recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pakotie** on Sam Peckinpahin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1972. Pääosissa ovat Steve McQueen ja Ali MacGraw, jotka olivat tuohon aikaan naimisissa. Elokuvasta tehtiin uusintaversio vuonna 1994 ja rooleissa nähdään Alec Baldwin ja Kim Basinger jotka niin ikään olivat aviopari oikeastikin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Mestarivaras Doc McCoy (McQueen) viruu tyrmässä ja hänen vaimonsa Carol (MacGraw) rakastelee kuvernööri Jack Beynonin (Johnson) kanssa sillä ehdolla, että McCoy pääsee ehdonalaiseen. Heti vapauduttuaan sadistinen ja korruptoitunut kuvernööri pakottaa McCoyn vielä yhteen pankkiryöstöön palkkaamiensa rikollisten avuksi, sillä hän tietää tämän olevan alansa paras. Operaation loputtua Beynon pettää McCoyn ja on juuri ampumaisillaan hänet kunnes Carol tappaa Beynonin viime hetkellä. He aloittavat pitkän pakomatkan läpi Teksasin perässään poliisit ja yksi rosvoista, Rudy Butler (Lettieri) joka haluaa saada McCoyn hengiltä ja tämän osuuden ryöstösaaliista. Vaarallisten takaa-ajojen ja kiperien tilanteiden jälkeen McCoy onnistuu ampumaan Butlerin ja nuoripari ajaa kauas Meksikoon.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 *Pakotie* saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pakotie (vuoden 1972 elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Pakotie (vuoden 1972 elokuva) Elonet.
**Osmankäämikerttunen** (*Acrocephalus melanopogon*) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 12–13 cm, siipien kärkiväli 15–16,5 cm ja paino 9–17 g, keskimäärin noin 11 g. Lintu muistuttaa ruokokerttusta niin kooltaan kuin väritykseltään ja lajien erottaminen maastossa vaikeaa. Selkäpuoli ja kupeet ovat osmankäämikerttusella tummemmat ja pään kuviot ovat voimakkaammat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu on erilainen kuin ruokokerttusella ja muistuttaa hieman sekä etelänsatakielen että kangaskiurun livertelyä. Se ei yleensä esitä laululentoa.

Esiintyminen
------------

Osmankäämikerttusen pääesiintymisalue on Kaspianmeren ja Kuolleenmeren välinen alue. Euroopassa se esiintyy laikuittain Välimeren rannikoilla sekä Unkarissa, Tonavan laaksossa, Ukrainassa ja Turkissa. Pohjois-Afrikassa sillä on pari erillistä esiintymää.

Laji on enimmäkseen lyhyehkön matkan muuttolintu, joka talvehtii Välimeren rannoilla, Lähi-idässä sekä Intiassa ja Pakistanissa.

Lajin esiintymisalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 300 000–590 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö
-------------

Laji esiintyy keskimäärin lämpimämmässä ilmastossa kuin ruokokerttunen. Se asuu mieluiten vesistön äärellä saraniityillä, tamariskipensaikoissa, takkuisissa ryteiköissä sekä osmankäämi- ja järviruokokasvustoissa.

Lisääntyminen
-------------

Pesä sijaitsee matalalla, 30–60 cm, kasvillisuuden varassa. Se on löyhästi lehdistä ja korsista rakennettu syvä malja, joka on pehmustettu etenkin osmankäämin siemenhahtuvilla. Naaras munii 3–6, tavallisesti 5, munaa. Muna painaa keskimäärin 1,6 g. Haudonta kestää 14–15 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 12 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Ravinto koostuu lähes yksinomaan niveljalkaisista, joita se kerää kasvillisuudesta, tavallisesti vesistön äärellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Acrocephalus melanopogon* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Cramp, Stanley (toim.) 1992: The Birds of the Western Palearctic. Vol. VI Warblers. - Oxford University Press. Hong Kong.

Aiheesta muualla
----------------

* Osmankäämikerttunen Lintukuva-verkkopalvelussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q385273
* Wikispecies: Acrocephalus melanopogon
* ADW: Acrocephalus\_melanopogon
* ARKive: acrocephalus-melanopogon
* Avibase: E1559C49B1A6C31F
* BioLib: 8898
* BirdLife: 22714693
* BOLD: 117303
* CoL: 9L6S
* BOW: mouwar1
* eBird: mouwar1
* EUNIS: 843
* Euring: 12410
* Fauna Europaea: 97312
* Fauna Europaea (new): 68937b0e-49a0-44e1-9fa0-8e540d457603
* GBIF: 2493124
* iNaturalist: 116799
* IRMNG: 11204717
* ITIS: 558420
* IUCN: 22714693
* NBN: NHMSYS0000530126
* NCBI: 68470
* TSA: 1127
* Xeno-canto: Acrocephalus-melanopogon

 |

 |
Suomen ja Yhdysvaltain sijainti.   Suomi  Yhdysvallat
**Suomen ja Yhdysvaltain suhteilla** tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Suomen tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Helsingissä ja Suomella Washington DC:ssä. Valtiot solmivat diplomaattiset suhteet vuonna 1919.

Molemmat valtiot kuuluvat muun muassa Natoon, Yhdistyneisiin kansakuntiin, Arktiseen neuvostoon, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöön, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön, Kansainväliseen valuuttarahastoon, Maailmanpankkiin ja Maailman kauppajärjestöön.

Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 45 prosenttia suomalaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 44 prosenttia oli sitä vastaan ja 12 prosenttia ei osannut sanoa.

Yhdysvaltain presidenttien vierailut Suomeen
--------------------------------------------

Vuosina 1975–2023 kuusi Yhdysvaltain presidenttiä on vieraillut Suomessa, joista George H. W. Bush kahdesti. Allaolevassa taulukossa on vierailujen perustiedot. Eräiden kohdalla on vain Suomeen saapumisen päivämäärä. Lisäksi presidenttikautensa jälkeen on Suomessa vieraillut Barack Obama 26.–27.9.2019 puhumassa Nordic Business Forumissa.

|  |
| --- |
| **Yhdysvaltain presidenttien vierailut Suomessa** |
| Nro | Vuosi | Pvm | Vierailija | Isäntä | Vierailun aihe |
| **1.**  | 1975 | 29.7. | Gerald Ford | Urho Kekkonen | ETYK |
| **2.**  | 1988 | 26.–29.5. | Ronald Reagan | Mauno Koivisto | Matkalla Moskovan tapaamaan Mihail Gorbatšovia |
| **3.**  | 1990 | 8.9. | George H. W. Bush | Mauno Koivisto | Tapaaminen Mihail Gorbatšovin kanssa Helsingissä |
| **4.**  | 1992 | 8.7. | George H. W. Bush | Mauno Koivisto | ETYK |
| **5.**  | 1997 | 20.3. | Bill Clinton | Martti Ahtisaari | Tapaaminen Boris Jeltsinin kanssa Helsingissä |
| **6.**  | 2018 | 15.–16.7. | Donald Trump | Sauli Niinistö | Tapaaminen Vladimir Putinin kanssa Helsingissä |
| **7.**  | 2023 | 13.–14.7. | Joe Biden | Sauli Niinistö | Tapaaminen Niinistön kanssaTapaaminen Pohjoismaiden pääministerien kanssa |

