recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ezinne Okparaebo** (s. 3. maaliskuuta 1988 Imo, Nigeria) on norjalainen pikajuoksija. Okbaraebo tuli perheineen Norjaan yhdeksän vuotiaana.

Okparaebo karsiutui Birminghamin EM-hallikisoissa 2007 60 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 100 metrin junioreiden Euroopan mestaruuden Hengelossa ajalla 11,45. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän eteni 60 metrillä välieriin. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä.

Okparaebo saavutti Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hopeaa 60 metrillä silloisella ennätyksellään 7,21. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi Norjan ennätysajalla 11,23. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai 60 metrillä pronssia ajalla 7,20. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän paransi 100 metrin alkuerissä Norjan ennätystään juoksemalla 11,21. Välierissä hän karsiutui jatkosta juostuaan 11,48.

Okparaebo sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,39. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja 200 metrillä alkuerissä. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän oli 60 metrillä kuudes. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui 60 metrillä välierissä ja Zürichin EM-kilpailuissa 100 metrillä myös välierissä. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna hän karsiutui 100 metrillä välierissä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja alkuerissä Rio de Janeiron olympialaisissa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän karsiutui 60 metrin välierissä. Hän karsiutui saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän karsiutui 60 metrin välierissä.

Okparaebo on voittanut 100 metrin Norjan mestaruuden vuosina 2005–2006, 2008–2016 ja 2018 sekä sisäradoilla 60 metrin Norjan mestaruuden 2006, 2008 ja 2016. 100 metrillä hänen ennätyksensä on Lontoon olympialaisissa 2012 juostu 11,10 ja 200 metrillä 23,30, jonka ajan hän juoksi sekä Florøssa kesäkuussa 2012 että Lontoon olympialaisissa. 60 metriä hän on juossut hallissa parhaimmillaan aikaan 7,10 Prahassa maaliskuussa 2015. Kaikki nämä ajat ovat Norjan ennätyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ezinne Okparaebo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi) Viitattu 4.8.2012.
2. ↑  100m Women Final *European Athletics*.  29.7.2010. Viitattu 3.8.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Ezinne Okparaebo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sikorsky S-92** on Sikorsky Aircraftin valmistama kaksimoottorinen kuljetushelikopteri, jota valmistetaan sotilas- ja siviilikäyttöön. S-92 malli kehitettiin S-70 mallin pohjalta, ja se käyttää osittain samoja osia kuin S-70, kuten lennon ohjaus ja roottorijärjestelmä.

**H-92 Superhawk** on armeijan käyttöön suunnattu versio S-92sta, ja sillä voi kuljettaa 22 sotilasta. H-92sta voi käyttää myös mm. etsintätehtäviin tai VIP-kuljetuksiin.

Tekniset tiedot
---------------

* **Miehistö:** 2
* **Kapasiteetti:** 19 matkustajaa
* **Pituus:** 17,10m
* **Roottorin kärkiväli:** 17,17m
* **Korkeus:** 4,71m
* **Kuiva paino:** 7 030 kg
* **Suurin nousuunlähtöpaino:** 12 020 kg
* **Moottorit:** 2 x General Electric CT7-8A turboshaft

#### Suoritus teho

* **Suurin nopeus:** 165 solmua (306kmh)
* **Lentonopeus:** 151 solmua (280kmh)
* **Toimintasäde:** 999 km

Muunnelmat
----------

### S-92A

S-91A on siviiliversio, ja siitä on olemassa useita eri versioita. Helikopterista on saatavilla 19 -paikkainen matkustajaversio, sekä kuljetusversio jossa on 22 paikkaa ja takana ramppi. Helikopterin sisätilaa voidaan käyttää myös kolmen LD3 -rahtikontin kuljettamiseen.

### H-92 Superhawk

H-92 Superhawk on armeijan käyttöön tarkoitettu versio S-91 helikopterista. Siinä on tehokkaammat moottorit ja fly-by-wire ominaisuus. Siitä on olemassa myös etsintätehtäviin tarkoitettu muunnos.

### VH-92 Patriot

Toukokuussa 2014 Sikorsky sai 1,2 miljardin USD sopimuksen kehittää Yhdysvaltain johdon kuljetukseen käytettävä helikopteri. Helikopteri pohjautuu S-92 malliin, mutta siinä on VIP-sisustus ja armeijatason varustus. Vuoteen 2017 mennessä Yhdysvallat ottaa käyttöön kuusi helikopteria ja vielä 17 helikopterin tuotannon suunnitellaan alkavan vuonna 2020.

### CH-148 Cyclone

Tällä hetkellä kehityksessä oleva versio, joka tulee Kanadan asevoimien käyttöön.

Käyttäjät
---------

### Valtiot ja asevoimat

* Azerbaidžan

* Bahrain

* Kanada

* Irlanti

* Kuwait

* Saudi-Arabia

* Etelä-Korea

* Thaimaa

* Turkmenistan

* Yhdistynyt kuningaskunta
**Niklas Pokki** (s. 27. huhtikuuta 1976 Mänttä) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän on toiminut Mäntän Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodesta 1999. Hän on Nuorten pianoakatemia -hankkeen perustajajäsen ja koordinaattori. 

Niklas Pokki toimii Taideyliopiston Sibelius-Akatemian pianomusiikin aineryhmän johtajana ja pianomusiikin lehtorina, erityisalana pianopedagogiikka, ja opettaa Turun Konservatoriossa. Hän on opettanut myös Turun ammattikorkeakoulussa ja Käpylän musiikkiopistossa. Hän on pitänyt Turussa seitsemän lukuvuoden ajan pianonsoiton ammattiopiskelijoille suunnattua ympärivuotista luentosarjaa pianonsoiton harjoittelusta ja opettanut myös prima vista -soittoa. Useat hänen oppilaansa ovat menestyneet kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Pokki pitää vuosittain useita mestarikursseja, luentoja ja koulutuksia koti- ja ulkomaisissa oppilaitoksissa.

Pokki on esiintynyt omin resitaalein ja kamarimuusikkona Suomessa ja ulkomailla. Hän on esiintynyt muun muassa Baden-Badenin filharmonisen orkesterin, Tallinnan kamariorkesterin sekä useiden suomalaisorkesterien solistina. Hän on kantaesittänyt muun muassa Kalevi Ahon, Jean Sibeliuksen, Osmo-Tapio Räihälän ja Tõnu Kõrvitsin musiikkia sekä soittanut useissa radiokonserteissa (muun muassa YLE, SWR1 ja Eesti Klassikaraadio) sekä tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle. Hän toimi yli kymmenen vuoden ajan aktiivisesti pianoduona yhdessä Sonja Fräkin kanssa. Pokin ohjelmisto ulottuu varhaisbarokista uusimpaan musiikkiin, mutta erityisesti hänet tunnetaan vaativan virtuoosimusiikin tulkkina. Hänen levyttämänsä Balakirevin Islamey-fantasia kuullaan suomalaisia nuoria pianisteja esittelevällä levyllä "Danse Infernale".

