recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Soulin kesäolympialaisissa 1988** kilpailtiin **judossa** seitsemässä eri painoluokassa. Edellisissä olympialaisissa käytössä ollut avoin sarja karsittiin pois. Naisten judo esiintyi näytöslajina ensimmäisen kerran olympialaisissa. Ensimmäistä kertaa judon olympiahistoriassa Japanin ei onnistunut voittaa mitalitaulukkoa, vaan maa sijoittui kolmanneksi Etelä-Korean ja Puolan jälkeen.

Itävallan Peter Seisenbacherista ja Japanin Hitoshi Saitosta tuli näissä kisoissa historian ensimmäiset kaksinkertaiset judon olympiakultamitalistit.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 60 kg | Etelä-Korea Kim Jae-Yup | Yhdysvallat Kevin Asano | Japani Shinji HosokawaNeuvostoliitto Amiran Totikašvili |
| 65 kg | Etelä-Korea Lee Kyung-Keun | Puola Janusz Pawłowski | Ranska Bruno CarabettaJapani Yosuke Yamamoto |
| 71 kg | Ranska Marc Alexandre | Itä-Saksa Sven Loll | Yhdysvallat Mike SwainNeuvostoliitto Georgi Tenadze |
| 78 kg | Puola Waldemar Legień | Saksa Frank Wieneke | Itä-Saksa Torsten BrechotNeuvostoliitto Bašir Varajev |
| 86 kg | Itävalta Peter Seisenbacher | Neuvostoliitto Vladimir Šestakov | Japani Akinobu OsakoAlankomaat Ben Spijkers |
| 95 kg | Brasilia Aurélio Miguel | Saksa Marc Meiling | Yhdistynyt kuningaskunta Dennis StewartBelgia Robert Van de Walle |
| yli 95 kg | Japani Hitoshi Saito | Itä-Saksa Henry Stöhr | Etelä-Korea Cho Yong-ChulNeuvostoliitto Grigori Veritšev |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Etelä-Korea | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 |  Puola | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 |  Japani | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 4 |  Ranska | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 |  Itävalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Brasilia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 |  Itä-Saksa | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 | Saksa Länsi-Saksa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 10 |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Alankomaat | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Olympiamitalistit KOK:n sivustolla
* Sports123.com
* Videoita 1988 kesäolympialaisten judosta

JudoJudo olympialaisissa
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1988 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Keilailu (*Näytöslaji*) | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pyörätuolikelaus (*Näytöslaji*) | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (*Näytöslaji*) | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Kaarlo Rainer Lemström** (23. elokuuta 1931 Loppi – 18. toukokuuta 2007 Hämeenlinna) oli suomalainen Suomen Maaseudun puolueen kansanedustaja ja puoluesihteeri.

Lemströmin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kustaa Lemström ja Lempi Aleksandra Nevalainen. Hän kävi kansakoulun ja Työväen akatemian sekä suoritti raittius- ja nuorisotyönohjaajan kurssin 1950, kartanpiirtäjän kurssin 1951 ja autoteknisen tutkinnon 1963.

Lemström työskenteli maataloustöissä kotitilallaan ja oli myös metsätöissä. Hän oli raittius- ja nuorisotyönohjaajana 1950–1951 ja omisti auto- ja konekorjaamon Lopella 1963–1969. Lemström oli sitten Suomen maaseudun puolueessa Etelä-Hämeen piirisihteerinä 1968–1969, järjestösihteerinä ja vt. puoluesihteerinä 1969–1970, puoluesihteerinä 1970–1972 sekä vuodesta 1975 alkaen järjestösihteerinä. Hän kuului Suomen maaseudun puolueen puoluehallitukseen ja oli puolueen Uudenmaan piirin puheenjohtajana.

Lemström oli kansanedustajana 1972–1975 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän sai yhdessä Veikko Vennamon ja J. Juhani Kortesalmen kanssa helmikuussa 1973 eduskunnan puhemieheltä nuhtelut sekä varoituksen huonosta käytöksestä ja loukkaavista puheista. Vuoden 1973 lopulla Vennamo ja Lemström joutuivat kahden viikon jäähylle eduskuntatyöstä. Eduskunnan vahtimestarit kantoivat tällöin Vennamon ulos eduskunnasta istuntotuolissaan mutta Lemström poistui omatoimisesti.

Lemström oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja kuului Lopen kunnanvaltuustoon sekä Kunnallisen sopimusvaltuuskunnan johtokuntaan. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä 1983–1990.

Lemström oli naimisissa vuodesta 1953 Maire Anna-Liisa Rekolaisen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Rainer Lemström *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Rainer Lemströmin muistokirjoitua (Helsingin Sanomat Muistot)


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Antila (1972)
* Asunmaa (1972)
* Huotari (1972)
* Kainulainen (1972)
* Kortesalmi
* Kurppa (1972)
* Lemström
* Linna (1972)
* Mänttäri (1972)
* Niemelä (1972)
* Remes (1972)
* Sainio (1972–1973)
* Suokas (1972)
* Vainio
* P. Vennamo
* V. Vennamo
* Volotinen (1972)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee 30-vuotisen sodan aikaista Katolista liigaa. Katolisia liigoja on ollut muitakin.*

Katolisen liigan käyttämä versio Baijerin lipusta
**Katolinen liiga** (saks. *Katholische Liga*) oli saksalaisten katolisten ruhtinaitten liitto kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Se perustettiin vuonna 1609 protestanttisten ruhtinaitten vuotta aikaisemmin perustaman Evankelisen unionin vastavoimaksi.

Katolisen liigan perusti Baijerin herttua Maksimilian I, jonka lisäksi sen tärkeimmät jäsenet olivat Kölnin, Trierin ja Mainzin arkkipiispat. Katolisen liigan armeijan menestys jatkui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuoteen 1631 asti, jolloin se hävisi ensimmäisen suuren taistelun Breitenfeldissä ruotsalaisia vastaan. Armeijan komentajana oli 1610–1632 Johann Tilly ja 1632–1634 Johann von Aldringen.

Katolisen liigan merkitys sotilaallisena voimana väheni huomattavasti vuonna 1632 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin vallattua Baijerin ja Tillyn kuoltua. Lopullisesti liiga hajosi vuonna 1635 Prahan rauhan jälkeen, joka kielsi muodollisetkin Saksan ruhtinaitten keskinäiset liitot.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katolinen liiga (Saksa)** Wikimedia Commonsissa
Raine Siltala rummuissa Niilan keikalla
**Raine Aarre Siltala** (s. 26. syyskuuta 1984 Valtimo) on suomalainen urheilujournalisti, komediakäsikirjoittaja ja mainostoimistoyrittäjä vuoteen 2017 asti, kunnes palasi pitkäaikaisten markkinointipäällikköpestiensä jälkeen yrittäjäksi vuonna 2023. Siltala on luonut oman tv-formaatin Wannabe Superstar, jota on esitetty Ylen kanavilla. Tennispelaaja Jarkko Niemisen salibandyliigakaudesta kertova draamarealitykomediasarja on yksi katsotuimpia*lähde?* suomalaisia netissä esitettyjä urheiluaiheisia sarjoja.

