recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brice Clotaire Oligui Nguema** (s. 3. maaliskuuta 1975) on gabonilainen upseeri ja liikemies. Hän toimii syyskuusta 2023 alkaen maansa presidenttinä 30. elokuuta vuonna 2023 maassa tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen. Vallankaappaus syrjäytti presidentti Ali Bongo Ondimban. Hän toimii puheenjohtajana "Siirtymäajan ja instituutioiden palauttamisen komiteassa." Hän on myös maan tasavaltalaiskaartin komentaja ja kaartin uskotaan olleen kaappauksen keskeinen toimija. 

Oligui on syntynyt Haut Ogoouén provinssissa Gabonissa, joka on ollut vahvaa Bongojen suvun tukialuetta. Hän on sukua presidentti Omar Bongolle.

Oligui opiskeli aluksi kotimaassaan Omar Bongo-yliopistossa, mutta päätti ryhtyä sotilasuralle. Upseeriksi hän opiskellut Marokossa Meknesin sotilasakatemiassa. Sotilasuransa aikana hän toiminut sotilasattaseana maansa lähetystöissä Marokossa ja Senegalissa.  

Gabonin tasavaltalaiskaartin johtajaksi Oligui nimitettiin vuonna 2019. Tasavaltalaiskaarti on eliittijoukko, joka huolehtii presidentin ja hänen lähipiirinsä turvallisuudesta.Sotilasuransa ohella Oligui on liikemies. Hänellä huhutaan olevan miljoonaomaisuus. Vuonna 2020 ilmestyneen korruptiota käsittelevän raportin mukaan Oligui olisi ostanut Yhdysvalloista Marylandista useita asuntoja ja maksaneen kaiken käteisellä. Kauppasummat olisivat olleet yhteensä miljoona Yhdysvaltain dollaria. Raportin väitteisiin Oligui oli vastannut, että ei kommentoi yksityisasioitaan. 

Kaappauksen jälkeisessä lehdistötilaisuudessa Oligui kertoi syitä kaappaukselle. Ensimmäinen syy oli, että vuonna 2018 presidentti Ali Bongo Ondimba sai vakavan sairauskohtauksen. Sen jälkeen presidentin kyky hoitaa virkavelvollisuuksiaan on merkittävästi heikentynyt. Asiasta on puhuttu, mutta sille ei ole tehty mitään. Toiseksi Gabonin perustuslakia on loukattu järjestämällä kyseenalaiset vaalit jolla presidentti sai kolmannen virkakauden. Armeijan oli tässä tilanteessa puolustettava laillisuutta, hän jatkoi. Syrjäytettyä presidenttiä ei aseteta syytteeseen, vaan hänet laitetaan eläkkeelle. 

Monet gabonilaiset ovat olleet kaappaukseen tyytyväisiä ja näkevät siinä uuden mahdollisuuden. Toisaalta monet pitävät sitä Bongojen-klaanin sisäisenä valtakamppailuna. Oligui ilmoitti maan palaavan siviilivaltaan, mutta ei kertonut milloin. Pääministeriksi Oligui nimitti Raymond Ndong Siman, entisen Bongojen liittolaisen ja nykyisen vastustajan ja kehotti tätä nimittämään ministereiksi henkilöitä läpi poliittisen kentän. 

Oliguin tavanneet ovat kertoneet, että juntan johtaja on älykäs mies, jonka kanssa keskusteleminen on helppoa. Hänen sanotaan pyrkivän konsensukseen ja olevan alaistensa kunnioittama johtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Au Gabon, Brice tout-puissant, tombeur des Bongo *jeune Afrique*. Viitattu 3.3.2024. (ranskaksi)
2. ↑  Qui est Brice Clotaire Oligui Nguema, le Général à la tête de la transition gabonaise ? *Cameroun Actuel*. Viitattu 3.3.2024. (ranskaksi)
3. ↑
4. 1 2
5. 1 2
6. 1 2 3
7. ↑
8. ↑
**Apicius** on kokoelma, joka sisältää roomalaisia ruokareseptejä, joita yleisesti pidetään syntyneen 300-luvun jälkipuoliskolla tai 400-luvun alkupuoliskolla, ja jotka on kirjoitettu kielellä, joka muistuttaa enemmän vulgaarilatinaa kuin klassista latinaa.

Nimi oli pitkään liitetty ruokaan kohdistuvaan liioiteltuun rakkauteen, mikä on peräisin varhaiselta nimen kantajalta Marcus Gavius Apiciukselta, joka oli roomalainen herkuttelija ja hienostuneen ylellisyyden ihailija, joka eli joskus ensimmäisellä vuosisadalla keisari Tiberiuksen hallintoaikana. Hänen on virheellisesti väitetty kirjoittaneen tämän kirjan, joka on pseudepigrafisesti pantu hänen nimiinsä.

*Apicius* on keittiössä käytettävä kirja. Sen varhaisimmat painetut versiot julkaistiin tavallisesti yleisnimellä *De re coquinaria* ('ruoanlaitosta'), ja se pantiin muutoin tuntemattoman "Caelius Apiciuksen" nimiin, mikä päähänpisto perusteltiin sillä, että toinen käsikirjoituksista on otsikoitu tekstillä "API CAE".

Sisältö
-------

Apicius, De Re Culinaria (Leiden: Sebastianus Gryphium), 1541.
Teksti on järjestetty kymmeneen osaa, joiden sisältö jakautuu samaan tapaan kuin nykyaikaisissa keittokirjoissa:

1. *Epimeles* — Kokki
2. *Sarcoptes* — Liha
3. *Cepuros* — Puutarhasta
4. *Pandecter* — Eri ruokalajeja
5. *Ospreon* — Herneet, pavut, linssit ym.
6. *Aeropetes* — Kana
7. *Polyteles* — Herkkuja
8. *Tetrapus* — Nelijalkaiset
9. *Thalassa* — Mereneläviä
10. *Halieus* — Kalaa

Sisältö ei aina vastaa otsikkoa.

Ruoka
-----

Kirjassa kuvattujen reseptien avulla voi valmistaa Välimeren seuduilla noihin aikoihin sovellettua ruokavaliota noudattavia ruokia. Antiikin aikaan, ei ollut monia niistä ruokalajeista, jotka seutuun nykyisin liitetään. Reseptit on tarkoitettu varakkaan luokan käyttöön, ja osa niistä sisälsi aika eksoottisisa aineksia, kuten flamingoa.