Pokki on opiskellut muun muassa Carlos Turriagon, Teppo Koiviston ja Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin tutkintonsa jälkeen hän suoritti Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Saksan korkeimman musiikillisen jatkotutkinnon, Konzertexamenin, professori Carmen Piazzinin oppilaana. Pokki on täydentänyt opintojaan lukuisilla mestarikursseilla. Tärkeimpinä opettajina mainittakoon Emanuel Krasovsky, Erik T. Tawaststjerna, György Sebők, Lev Natochenny ja Sergio Perticaroli. Pokki on suorittanut taiteellisen tohtorintutkinnon Sibelius-Akatemian DocMus-tohtorinkoulutusyksikössä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
HP 9000 malli 425 työasema, jossa VUE-ympäristö käytössä.
**Visual User Environment** tai **HP VUE** on Apollo Computerin aloittama työpöytäympäristö Domain/OS- ja HP-UX käyttöjärjestelmille. Hewlett-Packardin (HP) ostettua Apollon ympäristön kehitystyö jatkui HP:n osastona HP:n Interface Technology Operationin kanssa.

VUE perustuu Motif-käyttöliittymäkirjastoon ja toimii X Window Systemin kanssa.

HP oli yksi neljästä sponsorista jotka lahjoittivat teknologiaa ja avustivat Common Desktop Environmentin kehittämisessä, jonka ulkoasu (*look & feel*) perustuvat HP:n VUE:een, joka myös perustui Motifiin. Vuonna 1996 HP ilmoitti siirtymisestä VUE:sta CDE-ympäristöön.

Ympäristön versio 1.0 julkaistiin Domain/OS:lle ja 2.0 HP-UX:lle.

Ympäristö laajensi ikkunanhallintaohjelmistoa tukemaan useita virtuaalisia työtiloja (engl. *workspace*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mark A. Champine: A Visual User Interface for the HP-UX and Domain Operating Systems (PDF) (s. 88–99) *Hewlett-Packard Journal*.  helmikuu 1999. Hewlett-Packard. Viitattu 29.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Molly Joy: Migrating HP VUE Desktop Customizations to CDE (PDF) *hpl.hp.com*. Viitattu 4.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  A Graphical User Interface for a Multimedia Environment (PDF) *cs.utexas.edu*.  Arkistoitu. Viitattu 29.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  COSE Update FYI (Wayback Machine -arkistolinkki, COSE:n tiedote) *bubl.ac.uk*.  30.6.1993.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 17.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* HP Visual User Environment 3.0 User's Guide (PDF) (englanniksi)
* HP Vue and CDE: Differences Between the Interfaces (englanniksi)
Loknjan piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Loknjan piiri** (ven. Локнянский райо́н, *Loknjanski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 412 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 9 535 henkeä.

Piirin hallinnollinen keskus on Loknjan (ven. Локня) kaupunkimainen taajama (3 872 as.). Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:

* Aleksejevskaja (ven. Алексеевская; keskuspaikka Krestilovo, ven. Крестилово)
* Loknjan maalaiskunta (ven. Локнянская; keskuspaikka Rysino, ven. Рысино)
* Mihailov Pogost (ven. Михайлов Погост)
* Miritinitsy (ven. Миритиницы)
* Podberezje (ven. Подберезье)
* Samolukovskaja (ven. Самолуковская; keskuspaikka Bašovo, ven. Башово)

Alueen kautta kulkee Pietarin, Pihkovan ja Velikije Lukin välinen rautatie.

Pienteollisuusyritykset tuottavat elintarvikkeita, huonekaluja ja puutavaraa. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja rehun viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1772 rakennettu puinen Pokrovan kirkko Medvedevossa, vuonna 1783 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko Miritinitsyssa sekä Loknjan kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Loknjan piirin sivustot (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
**Kacey Bellamy** (s. 22. huhtikuuta 1987 Westfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa kahdeksan kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän on viimeksi edustanut CWHL-seura Calgary Infernoa.

Bellamy on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. MM-kilpailuissa 2017 ja olympialaisissa 2018 hän oli joukkueen varakapteeni.

Bellamy edusti New Hampshiren yliopistoa vuosina 2005–2009, Boston Bladesia vuosina 2011–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015 ennen siirtymistään Calgary Infernoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kacey Bellamy *Team USA*. United States Olympic Committee. Viitattu 5.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  United States IIHF. Viitattu 15.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Teiskonlahti, Kirsi: Jo kertaalleen mestaruutta juhlinut Naisleijonat taipui MM-hopealle värikkäiden vaiheiden jälkeen – Yhdysvallat vei voiton voittomaalikisassa  15.4.2019. Yle. Viitattu 15.4.2019.
4. 1 2  Kacey Bellamy *USA Hockey*. Viitattu 5.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kacey Bellamy** Wikimedia Commonsissa
**Kadenssi** (lat. *cadentia*), myös **lopuke**, on musiikissa erityinen joukko intervalleja tai sointuja säkeen, fraasin, säeryhmän, sävellyksen osan tai koko sävellyksen lopussa. Kadensseja sanotaan *vahvoiksi* tai *heikoiksi* sen mukaan, miten voimakkaasti lopettavia ne ovat. Kaikista vahvin kadenssi on täydellinen autenttinen lopuke.

Kadenssi
Perinteisessä tonaalisen musiikin harmoniassa on erotettu muun muassa seuraavat lopuketyypit:

* *Autenttinen kadenssi* päättyy I asteen sointuun eli toonikaan. Toonikaa edeltää jokin dominanttisointu. Esimerkiksi sointukulku V – I.
	+ Täydellinen autenttinen kadenssi: V – I siten, että I asteen sointu on pohjamuotoinen, oktaaviasemassa ja vahvalla tahdinosalla.
	+ Epätäydellinen autenttinen kadenssi: esimerkiksi V – I siten, että toonikasointu on terssikäännöksenä.
* *Dominantti- eli puolilopuke* päättyy V asteen sointuun (I – V).
* *Plagaalinen kadenssi*: toonikaa edeltää subdominantti (IV – I).
* *Harhalopuke*: dominanttisointua seuraa jokin muu kuin I aste (esimerkiksi V – VI).