Hän soitti rumpuja Niila-nimisen artistin bändissä vuosina 2003–2011. Siltala on pelannut pääsarjatasoilla salibandyä (liiga & 1.div)  ja voitti Tapanilan Erän joukkueessa salibandyn Suomen cupin vuonna 2012.

Siltala aloitti joulukuussa 2017 markkinointipäällikkönä Savo Volleyssa, uudessa lentopallon mestaruusliigajoukkueessa. Savo Volleyn markkinointi voitti heti ensimmäisenä toimintavuotenaan vuoden lentopalloilmiön palkinnon ja sijoittui neljänneksi mestaruusliigassa. 

Vuonna 2020 Siltala jatkoi Savo Volleyn markkinoinnin johdossa, mutta siirtyi päätyökseen asiakkuuspäälliköksi Tampereelle mainostoimisto Ahooy Creativeen. Elokuussa 2021 Siltala aloitti päätoimensa ohella lentopallon Mestaruusliigajoukkueen LP Kangasalan markkinoinnissa.

Tammikuussa 2023 Siltala palasi takaisin mainostoimistoalalle omalla raineaarre -brändillään.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  NHLFinns.net salibandytilastot: Raine Siltalan salibandytilastot *NHLFinns.net*. Viitattu 5.7.2019.
2. ↑  Organisaatio/Savo volley *savovolley.fi*.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 5.7.2019.
3. ↑  LP Kangasalan taustat vahvistuvat  25.8.2021. LP Kangasala. Viitattu 17.12.2021.
(en) Fresco of *Approving of bylaw of Society of Jesus* depicting Ignatius of Loyola receiving papal bull Regimini militantis Ecclesiae from Pope Paul III. Fresco was made by Jan Kryštof Handke (Johann Christoph Handke) in Church of Our Lady Of the Snow in Olomouc after 1743.
**Regimini militantis Ecclesiae** oli paavi Paavali III:n 27. syyskuuta 1540 antama bulla, jossa hän antoi hyväksyntänsä muutamaa vuotta aikaisemmin perustetulle jesuiittaveljeskunnalle. 

Veljeskunta oli perustettu kuusi vuotta aikaisemmin. Veljeskunta oli päättänyt asettua uskolliseksi suoraan paaville, mikä teki siitä poikkeuksellisen katolisten sääntökuntien joukossa. Jesuiitat eivät myöskään sitoutuneet luostarielämään. 

Jesuiittaveljeskunnan perustaminen osui paavin kannalta otolliseen aikaan, sillä samaan aikaan uskonpuhdistus sai jalansijaa ympäri Eurooppaa. Jesuiitoista tulikin pian tehokas seura torjumaan reformaation leviämistä ja paavin vallan murenemista. 

IHSJesuiitta-aiheiset artikkelit

|  |  |
| --- | --- |
| **Historia** | Jesuiittojen historia · Regimini militantis Ecclesiae |
| **Hengellisyys** | Exercitia spiritualia · Ad maiorem Dei gloriam · Magis |
| **Tunnettuja jesuiittoja** | Ignatius Loyola · Francisco Xavier · Peter Faber · Aloysius Gonzaga · Roberto Bellarmino · Petrus Canisius · Edmund Campion |

|  |
| --- |
|  n • k • m  |
| "Reflection"Christina Aguilera |
| --- |
| Singlen "Reflection" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Mulan: An Original Walt Disney Records Soundtrack* |
|  Äänitetty  | helmikuussa 1998 |
|  Julkaistu | 15. kesäkuuta 1998 |
|  Formaatti | CD |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.33 |
|  Levy-yhtiö | Hollywood Records |
| Christina Aguileran muut singlet |
|  | "Reflection"1998 | "Genie in a Bottle"1999 |

**Reflection** on Matthew Wilderin ja David Zippelin kirjoittama ja tuottama kappale, joka tehtiin vuoden 1998 Disney-animaatioelokuvaa *Mulania* varten. Elokuvassa kappaleen laulaa filippiiniläinen laulaja Lea Salonga. Yhdysvaltalainen laulaja Christina Aguilera levytti kappaleesta singleversion, ja siitä tuli hänen debyyttisinglensä. Single auttoi Aguileraa saamaan levytyssopimuksen ja rahoituksen debyyttialbumilleen.

Christina Aguileran versio
--------------------------

Saadakseen levyttää kappaleen Aguileran piti todistaa pystyvänsä laulamaan kappaleessa olevan korkean nuotin. Hän nauhoitti kotonaan kasettinauhurilla Whitney Houstonin kappaleen "Run to You", minkä jälkeen seuraavana päivänä hänet pyydettiin lentämään Los Angelesiin, ja hän sai työn. Tästä parin päivän sisällä hän sai levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Willman, Chris: Christina Aguilera talks about topping the charts *Entertainment Weekly*.  11.10.1999. Viitattu 1.7.2015. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Reflection (song)
**Reetta Vanhanen** (s. 23. marraskuuta 1990) on suomalainen vihreiden poliitikko.

Vanhanen on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2017 lähtien. Hän on ollut Helsingin kaupunginhallituksen varajäsen vuodesta 2017 lähtien ja jäsen vuodesta 2020. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen vuodesta 2017 lähtien sekä Uudenmaan Sairaalapesulan hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2018 lähtien.

Koulutukseltaan Vanhanen on lääketieteen tohtori. Hän on anestesiologiaan ja tehohoitoon erikoistuva lääkäri ja suorittaa erikoistumisjaksoa Päijät-Hämeen keskussairaalassa.

Reetta Vanhanen on Matti Vanhasen veljentytär.

Politiikka
----------

### Kunnallispolitiikka

Vanhanen liittyi vihreisiin vuonna 2012. Hänet valittiin vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 113 äänellä. Hänet valittiin Helsingin vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtajaksi vuonna 2019.