Aiheesta muualla
----------------

### Latinankieliset tekstit

* Bibliotheca Augustana: De Re Coquinaria Libri Decem Mary Ella Milhamin editio (latinaksi)
* Keittokirjan latinankielinen teksti, The Latin Library
* De re coquinaria Gutenbergissä (Cesare Giarratanon ja Friedrich Vollmerin versio vuodelta 1922, korvattu uudella, mutta yhä käyttökelpoinen)
* toinen latinankielinen versio (lähdettä ei ilmoitettu) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Vehlingin englanninkielinen käännös
* Diplomatiikan menetetelmin luotu latinankielinen tekstiversio, vieressä englanninkielinen teksti ja reseptit nykyaikaistettu. (Arkistoitu – Internet Archive)

### Toissijainen aineisto

* Apicius: Kuinka valmistetaan viiden ruokalajin roomalainen juhla-ateria (Arkistoitu – Internet Archive)
* James Groutin *Apicius*, Encyclopædia Romanassa
* Käännetty osittain uudelleen saksankielisestä käännöksestä, mukautettuna nykyajan ruoanlaittotyyliin

Lähteet
-------

1. ↑  *Apicius, The Roman cookery book* tr. Barbara Flower, Elisabeth Rosenbaum. London: Harrap, 1958, p. 7

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Apicius
Ruisrock on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut rockfestivaali. Kuva vuodelta 2008.
**Festivaali** on yleensä säännöllisesti pidettävä juhla, kuten elokuva- tai musiikkifestivaali. Sana on peräisin latinan sanasta *festīvus*, joka tarkoittaa "juhlallinen".

Tunnettuja festivaaleja
-----------------------

Tunnettuja festivaaleja Suomessa ovat esimerkiksi Ankkarock, Down By The Laituri, Flow Festival, Helsingin juhlaviikot, Himos Juhannus, Ilosaarirock, Imatra Big Band Festival, Kotkan meripäivät, Maata näkyvissä -festarit, Nummirock, Pori Jazz, Provinssirock, Qstock, Raumanmeren juhannus, Rock the Beach, Ruisrock, [Sauna Open Air]], Savonlinnan oopperajuhlat, Simerock, Tuska Open Air Metal Festival, Weekend Festival ja Blockfest.

Katso myös
----------

* Karnevaali

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen kielen perussanakirja 1990*, s. 140.
2. ↑  Festival *The Free Dictionary*. Viitattu 29.12.2011. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Karppi, Mikko & Ruhti, Ertte: *Festarikalevala – Käsikirjasi kesäfestareille*. Tampere: Roisto, 2012. ISBN 978-952-598-338-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Festivaali** Wikimedia Commonsissa
**Pekka Nuotio** (21. helmikuuta 1929 Viipuri – 17. maaliskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen dramaattinen Verdi- ja Wagner-tenori, joka nousi alallaan maailman huipulle. Häntä pidetään yhtenä suomalaisten tenoreiden parhaimmista. Ansioistaan Pekka Nuotiolle on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan Pro Finlandia -mitali vuonna 1973.

Opinnot
-------

Nuotio opiskeli laulua yksityisesti jo nuorena aikuisena. Samoin hän sai opetusta musiikin teoriassa. Vuosina 1959–1964 hän teki useita opintomatkoja Italiaan, Itävaltaan ja Saksaan.

Tausta
------

Nuotio oli lähtöisin vaatimattomista oloista. Evakkotaipaleella hän joutui asumaan Hattelmalan kylään Vanajan kunnassa, mistä hän laulajanuran edetessä muutti Helsinkiin. Hänen isänsä oli muusikko Torsten Nuotio ja äiti Helli Lahja Nakari. Pekka Nuotio avioitui vuonna 1948 Helka Helena Kurjenkallion kanssa, ja heille syntyi lapset Pirjo 1948, Virpi 1951 ja Tarja 1955. Nuotion setä oli muusikko Auvo Nuotio ja serkku laulaja ja muusikko Vesa Nuotio.

Ura
---

1950-luvun alussa Nuotio toimi Rallineloset-lauluyhtyeessä. Hän piti ensikonserttinsa 1955 ja sai sen jälkeen opetusta Olavi Nybergiltä. Nuotio oli Suomen kansallisoopperan johtava draamallinen tenori vuodesta 1957. Kansallisoopperan lisäksi hän esiintyi Berliinin, Stuttgartin, Prahan, Tukholman ja Oslon oopperataloissa. Uran huippukohtia olivat esiintymiset New Yorkin Metropolitan-oopperan vanhalla lavalla vuonna 1966 ja uudella lavalla 1967.*lähde?*

Myös Düsseldorfin, Budapestin, Covent Gardenin sekä Sadler's Wellsin (Lontoo) oopperalavat ovat olleet Pekka Nuotion esiintymisareenoina. Sydneyn uuden oopperatalon avajaisissa hän lauloi 1973, Skotlannin musiikkijuhlilla (Glasgow-Newcastle) vuonna 1973, Hampurin valtionoopperassa ja Amsterdamissa samoin 1973. Hän esiintyi myös useasti Savonlinnan oopperajuhlilla.*lähde?*

Nuotio joutui luopumaan laulajanurastaan vuonna 1982 pitkäaikaisen hengityselinsairauden vuoksi.
*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1982*, s. 666. Helsinki: Otava, 1982. ISBN 951-1-06659-5.
2. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat aakkosjärjestyksessä - Ritarikunnat *ritarikunnat.fi*.  9.10.2020. Viitattu 5.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Nuotio, tenor - Ondine

Levytyksiä
----------

* Pekka Nuotio: Live at the Opera. Recordings 1959-1962. Finlandia Classics (2014)
* Pekka Nuotio: Opera Arias. Recordings 1973-1981. Ondine (1997).

Kirjallisuutta
--------------

* Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 169–171. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Latvia

 |

 |
**Tuomiorovasti** (ruots. *domprost*) on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa ja Ruotsin kirkossa tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra. Samalla hän on hiippakunnan tuomiokapitulin vakinainen jäsen ja toimii tuomiokapitulin johdossa piispan ollessa estyneenä jolloin hän hoitaa piispan kiireelliset ja välttämättömät tehtävät. Hän on myös tuomiokapitulin varapuheenjohtaja. Ruotsin kirkossa Upsalan hiippakunnassa tuomiorovasti on tuomiokapitulin toinen varapuheenjohtaja. Hän voi piispan määräyksestä toimittaa kirkonvihkimisisä ja kirkkoherran virkaanasettamisia.

Tuomiorovastina toimivan kirkkoherran kelpoisuusehtona on kirkkoherran kelpoisuuden lisäksi ylempi pastoraalitutkinto.

Nimitys tuomiokapituli tulee sanoista *domus capituli* ’lukukappaleen talo’ (piispan talo, jossa luetaan Raamattua). Tätä samaa sanajuurta ovat myös sanat *tuomiorovasti* ja *tuomiokirkko*. Jokaisessa hiippakunnassa on tuomiokirkkoseurakunta, jonka pääkirkko on hiippakunnan pääkirkko. Hiippakunnan pääkirkkoa on perinteisesti kutsuttu katedraaliksi (*cathedra* ’istuin’), koska siellä on piispanistuin. Tästä tulee myös tuomiokirkkoseurakunnan vanha nimitys katedraaliseurakunta. Nykyisissä luterilaisissa tuomiokirkoissa ei yleensä ole fyysistä piispanistuinta.

Tuomiorovastin vastine anglikaanisessa kirkossa on dekaani.