*Täyskadenssi* eli täyssointulopuke sisältää tonaalisesti kaikki tärkeät tehot: toonika – subdominantti – dominantti – toonika.

Esimerkiksi
I – IV – V – I
I6 – II – V7
VI – II6 – V7
VI – II6 – V8–7
II6, IV5+6 – VII6
II7 – VII7
N6 – I 6–V

Kadenssi konsertossa
--------------------

Kadenssiksi nimitetään myös konserton (usein nopeiden) osien loppupuolelle sijoittuvaa soitinsooloa, jossa on perinteisesti käsitelty virtuoosisesti kappaleen temaattista materiaalia. Alun perin kadenssit ovat olleet solistien itsensä improvisoimia, nykyään vapaa kadenssi on harvinainen ja kirjoitetut kadenssit ovat sävellyksen elimellinen osa.
*Tämä artikkeli käsittelee videopeliä. Super Smash Bros. voi myös tarkoittaa Nintendon samannimistä pelisarjaa.*

**Super Smash Bros.** HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon julkaisema tappelupeli. Peli on julkaistu Nintendo 64:lle vuonna 1999.

Pelattavina hahmoina on Nintendon tunnetuimpia pelihahmoja. Pelaajat voivat valita 12 eri hahmosta (neljä salaista), joita ovat muun muassa Mario, Donkey Kong, Link ja Pikachu. Peli oli aikanaan suosittu ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti 5,55 miljoonaa kappaletta.

*Super Smash Bros.* on sarjan ensimmäinen peli. Sen seuraaja on Super Smash Bros. Melee Nintendo GameCubelle. Wiille on julkaistu Super Smash Bros. Brawl sekä Wii U:lle ja 3DS:lle Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U.

Tarina
------

Peli ei sisällä varsinaista tarinaa, mutta pelin alkaessa näytetään, miten ilmassa leijuva käsi (Master Hand) järjestää leluja ja muita esineitä kirjoituspöydälle. Asetelmasta syntyy taistelukenttä ja elottomat lelut muuttuvat Nintendon tutuiksi pelihahmoiksi.

Pelin kulku
-----------

Super Smash Bros. on taistelupeli, jossa pelihahmot kamppailevat ilmassa leijuvalla tasolla. Pelin tarkoitus on pudottaa vastustajat tasolta. Vahingon aiheuttaminen vastustajaan helpottaa tämän lyömistä pidemmälle ja mahdollistaa lopulta vastustajan voittamisen tämän pudotessa pelitason alapuolelle. Taistelijoiden hallinta on helppo oppia, sillä monista taistelupeleistä poiketen kaikki hyökkäykset on mahdollista tehdä parilla napin painalluksella. Peli ei silti ole yksinkertainen, sillä muuttuvat tasot, lisäesineet ja lukuisat erikoistilanteet tuovat peliin runsaasti vaihtelua.

Peliä voi pelata yhdestä neljään pelaajaa kerrallaan. Yksinpelissä pelaaja taistelee kampanjan läpi, jossa tietokone ohjaa vastustajaa tai vastustajia. Yksinpelin läpäiseminen avaa käyttöön uusia pelattavia hahmoja. Moninpelissä pelaaja(t) valitsevat tasolle kahdesta neljään taistelijaa, joista osa voi olla tietokoneen ohjaamia.

Link ja Samus Aran harjoittelemassa Hyrulen linnan maisemissa.

Hahmot
------

### Hahmot pelin alusta

* Donkey Kong (*Donkey Kong* -pelisarjasta)
* Fox McCloud (*Star Fox* -pelisarjasta)
* Kirby (*Kirby*-pelisarjasta)
* Link (*The Legend of Zelda -pelisarjasta)*
* Mario (*Mario*-pelisarjasta)
* Pikachu (*Pokémon*-pelisarjasta) .
* Samus Aran (*Metroid*-pelisarjasta)
* Yoshi (*Mario*-pelisarjasta)

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Salaiset hahmot

Link antaa viimeisen iskun Master Handille.
* Captain Falcon (*F-Zero* -pelisarjasta)
* Jigglypuff (*Pokémon* -pelisarjasta)
* Luigi (*Mario*-pelisarjasta)
* Ness (*EarthBound/*Mother 2 *-pelistä)*

Lähteet
-------

1. ↑  Videogame Sales Charts, www.vgcharts.org

Aiheesta muualla
----------------

* *Super Smash Bros.* MobyGamesissa (englanniksi)
* Viralliset kotisivut
**Primo Zeglio** (8. heinäkuuta 1906 Buronzo – 6. marraskuuta 1984 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Zeglio aloitti uransa apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli *Accadde a Damasco* vuonna 1943. Seuraavien kahden vuosikymmenen ajan Zeglio ohjasi ja käsikirjoitti eri tyylilajeja edustavia viihde-elokuvia. Myöhemmin hän toimi taidemaalarina. Zeglio oli naimisissa näyttelijä Paola Barbaran kanssa.

Elokuvia
--------

* *Merirosvo Morgan*, 1960 (ohjaaja ja käsikirjoittaja)

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Primo Zeglio (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
	+ 2
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Kadastiku järv**  on Virossa Valgamaalla Tõrvan kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 6,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee neljä lyhyttä metsäojaa, mutta niiden lisäksi järvessä on lähteitä, ja sen laskujoki on Pedeli jõgi (myös *Ruuna oja*). Joki virtaa Saudikjärven kautta etelään ja seuraa kolmen kilometrin jälkeen Latvian rajaa kolme kilometriä. Pedelin jõgi palaa Valgassa takaisin Viron puolelle ja yhtyy siellä Pieneen Emajokeen Supassa. Järvi on luodattu ja sen suurin syvyys 13,6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen ranta on autiota metsää. Järven lounaisrantaan tulee metsätie.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Luontoarvoja
------------

Järvessä on mutapohja, vedenväri on ruskea ja veden näkösyvyys on ollut 1,3 metriä. Järven valtakaloja ovat allikkosalakka ja ahven, niiden lisäksi esiintyy sorvaa, särkeä, lahnaa ja ilmeisesti haukea.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Keskkonnaregister: Kadastiku järv (vee2118400) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
4. 1 2  Mäemets, Aare: Eesti NSV järved ja nende kaitse, kalapeedia.et, 1977, viitattu 17.4.2017
**Hopeatetrafluoroboraatti** (AgBF4) on hopeakationien ja tetrafluoroboraatti-anionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Se on valkoista tai likaisenvaaleaa kiinteää jauhetta, joka liukenee veteen ja muihin poolisiin liuottimiin.

