recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1979** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1979.

Suomen kahdeksasta miehestä ja kolmesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi mitalia. Vuoden 1978 mestareista Reijo Ståhlberg onnistui uusimaan voittonsa ja Antti Loikkanen oli lähellä mitalia neljännellä sijallaan. Kiekonheittäjänä paremmin tunnettu Markku Tuokko täydensi hyvää kuulamenestystä neljännellä sijallaan.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | Reijo Ståhlberg | kuulantyöntö |
| **Hopeaa** | Arto Bryggare | 60 metrin aitajuoksu |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **1 500 metriä** | Antti Loikkanen | loppukilpailussa neljäs (3.44,7) |
| **60 metrin aidat** | Arto Bryggare | loppukilpailussa toinen (7,67) |
| Reijo Byman | välierässään kuudes (8,04) |
| **seiväshyppy** | Rauli Pudas | yhdeksäs (520) |
| Kimmo Pallonen | 12. (520) |
| **kolmiloikka** | Hannu Puhakka | kymmenes (15,79) |
| **kuulantyöntö** | Reijo Ståhlberg | ensimmäinen (20,47) |
| Markku Tuokko | neljäs (19,55) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Helinä Laihorinne | välierässään kolmas (7,35) |
| **400 metriä** | Barbro Ahonen | alkuerässään neljäs (54,19) |
| **60 metrin aidat** | Lena Spoof | välierässään viides (8,45) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 430. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**David Howard Hitchcock** (15. toukokuuta 1861 Hilo, Havaijin kuningaskunta – 1. tammikuuta 1943 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka oli niin sanotun tulivuorikoulukunnan edustaja. Hänet tunnetaan suurista Havaijin ja erityisesti sen tulivuorten maisemamaalauksista.

Hitchcock syntyi Havaijilla ja sai inspiraation ryhtyä taiteilijaksi niin sanotun tulivuorikoulukunnan taiteilijoilta. Sen edustajista Jules Tavernier rohkaisi Hitchcockia uralle. Hitchcock opiskeli maalaustaidetta Pariisissa Académie Julianissa ja palasi Havaijille vuonna 1893. Opiskeluaikanaan hänellä oli ollut teoksia Pariisin salongissa.

Hitchcock tutustui 1900-luvulla Havaijin vulkaanisiin alueisiin. Vuonna 1907 hän vieraili Kauailla ja teki siellä ensimmäisiä maalauksia Waimean kanjonista. Hitchcock tunnettiin erityisesti suurista dioraamoista ja muista suurista Havaijin maisemien maalauksista. Hän toteutti muun muassa dramaattisia maisemia Inter-Island Steam Navigation Companyn aluksiin.

Hitchcock sai 1920-luvun lopulla vaikutteita modernista taiteesta ja pyrki muuttamaan maisemamaalauksiensa nykyaikaisempaan suutaan. Uusi tyyli ei saanut hyvää vastaanottoa, minkä seurauksena Hitchcock palasi aiempaan tapaansa maalata. Hän itse kuvasi sitä joskus "konservatiivis-impressionistiseksi" tyyliksi.

  

* Waimean kanjoni, Kauai, 1912.*Waimean kanjoni, Kauai*, 1912.
* Kilauean purkaus, öljy kankaalle, 1919.*Kilauean purkaus*, öljy kankaalle, 1919.
* Kalastusta soihdun valossa Waikikissa, öljy kankaalle, n. 1920.*Kalastusta soihdun valossa Waikikissa*, öljy kankaalle, n. 1920.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Volcano School National Park Service. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  D. Howard Hitchcock (1861–1943) Isaacs Art Center. Viitattu 9.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **D. Howard Hitchcock** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1970** käsittelee Suomen joukkuetta ensimmäisissä virallisissa  yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1970.

Suomen neljästä miesurheilijasta koostunut joukkue saavutti yhden pronssimitalin.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Pronssia** | Jarkko Tapola | 60 metrin juoksu |

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Jarkko Tapola | loppukilpailussa kolmas (6,7) |
| **3 000 metriä** | Seppo Tuominen | alkuerässään kuudes (8.09,6) |
| **korkeushyppy** | Reijo Vähälä | kymmenes (211) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 427. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Korallikäärmeet** (*Micrurus*) on myrkkytarhakäärmeiden suku. Siihen kuuluu yli 60 lajia. Useat vaarattomat käärmeet ilmeisesti jäljittelevät vaarallisten korallikäärmeiden väritystä, esimerkiksi monet kuningaskäärmeet (*Lampropeltis*).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Korallikäärmeet ovat yleensä pieniä tai keskikokoisia käärmeitä, suurimmatkaan lajit eivät kasva edes kahden metrin mittaisiksi. Useimmat korallikäärmeet ovat väritykseltään räikeitä: tavallisin värikuviointi on puna-valko-musta poikittaisjuovitus. Kuviointi on varoitusväri.

Korallikäärmeen pää ei erotu muusta ruumiista juuri lainkaan. Kaikki lajit ovat hoikkarakenteisia, poikkileikkaukseltaan soikeita.

Levinneisyys
------------

Korallikäärmeitä tavataan uudessa maailmassa Yhdysvalloista Etelä-Amerikkaan.

Elintavat
---------

Useimmat korallikäärmeet ovat liikkeellä öisin tai hämärässä, mutta *Micrurus fulvius* on päiväaktiivinen. Ne saalistavat ravinnokseen erilaisia pieniä liskoja ja muita käärmeitä. Ne purevat ihmisiä erittäin harvoin: vaikka Brasiliassa tavataan 19 korallikäärmelajia, ne aiheuttavat alle prosentin käärmeenpuremista. Keski-Amerikassa niiden osuus on 2 % ja Yhdysvalloissa 3 % myrkkykäärmeenpurematapauksista.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS
2. ↑  Herpetomania (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Excitement at the vcompost bin Naturalist Newsletter of September 14, 2007
4. ↑  Bites by coral snakes in Campinas, southeastern Brazil

Aiheesta muualla
----------------

* Animal Diversity Web

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2075952
* Wikispecies: Micrurus
* CoL: 5SN8
* EoL: 19248
* EPPO: 1MKRRG
* Fossilworks: 64904
* GBIF: 2470005
* iNaturalist: 30493
* ITIS: 174353
* NCBI: 8634

 |

 |
**Tasavaltalaispuolue Asar** on lokakuussa 2003 ensimmäisen puoluekokouksensa pitänyt ja joulukuussa 2003 rekisteröity entinen presidentti Nursultan Nazarbajevia kannattanut kazakstanilainen puolue, jota puheenjohti presidentin vanhin tytär, Dariga Nursultanqyzy Nazarbajeva. Puolue liittyi 2006 presidentti Nursultan Nazarbajevin johtamaan Otan-puolueeseen, joka muutti nimekseen Nur Otan. Se ehti toiminnassa ollessaan käydä yhdet valtiopäivien alahuoneen vaalit 2004, jossa se sai neljä valtiopäiväpaikkaa yleisillä vaaleilla olevista 67 paikasta.

Puolueen perustamiskokous pidettiin lokakuussa 2003 ja se oli rekisteröity joulukuussa 2003. Puheenjohtajaksi valittiin Dariga Nuzurbajeva sekä poliittiseen seitsemän henkilöä. Puolueohjelmaan kuului pitkäaikainen Kazakstanin uudistaminen, demokraattisten muotojen syventäminen, kaikkien kazakstanilaisten hyvinvoinnin parantaminen sekä Kazakstan-2030 -ohjelman toimeenpanon kannattaminen.

Mažiliksen vaalit 2004
----------------------

| Puolueet ja yhteenliittymät - *blokit* | valtakunnallinen puoluevaalilista | enemmistövaali ensimmäisellä vaalikierroksella | enemmistövaali toisella vaalikierroksella | enemmistövaali ja suhteellinen vaaliyhteensä | osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Otan | 7 | 26 | 9 | 42 | 54,5% |
| Kazakstanin demokraattinen puolue Ak Žol | 1 |  |  | 1 | 1,3% |
| Tasavaltalaispuolue Asar | 1 | 2 | 1 | 4 | 5,2% |
| Kazakstanin agraaripuolue ja Kazakstanin kansalaispuolue | 1 | 9 | 1 | 11 | 14,2% |
| Kazakstanin kommunistinen puolue ja Kazakstanin demokraattinen valinta |  |  |  |  |
| Demokraattinen puolue |  |  | 1 | 1 | 1,3% |
| Aul |  |  |  |  |
| Kazakstanin isänmaallisten puolue |  |  |  |  |
| Kazakstanin kommunistinen kansanpuolue |  |  |  |  |
| Ruhanijat-puolue |  |  |  |  |
| sitoutumattomat |  | 8 | 10 | 18 | 23,4% |
| yhteensä | 10 | 45 | 22 | 77 | 100,0% |

Lähteet
-------

* Office for Democratic Institutions and Human Rights REPUBLIC OF KAZAKHSTAN PARLIAMENTARY ELECTIONS 19 September and 3 October 2004 OSCE/ODIHR Election Observation Mission Report, page 24

### Viitteet

1. ↑

  

Nur Otan
Kazakstanin kommunistinen puolue 1936-1991 |
Kazakstanin sosialistinen puolue 1991-1993 |
Kazakstanin kansan yhtenäisyyden liitto 1993-1995 |
Kazakstanin kansan yhtenäisyyden puolue 1995-1999 |
Otan 1999-2006  | Kansan osuuskuntapuolue 1994-1999 | Kazakstanin agraaripuolue 1999 | Tasavaltalaispuolue Asar 2003-2006 |
Nur Otan 2006-
**Silovalaat** (Balaenidae) ovat yksi neljästä hetulavalaiden heimosta. Silovalaisiin kuuluu nykyään kolme tai neljä lajia kahdessa suvussa. Silovalaiden nimi tulee niiden sileästä, uurteettomasta kurkusta. Ne ovat tukevarakenteisia eläimiä, ja niillä on paksu rasvakerros. Selkäevä puuttuu kokonaan, ja kuperasti kaartuva yläleuka kapenee edestä kuonomaiseksi. Paksu alahuuli peittää osittain ylähuulen, mikä aiheuttaa sen, että suun linja on käyrä. Hetulat ovat paljon pidemmät ja niiden reunasukaset ovat ohuemmat ja tiheämmät kuin uurteisvalailla. Puhallusaukossa on kaksi sierainta, joista uloshengityksessä purkautuu ilmaan kaksi ylösalaisen kartion muotoista höyrysuihkua. Rintaevät ovat lyhyet ja tylpät, pyrstöevä taas on suuri ja laakea. Kaikki seitsemän kaulanikamaa on ovat sulautuneet yhteen, ja erittäin suuren pään pituus voi olla jopa kolmannes kokonaispituudesta. Silovalaat eivät ole yhtä virtaviivaisia kuin uurteisvalaat, ja ne uivat varsin hitaasti.

Silovalaiden tärkeintä ravintoa ovat hankajalkaiset, joita ne siivilöivät vedestä uiden hitaasti suu auki. Ne ruokailevat yleensä pinnassa tai sen lähellä. Silovalaat elävät yksin tai pienissä, korkeintaan 3–4 yksilön ryhmissä.

Heimon lajit ovat kärsineet kovasti valaanpyynnistä, ja niiden määrä on nykyään pieni. Hitaan uintinsa takia niitä on helppo pyytää, ja ne jäävät kuoltuaan kellumaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lahti, S. Lahti, T. & Raasmaja, A. (toim): "Valaat", *Zoo Suuri eläinkirja 2: Nisäkkäät*, s. 476. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08247-3.
2. ↑  Koivisto, I. & Sarvala, M.: "Valaat", *Maailman uhanalaiset eläimet - Osa 2: Nisäkkäät*, s. 76. Weilin + Göös, 1991. ISBN 951-35-4687-X.
3. ↑  Phil Myers: ADW: bowhead whales and right whales Information  2002. University of Michigan. Viitattu 2.1.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q782603
* Wikispecies: Balaenidae
* ADW: Balaenidae
* AFD: Balaenidae
* BioLib: 20743
* BOLD: 1015
* CoL: 6ZY
* EoL: 7661
* EPPO: 1BALEF
* Fossilworks: 42978
* GBIF: 9682
* iNaturalist: 41567
* IRMNG: 103949
* ITIS: 180531
* MSW: 14300003
* NBN: NHMSYS0000376887
* NCBI: 30558
* NZOR: 287cceec-d542-4deb-8f0a-baf494ed5c9e
* uBio: 105949
* WoRMS: 136978

 |

 |
D.O. Sierras de Málagan viljelyalueet.
**D.O. Sierras de Málaga** on viinialue ja laatumerkintä Andalusiassa, Espanjassa. Alue on varsin nuori, se on perustettu vuonna 2001.[1]

