recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**REC 3: Genesis**, tyyliteltynä **[REC]3 Genesis** on espanjalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa 30. maaliskuuta 2012. Elokuva on kolmas osa *REC*-elokuvasarjaa, edeltäjien ollessa *REC* ja *REC 2*. Elokuvan ohjasi Paco Plaza, joka ohjasi aiemmat osat yhdessä Jaume Balaguerón kanssa. Elokuva julkaistiin DVD:llä 6. marraskuuta 2012.

Elokuvalle julkaistiin 31. lokakuuta 2014 jatko-osa, *REC 4: Apocalypse*.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Clara on menossa naimisiin Koldon kanssa. Heidän ollessaan kirkolla paikalla on myös Koldon serkku Adrián, joka videokuvaa häitä. Paikalla on myös Adriánin setä, jota on purrut koira, mutta hän väittää olevansa kunnossa. Myöhemmin juhlien ollessa täydessä vauhdissa Adriánin setä alkaa oirehtia, kuten oksennella. Ollessaan juhlapaikassa parvekkeella hän putoaa sieltä ja hänen vaimonsa tulee auttamaan häntä ylös. Yhtäkkiä hän puree vaimoaan kaulaan ja oksentaa yhden vieraan päälle. Infektio, joka muuttaa ihmiset verenhimoisiksi pedoiksi, alkaa levitä aggressiivisesti useimpiin vieraisiin. Vieraiden panikoidessa ympäriinsä Clara ja Koldo erkaantuvat toisistaan. Elossa olevat aloittavat selviytymistaistelun.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Leticia Dolera  | … |  Clara
  |
|  Diego Martín  | … |  Koldo
  |
|  Ismael Martínez  | … |  Rafa
  |
|  Àlex Monner  | … |  Adrián
  |
|  Sr. B  | … |  Atun
  |
|  Emilio Mencheta  | … |  Tio Pepe Victor
  |
|  Javier Botet  | … |  Niña Medeiros
  |
|  Mireia Ros  | … |  Menchu
  |
|  Carla Nieto  | … |  Rebeca Viñas
  |
|  April jane Aningga  | … |  Wendy
  |
|  Blai Llopis  | … |  Quiquín
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuvalla on Metacriticissä keskiarvona 45/100. Rotten Tomatoesissa 39 % kriitikoiden arvioista oli positiivisia. Suomessa Episodi antoi elokuvalle arvosanaksi 3/5 ja Iltalehti 2/5.

Lähteet
-------

1. ↑  REC 3: Genesis *Metacritic*. Viitattu 31.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  REC 3 Genesis *Rotten Tomatoes*. Viitattu 31.10.2014. (englanniksi)
3. ↑  REC Genesis *Episodi*. Viitattu 31.10.2014. (suomeksi)
4. ↑  REC 3 Genesis *Iltalehti*. Viitattu 31.10.2014. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuva Leffatykissä (suomeksi)
* Elokuva Box Office Mojossa (englanniksi)
**Nisäkkäiden tuottamien myrkkyjen** merkitys on ollut pitkään vähäinen tieteellisessä tutkimuksessa. Fossiililöydökset ja kokeellisten menetelmien kehittyminen on kuitenkin tuottanut lisää tietoa ja kasvattanut mielenkiintoa nisäkäsmyrkkyjä kohtaan. Nisäkkäiden myrkyt ovat kirjava joukko erilaisia toksisia seoksia ja vaikutusmekanismeja. Nisäkäsmyrkyt voidaan jakaa kolmeen luokkaan; hyönteissyöjien, nokkaeläinten ja lepakoiden myrkkyihin. Neljännessä luokassa, kädellisissä, on ehdotettu olevan myrkyllisiä lajeja. Eläinten tuottamille myrkyille ei ole yksiselitteistä määritelmää. Bücherlin (1968) mukaan myrkyllisellä eläimellä tulee olla ainakin yksi myrkkyrauhanen, mekanismi myrkyn erittämiselle tai ruiskuttamiselle sekä väline jolla tehdä haava. Mebs (2002) määrittelee eläinmyrkyt aineiksi, jotka ovat haitallisia muille eliöille määrätyssä pitoisuudessa ja jotka ovat useimmiten proteiineja tai peptidejä.

Taksonomisesti monimutkaisessa hyönteissyöjien ryhmässä on määrällisesti eniten myrkyllisiä nisäkkäitä. Vampyyrilepakoita lukuun ottamatta nämä ovat ainoita nisäkkäitä, jotka tuottavat myrkyllistä sylkeä. Amerikkalaisen lyhythäntäpäästäisen (*Blarina brevicauda*), haitinalmikin (*Solenodon paradoxus*), euroopanvesipäästäisen (*Neomys fodiens*) ja välimerenvesipäästäisen (*Neomys anomalus*) tiedetään varmasti tuottavan myrkyllistä sylkeä. Kaikilla neljällä lajilla ovat hyvin kehittyneet, myrkkyä tuottavat sylkirauhaset.

Nokkaeläimistä vesinokkaeläintä (*Ornithorhynchus anatinus*) pidetään ainoana myrkyllisenä nokkaeläimenä. Myös nokkasiiliä on epäilty toksiinintuottajaksi, mutta selkeää myrkkyä ei ole toistaiseksi raportoitu saadun. Vesinokkaeläintä tavataan makeavetisistä Itä-Australian joista ja virroista. Lajilla on takaraajoissaan myrkkykannukset, jotka säilyvät aikuisikään asti vain urospuolisilla eläimillä. Vesinokkaeläimen myrkky on monimutkainen seos toksisia aineita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rodrigo Ligabue-Braun et al.: Venomous mammals: A review.  *Toxicon*, 2012, 59. vsk, s. 680–695. Universidade Federal do Rio Grande do Sul:  Elsevier. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 30.4.2016.  Englanniksi.
2. ↑  Pournelle, G.H.: *Classification, biology, and description of the venom apparatus of insectivores of the genera Solenodon, Neomys, and Blarina. Kirjassa Bücherl, W. et al. Venomous Animals and Their Venoms.*, s. 31–42. Academic Press, New York, 1968.
**Kari Nieminen** on suomalainen teollinen muotoilija ja kitaravalmistaja, joka perusti tunnetun kitarayritys Versoul Oy:n vuonna 1994. Nieminen valittiin Vuoden teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1998.