Valmistaminen
-------------

Hopeatetrafluoroboraattia voidaan valmistaa monin tavoin, esim. antamalla booritrifluoridin ja hopeaoksidin reagoida bentseenin läsnäollessa, tai hopeafluoridin reagoida booritrifluoridin kanssa nitrometaanin läsnäollessa.

Käyttö
------

Hopeatetrafluoroboraatti on käyttökelpoinen reagenssi epäorgaanisessa ja organometallisessa kemiassa. Sekoitettuna dikloorimetaaniin se on kohtalaisen vahva hapetin. Hopeaheksafluorofosfaatin tavoin sitä käytetään halidi-anionien tai -ligandien korvaamiseen heikosti koordinoivilla tetrafluoroboraatti-anioneilla. Tuloksena syntyy vastaavia hopeahalideja.

Lähteet
-------

1. ↑  Silver tetrafluoroborate (Hopeatetrafluoroboraatti) *Käyttöturvallisuustiedote*.  30.7.2021. Sigma-Aldrich/Merck. Viitattu 20.1.2022.
2. ↑  Lars‐G. Wistrand, Angela D. Kerekes, Mousumi Sannigrahi: Silver Tetrafluoroborate *Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*. Wiley Online Library. Viitattu 6.8.2020.
3. ↑  N. G. Connelly, W. E. Geiger (1996). "Chemical Redox Agents for Organometallic Chemistry". *Chemical Reviews* **96** (2): 877–910. doi:10.1021/cr940053x. PMID 11848774.

Aiheesta muualla
----------------

* Pubchem: Silver tetrafluoroborate
**Visso** on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Maceratan maakunnassa.

Kunta sijaitsee Monti Sibillinin kansallispuistossa vuorien ympäröivässä laaksossa. Vissossa on kapeita keskiaikaisia kujia ja taloja.

Kolme voimakasta maanjäristystä, joista voimakkain oli 6,1 momenttimagnitudia, tuhosi Visson rakennuksia 26. lokakuuta 2016. Järistyksestä selvittiin kuitenkin ilman kuolonuhreja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut
3. ↑  Pöllänen, Raisa: Italia selvisi säikähdyksellä maanjäristyksistä – ei kuolonuhreja  27.10.2016. Yle uutiset. Viitattu 27.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Visso** Wikimedia Commonsissa

Maceratan maakunta
Apiro | Appignano | Belforte del Chienti | Bolognola | Caldarola | Camerino | Camporotondo di Fiastrone | Castelraimondo | Castelsantangelo sul Nera | Cessapalombo | Cingoli | Civitanova Marche | Colmurano | Corridonia | Esanatoglia | Fiastra | Fiuminata | Gagliole | Gualdo | Loro Piceno | Macerata | Matelica | Mogliano | Monte Cavallo | Monte San Giusto | Monte San Martino | Montecassiano | Montecosaro | Montefano | Montelupone | Morrovalle | Muccia | Penna San Giovanni | Petriolo | Pieve Torina | Pioraco | Poggio San Vicino | Pollenza | Porto Recanati | Potenza Picena | Recanati | Ripe San Ginesio | San Ginesio | San Severino Marche | Sant’Angelo in Pontano | Sarnano | Sefro | Serrapetrona | Serravalle di Chienti | Tolentino | Treia | Urbisaglia | Ussita | Valfornace | Visso
**Sanna Koivisto** (s. 15. maaliskuuta 1977) on suomalainen uransa lopettanut pikajuoksija, joka edusti seuratasolla Aavasaksan Urheilijoita.

Koivisto oli mukana Suomen joukkueessa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997, jossa hän juoksi pikaviestissä aloitusosuuden. Yleisen sarjan Suomen-mestaruuskilpailuissa hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi vuoden 1997 Kalevan kisojen neljäs sija 100 metrin juoksussa. Tässä kilpailussa hän juoksi myös uransa parhaan ajan 11,70.

Koivistoa valmensivat Jouni Paasimaa ja Marja Salmela.

Lähteet
-------

* Sanna Koivisto Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  4x100 Metres Relay Result | 6th IAAF World Championships In Athletics *iaaf.org*. Viitattu 2.9.2017.
2. ↑  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan*, s. 405. Suomen yleisurheilun 100 vuotta. Suomen Urheiluliitto, 2006. ISBN 951-98952-2-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hopeavirta** on Soturikissat-kirjasarjassa esiintyvä fiktiivinen kissahahmo, joka elää Jokiklaanissa.

Historia
--------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Pentuna

*Väärätähden lupaus*-kirjassa Hopeapentu syntyy  Väärätähdelle ja  Pajutuulelle  Särkipennun ja  Pajupennun kanssa. Hopeapentu on ainoa pentu, joka jää eloon pentueesta. Hänen emonsa ja sisaruksensa kuolevat viheryskään. Aurinkoahven alkaa huolehtimaan Hopeapennusta.

