recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Caater** on virolainen yhtye, joka tekee pääasiassa house-, trance-, techno- ja dance-tyyppistä, yleisesti eurodance-tyyppistä musiikkia. Caater sai alkunsa Tallinnassa sen pääjäsenten, entisen DJ:n, Kalle Kukkin ja Markku Tiidumaan tavatessa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Andrus Lang.

Historia
--------

### 1999

Caaterin ensimmäinen kappale oli vuonna 1999 julkaistu "O Si Ne Ne", joka menestyi hyvin musiikkilistoilla. Ensimmäinen levy valittiin Estonian Music Awards -gaalassa vuoden albumiksi ja "O Si Ne Ne" valittiin parhaaksi tanssihitiksi. Bändi sai myös vuoden bändin tittelin.

### 2000

Vuonna 2000 Caater palasi listoille singlehitillään "Hold That Sucker Down", joka ilmeistyi myyntiin viidessä Euroopan maassa: Suomessa, Virossa, Tanskassa, Belgiassa ja Italiassa. Suomen listoilla kappale oli yltänyt viidenteen sijaan, kun taas Tanskassa Caaterille tuli 36:s sija. Samana vuonna ilmeistyi myös kaksi muuta singleä, "Phantom" ja "Dance With You", jotka nekin menestyivät kohtuullisesti. "Phantom":ia myytiin vain Suomessa ja Virossa, mutta "Dance With You" oli saatavilla Viron lisäksi Pohjoismaissa, Belgiassa ja Italiassa. Suomessa "Dance With You" ylsi singlelistan kuudenneksi. Virossa kappale oli listan ensimmäisenä, Skandinavian listoilla kolmaskymmenes ja Norjassa sijalla 20.

### 2001

Vuonna 2001 Caater julkaisi ensimmäisen albuminsa, "King Size":n. Albumia myytiin Suomessa, Tanskassa, Virossa ja Unkarissa. King Sizea myytiin Suomessa ja Virossa myös singlenä. Soololaulaja Hannahin kanssa tehty "Free My Body" oli menestys, mutta sitäkin myytiin vain Suomessa ja Virossa. Suomessa kappale ylsi listoilla kuudennelle sijalle. Sijalla 17 se oli Viron TOP40:ssä ja sijalla 20 "Moldova Top Internationalissa". 

### 2002

Vuonna 2002 ilmestyi Caaterin toinen albumi "Club Space". Samana vuonna ilmestyi kaksi singleä; "Enjoy The Silence" ja "Master Tune", joita myytiin edelleen vain Suomessa ja Virossa.

### 2003

Vuonna 2003 ilmestyi yhtyeen viimeinen albumi "Queen Of The Night", joka oli tehty yhteistyössä Trinityn kanssa. Tyyliltään albumi oli hieman aiempaa pehmeämpää ja melodisempaa dancea. Albumia myytiin vain Virossa, mutta single oli saatavilla myös Suomessa. Kappale ei ollut kovin arvostettu.

Yhtyeen kappaleita
------------------

* O Si Ne Ne
* Caater 2000
* Free My Body
* Dance With You
* Blinded
* Enjoy The Silence
* Give It Up
* Hold That Sucker Down
* Ultra Light
* Somebody
* Queen Of The Night
* Endless Summer
Nerkoon vanha kanava
**Nerkoon kanava** sijaitsee Pohjois-Savossa Lapinlahdella Onkiveden ja Nerkoonjärven välillä Kuopio–Iisalmi-laivaväylän varrella. Kanava rakennettiin alun perin hätäaputöinä suurten nälkävuosien aikana vuosina 1866–1869. Kanavan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään keväällä 1867 määrärahojen loputtua. Myöhemmin töiden jatkuttua syksyllä 1867 suunnitelmia jouduttiin karsimaan niin, että kanavan sulku rakennettiin kiven sijaan puusta. Rakennustöitä haittaisi se, että kanavatyöläiset olivat nälänhädän jäljiltä heikossa kunnossa. Myös sairaudet levisivät kanavatyömaalla niin, että vuonna 1868 niihin menehtyi yli sata kanavatyöläistä. Lapinlahden vanhalla hautausmaalla on *Nälkään kuolleiden muistomerkki* (1986) Nerkoon kanavan rakennustöissä menehtyneiden muistoksi.

Keväällä 1869 valmistui kanavan ylittävä rullasilta sekä kanavan sulku mutta kanavan lopullinen käyttöönotto siirtyi saman vuoden syksyyn, koska ensin kanavan rakenteita vahingoitti kovien sateiden aiheuttama tulva ja myöhemmin kesällä kuivuuden takia laskenut vedenpinta pakotti syventämään kanavaa. 1 350 metriä pitkä kanava avattiin lopulta liikenteelle syyskuussa 1869. 

Nerkoon kanava uusittiin kokonaan vuosina 1981–1983 puutavaran uittoa varten. Uusi leveämpi kanava rakennettiin vanhan kanavan paikalle. Nykyisen kanavan pituus on 1 770 metriä, siinä on yksi sulku ja kanavan ylittää avattava maantiesilta jonka alikulkukorkeus suljettuna on 2,3 metriä. Kanavaa voivat käyttää alukset joiden maksimipituus on 160 metriä, maksimileveys 11,8 metriä, maston korkeus enintään 12 metriä ja maksimisyväys 2,4 metriä.

Kanava toimii itsepalvelulla, jossa veneilijällä on mahdollisuus valita sulutus joko maantiesillan avauksen kanssa tai ilman. Nerkoon ja Ahkiolahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.

Lähteet
-------

* Suomen kanavat: Nerkoon kanava

Viitteet
--------

1. ↑  Jaana Martikainen: Nerkoon kanava kasvoi nälästä *Savon Sanomat, savonsanomat.fi*.  21.7.2016. Viitattu 19.6.2019.
2. ↑  Nerkoon kanava Väylävirasto, vayla.fi.
3. ↑  Suwena.net *suwena.net*.
4. ↑  Arctia Oy: Arctia Meritaito käynnisti kanavaliiketoimintoja ja viittatehdasta koskevat muutosneuvottelut *arctia.fi*.
5. ↑  Tarjouspalvelu: VÄYLÄ/5093/02.01.02/2022 / Iisalmen ja Rautalammin reittien kanavien käyttö ja kunnossapito 2023 - 2027 *tarjouspalvelu.fi*.

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
*Viikkosanomien* 48/1961 kannessa Shirley MacLaine.**Viikkosanomat** oli vuosina 1922–1975 julkaistu kerran viikossa ilmestynyt suomalainen uutiskuvalehti, jota vuodesta 1943 kustansi Sanoma Osakeyhtiö.

Lehden perustaminen ja julkaisutoiminta
---------------------------------------

*Viikkosanomien* perustajina olivat vuonna 1922 teollisuusyhtiöt, ja sitä julkaisi Viikkosanomien Kustannus Oy. Lehdessä julkaistiin uutisia sekä kotimaan että ulkomaan tapahtumista. Siinä oli myös viihteellistä aineistoa, kuten sarjakuvia (*Masi*, *Tenavat*) ja sanaristikoita sekä Karin pilapiirroksia. *Viikkosanomien* kolumnisteina pakinoivat muun muassa yhdysvaltalainen Art Buchwald ja suomalainen Ksantippa. 