Nieminen on oululaislähtöinen ja kävi Oulunsalon kansakoulua ja Nuottasaaren koulua. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Oulun Lyseon lukiosta. Ensimmäisen kitaransa Nieminen teki 12-vuotiaana ja ensimmäisen hän myi luokkatoveri Riku Mattilalle. Nieminen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1989 ja oli sen jälkeen samassa korkeakoulussa tuntiopettajana. Opettajan työ jäi vuonna 1994, kun hän perusti kitaroita valmistavan Versoulin. Nieminen tekee kitaransa työhuoneessaan Helsingin Pitäjänmäessä. Hänen tekemiään kitaroita soittaa mm. The Rolling Stones -yhtyeen Ronnie Wood.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laukka, Petri: Rollareiden kitaristi luottaa oululaismuotoiluun (kulttuuri) *kaleva.fi*.  18.5.2007. Kaleva Oy. Viitattu 28.12.2013.
2. ↑  Nykyri, Timo: Rocklegendat luottavat suomalaiskitaroihin (musiikki) *yle.fi*.  28.12.2013. Yleisradio Oy. Viitattu 28.12.2013.
3. ↑  Sirén, Vesa: Rolling Stonesin kitarat valmistuvat Helsingissä (kulttuuri) *hs.fi*.  30.5.2008. Sanoma News Oy. Viitattu 28.12.2013.
4. ↑  Laukka, Petri: Rollareiden kitaristi luottaa oululaismuotoiluun (kulttuuri) *kaleva.fi*.  18.5.2007. Kaleva Oy. Viitattu 28.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Versoul Guitars / Vintage & RareTv / Holy Grail Guitar Show (7.12.2014) (englanniksi) (youtube.com)
| "Wuthering Heights"Kate Bush |
| --- |
| Singlen "Wuthering Heights" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *The Kick Inside* |
|  Julkaistu | 5. tammikuuta 1978 |
|  Tekijä(t) | Kate Bush |
|  Tuottaja(t) | Andrew Powell |
|  Tyylilaji | taidepop, taiderock |
|  Kesto | 04.28 |
|  Levy-yhtiö | EMI |
| Kate Bushin muut singlet |
|  | "Wuthering Heights"1978 | "Moving"1978 |

**Wuthering Heights** on Kate Bushin kappale vuodelta 1978 ja hänen ensimmäinen singlensä. Se oli valtava menestys ja pysyi Britannian singlelistan kärkipaikalla kuukauden ajan. Samalla Kate Bushista tuli ensimmäinen nainen, joka on ollut itse kirjoittamallaan kappaleella Britannian listaykkösenä. Hän oli tuolloin 19-vuotias.

"Wuthering Heights" on mukana Kate Bushin ensimmäisellä levyllä *The Kick Inside*. Innoituksen kappaleeseen antoi Emily Brontën romaanin *Humisevan harjun* televisiosovitus. Muusikon levy-yhtiö EMI olisi halunnut, että häneltä olisi julkaistu ensimmäisenä singlenä kappale "James and the Cold Gun", mutta Bush itse oli ehdottomasti "Wuthering Heightsin" valitsemisen kannalla. Lopulta yhtiön johtohenkilöt taipuivat artistin vaatimukseen ja "Wuthering Heightsista" tuli Bushin uran menestynein yksittäinen kappale.

Kappaleen alkuperäinen sävellaji on A-duuri ja sen refreeni C♯-duurissa (D♭-duuri), eikä kappaleen toonikaa vahvisteta kappaleen aikana.*selvennä*

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. "Wuthering Heights" ylsi sijalle 18.

Lähteet
-------

1. ↑  Barnett, Laura: Why we should all love Kate Bush *Telegraph.co.uk*.  14.3.2011. Telegraph Media Group Limited. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Wuthering Heights *BBC.co.uk*. BBC. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)
3. ↑  Jovanovic, Rob: *Kate Bush – elämäkerta*, s. 55, 68, 69, 78. Suomennos Anni Sumari. Like, 2006. ISBN 952-471-829-4.
4. ↑  Lee, Marc: Kate Bush’s biggest hits *Telegraph.co.uk*.  14.3.2011. Telegraph Media Group Limited. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.
**Michaela Gerg-Leitner** o.s. **Gerg** (s. 10. marraskuuta 1965 Bad Tölz, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1980–1996. Hän edusti SC Lenggries -seuraa.

Gerg-Leitner voitti suurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden Auronissa 1982 ja Sestrieressä 1983. Hän sai Sestrieressä lisäksi hopeaa syöksylaskussa. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja suurpujottelussa 14:nneksi. Crans-Montanan MM-kisoissa 1987 hän oli syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa kahdeksas ja suurpujottelussa kymmenes. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi.

Gerg-Leitner saavutti Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia supersuurpujottelussa. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Ulrike Maierille 0,04 ja hopeaa saaneelle Sigrid Wolfille 0,01 sekuntia. Syöksylaskussa hän sijoittui kuudenneksi. Saalbachin MM-rinteillä 1991 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas, syöksylaskussa 11:s ja suurpujottelussa 14:s. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi.

Gerg-Leitner sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1989–1990, kahdeksanneksi 1988–1989 ja yhdeksänneksi 1990–1991. Syöksylaskun maailmancupissa hän oli kolmas kausilla 1988–1989 ja 1989–1990, supersuurpujottelun maailmancupssa toinen kaudella 1989–1990, kolmas 1990–1991 ja viides 1985–1986 sekä alppiyhdistetyn maailmancupissa toinen kaudella 1989–1990 ja viides 1990–1991. Hän voitti kaikkiaan neljä maailmancupin osakilpailua, oli seitsemän kertaa toinen ja kolmetoista kertaa kolmas.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

Lähde: FIS

|
|  |
| Päivä | Kilpailupaikka | Laji |
| 12. joulukuuta 1985 | Ranska Val d'Isère | syöksylasku |
| 29. marraskuuta 1986 | Yhdysvallat Park City | suurpujottelu |
| 8. elokuuta 1989 | Argentiina Las Lenas | syöksylasku |
| 20. tammikuuta 1995 | Italia Cortina d’Ampezzo | syöksylasku |

Lähteet
-------

1. 1 2  Michaela Gerg-Leitner *sports-reference.com*.  Arkistoitu 31.1.2009. Viitattu 4.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Michaela Gerg-Leitner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Vail, CO (USA) FIS World Ski Championships - Ladies' Super G FIS. Viitattu 4.11.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Esimerkki Wurtz-reaktiosta, jossa dibromiheksaanista muodostuu sykloheksaania
**Wurtz-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa organohalogeeniyhdisteet, alkyyli- tai aryylihalogeenit, reagoivat metallisen natriumin vaikutuksesta muodostaen hiilivedyn, jossa on uusi kovalenttinen sidos hiiliatomien välillä. Reaktio kuuluu siis kytkentäreaktioihin. Wurtz-reaktio on nimetty kehittäjänsä Charles-Adolphe Wurtzin mukaan ja hän raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1855.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Wurtz-reaktio tapahtuu sekä alifaattisille että aromaattisille organohalogeeniyhdisteille, käytetyimpiä ovat organobromidit, jotka ovat helppoja valmistaa ja riittävän reaktiivisia. Alifaattisten ja aromaattisten organohalidien välistä reaktiota kutsutaan usein Wurtz–Fittig-reaktioksi. Metallina reaktiossa käytetään useimmiten natriumia, mutta myös litiumia ja hopeaa, rautaa, kuparia, indiumia, lantaania ja mangaania voidaan käyttää. Wurtz-reaktiota ei yleensä käytetä kahden erilaisen alifaattisen organohalogeenin ristikytkentäreaktioissa, koska tällöin muodostuu usean tuotteen reaktioseos, josta eri tuotteet ovat hyvin vaikeasti erotettavissa. Kaksi halogeeniatomia sisältävät yhdisteet muodostavat rengasrakenteisia yhdisteitä ja renkaan koko voi olla kolmesta kuuteen atomiin. Tätä on hyödynnetty esimerkiksi bisyklobutaanin valmistuksessa. Liuottimena reaktiossa käytetään usein dietyylieetteriä.