### Eduskuntavaalit

Eduskuntavaaleissa 2019 Vanhanen sai 3 774 ääntä. Hän sijoittui Helsingin vaalipiirin vihreiden listalla yhdeksänneksi eikä tullut valituksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Valtuustotyö *Reetta Vanhanen*. Viitattu 7.4.2021.
3. 1 2 3 4  Valtteri Parikka: Poliitikko ja lääkäri (Käyttäjätunnuksella) *Helsingin Sanomat*.  11.4.2020. hs.fi:  Sanoma. Viitattu 11.4.2020.
4. ↑  CV - Reetta Vanhanen *reettavanhanen.fi*. Viitattu 16.4.2019.
5. ↑  Valitut ehdokkaat Helsinki *Vaalit*.  9.4.2017. Viitattu 16.4.2019.
6. ↑  Helsingin vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtajaksi Reetta Vanhanen *Helsingin Sanomat*.  11.12.2019. Viitattu 13.2.2020.
7. ↑  Eduskuntavaalit 2019: Helsingin vaalipiiri *Vaalit.fi*.  23.4.2019. Oikeusministeriö. Viitattu 29.4.2019.
8. ↑  Eduskuntavaalit 2019: Helsingin vaalipiiri *vaalit.yle.fi*.  18.4.2019. YLE. Viitattu 29.4.2019.
**Niche** on sivistyssana, joka tarkoittaa erityisen sopivaa toiminta-aluetta, paikkaa tai lokeroa jollekin asialle, olennolle tai ihmiselle tai markkinan osa-aluetta. Suomenkielisenä sanan alkumuotona voitaneen pitää "nissi"-sanaa.

Sanan alkuperä
--------------

Niche-sana on englanninkielinen lainasana. Sanan alkuperä on latinan sanassa *nidus*, 'pesä'.

Biologiassa
-----------

*Pääartikkeli: Ekologinen lokero*
Biologiassa tietyn lajin niche on sen ekologinen lokero eli sille sopiva elinympäristö, johon laji on erikoistunut.

Liiketaloudessa
---------------

Liiketaloudessa erityisesti markkinoinnissa puhutaan nicheistä erotuksena laajemmasta markkinasegmentin käsitteestä. Niche viittaa kapeammin määriteltyyn ryhmään markkinasegmentin sisällä, jonka tarpeita ei ole riittävästi tyydytetty. Se voi myös viitata tietyn segmentin alasegmenttiin.

Niche on yleensä pieni markkina-alue, joka ei kiinnosta kilpailumielessä monia yrityksiä. Siksi niche-markkinoilla toimivat yleensä pienet yritykset, joiden asiakkaat ovat valmiita maksamaan korkeampaa hintaa erikoistuneemmista tuotteista ja palveluista.

Katso myös
----------

* Segmentointi

Lähteet
-------

1. 1 2  Niche Dictionary.com
2. ↑  Nissi Kielitoimiston sanakirja
3. ↑  Ecological niche Tepa.fi
4. 1 2  Martti Muroma: Segmentointi (ppt)  2006. Vaasan yliopisto. Viitattu 24.10.2007. [vanhentunut linkki]
**SV Mattersburg** on vuonna 1922 perustettu itävaltalainen jalkapalloseura Mattersburgista Burgenlandin osavaltiosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2018–2019 Itävallan pääsarjassa Bundesliigassa.

Historia
--------

SV Mattersburgin ovat perustaneet vuonna 1922 mattersburgilaiset opiskelijat. Keskeisenä vaikuttajana seuran perustamisessa oli Wienistä Mattersburgiin muuttanut Matthias Sieber, joka oli aikaisemmin toiminut SpC Rudolfshügelissä. Seura pelasi Itävallan alemmilla sarjatasoilla vuosikymmeniä, kunnes nousi kaudeksi 2003/04 Bundesliigaan Werner Gregoritschin johdolla. Joukkue putosi Bundesliigasta kauden 2012/13 päätteeksi.

Seura pelaa kotiottelunsa 15 100 katsojaa vetävällä Pappelstadionilla. Seuran yleisömäärät ovat olleet hyviä, vaikka Mattersburgissa on vain 6 300 asukasta. Kaudella 2006/07 SV Mattersburg sijoittui liigassa kolmanneksi, mikä on joukkueen paras saavutus. Itävallan cupissa SV Mattersburg on edennyt loppuotteluun 2006 ja 2007.

Entisiä päävalmentajia
----------------------

* Itävalta Werner Gregoritsch
* Itävalta Franz Lederer
* Itävalta Ivica Vastić

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (saksaksi)
* SV Mattersburg at UEFA.COM (englanniksi)
* EUFO.DE (saksaksi)
* Weltfussball.de (saksaksi)
* Playerhistory.com (englanniksi)
* Transfermarkt.de (saksaksi)
* Football Squads.co.uk (englanniksi)
* National Football Teams.com (englanniksi)
* Football-Lineups.com (englanniksi)
**SV Sandhausen** on saksalainen jalkapalloseura. Sen kotikenttä on Sandhausenissa, Baden-Württembergissä.

Seura voitti kaudella 2011–2012 Saksan 3. Ligan ja nousi 2. Bundesliigaan ensimmäisen kerran historiassaan. Kausi 2021–2022 on sille yhdeksäs perättäinen toisella sarjatasolla.

Historia
--------

Epävakaan taloudellisen alun jälkeen seura pelasi jatkuvasti alasarjoissa ennen kuin nousi silloisen Saarinmaan pääsarjaan Bezirksliga Rhein-Saariin vuonna 1931. Huipulla Sandhausen pelasi vain yhden kauden ennen putoamistaan. Vuonna 1943 se yhdistyi TSV Walldorfin ja VfB Wieslochin kanssa. Näin muodostettiin sodan ajan joukkue KSG Walldorf-Wiesloch. Sodan päätyttyä yhdistetty joukkue lakkautettiin, ja seura palasi toimimaan itsenäisesti nimellä SG Sandhausen vuonna 1945. Muutaman vuoden kuluttua se otti takaisin alkuperäisen nimensä. Sandhausen pelasi Landesligassa ja 2. Amateurligassa vuoteen 1956, jolloin se nousi 1. Amateurliga Nordbadeniin. Vuonna 1977 seura sijoittui Saksan amatööriseurojen mestaruuskilpailussa toiseksi, ja nousi vuonna 1978 Oberliga Baden-Württembergiin, jossa se jatkuvasti sijoittui lopputuloksissa paremmin sijoittuneeseen puoliskoon. Sandhausen voitti kolmesti Oberligan 1980-luvulla ja Saksan amatöörimestaruuden vuonna 1993. Oberligan se voitti jälleen vuosina 1995 ja 2000. Seuran viimeisin Oberligan voitto vuonna 2007 nosti sen Regionalliga Süd (III):een.

Vuosina 2005–2006 neuvoteltiin Sandhausenin yhdistymisestä TSG 1899 Hoffenheimin ja FC Astoria Walldorfin kanssa. Tavoitteena oli *FC Heidelberg 06* -nimisen seuran perustaminen. Neuvottelut katkesivat, kun liitosta vastustettiin sekä Sandhausenissa että Walldorfissa, eikä myöskään päästy sopuun siitä, tulisiko uuden seuran stadionin sijaita Heidelbergissä.