### Soturina

*Tuli ja jää*-kirjassa Hopeavirta on ainoa tytär  Väärätähdelle ja Jokiklaanin kuningattarelle  Pajutuulelle. Hän näyttäytyy ensimmäistä kertaa, kun hän pelastaa  Harmaaraidan jääkylmästä joesta. Hän kysyy  Harmaaraidalta, mitä hän tekee Jokiklaanin reviirillä, johon Harmaaraita vastaa hukkuvansa. Matkalla takaisin Myrskyklaaniin,  Tulisydän huomaa  Harmaaraidan katsovan peräänsä monta kertaa, johon  Tulisydämen oppilas  Tuhkatassu ilkikurisesti huomauttaa, kuinka kaunis Hopeavirta on.
Tapahtuman jälkeen Hopeavirta alkaa tapailemaan salaa  Harmaaraitaa. Tapailujen aikana hän rakastuu  Harmaaraitaan  Tulisydämen ja  Usvajalan varoitteluista huolimatta.  Tulisydän näkee Hopeavirran ja  Harmaaraidan tapaavan salaa ja hän menee myöhemmin Hopeavirran luokse yrittäen saada tämän eroamaan  Harmaaraidasta.
Hopeavirta on paikalla, kun Jokiklaani ja Varjoklaani hyökkäävät Tuuliklaaniin.  Tulisydän hyökkää hänen päälleen tajuamatta kuka hän on.  Tulisydän pysähtyy, kun Harmaaraita huutaa häntä lopettamaan. Harmaaraita tuijottaa kauhuissaan  Tulisydäntä ja Tulisydän päästää Hopeavirran karkuun. Harmaaraita juoksee Hopeavirran perään. Mustaraita huomaa tämän ja hän menee heti kertomaan näkemästään  Tiikerikynnelle.  Tiikerikynsi sanoo, että huomasi  Harmaaraidan seuraavan Hopeavirtaa ja hän epäilee, että jotain on tekeillä heidän välillä. Kirjassa *Salaisuuksien metsä*
Hopeavirta kertoo  Harmaaraidalle, että odottaa hänen pentujaan. Molemmat heistä ovat onnellisia.
Kun Hopeavirta tulee tapaamaan  Harmaaraitaa Aurinkokiville yhden kuun jälkeen, hän aloittaa synnyttämiseen, mutta jokin menee pieleen. Harmaaraita kutsuu  Tulisydäntä, joka seisoo lähellä ja käskee häntä hakemaan  Keltahampaan.  Tiikerikynsi näkee ja kysyy, mitä tapahtuu. Kun  Tulisydän tuo  Tuhkatassun, oppilas käskee  Tulisydäntä ja  Tiikerikynttä nuolemaan pentuja.  Tuhkatassu onnistuu pelastamaan kaksi pentua, jotka nimetään  Sulkapennuksi ja  Myrskypennuksi. Hopeavirta kuitenkin kuolee, koska hän menetti paljon verta synnytyksessä ja jättää hyvästit kumppanilleen ja toivoo hänen huolehtivan heidän pennuistaan. Harmaaraita on murtunut Hopeavirran kuolemasta ja epävarma siitä, ovatko hänen pentunsa elossa.  Tuhkatassu masentuu, koska Hopeavirta kuoli. Harmaaraita ehdottaa  Tulisydämelle, että he hautaisivat Hopeavirran ja pennut, mutta  Tulisydän kertoo ilahtuneena, että pennut ovat elossa. Hopeavirta haudataan joen viereen.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Pierre-Étienne Flandin** (12. huhtikuuta 1889 Pariisi – 13. kesäkuuta 1958 Saint-Jean-Cap-Ferrat) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1934–1935.

Flandin oli koulutukseltaan lakimies. Hän toimi Ranskan edustajainkamarin jäsenenä 1914–1940 ja oli ministerinä useissa hallituksissa. Marraskuusta 1934 toukokuuhun 1935 hän toimi pääministerinä. Flandin oli ulkoministerinä Saksan toteuttaessa Reininmaan uudelleenmiehityksen maaliskuussa 1936 ja ehdotti tuolloin saksalaisten joukkojen häätämistä alueelta Ranskan väliintulolla. Ranskan hallituksen enemmistö kuitenkin vastusti ehdotusta eivätkä Ranska ja Britannia saaneet luotua yhteistä linjaa Saksan pysäyttämiseksi. Flandin vakuuttui tämän jälkeen siitä, että Ranskan olisi luultavasti pakko hyväksyä Saksan voimistuminen Euroopassa.

Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Flandin kannatti yhteistoimintaa saksalaisten kanssa, mutta hän edusti kollaboraattoreiden maltillisempaa siipeä. Hän tuli Vichyn hallituksen ulkoministeriksi Pierre Lavalin tilalle, mutta väistyi itse jo helmikuussa 1941 François Darlanin tieltä. Sodan jälkeen Flandin tuomittiin 1946 ylioikeudessa menettämään kansalaisluottamuksensa viideksi vuodeksi, mutta tuomio peruttiin, koska hänen katsottiin auttaneen myös Ranskan vastarintaliikettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pierre-Étienne Flandin (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 24.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Pierre-Étienne Flandin (ranskaksi) Assemblée nationale

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kirjallinen inkvisitio** (kiin.: 文字獄; pinyin: *wénzìyù*, "vangitseminen kirjoitusten vuoksi") (tai *puherikokset* 以言入罪) tarkoittaa keisarillisen Kiinan harjoittamaa, intellektuelleihin ja heidän kirjoituksiinsa, kohdistunutta vainoa. *Wénzìyù* tapahtui kunkin Kiinaa hallinneen dynastian aikana, mutta Qing-dynastian aikana vaino oli erityisen voimakasta. Vainon kohteeksi saattoi joutua pelkästään yhden lauseen tai jopa yksittäisen sanan perusteella. Vakavissa tapauksissa kirjailijan lisäksi tapettiin myös hänen perheenjäsenet.

Ennen Ming-dynastiaa
--------------------

Kirjallisten vainojen historiaa on tallennettu Qing-dynastiasta lähtien ja se on ollut osa jokaisen tätä seuranneen dynastian käytäntöjä. On epäselvää kuinka yleistä vainoaminen oli. Song-dynastian ajan runoilija Su Shi vangittiin useiden kuukausien ajaksi johtuen hänen teoksistaan. Song-dynastian johtava henkilö Song Jiang, joka oli alun perin virkamies, mutta josta sittemmin tuli rikollisryhmän johtaja sen jälkeen kun hän oli humalassa kirjoittanut runon, josta hänet tuomittiin kuolemaan.

Ming-dynastia
-------------

Ming-dynastian ajalta on säilynyt tietoja kirjailijoiden vainoista, jotka olivat pahimmillaan dynastian alussas. Ennen keisariksi tuloaan Zhu Yuanzhang oli lukutaidoton ja oli ollut kerjäläisenä. Muodostettuaan valtakuntansa, hän ympäröi itsensä oppineilla. Hän opetteli lukemaan ja opiskeli historiaa. Hän myös kutsui oppineita luokseen. Osa hyväksyi, mutta toiset eivät uskaltaneet hyväksyä kutsua, koska pelkäsivät mahdollisten virheiden aiheuttamaa vihastusta. Toisinaan lukemaan opetellut keisari teloitti jonkun, jonka kirjoittaman asian hän käsitti väärin.

Qing-dynastia
-------------

Qing-dynastia on erityisen tunnettu kirjailijoita vastaan kohdistuneista vainoistaan. 
Qing-dynastian keisarit kuuluivat Ming-dynastian kukistaneeseen etnisen vähemmistöön ja he suhtautuivat epäluuloisesti yleiseen mielipiteeseen. Kirjailijat ja virkamiehet pyrkivät yleensä erottamaan kiinalaiset ja barbaareina pitämänsä mantšut. Kuitenkin mantšujen ollessa vallassa kirjailijat tyytyivät naamioituun satiiriin. 