1950-luvulla Aatos Erkko uudisti lehden ja siinä alettiin julkaista uudentyyppisiä kuvareportaaseja yhdysvaltalaisen *Life*-lehden esikuvan mukaan. Ensimmäinen tällainen kuvareportaasi käsitteli vuoden 1956 yleislakkoa. *Viikkosanomien* kuvaajina toimivat muiden muassa Caj Bremer, Seppo Saves ja Kristian Runeberg.

*Viikkosanomat* julkaisi 26. maaliskuuta 1959 laulaja Olavi Virran epäonnistuneesta esiintymisestä Ilomantsissa laajan artikkelin, jossa väitettiin Virran olleen juovuksissa ja häntä nimitettiin "laulavaksi lihapullaksi". Tästä artikkelista katsotaan alkaneen Olavi Virran uran alamäen.

Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä *Viikkosanomat* oli vuonna 1953 sijalla 9. vuonna 1963 sijalla 16. ja vuonna 1973 sijalla 22. 1960-luvulta alkaen koventunut lehtikilpailu ja television ohjelmatarjonta heikensivät *Viikkosanomien* asemaa niin, että lehti lakkautettiin 1975.

Päätoimittajat
--------------

* Aatos Erkko, 1953–1961
* Simopekka Nortamo, 1961–1966
* Juha Nevalainen, 1966–1969
* Jalmari Torikka, 1969–1975

Lähteet
-------

1. 1 2  *WSOY Iso tietosanakirja 10*, s. 248. WSOY, 1997. ISBN 951-0-20163-4
2. ↑  Laine, Tapio & Vivolin, Asko: *Aikavalotuksia, Valokuvausalan tarinoita aikalaisten kertomina*. Tapio Laine Mediapalvelut, 2001. ISBN 978-951-98796-0-4.
3. ↑  Seija A. Niemi: Olavi Virta ja julkisuuden Janus-kasvot
4. ↑  Kastemaa, Matti J.: *Rautakirjalla on puolensa*, s. 50–51. tilasto perustuu kunkin vuoden heinä–syyskuun myyntiin. Rautakirja, 1985. ISBN 951-9194-49-5.
**Barathron** (m.kreik. Βάραθρον, myös Ὄρυγμα, *Orygma*, "Kuoppa") oli antiikin ajan Ateenassa syvä kuoppa, johon rikolliset ja teloitettujen ruumiit heitettiin. Se sijaitsi Keiriadain demoksessa kaupungin luoteisosassa kaupunginmuurien ulkopuolella.

Varhaisin maininta Barathronista on persialaissotien ajalta 400-luvun eaa. alkupuolelta, jolloin ateenalaiset heittivät sinne Dareioksen lähettiläät, ja sitä käytettiin vielä ainakin 300-luvulla eaa. Pyövelistä käytettiin nimitystä "se joka on kuopan reunalla" (ὁ ἐπὶ τῷ ὀρύγματι, *ho epi tō orygmati*).

Spartassa Ateenan Barathronia vastasi Kaiadas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Barathron", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Platon: *Valtio* 439e; Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Themistokles 22; Ksenofon: *Hellenika* 1.7.20.
3. ↑  Botsford, George Willis: *Hellenic history*, s. 171. The Macmillan Company, 1922. ISBN 1177780135. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.133; Ksenofon: *Hellenika* 1.7.21.
5. ↑  *Suda*, Βάραθρον, Καιάδας, Κεάδας.
Pikkukotkan munia.
**Pikkukotka** eli aiemmalta nimeltään **kääpiökotka** (*Hieraaetus pennatus*) on isokokoinen päiväpetolintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pikkukotka on hiirihaukan kokoinen, mutta selvästi kotkan muotoinen. Sen pituus on 45–53 cm, siipien kärkiväli 100–121 cm ja paino 510–1 250 g; naaraat ovat 10 % suurempia kuin koiraat.

Lajista tavataan kahta värimuotoa, tummaa ja vaaleaa. Kummallakin muodolla yläpuoli on ruskea, siiven yläpeitinhöyhenillä on vaaleat lautumat ja siipien tyvillä on vaaleat "ajovalot". Vaalea muoto on alta valkea, siipisulat erottuvat mustina. Tumma muoto on alta ruskea.

Levinneisyys
------------

Pikkukotka on muuttolintu, joka pesii Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Keski-Aasiassa, ja talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella sekä Aasian eteläosissa. Sen esiintymisalueen pinta-ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Suomessa laji on äärimmäisen harvinainen satunnaisvierailija, joka oli tavattu vuoden 2007 loppuun mennessä 11 kertaa.

Lisääntyminen
-------------

Pikkukotkan pesä sijaitsee yleensä puussa 6–16 metrin korkeudessa, sopivien pesäpuiden puuttuessa myös kallion ulkonemalla tai kalliojyrkänteen hyllyllä. Pesä voi olla käytössä useita vuosia ja se on laakea oksa- ja risukasa, joka on vuorattu tuoreilla lehvillä. Pikkukotkanaaras munii vuosittain tavallisesti kaksi, joskus yhden tai kolme munaa. Haudonta-aika on 36–38 päivää, ilmeisesti vain naaras hautoo ja koiras kantaa sille ruokaa. Poikaset ovat lentokykyisiä 50–63 vuorokauden ikäisinä ja itsenäistyvät parin viikon kuluttua lentokyvyn saavuttamisesta.

Ravinto
-------

Pikkukotkat saalistavat enimmäkseen lintuja. Saaliit vaihtelevat pienistä varpuslinnuista harakan kokoisiin, tavallisin saaliskoko on isojen rastaiden ja kanojen luokkaa. Laji saalistaa myös liskoja, pieniä nisäkkäitä ja isokokoisia hyönteisiä.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.): *Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, Vol. II*. Oxford University Press, 1980.

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Hieraaetus pennatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pikkukotka Lintukuva-verkkopalvelussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q182971
* Wikispecies: Hieraaetus pennatus
* ADW: Hieraaetus\_pennatus
* ARKive: hieraaetus-pennatus
* Avibase: 4B8CC2853542FFED
* BioLib: 8536
* BirdLife: 22696092
* BOLD: 745582
* CoL: 3LKLR
* CMS: hieraaetus-pennatus
* BOW: booeag1
* eBird: booeag1
* EUNIS: 1075
* Euring: 2980
* Fauna Europaea: 96726
* Fauna Europaea (new): 88d472e2-39f5-4c6f-b874-40ef44247635
* Fossilworks: 369330
* GBIF: 2480685
* IBC: booted-eagle-hieraaetus-pennatus
* iNaturalist: 5154
* IRMNG: 11089848
* ITIS: 175568
* IUCN: 22696092
* NBN: NHMSYS0000533383
* NCBI: 70275
* Species+: 5101
* Xeno-canto: Hieraaetus-pennatus

 |

 |
**Belgian koripallomaajoukkue** edustaa Belgiaa koripallon arvokisoissa.