Kausi 2007–2008 oli seuralle menestyksekäs. Se oli lähellä nousua 2. Bundesliigaan lähes kauden loppuun saakka ja nousi uuteen 3. Ligaan. Vuonna 2012 seura voitti 3. Ligan ja nousi 2. Bundesliigaan, jossa se on siitä lähtien pelannut.

Saavutukset
-----------

### Liigassa

* **Saksan amatöörimestaruuskisat**
	+ Mestaruus: (2) 1978, 1993
	+ Hopeaa: 1977
* **3. Liga**
	+ Voitto: 2012
* **Oberliga Baden-Württemberg**
	+ Voitto: (5) 1981, 1985, 1987, 1995, 2000
	+ Hopeaa: (3) 1993, 1999, 2002
* **Amateurliga Nordbaden (III)**
	+ Voitto: 1961

### Cupeissa

* **BFV-cup**:
	+ Voitto: (12) 1977, 1978, 1981, 1982, 1983, 1985, 1986, 1995, 2006, 2007, 2010‡, 2011
	+ Hopeaa: (3) 1996, 2003, 2009‡

* ‡ Voitto reservijoukkueella.

Aiheesta muualla
----------------

* SV Sandhausen Seuran oma sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* SV Sandhausen Weltfussball.de -sivustolla (saksaksi)
* Das deutsche Fußball-Archiv Saksan jalkapalloarkiston sivusto (saksaksi)

  

Saksan jalkapallon 2. Bundesliiga 2019–2020
Arminia Bielefeld • VfL Bochum • SV Darmstadt 98 • Dynamo Dresden • Erzgebirge Aue • Greuther Fürth • Hamburger SV • Hannover 96 • FC Heidenheim • Holstein Kiel • SSV Jahn Regensburg • Karlsruher SC • FC Nürnberg • VfL Osnabrück • SV Sandhausen • FC St. Pauli • VfB Stuttgart • SV Wehen Wiesbaden
Haderan synagoga, vuodelta 1935.
**Judith Stolzer-Segall**, hepreaksi שטולצר סגל (20. toukokuuta 1904 Pryšyb, Venäjän keisarikunta – 12. tammikuuta 1990 München, Saksa) oli saksalaistaustainen Israelissa työuransa tehnyt arkkitehti. Hän oli todennäköisesti ensimmäinen synagogan suunnitellut nainen.

Stolzer-Segall syntyi 50 kilometriä Melitopolista pohjoiseen sijaitsevassa Pryšybissä, jossa oli tuolloin saksalaisasutusta. Hän vietti lapsuutensa Saksassa. Perhe joutui muuttamaan sieltä 1914 ja päätyi Liettuaan, koska perheen liettualaissyntyinen isä ei ollut saanut hankittua Saksan kansalaisuutta. Stolzer-Segall opiskeli Danzigin teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtuuria vuoteen 1929. Valmistuttuaan hän työskenteli eri toimistoissa ennen kuin perusti omansa vuonna 1932.

Kansallissosialistit nousivat valtaan Saksassa vuonna 1933. Stolzer-Segall katsoi viisaammaksi muuttaa Palestiinaan. Hän työskenteli siellä juutalaistaustaisten arkkitehtien Oskar Kauffmannin ja Eugen Stolzerin kanssa. Hän sai tehtäväkseen suunnitella synagogan, ja tätä pidetään historiassa ensimmäisenä kertana, kun työ annettiin naiselle.

Stolzer-Segall muutti takaisin Saksaan vuonna 1957 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2   Meyer-Maril, Edina: Architects in palestine 1920–1948 *Jewish Women’s Archive*.  Arkistoitu 8.11.2022. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Pepchinski, Mary; Budde, Christina, Meyer-Maril, Edina: *Women Architects and Politics*. transcript Verlag, 2022.
3. 1 2  Vierhaus, Rudolf: Deutsche Biographische Enzyklopädie osa 9 *Google Books*. Viitattu 21.4.2021. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Judith Stolzer-Segall** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Raymond Alfred Sell** (21. huhtikuuta 1916 Helsinki – 5. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sellin vanhemmat olivat osastopäällikkö Alfred Sell ja konttoristi Ellen Gleisner ja puoliso vuodesta 1943 Marja-Liisa Annikki (Tytti) Linnola. Kouluopintojensa jälkeen Sell meni kuudeksi vuodeksi töihin Otto Dahlbergin omistamaan kirja- ja paperialan tukkukauppaan. Suomen Yhdyspankkiin Sell siirtyi sotien jälkeen ja oli siellä vuoteen 1951 asti, kunnes ryhtyi Finlands Svenska Centralidrottsförbund -urheilujärjestön ja samalla Solvallan urheiluopiston johtajaksi. Kattohuopatuotteita valmistavan Icopal-yhtiön palvelukseen 1956 mennyt Sell valittiin yhtiön toimitusjohtajaksi 1958, missä tehtävässä hän oli 26 vuotta eli kuolemaansa saakka. Sell osallistui aktiivisesti alansa yhteistyöhön ja hoiti myös urheilun järjestötehtäviä muun ohella. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raymond Sell *Biografiasampo*. Viitattu 28.11.2021.
**Raz Hershko** (hepr. ‏רז הרשקו‎; s. 19. kesäkuuta 1998) on israelilainen judon olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Hän ottelee yli 78 kilogramman sarjassa.

Hershko saavutti vuonna 2015 yli 70 kg:n painoluokassa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen yli 78 kg:n sarjassa hopeaa 2017 ja pronssia 2018.

Hershko sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa jaetulle yhdeksännelle sijalle yli 78 kg:n sarjassa. Lisäksi hän kuului sekajoukkuekilpailussa pronssia saavuttaneeseen Israelin joukkueeseen. Hän saavutti EM-hopeaa yli 78-kiloisissa Sofiassa 2022. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän sijoittui yli 78 kg:n painoluokassa viidenneksi ja saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa. Hän saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2023 pronssia yli 78 kg:n sarjassa.

Hershko on voittanut Grand Slam -kilpailun Antalyassa ja Pariisissa 2021, Ulaanbaatarissa 2022 sekä Tel Avivissa ja Tbilisissä 2023 ja Grand Prix -kilpailun Zagrebissa 2022 sekä sijoittunut IJF Tourin kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Israelin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Raz Hershko *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Raz Hershko *judoinside.com*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
**Pirttijärvi** on saareton ylänköjärvi Suomen ja Venäjän rajalla Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Järven pinta-ala on 15,7 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 142 kilometriä koilliseen. Valtakunnanraja tekee Pirttijärven kohdalla mutkan koilliseen, joten järvi sijaitsee kokonaisuudessaan Suomen alueella.