Qing-dynastian aikana kirjailijoiden sorto alkoi yksittäistapauksina keisareiden Shunzhin ja Kangxin aikana. Hiljalleen vaino muodostui systemaattisesti. Keisari Qianlongin kaudella oli 53 tapausta. Vuosina 1772–1793 Qianlong pyrki puhdistamaan "ilkeitä" kirjoituksia. Hän ryhtyi tuhoamaan ming-dynastian kannattajien teoksia, joiden hän uskoi lietsovan Qing-dynastian vastaista mielialaa. Näiden toimien laajuus on epäselvä johtuen keisarillisessa arkistossa olevista aukoista, mutta noin 3 000 teoksen arvioidaan tuhoutuneen. Yhteensä arviolta 151 723 kirjaa arvioidaan tuhotun tänä aikana. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Literary Inquisition
**Sanna Nyqvist** (s. 1977) on suomalainen kirjallisuudentutkija, tietokirjailija, kirjallisuuskriitikko ja kirjoittajakouluttaja. Hän on yleisen kirjallisuustieteen dosentti Helsingin yliopistossa.

Nyqvist opiskeli kirjallisuustiedettä Helsingin ja Essexin yliopistoissa. Hänen vuonna 2002 ilmestynyt pro-gradu -tutkielmansa käsitteli pastissia eli tyylin jäljittelyä. Nyqvist väitteli filosofian tohtoriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistossa 2010. Myös väitöskirjan aiheena oli pastissi. Nyqvist on perehtynyt lisäksi muun muassa Nobelin kirjallisuuspalkintoon ja kirjallisiin väärennöksiin sekä plagiointiin ja tekijänoikeuksiin. Hänen teoksensa *Räjähdemiehen perintö: vallasta, kirjallisuudesta ja Nobelin palkinnosta* oli Kanava-palkintoehdokas 2019.

Nyqvist toimii kirjallisuuslehti *Parnasson* vakituisena kolumnistina ja kuuluu kirjallisuuden verkkolehti Kiiltomadon toimituskuntaan. Hän on työskennellyt myös tietokirjallisuuden kustannustoimittajana. Lukiolaisena Nyqvist voitti Pikku-Finlandia-kirjoituskilpailun.

Teokset
-------

* Nyqvist, Sanna & Oja, Outi: *Kirjalliset väärennökset: huijauksia, plagiaatteja ja luovia lainauksia*. Helsinki: Gaudeamus, 2018. ISBN 978-952-495-469-3.
* *Räjähdemiehen perintö: vallasta, kirjallisuudesta ja Nobelin palkinnosta*. Helsinki: Tammi, 2019. ISBN 978-952-04-0719-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiltunen, Jari Olavi: Nobelin valkoinen elefantti *Suomen Kuvalehti*.  25.10.2019. Viitattu 6.11.2022.
2. 1 2  Sanna Nyqvist Suomen Tietokirjailijat ry. Viitattu 6.11.2022.
3. 1 2  Sanna Nyqvist Helsingin yliopisto. Viitattu 6.11.2022.
4. ↑  Paananen, Karoliina: Viisi tietokirjaa tavoittelee 10 000 euron Kanava-palkintoa *Suomen Kuvalehti*.  24.10.2019. Viitattu 6.11.2022.
5. ↑  Sanna Nyqvist *Kirja.fi*. Viitattu 6.11.2022.
6. ↑  Tietoa Kiiltomadosta *Kiiltomato.net*. Viitattu 6.11.2022.
7. ↑  Valmentajat *Kirjoitatietokirja.fi*. Viitattu 6.11.2022.
8. ↑  Kurjenmiekka, Vehka: Keveää tyyliä etsimässä – tietokirjailija Sanna Nyqvistin haastattelu *Geekgirls.fi*.  11.10.2019. Viitattu 6.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanna Nyqvistin haastattelu 17.6.2021
Pierre Augerin ilmaisimia**Pierre Auger -observatorio** on ultrakorkeaenergisiä kosmisia hiukkasia tutkiva kansainvälinen koe. Se sijaitsee Mendozassa, Argentiinassa ja on pinta-alaltaan suurin kosmisiä säteitä tutkiva koe.

Koe tutkii kosmisia hiukkasia, joilla on energiaa enemmän kuin 1018 eV mittaamalla hiukkasten vuota, saapumissuuntaa sekä massajakaumaa.

Pierre Auger -projektin esittelivät Jim Cronin ja Alan Watson vuonna 1992. Datan keräys aloitettiin vuonna 2004, ja koelaitteisto saatiin rakennettua valmiiksi 2008.

Koelaitteisto
-------------

Kokeeseen kuuluu noin 1660 Tserenkov-ilmaisinta sekä fluoresenssi-teleskooppeja. Kokeen Tserenkov-ilmaisimet sijaitsevat noin 1400 metriä merenpinnan yläpuolella ja ne muodostavat ilmaisinkokonaisuuden, joka on levitetty maan pinnalle noin 3000 m2 suuruiselle pinta-alalle. Fluoresenssi-teleskoopit on asetettu Tserenkovin-ilmaisimien ympärille. Korkeaenergisten kosmisten hiukkasten tutkimuksessa on syytäkin sijoittaa ilmaisimet hyvin laajalle pinta-alalle, sillä energian 1020 eV hiukkasia saapuu vain noin yksi kappale vuosisadassa neliökilometrin alueelle.

Tserenkovin-ilmaisimien tarkoitus on havaita ilmasuihkun myoneita, elektroneita ja positroneita ja fotoneita. Fluoresenssi-teleskoopeilla sen sijaan havaitaan fluoresenssivaloa, joka emittoituu ilmasuihkuhiukkasen virittämästä ilmakehän typpiatomista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  A. Watson etc.: Properties and performance of the prototype instrument for the Pierre Auger Observatory.  *Nuclear Instruments and Methods in Physics Research A*, 2004, 523. vsk, s. 50–95.  (englanniksi)
2. ↑  Slava G. Turyshev: *From Quantum to Cosmos: Fundamental Physics Research in Space*, s. 119. World Scientific, 2009. ISBN 9789814261203. (englanniksi)
3. ↑  Auger Observatory - A New Astrophysics Facility Rises from the Pampa Pierre Auger Project. Viitattu 20.12.2012. (englanniksi)
4. ↑  Search for ultrahigh energy neutrinos in highly inclined events at the Pierre Auger Observatory.  *Phys. Rev. D*, 2011, 84. vsk, nro 12.  American Physical Society. Doi: 10.1103/PhysRevD.84.122005. Artikkelin tiivistelmä. Viitattu 11.12.2012.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre Auger -observatorio** Wikimedia Commonsissa
**Rönnskärin saaristo** sijaitsee Merenkurkussa noin 40 kilometriä länteen Vaasasta. Saariryhmään kuuluu noin 100 luotoa ja saarta. Useimmiten puhuttaessa Merenkurkun Rönnskäristä tarkoitetaan tähän saaristoon kuuluvaa Fäliskäretin saarta. Saarilla on tavattu 67 pesivää lintulajia joista yleisimpiä ovat riskilä, haahka ja ruokki.

