recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tanssi** oli suomalainen tanssialan aikakauslehti. Se oli Suomen ainoa alan erikoislehti, joka keskittyi tanssiin taidemuotona. Lehti perustettiin vuonna 1981, ja sitä julkaisi Tanssin Tiedotuskeskus. Vuonna 2012 lehti yhdistyi Teatteri-lehden kanssa, jonka myötä syntyi uusi **Teatteri&Tanssi**-lehti.

Tanssi-lehden kohderyhmänä olivat kaikki tanssitaiteesta kiinnostuneet lukijat. Lehti tarkasteli laajimmin suomalaista tanssitaidetta, mutta seurasi myös kansainvälisen tanssin uusia ja historiallisia ilmiöitä. Lehti käsitteli muun muassa tanssialan uutisia, tanssijoita ja muita tanssitaiteen tekijöitä, tanssiesityksiä, tanssitaiteen ilmiöitä ja alan tutkimusta. Oman toimituksen lisäksi lehden kirjoittajina oli tutkijoita, kriitikoita, tanssitaiteilijoita ja opettajia. 

Vuonna 2010 lehden päätoimittaja oli Minna Tawast.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tanssi-lehden mediakortti 2010 (Arkistoitu sivu) *Tanssilehti.fi*.  Arkistoitu 9.5.2010. Viitattu 1.11.2022.
2. ↑  Rinta-Tassi, Minna / Aromaa, Jonni: Teatteri ja Tanssi yhdistyivät esittävien taiteiden lehdeksi *Yle Uutiset*.  16.2.2012. Viitattu 1.11.2022.
**Arviomääräraha** on yksi valtion talousarvion määrärahatyypeistä. Arviomääräraha voidaan jättää osin käyttämättä, ellei tarvetta ole, ja sen ylittämiseen voidaan perustellusta syystä myöntää lupa. Arviomäärärahan käyttöaika
on vain yksi varainhoitovuosi eli se vuosi, jolle se on budjetoitu. Arviomäärärahaa ei saa siirtää
vuodesta toiseen. Sen käyttöaika loppuu varainhoitovuoden lopussa. 

*Arviomäärärahaa ei saa siirtää käytettäväksi varainhoitovuoden jälkeen. Lupa arviomäärärahan ylittämiseen voidaan antaa, jos ylitys perustuu lakisääteiseen, lakisääteistä vastaavaan tai ennakoimattomaan muuhun välttämättömään tai vaikeasti arvioitavaan tarpeeseen taikka arvioitua suurempaan yleisen kustannustason nousuun eikä määrärahatarvetta ole mahdollista muutoin toteuttaa. Lupa arviomäärärahan ylittämiseen voidaan myös antaa tulokertymän rajoissa silloin, kun kysymys on maksullisesta toiminnasta tai menot on sidottu tulokertymään.*

Lähteet
-------

1. ↑  Laki valtion tulo- ja menoarviosta annetun lain muuttamisesta 165/1992, 1 Luku, 7§
Iánnis Xenákis.
**Iánnis Xenákis** (kreik. Ιάννης Ξενάκης; 29. toukokuuta 1922 Brăila, Romania — 4. helmikuuta 2001 Pariisi, Ranska) oli kreikkalainen säveltäjä ja arkkitehti. Hän vietti suurimman osan elämästään Ranskassa; hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1965.

Xenákis syntyi Romaniassa vuonna 1922 ja asui vuodesta 1932 Kreikassa. Siellä hän sai vaikutteita bysanttilaisesta kirkko- ja kansanmusiikista. Hän opiskeli Ateenassa arkkitehtuuria ja konetekniikkaa. Toisessa maailmansodassa Xenákis toimi vastarintaliikkeessä natsien miehitystä vastaan. Sodassa hän menetti näön toisesta silmästään mutta pystyi pakenemaan ennen kuin vihollinen pystyi toimeenpanemaan hänelle langetetun kuolemantuomion. Vuonna 1947 hän joutui pakenemaan maasta Pariisiin. Siellä hänelle opettivat sävellystä muun muassa Arthur Honegger, Darius Milhaud ja Olivier Messiaen. Hän työskenteli vuodesta 1950 alkaen kaksitoista vuotta arkkitehti Le Corbusier’n assistenttina.

Samaan aikaan Xenákisin maine säveltäjänä alkoi kasvaa. Hänen orkesteriteoksensa *Metastasis op. 1* esitettiin Donaueschingenin musiikkijuhlilla 1955. Se oli tärkeä etappi nykymusiikin kehityksessä.  Xenákisin sävellystyylille oli ominaista ei-musiikillisten tekniikoiden käyttö; hänen teoksensa perustuvat muun muassa matemaattisiin, geometrisiin, arkkitehtonisiin ja filosofisiin periaatteisiin, ja hän käytti hyväkseen tietokoneiden laskentamahdollisuuksia. Hän kuuluu stokastisen musiikin tunnetuimpiin kehittäjiin. Hän perusteli musiikillisia valintojaan teoksessa *Musiques formelles* (1963).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Otavan suuri Ensyklopedia, 10. osa (Turgenev-öljytalous)*, s. 8004, art. Xenakis, Iannis. Otava, 1981. ISBN 951-1-06271-9.

Katso myös
----------

* UPIC

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
	+ 2
	+ 3
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ivo Knoflíček joulukuussa 2013.
**Ivo Knoflíček** (s. 23. helmikuuta 1962 Kyjov) on Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1983–1992.

Knoflíček edusti kotimaassaan Slavia Prahaa, Chebiä, Benešovia, Dukla Prahaa ja FC Duklaa, Saksassa St. Paulia ja Bochumia sekä Itävallassa Vorwärts Steyriä. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa kolmen kauden aikana yhteensä 37 ottelua, joissa hän teki viisi maalia.

Knoflíček pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 38 maaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Knoflíček pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi lopputurnausottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ivo Knoflíček Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Mamrud, Roberto: Czechoslovakia/Czech Republic - Record International Players  18.2.2021. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  World Cup 1990 RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)

  

Tšekkoslovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Stejskal
2 Bielik
3 Kadlec
4 Hašek
5 Kocian
6 Straka
7 Bílek
8 Chovanec
9 Kubík
10 Skuhravý
11 Moravčík
12 Fieber
13 Němec
14 Weiss
15 Kinier
16 Hýravý
17 Knoflíček
18 Luhový
19 Griga
20 Němeček
21 Mikloško
22 Palúch
Valmentaja Vengloš



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Iver Huitfeldt -luokka** on Tanskan kuninkaallisen laivaston kolmen ilmatorjuntafregatin muodostama alusluokka, jonka alukset otettiin palvelukseen 2012 ja 2013.

