recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gustav Heinrich Wiedemann
**Gustav Heinrich Wiedemann** (1826–1899) oli saksalainen fyysikko. Hän tuli fysiikan professoriksi Baselin yliopistoon 1854, Braunschweigin teknillisen korkeakouluun 1863, vastaavaan virkaan Karlsruhen teknillisen korkeakouluun 1866 ja sen jälkeen Leipzigin yliopistoon ensin 1871 fysikaalisen kemian professoriksi ja sitten 1887 fysiikan professoriksi.

Wiedemann teki tärkeimmän tieteellisen työnsä sähköopin ja magnetismin alalla. Hän keksi muun muassa, että jos magnetioitumiskierukkaan työnnetään läpinäkyvä kappale, valon polarisaatiotaso kiertyy siinä suhteessa virran voimakkuuteen. Wiedemann oli huolellisilla kokeilla määritellyt aikanaan jo melkein unhotuksiin joutuneen sähköendosmoosin lait. Hän teki havaintoja lämmön sekä mekaanisten vaikutusten, kuten kiertämisen, aiheuttamista ilmiöistä magneeteissa. Lisäksi hän teki kokeita magnetismin riippuvuudesta magnetisoivan virran voimakkuudesta ja magneettisauvan pituudesta, tutkimuksen sähköpurkauksista Geisslerin putkessa ja teki erityisesti havaintoja metallien lämmönjohtokyvystä.

Wiedemann tuli tieteen piirissä tunnetuksi myös siksi, että hän vuodesta 1877 alkaen Johann Christian Poggendorffin jälkeen toimitti useana vuonna Saksan merkittävintä fysikaalista aikakauskirjaa *Annalen der Physik und Chemie* ("Weichmanns Annalen"). Tieteellisen sähköopin silloisesta kannasta Wiedemann antoi perusteellisen esityksen teoksessa *Die Lehre von der Elektrizität* (2. p. 1893–1898).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wiedemann, Gustav Heinrich, Tietosanakirja. Osa 10, palstat 1140–1141. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gustav Heinrich Wiedemann** Wikimedia Commonsissa
**Leena Reikko** (s. 1959 Pori) on suomalainen toimittaja ja entinen Yleisradion kirjeenvaihtaja. Uutisraporttien lisäksi hän on tehnyt myös pidempiä dokumentteja.

Reikko kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1978 Porin Lyseosta. Hän on opiskellut Tukholmassa Tukholman yliopistossa sosiaalikorkeakoulussa ja toimittajakorkeakoulussa, ja työskennellyt siellä yhteensä 12:ta vuoden ajan. Reikko muutti 1980-luvun lopussa Istanbuliin, jossa hän aloitti Yleisradion ulkomaankirjeenvaihtajana 1990 ja työskenteli siellä vuoteen 1998, josta hän siirtyi Libanonin pääkaupunkiin Beirutiin joka oli hänen asemapaikkansa vuoteen 2001. Vuosina 2001–2006 Reikko toimi Yleisradion avustajana Jerusalemissa. Israelin lisäksi hän teki reportaaseja myös muista Lähi-idän maista, kuten Irakista ja Afganistanista. Irakissa Reikko ystävystyi silloisen Kurdistanin isänmaallisen liiton johtajan Jalal Talabanin kanssa josta tuli myöhemmin Irakin presidentti

Haastatteluissa Reikko kertoi kyllästyneensä levottomaan Lähi-itään, minkä vuoksi hän palasi takaisin Suomeen vuonna 2006. Hän muutti kotiseudulleen Satakuntaan ja asuu nykyään Nakkilassa. Hän on sen jölkeen jatkanut freelance-toimittajana eri toimeksiantajille, ja on työskennellyt Suomen Punainen Ristille kansainvälisen avun työntekijänä muun muassa turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien parissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuntsi, Mia: Sotareportteri Leena Reikko: "Olen aina rakastunut mahdottomiin miehiin" *Kotiliesi*.  21.10.2016. Viitattu 4.4.2024.
2. ↑  Leena Reikko dokumentoi Lähi-idän 20 vuoden kuperkeikan. *Yle Satakunta*.  2.6.2010.  Arkistoitu 30.12.2011. Viitattu 4.4.2024.
3. ↑  Toimintakertomus 2004. *Porin Lyseon Seniorit ry*.  13.5.2005.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 4.4.2024.
4. 1 2  Mäkipere, Tuovi: Tv-uutisista tuttu Leena Reikko jätti Lähi-idän taakseen ja kotiutui mummolaansa Nakkilaan – "Reissaaminen on nähty ja koettu" *Maaseudun Tulevaisuus*.  24.8.2020. Viitattu 4.4.2024.
5. ↑  Kokkonen, Jenni: Jerusalem oli toimittajalle raskas työpaikka. *Studio55*.  16.11.2010. MTV3.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 28.12.2011.
6. ↑  Kolmasulottuvuus.fi: Paluu Bagdadiin *Yle Areena*.  12.3.2013. Viitattu 4.4.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Pia Nykänen 1980-luvun lopulla. Kuvassa oleva henkilö on Pia Hynninen nykyinen Mäntykangas, Matti Nykäsen toinen vaimo. Kuvassa ei siis ole leski Pia Nykänen ent. Talonpoika. Hän oli Nykäsen viides vaimo.
**Pia Nykänen** (o.s. **Talonpoika**) on Matti Nykäsen leski. 

Nykänen avioitui Matti Nykäsen kanssa heinäkuussa 2014. Pariskunta asui yhdessä Joutsenossa, jonne Pia jäi asumaan yksin Matin kuoleman jälkeen.

Nykänen on koulutukseltaan lähihoitaja ja on työskennellyt pitkään lastenhoitajana.

Pialla on kaksi poikaa aiemmasta suhteestaan ennen Matti Nykästä.

Keväällä 2020 Nykänen osallistui Farmi Suomi -sarjan kuvauksiin. Ohjelma esitettiin Nelosella keväällä 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anoppi ja ystävä kertovat: Tällaisen vaimon Matti Nykänen sai *Ilta-Sanomat*.  27.7.2014. Viitattu 25.4.2021.
2. ↑  Matti Nykäsen kuolemasta kaksi vuotta – Pia-lesken ikävä on valtava: "Kauniit muistot Matista ja meidän yhteisistä vuosistamme palaavat mieleen." *MTV Uutiset*.  4.2.2021. Viitattu 25.4.2021.
3. ↑  Tässä ovat 14 uutta Farmi-ohjelman kilpailijaa! Mukana Maisa Torppa, Pia Nykänen, Janne Ahonen... *Ilta-Sanomat*.  10.8.2020. Viitattu 25.4.2021.
**Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistys ry** on vanhustenasuntoja Joensuussa ylläpitävä yhdistys, jonka jäseninä on yksityishenkilöitä sekä yhteisöjä, kuten Joensuun kaupunki ja puolueiden kunnallisjärjestöjä. Yhdistyksen palvelutoimintaa hoitaa Joen Hoiva Oy, ja sen markkinointinimi on JoenKoti. Yhdistys täytti 70 vuotta vuonna 2022.

Alkuvuodet
----------

Joensuuhun perustettiin 17.4.1952 Joensuun Vanhainkotiyhdistys ry, jonka tavoitteena oli kohentaa kaupungin vanhusten asumisoloja. Perustajina oli kaupunkilaisia sekä Joensuun virkamiehiä ja luottamushenkilöitä. 