Fäliskäretin saarella sijaitsee Suomen vanhin säilynyt puinen tunnusmajakka eli pooki. Punaiseksi maalattu kellotapulia muistuttava pooki on rakennettu 1784 ja se on lähes 22 metriä korkea. Saarella on kaksi 1800-luvulta peräisin olevaa luotsiasemarakennusta jotka ovat yksikerroksisia puutaloja joiden yhteydessä on matala tähystystorni. Luotseja varten rakennettiin saarelle myös navetta, tuulimylly, leivintupa ja makasiini. Vuonna 1967 saarelle valmistui kaksikerroksinen tiilirakennus luotsi- ja merivartioasemaa varten. Luotsiaseman toiminta päättyi 1976. Rönnskärin satama sijaitsee Fäliskäretin saaren itärannalla. Nykyisin Fäliskäretissä toimii Metsähallituksen luontoasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Merenkurkun saariston majakka- ja luotsisaaret
2. ↑  Vene-lehti 12/2007 : Rönnskären, Fäliskäret[vanhentunut linkki]
3. ↑  Luontoretki Merenkurkkuun : Rönnskär
Rökin kivi.

**Rökin kivi** on 800-luvulta peräisin oleva riimukivi Ruotsin Itä-Götanmaalla. Se sijaitsee lähellä Vätternin järveä. Kiveen on kaiverrettu pisin tunnettu riimuteksti. Siiniä on yli 700 riimumerkkiä. Riimukiveä on ollut vaikea tulkita, ja se on maailman tunnetuin viikinkien pystyttämä riimukivi.

Riimukirven taustaa
-------------------

Noin vuosina 536–660 oltiin koettu niin sanottu pieni jääkausi, johon liittyi tavallista alhaisempia lämpötiloja. Pieni jääkausi johti sadon epäonnistumiseen, nälkään ja massasukupuuttoon. Vähintään puolet Skandinavian väestöstä menehtyi. Tiedot tapahtumista ovat voineet siirtyä sukupolvilta toisille kertomuksien välityksellä.

Arkeologian professori Bo Gräslundin mukaan ennen kuin Rökin riimukivi pystytettiin, tapahtui erittäin pahaenteiseltä vaikuttaneita asioita. Voimakas aurinkomyrsky värjäsi taivaan punaiseksi. Vilja kärsi erittäin kylmästä kesästä. Myöhemmin näkyi auringonpimennys heti auringonnousun jälkeen.

Kiven on pystyttänyt Varin surmatun poikansa Vämodin muistoksi, ja riimut on kaivertanut Sibbi.

Tulkintoja
----------

Rökin kiven 725 riimusta koostuva teksti on kirjoitettu ruotsalais-norjalaisella 16 riimun riimuaakkostolla, ja se sisältää loitsuja, runoja sekä viittauksia myytteihin. Kiveen on uurrettu myös yhdeksän riviä vanhemmilla futhark-riimuilla. Keskellä olevan erillisen säkeistön uskotaan käsittelevän goottien kuningasta Teoderik Suurta.

Myöhemmin on tulkittu, että kivi ei liitykään ihmisten välisiin taisteluihin eli sotaan, vaan taisteluun, jossa ovat osallisena valo ja pimeys, lämpö ja kylmyys sekä elämä ja kuolema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Maailman tunnetuimman riimukiven mysteeri vihdoin aukeamassa - "Tapahtui erittäin pahaenteisiä asioita" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 23.9.2022.
2. 1 2  Rök Stone *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 30.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rökin kivi** Wikimedia Commonsissa
**Sävelsilta** oli suomalais-neuvostoliittolainen radion musiikkiohjelma, suuri viihdemusiikkikonsertti joka lähetettiin kahdesti vuodessa vuodesta 1966 alkaen aina 1980-luvun lopulle saakka. Kunakin vuonna radioitiin yksi konsertti Suomesta ja yksi Virosta Yleisradion ja Eesti Raadion yhteistyönä. Ensimmäiset konsertit lähetettiin Tallinnan Kadriorgin puistosta 19. kesäkuuta 1966 ja Helsingin Linnanmäeltä 11. elokuuta 1966. Jokaisessa konsertissa esiintyi puolen tusinaa artistia molemmista maista isäntämaan viihdeorkesterin säestyksellä.

*Sävelsillan* juontajia olivat virolaiset Lembit Lauri ja Ivar Trikkel ja suomalaiset Seija Wallius-Kokkonen, Oke Jokinen ja Sauvo Puhtila. Konserttien suomalaiskapellimestarina toimi useimmiten Rauno Lehtinen, mutta ainakin vuonna 1981 Esko Linnavalli ja vuonna 1987 Jukka Linkola.

*Sävelsilta*-konsertteja radioitiin Virossa Tallinnan lisäksi ainakin Tartosta, Pärnusta ja Viljandista. Suomessakin konserttipaikka vaihteli. Virossa oli poikkeuksetta käytettävissä täysi 30-miehinen viihdeorkesteri, mutta Suomessa jouduttiin kustannussyistä tyytymään pienempiin kokoonpanoihin.

Kesäkuussa 1977 radioidussa *Sävelsillan* 10-vuotisjuhlakonsertissa esiintyivät Suomesta pasunisti Juhani Aalto, kapellimestari Olli Ahvenlahti sekä laulajat Kai Hyttinen, Jörgen Petersen, Inga Sulin ja Pirkkoliisa Tikka, Virosta puolestaan Heli Lääts, Taisto Noor, Priit Pedajas sekä kansanmusiikkiyhtye Kukerpillid.

