recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Unto Ilmari Helimäki** (15. tammikuuta 1928 Virrat – 22. joulukuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen professori, filosofian tohtori ja Suomen Kristillisen Liiton/Kristillisdemokraattien poliitikko. Helimäki valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1957 ja lisensiaatiksi 1960 pääaineenaan meteorologia. Helimäki aloitti työuransa Ilmatieteellisessä keskuslaitoksessa 1952 ja hänet valittiin tiedemiesryhmään Norjan Huippuvuorille 1957–58. Huippuvuorilla kerätyn aineiston pohjalta Helimäki väitteli 1964 ja hänet nimitettiin professoriksi Ilmatieteen keskuslaitoksen ilmasto- ja tekniselle osastolle. Helimäki jäi eläkkeelle 1993.

Helmimäki osallistui kristillisdemokraattien ja sen edeltäjän Suomen Kristillisen Liiton politiikaaan vuosikymmenien ajan. Helimäki toimi 12 vuotta Helsingin kaupunginhallituksessa ja 36 vuotta kaupunginvaltuustossa. Helimäki teki muun muassa aloitteen savukaasujen puhdistamisesta rikkidioksidista sekä bensiinin ja viinipullon kaulusten lyijyn poistamiseksi. Muita Helimäen luottamustoimia oli mm. Osuusliike Elannon ja HOK-Elannon edustajiston ja hallituksen jäsenyydet. Helimäki toimi aktiivisesti seurakunnassa ja hän oli Helsingin Saalem-seurakunnan vanhimmistossa vuodesta 1964 lähtien.

Yksityiselämä
-------------

Helimäki oli suurperheen kuudes lapsi. Opiskeluvuosinaan Helimäki avoitui Salme Peuran kanssa ja he saivat kolme lasta. Helimäki toimi viimeiset kuusi vuotta puolisonsa omaishoitajana. Helimäellä oli vapaa-ajan asunto Virroilla ja hän harrasti kalastusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Muistot: Ilmari Helimäki *Helsingin Sanomat*.  9.2.2014. Viitattu 26.8.2023.
**PEO-palvelu** (Professional Employer Organization) tarkoittaa yritystä, joka tuottaa työnantajille työnvoiman ulkoistuspalveluja. Käytännössä PEO-yritys ryhtyy työntekijöiden nimelliseksi työnantajaksi ja hoitaa muiden muassa rekrytoinnin, palkanlaskennan ja -maksun, työsuhde-etujen hallinnan, koulutuksen ja irtisanomisen. Tätä kutsutaan termillä työnantajakumppanuussuhde (co-employment).

PEO-palvelu on kehitetty alun perin Yhdysvaltojen yritysmaailman tarpeeseen ja PEO-palveluja tarjoavia yrityksiä on eniten Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 Yhdysvalloissa toimi noin 700 PEO-yritystä, 50 eri osavaltiossa, kattaen noin 2-3 miljoonaa työntekijää. Euroopassa PEO-palveluja tarjoavia yrityksiä on muun muassa Hollannissa ja Saksassa.

Suomessa on paljon työsuhteeseen liittyviä lakisääteisiä asioita, kuten pakollinen työterveys, eläke- ja tapaturmavakuutukset sekä vero- ja palkkatietojen välittäminen viranomaisille, PEO-malli mahdollistaa, ettei ulkomaisen yrityksen tarvitse osata näitä vaan se voi ostaa hallinnollisen osuuden palveluna.

PEO-palvelut Suomessa
---------------------

Suomessa ainoastaan PEO-palveluihin keskittyviä yrityksiä on Bremo Oy. Bremo aloitti PEO-palveluiden tarjoamisen vuoden 2012 alussa. 

Administer Groupiin kuuluvat Silta Oy ja Econia Oy tarjoavat asiakkaille PEO-palveluita. Econialla PEO-palveluiden lisäksi tärkeässä roolissa ovat alkutuotannon työpaikat. Tarvetta maatalous- ja puutarhatöissä on pääosin kausityölle huhtikuusta elokuun loppuun. Näistä alkutuotannon työntekijöistä valtaosa on muita kuin suomalaisia.

Lähteet
-------

* National Association of Professional Employer Organisations NAPEO
* www.peo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Econia Oy
* Silta Oy

Aiheesta muualla
----------------

* Bremo (Arkistoitu – Internet Archive)
* www.peo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Peo.com (Arkistoitu – Internet Archive) - PEO-alan promootioyritys
**Tubuainlurikki** (*Vini kuhlii*) on Ranskan Polynesiassa elävä erittäin uhanalainen kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Tubuainlurikin pituus on noin 19 cm ja paino noin 55 g. Sen höyhenpuku on alapuolelta kirkkaan punainen ja selkäpuolelta vihreä. Korvallisella on sininen laikku. Takaselkä ja yläperä ovat kellahtavat ja pyrstö on päältä punainen ja harmaa alapuolelta. Nokka on oranssi, iiris punainen ja koivet oranssinruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris ruskea ja vatsapuoli harmahtavanpunainen.

Esiintyminen
------------

Tubuainlurikin alkuperäinen elinympäristö on Ranskan Polynesiassa Rimataran saarella Tubuain saaristossa. Lajia on siirretty pohjoisemmaksi Washington-, Fanning- ja Joulusaarille vuonna 1957 ja vuonna 2007 Atiun saarelle Cookinsaarille. Lajin populaation koko on Rimataralla noin 750 yksilöä ja Cookinsaarilla noin tuhat yksilöä. Joulusaarilla on tavattu vain muutamia yksilöitä. Sen kanta on taantunut pääasiassa sen punaisten höyhenten keräilyn ja mustarottien takia. Tubuainlurikkia pidetään harvoin vankeudessa lemmikkilintuna.

Fossiililöytöjen perusteella tubuainlurikin esiintymisalue on aikaisemmin ollut paljon nykyistä laajempi keskisessä Polynesiassa.

Elinympäristö
-------------

Tubuainlurikit asuvat metsissä ja kookospalmumetsiköissä sekä puutarhoissa. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii yhden tai kaksi munaa. Poikaset lähtevät pesästä noin seitsemän viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Tubuainlurikit syövät siitepölyä, mettä ja kukkia. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun kukinnoille.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Vini kuhlii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Vini kuhlii | 
* Wikidata: Q1259444
* Wikispecies: Vini kuhlii
* ADW: Vini\_kuhlii
* ARKive: vini-kuhlii
* Avibase: 4E91A64FACF167B9
* BirdLife: 22684630
* CoL: 5BG7C
* BOW: kuhlor1
* eBird: kuhlor1
* Fossilworks: 370685
* GBIF: 2480015
* iNaturalist: 19132
* IRMNG: 10212309
* ITIS: 554816
* IUCN: 22684630
* NCBI: 2267889
* Species+: 5432
* Xeno-canto: Vini-kuhlii

 |
|  |
| Psittacula kuhlii | 
* Wikidata: Q109578361
* GBIF: 11321178

 |

 |
Pancratiuksen patsas Neitsyt Marian syntymän kirkossa Vranovissa Tšekin tasavallassa.
**Pyhä Pancratius** oli kristitty marttyyri, joka mestattiin Roomassa 14-vuotiaana noin vuonna 304. Hänen muistopäiväänsä vietetään katolisessa kirkossa 12. toukokuuta. Hän on lasten suojeluspyhimys.