Venäjän ortodoksisessa kirkossa ja sen alaisissa kirkoissa vastaava nimike on katedraalirovasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkkolaki 1054/1993 *Finlex*.  Arkistoitu 14.12.2019. Viitattu 15.7.2018.
2. ↑  Tuomiokapituli *evl.fi*.  Arkistoitu 23.4.2021. Viitattu 3.2.2021.
3. ↑  Domkapitlet *svenskakyrkan.se*. Viitattu 3.2.2021. (ruotsiksi)  
Kyrkoordningen 9 kapitel *svenskakyrkan.se*. Viitattu 3.2.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Präst, diakon och andra yrken och titlar i kyrkan *svenskakyrkan.se*. Viitattu .3.2.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  Kirkkoherran vaali *evl.fi*. Viitattu 3.2.2021.
6. ↑  Tuomiokirkko *evl.fi*.  Arkistoitu 1.11.2020. Viitattu 3.2.2021.
**Klikkiotsikko** on www-sivulla oleva otsikko, joka on kirjoitettu sensationalistiseksi tai kiistanalaiseksi, jotta lukija kiinnostuisi siitä ja klikkaisi artikkelin auki. Klikkiotsikointi on Internet-ajan markkinointistrategia, joka tuo julkaisijalle lisää mainostuloa, jonka suuruus riippuu suoraan kävijöiden tekemien klikkausten määrästä.

Klikkiotsikko on määritelmällisesti harhaanjohtava. Siinä voi olla liioittelua, ylisanoja, shokeeraavia tai suututtavia väitteitä, tai suoranaisia valheita, jotka herättävät lukijan uteliaisuuden. Joskus klikkiotsikossa esitetään kuohuttava väite, joka kuitenkin torjutaan ja kiistetään itse artikkelissa. Koska jotkut lukevat vain otsikon mutta eivät artikkelia, klikkiotsikon harhaanjohtava väite voi jäädä elämään valeuutisena.

Joskus klikkiotsikko johtaa aiheeseensa parhaimmillaankin vain etäisesti liittyville sivuille. Harmittomimmillaan klikkiotsikko tuhlaa vain lukijan aikaa, etenkin jos se johtaa mainosten täyttämälle sivulle, jossa pitää klikkailla lisää päästäkseen lukemaan luvattua juttua. Klikkiotsikoita on kuitenkin käytetty myös urkintayrityksiin tai haittatiedostojen levittämiseen.

Vaikka klikkiotsikointi voikin tuoda julkaisijalle voittoa lyhyellä tähtäimellä, se voi myös vieraannuttaa lukijoita.

Klikkiotsikot ovat nykymuodossaan internet-ajan ilmiö. Samankaltaisia harhauttavia otsikoita on kuitenkin ollut niin kauan kuin sanomalehtiäkin on myyty kaduilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Smith, Rachelle M.: "Clickbait", *Lies: The Science Behind Deception*. Greenwood, 2022. ISBN 978-1-4408-6760-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Wetterstrand, Ninni: Näin tunnistat klikkiotsikon – lue huikea juttu ja katso upea kuva *YleX*.  19.10.2016. Yle.
**Cold Response** oli useiden Naton ja sen rauhankumppanuusharjoitusten yhteisnimitys, joita järjestettiin Pohjois-Norjassa vuosina 2006-2022. Harjoituksista ensimmäinen oli vuonna 2006 järjestetty Norjan suurin sotaharjoitus. Siihen osallistui noin 10 000 sotilasta yhdestätoista maasta. Se oli Norjan kansallinen harjoitus, johon kutsuttiin kaikki Nato-maat. Toinen harjoitus pidettiin maaliskuussa 2007 ja kolmas maaliskuussa 2009. Neljäs harjoitus pidettiin 17. helmikuuta – 4. maaliskuuta 2010, ja siihen osallistui noin 8 500 sotilasta neljästätoista maasta. Viides harjoitus järjestettiin 12.–23. maaliskuuta 2012, ja siihen osallistui yli 16 000 sotilasta 15 maasta.

Viimeinen nimeä Cold Response käyttänyt harjoitus järjestettiin vuonna 2022. Sotaharjoitukset jatkuivat tämän jälkeen nimellä Nordic Response.

Cold Response 2012
------------------

Vuoden 2012 harjoitusten aikana norjalainen Hercules-kuljetuskone törmäsi Kebnekaise-vuoren rinteeseen Ruotsissa. Koneessa olleet viisi sotilasta saivat surmansa.

Nordic Response (2024-)
-----------------------

Suomen ja Ruotsin Nato-jäsenyyden ja mukaan liittymisen myötä harjoituksen nimeksi muutettiin vuonna 2024 **Nordic Response**. Samalla harjoitusaluetta laajennettiin Pohjois-Norjan ohella Ruotsin ja Suomen pohjoisosiin. Vuoden 2024 harjoitukseen osallistui yli 20 000 sotilasta 13 maasta. Suomi osallistui yli 4 000 sotilaalla ja Ruotsi noin 4 500 sotilaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotilaskoneen onnettomuuspaikalta löydetty ruumiinosia  17.3.2012. Yle. Viitattu 17.3.2012.
2. ↑  Jari Tanner: Newly enlarged NATO starts drill in Finland, Norway and Sweden in defense of its Nordic turf  4.3.2024. apnews.com. Viitattu 22.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Försvarsmaktens information om övningen 2010

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Cold Response
**Taina Tuulikki Rantanen** (s. 1959 Tampere) on gerontologian ja kansanterveyden professori Jyväskylän yliopistossa. Hän tutkii muun muassa vanhenemisen vaikutuksia toimintakykyyn, liikkumiseen ja aktiivisuuteen. Rantanen oli mukana perustamassa Jyväskylän ja Tampereen yliopiston yhteistä Gerontologian tutkimuskeskusta (GEREC) ja toimi sen johtajana 2014–2015.

Rantanen on saanut Schildtin palkinnon (2016), pohjoismaisen gerontologian Sohlbergin palkinnon (2018) ja Jyväskylän yliopiston myöntämän Tieteellisen tiedon julkistamispalkinnon (2013) sekä Tieteellinen läpimurto -palkinnon (2021). Rantanen kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi keväällä 2022.

Rantanen on julkaissut 350 alkuperäisjulkaisua, useita kirjan lukuja ja ammatillisia sekä yleistajuisia kirjoituksia. Hän on saanut muun muassa Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) viisivuotisen Advanced Grantin (2016–2021), Suomen Akatemian rahoitusta eri projekteihin (2000–2022) ja opetus- ja kulttuuriministeriön rahoitusta useisiin liikuntatieteellisiin tutkimusprojekteihin (1985–2024).