Maantiede
---------

Pirttijärven pituus lounaasta koilliseen on runsaan kilometrin. Järvi on melko tasaleveä. Sen rannat ovat alavaa suota ja metsää. Pirttijärvi laskee Pieneen Pirttijärveen (242,0 metriä mpy), joka sijaitsee 400 metriä lounaaseen. Pirttivaaran kylä sijaitsee noin kilometrin Pirttijärveltä länteen.

Pirttijärvi (59.592.1.008) kuuluu Karttimonjoen valuma-alueeseen (59.592), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Taivaljoen-Karttimonjoen valuma-alue (59.59) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Pirttijärvi on Karttimonjoen valuma-alueen laajin vakavesi Ala-Karttimon, Yli-Karttimon ja Iso-Öllörin jälkeen. Valuma-alueeseen kuuluu 22 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Rajavyöhykkeen Pirttijärvi on yksi Suomen 74:stä Pirttijärvestä. Suomussalmella on toinenkin Pirttijärvi, se sijaitsee kuntakeskuksen luoteispuolella noin 50 kilometriä rajavyöhykkeen Pirttijärveltä länsilounaaseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pirttijärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.9.2021.
3. ↑  Pirttijärvi. Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
4. ↑  Karttimonjoen valuma-alue (59.592). Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
5. ↑  Pirttijärvi. Järviwiki. Viitattu 29.9.2021.
**Nicholas Collon** (s. 7. helmikuuta 1983 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen kapellimestari, joka on syyskuusta 2021 toiminut Suomessa Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.

Viulun, alttoviulun ja urkujen soittoa opiskellut Collon kertoo jo kymmenvuotiaana halunneensa kapellimestariksi. Hän opiskeli Etonin poikakoulussa ja Cambridgen yliopiston Clare Collegessa. Hän oli vuonna 2004 mukana perustamassa lontoolaista Aurora-orkesteria ja on alusta asti toiminut sen taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina. Ennen RSO:ta Collon toimi Residentie-orkesterin ylikapellimestarina Alankomaiden Haagissa. Kaudella 2011–2012 hän toimi Lontoon filharmonisen orkesterin toisena kapellimestarina. 2010-luvulla hän on ollut myös Kölnin Gürzenich-orkesterin päävierailija. Sinfoniaorkestereiden rinnalla Collon on johtanut säännöllisesti myös oopperoita.

Collon aloitti kolmevuotisen kautensa Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina syksyllä 2021. Sopimusta jatkettiin neljällä vuodella niin, että hänen kautensa jatkuu kesään 2028. Hannu Linnun seuraajaksi valittu Collon on RSO:n yhdeksäs ja samalla ensimmäinen ulkomainen ylikapellimestari. Hän asuu Lontoossa ja on naimisissa Aurora-orkesterin taiteellisen johtajan, huilisti Jane Mitchellin kanssa. Heillä on kolme 2010-luvulla syntynyttä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gustafsson, Miia: Brittiläinen Nicholas Collon aloittaa kautensa RSO:n johdossa *Yle*.  5.9.2021. Viitattu 20.2.2022.
2. ↑  Mattila, Matias: RSO:lle uusi ylikapellimestari Englannista *Yle*.  2.5.2019. Viitattu 20.2.2022.
3. 1 2  Kvist, Wilhelm: "Vi måste spegla hela samhället".  *Hufvudstadsbladet*, 4.9.2021. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.2.2022.
4. ↑  Sirén, Vesa: Nicholas Collon jatkaa RSO:ssa vuoteen 2028.  *Helsingin Sanomat*, 8.2.2023, s. B 5. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Nicholas Collonin henkilökuva Yle Areenassa, video 11 min
* Collonin oma verkkosivusto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**VRLeaks** oli suomalainen vuotosivusto, joka julkaisi Suomen valtion monopoliyhtiö VR-Yhtymä Oy:n sisältä vuodettujen dokumenttien lisäksi myös täysin julkisia asiakirjoja, joita VRLeaks sai haltuunsa esimerkiksi Valtioneuvoston kansliasta, liikenne- ja viestintäministeriöstä ja Liikenteen turvallisuusvirasto Trafista. VRLeaks ei myöskään julkaissut liikesalaisuuksia tai henkilökohtaisuuksia. VRLeaksin artikkeleiden kommentointi oli vapaata kelle tahansa lukijalle.

Sivuston oli perustanut suomalainen yksityishenkilö joulukuussa 2011. Sivusto sai suuren mediajulkisuuden Iltalehden julkaistessa 31.12.2011 paloja VRLeaksin alun perin julkistamasta VR:n toimivaa johtoa koskevasta kannustinjärjestelmäsopimuksesta.

VRLeaksin toiminta päättyi 3.2.2020.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Olli Waris: VR-pomosta bonusmiljonääri? (päivitetty 1.1.2012)  31.12.2011. Iltalehti.  Arkistoitu 15.4.2012. Viitattu 21.8.2012.
3. ↑  VRLeaks päättää toimintansa 3.2.2020 *VRLeaks*.  3.2.2020. Viitattu 4.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* VRLeaks-sivusto
**VU** oli ranskalainen aikakauslehti, jota julkaistiin 1928–1940. Se oli aikansa merkittävimpiä valokuvalehtiä, ja sen päätoimittaja oli Lucien Vogel, joka oli kiinnostunut valokuvan voimasta ajankohtaisten tapahtumien kuvaajana. Lehden varhaisimmat numerot käsittelivät monenlaisia aiheita, kuten politiikkaa, urheilua, kulttuuria ja uutisia.

Lehden myöhempinä vuosina siinä käytettiin muun muassa André Kertészin, Robert Capan ja Brassaïn kuvareportaaseja. Lehdessä julkaistiin enemmän kuvia kuin missään muussa lehdessä, ja sen ensimmäisenä vuotena siinä julkaistiin 3 324 valokuvaa. Monia kuvista ei nähty missään muualla, ja esimerkiksi Lucien Vogelin ottamat kuvat olivat ensimmäisiä, jotka esittivät Neuvostoliiton elämää. Vu-lehdessä julkaistiin myös ensimmäisiä niin sanottuja ihmisläheisiä reportaaseja, jollainen oli muun muassa Germaine Krullin artikkeli Pariisin slummien kulkureista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heller, Steven: Photography Changes the Look and Content of Magazines Smithsonian Photography Initiative. Viitattu 19.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Abrams, Melanie: Vu: The story of a Magazine That made an era *The Jewish Chronicle Online*.  19.11.2009. Viitattu 19.1.2014. (englanniksi)
**Kfar Vradim** on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1982 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578.