Legendan mukaan Pancratius vangittiin keisari Diocletianuksen vainojen aikana ja häntä käskettiin uhraamaan roomalaisille jumalille. Hän kieltäytyi, vaikka keisari lupasi hänelle valtaa ja rikkauksia, joten hänet mestattiin Via Aurelian varrella 12. toukokuuta vuonna 303. Legendan mukainen kuolinaika on ristiriidassa sen kanssa, että Diocletianus ei ollut silloin Roomassa.

Paavi Symmachus rakennutti Pancratiuksen hautapaikan kohdalle basilikan, jossa säilytetään Pancratiuksen pyhäinjäännöksiä. Kun paavi Gregorius Suuri lähetti munkki Augustinuksen Britteinsaarille julistamaan kristinuskoa, tälle annettiin mukaan osa pyhäinjäännöksistä. Englantiin perustettiin paljon Pancratiuksen nimeä kantavia kirkkoja. Lontoon St Pancras Old Church on yksi Britteinsaarten vanhimmista kristillisistä palvontapaikoista. Vuonna 1868 sen viereen valmistui rautatieasema, joka on niin ikään nimetty Pyhän Pancratiuksen mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Toukokuun 12. päivä *Katolinen.net*. Viitattu 10.3.2017.
2. ↑  Frend, W. H. C.: *Martyrdom and Prsecution in the Early Church*, s. 492–493. Ensipainoksen julkaisija Basil Blackwell, 1965. Wipf and Stock Publishers, 2014. ISBN 162-564-8049. (englanniksi)
3. ↑  St Pancras Old Church, London *The Victorian Web*. Viitattu 10.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Pancratius** Wikimedia Commonsissa
**Starfinder Roleplaying Game** on Paizo Publishingin julkaisema tieteisfiktiota ja fantasiaa sekoittava pöytäroolipeli, jonka tapahtumat sijoittuvat samaan universumiin kuin Paizon edellinen suurjulkaisu *Pathfinder Roleplaying Game*. Se käyttää *Pathfinder*in tapaan D20 System -mekaniikkaa.

Inspiraation lähteitä ovat olleet Tähtien sota, Alien-elokuvat, Guardians of the Galaxy ja Warhammer 40,000.

Starfinderin uusi sääntöversio julkaistaan loppuvuodesta 2024. Paizon mukaan "Starfinder 2.0" on täysin yhteensopiva Pathfinder Second Editionin kanssa.

Maailma ja pelaaminen
---------------------

Pelin maailma on sama kuin *Pathfinder*issa, mutta tapahtumat sijoittuvat tuhansien vuosien päähän tulevaisuuteen. Ajanjaksosta, joka tunnetaan pelissä nimellä "The Gap", ei ole säilynyt mitään historiankirjoitusta, ei edes muistoja. Tällöin planeetta Golarion katosi mystisesti eivätkä edes jumalat tiedä syytä tähän. Universumin keskus on Absalom station -avaruusasema.

Hahmoluokkia on seitsemän, jotka edustavat perinteisiä tieteisfiktion stereotyyppejä. Avaruustaisteluita varten on omat sääntönsä. Jokaisella pelaajalla on avaruusaluksella taistelun aikana tehtävänsä, joita ovat kapteeni, lentäjä, ampuja, insinööri ja tiedeupseeri.

Vastaanotto
-----------

Arvostelijoiden mielestä *Starfinder* onnistui hyvin Pathfinderin tuomisessa scifi-maailmaan ja d20-pelimekaniikoiden soveltamisessa.

Tampereen yliopiston Playlab!-verkkolehden arvostelussa peliä pidettiin mekaniikaltaan raskaana, mutta viihdyttävänä. Aloittelijalle se voi olla vaikea.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jarvis, Matt: Starfinder review *Tabletop Gaming*.  21.8.2017. Warners Group Publications. Viitattu .6.2018. (englanniksi)
2. ↑  Nelson, Samantha: 'Starfinder' Brings Fan Favorite Fantasy Tabletop RPG to Space *Waypoint*.  17.8.2017. Viitattu 18.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  Abbott, Benjamin: Sci-fi D&D rival Starfinder is getting a revamp *Gamesradar*.  2023. Viitattu 27.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Hall, Charlie: Starfinder hopes to do for space opera what D&D has done for fantasy *Polygon*.  17.11.2016. Viitattu 25.6.2018. (englanniksi)
5. 1 2  Särkijärvi, Jukka: Review: Starfinder *Playlab!*.  14.10.2017. Tampereen yliopisto. Viitattu 18.6.2018. (englanniksi)
6. ↑  Hall, Charlie: Starfinder is here, and it’s fantastic *Polygon*.  28.8.2017. Vox Media. Viitattu .6.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Julkaisijan virallinen sivu
* Suomenkielisen kampanjan kotisivu
**Muhammad bin Tughluq** oli Delhin sulttaanikuntaa hallinneen Tughluq-dynastian sulttaani vuosina 1325–1351. Hän seurasi vallassa isäänsä Ghiyas-ud-din Tughluqia. Sulttaanina Muhammad bin Tughluqin ensimmäinen toimi oli nostaa maaveroa, mikä johti tyytymättömyyten. Vero otettiin käyttöön aikana jolloin alue kärsi kuivuudesta, mikä johti satojen epäonnistumiseen ja nälänhätään. Sulttaani kasvatti veroa, minkä vuoksi talonpojat joutuivat hylkäämään tilansa ja monet ryhtyivät maantierosvoiksi. Veronkantajat jatkoivat verojen keräämistä sortotoimin, mikä aiheutti suuria kapinoita. Kapinat tukahdutettiin ankarasti.

Muhammad bin Tughluq siirsi maan pääkaupungin Daulatabadiin, jonne väestöä pakkosiirrettiin huolimatta inhimillisistä kärsimyksistä. Pääkaupunki haluttiin siirtää keskeiselle paikalle valtakuntaa ja näin pyrittiin myös suojautumaan mongolien hyökkäyksiltä. Pääkaupunki osoittautui toimimattomaksi ja ihmiset siirrettiin takaisin Delhiin. Daulatabad hylättiin sillä havaittiin ettei maan pohjoisosia voinut hallita uudesta pääkaupungista käsin.

Hänen epäonnistuneisiin kokeiluihinsa lukeutui myös uuden valuutan liikkeelle lasku. Hän otti käyttöön pronssiset kolikot, minkä johdosta alettiin valaa suuria määriä rahaväärennöksiä. Tämä johti maan kaupan pysähtymiseen ja taloudellisiin vaikeuksiin. Uusi valuutta päätettiin vetää pois. Myös hänen hallintouudistuksensa epäonnistuivat, minkä johdosta virkamiehet eivät enää olleet sulttaanille uskollisia. Delhin valtaa vastaan kapinoitiin ja valtakunnan eri osat alkoivat irtautua Delhin vallasta. Muhammad bin Tughluq kuoli vuonna 1351 ja hänen jälkeensä sulttaaniksi nousi hänen serkkunsa Firuz Shah Tughluq. Tämä peri huomattavasti edeltäjäänsä pienemmän valtakunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Tughluqs Encyclopaedia Britannica. Viitattu 27.3.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Foundations of Tughlaq Dynasty in India historydiscussion.net. Viitattu 27.3.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Tughlaq Dynasty indianmirror.com. Viitattu 27.3.2018. (englanniksi)
**Marseillaise** oli Ranskan laivaston La Galissonnière -luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus oli nimetty marseljeesin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: La Galissonnière -luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1933. Alus laskettiin vesille 17. heinäkuuta 1935 ja valmistui 10. lokakuuta 1937.

Palvelus
--------

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Ranskan Välimerelle sijoitettuun laivueeseen ja siitä tehtiin 1938 kontra-amiraali Decouxin lippulaiva. Alus liitettiin tammikuussa 1939 Casablancaan sijoitettuun 3. risteilijäviirikköön. Se oli Ranskan julistaessa sodan Saksalle Toulonissa Force Z:ssa 4. risteilijälaivueen lippulaivana.

Alus osallistui huhtikuussa 1940 Ranskan kultavarantojen siirtämiseen Kanadaan. Italian sotaan liittymisuhan vuoksi Ranskan merivoimia järjesteltiin uudelleen, jolloin 3. risteilijäviirikkö siirrettiin Bizerteen Force de Raidiin suojaamaan Ranskan etuja Pohjois-Afrikassa. Ranskan antauduttua 4. heinäkuuta 1940 alus palasi viirikkönsä mukana Touloniin. Britannian kuninkaallisen laivaston hyökättyä Mers-el-Kebiriin Saksa antoi luvan uudelleen varustaa tietyn osan Ranskan laivastosta, jolloin *Marseillaise* liitettiin uudelleen muodostettiin Vichyn Ranskan Avomerilaivastoon.

Saksan miehittäessä Vichyn Ranskan aluksen miehistö tuhosi aluksensa Toulonissa. Saksalaisjoukot saapuivat maihinnousuportaille, mutta heitä kiellettiin saapumasta alukselle. He eivät pyrkineet alukselle väkivalloin, vaan seurasivat aluksen hidasta kaatumista laiturilta. Aluksen viimeiset upseerit poistuivat alukselta räjähdysten repiessä aluksen pirstaleiksi ja sytyttäessä viikon kestäneitä tulipaloja. Upseerit siirrettiin sotavankeuteen. Hylky romutettiin 1946-1947.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:French cruiser Marseillaise (1935)

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 43
**Xi’anin Jiaotong-yliopisto** (kiin. 西安交通大学, engl. *Xi'an Jiaotong University*, lyhennys **XJTU**) on Xi’anissa sijaitseva kiinalainen tutkimusyliopisto. Se kuuluu Kiinan huippuyliopistojen C9-liigaksi kutsuttuun ryhmään. Yliopiston osaaminen on kansainvälisesti korkeatasoista erityisesti insinööritieteiden, tekniikan, johtamisen ja elämätieteiden alalla. Yliopisto on hallinnollisesti suoraan Kiinan opetusministeriön alaisuusuudessa. Vuonna 1896 Shanghaihin perustettuna oppilaitoksena (Nanyang College) alkunsa saanut yliopisto on yksi Kiinan vanhimmista korkeakouluopetusta antavista oppilaitoksista.

Yliopistolla on kolme kampusaluetta: Xingqing, Yanta ja Qujiang. Päätoimisia opiskelijoita oli yhteensä 40 436, joista 19 629 opiskeli maisteri- tai tohtoritutkintoa. Henkilökuntaan kuului 6 137 ihmistä, joista päätoimisteen opettajakuntaan kuului 3 081 henkeä.

Xi’anin Jiaotong-yliopisto kuuluu maansa yliopistojen kärkiryhmään. Esimerkiksi tuhat tutkimuksen huippuyliopistoa maailmasta kokoava Shanghain yliopistoranking luokitteli sen maailmanlistansa (2020) jaettuun sijaluokkaan 101–150 ja maansa yliopistoista jaetulle 7.–13. sijalle. Englanninkieltä korostava THE-yliopistoranking (2021) arvosti Xi’anin Jiaotong-yliopiston vasta jaetulle maailmanlistan sijalle 601–800.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioAbout Xi’an Jiaotong University Xi’an Jiaotong University, xjtu.edu.cn.  Arkistoitu 24.7.2021. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Life at XJTU Xi’an Jiaotong University, xjtu.edu.cn. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Arkistoitu kopioAcademic Ranking of World Universities 2019 (By location -valinta: China) shanghairanking.com.  Arkistoitu 15.8.2019. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  THE ranking: China (2021) timeshighereducation.com. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Xi’anin Jiaotong-yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Xi'an Jiaotong University 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
C9-liiga |
| --- |
|  |
| Yliopistot | 
* Fudan-yliopisto
* Harbinin teknillinen instituutti
* Kiinan tiede- ja teknologiayliopisto
* Nanjingin yliopisto
* Pekingin yliopisto
* Shanghain Jiao Tong -yliopisto
* Tsinghua-yliopisto
* Xi’anin Jiaotong-yliopisto
* Zhejiangin yliopisto

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Henkilöliikenteen pääteasema Sydneyssä, Australiassa. Kaksipuolinen laituriratkaisu paluusilmukassa.
**Paluusilmukka** on eräs rautatieliikenteen ratapiha- ja raiteistojärjestelyistä, joka sallii kokonaisen junan kääntämisen takaisin tulosuuntaansa ilman, että vetureita tarvitsee irrottaa junasta. Paluusilmukkaratkaisuja käytetään raitioteillä linjojen päissä, tiheästi liikennöidyillä henkilöliikenteen radoilla, sekä myös raskaan tavaraliikenteen radoilla, kuten hiili- ja malmikuljetusten kuormaus- ja purkupaikoilla.

Historia
--------

South Ferryn paluusilmukka- ja laiturijärjestely.
Paluusilmukkaratkaisut yleistyivät ensimmäisenä raitioteillä. Mikäli raitiovaunussa oli ovet vain toisella puolella, oli ovet saatava kaksiraiteisen radan sille puolelle, jolla matkustajalaiturit olivat. Samaten yksiohjaamoisen raitiovaunun ohjaamo oli aina menosuuntaan päin, sillä silmukan avulla vaunu voitiin kääntää pysähtymättä ja peruuttamatta, toisin kuin käytettäessä kolmioraidetta.

British Rail aloitti 1960-luvulla paluusilmukkajärjestelyiden rakentamisen hiilikaivosten ja voimalaitosten ratapihoille, jotta hiilijunien vetureita ei tarvitsisi irrottaa junasta jokaisen ajon päätteeksi. Näitä edestakaisin kulkevia junia alettiin kutsua nimellä *merry-go-round*. Niiden vaunujärjestys ei muuttunut kulkusuunnan vaihtuessa, ja ne sekä lastattiin että purettiin junan ollessa liikkeessä.

Hyödyt
------

Paluusilmukan hyödyiksi voidaan laskea seuraavat:

* vaihtotyön minimointi: vetureita ei tarvitse siirtää junan toiseen päähän paluumatkaa varten.
* junat voivat saapua mille tahansa raiteelle, estämättä samalla muiden junien lähtöä.
* pääteasemilla tarvitaan vähemmän raiteita ja laitureita, koska junan kääntöaika on lyhyt.
* kuljettajan ei tarvitse siirtyä junayksikön toisessa päässä olevaan ohjaamoon.
* mm. hiili- ja malmikuljetuksissa silmukan sisään jäävää aluetta voidaan käyttää irtotavaran varastoalueena.

Haitat
------

* paluusilmukkaratkaisun pinta-ala on suuri.
* kaarteet ovat yleensä jyrkkiä.
* jyrkät kaarresäteet aiheuttavat meluhaittaa kaluston pyöränlaippojen osuessa kiskoihin.
* jyrkät kaarteet kuluttavat kaluston pyöräkertoja toispuolisesti.
* jos laituri on kaarteessa, jää laiturin ja vaunun väliin suurempi väli kuin suoralla raiteella.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **paluusilmukat** Wikimedia Commonsissa
**Brunnerin oireyhtymä** on monoamiinioksidaasi-A:n puutoksesta johtuva harvinainen aineenvaihdunnan häiriö. Sitä esiintyy lähes yksinomaan miespuolisilla henkilöillä. Brunnerin oireyhtymän taustalla on monoamiinioksidaasi-A:ta tuottavan *MAOA*-geenin mutaatio, ja oireyhtymällä on peittyvä X-kromosomaalinen periytymistapa. Se voi myös olla sporadisen uuden mutaation tuottama.

Brunnerin oireyhtymän tunnuspiirteitä ovat lievä kehitysvamma ja varhaislapsuudessa alkavat käytöshäiriöt. Tyypillistä on impulssikontrollin alentuneisuus, joka johtaa aggressiivisiin, jopa väkivaltaisiin purkauksiin. Sairastuneilla voi olla lisäksi esimerkiksi autismin kirjon häiriön tai ADHD:n piirteitä. Unihäiriöt ovat mahdollisia. Brunnerin oireyhtymään liittyy osalla potilaista jaksoittaista ihon punehtumista, hikoilua, päänsärkyä ja ripulia. Vastaavia ongelmia saattaa ilmetä sairastuneiden naispuolisilla perheenjäsenillä, vaikka naispuolisilla ei ole muita oireita. Brunnerin oireyhtymässä monoamiinioksidaasi-A-entsyymireaktion lähtöaineiden, kuten serotoniinin tasot ovat kohonneet. Entsyymireaktion lopputuotteiden taso puolestaan on alentunut. Brunnerin oireyhtymän hoidossa on käytetty muun muassa SSRI-lääkkeitä ja ruokavalion mukauttamista käytöshäiriöiden lievittämiseksi.

Brunnerin oireyhtymän kuvasi ensimmäisenä Han Brunner vuonna 1993.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Johanna Rintahaka, Brunnerin oireyhtymä Tukiliitto 11.10.2022, viitattu 28.7.2023
2. 1 2 3  Brunner syndrome National Library of Medicine, viitattu 28.7.2023
**Purnumukka** (pohjoissaameksi *Burdnomohkki*) on Sodankylän kunnan pohjoisosassa sijaitseva lapinkylä, jossa on nykyään noin 20 asukasta. Sodankylän keskustasta Purnumukkaan on matkaa 105 kilometriä ja Saariselältä 36 kilometriä. Kylän pääelinkeinot ovat poronhoito ja matkailu. Purnumukka kuuluu yhdessä Sompion ja Mutenian kylien kanssa Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Historia
--------

Purnumukan saamelaisasutus syntyi 1870-luvulla, kun kymmenkunta porosaamelaisperhettä muutti Sodankylään Pohjois-Norjan Koutokeinon ja Enontekiön alueilta. Syynä oli Ruotsin ja Norjan välinen rajasulku, joka teki poronhoidon harjoittamisen mahdottomaksi. Purnumukan asutus muodostui Tankajoen ja sen sivu-uoman Iso-ojan yhtymäkohtaan. Purnumukka tuhoutui kokonaan Lapin sodan aikana keväällä 1945, kun perääntyvät saksalaisjoukot polttivat sen. Kylän nykyinen rakennuskanta on yhtä savusaunaa lukuun ottamatta peräisin sodan jälkeiseltä ajalta. Kylä autioitui uuden porotilalain vuoksi 1980-luvulle tultaessa, mutta asutettiin jälleen vuonna 1989, kun Purnumukkaan vedettiin sähköt. Kylän tunnettuihin asukkaisiin kuuluu Aslak Peltovuoma, joka vuonna 1934 löysi kultaa Purnumukan läheiseltä Tankavaaralta.

Lähteet
-------

* Purnumukan kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Sodankylän saamelaisasutus Museovirasto. Viitattu 24.9.2015.
2. ↑  Partanen, Seppo J.: Taistelutantereesta maailman kullanhuuhdontakeskukseksi Kultahippu. Viitattu 24.9.2015.
**Maija Terttu Horsmanheimo** (o.s. *Tuomi*; 17. huhtikuuta 1938 Kontiolahti – 16. maaliskuuta 2019 Kauniainen) oli suomalainen iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäri, joka työskenteli pitkään ihotautien professorina Kuopion yliopistossa.

Horsmanheimo tuli ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta (1956). Hän opiskeli lääkäriksi Helsingin yliopistossa (LL 1964) ja valmistui sieltä myös lääketieteen tohtoriksi (LKT 1973) sekä pätevöityi iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäriksi (1975). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1973) tarkasteli sarkoidoosiin liittyviä lymfosyyttien eli imusolujen muutoksia. Tutkimus oli otsikoitu *Lymphocyte transformation in sarcoidosis*. Horsmanheimo teki opinto- ja tutkimusmatkoja Englantiin (1975) sekä Yhdysvaltoihin (1976–77 ja 1982).

Hän toimi Kuopion korkeakoulun ihotautien professorina vuodesta 1978, vuodesta 1984 laajentuneen Kuopion yliopiston professorina. Hän on tutkinut kliinistä immunologiaa ja ihotauteja. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2002 ja muutti asumaan Kauniaisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 20 huhtikuuta 2021), s. 193View and modify data on Wikidata
2. ↑  BillionGraves: Maija Horsmanheimo (Tuomi), Kauniaisten hautausmaa, Kauniainen *billiongraves.com*. Viitattu 23.8.2023.
3. ↑  Maija Horsmanheimo: Lymphocyte transformation in sarcoidosis (väitöskirja / Helsingin yliopisto, ISBN 951-99022-6-0)  1973. Helsinki:  teostiedot via Finna, finna.fi. Viitattu 20.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 185
5. ↑  Kolme Maijaa eläkkeelle (Arkistoitu – Internet Archive)
**Thomas Gilbert "Hamish" Mahaddie** (maaliskuu 1911 – 16. tammikuuta 1997) oli brittiläinen Kuninkaallisten ilmavoimien upseeri ennen toista maailmansotaa, sen aikana ja sen jälkeen. Myöhemmin hän toimi neuvonantajana ja koordinaattorina useiden sotaelokuvien tuotannossa. Hän sai *Hamish*-lempinimensä ilmavoimissa ollessaan hankittuaan samannimisen hevosen ja hänen palvelustoveriensa kommentoitua hänen ja hevosen olevan saman näköisiä.

Mahaddie syntyi Skotlannissa vuonna 1911 ja liittyi ilmavoimiin vuonna 1928. Hän palveli aluksi ilmavoimien maanpinnan tukijoukoissa, mutta vuonna 1934 hänen hakemuksensa pommikonemiehistön koulutukseen hyväksyttiin ja hän sai lentäjänlupansa seuraavana vuonna. Toisen maailmansodan alettua vuonna 1939 Mahaddie toimi pommikoneen lentäjänä aina vuoteen 1943 asti, jolloin hänestä tehtiin ns. Pathfinder-yksiköiden värvääjä. Pathfinder-yksiköiden tehtävä oli johtaa pommituslaivueita ja pudottaa soihtuja merkiksi pommikoneille.

Vuonna 1955 Mahaddie, joka vielä oli ilmavoimien palveluksessa, hankki operaatio Chastiseä käsittelevää elokuvaa *Taivaalla palaa* varten tuotannon tarvitsemat Avro Lancaster -pommikoneet. Hän jäi eläkkeelle ilmavoimista vuonna 1958 everstin arvonimellä.

Eläkkeelle jäätyään Mahaddie alkoi luoda uraa sotaelokuvien konsulttina ja avusti muun muassa elokuvien *Laivue 633 iskee* ja *Taistelu Englannista* lentokoneiden hankinnassa. Jälkimmäisen tuotantoa varten Mahaddie hankki yli sata konetta muun muassa Espanjan ilmavoimilta ja yksityisiltä omistajilta. Mahaddie avusti myös James Bond -elokuvan *Elät vain kahdesti* "Pikku Nellie" -autogiron kanssa.

1970-luvulla Mahaddie esiintyi kommentaattorina dokumenttisarjassa *Maailma sodassa*.

Hamish Mahaddie kuoli 16. tammikuuta 1997.

Teokset
-------

* Mahaddie, Hamish: *Story of a Pathfinder*. Allan, 1994. ISBN 978-0711018266. (englanniksi)

Lähteet
-------

* Beck, Simon: *The Aircraft-Spotter’s Film and Television Companion*, s. 341–342. McFarland, 2016. ISBN 978-1476663494. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hamish Mahaddie – A Horsethief Among Pathfinders Bomber Command Museum of Canada.  Arkistoitu 12.8.2016. Viitattu 4.11.2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Beck 2016, s. 341–342
**One Manhattan West** on 67-kerroksinen toimistopilvenpiirtäjä Ninth Avenuella Manhattan West -alueella, New Yorkissa. Sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings & Merrill ja se valmistui vuonna 2019.

Historia
--------

One Manhattan West rakennettiin osana Manhattan West -pilvenpiirtäjäprojektia, joka Brookfield Assret Managementin oli tarkoitus aloittaa jo 1990-luvulla, mutta aloitusseremonia pidettiin vasta 2013. Kokonaisuus koostuu useista pilvenpiirtäjistä, joilla on eri käyttötarkoituksia. Rakennus avattiin virallisesti 30. lokakuuta 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  One Manhattan West - The Skyscraper Center *www.skyscrapercenter.com*. Viitattu 28.7.2023.
2. ↑  SOM's Mixed-Use Development in West Manhattan Opens to the Public *ArchDaily*.  29.9.2021. Viitattu 28.7.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:One Manhattan West
**Kiuruveden kirkko** Kiuruvedellä on arkkitehti Bertel Liljequistin vuonna 1938 suunnittelema. Rakentaminen alkoi seuraavana vuonna, talvisota keskeytti työt, mutta niitä jatkettiin heti sodan päätyttyä. Kirkko otettiin poikkeusluvalla käyttöön keskeneräisenä 1940 adventtina, välirauhan aikana. Sen vihki lopullisesti käyttöön piispa Eino Sormunen 25. toukokuuta 1941.

Näkymä alttarille.
Kirkkoon lahjoitettiin vuonna 1953 Uuno Eskolan mosaiikkityönä tehty alttaritaulu. Työ on tehty noin 300 000 luonnosta otetusta kivestä, jotka ovat maalaamattomia, luonnollisessa värissään. Eskola keräsi kivet Italiasta 1950-luvulla. Kuoriosassa on myös väri-ikkunat.

Kirkossa on kahdet urut, pääurut ovat Kangasalan urkutehtaan 34-äänikertaiset urut vuodelta 1978. Kuoriurut ovat 8-äänikertaiset. Kirkkosalissa on myös piano.

Kiuruveden kirkko sijaitsee Kiuruvesi-järven äärellä.
Ulkoa kirkko edustaa tyypillistä Liljequistin kirkkoarkkitehtuuria: rakennus on vaaleaksi rapattu, torni on korkea ja pääovi on korotettu portaalimaisesti. Pääoven yläpuolella on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon punagraniittinen kivireliefi.

Rakennus peruskorjattiin vuonna 1990.

Seurakunnassa on pääkirkon lisäksi kaksi kyläkirkkoa, Lapinsalossa ja Sulkavanjärvellä.

Kiuruveden ensimmäisen (1765-1852) ja toisen kirkon (1852-1937) muistomerkkinä toimii Vanhalla hautausmaalla (Kirkkokatu) 
sijaitseva Sankarivainajien muistomerkki, jonka kääntöpuolella kerrotaan aiemman kirkon sijainnista myöhemmin sankarihaudoille valitulla paikalla.

Kiuruveden aikaisempi vuonna 1852 rakennettu puinen ristikirkko, jossa oli istuinpaikkoja 1 200 hengelle, tuhoutui tulipalossa 23. heinäkuuta 1937. Kirkon irtaimistoa sekä kirkossa säilytetty arkisto saatiin pelastettua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuvakierros Kiuruveden kirkossa Kiuruveden seurakunta.  Arkistoitu 5.5.2015. Viitattu 29.7.2014.
2. ↑  Soittimet Kiuruveden seurakunta.  Arkistoitu 29.7.2014. Viitattu 29.7.2014.
3. ↑  Kirkot Kiuruveden seurakunta. Viitattu 17.9.2020, linkin päivitys.
4. ↑  Suomen muistomerkit, Nousiainen, Väriteos Henna (ISBN 951-98638-0-X, viitattu 17 syyskuuta 2020), s. 31 (Osa XI: Vanha Kuopion lääni)View and modify data on Wikidata
5. ↑  Kiuruvesi, Kiuruveden sankarihautausmaa *Sotasampo*. Viitattu 17.9.2020.
6. ↑  Kiuruveden kirkko palanut, Helsingin Sanomat, 25.07.1937, nro 196, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiuruveden kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Kiuruveden kirkko - Pääkirkko (kiuruvedenseurakunta.fi)
Heinrich Ernst Schirmer (1814-1887)
**Heinrich Ernst Schirmer** (1814 Leipzig – 1887 Gießen) oli saksalaissyntyinen arkkitehti joka työskenteli Norjassa. Schirmer opiskeli Dresdenin taideakatemiassa vuosina 1831-1834 ja Münchenin taideakatemiassa vuosina 1834-1837. Norjassa hän työskenteli useiden suurten projektien parissa. Parhaiten hänet tunnetaan Trondheimin Nidarosin tuomiokirkon kunnostustöiden arkkitehtina.

Schirmer Kristianiassa
----------------------

Pyhän Olavin kirkko näytti tietä Schirmerin myöhemmin suunnittelemille kirkoille.
Tehtyään opintomatkan Italiaan vuonna 1837 Schirmer tuli Norjaan professori J. C. Dahlin kehotuksesta. Hän ryhtyi linnanarkkitehti Hans Ditlev Franciscus von Linstowin assistentiksi Kristianiassa (nyk. Oslo) vuonna 1838 ja työskenteli muun muassa kuninkaallisen linnan somistus- ja kalustamistöiden parissa. 

Schirmer oli epätavallisen tuottelias ja osallistui useiden monumentaalisten rakennusten suunnitteluun Norjan pääkaupungissa. Hänen jälkensä on nähtävissä muun muassa Gaustadin sairaalarakennuksessa (1847-1855), Pyhän Olavin kirkossa (josta myöhemmin tuli Oslon katolinen tuomiokirkko, 1852-1856), Tangenin kirkossa (1854), Vestre Akerin kirkossa (1853-1855), Østre Akerin kirkossa (1857-1860), Rikshospitaletissa (1874-1883) ja Norjan kansallisgallerian päärakennuksessa (1879-1881). Erityisesti Schirmerin työskentely Nidarosin tuomiokirkon kunnostustöiden parissa on tehnyt häntä tunnetuksi. Tuomiokirkko oli ennen Schirmeriä erittäin huonossa kunnossa.

Schirmer ja Wilhelm von Hanno
-----------------------------

Schirmer liittäytyi yhteen arkkitehti Wilhelm von Hannon kanssa vuosien 1853-1864 ajaksi. Yhdessä he työstivät muun muassa Norjan ensimmäisiä rautatieasemia Norjan pääradan ja Kongsvingerbanenin varrella. He suunnittelivat myös muita rakennuksia, muun muassa sarjan militäärirakennuksia Akershusin linnoituksessa (1858-1870). 

Yhteistyö von Hannon kanssa päättyi vuonna 1864, kun von Hannonin ehdotus Grønlandin kirkoksi voitti arkkitehtikilpailun. Sen jälkeen Schirmer työskenteli yksin Christianiassa ja myös muissa Norjan kaupungeissa. Hän muun muassa suunnitteli Hamarin tuomiokirkon. Schirmerin viimeiseksi projektiksi jäi Ullevålin sairaalarakennus, jota hän ei ehtinyt nähdä koskaan täysin valmiina. Saksaan hän oli ehtinyt palata neljä vuotta ennen kuolemaansa, vuonna 1883.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinrich Ernst Schirmer**.
* Artemisia.no: Arkitekter - Heinrich Ernst Schirmer

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tahith Jose Girigorio Djorkaef Chong** (s. 4. joulukuuta 1999 Willemstad, Curaçao) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä Englannin Valioliigan Lutonissa.

Chong liittyi Manchester United Academyyn 16-vuotiaana edettyään Feyenoordin nuorisojärjestelmän läpi. Hän voitti sekä Jimmy Murphyn vuoden nuori pelaaja- että Denzil Haroun vuoden varapelaaja -palkinnot Unitedissa. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 2019 FA Cupin ottelussa Readingia vastaan. Elokuussa 2020 hän liittyi Werder Bremeniin kauden mittaisella lainalla, joka katkaistiin tammikuussa 2021 helpottamaan lainasiirtoa Club Bruggeen. Hän vietti kauden 2021–22 lainalla Birmingham Cityssä ja liittyi sitten seuraan pysyvästi syyskuussa 2022. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Lutoniin kesällä 2023.

Chong pelasi yli 40 ottelua Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän on myös oikeutettu edustamaan Curaçaota kansainvälisellä tasolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tahith Chong *transfermarkt.com*. Transfermarkt. Viitattu 9.3.2022. (englanniksi)
Aino Paunonen vuoden 2018 Kalevan Kisoissa Jyväskylässä.**Aino Elisabet Paunonen** (s. 4. marraskuuta 1992 Myrskylä) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälajit ovat 400 metrin juoksu ja 800 metrin juoksu. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa Ari Paunonen.

Paunonen oli toinen vuoden 2010 Kalevan kisoissa 400 metrin ennätysajallaan 54,84 s. Porin Kalevan kisoissa 2015 hän voitti 800 metrillä pronssia, Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 hopeaa ja Jyväskylässä 2018 pronssia. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on 4 × 400 metrin viestistä kultaa vuodelta 2015, hopeaa 2018 ja pronssia 2017, 4 × 800 metrin viestistä hopeaa vuosilta 2012, 2015 ja 2016 sekä pronssia vuosilta 2014 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut hopeaa 400 ja 800 metrillä vuonna 2018. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.

Aino Paunosen sisko Venla Paunonen on myös kansallisen tason juoksija. Heidän isänsä on juoksija Ari Paunonen ja äitinsä niin ikään juoksijana tunnettu Aila Paunonen.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metrin juoksu: 54,24 (2018)
* 800 metrin juoksu: 2.04,26 (2018)

Lähde: Tilastopaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aino Paunonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Paunoset jaksavat juosta


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Emma Morano vuonna 1930
**Emma Martina Luigia Morano** (29. marraskuuta 1899 – 15. huhtikuuta 2017) oli italialainen nainen, joka oli maailman vanhin ihminen 337 päivän ajan kuolemaansa saakka. Samalla Morano oli viimeinen elänyt tiettävästi 1800-luvulla syntynyt henkilö. Morano on myös kaikkien aikojen toiseksi vanhimmaksi todistettavasti elänyt eurooppalainen, vanhimmaksi elänyt italialainen ja kuudes henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Morano on tällä hetkellä tiettävästi seitsemänneksi vanhimmaksi koskaan elänyt henkilö.

Morano oli kotoisin Piemonten alueelta. Hänen vanhempansa olivat Giovanni Morano ja Matilde Bresciani, ja hän oli kahdeksanlapsisen perheen vanhin lapsi. Perheessä on muutoinkin esiintynyt pitkäikäisyyttä, sillä hänen äitinsä ja osa sisaristaan saavuttivat 90 vuoden iän ja sisar Angela Morano eli 102-vuotiaaksi.

Salaisuudeksi pitkään ikäänsä Morano kertoi, että hän ei käyttänyt päihteitä, söi kolme kananmunaa päivässä ja suhtautui tulevaisuuteen positiivisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Juho-Pekka Pekonen: Viimeinen 1800-luvulla syntynyt ihminen on kuollut - Ulkomaat - HS.fi *Helsingin Sanomat (HS.fi)*. Viitattu 15.4.2017.
2. ↑  Validated Living Supercentenarians  6.4.2015. Gerontology Research Group.  Arkistoitu 25.5.2018. Viitattu 8.4.2015. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Peter Coyote
**Peter Coyote** (alk. **Peter Cohon**) (s. 10. lokakuuta 1941 Manhattan, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *E.T.* (1982), *Katkera kuu* (1992) ja *Erin Brockovich* (2000). Lisäksi Coyote tunnetaan Seth Eastmanin dokumentista *Painting the Dakota* (2002), jossa hän toimi juontajana, sekä tv-sarjoista *4400* ja *Tie Avonleaan* vuosilta 1989–1996. Lisäksi hän on toiminut kertojana useissa Ken Burnsin dokumenttisarjoissa.

Yksityiselämä
-------------

Coyote on ollut kaksi kertaa naimisissa: Marilyn McCannin kanssa vuosina 1977–1997 ja Stefanie Pleetin kanssa vuodesta 1998. Hänellä on kaksi lasta ensimmäisestä avioliitosta.

Palkinnot
---------

* Bronze Wrangler (1999, 2002)

* Emmy (1993)

Ehdokkuudet
-----------

* Emmy (1991)

Aiheesta muualla
----------------

Peter Coyote Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ártan arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Άρτας, *Archaiologikó Mouseío Ártas*) on arkeologinen museo Ártan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee kaupungin paikalla sijainneen antiikin aikaisen Ambrakian kaupungin sekä sen lähiympäristön esinelöytöjä.

Historia ja rakennus
--------------------

Museo on perustettu vuonna 1973. Se toimi alun perin kaupungin Panagía Parigorítissan kirkon yhteydessä olleessa bysanttilaisaikaisessa ruokasalissa (*trapeza*) 1200-luvulta. Se kävi pieneksi löytöjen määrän kasvaessa. Vuodesta 2006 museo toimii uudessa museorakennuksessa, jonka rakentaminen alkoi vuonna 1999. Museorakennus sijaitsee kaupungin lounaislaidalla lähellä Árachthos-jokea. Rakennuksen pinta-ala on 1 549 neliömetriä ja sen näyttelytilojen pinta-ala noin 500 neliömetriä. Museoon kuuluu myös muun muassa esineiden kunnostus- ja säilytystiloja.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä eri puolilta Ártaa ja sen ympäristöä. Löydöt ajoittuvat paleoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Erityisesti museo esittelee antiikin Ambrakian kaupungin kehitystä sen perustamisesta tuhoon kaupungin pyhäköistä, teattereista ja muista rakennuksista sekä haudoista tehtyjen löytöjen kautta. Museoesineisiin kuuluu muun muassa veistoksia ja pienoispatsaita, keramiikkaa, pronssiesineitä, hautakiviä, rahoja sekä piirtokirjoituksia.

Merkittävimpiä esineitä ovat muun muassa Damonin Aleksioksen pojan hautakivi 200- tai 100-luvulta eaa.; nymfien, Hermeen ja Panin pyhäkkönä toimineesta Koudounótrypan luolasta löydetyt pienoispatsaat ja reliefit; Apollon Pythios Soterin temppelin raunioista löydetty piirtokirjoitus, joka määrittelee Ambrakian ja Kharadroksen rajat noin vuodelta 167 eaa.; sekä Afroditeen pienoispatsas 100-luvulta eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Άρτας: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 26.6.2016. Viitattu 23.10.2017.
2. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Άρτας: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 23.10.2017.
3. 1 2 3  Archaeological Museum of Arta *Greek Travel Pages*. Viitattu 23.10.2017.
Emma Ekwall, Kuva teoksesta Svenskt Poträttgalleri XX.
**Emma Amalia Ekwall** (18. tammikuuta 1838 Gransbo – 1. helmikuuta 1925 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Myös hänen veljensä Knut Ekwall oli taidemaalari. Ekwall maalasi kuvia lapsista, muotokuvia, arkielämää ja kukka-asetelmia. Hänen maalauksiaan lapsista pidetään nykyään hänen parhaina töinään.

Valikoituja teoksia
-------------------

* Lapset leikkivät vihkiäisiä*Lapset leikkivät vihkiäisiä*
* Hedelmäasetelma*Hedelmäasetelma*
* Tyttö ja käsityöt*Tyttö ja käsityöt*
* Piipun sytyytäminen*Piipun sytyytäminen*
* Pikku kehrääjä*Pikku kehrääjä*
* Maria Dominica Riccin muotokuva*Maria Dominica Riccin muotokuva*
* Kuiskuttelevat pojat*Kuiskuttelevat pojat*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Svenskt konstnärslexikon *del II sid 122,Allhems Förlag, Malmö.*

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |

 |
**Kallion Palloseura** (KaPS) oli suomalainen jalkapalloseura Helsingin Kalliosta.

Historia
--------

Seuran edustusjoukkue nousi kaudeksi 1945 Suomensarjaan, jossa se sijoittui heti lohkonsa toiseksi. Tällöin se säilytti myös sarjapaikkansa sarjauudistusten myötä. Kaudella 1946–1947 seura voitti lohkonsa ja pääsi Mestaruussarjan karsintoihin. KaPS sijoittui kuitenkin karsintasarjan viimeiseksi, eikä onnistunut sarjanousussa. Kaudet 1949–1953 seura pelasi Suomensarjan itä-lohkossa, josta se putosi kauden 1953 päätteeksi. Sarjanousu takaisin toiselle sarjatasolle onnistui vasta vuonna 1967, mutta vain yhdeksi kaudeksi. Neljä vuotta myöhemmin KaPS nousi takaisin Suomensarjaan, mutta tällöinkin vain yhdeksi kaudeksi. Tämän jälkeen seura ei pelannut kolmella korkeimmalla sarjatasolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Pietarinen, Heikki: Finland - List of League Second Level Tables RSSSF. Viitattu 18.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Pietarinen, Heikki: Finland - Divisional Movements 1930-2010 RSSSF. Viitattu 18.6.2010. (englanniksi)
**Hizb al-Tahrir** (arab. حزب التحرير‎, *Ḥizb at-Taḥrīr*, *Vapautuspuolue*; kirjoitetaan usein myös *Hizb ut-Tahrir*) on kansainvälinen panislamilainen puolue, jonka tavoitteena on yhdistää islamilainen maailma ja luoda kalifaatti niiden alueelle. Hizb al-Tahrir toimii aktiivisimmin Keski-Aasiassa. Yhteensä sillä on noin miljoona jäsentä 40 maassa.

Organisaation maailmanlaajuinen johtaja on jordanian-palestiinalainen šeikki Abu Yasin Ata ibn Khalil Abu Rašta, joka asuu luultavasti Libanonissa. Järjestö on kielletty kaikissa Keski-Aasian tasavalloissa ja Venäjällä.

Taqiyyuldin al-Nabhani perusti puolueen Jerusalemissa vuonna 1953. Se aloitti toimintansa 1950-luvulla Jordaniassa ja Saudi-Arabiassa. Se laajeni Keski-Aasiaan Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen 1990-luvulla. Keski-Aasiassa se vaikutti aluksi Uzbekistanissa, josta se laajeni Tadžikistaniin, Kazakstaniin ja Kirgisiaan. Kazakstanin salainen poliisi neutralisoi järjestön, ja suurin osa sen jäsenistä Kazakstanissa on etnisiä uzbekkeja tai islamiin kääntyneitä venäläisiä. Keski-Aasiassa järjestöä on pyritty tukahduttamaan raskaalla kädellä ja se onkin siirtynyt pääasiassa maan alle. Iran on tarjonnut turvapaikkoja sen jäsenille ja avustanut ihmisoikeusjärjestöjä, jotka ovat protestoineet aktivistien vangitsemisia.

2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolenvälin jälkeen Hizb al-Tahrir on laajentanut toimintaansa Lähi-idässä, Libanonissa, Jordaniassa ja palestiinalaisalueilla. Israelin turvallisuuspalvelun mukaan sillä on Itä-Jerusalemissa noin 1000 aktivistia. He järjestävät mielenosoituksia ja kokouksia ja kilpailevat Hamasin kanssa. Hizb al-Tahrir kehotti boikotoimaan palestiinalaishallinnon vaaleja, joihin Hamas osallistui.

Yhdysvallat tai muut länsimaat eivät ole löytäneet todisteita järjestön yhteyksistä terrorismiin ja se saa toimia vapaasti. Suurin osa sen varoista tulee tukijoilta länsimaista.

Järjestö on kielletty myös Saksassa ja Hollannissa.

Sitä on yritetty kieltää Tanskassa useita kertoja, mutta kiellolle ei ole löytynyt laillisia perusteita. Loppuvuodesta 2010 oikeusministeri Lars Barfoed selvitti kieltoa järjestön julkaistua rukouskutsun, jossa ylistettiin taistelua tanskalaisia sotilaita vastaan Afganistanissa.
Vuonna 2007 Kööpenhamina lakkautti järjestön hallitseman päiväkodin.

Lähteet
-------

* Hizb ut-Tahrir al-Islami (Islamic Party of Liberation) *GlobalSecurity.org*.  6. heinäkuuta 2005. John Pike. Viitattu 12. heinäkuuta 2007. (englanniksi)
* Farangis Najibullah: Central Asia: Hizb Ut-Tahrir Gains Support From Women  11. heinäkuuta 2007. Radio Free Europe / Radio Liberty. Viitattu 12. heinäkuuta 2007. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Alex Kogan: Background: Meet Hizb ut-Tahrir, the Islamic threat no one knows about *29. kesäkuuta 2007 18:28*. The Jerusalem Post. Viitattu 12.08.2007. (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hannu Laurinpoika Osara** (ruots. *Hans Larsson*; n. 1560 – n. 1601) oli vänrikki Nuijasodassa 1500-luvun lopulla. Hän oli myös Klaus Flemingin nihtilipuston päällikkö Hämeenkyrössä.

Elämäkerta
----------

Hannu Laurinpojan taustasta ei ole täyttä varmuutta. Eräät lähteet väittävät hänen olleen Lammin seurakunnan pastorin poika mutta toisten mukaan hän oli Roth-sukua, mahdollisesti Lars Hansson Rothin poika.

Vuonna 1588 hän oli jo vänrikki Valentin Gödingin lippukunnassa. Vuonna 1594, kaksi vuotta ennen Nuijasotaa, nuori Sigismund myönsi Hans Larssonille palkkioksi uskollisuudestaan kuningasta kohtaan Osaran talon ja viisi erämaataloa Pakulasta. Näistä myöhemmin muodostui Osaran kartano. Kolme vuotta Nuijasodan kukistamisen jälkeen Sigismund lahjoitti Hannu Laurinpojalle koko Viljakkalassa sijaitsevan Inkulan yhdeksäntoista talon maalaiskyläkylän. Kartanon herrana Hannu Laurinpoika oli Osaran kylän ja koko Hämeenkyrön mahtavin ja varakkain mies. 

Kun Kaarle-herttuasta tuli Ruotsin kuningas vuonna 1600, hän aloitti oikeudenkäynnit vastustajiensa, Sigismundin ja Flemingin, kannattajia kohtaan. Hannu Laurinpoika vangittiin nopeasti ja saatettiin oikeuden eteen. Hän yritti vedota aatelisjuuriinsa tuomion lieventämiseksi, mutta tarvittavat todisteet puuttuivat, koska venäläiset olivat polttaneet asiakirjat Pitkän Vihan aikana. Hannu Laurinpoika tuomittiin kuolemaan vuonna 1601. Hänen teloituksensa tarkka päivämäärä on tuntematon, mutta hänet todettiin kuolleeksi 14. lokakuuta 1601 Hämeenkyrön käräjillä ja vaimonsa Kirstin mainitaan leskeksi. Tuomionsa vuoksi hän menetti tilansa Osaralla ja Inkulassa. 

Hans Larssonilla ja Kirstinillä oli nykytietämyksen mukaan kolme tytärtä: Margareta, Brita ja Kerstin.

Lisätietoja
-----------

* Sigismundin ja Kaarlen valtataistelu
* Nuijasota

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Esi-isää etsimässä: Karkun Stenberg-lukkareiden esivanhemmista, osa I *sukuajahistoriaa.blogspot.com*. Viitattu Elokuu 25, 2020. fi
2. 1 2  Hämylä: N. A. Osara – Monen talon isäntä  2015. Seinäjoen ammattikorkeakoulu. Viitattu Elokuu 25, 2020. fi
3. ↑  Tampereen Kauppaseura - page 22 *iBooklet.fi*.  2010. Tampereen Kauppaseura. Viitattu Elokuu 25, 2020. fi
4. ↑  KA 2395:34
5. 1 2  Hannu Laurinpoika Osaran jälkipolvia Suodetlahden Sukuseura. Viitattu Elokuu 25, 2020. fi
6. ↑  "Lista över klagomål från allmogen i Finland" (SDRH vol. 3)
7. ↑  Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721: Abrahamus Matthiae (k. 1637) Suomen kansallisbiografia. Viitattu Elokuu 25, 2020. fi