Rantanen on Professoriliiton Jyväskylän paikallisosaston varapuheenjohtaja, Professoriliiton valtuuskunnan jäsen ja useiden gerontologian alan tieteellisten lehtien toimituskunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Varsinaiset jäsenet  25.5.2023 (päivitetty). Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 24.6.2023.
2. ↑  Suomalainen, Tiina: Gerontologian ja kansanterveyden professori Taina Rantanen: "Olemme nuortuneet kymmenen vuotta" *Seura.fi*.  5.3.2023. Viitattu 24.6.2023.
3. 1 2  Rantanen Taina Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 5.5.2023. Viitattu 24.6.2023.
4. 1 2 3 4  Neljä Jyväskylän yliopiston professoria Suomalaisen Tiedeakatemian uusiksi jäseniksi  27.4.2022. Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 24.6.2023. Viitattu 24.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Taina Rantanen Jyväskylän yliopiston Converis-tutkimustietojärjestelmässä
* Taina Rantanen Twitterissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
*Oliver!*-musikaalissa Yhdysvaltojen Sacramentossa käytettyjä tekoruokia.
**Tarpeisto** on teatterin esityksissä tarvittava kokoelma näyttelijöiden käyttämiä pienesineitä eli *rekvisiittaa*, kuten astioita, ruokia ja juomia, matkalaukkuja, silmälaseja jne. Tarpeistosta huolehtii *tarpeistonhoitaja*, joka vastaa teatterin *tarpeistovarastosta* ja oikeiden tavaroiden viemisestä paikoilleen lavasteisiin tai muuten näyttelijöiden saataville ennen jokaista teatteriesitystä. *Tarpeistonvalmistaja* taas vastaa uusien tarpeistoesineiden tekemisestä tai hankkimisesta uutta näytelmäproduktiota varten. Tehtävät on usein yhdistetty.

Elokuva- ja televisiotuotannossa tarpeistonhoitajaa ja -valmistajaa vastaa lavastustyöryhmän *rekvisitööri*.

Tarpeistoksi lasketaan kaikki ne esineet, jotka eivät kuulu puvustukseen eivätkä lavastukseen. Näytelmän tapahtuma-aikaan sijoittuvien tavanomaisten käyttöesineiden lisäksi teatteriesityksessä saatetaan tarvita vaikkapa jäätä tai lunta, ruokaa tai juomaa. Alkoholijuomien sijasta näyttämöllä käytetään vettä, mehua tai teetä. Ateriakohtausten kattauksesta vain pieni osa voi olla näyttelijöiden syötävissä olevaa aitoa ruokaa ja loput askarreltu vaahtomuovista, pahvista tms.

Tarpeistonvalmistajan ja -hoitajan työ uuden näytelmäproduktion parissa alkaa näytelmän lukuharjoituksista ja käsikirjoitusta tutkimalla. Työ vaatii yhteistyötä erityisesti lavastajan mutta myös ohjaajan ja puvustajan kanssa. Harvinaisten, esimerkiksi historiallisten käyttöesineiden käytössä tarpeistonvalmistaja tai -hoitaja voi opastaa näyttelijöitä harjoitusvaiheessa.

Tarpeistoon erikoistuvia artesaaneja kouluttaa ainakin Koulutuskeskus Salpaus Lahdessa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tarpeistonhoitaja viimeistelee teatteriesityksen *Yle Areena*.  4.11.2014. Viitattu 10.5.2018.
2. 1 2  Tarpeistonhoitajat luovat yleisölle mielikuvia *Radio Suomi Jyväskylä*.  21.9.2015. Yle Areena. Viitattu 10.5.2018.
3. 1 2  Heli Kaski ja Sanna Savela: Täysipäiväistä huijaamista – kun mikään ei ole sitä, miltä näyttää (Jyväskylän kaupunginteatterin tarpeistotyöntekijöiden Sari Nyyssösen ja Tuula Paanasen haastattelu) *Yle Uutiset*.  11.10.2015. Viitattu 10.5.2018.
4. ↑  Elokuva-alan ammattien määritelmiä: Rekvisitööri  2.11.2017. Teme – Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liitto.  Arkistoitu 10.5.2018. Viitattu 10.5.2018.
5. ↑  Artesaani, tarpeistonvalmistus Koulutuskeskus Salpaus. Viitattu 10.5.2018. ja Ammattiopisto Samiedu Savonlinnassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tarpeisto** Wikimedia Commonsissa
Takida
**Takida** on vuonna 1999 Ruotsin Ångessa perustettu rock-yhtye. Nimi "Takida" on peräisin Hopeanuoli-mangasarjakuvan hahmosta Gohee Takeda.*lähde?*

Historia
--------

Yhtye julkaisi ensimmäisen demo-CD:nsä *Old* vuonna 2000. Levytyksen jälkeen Fredrik Holm jätti yhtyeen ajanpuutteen vuoksi, ja hänen tilalleen tuli Niklas Källström. Samana vuonna liittyi yhtyeeseen Roger Olsson, ja sen jälkeen yhtye julkaisi seuraavan levynsä *T2*. Vuonna 2001 yhtye levytti uudistuneella kokoonpanollaan ensimmäisen EP:nsä Takidan.

Vuonna 2002 Roger Olsson jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen tuli Mattias Larsson. Samalla Fredrik Pålsson siirtyi pääbasistiksi, jotta Robert Pettersson voisi keskittyä pelkästään laulamiseen. Lukuisten muutosten jälkeen yhtye julkaisi vuonna 2003 toisen EP:nsä *Gohein* ja vuonna 2004 kolmannen julkaisunsa *Thornsin*. *Thornsin* julkaisun jälkeen Niklas Källström jätti yhtyeen, ja tilalle tuli Kristoffer Söderström.

Yhtye solmi levytyssopimuksen Ninetone Recordsin kanssa vuonna 2005, ja seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi *...Make You Breathe*. Sen julkaisi Suomessa Elements Music 28. maaliskuuta 2007.

Jäsenet
-------

* Robert Pettersson - laulu (1999-)
* Mattias Larsson - kitara & laulu (2002-)
* Tomas Wallin - kitara & laulu (1999-)
* Fredrik Pålsson - basso (2001-)
* Kristoffer Söderström - rummut (2004-)

### Entisiä jäseniä

* Roger Olsson - kitara (1999-2002)
* Niklas Källström - rummut (1999-2004)
* Fredrik Holm - rummut (1999)

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *...Make You Breathe*  (2006)
* *...Bury The Lies*  (2007)
* *...The Darker Instinct*  (2009)
* *...The Burning Heart*  (2011)
* *A Lesson Learned - The Best Of*  (2012)
* *All Turns Red*  (2014)
* *A Perfect World*  (2016)
* *Sju*  (2019)
* *Demo Days*  (2020)
* *Falling From Fame*  (2021)
* *The Agony Flame*  (2024)

### EP:t

* *T2*  (2000)
* *Takida*  (2001)
* *Gohei*  (2003)
* *Thorns*  (2004)

Lähteet
-------

* Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Takidan virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fanien ylläpitämät foorumit (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
* Takidan Suomen levy-yhtiö
**Pohjantalo** on Helsingin Kampissa osoitteessa Runeberginkatu 5 sijaitseva 11-kerroksinen toimistorakennus. Armas Lehtisen suunnittelema rakennus edustaa tyyliltään modernismia, ja se valmistui vuonna 1958 osana Autotalon korttelia. Sen itäpuolella sijaitsee suunnilleen samankokoinen Kampintorni, joka valmistui neljä vuotta myöhemmin.

Tontilla oli aiemmin sijainnut linja-autotalleina toimineita matalia varastorakennuksia. Eteläisen Rautatiekadun puoleiset tontit omisti SOK:n alainen vakuutusyhtiö Pohja-Yhtymä. Uuden talon rakentamista varten perustettiin vuonna 1957 Pohja-Yhtymälle tytäryhtiö Kakskulma Oy. Rakennus valmistui vuonna 1958.