Katso myös
----------

* Sävelsuora

Lähteet
-------

1. ↑  Toivekonsertti Tallinnasta.  *Helsingin Sanomat*, 19.6.1966.
2. ↑  Viihdevierailu Virosta.  *Helsingin Sanomat*, 11.08.1966.
3. 1 2  Ystävyyden säveliä.  *Helsingin Sanomat*, 15.6.1977, s. 44. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Sävelsiltoja Suomenlahden yli.  *Helsingin Sanomat*, 30.9.1981, s. 51. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. 1 2  Henriksson, Juha: "Naapurivisa ja Sävelsilta", *Toiset meistä. Rauno Lehtinen ja musiikki*, s. 103–106. , 2010. ISBN 978-952-68364-2-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.6.2018).
6. ↑  Sävelsillan jazzkonsertti.  *Helsingin Sanomat*, 16.4.1987, s. 40. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Säveltapailu** on nuotinlukutaitoa ja kuuloon pohjautuvaa musiikin omaksumista kehittämään pyrkivien pedagogisten menetelmien kokonaisuus.

Tavoite
-------

Säveltapailun harjoittamisen tavoitteena on parantaa nuotinlukutaitoa siten, että instrumentteja käyttämättä olisi mahdollista käsittää sävellyksen muotorakenne, tyyli ja se, miltä teos kuulostaa. Sävellys olisi ymmärrettävä ilman nuottien apua yhtä hyvin kuin nuoteista sitä seuraamallakin.

Oppiaineena säveltapailu korostaa nuotinlukuun, rytmioppiin, musiikilliseen muistiin ja sävellyksen harmonisen rakenteen ja muotojen tutkimiseen liittyviä harjoitteita. Säveltapailussa pyritään muun muassa laulamaan suoraan nuoteista, tuottamaan rytmejä ja niiden yhdistelmiä kuultavaan muotoon luetusta muodosta, sekä analysoimaan ja numeroimaan sointusarjoja ja -jaksoja. Myös sävellyksen muotoyksikköjä ja harmonisia tapahtumia pyritään analysoimaan.

Historia
--------

Pisimmät säveltapailuperinteet liittyvät nuotinlukuun, joka oli mukana jo Guido Arezzolaisen 1000-luvulla kehittämässä solmisaatio-opissa. Arezzolaisen menetelmään perustuen erityisesti 1800-luvulla kehitettiin erilaisia uusia menetelmiä, kuten englantilaisen John Curwenin *tonic sol-fa* -menetelmä ja sitä vastaava saksalainen *Tonika-do*. Nämä menetelmät edustavat relatiivista eli suhteellista solmisaatiota. Niistä soveltaen kehittyi edelleen 1900-luvulla niin sanottu *Kodály*-menetelmä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg-Ö*, s. 118. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
Yksinäinen Yrjö Charles Darwin Research Station asemalla joulukuussa 2006
**Yksinäinen Yrjö** (engl. *Lonesome George*, ennen 1912 – 24. kesäkuuta 2012) oli yli satavuotiaana kuollut galápagoksenjättiläiskilpikonnakoiras ja oman alalajinsa *abingdoni* viimeinen tunnettu edustaja. Yrjö löydettiin Pintan saarelta 1. marraskuuta 1971 ja siirrettiin Galápagossaarten Santa Cruzin saarelle Charles Darwin Research Station -asemalle. Yrjöä yritettiin kahden vuosikymmenen ajan saada pariutumaan naaraskilpikonnien kanssa aikeena saada Yrjön geeniperimä talteen. Vuonna 2011 Yrjö pariutui kahden naaraskilpikonnan kanssa onnistuneesti, mutta yksikään syntyneistä kilpikonnanmunista ei kuoriutunut. 

Yrjö löydettiin häkistään kuolleena 24. kesäkuuta 2012 kello 8:n aikaan. Kuolinsyyksi epäiltiin sydänvikaa. Yrjön kuolema tarkoitti sitä, että sen oma *abingdoni*-alalaji kuoli mahdollisesti sukupuuttoon. Kuitenkin marraskuussa 2012 julkaistun tutkimuksen mukaan Yrjö ei välttämättä ollutkaan lajinsa viimeinen yksilö.

Yrjön ruumis täytettiin New Yorkin luonnonhistoriallisessa museossa, ja se oli nähtävillä näyttelyssä American Museum of Natural Historyssa vuodesta 2014. Vuonna 2017 Yrjö siirrettin takaisin Galápagossaarille, jossa se on nykyisin nähtävillä osana näyttelyä luonnonpuistossa Charles Darwin Research Station -asemalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Lajinsa viimeinen jättiläiskilpikonna George kuoli Galápagossaarilla *HS.fi*.  25.6.2012. Helsinki:  Sanoma company.  Arkistoitu 27.6.2012. Viitattu 25.6.2012.
2. ↑  Yksinäinen Yrjö ei ollutkaan välttämättä yksinäinen *mtv3.fi*.  22.11.2012. Viitattu 22.11.2012.
3. ↑  Yksinäiselle Yrjölle viimeinen leposija kotimaisemissa Galápagossaarilla *yle.fi*.  18.2.2017. Viitattu 18.2.2017. (suomeksi)
4. ↑  Welcome home, Lonesome George: giant tortoise returns to Galapagos *theguardian.com*. Viitattu 18.2.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yksinäinen Yrjö** Wikimedia Commonsissa
**Sävelradio** oli vuosina 1999–2006 toiminut suomalainen puolivaltakunnallinen kaupallinen radiokanava. Formaattina Sävelradiolla oli soittaa koti- ja ulkomaisia vanhoja klassikoita yli 40-vuotiaille. Sävelradio oli osa MTV Oy:n MTV Mediaa.

Suomen Sävelradio Oy:n kuuluvuusalue kattoi lähes koko Suomen Oulusta etelään, sillä oli kuuntelijoita noin 430 000. 

Radion taajuuksilla soivat vuosikymmenten nostalgiset ulkomaiset ja kotimaiset listasuosikit. Musiikin lomassa kuultiin juttuja kohderyhmää kiinnostavista ajankohtaisista aiheista. Teemoina mm. hyvinvointi ja terveys, asuminen, perhe, ruokakulttuuri, matkailu, kirjallisuus, kulttuuri, lemmikit, luonto sekä turvallisuus. RDS-järjestelmäkelpoisissa radioissa Sävelradion lähetintunnus oli \*SAVEL\*.

Vuonna 2006 valtioneuvoston päätöksellä Sävelradiolle ei myönnetty toimilupaa jatkaa toimintaansa. Sävelradion lähetykset päättyivät keskiviikkona 20. joulukuuta 2006. Kanavan taajuudella aloitti 11. tammikuuta 2007 Nelonen Median perustama uusi kanava Radio Aalto.

Lähteet
-------

1. ↑   MTV Media järkyttyi Sävelradion jäännistä ilman toimilupaa Kaleva.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 31.5.2006.