Historia
--------

### Olympialaisissa

Belgian koripallomaajoukkue on osallistunut olympialaisiin kolme kertaa. Vuonna 1936 joukkue oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten koripallo-osuudessa. Loppusijoitus oli kuitenkin vasta yhdeksästoista. Vuonna 1948 Belgia oli mukana Lontoon olympialaisissa ja sijoittui yhdenneksitoista. Sijoitusottelussa Belgia voitti Filippiinit. Toistaiseksi viimeisin olympiaesiintyminen on vuodelta 1952. Maan sijoitus oli lopulta kisojen seitsemästoista.

### EM-kisoissa

Belgia on osallistunut 17 kertaa koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Parhaimmillaan maa on ollut neljäs vuonna 1947 ja kuudes 1935. Edellisen kerran vuonna 1979 mukana ollut Belgia sijoittui vuonna 1993 kahdenneksitoista. Tämän jälkeen se selviytyi kisoihin seuraavan kerran 2011, jolloin se hävisi kaikki viisi alkulohko-otteluaan. Vuonna 2013 se sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi ja jatkolohkossaan viidenneksi ja päätyi koko turnauksessa yhdeksännelle sijalle. EM-kilpailuissa 2015 se oli kolmastoista ja 2017 yhdeksästoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Basketball – Belgium *the-sports.org*. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  2015 Eurobasket Event standings *fiba.com*. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Lopulliset sijoitukset FIBA. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (hollanniksi) (ranskaksi)

  

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
**Fennia** oli suomalainen vuonna 1892 vesillelaskettu nelimastoparkki. Suomessa laivan omistivat raumalainen Raumo Nya Skeppsrederi 1895–1906 ja sen jälkeen helsinkiläiset Finska Rederi Ab 1906–1911 ja Ab Finska Skolskeppsrederiet 1911-1916. Parkki takavarikoitiin Englannissa ensimmäisen maailmansodan aikana 1916 ja se muutettiin 1919 **Fiona Shell** -nimiseksi moottorialukseksi. Alus oli sitten öljyvarastona Pireuksessa ja vuodesta 1923 Gibraltarissa. Italialainen minisukellusvene upotti aluksen Gibraltarissa toisessa maailmansodassa syyskuussa 1941.

Valmistus
---------

Belfastilainen varustamo Boyd Bros. & Co tilasi nelimastoparkin Workman Clark & Co. Belfastista Pohjois-Irlannista, missä köli laskettiin telakkanumerolla 93. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1892 nimellä *Goodrich* ja se valmistui heinäkuussa.

Laivan vetoisuus oli 2 262 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,29 metriä, leveys 12,54 metriä ja syväys 7,48 metriä.

Historia
--------

Alus teki neitsytmatkansa 31. heinäkuuta 1892 - 18. tammikuuta 1893 Liverpoolista San Franciscoon.

Raumalainen Raumo Nya Skeppsrederi Ab osti aluksen belfastilaiselta Goodrich Ship & Co -varustamolta 4. kesäkuuta 1895 aluksen ollessa Dundeessa Skotlannissa. Kauppahinta oli 15 400 puntaa. Laiva sai uudeksi nimekseen *Fennia*.

Parkilla sattui kivihiilipölyn aiheuttama räjähdys ja tulipalo 15. heinäkuuta 1895 sen ollessa painolastissa matkalla Skotlannin Dundeesta Oregonin Portlandiin. Laivan yliperämies kuoli onnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Aluksen kivihiililasti syttyi itsestään tuleen lokakuussa 1902 matkalla Skotlannin Leithistä Rio de Janeiroon. Lasti saatiin sammutettua ja se purettiin sitten satamassa.

Lars Krogiuksen johtaman Suomen Höyrylaiva Oy:n tytäryhtiö Finska Rederi Ab osti 22. syyskuuta 1906 aluksen koululaivaksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana *Fennia* takavarikoitiin 1916 Englannissa ja se muutettiin 1919 moottorialukseksi tankkeri *Fiona Shelliksi* ja samalla laivan riki poistettiin. Alus oli öljyvarastona Gibraltarilla 1923-1941, kunnes italialainen minisukellusvene upotti sen toisessa maailmansodassa 20. lokakuuta 1941.

Päälliköt
---------

Aluksen päälliköinä olivat:

Raumo Nya Skeppsrederi Ab
Frans Wilhelm Laine 05. kesäkuuta 1895 - 12. syyskuuta 1899 
Fredrik Wilhelm Nyroos 12. syyskuuta 1899 - 02. helmikuuta 1901
Gustaf Wilhelm Wass 02. helmikuuta 1901 - joulukuu 1904
Karl Gustaf Hallman joulukuu 1904 - 22. maaliskuuta 1906

Finska Rederi Ab
William Alexander Söderman 22. maaliskuuta 1906 - 23. syyskuuta 1908
Carl Victor Nygrén 23. syyskuuta 1908 - 1910

Ab Finska Skolskeppsrederiet
Petter Karl Jansson lokakuu 1911 - 1916

Lähteet
-------

* Lynch, John: *Belfast Built Ships*. Stroud, Englanti: The History Press, 2012. ISBN 978-0-7524-6339-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Fennia ex Goodrich (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Parkki Fennia (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Lynch 2012 s. 254
**Cassivellaunus** oli heimopäällikkö, joka johti britannien vastarintaa Julius Caesarin toisen Britannian-sotaretken aikana vuonna 54 eaa. Hän joutui lopulta antautumaan roomalaisille. Aikalaistiedot Cassivellaunuksesta perustuvat Caesarin kirjoittamaan muistelmakirjaan *Gallian sota*. Cassivellaunus on varhaisin nimeltä tunnettu brittiläinen henkilö.

Cassivellaunuksen oletetaan kuuluneen catuvellaunien heimoon, joka asui nykyisen Hertfordshiren alueella. Caesar ei mainitse catuvellauneja *Gallian sodassa*, mutta kertoo Cassivellaunuksen hallinneen Tamesis- eli Thamesjoen varrella ja pohjoispuolella samoilla seuduilla, jossa kyseisen heimon tiedetään myöhemmin eläneen. Caesarin sotaretken aikana Cassivellaunus johti britannien yhteistä vastarintaa. Hänen joukkonsa käyttivät tehokkaasti sissitaktiikkaa ja sotavaunujaan roomalaisia vastaan. Lopulta roomalaiset saivat vallattua Cassivellaunuksen joukkojen tärkeimmän linnoitetun keskuksen, jonka arvellaan sijainneen nykyisessä Wheathampsteadissa. Cassivellaunus suostui antamaan roomalaisille panttivankeja rauhan takeeksi ja maksamaan näille vuosittain veroa. Ainakaan jälkimmäistä lupausta ei ilmeisesti koskaan pidetty.

Catuvellaunien seuraava nimeltä tunnettu päällikkö oli noin vuonna 20 eaa. valtaan tullut Tasciovanus, jonka on arveltu olleen Cassivellaunuksen poika tai pojanpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cassivellaunus (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 17.5.2013.
2. 1 2  The *Catuvellauni* Roman Britain.org. Viitattu 17.5.2013.
Junatietä ja Teollisuuskatua Hämeentien sillalta länteen 2021. Teraten tehdas sijaitsi oikeassa yläkulmassa näkyvän, 2010-luvulla rakennetun OP-keskuksen paikalla.
**Oy Fenno-Radio Ab**, vuodesta 1955 **Oy Terate Ab**, oli suomalainen vuosina 1924–1981 toiminut elektroniikkatehdas, joka valmisti radio- ja televisiovastaanottimia, radionauhureita, stereolaitteita sekä valaistus- ja sähkölämmitystekniikkaa Helsingissä. Yrityksen omisti vuodesta 1961 hollantilainen elektroniikkajätti Philips, jonka kanssa se oli tehnyt yhteistyötä jo vuodesta 1935 lähtien. 1970-luvun alussa Terate oli Pohjoismaiden suurin radiotehdas.

Fenno-Radion perustivat insinöörit Alex Paltschik, Guido Ruotzi ja Eric Lindén pieniin 30 neliömetrin tiloihin Helsingin Punavuoren Merimiehenkadulle vuonna 1924, kaksi vuotta ennen kuin Yleisradio aloitti lähetystoimintansa. Seuraava toimipaikka oli Kampin Simonkatu 4:ssä, josta muutettiin 1936 Kruununhakaan Meritullinkatu 1:een. Vuonna 1943 valmistui oma tehdasrakennus Vallilaan Vääksyntie 2:een, jota laajennettiin monta kertaa ja jossa yritys toimi loppuun saakka.

Vuoden 1964 yrityksen 40-vuotisjuhlien aikaan Vallilan tehtaan pinta-ala oli jo 12 000 neliömetriä ja siellä työskenteli 250 henkilöä, pääosin naisia, jotka kokosivat noin 30 000 radio- ja tv-vastaanotinta vuodessa. Kymmenen vuotta myöhemmin työntekijöitä oli 800.

Terateksi muuttunut yhtiö (sanoista **Te**levisio- ja **Ra**dio**Te**hdas) aloitti 1950-luvun lopulla Philips-televisioiden kokoamisen ja siirtyi 1961 pääosin Philipsin omistukseen. Tehtaasta kehitettiin 1960-luvulla yksi Philipsin EFTA-alueen valmistuskeskuksista, jonka tuotannosta meni vientiin noin 90 prosenttia. Televisiotuotanto loppui väritelevisioaikakauden alussa vuoden 1970 vaihteessa. Oma alkuperäinen tuotemerkki Fenno hylättiin samaan aikaan, mutta Philipsin ja sen Dux-rinnakkaismerkin tuotanto jatkui. Vuonna 1974 Terate fuusioitiin Philipsiin, mutta vuonna 1981 Philips lopetti radioalan tuotannon Suomessa ja tehdas suljettiin.

Vääksyntie 2:n rakennus (osoitteena myös Teollisuuskatu 1) oli Teraten jälkeen Electroluxin toimitalona. Vuonna 2017 sen paikalle valmistui OP-ryhmän pääkonttorikokonaisuuteen kuuluva rakennus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teraten vienti 43 miljoonaa.  *Helsingin Sanomat*, 19.4.1973, s. 27. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2 3  Talouspäällikölle. (Työpaikkailmoitus.) *Helsingin Sanomat*, 5.5.1974, s. 63. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Oy. Fenno-Radio Ab. täyttää 20 vuotta.  *Helsingin Sanomat*, 20.2.1944, s. 14. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Oy TeRaTe Ab 40 -vuotias.  *Helsingin Sanomat*, 29.6.1964, s. 18. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Kokoaminen kauko-idässä kannattavampaa. Philips päätti lopettaa tuotantonsa Suomessa.  *Helsingin Sanomat*, 4.3.1980, s. 25. Näköislehti (maksullinen.
6. ↑  Oy Terate Ab *tunturisusi.com*. Viitattu 25.4.2023.
7. ↑  Rakentajat jylläävät tehdas-Vallilaa.  *Helsingin Sanomat*, 4.3.1990, s. 10. Näköislehti (maksullinen).
8. ↑  Vääksyntie 2 *JKMM Arkkitehdit*. Viitattu 1.5.2023.
**Carl Axel Stjernschantz** (10. lokakuuta 1801 Sköldvik – syyskuu 1865 Varsova,Veikselin kenraalikuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Carl Axel Stjernschantzin vanhemmat olivat majuri, tilanomistaja Johan Gustaf Stjernschantz ja Sofia Maria de Frese ja puoliso vuodesta 1842 Pauline Sofie Marie Constance Majevsky. Stjernschantz tuli oppilaaksi Haapaniemen sotakouluun 1818 ja jatkoi opintojaan Haminan kadettikoulussa. Valmistuttuaan sieltä 1823 hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen H.M. Keisarin seurueen majoitusmestariosastoon. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1826. Stjernschantz osallistui Turkin sotaan 1828–1829 ja yleni luutnantiksi huhtikuussa 1829. Marraskuun kansannousun kukistamiseen Puolassa hän osallistui 1831–1832. Stjernschantz ylennettiin alikapteeniksi 1831 ja kapteeniksi 1832. Vuonna 1833 hänet määrättiin ensin majoitusmestariksi 4. jalkaväkidivisioonan yhdistettyyn prikaatiin ja siirrettiin sitten majoitusmestariksi 2. jalkaväkidivisioonaan.

Everstiluutnantiksi Stjernschantz ylennettiin 1836 ja everstiksi 1844, jolloin hänet siirrettiin palvelukseen Venäjän armeijan topografikuntaan. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1852 ja määrättiin Liivinmaan kuvernementin sotilasnostoväen päälliköksi 1855. Vuonna 1860 Stjernschantz komennettiin topografisten mittaustöiden johtajaksi Puolaan, kenraaliluutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1863. Stjernschantz kuoli Varsovassa syksyllä 1865 virassa toimiessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Axel Stjernschantz *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 26.4.2020)
**Sei Muroya** (jap. 室屋 成; s. 5. huhtikuuta 1994 Kumatori) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Muroya kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Aiheesta muualla
----------------

* Soccerway

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
1 Kushibiki |
2 Muroya |
3 Endō |
4 Fujiharu |
5 Ueda |
6 Shiotani |
7 Harakawa |
8 Ōshima |
9 Yajima |
10 Nakajima |
11 Suzuki |
12 Nakamura |
13 Kōroki |
14 Ideguchi |
15 Kamekawa |
16 Asano |
17 Iwanami |
18 Minamino |
Valmentaja Teguramori

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2019
1 Higashiguchi |
2 Miura |
3 Muroya |
4 Sasaki |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Haraguchi |
9 Minamino |
10 Inui |
11 Kitagawa |
12 Gonda |
13 Mutō |
14 Itō |
15 Ōsako |
16 Tomiyasu |
17 Aoyama |
18 Shiotani |
19 Sakai |
20 Makino |
21 Dōan |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
Valmentaja Moriyasu
**Kamerunin englanninkieliset** ovat vähemmistö Kamerunissa. He elävät pääasiassa maan Nord-Ouestin ja Sud-Ouestin maakunnissa, jotka olivat osa brittien siirtomaaimperiumia. He muodostavat noin 20 % maan väestöstä. Nimestään huolimatta heistä pääosa puhuu pieniä afrikkalaisia kieliä ja vähemmistö englantia ja ranskaa.