Wurtz arveli reaktion tapahtuvan radikaalimekanismilla. Todisteita tätä vastaan ovat kuitenkin havaitut organometallivälivaiheet, joita on eräissä tapauksissa myös eristetty ja se, että kiraalisten yhdisteiden Wurtz-ei tuota raseemista seosta, mikä olisi tulos, jos reaktio tapahtuisi radikaalimekanismilla. Yleisesti hyväksytty reaktiomekanismi on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa natrium reagoi organohalogeeniyhdisteen kanssa muodostaen organonatriumyhdisteen. Tämä yhdiste reagoi toisen organohalogenidin kanssa nukleofiilisella substituutiolla muodostaen varsinaisen tuotteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rolf Ackermann & Ludwig Lange: *Sodium Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 9.7.2016
2. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 512–513. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1179. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Thomas Laue & Andreas Plagens: *Named Organic Reactions*, s. 304. John Wiley & Sons, 2005. ISBN 978-0-470-02644-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.7.2016). (englanniksi)
**Justin W. Chambers** (s. 11. heinäkuuta 1970 Springfield, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Alex Karevina sairaalamaailmaan sijoittuvassa draamasarjassa *Greyn anatomia*.

Ura
---

Chambers värvättiin Calvin Kleinin malliksi metrosta hänen ollessaan lomamatkalla Pariisissa. Myöhemmin hän työskenteli Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa erilaisille tuotemerkeille Calvin Kleinin lisäksi, esimerkiksi Giorgio Armanille. Päätettyään siirtyä näyttelijäuralle Chambers muutti New Yorkiin opiskellakseen neljä vuotta H.B Studioilla. Se toi hänelle muutamia TV-rooleja muun muassa saippuasarjoihin *Another World* ja *New York Undercover*. Chambers sai rooleja myös muutamista elokuvista, kuten vuonna 2001 julkaistuista *The Wedding Plannerista* (jossa näyttelivät myös Jennifer Lopez 
ja Matthew McConaughey) ja *The Musketeer* -elokuvasta. Chambersin muita elokuvia ovat vuonna 2002 ilmestynyt *Hysterical Blindness* (TV-elokuva) ja vuonna 2005 julkaistut elokuvat *Southern Belles* ja *The Zodiac*. Vuodesta 2005 Chambers on näytellyt Alex Karevia sairaaladraamassa *Greyn anatomia*.

Yksityiselämä
-------------

Chambers syntyi Springfieldissä, Ohiossa vanhempinaan Pam ja John Chambers. Hänellä on kaksoisveli Jason ja yksi vanhempi veli ja kaksi vanhempaa isosiskoa. Chambers on ollut naimisissa Keisha Chambersin kanssa vuodesta 1993 lähtien ja heillä on viisi yhteistä lasta: Isabella (s. 1994), Maya ja Kaila (kaksoset, s. 1996), Eva (s. 1998) ja Jackson (s. 2002). Justin tapasi vaimonsa ollessaan mallina Calvin Kleinilla, jossa Keisha toimi mallienetsijänä.

Valikoitu filmografia
---------------------

| Vuosi | Elokuva/televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | *Liberty Heights* | Trey Tobelseted |
| 2001 | *Häät mielessä (The Wedding Planner)* | Massimo |
| 2001 | *Muskettisoturi (The Musketeer)* | D'Artagnan |
| 2002 | *Hysterical Blindness* | Rick |
| 2003 | *For Which It Stands*  | Saksalainen sotilas |
| 2004 | *Leo* | Ryan |
| 2005 | *Southern Belles*  | Rhett Butler |
| 2005 | *The Zodiac* | tarkastaja Matt Parish |
| 2005–2020 | *Greyn anatomia* | Alex Karev |

Lähteet
-------

1. ↑   Biography for Justin Chambers Internet Movie Database. Viitattu 13. huhtikuuta 2007.
2. ↑   Justin Chambers (Biography) Yahoo! movies. Viitattu 13. huhtikuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Justin Chambers NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Niéna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 37 400 ja kylässä 8 600 asukasta (vuonna 2009).

Niénan kunnan pinta-ala on 1 500 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Watenin, Blendion ja Kofanin, idässä Kapolondougoun, etelässä Finkolo Ganadougoun, Minikon, Zaniénan ja Kolondiéban piirin Kolosson sekä lännessä Kolondiéban, Ménan ja Bougounin piirin Koumantoun kuntiin.

Kuntaan kuuluu 46 kylää. 

Niénan kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja vähäisemmässä määrin kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, riisi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 29.5.2018.
2. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Niéna 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 29.5.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.5.2018.
Nizzansalaatti
**Nizzansalaatti** (ransk. *salade niçoise*) on Ranskan Nizzan kaupungin mukaan nimetty, raakoja kasviksia, kalaa ja kananmunaa sisältävä salaattiruoka, joka tunnetaan ympäri maailmaa.

Valmistus
---------

Nizzansalaatin yleisimpiä ainesosia ovat tomaatti, härkäpapu, punasipuli, tonnikala tai sardelli sekä keitetty kananmuna. Kastikkeena käytetään ranskalaista viinietikka-öljy-kastiketta (vinaigrette).

Perinteisimmässä versiossa mukana on punaista paprikaa, salottisipulia ja artisokansydämiä. Muita mahdollisia aineksia ovat tuore kurkku, oliivit ja lehtiselleri. Nizzansalaatti tarjoillaan usein lehtisalaattipedillä, vaikkei se kuulu alkujaan reseptiin.

Ranskalaisten mukaan aitoon nizzansalaattiin eivät myöskään kuulu peruna, riisi tai keitetyt kasvikset eivätkä vihreät pavut, joita siinä kuitenkin usein käytetään. Nizzansalaattiin, kuten mihinkään ruokalajeihin, ei kuitenkaan ole mitään yhtä "virallista" ohjetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jacques Médecin: *La bonne cuisine du comté de Nice*. , 2003. ISBN 978-2263035067.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nizzansalaatti** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Salad Niçoise 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Salade niçoise
**Nissinjärvi** (myös **Nissi**) on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 3,2 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 206 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Nissin pituus järven kaakkoisosan Etulahdelta luoteisosan Kokkoperään on 4,1 kilometriä. Nissin pohjoisosan muodostaa leveäsuinen Huuskonlahti, jonka rannalta on yli kilometri järven eteläiselle vastarannalle. Huomattavin niemimaa on järven kaakkoisosan noin 800 metriä pitkä Tuovilanniemi. Vain runsaat 20 hehtaaria Nissistä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven itäosa on selvästi länsiosaa syvempi.

Nissin saariluku on kolme. Saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Laajin saarin on lähes hehtaarin kokoinen Rouvansaari Huuskonlahden suulla. Sen länsipuolella sijaitsee noin puolen hehtaarin kokoinen Hiisisaari. Nissin länsirannalla sijaitsee Nissinvaaran kylä, koillisrannalla sijaitsee Hautaranta-niminen asutus. Nissin länsipuolitse kulkee valtatie 5 ja itäpuolitse yhdystie 8690.

Nissiin laskee Ikkunusjoki kaakosta Ikkunus-järveltä (291,7 metriä mpy). Nissin länsipuolella sijaitsee Pikku Nissi (274,9 metriä mpy), joka laskee noin 300 metrin pituista uomaa Nissin luoteisrannalle. Nissin pohjoispuoliselta Huuskonsuolta laskee useita suo-ojia. Nissin lasku-uoma Nissinjoki alkaa järven lounaisrannalta ja virtaa etelään Nissinlampeen (256,8 metriä mpy) ja edelleen Tatankiin (256,8 metriä mpy).

Nissin vesitilavuus on 12 836 000 kuutiometriä.

Nissi (74.082.1.001) kuuluu Nissinjoen valuma-alueeseen (74.086), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Kolvangin valuma-alue (74.08). Nissinjoen valuma-alueella on 13 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nissi on laajin. Toiseksi laajin on Ikkunus, jota seuraa Pikku Nissi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nissi, vakavesi, Kuusamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.6.2022.
3. ↑  Nissi. Järviwiki. Viitattu 28.6.2022.
4. ↑  Nissinjoen valuma-alue (74.082). Järviwiki. Viitattu 28.6.2022.
William Lundigan
**William Lundigan** (12. kesäkuuta 1914 – 20. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 

Lundigan syntyi New Yorkin osavaltiossa ja kuoli 61-vuotiaana Kaliforniassa. Hän oli nuoruudessaan monipuolinen urheilija Syracusen yliopiston joukkueissa. Hänen puolisonsa oli Rena Morgan.

Ura
---

Lundigan esiintyi muun muassa televisiosarjassa *Men Into Space* (1959–1960), jonka kaikissa 38 jaksossa hän näytteli. Hänellä oli rooleja myös muiden muassa elokuvissa *Häväisty nainen* (1947), *Veren perintö* (1949) ja *Kleopatra – Niilin käärme* (1953).

Aiheesta muualla
----------------

* William Lundigan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Michaela Polleres** (s. 15. heinäkuuta 1997) on itävaltalainen judon MM- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut alle 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2014 lähtien.

Polleres saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 63 kg:n sarjassa 2014. Hän saavutti samassa painoluokassa pronssia Nanjingin nuorten olympialaisissa. Hän sai 70 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2015 ja hopeaa 2017 sekä saman ikäluokan MM-kilpailuissa pronssia 2017.

Polleres saavutti 70 kg:n sarjassa alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 2017. Hän sai vuonna 2018 pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70-kiloisissa seitsemänneksi. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli viides. Hän saavutti MM-pronssia Budapestissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Polleres sai 70 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Chizuru Araille. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli 70-kiloisissa viides. Hän saavutti MM-pronssia Dohassa 2023.

Polleres on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa neljä turnausvoittoa ja kahdeksan kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental open -kilpailuissa hän on kaksi voittoa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Itävallan-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Michaela Polleres judoka *judoinside.com*. Viitattu 1.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Japanese judoka Chizuru Arai wins women's 70 kg gold at Tokyo Olympics  28.7.2021. Tokio:  Kyodo News. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1989 junaturmaa. Riihimäellä vuonna 1970 tapahtuneesta junaturmasta on eri artikkeli.*

**Riihimäen junaturma** tapahtui 30. elokuuta 1989 Riihimäen rautatieaseman eteläpuolella Korttionmäen kohdalla, Riihimäen ratapihan eteläpäässä, kun aikataulustaan jäljessä kulkenut pikajuna ohitti punaisen opastimen ja törmäsi tavarajunan keulaan. Kukaan ei kuollut onnettomuudessa, mutta useita ihmisiä loukkaantui. Materiaaliset vahingot olivat suuret.

Tapahtumien kulku
-----------------

Pohjoiseen matkalla Sr1-sarjan sähköveturin nro 3003 vetämä pikajuna P1 Helsingistä Joensuuhun oli Riihimäkeä lähestyessään aikataulustaan myöhässä. Ilmeisesti junan veturimiehistö oletti, että myöhässä kulkevalle junalle turvataan kulkutiet hyvissä ajoin, jotta juna voisi ottaa aikataulua kiinni. Lähestyessään Riihimäkeä pikajuna kulki normaalikäytännön mukaan kaksiraiteisen rataosuuden itäisintä pääraidetta.

Hieman ennen pikajunan saapumista Riihimäelle oli ratapihalta lähdössä kolmen Dv12-sarjan dieselveturin vetämänä tavarajuna etelään kohti Sköldvikiä. Tavarajunalle turvattiin kulkutie ratapihalta itäisen pääraiteen ylitse läntiselle pääraiteelle. Tavarajuna lähti ratapihalta saatuaan lähtöluvan.

Juuri kun tavarajuna oli ylittämässä itäistä pääraidetta, etelästä saapuva pikajuna sivuutti punaista näyttäneen pääopastimen. Hätäjarrutuksesta huolimatta pikajuna törmäsi tavarajunan keulaan noin 70–80 kilometrin tuntinopeudella. Molempien junien veturinkuljettajat pelastuivat hyppäämällä vetureista ennen törmäystä.

Törmäyksen seurauksena pikajunan veturi kaatui ja useita henkilövaunuja suistui kiskoilta. Tavarajunan ensimmäiset kaksi veturia (Dv12 2548 ja 2724) vaurioituivat pahoin, ja kolmantena ollut 2723 vaurioitui lievemmin. Kaikki onnettomuudessa osallisena olleet veturit kuitenkin korjattiin, ja ne palasivat takaisin liikenteeseen.