Suunnittelu
-----------

Luokan suunnittelussa otettiin huomioon Absalon-luokan monitoimialuksista saadut kokemukset ja käyttämällä samaa runkoa saatiin alusten valmistuskustannuksia laskettua. Alukset ovat yhteensopivia Tanskan laivaston käyttämän StanFlex-järjestelmän kanssa ja niihin voidaan asentaa kuusi moduulia. Ohjuskannen neljään moduulipaikkaan voidaan kuhunkin asentaa Mark 141 kahdeksan siilon Harpoon-ohjuksen moduuli tai kahdentoista siilon MK54 ESSM -moduuli.

Absalon-luokan ollessa suunniteltu esikunta- ja tukitehtäviin ro-ro-kansineen kolme Iver Huitfeldt -luokan alusta varustettiin ilmatorjuntatehtävään ja mahdollisesti Tomahawk-risteilyohjusten laukaisuun.

Alusten ilmatorjuntajärjestelmä on sama kuin Alankomaiden laivaston De Zeven Provinciën -luokan ja Saksan laivaston Sachsen-luokan fregateissa. Järjestelmän kaukovalvontatutkana on passiivisesti keilattu SMART-L ja monitoimitutkana aktiivisesti keilattu APAR. Tutkat täydentävät hyvin toisiaan mahdollistaen 32 ohjuksen samanaikaisen laukaisun kuuteentoista maaliin. Aluetorjuntaan on SM-2 ja lähitorjuntaan ESSM-ohjukset.

Alukset
-------

**Iver Huitfeldt -luokka**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *KDM Iver Huitfeldt* (F361) | Odense Staatskibsvaerft | 2. kesäkuuta 2008 | 11. maaliskuuta 2010 | 21. tammikuuta 2011 |  |
| *KDM Peter Willemoes* (F362) | Odense Staatskibsvaerft | maaliskuu 2009 | joulukuu 2010 | kesäkuu 2011 |  |
| *KDM Niels Juel* (F363) | Odense Staatskibsvaerft | joulukuu 2009 | joulukuu 2010 | marraskuu 2011 |  |
|

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Iver Huitfeldt-class frigate

Lähteet
-------

* Toremans, Guy: Iver Huitfeldt Class Frigates Spearhead of the Royal Danish Navy.  *Seaforth World Naval Review 2014*, 2013, VI. vsk, s. 104-119. Barnsley:  Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-182-3.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Toremans, Guy s. 110

*Iver Huitfeldt* -luokan fregatit

|  |
| --- |
| *KDM Iver Huitfeldt* – *KDM Peter Willemoes* – *KDM Niels Juel* |
| Edeltäjä: Thetis-luokka – Seuraaja: EI |
**Ivica Dragutinović** (serb. Ивица Драгутиновић) (s. 13. marraskuuta 1975, Prijepolje, Jugoslavia) on serbialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Ura
---

Ivica Dragutinović aloitti uransa serbialaisjoukkue FK Borac Čačakista. Vuonna 1996 hän siirtyi belgialaiseen KAA Gentiin. Sieltä hän siirtyi vuonna 2000 toiseen belgialaisjoukkueeseen Standard Liègeen. Standard Liègessä hän pelasi viisi kautta, jonka jälkeen vuonna 2005 hänet hankittiin Sevilla FC:hen paikkaamaan Real Madridiin siirtyneen Sergio Ramosin jättämää aukkoa. 7. elokuuta 2007, Dragutinović teki Sevillan kanssa 2011 vuoteen asti ulottuvan sopimuksen.

Dragutinović pelasi 33 ottelua Serbian ja Montenegron maajoukkueessa ja kuuluu maansa maajoukkueen kuuluisaan puolustusnelikkoon, jonka ansiosta Serbia ja Montenegro päästi 2006 MM-kisojen karsinnoissa taakseen vain yhden maalin. Muut puolustajat ovat Goran Gavrančić, Mladen Krstajić ja Nemanja Vidić.

Dragutinović oli ensimmäinen pelaaja, joka huomasi Antonio Puertan kaatuneen kentän pintaan äkillisen sydänkohtauksen takia. Kaksi päivää myöhemmin Puerta menehtyi sairaalassa.

Saavutukset
-----------

### Sevilla

* UEFA Cup: 2006, 2007
* UEFA Super Cup: 2006
* Copa del Rey: 2007
* Supercopa de España: 2007

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ivica Dragutinović *UEFA.com*.  26.8.2011. UEFA. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)

Serbia ja Montenegron joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Jevrić |
2 Ergić |
3 Dragutinović |
4 Duljaj |
5 Vidić |
6 Gavrančić |
7 Koroman |
8 Kežman |
9 Milošević |
10 Stanković |
11 Đorđević |
12 Kovačević |
13 Basta |
14 Đorđević |
15 Dudić |
16 Petković |
17 Nađ |
18 Vukić |
19 Žigić |
20 Krstajić |
21 Ljuboja |
22 Ilić |
23 Stojković |
Valmentaja Petković
**Iveta Apkalna** (s. 30. marraskuuta 1976 Rēzekne) on latvialainen urkuri.

Apkalna valmistui Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiasta ja suoritti myös pianonsoiton opintoja Lontoon Guildhall School of Music and Dramassa. Stipendillä hän pääsi Stuttgartin musiikin ja esittävien taiteiden valtionyliopistoon, jossa opiskeli vuoteen 2003 saakka Ludger Lohmannin johdolla. Hän on esiintynyt konserttisaleissa sellaisten orkesterien kuin Berliinin filharmonikkojen, Baijerin radion sinfoniaorkesterin ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa. Hän on pitänyt usein resitaaleja Riian tuomiokirkossa. Apkalnasta tuli vuonna 2005 ensimmäinen urkuri, joka sai parhaan instrumentalistin Echo Klassik -palkinnon.

Vuonna 2016 Apkalnasta tuli Hampurin Elbphilharmonie-salin virallinen urkuri. Tammikuussa 2017 hän kantaesitti salin avajaisissa Wolfgang Rihmin ja Jörg Widmannin teoksia. Hän on soittanut myös muiden nykysäveltäjien, kuten Ēriks Ešenvaldsin, Arturs Maskatsin ja Pēteris Vasksin teoksia. Apkalna on tehnyt levytyksiä eri levy-yhtiöille kuten Oehms Classicsille, Berlin Classicsille ja Edition HERA:lle. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Latvian suuria musiikkipalkintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iveta Apkalna AllMusic
2. ↑  Iveta Apkalna Seattle Symphony
3. ↑  Iveta Apkalna Organ Recital National Kaohsiung Center for the Arts

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Gösgenin ydinvoimalaitos jäähdytystorneineen ja kytkinlaitoksineen.
**Gösgenin ydinvoimalaitos** sijaitsee Pohjois-Sveitsissä, Solothurnin kantonissa.

Sijainti
--------

Voimalaitos sijaitsee Aarejoen etelärannalla, Oltenin ja Aaraun välillä, noin 5 kilometriä Oltenista itään. Voimala on pääosin Dänikenin kunnan alueella. Seutukunnan ja hallintoalueen nimi on Gösgen, mistä laitos on saanut nimensä.