Vanhainkotitoiminta alkoi vuonna 1952 Sairaalakatu 8:ssa, johon valmistuneessa kaupungin virkailijoiden talosta yhdistys sai useita huoneita vuokrattavaksi. Sairaala- ja Kauppakadun kulmassa sijaitseva talo sai nimen Kyyhky sijaintikorttelinsa mukaan. Nykyisin talo on Joensuun Ellin opiskelijatalo.
Vuonna 1963 yhdistys otti hoitaakseen kaupungin rakentamat uudet vanhustentalot Nepenmäellä. Yhdistys järjesti myös vapaa-ajantoimintaa Joensuun vanhuksille.

Omat vanhustentalot
-------------------

Ensimmäinen oma vanhainkoti valmistui Linnunlahdelle 1967. Sitä sanottiin maan nykyaikaisimmaksi; uutta oli, että kaikilla asukkailla oli omat huoneet, jotka he saivat sisustaa omilla huonekaluilla. Asukaspaikkoja oli 55.
Kyyhkyn ja Nepemäen talot siirtyivät kaupungille vuonna 1975 ja Linnunlahden vanhainkoti vuonna 1981.
Yhdistyksen uudet vuokratalot valmistuivat Rantakylän Ruoritielle kahdessa vaiheessa vuosina 1976 ja 1977. Kaupungin keskustaan Sepänkadulle nousi vuokratalo ja palvelukeskus vuonna 1984 ja Noljakan Vakkakujalle rivitaloja 1985. Avohuollosta tuli yhdistykselle uusi toimintamuoto.

Vuokratalo Sepänhelmi valmistui Sepänkadulle 2021. Osa Ruoritien talosta purettiin, ja sen tilalle valmistui 2024 Ruoritien Helmi, nykyaikainen tehostetun palveluasumisen yksikkö, jossa on 101 asuntoa. Rakennus on suunniteltu niin, että se voidaan muuttaa tarvittaessa senioritaloksi</ref> .

Viitteet
--------

1. ↑  Marita Jalkanen: Ruoritien Helmi nostaa hoiva-asumisen riman korkealle.  *Karjalainen*, 12.4.2024, s. 6.

Nimenvaihdos ja yhtiön myynti
-----------------------------

Vanhainkotiyhdistys muutti nimensä Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistykseksi vuonna 1997. Palvelutoimintaa varten perustettiin Joen Hoiva Oy 2013. Yhtiö myytiin Attendolle vuonna 2018, jolloin yhdistykselle jäi kiinteistöjen omistus ja vuokraus
Vuonna 2022 yhdistyksellä on 220 asuntoa. 
Yhdistyksen yhteisöjäseniä ovat 2020-luvulla Joensuun kaupunki, Joensuun työväenyhdistys, Keskustan ja Kokoomuksen Joensuun kunnallisjärjestöt sekä Rantakylän Eläkkeensaajat.

Lähteet
-------

* Siippainen Matti: *Huoletonta asumista. Joensuun Vanhainkotiyhdistys ry 1952–1997 ja Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistys ry 1997–2022*. Joensuu 2022.
**George Ellis Burcaw** (13. heinäkuuta 1921 Houston, Texas, Yhdysvallat – 11. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen museologi ja antropologi, joka on toiminut Yhdysvalloissa museonjohtajana ja kuraattorina sekä Idahon yliopiston museologian ja antropologian professorina.

George Burcaw syntyi 1921. Hänen vanhempansa olivat George Henry ja Mary Elizabeth Burcow. Hän valmistui Bachelor of Artsiksi Maryville Collegesta ja maisteriksi Idahon yliopistosta. Valmistumisen jälkeen hän teki jatko-opintoja Chicagon yliopistossa (1946–1948), Arizonan yliopistossa (1949–1950), Pariisin yliopistossa (1951–1952), Wisconsinin yliopistossa (1956) ja Pennsylvanian yliopistossa (1960).

Burcaw johti 1952–1958 Green Bayssä Nevillen julkista museota sekä toimi 1958–1962 Philadelphia Commercial Museumin pääkuraattorina ja 1962–1966 Coloradon osavaltionmuseoiden kuraattorina. Burcaw oli vuodesta 1966 eläköitymiseensä 1988 Idahon yliopiston museologian ja antropologian professorina. Hän on julkaissut useita kirjoja museologiasta ja antropologiasta. Burcaw’n tunnetuin teos on *Introduction to Museum Work* (1975), jossa hän hahmottelee museo- ja näyttelyteoriaa omien käytännön kokemustensa pohjalta.

Lähteet
-------

1. ↑  George E. Burcaw (1921–2017) - Find a Grave Memorial *Find a Grave*.  21.12.2018. Viitattu 16.4.2022. (englanniksi)
2. 1 2  George Ellis Burcaw, 1921– University of Idaho Library. Viitattu 14.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  Wissenschaftler / Scientists, collectors *Museum Aktuell*.  Arkistoitu 15.4.2017. Viitattu 14.4.2017. (saksaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Trove

 |

 |
Kroatian passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
**Kroatian kansalaisuus** on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Kroatian tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Syntyperäisiä Kroatian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on maan kansalainen lapsen syntyessä. Mikäli lapsi syntyy ulkomailla, vanhempien on rekisteröitävä lapsi kroatialaiseksi ennen tämän 18. syntymäpäivää. Jos näin ei tapahdu, henkilön tulee itse rekisteröityä syntyperäiseksi kansalaiseksi ennen 21. syntymäpäiväänsä.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Hakemuksen perusteella kansalaisuuden voi saada, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:

* vähintään 18-vuotias
* luopuu aikaisemmista kansalaisuuksista
* on asunut maassa yhtäjaksoisesti väh. 8 vuotta ja omaa hakemuksen jättäessään pysyvän oleskeluluvan
* osaa kroatian kieltä sekä tuntee latinalaiset aakkoset ja kroatialaista kulttuuria (ei koske yli 60-vuotiaita hakijoita)
* kunnioittaa Kroatian perustuslakia
* on huolehtinut kaikista verovelvollisuuksistaan Kroatiaan
* ei ole uhka Kroatian kansallisille turvallisuudelle

Kaksoiskansalaisuus
-------------------

Kroatia sallii kaksoiskansalaisuuden vain rajoitetusti. Maa ei erikseen kiellä kansalaisiaan hankkimasta toisen maan kansalaisuutta, mutta Kroatian viranomaiset pitävät kaksoiskansalaisia ainoastaan Kroatian kansalaisina. Henkilöiden, jotka eivät voi luopua kansalaisuudestaan Kroatian kansalaisuutta hakiessa, ei tarvitse luopua kansalaisuudesta.

Kroatian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  CROATIAN CITIZENSHIP OVERVIEW (pdf) *Consulate General of the Republic of Croatia in Mississauga*.  2022. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  CROATIAN CITIZENSHIP ACT (pdf) *Official Gazette*.  2020. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  How to get dual citizenship in Croatia? *Attorney at law Tomislav Strniščak*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  EU citizenship *European Commission*.  2023. Viitattu 14.8.2023. (englanniksi)
Marimekkotalo (1989) aukion eteläreunassa
**Kulttuuriaukio** (ruots. *Kulturplatsen*) on kaupunkiaukio Tapiolan keskustassa kaakkoisessa Espoossa. Aukio on osa Tapiolan puutarhakaupungin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Kulttuuriaukion itäreunalla sijaitsee Espoon kulttuurikeskus kirjastoineen. Eteläreunalla on niin sanottu Marimekkotalo ja länsireunalla Keilahalli. Kulttuurikeskuksen ja Marimekkotalon on suunnitellut arkkitehti Arto Sipinen. Pohjoisessa aukio rajautuu Tapionkenttään ja luoteessa Kaupinkallioon. Myös Tapiolan keskustorni ja Tapiontori liittyvät läheisesti Kulttuuriaukion kokonaisuuteen.