Onnettomuudessa oli huomattavasti suuremman katastrofin ainekset, koska tavarajunan lastina oli Nesteen jalostamolle matkalla ollutta herkästi syttyvää butaanikaasua. Säiliövaunut olivat junassa neljän turvavaunun jälkeen, ja turvavaunujen ansiosta butaanivaunut säilyivät ehjinä.

Onnettomuuden syyt
------------------

Onnettomuuden todennäköisin syy oli pikajunan veturimiehistön luottamus siihen, että liikenteenohjaaja turvaisi myöhässä kulkevalle henkilöjunalle kulkutien hyvissä ajoin. Tämän vuoksi kuljettaja ei hidastanut vauhtia riittävästi. Noin 1 600 metriä ennen törmäyspaikkaa sijainnut esiopastin oli ilmoittanut kuljettajalle seuraavan opastimen näyttävän *seis*-opastetta, mutta tästäkään huolimatta junan vauhti ei ollut hidastunut riittävästi ennen punaisen opastimen ohitusta.

Lähteet
-------

* TV-uutiset (YLE, MTV) 30.8.1989

Aiheesta muualla
----------------

* Vaunut.org : Tapio Keräsen ja Lari Nylundin ottamia kuvia onnettomuuspaikalta
*Hakusana "G-juna" ohjaa tänne. G-juna oli myös yksi Helsingin seudun lähijunaliikenteen linjoista vuosina 2007–2011.*

**Riihimäen ja Lahden välinen lähijunaliikenne** on Riihimäen seutukunnan ja Lahden seutukunnan alueella toimivaa paikallisjunaliikennettä, jota liikennöi VR. Junavuoroja ajetaan linjatunnuksella **G**. Vuorotarjonta on arkisin ja lauantaisin 18–19 vuoroa Lahden suuntaan ja 16 vuoroa Riihimäen suuntaan. Sunnuntaisin vuorotarjonta on 16 vuoroa Lahden suuntaan ja 14 vuoroa Riihimäen suuntaan.

G-juna pysähtyy seuraavilla asemilla: Riihimäki, Hikiä, Oitti, Mommila, Lappila, Järvelä, Herrala ja Lahti. Linjalta on yhteydet muihin lähijuniin Riihimäellä (T-, D- ja R-juna) sekä Lahdessa (Z- ja O-juna).

Historia
--------

Syyskuuhun 2006 asti Riihimäen ja Lahden välillä liikennöitiin taajamajunaliikennettä päivittäin 8–12 vuoroparin verran. Valtaosa taajamajunavuoroista ajettiin lähijunina Helsingistä Riihimäelle ja Riihimäeltä Helsinkiin R- ja H-tunnuksin. Taajamajunavuoroista viisi ajettiin myös Lahdesta edelleen Kouvolaan ja vastaavasti Kouvolasta Riihimäelle.

Lahden oikoradan avauduttua liikenteelle syyskuussa 2006, Riihimäen ja Lahden välisestä rataosasta tuli osa VR:n lähiliikenteen vyöhykealuetta. Lähijunavuoroja ajettiin Riihimäen ja Lahden välillä maaliskuuhun 2016 asti 18 vuoroparin verran ja tunnin vuorovälillä. Vuoroista neljä jatkoivat Lahdesta Kouvolaan ja kolme ajettiin Kouvolasta alkaen. Maaliskuussa 2016 suorat lähijunavuorot Riihimäen ja Kouvolan välillä lakkautettiin ja Riihimäen ja Lahden välisen lähijunaliikenteen vuorot vähennettiin kahdeksaan vuoropariin ja vuoroväliksi tuli kaksi tuntia. Saman vuoden marraskuussa vuoromäärä nostettiin uudelleen 18 vuoropariin ja tunnin vuoroväli palautettiin.

Riihimäen ja Lahden väliset lähijunat saivat oman linjatunnuksen 19. kesäkuuta 2017. Lipunmyynti junissa päättyi 23. kesäkuuta 2019, kun kaikille väliasemille saatiin asennettua lipunmyyntiautomaatit.

Lähteet
-------

1. 1 2  VR Aikataulutaulukot 15.8.2022–10.12.2022, viitattu 6.10.2022.
2. 1 2  VR Kaukoliikenteen aikataulukirja 5.6.2005–7.1.2006 (arkistoitu), *web.archive.org*, viitattu 6.10.2022.
3. ↑  VR:n arkisoidut sivut Web Archivessa, *web.archive.org*, viitattu 6.10.2022.
4. ↑  Tasoristeys 3/2017 *Resiina-lehti*. Viitattu 7.3.2021.
5. ↑  Tasoristeys 3/2019 *Resiina-lehti*. Viitattu 7.3.2021.
James Harold Doolittle
**James Harold "Jimmy" Doolittle** (14. joulukuuta 1896 – 27. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen kenraali ja lentämisen edelläkävijä. Hän teki useita aikalaisekseen erityisen pitkiä lentoja, voitti lentokisoja ja auttoi kehittämään mittariston varaista lentämistä.

Doolittle opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä, valmistuen taiteiden kandidaatiksi vuonna 1922. Edelleen vuonna 1925 hän valmistui ilmailun tohtoriksi Massachusetts Institute of Technology:stä (MIT). Hän toimi lento-opettajana ensimmäisen maailmansodan aikana ja oli reservin upseerina Yhdysvaltain ilmavoimissa, josta hänet kutsuttiin takaisin aktiiviseen palvelukseen toisen maailmansodan aikana. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain korkein sotilasansiomitali Medal of Honor henkilökohtaisista saavutuksistaan johtajana Doolittlen iskussa, jossa Yhdysvallat suoritti pitkänmatkan kostoiskun lentopommituksin Japania vastaan 18 huhtikuuta 1942, neljä kuukautta Pearl Harborin iskun jälkeen. Onnistunut hyökkäys toimi moraalin nostattajana yhdysvaltalaisten joukkojen keskuudessa, minkä vuoksi Doolittlea pidettiin sankarina. Hän osallistui monien mittarilentämisen kannalta keskeisten ja edelleen käytössä olevien laitteiden, kuten hyrrävakautettujen lennonvalvontamittareiden, kehittämiseen.

Doolittle ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hän komensi 12. ilmavoimia Pohjois-Amerikassa, 15. ilmavoimia Välimerellä ja 8. ilmavoimia Euroopassa. Toisen maailmansodan jälkeen hän eläköityi ja virallisesti erosi ilmavoimista, mutta pysyi edelleen monien asioiden teknisenä asiantuntijana. Hänet ylennettiin kenraaliksi 26 vuotta eläköitymisen jälkeen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James H. Doolittle** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Puutarhaetsivät** (engl. *Rosemary & Thyme*) on brittiläinen televisiosarja, jonka pääosissa ovat *Rosemary Boxeria* esittävä Felicity Kendal ja *Laura Thymeä* esittävä Pam Ferris. Sarjassa naiset ratkaisevat puutarhatöiden ohella erilaisia rikoksia, joita tapahtuu työympäristön lähettyvillä. Sarjaa esitettiin Yle TV1:n kevään 2012 draama-ohjelmiston jännitys-genressä.