Omistaja
--------

Ydinvoimalaitoksen omistajayhtiö on *Kernkraftwerk Gösgen-Däniken AG*, jonka osakkaita ovat Alpiq AG (40 %), Axpo Power AG (25 %), Zürichin kaupunki (15 %), Centralschweizerischen Kraftwerke AG (12,5 %) sekä Bernin kaupungin energia- ja vesilaitos (Energie Wasser Bern, 7,5 %). Laitoksen käytön hoitaa Alpiq.

Tekniset tiedot
---------------

Gösgenin voimalaitoksen nettosähköteho on 1 020 MW ja vuosituotanto noin 8 TWh sähköä. Lisäksi voimalaitokselta toimitetaan höyryä teollisuudelle ja kaukolämpöä vuosittain noin 0,2 TWh. Voimalaitoksen reaktori on 3 002 megawatin painevesireaktori. Jäähdytysveden laitos ottaa Aaren pohjoispuolitse kulkevasta ohituskanavasta. Laitoksella on 70-metrinen jäähdytystorni. Voimalaitos on liitetty valtakunnalliseen 380 kilovoltin sähköverkkoon.

Voimalaitos on otettu käyttöön vuonna 1979.

Lähteet
-------

* Kernkraftwerk Gösgen (Gösgenin ydinvoimalaitoksen web-sivut) Däniken:  Kernkraftwerk Gösgen-Däniken AG. Viitattu 30.11.2013. (saksaksi), (ranskaksi)
* National map: swisstopo (Sveitsin valtion julkinen karttapalvelu) *map.geo.admin.ch*. Wabern:  Bundesamt für Landestopografie swisstopo. Viitattu 30.11.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Schluchter, André: Gösgen (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  16.9.2010. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 30.11.2013. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gösgenin ydinvoimalaitos** Wikimedia Commonsissa
**Eric Woolfson sings The Alan Parsons Project That Never Was** on brittiläisen rock-muusikko Eric Woolfsonin albumi vuodelta 2009. Se sisältää Woolfsonin The Alan Parsons Projectille säveltämää ja sanoittamaa materiaalia, joka aikanaan jäi syystä tai toisesta julkaisematta.

Woolfson oli The Alan Parsons Projectin pääasiallinen lauluntekijä. Yhtye oli 1970- ja 1980-luvuilla varsin suosittu. 2000-luvun alussa Woolfson kävi yhtyeen vanhoja nauhoituksia läpi etsiessään uusintapainoksille sopivaa bonusmateriaalia. Hän löysi joukon kappaleita, jotka olivat aikanaan jääneet yhtyeen albumeilta pois, ja päätti viimeistellä ne. *The Alan Parsons Project That Never Was* ilmestyi tammikuussa 2009 ja jäi viimeiseksi musiikkiprojektiksi, jonka parissa Woolfson työskenteli ennen kuolemaansa joulukuussa 2009.

*AllMusicin* Stephen Thomas Erlewinen mukaan Woolfson pysyttelee The Alan Parsons Projectin menestyskappaleiden soft rock -tyylissä, ja albumi kuulostaakin samalta kuin The Alan Parsons Projectin voisi olettaa kuulostaneen, jos Woolfson olisi ollut yhtyeen johdossa. Albumin tyyli muistuttaa erityisesti kappaleita "Eye in the Sky" ja "Don't Answer Me". Erlewinen mukaan levy "painottaa konseptin sijaan melodiaa, – – tämä on suloista, silkkistä, pehmeää rockia, jollaista ei ole kuultu sitten Woolfsonin The Alan Parsons Projectille 1980-luvun alussa laulamien hittien". Erlewine antaa albumille arvosanaksi kolme ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet on merkitty Eric Woolfsonin säveltämiksi ja sanoittamiksi.

1. "Golden Key" – 4.12
2. "Nothing Can Change My Mind" – 4.00
3. "Rumour Goin’ Round" – 4.39
4. "Any Other Day" – 3.08
5. "I Can See Round Corners" – 5.15
6. "Steal Your Heart Away" – 3.20
7. "Along the Road Together" – 3.21
8. "Somewhere in the Audience" – 4.36
9. "Train to Wuxi" – 4.19
10. "Immortal" – 6.02

Kokoonpano
----------

* Eric Woolfson - laulu, koskettimet, kitara kappaleessa "Train to Wuxi"
* Richard Cottle - koskettimet kappaleessa "Rumour Goin’ Round"
* Austin Ince - äänitysteknikko, ohjelmointi, koskettimet
* Ian Bairnson - kitara kappaleissa "Rumour Goin’ Round", "Any Other Day", "Along the Road Together" ja "Somewhere in the Audience"
* David Paton - basso kappaleissa "Any Other Day" ja "Rumour Goin’ Round"
* Stuart Elliott - rummut kappaleissa "Any Other Day" and "Rumour Goin’ Round"
* Gavin Greenaway - jousisovitukset
* Tšekin filharmoninen orkesteri
* Haydn Bendall - äänitysteknikko

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erlewine, Stephen Thomas: Woolfson Sings the Alan Parsons Project That Never Was. *AllMusic*. Viitattu 26.10.2020.
2. 1 2  Eric Woolfson – Biography 1945-2009. *The official Eric Woolfson website*. Viitattu 26.10.2020.
3. ↑  FAQ – Your questions answered! *The Alan Parsons Project -verkkosivut*.  1974–2020. Woolfsongs. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
Ištarin portti Pergamon-museossa Berliinissä.
Leijonareliefejä Pergamon-museossa.
Alkuhärkä ja kukkanauha, puuttuvat tiilet on korvattu uusilla.
**Ištarin portti** (assyriaksi ܕܵܪܘܲܐܙܲܐ ܕܥܵܐܫܬܲܪ, *Darwaza D'Ishtar*) oli Babylonin sisemmän kaupungin kahdeksas portti. Nebukadressar II rakennutti sen noin vuonna 575 eaa. kaupungin pohjoispuolelle. 

Seremoniaportti oli omistettu babylonialaiselle jumalattarelle Ištarille. Babylonin muuriin kuulunut portti oli alun perin yksi seitsemästä ihmeestä, kunnes Aleksandrian majakka syrjäytti sen 500-luvulla jaa.

Portin materiaalit ja rakenne
-----------------------------

Ištarin portin rakennusaineena olivat lapislatsulilla sinisiksi lasitetut tiilet, joissa oli reliefikuvioina sirrušeja eli lohikäärmeitä ja alkuhärkiä. Portin kahdessa tornissa oli hammaslaitainen yläreuna kuten kaupungin muureissa.

Portin katto oli tehty libanoninsetristä. Portin läpikulun ja juhlakulkuekadun seinillä oli noin 120 lasitetuista tiilistä tehtyä leijonareliefiä.