Lähteet
-------

1. 1 2  U.S. Relations With Finland *U.S. Department of State*.  10.10.2019. Viitattu 3.10.2020.
2. ↑  U.S. Global Leadership Project Report – 2015 *Gallup*
3. ↑  Unto Hämäläinen: Seitsemän vierailua Suomeen.  *Helsingin Sanomat*, 13.7.2023, s. A 8–10. Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 24.9.2023.
4. ↑  Nordic Business Forum 2018 Nordic Business Forum 2018. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suomen ja Yhdysvaltain suhteet** Wikimedia Commonsissa
Kaapattu turistibussi
**Manilan bussikaappaus** tapahtui Manilan Luneta-puistossa 23. elokuuta 2010, kun työnsä kiristyssyytösten takia menettänyt poliisi Rolando Mendoza otti panttivangeikseen 22 hongkongilaista turistia sekä kolme filippiiniläistä - hongkongilaisryhmän kuskin, oppaan ja valokuvaajan. Kaapattuun bussiin tehtiin lopulta rynnäkkö, jonka yhteydessä Mendoza ammuttiin kuoliaaksi. Panttivangeista kahdeksan (kaikki hongkongilaisia) sai surmansa.

Mendoza oli työskennellyt Filippiinien poliisin palveluksessa vuodesta 1981. Hän esitti kaappauksen yhteydessä vaatimuksia, joista tärkein oli työpaikan saaminen takaisin. Neuvotteluissa avustamaan otettiin Mendozan poliisiveli. Osa panttivangeista vapautettiinkin neuvottelujen aikana ja bussinkuljettaja pääsi pakenemaan. Kun täysimittainen poliisioperaatio käynnistettiin, Mendoza ilmoitti Radio Mindanao Networkille tappaneensa kaksi panttivankia ja surmaavansa loputkin, ellei operaatiota keskeytetä. Piiritys päättyi rynnäkköön, jossa Mendoza surmattiin ja eloonjääneet pääsivät ryömimään bussista ulos.

Poliisin eteneminen oli hyvin varovaista, koska kaappaaja tunsi poliisien toimintatavat ja tiesi, mitä odottaa. Hongkongin Donald Tsang ilmaisi pettymyksensä kaappauksen käsittelyyn. Kokonaisuudessaan pattitilanne kesti 10 tuntia, ja laukauksia vaihdettiin 90 minuutin ajan. Kriisin hidas käsittely heikensi Filippiinien suhteita Hongkongiin ja Kiinaan.

12. huhtikuuta 2018 Filippiinien presidentti Rodrigo Duterte pyysi anteeksi tapahtumaa Filippiinien puolesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hostages die in Manila bus siege *BBC News*.  23.8.2010. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Victims of bungled bus hostage rescue operation prepare to sue Philippines *South China Morning Post*. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Manila criticised over bus hijack *BBC News*.  23.3.2011. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
4. ↑  After 8 years of silence: Duterte says sorry to China, HK over 2010 Luneta hostage crisis *Latest Philippine News Today*.  12.4.2018.  Arkistoitu 22.11.2020. Viitattu 7.8.2018. (englanniksi)
**Etelänkalkkunasarvekas** (*Bucorvus leadbeateri*), aikaisemmalta nimeltään etelänsarvikorppi on sarvekkaiden heimoon kuuluva lintu sekä suurin sarvekas. Se liikkuu lähes yksinomaan maassa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etelänkalkkunasarvekas on suuri lintu, se kasvaa pituudeltaan 90–130 cm pitkäksi. Koiras painaa 3,5–6,2 kg ja naaras painaa 2,2–4,6 kg. Koiras on naarasta suurempi. Höyhenpuku on lähes kaikkialta musta. Siipien kärkien suuret sulat ovat valkoisia. Silmien ympärystö ja kurkun alue ovat paljaita. Ne ovat punaisia, mutta naarailla punaisessa nahassa on sinisiä alueita.

Elinalueet
----------

Etelänkalkkunasarvekasta tavataan päiväntasaajan eteläpuolisessa Afrikassa.

### Elinympäristö

Etelänkalkkunasarvekkaat elävät metsäisillä mailla, savanneilla ja ruohikkoisilla alueilla. Niitä on tavattu korkeimmillaan kolmen kilometrin korkeudessa.

Ravinto
-------

Etelänkalkkunasarvekkaat ovat lihansyöjiä. Ne pyydystävät lähes jatkuvasti pieniä eläimiä, kuten hyönteisiä, heinäsirkkoja, kovakuoriaisia, skorpioneja ja termiittejä. Kuivan kauden aikana ne syövät etanoita, sammakoita ja konnia. Joskus etelänkalkkunasarvekkaat syövät suurempia saaliita kuten käärmeitä, liskoja, rottia, jäniksiä, oravia ja kilpikonnia. Ne saattavat syödä myös haaskoja, hedelmiä ja siemeniä.

Käyttäytyminen
--------------

Etelänkalkkunasarvekkaat orsivat puissa. Ne elävät enintään kahdeksan linnun ryhmissä. Alue voi olla 100 km²:n kokoinen.

Lisääntyminen
-------------

Pesät ovat reikiä puissa tai kalliojyrkänteellä. Ne on vuorattu kuivilla lehdillä. Sisäänkäyntiä ei ole muurattu kiinni kuten sarvinokilla. Naarat munivat 1–3 munaa, joita ne hautovat 37–43 päivää. Poikaset ovat aluksi vaaleanpunaisia, mutta ne muuttuvat mustiksi kolmen päivän kuluessa. Nuoret linnut varttuvat lentokykyisiksi noin 85 päivässä. Ne saavuttavat sukukypsyyden neljän–kuuden vuoden iässä.

Uhanalaisuus
------------

Etelänkalkkunasarvekas luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi. Syynä tähän on sopivien elinympäristöjen nopea väheneminen eteläisessä Afrikassa.

Lähteet
-------

* Cristopher M. Perrins, *Otavan lintutieto*, Otava
* tietoa linnusta englanniksi

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Bucorvus leadbeateri* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q685074
* Wikispecies: Bucorvus leadbeateri
* ADW: Bucorvus\_leadbeateri
* ARKive: bucorvus-leadbeateri
* Avibase: 4192DE77F2F73998
* BirdLife: 22682638
* BOLD: 95495
* CoL: NMVD
* BOW: soghor1
* eBird: soghor1
* EoL: 1048004
* GBIF: 2476041
* iNaturalist: 144281
* IRMNG: 10938541
* ITIS: 554468
* IUCN: 22682638
* NCBI: 155086
* TSA: 2902
* Xeno-canto: Bucorvus-leadbeateri

 |

 |
**Matti Malkamäki** (o.s. Kangas, 17. helmikuuta 1867 Ylistaro – 17. toukokuuta 1937 Ylistaro) oli herännäisiin kuulunut eteläpohjalainen maanviljelijä. Malkamäki kuului 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen valtuuskuntaan.

Ylistaron Untamalankankaalla syntynyt Malkamäki meni 1886 naimisiin herännäisyyden johtohenkilöihin kuuluneen maanviljelijä Juho Malkamäen tyttären Marian kanssa. Hän oli Malkamäen tilalla Karhumäen kylässä kotivävynä 14 vuoden ajan ja sitten talon isäntänä. Malkamäki oli mukana perustamassa Ylistaroon osuusmeijeriä ja oli pitkään Ylistaron kunnanvaltuuston jäsenenä. Hän kuului myös Karhumäen kristillisen kansanopiston johtokuntaan ja oli opiston rahaston- ja taloudenhoitajana opiston perustamisesta 1927 lähtien.