Sarja alkoi vuoden 2003 elokuussa ja kolmas kausi loppui vuoden 2006 alussa. 12. toukokuuta 2006 ITV ilmoitti, että kolmas kausi jäänee viimeiseksi.

Juonta ja taustaa
-----------------

Laura Thyme on entinen poliisi, jonka entinen mies ja toinen lapsista ovat myös poliiseja. Rosemary Boxer on kasvibiologian tutkija. Laura Thyme ja Rosemary Boxer ovat eläkeikää lähestyviä rouvia, joita yhdistää kiinnostus luontoa ja puutarhanhoitoa kohtaan, rakkaus kauniisiin puutarhoihin sekä ehtymätön uteliaisuus.

Yhteisen kiinnostuksen innoittamana ystävykset ovat perustaneet puutarhanhoitoyrityksen, jonka pääasiallisena tehtävänä on ennallistaa ja kunnostaa huonoon kuntoon päässeitä pihoja ja puutarhoja. Yleensä toimeksiannon antaneessa paikassa alkaa tapahtua rikoksia, joita kaksikko alkaa selvittää.

Jaksot
------

### Ensimmäinen kausi (2003)

* And No Birds Sing
* Arabica and the Early Spider
* The Language of Flowers
* Sweet Angelica
* A Simple Plot
* The Tree of Death

### Toinen kausi (2004)

* The Memory of Water
* Orpheus in the Undergrowth
* They Understand Me In Paris
* The Invisible Worm
* The Gongoozlers
* The Italian Rapscallion
* Swords Into Ploughshares
* Up The Garden Path

### Kolmas kausi (2006)

* The Cup of Silence
* In A Monastery Garden
* Seeds of Time
* Agua Cadaver
* Three Legs Good
* The Gooseberry Bush
* Racquet Espanol
* Enter Two Gardeners
Riihimäen kansalaisopiston opistotalo.
**Riihimäen kansalaisopisto** on Riihimäellä toimiva kansalaisopisto.

Kansalaisopisto aloitti toimintansa 1926 ja sen toimialueena on Riihimäen kaupunki. Toimialueina olivat 1940-luvulla myös Loppi, Hausjärvi ja Janakkala. Kansalaisopisto oli vuoteen 1987 asti kannatusyhdistyksen ylläpitämä ja sittemmin kaupungin omistama. Kansalaisopiston oma, arkkitehti J. Emil Valorinnan suunnittelema uusklassistinen opistotalo valmistui Koivistonmäkeen 1929 ja se on toiseksi vanhin opistotalo Suomessa Helsingin työväenopiston jälkeen. Ennen opistotalon valmistumista kansalaisopisto toimi Eteläisellä kansakoululla. Opistotalo kärsi pahoja vaurioita talvisodan pommituksissa, mutta vauriot korjattiin. Rakennus on suojeltu asemakaavalla rakennustaiteellisesti arvokkaana ja kaupunkikuvan kannalta tärkeänä rakennuksena.

Opistotalossa perustettiin 31. toukokuuta 1935 kotiseutuyhdistys Riihimäki-Seura, jonka varhaisiin saavutuksiin kuuluivat ensimmäinen kotipihakilpailu sekä ensimmäiset messut pari vuotta myöhemmin. Nykyisin Riihimäki-Seura järjestää kaupunkikävelyitä ja kotiseuturetkiä, toimittaa julkaisuja, osallistuu kaupungin kotipihatoimikunnan töihin ja antaa lausuntoja kaupungin erilaisista suunnitelmista.

Kansalaisopiston opistotalon edustalla sijaitsee Itsenäisyydenpuisto, joka tunnettiin alkujaan Opistopuistona.

Kansalaisopiston hallinnon alaisena toimii myös Riihimäen kaupungin kutomo sekä lasten ja nuorten taidekoulu. Kansalaisopiston kursseja järjestetään opistotalon lisäksi myös muualla Riihimäen alueella, kuten lukiolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansalaisopisto - Historia - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 23.9.2020.
2. 1 2 3  Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 20 ja 21, kohde 17 - Kansalaisopisto sekä 18 - Itsenäisyydenpuisto), *riihimaki.fi*, viitattu 23.9.2020.
3. ↑  Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (Arkistoitu – Internet Archive) (sivu 216, kohde 191 - Kansalaisopisto), *riihimaki.fi*, viitattu 23.9.2020.
Ravintola Puutorin vessa huhtikuussa 2007.
**Puutorin Vessa** on Turun Puutorilla sijaitseva pyöreä rakennus. Vuonna 1933 silloisen linja-autoaseman yhteyteen valmistunut, Totti Soran vaakahuoneeksi suunnittelema rakennus toimi yleisenä käymälänä vuoteen 1986 saakka. Markku Heikkilä ja Kaija Väisänen kunnostivat rakennuksen ravintolaksi, joka avautui vuonna 1997 nimellä Puutorin Vessa. Heikkilä toimi itse ravintoloitsijana vuoteen 2007 saakka. Ravintola meni konkurssiin huhtikuussa 2014, ja tiloihin tuli Tim Gloganin pitämä brittipubi The WaterLoo. Kiinteistön omistaa Heikkilän, Väisäsen ja Jarkko Pihlajan perustama Turun toimitilamarkkinointi Oy. Kiinteistön omistaa nykyään L-S Kiinteistöt Oy. Rakennuksen edustalla Puutorilla järjestetään ympäri vuoden erilaisia tapahtumia. 

Ravintola Puutorin Vessan avajaisia vietettiin Kustaan päivänä 6. kesäkuuta 1997. Vuosipäivää oli tapana juhlistaa valitsemalla Vuoden Kustu. Markku Heikkilä toimi Puutorin Vessan ravintoloitsijana vuoteen 2007 saakka, minkä jälkeen liiketoiminta myytiin ravintoloitsija Lasse Laaksoselle.
Tammikuussa 2019 Tim Glogan lopetti The Waterloo pubin toiminnan ja nimi Puutorin Vessa otettiin jälleen ravintolan nimeksi. Pubin toiminnasta, Puutorin Vessa, vastaa 2019 alkaen Kenneth Forsström.