Portin rekonstruktiot ja osat eri puolilla maailmaa
---------------------------------------------------

Pergamon-museoon Berliiniin on rakennettu portin rekonstruktio. Materiaalina oli Robert Koldeweyn arkeologisissa kaivauksissa 1902–1914 löytämät osat. Rekonstruktio viimeisteltiin 1930-luvulla. Portti oli alun perin kaksoisportti, mutta Berliinissä on esillä vain portin pienempi etuosa. Laajempi takaosa ei mahtunut museoon, joten sitä säilytetään varastossa.

Portin ja leijonakuvioiden osia säilytetään eri museoissa. Istanbulin arkeologisella museolla on leijonia, lohikäärmeitä ja härkiä. Röhsska Museumilla Göteborgissa on yksi leijona ja yksi lohikäärme. Portin osia on myös muun muassa Louvressa, Münchenissä ja yhdysvaltalaisissa museoissa.

Pienikokoisempi ennallistus portista rakennettiin Saddam Husseinin aikana Irakiin museon sisäänkäynniksi. Portti jäi kesken ja se kärsi vaurioita Irakin sodassa.

Kuvia
-----

* Portin jäännöksiä arkeologisten kaivausten jälkeen 1930-luvulla.Portin jäännöksiä arkeologisten kaivausten jälkeen 1930-luvulla.
* Portin alkuhärkiä ja lohikäärmeitä Istanbulin arkeologisessa museossa.Portin alkuhärkiä ja lohikäärmeitä Istanbulin arkeologisessa museossa.
* Yksi portin lohikäärmeistä Pergamon-museossa.Yksi portin lohikäärmeistä Pergamon-museossa.
* Nebukadnessar II:n omistuskirjoitus, jota säilytetään Pergamon-museossa.Nebukadnessar II:n omistuskirjoitus, jota säilytetään Pergamon-museossa.
* Leijonia ja kukkakuvioita Pergamon-museosta.Leijonia ja kukkakuvioita Pergamon-museosta.
* Irakissa tehty portin pienennetty replika Babylonissa vuonna 2004.Irakissa tehty portin pienennetty replika Babylonissa vuonna 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Konttinen, Matti (toim.): *Antiikin kansoja ja valtioita, Vuodesta 970 eKr. vuoteen 277 eKr*, s. 81. Ihmiskunnan värikkäät vaiheet. Suomennos Heikki Kaskimies. Valitut Palat, 1998. ISBN 951-584-369-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ištarin portti** Wikimedia Commonsissa

* Röhsska museumin leijona Göteborgissa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Korpuajärvi** on osin kulttuurimaiseman reunustama matala ylänköjärvi Käsmän kylässä Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 178 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Korpuajärven pituus lännestä itään on 2,4 kilometriä. Järven leveys on enimmillään noin 700 metriä. Itärannalta länteen suuntaava niemimaa jakaa järven itäosan kahtia. Selvimmin pääaltaasta erottuu järven kaakkoisosasta etelään työntyvä noin kuusihehtaarinen Jokilahti, jonka pohjukasta alkaa etelään virtaava Korpuanjoki. Korpuanjärveen laskee useita suo-ojia. Vain viisi hehtaaria Korpuanjärvestä on vähintään kaksi metriä syvä. Syvin kohta, kolme metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Korpuajärven itäosassa sijaitsee noin 30 aarin laajuinen Korpuansaari. Järven rannoilla on suhteellisen paljon asutusta. Korpuajärven pohjoispuolella sijaitsee Käsmäjärvi, järvien välisellä kannaksella sijaitsee Käsmän kylä. Kannaksen halki kulkee yhdystie 18843.

Korpuajärven vesitilavuus on 1 318 000 kuutiometriä.

Korpuajärvi (61.682.1.015) kuuluu Pisamon valuma-alueeseen (61.682), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Korpuanjoen valuma-alue (61.68) ja ensimmäinen jakovaihe on Kostonjoen valuma-alue (61.6). Pisamon valuma-alueella on 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Korpuajärvi on toiseksi laajin. Laajin on Pisamo ja kolmanneksi laajin on Poikkijärvi.

Kuusamossa on toinenkin Korpuajärvi (61.681.1.009). Se sijaitsee Korpuanjoen alaosan alueella seitsemisen kilometriä Pisamon valuma-alueen Korpuajärveltä etelään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Korpuajärvi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.6.2022.
3. ↑  Korpuajärvi. Järviwiki. Viitattu 21.6.2022.
4. ↑  Korpuanjoen alaosan alue (61.681). Järviwiki. Viitattu 21.6.2022.
5. ↑  Korpuajärvi (61.681.1.009). Järviwiki. Viitattu 21.6.2022.
**Göran Widmark** (28. tammikuuta 1910 Jukkasjärvi, Ruotsi – 13. tammikuuta 1982 Hedemora, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja virsirunoilija.

Widmark vihittiin papiksi 1940 Luulajan hiippakuntaan ja hän toimi Tornionlaaksossa hiippakuntapappina. Hän oli myös ulkolähetystyön ystävä ja 1946 Ruotsin kirkon lähetys (Svenska kyrkans mission) kutsui hänet palvelukseensa kotimaantyön sihteerinä. Uppsalassa hänestä tuli myös kaupunginvaltuuston jäsen, ja hän edusti sosiaalidemokraattista puoluetta. Toimittuaan noin 20 vuotta Ruotsin kirkon lähetyksen palveluksessa hän toimi vielä komministerina Tukholman Maria Magdalena -seurakunnassa.

Hän julkaisi 1962 pienen runokokoelman *I vånda och fröjd,* jossa oli vain 24 sivua. Kun sen kolmas painos ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin, oli siinä lähes kaksinkertainen määrä sivuja ja runoja.

Hänen sanoittamansa virren "I tro under himmelens skyar" on suomentanut Niilo Rauhala ja virsi alkaa sanoin: "Myös isämme uskoivat ennen" (virsi 187). Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa virsi 427.

Virsi on Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa numero 228 ja sen suomenkielinen teksti alkaa sanoin: "Kuin myös isät uskoivat kerran". Se on myös Niilo Rauhalan käännös vuodelta 1998. Virren sävelmä poikkeaa hieman Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan sävelmästä, minkä takia virteen on tehty uusi käännös.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429.*, s. 69. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)*
2. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja*. Verbum, 2002. ISBN ISBN 91-526-5510-5.
**Furianin onnettomuus** tapahtui 5. toukokuuta 1992 Armand-Cesarin stadionilla Furianin kunnassa, Ranskan Korsikalla. Tapahtuma on Ranskan historian pahin urheiluun liittyvä katastrofi.

Tapahtumat
----------

Stadionilla oli alkamassa Ranskan Cupin välieräottelu paikallisen jalkapalloseuran SC Bastian ja Olympique de Marseillen välillä. Katsomoon oli rakennettu metallisia lisäkatsomoita, joilla katsomon katsojakapasiteetti saatiin kaksinkertaistettua. Kymmenen minuuttia ennen pelin alkamista metallikatsomon yläosa romahti, ja sadat katsojat putosivat kymmeniä metrejä. Monet murskaantuivat romahduksessa, toiset taas sitä seuranneessa sekasorrossa. Kaikkiaan 19 ihmistä kuoli ja yli 2 300 loukkaantui. Vuoden 1992 Ranskan Cupin finaali jätettiin pelaamatta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lecouffe-Robaglia, Annabel: Corsica's Furiani stadium disaster: The worst tragedy in French sport, 30 years on *France 24*.  21.10.2022. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Furianin onnettomuus** Wikimedia Commonsissa
| "Funny Little World"Alexander Rybak |
| --- |
| Singlen "Funny Little World" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Fairytales* |
|  Julkaistu | 13. toukokuuta 2009 |
|  Tuottaja(t) | Henrik Wikström & Amir Aly |
|  Tyylilaji | pop, folk |
|  Kesto | 03.45 |
|  Levy-yhtiö | EMI |
| Alexander Rybakin muut singlet |
| "Fairytale"2009 | "Funny Little World"2009 | "Roll with the Wind"2009 |

**"Funny Little World"** on single norjalaisen viulisti-laulajan Alexander Rybakin ensimmäiseltä studioalbumilta *Fairytales*. Kappale julkaistiin Norjassa 13. toukokuuta 2009 albumin toisena singlenä. Kappaleen kirjoitti Alexander Rybak ja tuotti Henrk Wikström ja Amir Aly.

"Funny Little World" sai paljon positiivista kritiikkiä useimmilta norjalaisilta kriitikoilta. Kappale nousi Norjan listojen sijalle 2 sen ensimmäisellä viikolla, ja ainoa kappale sen edellä oli Rybakin oma "Fairytale". "Funny Little World" julkaistiin ensin digitaalisena versiona Norjassa Alexander Rybakin syntymäpäivänä, 13. toukokuuta. Kappale nousi listan kärkeen toisella viikollaan.

Alexander Rybak esitti akustisen version kappaleesta ensi kertaa Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa Moskovassa, Venäjällä.

Listasijoitukset
----------------

Kun "Funny Little World" nousi Norjan listoille, se oli ensimmäinen kerta kun norjalainen artisti piti hallussaan sekä ensimmäistä että toista sijaa. 

| Lista (2009) | Listasija |
| --- | --- |
| Norjan Single-lista | 1 |
| Ruotsin Single-lista | 4 |

Julkaisuhistoria
----------------

| Alue | Päivämäärä | Formaatti |
| --- | --- | --- |
| Norja | 13. toukokuuta 2009 | Radio, digitaalinen lataus |
| Tanska | 25. toukokuuta 2009 | Digitaalinen lataus |
| Suomi | 25. toukokuuta 2009 | Digitaalinen lataus |
**Gösta Branders** (6. lokakuuta 1869 Turku – 12. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli Akateemisen kirjakaupan perustaja ja pitkäaikainen johtaja.

Ura
---

Gösta Brandersin vanhemmat olivat nahkurimestari Anders Branders ja Fredrika Wilhelmian Vestling ja puoliso vuodesta 1900 Gertrud Ljungborg. Branders kävi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1890. Kirjakaupoissa Suomessa Branders työskenteli 1892 Vaasassa ja Turussa, samoin kuin kirjakauppa-alalla Leipzigissa 1896.

Branders toimi Akateemisen kirjakaupan hallituksen jäsenenä vuodesta 1893 vuoteen 1898 ja toimitusjohtajana vuodesta 1897. Toimitusjohtajan tehtäviä hän hoiti vuoteen 1930 asti.

Branders oli myös Åbo Akademin säätiön valtuuskunnan jäsen ja sen kirjaston asiamies kirjalahjojen keräämiseksi. Hän teki vaimonsa kanssa lahjoituksen Åbo Akademin kirjaston rakentamiseksi. Branders oli myös Suomen kirjakauppayhdistyksen kunniajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Aikalaiskirja: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 46-47. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. 1 2 3  Kuka kukin oli. (Viitattu 4.10.2018.)
3. 1 2  80-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 6.10.1949, s. 6.

Kirjallisuutta
--------------

* Mustelin, Olof: *En osjälvisk längtan att skänka forskningen ett starkt stöd: Familjen Gösta Branders och Åbo Akademis bibliotek*. Åbo Akademis förlag, 2001. ISBN 951-765-074-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Branders, Gösta hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Petri Tuunainen** (s. 1968) on laukaalainen freelence-toimittaja, lauluntekijä ja kirjailija. Hän on kirjoittanut sanomalehti Keskisuomalaiseen henkilökuvia iskelmälaulajista, ja kirjoittanut teoksen *Iskelmän tähtitaivas – 500 suomalaista viihdetaiteilijaa* yhdessä Tony Latvan kanssa. 

Tuunainen on toiminut myös gospel-konserttien järjestäjänä ja toimittanut radio-ohjelmia Eurovision laulukilpailuista Yle Keski-Suomeen, sekä toiminut musiikkiviihdeohjelmien (mm. Retrohelmet) taustatoimittajana. Hänen säveltämiä kappaleita ovat levyttäneet esimerkiksi Heikki Koskelo, CatCat, Rexi, Helinä Ilkka, Eija Kourimo ja Kyösti Kytöjoki. Tuunainen on kirjoittanut myös kirjat Armi Aavikosta,  Helinä Ilkasta, Mira Kunnasluodosta sekä Veikko Tiiton kanssa kirjan Jamppa Tuomisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Latva, Tony; Tuunainen, Petri: *Iskelmän tähtitaivas: 500 suomalaista viihdetaiteilijaa*. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3.
2. ↑  HS.fi - Kirjat - Iskelmän tähtitaivas *hs.fi/kirjat* Viitattu 12.4.2012
3. ↑  Minervakustannus *minervakustannus.fi* Viitattu 12.4.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Sunnuntaivieraana on iskelmälähettilääksi tituleerattu laukaalainen Petri Tuunainen, 30.5.2021 Yle Areena
Petri Vanhala SuomiAreena-tapahtumassa 2015.
**Petri Vanhala** (s. 1. huhtikuuta 1963 Anjala) on suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja. Vanhala valittiin Paperiliiton puheenjohtajaksi 19. toukokuuta 2011. Hän seurasi tehtävässä liiton johdosta eronnutta Jouko Ahosta. Vanhala on aikaisemmin toiminut Paperiliiton liittosihteerinä ja johtoryhmän jäsen hän on ollut vuodesta 2003. Puoluekannaltaan Vanhala on sosiaalidemokraatti.

Vanhala aloitti työnteon 17-vuotiaana Myllykosken paperitehtaalla prässipoikana. Hän seurasi työpaikan valinnassa isänsä jalanjälkiä. Tehtaalla Vanhala osallistui aktiivisesti ammattiyhdistystoimintaan. Vuonna 1991 Vanhala ryhtyi opiskelemaan Tampereen yliopistossa. Hallintonotaariksi valmistuttuaan hän työskenteli Uudenmaan verovirastossa. Vuonna 2002 Vanhala valittiin Paperiliiton talouspäälliköksi ja seuraavana vuonna liittosihteeriksi.

Tammikuussa 2009 joukko SAK:n merkittävien teollisuusliittojen sosiaalidemokraattisia johtajia pyysi Vanhalaa ehdokkaaksi keskusliiton uudeksi puheenjohtajaksi Lauri Ihalaisen jälkeen. Vanhala suostui pyyntöön. Valinta tehtiin 14. toukokuuta. Vanhala hävisi Lauri Lylylle, kun SAK:n valtuuston sosialidemokraatit asettuivat tämän taakse äänin 49–31.

Vanhala asuu Helsingin Oulunkylässä. Hänellä on kaksi lasta. Vanhala harrastaa moottoripyöräilyä ja hän valmentaa jalkapalloseura Käpylän Pallon junioreita. Vuoden 2010 alusta hän on toiminut Suomen Palloliiton Helsingin piirin puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Petri Vanhala.  *Satakunnan Kansa*, 25.1.2009.
2. ↑  Paperiliiton johtoon odotettu nimi *Taloussanomat*.  19.5.2011. Viitattu 20.5.2011.
3. 1 2 3  Paperi valitsi Petri Vanhalan pääsihteeriksi.  *Palkkatyöläinen*, 2003, nro 8. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.3.2011.
4. 1 2 3  Uusi sovintomies tarjolla SAK:n johtoon *Turun Sanomat*.  26.1.2009. Viitattu 20.3.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Vanhala virallisesti ehdolla SAK:n johtoon *Yle Uutiset*.  20.1.2009. Viitattu 20.3.2011.
6. ↑  Pohjanpalo, Olli: Lauri Lylystä SAK:n uusi puheenjohtaja *Helsingin Sanomat*.  14.5.2009. Viitattu 20.3.2011.
7. ↑  Petri Vanhalasta SPL:n Helsingin piirin puheenjohtaja.  *Helsingin Sanomat*, 25.11.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.2.2010.
Furkan tunneli on nykyään museojunakäytössä.
Furkan tunneli on osa Oberwald-Realp-ratayhteyttä, joka alittaa Furkasolan.
**Furkan tunneli** on Alppien läpi kulkeva rautatietunneli Sveitsissä, Urin ja Wallisin kantoneiden rajalla, välillä Oberwald-Realp, reitillä Brig-Andermatt. Tunnelin pituus on 1 874 metriä ja se on korkeimmillaan 2 162 metrin korkeudessa. Alun perin tunneli on otettu käyttöön vuonna 1925. Tunneli jäi Furkan pohjatunnelin käyttöönoton myötä tarpeettomaksi vuonna 1982, mutta otettiin uudelleen käyttöön osana museorataa vuonna 2000. Tunnelin omistaa Dampfbahn Furka-Bergstrecke AG (DFB). 

Tunnelin liikenne on museoliikennettä, joka tapahtuu aikataulun mukaisesti kesäkuulta syyskuulle.

Lähteet
-------

* DFB:n kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wägli, Hans G.: *Bahnprofil Schweiz. Le rail suisse en profil. CH+*. Teoksen *Schienennetz Schweiz, Réseau ferré suisse* erillinen liite. Zürich: AS Verlag & Buchkonzept AG, 2010. ISBN 978-3-909111-74-9. (saksaksi), (ranskaksi)
* Eisenbahnatlas Schweiz. Verlag Schweers + Wall GmbH 2004. ISBN 3-89494-122-7

### Viitteet

1. ↑  Offizielles Kursbuch  Aikataulu 12.12.2010-10.12.2011, taulu nro 615. Ittigen, Bern, Sveitsi:  Bundesamt für Verkehr (Sveitsin liikenneministeriö).  Arkistoitu 10.1.2011. Viitattu 18.12.2010. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi), (retoromaaniksi), (englanniksi)
Tiris-Zemmourin alue Mauritanian kartalla.
**Tiris-Zemmour** on hallintoalue eli wilaya Mauritanian pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Zouératen kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 253 000 kilometriä. Asukkaita on 41 100 henkeä (vuonna 2000).

Tiris-Zemmourin alue rajoittuu etelässä Mauritanian Adrarin alueeseen, lännessä Länsi-Saharaan, pohjoisessa Algeriaan ja idässä Maliin. Se on etupäässä asumatonta Saharan autiomaata. Alueeseen kuuluu kolme departementtia: Bir-Moghrein, F’Dérick ja Zouérate.

Alueen kautta kulkee Nouakchottista Algerian Tindoufiin johtava maantie. Sen länsiosassa harjoitetaan paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa. Zouératessa ja F’Dérickissä hyödynnetään suuria rautaesiintymiä. Rautamalmi kuljetetaan rautateitse Atlantin rannikolla sijaitsevaan Nouadhiboun satamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  La République Islamique de Mauritanie: Annuaire Statistique 2011 *ons.mr*. Viitattu 25.8.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Pazzanita, Anthony G.: *Historical Dictionary of Mauritania, 3rd edition*, s. 504–505. Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5596-0.
3. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 2*, s. 93. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.

Mauritanian alueet

* Adrar
* Assaba
* Brakna
* Dakhlet Nouadhibou
* Gorgol
* Guidimaka
* Hodh El Gharbi
* Hodh El Charghi
* Inchiri
* Nouakchott-Nord
* Nouakchott-Ouest
* Nouakchott-Sud
* Tagant
* Tiris-Zemmour
* Trarza
*Tämä artikkeli käsittelee elokuvaa. Syntymäpäiväjuhlista kerrotaan artikkelissa Syntymäpäivä.*

**Synttärit** (*Sixteen Candles*) on John Hughesin käsikirjoittama ja ohjaama teinikomedia vuodelta 1984. Sen pääosia näyttelevät Molly Ringwald, Michael Schoeffling ja Anthony Michael Hall.

Kasvutarinassa 16-vuotispäiväänsä viettävän Samanthan perhe unohtaa täysin tämän juhlapäivän, koska Samanthan isosisko on menossa seuraavana päivänä naimisiin. Elokuvan muita sivujuonia ovat Samanthan ihastus koulussa suosittuun Jakeen ja koulun nörtin ihastus Samanthaan. Kaiken lisäksi häitä viettämään saapuvat myös Samanthan isovanhemmat, joiden mukana saapuu merkillinen vaihto-oppilas. Osa elokuvan keskeisistä kohtauksista tapahtuu Samanthan koulun tanssiaisissa ja niiden jatkoilla. Erilaisten käänteiden jälkeen Samantha lopulta saa syntymäpäiväyllätyksensä.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo *Synttäreitä* John Hughesille tyypilliseksi hyväsydämiseksi nuorisoelokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Johan Tillander** (1. kesäkuuta 1704 Långsjö, Ruotsi – 8. helmikuuta 1769 Växsjö, Ruotsi) oli suomalainen Turun akatemian teologian professori ja rehtori.

Tillanderin vanhemmat olivat Ljuderin komministeri Petter Tillander (k. 1719) ja Ingeborg Mellinus. Hän kävi Växsjön lukiota vuodesta 1717 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1723. Tillander valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1732 ja hänet vihittiin papiksi Växsjön hiippakunnassa 1744. Hän sai Uppsalan yliopiston teologian kunniatohtorin arvon 1752.

Tillander oli Turun akatemian varasihteerinä vuodesta 1734, Jönköpingin koulun kollegana vuonna 1737 ja Växjön lukion kolmantena kollegana vuodesta 1737. Hän oli Turun akatemian toinen filosofian apulainen vuodesta 1738 mutta ei astunut tähän virkaan. Tillander oli sitten Växjön lukion apulaisena vuodesta 1738, Växjön tuomiokapitulin notaaria ja Växsjön lukion kaunopuheisuuden lehtorina vuodesta 1739, Växsjön lukion historian lehtorina vuodesta 1742 sekä toisena teologian lehtorina vuodesta 1743. Hän oli vuosina 1740–1743 virkavapaalla ja vieraili tällöin useissa ulkomaisissa yliopistoissa. Tillander oli Turun akatemian kolmas teologian professori vuodesta 1750 ja toinen teologian professori 1755–62. Hän oli akatemian rehtorina 1752–1753 ja 1761–1762 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1751–1762. Tillander oli lisäksi palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana vuodesta 1751, Paimion kirkkoherrana vuodesta 1755 ja Maarian kirkkoherrana vuodesta 1757. Hänestä tuli Växjön tuomiorovasti 1762 ja hän oli valtiopäivämiehenä 1746–1747 ja 1751–1752.

Tillander oli naimisissa vuodesta 1755 Helena Katarina Malmin (k. 1809) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Tillander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 6.2.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Vito Volterra** (3. toukokuuta 1860 Ancona, Kirkkovaltio – 11. lokakuuta 1940 Rooma) oli italialainen matemaatikko ja fyysikko, joka tunnetaan erityisesti integraaliyhtälöiden ja matemaattisen biologian tutkijana. Hän oli funktionaalianalyysin perustajia.

Elämä ja ura
------------

Volterra oli lähtöisin köyhästä juutalaisperheestä. Hän opiskeli Pisan yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi hydrodynamiikasta. Vuonna 1883 hänestä tuli mekaniikan professori Pisassa. Opettajansa Enrico Bettin kuoleman jälkeen hän sai matemaattisen fysiikan professuurin Pisassa ja vuonna 1892 mekaniikan professuurin Torinossa. Vuonna 1900 hänestä tuli mekaniikan professori Roomassa.

Vuonna 1905 hänet valittiin Italian kuningaskunnan senaattoriksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli Italian ilmavoimien palveluksessa ja osallistui ilmalaivojen kehittämiseen. Kun hän kieltäytyi vannomasta uskollisuudenvalaa Benito Mussolinin hallinnolle vuonna 1931, hänet pakotettiin lähtemään yliopistosta ja erotettiin tiedeakatemiasta. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet ulkomailla, erityisesti Espanjassa ja Ranskassa, mutta palasi Roomaan hieman ennen kuolemaansa.

Volterran tutkimukset koskivat erityisesti analyysia. Hänet tunnetaan parhaiten työstään integraaliyhtälöiden parissa, joista eräs, Volterran yhtälö, on nimetty hänen mukaansa. Hän työskenteli myös matemaattisen biologian parissa ja tutki petoeläinten ja saaliseläinten suhteita matemaattisesti. Riippuvuussuhdetta kuvataan Lotkan–Volterran yhtälöllä.

Volterra valittiin muun muassa Royal Societyn ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1910 ja Paavillisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1936.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vito Volterra *School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Scotland*.  2013. Viitattu 8.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vito Volterra** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Johan (Juho) Tanskanen** (20. joulukuuta 1851 Kontiolahti – 2. joulukuuta 1919 Hankasalmi) oli suomalainen kirkkoherra ja lestadiolaista herätysliikettä arvostelleen pamfletin *Hihhulilaisuus oikeassa karvassansa* kirjoittaja.

Tanskasen vanhemmat olivat talollinen Antti Tanskanen ja Anna Turunen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Kuopion lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon 1875. Tanskanen vihittiin papiksi 1876.

Tanskanen toimi kirkkoherran apulaisena Kiihtelysvaarassa 1876 ja Iisalmen maaseurakunnassa 1876–1877, armovuodensaarnaajana Liperissä 1877–1878 ja Tyrnävällä 1878, kappalaisen apulaisena Kalajoella 1878–1880, Kuusamossa välisaarnaajana 1880–1881, Vesannolla kappalaisen sijaisena 1881–1882 ja Keiteleellä kirkkoherran apulaisena 1882–1888. Hän toimi Hankasalmen kirkkoherrana vuodesta 1888 alkaen ja sai rovastin arvon 1907. Tanskanen jäi 1912 virkavapaalle sairauden takia.

Kalajoella ollessaan Tanskanen julkaisi omalla kustannuksellaan vuonna 1880 lestadiolaisuutta arvostelleen pamfletin *Hihhulilaisuus oikeassa karvassansa; sen esitys ja tarkastus*. Kirjalla oli vaikutusta erityisesti sivistyneistön piirissä. Samaa lestadiolaisuuden arvostelua jatkoi Kuopion hiippakunnan piispa Gustaf Johansson vuonna 1892 ilmestyneessä kirjassaan *Laestadiolaisuus*.

Tanskanen toimi myös *Walon Säeniä* ja *Kyyhkynen*-nimisten uskonnollisten lehtien toimittajana ja hän suomensi uskonnollista kirjallisuutta.

Johan Tanskanen oli naimisissa 1881–1911 Maria Sofia Kolströmin (k. 1911) kanssa ja vuodesta 1912 Iida Paatelaisen kanssa. Jääkärikapteeni Aarne Tanskanen oli Johan Tanskasen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.