Malkamäki oli mukana 1900-luvun alussa aktivistien toiminnassa ja jääkäriliikkeessä ja osallistui Etelä-Pohjanmaalla Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa. 1930-luvun alussa hän osallistui talonpoikaismarssiin 1930 ja oli Lapuan liikkeen valtuuskunnan jäsenenä edustaen siellä heränneitä. Malkamäki kuoli 70-vuotiaana kotonaan toukokuussa 1937 keuhkokuumeeseen.

Suomen sisällissodan aikana kaatunut jääkärivänrikki Vilhelm Malkamäki oli Matti Malkamäen poika. Toinen poika Juhani Malkamäki (1888–1944) oli lääketieteen lisensiaatti, joka oli mukana jääkäriliikkeessä ja toimi myöhemmin kunnanlääkärinä ja oli Suomen Joutsenen lääkärinä 1935–1936 laivan purjehtiessa Etelä-Amerikan ympäri.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henkilötietoja. 70 vuotta, Aamulehti, 18.02.1937, nro 47, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Matti Malkamäki, Lakeus, 18.05.1937, nro 111, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Karhumäen kristillisen kansanopiston... Hengellinen kuukauslehti, 01.10.1938, nro 10, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Geni.com : Juhani Malkamäki
**Sauronin Suu** (engl. *the Mouth of Sauron*) on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*. Sauronin Suu esiintyy ainoastaan *Kuninkaan paluun* luvussa "Musta portti aukeaa".

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Sauronin Suu kirjoissa
----------------------

Sauronin Suu oli musta númenorilainen eli pimeyden voimien puolelle astunut Númenorin saaren asukas. Tosin ei tiedetä, oliko hän alkuperäinen númenorilainen vai heidän jälkeläisensä. Sauronin Suu oppi Sauronilta taikuutta ja kohosi lopulta hänen linnoituksensa Barad-dûrin komentajaksi ja Sauronin sanansaattajaksi. Hän oli palvellut Sauronia niin pitkään, ettei muistanut enää omaa nimeään. Hän oli viekas ja julma, eivätkä edes örkit olleet hänen vertaisiaan julmuudessa. Sauronin Suu pukeutui mustiin vaatteisiin ja hänellä oli korkea kypärä. Suu ratsasti mustalla suurella hevosella, jonka pää muistutti kalloa.

Kun Lännen Armeija saapui Mustalle Portille, Sauron lähetti Suun neuvottelemaan puolestaan. Sauronin Suu loukkasi Aragornia, mutta pelästyi Aragornin katsetta. Sauronin Suu puhui Gandalfille ja näytti kaikkien kauhuksi Frodolle kuuluneen *mithril*-paidan, haltiaviitan ja Samille kuuluneen miekan. Todellisuudessa he olivat ryöstäneet Frodolta nämä esineet, kun hän oli ollut vankina Cirith Ungolin tornissa. Sauronin Suu valehteli ja väitti Frodon olevan Barad-dûrissa kidutettavana. Hän vaati, että Frodon vapauttamista vastaan Gondorin ja Rohanin olisi alistuttava Sauronin valtaan. Hänelle itse annettaisiin vastapalvelukseksi uskollisuudesta Rautapiha. Kun Gandalf pyysi nähdä Frodon, Sauronin Suu kieltäytyi. Gandalf otti Frodolle ja Samille kuuluneet esineet ja hylkäsi Sauronin vaatimukset. Raivostunut Sauronin Suu ratsasti takaisin Mustalle Portille ja lähetti Mordorin joukot Lännen Armeijan kimppuun. 

Sauronin Suun kohtaloa ei ole kerrottu. Mahdollisesti hän kuoli Mustan portin taistelussa.

Sauronin Suu elokuvissa
-----------------------

Peter Jacksonin *Taru sormusten herrasta* -elokuvatrilogiassa Sauronin Suu esiintyy ainoastaan *Kuninkaan paluun* *Special Extended Edition* -versioon lisätyssä kohtauksessa. Hahmoa näyttelee Bruce Spence. Elokuvassa Sauronin Suun kypärässä lukee cirth-riimuilla "Lammen Gorthaur", mikä merkitsee "Sauronin ääntä". Gorthaur on *Silmarillionissa* Sauronin haltioilta saama nimitys. Elokuvassa Aragorn tappaa Sauronin Suun lyömällä hänen päänsä irti Andurílilla. 

Sauronin Suu on esiintynyt myös Jules Bassin ja Arthur Rankinin vuoden 1980 piirroselokuvassa *The Return of the King*, jossa häntä ääninäytteli Don Messick.

Sauronin Suu roolipeleissä
--------------------------

Keski-Maa-roolipelissä Sauronin Suun nimi on Urzahil, mutta nimi ei ole Tolkienin keksimä.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Sauronin Suusta The Encyclopedia of Ardassa
* Tietoa Sauronin Suusta TheOneRing.netissä
**Montañés** oli Espanjan laivaston vuonna 1794 vesille laskettu Montañés-luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Montañés-luokka*
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus perustui San Ildefonso -luokasta saatuihin kokemuksiin, mutta Retamosa lisäsi alusten kelluvuutta. Alus tilattiin Ferrolista ja siihen käytetyt varat luovutti Cantabrian väestö. Alus laskettiin vesille toukokuussa 1794 ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna. Aluksen kuparoitu pohja mahdollisti suuremman nopeuden kuin muilla aikakauden aluksilla aluksen saavuttaessa myötätuuleen jopa 14 solmun ja vastatuulen kahdeksan solmun nopeuden.

Palvelus
--------

Alus taisteli vuonna 1795 Ranskan laivaston kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin osastoa vastaan San Feliu de Guíxolin lahdella. Alus kykeni vetäytymään suuremman nopeutensa turvin rannikkopattereiden suojaan pakottaen ranskalaiset irtautumaan taistelusta.

Kesäkuussa 1805 aluksen päälliköksi tuli Francisco Alcedo ja alus liitettiin Alcalá Galdianon osastoon suojaamaan Cádizia mahdolliselta Britannian kuninkaallisen laivaston hyökkäykseltä. Trafalgarin taistelussa alus kuului Gravinan laivueen toiseen divisioonaan. Alcedo ja hänen sijaisensa Antonio Castaños saivat surmansa, jolloin aluksen päällikkyys siirtyi luutnantti Joaquin Gutiérrez de Rubalcavalle. Kaikkiaan aluksella sai surmansa 20 ja haavoittui 29 miehistönjäsentä. Aluksen miehistö valtasi takaisin *Santa Anan* ja *Neptunon* palaten Cádiziin yöllä 21. lokakuuta.

Alus osallistui 14. heinäkuuta 1808 päällikkönään José Quevedo Cádizissa Rosityn laivueen valtaukseen. Alus teki matkoja Kanarialle, Baleaareille ja Havannaan ennen kuin se tuhoutui myrskyssä 10. maaliskuuta 1810.