Alue
----

D.O. Sierras de Málagan alueeseen kuuluu 66 kuntaa viidellä alueella: *Axarquía*, *Montes*, *Norte*, *Costa Occidental* ja *Serranía de Ronda*. Alue on sama kuin D.O. Málaga -laatumerkinnällä, jonka piiriin kuuluu perinteisiä väkevöityjä málaga-viinejä.

Niillä viineillä, jotka tuotetaan Arriaten, Atajaten, Benadalidin, Gaucínin ja Rondan kunnissa, on oikeus käyttää etiketissään merkintää *Serranía de Ronda*.[2]

Valmistusmenetelmät
-------------------

D.O. Sierras de Málaga -merkintä on myönnetty alkoholipitoisuudeltaan korkeintaan 15-prosenttisille miedoille puna-, valko- ja roséviineille, joita tuotetaan varsin tavanomaisin menetelmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Vino Malaga, D.O. Málagan Consejo Reguladorin kotisivu
2. ↑  Boletin Oficial de Junta de Andalucia 2001

Aiheesta muualla
----------------

* Málagan viinimuseo (englanniksi)
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1971** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sofiassa 1971.

Suomen joukkue koostui viidestä miesurheilijasta, joista parhaiten sijoittui Antti Kalliomäki, joka oli seiväshyppykilpailussa viides. Tuleva olympiavoittaja Pekka Vasala jäi 1 500 metrillä alkueriin.

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **1 500 metriä** | Pekka Vasala | alkuerässään viides (3.52,1) |
| **3 000 metriä** | Rune Holmén | alkuerässään viides (8.11,6) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | viides (500) |
| **pituushyppy** | Kari Palmén | 12. (751) |
| **kuulantyöntö** | Seppo Simola | kahdeksas (18,19) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 427. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Under the Northern Sky** on kokkolalaisen Immortal Souls -yhtyeen ensimmäinen täyspitkä studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se äänitettiin samassa yhteydessä *The Cleansing -EP:n* levytyssessioiden kanssa *Studio Watercastlessa*, Jyväskylässä 26. helmikuuta–5. maaliskuuta 2000*lähde?*. Avustajana toimi studioteknikko Arttu Sarvanne. Tuottajana toimi *Little Rose Productionsin* Manu Lehtinen.

Basisti-laulaja A Särkioja on kertonut yhtyeen historian katsauksessa, että äänityssessioiden aikaan talvi oli äärimmäisen luminen, mikä vei albumia melkein "talvikertomuksen" suuntaan. "*Frostmind*" sisältää eräät Immortal Soulsin nopeimmista kirjoittamista kitarariffeistä, sekoittaen perinteistä metallia death metalin ankaruuteen. Albumi sisältää myös kaksi Instrumentaaliraitaa: "*Snowfalls*" ja "*Metsäkukkia*". Ensimmäinen on rauhallinen, talvisia tunnelmia luova kappale, jota siivittää folkhenkinen puhdas kitarointi. *Metsäkukkia* taas on nopea muunnelma vanhasta, perinteisestä sävelmästä. "*Painthings*" kertoo taiteilijan ahdingosta. Kappale "*The Cold Northwind*" julkaistiin samana vuonna kokoelma-albumilla *The Metal Rose Collection*.

*Under the Northern Sky* sai fanien keskuudessä innostuneen vastaanoton ja kriitikotkin kirjoittivat siitä myönteisiä arvosteluita. Albumi ei kuitenkaan saanut laajaa tunnettavuutta sillä *Little Rose Productionsin* resurssit eivät riittäneet kovin kattavaan markkinointiin. *Under the Northern Sky* oli yhtyeen viimeinen julkaisu *Little Rose Productions* -levymerkillä.

Kappaleet
---------

1. Frostmind – 3.34 (säv. E.Särkioja, san. A.Särkioja)
2. The Cleansing – 4.06 (säv. A.Särkioja, san. E.Särkioja)
3. The Cold Northwind – 3.35 (säv. E.Särkioja)
4. Blue Flamed Fire – 4.53 (säv. E.Särkioja)
5. Snowfalls – 2.13 (säv. A.Särkioja, san. E.Särkioja)
6. Dark Night Under the Northern Sky – 4.29 (säv. E.Särkioja, san. A.Särkioja)
7. Love Demise – 3.53 (säv. J.Hakola, san. E.Särkioja)
8. Metsäkukkia – 2.09
9. Winterheart – 3.26 (säv. A.Särkioja)
10. Painthings – 6.15 (säv. A.Särkioja, san. E.Särkioja)

Kokoonpano
----------

* Aki Särkioja – murinalaulu, basso
* Esa Särkioja – kitara
* Pete Loisa – kitara
* Jupe Hakola – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  A.Särkiojan sivuhuomautukset Once Upon a Time in the North -kokoelman kansilehdessä.

Aiheesta muualla
----------------

* Arvostelu PowerMetal.De-sivulla (saksaksi)
* Under the Northern Sky Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Under the Northern Sky* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1974** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Göteborgissa 1974.

Suomen joukkue koostui kolmesta miehestä ja kolmesta naisesta. Parhaiten sijoittui seiväshypyssä toiseksi yltänyt Antti Kalliomäki. Myös Mona-Lisa Pursiainen oli lähellä mitalia oltuaan neljäs 60 metrin kilpailussa. Myöhemmin samana vuonna ulkoratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa voittoon yltänyt Riitta Salin jäi hallikisoissa alkueriin.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Hopeaa** | Antti Kalliomäki | seiväshyppy |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Raimo Vilen | välierässään seitsemäs (6,82) |
| **800 metriä** | Markku Aalto | alkuerässään kolmas (1.49,81) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | toinen (530) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Mona-Lisa Pursiainen | loppukilpailussa neljäs (7,24) |
| **400 metriä** | Riitta Salin | alkuerässään kolmas (54,76) |
| **pituushyppy** | Tuula Rautanen | kymmenes (610) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 428. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus Insko** oli teknisen alan korkean asteen täydennyskoulutusta antava oppilaitos, joka perustettiin vuonna 1963. Se toimi valtaosan ajastaan yhdistysmuotoisena, kunnes yhtiöitettiin vuonna 1992. Inskon koulutusten kysyntä romahti Suomen 1990-luvun alun lamassa, ja Insko yhdistyi vuonna 1993 Ammattienedistämislaitokseen.

Inskon perustivat toukokuussa 1963 neljä valtakunnallista insinöörijärjestöä: Suomen Teknillinen Seura, Tekniska Föreningen i Finland, Insinööriliitto ja Driftingenjörsförbundet i Finland.

1980-luvun alussa Insko toi Suomeen japanilaista laatuajattelua ja -koulutusta. 1980-luvun puolivälissä Inskon koulutuksiin osallistui vuosittain noin 15 000 ihmistä, ja sillä oli henkilöstöä noin 60. Sen toimitilat sijaitsivat Itä-Pasilassa. Insko järjesti yhdessä Insinöörilehdet Oy:n kanssa 1980-luvulla vuosittaisia Insinööripäiviä, ja vuonna 1988 se järjesti Suomessa kansainvälisen tehdaspalvelualan konferenssin.

Lähteet
-------

1. ↑  Insinöörien koulutus siirtyi AEL:n hoidettavaksi.  *Helsingin Sanomat*, 15.6.1993, s. 8. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Insinöörien jatkokoulutus tehostuu koulutuskeskus perustettiin eilen.  *Helsingin Sanomat*, 31.5.1963, s. 34. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Insko aikoo kouluttaa vuosittain 10 000 henkeä. Japanista laatuoppeja Suomeen.  *Helsingin Sanomat*, 7.10.1980, s. 27. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Konferenssipäällikköä. (Työpaikkailmoitus.) *Helsingin Sanomat*, 6.10.1985, s. 91. Näköislehti (maksullinen).
**Maalipallossa** kilpailtiin **Tokion paralympialaisissa 2020** 13. kertaa. Maalipallo-ottelut pelataan Makuhari Messe Hall C:ssä. Ottelut pelataan käydään 25. elokuuta – 3. syyskuuta 2020. Maalipallossa miehille ja naisille oli omat turnaukset. Kumpaankin turnaukseen osallistui 10 joukkuetta. Miesten turnauksen voitti Brasilia ja naisten Turkki.

Karsinnat
---------

Yhdestä maasta sai osallistua korkeintaan yksi joukkue yhteen turnaukseen. Kolme parasta joukkuetta vuoden 2018 MM-kilpailuista pääsi paralympialaisiin. Neljä joukkuetta valittiin alueellisten (Eurooppa, Amerikka, Aasia/Oseania, Afrikka) turnausten kautta. Kaksi joukkuetta valittiin erillisessä karsintaturnauksessa. Isäntämaa Japani sai suoraan yhden joukkueen kumpaankin turnaukseen.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Brasilia | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Turkki | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 |  Kiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Yhdysvallat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 |  Japani | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Liettua | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |

### Turnaukset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet  *tiedot* |  Brasilia |  Kiina |  Liettua |
| Naiset  *tiedot* |  Turkki |  Yhdysvallat |  Japani |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tokyo 2020 Paralympic Games - Qualification Regulations (pdf)  heinäkuu 2019. International Paralympic Committee.  Arkistoitu 19.7.2019. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Paralympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 5.8.2019. (englanniksi)
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1985** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Ateenassa 1985.

Suomen joukkue koostui vain kahdesta miesurheilijasta, joista paremmin sijoittui viimeistä kertaa EM-halleissa kilpaillut Antti Loikkanen.

Joukkue
-------

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **400 metriä** | Jari Niemelä | alkuerässään neljäs (47,91) |
| **1 500 metriä** | Antti Loikkanen | loppukilpailussa kuudes (3.41,19) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 431. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Suomi** on ollut alusta asti mukana kaikissa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa ja osallistui vuonna 1993 kisoihin neljännen kerran.

Joukkue
-------

Stuttgartin MM-kisoihin valittiin 39 suomalaisurheilijaa, 22 miestä ja 17 naista. Näistä Minna Lainio pudotettiin joukkueesta hänen jäätyään kiinni dopingtestissä ja Risto Ulmala kieltäytyi lähtemästä kisoihin todeten kuntonsa liian heikoksi. Joukkueessa oli siis mukana 37 urheilijaa. Joukkueen johtajana toimi Pentti Karvonen ja teknisenä johtajana Into Turvanen.

Menestys
--------

Suomi sai kisoissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa. Sari Essayah voitti kultaa 10 kilometrin kävelyssä. Hopeaa saivat Kimmo Kinnunen keihäänheitossa ja Valentin Kononen 50 kilometrin kävelyssä. Pistesijoille ylsivät Ari Pakarinen keihäänheitossa viidenneksi sekä naisten viestijoukkue Anu Pirttimaa, Sisko Hanhijoki, Sanna Hernesniemi ja Marja Salmela 4 × 100 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi. Suomi sijoittui mitalitilastossa yhdeksänneksi ja pistetilastossa 28 pisteellä 14:nneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon - kansa liikkumaan*, s. 400–404. Yleisurheilun Tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
2. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 40. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.
3. 1 2  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 50–51. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.
4. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 15*, s. 52–55. Sporttikustannus Oy, 1994. ISBN 951-8920-20-6.
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Milanossa 1978.

Suomen kymmenhenkisen joukkueen menestys oli historian paras, kun suomalaiset saavuttivat peräti kolme kultamitalia. Mestaruudet tulivat sisäratojen SE-tuloksilla ja vieläpä varmistuivat vajaan puolen tunnin aikavälillä. Yllättävimpänä mestarina pidettiin Markku Taskista, kun taas Reijo Ståhlbergin kultaa osattiin jopa odottaa. EM-hallikisojen kestomenestyjä Antti Loikkanen saavutti kultaa heti ensimmäisellä osallistumiskerrallaan. Arto Bryggare kaatui aitajuoksun finaalissa ja jäi viimeiseksi.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Kultaa** | Markku Taskinen | 800 metrin juoksu |
| **Kultaa** | Antti Loikkanen | 1 500 metrin juoksu |
| **Kultaa** | Reijo Ståhlberg | kuulantyöntö |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **800 metriä** | Markku Taskinen | loppukilpailussa ensimmäinen (1.47,36) |
| **1 500 metriä** | Antti Loikkanen | loppukilpailussa ensimmäinen (3.38,16) |
| Juhani Sams | karsiutui alkuerissä |
| **3 000 metriä** | Ari Paunonen | 13. (8.07,3) |
| **60 metrin aidat** | Arto Bryggare | loppukilpailussa kuudes (9,05) |
| **seiväshyppy** | Rauli Pudas | 12. (500) |
| Tapani Haapakoski | ilman tulosta |
| **kolmiloikka** | Pentti Kuukasjärvi | kymmenes (15,80) |
| **kuulantyöntö** | Reijo Ståhlberg | ensimmäinen (20,48) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **korkeushyppy** | Susann Sundkvist | 11. (185) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 429. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

### Viitteet

1. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti & Pulakka, Martti: *Urheilumme kasvot, Osa 10*, s. s.197. Jyväskylä: Oy Scandia Kirjat Ab, 1979.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**MultiVersus** on Player First Gamesin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema tappelupeli, jossa on hahmoja lukuisista peleistä televisiosarjoihin. Peli on mekaniikoiltaan samankaltainen kuin *Super Smash Bros.* -pelisarja, jossa vastustajia pudotetaan 2.5D-kentältä rotkoon 2vs2-taisteluissa. Kuten edellä mainitussa SSB:ssä, on MultiVersuksessa pelimuotoina muun muassa kaikki vs kaikki, 1vs1 ja 2vs2.

Pelin betaversio julkaistiin 26. heinäkuuta 2022 Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Series X/S:lle sekä Xbox Onelle.

Peli tukee alustojen välistä pelaamista, joten esimerkiksi Xbox-pelaajat voivat otella Windows-pelaajia vastaan verkon välityksellä.

Hahmovalikoima
--------------

Hahmovalikoimassa hyödynnetään Warnerin Brosin katalogin suurimpia nimiä. Ensimmäiset vahvistetut nimet ovat Väiski Vemmelsääri, Batman, Teräsmies, Ihmenainen, Game of Thronesin Arya Stark sekä Tom ja Jerry. Mukana ovat myös Harley Quinn, Scooby-Doon Shaggy, Steven Universesta Steven sekä Garnet, Adventure Timesta Jake The Dog sekä Finn The Human, ja MultiVersuksen täysin uusi hahmo, koira Reindog.

Kehitys
-------

Kehittäjä Player First Games sanoo keskittyneensä etenkin verkkopelaamisen sujuvuuteen, mikä on tarkoitus taata dedikoiduilla palvelimilla ja rollback -tyyppisellä verkkotoiminnallisuuden toteutuksella. Pelissä on useita erilaisia pelitiloja, joita myös lisätään julkaisun jälkeen. Kehittäjien on tarkoitus tehdä pelistä "erittäin kilpailuhenkinen" ja heillä on suunnitelmissa tehdä siitä suosittu esports-peli Super Smash Brosin tavoin.

*MultiVersus* julkaistiin avoimeen betatestiin 26. heinäkuuta 2022. Betatestin jälkeen pelin pelaajamäärien nähtiin laskeneen jyrkästi, minkä takia kehittäjien on tarkoitus tehdä isoja korjauksia ennen pelin varsinaista julkaisua. Pelin verkkopalvelut on määrä sulkea 25. kesäkuuta 2023, minkä jälkeen pelaaminen onnistuu vain paikallisesti eikä peli ole saatavilla. *MultiVersusin* kerrottiin palaavan saataville, kun se julkaistaan täysimuotoisena vuoden 2024 alussa. Kehittäjät kertoivat työstävänsä esimerkiksi pelin verkkokoodia, seuranhakutoimintoja ja etenemisjärjestelmiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Phillips, Tom: Warner Bros. crossover fighter Multiversus officially announced *Eurogamer*.  18.11.2021. Viitattu 21.05.2022. (englanniksi)
2. ↑  MultiVersus saa kovia täydennyksiä: LeBron, Rick ja Morty saapuvat mäiskimään pikapuoliin *pelaaja.fi*. Viitattu 3.8.2022.
3. 1 2 3  Purslow, Matt: WB's MultiVersus Officially Announced, Features Batman, Arya Stark, and More *IGN*.  18.11.2021. Viitattu 21.05.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Hartikainen, Nico: Väiski Vemmelsäärellä Batmania tai Arya Starkia turpaan – uutuuspeli rikkoo rajoja *Ilta-Sanomat*.  21.11.2021. Viitattu 28.11.2021.
5. ↑  MultiVersus lähtee pitkälle tauolle – mätkintäpeli palaa vasta ensi vuonna korjaustöiden jälkeen *Pelaaja*.  28.03.2023. H-Town Oy.  Arkistoitu. Viitattu 28.03.2023.
**Sipi Johannes Siljamäki**, vuoteen 1934 **Virtanen** (22. elokuuta 1904 Turku – 29. tammikuuta 2004 Turku) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Siljamäen vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Rikhard Siljamäki ja kauppias Eeva Aleksandra Velan ja puolsi vuodesta 1929 Sirkka Aira Lemmikki Syrjänen. Siljamäki kävi viisi luokkaa Tampereen klassillista lyseota 1915–1922 ja Tampereen kauppaopiston 1925. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Siljamäki oli Singer Sewing Machine Co:n piiritarkastaja 1925–1926, Hyppösen Kenkätehdas Oy:n lähettäjä 1927 ja Sukka Oy:n varastokortiston ja lähetyksen hoitaja 1927.

SOK:lla sittemmin elämäntyönsä tehnyt Siljamäki oli Tampereen konttorin ruoka-, siirtomaa- ja konttoritarvikemyyjä 1927–1934, SOK:n pääkonttorin elintarvikeosaston yleismyyjä 1927–1936, SOK:n Vaasan konttorin elintarvikemyyjä 1936–1938, SOK:n Tampereen konttorin johtajan sijainen 1939–1942, SOK:n pääkonttorin elintarvike- ja maatalousosaston prokuristi 1941–1944 ja hoitaja 1942–1943, SOK:n Joensuun konttorin johtaja 1944–1954 ja Turun konttorin johtaja 1954–1970. Hän oli myös Joensuun kaupunginhallituksen jäsen 948–1954 ja kaupunginjohtajan sijainen 1948–1954. Siljamäellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä.

Talvisodassa patterin päällikkönä Kenttätykistörykmentti 3:ssa toiminut ja jatkosodassa Raskas Patteristo 12:ssa palvellut Siljamäki oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1963). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sipi Siljamäki *Biografiasampo*. Viitattu 19.10.2022.
2. 1 2  Dödsfall. Sipi Siljamäki.  *Åbo Underrättelser*, 11.3.2004, nro 48, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.10.2022.
pUC19-kloonausvektorin multikloonauskohta ja siinä olevat restriktiokohdat.
Multikloonauskohta eli MCS eli polylinkkeri (engl. *Multiple cloning site)*on lyhyt alue DNA:ssa, joka sisältää useita restriktiokohtia eli spesifejä emäsjärjestyksiä, joiden kohdalta DNA:ta pilkkovat restriktioentsyymit voivat katkaista DNA-juosteet. Multikloonauskohdat ovat vektoriplasmidien ominaispiirre. MCS:n restriktiokohdat ovat tyypillisesti uniikkeja ja esiintyvät vain kerran koko plasmidissa. Ne mahdollistavat DNA:n lisäämisen restriktiokohtaan. Multikloonauskohtia on esimerkiksi kloonausvektoreissa, joiden avulla vektorin sisältämää DNA:ta voidaan kloonata, ja ilmentämisvektoreissa, joita käytetään proteiinien tekoon. Ilmentämisvektoreissa MCS sijaitsee promoottorin vieressä.

Lähteet
-------

1. ↑  Clark, David P.: *Molecular biology*. Amsterdam: Elsevier Academic Press, 2005. 74818096. ISBN 0080454216, 9780080454214, 9786610641345, 661064134X. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.9.2018).
2. 1 2  Addgene: What is a Plasmid? *www.addgene.org*. Viitattu 26.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Carter, Matt, 1978-: *Guide to research techniques in neuroscience*. Amsterdam [Netherlands]: Academic Press. 905919281. ISBN 9780128005972, 0128005971. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.9.2018).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Multiple cloning site
**Päävartio** sijaitsee Viipurin keskustassa Torkkeli Knuutinpojan torin etelälaidalla. Rakennus valmistui vuonna 1776 Linnansillan kupeeseen keskiaikaisen Viipurin kaupunginmuurin portin tuntumaan. Päävartion suunnittelija on venäläinen arkkitehti Karl Johann Spekle. Nykyään rakennuksessa toimii muun muassa matkamuistomyymälä.

Historia
--------

Yksikerroksinen rakennus edusti alun perin uusklassismia, mutta vuonna 1857 se muutettiin ulkoasultaan uusgoottilaiseksi. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Viipuri oli Suomen suurin varuskuntakaupunki ja päävartio palveli alkuperäisessä tarkoituksessaan vielä jatkosodan aikanakin. Vahdinvaihto suoritettiin aina puolenpäivän aikaan sotilaallisin seremonioin. Paraatikentältä lähtenyt sotilasosasto marssi Kauppatorin kautta päävartion eteen, jossa juhlallinen vahdinvaihto tapahtui.

Upseerisurmat
-------------

Elokuussa 1917 niin sanotun Kornilovin kapinan aikana vangittiin useita kaupunkiin sijoitetun 42. erillisen armeijakunnan upseereita Hotelli Belvederessä sijainneesta esikunnasta ja heidät kuljetettiin päävartion arestitiloihin. Vielä saman iltapäivän aikana kapinoivista sotamiehistä koostunut joukko tunkeutui päävartioon ja surmasi neljä upseeria, joiden ruumiit heitettiin läheiseltä Linnansillalta mereen. Kuolleiden joukossa oli muun muassa armeijakunnan komentajana toiminut kenraali V. A. Oranovski.

Kuvia
-----

* Vahdinvaihtoseremonia vuonna 1927.Vahdinvaihtoseremonia vuonna 1927.
* Päävartion rakennus oikealla.Päävartion rakennus oikealla.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viipurin päävartio** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Viipurin sotilaat Biografian polkuja, 17.8.2012. Viitattu 3.11.2014.
2. ↑  Eerola, Jari: "Viipurin upseerisurmat elokuussa 1917 osana Venäjän poliittista kehitystä" Helsingin yliopisto. Viitattu 3.11.2014.
**David McCarthy** (s. 16. heinäkuuta 1983 Dublin, Irlanti) on irlantilainen yleisurheilija.

McCarthy voitti 2002 Irlannin sisäratojen mestaruuden 400 metrin juoksussa. Hän karsiutui samana vuonna Wienin sisäratojen EM-kisoissa matkan välierissä ajalla 46,86 ja sijoittui Kingstonin nuorten MM-kisoissa seitsemänneksi. Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna McCarthy juoksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi ajalla 46,61. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä, mutta oli samoissa kisoissa mukana Irlannin joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.

McCarthy karsiutui 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa alkuerissä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän karsiutui välierissä ja Göteborgin EM-kisoissa samana vuonna alkuerissä ajalla 46,53. Hän karsiutui 2007 Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 800 metrin juoksun välierissä ajalla 1.49,37. McCarthy karsiutui 800 metrin välierissä Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009, alkuerissä Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 ja välierissä Barcelonan EM-kisoissa 2010.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
Ulkoradat
* 400 metrin juoksu: 46,05 (2003)
* 800 metrin juoksu: 1.46,82 (2010)

Sisäradat
* 400 metrin juoksu: 46,61 (2003)
* 800 metrin juoksu: 1.49,12 (2009)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David McCarthy Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Mulviuksen sillan taistelu** (joskus myös **Milviuksen sillan taistelu**) oli taistelu, jossa Konstantinus Suuri löi vastustajansa Maxentiuksen ja hänestä tuli Rooman valtakunnan länsiosan ainoa hallitsija. 

Vuonna 312 Konstantinus marssi Galliasta Roomaa kohti. Maxentius kohtasi hänet Tiber-joen ylittävän Mulviuksen sillan kohdalla. Kun Konstantinus pääsi perille hän huomasi, että vastustajalla oli paljon enemmän joukkoja kun hänellä.

In hoc signo vinces
-------------------

Armeijat valmistautuivat lokakuun 27. päivän iltana taisteluun. Kerrotaan, että Konstantinus näki tällöin taivaalla näyn. Hän näki kreikkalaiset kirjaimet X ja P, kaksi ensimmäistä kirjainta sanasta Kristus. Samalla hän myös näki tai kuuli kreikkalaisen lauseen *"Εν Τουτω Νικα"* (*en touto nika*), joka tunnetaan yleensä latinaksi *"In hoc signo vinces"* eli *"Tässä merkissä voitat"*. Konstantinuksen sanotaan määränneen, että sotilaat maalaisivat kilpiinsä kirjaimet X ja P (Kristus-monogrammi).

Taistelu
--------

Seuraavana päivänä taistelu alkoi ja Konstantinus sai lyötyä Maxentiuksen joukot takaisin Tiber-jokea kohti. Maxentius päätti perääntyä ja ryhmittyä uudelleen Rooman edustalla, mutta hänen armeijansa ei pystynyt perääntymään joen yli. Suurin osa hänen joukoistaan jäi mottiin ja heidät otettiin vangiksi tai tapettiin. Maxentius itse oli kuolleitten joukossa.

Konstantinus marssi Roomaan jossa häntä juhlittiin lännen augustuksena.

Mulviuksen silta ja kristinusko
-------------------------------

Konstantinus (etualalla) ja *Sol Invictus* kultakolikossa vuodelta 313
Mulviuksen sillan taistelu on ollut merkittävässä osassa kristillisessä historiankirjoituksessa. Tästä syystä tapahtumien todellinen kulku on peittynyt erilaisten tarkoitushakuisten tarinoiden alle. Kyseisen taistelun jälkeen alkoi Konstantinus Suuren aloittama tapahtumasarja, jossa kristittyjen vainot lopetettiin, ja lopulta kristinuskosta tuli valtionuskonto Rooman valtakunnassa. Konstantinus Suuri kastettiin kristityksi kuolinvuoteellaan.

Konstantinuksen uni ja Mulviuksen sillan taistelu. Homélies de saint Grégoire de Nazianze (BnF MS grec 510) n. 879–882.
Tiber-joen ylittävä Mulviuksen silta (*Ponte Milvio*) nykyään (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Constantine the Great *www.newadvent.org*. Viitattu 31.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mulviuksen sillan taistelu** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sol Invictus** Wikimedia Commonsissa
**Tatsjana Myslivtšik** (s. 15. marraskuuta 1989) on valkovenäläinen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. 

Kotimaassaan Valko-Venäjällä Myslivtšik edusti Mintšanka Minskin joukkuetta saavuttaen seitsemän perättäistä mitalia, kruununa maan mestaruus 2010.

Myslivtšik siirtyi Mestaruusliigaan kaudeksi 2014-2015 liiganousija LP-Vampulan joukkueeseen. Joukkue selviytyi puolivälieriin, jossa se kärsi 0-3-otteluvoitoin tappion tulevalle mestarijoukkueelle LP Viestille.

Salolaisjoukkue solmi Myslivtšikin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen 18.3.2015. Kausi LP Viestissä katkesi joulukuun alussa tulleesseen polvivammaan. Joukkue saavutti kaudella Suomen Cupin voiton ja SM-hopean.

Myslivtšik on pelipaikaltaan passari ja hänen pituutensa on 181 cm.

Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä
------------------------------------------------

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014-15 | LP Vampula | 22 | 82 | 21 | 21 |
| 2015-16 | LP Viesti | 12 | 21 | 3 | 8 |
|

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013-14 | LP Vampula | 3 | 3 | 0 | 1 |
|
**Jamaal RaShaad Jones Charles** (s. 27. joulukuuta 1986 Port Arthur, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänellä ei tällä hetkellä ole voimassa olevaa pelaajasopimusta.

Yliopistotasolla Charles pelasi Texasin yliopiston joukkueessa. Kansas City Chiefs varasi hänet vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Charles edusti yhdeksän kauden ajan Chiefsiä. Kesällä 2017 hän teki yhden vuoden mittaisen sopimuksen Denver Broncosin kanssa. Kaudeksi 2018 Charles teki sopimuksen Jacksonville Jaguarsin kanssa, mutta pelasi vain kahdessa ottelussa ennen kuin Jaguars purki sopimuksen.

Charles on kilpaillut myös yleisurheilussa. Vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ja oli mukana kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa ruotsalaisviestissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jamaal Charles ESPN. Viitattu 29.9.2013. (englanniksi)
2. ↑  Jamaal Charles signs 1-year deal with Denver Broncos nfl.com. Viitattu 12.9.2017. (englanniksi)
3. ↑  Ryan Day: Jamaal Charles released by Jaguars Big Cat Country. Viitattu 16.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Jamaal Charles Kansainvälinen yleisurheiluliitto. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**BBC Worldwide Limited** oli Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC:n kokonaan omistama mainosrahoitteinen tytäryhtiö.

BBC Worldwide oli vastuussa sijoituksista televisiosarjojen ja elokuvien tuotantoon. Yhtiön vastuualueeseen kuuluvat myös ohjelmien myynti ulkomaille sekä BBC:n kansainvälisten ja kotimaisten televisiokanavien hallinnointi (kuten BBC America Yhdysvalloissa ja BBC Entertainment Intiassa), kirjojen ja aikakauslehtien julkaiseminen, VHS ja DVD-julkaisut, tietokonepelit sekä CD-levyjulkaisut.

Vuonna 2017 ilmoitettiin, että BBC WorldWide ja BBC Studios sulautuu yhteen vuonna 2018 perustaen yhden kaupallisen organisaation, jota kutsutaan BBC Studiosiksi.