Lähteet
-------

1. ↑  Laaksonen, Mikko & Nummelin, Juri: *Turun seudun arkkitehtuuriopas*, s. 137. Helsinki: Kustantaja Laaksonen, 2013. ISBN 9789525805352.
2. ↑  Raisa Korkki: Ravintola Puutorin Vessa sulki ovensa *Turun Sanomat / TS Ruoka*.  30.4.2014.  Arkistoitu 25.7.2014. Viitattu 16.7.2014.
3. ↑  Henri Saloranta: Puutorin Vessasta tulee brittipubi Waterloo *Turun Sanomat / TS Ruoka*.  5.6.2014.  Arkistoitu 8.7.2014. Viitattu 16.7.2014.

Kuvia
-----

* Ravintola Puutorin Vessa sivultaRavintola Puutorin Vessa sivulta
* Ravintola Puutorin Vessa takaaRavintola Puutorin Vessa takaa

Aiheesta muualla
----------------

* Pub The WaterLoo Facebookissa
* WaterLoon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ravintola Puutorin Vessan kotisivu (Internet Archivessa)
Markkinointitutkintoon, MKT, kouluttaminen on päättynyt. Tutkintokoulutusta järjesti Markkinointi-instituutti vuosina 1959−2016. Päätökseen lopettaa koulutus vaikuttivat asiakastarpeiden sekä markkinoinnin muutokset yritysmaailmassa. Tutkinnon suoritti vuosina 1959–2016 noin 7000 opiskelijaa.

---

**Markkinointitutkinnossa, MKT** syvennytään strategisen markkinoinnin suunnittelemiseen ja toteuttamiseen. Koulutus sopii markkinointia suunnitteleville, toteuttaville ja johtaville henkilöille sekä muiden alojen asiantuntijoille, jotka haluavat perehtyä strategiseen markkinointiin. Koulutuksen aikana laaditaan markkinointistrategiaan pohjautuva markkinointisuunnitelma.

Markkinointitutkintoa, MKT järjestetään sekä yksilökoulutuksena että räätälöitynä yrityskoulutuksena. Tutkinto käynnistyy 10 kertaa vuodessa ja sen kesto vaihtelee 9 ja 12 kuukauden välissä. Markkinointitutkinnon suorittaminen edellyttää 14 opintoviikon eli 21 opintopisteen suorittamista. Opinnot hyväksytysti suorittanut voi käyttää nimensä ja tittelinsä yhteydessä lyhennettä MKT. Suomessa tutkintoon kouluttaa Markkinointi-instituutti.

MKT-tutkinnon on suorittanut tähän mennessä yli 6 500 opiskelijaa.

Koulutuksen sisältö
-------------------

Markkinointitutkinto koostuu yhdestä kiinteästä ja kolmesta vapaavalintaisesta kurssista. Kiinteä kurssi on Strateginen markkinointi.

Kolme vapaavalintaista kurssia voi valita seuraavista:

* Suuntana sosiaalinen media
* Integroitu kampanjasuunnittelu
* Viestinnän suunnittelu
* Tutkimukset markkinoinnissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
**My Dad Wrote a Porno** oli brittiläinen komediapodcast, jossa Jamie Morton, James Cooper ja Alice Levine lukivat Mortonin isän eroottista omakustanneromaania *Belinda Blinked*. Joka jaksossa juontajat lukivat otteen romaanista, ja reagoivat ja kommentoivat sitä humoristisesti. Podcast on ollut kansainvälinen menestys, ja sillä on ollut vuoteen 2022 mennessä yli 300 miljoonaa kuuntelijaa.

Belinda Blinked
---------------

*Belinda Blinked* on Jamie Mortonin isän, joka käyttää kirjailijanimeä Rocky Flintstone, kirjoittama eroottinen romaani. Se kertoo Belinda Blumenthal -nimisestä englantilaisesta naisesta, joka saa työpaikan kuvitteellisesta Steeles Pots and Pans -keittiötarvikeyrityksestä, jossa hän joutuu eroottisiin seikkailuihin. Kirja julkaistiin alun perin sarjana e-kirjoja, ja vuonna 2016 Quercus Publishing kustansi sen fyysisenä painoksena.

Lava-show't
-----------

*My Dad Wrote a Pornon* lava-show'n maailmankiertue alkoi vuonna 2018. Live-kiertueella podcastin juontajat lukivat yleisölle ääneen romaanin "kadonnutta lukua". HBO filmasi esityksen Lontoon Roundhouse-teatterissa, ja julkaisi sen komediaspesiaalina vuonna 2019.

Vuonna 2020 alkoi uusi maailmankiertue, jossa juontajakolmikko esitti uutta Rocky Flintstonen kirjoittamaa materiaalia. Live-show'n oli tarkoitus tulla ensi kertaa Helsinkiin vuonna 2020, mutta esitys jouduttiin siirtämään seuraavaan vuoteen koronapandemian takia. Sitä jouduttiin siirtämään vielä kertaalleen maaliskuuhun 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Sawyer, Miranda: My dad wrote a porno – and I turned it into a podcast *The Guardian*.  26.10.2016. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Introduction *My Dad Wrote a Porno*.  2022. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  Ling, Thomas: 13 secrets of My Dad Wrote a Porno *RadioTimes.com*.  16.5.2017. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Parkinson, Hannah Jane: From My Dad Wrote a Porno to erotic noir: the unstoppable rise of the 'adult' podcast *The Guardian*.  6.9.2018. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
5. ↑  My Dad Wrote a Porno *Quercus Publishing*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
6. ↑  My Dad Wrote a Porno *HBO Max*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
7. ↑  Siirtyy: My Dad Wrote a Porno *Kulttuuritalo*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
8. ↑  My Dad Wrote a Porno *Kulttuuritalo*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu
Viimeisen säätyjen yleiskokouksen ajavaisistunto 5. toukokuuta 1789 Versaillesissa. J. M. Moreau Le Jeunen piirros.
**Säätyjen yleiskokous** (myös **yleissäädyt**; ransk. *États généraux*) oli Ranskassa ancien régimen aikana säätyvaltiopäivistä käytetty nimitys. Yleiskokouksessa olivat edustettuna kolme säätyä: ensimmäinen sääty eli papisto, toinen sääty eli aateli ja kolmas sääty eli porvaristo. Säätyjen yleiskokous oli luonteeltaan neuvoa-antava ja kuningas saattoi säätää lakeja tai määrätä veroja myös ilman sen hyväksyntää.