Maantiede
---------

Kfar Vradim sijaitsee Israelin pohjoisosan Galilean alueen länsiosassa. Kaupunki on rakennettu Eshkarvuoren rinteelle ja paikan korkeus merenpinnasta on 641 metriä.

Historia
--------

Kfar Vradim perustettiin vuonna 1984. Tarkoituksena oli kehittää alueen teollisuutta ja siirtolaisia houkuteltiin korkealuokkaisella asuinalueella. Hankkeen aloittamisen taustalla oli teollisuusmies Steff Werthemer. Siirtolaiset olivat pääosin sekulaareja juutalaisia. Oman kunnanvaltuustonsa Kfar Vradim sai vuonna 1993.

Kaupungin laajentamista edelleen on suunniteltu. Vuonna 2018 kaavailtiin kaupungin asukasluvun nousevan uuden rakentamisen myötä 14 000:een.

Väestö
------

Kfar Vradimin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 5 578. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 5 030. Kaupungin asukkaat ovat pääosin juutalaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 65. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Weradim) Central Bureau of Statistics. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Israeli town halts tender after Arabs buy up land *The Times of Israel*. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kfar Vradim** Wikimedia Commonsissa
**Luigi Beccali** (19. marraskuuta 1907 Milano, Italia – 29. elokuuta 1990 Daytona Beach, Florida, Yhdysvallat) oli italialainen keskimatkojen juoksija ja 1 500 metrin olympiavoittaja 1932 Los Angelesissa.

Nuorena Luigi Beccali harrasti sekä pyöräilyä että yleisurheilua valiten lajikseen jälkimmäisen tavattuaan valmentaja Dino Nain. Beccali osallistui 20-vuotiaana Amsterdamin olympialaisiin 1 500 metrillä karsiutuen alkuerissä.

Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesissa Beccali voitti olympiakultaa hämmästyttävällä kirillä, viimeisiin 300 metriin kului aikaa vain 41 sekuntia. Hän oli tiettävästi ensimmäinen olympiavoittaja, joka teki fasistitervehdyksen palkintokorokkeella.

Vuoden 1933 syksyllä Beccali oli uransa parhaassa kunnossa. Aluksi hän sivusi Torinossa Jules Ladoumèguen maailmanennätystä ajalla 3.49,2 ja kahdeksan päivää myöhemmin otti sen omiin nimiinsä juostuaan Milanossa 3.49,0. Hän juoksi myös nykyään kilpailuohjelmasta kokonaan poistuneen ja silloinkin harvoin juostun 1 000 jaardin epävirallisen maailmanennätyksen 2.10,0.

Ensimmäisissä yleisurheilun EM-kisoissa 1934 Beccali voitti 1 500 metriä ajalla 3.54,6. Berliinin olympialaisissa mestaruuden puolustaja jäi kolmanneksi. Samoin kävi EM-kisoissa 1938.

Beccali muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1937 parempien työmahdollisuuksien takia.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 800 m 1.50,6
* 1 500 m 3.49,0
* maili 4.09,0 (sisäradalla)

Lähteet
-------

* Hannus, Matti;: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.

### Viitteet

1. 1 2 3  Luigi Beccali *Athletes*. The International Olympics Committee. Viitattu 1.10.2019. (englanniksi)

  

Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Edwin Flack |
1900: Charles Bennett |
1904: James Lightbody |
1908: Melvin Sheppard |
1912: Arnold Jackson |
1920: Albert Hill |
1924: Paavo Nurmi |
1928: Harri Larva |
1932: Luigi Beccali |
1936: John Lovelock |
1948: Henry Eriksson |
1952: Joseph Barthel |
1956: Ronald Delany |
1960: Herb Elliott |
1964: Peter Snell |
1968: Kipchoge Keino |
1972: Pekka Vasala |
1976: John Walker |
1980: Sebastian Coe |
1984: Sebastian Coe |
1988: Peter Rono |
1992: Fermín Cacho |
1996: Noureddine Morceli |
2000: Noah Ngeny |
2004: Hicham el-Guerrouj |
2008: Asbel Kipruto Kiprop |
2012: Taoufik Makhloufi |
2016: Matthew Centrowitz |
2020: Jakob Ingebrigtsen |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Nauhapirta.
**Pirtanauha** on perinteisellä käsityötekniikalla tehty, usein villainen nauha. Poimituissa nauhoissa (vironvyö, *Baltic pickup*) on tavallisimmin puuvillapohja ja villaiset kuviolangat. Tavallisimmin pirtanauhan valmistamisessa käytetään nauhapirtaa, jonka rakoihin ja reikiin loimilangat pujotellaan, ja käpyä, jolla kudelanka painetaan tiiviiksi ja mahdollinen kuvio poimitaan. Suomessa on myös kudottu pirran sijasta lankaniisillä, tätä kutsutaan papelolta kutomiseksi.

Pirtaa nostamalla ja laskemalla saadaan vuorotellen parilliset (reikiin pujotetut) ja parittomat (rakoihin pujotetut) loimilangat nousemaan ylemmäksi.
Kude pujotetaan lankakerrosten väliin muodostuneeseen viriöön. Kudelanka vedetään kireälle, jolloin loimilangat peittävät kudelangan.

Pirtanauhatekniikka levisi Pohjoismaihin ilmeisesti keskiajalla, ja syrjäytti lautanauhatekniikkaa, koska pirtanauhan tekeminen on helpompaa.

Nauhapirralla eli -tiuhtalla tai irtoniisillä kudotuissa nauhoissa on enemmän varsinaisen kankaankudonnan piirteitä kuin lautanauhoissa. Onkin arveltu, että irtoniisillä kutominen oli muinoin, alkeellisin kangaspuiden keksimistä edeltänyt vaihe. Läntisessä Suomessa, varsinkin Pohjanmaalla ja Ahvenanmaalla, missä koristeveistotaito oli 1700- ja 1800-luvuilla kehittynyttä, sulhasmiehet koristelivat nauhapirtoja lahjaesineiksi leikkauksin ja maalauksin. Pohjanlahden rannikkoseudulta tunnetaan myös pyöreitä, koristeleikattuja nauhapirtoja. Lisäraoilla varustetut nauhapirrat eli "lohenpyrstöpirrat", joilla voidaan kutoa neliniitisen luontoisia kuviollisia nauhoja ilman poimintaa, näyttävät olleen yleisiä vain läntisessä Suomessa ja jonkin verran Savossa.