Kanavat
-------

BBC Worldwide oli tavoitettavuudeltaan Ison-Britannian suurin kansainvälinen televisiotoimittaja. Sen kanavia oli mahdollista nähdä yli 300 miljoonassa kotitaloudessa ja yli sadassa maassa. BBC Worldwide omisti täysin seuraavat televisiokanavat:

* BBC America
* BBC Lifestyle
* BBC Entertainment
* BBC Prime
* CBeebies
* UKTV
* BBC Knowledge
* BBC HD

Lähteet
-------

1. ↑  About BBC Worldwide BBC Worldwide. Viitattu 30.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  BBC Worldwide and BBC Studios to join forces as single commercial organisation BBC. Viitattu 8.9.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Channels BBC Worldwide. Viitattu 30.8.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* BBC Worldwiden kotisivu (englanniksi)
* BBC Magazinesin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* BBC Worldwide MySpacessa (englanniksi)
**Ulf Långbacka** (s. 1957) on suomenruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Långbacka suoritti kuoronjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 1987. Hän on johtanut Cantabile-kamarikuoroa ja toiminut vuodesta 1991 Åbo Akademin musiikin opettajana. Långbacka on Åbo Akademin opiskelijakuorojen Florakörenin ja Brahe Djäknarin johtaja. Hän toimi vuosina 1993–1996 suomenruotsalaisen kuoroliiton (Finlands Svenska Körförbund) liittokapellimestarina. Hän on johtanut myös Key Ensembleä. Långbacka toimi myös kuoronjohdon opettajana Sibelius-Akatemiassa. 

Långbacka on säveltänyt suuren määrän kuoromusiikkia sekä myös kamari-, orkesteri- ja teatterimusiikkia. Hän kirjoitti mm. promootiokantaatin *Det Inre Ljuset* (1998) Åbo Akademin 80-vuotispäiville. Vuonna 2010 hän sävelsi oopperan *Henrik och Häxhammaren*, joka kantaesitettiin Turun linnan ulkopihalla osana Turun Kultuuripääkaupunkivuotta vuonna 2011. Hänen messunsa *"Mässa i Mångfaldens tid"* kantaesitettiin 2017 osana lutherilaisen reformaation 500-vuotisviettoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulf Långbacka *Music Finland / Composers & Repertoire*.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 28.9.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Ulf Långbacka Akademiska Orkestern vid Åbo Akademi.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 28.9.2015. (ruotsiksi)
3. ↑  Menneitä konsertteja 2006-2008 Key Ensemble.  Arkistoitu 29.9.2015. Viitattu 28.9.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tatsjana Haladovitš** (valkoven. Таццяна Халадовіч; s. 21. kesäkuuta 1991) on valkovenäläinen keihäänheittäjä. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on Oslossa 7. kesäkuuta 2018 heitetty 67,47 metriä. Haladovitš voitti naisten keihäänheiton Euroopan-mestaruuden 2016.

Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2014 Haladovitš sijoittui 61,66 metrin pituisella heitollaan viidenneksi. Gwangjussa pidettyjen vuoden 2015 kesäuniversiadien naisten keihäänheiton hän voitti tuloksella 60,45 metriä. Pekingin maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 Haladovitš heitti karsinnassa parhaalla yrityksellään 60,07 metriä eikä selviytynyt loppukilpailuun. Amsterdamin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän voitti kultamitalin Valko-Venäjän ennätystuloksella 66,34 metriä. Rion kesäolympialaisissa samana vuonna hän sijoittui viidenneksi 64,60 metriä kantaneella heitollaan. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kuudes tuloksella 64,05 metriä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 kuudenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tatsjana Haladovitš Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Vetter betters Schippers with third Dutch gold of the Championships *European Athletics*.  9.7.2016. European Athletic Association. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Athletics – European championships women’s javelin throw final results *Yahoo*.  14.8.2014. Yahoo. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Mulkeen, Jon: Shalin’s long jump gold brings Russia’s world university games tally to 12 *IAAF.org*.  12.7.2015. International Association of Athletics Federations. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
5. 1 2  Tatsiana Khaladovich (napsauta otsikkoa Honours) *IAAF.org*.  2017. International Association of Athletics Federations. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
6. ↑  Athletics – European championships women’s javelin throw final results *Daily Mail Online*.  9.7.2016. Associated Newspapers Ltd. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**BBC Radio 3** on BBC:n omistama radiokanava, jolla esitetään pääasiassa klassista musiikkia. Kanavan motto on "As long as it takes".

Historia
--------

Entinen BBC Radio 3 -logo.
Kanava aloitti 29. syyskuuta 1946 nimellä **The BBC Third Programme**, ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa 30. syyskuuta 1967, jolloin myös muille kolmelle BBCn pääradiokanavalle annettiin nimet Radio 1, Radio 2, Radio 4.

Ohjelmisto
----------

BBC Radio 3:n ohjelmisto sisältää klassista musiikkia, oopperaa, jazzia ja draamoja, joissa esitetään erityisesti William Shakespearen näytelmiä. Vuonna 2007 kanava vähensi suoria konserttilähetyksiä. Nykyisin konsertit ovat yleensä nauhoitettuja, ja näitä konsertteja tallennetaan yleensä julkisista musiikkitapahtumista.

BBC Radio 3:n vanha tunnus, joka vaihdettiin syyskuussa 2007.
Radio 3:n pitkäikäisimpiin ohjelmiin kuuluu *Composer of the Week*, jota esitetään nykyisin klo 12.00 ja uusintana samana iltana klo 20.45. Ohjelma kestää tunnin viitenä päivänä viikossa, jona aikana esitetään vain tietyn säveltäjän musiikkia.

Toinen pitkään jatkunut ohjelma on vuonna 1997 aloittanut *Private Passions* – viikoittainen haastatteluohjelma, jota juontaa Michael Berkeley.

Radio 3:a voi kuunnella nykyisin ympäri maailmaa internetin välityksellä, Britanniassa DAB-radioiden kautta sekä antenniverkon digilähetysten kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC Radio 3:n kotisivut. (englanniksi)
* BBC Radio 3:n fanisivut. (englanniksi)