Lähteet
-------

* Goodwin, Peter: *The Ships of Trafalgar - The British, French and Spanish Fleets October 1805*. Lontoo, UK: Conway Maritime Press, 2005. ISBN 1-84486-015-9. (englanniksi)
* Saint, Hubert, C. de: Ships of the line of the Spanish Navy (1714-1825) Part 4.  *Warship*, 1986, X. vsk, s. 283-285. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-449-0.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Goodwin, Peter s. 220

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish ship Montañés (1794) 

*Montañés*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Montañés* - *Neptuno* - *Argonauta* |
| Edeltäjä: San Ildefonso -luokka – Seuraaja: Reina Isabel II -luokka |
**Rakkauden hauta** on Karjalan kannaksella Vammelsuussa sijaitseva hautamuistomerkki jonka pystytti venäläinen todellinen valtioneuvos Eugene Epafroditsh Kartavtsev 1910-luvulla puolisolleen Maria Vsevolodna Kartavtsevalla (k. 1911) omistamansa Villa Marijoki -huvilan alueelle. Eugene Kartavtsev rakennutti muistomerkin viereen myös pienen ortodoksisen kirkon. Hautamuistomerkki on säilynyt vaikkakin alkuperäiset muistomerkin pronssipatsaat ovat kadonneet ja niiden tilalla on nykyisin 2010-luvun puolivälissä tehdyt näköispatsaat. Kirkosta on sen sijaan jäljellä vain rauniot. Rakkauden hauta oli 1920- ja 1930-luvuilla yksi tunnetuimpia Karjalan kannaksen matkailunähtävyyksiä. Alkuperäisen hautamuistomerkin toteutti venäläinen kuvanveistäjä V. V. Lishev. 

Eugene Kartatsev ja hänen vaimonsa Maria, joka oli kirjailija Vsevolod Krestovskin tytär, hankkivat 65 hehtaarin maa-alueen Vammelsuusta 1900-luvun alussa ja rakennuttivat sinne Villa Marijoki -nimisen suuren puuhuvilan. Maria sairastui syöpään ja ollessaan hoidettavana Saksassa hän sai lahjaksi Willy-nimisen leikkinallen jonka väitettiin voivan auttaa taudista paranemisessa. Marian kuoltua 24. kesäkuuta 1911 hänet haudattiin huvilan alueella olleen luonnonkiven alle ja kuvanveistäjä V. V. Lishev teki Mariasta ja Willy-nallesta luonnollista kokoa olevat pronssipatsaat jotka sijoitettiin luonnonkivien päälle. Hautamuistomerkin viereen rakennettiin myös ortodoksinen kirkko.

Kirjallisuutta
--------------

* Jaakko Terenttilä : *Rakkauden hauta* : romaani. Gummerus 1950
* Martha von Haartman-Mees : *Vinddriven*. Ekenäs Tryckeri Aktiebolag 1972 ISBN 9519000062
* Tuovi Paju ja Maijaliisa Kalliomäki : *Kolme naista Kannakselta*. Books-on-Demand 2015 ISBN 9789523300798

Lähteet
-------

1. ↑  Rakkauden hauta Uusikirkko Vammelsuu, Suomen Sotahistoriallinen Seura ry. Sotahistorialliset kohteet
2. ↑  Willimiehen jäljillä-blogi 24.9.2017 : Vammelsuu / Rakkauden hauta
3. ↑  Villa Marijoki, Vammelsuu ja Martha von Haartman, Terjokkoine - Syksy 2013

Aiheesta muualla
----------------

* Uusikirkko, Vammelsuun Rakkauden hauta -muistomerkki ja kirkko; edessä naisveistos, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Wiipuri-museon kokoelmat, Lappeenrannan museot (Finna)
* Uusikirkko, Vammelsuu, Rakkauden hauta, kuvanveistäjä V.V. Lishevin valmistama hautamuistomerkki, valokuva 1930-luvulta, Lappeenrannan museot (Finna)
**Ibn Hajar al-Haytami** (1504–1567) oli egyptiläinen shafi'i -koulukuntaan kuulunut imaami ja pyhän lain asiantuntija, joka imaami Ahmad al-Ramlin kanssa edusti koko myöhäisen shafi'i -koulun tärkeintä asiantuntemusta. Hän opiskeli al-Azharissa, mutta sitten muutti Mekkaan, jossa kirjoitti useita merkkiteoksia islamilaisesta oikeudesta, *haditheista*, uskosta, kasvatuksesta ja *hadith* -kommentaareista. Hänen kuuluisin teoksensa on kymmenen nidettä käsittävä kommentaari al-Nawawin kirjaan *Minhaj al-talibin* ("Etsijän tie"). Al-Haytami on haudattu Mekkaan.

Lähteet
-------

* Keller, Nuh Ha Mim (toim.): *Reliance of the Traveller. Revised Edition. The Classic Manual of Islamic Sacred Law "Umdat al-Salik" by Ahmad ibn Naqib al-Misri (d. 769/1368) In Arabic with Facing English Text, Commentary and Appendices Edited and Translated by Nuh Ha Mim Keller*. Beltsville, Maryland: amana publications, 2017. ISBN 0-915957-72-8. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (arabiaksi)

### Viitteet

1. ↑  Keller 2017, s. 1054 (x160)
**3x3** on koripallon muunnos, jota pelataan kolmehenkisillä joukkueilla yhteen koriin. Lajin säännöt eroavatkin monella tapaa normaalista koripallosta.

Historia
--------

Lajin historia alkaa vuodesta 2007, jolloin FIBA päätti kokeilla lajia vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisissa. Lajia kokeiltiin kuitenkin jo vuoden 2007 Asian Indoor Gamesissa, joissa Iran voitti turnauksen mestaruuden. Lisäksi lajia kokeiltiin Aasian nuorten kisoissa vuonna 2009 ja lopulta myös vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisissa. Syksyllä 2010 kansainvälinen koripalloliitto asetti tavoitteekseen viedä lajin osaksi vuoden 2020 kesäolympialaisia.

Vuonna 2011 lajissa järjestettiin ensimmäistä kertaa nuorten arvokisat, kun Italiassa pelattiin alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruudesta. Seuraavana vuonna järjestettiin ensimmäiset aikuisten maailmanmestaruuskilpailut Kreikassa. Mestaruuksiin nuorten kilpailuissa ylsivät tyttöjen sarjassa Espanja (2011) ja USA (2012, 2013), poikien sarjassa Uusi-Seelanti (2011), Serbia (2012) ja Argentiina (2013) sekä sekajoukkueiden sarjassa Ranska (2012). Ensimmäisen aikuisten maailmanmestaruuden vei nimiinsä Serbia miehissä, USA naisissa ja Ranska sekajoukkueiden sarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  History: the birth of 3x3 basketball FIBA.  Arkistoitu 16.1.2014. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  FIBA Asia - Iran claims Gold at FIBA 3 on 3  5.11.2007. FIBA.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
3. ↑  PR N°13 - Youth Olympic Games: It's Singapore… and it's FIBA 33!  21.2.2009. FIBA.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
4. 1 2  3-on-3 hoops game set to debut  13.8.2010. ESPN. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
5. ↑  FIBA 3x3 WORLD CHAMPIONSHIPS FIBA.  Arkistoitu 22.3.2016. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
6. ↑  3X3 Youth World Championship 2011. *FIBA.COM*.  2011.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 25.7.2021. (englanniksi)
7. ↑  FIBA 2012 3X3 U18 World Championship - Final standings (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  2013 FIBA 3X3 U18 World Championship - Final standings (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  2012 FIBA 3X3 World Championship - Final standings (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **3x3 (koripallo)** Wikimedia Commonsissa

* Mitä on 3x3? Suomen Koripalloliitto
**Kaatuneiden saksalaisten sotilaiden muistomerkki ja hauta**, alkujaan **Vapaussodan muistomerkki**, Hyvinkään Asemanpuistossa on 21. huhtikuuta 1921 pystytetty muistomerkki. Se on valmistettu hyvinkääläisen Oskari Väänäsen kiviveistämössä. Muistomerkki pystytettiin sisällissodan aikaisen Hyvinkään valtauspäivän muistoksi valtauksen kolmantena vuosipäivänä.