Pohjantalon arkkitehtuuri on viereistä Autotaloa hillitympää, mutta sen rakennusmateriaalit ovat olleet suhteellisen laadukkaita. Siinä ovat 1950-luvulle tyypilliset nauhaikkunat, ja sen julkisivu on koristettu kellertävillä marmorilaatoilla, ja Runeberginkadun puolella eloksoidulla alumiinilla. Katutason julkisivu on verhoiltu graniitilla. Tornitalon katolla on ullakkokerros, joka sisältää muun muassa hissin konehuoneen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fredrikinkatu 48; Helsinki *Helsingin kaupunginmuseo*. Viitattu 15.7.2022. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kivilaakso, Aura: "Runeberginkatu 5", *Kun Helsinkiin rakennettin city. Keskustan vuosina 1945-1990 valmistuneet liikerakennukset*, s. 277–280. Helsingin kaupunginmuseo, 2014. ISBN 978-952-272-793-0. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.3.2023).
**Viranhaltijapäätös** tarkoittaa Suomessa kunnallisessa päätöksenteossa viranhaltijan yksin tekemää päätöstä jossain asiassa.

Toimivalta
----------

Kunnan päätösvaltaa käyttää pääsäännön mukaan asukkaiden valitsema valtuusto. Valtuusto voi kuitenkin johtosäännössä siirtää toimivaltaansa kunnan muille toimielimille sekä luottamushenkilöille ja viranhaltijoille. Viranhaltijan toimivalta on tällöin kunnanvaltuustolta siirrettyä toimivaltaa, jota viranhaltija käyttää yksinään. Tehdessään päätöksen viranhaltija käyttää julkista valtaa.

Päätös
------

Niistä päätöksistä, jotka viranhaltija tekee hänelle siirretyn toimivallan nojalla, on pidettävä pöytäkirjaa. Käytännössä pöytäkirjaa pidetään päätösluettelon muodossa eli se on luettelo viranhaltijan tekemistä päätöksistä. Tämä päätösluettelo on pidettävä yleisesti nähtävänä, ja päätökset on annettava tiedoksi samalla tavalla kuin muut kunnan viranomaisen päätökset.

Viranhaltijan päätökseen tyytymätön voi tehdä kirjallisen oikaisuvaatimuksen. Se tehdään sille toimielimelle, jonka alainen viranhaltija on. Oikaisuvaatimuksen tekemisestä säädetään kuntalaissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuntalaki, 1 § 2 mom. *Finlex*.  (17.3.1995/365).  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 21.9.2013.
2. ↑  Kuntalaki, 14 § *Finlex*.  (17.3.1995/365).  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 21.9.2013.
3. 1 2  Hannus, Arno – Hallberg, Pekka – Niemi, Anne E.: *Kuntalaki*. Neljäs, uudistettu painos. Helsinki: WSOYpro, 2009. ISBN 978-951-0-33184-2.
4. ↑  Kuntalaki, 62 § *Finlex*.  (17.3.1995/365).  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 21.9.2013.
5. ↑  Kuntalaki, 89 § *Finlex*.  (17.3.1995/365).  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 21.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* VIRANHALTIJAPÄÄTÖKSET (PDF) *Hallintosääntöä täydentävä ohje*.  2013. Pöytyä:  Pöytyän kunta.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 21.9.2013.
**Thea Louise Stjernesund** (s. 24. marraskuuta 1996) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Hakadal IL -seuraa.

Alppihiihdon maailmancupissa Stjernesund kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2018 sijoittuen heti pisteille oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lech/Zürsin paripujottelussa marraskuussa 2021. Hän sijoittui toiseksi myös Soldeun suurpujottelussa maaliskuussa 2023. Hän sijoittui kolmanneksi Saalbach-Hinterglammin suurpujottelussa.

Stjernesund osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen suurpujottelussa 18:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui 22:nneksi pujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia sekä sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi ja pujottelussa 15:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Stjernesund saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia parisuurpujottelussa sekä oli suurpujottelussa kahdeksas ja pujottelussa kolmastoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thea Louise Stjernesund Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Laura Rissanen** (s. 15. huhtikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän on työskennellyt vuodesta 2023 sosiaaliturvaministeri Sanni Grahn-Laasosen valtiosihteerinä. Tätä ennen hän toimi Keskon pääkaupunkiseudun aluejohtajana vuosina 2022-2023.

Rissanen on Helsingin kaupungin varavaltuutettu ja VTM, HKL:n johtokunnan puheenjohtaja, sekä kaupunkiympäristölautakunnan jäsen. Aiemmin Rissanen on toiminut muun muassa Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana, kaupunginhallituksen jäsenenä, Helsingin joukkoliikennelautakunnan jäsenenä ja kulttuuri- ja kirjastolautakunnan varapuheenjohtajana, HYYn I varapuheenjohtajana, Kokoomusnaisten varapuheenjohtajana ja Helsingin Kokoomusnaisten puheenjohtajana.

Ura
---

Rissanen on syntynyt Helsingissä ja käynyt Helsingin Rudolf Steiner -koulun. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ressun lukiosta keväällä 1995. Rissanen liittyi Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkuntaan vuonna 1996. Hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi (poliittinen historia). 

Rissanen työskenteli vuosina 2001-2004 kansanedustaja Suvi Lindénin avustajana eduskunnassa. Hän oli vuosina 2004-2005 kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Kataisen erityisavustaja ja vuosina 2005-2007 europarlamentaarikko Eija-Riitta Korholan avustaja Brysselissä. 

Vuosina 2007-2011 Rissanen työskenteli opetusministerien Sari Sarkomaa ja Henna Virkkunen erityisavustajana. Hän oli vuosina 2011-2014 kunta- ja hallintoministeri Henna Virkkusen erityisavustajana. 

Rissanen työskenteli vuosina 2014-2019 kokoomuksen eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän työskenteli vuosina 2019-2022 Sivistystyönantajat ry:llä johtaen järjestön elinkeinopoliittista edunvalvontaa. Rissanen työskenteli vuosina 2022-2023 Keskossa pääkaupunkiseudun aluejohtajana.

Rissanen aloitti kesäkuussa 2023 Orpon hallituksessa sosiaaliturvaministeri Sanni Grahn-Laasosen valtiosihteerinä.

Yksityiselämä
-------------

Rissasella on kaksi poikaa entisen aviomiehensä Panu Laturin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laurasta *Laura Rissanen | Kokoomus Helsinki*. Viitattu 15.4.2021.
2. 1 2  Orpon hallitukselle nimitettiin kuusi valtiosihteeriä *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.2.2024.
3. 1 2  Laura Rissanen Keskon pääkaupunkiseudun aluejohtajaksi *www.kesko.fi*. Viitattu 23.2.2024.
4. ↑  Helsingin kaupunginvaltuuston varajäsenet eli varavaltuutetut *Helsingin kaupunki*. Viitattu 15.4.2021.
5. ↑  Ikosesta ministeri Virkkusen valtiosihteeri *Yle Uutiset*. Viitattu 15.4.2021.
6. ↑  Luottamushenkilöt *Helsingin kaupunki*.  Arkistoitu 9.11.2018. Viitattu 15.4.2021.
7. ↑  Yhteystiedot *Helsingin kaupunki*. Viitattu 15.4.2021.
8. ↑  Henna Virkkunen Kokoomusnaisten johtoon *ts.fi*.  25.11.2007. Viitattu 15.4.2021.
9. ↑  Laura Rissasesta Helsingin kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja *Helsingin Sanomat*.  18.1.2017. Viitattu 15.4.2021.
10. ↑  Laura Rissanen Sivistystyönantajien elinkeinopolitiikasta vastaavaksi johtajaksi *Sivista*.  30.10.2018. Viitattu 15.4.2021.
11. ↑  Pyörätuoliin pahoinpidelty Panu Laturi: "Joskus toivossa pitää riippua kiinni melkein väkisin" *Kodin Kuvalehti*.  30.12.2020. Viitattu 15.4.2021.
**José Paulo Bezerra Maciel Júnior**, joka tunnetaan paremmin nimellä **Paulinho** (s. 25. heinäkuuta 1988 São Paulo, São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa lainasopimuksella kiinalaista Guangzhou Evergrandea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Vuonna 2009 Paulinhon pelatessa Bragantinossa, hän herätti kiinnostusta muun muassa suurseura Corinthiansissa. Lopulta hän siirtyikin seuraan ja voitti joukkueen kanssa vuoden 2011 pääsarjamestaruuden ja vuoden 2012 Copa Libertadoresin.

16. joulukuuta 2012 pelatussa seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelussa Corinthians kaatoi englantilaisen Chelsean.

Paulinhon uutisoitiin 1. heinäkuuta 2013 tehneen sopimuksen Valioliigaseura Tottenhamin kanssa.

Tottenham vahvisti 30. kesäkuuta 2015 päässeensä sopuun Paulinhon siirtymisestä kiinalaiseen Guangzhou Evergrandeen. Siirtosumman on arvioitu olleen noin 10 miljoonaa puntaa. Paulinho on äänestetty olevan yksi Tottenhamin huonoimista hankinnoista ja pelaajista.

Barcelona ilmoitti 14. elokuuta 2017 ostaneensa Paulinhon Guangzhou Evergrandesta 40 miljoonalla eurolla. Hän on kuitenkin jatkanut Kiinassa lainasopimuksella.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Chelsea distraught after losing to Corinthians in Club World Cup final The Guardian. Viitattu 19.5.2013. (englanniksi)
2. ↑  Paulinho transfer complete Tottenhamin viralliset kotisivut. Viitattu 15.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  Pelé puolustaa kummastusta herättänyttä Barcelona-hankintaa – "Hän tulee yllättämään monet"
4. ↑  Paulinho Bezerra, FC Barcelona's new signing  14.8.2017. Futbol Club Barcelona. Viitattu 14.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paulinho**.
* Paulinhon tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Jefferson |
2 Alves |
3 Silva |
4 David Luiz |
5 Fernando |
6 Marcelo |
7 Lucas |
8 Hernanes |
9 Fred |
10 Neymar |
11 Oscar |
12 Júlio César |
13 Dante |
14 Filipe Luís |
15 Jean |
16 Réver |
17 Luiz Gustavo |
18 Paulinho |
19 Hulk |
20 Bernard |
21 Jô |
22 Cavalieri |
23 Jádson |
Valmentaja Scolari

Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Jefferson |
2 Alves |
3 Silva |
4 David Luiz |
5 Fernandinho |
6 Marcelo |
7 Hulk |
8 Paulinho |
9 Fred |
10 Neymar |
11 Oscar |
12 Júlio César |
13 Dante |
14 Maxwell |
15 Henrique |
16 Ramires |
17 Luiz Gustavo |
18 Hernanes |
19 Willian |
20 Bernard |
21 Jô |
22 Victor |
23 Maicon |
Valmentaja Scolari
**Virkanimike** eli **virkanimi** on tietyn viran nimi, joka yksilöi viran ja voi myös määrittää sen aseman ja arvon.

Suomessa
--------

### Valtion virkanimet

#### Virkojen nimet valtionhallinnossa

Viran nimi kuvaa tietyn henkilön hoitamaa tehtäväkokonaisuutta. Nimellä voidaan antaa ulkopuolisille tietoa virkamiehen tehtävistä ja viran sijoittumisesta organisaatiossa.

Kunkin viran nimi oli aikaisemmin ilmoitettava ennen viran perustamista eduskunnalle, joka päätti perustamiseen myönnettävien määrärahojen myöntämisestä. Sittemmin toimivalta virkojen perustamiseen, lakkauttamiseen ja muuttamiseen on siirtynyt Suomen valtion virastoille. Tällöin viran nimellä on merkitystä etenkin virkamiehen ollessa yhteydessä asiakkaisiin ja muihin sidosryhmiin.

#### Virkanimikkeistä päättäminen

Valtion virastot ja muut toimintayksiköt päättävät, erittelyvirkoja lukuun ottamatta, käyttämistään virkanimikkeistä. Valtiokonttori ylläpitää ja julkaisee nimikekoodistoa, jossa on rekisteröitynä kaikki valtion virka- ja ammattinimikkeet. Näitä on lähes 4000. Valtiovarainministeriö julkaisi erityisen virkaluettelon vuoteen 1993 saakka.

Ministeriöissä yleisimpiä nimikkeitä olivat vuoden 2004 palkkaluokituksessa muun muassa ylitarkastaja, osastosihteeri, neuvotteleva virkamies ja hallitusneuvos.

### Kunnalliset virkanimikkeet

Kunnan viranhaltijalle on annettava virkasuhteeseen ottamisesta kirjallinen viranhoitomääräys, josta ilmenee muiden tietojen ohella hänen virkanimikkeensä. Kuntalain mukaan kunnallisen viran perustamisesta ja lakkauttamisesta päättää valtuusto tai johtosäännössä määrätty kunnan muu toimielin. Kunnan virkanimikkeistä päätetään siis kunnan sisäisesti.

Katso myös
----------

* Virka
* Arvonimi *tai* arvonimet Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Maistraattien virkanimien uudistamistyöryhmä: Maistraattien virkanimien uudistaminen (PDF) (Raportti) *Sisäasiainministeriön julkaisu 33/2005. ISBN 951-734-906-8*.  14.10.2005. Helsinki:  Sisäasiainministeriö. Viitattu 24.3.2014.
2. ↑  Virkanimet valtiolla Helsinki:  Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 22.3.2014. Viitattu 22.3.2014.
3. ↑  Valtiovarainministeriö – Henkilöstöosasto: Yleistietoa virkanimistä (DOC) (Muistio)  15.9.2006. Helsinki:  Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 2.1.2007. Viitattu 24.3.2014.
4. ↑  Laki kunnallisesta viranhaltijasta, 9 § *Finlex*.  (11.4.2003/304). Viitattu 24.3.2014.
5. ↑  Kuntalaki, 45 § *Finlex*.  (11.4.2003/305).  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 24.3.2014.
Pentti Kotvio vuonna 1952
**Pentti Waldemar Kotvio** (28. toukokuuta 1921 Tampere – 9. joulukuuta 2001 Tornio) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja. Seuratasolla hän edusti Tornion Pyryä, Tampereen Yritystä, Tampereen Kilpa-Veljiä sekä Hyvinkään Voima-Veikkoja, jonka puheenjohtajanakin hän on toiminut.

Kotvio sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 18:nneksi yhteistuloksella 247,5 kg. Hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1947, 1948, 1950 ja 1952. Hän teki tempauksessa alle 56 kilogramman sarjan Pohjoismaiden ennätyksen 85 kg.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 24*. Kopijyvä Kustannus Oy, 2003. ISBN 952-5092-92-5.
* Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*. Otava, 1970.
* Pentti Kotvio Sports Reference LLC.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 18.12.2017. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Siukonen 2003, s. 301
2. ↑  Sports Reference
3. 1 2 3 4  Siukonen 2001, s. 143
4. ↑  Arponen, s. 144
5. ↑  Virtamo, s. 297–298
**Talonpoikaistanssit Suomessa** on yksi Alexander Lauréuksen (1783-1823) tanssiaisia kuvaavista teoksista. Lauréus maalasi aiheesta useita teoksia, joista tämä öljytyö (52 × 67,5cm) on yksi, vuodelta 1816. Ateneumin kokoelmiin se lahjoitettiin vuonna 1950.

Maalaus
-------

Maalauksessa kuvataan tanssia tuvassa viulunsoiton säestyksellä. Harmonia, talonpoikaisväestön arvokkuus ja hyvinvointi korostuvat toteutuksessa. Lauréus loi aiheen ylle pehmentävää ja arjen häivyttävää hohdetta. Muutoin Lauréus saattoi maalata myös humoristisia ja riehakkaita tanssimaalauksia.

Romantiikan ajan taiteilijana häntä kiinnostivat valon avulla aikaansaadut tunnelmavaikutukset, ja hänet tunnetaan etenkin tulen valon kuvaajana.
Hahmojen puhtaus ja luonnollisuus liittyivät romantiikan ajan ihanteellisiin käsityksiin. Laureuksen tiedetään tutustuneen muun muassa valistusfilosofi Jean-Jacques Rousseaun aatteisiin, jonka ajatuksiin nämä piirteet kuuluvat.

Lauréus sai Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa opiskeltuaan kuuden vuoden matkastipendin ja teki opintomatkat ensin Pariisiin ja myöhemmin Roomaan. Lauréus keskittyi matkoillaan etenkin kansan elämän kuvaamiseen. Taiteilijana hän oli kehittymässä realistisempaan suuntaan, mutta uran katkaisi äkillinen kuumetauti Roomassa kesken aktiivisen luomiskauden.

Lähteet
-------

* Anja Olavinen:Alexander Lauréus: Talonpoikaistanssit Suomessa. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko. 2007, s.14. Nettiversio: [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivulla: Kokoelmat: Talonpoikaistanssit Suomessa.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ari-Pekka Mäenpää** on suomalainen lyömäsoittaja. Hän aloitti ammattimaiset musiikinopintonsa Helsingin konservatoriossa ja opiskeli sittemmin Sibelius-Akatemiassa Markku Hannolan, Lassi Erkkilän ja Mongo Aaltosen johdolla. Hän sai musiikin maisterin arvon vuonna 1999. Mäenpää täydensi opintoja vielä Milanossa opettajanaan David Searcy ja Berliinissä opettajanaan Rainer Seegers.

Mäenpää soitti alun perin viulua. Hän on soittanut lyömäsoittimia eri kaupunginorkestereissa, Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperan orkesterissa. Kamarimusiikin saralla hän on toiminut muun muassa Avanti!-kokoonpanossa ja Suomalaisessa Kamariorkesterissa. Vuonna 2001 hän aloitti työskentelyn Turun filharmonisessa orkesterissa, jossa hänestä sittemmin tuli patarumpujen äänenjohtaja. Hän on opettanut muun muassa Turun konservatoriossa.

22. huhtikuuta 2016 Mäenpää kantaesitti Kalevi Ahon patarumpukonserton.

Lähteet
-------

1. 1 2  Naantalin Musiikkijuhlat: Ari-Pekka Mäenpää (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Lohjan musiikkikurssi: Ari-Pekka Mäenpää
3. ↑  Turun filharmoninen orkesteri: Ari-Pekka Mäenpää
4. ↑  Turun filharmoninen orkesteri: Ari-Pekka Mäenpää kantaesittää Kalevi Ahon patarumpukonserton
Baktrian sijainti noin 320 eaa.
Baktrian muinaisia kaupunkeja
**Baktria** oli Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa sijainneen muinaisen Persian valtakunnan maakunnan kreikankielinen nimi. Sen pääkaupunki oli Baktra. Se sijaitsi nykyisen Afganistanin ja Pakistanin alueilla.

Ei tiedetä, oliko Baktria jo osa Meedian valtakuntaan, mutta Kyyros II (Kyyros Suuri) valloitti sen ja teki siitä Persian maakunnan. Kun Aleksanteri Suuri löi Dareios III:n, Baktrian satraappi Bessos yritti organisoida vastarintaa Baktriasta käsin. Aleksanteri valtasi myös Baktrian, josta tuli uuden makedonialaisen valtakunnan maakunta. Myöhemmin Baktriasta tuli Seleukidien valtakunnan osa. Aleksanterin ja seleukidien aikana Baktriaan perustettiin uusia kaupunkeja, ja sinne tuli paljon kreikkalaisia asukkaita.

Seleukidien oli vaikea pitää Baktriaa vallassaan, ja lopulta vuonna 255 eaa. Baktrian satraappi Diodotus teki Baktriasta itsenäisen. Niin sanottu Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta valtasi alueita myös Intiasta, mutta se hajosi lopulta pienemmiksi kuningaskunniksi. Viimeiset kuningaskunnat säilyivät aina vuoteen 10 jaa.