Ranskan säätyedustusjärjestelmän juuret olivat 1200-luvulla kehittyneissä korporatiivisen edustuksen käytännöissä. Ensimmäisen kansallisen kolmen säädyn yleiskokouksen kutsui koolle kuningas Filip IV Kaunis huhtikuussa 1302 etsiessään tukea kiistassaan paavi Bonifatius VIII:n kanssa. Useita vastaavia kokouksia järjestettiin 1300-luvun alkupuolelta alkaen, mutta järjestelyjen kömpelyys ja säätyjen jäykkyys päätöksenteossa estivät yleiskokouksen muodostumista institutionaaliseksi lainsäädäntöelimeksi. Myöhemmin ne joutuivat usein korvatuiksi alueellisilla säätykokouksilla, joiden järjestäminen oli helpompaa.[1]

Säätyjen yleiskokouksen piirteet vakiintuivat 1400-luvun loppuun mennessä. Koska hallitsijat eivät välttämättä tarvinneet niiden apua, 1500-luvun alun jälkeen ne kutsuttiin koolle lähinnä sodan tai kriisin aikana. Vuoden 1614 yleiskokouksessa aatelin ja kolmannen säädyn eturistiriidoista johtuneet erimielisyydet estivät päätösten tekemisen ja tämän jälkeen säätyjä ei kutsuttu koolle 175 vuoteen.[1]

Ranskan viimeisen säätyjen yleiskokouksen kutsui koolle kuningas Ludvig XVI talouskriisin aikana vuonna 1789. Kolmannen säädyn edustajat pelkäsivät aatelin ja papiston estävän uudistusten toteuttamisen, joten ne julistautuivat 17. kesäkuuta yksinään koko kansakuntaa edustavaksi kansalliskokoukseksi, mikä enteili historiallisen säätyedustuksen päättymistä.[1] Tapahtumasta käynnistyi Ranskan vallankumous.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Estates-General (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ranskan säätyjen yleiskokous** Wikimedia Commonsissa
**Kungsgårdsskolan** on rakennustaiteellisesti arvokas puinen koulurakennus Kurttilassa Espoon länsiosassa. Koulun tiloissa toimivat peruskoulun luokat 1–6, ja koulu on ruotsinkielinen.

Träskbyn eli Järvikylän koulupiirin oppilasluvun kasvu 1900-luvun alussa johti koulun perustamiseen; Köklax svenska folkskola aloitti toimintansa vuonna 1906, ja koulurakennus valmistui 1910, arkkitehtinaan Albert Nyberg. Jugendhenkinen hirsirunkoinen koulu on massoittelultaan ja koristelultaan erittäin monipuolinen. Sen päässä on matala torni, ja ulkovuoraustyyppien vaihtelu antaa sille eloisuutta. Rakennusta on sittemmin laajennettu siipiosalla, joka liitettiin vanhaan runkoon yhdyskäytävällä.

Koulu sai nykyisen nimensä *Kungsgårdsskolan* vuonna 1977, kun peruskoulu saapui Espooseen. Nimi viittaa Espoon kartanoon, joka oli kuninkaankartano.

Kungsgårdsskolanin edessä seisovaa mäntyä on pidetty vanhojen suomalaisten kolikoiden "rahapuuna", mutta kyseiselle kuvalle ei liene yksiselitteistä esikuvaa.

Koulun toiminta siirtyy syksyllä 2022 uuteen rakennukseen, joka valmistuu parinsadan metrin päähän. Espoon kaupunki päättää myöhemmin, mihin käyttöön vanha rakennus otetaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kungsgårdsskolan Espoon opaskartalla
2. 1 2 3  Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat – Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*, s. 53. Toinen, tarkistettu painos. Espoo: Espoon kaupunginmuseo – Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.
3. ↑  Kungsgårdsskolan Espoon kaupunki. Viitattu 14.10.2020.
4. 1 2  Miettinen, Petra: Bland skolspöken, Skunken och knarrande trappor.  *Hufvudstadbladet*, 18.10.2021, s. 8–9. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 18.10.2021.
5. ↑  Missä sijaitsee "rahapuu", joka oli kuvattu entisissä 20 ja 50 pennin... *Kysy.fi*. Helsingin kaupunginkirjasto. Viitattu 14.10.2020. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Startskott för ny skola i Köklax i Esbo – nu inleds trädfällningen. Kommuntorget 24.3.2020.

Kirjallisuutta
--------------

* Backman, Sigbritt: *Köklax svenska folkskola: Kungsgårdsskolan 1906–2006*. Esbo: Kungsgårdsskolans historikarbetsgrupp, 2006. ISBN 952-92-0802-2.
**Standard Fruit and Steamship Company** (SFSC) oli Vaccaron veljesten perustama elintarvikeyhtiö. Standard Fruitin taustalla oli veljesten 1898 New Orleansin alueelle perustama Vaccaron Brothers Company.

Vaccaron veljekset hankkivat 1903 Hondurasista luvan rautatien rakentamiseen La Ceibaan, mistä he voisivat kuljettaa banaaneja. Seuraavien vuosien aikana yrityksen markkinaosuus New Orleansiin vietävistä banaaneista kasvoi 10–15 prosenttiin, ja siitä tuli United Fruit Companyn jälkeen toiseksi suurin banaaninviejä. Standard Fruit hankki vuosille 1908–1919 yksinoikeudet uusien rautateiden ja satamien rakentamiseen. Samalla se laajensi tuotantoaan myös muihin maataloustuotteisiin. Yritys teki yhteistyösopimuksia muiden tuottajien kanssa ja näin laajensi tuotantoaan Kuubaan, Meksikoon ja Panamaan.

Standard ja Cuyamel Fruit Company tekivät 1926–1929 yhteistyötä, jotta pystyisivät haastamaan paremmin United Fruitin. Yhteistyö päättyi, kun United hankki Cuyamelin. Standard hankki 1930 Jamaikalta maata ja oikeudet paikallisilta tuottajilta Yhdysvaltain kauppaan.

Standard ajautui 1950-luvun alkuun mennessä lähes konkurssiin. Joseph D’Antoni otti yrityksen johtoonsa 1953 ja teki merkittäviä organisaatiomuutoksia. Hän siirsi panostusta markkinointiin ja tutkimukseen. Yritys siirtyi 1950-luvulla käyttämään Cavendish-lajiketta Gros Michelin sijaan. Samaan aikaan United epäröi vaihdosta, joka antoi kuitenkin Standardin etulyöntiasemaa. Standardin osuus Yhdysvaltain markkinoilla kasvoikin vuosien 1950–1965 välillä 8,9 prosentista 31,4 prosenttiin.

Castle & Cooke hankki 1964 Standardista 55 prosentin osuuden ja neljä vuotta myöhemmin koko yrityksen. Castle & Cooke korvasi 1972 Standardin käyttämän Cabana-merkin Dolella. Se myös laajensi toimintaansa Costa Ricaan ja Nicaraguaan ja sai markkinajohtajan paikan Unitedilta 1973. Castle & Cooke siirsi hedelmätoimintansa Dole Food Companyn alle 1991.

Lähteet
-------

* Josling, Timothy E. & Taylor, Timothy G.: *Banana Wars: The Anatomy of a Trade Dispute*. Wallingford: CABI Publishing, 2003. ISBN 0-85199-637-X. Google-kirjat (viitattu 17.10.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Josling & Taylor, s. 75–76.
2. 1 2  Josling & Taylor, s. 80–81.