Kaatuneet saksalaiset kuuluivat 3. huhtikuuta 1918 Hangossa maihin nousseeseen Itämeren divisioonaan, jota johti kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz.

Muistomerkin paljastustilaisuudessa olivat juhlapuhujina pastori Israel ja Saksan lähetystösihteeri Kuchler.

Muistomerkin materiaali on gabro, ja sen korkeus on 2,60 m. Kivessä on haudattujen nimet sekä valtauspäivä:

*VAPAUSSOTA*
BEFREIUNGSKRIEG  

19 21/4 18  

  

Fritz Kalms R. jäg. Btl. 3  

Friedrich Holtkamp 3 G.Ul.Rgt  

Johannes Bock 3 G.Ul.Rgt  

Wilhelm Köhlke 3 G.Ul.Rgt  

Karl Beckmann 3 G.Ul.Rgt  

Erich Paul 3 G.Ul.Rgt  

Otto Fröhbrodt 3 G.Ul.Rgt  

Karl Knapp 3 G.Ul.Rgt  

Paul Witt 3 G.Ul.Rgt  

Konrad Köhler 3 G.Ul.Rgt  

Arthur Kollat 3 G.Ul.Rgt  

Ervin Karl 3 G.Ul.Rgt  

Gustav Backhaus 3 G.Ul.Rgt  

Alfred Purfürst Karab. Rgt.  

Fritz Dierbach Pion. Btl. 2.  

  

SAKSALAISIA VAPAUSSANKAREITA  

DIE DEUTSCHEN FREIHEITSHELDEN

Katso myös
----------

* Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  [ Kaatuneiden saksalaisten sotilaiden muisto
merkki ja hauta]  9.12.2015. Hyvinkään kaupunki.  Arkistoitu 9.8.2017. Viitattu 8.8.2017.
2. ↑
3. ↑  Vapaussodan muistomerkin paljastustilaisuus *finna.fi*.  21.4.1921. Hyvinkään kaupunginmuseo. Viitattu 27.3.2017.
**Geenitekniikan lautakunta** (lyhenne **GTLK**, ruots. *Gentekniknämnden*) on Suomen kansallinen toimivaltainen viranomainen geenitekniikkalain soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. GTLK toimii sosiaali- ja terveysministeriön yhteydessä.

Tehtävät
--------

Geenitekniikan lautakunnalla on seuraavat tehtävät:

* toimii muuntogeenisten organismien (GMO) käytön lupaviranomaisena Suomessa, kun GMO:eja levitetään tarkoituksellisesti ympäristöön tai kun kyse on niiden käytöstä suljetussa tilassa
* johtaa ja yhteensovittaa geenitekniikkalain noudattamisen valvontaa
* toimii biodiversiteettisopimukseen sisältyvässä Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjassa tarkoitettuna toimivaltaisena viranomaisena elävien GMO:ien valtioiden rajat ylittävissä siirroissa
* valmistelee muille kotimaisille ja kansainvälisille viranomaisille annettavia lausuntoja

Asettaminen ja kokoonpano
-------------------------

Valtioneuvosto asettaa geenitekniikan lautakunnan sosiaali- ja terveysministeriön esityksestä viideksi vuodeksi kerrallaan. Lautakunnassa on puheenjohtaja, varapuheenjohtaja sekä enintään viisi muuta jäsentä varajäsenineen. Jäsenten tulee edustaa ainakin työ- ja elinkeinoministeriötä, maa- ja metsätalousministeriötä, sosiaali- ja terveysministeriötä, ympäristöministeriötä sekä opetus- ja kulttuuriministeriötä taikka näiden ministeriöiden alaista hallintoa. Lautakunnassa tulee varmistaa riittävä geenitekniikan alan ja muu tieteellinen sekä eettinen asiantuntemus. Jos ministeriöiden edustajilla ei ole mainittua asiantuntemusta, valtioneuvosto voi nimetä enintään kolme näiden alojen asiantuntijaa lautakuntaan pysyviksi asiantuntijoiksi. Lautakunnalla on sosiaali- ja terveysministeriössä pääsihteeri ja sihteeristö.

Taustalla oleva lainsäädäntö
----------------------------

Geenitekniikkalain (377/1995) tavoitteena on suojella ihmisten ja eläinten terveyttä ja ympäristöä GMO:ien mahdollisilta haitallisilta vaikutuksilta. Geenitekniikkalaki pyrkii myös edistämään geenitekniikan turvallista käyttöä ja kehittymistä ennaltavarautumisen periaatteen mukaisesti sekä eettisesti hyväksyttävällä tavalla. Geenitekniikkalaki perustuu GMO:ien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön koskevaan EU-direktiiviin 2001/18/EY ja suljettua käyttöä koskevaan direktiiviin 2009/41/EY (aiemmin direktiivi 90/219/ETY). Jälkimmäisestä direktiivistä poiketen geenitekniikkalaki koskee myös muuntogeenisten kasvien ja eläinten suljettua käyttöä. 

Elintarvikkeiksi tai rehuksi tarkoitetut GM-tuotteet hyväksytään Euroopan unionin markkinoille keskitetyllä menettelyllä asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti. Myös GMO:eja sisältäville lääkkeille on keskitetty hyväksymismenettely EU:ssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Geenitekniikan lautakunta
Ilmakuva Kaktovikista vuodelta 2009.
**Kaktovik** on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Se sijaitsee Barterinsaaren pohjoisrannalla Okpilak- ja Jagojokien välissä Beaufortinmeren rannalla.

Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 293. Asukkaista 75,43 prosenttia kuului etnisesti Amerikan alkuperäiskansoihin, pääasiassa edustaen inupiatti-eskimoita.

Kaktovik on ainoa kaupunki, joka sijaitsee Arctic National Wildlife Refuge -luonnonsuojelualueella.

Historiaa
---------

Barterinsaari oli tärkeä valaanpyytäjien tukikohta 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa, mutta pysyvää asutusta saarelle tuli vasta vuonna 1923. 1900-luvun alussa alueelle yritettiin istuttaa poroja siinä onnistumatta.

Kaktovikia kehitettiin 1950-luvulla, kun paikalle rakennettiin lentokenttä ja tutka-asema osana Distant Early Warning Linea Neuvostoliiton hyökkäyksen varalta. Vuonna 1968 läheisestä Prudhoe Baysta löydettiin Pohjois-Amerikan kaikkien aikojen suurin öljyesiintymä. Kentällä työskentelee usea tuhat henkeä. Sen tuotanto alkoi 1970-luvun lopulla Trans-Alaska Pipeline Systemin valmistuttua. Kaupunkioikeudet kylä sai vuonna 1971.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kaktovik Google Localissa
**Møren ja Romsdalin lääni** (norj. *Møre og Romsdal fylke*) on Norjan lääni maan länsiosassa Atlantin valtameren rannalla Vestlandetin alueella. Se rajautuu idässä Etelä-Trøndelagin lääniin ja etelässä Opplandin sekä Sognin ja Fjordanen lääneihin. Sen hallinnollinen keskus on Molde. Läänissä on 265 290 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 15 099,65 neliökilometriä.

Lääniin kuuluu useita asuttuja saaria, ja mannerosaakin halkovat monet syvät vuonot. Niinpä läänin liikenne on riippuvainen lautoista ja vuoroveneistä.

Maantiede
---------

Perinteisesti lääni on jaettu kolmeen piiriin, jotka pohjoisesta etelään ovat Nordmøre, Romsdal ja Sunnmøre. Vaikka piireillä ei ole erillistä hallintoa ja vaikka niillä on yhteinen nykyaikainen tieverkosto sekä meri- ja lentoyhteydet, on niillä usealla tavalla säilynyt oma alueellinen identiteetti. Historiallisesti Nordmøreltä ja Etelä-Trøndelagilta pohjoiseen, Romsdalilta ja Opplandilta itään sekä Sunnmøreltä ja Sogn ja Fjordanelta etelään on ollut vahvemmat yhteydet kuin mitä näillä alueilla on ollut keskenään. Erot kolmen alueen murteissa ovat tästä selvä todiste.

Useiden syvien vuonojen halkomassa läänissä on monia runsasväkilukuisia saaria. Hankalakulkuisesta maastosta johtuen veneet ovat olleet tärkeä liikenneväline. Alueen päälauttayhtiö MRF on liikennöinyt vuodesta 1921 nykypäivään asti.

Kunnat
------

Møren ja Romsdalin lääniin kuuluu yhteensä 36 kuntaa:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Ålesund
* Aukra
* Aure
* Averøy
* Eide
* Fræna
* Giske
* Gjemnes
* Halsa
 | * Haram
* Hareid
* Herøy
* Kristiansund
* Midsund
* Molde
* Nesset
* Norddal
* Ørskog
 | * Ørsta
* Rauma
* Rindal
* Sande
* Sandøy
* Skodje
* Smøla
* Stordal
* Stranda
 | * Sula
* Sunndal
* Surnadal
* Sykkylven
* Tingvoll
* Ulstein
* Vanylven
* Vestnes
* Volda
 |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ålesund |  | Atlantin väylä (Atlanterhavsvegen) kulkee Eiden ja Averøyn kunnissa. |  | Näkymä Eidsdalen-laaksoon Norddalin kunnassa. |  | Näkymä Moldeen. |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Trollstigen Rauman kunnassa. |  | Veiholmen, Smøla |  | Geiranger ja Geirangerfjorden Strandassa. |  | Lampaita Urkessa Ørstan kunnassa. |

Lähteet
-------

1. 1 2  Arealstatistikk for Norge 2014 Kartverket.  Arkistoitu 18.11.2015. Viitattu 27.12.2016.
2. 1 2  Folkemengde og befolkningsendringar, 1. januar 2016 Statistisk sentralbyrå. Viitattu 27.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Møren ja Romsdalin lääni** Wikimedia Commonsissa

* Läänin internetsivut

  

NorjaNorjan läänit

* Agder
* Innlandet
* Møre ja Romsdal
* Nordland
* Oslo
* Rogaland
* Tromssa ja Finnmark
* Trøndelag
* Vestfold ja Telemark
* Vestland
* Viken
**Georges Mahaman Condat** (16. kesäkuuta 1924 Maradi – 25. lokakuuta 2012 Niamey) oli nigeriläinen poliitikko ja diplomaatti.

Condatin isä oli ranskalainen ja äiti nigeriläinen. Hän valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli Ranskan mustan Afrikan instituutissa Dakarissa ja Niameyssa.

Condat toimi Nigerin edustajana Ranskan kansalliskokouksessa vuosina 1948–1958. Liittouduttuaan Djibo Bakaryn Sawaba-puolueen kanssa hänestä tuli Nigerin aluekokouksen puheenjohtaja vuonna 1957. Sawaban lakkauttamisen jälkeen Condat liittyi Parti progressiste nigérien -puolueeseen ja työskenteli suurlähettiläänä Euroopassa, Yhdysvalloissa sekä Afrikan maapähkinäneuvostossa Lagosissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Georges Mahaman Condat *Assemblée nationale*. Viitattu 9.3.2021.
2. 1 2  Idrissa, Abdourahmane & Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Niger*, s. 134. Plymouth: Scarecrow Press, 2012. ISBN 978-0-8108-6094-0.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Sycomore

 |

 |
**Kansallisen turvallisuuden yksikkö** (ruots. *Enheten för nationell säkerhet*) on Suomen sisäministeriön osasto, joka tulosohjaa Suojelupoliisia. Yksikköä johtaa Petri Knape.

Historia
--------

Sisäministeriön silloisen kansliapäällikkö Ilkka Salmen asettama työryhmä esitti vuoden 2018 lopulla mallia, jossa sisäministeriöön perustettaisiin erillinen kansallisen turvallisuuden yksikkö. Suojelupoliisin valvonta ja ohjaus siirtyisi sisäministeriön poliisiosastolta tälle uudelle yksikölle, joka toimisi suoraan sisäministeriön kansliapäällikön alaisuudessa. Salmen asettaman työryhmän tehtävä oli pohtia miten sisäministeriössä reagoitaisiin uusien tiedustelulakien voimaantuloon ja Suojelupoliisin uuteen rooliin kansainväliset toimivaltuudet omaavana tiedustelupalveluna. Petri Knapea, Suojelupoliisin virkavapaalla olevaa apulaispäällikköä, pidettiin sisäministeriössä melko varmana valintana uuden kansallisen turvallisuuden yksikön johtoon. Helsingin Sanomien mukaan useat tahot ilmaisivat huolensa siitä, että malli heikentää Suojelupoliisin valvontaa. Huoli liittyi uuden yksikön pieneen kokoon sekä sen toimintaa ohjaavien henkilöiden läheisiin siteisiin Suojelupoliisin.

Organisaatio
------------

Kansallisen turvallisuuden yksikkö toimii sisäministeriön kansliapäällikkön välittömässä alaisuudessa osastojaon ulkopuolella.

Toiminta
--------

Kansallisen turvallisuuden yksikkö käsittelee kansallista turvallisuutta, siviilitiedustelua ja Suojelupoliisin toimintaa ja ohjausta. Yksikössä käsitellään sisäministeriön ja sen hallinnonalan turvallisuusasioiden yleistä ohjausta, valmiutta, valvontaa, varautumista, organisaatioturvallisuutta, riskienhallintaa ja kehittämistä koskevia asioita. Kansallisen turvallisuuden yksikkö valvoo, yhteensovittaa ja kehittää näitä asioita yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa. Lisäksi kansallisen turvallisuuden yksikössä valmistellaan kansainvälisen avun antamista ja pyytämistä koskevaa päätöksentekoa annetun lain (418/2017) 2 ja 4 § mukaan.

Suojelupoliisi
--------------

Kansallisen turvallisuuden ohjausyksikkö kuului sisäministeriön poliisiosastoon kesäkuuhun 2019 asti, jolloin se muutettiin itsenäiseksi osastoksi uuden tiedustelulainsäädännön tullessa voimaan. Muutoksen myötä myös Suojelupoliisin tulosohjaus siirtyi poliisiosastolta kansallisen turvallisuuden yksikköön.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteystiedot – Sisäministeriö *Sisäministeriö*.  30.9.2019. Viitattu 30.9.2019.
2. ↑  Kahdella Supon toiminnan laillisuutta valvoneella on itsellään virka suojelupoliisissa – Politiikka – HS.fi *Helsingin Sanomat*.  23.2.2019. Viitattu 30.9.2019.
3. ↑  Sisäministeriön asetus sisäministeriön työjärjestyksestä annetun asetuksen muuttamisesta – FINLEX *Finlex.fi*.  13.6.2019. Viitattu 30.9.2019.
4. ↑  Sisäministeriön osastot ja yksiköt – Sisäministeriö *Sisäministeriö*.  30.9.2019. Viitattu 30.9.2019.
Silmien heijastus paljastaa pesukarhun
Punasilmäefekti eriparisilmäisellä kissalla
**Tapetum lucidum** on heijastava kerros silmän verkkokalvolla. Erityisen selvästi se on kehittynyt kissalla, kuhalla, koiralla, hevosella ja märehtijöillä. Verkkokalvon sauva- ja tappireseptorit reagoivat pupillin ja mykiön läpi tulleeseen valoon ja kuvaan kerran ja toisen kerran kun sama valo heijastuu tapetum lucidumin peilipinnasta takaisin. Heijastava pinta koostuu pääasiassa guaniinikiteistä ja niitä sitovista kollageenisäikeistä. Jos silmiin osuu voimakas valo ja joku katselee samasta suunnasta, hän näkee usein heijastuvan valon.

Nykyaikaisissa kameroissa pyritään välttämään verkkokalvolta takaisin heijastuvan valon aikaansaamaa punasilmäisyyttä väläyttämällä salamavaloa kahdesti, jolloin värikalvo supistuu ennen toista, varsinaisen kuvan ottamiseen käytettävää salamaa, mikä vähentää ei-toivottavaa efektiä.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tapetum lucidum**.

Lähteet
-------

* Lehrbuch der Veterinär Physiologie, Scheunert / Trautman ISBN 3-489-75316-X
**Tuulen nopeus** on meteorologinen suure, jolla on suora yhteys tuulen voimakkuuteen. Tuulennopeuteen vaikuttaa ilmanpaine. Ilmanpaineen vaihdellessa pienellä alueella paljolti syntyy fysikaalinen voima, joka lisää tuulen nopeutta erittäin suureksi ja sitä myötä aiheuttaa erittäin voimakkaita tuulia. Tällaista tapahtuu matalapaineen vallitessa alueella. Nopeita ja voimakkaita tuulia esitetään sääkartoilla isobaareilla. Suomen merialueilla ei ole havaittu hirmumyrskyjä, mutta tunturialueilla on joskus mitattu tuulen keskinopeudeksi 40 m/s, ja yksittäisissä puuskissa tuulen nopeus on ollut jopa 50 m/s. Maailman suurin tuulen nopeus on mitattu Barrow Islandissa Australiassa 10.4.1996, joka oli 113 m/s. Tuulen voimakkuus on määritelty siten, että tuulen nopeuden ollessa 1-3 m/s puhutaan heikosta tuulesta, nopeuden ollessa 4-7 m/s se on kohtalaista, nopeuden ollessa 8-13 m/s se on navakkaa, nopeuden ollessa 14-20 m/s se on kovaa, nopeuden ollessa 21-24 m/s puhutaan myrskystä, nopeuden ollessa 25-28 m/s puhutaan kovasta myrskystä, nopeuden ollessa 29-32 puhutaan ankarasta myrskystä ja nopeuden ylittäessä 33 m/s puhutaan hirmumyrskystä. Tuulen voimakkuus on määritelty myös sen mukaan, miten se vaikuttaa maalla ja merellä. Maa-alueilla vaikuttavuutta on arvioitu useiden seikkojen mukaan, kuten miten tuuli tuntuu iholla, miten se näkyy puiden oksistossa, milloin se katkoo oksia, milloin se katkoo puita, milloin se irrottaa puita juurineen ja milloin se saattaa siirtää rakennuksia. Hirmumyrsky tuhoaa rakennuksia kokonaan. Merialueilla tuulen vaikuttavuutta on arvioitu myös useiden seikkojen mukaan, kuten kuinka pitkiä aaltoja tuuli aiheuttaa, milloin aallot vaahtoavat, milloin aallot murtuvat ja milloin aaltojen pärske kadottaa laivat näkyvistä. Hirmumyrskyjen aikaan meri vaahtoaa niin, että se on kokonaan valkoisena vaahdosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuulennopeus - Miksi välillä on tyyntä ja välillä myrskyä *Foreca*.  5.2.2021. Viitattu 8.9.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Tuulet ja Myrskyt Ilmatieteenlaitos.

Aiheesta muualla
----------------

*
Petra Innanen/ Bettie Blackheart/ kuva Jirina Alanko
**Petra Johanna Innanen** (s. 25. joulukuuta 1970 Lappeenranta) on suomalainen taidemaalari, burleskitaiteilija ja sisustusalan ammattilainen.

Innanen on opiskellut Västra-Nylands folkhögskolan taidelinjalla Karjaalla vuosina 1986–1987 ja Kuvataideakatemiassa vuosina 1987–1992. Hän valmistui kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 1996. Innanen on lisäksi opiskellut sisustusalaa sekä keramiikkaa. Innasen töitä oli ensimmäisen kerran esillä 1991 Nuorten näyttelyssä Taidehallissa Helsingissä.

Innanen on toiminut kuvataiteen opettajana Umeå konstskolassa Ruotsissa, Taidekoulu Maassa, Aalto-yliopistossa ja Kuvataideakatemiassa. Hän on suunnitellut levynkansia Fiaskorecords levy-yhtiölle vuodesta 2000 alkaen. Helsingin kaupungin Riistavuoren palvelukeskuksessa on Innasen teos.

Petra Innanen esiintyy myös burleskitaiteilijana *Bettie Blackheart* -nimellä. Esityksiä on ollut muun muassa New Yorkissa, Moskovassa, Pariisissa ja Roomassa. Lisäksi Innanen on tuottanut burleskitapahtumia, kuten kansainvälistä Helsinki Burlesque Festivalia 2008–2017, ja hän opettaa burleskia Burlesk Instituutissa. Näyttelijänä Petra Innanen esiintyy toisessa pääosassa Iina Terhon ohjaamassa elokuvassa *Full of Love – pakomatka pakastimesta* (2018).

Lähteet
-------

* Petra Innanen Kuvataiteilijamatrikkelissa

### Viitteet

1. ↑  Jukka Yli-Lassilan kritiikki, Helsingin Sanomat 17.5.2008 s. C5, luettu 17.5.2008
2. ↑  CV - Petra Innanen *petrainnanen.com*. Viitattu 10.7.2022.
3. ↑  Bettie Blackheartista tuli kotimaisen burleskin kasvot – ei olisi saanut esitellä kehoaan: "Koska en ole mallimittainen, sitä jaksettiin revitellä" *Yle Uutiset*.  20.11.2017. Viitattu 10.7.2022.
4. ↑  INFO – ♥Helsinki Burlesque♥ *helsinkiburlesque.com*. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
5. ↑  Tiedoksenne arvoisa burleskiyleisö! – ♥Helsinki Burlesque♥ *helsinkiburlesque.com*. Viitattu 10.7.2022. (englanniksi)
6. ↑  Niko Ikonen: Full of Love – Pakomatka pakastimesta – elokuvan arvostelu *Episodi.fi*. Viitattu 10.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Petra Innasen sivusto
* Bettie Blackheart
* Burlesk Insituutti
**Allan Kustaa Saarela** (5. joulukuuta 1888 Tampere – 23. heinäkuuta 1979) oli suomalainen kirkkoherra.

Saarelan vanhemmat olivat työnjohtaja Kustaa Saarela (Siren) ja Anna Gustava Wellroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1908 ja suoritti pro munere-tutkinnon 1916. Saarela vihittiin papiksi 1912.

Saarela oli Sortavalassa kirkkoherran apulaisena, papiston apulaisena ja kappalaisen viran armovuodensaarnaajana 1915–1916 sekä vt. kirkkoherrana ja kirkkoherran viran armovuodensaarnaajana 1916–1917. Hän oli Impilahden kappalaisena 1917–1921, vt. kirkkoherrana 1918 sekä vt. kirkkoherrana ja kirkkoherran viran virkavuodensaarnaajana 1920. Tämä jälkeen hän oli Kontiolahdella pitäjänapulaisena 1921–1929 ja kirkkoherrana 1929–1941. Hän oli lisäksi Joensuun rajavartioston pastorina 1926–1940, Kontiolahden keuhkotautiparantolan pastorina 1930-1940 ja sotasairaalan pastorina 1939–1940. Viimeksi Saarela oli Teiskon kirkkoherrana 1941–1958 ja jäi sitten eläkkeelle. Saarela sai rovastin arvon 1943.

Saarela oli Impilahden köyhäinhoitolautakunnan esimiehenä, kansakoulun johtokunnan jäsenenä sekä Kontiolahden ja Teiskon Mannerheimin Lastensuojeluliiton paikallisosastojen puheenjohtajana 1938–1957. Hän julkaisi uskonnollisia kirjoitelmia sekä 'Sortavalan maa- ja kaupunkiseurakunnan historiateoksen.

Saarela oli naimisissa vuodesta 1916 Enni Elina Sahlmanin (s. 1895) kanssa.

Julkaisuja
----------

Nimellä *A. K. Saarela*:

* *Sortavalan kouluolojen historiaa 1. Kouluolot Sortavalassa Vanhan Suomen yhdistämiseen asti vuoteen 1812* ; julkaistu Sortavalan seudun opettajayhdistyksen toimesta. Sortavala 1915
* *Sortavalan maa- ja kaupunkiseurakunnan historia: pitäjänkertomus*. Sortavalan maaseurakunnan kirkkoherranvirasto, Sortavala 1932
* *Teiskon seurakunnan vaiheita*. Teiskon seurakunta, Tampere 1960

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saarela, Allan Kustaa. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 2.12.2023)
2. 1 2 3 4  Henkilötietoja. 50 vuotta, Aamulehti, 05.12.1938, nro 329, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Matti Aarno Olavi Niemi** (s. 19. joulukuuta 1935 Tyrvää) on suomalainen eläköitynyt diplomi-insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Niemen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Aarne Niemi ja Anni Mottinen. Hän avioitui 1962 kotiteollisuusopettaja Sirkka Sisko Pitkäsen kanssa. Niemi tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta 1954 ja valmistui diplomi-insinööri Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan opintosuunnalta 1961. Hän oli Niemen Lelutehdas Oy:n, vuodesta 1975 Niemen Tehtaat Oy, tekninen johtaja 1960–1965, toimitusjohtaja 1965–1992, hallituksen puheenjohtaja 1992–1998 ja sitten vielä hallituksen jäsen. Niemi toimi myös yhtiön talousjohtajana. Hän oli lisäksi Vammalan ammattikoulun puu- ja rakennusosaston johtaja 1962–1965 ja Niemi Steel Ky:n äänetön yhtiömies. Niemellä on ollut myös useita teollisuuden, liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, mukaan lukien Vammalan kaupunginvaltuuston jäsenyys. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Teollisuusneuvos Matti Niemi (1935–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 8.1.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.11.2023.
2. ↑  Pienyrittäjät vauhdittamaan pankkikilpailua.  *Uusi Suomi*, 19.12.1985, nro 341, s. 27. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.11.2023.  (ei-vapaa)
**Hangon musiikkijuhlat** on heinäkuun puolivälissä Hangossa järjestettävä kaupunkifestivaali, jonka tavoitteita ovat Hangon kulttuurielämän ja kaupunkikuvan elävöittäminen, klassisen musiikin kuluttamisen kynnyksen madaltaminen sekä lasten ja nuorten musiikkikasvatuksen vaaliminen. Toistaiseksi viimeinen Hangon musiikkijuhlat järjestettiin vuonna 2017.

Hangon musiikkijuhlat järjestettiin ensimmäisen kerran heinäkuussa 2009 Hangosta kotoisin olevan viulistin Milla Rantalan pitkään kypsyneen idean pohjalta. Hangon musiikkijuhlien taustaorganisaatio on rekisteröity, voittoa tavoittelematon yhdistys Hangon Musiikkijuhlat ry, Hangö Musikdagar rf. Hangon musiikkijuhlat kuuluu Finland Festivals -ketjuun.

Musiikkijuhlien konserttisarjaan kuuluu kansainvälisen tason klassisen musiikin konsertteja ja vähintään yksi jazzkonsertti. Ilmaistapahtumien sarja Fringe tuo musiikin ulos konserttisaleista kesäkaupungin parhaille paikoille. Musiikkijuhlien yhteydessä järjestetään lapsille ja nuorille suunnattu Hangon musiikkileiri. Hangon musiikkileirillä instrumenttiopetusta annetaan viulussa, pianossa, sellossa, kitarassa, huilussa ja laulussa. 

Hangon musiikkijuhlilla ovat esiintyneet muun muassa jousikvartetti Meta4, kapellimestarit Leif Segerstam ja Yukihiro Notsu, pianistit Antti Siirala, Arnon Erez, Kirill Kozlovski ja Ilmo Ranta, viulistit Hagai Shaham ja Petteri Iivonen, mezzosopraano Monica Groop, kanteletaiteilija Eva Alkula, alttoviulisti Lilli Maijala, huilisti Sami Junnonen, klarinetisti Olli Leppäniemi, sellistit Tomas Nuñes-Garcés ja Silver Ainomäe, kototaiteilija Tomoya Nakai, harpisti Lily-Marlene Puusepp, saksofonisti Jussi Kannaste, Novjaro Quintet, Verneri Pohjola Quartet, Kadri Voorand Group, Kuukumina, Johanna Juhola, Johanna Iivanainen, viulisti Emmanuel Tjeknavorian ja mezzosopraano Virpi Räisänen.

Lähteet
-------

* Hangon Musiikkijuhlat

### Viitteet

1. ↑  Hangon Musiikkijuhlat tauolle toistaiseksi *Hangon Musiikkijuhlat • Hangö Musikdagar*. Viitattu 26.6.2021. (englanniksi)