat" ovat mustat. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan lakista puuttuu punainen väri ja sininen on himmeämpää. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat" ja lakissa on sinistä vain vähän.

Laji on hiljainen ja elää huomaamattomasti pareittain tai pieninä parvina puiden latvustoissa. Sen lento on hidasta.

Esiintyminen
------------

Isoviirikaija elää Indonesiassa Sulawesin saaren pohjoisosan Minahasan niemimaalla ja lähistön pienemmillä saarilla. Sen populaatio on kooltaan noin 45 000 yksilöä. Lajin kanta on taantunut elinympäristöjen tuhoutumisen ja rakentamisen takia.

Elinympäristö
-------------

Laji elää pääasiassa alavien maiden vanhoissa metsissä 1 000 m:n korkeudelle merenpinnasta.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Ainoat varmistetut pesät olivat puussa päällyskasvina eläneiden saniaisten lehtiruusukkeiden onkaloissa hyvin korkealla (27 m). Yhdessä tapauksessa kolme poikasta selviytyi lentoon 88 päivän ikäisinä. Molemmat emot ruokkivat ja hoitivat poikasia.

Ravinto
-------

Isoviirikaija syö luultavasti ainakin hedelmiä.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Prioniturus flavicans* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 23.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  *Nesting behaviour of the Yellowish-breasted Racquet-tail Prioniturus flavicans* (*Forktail* 16.) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1272808
* Wikispecies: Prioniturus flavicans
* ADW: Prioniturus\_flavicans
* ARKive: prioniturus-flavicans
* Avibase: 379431D7A5B31CCC
* BirdLife: 22684991
* CoL: 4MFF4
* BOW: yebrat1
* eBird: yebrat1
* EoL: 1177858
* GBIF: 2480038
* iNaturalist: 18959
* IRMNG: 10192563
* ITIS: 177531
* IUCN: 22684991
* NCBI: 1236350
* Species+: 10556
* Xeno-canto: Prioniturus-flavicans

 |

 |
Liwaa Yazji
**Liwaa Yazji** arabiaksi لواء يازجي (s. 18. kesäkuuta 1977 Moskova) on syyrialainen käsikirjoittaja, dramaturgi, ohjaaja ja runoilija.

Liwaa Yazjin syyrialaiset vanhemmat olivat päässeet opiskelemaan Neuvostoliittoon, missä hän syntyi. Hänen isänsä oli kuvataiteilija ja äiti gynekologi. Opintojen päätyttyä perhe palasi Syyriaan, ensin Aleppoon ja myöhemmin Damaskokseen.

Yazijn opiskeli Damaskoksen yliopistossa aluksi kirjallisuutta ja myöhemmin teatteritiedettä Damaskoksen ylemmässä draamataiteen oppilaitoksessa. Vuodesta 2003 alkaen hän työskenteli dramaturgina ja apulaisohjaajana teatteriproduktiossa. Damaskos oli vuonna 2008 arabialaisen kulttuurin pääkaupunki ja Yazjin työskenteli sen teatteri ja tanssiohjelmien parissa. Sen jälkeen hän pääsi työskentelemään televisiolle ja useille arabiankielisille tuotantoyhtiöille. Vuonna 2011 hän oli apulaisohjaajana elokuvalle *Windows to the Soul- A Story about Syria 2011-2010 نوافذ الروح- حكاية سوريا"*  Syyriassa vallankumous muuttui sisällissodaksi ja Yazji alkoi tehdä ensimmäistä dokumenttielokuvaansa *Haunted* vuonna 2012. Se käsittelee Syyrian arabikevään tragedioita.

*Haunted* sai ensi-iltansa vuonna 2014. Sen jälkeen Yazji muutti Libanoniin. Saksaan, Berliiniin hän muutti vuonna 2016. Vuodesta 2012 hän on kuulunut Ettijahat-Independent Culture -ryhmään, joka tekee hyväntekeväisyystyötä.

Lähteet
-------

1. ↑   über Syrien: Von Tellern und Raketen
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Heinrich Christian Schwan** (5. huhtikuuta 1819 Horneburg, Hannoverin kuningaskunta – 29. toukokuuta 1905 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1878−1899 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.

Elämä
-----

Schwan syntyi Horneburgissa Hannoverin kuningaskunnassa. Hän opiskeli sekä Göttingenin että Jenan yliopistoissa ennen valmistumistaan vuonna 1842. Hänet vihittiin papiksi 13. syyskuuta 1843. Vuoden 1843 lopussa Schwan aloitti lähetystyön Bahiassa Brasiliassa. Siellä ollessaan hän avioitui 4. huhtikuuta 1849 Emma Matilda Edmunde Blumen kanssa.