Baktran kaupunki oli kauppapaikka, mistä parthialaiset veivät kiinalaisia tavaroita edelleen Syyriaan ja muihin Välimeren maihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Roaf, Michael: *Cultural Atlas of Mesopotamia and the Ancient Near East*, s. 208-209. Oxford: Equinox, 1990. ISBN 0-8160-2218-6. (englanniksi)
2. ↑  *Cultural Atlas of Mesopotamia and the Ancient Near East*
3. ↑  Grimberg, Carl: *Kansojen historia. Osa 6. Rooma*, s. 17. WSOY, 1980. ISBN 951-0-09734-9.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baktria**.
Muinaisen Persian valtakunnan maakunnat
Arabia · Arakhosia · Aria · Armenia · Assyria · Babylonia · Baktria · Dahai · Drangiana · Egypti · Foinikia/Palestiina · Fryygia · Gandara · Gedrosia · Hyrkania · Joonia · Intia · Indus · Kappadokia · Kaaria · Khorasmia · Kilikia · Kolkhis · Kush · Libya/Kyrene · Lyydia · Maka · Makedonia (valtakunta) · Meedia · Paflagonia ·Pamfylia · Parthia · Persis · Saka · Sattagydia · Sogdiana · Susiana · Traakia
**Boynen taistelu** oli 11. heinäkuuta (J: 1. heinäkuuta) 1690 Irlannin Boynejoen luona käyty taistelu syrjäytetyn Englannin kuninkaan Jaakko II:n sekä hänen kilpailijansa Vilhelm Oranialaisen armeijoiden välillä. Se oli osa sotaa, jota käytiin Irlannin alueella sen jälkeen, kun Englannin mainio vallankumous oli johtanut katolisen Jaakko II:n syrjäyttämiseen. Taistelu päättyi Vilhelm Oranialaisen voittoon. Vaikka taistelu ei vielä päättänytkään sotaa, se on saanut valtavan symboliarvon Irlannin protestanttien keskuudessa. Varsinkin Oranialaisveljeskunta on pitänyt sen muistoa yllä.

Ennen Boynen taistelua Jaakko II:n armeija oli piirittänyt usean kuukauden ajan Londonderryn kaupunkia, joka oli häntä vastustaneiden Irlannin protestanttien tärkeä keskus. Jaakko II antoi lopulta periksi ja vetäytyi, minkä myötä Vilhelm Oranialainen sai Ulsterista itselleen sillanpääaseman Irlannissa. Jaakko kokosi Boynen eteläpuoliselle Oldbridgen alueelle noin 21 000 miestä käsittäneen armeijan, johon kuului 7 000 miehen suuruinen ranskalainen jalkaväki, irlantilaista ratsuväkeä sekä kouluttamatonta irlantilaista jalkaväkeä ja rakuunoita. Vilhelm Oranialaisen johtama armeija käsitti kaikkiaan 35 000 miestä, ja siihen kuului hollantilainen sininen kaarti, kaksi rykmenttiä ranskalaisia hugenotteja sekä palkkasoturijoukkoja Euroopan eri protestanttisista maista. Joukkojen miesvahvuuden perusteella laskettuna kyseessä oli suurin Irlannin maaperällä koskaan käyty taistelu.

Vilhelm Oranialaisen suunnitelmana oli saartaa Jaakon armeija pihtiliikkeellä. Taistelun aikana Vilhelm Oranialaisen ratsuväki ylitti Boynejoen taistelukentän molemmin puolin, Oldbridgessä ja Rosnareessa. Saarroksiin jäämistä pelännyt kuningas Jaakko pakeni paikalta ja hänen armeijansa kärsi tappion. Vilhelm Oranialainen ei saanut saarrettua Jaakon armeijaa, mutta taistelu kääntyi silti hänelle suureksi voitoksi, sillä Jaakko pakeni pian kokonaan Irlannista. Taistelussa kaatui arviolta noin 1 500 miestä.

Boynen taistelusta tuli Irlannin protestanteille legendaarinen symbolinen voitto, jota muistetaan edelleen. Protestantit viettävät perinteisesti Boynen taistelun muistopäivää 12. heinäkuuta ("The Twelfth"), joka on todellisuudessa vuonna 1691 käydyn ratkaisevan Aughrimin taistelun päivä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mike Cronin: *A History of Ireland*, s. 78. Palgrave 2001.
2. 1 2 3 4  Battle of the Boyne (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 27.5.2014.
3. 1 2 3 4  The Battle & Beyond (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) battle of the Boyne -museokeskuksen sivu. Viitattu 28.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Boynen taistelu** Wikimedia Commonsissa

* Battle of the Boyne (museokeskuksen kotisivu) (englanniksi)
Dubreq Stylophone
**Stylofoni** (myyty tuotenimellä *Dübreq Stylophone*) oli pienikokoinen elektroninen soitin, jonka keksi Brian Jarvis vuonna 1967. Se koostui metallisesta koskettimistosta, jota soitettiin koskettamalla koskettimia eräänlaisella kynällä (*stylus*). Jokainen kosketin on kytketty halpaan jänniteohjattuun oskillaattoriin erisuuruisen vastuksen kautta, jolloin kynällä koskettaessa virtapiiri sulkeutuu ja syntyy ääni, jota voi lähinnä kuvata adjektiiveilla "suriseva", "raaka" tai "ärsyttävä". Äänenlaadusta huolimatta stylofoneja on myyty noin kolme miljoonaa kappaletta, lähinnä lasten leluiksi. Isossa-Britanniassa stylofonin mainosmiehenä on toiminut erityisesti Rolf Harris. 

Stylofoni on harvinaisuus kaupallisilla äänitteillä, mutta sellaisiakin löytyy, esimerkiksi David Bowien "Space Oddity", jossa tosin on vain pari stylofonilla soitettua säveltä.

Uudelleenjulkaisu
-----------------

Lokakuussa 2007 lelufirma Re:creation toi yhdessä uudelleenperustetun Dubreq Ltd:n kanssa markkinoille uuden version stylofonista. Uudessa stylofonissa on alkuperäismallista puuttunut äänenvoimakkuuden säätö sekä MP3-sisääntulo.

Lähteet
-------

1. ↑  Nostalgia - Dubreq Stylophone *hollowsun.com*.  Arkistoitu 19.3.2008. Viitattu 26.3.2008.
2. ↑  Stylophones relaunched (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Mann Gegen Mann -- Stylofonimusiikkia livenä
**Erkki Ruokokoski** (20. huhtikuuta 1938 Rovaniemi – 11. heinäkuuta 2005 Rautalampi) oli suomalainen näyttelijä.

Erkki Ruokokoski kasvoi ensimmäiset vuotensa Oulussa, josta hänet lähetettiin isän kaaduttua sotalapseksi Ruotsiin, jossa hän eli kuusi vuotta. Ruokokoski valmistui opettajaksi ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta. Hän aloitti opiskeluvuosina näyttelemisen, joka muuttui vuonna 1974 ammattinäyttelijän työksi ensin Joensuussa, sitten Kouvolassa ja Kuopiossa vuonna 1985.

Erkki Ruokokoski oli omimmillaan sellaisissa rooleissa, joissa pitää nähdä ihmisen sisälle. Ihmiselon inhimillisiä ja vajavaisia puolia esille tuovissa rooleissa hän oli paikallaan.

Ruokokoski muistetaan esiintymisistä Timo Koivusalon elokuvissa *Rentun ruusu* (2001) ja *Sibelius* (2003), mutta hänen muistetuin roolinsa taitaa olla puliukko Tenun rooli televisiosarjassa *Reinikainen* (1982). Tämä lisäksi hän on näytellyt muun muassa Mikko Niskasen elokuvissa *Pulakapina* (1977) ja *Syksyllä kaikki on toisin* (1978).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Seppo Kononen: Erkki Ruokokoski: Simpauttajasta Konsta Pylkkäseen.  *Savon Sanomat*, 5.8.2005.  Savon Media Oy.
2. ↑  Erkki Ruokokoski *Elonet*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 5.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Ruokokoski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)