Lounais- ja pohjoissuomalaiset tuntevat nauhapirran tiuhta-nimisenä, eteläpohjalaiset viulana, karjalaiset paikoitellen mytkänä. Paikoitellen Etelä-Suomessa sen nimi on sidekaide, kun taas vyö-ja nauhapirta sanat ovat itäsuomalaista perua. Pirtanauhoja sanotaan Länsi-Suomessa mm. tiuhtarihmoiksi, Kaakkois-Suomessa mm. siteiksi, paikoitellen Savossa ja Keski-Suomessa rippunauhoiksi, Varsinais-Suomessa polusteiksi ja paikoitellen Itä-Hämeessä kilpasiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Terho, Susanna: Kuteelliset nauhat: Pirtanauhat *Kansanomaiset nauhat*. Suomen käsityön museo.  Arkistoitu 17.9.2010. Viitattu 10.9.2010.
2. 1 2  Merisalo, Viivi. 1978. Nauhoja. Porvoo: WSOY.
3. ↑  Mantere, H. & Kangasniemi, M.: Ohje Kaspaikka.  Arkistoitu 17.9.2010. Viitattu 10.9.2010.
4. ↑  Opas, Hilkka (toim.). 2010. Taito tehdä. Neulalla ja naulalla. WSOY.
5. ↑  Terho, Susanna: Pirtanauhat – Keskiajan uutuus Suomen käsityön museo.  Arkistoitu 17.9.2010. Viitattu 10.9.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Museotietokanta Finnassa olevia pirtanauhoja Suomesta, Saamenmaalta ja muualtakin. Museovirasto.
* Susanna Terho: Mihin nauhoja ja nauhatekniikkaa voisi käyttää? (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen käsityön museo 2007.
* Merisalo, Viivi. 1978. Nauhoja. Porvoo: WSOY.
* Opas, Hilkka (toim.). 2010. Taito tehdä. Neulalla ja naulalla. WSOY.
* Suomen käsityön museo verkkonäyttely Kansanomaiset nauhat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Statens historiska museum: Myöhäiskeskiaikainen nauhapirta Väskindestä Gotlannista
**Kfar Tavor** on mošav Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1901 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262.

Maantiede
---------

Näkymä kohti Taborinvuorta Kfar Tavorissa vuonna 1946.
Kfar Tavor sijaitsee lähellä Taborinvuorta noin 17 kilometriä Afulan kaupungista koilliseen.

Historia
--------

Kfar Tavorin perusti Jewish Colonization Association vuonna 1901 ja paikka tunnettiin pitkään paremmin sen arab9iankielisellä nimellä *meshah*. Mošavaan saapuvat siirtolaiset elättivät itsensä maataloudella, jota kuitenkin hankaloitti alueen vedenlähteiden puute. Ensimmäiseen maailmansotaan saakka mošav oli myös ensimmäisen juutalaisten siirtolaisten aseellisen liikkeen Ha-Shomerin keskus.

Väestö
------

Kfar Habadin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 4 262. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 2 290 ja vuonna 1968 315.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 65. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Tavor) Central Bureau of Statistics. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kfar Tavor** Wikimedia Commonsissa
**Suomupääkaijanen** (*Micropsitta meeki*) on pienikokoinen melanesialainen papukaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Suomupääkaijanen on noin 10 cm pitkä ja sen höyhenpuku on selkäpuolelta vihreä ja vatsapuolelta keltainen ruskein höyhenten reunoin. Sen naama on ruskehtavan harmaa. Pyrstön alapuoli on keltainen ja pyrstö on päältä vihreä. Siiven keskimmäiset peitinhöyhenet ovat mustat levein vihrein reunuksin. Nokka on sarvenvärinen, iiris kellanruskea ja koivet ruskeat.

Esiintyminen
------------

Suomupääkaijanen elää vain Papua-Uuden-Guinean koillispuolisilla Bismarckinsaarilla. Nimialalaji *meeki* elää Amiraliteettisaarilla ja alalaji *proxima* St Matthias -saarilla ja Emiraulla. Lajin elintavat tunnetaan huonosti. Sen populaatio lienee kooltaan yli 10 000 yksilöä, ja sen elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä.

Elinympäristö
-------------

Suomupääkaijaset asuvat alavien maiden trooppisissa metsissä. Ne liikkuvat tavallisesti pareittain tai muutaman yksilön parvissa.

Lisääntyminen
-------------

Lajin pesintä tunnetaan huonosti. Pesä on usein puussa olevassa termiittipesässä.

Ravinto
-------

Suomupääkaijanen syö luultavasti ainakin siemeniä, sieniä ja jäkälää, mahdollisesti myös hedelmiä sekä hyönteisiä ja niiden toukkia.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust
* ITIS: Micropsitta meeki (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Micropsitta meeki* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1109825
* Wikispecies: Micropsitta meeki
* ADW: Micropsitta\_meeki
* Avibase: 785A93337D762015
* BirdLife: 22684861
* CoL: 434X8
* BOW: meppar1
* eBird: meppar1
* GBIF: 2479243
* iNaturalist: 19293
* IRMNG: 11054962
* ITIS: 554852
* IUCN: 22684861
* NCBI: 2301375
* Species+: 4074
* Xeno-canto: Micropsitta-meeki

 |

 |
**Kfar Ruppin** on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 493.

Maantiede
---------

Paikallista maisemaa.
Kfar Ruppin sijaitsee Jordanjoen vieressä Beit She’anin laaksossa. Ympäröivä maa on melko suolapitoista. Sää alueella on tyypillisesti kuuma.

Historia
--------

Lintukeskus.
Kfar Ruppin perustettiin vuonna 1938 ja nimensä se sai Arthur Ruppinin mukaan. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Saksasta, Unkarista ja Tšekkoslovakiasta. Kuuden päivän sodasta lähtien vuonna 1967 kylä joutui melko usein tulituksen kohteeksi Jordanian puolelta Jordanjokea.

Talous
------

Kfar Ruppinissa on kasvatettu esimerkiksi taateleja, viljaa, siipikarjaa ja maitokarjaa. Paikalla on ollut myös kalastamo ja kalankasvattamo. Aikanaan paikalla kasvatettiin myös nutrioita turkiseläiminä. Kibbutsissa sijaitsee lintuasema.

Väestö
------

Kfar Ruppinin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 493. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 448 ja vuonna 1967 310.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 64. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Ruppin) Central Bureau of Statistics. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
**Korpikylien tie** on automatkailureitti Itä-Suomessa. Se alkaa Pohjois-Karjalan Nurmeksesta, Saramolta ja kulkee Kainuuseen Kuhmon läpi Suomussalmen Hossaan 15 korpikylän kautta. Reitin kokonaispituus on n. 350 km. Osa teistä on hiekkateitä.