Kulttuuriaukiota on määrä uudistaa 2020-luvun aikana. Kulttuurikeskus aiotaan suojella asemakaavalla ja sitä laajennetaan Kulttuuriaukion pohjoispuolelle. Laajennustiloihin suunnitellaan teatteritoimintaa. Marimekkotaloa ja Keilahallia on esitetty purettaviksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Espoon karttapalvelu : Kulttuuriaukio *kartat.espoo.fi*. Viitattu 24.9.2023.
2. ↑  Tapiolan Kulttuuriaukion kokonaisuus *espoo.fi*. Viitattu 24.9.2023.
3. 1 2 3  Osallistumis- ja arviointisuunnitelma *static.espoo.fi*. Viitattu 24.9.2023.
4. ↑  Tulevaisuuden näkymät Tapiolassa *espoo.fi*. Viitattu 25.9.2023.
Wäinö Jousi
Frans Jousi
**Jousi** on suomalainen sukunimi.

Jousi on ollut suojattu sukunimi, eli nimi, jota ei voinut ottaa kuka tahansa. Vuonna 1930 Suomalaisuuden Liitto, joka oli kansallismielinen järjestö, alkoi suojata sukunimiä, jotka olivat harvinaisia, omaperäisiä tai historiallisesti arvokkaita. Tarkoituksena oli estää nimen väärinkäyttö tai sekoittuminen muihin nimiin. Jousi oli yksi näistä suojatuista nimistä, ja sen käyttöön tarvittiin Suomalaisuuden Liiton lupa. Nykyään Suomessa ei enää ole suojattuja sukunimiä, vaan kaikki sukunimet ovat yhtä lailla suojassa. Nimen vaihtaminen tai ottaminen edellyttää Digi- ja väestötietoviraston hyväksyntää, ja nimeä ei voi ottaa, jos se on jo jonkun toisen sukunimi tai jos se on sopimaton tai harhaanjohtava.

Etymologia
----------

Sukunimi Jousi viittaa jouseen, joka on vanha ase ja metsästysväline. Jousi-nimisiä ihmisiä on asunut Suomessa jo pitkään, mutta nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Yksi mahdollisuus on, että nimi on annettu sotilasnimeksi 1800-luvun puolivälissä, kun Suomi oli osa Venäjän keisarikuntaa. Tuolloin sotilaat saivat usein uusia nimiä, jotka liittyivät heidän ammattiinsa, ulkonäköönsä tai luonteeseensa. Jousi-nimi saattoi siis kuvata sotilaan taitoa tai rohkeutta taistelussa. Jousi-nimi saattoi myös olla alun perin lempinimi, joka oli annettu henkilölle, joka harrasti jousiammuntaa tai valmisti jousia.

Toinen mahdollisuus on, että nimi on peräisin jostakin paikannimestä, joka on muodostettu jousi-sanan pohjalta. Esimerkiksi Jousikylä, Jousimaa tai Jousilahti ovat mahdollisia lähteitä nimen syntymiselle. Tällöin nimi olisi merkinnyt henkilön asuinpaikkaa tai alkuperää. Jousi-nimellä on monia yhteyksiä katunimiin Suomessa. Esimerkiksi Jousenkaari, Jousenkuja, Jousentie, Jousikatu, Jousikuja, Jousiperä, Jousipolku, Jousirinne ja Jousitie ovat kaikki olemassa olevia katuosoitteita.

Venäjän kielessä Jousi-nimi kirjoitetaan Йоуси, mutta se ei ole ainoa mahdollinen kirjoitusasu, sillä nimiä voi kirjoittaa kyrillisiä aakkosilla eri tavoin. Lisäksi ennen vanhaan sukunimien kirjoittaminen ei ollut yhtenäistä, vaan niitä kirjoitettiin miten sattui. Esimerkiksi Iousj on yksi vanhentunut tapa kirjoittaa Jousi. Kirkonkirjat kertovat, mitä kirjoitusasuja on oikeasti käytetty.

Tunnettuja Jousi-nimisiä henkilöitä
-----------------------------------

* Frans Jousi (1890–1931), tamperelainen rakennusmestari
* Julius Jousi (s. 1989), salibandyn pelaaja
* Wäinö Jousi (1885–1947), päätoimittaja, suomalainen kirja- sekä lehtipainonjohtaja ja yrittäjä (leimasintehtailija)

Lähteet
-------

1. ↑  Sukunimi-info
**Ida Marie Hagen** (s. 18. elokuuta 2000) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän on voittanut maailmanmestaruuden sekajoukkuekilpailussa vuonna 2023 ja maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2023–2024.

Hagen kilpaili yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2021. Hän sijoittui viikonlopun molemmissa kilpailuissa viidenneksi. Seuraavana viikonloppuna Otepäässä hän sijoittui molemmissa kilpailuissa toiseksi edellään vain toinen norjalainen Gyda Westvold Hansen. Ramsaussa Hagen sijoittui kahdeksanneksi ja tammikuussa Val di Fiemmessä yhdeksänneksi. Maaliskuussa Schonachissa hän sijoittui kahdesti neljänneksi. Kauden 2021–2022 maailmancupin lopputuloksissa Hagen sijoittui toiseksi Westvold Hansenin jälkeen. Kauden 2022–2023 maailmancupissa Hagen sijoittui neljästi kolmen parhaan joukkoon. Joulukuussa hän oli Lillehammerin toisessa kilpailussa toinen, tammikuussa Seefeldin ensimmäisessä kilpailussa kolmas, helmikuussa Schonachin toisessa kilpailussa toinen ja maaliskuussa Oslossa toinen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Lillehammerin molemmissa kilpailuissa toinen. Ramsaussa hän oli gundersen-kilpailussa toinen ja saavutti individual compact -kilpailussa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa. Sekä Oberstdorfissa että Schonachissa hän oli ensimmäisessä kilpailussa toinen ja voitti toisen kilpailun. Seefeldissä hän voitti molemmat kilpailut. Otepäässä hän oli yhteislähtökilpailussa toinen ja voitti molemmat Gundersen-kilpailut Hän voitti Oslon ja Trondheimin kilpailut sekä maailmancupin kokonaiskilpailun.

Hagen voitti Planican MM-kilpailussa 2023 kultaa sekajoukkuekilpailussa Jens Lurås Oftebron, Gyda Westvold Hansenin ja Jarl Magnus Riiberin kanssa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Hagen oli mäkiosuuden jälkeen yhdestoista. Hiihto-osuudella hän nousi parhaimmillaan toiseksi ja yritti tavoittaa kärjessä hiihtänyttä Westvold Hansenia mutta putosi väsyneenä lopulta neljänneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ida Marie Hagen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Cup Standings – Nordic Combined World Cup: Season 2022 *fis-ski.com*. FIS. Viitattu 9.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Historisk VM-gull i kombinert – Norsk duo utropes til tidenes beste *VG*.  26.2.2023. Viitattu 9.3.2023. (norjaksi)
4. ↑  WSC: Hansen claims gold ahead of Armbruster and Kasai *fis-ski.com*.  24.2.2023. FIS. Viitattu 9.3.2023. (englanniksi)
**Äitiysraha** on äidille maksettava etuus ennen ja jälkeen vauvan syntymän olevan äitiysvapaan ajalta. Suomessa äitiysraha lakkautettiin elokuussa 2022 perhevapaauudistuksen myötä, kun vanhempainvapaat muutettiin sukupuolineutraaleiksi.

Suomessa äitiysrahan maksoi Kela, ja sitä maksettiin äitiysvapaan ajalta. Myös erillinen äitiysloma jäi historiaan vuonna 2022 toteutetussa perhevapaauudistuksessa. Äitiyslomaa ei myöntänyt Kela, vaan se perustui työsopimuslakiin.

Äitiysloma saattoi alkaa aikaisintaan 50 arkipäivää ja viimeistään 30 arkipäivää ennen laskettua aikaa. Arkipäiviä ovat päivät maanantaista lauantaihin pois lukien pyhäpäivät. Kela maksoi äitiysrahaa 105 arkipäivää eli noin 4 kuukautta.

Äitiysrahan saaminen edellytti, että äiti oli kuulunut Suomen sosiaaliturvaan vähintään 180 päivää juuri ennen laskettua aikaa. Oikeus äitiysrahaan alkoi, kun raskaus on kestänyt 154 päivää.

Äitiysrahan määrää laskettiin yleensä verotuksessa vahvistettujen työtulojen mukaan. Se voitiin laskea myös edeltävien 6 kuukauden tulojen mukaan, jos tulot olivat nousseet yli 20 %. Äitiysraha maksettiin aina vähintään minimimääräisenä.

Katso myös
----------

* Lapsilisä
* Isyysraha
* Vanhempainvapaa

Lähteet
-------

1. ↑  YLE: Tasa-arvoon tähtäävä perhevapaauudistus tulee tänään voimaan – tämä kaikki muuttuu
2. ↑  Työsopimuslaki / perhevapaat. mol.fi. Viitattu 23.11.2012
3. ↑  Kansaneläkelaitos. (Arkistoitu – Internet Archive) www.kela.fi. Viitattu 23.11.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Äitiysrahan määrän laskuri (Arkistoitu – Internet Archive)
* Äitiysrahan hakeminen verkossa (Arkistoitu – Internet Archive) (vaatii tunnistautumisen)

Työllisyys

* Ammatinvalinnanohjaus
* Isyysraha
* Isyysvapaa
* Okunin laki
* Työttömyysturva
* Äitiysraha
* Äitiysvapaa
* Kansalaistyö
* Aktiivinen työvoimapolitiikka
* Työllistäminen
* Vanhempainvapaa
Pähkinäpensaan pähkinä kasvaa kukan esilehdistä syntyneen suojuksen ympäröimänä.
Kypsiä hasselpähkinöitä.
**Hasselpähkinä** (engl. *hazelnut*) on pähkinäpensaan (*Corylus*) hedelmä eli pähkinä. Se on kuiva, kovakuorinen ja aukeamaton yksisiemeninen hedelmä, jonka sisällä on rasvapitoinen ruskeakuorinen siemen. Hasselpähkinöitä syövät linnut ja oravat. Niitä kerätään ja viljellään ihmisravinnoksi. Hasselpähkinästä voi poistaa metalli-ioneja kelatoivaa fytiinihappoa liottamalla pähkinöitä ennen syöntiä.

Ravintokasvina viljeltyjä pähkinäpensaita ovat lajit euroopanpähkinäpensas (*Corylus avellana*) ja isopähkinäpensas (*Corylus maxima*) ja risteymälajikeryhmä hasselpähkinäpensas (*Corylus* Hasselpähkinä-ryhmä). Tärkeimmät hasselpähkinöiden tuotantoalueet ovat Turkki ja Italia, joista Turkki vastaa valtaosaa maailman tuotannosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hasselpähkinä
2. ↑  Räty, Ella (toim.): *Viljelykasvien nimistö*. Helsinki: Puutarhaliiton julkaisuja nro 363, 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.
3. ↑  Production quantities of Hazelnuts, in shell by country *FAOSTAT*. Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO). Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ruokavirasto (Fineli): Pähkinä, hasselpähkinä (*Corylus avellana*)
* Hasselpähkinä
* Food Component Database (FooDB): Hazelnut (englanniksi)
**Jaakko Hermanni Tervo** (aik. *Herman Jakob Nyström*) (4. syyskuuta 1871 Oulu – 1. joulukuuta 1931 Kuopio) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän käytti nimimerkkiä *Samppa*.

Tervon vanhemmat olivat vahtimestari Jakob Nyström ja Maria Tervo. Hän kävi Oulun lyseota kuusi luokkaa, mutta ei kirjoittanut ylioppilaaksi. Tervo aloitti toimittajan uransa vuonna 1892 oululaisen Louhi-lehden toimittajana. Oulusta Tervo siirtyi 1897 Kuopioon Uusi Savo-lehteen mutta palasi vielä kotikaupunkiinsa ensin vuonna 1900 Sanomalehti Kalevan toimitussihteeriksi, myöhemmin myös vuodesta 1904 päätoimittajaksi ja lehden omistajaksi. Kalevan palveluksessa Tervo oli yksitoista vuotta. Kalevan tehtävät jätettyään Tervo muutti 1910 Helsinkiin ensin Suomalaisen Uutistoimiston ja sitten 1911 Suomen Tietotoimiston palvelukseen. Tervo oli Etelä-Suomen Sanomat-lehden päätoimittajana Lahdessa 1915–1921 ja sitten Lahti-lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1928 Tervo muutti Kuopioon, jossa ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi ja toimittajaksi. Vuoteen 1931 mennessä Tervo oli kirjoittanut neljä nuorten kirjaa ja yhden aikuisten romaanin.

Tervo oli Oulussa asuessaan Oulun Hiihtoseuran johtokunnan jäsenenä ja sihterinä 1901—1910 sekä Oulun läänin hätäapukomitean kamreerina 1902—1904. Hän oli Nuorsuomalaisen Sanomalehtimiesyhdistyksen sihteerinä 1912–1915 ja yhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1912–1921. Tervo oli mukana perustamassa Lahden Hiihtoseuraa, oli seuran johtokunnan jäsenenä ja sihteerinä sekä toimi Salpausselän hiihtojen järjestäjänä.

Tuotanto
--------

* *Katurakkeja ja rottarinkuloita*, muistelmia Tapulikaupungista poikavuosilta, Gummerus, 1929
* *Me pojat ja Arkelan kapteeni*, muistelma vesavuosilta, Gummerus, 1929
* *Sen kesän kokemuksia*, Gummerus, 1929
* *Ilosaarten seutuvilta*, uusia muistelmia vesavuosilta, WSOY, 1931
* *Rattoisilta rantamilta*, uusia muistelmia vesavuosilta, WSOY, 1932

Lähteet
-------

1. 1 2 3  60 vuotta, Helsingin Sanomat, 04.09.1931, nro 238, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Märsynaho, Jaana: Jaakko Tervo - 1800-luvun Oulun kirjallista kotiseutuoppia  2005. Oulun kaupunginkirjasto - maakuntakirjasto.  Arkistoitu 25.11.2007. Viitattu 2. tammikuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tirion** on J. R. R. Tolkienin kirjojen fantasiamaailmassa sijaitseva *noldor*in, yhden kuolemattomien maiden haltiakansan kotikaupunki. Alun perin vanyar ja noldor rakensivat yhdessä Tirionin Pelóri-vuorten väliseen laaksoon Tunan kummulle. Vanyar muuttivat kuitenkin joidenkin aikojen kuluttua Taniquetil-vuorelle, jossa Manwë ja Varda asuivat sekä Valinorin tasangoille, sillä he rakastivat valarin maata ja Puiden valoa. Tirionin hallitsija oli sen jälkeen noldorin kuningas Finwë. Paha vala Melkor surmasi myöhemmin Finwën ja varasti Silmarilit, Finwën vanhimman pojan Fëanorin tekemät jalokivet. Fëanor janosi kostoa ja sai yllytettyä suurimman osan *noldor*ista sotaan Melkoria vastaan ja maanpakoon Keski-Maahan. Finarfin, Finwën nuorin poika, katui sukusurmaa, ja kääntyi takaisin. Hän sai armahduksen *valar*ilta, ja hallitsi siitä lähtien Tirionissa kuninkaana sitä vähää osaa kansasta, joka ei halunnut lähteä Keski-Maahan. Tirion oli kuuluu kauneudestaan, olivathan noldor taitavia käsityöläisiä Aulën opissa oltuaan.

Lähteet
-------

Tolkien, J.R.R.: Silmarillion. WSOY 1980. ISBN 951-0-09103-0

### Viitteet

1. ↑  Tolkien 1980, s. 66-108
Kalakoulun päärakennus.
**Kalakoulu** eli **Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti** on Paraisten Kirjalassa, Kaarinasta Paraisille johtavan maantien 180 läheisyydessä, Hessundin sillan itäpuolella toiminut ammattikoulu. Koulusta valmistui oppilaita moniin kalatalous ja ympäristöalan tehtäviin, kuten ammattikalastajaksi, kalavesienhoitajaksi, kalanjalostajaksi, kalanviljelijäksi, kalastusoppaaksi, ympäristönhoitajaksi tai luontoyrittäjäksi. Aikoinaan koulun omisti kokonaan Suomen valtio, kalakoulun nimi oli tuolloin Valtion Kalatalousoppilaitos.

Vuoden 2011 alusta oppilaitos on kuulunut Kaarinan, Paimion ja Paraisten kuntien yhteiseen Peimarin koulutuskuntayhtymään ja on jatkanut toimintaansa nimellä Ammattiopisto Livian **Kalatalous- ja ympäristöopisto**.

Koululla oli aiemmin kolme kalastustroolaria, joiden nimet olivat Osmerus, Alpinus ja Harengus. Osmerus ja Alpinus -alukset oli valmistettu Suomessa 1980-luvulla. Harengus oli valmistettu Neuvostoliitossa. Nämä troolarit on sittemmin päätetty korvata ajanmukaisemmalla kalastusaluksella. Koululla on myös oma kalanviljelylaitos ja kalanjalostuslaitos.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkistoitu kopioPeimarin KKY Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi.  Arkistoitu 19.7.2016. Viitattu 18.7.2016.
2. ↑  Arkistoitu kopioOpistot Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi.  Arkistoitu 19.7.2016. Viitattu 18.7.2016.
3. ↑  Arkistoitu kopioYhteystiedot Ammattiopisto Livia, Peimarin koulutuskuntayhtymä, livia.fi.  Arkistoitu 2.7.2016. Viitattu 18.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ammattiopisto Livia: Opistot - Kalatalous- ja ympäristöopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Legendaarinen friisiläinen soturi Pier Gerlofs Donia
**Soturi** on henkilö, jonka elämäntapaan kuuluu sotiminen, tai joka on taitava sotimaan. Useissa yhteiskunnissa soturit ovat olleet erillinen yhteiskuntaluokka, jolla on monesti ollut korkea yhteiskunnallinen asema. Soturiksi kutsutaan myös varhaiskantaisten kansojen sodankävijöitä. Joidenkin heimojen ja päällikkökuntien elämäntavassa sodankäynti on ollut niin keskeistä, että lähes kaikki miespuoliset olivat tarvittaessa sotureita. 

Suomen soturi-sanaan liittyy usein alkeellisesti aseistautuneen tai alkeellisesti järjestäytyneen merkitys, mutta sana voi olla myös romantisoiva ja sankaruutta ihannoiva. Esimerkiksi Suomen talvi- ja jatkosotaan osallistuneita sotilaita kutsuttiin ihannoivasti *korpisotureiksi*.

Soturin käytösohjeet
--------------------

Monissa historiallisissa yhteiskunnissa, joissa oli soturiluokka, oli myös erityisiä sotureita koskevia käytösohjeita. Näiden tarkoitus saattoi olla estää soturiluokkaa aiheuttamasta vahinkoa muulle yhteiskunnalle. Usein soturin sääntöihin kuuluivat ankara uskollisuus (hallitsijalle), itsehillintä, kunniallisuus, rohkeus ja rehellisyys. Soturien säännöistä tunnetuimpia ovat eurooppalainen ritarius ja Japanin samuraiden seuraama bushido. Ankarista käytöskoodeista huolimatta soturit rasittivat toisinaan muita yhteiskuntaluokkia tuntuvasti. Myös moderneihin armeijoihin kuuluvilta edellytetään usein erityistä kunnollisuutta ja hyviä käytöstapoja.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **soturi**.Yksi The Warriors way:n tunnetuimmista käyttäjistä on soturit jotka kaikki tuntevat heidän tunnus huudostaan joka on SOTURI WAYYY!

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Suomen Telemarkkinointiliitto ry** (STML) on voittoa tavoittelematon yhdistys, joka toimittaa jäsenistönsä suoramarkkinointikieltoja Suomessa suoramarkkinointia harjoittaville yrityksille ja valvoo kieltojen noudattamista. 

Suomen Telemarkkinointiliitto ry on kehittänyt älypuhelimiin ladattavan Kilpi-sovelluksen, joka estää ei-toivotut yhteydenotot. Kilpi tunnistaa huijauspuhelut, tekstiviestit ja sähköpostit jo etukäteen. Sovellus perustuu dataan, jota yhdistys kerää myös käyttäjiensä avulla. Kilpi käyttää toiminnassaan myös tekoälyä. Kilven voi ladata Google Play- ja App Store -sovelluskaupoista. Keväällä 2023 lanseeratun Kilpi-sovelluksen kehitystyö alkoi muutama vuosi aiemmin. Sovellusta on ladattu maaliskuuhun 2024 mennessä yli 40 000 kertaa.

Suomen Telemarkkinointiliitto ry:n perustaja Arto Isokoski työskenteli Nokiassa 1995-2000 tuotekehitystehtävissä. Tämän jälkeen Kiinan markkinoihin erikoistunut Isokoski on toiminut useissa kansainvälisissä yrityksissä, kuten perustamassaan TLD Registry Limited Oy:ssä.

STML myös tiedottaa laajasti havaituista huijauksista ja lieveilmiöistä niin mediaa kuin myös jakaa tietoa omissa kanavissaan.

Lähteet
-------

* Telemarkkinointikielto.fi:n teettämä tutkimus: Digihuijaukset piinaavat suomalaisia - petosyritykset voivat aiheuttaa mielenterveysongelmia *sttinfo.fi*. 6.9.2023
* Sovelluksen kehittäjä Arto Isokoski *kaleva.fi.* 19.9.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen sovellus estää ei-toivotut puhelut, mutta haluaa pääsyn ostohistoriaasi – mistä on kysymys?, *is.fi.* 16.12.2023
* Asiantuntija varoittaa yhä uskottavammista tekoälyn luomista huijauksista *mtvuutiset.fi.* 11.9.2023
* Estä haitalliset puhelut ja viestit *tivi.fi.* 9.12.2023
* Suuri huijausaalto piinaa Viroa – asiantuntija: On vain ajan kysymys, milloin sama tapahtuu Suomessa *HS.fi.* 24.11.2023
* Joka viides pelkää puhelinmyyntiä – petosyritykset voivat aiheuttaa mielenterveysongelmia *Markkinointiuutiset.* 6.9.2023
* Alibi varoittaa: Black Friday on huijareiden tilipäivä! *Alibi.* 20.11.2023
* Suomen Telemarkkinointiliiton kotisivut
* Tätä tekstiviestin lähettäjää et erota aidosta *is.fi.* 1.3.2024
* Näiden brändien nimissä suomalaisia yritetään huijata – katso TOP 5 *Markkinointiuutiset*. 14.2.2024
* Naistenpäivä lähestyy – ja huijarit myös! *hymy.fi.* 9.3.2024
* Jos et näe eroa kirjainten А ja A välillä, voit olla helppo kohde *iltalehti.fi*. 5.3.2024
**William Alatalo** (s. 19. huhtikuuta 2002 Ilmajoki) on suomalainen autourheilija.

Ura
---

Alatalo osallistui vuonna 2019 FIA Motorsport Games -kilpailuun (Olympic race of motorsport), jossa sijoittui kolmanneksi.

Vuosina 2018 ja 2019 hän ajoi Italian Formula 4 -sarjassa, jossa hän sijoittui kokonaispisteissä kahdeksanneksi. Vuonna 2020 hän ajoi Formula Renault Eurocup -sarjassa JD Motorsport -tallile ja sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.
Kaudella 2021 hän ajoi Formula Regional European Championship -sarjassa Arden International tallille. Hän sijoittui kauden päätteeksi yhdenneksitoista ja saavutti yhden palkintopallisijoituksen Circuit Paul Ricardin radalla ajetussa kilpailussa.

Alatalo ajoi kaudella 2022 FIA Formula 3 Championship -sarjaa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän oli kauden avauskisassa Bahrainissa yhdeksäs ja sai kaksi pistettä.

Alkuvuodesta 2023 Alatalo kertoi jättävänsä formulasarjat, koska ei saanut kasaan riittävää rahoitusta Formula 3 -sarjassa ajamiseen.

Alatalo asuu Ilmajoella ja käy Kuortaneen Urheiluopiston urheilulukiota. Hän harjoittelee Kuortaneella peruskuntokaudella päivittäin sekä valmistautuu kilpailuihin kilpailukauden aikana.

Vuonna 2018 Alatalo valittiin Suomen Olympiakomitean tukea saavaksi urheilijaksi. Hän oli yksi viidestä autourheilijasta, jotka valittiin historian ensimmäisiksi Olympiakomitean tukemiksi autourheilijoiksi.

Yksityiselämä
-------------

Alatalo on syntynyt 2002 Ilmajoella. Alatalon isä on suomalainen ja äiti etiopialainen.

Lähteet
-------

1. ↑  William *Williamalatalo*. Viitattu 15.5.2022.
2. ↑  William Alatalo FIA Motorsport Gamesissa Formula 4 Cupin kolmanneksi *flyingfinnacademy.fi*.  4.11.2019. Viitattu 14.4.2023.
3. ↑  William Alatalo: Racedriver biography - career and success *speedsport-magazine.com*. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Formula Regional European Championship - Season 2021: Results *speedsport-magazine.com*. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Tommi Koivunen: Suomalaiskuski William Alatalo avasi F3-kauden pisteillä – näin hän päätyi uuteen sarjaan: "Tuhannella eurolla ei paljoa tee" *Ilta-Sanomat*.  20.3.2022. Viitattu 22.3.2022.
6. ↑  FIA Formula 3 Championship - Season 2022: Results *speedsport-magazine.com*. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
7. ↑  Suopuro, Micke: Formulalupaus William Alatalo F1-unelmansa kariutumisesta: "Tyhjä olo" *Yle Urheilu*.  1.2.2023. Viitattu 5.2.2023.
8. ↑  Juuso Raja-Aho: Ilmajoen formulatähti uuteen sarjaan – William Alataloa odottaa iso yleisö Bahrainissa *www.epari.fi*. Viitattu 15.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Alatalo** Wikimedia Commonsissa

* William Alatalon viralliset kotisivut
* Alatalon ura Driver Databasen sivuilla
* Ytimessä William Alatalo opettaa perheenäidille, kuinka formulaa ajetaan. (video, Alatalo näyttää Formulasimulaattoria Ytimen toimittajalle)
Linjakaste englantilaisella aluksella noin vuonna 1820
**Päiväntasaajankaste** eli **linjakaste** on perinteinen merenkulun seremonia, joka pidetään, kun alus ylittää päiväntasaajan. Seremoniassa merimiehet, jotka eivät ole vielä aiemmin ylittäneet päiväntasaajaa, "koetellaan merenjumala Neptunuksen hovissa".

Linjakaste Puolan laivaston aluksella vuonna 2003
Ensimmäiset kirjatut kuvaukset seremoniasta ovat 1600-luvulta. Seremonian voidaan nähdä olleen testi, jolla varmistettiin, että miehet, joiden kanssa purjehdittiin ja joista oltiin siten riippuvaisia, olivat päteviä merenkulkijoita. Toisaalta seremonian voidaan tulkita olleen taikauskoinen Neptunuksen lepyttely. Historiallisiin ylitysseremonioihin sisältyi väkivaltaa ja nöyryyttämistä usein teini-ikäisiä alokkaita kohtaan ja ne saattoivat johtaa loukkaantumisiin tai jopa kuolemiin.

Kaikki päiväntasaajan ylittäneet merimiehet kokivat seremoniat, mutta ilmeisesti korkeammassa asemassa olleet upseerit ja korkea-arvoiset matkustajat säästyisivät kaikkein ankarimmilta testeiltä. 1700-luvulla jopa matkalla olleita kissoja ja koiria saatettiin ottaa mukaa seremoniaan. Luonnontieteilijä Charles Darwin koki seremonian Beagle-laivalla.

Yhdysvaltain laivaston linjakastetodistus vuodelta 1928
Seremonian kulku on perusteiltaan pysynyt kuitenkin samana vuosisatoja. Yleensä kastaminen tapahtuu joko meressä (ennen yli laidan heittämällä) tai laivalla olevassa säiliössä, tai kastettavan päälle kaadetaan vain runsaasti merivettä. Juhlallisuuksiin voi osallistua myös monenlaisia hahmoja, kuten naisten vaatteisiin pukeutuneet merimiehet, jotka esittävät merenneitoja ja Neptunuksen puolisoa Salaciaa. "Hänen Majesteettiaan Neptunusta" eli "Neptunus Rexiä" esittää usein aliupseeri. 1800- ja 1900-luvun versioissa mukana oli usein parturi, joka leikkasi vihittävien parrat ja hiukset epätasaisesti. Seremonian vaarallisimpia osia on vuosisatojen kuluessa poistettu, mutta esimerkiksi vielä vuonna 1995 Australian laivastossa seremonia oli väkivaltainen. Seremonian läpikäyneet voivat saada todistuksen.

Risteilyaluksilla matkustajille voidaan järjestää seremoniaan perustuvia viihde-esityksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Päiväntasaajankaste *Rauman merimuseo*.  2024. Viitattu 1.4.2024. (suomeksi)
2. 1 2 3 4 5  Crossing the line *National Maritime Museum*.  2022. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Crossing the line *Royal Australian Navy*.  2024. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
4. 1 2  Crossing the line *Naval History and Heritage Command*.  2019. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Päiväntasaajankaste** Wikimedia Commonsissa
**Emily O'Reilly** (s. 20. lokakuuta 1957) on irlantilainen virkamies ja entinen toimittaja, joka on toiminut Euroopan oikeusasiamiehenä vuodesta 2013 alkaen ja Irlannin oikeusasiamiehenä vuosina 2003–2013.

Elämä ja ura
------------

O'Reilly on kotoisin Tullamoresta. Hän opiskeli Dublinin University Collegessa, Trinity Collegessa ja Harvardin yliopistossa. Valmistuttuaan O'Reilly työskenteli toimittajana ja kirjailijana, julkaisten kolme teosta Irlannin politiikasta ja tiedotusvälineistä. Hän on saanut toimittajan työstään useita huomionosoituksia, kuten Vuoden naistoimittaja -palkinnon vuonna 1986 ja Vuoden toimittaja -palkinnon vuonna 1994.

O'Reilly valittiin ensimmäisenä naisena Irlannin oikeusasiamieheksi ja tietovaltuutetuksi vuonna 2003. Lisäksi hänet nimitettiin ympäristöasioiden tietovaltuutetuksi vuonna 2007.

O'Reilly valittiin Euroopan oikeusasiamieheksi vuonna 2013 ja uudelleen vuosina 2014 ja 2019. Vuonna 2018 O'Reilly katsoi, että Euroopan komissio oli rikkonut hyvää hallintotapaa komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin kabinettipäällikkön Martin Selmayrin nimityksessä ensin komission varapääsihteeriksi ja sitten lähes välittömästi pääsihteeriksi aiemman pääsihteerin ilmoitettua yllättäen eläkkeelle jäämisestään. Vuonna 2022 O'Reilly arvosteli komission henkilöstön siirtymistä työskentelemään yksityisellä sektorilla ja vaati tätä koskevien käytäntöjen uudistamista. Samana vuonna hän totesi hallinnolliseksi epäkohdaksi sen, ettei komissio julkaissut komission puheenjohtajan Ursula von der Leyenin ja lääkeyhtiö Pfizerin johtajan Albert Bourlan välisiä viestejä.

O'Reillylle myönnettiin Irlannin oikeusasiamiehenä tekemästään työstä Dublinin University Collegen oikeustieteen kunniatohtorin arvonimi vuonna 2014. Euroopan oikeusasiamiehenä tekemästään työstä hän on saanut Schwarzkopf Europe -palkinnon vuonna 2017, Vision for Europe -palkinnon vuonna 2018 ja Flensburgin yliopiston Europa-palkinnon vuonna 2020.

O’Reilly on naimisissa ja hänellä on viisi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  The Ombudsman's Office/Previous Office Holders (Arkistoitu)Arkistoitu kopio *The Office of the Ombudsman Ireland*.  Arkistoitu 24.12.2015. Viitattu 13.7.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Emily O'Reilly *Euroopan oikeusasiamies*. Viitattu 28.11.2023.
4. ↑  Oikeusasiamies: Komissio oikoi mutkia ylimmän virkamiehensä nimityksessä, vahingoitti luottamusta EU:hun *Yle Uutiset*.  4.9.2018. Viitattu 28.11.2023.
5. ↑  Fox, Benjamin: Commission should block staff from taking 'revolving door' jobs, says EU watchdog *Euractiv*.  18.5.2022. Viitattu 28.11.2023. (englanniksi)
6. ↑  Mersh, Amalie Holmgaard: EU watchdog: Commission’s lack of will to find texts with Pfizer boss is a wake-up call *Euractiv*.  14.7.2022. Viitattu 28.11.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Boeing MQ-25 Stingray** on yhdysvaltalaisen Boeingin kehittämä miehitämätön ilmatankkauslentokone, joka suunniteltiin lentotukialuskäyttöön. Se teki ensilentonsa 19. syyskuuta 2019.

Kehitys
-------

MQ-25 siivet taitettuina lentotukialus *USS George H. W. Bushilla*
MQ-25 kehitettiin osana vuonna 2006 alkanutta kilpailua, jossa Yhdysvaltain laivastolle etsittiin lentotukialuskäyttöön sopivaa miehittämätöntä taistelulentokonetta. Aluksi oli tarkoitus saada häivekykyinen aseistettu iskulentokone, mutta sitten suunnitelma vaihdettiin tiedustelukeskeiseen koneeseen. Koneen tyypistä ja tehtävästä ei saatu selvyyttä, ja vuonna 2016 kerrottiin, että koneen päätehtävä olisikin ilmatankkaus, pienillä tiedustelu- ja kommunikaatiokyvyillä. Taisteluominaisuudet jätettiin odottamaan tulevaisuuden konetta. Kehitettävän koneen vaatimukset lähetettiin lokakuussa 2017 useille valmistajille.

Boeing MQ-25:n kilpailijoita olivat alkujaan General Atomics MQ-20 Sea Avenger, Northrop Grumman X-47B sekä Lockheed Martinin Sea Ghost, joka perustuu RQ-170 Sentineliin. Näistä kaksi jälkimmäistä on lentävä siipi -tyyppisiä. Laivasto valitsi perinteisemmän MQ-25A:n voittajaksi elokuussa 2018.

MQ-25 teki ensilentonsa 19. syyskuuta 2019 ja otettiin asevoimien koekäyttöön. Kesäkuussa 2021 koneella suoritettiin lentoja, joissa testattiin tankata muita laivaston lentokonetyyppejä. Ensimmäinen yksilö toimitettiin Laivastolle 21. helmikuuta 2024.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 0
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&015.050000015,5 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&022.090000022,9 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.&&&&003,0 m

**Suoritusarvot**

* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0930.&&&&00930 km

**Aseistus**  

* 2 kiinnityspistettä

Lähteet
-------

1. 1 2  Mark Finlay: Pushing Boundaries: What Is The Boeing MQ-25 Stingray? *Simple Flying*.  13.2.2024. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Valerie Insinna: Boeing offers sneak peek of MQ-25 tanker drone *Defense News*.  27.12.2017. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Ryan Finnerty2024-03-15T17:06:00+00:00: US Navy takes delivery of first MQ-25 autonomous refueller *Flight Global*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  MQ-25 Stingray *navair.navy.mil*. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Boeing MQ-25 Stingray
Kultainen äidinlyyra.
**Äidinlyyra** on Suomessa uuden ylioppilaan yleensä ennen lakkiaistilaisuutta äidilleen antama kunnianosoitus niin kasvatuksesta kuin muustakin huolenpidosta. Äidinlyyra on usein 16 millimetrin korkuinen, rintaan kiinnitettävä lakkilyyran kaltainen kultainen koru, mutta se voi yhtä hyvin olla niin kaula- kuin rannekorukin. Lyyran saanut äiti voi käyttää lyyraa oman lapsensa lakkiaisten lisäksi myös vieraillessaan muiden lakkiaisissa tai tärkeissä perhejuhlissa.

Yleensä äidillä on yksi lyyra kutakin valmistunutta lasta kohden, ja niitä kaikkia pidetään yleensä samanaikaisesti rinnassa. Äidinlyyra kiinnitetään vasemmalle eli sydämen puolelle, kun taas tavallisia rintakoruja pidetään oikealla puolella.

Äidinlyyroja voi olla kahdessakin sukupolvessa; joissakin suvuissa on tapana, että myös lapsenlapset lahjoittavat äidin- ja isänäidille omat kappaleensa.

Lähteet
-------

* Lukio.fi (Arkistoitu Wayback Machineen 27.9.2007)

### Viitteet

1. ↑  Ylioppilaslyyra / äidinlyyra / rintalyyra 16 mm *kulta-aika.fi*. Viitattu 28.3.2024.
2. 1 2 3  Ylioppilas-lyyra - kultainen kiitollisuuden osoitus äidille *kultatahti.fi*. Viitattu 28.3.2024.
3. ↑  Äidinlyyra *salon.fi*. Viitattu 28.3.2024.
**Iyuno** (entisiltä nimiltään **Iyuno-SDI Group**, **BTI Studios, SDI Media, Dubberman** ja **Sun Studio**) on kansainvälinen käännöstoimisto, jonka pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Yritys on Suomessa yksi suurimmista tekstityskäännösten toimittajista ja tekee käännöksiä ja dubbauksia TV-kanaville sekä muille yrityksille. 

Yrityksen paikalliset toimistot sijaitsevat Helsingissä, Amsterdamissa, Budapestissä, Brysselissä, Kööpenhaminassa, Lontoossa, Oslossa, Bergenissä ja Los Angelesissa. *lähde?*

BTI Studios yhdistyi Iyuno Media Groupin kanssa vuonna 2019 ja Iyuno Media Group yhdistyi SDI Median kanssa Iyuno-SDI Groupiksi vuonna 2021.

Sopimukset työntekijäliittojen kanssa
-------------------------------------

BTI:n toiminta Suomessa laajeni syksyllä 2012, kun se osti MTV Median käännöstoiminnan. Kaupan jälkeen Suomen Journalistiliitto ja Akavan Erityisalat asettivat av-kääntäjien työehtokamppailun tuloksena BTI:n hakusaartoon ja ylityökieltoon marraskuussa 2012. Hakusaarto ja ylityökielto päättyivät 1. toukokuuta 2015, kun osa Suomen AV-alan käännöstoimistoista solmi alan ensimmäisen työehtosopimuksen Journalistiliiton ja Akavan Erityisalojen kanssa.

Ruotsalainen sijoitusyhtiö Valedo oli pitkään konsernin pääomistaja, kunnes syyskuussa 2013 omistus siirtyi yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiölle Carlyle-konsernille. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  BTI Studios And IYUNO Media Group Merge To Create A New Global Leader In Content Localization *PRNewswire*.  12.9.2019. BTI Studios. Viitattu 28.7.2021.
2. ↑  Iyuno Completes Acquisition of SDI Media and Announces New Company As Iyuno-SDI Group *PRNewswire*.  26.3.2021. Iyuno Media Group. Viitattu 28.7.2021.
3. ↑  Hanhinen, Hanna: Kääntäjiä edustavat liitot laittoivat BTI:n hakusaartoon ja ylityökieltoon *Yle Uutiset*.  20.11.2012. Viitattu 22.1.2014.
4. ↑  Av-käännösalalle vihdoin työehtosopimus – yksi toimisto jäi ulos  30.4.2015. Journalistiliitto. Viitattu 26.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Iyunon kotisivut
**Juha Kauppinen** (s. 1975) on suomalainen vapaa toimittaja ja tietokirjailija, joka on erikoistunut pitkiin reportaaseihin ja tutkivaan journalismiin. Hän on kirjoittanut viisi kirjaa, *Talvivaaran vangit* (2016, yhdessä Sampsa Oinaalan kanssa), *Monimuotoisuus – kertomuksia katoamisista* (2019), *Heräämisiä – kuinka minusta tuli luonnonsuojelija* (2021), *Monimuotoisuus – lyhyt oppimäärä* (2022) ja *Korvaamattomat – kertomuksia maailman avainlajeista* (2023, yhdessä kuvittaja Janne Torisevan kanssa). Lisäksi hän on kirjoittanut tekstin 2021 julkaistuun Hannu Hautalan luontokuvateokseen *Sata parasta*. *Heräämisiä* ja *Sata parasta* olivat WWF:n Vuoden luontokirja -palkinnon ehdokkaina.

Kauppisen kirja *Heräämisiä – kuinka minusta tuli luonnonsuojelija* oli inspiraationa dokumentaristi Virpi Suutarin Havumetsän lapset -elokuvalle, joka tuli ensi-iltaan maaliskuussa 2024.

Kauppinen on käsikirjoittanut näyttelijä Martti Suosalolle monologinäytelmän *Starman*, joka saa ensi-iltansa Sirkus Suosalon teatteriteltassa 16.8.2024 Helsingin juhlaviikoilla.

Kauppinen on koulutukseltaan filosofian maisteri ja valmistunut Jyväskylän yliopistosta, missä hän opiskeli biologiaa.*lähde?* Hän on kirjoittanut muun muassa Helsingin Sanomiin, Imageen, Suomen Kuvalehteen, Suomen Luontoon, Apuun ja Long Play -verkkojulkaisuun. Kauppinen on ollut myös Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittaja.

Kauppinen sai vuonna 2012 Bonnierin Suuren journalistipalkinnon ja 2013 tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon. Hän on ollut ehdolla myös Pienen journalistipalkinnon sekä Vuoden aikakauslehtitoimittajan palkinnon saajaksi. Hän sai tiedonjulistamisen valtionpalkinnon vuonna 2020 teoksestaan *Monimuotoisuus*.

Teokset
-------

* *Talvivaaran vangit* (Siltala 2016, yhdessä Sampsa Oinaalan kanssa)
* *Monimuotoisuus – kertomuksia katoamisista* (Siltala 2019)
* *Heräämisiä – kuinka minusta tuli luonnonsuojelija* (Siltala 2021)
* *Monimuotoisuus – lyhyt oppimäärä* (Siltala 2022)
* *Korvaamattomat – kertomuksia maailman avainlajeista* (Siltala 2023, yhdessä kuvittaja Janne Torisevan kanssa)

Tunnustukset
------------

* Suuri journalistipalkinto 2012
* Lumilapio-palkinto 2013
* Kanava-palkinto 2019
* Kultainen sulka -palkinto 2019
* Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2020

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juha Kauppinen Siltala. Viitattu 29.6.2023.
2. ↑  Bio *Juha Kauppisen verkkosivut*. Viitattu 29.6.2023.
3. ↑  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2020: Juha Kauppinen  13.10.2020. Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta. Viitattu 29.6.2023.
4. ↑  Päivi Puukka & Heli Suominen: Olli Seuri sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon – Oskari Onniselle nuoren toimittajan palkinto *Yle Uutiset*.  31.10.2019. Viitattu 31.10.2019.
5. ↑  Luonnonsuojeluliiton palkinnot Luontopaneelille, nuorten ilmastoliikkeelle ja Juha Kauppiselle *Suomen luonnonsuojeluliitto*.  31.8.2019. Viitattu 12.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Kauppisen verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |