recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rho Cassiopeiaen sijainti
Vasemmalta oikealle: Aurinko (1 R☉ - ei näy pikkukuvassa), Pistoolitähti (340 R☉), **Rho Cassiopeiae** (450 R☉), Betelgeuse (1000 R☉) and VY Canis Majoris (2100 R☉). Jupiterin (5.23 au) ja Neptunuksen (30.01 au) radat merkittynä.
**Rho Cassiopeiae** (*ρ Cas / ρ Cassiopeiae*) on tunnetuin esimerkki hyvin harvinaisesta tähtityypistä, keltaisesta hyperjättiläisestä. Tähden kirkkaus on 550 000 kertaa suurempi kuin Auringolla, ja tähden läpimitta on noin 738 kertaa suurempi. Tähti sijaitsee 8 000 – 10 000 valovuoden päässä Maasta sen ollessa silti paljain silmin nähtävissä.*lähde?* Tähden normaali näennäinen magnitudi on 4,5 mikä alenee noin 6:een purkauksissa, jotka toistuvat noin 50 vuoden välein. Edellisessä purkauksessa vuonna 2001 sinkoutui tähteä ympäröivään avaruuteen 3 % tähden massasta. Suurin osa tähden ydinpolttoaineesta on tähtitieteilijöiden mukaan lopussa, ja tähti räjähtänee "pian" supernovana. Räjähdykseen voi tosin kulua miljoonakin vuotta, joka on kosmisessa mittakaavassa silmänräpäys.

Aiheesta muualla
----------------

* Rho Cassiopeiae fact sheet

  

Kassiopeian tähdistö (Cassiopeia) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | γ Cas, α Cas, β Cas, δ Cas, ε Cas, η Cas, ζ Cas, 50 Cas, κ Cas, θ Cas, ι Cas, ο Cas, 48 Cas, ρ Cas, υ2 Cas, χ Cas, ψ Cas, λ Cas, ξ Cas, R Cas, υ1 Cas, 1 Cas, τ Cas, σ Cas, AR Cas, ν Cas, π Cas, φ Cas, 4 Cas, ω Cas, V509 Cas, μ Cas, 42 Cas, 49 Cas, 47 Cas, 40 Cas, 31 Cas, 12 Cas, 23 Cas, 6 Cas, 10 Cas, 32 Cas, 43 Cas, 53 Cas, 21 Cas, 68 Cas, 2 Cas, 44 Cas, 38 Cas, 9 Cas, SU Cas, 52 Cas, V373 Cas, 55 Cas, AO Cas, 13 Cas, RZ Cas, 35 Cas, 16 Cas, 54 Cas, HD 17156 |
| Eksoplaneetat | HD 17156 b |
polygon constructed on a grid of equal-distanced grid points
**Pickin lauseen** avulla (tunnetaan myös nimellä **Pickin kaava**) voidaan laskea annetun monikulmion, jonka kärkipisteet ovat hilapisteissä, pinta-ala *A*, mikäli tiedetään monikulmion sisustan hilapisteiden lukumäärä *i* ja reunalla olevien hilapisteiden lukumäärä *b*. Pickin kaavan mukaan tällöin on voimassa

*A* = *i* + ½*b* − 1.
Kuvassa olevassa esimerkissä on *i* = 39 ja *b* = 14, joten monikulmion ala on *A* = 39 + ½(14) − 1 = 39 + 7 − 1 = 45.

Huomaa, että lause on voimassa vain yhtenäisille monikulmioille, joten monikulmion on koostuttava yhdestä palasta, ja siinä ei saa olla reikiä. Useamman reiän tapauksessa kaavan "−1" on korvattava termillä "−χ(*P*)", jossa χ(*P*) on *P*:n Eulerin karakteristika.

Lauseen todisti Georg Alexander Pick vuonna 1899. Lause voidaan yleistää useampaan ulottuvuuteen käyttämällä hyväksi niin sanottuja Ehrhartin polynomeja.

Todistus
--------

Tarkastellaan monikulmiota *P* ja kolmiota *T*, kun *T*:llä ja *P*:llä on yhteinen sivu. Todistetaan, että jos Pickin lause on voimassa monikulmiolle *P*, on se myös voimassa monikulmiolle *PT*, jossa *PT* on saatu liittämällä kolmio *T* monikulmioon *P*. Koska *P*:llä ja *T*:llä on yhteinen sivu, ovat kaikki tämän sivun pisteet *PT*:n sisäpisteitä lukuun ottamatta sivujen päätepisteitä. Siten jos *c* on *P*:n ja *T*:n yhteisten reunapisteiden lukumäärä, on

*iPT* = (*iP* + *iT*) + (*c* − 2)
ja

*bPT* = (*bP* + *bT*) − 2(*c* − 2) − 2.
Yllä olevasta seuraa, että

(*iP* + *iT*) = *iPT* - (*c* − 2)
ja että

(*bP* + *bT*) = *bPT* + 2(*c* − 2) + 2.
Koska lause on voimassa sekä *P*:lle että *T*:lle, on 

*APT* = *AP* + *AT*
       = *iP* + ½*bP* − 1 + *iT* + ½*bT* − 1
       = (*iP* + *iT*) + ½(*bP* + *bT*) − 2
       = *iPT* − (*c* − 2) + ½(*bPT* + 2(*c* − 2) + 2) − 2
       = *iPT* + ½*bPT* − 1.
Siten jos kaava on voimassa *n*-kulmiolla, on se voimassa myös (*n* + 1)-kulmiolle. Vielä pitää osoittaa, että kaava on voimassa kolmioille. Tämä voidaan tehdä kolmessa osassa:

* Tarkistetaan ensin, että kaava on voimassa nelikulmiolle, jonka sivut ovat yhdensuuntaisia koordinaattiakselien kanssa.
* Jakamalla tämä nelikulmio lävistäjän suhteen kahtia voidaan osoittaa, että kaava on voimassa suorakulmaisille kolmioille.
* Jokainen kolmio voidaan täydentää nelikulmioksi liittämällä kolmioon korkeintaan kolme suorakulmaista kolmiota. Koska lause on voimassa kaikille kolmioille ja nelikulmioille, joiden sivut ovat koordinaattiakselien suuntaiset, on lause voimassa myös jokaiselle kolmiolle.

Viimeisessä vaiheessa käytetään tietoa, että jos lause on voimassa monikulmiolle *PT* ja kolmiolla *T*, on se myös voimassa monikulmiolle *P*. Tämän osoittaminen on hyvin samantapaista kuin yllä oleva päättely.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pickin lause**.
* Java-animaatio Pickin lauseesta Cut-the-knotissa.
**Gina Tricot** on ruotsalainen naistenvaatteita myyvä vaatekauppaketju. Sen perustivat Boråsissa vuonna 1997 Annette ja Jörgen Appelqvist. Ketjulla on myymälöitä Ruotsin lisäksi Norjassa, Tanskassa sekä Suomessa (laajentuminen mm. Saksaan oli suunnitteilla vuonna 2010), yhteensä noin 120 kappaletta. Yrityksellä on ollut myös verkkokauppa syksystä 2008 lähtien. Gina Tricot saavutti vuoden 2012 aikana noin 2,5 miljardin kruunun (150 M€) liikevaihdon.

Gina Tricot toimii niin sanotun pikamuodin kentällä, jonka muita toimijoita ovat muun muassa H&M ja Zara. Pikamuotiin liittyvät halvat hinnat, jatkuvat uutuudet sekä nopea tavaran kierto. Varastoja ei käytännössä ole, vaan vaatteet siirtyvät tehtailta suoraan myymälöihin.

Tuotelinjat
-----------

Gina Tricotista löytyy myös alusvaatteita, Gina Jeans -farkkuosasto sekä kosmetiikkaa. Verkkokaupasta saa tilattua myös Gina Tricotin ratsastusvaatemallistoon kuuluvia paitoja ym.

Brändi
------

Pääkonttori Boråsissa.
Gina Tricotin keulahahmo oli vuodesta 2002 vuoden 2010 alkuun norjalainen supermalli Pernille Holmboe. Holmboen jälkeen Gina Tricotin kasvoksi tuli brasilialaismalli Emanuela de Paula. Vuonna 2012 merkin mainoskasvona toimi ruotsalainen Klara Wester.

Suomessa
--------

Suomessa Gina Tricot avasi ensimmäisen myymälänsä 15. marraskuuta 2007 Helsingin Forumissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yritys Gina Tricot. Viitattu 24.4.2009.
2. ↑  Gina Tricot avaa verkkokaupan *Markkinointi&Mainonta*.  5.5.2008. Viitattu 24.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen verkkosivut (suomeksi)
Aikaisemmin salvarsaanin rakenne arveltiin olevan rakenne A. Massaspektrometriset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet sen olevan B:n ja C:n seos.
Kupan hoitoon ja salvarsaanin annosteluun tarkoitettu setti 1900-luvun alkupuolelta.
**Salvarsaani** oli lääkeaineyhdiste, jonka esitteli berliiniläinen lääkäri Paul Ehrlich Saksasta. Se sisälsi sekä arseenia että orgaanista yhdistettä. Paul Ehrlich sai vuonna 1908 jaetun Nobelin palkinnon lääketieteestä.

Salvarsaani oli ensimmäinen merkittävä mikrobilääke eli lääkeaine, jonka teho perustui taudinaiheuttajamikrobien tuhoamiseen potilaan elimistössä. Ehrlichin kokeiden lähtökohtana oli juuri pyrkimys kehittää kemikaali, joka olisi tappavan myrkyllinen taudinaiheuttajalle mutta ei isäntäeliölle.

Salvarsaani tuli markkinoille vuonna 1910. Lääke kehiteltiin neurosyfiliksen hoitoon. Sen muita nimiä olivat arsfenamiini ja "606", joka viittasi Ehrlichin kokeilemien yhdisteiden järjestysnumeroon.

Salvarsaanin käyttö oli vaikeaa, koska aine oli hyvin epästabiilia joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Niinpä sitä oli säilytettävä suojakaasussa ja käsiteltävä äärimmäisen huolellisesti. Salvarsaanihoidon sivuvaikutukset saattoivat olla rajuja, ja aikalaiset arvioivat, että ainakin osa niistä johtui lääkkeen huolimattomasta käsittelystä. Tämä sai Ehrlichin toteamaan, että "askel laboratoriosta potilaan vuoteen ääreen on suunnattoman vaikea ja vaarallinen."

Salvarsaanin pohjalta kehitettiin myös helppokäyttöisempi neosalvarsaani vuonna 1912. Penisilliinin laajamittainen käyttöönotto johti sittemmin näistä arseeniyhdisteistä luopumiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Edward Shorter: Psykiatrian historia, MTKL, 2005, Helsinki (alkuteos 1997), (s. 228)
2. ↑  Lyyli Kinnunen: Mielisairaanhoito, SHKS-WSOY, 1958, Porvoo (s. 132)

Aiheesta muualla
----------------

* Apteekkimuseo: Neo-Salvarsan
* American Chemical Society: Salvarsan (englanniksi)
* PubChem: Arsphenamine (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Salvarsan (englanniksi)
**François Coli** (5. kesäkuuta 1881 Marseille, Ranska – katosi 8. toukokuuta 1927) oli ranskalainen lentäjä ja lentosuunnistaja, joka tunnetaan parhaiten Charles Nungesserin lentokumppanina yrityksellä lentää Atlantin yli.

Varhainen elämä ja 1. maailmansota
----------------------------------

Marseillessa syntynyt Coli oli kauppalaivan kapteeni, hän oli naimisissa ja kolmen tyttären isä. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän pyrki Ranskan laivaston palvelukseen. Pettyneenä siihen, ettei sotalaivasto tarvinnut kapteenia, Coli astui palvelukseen maavoimissa sotamiehenä. Hänet kuitenkin ylennettiin ikänsä ja kokemuksensa ansiosta kapteeniksi kesällä 1915.

Haavoittumisen jälkeen hänet julistettiin palvelukseen kelpaamattomaksi maavoimissa ja siirrettiin ilmavoimiin maaliskuussa 1916. Myöhemmin samana vuonna Coli liittyi 62. eskadroonaan ja yleni sen komentajaksi helmikuussa 1917. Kapteeni Coli säilyi eskadroonan komentajana vaikka menettikin toisen silmänsä onnettomuudessa maaliskuussa 1918.

Sodanjälkeinen ura
------------------

Sodan jälkeen Coli aloitti pitkänmatkan lentojen ennätysyritykset. hän ylitti ensimmäisenä Välimeren 26. tammikuuta 1919 yhdessä luutnantti Henri Rogetin kanssa. Kyseinen lento oli tuolloin pisin veden ylittänyt lento: 735 kilometriä kestäen viisi tuntia. Samana vuonna, 24. maaliskuuta, yhdessä Rogetin kanssa Coli teki lentoennätyksen lentämällä Pariisista Port Lyauteyeen Marokkoon. Lennon pituus oli 2 200 kilometriä. Hän loukkaantui lennon lopussa tapahtuneessa onnettomuudessa.

Vuonna 1920 Coli teki yhdessä Joseph Sadi-LeCointen kanssa useita pitkän matkan lentoja ympäri Välimerta. Vuonna 1923 hän alkoi suunnitella tauotonta Atlantin ylittävää lentoa yhdessä sota-aikaisen taistelutoverinsa Paul Tarascon kanssa. Vuonna 1925 he kiinnostuivat 25 000 dollarin arvoisesta Orteig-palkinnosta, joka oli luvattu ensimmäiselle Pariisista New Yorkiin menevälle lentomatkalle.

Loppuvuodesta 1926 onnettomuus tuhosi heidän kaksipaikkaisen Potez 25 -koneensa ja samalla Tarascon sai pahoja palovammoja. Uusi lentokone hankittiin tuhoutuneen tilalle, ja Tarascon luovutti paikkansa lentäjänä Charles Nungesserille. Nungesserin ja Colin *L'Oiseau Blanc* -lentokone katosi heidän yrityksellään lentää yli Atlantin 8. toukokuuta 1927.

Lähteet
-------

1. ↑  *Normandia*. Suomentanut Ilkka Rekiaro, Päivi Rekiaro, Helena Rantasuo ja Katri Mäkinen. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-4102-8.

Aiheesta muualla
----------------

* "Mystery of the White Bird" (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:François Coli
**Lähetystoimilupa** on Viestintäviraston myöntämä lupa lähettää esimerkiksi radio- tai televisiolähetyksiä. Toimilupia perustellaan sillä, että lähetystaajuuksia on vain rajallinen määrä.

Toimilupien taloustiede
-----------------------

Aiemmin toimilupia jaettiin tiukoin ehdoin. Myöhemmin Nobel-palkittu taloustieteilijä Ronald Coase osoitti vuonna 1959 artikkelissaan sääntelyviranomaisen virheet; jatkoartikkelista tuli yhteiskuntatieteiden historian siteeratuin. Coase mullisti ajattelun taajuuksista luonnonvarana, joille tulee jakaa omistusoikeudet tehokkaasti niin, että yritykset pääsevät itse päättämään niiden käytöstä, jolloin markkinat löytäisivät tehokkaimmat tavat tuottaa langattomia palveluita. Professori Thomas Hazzlittin mukaan tämä on mullistanut matkapuhelinmarkkinat viime vuosikymmeninä. 

Aluksi Coasen ehdotusta vastustettiin, mutta nykyään lähetystoimilupa huutokaupataan yli 30 maassa. Yhdysvalloissa huutokaupat ovat tuottaneet yli 52 miljardia dollaria.

Toimilupahuutokaupat Suomessa
-----------------------------

Marraskuussa 2009 järjestettiin Suomen ensimmäinen taajuushuutokauppa, taajuusalueen 2500-2690 MHz osat, ehtona matkaviestinkäyttö. Tulot olivat paljon vähäisemmät kuin Ruotsissa ja Norjassa.

Toimilupien jakaminen ja sananvapaus
------------------------------------

Poliitikkojen valtaa valita toimilupien saajat on pidetty uhkana sananvapaudelle, koska poliitikot voivat näin rangaista tai palkita tiedotusvälineitä sopivasta uutisoinnista.

Vuonna 2011 viestintäministeri Krista Kiuru antoi HS-päätoimittaja Mikael Pentikäisen mukaan ymmärtää, että "on sitä parempi, mitä vähemmän mediajohtajat sotkeutuvat Yle-uudistukseen." Helsingin Sanomat kuitenkin kirjoitti Yle-uudistuksesta kriittisesti, ja Kiuru antoi antenniverkon tv-toimiluvan MTV3:n Ava-kanavalle, vaikka Pentikäisen mukaan virkamiesten kerrottiin valmistelleen luvan antamisen Sanoman Neloselle. Toisen luvan saajaksi Kiuru valitsi Fox-konsernin. Pentikäisen mukaan median poliittinen sääntely on uhka sananvapaudelle ja median tehtävälle vahtia vallanpitäjiä, eikä poliitikko saisi edes vihjata, että toimiluvilla ja politiikan arvostelulla voisi olla yhteys.

Katso myös
----------

* Radiotoimilupa
* Televisiotoimilupa
* Matkapuhelintoimilupa
* Taajuushuutokauppa

Lähteet
-------

1. 1 2  Ronald Coase and the radio spectrum, Financial Times, December 16, 2009
2. ↑  Taajuushuutokauppa järjestetään syksyllä, Viestintävirasto 25.06.2009
3. ↑  4G-taajuushuutokauppa meni halvalla, Taloussanomat 23.11.2009
4. ↑  Toiveiden toveri hiekkalaatikolta (Arkistoitu – Internet Archive), HS:n vastaava päätoimittaja Mikael Pentikäinen, HS 18.3.2012
Köpingebron sokeritehdas vuonna 2005, vähän ennen sulkemistaan.
**Köpingebro** on toiseksi suurin taajama Ystadin kunnassa Ruotsin Skånessa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa siellä asui 1 265 ihmistä, mikä oli lähes kaksi kertaa niin paljon kuin vuonna 1960.

Köpingebrossa toimi vuosina 1894–2006 suuri juurikassokeritehdas, joka esimerkiksi vuonna 1947 tuotti seitsemäsosan Ruotsin sokerista.

Paikkakunnalla on arviolta ajalta 2500 eaa. peräisin olevia dolmeneita.

Lähteet
-------

1. ↑  Landareal per tätort, folkmängd och invånare per kvadratkilometer. Vart femte år 1960 - 2016 *Statistiska centralbyrån*.  Arkistoitu 13.6.2017. Viitattu 16.8.2023.
2. ↑  Jälleen suurtulipalo Ruotsissa. Köpingebron raakasokeritehdas palanut.  *Helsingin Sanomat*, 17.08.1947, s. 5. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Wrangel, Ewert (red.): *Svenska folket genom tiderna / 1. Sveriges förhistoriska bebyggelse*, s. 45. Malmö: Tidskriftsförlaget Allhem, 1938. Projekt Runeberg (viitattu 16.8.2023). (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Köpingebro & sv:Köpingebro sockerbruk
**Frederictonin kansainvälinen lentoasema** (engl. *Fredericton International Airport*) (IATA: **YFC**, ICAO: **CYFC**) on lentoasema Kanadan New Brunswickin provinssissa Lincolnin alueella, noin 13 km kaakkoon Frederictonista. Kentän omistaa Transport Canada ja sitä ylläpitää *Greater Fredericton Airport Authority*. Vuonna 2007 lentoaseman kautta kulki 267 511 matkustajaa. Lentoasema oli Kanadan vilkkain lentoasemista, joissa ei ole lennonjohtotornia. Vuonna 2007 lentoasema sai kansainvälisen statuksen.

Historia
--------

Frederictonin pormestari kävi vuonna 1943 neuvotteluja Kanadan valtion kanssa lentoaseman perustamisesta alueelle. Alukuperäiseksi kohteeksi suunniteltiin Russagonisin aluetta, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta. Vuonna 1945 kaupunki kävi uusia neuvotteluja ja vaihtoehtoiseksi sijoituspaikaksi ehdotettiin Lincolnin aluetta. Molemmista alueista tehtiin kustannuslaskelmat ja Lincolnin alue todettiin paremmaksi. Toukokuussa 1948 kaupunki pakkolunasti maa-alueet lentoaseman rakentamista varten ja rakennustyöt aloitettiin saman vuoden syyskuussa. 30. marraskuuta 1949 lentokentälle laskeutui liikenneministeriön virkailijoita kuljettanut lentokone. Seuraavan vuoden tammikuussa aloitettiin raivaustyöt toisen kiitotien rakentamista varten. Maaliskuussa 1950 Kanadan liikenneministeriö ja Frederictonin kaupunki allekirjoittivat sopimuksen, jossa ministeriö lupautui rakentamaan lentoaseman ja kaupunki rakentaisi terminaalirakennuksen, sekä vastaisi ylläpitokustannuksista. Virallisesti lentoasema avattiin liikenteelle 1951.

Vuonna 1957 lentoaseman ylläpitö ei ollut taloudellisesti kannattavaa kaupungille, ja Kanadan liikenneministeriö osti lentoaseman, maa-alueet ja terminaalirakennukset 118 000 dollarilla. Seuraavana vuonna kiitotie 15-33 pidennettiin nykyiseen 1 829 metriin ja kiito- sekä rullausteille asennettiin suuritehoiset valaisimet. Vuonna 1959 lentokentälle asennettiin mittarilähestymisjärjestelmä. Lentoasemaa laajennettiin vuonna 1963, asemalle valmistui muun muassa uusi terminaalirakennus, lentokoneiden huoltohalli, paloasema, pumppuasema, uudistetut vesi-, viemäri-, ja sammutusjärjestelmät.

Vuonna 1998 aloitettiin neuvottelut lentoaseman yksityistämisestä. Viimein vuonna 2001 lentoasema siirtyi yksityisen *Greater Fredericton Airport Authorityn* hallintaan. Vuonna 2007 lentoasema sai kansainvälisen statuksen ja nimettiin uudelleen Frederictonin kansainvälinen lentoasemaksi.

Lentoyhtiöt ja kohteet
----------------------

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
| Air Canada Jazz | Halifax, Montreal, Ottawa, Toronto-Pearson |
| Air Canada, Air Georgianin kalustolla | Halifax |
| Air Transat | London-Gatwick (kausittainen) (välilasku Halifaxissa) |
| CanJet | Puerto Plata, Varadero (kausittainen) |
| Sunwing Airlines | Holguin (kausittainen) |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Fredericton WorldAeroData.  Arkistoitu 27.3.2008. Viitattu 7.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Passengers enplaned and deplaned Statistics Canada. Viitattu 12.8.2009. (englanniksi), (ranskaksi)
3. 1 2 3  History Greater Fredericton Airport Authority. Viitattu 17.8.2009. (englanniksi)
**Braslau** (valkoven. Бра́слаў, *Brasłaŭ*, puol. *Brasław*, ven. Бра́слав,  *Braslav*, latv. *Braslava*, liett. *Breslauja*) on pieni kaupunki ja piirin (rajon) keskus Vitsebskin alueella Valko-Venäjän pohjoisosissa. Vuoden 2007 alussa kaupungin asukasluku oli arviolta 9 800. Kaupunki on suosittu lomailukohde ja siellä toimii Braslaun järvien kansallispuiston hallinto. 

 Braslaun kaupunkia järven yli nähtynä.
 Braslaun katolinen kirkko.
 Braslaun ortodoksikirkko.
Kanssakäyminen Baltian eteläisimpiin maihin on kohtalaisen vilkasta; kaupunki sijaitsee maanteitse vain 15 kilometrin päässä Latvian ja 47 kilometrin päässä Liettuan virallisesta rajanylityspaikasta. Esimerkiksi Latvian toiseksi suurimpaan kaupunkiin Daugavpilsiin on vain 44 kilometrin matka. Valko-Venäjän omaan pääkaupunkiin Minskiin on linnuntietä lähes 200 kilometrin etäisyys.

Historia
--------

Braslau kuului Polatskin ruhtinaskuntaan ja myöhemmin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1795 Braslau liitettiin Puolan kolmannen jaon seurauksena osaksi Venäjän keisarikuntaa, jonka puitteissa se kuului ensin Vilnan, vuodesta 1843 alkaen Kaunasin kuvernementtiin. Neuvostovallan aika alkoi Braslaussa marraskuussa 1917. Alkuvuodesta 1918 saman vuoden loppupuolelle kaupunki oli Saksan armeijan miehittämä. Vuosien 1921 ja 1939 välillä Braslau kuului Puolaan. Vuonna 1939 kaupunki liitettiin Neuvostoliittoon osana Valko-Venäjän SNT:tä. Toisen maailmansodan aikana Braslau oli Saksan miehittämä 27. kesäkuuta 1941 ja 6. heinäkuuta 1944 välisenä aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Geography (Braslav - Population) Braslav regional excecutive comittee.  Arkistoitu 28.8.2008. Viitattu 14.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  *Беларусь Автодорожная (Belarus Avtodorožnaja)* 1:1 200 000. Minsk: Квадрограф, 2008.  (venäjäksi)
3. ↑  Освобождение городов
4. ↑   Периоды оккупации населенных пунктов Беларуси

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Braslau** Wikimedia Commonsissa

* Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
* Kaupunkikartta (venäjäksi) (BYcity.org)
* Braslav - Lyhyt kuvaus (englanniksi) (belarustourism.by)
* WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
* Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
* Polkupyöräilyreittejä Vitsebskin alueella (Valko-Venäjällä) (englanniksi) (balticlakes.com)
Pengerpuistoa kevätiltana. Taustalla Yrjö Sadeniemen piirtämä koulurakennus vuodelta 1929..
Pengerpuiston kiviröykkiö. Kuvassa näkyvän nykyisen Helsingin kuvataidelukion rakennus valmistui 1944.
**Pengerpuisto** (ruots. *Terassparken*) sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu kallion laelle Torkkelinmäen osa-alueen keskelle. Puisto rajoittuu lännessä Torkkelinkadun mataliin 1920-luvun kerrostaloihin ja idässä Pengerkadun korkeaan kerrostalorivistöön. Korkeuserot idän suunnassa, meren rantaan viettävällä rinteellä, ovat suuret. Koillisessa ja lounaassa puisto rajoittuu koulurakennuksiin. Pengerpuiston pinta-ala on noin 1,3 hehtaaria.

Pengerpuiston kohdalla toimi aiemmin kivimurskaamo, josta louhittu kallio jalostettiin edelleen sepeliksi ja käytettiin lähiympäristön talojen rakentamiseen. Kivimurskaamoon kuului neljä jalustaa, joista on jäljellä yksi. Kiviröykkiötä on luultu myös toisen maailmansodan aikaisen it-tykin jalustaksi. Suuri osa Pengerpuistosta on kivituhkakenttää. Pengerkadun rinteessä on Pengerpuistoon kuuluva symmetrinen porrasrakennelma, joka johtaa Sakarinkadun ja Pengerkadun alemman tason risteyksestä Pengerkadun ylimmälle tasolle.

Pengerpuiston pääpuulaji on lehtosaarni. Puistossa kasvaa myös metsävaahteraa, vuorijalavaa, tataarivaahteraa ja ruostehappomarjaa. Pengerkadun rinteessä kasvaa erittäin harvinaista keltakuusamaa, lehtokuusamaa, rusovuohenkuusamaa, keijunruusua, likusterisyreeniä ja villaheittä. Puiston kallioilla puolestaan kasvaa maksaruoholajeja.

Torkkelinmäki ja Pengerpuisto ovat saavuttaneet omanlaisensa maineen alueella käydyn melko avoimen huumekaupan myötä.

Pengerpuiston laidalla sijaitsee Helsingin kuvataidelukio.

Lähteet
-------

* Nenonen, Katri, Toppari, Kirsi: Herrasväen ja työläisten kaupunki - Helsingin vanhoja kortteleita 2, Sanoma Osakeyhtiö 1983, ISBN 951-9135-03-0

### Viitteet

1. ↑  Insinöörit vuosimallia 1965 vierailivat entisessä opinahjossaan *Metropolia.fi*.  29.4.2015. Viitattu 3.6.2016.
2. ↑  Helsingin Kuvataidelukio. Torkkelinkatu 6, 00500 Helsinki. Perusparannus *docplayer.fi*. Viitattu 2.6.2016.
3. 1 2 3  Sörnäisten, Kallion, Alppiharjun, Vallilan ja Hermannin viheraluesuunnitelma 2007–2016 / Pengerpuisto, s. 91 *Hel.fi*.  2007. Viitattu 14.5.2016.
4. ↑  Nenonen, Katri, Toppari, Kirsi: *Herrasväen ja työläisten kaupunki - Helsingin vanhoja kortteleita 2*, s. 232. Hämeenlinna: Sanoma Osakeyhtiö, 1983. ISBN 951-9135-03-0.
5. ↑  Huumekauppa valtasi Helsingin Torkkelinmäen – "Puisto on rauhoittunut kauppiaiden tulon jälkeen" *Helsingin Sanomat*.  3.10.2016. Viitattu 19.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Pengerpuisto / Foto: Signe Brander 1912
* Helsingin kaupunginmuseo / "Helsinki, Pengerpuisto"
**Dami Im** (kor. 임다미, s. 17. lokakuuta 1988 Etelä-Korea) on eteläkorealaissyntyinen australialainen laulaja. 

Im muutti perheensä kanssa yhdeksänvuotiaana synnyinmaastaan Australiaan Brisbaneen. Hän nousi julkisuuteen *The X Factor Australia* -kykyjenetsintäkilpailun viidennen kauden voittajana.

Im edusti Australiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa kappaleella *Sound of Silence*. Hän selviytyi toisesta semifinaalista loppukilpailuun ja tuli finaalissa toiseksi. Hän sai pisteitä yhteensä (puhelin- ja tuomariäänet) 511.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Dami Im* (2013)
* *Heart Beats* (2014)
* *Classic Carpenters* (2016)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kuuluisa ja palvottu 1700-luvun kastraattilaulaja Farinelli eli Carlo Broschi. Bartolomeo Nazarin maalaus noin vuodelta 1753.
**Kastraattilaulaja** on mieslaulaja, jolta on tämän sopraano- tai alttoäänen säilyttämiseksi kastraatiossa poistettu molemmat kivekset. Leikkaamattomilla miehillä kivesten tuottamat sukupuolihormonit aiheuttavat normaalisti murrosiässä äänenmurroksen. Kastraatti kasvaa keholtaan aikuisen mittoihin, mutta hänellä on ikuisesti alle murrosikäisen pojan ääni, sillä kurkunpää jää esipuberteettiseen tilaan. Kastraatit ovat siis eunukkeja. Kastraattilaulajissa yhdistyi nais- ja lapsityypillinen korkea ääni ja miehen keuhkojen tilavuus sekä miehen lihasvoima.

Kastraattilaulajia tehtiin Italiassa vuosisatojen ajan, koska naisten ei annettu laulaa kirkossa kristillisessä Italiassa. Kirkkokuorot täytettiin tästä kiellosta johtuen miespuolisilla. Selitykseksi on tarjottu väärin tulkittua Apostoli Paavalin Raamatusta löytyvää mainintaa siitä, että naisten tulee olla hiljaa. Kastraattilaulajat oli erityisesti italialainen ilmiö, jossa tapa aloitettiin 1500-luvun lopulla. Alkusysäyksen tapa sai Rooman Sikstuksen kappelin monimutkaisen kirkkomusiikin tarpeista. Toisen sysäyksen tapa sai 1600-luvulla oopperan tarpeista. Pojat kastroitiin 7–9 vuoden ikäisinä. Kastraatit olivat 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisessa musiikkielämässä hyvin yleisiä ja nauttivat usein suurta arvostusta. Sikstuksen kappelissa kastraattilaulajat lauloivat vuoteen 1903 asti.

Historian kuuluisimmat kastraattilaulajat ovat Farinelli, Senesino ja Caffarelli. Käytäntö kiellettiin myöhemmin, ja viimeinen kastraattilaulaja, Alessandro Moreschi, kuoli vuonna 1922. Moreschi on ainoa kastraattilaulaja, jonka äänestä on tallenteita, sillä hän ehti eläessään levyttää. Moreschin tallenteista hänen ääntään on kuvailtu sopraanoääneksi, joka on hieman paksumpi kuin yleensä naisilla. Tunnetuimmista kastraattilaulajista Farinellia on kuvailtu sopraanoksi ja Senesinoa sekä Caffarellia altoiksi (mezzosopraano).

Kastraatioperinteen kieltämisen jälkeen vanhaa musiikkia esittäessä on tullut ongelmaksi se, miten alun perin sopraano- tai alttoäänille kirjoitetut miesroolit tulisi miehittää. 1900-luvulla oli pitkään tyypillistä, että kastraattiosat transponoitiin tavallisille miesten äänialoille. Myöhemmin on tullut vallalle näkemys, että äänialan muuttaminen rikkoo kappaleen rakenteen. Tämä on tärkeää esimerkiksi barokin oopperoiden rakkausduetoissa, jotka usein oli kirjoitettu samalle äänialalle. Siksi nykyään kastraattiosissa käytetään mieluummin naislaulajaa tai kontratenoria. Tosin falsetin käyttäminen tuottaa erilaisen soinnin kuin alkuperäinen kastraattiääni.

Katso myös
----------

* Sopranista
* Kontratenori

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. 1 2
6. 1 2  Merriam-Webster's Collegiate Encyclopedia. s.298
7. ↑
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kastraattilaulaja**.
* Viimeinen kastraattilaulaja Alessandro Moreschi laulaa *Yle Elävä arkisto*.
**Dansband** on ruotsalainen termi, jota käytetään "dansbandmusik"-tyylin tanssimusiikkia esittävästä yhtyeestä. Tanssi tapahtuu yleensä pareissa. Myös jitterbug- ja foxtrot-tansseja voidaan esittää *dansband*-yhtyeen musiikin tahdissa. Yhtyeiden pääasialliset vaikutteet ovat 1950- ja 1960-lukujen rock-musiikissa.

Termit *dansband* ja *dansbandmusik* otettiin käyttöön noin 1970, jolloin ruotsalaisessa pop-musiikissa kehittyi oma tyylinsä. Tyyli kehittyi pääasiassa Ruotsissa, mutta on levinnyt myös Tanskaan, Norjaan ja Suomen ruotsinkielisille alueille.

Dansband-yhtye matkustaa yleensä bussilla ja esiintyy useita kertoja viikossa vuoden ympäri. Useat yhtyeet on nimetty laulajan mukaan, ja nimen perään on liitetty sana *orkester*. Tapa juontaa vanhojen tanssiorkestereiden nimeämiskäytännöstä, jotka usein nimettiin kapellimestarin mukaan.

Yhtyeiden pääkohderyhmää ovat keski-ikäiset aikuiset. Musiikki esitetään yleensä elävän yleisön edessä paikoissa, joissa yleisö on kiinnostunut tanssimisesta eikä halua keskittyä ainoastaan kuuntelemaan yhtyeen esiintymistä.

Tunnettuja yhtyeitä
-------------------

* Arvingarna, Ruotsi
* Barbados, Ruotsi
* Berth Idoffs, Ruotsi (1958 - )
* Black Jack, Ruotsi
* Chiquita, Ruotsi
* Elisas, Ruotsi
* Flamingokvintetten, Ruotsi
* Kjell Roos band ("Roosarna"), Ruotsi
* Larz-Kristerz, Ruotsi
* Lotta & Anders Engbergs orkester, Ruotsi (1989–1994)
* Lotta Engbergs orkester, Ruotsi (1994–2002)
* Ole Ivars, Norja
* Rolandz, Ruotsi
* Scotts, Ruotsi
* Sten & Stanley, Ruotsi
* Streaplers, Ruotsi
* Sven-Ingvars, Ruotsi
* Thorleifs, Ruotsi
* Tommys, Suomi
* Vikingarna, Ruotsi
* Wizex, Ruotsi

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dansband** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dansband
**Liisa Maria Talonpoika** (s. 28. huhtikuuta 1961 Turku) on suomalainen ekonomi ja diplomaatti.

Talonpoika valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1986 Åbo Akademista ja tuli ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1989. Hän on työskennellyt ministeriön kehitysyhteistyöosastossa, kauppapoliittisessa osastossa sekä lehdistö- ja kulttuuriosastossa. Hän on ollut virkamiehenä EU-edustustossa Brysselissä ja Suomen Pariisin-suurlähetystössä.

Talonpoika oli Suomen Hollannin-suurlähettiläs 2013–2015 ja Suomen Ruotsin-suurlähettiläs 2018–2021, ja hän on ensimmäinen nainen suurlähettiläänä Ruotsissa. Hänen edeltäjänsä Matti Anttonen siirtyi alkuvuodesta 2018 ulkoministeriön valtiosihteeriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Liisa Talonpojan CV.
2. 1 2  Kurki-Suonio, Ossi: Mitä Ruotsissa tapahtuu? (Viikon henkilö.) *Kauppalehti*, 28.6.2021, s. 10–12. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 29.6.2021.
3. ↑  New Heads of Mission, (Arkistoitu – Internet Archive) Ulkoministeriö 13.1.2013. Viitattu 6.4.2018.
4. ↑  Liisa Talonpojasta tulee uusi Tukholman-lähettiläs. Yle 6.4.2018  
Uusi suurlähettiläs. Suomen suurlähetystö, Haag 9.9.2013.  
Liisa Talonpojan jäähyväiskirje. Suomen suurlähetystö, Haag 14.9.2015.  
Liisa Talonpoika ny ambassadör i Stockholm. Sveriges Television.
**Aarre Vilho Savolainen** (3. marraskuuta 1915 – 15. elokuuta 1947) oli suomalainen pikajuoksija ja pesäpalloilija.

Urheilu-ura
-----------

Helsingin Kisa-Tovereita (HKT) edustanut Savolainen siirtyi vuonna 1934 HKV:hen ja seuraavana vuonna edelleen Kenttäurheilijoihin. Vuonna 1935 Kenttäurheilijoiden riveissä hän oli Kalevan kisoissa 200 metrilä loppukilpailun 6. ja viestikisoissa joukkue oli pikaviestin hopealla. Seuraavana vuonna hän oli SM-kultaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Aarre Savolaisen rooli kultaa voittaneessa ja SE:n tehneessä joukkueessa oli olennainen, sillä hän kukisti Turun Urheiluliiton Aki Tammiston ankkuriosuudella. Vuoden 1938 Kalevan kisoissa Aarre Savolainen oli niin 100 kuin 200 metrin loppukilpailuissa sijoitusten ollessa 100 metrillä 5. ja 200 metrillä 6. Vuonna 1939 velipoika Alpo siirtyi myös TUL:sta HKT:n riveistä SVUL:n puolelle Kenttäurheilijoihin. Niinpä Kenttäurheiljat nousivat pikaviestissä hopealle Viipurin Urheilijoiden voittaessa. Sotien jälkeen Aarre ja Alpo siirtyivät edustamaan Kiffeniä ja olivat hopeaa vuoden 1945 SM-kisoissa voittaneessa pikaviestijoukkueessa.

### Parhaat tulokset

* 100 metriä: 10,9 (1934)
* 200 metriä: 22,4 (1935)

Tapaturmainen kuolema
---------------------

Aarre Savolainen koki varhaisen, tapaturmaisen kuoleman elokuussa 1947. Hänet oli lyöty katuun lyöden samalla päänsä ja menehtyi näihin vammoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aarre Savolainen (juoksija) Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Aarre Savolainen on tavoittanut maalinsa.  *Helsingin Sanomat*, 31.8.1947, s. 9. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 24.5.2023.
**Šah’tarsk** (ukr. Шахта́рськ) tai **Šahtjorsk** (ven. Шахтёрск) on Itä-Ukrainan Donetskin alueen itäosissa, noin 50 kilometriä aluekeskus Donetskin itään sijaitseva hiilikaivoskaupunki ja kaupunkipiiri.

Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan Šah’tarskin kaupungissa oli vuoden 2013 alussa 51 007 asukasta. Šah’tarskin kaupunkipiiriin kuului kaupungin lisäksi neljä kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita, joten koko kaupunkipiirin väkiluku oli 60 942. Šah’tarskin kaupunki oli myös ympäröivän 19 763 asukkaan Šah’tarskin piirin hallintokeskus.

Seudulla katsotaan olleen asutusta jo 5. vuosisadalla eaa. Vuonna 1721 seudulta löydettiin hiiltä. Ensimmäinen Venäjän keisarikunnan taajama, sloboda *Oleksijivo-Orlivku* eli *Aleksejevo-Orlovka* (ven. Алексеево-Орловка) seudulle perustettiin 1764, mitä vuotta pidetään paikkakunnan perustamisvuotena. Vuosina 1901-1903 paikkakunnalle perustettiin kolme pientä hiilikaivosta, jotka alkoivat tuottaa hiiltä lähiseudun teollisuudelle ja rautatielle. Sittemmin kaivoksia perustettiin lisää ja myös asutus lisääntyi. Elokuun 20. päivänä 1953 kolme seudun asutusta Oleksijivo-Orlivku, *Katyk* ja *Olh’ovtšyk* yhdistettiin kaupungiksi, joka sai nimen Šah’tarsk.  Kaupungin nimi viittaa kaivoksiin (esimerkiksi ven. шахтёрский город = kaivoskaupunki) tai kaivosmiehiin (ven. шахтёр, *šahtjor, kaivosmies*).

Toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia ja yleistä järjestystä häiritseviä aseistettuja separatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.

Kaupungista taisteli Kansantasavaltojen liiton kanssa Ukrainan asevoimien 25. maahanlaskuprikaati.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Statut  2004-2005. Šah'tarskin kaupunki, shahtarsk.org.ua. Viitattu 2.6.2014. (ukrainaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Deržavna služba statystyky Ukrajiny: Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2013 roku (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2013)  2013. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 2.6.2014. (ukrainaksi)
3. 1 2  Istoria mista Šah'tarskin kaupunki, shahtarsk.org.ua.  Arkistoitu 5.6.2014. Viitattu 2.6.2014. (ukrainaksi)
4. ↑  Infografika: ATO v Donbasse: pozitsii ukrainskih silovikov i terroristov 26.5.2014, tietotoimisto LIGABiznesInform, liga.net, viitattu 2.6.2014, (venäjäksi)
5. ↑  «Прощайте, шансов нет!» 1.8.2014 Rusvesna.su.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šah’tarsk** Wikimedia Commonsissa
**Yang Jiayu** (kiin. 杨家玉, s. 18. helmikuuta 1996) on kiinalainen kilpakävelyn maailmanmestari.

Yang voitti 20 kilometrin kävelyn maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ennätysajallaan 1.26.18. Hän kukisti hopeamitalisti María Guadalupe Gonzálezin yhdellä sekunnilla. Hän voitti Jakartan Aasian kisoissa 2018 kultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.15. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hänet hylättiin 20 kilometrin kävelyssä. Maaliskuussa 2021 Yang käveli 20 kilometrin maailmanennätyksen 1.23.49. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 12:nneksi. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 20 kilometrin kävelyssä niin ikään kahdestoista.

Yang sijoittui kävelyn maailmancupissa alle 20-vuotiaiden 10 kilometrillä toiseksi 2014. Hän voitti 20 kilometrin kävelyn Kiinan "National Games" -kilpailuissa 2017 ja 2021.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 m kävely | 22.22,47 | Peking | 27. elokuuta 2014 |
| 10 000 m kävely | 45.59,81 | Peking | 29. elokuuta 2014 |
| 10 km kävely | 41.25 | Wuzhong | 15. joulukuuta 2020 |
| 20 km kävely | 1.23.49 | Huangshan | 20. maaliskuuta 2021 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yang Jiayu Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  Women 20 km walk *tilastopaja.com*. Viitattu 9.11.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Ratified: Yang's world 20km race walk record *www.worldathletics.org*.  12.6.2021. Viitattu 21.6.2021.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Pertti Untamo Vuola** (2. lokakuuta 1935 Mietoinen – 23. toukokuuta 2023 Mynämäki) oli suomalainen poliitikko, liikemies ja kunta-alan vaikuttaja.

Ammatiltaan Vuola oli maanviljelijä, jonka kotitila oli Hietamäen Unikankare. Hänen elämäänsä vaikutti suuresti hänen isänsä kaatuminen jatkosodassa. Koska hän oli ainoa lapsi, kotitilan viljeleminen oli jopa velvollisuus. Sotaväestä tultuaan hän otti vastuun Unikankareen tilan hoidosta. Vuonna 1957 Vuola meni naimisiin terveydenhoitaja Pälvi Kaarina Jaatisen kanssa. He saivat kaksi lasta.

Vuola toimi kotikuntansa Mietoisten valtuustossa 28 vuotta, josta sen puheenjohtajana 16 vuotta ja kunnanhallituksen puheenjohtajana 10 vuotta.

Vuosina 1977–1981 Vuola oli Suomen Kunnallisliiton hallituksen jäsen ja liiton valtuuston varapuheenjohtaja vuosina 1985–1990. Vuodet 1991–1993 Vuola toimi Kunnallisliiton hallituksen viimeisenä puheenjohtajana. Kunnallisliiton, Kaupunkiliiton ja viiden muun keskusjärjestön muodostettua Suomen Kuntaliiton Vuola oli sen liittovaltuuston puheenjohtajana vuosina 1993–1997. Hän vaikutti vahvasti Kunnallisalan kehittämissäätiön perustamiseen 1990 ja toimi sen hallituksessa vuoteen 2001 asti. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1991.

Vuola osallistui myös talouselämän tehtäviin. Hän toimi Raision Tehtaitten (myöh. Raisio Oyj) hallinnossa 32 vuotta, josta viimeiset 17 vuotta hallituksen jäsenenä. Hallituksen varapuheenjohtajana hän oli kaksi kertaa, yhteensä seitsemän vuotta. Vuola oli myös yhdistämässä jälleenvakuutusyhtiöitä Vakava ja Sampsa. Hän ehdotti uudelle yhtiölle nimeä Lähivakuutus, jonka se hyväksyi. Keskinäisen yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtajana Vuola toimi 20 vuoden ajan. Pellervo-Seuran valtuuskunnan jäsen hän oli 17 vuotta.

Pertti Vuola oli Suomen Keskustan jäsen ja oli puolueen Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana kymmenen vuotta sekä puolueen hallituksessa vuodet 1986–1990.

Ikäpykälien täyttyessä Vuola luopui talouselämän tehtävistä ja omasta tahdostaan lopetti myös kunnallispolitiikan tekemisen. Sen jälkeen häntä pyydettiin hoitamaan sotainvalidien asiaa. Vuola toimi Sotainvalidien Veljesliiton Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana vuosina 2001–2014 sekä Keskusliiton valtuuston jäsenenä 11 vuotta, josta viimeiset neljä vuotta varapuheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Vakka-Suomen Sanomat* 13.6.2023, s. 10.
2. ↑  Arvaja, Matti: 70 vuotta huomenna: Mietoisten pitäisi miettiä uudestaan kuntaliitosta *Turun Sanomat*.  1.10.2005. Viitattu 27.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Vuolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hokusain teos: oiran ja kamuro**Oiran** (花魁) oli japanilainen korkean luokan kurtisaani. Sana oiran koostuu kahdesta kanjista: 花 merkitsee kukkaa ja 魁 "muiden edellä". Oiran-traditio jatkuu osin nykypäivään saakka, sillä Kiotossa elää vielä naisia, jotka haluavat pitää perinnettä yllä, tosin ilman seksuaalista osaa työnkuvasta.*lähde?*

Oiran-kulttuuri alkoi Edo-kaudella (1600–1868). Tuolloin laadittiin lakeja, jotka eristivät bordellit erillisille alueilleen pois kaupunkien keskustoista. Suurimmissa kaupungeissa nämä alueet olivat Kioton Shimabara, Osakan Shimmachi ja Edon (nykyisin Tokio) Yoshiwara. Kurtisaanien kesken syntyperällä ei ollut väliä: hierarkia perustui täysin yksilöiden taitoihin, ulkonäköön ja saavutuksiin. Tayūt (太夫 tai 大夫, tayū, "suuri aviomies") olivat oiraneista korkea-arvoisimpia ja heidän katsottiin olevan sopivia jopa daimyōiden viihdyttäjiksi.*lähde?*

Oiran viihdytti asiakkaitaan tanssin, musiikin, runouden, kalligrafian ja älykkään keskustelun keinoin samaan tapaan kuin geisha, mutta oiran saattoi myös kutsua geishan viihdyttämään itseään ja vieraitaan.*lähde?*

Kamuro
------

Yoshiwarassa eli myös kamuroita, jotka olivat oiraneiden apulaistyttöinä työskenteleviä lapsia. Heidät myivät bordelliin 5–9 vuoden iässä joko köyhät tai tyttärelleen muuten oiranin uraa toivovat vanhemmat, ja he aloittivat kamuron työn tavallisesti määräaikaisella työsopimuksella. Noin 12–17-vuotiaina he saattoivat ryhtyä itse oiraneiksi, jos heidät palkannut bordelli oli yhä halukas jatkamaan työsuhdetta. Kamuron tehtäviin kuului oman oiraninsa eli isonsiskonsa avustaminen, asioilla juokseminen ja ainakin tietyssä määrin asiakkaiden kanssa kommunikointi. He oppivat askareidensa yhteydessä sosiaalista vuorovaikutusta ja oiranin työstä. Lisäksi he saivat opetusta kalligrafiassa ja musiikissa. Heidän ylläpitonsa maksoi heidän oiraninsa.

Kamurot olivat oiraneille erityisiä statussymboleita. 1700-luvulla tehdyn lakimuutoksen jälkeen korkea-arvoisimmilla kurtisaaneilla saattoi olla kaksikin kamuroa, kun taas matala-arvoisemmilla kurtisaaneilla vain yksi. Kamuropari nimettiin ja vaatetettiin tavallisesti samannäköisesti tai -tyylisesti.

* Oiran 1860-luvulla.Oiran 1860-luvulla.
* Oiraneita vuonna 1917.Oiraneita vuonna 1917.
* Oiraniksi pukeutunut näyttelijä.Oiraniksi pukeutunut näyttelijä.
* Korkealuokkainen oiran eli tayū.Korkealuokkainen oiran eli tayū.
* Oiran ja kamuroita.Oiran ja kamuroita.
* Esiintyvä oiran.Esiintyvä oiran.
* Teemapuistoon rakennettu salonki, jollaisessa oiran otti asiakkaansa vastaan.Teemapuistoon rakennettu salonki, jollaisessa oiran otti asiakkaansa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  kamuro *www.britishmuseum.org*. British Museum. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  The Life of a Courtesan: A Snapshot of a Small Pleasure Quarter in 1860 *www.issendai.com*.  20.1.2015. Viitattu 19.4.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Japanese Courtesans: Kamuro *www.issendai.com*. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
**Vilma Sini Pauliina Paakkala** (s. 11. toukokuuta 1996 Espoo) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kiekonheitto. Hän edustaa Espoon Tapioita.

Paakkala saavutti Kalevan kisoissa 2019 kiekonheitossa pronssia. Aiemmin hän on sijoittunut Kalevan kisoissa kymmenenneksi vuonna 2015, viidenneksi vuonna 2016 ja kahdeksanneksi vuonna 2017. Kiekonheiton hallimestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 2019 ja 2020.

Paakkala sijoittui kiekonheitossa kymmenenneksi sekä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 että alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän jäi karsintaan.

Paakkalan ennätykset kiekonheitossa ovat hallissa 53,83 m helmikuulta 2020 ja ulkoradoilla 52,94 m heinäkuulta 2020.

Paakkalan äidinisä oli kiekonheittäjä Risto Myyrä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vilma Paakkala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Hakanen, Jarmo: Ahlfors hätyytteli EM-hallirajaa, Sipponen ja Perälampi kiekkomestariksi *Yleisurheilu.fi*.  9.2.2019. Suomen Urheiluliitto ry. Viitattu 5.8.2019.
3. ↑  Mäkelä, Jarmo: Risto Myyrä. (muistokirjoitus) *Huippu-urheilu-uutiset*, 2023, nro 2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Petri Luukkainen
**Petri Luukkainen** (s. 1984) on suomalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja. 

Hänen esikoisohjauksensa Tavarataivas on yksi vuoden 2013 alun elokuvatapauksista.
Helsingin Sanomien päivän luetuimmaksi noussutta artikkelia Vuosi ilman tavaraa jaettiin sosiaalisessa mediassa julkaisuviikollaan peräti 21 000 kertaa. Tavarataivaan menestys on ollut poikkeuksellista. Sen elokuvateatterilevityksestä on tehty sopimus jo viiteentoista maahaan, muun muassa Britanniaan, Espanjaan, Ruotsiin, Saksaan ja Japaniin.

Maaliskuussa 2015 Luukkaisen eurodanceilmiöstä kertova dokumenttielokuva Never-ending Dream keräsi kuukauden mittaisella joukkorahoituskampanjalla 21 398 euroa käsikirjoitus- ja suunnittelurahoitusta. Elokuva on suomalaistuotantoa, mutta sitä tehdään kansainvälisesti ja osittain englannin kielellä.

Tuotanto
--------

### Dokumenttielokuvat

Tavarataivas, 2013

Never-ending Dream, 2016

### Pikadokumentit

Isojen poikien ilmastopelissä, 2013

Lähteet
-------

Aho, Tiina: Ihmiskokeesta diskopallon alle.  *Kouvolan Sanomat*, 24.5.2015, s. 2-3. 

Dokumenttiprojekti: Tavarataivas *YLE Tv1 Dokumentit*.  16.12.2013. Viitattu 8.6.2015. (suomeksi)

Tavarataivas-elokuvan Internetsivut *tavarataivaselokuva.fi*. Viitattu 8.6.2015. (suomeksi)

Uusitorppa, Harri: Suomalainen Tavarataivas-dokumentti kopioitiin luvatta televisiosarjaksi Tanskassa *Helsingin Sanomat*.  12.2.2015. Viitattu 8.6.2015. (suomeksi)

Suomalainen eurodance-elokuva toteutuu - kiitos joukkorahoituksen *Dome*.  7.4.2015. Viitattu 8.6.2015. (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  Dokumenttiprojekti: Tavarataivas, 2013
2. ↑  Tavarataivas
3. ↑  Uusitorppa, H: Suomalainen Tavarataivas-dokumentti kopioitiin luvatta televisiosarjaksi Tanskassa, Helsingin Sanomat, 2015
4. ↑  Dome: Suomalainen eurodance-elokuva toteutuu - kiitos joukkorahoituksen, 2015

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Luukkainen Internet Movie Databasessa

* Isojen poikien ilmastopeli Youtubessa

* The Climate Game

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Khatun** (myös **qatun** tai **khatan**) on eräissä turkkilais- ja mongolikielissä käytetty naisen arvonimi.

Nimitystä *khatun* käytettiin laajassa merkityksessään kenen tahansa ylimystön jäsenen vaimosta. Samaa nimeä käytettiin yhtä lailla esimerkiksi kuningattaresta. Termiä alkoivat käyttää tiettävästi xianbit 100-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Titteli lienee samaa alkuperää kuin miehen arvonimi kaani. Sittemmin sama arvonimi tunnetaan lähes kaikkien turkkilaisia ja mongolilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa.

Mongolivaltakunnan kaudella arvonimeä *khatun* käytettiin ensisijaisesti hallitsijan vaimon arvonimenä. Hallitsijoiden tyttölasten tai prinssien vaimojen arvonimi oli *beki*. Qing-dynastian valtakaudella arvonimeä alettiin käyttää tšingisidien sukulinjan vaimoista, vaikka tuolloin sukulinjaan kuuluminen ei enää välttämättä tarkoittanutkaan erityisen hyvää yhteiskunnallista asemaa. Tässä merkityksessään arvonimeä käytettiin 1900-luvulle saakka. Turkkilaisissa kielissä termi *hatun* tarkoittaa yksinkertaisemmin vain vaimoa tai rouvaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 304. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
Ritarikunnan tunnuksia
**Frans Joosefin ritarikunta** (saks. *Kaiserlich-Österreichischer Franz-Joseph-Orden*) oli Itävalta-Unkarin keisarin, Frans Joosef I:n, vuonna 1849 perustama ritarikunta. Se perustettiin keisarin valtaannousun 1-vuotisjuhlapäivän kunniaksi, ja sitä jaettiin tunnustuksena erilaisista ansioista Itävalta-Unkarin kansalaisille, mikä teki siitä yhden niistä harvoista ritarikunnista, joita jaettiin myös muille kuin aatelistolle. Tästä syystä ritarikunnan jäsenyys ei myöskään taannut mitään sosiaalisia erityisoikeuksia. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1919 keisarikunnan kaaduttua.

Kunnianosoitusta jaettiin ensin kolmessa, sitten neljässä ja lopulta viidessä luokassa. Ritarikunnassa oli myös kaksi divisioonaa siviileille ja sotilaille:

|  | Suurristi | Komentaja tähdellä | Komentaja | Upseeri | ritari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Siviili** |  |  |  |  |  |
| **Sotilas** |  |  |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Order of Franz Joseph, Type I, Commander Cross *Medalbook*. Viitattu 23.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  The Order of Franz Joseph - Austrian Medals & Orders Pre-WW1  17.7.2020. identifymedals.com. Viitattu 23.7.2022. (englanniksi)