Teoksia
-------

* *Hihhulilaisuus oikeassa karvassansa ; sen esitys ja tarkastus*. Tekijä, Oulu 1880

Suomennoksia
------------

* Axel Fredrik Granfelt : *Armon järjestyksestä* ; suom. J. Tanskanen. Piipponen, Joensuu 1878
* Carl Olof Rosenius : *"Joka voittaa" eli Jumalan kansan sota-elämä maan päällä* ; suom. J. Tanskanen. Edlund, Helsinki 1884

Lähteet
-------

* TANSKANEN Johan. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Mauri Kinnunen : Herätysliike kahden kulttuurin rajalla : Lestadiolaisuus Karjalassa 1870-1939. Jyväskylän yliopisto 2004, Tanskasesta s. 27 ja 66
* Pappisluettelo - Kiihtelysvaara
* Pappisluettelo - Iisalmen maaseurakunta
* Pappisluettelo - Liperi
* Pappisluettelo - Tyrnävä
* Pappisluettelo - Kalajoki
* Pappisluettelo - Kuusamo
* Pappisluettelo - Vesanto
* Pappisluettelo - Keitele
* Pappisluettelo - Hankasalmi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Johan Thorwöste** eli *Johannes Johannis, Nylandus* (noin 1680 – 27. elokuuta 1750 Taivassalo) oli suomalainen kirkkoherra ja Turun akatemian fysiikan professori ja rehtori.

Thorwösten vanhemmat olivat Fiskarsin patruuna Johan Thorwöste (k. 1712) ja Helena Rosendal. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1690 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen filosofian maisteriksi 1703. Thorwöste vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1729.

Thorwöste oli Turun akatemian toisena filosofian apulaisena vuodesta 1707 ja fysiikan professorina 1720–1736. Hän oli samalla palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana vuodesta 1728 astuen virkaan 1729 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1729–1736. Thorwöste toimi Turun akatemian rehtorina 1728–1729. Viimeksi hän oli Taivassalon kirkkoherrana vuodesta 1736 alkaen.

Thorwöste oli naimisissa vuoteen 1746 Brita Wetterin (k. 1746) kanssa ja vuodesta 1748 Katarina Rungénin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Thorwöste. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.2.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Kova laji** oli keväällä 2003 Yle TV2:lla tullut kilpailuohjelma. Ohjelman suoritukset saattoivat kestää kerrallaan 12 tuntia. Juontajana toimi Maria Guzenina.

Suomen pelastus- ja puolustusjärjestöjen – Pelastuslaitoksen, Poliisin ja Puolustusvoimien – edustajista kootut joukkueet kilpailivat toisiaan vastaan eri puolille maata rakennetuilla radoilla kymmenessä osakilpailussa. 

Toukokuun 23. päivän finaalin voitti Pelastuslaitoksen joukkue, joka pääsi syyskuussa palkintomatkalle New Yorkiin tapaamaan virkaveljiään.

Joukkueet
---------

Yhdessä osakilpailussa kolme joukkueen jäsentä kilpaili ja yksi toimi huoltajana, poikkeuksena finaali, jossa kaikki neljä kilpailivat.

### Pelastuslaitos

* Patrik Grönqvist
* Jari Herranen
* Kari Lindroos^
* Tommi Sahila
* Kim Waenerberg

### Poliisit

* Mika Hirvinen
* Timo Kujala
* Vesa Ovaskainen
* Markus Saano

### Puolustusvoimat

* Mikko Honkasalo
* Jari Kivelä
* Sami Sorri
* Harri Westerholm

^ Jari Herranen sai pohjevamman kymmenennessä osakilpailussa eikä voinut osallistua finaaliin, joten finaalissa hänen tilallaan kilpaili Kari Lindroos.

Aiheesta muualla
----------------

* Filmiteollisuus (Arkistoitu – Internet Archive)
Rei'itettyä kovalevyä.
**Kova kuitulevy** eli **kovalevy** on rakennustarvikkeena käytettävä puukuiduista puristamalla valmistettu kuitulevy. Levyn valmistukseen käytetään puuhaketta, joka hajotetaan hienoksi kuiduiksi.

Valmistus
---------

Suomessa kuitulevy valmistetaan niin sanotulla *märkämenetelmällä*. *Kuivamenetelmällä* valmistettua kovaa puukuitulevyä nimitetään HDF-levyksi.

Materiaalina käytetään pääasiassa puutuoteteollisuuden jätepuusta saatavaa haketta, osin koivukuitupuuta. Hake hajotetaan hienoiksi kuiduiksi ja saatu massa jauhetaan. Kuitujen sitoutuminen toisiinsa perustuu ensisijaisesti huopautukseen ja puun omiin liima-aineisiin. Kuitujen joukkoon lisätään vettä ja mahdollisesti myös lisäaineita, kuten liimaa. Märkä massa ohjataan viiralle, jossa siitä puristetaan ylimääräinen vesi pois. Kuituraina katkaistaan puristustelojen jälkeen arkeiksi, jotka puristetaan. Puristuksen jälkeen levyt lämpökäsitellään lujuuden lisäämiseksi.

Ominaisuudet
------------

Kovalevyn tavanomainen tiheys on 800–1050 kg/m³. Lujuusluokkia on kolme: A, B ja C, joissa taivutuslujuus vaihtelee välillä 25–50 MPa, ja poikittaisvetolujuus 0,4–1,0 MPa. Kimmomoduuli on 3–5 GPa.

Levykoot ja -paksuudet ovat tuotekohtaisia. Levyjä valmistetaan 1,8–6,0 mm:n paksuisena. *Kalibroidun* levyn mittatarkkuus on tavanomaista parempi. Levykoot ovat tyypillisesti noin 1,2 × 2,8 metriä.

Yleensä kovalevy on toiselta puolelta sileä ja toiselta kohokuviollinen, *viirattu*. Levyjä saa myös eri tavoin pintakäsiteltynä ja pinnoitettuina sekä rei'itettynä. 

Kovalevyt ovat varsin hyvin työstettäviä, levyihin on mahdollista porata reikiä tai sahata loveuksia. Puukuitulevyjä voidaan maalata, tapetoida ja laminoida.

Käyttö
------

Kovalevyjä käytetään muun muassa rakentamisessa esimerkiksi tuulenohjaimina tai runkopalkkien sidososana, puusepänteollisuudessa, kalusteteollisuudessa ja pakkauksissa. *Öljykarkaistuja* kovia kuitulevyjä käytetään esimerkiksi aluskatteena levyn paremman kosteuskestävyyden vuoksi.

Toiselta puolelta viirattuja ruskeita yleislevyjä käytetään yleisesti myös lattiapintojen väliaikaiseen suojaamiseen rakennustyömailla.

Lähteet
-------

* Rakennustieto Oy: *RT 22-10518 Puukuitulevyt*. Rakennustietosäätiö, 1993.
* Puutuotteet – Puulevyt Metsäteollisuus ry.  Arkistoitu 7.5.2007. Viitattu 10.7.2007.

### Viitteet

1. 1 2  Metsäteollisuus ry
2. 1 2  RT 22-10518

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kova kuitulevy**.
### Kovalevyjen valmistajia

* Suomen Kuitulevy Oy