Vuonna 1850 hänet kutsuttiin pastoriksi Missouriin Black Jackiin Salemin luterilaiseen seurakuntaan. Hänet asetettiin virkaansa 15. syyskuuta 1850. Vuonna 1852 hän siirtyi Ohion Clevelandiin Zionin luterilaisen seurakunnan pastoriksi. Hän palveli tässä virassa 30 vuotta, kunnes väistyi ryhtyen samalla seurakunnan apulaispastoriksi.

Tämän ohessa hän toimi useissa tehtävissä, kuten muun muassa Missouri-synodin Keski-alueen varapresidenttinä 1854−1857, Missouri-synodin varapresidenttinä 1857−1860, Keski-alueen presidenttinä 1860−1878 sekä Missouri synodin presidenttinä 1878−1899. Vuonna 1862 hän julkaisi kirjan *32 teesiä epäevankelista käytäntöä vastaan*. Hän oli myös vastuussa synodin virallisen katekismuksen julkaisemisesta vuonna 1896.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  President Schwan Concordia Historical Institute. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Livio Cesare Pavanelli** (7. syyskuuta 1881 Copparo, Ferraran maakunta – 29. huhtikuuta 1958 Rooma) oli italialainen näyttelijä, elokuvatuottaja ja -ohjaaja.

Pavanellin näyttelijänura alkoi jo varhain Emilio Zagon johdolla. Myöhemmin hän työskenteli Gustavo Salvinin, Ermete Zacconin ja Eleonora Dusen teatteriseurueissa. Pavanelli teki ensimmäiset elokuvansa vuonna 1913 ranskalaisen Henri Étiévantin ohjaamana. Vuodesta 1918 lähtien hän esitti usein "komean sydäntenmurskaajan" rooleja parhaimpien ohjaajien ja kuuluisimpien diivojen elokuvissa. Vuosina 1924–1931 Pavanelli työskenteli Saksassa. Äänielokuvan myötä näyttelijä palasi Italiaan, jossa hän toimi myös elokuvatuottajana ja tuotantopäällikkönä sekä toisinaan ohjaajana.

Elokuvia
--------

* *Carnevalesca*, 1918
* *Mariute*, 1918
* *Il dramma di una notte*, 1918
* *La storia di una donna*, 1920

Lähteet
-------

1. ↑  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano. I registi: dal 1930 ai giorni nostri*, s. 326. Roma: Gremese, 2002. ISBN 88-8440-171-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Plastisuus** (muovautuvuus) fysiikassa on aineen ominaisuus, jossa voiman vaikutuksesta sen muotoon syntyy palautumattomia muodonmuutoksia. Plastiset muodonmuutokset tapahtuvat leikkausvoimaa pienemmillä voimilla. Esimerkkejä plastisesta materiaalista ovat savi ja pehmeä teräs. Tekniikassa siirtymistä elastisesta, palautuvasta muodonmuutoksesta plastiseen palautumattomaan muodonmuutokseen sanotaan myötörajaksi. 

Monet joustavat metallit käyttäytyvät taivutettaessa siten, että jännitys kasvaa suhteessa taivutuksen suuruuteen. Toisin sanoen materiaali käyttäytyy elastisesti. Kun taivutusvoima poistetaan, kappale palaa alkuperäiseen asentoonsa. Kun taivutuksen aiheuttavan jännityksen määrä ylittää myötörajan, kappale ei enää käyttäydy elastisesti eikä palaudu alkuperäiseen asentoonsa. Tällöin materiaaliin on syntynyt plastinen muodonmuutos.

Plastisessa materiaalissa voidaan tehdä suuria muodonmuutoksia ilman, että kappale murtuu. Tämä ilmiö on havaittavissa suurimmalla osalla metalleista, ja plastisuus on ominaista suurelle joukolle muitakin materiaaleja, kuten muoveille. Kiderakenteiden kannalta plastisuus on seurausta dislokaatioiden vaeltamisesta.
**Hiskias Pendin** eli **Peter Hiskias Pöntinen** (1823 – 1881) oli kuuluisan Fabergén kultasepänliikkeen suomalainen osakas, mestari ja työnjohtaja, sen perustaja Gustav Fabergén mestari ja yhtiökumppani, joka johti yhtiötä Fabergén eläköidyttyä ja osittain vielä tämän palattua Pietariin. Mestari Pendin koulutti Fabergén pojan Carlin kultaseppämestariksi, ja vuonna 1872 Carl ryhtyi johtajaksi. Carlin aikana yhtiöstä tuli maailman huippua. Hiskias Pendin auttoi häntä yrityksen johtamisessa kuolemaansa asti.

Hiskias Pöntinen (Pendin) oli ristiinalaisen pientilallisen poika. Hänet lähetettiin oppipojaksi Pietariin 1833. Hänestä tuli jalokiviseppämestari 1840 ja Fabergén yhtiökumppani 1842. Hän johti yritystä 1860–1872 Fabergén eläköidyttyä ja siirtyi työnjohtajaksi Carlin tullessa johtoon 1872. Pendinin kuoltua Carl otti veljensä Agathonin mukaan yhtiöön.

Gustav Fabergé valmistui mestariksi vuonna 1841 ja perusti 1842 Fabergén jalokiviliikkeen Pietarissa[vanhentunut linkki] yhtiökumppaninaan Hiskias Pendin, liikkeen työpajan johtaja ja Fabergén läheisin työtoveri.

Vuonna 1860 Fabergé eläköityi ja muutti vaimoineen ja poikineen Dresdeniin jättäen yrityksen Hiskias Pendinin ja V. A. Zaianchkovskin käsiin.

Vuonna 1864 Fabergén perhe kuitenkin palasi Pietariin, jossa Carl auttoi isäänsä Gustavia perheen liiketoiminnassa. Carl otti vastuun liikkeen johdosta vuonna 1872 ollessaan 26-vuotias, niin että hänen isänsä pystyi jäämään eläkkeelle.

Lopetettuaan koulunsa Carl Fabergé meni oppipojaksi isänsä Gustav Fabergén työnjohtajalle suomalaiselle kultaseppä Peter Hiskias Pendinille (Pöntinen). Suoritettuaan kisällin tutkinnon hän teki useita opintomatkoja Englantiin, Italiaan ja Ranskaan opiskellen taiteita ja taloustieteitä.

Carl Fabergé oli kymmenen vuotta Pendinin opissa, ja Carlin pojan mukaan Pendinin vaikutus oli Carlille erittäin tärkeä.

Gustav Fabergé perusti yrityksensä yhdessä Pendinin kanssa vuonna 1842. Pendin vastasi tuotannosta, Fabergé liikkeenhoidosta. Vuonna 1860 vastuu liiketoiminnasta siirtyi Pendinille. Vuonna 1866 Carl palasi Pietariin ja vuonna 1872 Carl otti yrityksen johtoonsa.

Pendinin pojasta Albertista tuli Fabergéiden henkilääkäri. Lapset siirsivät aikuistuttuaan kirjansa Pietarin saksalaiseen seurakuntaan. Pendin kuoli maksasyöpään vuonna 1881.

Nimi
----

Hiskias (Hesekiel) Maununpoika Pöntinen (ven. Езекия Максимович Пендин, s. 3.5.1823) muutti Pietarissaan sukunimekseen Pendin, kuten hänen Ristiinasta aiemmin Pietariin menneet sukulaisensa olivat tehneet. Lapsensa hän kuitenkin ilmoitti Pöntisiksi, vain hautausmerkinnöissä lukee Pendin. Ensimmäinen nimi oli Petter. Myös nimiä Pekka, Pjotr ja Hiski käytetään.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑  Fabergén kultaiset vuodet *Suomen Kuvalehti*.  20.3.2011.
3. ↑  Fabergén 24 mestarista yhteensä 14 oli suomalaista *Helsingin Sanomat*.  11.4.2009.
4. 1 2  *Carl Fabergé ja hänen aikalaisensa, Näyttelyjulkaisu*. Helsinki: A. Tillander, 1980. ISBN 951-99249-6-5.
5. 1 2  Tiedon Värikäs Maailma, ETI-GUE, s. 68
6. 1 2  Dostojevskin anoppi ja savustettu hanhi *Mikkelin seudun kulttuuriperintöohjelma, julkaisu 2*.  12.2.2013.
Glas 1700
**Glas 1700** on keskikokoinen neliovinen sedan, jota valmistettiin elokuusta 1964 heinäkuuhun 1967. Saksassa valmistettu Glas 1700 on varsin harvinainen, sillä sitä valmistettiin yhteensä vain 13 789 kappaletta. Glas 1700:n kori ja tekniikka perustuvat syyskuussa 1963 esiteltyyn Glas 1500 -malliin. Malleissa on sama kori, mutta moottori on 1700-mallissa isompi. Glas 1700 on takavetoinen.

Glas 1700:n (ja 1500:n) muotoili italialainen Pietro Frua.

Nelisylinterisen 1682 cm³ rivimoottorin teho on 62,5 kW /4900 r/min (DIN, 85 hv) ja vääntömomentti 142 Nm /2700 r/min. Vaihteita on neljä.

Edessä ovat levyjarrut ja takana rumpujarrut; jarrutehostin kuitenkin puuttuu ja jarruttaminen on raskasta. Jarrut ovat melko tehokkaat.

1960-luvun autoille tyypillisesti tuuletusjärjestelmä puuttuu. Tuuletusta korvasivat etuovien tuuletusruudut, joita ei kuitenkaan voinut ajossa käyttää kohinan vuoksi. Tuuletusruudut olivat hankalia myös varkaiden varalta, sillä niiden kautta autoon oli helppo tunkeutua.

Tekniikan Maailma 12/1966 mittasi Glas 1700:n kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 15,9 sekuntia ja 0-120 km/t 25,8 sekuntia. Huippunopeus oli 160 km/t. Suomessa vuonna 1966 Glas 1700 maksoi 14250 markkaa.

Suomessa rekisteröitiin yhteensä vain 103 Glas 1700 -autoa, joista 4 oli voimakkaampia TS-malleja .

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 4415 mm |
| **Leveys** | 1610 mm |
| **Korkeus** | 1390 mm |
| **Akseliväli** | 2500 mm |
| **Raideleveys** (edessä/takana) | 1320 mm |
| **Tyhjäpaino** | 1050 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tekniikan Maailma 12/1966, koeajo
2. ↑  Mobilisti 4/2013
**Hispaniolankoira** on haitilais-dominikaaninen koirarotu. Se tunnetaan myös nimillä *feral dog of santo domingo* ja *santo domingo greyhound*. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty *Canis haitensis*.

Ulkomuoto
---------

Sekä Buffon 1700-luvulla että Charles Hamilton Smith vuonna 1840 kuvailivat hispaniolankoiraa. Se on vinttikoiraa muistuttava alkukantainen koira. Sillä on hurja olemus, litteä pitkä pää, ohut kuono ja laiha runko. Sen raajat ovat pitkät, rintakehä syvä ja korvat puolipystyt ja pienet. Sen karvapeite on lyhyt, väritys vaalean tuhkansininen ja säkäkorkeus 70–71 cm. Kotieläinten kerrottiin pelkäävän sen vaikuttavaa olemusta.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Osa rodun kannasta otettiin kiinni ja opetettiin jäljittämään vankikarkureita ja karanneita orjia. Villin taustansa takia niitä ei kuitenkaan voitu estää hyökkäämästä löydettyjen ihmisten kimppuun, minkä vuoksi niitä pelättiin suuresti. Jos hispaniolankoira kulki yksin kadulla, kaikissa alueen taloissa suljettiin ulko-ovet.

Alkuperä
--------

Hispaniolankoira on kotoisin Hispaniolan saarelta (joissain kielissä tunnetaan myös nimellä *Santo Domingon saari*). Sen esi-isiä olivat espanjalaisten löytöretkeilijöiden mukana tulleet koirat, joista osa villiintyi 1500-luvulla ja sopeutui vähitellen elämään paikallisissa metsissä. Siellä ne jatkoivat lisääntymistä vapaasti, kunnes niistä kehittyi trooppisiin olosuhteisiin sopeutunut paikallinen rotu.

Koska koirat hyökkäilivät karjan kimppuun, maanviljelijät tappoivat niitä ja 1900-luvulla rotu alkoi harvinaistua huomattavasti. Osa maanviljelijöistä kuitenkin otti pentuja myös tilojensa vahtikoiriksi. Muutama kotimaansa syrjäisillä alueilla sinnitellyt yksilö tai maanviljelijöiden vahtikoirien jälkeläinen saattaakin yhä olla elossa, mutta on todennäköisempää että rotu on kuollut sukupuuttoon 1900-luvun aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Hamilton Smith, Charles. *The Naturalist’s Library: Vol. XIX, Mammalia: Dogs, Vol. II*, s. 120. Chatto & Windus: Piccadilly.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Morris, Desmond: *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 100 Dog Breeds*. Ebury Press, 2001.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Canton, Mario. *Levrieri e segugi primitivi*, s. 160-161. Antonio Crepaldi Editore, 2012: Porto Viro, Italia.