Nykyinen ero muodostui Kamerunin itsenäistyttyä vuonna 1960, jolloin brittien siirtomaa Länsi-Kamerunille annettiin mahdollisuus liittyä kansanäänestyksellä joko Kameruniin tai Nigeriaan. Alueen eteläosa liittyi kansanäänestyksen seurauksena Kameruniin ja pohjoinen Nigeriaan. Liittymisen jälkeen englanninkielisten keskuudessa heräsi kuitenkin tunne siitä, että heitä kohdeltiin uudessa valtiossa toisen luokan kansalaisina ja esimerkiksi heidän määränsä hallinnossa oli suhteettoman pieni. Alueelle on tämän seurauksena sittemmin syntynyt itsenäisyysliike.

Lähteet
-------

1. 1 2  West, Barbara A.: *Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East*, s. 29−30. New York: Facts on File, 2009. ISBN 978-0-8160-7158-6.
**Jorma Antero Pullinen** (12. syyskuuta 1931 Terijoki – 26. elokuuta 2018 Hamina) oli suomalainen upseeri, joka toimi Reserviupseerikoulun johtajana ja Pohjan prikaatin komentajana.

Pullisen vanhemmat olivat vänrikki Paavo Pullinen ja Tyyni Kostiainen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1957 oli Tuula Rinne ja toinen vuodesta 1979 Stina Öhrnberg. Hänen sisarensa oli kuvanveistäjä Laila Pullinen.

Pullinen tuli ylioppilaaksi Kannaksen yhteislyseosta 1951. Kadettikoulusta hän valmistui 1955 ja toimi sitten opetusupseerina  Jääkäripataljoona 4:ssä vuoteen 1956 ja Kadettikoulussa 1957–1965. Jyväskylän sotilaspiirin esikunnassa Pullinen oli toimistoupseeri 1967–1968 ja Pääesikunnan järjestelyosastolla vastaavassa tehtävässä 1968–1973. Pääesikunnan varusmiestoimiston päällikkönä hän työskenteli 1973–1974 ja YK:n Kyproksen Suomen pataljoonan komentajana 1973–1975. Pullinen oli Rannikkojääkäripataljoonan komentaja 1975–1977 ja puolustusministeriön YK-valvontajoukkotoimiston päällikkö 1977–1979. Pohjan Prikaatin komentajana hän toimi 1979–1981 Raimo Katonan jälkeen ja Reserviupseerikoulun johtajana 1981–1986 Veikko Linnakon jälkeen. Pullinen erosi vakinaisesta palveluksesta 1986.

Hänet ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1956, yliluutnantiksi 1959, kapteeniksi 1961, majuriksi 1968, everstiluutnantiksi 1973 ja everstiksi 1979.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ramsay, Jean: Avulias eversti rakasti merta.  *Helsingin Sanomat*, 6.9.2018, s. B16.
2. ↑  Pohjan Jääkärikilta *pohjanprikaatinkilta.fi*.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 22.1.2017.
3. 1 2 3  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 585. Pullinen, Jorma Antero. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Kamerakynän pedagogiikka** on yksinkertainen tapa käyttää videokuvaamista oppimisen välineenä eri oppiaineissa. Työskentely koostuu videokuvaustehtävistä, joiden tarkoitus on tuottaa ajattelua, toimintaa ja vuorovaikutusta, sekä katselutehtävistä, joissa kuvattuja videoita tarkastellaan yhdessä. Tehtävissä kamera on oppilaan havainnoinnin, ajattelun ja ilmaisun apuväline. Kamerana käytetään yleensä älypuhelimia ja muita mobiililaitteita.

Kamerakynätyöskentelylle ominaisia piirteitä ovat oppilaan aktiivinen rooli ja oppimisen yhteistoiminnallisuus. Opettajat kertovat kuvaustehtävien edistävän mm. tarkkaavaisuutta, toiminnanohjausta ja vuorovaikutusta*lähde?*. 

Kamerakynän pedagogiikka on suomalainen innovaatio. Sitä ovat kehittäneet mm. Ismo Kiesiläinen, Tommi Nevala, Jukka Haveri ja Pasi Ylirisku. Pedagogiikan elokuvateoreettinen ajattelu nojaa mm. Jean-Luc Godardin, Robert Bressonin, Jean Epsteinin ja Dziga Vertovin elokuvateorioihin. Pedagogiikan nimi on peräisin ranskalaisen elokuvaohjaajan Alexandre Astrucin esseestä "Kamerakynä" vuodelta 1948. Esseessä Astruc vertaa elokuvantekijää kirjailijaan, joka kynän sijaan käyttää kameraa ajattelunsa ilmaisun välineenä.

Lähteet
-------

Kiesiläinen, Ismo: Kamerakynän pedagogiikka: opettajan käsikirja (pdf) *kamerakyna.fi*.  2017. Viitattu 31.7.2017. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kamerakynän pedagogiikkaa käsittelevä sivusto
* Kaikki kuvaa EDU -opettajankoulutus verkossa
Criollon hedelmä
**Criollo** (esp. "kotimainen") on kaakaopuun (*Theobroma cacao*) lajike. Se on paljon harvinaisempi kuin toinen lajike, Forastero.

Yleistä
-------

Criolloa pidetään parhaana ja arvokkaimpana kaakaolajikkeena, koska sitä on niin hankalaa viljellä. Se myös maistuu paremmalta kuin Forastero, koska se sisältää vähemmän kitkerää polyfenolia. Tämän takia se saattaa maistua Forasteroa makeammalta ja elegantimmalta. Criollon palko on punainen, ja siten sen voi helposti erottaa keltaisesta Forasteron palosta. Criolloa on vaikeaa kasvattaa, koska se on altis tuhosienille ja -eläimille. Maailman kaakaotuotannosta vain noin 5 % on Criolloa.

Historiaa
---------

Criollo oli ensimmäinen kaakaolajike, ja jo mayat sekä asteekit viljelivät sitä Väli-Amerikassa. Criollo sai nimensä, kun lähes kaikki kaakaot tuotiin 1700- ja 1800 -luvuilla Eurooppaan Venezuelasta. Niinpä venezuelalaiset lajikkeet nimettiin "kotimaisiksi" eli espanjaksi Criolloksi ja muut lajikkeet Forasteroksi eli suomennettuna "ulkomaalaisiksi". Senaikaiset Criollo-lajikkeet ovat kuitenkin jo risteytyneet muiden lajikkeiden kanssa, ja vanhoja lajikkeita löytyy enää pieniltä alueilta.

Alkuperäiset kaakaolajikkeet
----------------------------

Vanhoja ja alkuperäisiä kaakaolajikkeita löytyy enää Andien alueelta ja Väli-Amerikasta. Niiden geneettinen perimä on niin pieni, että niiden avulla pystyy päättelemään nykyisten lajikkeiden kehittyneen kahdesta päätyypistä, Criollosta ja Forasterosta.

Aiheesta muualla
----------------

* International Cocoa Germplasm Database (ICGD)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kamerunin maantiede** kertoo Kamerunin maantieteestä. Kamerunin pohjoispuolella sijaitsee Nigeria, itäpuolella sijaitsee Tšad ja Keski-Afrikan tasavalta ja eteläpuolella sijaitsevat Kongo, Gabon ja Päiväntasaajan Guinea. Kamerunin länsipuolella sijaitsee Atlantin valtamereen kuuluva Guineanlahti. Merenrannikkoa reunustaa tulivuorijono. Tämä tulivuorijono alkaa Sao Tome ja Principen saarilta ja ulottuu Päiväntasaajan Guineaan saakka. Maan niminen tulivuori Kamerun on edelleen toimiva ja on 4070 metriä korkea. Se on Länsi-Afrikan korkeimpia vuoria. Tulivuorijonon keskellä on monta kraatterijärveä, joiden vesi sisältää myrkkyjä, jotka voivat purkautua myrkkykaasuina. Yksi näistä kraatterijärvistä on Nyosjärvi.*lähde?*

Maan pohjoisosassa on Adamaouan ylänkö ja vielä pohjoisempana Mandaran vuoristo. Aivan maan pohjoiskärjen tuntumassa on Tšadjärvi. Maan pohjoisosassa on kuivaa ja kuumaa savannialuetta, jolla kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaita. Maan eteläosassa on tasankoja ja siellä on monin paikoin sademetsää. Ilmasto on kostein merenrannikkoalueilla, missä ilmankosteus on yli 80 % ja vuotuinen sademäärä on noin 4000 mm.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 126. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
Ehdotettu pohjoismaisen tyylinen ristilippu Virolle
Virolainen ristilippu liehumassa Vormsin saarella
Ehdotettu ristilippu Virolle vuodelta 1919
**Pohjoismainen identiteetti Virossa** (**"Pohjoismaa-kysymys"**) viittaa ajatuksiin siitä, että Viro on yksi Pohjoismaista, tai että sen pitäisi olla tulevaisuudessa. Nykyinen yleinen näkemys Viron ulkopuolella on, ettei se ole yksi Pohjoismaista, mutta Virossa itsessään maa toisinaan mielletään kuuluvan Pohjoismaihin.

Pohjoismaat ovat yksi Viron tärkeimpiä kauppakumppaneita. Viron suurimmat vienti- ja tuontikumppanit Pohjoismaista ovat Suomi ja Ruotsi (23 % kaikesta viennistä ja 20 % kaikesta tuonnista heinäkuussa 2020). Kolme neljäsosaa kaikista sijoituksista, jotka menevät Viroon tulevat Pohjoismaista, eritoten Suomesta.

Kansalaisten asenne
-------------------

Vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan 53,3 % etnisesti virolaisista nuorista kokee kuulumisen "pohjoismaiseen identiteettiryhmään" heille tärkeäksi tai erittäin tärkeäksi. 52,2 % kokee saman "baltialaista identiteettiryhmää" kohtaan.

Sosiologi Mikko Lagerspetz on jakanut Pohjoismaa-kysymyksen virolaisessa yhteiskunnassa kolmeen näkemykseen: 1) Viro on jo Pohjoismaa; 2) Viro ei ole vielä Pohjoismaa, mutta sen pitäisi olla; 3) Viron pitäisi kulkea omaa polkuaan.

Vuonna 2020 Tarton yliopiston tekemässä kyselyssä kuudesluokkalaisia oppilaita pyydettiin piirtämään maita, joiden he kokevat olevan lähinnä ja tärkeimpiä Virolle. Etnisesti virolaiset oppilaat piirsivät Viron useimmiten yhdessä Suomen, Ruotsin ja muiden Pohjoismaiden kanssa. Muut kuin virolaiset (pääosin venäläiset) oppilaat puolestaan piirsivät Viron lähemmäksi muita Baltian maita ja Venäjää.

Nykyaikainen poliittinen näkemys
--------------------------------

Tärkeänä osana Viron uudelleenrakentamista sen itsenäistymisen jälkeen on ollut läheiset siteet Pohjoismaihin, eritoten Suomeen ja Ruotsiin. Joulukuussa 1999 silloinen Viron ulkoministeri, myöhemmin presidentti Toomas Hendrik Ilves piti puheen "Viro Pohjoismaana" Ruotsin ulkopoliittiselle instituutille. Vuonna 2015 pääministeri Taavi Rõivas kutsui Viron asemaa nimellä "Uus Põhjamaa" (suom. *Uusi Pohjoismaa*).*lähde?*

Viron uudelle kansalliselle lentoyhtiölle annettiin nimeksi Nordica vuonna 2016. Silloinen yrityksen johtokunnan jäsen Erik Sakkov perusteli nimeä Viron jatkuvalla itse-identifioitumisella Pohjoismaiden kanssa.

Katso myös
----------

* Baltoskandia
* Fennoskandia
* Intermarium
* Tanskan Viro
* Viron kruunu

Lähteet
-------

1. ↑  In July, the exports of goods of Estonian origin increased *Statistics Estonia*. Viitattu 16.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Identity in an Open World *Aune Valk*.  Arkistoitu 23.8.2018. Viitattu 16.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Põhjamaade saadikud soovivad Eestile rohkem diskussiooni valupunktide üle *Tartu ülikool*.  Arkistoitu 5.8.2020. Viitattu 16.9.2021. (viroksi)
4. ↑  Narva ja Tartu lastel lasti joonistada, kuidas näeksid Eesti ja Venemaa välja inimestena *Delfi*. Viitattu 16.9.2021. (viroksi)
5. ↑  Nordic Aviation Groupi uueks nimeks saab Nordica *Eesti Ekspress*. Viitattu 16.9.2021. (viroksi)
6. ↑  Eesti lennufirma saab uue nime *Äripäev*. Viitattu 16.9.2021. (viroksi)
Ristimäen entinen kampiasetinlaite on nähtävillä Suomen Rautatiemuseossa.
**Ristimäen seisake** oli rautatieliikennepaikka Tampere–Haapamäki–radalla kuuden kilometrin päässä Haapamäen rautatieasemalta etelään päin mentäessä. Ristimäen pysäkkirakennus valmistui 1946. Ristimäen seisake avattiin 1947 ja lakkautettiin 1979. Matkustajaliikenne lopetettiin 28. toukokuuta 1978, tavaraliikenne oli lopetettu jo 1972. Pysäkkirakennus siirrettiin Juupajoen Lylyyn vuonna 1992.

Haapamäen kautta kulkevilla radoilla oli liikenne huipussaan 1940–1960-luvuilla. Kun yksiraiteisilla rataosilla risteysaseman viereinen junanlähetysväli oli pitkä, tämä viivästytti junien tuloa risteysasemalle ja lähtöä sieltä. Ristimäki rakennettiin junakohtauspaikaksi Kolhon ja Haapamäen välille, helpottamaan Haapamäen ratapihan ruuhkaa. Pääraiteen viereen rakennettiin kohtausraide. Liikenteen ohjauslaitteena oli mekaaninen kampiasetinlaite ja vaihteet olivat keskitetty asetinlaitteesta käännettäväksi, siten junanlähettäjä pystyi hoitamaan kohtaukset joustavasti. Asetinlaitepukki on nykyisin museoituna Suomen Rautatiemuseossa.*lähde?*

Pysäkkirakennuksen lisäksi junankohtauspaikalle rakennettiin asunnot koko henkilökunnalle. Ristimäessä oli ratavartijan mökki ja neljän perheen rivitalo.

Seisake sijaitsi Vilppulassa Kolhon pohjoispuolella aivan Keuruun rajan lähellä. Paikan itäpuolella on Valkealampi-niminen järvi ja paikasta lounaaseen Ristimäki-niminen talo.

Lähteet
-------

1. ↑  Rautatierakennusten piirustusarkisto *Digitaaliarkisto*. Kansallisarkisto.
2. ↑  Liikennepaikat. Vaunut.org
3. ↑  Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 191. Helsinki: Karttakeskus, 2010.
4. 1 2  Rautatiehallitus: *Valtionrautatiet 1937-1962*, s. 138. Rautatiehallitus, Helsinki, 1962.
5. 1 2  *Peruskartta* 1:20 000. 2232 07 Kolho.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1960.  Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) (viitattu 31.8.2016)
**Jonna Susanne Berghem** (s. 25. helmikuuta 1993 Tammisaari) on suomalainen aita- ja pikajuoksija, joka edustaa HIK Friidrottia.

Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 Berghem eteni 100 metrin aitajuoksussa välieriin ajalla 13,78. Välierässään hän oli neljäs ajalla 13,64 ja selvisi sadasosan turvin loppukilpailuun. Finaalissa Berghem oli kuudes ja teki 2,4 metrin vastatuuleen uuden ennätyksensä 13,56. Hän voitti samana vuonna 100 metrin aitojen alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Berghem karsiutui 200 metrin alkuerissä ja oli Suomen joukkueessa seitsemäs 4 × 100 metrin viestissä.

Vaasan Kalevan kisoissa 2013 Berghem oli 200 metrillä hopealla ajalla 23,91 ja Oulun Kalevan kisoissa 2016 pronssilla sekä 200 metrillä ajalla 24,15 että 400 metrillä ennätysajallaan 55,22. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Berghem voitti 400 metrin aidoissa Suomen mestaruuden ennätysajallaan 58,05. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 60 metrillä hopeaa 2015 ja 2016, 200 metrillä kultaa 2016 ja 2017 ja hopeaa 2015, 400 metrillä hopeaa 2017 sekä 60 metrin aidoissa pronssia 2011.

Berghemillä on hallissa 300 metrillä Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras aika 37,92, jonka hän juoksi Jyväskylässä 2. helmikuuta 2016.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 m** | 11,81 | Turku | 15.7.2014 |
| **200 m** | 23,76 | Tukholma | 8.9.2013 |
| **400 m** | 54,72 | Turku | 9.8.2017 |
| **100 m aidat** | 13,56 | Barcelona | 15.7.2012 |
| **400 m aidat** | 57,90 | Taipei | 25.8.2017 |

### Sisäradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,43 | Jyväskylä | 2.2.2016 |
| **100 m** | 11,87 | Tampere | 2.2.2015 |
| **200 m** | 23,79 | Jyväskylä | 7.2.2015 |
| **300 m** | 37,92 | Jyväskylä | 2.2.2016 |
| **400 m** | 55,19 | Helsinki | 28.1.2017 |
| **60 m aidat** | 8,44 | Jyväskylä | 19.2.2012 |

Lähde

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jonna Berghem Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Karttunen, Anu: Berghem sadasosan turvin finaaliin *Yle Urheilu*.  14.7.2012. Viitattu 8.2.2016.
3. ↑  14th IAAF World Junior Championships: 100 Metres Hurdles Women IAAF. Viitattu 8.2.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Cosmo Sonic** oli Sami Saaren ensimmäinen sooloyhtye. Soittajat soittivat Samin ensilevyllä "Do Re Mi" joku enemmän ja joku vähemmän. Heistä muotuotui kuitenkin keikkabändi. Toiminta alkoi 1997. Bändin runko jatkoi Sonicsina.

Laulajana ja kitaristina toimi itse Sami Saari ja toista kitaraa soitti Mikko Paavola. Bassoa soitti Jukka "Jukkis" Kiviniemi. Rummuissa ja lyömäsoittimissa oli Samuli Kosminen. Perkussiokioskin takana taituroi Abdissa "Mamba" Assefa. Kosminen ja Assefa parivaljakko oli varsinkin hienoa rytmitaustaa soittava pumppu. Kosketinsoittimien ja rhodes-sähköpianon takana istui Kim Rantala, joka vaihtui kolmannen levyn yhteydessä Jukka Heikkiseksi. 

Puhaltimissa hääräsi saksofonisti Aleksi Ahoniemi (soittaa yhä Sami Saaren kanssa). Trumpetisteja olivat aluksi Sami Ihajoki (ykköslevy) ja Mikko Koponen (kakkoslevy) ja kakkos- ja kolmoslevyn välissä trumpettiin astui nuori tulevaisuuden lupaus Jukka Eskola. Eskola - Ahoniemi pari soitti mahtavasti yhteen ja herrat ovat nähty tämän jälkeen muissakin orkestereissa soittamassa kimpassa. Välillä keikoilla vieraili vetopasuunassa Juha Kortehisto.
**Viikko-Eteenpäin** oli vuonna 1905 perustetun, Kotkassa ilmestyneen *Eteenpäin*-lehden jatkaja. Kun *Eteenpäin* yhdistyi vuonna 1989 toisen kotkalaisen sanomalehden, *Etelä-Suomen* kanssa, fuusiossa syntyivät alueen suurlehdeksi noussut *Kotkan Sanomat* (myöh. *Kymen Sanomat*) ja *Viikko-Eteenpäin*, joka jatkoi *Eteenpäin*-lehden sosiaalidemokraattista kantaa. Lehti lopetettiin vuonna 2011.

*Viikko-Eteenpäin* ilmestyi kerran viikossa torstaisin ja sitä julkaisi Kymen Viikkolehti Oy. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli vuosina 1989–1993 Risto Tuominen. Viimeinen päätoimittaja oli Reijo Hämäläinen. *Viikko-Eteenpäin*-lehden levikki oli viime vaiheissa 5 435 (vuonna 2007) ja levikkialue Kymenlaakso. Lehden aiheita olivat politiikka ja paikalliskulttuuri.

Lopettaminen
------------

SDP:n puoluehallitus päätti kesäkuussa 2011 keskittää puolueen viestintätuen pää-äänenkannattajansa *Uutispäivä Demarin* kehittämiseen. Päätös johti maakunnissa ilmestyvien aluelehtien tukien heikkenemiseen, mikä heikensi *Viikko-Eteenpäin*-lehden taloutta huomattavasti. Kymen Viikkolehti Oy:n hallitus päättikin lehden ilmestymisen lopettamisesta kokouksessaan 20. kesäkuuta 2011. *Viikko-Eteenpäin*-lehden viimeinen numero ilmestyi vuoden 2011 lopussa.

Lopettamisen taustalla oli varsinaisesti puolueiden viestintätuen supistaminen sekä se että uuden lainsäädännön mukaan puolue voi käyttää viestintätukea vapaasti erilaisiin viestintämuotoihin, kun aiemmin vuoteen 2008 saakka kyse oli suoraan lehdille maksetusta lehdistötuesta.

Katso myös
----------

* Terjo Markkanen

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa lehdestä *demari.fi*.  14.4.2008. Demokraatti. Viitattu 18.8.2012.
2. ↑  Tutka.org[vanhentunut linkki]
3. ↑  Viikko-Eteenpäin-lehteä uhkaa lopettaminen *Kymen Sanomat*.  10.6.2011.  Arkistoitu 16.6.2011. Viitattu 21.6.2011.
4. ↑  Eteenpäin-lehti lakkaa ilmestymästä *Kymen Sanomat*.  21.6.2011.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 21.6.2011.
5. 1 2  Katri Kallionpää, Jyrki Räikkä, Puoluelehdet ovat pahassa pinteessä, Helsingin Sanomat 6.1.2012 sivu D 6
6. ↑  Lahdenmäki, Ari: OM: Viestintätuen ehtoja on tiukennettava *journalisti.fi*.  2010. Journalistiliitto.  Arkistoitu 24.8.2010. Viitattu 6.1.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Demari.fi – Viikko-Eteenpäin

Kymenlaakson sanomalehdet
**Tilattavat sanomalehdet**  
 Elimäen Sanomat  ·  Iitinseutu  ·  Kymen Sanomat  ·  Kouvolan Sanomat  ·  Keskilaakso  ·  Kaakonkulma  ·  Valkealan Sanomat  

**Ilmaisjakelulehdet**  
 Ankkuri  ·  Karhulalainen  ·  Reimari  ·  PK-lehti  ·  Vartti Kouvola
  

**Lopetetut sanomalehdet**  
 Eteenpäin  ·  Etelä-Suomi  ·  Hiiohoi!  ·  Kaupunkilehti Seiska  ·  Kotkan Sanomat  ·  Kotkansilmä  ·  Kymen Sanomat  ·  Poiju  ·  Viikko-Eteenpäin
**Costa Pacifica** on Costa Crocieren vuonna 2009 valmistunut risteilyalus. Laivan teemana on musiikki.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 14. joulukuuta 2005 Fincantierin Sestri Ponenten telakalta Genovasta Italiasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 6148. Aluksen keulaosa laskettiin 24. heinäkuuta 2007 vesille Fincantierin Palermon telakalla ja se hinattiin Genovaan, jossa se liitettiin Genovassa valmistettuun peräosaan. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 2008 ja se oli koeajoissa maaliskuussa 2009. Alus luovutettiin 29. toukokuuta Costa Crociere SpA:lle Genovassa Italiassa, jossa se kastettiin 5. kesäkuuta 2009 kello 23.00 Suomen aikaa yhdessä Costa Luminosan kanssa kumminaan artisti Noa ja ne pääsivät Guinnesin ennätystenkirjaan.

Palvelus
--------

Alus aloitti risteilyt 5. kesäkuuta 2009. Vuoden 2011 syksyllä alus siirrettiin tekemään risteilyitä Brasiliasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  faktaomfartyg.se (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Costa Pacifica** Wikimedia Commonsissa
Ristikulmat (siniset) sijaitsevat vastakaisilla puolilla leikkauspistettä. Ristikulmien välissä on niiden vieruskulma (punainen), joka on samalla suplementtikulmat.**Ristikulma** on geometriassa kahden suoran leikatessa syntyvästä neljästä kulmasta se, joka on vastakkaisella puolella leikkauspistettä kuin kohdekulma ja on sen kanssa yhtä suuri. Näitä kulmia kutsutaan toistensa ristikulmiksi. Näiden kulmien vieruskulmat ovat myös toisilleen ristikulmat.

Jos kahden suoran leikkauskohdassa yksi kulmista on suora kulma, ovat sitä myös kaikki muut kolme kulmaa. Suorat ovat tällöin toistensa normaaleja.

Ristikulmalause
---------------

**Ristikulmalauseena** tunnetaan väite, että "ristikulmat ovat yhtä suuret". Se voidaan todistaa, kun ensin hyväksytään geometrian aksiooma, että vieruskulmien summa on oikokulma eli 180°. Jos merkitään ristikulmia \alpha  ja \beta  sekä näiden välistä vieruskulmaa \gamma (katso kuvaa), saadaan 

{\displaystyle \alpha +\gamma =180^{\circ }\land \beta +\gamma =180^{\circ }\Leftrightarrow \alpha +(180^{\circ }-\beta )=180^{\circ }\Leftrightarrow \alpha =\beta .}
Lauseen todisti ensimmäisenä kreikkalaisen perinteen mukaan Thales.

Lähteet
-------

* Väisälä, Kalle: *Geometria*. Porvoo: Wsoy, 1959. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 5.5.2016).

* Kontkanen, Pekka & al.: *Pyramidi 3*. (lukion pitkän matematiikan oppikirja). Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 978-951-26-5059-0.

### Viitteet

1. ↑  Väisälä, Kalle: Geometria, s. 15
2. ↑  Kontkanen, Pekka & al.: Geometria, 2005, s. 17
3. ↑  Väisälä, Kalle: Geometria, s. 16
4. ↑  Kontkanen, Pekka & al.: Geometria, 2005, s. 18

Aiheesta muualla
----------------

* HotMath: Ristikulmalause
*Tämä artikkeli kertoo vuoden 1868 vallankumouksesta. Sisällissodan aikaisesta sosiaalisesta vallankumouksesta katso Espanjan vallankumous (1936).*
Kapinan johtaja kenraali Juan Prim ratsailla. Antonio Maria Esquivelin (1806–1857) maalaama muotokuva.
**Espanjan vallankumous** (esp. *La Gloriosa* ’loistokas’) oli Espanjan asevoimien vuonna 1868 tekemä vallankumous, joka syrjäytti kuningatar Isabella II:n.

Kenraali Juan Primin johtama vuoden 1866 kapina ja kenraalien mellakka antoivat liberaaleille ja tasavaltalaisille merkin siitä, että Espanjalla oli vakava ongelma valtion asioiden johdossa, ja joku pitäisi saada hallitsemaan maata. Liberaalit ja tasavaltalaiset maanpakolaiset tekivät sopimuksia Oostendessa vuonna 1866 ja Brysselissä 1867. Nämä sopimukset loivat rungon tärkeään kansannousuun. Kansannousun tavoitteena ei ollut vain pääministerin korvaaminen liberaalilla, vaan kuningatar Isabellan syrjäyttäminen. Liberaalit pitivät häntä syynä Espanjan huonoon hallintoon.

Kuningattaren jatkuva valikointi liberaalien ja konservatiivien välillä oli raivostuttanut muita puolueita, ja se teki mahdolliseksi rintaman, joka toimi yli puoluerajojen. Leopoldo O’Donnellin kuolema vuonna 1867 aiheutti puolueiden lopullisen yhdistymisen. Moni liittyi lopulta kasvavaan liikkeeseen, jonka tavoitteena oli kaataa Isabella ja luoda paremmin toimiva hallitus.

Vallankumous alkoi syyskuussa 1868, kun amiraali Juan Bautista Topeten joukot aloittivat hänen johdollaan kapinan Cádizissa. Puoli vuosisataa aiemmin Rafael del Riego oli aloittanut vallankaappauksen samassa paikassa Isabellan isää Ferdinand VII:ttä vastaan.