Reitin kylät
------------

* Saramo, Nurmes
* Petäiskylä, Nurmes
* Mujejärvi, Nurmes
* Lauvus, Kuhmo
* Rasti-Jyrkkä, Kuhmo
* Saunajärvi, Kuhmo
* Kalliojoki, Kuhmo
* Lentiira, Kuhmo
* Vartius, Kuhmo
* Kuivajärvi, Suomussalmi
* Ala-Vuokki, Suomussalmi
* Raate, Suomussalmi
* Haukila-Puras, Suomussalmi
* Ruhtinansalmi, Suomussalmi
* Hossa-Selkoskylä, Suomussalmi

Historia
--------

Alue on ollut puskurina idän ja lännen välissä. Idästä on alueen läpi kuljettu joskus kauppamatkoilla ja usein hävitysretkillä. Seutua on myös hävitetty monissa sodissa, vainoissa ja ryöstöretkissä. Nykyinen asutus on saapunut 1400–1500-luvuilla. Alueelta on löytynyt kuitenkin esihisoriallisen ajan löytöjäkin, kuten Hossan kalliomaalaukset.

Lähde
-----

*Korpikylien Tie. Sujahdus kainuulaiseen ja pohjois-karjalaiseen sielunmaisemaan*. Kimmo Törmä. Wilderness Village Ky. 1994
**Suomussalmen lentokenttä** (ICAO: **EFSU**) on Suomussalmella Emäjoen varressa lähellä Aittokosken voimalaitosta sijaitseva lentopaikka. Kenttä sijaitsee noin 14 kilometrin päässä Suomussalmen keskustasta.

Suomussalmen lentokentän kiitotien pituus on 800 metriä ja leveys 15 metriä (siitä päällystetyn osan leveys 10 metriä). Kiitotie, rullaustiet ja seisonta-alueet on päällystetty öljysoralla, ja päällyste on uusittu viimeksi vuonna 2010. Kiitotien maalaukset on uusittu vuonna 2011. Kentällä sijaitsee lentokerhon lentokonehalli ja kerhon ylläpitämä polttoainepiste. Kenttä on ympäröity aidalla, jottei sinne pääse poroja. Kenttä sijaitsi aikaisemmin hakkuuaukean keskellä, mutta vuonna 2013 hakkuaukea muutettiin maanviljelyskäyttöön heinäpelloksi.

Kentällä on ultrakevyt- ja gyrokopteritoimintaa. Läheiseen Emäjokeen pääsee laskeutumaan myös vesitasokoneella, mutta mitään varsinaista rantautumispaikkaa ei joen varressa ole.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lentopaikat.fi : Suomussalmi – EFSU
**Korpijärvi** on järvi Mäntyharjun kaakkoisosassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 31,37 km², ja se on Suomen 116. laajin järvi. Vedenpinnan korkeustaso on 83 metriä merenpinnan yläpuolella.

Pohjoiseen suuntautuva Väliniemi jakaa Korpijärven läntiseksi Valtolanseläksi ja itäiseksi Halmeniemenseläksi. Selkiä yhdistää kapea Tommolansalmi, jonka valtatie 15 ylittää. Halmeniemenselkä ja Valtolanselän pohjoispuoli ovat lähes saarettomia avoimia vesialueita, mutta Valtolanselän eteläosassa on paljon pieniä saaria. Korpijärvi laskee itäisimmästä lahdestaan lähtevän vesireitin kautta Kuolimoon ja edelleen Saimaaseen. Korpijärveä rajaa etelässä sisempi Salpausselkä. Valtolanselän länsi- ja lounaisrannoilla sijaitsevat Valtolan kylä ja Käävänkylä. Halmeniemenselän koillisrannalla sijaitsee Halmeniemen kylä.

Korpijärven saariluku on 90. Saarista kahdeksan on yli hehtaarin laajuisia, suurimmat saaret ovat Ilkonsaari Käävänselällä ja Korpisaari Halmeniemenselällä. Alle aarin laajuisia luotoja on 20.

Neljä neliökilometriä Korpijärvestä on vähintään 20 metriä syvä ja 1,4 neliökilometriä vähintään 30 metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat Halmeniemenselän itäisellä puoliskolla. Sekä Halmeniemenselän että Valtolanselän pohjanmuodot kumpuilevat, joten syvänteet ja matalikot ovat paikka paikoin varsin lähellä toisiaan.

Korpijärven keskisyvyys on 10,04 metriä. Vesitilavuus on 313 422 000 kuutiometriä.

Vesistösuhteet
--------------

Korpijärvi (04.143.1.001) kuuluu Korpijärven alueeseen (04.143), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Korpijärven alueeseen kuuluu 35 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Korpijärvi on niistä laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen ympäristökeskusView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 30.1.2022.
3. ↑  Suomen järvet 20-40 neliökilometriä *www.ymparisto.fi*.  11.5.2009 (Päivitetty). Valtion ympäristöhallinto. Viitattu 6.6.2009.
4. ↑  Kansalaisen Karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 6.6.2009.
5. ↑  Korpijärven alue (04.143). Järviwiki. Viitattu 30.1.2022.
Kezin piiri Udmurtian kartalla.
**Kezin piiri** (ven. Ке́зский райо́н, *Kezski raion*, udmurtiksi Кез ёрос, *Kez joros*) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2321,0 neliökilometriä. Asukkaita on 22 900 henkeä (vuonna 2010).

Kezin piiri sijaitsee Udmurtian koillisosassa. Se rajoittuu etelässä Debjosyn, lounaassa Igran ja lännessä ja luoteessa Balezinon piireihin sekä koillisessa ja idässä Permin aluepiiriin. Pinta-alasta noin 60 % on metsää. Seutu kuuluu Ylä-Kaman ylänköön. Sieltä saa alkunsa Kamajoki. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kalkkikivi, savi, turve ja mineraalivärit.

Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Bolšoi Olyp, Gyja (keskuspaikka Staraja Gyja), Juski, Kabalud, Kez, Kljutševskoje, Kuliga, Kuzma, Mysy, Novyi Untem, Polom, Sjurzi, Sosnovyi Bor, Stepanenki ja Tšeptsa. Hallinnollinen keskus on Kezin taajama.

Asukkaista 68,0 % on udmurtteja, 28,4 % venäläisiä ja 1,7 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Kezin kautta kulkee Moskovan ja Venäjän kaukoidän välinen päärata. Iževskiin on maantieyhteys Debjosyn ja Igran kautta. Seudulla tuotetaan kalkkikiveä, savea, öljyä, turvetta ja raakapuuta. Lisäksi on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn.

Paikallislehtenä ilmestyy *Zvezda*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 395. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. 1 2 3 4 5 6  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 396. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
3. 1 2  Tšislennost naselenija raionov i gorodskih naseljonnyh punktov subjektov Rossijskoi Federatsii *perepis-2010.ru*.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 18.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kezin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |